SL Uradni list Evropske unije C 34/144

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (prenovitev)

(COM(2016) 270 final – 2016/0133(COD)),

o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o Agenciji Evropske unije za azil in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 439/2010

(COM(2016) 271 final – 2016/0131(COD))

in o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi sistema Eurodac za primerjavo prstnih odtisov zaradi učinkovite uporabe [Uredbe (EU) št. 604/2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva], za ugotavljanje istovetnosti nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav ali oseb brez državljanstva in o zahtevah za primerjavo s podatki iz sistema Eurodac, ki jih vložijo organi kazenskega pregona držav članic in Europol za namene kazenskega pregona (prenovitev)

(COM(2016) 272 final – 2016/0132(COD))

(2017/C 034/24)

Poročevalec: José Antonio MORENO DÍAZ

Zaprosilo Svet Evropske unije, 15. 6. 2016 Pravna podlaga člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije (COM(2016) 270 final – 2016/0133(COD)), (COM(2016) 271 final – 2016/0131(COD)), (COM(2016) 272 final – 2016/0132(COD)) Pristojnost strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo Datum sprejetja mnenja strokovne skupine 27. 9. 2016 Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju 19. 10. 2016 Plenarno zasedanje št. 520 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 215/1/4

1. Sklepi

1.1 EESO meni, da sta učinkovita in uspešna reforma skupnega evropskega azilnega sistema in izboljšanje zakonitih poti za vstop v EU nujna z vidika spoštovanja pravic preganjanih oseb.

1.2 V tem smislu bi bilo treba predlagati resnični skupni in obvezni sistem za vse države članice, ki bi uskladil vse nacionalne zakonodaje ali – če to ni mogoče – vsaj uvedel skupni sistem za medsebojno priznavanje odločb o azilu med vsemi državami članicami EU, kar bi omogočilo resnični skupni evropski azilni sistem.

1.3 EESO v vsakem primeru pozitivno ocenjuje predlagani cilj, da se izboljšajo in pospešijo postopki določitve in s tem poveča učinkovitost, vendar meni, da bi bilo treba pojasniti in vključiti določbe z jamstvi v zvezi s postopkovnimi vprašanji, individualno obravnavo prošenj, ohranitvijo diskrecijskih klavzul, ohranitvijo roka za prenehanje obveznosti države članice za prevzem, pravicami prosilcev in omejitvijo korektivnega mehanizma za dodeljevanje.

1.4 Treba je zagotoviti skladnost določb, predlaganih v uredbi, z veljavnimi določbami na tem področju ter povezanimi ukrepi, ki jih Komisija namerava pripraviti v okviru temeljnih sprememb skupnega evropskega azilnega sistema, ter skladnost z drugimi politikami EU.

1.5 Vse države članice morajo biti odgovorne za to, da se prosilcu zagotovijo podrobne in aktualne informacije o postopkih v okviru dublinskega sistema v skladu z zahtevami, določenimi v členu 4.

1.6 Načelo sorazmernosti je treba jamčiti, da se ohranita dejanska vzdržnost sistema v zvezi s hitrim dostopom prosilcev do azilnega postopka in sposobnost uprav držav članic za uporabo sistema.

2. Ozadje

2.1 Komisija je 6. aprila 2016 objavila sporočilo, v katerem ugotavlja pomanjkljivosti v zasnovi in uporabi skupnega evropskega azilnega sistema, zlasti dublinskih pravil, in opredeljuje pet prednostnih področij za izboljšanje.

2.2 Komisija predlaga reformo skupnega evropskega azilnega sistema, da bi postal bolj učinkovit, pravičen in vzdržen, in sicer s prenovitvijo veljavne Uredbe (EU) št. 604/2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito.

2.3 Komisija ugotavlja, da dublinski sistem ni bil zasnovan tako, da bi zagotavljal trajnostno, pravično in učinkovito delitev odgovornosti za prosilce za mednarodno zaščito po vsej EU. Tako imenovani dublinski sistem ni deloval niti primerno niti enotno: izkušnje v zadnjih letih so pokazale, da mora v primeru masovnih migracijskih tokov omejeno število držav članic obravnavati večino prošenj za mednarodno zaščito, kar včasih pomeni vse večje neizpolnjevanje pravil o azilu EU.

