OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Nedavni teroristični napadi v Evropski uniji in zunaj nje kažejo, da morajo prizadevanja EU za preprečevanje terorizma in boj proti njemu zajemati vsa področja politik. Teroristične organizacije in organizirani kriminal za ohranjanje svojih kriminalnih mrež, novačenje novih članov in izvajanje terorističnih dejanj potrebujejo financiranje. Zato lahko onemogočanje virov financiranja, da bi se teroristi težje izognili odkritju pri uporabi teh sredstev, in uporaba relevantnih informacij, pridobljenih na podlagi takih finančnih transakcij, lahko odločilno prispevata k boju proti terorizmu in organiziranemu kriminalu.

Izziv, ki ga predstavlja financiranje terorizma, ni nov. Evropska unija že ima na voljo orodja za preprečevanje financiranja terorizma, vključno z veljavno kazensko zakonodajo, sodelovanjem med organi kazenskega pregona in postopki za izmenjavo pomembnih informacij, ter zakonodajo za preprečevanje pranja denarja in boj proti njemu, ki se stalno krepi.

Narava financiranja terorizma se stalno razvija in EU potrebuje odločne, hitre in celovite ukrepe za posodobitev veljavne zakonodaje, zagotovitev, da jo vsi zadevni akterji polno izvajajo, in obravnavo ugotovljenih vrzeli. Pristojni nacionalni organi v Uniji bi morali bolje sodelovati med seboj in z zadevnimi agencijami EU, da bi se izboljšalo razširjanje informacij in izsledili tisti, ki terorizem financirajo.

Cilj tega predloga direktive, ki ga je Komisija napovedala v akcijskem načrtu za okrepitev boja proti financiranju terorizma z dne 2. februarja 2016, je boj proti pranju denarja s kazenskopravnimi sredstvi. Predlagana direktiva dosega ta cilj z izvajanjem mednarodnih obveznosti na tem področju, vključno s Konvencijo Sveta Evrope o pranju, odkrivanju, zasegu in zaplembi premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, in o financiranju terorizma (2005, CETS št. 198 „Varšavska konvencija“) ter priporočili projektne skupine za finančno ukrepanje (FATF).

Veljavni instrumenti, sprejeti na ravni EU (in zlasti Okvirni sklep 2001/500/PNZ), imajo omejeno področje uporabe in ne zagotavljajo celovite inkriminacije kaznivih dejanj, povezanih s pranjem denarja. Pranje denarja je inkriminirano v vseh državah članicah, vendar obstajajo precejšnje razlike med njihovimi opredelitvami pranja denarja v zvezi s predhodnimi kaznivimi dejanji, tj. temeljno kriminalno dejavnostjo, iz katere izhaja oprano premoženje, ter glede ravni sankcij. Veljavni zakonodajni okvir ni niti celovit niti zadostno skladen, da bi lahko bil popolnoma učinkovit. Storilci kaznivih dejanj in teroristi lahko izkoriščajo razlike med pravnimi okviri, tako da opravljajo finančne transakcije tam, kjer se jim zdijo ukrepi za preprečevanje pranja denarja najšibkejši.

Kar je še pomembneje, razlike v opredelitvah, področju uporabe in sankcijah za kazniva dejanja, povezana s pranjem denarja, na operativni ravni vplivajo na čezmejno policijsko in pravosodno sodelovanje med nacionalnimi organi ter izmenjavo informacij. Na primer razlike med opredelitvami predhodnih kaznivih dejanj finančnoobveščevalnim enotam (FIU) in organom kazenskega pregona v eni državi članici otežujejo usklajevanje z drugimi jurisdikcijami EU pri obravnavanju čezmejnega pranja denarja (npr. pranje denarja v zvezi z davčnimi kaznivimi dejanji). V okviru posvetovanja, izvedenega za pripravo tega predloga, so strokovnjaki, vključno z agencijami, kot sta Europol in Eurojust, poročali, da razlike v inkriminaciji tega kaznivega dejanja v zakonodajah držav članic ovirajo učinkovito policijsko sodelovanje in čezmejne preiskave.

