Predlog je del sklopa ukrepov, pripravljenih v odziv na trenutno pandemijo COVID-19, kot je „naložbena pobuda v odziv na koronavirus“, in dopolnjuje druge instrumente, ki podpirajo zaposlovanje, kot sta Evropski socialni sklad in Evropski sklad za strateške naložbe (EFSI)/InvestEU. Z uporabo izposojanja in posojanja za podporo državam članicam v tem konkretnem primeru izbruha COVID-19 bi ta predlog zagotavljal drugo raven zaščite za financiranje shem skrajšanega delovnega časa in podobnih ukrepov, s čimer bi pomagal ohranjati delovna mesta ter s tem zaščititi zaposlene in samozaposlene pred tveganjem brezposelnosti.

Predlog dopolnjuje drug instrument prava Unije za zagotavljanje podpore državam članicam v izrednih razmerah, in sicer Uredbo Sveta (ES) št. 2012/2002 z dne 11. novembra 2002 o ustanovitvi Solidarnostnega sklada Evropske unije (Uredba (ES) št. 2012/2002). Uredba (EU) 2020/461 Evropskega parlamenta in Sveta, ki spreminja navedeni instrument, da bi se razširilo njegovo področje uporabe na izredne razmere večjih razsežnosti v javnem zdravju in opredelile posebne dejavnosti, upravičene do financiranja, je bila sprejeta 30. marca 2020.

(b)shemo za plačilo subvencij za delavce, ki se vrnejo po obdobju brez dela, in sicer do šest mesecev po vrnitvi na delo. Pred 1. julijem 2021 je za subvencije veljala zgornja meja minimalne plače ali dvakratnika minimalne plače glede na gospodarsko dejavnost, ki jo izvaja delodajalec. Znesek subvencij, izplačan v prvem in drugem mesecu po vrnitvi na delo, bi lahko znašal do 100 % plače zaposlenega, v tretjem in četrtem mesecu do 50 % ter v petem in šestem mesecu do 30 %. Od 1. julija 2021 so se izplačevale subvencije za zaposlene, ki se vrnejo po obdobju brez dela, in sicer do dveh mesecev po vrnitvi na delo. Subvencija v prvem mesecu znaša 100 % plače zaposlenega, vendar ne več kot 0,9-kratnik minimalne plače, v drugem mesecu 100 % plače zaposlenega, vendar ne več kot 0,6-kratnik minimalne plače. Za navedene subvencije se lahko šteje, da so podobne shemam skrajšanega delovnega časa iz Uredbe (EU) 2020/672, saj je bil njihov namen zagotoviti dohodkovno podporo zaposlenim in ohraniti obstoječa delovna razmerja.

(a)shemo za plačilo subvencij delodajalcem za kritje ocenjenih plač za vsako zaposleno osebo, ki se sooča z obdobjem brez dela, kot podporo v času karantene in izrednih razmer. Delodajalec je lahko pred 1. januarjem 2021 izbiral med subvencijami za kritje 70 % plače, do največ 1,5-kratnika minimalne plače, ali 90 % plače (100 % v primeru zaposlenih, starih 60 let in več) do višine minimalne plače. Od 1. januarja 2021 lahko delodajalec prejme subvencije za kritje 100 % plače, do največ 1,5-kratnika minimalne plače. Delodajalci, ki so sodelovali v shemi, morajo vsaj 50 % zaposlenih obdržati še najmanj tri mesece po prenehanju izplačevanja subvencije;

Komisija se je v skladu s členom 6(2) uredbe o instrumentu SURE posvetovala z litovskimi organi, da bi preverila nenadno in močno povečanje dejanskih in načrtovanih odhodkov, ki ga je povzročila pandemija COVID-19, neposredno povezano z ukrepi Litve na področju trga dela. To se nanaša zlasti na obstoječe ukrepe iz Izvedbenega sklepa Sveta (EU) 2020/1350:

Litva je 7. avgusta 2020 zaprosila za finančno pomoč Unije, 25. septembra 2020 pa ji je Svet z Izvedbenim sklepom (EU) 2020/1350 odobril finančno pomoč za dopolnitev njenih nacionalnih prizadevanj za obravnavanje učinka izbruha COVID-19 in odziv na socialno-ekonomske posledice izbruha za delavce in samozaposlene.