2.4 Komisija za odpravo teh pomanjkljivosti predlaga spremembo uredbe z naslednjimi cilji: — okrepiti učinkovitost sistema z določitvijo ene same države članice, odgovorne za obravnavanje prošenj za mednarodno zaščito, — odvračati zlorabe azilnega sistema in preprečiti sekundarna gibanja prosilcev znotraj EU, — vzpostaviti pravičnejši sistem porazdelitve s korektivnim mehanizmom, ki bo samodejno zaznal, ali se neka država članica sooča z nesorazmerno velikim številom prošenj za azil, — zagotoviti pojasnila o obveznostih prosilcev za azil v EU ter posledic v primeru njihovega neizpolnjevanja, — spremeniti uredbo Eurodac, da se prilagodi spremembam dublinskega sistema in zagotovi njegova pravilna uporaba, — okrepiti mandat Evropskega azilnega podpornega urada (EASO) z ustanovitvijo Agencije Evropske unije za azil.

3. Analiza

3.1 Predlagana dublinska merila za določanje odgovornosti države članice

V veljavni Uredbi (EU) št. 604/2013 se najobsežnejše splošno merilo za določitev predaje nanaša na dokumentacijo in kraj vstopa, kar pomeni, da morajo države članice na zunanji meji prevzeti velik del odgovornosti. Podatke iz sistema Eurodac in vizumskega informacijskega sistema (VIS) večina držav članic sprejme kot dokaz, vendar pa se v nekaterih primerih ne obravnavajo kot zadosten dokaz.

V skladu s predlogom se bo merilo za določitev države članice uporabilo le enkrat in člen 9 predvideva, da mora prosilec vložiti prošnjo v prvi državi članici vstopa, ne glede na to, ali gre za nedovoljeni vstop ali za zakonito bivanje. Merila v hierarhiji, opisana v členih od 10 do 17, ohranjajo podobne določbe:

3.1.1 Mladoletniki: V predlogu spremembe so ohranjene dosedanje določbe, vendar le za mladoletnike brez spremstva, ki so zaprosili za mednarodno zaščito.

3.1.2 Družinski člani: Predlog razširja opredelitev družinskih članov na dva načina: razširja jo na brate in sestre in upošteva družine, ki so se oblikovale pred prihodom v državo članico, vendar ne nujno v državi izvora, kot je predvidevala uredba Dublin III. Oba vidika sta izjemno pomembna in Odbor zlasti poudarja stisko, do katere dejansko prihaja, ker se brate in sestre obravnava, kot da niso člani družine, in ki v mnogih primerih prizadene mladoletnike brez spremstva, katerih edina družinska povezava v državi članici so bratje ali sestre.

3.1.3 Dokument za prebivanje ali vizum: V predlogu je ohranjena odgovornost države članice, da obravnava prošnjo za mednarodno zaščito v primerih izdaje tovrstnih dokumentov, vendar uvaja določbe, s katerimi se pojasnjujejo merila odgovornosti.

3.1.4 Nedovoljeni vstop prek države članice: V predlogu se črtajo določbe, ki predvidevajo prenehanje odgovornosti po dvanajstih mesecih od nezakonitega prečkanja meje.

3.1.5 Diskrecijske klavzule: V predlogu se omejuje manevrski prostor držav članic in predvideva zgolj možnost, da država članica prevzame odgovornost za prošnjo za mednarodno zaščito, ki ni v njeni pristojnosti, na podlagi družinskih vezi, ki niso zajete v opredelitev pojma enotnosti družine.

3.1.6 V zvezi z vzdrževanimi osebami predlog ne prinaša sprememb. Kadar je prosilec zaradi nosečnosti ali novorojenega otroka, resne bolezni, hude invalidnosti ali starosti odvisen od pomoči svojega otroka, brata ali sestre ali starša, ki zakonito prebiva v eni od držav članic, ali je otrok, brat ali sestra ali eden od staršev prosilca, ki zakonito prebiva v eni od držav članic, odvisen od slednjega, država članica prosilca obdrži skupaj ali združi s tem otrokom, bratom ali sestro ali enim od staršev, pod pogojem, da so družinske vezi obstajale že v državi izvora, da je otrok, brat ali sestra ali eden od staršev ali prosilec zmožen nuditi pomoč drugi vzdrževani osebi in da zadevne osebe pisno izrazijo to željo.

