Sklepi Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o varstvu otrok v športu

(2019/C 419/01)

SVET IN PREDSTAVNIKI VLAD DRŽAV ČLANIC, KI SO SE SESTALI V OKVIRU SVETA,

UGOTAVLJAJO NASLEDNJE:

1. Varstvo otrok v športu je predpogoj, da otroci uživajo v športu kot prostočasni dejavnosti in se razvijajo kot športniki. Poleg tega je pomembno, da že v otroštvu privzamemo aktiven življenjski slog. Ukvarjanje s športom v zgodnji starosti lahko dolgoročno prispeva k zdravju, dobremu počutju in delovni sposobnosti državljanov, njihovemu socialnemu vključevanju, pa tudi k razvoju kompetenc ter znanj in spretnosti, vključno z aktivnim državljanstvom.

2. Podlaga za pravni okvir za varstvo otrok je odstavek 1 19. člena Konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah (1). Poleg tega je v Listini EU o temeljnih pravicah opredeljeno, da imajo otroci pravico do potrebnega varstva in skrbi za zagotovitev njihove dobrobiti. V skladu s členom 165 PDEU je varovanje telesne in moralne integritete športnikov, zlasti najmlajših, način za razvijanje evropske razsežnosti v športu in kot tako poseben cilj ukrepanja Unije na področju športa.

3. Varstvo otrok v športu bi bilo treba razumeti širše, in sicer kot varstvo otrok pred nevarnostmi, zlorabami, nasiljem, izkoriščanjem in zanemarjanjem. Pojem varstva otrok vključuje niz ukrepov, ki pripomorejo k temu, da pridobijo vsi otroci, ki se športno udejstvujejo, pri tem udejstvovanju pozitivne izkušnje.

4. Države članice so priznale, da je varno okolje predpogoj za večjo telesno dejavnost otrok, in v zadnjih letih sprejele več konkretnih ukrepov za izboljšanje varnosti športnih dejavnosti za otroke, med drugim so izboljšale zakonodajo in vzpostavile ciljno usmerjene projekte.

5. Na ravni EU si države članice izmenjujejo dobre prakse, financirani pa so bili tudi različni projekti v okviru programa Erasmus+ ter programa za pravice, enakost in državljanstvo. Vseeno pa bi bilo treba delo in prizadevanja v zvezi s tem še okrepiti.

MENIJO NASLEDNJE:

6. Države članice bi morale še naprej imeti ključno vlogo pri strateškem razvoju politike ter zagotavljati ustrezen zakonodajni in politični okvir za varstvo otrok, tudi na področju športa.

7. Za doseganje trajnostnih rezultatov na tem področju je potrebno tesno sodelovanje vladnih in nevladnih organizacij na vseh ravneh. Program Erasmus + in drugi instrumenti financiranja EU lahko zagotovijo dodatna sredstva za lažje izvajanje projektov in drugih pobud za varstvo otrok v športu.

8. Za razvijanje ukrepov za varstvo otrok v športu je potrebno sodelovanje z različnimi sektorji, kot so izobraževanje, zdravstvo, socialne storitve, pravosodje, kazenski pregon in mladi. Prav tako je potrebno sodelovanje različnih akterjev, tudi šol, športnih organizacij in klubov, družin, zdravnikov, trenerjev, učiteljev, športnih uradnikov in vrstnikov.

9. Smernice politike, ki so jih oblikovale mednarodne organizacije za prepoznavanje, preprečevanje in reševanje problemov, povezanih z varstvom otrok v športu, bi bilo treba učinkoviteje razširjati, izvajati in spremljati (2).

POZIVAJO DRŽAVE ČLANICE, NAJ V SKLADU Z NAČELOM SUBSIDIARNOSTI IN NA USTREZNIH RAVNEH:

10. zagotovijo ustrezen pravni in politični okvir, ki vključuje tudi preventivne pozitivne ukrepe in po potrebi postopke sankcij, s katerim se lahko podpre razvoj celovitih praktičnih ukrepov, namenjenih reševanju vprašanja varstva otrok v športu;

11. razmislijo o uvedbi in krepitvi ozaveščanja ter začetnih in stalnih ukrepov za izobraževanje in usposabljanje – kot so smernice politike, izobraževalne zbirke orodij, kodeksi ravnanja, kampanje in izmenjava najboljših praks in izkušenj –, namenjenih otrokom, družinam, športnim organizacijam, prostovoljcem, trenerjem, inštruktorjem, učiteljem in mladinskim delavcem, ki delajo z otroki v športu, da bi preprečili fizično in čustveno nasilje in zlorabe;

