SL Uradni list Evropske unije C 434/11

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Analiza preglednosti, metodologije ter virov analiz in ocen učinka, ki jih uvaja Evropska komisija za izboljšanje kakovosti evropske zakonodaje

(mnenje na lastno pobudo)

(2017/C 434/02)

Poročevalec: Denis MEYNENT

Sklep plenarne skupščine 26. 1. 2017 Pravna podlaga člen 29(2) poslovnika mnenje na lastno pobudo Pristojnost strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo Datum sprejetja mnenja strokovne skupine 5. 9. 2017 Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju 20. 9. 2017 Plenarno zasedanje št. 528 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 142/0/5

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) opozarja, da je glavni cilj programa ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT (1)) izboljšanje kakovosti in učinkovitosti evropske zakonodaje ter priprava enostavnih, razumljivih in skladnih predpisov, ne da bi s tem ogrozili že sprejete strateške cilje politik EU ali delovali zoper varstvo državljanov, potrošnikov, delavcev, socialnega dialoga ali okolja (2). Evropski predpisi so bistven dejavnik integracije. Če so uravnoteženi, so pomembno jamstvo za zaščito, spodbujanje evropske zakonodaje in pravno varnost za vse evropske akterje in državljane (3).

1.2 Kljub dosedanjemu napredku, na katerega je vplivalo predvsem delo Odbora za regulativni nadzor, bi si EESO želel, da bi se evropski ekosistem na področju ocen učinka še razvijal, da bi se okrepila njihova kakovost in spodbujalo upoštevanje organizirane civilne družbe pri pripravi in izvajanju zakonodaje.

1.3 Zato je pomembno zlasti: — da so razpisni pogoji za predhodne ali dopolnilne študije pregledni, dostopni, pluralni in da spodbujajo k oblikovanju alternativnih scenarijev, iz katerih bodo jasno razvidne dejanske posledice različnih možnih opcij; — da se evropski register ocen učinkov ter vse ostale relevantne (znanstvene, statistične itd.) podatke, vključno z mnenji udeleženih strani, zlahka pregleduje in da so, zlasti povzetki ocen učinka, dostopni v drugih jezikih EU; — da se zagotovi uravnoteženost ocen učinka vseh zakonodajnih predlogov, tako da se nameni ustrezna pozornost gospodarski, socialni in okoljski razsežnosti, kakor tudi malim in srednjim podjetjem (MSP) ter mikropodjetjem.

1.4 EESO zagovarja kvalitativni pristop, ki šteje enako kot kvantitativna analiza in upošteva iskanje pričakovanih koristi zakonodaje.

1.5 EESO poziva Komisijo, naj bo pozorna na to, da zmanjševanje regulativnih in upravnih bremen ne bo vplivalo na učinkovitost in globalno kakovost politik Unije, zlasti na socialnem in okoljskem področju, na področju zaščite potrošnikov, ter politik za MSP in mikropodjetja.

1.6 Skratka, EESO se pri ocenah učinka zavzema za: — usklajen metodološki pristop Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije do ocen učinka, ki bi ga lahko delila tudi posvetovalna organa, s čimer bi se olajšalo delo posameznih institucij in omogočilo oblikovanje amandmajev in mnenj; — okrepitev sodelovanja EESO pri nadzoru kakovosti, s tem da bi se mu omogočilo ovrednotiti določene ocene učinka z metodološkega vidika in z vidika upoštevanja socialne, okoljske in teritorialne razsežnosti. Zato EESO vztraja, da je treba člen 9 PDEU dejansko sistematično upoštevati; — redna posvetovanja z Odborom za regulativni nadzor o metodah na področju ocen učinka ter izmenjavo dobre prakse, zlasti na področju zaposlovanja in teritorialne kohezije ali tiste prakse, ki vpliva na MSP in mikropodjetja.

2. Uvod

2.1 Ocena učinka je stalno in kritično analiziranje pozitivnih ali negativnih učinkov, ki jih lahko imajo predpisi, ki jih pripravlja EU, na ekonomski, socialni in okoljski ravni. Petnajst let po uvedbi je ocena učinka postala eden izmed nosilnih stebrov agende EU za boljše pravno urejanje.