3.2 Postopek za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito

3.2.1 Cilj predloga o reformi dublinske uredbe je vzpostaviti pravičnejši in bolj trajnostni sistem s poenostavitvijo postopka in izboljšanjem učinkovitosti, vendar pa predlagane spremembe niso vselej usmerjene v doseganje teh ciljev. V členu 3 predloga je predvideno, da se preuči, ali prošnja za mednarodno zaščito izpolnjuje merila dopustnosti, preden se določi odgovorna država članica in ne da bi se preverila prisotnost družinskih članov v drugi državi članici ali upoštevale potrebe mladoletnikov. Merila dopustnosti, ki se lahko preverjajo vnaprej, se nanašajo na pojme varna tretja država, prva država azila, varna izvorna država in nedoločen pravni pojem grožnja za varnost. Predlog vsebuje spremembe rokov, ki so bistveno krajši, in predvideva pospešitev postopkov ponovnega sprejema.

3.2.2 V predlogu se črtajo primeri prenehanja odgovornosti iz sedanjega člena 19 (če prosilec prostovoljno zapusti ozemlje EU za več kot tri mesece ali če je bil odstranjen). To pomeni, da je ista država članica pristojna za prošnjo, ki jo je neka oseba vložila v nekem trenutku, čeprav se je ta oseba vrnila v svojo državo izvora za daljša časovna obdobja, so se v tem času spremenile njene osebne ali družinske okoliščine ali so se bistveno spremenili pogoji te države članice.

3.3 Procesna jamstva in varstvo temeljnih pravic v postopku za določitev odgovorne države članice

3.3.1 Pravica do obveščenosti: V členu 6(1) je okrepljena pravica do obveščenosti prosilcev za mednarodno zaščito v postopkih določanja odgovorne države in so podrobno navedene informacije, ki jih je treba zagotoviti.

3.3.2 Pravica do učinkovitega pravnega sredstva: Člen 27 predloga določa, da se prosilca nemudoma pisno uradno obvesti o odločitvi o njegovi predaji v odgovorno državo članico, pri čemer odločitev vsebuje tudi informacije o možnostih izpodbijanja odločitve, člen 28 pa jamči odložilni učinek pritožb zoper odločitve o predaji prosilcev za mednarodno zaščito in določa roke, čeprav prekratke (le sedem dni za vložitev pravnega sredstva), za ponovni pregled.

3.3.3 Pravica do svobode gibanja in pridržanje prosilcev, ki so v postopkih določanja odgovorne države članice: V členu 29 je predlagana prepolovitev rokov za postopke v primeru pridržanih prosilcev. Hkrati se s šest na štiri tedne skrajšuje obdobje, v katerem je treba prosilca predati, sicer ga je treba izpustiti na prostost.

3.4 Obveznosti in sankcije

3.4.1 V predlogu so izrecno navedene obveznosti prosilcev za mednarodno zaščito, ki morajo: — vložiti prošnjo za mednarodno zaščito v državi prvega nezakonitega vstopa ali v državi, v kateri so zakonito prisotni, — čim prej predložiti vse informacije in vse dokazne elemente, najpozneje med razgovorom za določitev odgovorne države članice, ter sodelovati z organi države članice, pristojne za določitev odgovorne države članice, — biti prisotni in na voljo pristojnim organom v državi članici, ki določa odgovorno državo članico, — izpolniti dolžnosti v zvezi s predajo v odgovorno državo članico.

3.4.2 V primeru neizpolnjevanja obveznosti člen 5 določa nekatere nesorazmerne posledice v zvezi s postopki in sprejemom, ki so v nasprotju s standardi veljavnih direktiv o postopku (Direktiva 2013/32/EU) in sprejemu (Direktiva 2013/33/EU) ter Listine Evropske unije o temeljnih pravicah: — Če oseba ne vloži prošnje v državi članici, v kateri je zakonito prisotna, ali v državi članici, v katero je vstopila nezakonito, se prošnja obravnava v okviru pospešenega postopka, v skladu s členom 31(8) Direktive 2013/32/EU. Vendar pa navedeni člen tega primera ne obravnava, kar pomeni, da se razširjajo primeri, v katerih se uporablja postopek, ki v praksi pomeni skrajšanje rokov za vsebinsko obravnavo prošnje, zmanjšanje jamstev in težavnejše ugotavljanje ranljivih profilov v teh kratkih rokih. To je zlasti pomembno v zvezi z obveznostjo iz člena 24(3) Direktive 2013/32/EU, v skladu s katerim se pospešeni postopek ne uporablja v primeru prosilcev, ki so še posebej v ranljivem položaju. — Upoštevajo se le informacije in dokumentacija, predloženi najpozneje med razgovorom za določitev odgovorne države. Vendar pa so za overitev družinskih povezav v mnogih primerih potrebna ustrezna dokazila o sorodstvu, za kar je lahko potreben čas. — Izključitev pogojev za sprejem iz členov 14 do 19 Direktive 2013/33/EU v kateri koli drugi državi članici: med izključenimi pogoji za sprejem so šolanje in izobraževanje mladoletnikov (člen 14 Direktive 2013/33/EU), kar jasno krši pravico mladoletnikov do izobraževanja (člena 14 in 24 Listine EU o temeljnih pravicah), zdravstveno varstvo, ki presega nujno oskrbo (člen 19 Direktive 2013/33/EU), ali ustrezen življenjski standard, ki prosilcem zagotavlja eksistenco in varuje njihovo fizično in duševno zdravje (člen 17 Direktive 2013/33/EU). — Izključena je možnost, da prosilci, ki so bili zavrnjeni in so se preselili v drugo državo članico, uporabijo pravno sredstvo zoper zavrnitev prošnje za mednarodno zaščito (člen 20(5) predloga). Ta določba utegne biti v nasprotju s členom 46 Direktive 2013/32/EU in členom 47 Listine EU o temeljnih pravicah.