Dejavnosti storilcev kaznivih dejanj in kriminalnih združb so namenjene ustvarjanju dobička. Pri pranju denarja se v bistvu uporabljajo prihodki iz različnih čezmejnih nezakonitih dejavnosti, kot so promet s prepovedanimi drogami, trgovina z ljudmi, nedovoljen promet z orožjem ali korupcija, da bi se pridobilo, preoblikovalo ali preneslo premoženje, pri čemer se prikriva njegov izvor, in bi se sredstva, pridobljena s temi kaznivimi dejanji, uporabila v zakonitem gospodarstvu. Pranje denarja kriminalnim združbam omogoča, da pridobijo koristi iz svojih nezakonitih dejavnosti in nadaljujejo z njihovim opravljanjem. Okrepljeni kazenskopravni odziv na pranje denarja bo prispeval k preprečevanju finančne spodbude, ki vodi h kaznivim dejanjem.

Po ocenah Združenih narodov je skupni znesek premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivimi dejanji, leta 2009 na svetovni ravni znašal približno 2,1 bilijona USD ali 3,6 % svetovnega BDP. Obseg premoženjske koristi, pridobljene s kriminalno dejavnostjo samo na glavnih nezakonitih trgih v Evropski uniji, katerih obstoj je dokazan, je bil ocenjen na 110 milijard EUR. Zneski, ki so trenutno predmet izterjave v EU, so le manjši delež vrednosti ocenjenih premoženjskih koristi, ki izhajajo iz kriminalne dejavnosti.

Posamezniki in skupine, vpleteni v teroristična dejanja, za financiranje svojih dejavnosti uporabljajo kriminalne mreže ali sami storijo kazniva dejanja. Nato prek shem pranja denarja ta sredstva preoblikujejo, prikrijejo njihovo nezakonito naravo ali jih uporabijo za financiranje svojih operacij. To v veliki meri povečuje privlačnost organiziranega kriminala. Številne teroristične celice, ki delujejo v Evropi, zbirajo sredstva iz kriminalnih virov, kot so promet z nedovoljenimi drogami, trgovina s kulturnimi dobrinami ali goljufive vloge za posojila. Tudi večje teroristične organizacije se za financiranje terorističnih dejavnosti poslužujejo kriminalnih dejavnosti in to v različnih oblikah. Poleg tega bi teroristi lahko izkoristili kriminalne združbe za svoje logistične potrebe, in sicer z nabavo lažnih dokumentov ali orožja pri navedenih kriminalnih združbah, ki jim hkrati omogočajo pranje sredstev, pridobljenih s temi dejavnostmi. Zato bi okrepljen pravni okvir EU prispeval k učinkovitejšemu boju proti financiranju terorizma in zmanjšal grožnjo, ki jo predstavljajo teroristične organizacije, s preprečitvijo zmožnosti za financiranje njihovih dejavnosti.

Uvedba minimalnih pravil, s katerimi bi opredelili kaznivo dejanje pranja denarja, uporaba te opredelitve za teroristična kazniva dejanja in druge hude oblike kriminalne dejavnosti ter uskladitev sankcij, ki se uporabijo, bodo okrepili veljavni kazenski okvir EU za boj proti pranju denarja po vsej Evropi. Predlagana direktiva bo izboljšala čezmejno sodelovanje in izmenjavo informacij med pristojnimi organi ter onemogočila, da bi storilci kaznivih dejanj lahko izkoristili razlike med nacionalnimi zakonodajami v svojo korist. Navedeni ukrepi bodo zagotovili okrepljen pravni okvir za boj proti pranju denarja v EU, izboljšali izvrševanje in imeli večji odvračilni učinek za teroristično in kriminalno dejavnost. Tako bodo učinkoviteje obravnavali organizirani kriminal in financiranje terorizma, kar bo izboljšalo notranjo varnost EU in njenih državljanov.

•Potreba po izvajanju ustreznih mednarodnih standardov in obveznosti ter po učinkoviti obravnavi pranja denarja

Namen tega predloga je izvajanje mednarodnih zahtev, ki izhajajo iz Varšavske konvencije, in priporočil projektne skupine za finančno ukrepanje glede inkriminacije pranja denarja.