2.2 Sistem za izvajanje ocen učinka se uporabi v zelo zgodnji fazi političnega cikla. Ocena učinka se opravi pred vsako novo pobudo, ki ima lahko gospodarske, okoljske in socialne učinke. Redno se izvajata tudi ocena in preverjanje ustreznosti (angl. fitness check) veljavne zakonodaje in politik EU. V začetni fazi ocene učinka (angl. inception impact assessment) se začrtajo splošne smernice ocene učinka na podlagi pregleda različnih vrst možnosti (od ohranitve obstoječega stanja do popolne uskladitve). Sledi dejanska ocena učinka, katere osnutek pregleda Odbor za regulativni nadzor. Po začetku izvajanja zakonodaje se izvede ocena njene učinkovitosti, uspešnosti, ustreznosti in evropske dodane vrednosti. Odbor za regulativni nadzor pregleda pomembne ocene zakonodaje EU. „Boljša priprava zakonodaje“ torej poteka v vseh fazah postopka. V vseh fazah in prek številnih mehanizmov za posvetovanje postaja tudi vse bolj odprta za sodelovanje zainteresiranih strani.

2.3 Medinstitucionalni sporazum o boljši pripravi zakonodaje iz maja 2015 (4) odraža skupno stališče vseh treh institucij glede ocene učinka. EESO glede napredka izpostavlja dve glavni ugotovitvi: — pomanjkanje skupne metodologije: vsaka institucija je odgovorna za opredelitev svoje ocenjevalne metode, čeprav mora biti osnova za delo zmerom ocena učinka Komisije, da se zagotovi skladen pristop; — zaveza Sveta in Parlamenta, da po potrebi opravita oceno učinka pred vložitvijo amandmajev, ki se nanašajo na bistvene spremembe.

2.4 Odbor za regulativni nadzor je bil ustanovljen maja 2015, vendar je trajalo skoraj dve leti, da je bil dokončno oblikovan. Ima večjo moč in širše pristojnosti, ki vključujejo pregled kakovosti ocen učinka, sistematski pregled in glavne ocene veljavne zakonodaje EU (5). S profesionalizacijo Odbora za regulativni nadzor se je zmanjšalo omejeno upoštevanje socialnih in okoljskih učinkov. Odbor za regulativni nadzor je leta 2016 pregledal 60 ocen učinka, od tega jih je 25 (42 %) sprva prejelo negativno mnenje, zato so morali njihovi avtorji pripraviti nov predlog za predstavitev v Odboru. Odbor svoja mnenja trenutno omejuje na ocene učinka, v prihodnosti pa bi lahko pripravljal tudi koristne ocene o tem, kako zakonodajni predlog odraža oceno učinka in jo upošteva.

3. Presoja postopka za pripravo ocene učinka

3.1 Večrazsežnostna ocena učinka

3.1.1 Ocena učinka temelji na sklopu meril in preskusov, povezanih zlasti z učinki: — na gospodarstvo, družbo in okolje; — na potrošnike; — na mala podjetja in mikropodjetja; — na trgovino in mednarodne naložbe; — na upravno in regulativno breme; — na področje subsidiarnosti in sorazmernosti; — na ravni regionalne in teritorialne kohezije.

3.1.2 Ocene učinka Komisije so praviloma celostne in vključujejo največje in najpomembnejše gospodarske, socialne in okoljske učinke za vsak posamezni primer.

3.1.3 V preteklih letih je Svet, v nekaterih primerih pa tudi Evropski parlament, zahteval uporabo dodatnih meril: — preverjanje konkurenčnosti (angl. competitiveness proofing); — preverjanje spoštovanja temeljnih pravic; — preverjanje skladnosti predlogov z digitalnim gospodarstvom in — preverjanje spoštovanja načela inovativnosti.

3.1.4 Ta različna merila so Komisijo včasih prisilila, da uravnoteži različne cilje ali skrbi, merila razvrsti po pomembnosti, se odloči, da mora neko merilo prevladati nad drugimi kot odločilno, in odloča glede političnih izbir ob upoštevanju konkurenčnih meril, kot so: — subsidiarnost v odnosu do harmonizacije, — konkurenčnost v odnosu do socialne zaščite in kakovosti zaposlitve, — previdnostno načelo v odnosu do načela inovativnosti itd.