3.5 Korektivni mehanizem za dodeljevanje

Zaradi morebitnega nesorazmerno velikega števila prošenj, za katerega je odgovorna vsaka država članica v skladu s predhodno navedenimi merili, se vzpostavlja korektivni mehanizem. Za ugotovitev tega stanja se na podlagi BDP in števila prebivalcev izračuna referenčna vrednost za število prošenj in preselitev, ki jih je vsaka država članica sposobna sprejeti. Če to število preseže 150 %, se samodejno sproži korektivni mehanizem in se prosilci za mednarodno zaščito v tej državi članici (upravičeni državi članici) preselijo v druge države članice (države dodelitve), ki so manj obremenjene.

3.6 Krepitev sistema EURODAC

Predlog Komisije vključuje prilagoditev sistema Eurodac, katere cilj je izboljšati leta 2000 vzpostavljeni sistem za organizacijo in uporabo evropske podatkovne zbirke, v kateri so registrirani prstni odtisi prosilcev za mednarodno zaščito in različne kategorije priseljencev v nezakonitem položaju. Namen sistema je olajšati uporabo dublinske uredbe, saj je z njim mogoče ugotoviti, preko katere države članice je prosilec za mednarodno zaščito najprej vstopil v EU. Predvidena je možnost razširitve področja uporabe, tako da se vključijo in shranijo podatki oseb iz tretjih držav, ki niso prosilci za mednarodno zaščito in v EU prebivajo nedovoljeno.

3.7 Nov mandat Agencije Evropske unije za azil

Komisija predlaga spremembo mandata Evropskega azilnega podpornega urada, da se olajša delovanje skupnega evropskega azilnega sistema in dublinske uredbe.

Komisija razmišlja o preoblikovanju urada z razširitvijo njegovega mandata, da se poveča število njegovih nalog in zagotovi učinkovita uporaba skupnega evropskega azilnega sistema.

4. Posebna priporočila

4.1 Mladoletniki brez spremstva

Glede na številne primere mladoletnikov brez spremstva, ki iz različnih razlogov nimajo dostopa do postopka za pridobitev mednarodne zaščite, so določbe v nasprotju z „največjo koristjo mladoletnika“, prav tako pa ne zagotavljajo ocene njihovih individualnih potreb.

4.2 Nedovoljeni vstop prek države članice

Odprava prenehanja odgovornosti po dvanajstih mesecih od nezakonitega prestopa meje se zdi odmik od enega od prednostnih ciljev reforme, ki je zagotoviti trajnostno delitev odgovornosti in pravičnejši sistem. Odprava prenehanja odgovornosti ne bo zagotavljala te pravičnosti državam članicam na zunanji meji.

4.3 Diskrecijske klavzule

4.3.1 EESO se ne strinja z omejitvijo klavzule le na primere družinskih povezav, ki niso zajete v opredelitev članov družine, saj je treba nujno upoštevati, da v kateri od držav članic lahko pride do napak, in sicer ne le v kvantitativnem smislu, v zvezi s številom prosilcev za mednarodno zaščito, ampak tudi kvalitativno v zvezi z vidiki, ki so povezani z učinkovito uporabo Direktive 2013/32/EU o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite v zvezi z dostopom prosilcev za mednarodno zaščito do azilnega postopka, informacijami in svetovanjem, procesnimi jamstvi in posebnimi postopki za osebe s posebnimi potrebami. Tudi prenovljena Direktiva 2013/33/EU o pogojih za sprejem vsebuje skupne standarde, ki prosilcem za mednarodno zaščito zagotavljajo primerljive življenjske pogoje v vseh državah članicah in popolno spoštovanje njihovih temeljnih pravic.