12. sodelujejo s športnimi organizacijami pri oblikovanju ukrepov za varstvo otrok v športu, kot so izobraževalni programi, kodeksi ravnanja, spremljanje ter smernice in postopki za preprečevanje nasilja in zlorab, vključno s sistematičnim preverjanjem kazenskih evidenc (3) za športne delavce in prostovoljce, kjer je to primerno, ter za ravnanje v primeru obtožb, izvajanje ustreznih nadaljnjih ukrepov in zagotavljanje potrebne podpore otrokom;

13. pregledajo možne ukrepe pri dodeljevanju javnih sredstev na podlagi zaveze organizacij za izpolnitev ukrepov za varstvo otrok v športu;

14. vzpostavijo in dvignejo ozaveščenost ter optimizirajo učinkovitost obstoječih komunikacijskih kanalov za varstvo otrok in mehanizma za poročanje, ki jih lahko uporabijo otroci, ki se soočajo z nasiljem in/ali zlorabami v športu, ali odrasli, ki so priča tovrstnemu nasilju in/ali zlorabam. Ta orodja lahko vključujejo telefonske številke za pomoč, klepetalnice ali spletne strani.

POZIVAJO DRŽAVE ČLANICE IN KOMISIJO, NAJ V OKVIRU SVOJIH PRISTOJNOSTI:

15. v skladu z zakonodajo EU in nacionalno zakonodajo zbirajo in izmenjujejo podatke, kadar je to mogoče, o nasilju nad otroki in njihovi zlorabi ter spodbujajo uporabo instrumentov za spremljanje, s katerimi se ocenjuje razširjenost vseh vrst morebitnih nevarnosti za varstvo otrok v športu, ter za spremljanje učinkovitega izvajanja ustreznih politik in postopkov;

16. podpirajo, spodbujajo in razširjajo študije in publikacije o varstvu otrok v športu;

17. spodbujajo izmenjavo primerov najboljše prakse, zlasti s strani športnih organizacij in nacionalnih organov, o varstvenih ukrepih, vključno s preventivnimi ukrepi za varstvo pred spolnim nasiljem in zlorabo, spodbujanju strpnega in spoštljivega vedenja v športu ter preprečevanju ustrahovanja;

18. spodbujajo sodelovanje z mednarodnimi vladnimi in nevladnimi organizacijami, kot sta Svet Evrope in Unicef.

POZIVAJO ŠPORTNO GIBANJE, NAJ:

19. zagotovi, da so otroci v športu varni in da se varno počutijo, da so slišani ter da se z njimi ravna pravično in spoštljivo, da bi jim pomagali graditi zdravo samozavest, po potrebi v sodelovanju z državami članicami;

20. po potrebi zagotovi, da se v katerem koli konkurenčnem okviru upoštevajo stopnje rasti otrok in razlikovanje med spoloma;

21. izvaja ustrezne varstvene postopke, s katerimi bi preprečili tveganje, da bi otroci utrpeli fizične ali čustvene bolečine;

22. razvije usposabljanje in jasne sklope smernic in predpisov, da se zagotovi, da športne organizacije učinkovito obravnavajo vprašanja varstva otrok in sprejmejo ukrepe, kot je imenovanje neodvisnega varuha človekovih pravic, ki ga zavezuje načelo zaupnosti, kot kontaktne osebe za otroke, ki se soočajo z nasiljem in/ali zlorabo v športu;

23. v skladu z ustreznimi pravnimi okviri izvaja varnostna preverjanja, tudi v primerih čezmejne mobilnosti, športnih delavcev in po potrebi prostovoljcev, ki delajo z otroki;

24. sodeluje z organi kazenskega pregona, agencijami in organizacijami, odgovornimi za varstvo otrok, zlasti za podporo otrokom, ki so žrtve.

(1) „Države pogodbenice bodo z vsemi ustreznimi zakonodajnimi, upravnimi, družbenimi in vzgojnimi ukrepi varovale otroka pred vsemi oblikami telesnega ali duševnega nasilja, poškodb ali zlorab, zanemarjanja ali malomarnega ravnanja, trpinčenja ali izkoriščanja, vštevši spolne zlorabe, medtem ko je pod skrbništvom staršev, zakonitih skrbnikov ali katerekoli druge osebe, ki skrbi zanj.“

(2) Na primer Mednarodna varovala Unicefa za otroke v športu (2016), Priporočila Mednarodnega združenja za mladinske športe glede varstva otrok, pobuda Sveta Evrope „Spregovori“ ter okvir Mednarodnega olimpijskega komiteja za varstvo športnikov pred nadlegovanjem in zlorabami v športu.

(3) Direktiva 2011/93/EU o boju proti spolni zlorabi in spolnemu izkoriščanju otrok ter otroški pornografiji, zlasti člen 10 direktive.