3.1.5 Študija sistema ocen učinka, ki jo je za Komisijo leta 2007 opravilo zasebno britansko svetovalno podjetje The Evaluation Partnership (TEP) (6), je opozorila na številne pomanjkljivosti, zlasti na področju socialne zaščite in varstva okolja. Po mnenju TEP je nizka kakovost ocen učinka posledica napak v časovni umestitvi, mehanizmih nadzora nad kakovostjo ocen, pomanjkanju spremljanja in podpore za ocene učinka (oblikovanje, usklajevanje, nepopolni ali pomanjkljivi podatki itd.). Računsko sodišče je leta 2010 ugotovilo, da „v praksi Komisijino delo pri pripravi ocene učinka ni bilo sorazmerno porazdeljeno med vse tri stebre ter med stroške in koristi“ (7).

3.1.6 V zvezi s tem Odbor znova poziva, da je treba člen 9 Pogodbe o delovanju Evropske unije (8) sistematično uporabljati kot delovno osnovo za ocenjevanje (9).

3.2 Zbirka orodij za boljšo pripravo zakonodaje (10) na področju socialne zaščite in zaposlovanja

3.2.1 Zbirko orodij (angl. toolbox) je Komisija predstavila v svojem sporočilu o boljši pripravi zakonodaje (11) z dne 19. maja 2015. Ta vsebuje podrobna navodila za izvedbo ocene učinka na podlagi 59 instrumentov (orodja, merila, preskusi itd.), ki naj bi pomagali tako Komisiji kot tudi pristojnim organom držav članic.

3.2.2 EESO se je med 59 orodji, ki so na voljo, posebej osredotočil na dve: orodje 7 (angl. requirements for social partner initiatives – zahteve za pobude socialnih partnerjev) in orodje 25 (angl. employment, working conditions, income distribution and inequality – zaposlovanje, delovni pogoji, razdelitev dohodka in neenakost).

3.2.3 Ta orodja so dejansko okvirni seznam vprašanj, ki jih je treba obravnavati v primeru, ko zakonodajna pobuda vpliva na socialno področje ali zaposlovanje. Vprašanja so splošna, nevtralna in ne spodbujajo k razmisleku. Orodje 25 na primer vključuje naslednja vprašanja: — Ali ta možnost prispeva k neposrednemu ustvarjanju delovnih mest ali izgubi delovnih mest v specifičnih sektorjih, poklicih, na ravneh znanja in spretnosti, v regijah, državah (ali na kombinaciji teh področij) s posledicami za specifične socialne in/ali starostne skupine? Na katerih področjih oziroma v katerih skupinah? — Ali ta možnost neposredno ali posredno vpliva na varstvo zaposlitve, zlasti na kakovost pogodb o delu, tveganje dela na črno ali lažno samozaposlitev? — Ali bo ta možnost vplivala na neenakost ter razdelitev dohodka in bogastva v Uniji ali v enem od njenih delov?

3.2.4 Ta vprašanja so pogosto omejena na opis niza morebitnih negativnih in pozitivnih posledic ter ne spodbujajo poglobljene analize zlasti kakovosti in obsega zaposlitve.

3.2.5 Poleg tega se zdi, da v ocenah učinka Komisije v nekaterih primerih socialna in okoljska merila niso sistematično in poglobljeno povzeta in to že več let zapored (12), čeprav Komisija trdi, da upošteva socialne učinke v 70 % ocen učinka in okoljske učinke v 45 % primerov.

3.3 Potreba po izboljšanju metodologije Komisije

3.3.1 Za analitične metode in modele, na katere se opirajo službe Komisije pri oblikovanju svojih zakonodajnih predlogov, so odgovorni generalni direktorati (GD). Generalni direktorati najpogosteje opravljajo ocene učinka interno, na podlagi smernic o oceni učinka (13) in „zbirke orodij“. V nekaterih primerih ustrezni generalni direktorat najame zunanjega svetovalca, ki ga izbere na podlagi odprtega in preglednega postopka, da izčrpneje obravnava določeno vprašanje v oceni učinka.

3.3.2 Med vsemi 59 orodji iz zbirke orodij so le dva ali trije instrumenti, primerni za usmerjanje odločitev v zvezi s kakovostjo zaposlovanja, socialno zaščito, višino plačila itd. Ta del zbirke orodij je očitno treba izboljšati.