4.3.2 Lahko pride do položaja, v katerem neka država članica ni sposobna zagotavljati izpolnjevanja določb iz teh direktiv, zato je treba ohraniti besedilo uredbe Dublin III v zvezi z odločitvijo katere koli države članice, da obravnava prejeto prošnjo za mednarodno zaščito tudi, če tako obravnavanje ni njena odgovornost.

4.3.3 Prav tako je treba upoštevati, da so mnogi prosilci za mednarodno zaščito hudo bolni in/ali invalidni ter nimajo družinskih povezav v nobeni državi članici, vendar zaradi njihovih posebnih okoliščin – iz zdravstvenih razlogov – ne morejo biti predani odgovorni državi članici; iz tega izhaja razmerje odvisnosti od države članice, kjer je prosilec vložil prošnjo za mednarodno zaščito. Te primere je treba upoštevati v novem predlogu spremembe besedila diskrecijskih klavzul.

4.3.4 Nujno je treba ohraniti prevzem odgovornosti iz humanitarnih ali kulturnih razlogov, da se zagotovi, da so prosilci za mednarodno zaščito, ki so še v posebej ranljivem položaju, v skladu z določbami Direktive 2013/32/EU deležni pozornosti in drugačne obravnave glede na njihove posebne okoliščine.

4.4 Postopek za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito

4.4.1 Preučitev dopustnosti brez predhodnega preverjanja prisotnosti družinskih članov v drugi državi članici ali upoštevanja potreb mladoletnikov je lahko – kadar se prošnja za mednarodno zaščito zavrne – v nasprotju s pravico do družinskega življenja, ki se priznava v členu 7 Listine EU o temeljnih pravicah in členu 8 Evropske konvencije o človekovih pravicah.

4.4.2 Samodejna uporaba pojmov varna tretja država, prva država azila, varna izvorna država in pravnega pojma grožnja za varnost lahko povzroči diskriminacijo na podlagi narodnosti ali begunskih poti. Poleg tega se v primeru varne izvorne države in grožnje za varnost v skladu s členom 3(3) uporablja pospešeni postopek. Ta pospešena obravnava ne sme zaradi krajših rokov v nobenem primeru ogroziti procesnih jamstev. Prav tako ne sme privesti do tega, da se te prošnje za mednarodno zaščito ne bi posamično preverjale, kar prepoveduje člen 10(3)(a) Direktive 2013/32/EU.

4.4.3 Člen 33 predloga ne vsebuje nikakršnih izboljšav v zvezi z izmenjavo podatkov med državami članicami o ranljivih primerih, zdravstvenem stanju in drugih posebnostih prosilcev, ki se predajajo drugi državi članici, čeprav je to ena od glavnih pomanjkljivosti, ugotovljenih pri praktičnem izvajanju dublinskega sistema.

4.4.4 Določba o prenehanju odgovornosti, kadar prosilec prostovoljno zapusti ozemlje EU za več kot tri mesece ali če je bil odstranjen, lahko povzroči situacije, v katerih se ne upoštevajo družinske povezave, ki so nastale v državi izvora po vložitvi prve prošnje za mednarodno zaščito v EU, ali pa da se ob vložitvi druge prošnje ne zagotavljajo pogoji za sprejem in postopke v odgovorni državi članici, ki so bili izpolnjeni ob prvi vložitvi prošnje.

4.5 Postopkovna jamstva

4.5.1 V zvezi s pravico do obveščenosti določba o zagotovitvi informacij z informativno brošuro ne upošteva, da v večini držav članic ta vsebuje le splošne informacije v jeziku, ki ga prosilci težko ali pa sploh ne razumejo. Te informacije je treba vselej zagotoviti med razgovorom.