Uredba Sveta (EU) 2020/672 (v nadaljnjem besedilu: uredba o instrumentu SURE) določa pravni okvir za zagotavljanje finančne pomoči Unije državam članicam, ki se zaradi izbruha COVID-19 soočajo z resnimi gospodarskimi motnjami ali jih takšne motnje resno ogrožajo. Podpora v okviru instrumenta SURE je v prvi vrsti namenjena financiranju shem skrajšanega delovnega časa ali podobnih ukrepov za zaščito zaposlenih in samozaposlenih, da se tako zmanjša obseg brezposelnosti in izgube dohodka, poleg tega pa tudi financiranju nekaterih ukrepov, povezanih z zdravjem, zlasti na delovnem mestu.

·oblikovanje posojilnega portfelja, ki omejuje tveganje koncentracije, letno izpostavljenost in čezmerno izpostavljenost do posameznih držav članic, hkrati pa zagotavlja, da se državam članicam, ki najbolj potrebujejo pomoč, lahko zagotovijo zadostna sredstva, ter

Podpora bo pomagala prizadetemu prebivalstvu in pripomogla k blažitvi neposrednih družbenih in gospodarskih posledic krize COVID-19.

Predlog je odziv na prošnjo države članice in odraža evropsko solidarnost z zagotavljanjem finančne pomoči Unije v obliki začasnih posojil državi članici, ki jo je prizadel izbruh COVID-19. Takšna finančna pomoč kot druga raven zaščite začasno podpira povečane javnofinančne odhodke držav članic za sheme skrajšanega delovnega časa in podobne ukrepe ter jim pomaga ščititi delovna mesta in s tem zaposlene in samozaposlene pred tveganjem brezposelnosti in izgube dohodka.

IZVEDBENI SKLEP SVETA

o spremembi Izvedbenega sklepa (EU) 2020/1350 o odobritvi začasne podpore Republiki Litvi na podlagi Uredbe (EU) 2020/672 za ublažitev tveganj za brezposelnost v izrednih razmerah po izbruhu COVID-19

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (EU) 2020/672 z dne 19. maja 2020 o vzpostavitvi evropskega instrumenta za začasno podporo za ublažitev tveganj za brezposelnost v izrednih razmerah (SURE) po izbruhu COVID-19 in zlasti člena 6(1) Uredbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)Po prošnji Litve z dne 7. avgusta 2020 je Svet z Izvedbenim sklepom (EU) 2020/1350 odobril finančno pomoč Litvi v obliki posojila v višini največ 602 310 000 EUR z največjo povprečno zapadlostjo 15 let in obdobjem razpoložljivosti 18 mesecev, da se dopolnijo nacionalna prizadevanja Litve za obravnavanje učinka izbruha COVID-19 in za odziv na socialno-ekonomske posledice tega izbruha za delavce in samozaposlene.

(2)Posojilo je bilo namenjeno Litvi, ki naj bi ga uporabila za financiranje shem skrajšanega delovnega časa in podobnih ukrepov, kot so navedeni v členu 3 Izvedbenega sklepa (EU) 2020/1350.

(3)Po drugi prošnji Litve z dne 11. marca 2021 je Svet z Izvedbenim sklepom (EU) 2021/678 o spremembi Izvedbenega sklepa (EU) 2020/1350 Litvi odobril dodatno finančno pomoč v višini 354 950 000 EUR s povečanjem najvišjega zneska posojila na 957 260 000 EUR z največjo povprečno zapadlostjo 15 let in obdobjem razpoložljivosti 18 mesecev, da se dopolnijo nacionalna prizadevanja Litve za obravnavanje učinka izbruha COVID-19 in za odziv na socialno-ekonomske posledice tega izbruha za delavce in samozaposlene.