3.4 Postopno zmanjševanje stroškov ocen učinka?

3.4.1 Kvantifikacija regulativnih in upravnih bremen

3.4.1.1 V programu REFIT naj bi opredelili nepotrebna bremena, neskladnosti in neučinkovite ukrepe ter sprejeli potrebne ukrepe za njihovo izboljšanje. Leta 2013 je bil v okviru programa REFIT opravljen pregled celotne zakonodaje EU.

3.4.1.2 Svet EU za konkurenčnost je Komisijo zaprosil za pripravo in določitev ciljev zmanjšanja obremenitve na področjih, kjer je ta posebej velika, zlasti za MSP (14).

3.4.1.3 Svet za konkurenčnost je 26. maja 2016 tudi „pozdravil pripravljenost, ki jo je v Medinstitucionalnem sporazumu izrazila Komisija, da poglobi svoja prizadevanja za poenostavitev in zmanjšanje upravnih bremen, da pripravi letni pregled bremen in da v mejah možnosti v številkah izrazi potencial za zmanjšanje regulativnega bremena ali potencial prihranka, ki se skriva v vsakem od njenih predlogov ali zakonodajnih aktov“ (15).

3.4.2 Odbor poziva Komisijo, naj bo pozorna na to, da zmanjševanje regulativnih in upravnih bremen ne bo vplivalo na učinkovitost in globalno kakovost politik Unije, zlasti na socialnem in okoljskem področju, na področju zaščite potrošnikov, ter politik za MSP in mikropodjetja.

4. Predlogi in priporočila

4.1 Kljub dosedanjemu napredku je treba evropski sistem na področju ocen učinka še naprej razvijati. Predlagamo sedem smernic za izboljšave, da se okrepi kakovost ocen učinka in spodbuja upoštevanje organizirane civilne družbe pri oblikovanju in izvajanju zakonodaje.

4.2 Pregledni, dostopni in pluralni razpisni pogoji za študije v okviru ocen učinka

4.2.1 EESO poziva Komisijo, naj natančneje opredeli metodologijo za izračunavanje učinkov njene pobude, področje uporabe študije in njene morebitne omejitve (teritorialne omejitve, ciljne skupine itd.).

4.2.2 Če se deli ali obsežni deli ocen učinka oddajo zunanjim izvajalcem, EESO zahteva, da se objavi ime izbranega izvajalca.

4.2.3 Pomembno je, da specifikacija razpisnih pogojev vključuje jasen opis alternativnih scenarijev, iz katerih bodo razvidne posledice različnih možnih opcij, vključno s: — konkurenčnostjo EU in njenih podjetij, — socialno zaščito in varstvom okolja, — razvojem mikro in majhnih podjetij, — enakostjo spolov, — teritorialno kohezijo itd.

4.2.4 Pomembno je, da se na koncu izbere predlog, ki najbolje združuje različne razsežnosti v skladu s členom 3(3) PEU (16) in členom 9 PDEU (17).

4.2.5 Kot pomoč za sozakonodajalce pri pripravi njihovih amandmajev je treba v ocene učinka vključiti alternativne možnosti, ki na primer predvidevajo scenarije, ki so ugodnejši za zaposlovanje, socialno zaščito in varstvo okolja, teritorialno kohezijo ali potrošniško politiko.

4.3 Razširitev evropskega registra ocen učinka

4.3.1 Preglednost je pogoj za dobro upravljanje. Register (18) dokumentov Komisije vključuje seznam ocen učinka in z njimi povezana mnenja Odbora za regulativni nadzor. Širši javnosti je ta register malo znan, dostopen pa je le v angleškem jeziku.

4.3.2 EESO zato zahteva, da Komisija v sodelovanju s posredniškimi organizacijami predvidi boljše seznanjanje s tem spletnim mestom, da vanju vključi mnenja zainteresiranih strani in relevantne študije, zlasti povzetke ocen učinka, ter omogoči prevod tudi v druge jezike EU.

