o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 539/2001 o seznamu tretjih držav, katerih državljani morajo pri prehodu zunanjih meja imeti vizume, in držav, katerih državljani so oproščeni te zahteve, glede izstopa Združenega kraljestva iz Unije

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (v nadaljnjem besedilu: Združeno kraljestvo) bo 30. marca 2019 (datum izstopa) izstopilo iz Evropske unije in postalo tretja država. Britanski državljani so trenutno tudi državljani Unije. Uživajo temeljno pravico do prostega gibanja in prebivanja v Uniji ter pravico do vstopa v katero koli drugo državo članico brez vstopnega vizuma ali enakovrednih formalnosti. Državljani Združenega kraljestva, ki so britanski državljani, bodo to pravico uživali do trenutka, ko se bo zanje prenehalo uporabljati pravo Unije o prostem gibanju državljanov Unije. To se bo zgodilo 30. marca 2019, razen če bo v ratificiranem sporazumu o izstopu v skladu s členom 50 Pogodbe o Evropski uniji določen drug datum ali če Evropski svet v dogovoru z Združenim kraljestvom soglasno določi drug datum.

Zato bo treba določiti, ali bodo morali imeti državljani Združenega kraljestva, ki so britanski državljani, pri prehodu zunanjih meja držav članic vizum ali pa bodo oproščeni te zahteve. Postopek določanja, ali za državljana tretje države velja vizumska obveznost ali pa je oproščen te obveznosti, je določen v Uredbi Sveta (ES) št. 539/2001. V Prilogi I k Uredbi so navedene države, za katere velja vizumska obveznost, v Prilogi II pa so navedene države, katerih državljani so oproščeni te obveznosti. Pri tej določitvi je potrebno zakonodajno ukrepanje, da se Združeno kraljestvo od datuma, ko se zanj preneha uporabljati pravo Unije, vključi v eno od prilog k Uredbi (ES) št. 539/2001.

•Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

Uredbo (ES) št. 539/2001 uporabljajo vse države članice, razen Irske, ter pridružene schengenske države (Islandija, Lihtenštajn, Norveška in Švica). Navedena uredba je del skupne vizumske politike Unije v zvezi s kratkoročnim bivanjem, ki traja 90 dni v katerem koli 180-dnevnem obdobju. Združenega kraljestva ni ta uredba nikoli zavezovala.

Ker Irska ne sodeluje pri schengenskem pravnem redu o vizumih, Uredba (ES) št. 539/2001 in ta predlog za spremembo ne vplivata na njeno posebno dvostransko ureditev (v nadaljnjem besedilu: skupno potovalno območje) z Združenim kraljestvom, ki državljanom teh dveh držav zagotavlja potovanje brez vizuma med Irsko in Združenim kraljestvom.

Merila, ki bi jih bilo treba upoštevati – na podlagi ocene posameznih primerov – pri določanju tretjih držav, katerih državljani morajo imeti vizume, in tistih, katerih državljani so oproščeni vizumske obveznosti, so opredeljena v členu –1 Uredbe (ES) št. 539/2001. Ta merila vključujejo „nezakonito priseljevanje, javni red in varnost, gospodarske koristi, zlasti glede turizma in zunanje trgovine, in zunanje odnose Unije z ustreznimi tretjimi državami, predvsem glede človekovih pravic in temeljnih svoboščin, pa tudi posledice za regionalno povezanost in vzajemnost“. Prav tako je pomembno, da se posebna pozornost nameni varnosti potnih listin, ki jih izdajo zadevne tretje države.

Prilogi k Uredbi (ES) št. 539/2001 sta bili nazadnje spremenjeni leta 2017 z Uredbo (EU) 2017/372 in Uredbo (EU) 2017/850, s katerima sta bili Gruzija in Ukrajina preneseni iz Priloge I (vizumska obveznost) v Prilogo II (brez vizuma). Komisija je predložila tudi dva dodatna predloga v zvezi s Kosovom in Turčijo. Uredba (ES) št. 539/2001 je trenutno v procesu kodifikacije, zato bo treba v tem predlogu vse sklice nanjo zamenjati s sklici na kodificirano uredbo, ko bo začela veljati, kar bo verjetno pred koncem leta 2018.

•Skladnost z drugimi politikami Unije

Vzdrževanje popolnih in posodobljenih seznamov tretjih držav iz prilog k Uredbi (ES) št. 539/2001 je ključni element za olajšanje prečkanja zunanjih meja držav članic. Komisija je v svojem sporočilu o prilagoditvi skupne vizumske politike novim izzivom poudarila, da je to bistveni element za zagotavljanje varnosti in pravilnega delovanja območja brez nadzora na notranjih mejah. Enaki cilji so zastavljeni v predlogih Komisije o spremembi vizumskega zakonika (Uredba (ES) št. 810/2009) in Uredbe VIS (Uredba (ES) št. 767/2008), o katerih trenutno razpravljata sozakonodajalca. Podobno je namen predlagane uredbe o vzpostavitvi okvira za interoperabilnost informacijskih sistemov Unije, da se celostno združijo in okrepijo informacijska orodja Unije za upravljanje meja, migracije in varnost.

Uredba (EU) 2017/2226 o vzpostavitvi sistema vstopa/izstopa (SVI) dodatno izboljšuje varnost in upravljanje zunanjih meja Unije. Glavna cilja te uredbe sta izboljšanje kakovosti mejnih kontrol pri državljanih tretjih držav ter zagotovitev sistematičnega in zanesljivega prepoznavanja oseb, ki so prekoračile obdobje dovoljenega bivanja. Prihodnji sistem vstopa/izstopa (SVI) bo tako pomemben element za zagotovitev zakonite uporabe sistema bivanja brez vizuma na schengenskem območju za državljane tretjih držav ter preprečevanje nedovoljenih migracij državljanov držav, katerih državljani so oproščeni vizumske obveznosti.

Z Uredbo (EU) 2018/1240 o vzpostavitvi evropskega sistema za potovalne informacije in odobritve (ETIAS) se bo zapolnila informacijska vrzel v zvezi s potniki, ki so pri prehodu zunanjih meja oproščeni vizumske obveznosti. S sistemom bo mogoče še pred potovanjem državljanov tretjih držav, ki so oproščeni vizumske obveznosti, na schengensko območje ugotavljati, ali izpolnjujejo pogoje za takšno potovanje in ali zadevno potovanje predstavlja tveganje za varnost ali nezakonito priseljevanje oziroma visoko tveganje za epidemijo.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga

Pravna podlaga je člen 77(2)(a) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki določa ukrepe v zvezi s skupno vizumsko politiko.

•Subsidiarnost, sorazmernost in izbira instrumenta

Ker je skupno vizumsko politiko, vključno z uredbo, ki določa seznam držav, za katere velja vizumska obveznost, in držav, za katere ne velja (Uredba (ES) št. 539/2001), vzpostavila Unija, se določitev ali sprememba vizumskega statusa za državljane tretjih držav lahko doseže le z zakonodajnim aktom Unije, ki spreminja navedeno uredbo. Države članice ne morejo delovati posamezno. Za dosego cilja politike niso na voljo nobene druge (nezakonodajne) možnosti.