(4)Litva naj bi dodatno posojilo uporabila za financiranje shem skrajšanega delovnega časa in podobnih ukrepov, kot so navedeni v členu 3 Izvedbenega sklepa (EU) 2021/678 o spremembi Izvedbenega sklepa (EU) 2020/1350.

(5)Izbruh COVID-19 je imobiliziral znaten del delovne sile v Litvi. To je ponovno privedlo do nenadnega in močnega povečanja javnofinančnih odhodkov v Litvi v zvezi z ukrepi iz člena 3, točki (a) in (b), Izvedbenega sklepa (EU) 2020/1350.

(6)Izbruh COVID-19 in izredni ukrepi, ki jih je Litva v letih 2020, 2021 in 2022 uvedla za zajezitev izbruha ter njegovih socialno-ekonomskih učinkov in učinkov, povezanih z zdravjem, so imeli in imajo še vedno zelo močan vpliv na javne finance. Primanjkljaj in dolg sektorja država sta v Litvi leta 2020 znašala 7,3 % oziroma 46,6 % bruto domačega proizvoda (BDP), konec leta 2021 pa sta se zmanjšala na 1,0 % oziroma 44,3 %. V skladu z napovedjo Komisije iz pomladi 2022 naj bi primanjkljaj sektorja država Litve do konca leta 2022 znašal 4,6 % bruto domačega proizvoda (BDP), dolg sektorja država pa 42,7 % BDP. Glede na vmesno napoved Komisije iz poletja 2022 naj bi se BDP Litve v letu 2022 povečal za 1,9 %.

(7)Litva je 8. avgusta 2022 zaprosila za dodatno finančno pomoč Unije v višini 141 800 000 EUR, da bi še naprej dopolnjevala svoja nacionalna prizadevanja za obravnavanje učinka izbruha COVID-19 in za odziv na socialno-ekonomske posledice tega izbruha za delavce v letih 2020, 2021 in 2022. Litva je zlasti nadalje podaljšala ali spremenila sheme skrajšanega delovnega časa in podobne ukrepe iz uvodnih izjav 8 in 9.

(8)Litva je z „Zakonom o zaposlovanju št. XII-2470“ z dne 21. junija 2016, kakor je bil spremenjen z „Zakonom št. XIII-2822“ z dne 17. marca 2020, „Zakonom št. XIII-2846“ z dne 7. aprila 2020, „Zakonom št. XIII-3005“ z dne 4. junija 2020, „Zakonom št. XIV-131“ z dne 23. decembra 2020, „Zakonom št. XIV-351“ z dne 27. maja 2021 in „Zakonom št. XIV-911“ z dne 20. januarja 2022, kot je navedeno v členu 3(a) Izvedbenega sklepa (EU) 2020/1350, uvedla shemo za plačilo subvencij delodajalcem za kritje ocenjenih plač za vsako zaposleno osebo, ki se sooča z obdobjem brez dela, kot podporo v času karantene in izrednih razmer. Delodajalec je lahko pred 1. januarjem 2021 izbiral med subvencijami za kritje 70 % plače, do največ 1,5-kratnika minimalne plače, ali 90 % plače (100 % v primeru zaposlenih, starih 60 let in več) do višine minimalne plače. Od 1. januarja 2021 lahko delodajalec prejme subvencije za kritje 100 % plače, do največ 1,5-kratnika minimalne plače. Delodajalci, ki so sodelovali v shemi, morajo vsaj 50 % zaposlenih obdržati še najmanj tri mesece po prenehanju izplačevanja subvencije.