4.4 Potreba po kvalitativnem pristopu

4.4.1 EESO poziva, naj se poleg kvantitativnega oziroma monetarnega pristopa kot enakovreden uporablja tudi kvalitativni pristop, ki se osredotoča na človeško razsežnost zbliževanja, enakosti spolov in stika z resničnostjo. Razlogi za vlaganje v kvalitativni pristop so zlasti naslednji: — težave z razumevanjem srednje- in dolgoročnih učinkov v splošnem interesu EU. S pristopi na podlagi stroškov je težko razumeti dejanski razvoj družbe ali trajnostnega razvoja; — pomanjkanje razpoložljivih in zanesljivih podatkov. Z ekonometričnimi in kvantitativnimi metodami ni mogoče izračunati celote vseh vplivov. Te metode se v večini primerov omejijo na posploševanje in združevanje podatkov, ki so pogosto delni in nepopolni ter ne vključujejo nemerljivih informacij: kakovosti socialnega dialoga, razvoja socialne zaščite, stopnje regionalne vključenosti, dejanske stopnje negotovosti in izključenosti itd.; — neprimerljivost podatkov. Kvantitativne metode se med seboj razlikujejo. Vzorci, referenčna leta in znanstveni podatki so različni glede na posamezno metodo. Zato je primerjava med metodami pogosto zahtevna in na njeni podlagi ni mogoče priti do uporabnih ugotovitev; — zaupnost. Zaupni pristopi temeljijo na vzorcih, anketah in delnih raziskavah javnega mnenja. Pri teh pristopih so že po naravi izključene nekatere zaupne informacije o družbenem ozračju v posameznem podjetju, veji dejavnosti ali sektorju.

4.4.2 Pri ocenah učinka je vedno treba dati prednost pristopu stroškovne učinkovitosti. O zmanjševanju števila bolezni, škodljivih učinkov, emisij onesnaževal in nesreč ne bo možno nikdar odločati zgolj na podlagi količinskih podatkov. O bolj pošteni konkurenci, pravični trgovini in boljših delovnih pogojih se ne odloča na podlagi kvantitativnih analiz. Ključnega pomena je, da Komisija da prednost kvalitativni analizi, ki je v interesu vseh udeleženih strani.

4.5 Potreba po konvergentnem metodološkem pristopu na ravni raziskovalne matrike

4.5.1 Čeprav je v Medinstitucionalnem sporazumu določeno, da lahko vsaka institucija razvije lastno metodologijo, EESO predlaga, da se v zvezi s tem vprašanjem izvede poglobljena razprava med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo.

4.5.2 Cilj te razprave ni uvedba enotne metodologije, temveč predhodni dogovor o konvergentni metodološki matriki, tj. o temeljnih metodoloških elementih, kot so opredelitev področja študije, raziskovalna strategija, izbira orodij, prednostne možnosti itd.

4.5.3 Končni namen je spodbujanje dialoga o metodoloških izbirah, ki jim daje prednost Komisija, da vsem institucijam olajša delo v zvezi z amandmaji.

4.5.4 Tako bi lahko predlogi EESO, oblikovani v tem okviru, pri sozakonodajalcih naleteli na ugodnejši odziv.

4.6 Usmerjena ocena kakovosti EESO glede ocen učinka

4.6.1 EESO ima enoto za naknadno kvalitativno ocenjevanje nekaterih izbranih evropskih predpisov. V prihodnosti bi lahko ta enota lajšala delo članov EESO in tudi analizirala določene ocene učinka, pregledovala metodološke vidike in dajala mnenje o morebitnem upoštevanju gospodarskih, socialnih, okoljskih in teritorialnih razsežnosti. To delo bi lahko tudi olajšalo oblikovanje morebitnih svetovalnih mnenj EESO o zakonodajnih projektih, pripravljenih na podlagi teh ocen učinka.