Priporočilo 3 projektne skupine za finančno ukrepanje (FATF) države poziva, naj pranje denarja inkriminirajo na podlagi Konvencije Združenih narodov zoper nezakonit promet mamil in psihotropnih snovi (Dunajska konvencija) iz leta 1988 in Konvencije Združenih narodov proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu (Palermska konvencija) iz leta 2001. Po priporočilu morajo države inkriminirati pranje premoženjskih koristi, ki so pridobljene na podlagi vseh hujših kaznivih dejanj, z namenom vključitve najširšega obsega predhodnih kaznivih dejanj (priporočilo določa seznam kategorij predhodnih kaznivih dejanj, kot so terorizem, vključno s financiranjem terorizma, trgovina z ljudmi in tihotapljenje migrantov, nedovoljen promet z orožjem, okoljska kriminaliteta, goljufije, korupcija ali davčna kazniva dejanja), medtem ko države obdržijo diskrecijsko pravico glede tega, kako to doseči. Priporočilo državam omogoča, da kaznivega dejanja pranja denarja ne uporabijo za osebe, ki so storile predhodno kaznivo dejanje, in od njih zahteva, da zagotovijo učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazenske sankcije za fizične osebe ter kazensko (ali civilno ali upravno) odgovornost in sankcije za pravne osebe. Priporočilo prav tako poziva k inkriminaciji pomožne dejavnosti, kot je sodelovanje, združevanje ali zarota pri storitvi kaznivih dejanj, poskus, pomoč in napeljevanje, omogočanje ter svetovanje, razen če tega ne dovoljujejo temeljna načela nacionalnega prava.

Varšavska konvencija je najbolj celovita mednarodna konvencija o pranju denarja (vključno z določbami v zvezi z inkriminacijo pranja denarja ter določbami o zamrznitvi in zaplembi sredstev ter o mednarodnem sodelovanju). Varšavska konvencija od pogodbenic zahteva, da sprejmejo zakonodajne ukrepe, s katerimi bi omogočili lažje preprečevanje, preiskavo in pregon pranja denarja ter učinkovito zamrznitev in zaplembo premoženjskih koristi in pripomočkov za kazniva dejanja. Ta konvencija je v več pogledih širša od zahtev iz priporočila FATF, saj določa, da ni pomembno, ali je bilo predhodno kaznivo dejanje obravnavano v okviru kazenske jurisdikcije države, v kateri je bilo storjeno kaznivo dejanje pranja denarja, kar državam omogoča, da uporabljajo nižjo stopnjo naklepa in od njih zahteva, da zagotovijo, da predhodna ali istočasna obsodba za predhodno kaznivo dejanje in natančna ugotovitev predhodnega kaznivega dejanja nista predpogoj za obsodbo zaradi pranja denarja.

Varšavsko konvencijo je podpisalo 26 držav članic EU, od katerih jo je do zdaj ratificiralo le 17. EU jo je podpisala, vendar je še ni ratificirala. Ta predlog direktive bi bil pomemben korak k ratifikaciji Varšavske konvencije s strani EU.

Cilj tega predloga je izvajanje navedenih mednarodnih zahtev. Na nekaterih področjih predlog presega navedene zahteve: uvaja najnižje ravni najvišjih kazni in inkriminira lastno pranje denarja, npr. v primerih, v katerih je oseba, ki opere premoženje, pridobljeno s kriminalno dejavnostjo, tudi storilec temeljnega predhodnega kaznivega dejanja, čeprav je lastno pranje denarja omejeno na preoblikovanje ali prenos oziroma na utajo ali prikrivanje. Poleg splošnih kategorij kaznivih dejanj iz seznama predhodnih kaznivih dejanj, ki sta ga določila FATF in Varšavska konvencija, vsebuje seznam iz tega predloga še kibernetsko kriminaliteto in kazniva dejanja, za katera predhodna kazniva dejanja določa zakonodaja na ravni EU tako, da se sklicuje na zadevne zakonodajne akte EU.