(9)V skladu z „Zakonom o zaposlovanju št. XII-2470“ z dne 21. junija 2016, kakor je bil spremenjen z „Zakonom št. XIII-3005“ z dne 4. junija 2020 in „Zakonom št. XIV-351“ z dne 27. maja 2021, kot je navedeno v členu 3(b) Izvedbenega sklepa (EU) 2020/1350, so se pred 1. julijem 2021 subvencije izplačevale tudi delavcem, ki so se vrnili po obdobju brez dela, in sicer za obdobje do šest mesecev po vrnitvi na delo. Ob upoštevanju zgornje meje minimalne plače ali dvakratnika minimalne plače glede na gospodarsko dejavnost, ki jo izvaja delodajalec, lahko znesek subvencij, izplačan v prvem in drugem mesecu po vrnitvi na delo, znaša do 100 % plače zaposlenega, v tretjem in četrtem mesecu do 50 % ter v petem in šestem mesecu do 30 %. Od 1. julija 2021 so se izplačevale subvencije za zaposlene, ki se vrnejo po obdobju brez dela, in sicer do dveh mesecev po vrnitvi na delo. Subvencija v prvem mesecu znaša 100 % plače zaposlenega, vendar ne več kot 0,9-kratnik minimalne plače, v drugem mesecu 100 % plače zaposlenega, vendar ne več kot 0,6-kratnik minimalne plače. Za navedene subvencije se lahko šteje, da so podobne shemam skrajšanega delovnega časa iz Uredbe (EU) 2020/672, saj je bil njihov namen zagotoviti dohodkovno podporo zaposlenim in ohraniti obstoječa delovna razmerja.

(10)Litva izpolnjuje pogoje, da lahko zaprosi za finančno pomoč iz člena 3 Uredbe (EU) 2020/672. Litva je Komisiji predložila ustrezne dokaze, da so se dejanski in načrtovani javnofinančni odhodki od 1. februarja 2020 povečali za 1 264 915 309 EUR zaradi nacionalnih ukrepov, sprejetih za obravnavanje socialno-ekonomskih učinkov izbruha COVID-19. To pomeni nenadno in močno povečanje, ker je povezano tudi s podaljšanjem ali spremembo obstoječih nacionalnih ukrepov, neposredno povezanih s shemo skrajšanega delovnega časa in podobnimi ukrepi, ki zajemajo znaten delež podjetij in delovne sile v Litvi. Litva namerava 144 350 000 EUR povečanih odhodkov financirati s sredstvi Unije iz proračuna EU, 21 505 309 EUR pa z lastnim financiranjem.

(11)Komisija se je v skladu s členom 6 Uredbe (EU) 2020/672 posvetovala z Litvo ter preverila nenadno in močno povečanje dejanskih in načrtovanih javnofinančnih odhodkov, neposredno povezano s shemami skrajšanega delovnega časa in podobnimi ukrepi iz prošnje z dne 8. avgusta 2022.

(12)Zato bi bilo treba zagotoviti finančno pomoč za podporo Litvi pri obravnavanju socialno-ekonomskih učinkov resnih gospodarskih motenj, ki jih je povzročil izbruh COVID-19. Komisija bi morala sprejeti odločitve glede zapadlosti, obsega in sprostitve obrokov in tranš v tesnem sodelovanju z nacionalnimi organi.

(13)Glede na to, da se je obdobje razpoložljivosti iz Izvedbenega sklepa (EU) 2020/1350 izteklo, je potrebno novo obdobje razpoložljivosti za dodatno finančno pomoč. Obdobje razpoložljivosti za finančno pomoč 18 mesecev, odobreno z Izvedbenim sklepom (EU) 2020/1350, bi bilo treba podaljšati za 21 mesecev in tako bi moralo biti skupno obdobje razpoložljivosti 39 mesecev od prvega dne po začetku učinkovanja Izvedbenega sklepa (EU) 2020/1350.