4.5.2 V zvezi s pravico do učinkovitega pravnega sredstva EESO meni, da se ta ne sme omejiti le na tri navedene primere, saj bi se s tem omejil dostop do učinkovitega pravnega varstva: — tveganje nečloveškega ali poniževalnega ravnanja v odgovorni državi članici zaradi pomanjkljivosti azilnega sistema, — odločitve o predaji na podlagi merila, ki se nanaša na mladoletnike (člen 10), merila za družinske člane (členi 11, 12 in 13) in merila za vzdrževane osebe (člen 18), — odločitve o prevzemu odgovornosti za obravnavanje (ne predajo), kadar se ne uporabljajo merila za družinske člane.

4.5.3 V zvezi s pravico do svobode gibanja in možnostjo pridržanja prosilcev, ki so v postopkih določanja odgovorne države članice, časovna omejitev prijetja (dva tedna) ne prinaša novosti v zvezi s tem, v katerih izrednih primerih se odredi prijetje. Zaradi različne prakse, ki jo je Komisija sama ugotovila v državah članicah, je priporočljivo, da se določijo jasna in natančna merila o izjemi prijetja ter o oceni potrebe in sorazmernosti tega ukrepa.

4.6 Korektivni mehanizem za dodeljevanje

4.6.1 Uporaba tako visokega merila – 150 % zmogljivosti države članice – lahko ogrozi pogoje za sprejem in postopke za prosilce za mednarodno zaščito, ki se že nahajajo v tej državi, preden se doseže to število. Če so se v skladu z merili določile sprejemne zmogljivosti, se zdi logično, da se ta mehanizem sproži takoj, ko se te zmogljivosti presežejo, in ne šele, ko vrednost doseže 150 %. Za učinkovitost mehanizma bi poleg tega dodeljevanje moralo veljati za vse, ki so upravičeni do vložitve prošnje za azil, ne glede na državo izvora.

4.6.2 Ta mehanizem se uporabi pred določitvijo odgovorne države članice, ki jo naknadno izvede država članica, kateri so bili prosilci dodeljeni. To pomeni, da je prosilec za mednarodno zaščito po predaji iz upravičene države članice v državo članico dodelitve lahko znova predan tretji državi članici, kjer se nahajajo njegovi družinski člani, posledica pa je neučinkovitost sistema in velika zakasnitev pri dostopu do postopka za ugotavljanje statusa mednarodne zaščite.

4.6.3 Poleg tega se mehanizem sproži samodejno, zato se ne upoštevajo individualne okoliščine prosilcev za mednarodno zaščito niti posebne potrebe (npr. oseb v ranljivem položaju), zaradi katerih predaja v državo članico dodelitve morda ni priporočljiva.

4.6.4 Korektivni mehanizem ne upošteva prosilcev za mednarodno zaščito, ki so prispeli pred začetkom veljavnosti te reforme, prav tako dodelitev ne zajema prosilcev, zavrnjenih pred začetkom uporabe meril za določitev odgovorne države članice v skladu s členom 3, in prosilcev, ki so prispeli v državo članico, preden so bile njene sprejemne zmogljivosti presežene za več kot 150 %. Vse to utegne biti v nasprotju s končnim ciljem tega mehanizma in omejiti učinke pri delitvi odgovornosti za obravnavo prošenj in sprejem.

4.6.5 Možnost, da se države članice lahko odločijo, da pri mehanizmu ne bodo sodelovale, in v ta namen plačajo določen znesek za vsakega prosilca za mednarodno zaščito, ki se ji ne dodeli, lahko povzroči diskriminacijo, saj bodo države članice lahko na podlagi veroizpovedi, etnične pripadnosti ali narodnosti izbirale, katere prosilce za mednarodno zaščito bodo sprejele na svoje ozemlje in katere ne.

4.7 Sistem EURODAC

Pri vseh pobudah za spremembo uredbe je treba utemeljiti potrebo po sprejetih ukrepih in njihovo sorazmernost glede na občutljivost zadevnih podatkov, zlasti v zvezi s prosilci za mednarodno zaščito in zaupnostjo postopka.

4.8 Mandat Agencije Evropske unije za azil

EESO se strinja s predlogi glede na to, da ustanovitev Evropskega azilnega podpornega urada ni izpolnila pričakovanj. Meni, da je treba v novem predlogu okrepiti in razviti vlogo obstoječega foruma za posvetovanje z organizacijami, katerega možnosti so v praksi zelo omejene. Prihodnja agencija se mora opreti na informacije teh organizacij in delo, ki ga opravljajo v posameznih državah članicah, da se spremljata pravilna uporaba skupnega evropskega azilnega sistema in njegovo izvajanje.