4.6.2 EESO in Evropska komisija bi morala vzpostaviti reden dialog glede posvetovanja in ocen učinka.

4.7 Sodelovanje EESO z Odborom za regulativni nadzor

4.7.1 Razmisliti je treba o možnostih za neuradno, vendar redno sodelovanje med Odborom za regulativni nadzor in EESO.

4.7.2 Poleg neformalnih srečanj in sodelovanja v posameznih primerih je treba spodbujati dinamično sodelovanje z EESO v dveh smereh: — redna izmenjava mnenj in dobrih praks o metodoloških pristopih do ocen učinkov, o vprašanju pomembnih amandmajev na predloge Komisije ter o poenostavitvi in zmanjšanju regulativnega bremena; — ustrezno vnaprejšnje obveščanje EESO o vsaki pobudi Komisije, ki vključuje pomembno razsežnost na socialnem področju, na področjih zaposlovanja, okolja in teritorialne kohezije na ravni ocene učinka. Zato bi moral biti EESO med prejemniki predhodnih ocen (angl. Inception Evaluation) in ocen učinka Komisije.

4.7.3 EESO bo po potrebi pripravil povzetek glavnih priporočil glede področja uporabe ocene učinka ter predložil vse druge podatke ali informacije, ki bi lahko koristile pri pripravi ocene učinka Komisije in njenem pregledu, ki ga opravi Odbor za regulativni nadzor.

4.7.4 EESO bo predložil tudi svojo naknadno oceno v zvezi z uporabo in izvajanjem zakonodaje.

V Bruslju, 20. septembra 2017 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Georges DASSIS

(1) Kratica označuje program ustreznosti in uspešnosti predpisov.

(2) UL C 303, 19.8.2016, str. 45.

(3) UL C 303, 19.8.2016, str. 45.

(4) Medinstitucionalni sporazum o boljši pripravi zakonodaje, UL L 123, 12.5.2016, str. 1.

(5) Glej njegovo poročilo za leto 2016 https://ec.europa.eu/info/law/law-making-process/regulatory-scrutiny-board_en#annual-reports.

(6) The Evaluation Partnership Limited (2007), http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/key_docs_en.htm.

(7) Ocene učinka v institucijah EU: ali pomagajo pri odločanju?, posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 3, 2010, odstavek 64, str. 36.

(8) Člen 9 PDEU določa: „Pri opredeljevanju in izvajanju svojih politik in dejavnosti Unija upošteva zahteve, ki so povezane s spodbujanjem visoke stopnje zaposlenosti, zagotavljanjem ustrezne socialne zaščite, bojem proti socialni izključenosti in visoko stopnjo izobraževanja in usposabljanja ter varovanjem človekovega zdravja“.

(9) UL C 24, 28.1.2012, str. 29.

(10) http://ec.europa.eu/smart-regulation/guidelines/toc_tool_en.htm.

(11) Smernice za boljšo pravno ureditev (Better regulation Guidelines), SWD(2015) 111, 19. maj 2015.

(12) Renda A., Schrefler L., Luchetta G. and Zavatta R. (2013) Assessing the costs and benefits of regulation (Ocena stroškov in koristi pravnega urejanja). A CEPS – Economisti Associati, študija za Evropsko komisijo.

http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/commission_guidelines/docs/131210_cba_study_sg_final.pdf, po navedbi Isabelle Schömann v EU Refit machinery „cutting red tape“at the cost of the acquis communautaire (Mehanizem EU REFIT – zmanjševanje birokracije ogroža pravni red EU), v: Policy brief 5/2015, ETUI, 2015.

(13) Smernice za oceno učinka, ki jih je pripravila Komisija, in drugi ustrezni dokumenti so dostopni na tej povezavi: https://ec.europa.eu/info/law-making-process/planning-and-proposing-law/impact-assessments_sl

(14) Odstavek 9 sklepov Sveta – Izboljšanje zakonodaje za krepitev konkurenčnosti, dokument 8849/16, 18. maj 2016.

(15) Odstavek 7 sklepov Sveta z dne 26. maja 2016 – Izboljšanje zakonodaje za krepitev konkurenčnosti, dokument 8849/16, 18. maj 2016.

(16) „Unija vzpostavi notranji trg. Prizadeva si za trajnostni razvoj Evrope, ki temelji na uravnoteženi gospodarski rasti in stabilnosti cen, za visoko konkurenčno socialno tržno gospodarstvo, usmerjeno v polno zaposlenost in socialni napredek, ter za visoko raven varstva in izboljšanje kakovosti okolja. Spodbuja znanstveni in tehnološki napredek.“

(17) Glej opombo na strani 6.

(18) Ta register je dostopen na spletni strani Evropske komisije na naslednjem naslovu: http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=ia.