SL Uradni list Evropske unije C 194/2

SMERNICE SKUPNOSTI O DRŽAVNIH POMOČEH ZA SPODBUJANJE NALOŽB RIZIČNEGA KAPITALA V MALA IN SREDNJE VELIKA PODJETJA

(2006/C 194/02)

(Besedilo velja za EGP)

1. UVOD

1.1 Rizični kapital kot cilj Skupnosti

1.2 Izkušnje na področju državnih pomoči za rizični kapital

1.3 Preskus izravnave za državne pomoči v podporo naložbam rizičnega kapitala

1.3.1 Akcijski načrt državnih pomoči in preskus izravnave

1.3.2 Tržne nepopolnosti

1.3.3 Primernost instrumenta

1.3.4 Spodbujevalni učinek in potrebnost

1.3.5 Sorazmernost pomoči

1.3.6 Negativni učinki in splošna izravnava

1.4 Pristop za nadzor državnih pomoči na področju rizičnega kapitala

2. PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV

2.1 Področje uporabe

2.2 Opredelitev pojmov

3. UPORABA ČLENA 87(1) NA PODROČJU RIZIČNEGA KAPITALA

3.1 Besedila, ki se splošno uporabljajo

3.2 Prisotnost pomoči na treh ravneh

3.3 De minimis zneski

4. PRESOJA ZDRUŽLJIVOSTI POMOČI ZA RIZIČNI KAPITAL NA PODLAGI ČLENA 87(3)(C) POGODBE ES

4.1 Splošna načela

4.2 Oblika pomoči

4.3 Pogoji za združljivost

4.3.1 Najvišja stopnja tranš razpoložljivega kapitala

4.3.2 Omejitve pri financiranju stopnje zbiranja sredstev, zagona in širitve

4.3.3 Razširjenost instrumentov naložb lastniškega kapitala in navideznega lastniškega kapitala

4.3.4 Udeležba zasebnih investitorjev

4.3.5 Dobičkonosna narava odločitev o naložbah

4.3.6 Poslovno upravljanje

4.3.7 Sektorski cilj

5. ZDRUŽLJIVOST UKREPOV POMOČI V ZVEZI Z RIZIČNIM KAPITALOM NA PODLAGI PODROBNEJŠE PRESOJE

5.1 Ukrepi pomoči na podlagi podrobnejše presoje

5.2 Pozitivni učinki pomoči

5.2.1 Obstoj in dokazi o tržni nepopolnosti

5.2.2 Primernost instrumenta

5.2.3 Spodbujevalni učinek in potreba po pomoči

5.2.3.1 Poslovno upravljanje

5.2.3.2 Prisotnost odbora za naložbe

5.2.3.3 Obseg ukrepa/sredstev

5.2.3.4 Prisotnost poslovnih angelov

5.2.4 Sorazmernost

5.3 Negativni učinki pomoči

5.3.1 Izrivanje

5.3.2 Druga izkrivljanja konkurence

5.4 Izravnava in odločitev

6. KUMULACIJA

7. KONČNE DOLOČBE

7.1 Spremljanje in poročanje

7.2 Začetek in čas veljavnosti

7.3 Primerni ukrepi

1. UVOD

1.1 Rizični kapital kot cilj Skupnosti

Rizični kapital zadeva financiranje podjetij z lastniškim kapitalom z ugotovljenim potencialom hitre rasti na njihovih zgodnjih stopnjah. Po rizičnem kapitalu običajno povprašujejo podjetja s potencialom rasti, ki nimajo zadostnega dostopa do kapitalskih trgov, ponujajo pa ga investitorji, ki so pripravljeni prevzeti veliko tveganje v zameno za morebitne nadpovprečne donose od vloženega lastniškega kapitala.

V Sporočilu spomladanskemu Evropskemu svetu Skupna prizadevanja za gospodarsko rast in nova delovna mesta – Nov začetek za Lizbonsko strategijo (1) je Komisija ugotovila, da ni na voljo zadostna stopnja rizičnega kapitala za zagon inovativnih mladih podjetij. Komisija je oblikovala spodbude, kot so Skupni evropski viri za mikro do srednja podjetja (Joint European Resources for Micro- to Medium Enterprises – JEREMIE), ki je skupna pobuda Komisije in Evropskega investicijskega sklada, namenjena odpravljanju pomanjkanja rizičnega kapitala za mala in srednje velika podjetja v nekaterih regijah. Na podlagi izkušenj, ki jih je pridobila s finančnimi instrumenti večletnega programa za podjetja in podjetništvo ter zlasti za mala in srednja podjetja (MSP), ki je bil sprejet z Odločbo Sveta 2000/819/ES (2), je Komisija predlagala pomoč za hitro rastoča in inovativna MSP (GIF) v okviru programa za konkurenčnost in inovacije (CIP), ki je trenutno v postopku sprejetja in bo pokrival obdobje 2007–2013 (3). Pomoč bo povečala razpoložljivost sredstev za inovativna MSP s tržno naravnanimi naložbami v sklade rizičnega kapitala, ki se osredotočajo na MSP na zgodnjih stopnjah in na stopnji širitve.

Komisija je obravnavala vprašanje financiranja z rizičnim kapitalom v Sporočilu „Financiranje rasti MSP – ustvarjanje dodane evropske vrednosti“ sprejetem dne 29 junija 2006 (4). Komisija je tudi poudarila pomen zmanjšanja in preusmeritve državnih pomoči za odpravo tržnih nepopolnosti zaradi povečanja gospodarske učinkovitosti ter spodbujanja raziskav, razvoja in inovacij. V tem okviru se je Komisija lotila prenove pravil o državnih pomočeh, med drugim s ciljem, da olajša dostop do sredstev in rizičnega kapitala.

Komisija je pri izpolnjevanju te zaveze junija 2005 objavila „Akcijski načrt državnih pomoči – Manjša in bolje usmerjena državna pomoč: časovni načrt za reformo državnih pomoči 2005–2009“ („Akcijski načrt državnih pomoči“) (5). V Akcijskem načrtu državnih pomoči je poudarjen pomen izboljšanja poslovne klime in omogočanja hitre ustanovitve novih podjetij. V tem okviru je v Akcijskem načrtu državnih pomoči napovedan ponovni pregled Sporočila o državni pomoči in tveganem kapitalu (6), da se odpravijo tržne nepopolnosti, ki vplivajo na zagotavljanje rizičnega kapitala za novoustanovljena ter mlada in inovativna mala in srednje velika podjetja („MSP“), zlasti s povečanjem prilagodljivosti pravil, ki jih vsebuje Sporočilo o državni pomoči in tveganem kapitalu.

Čeprav je poglavitna vloga trga zagotoviti dovolj rizičnega kapitala v Skupnosti, je na trgu rizičnega kapitala prisotna „vrzel lastniških sredstev“, to je trajno pomanjkanje na kapitalskem trgu, ki preprečuje ponudbi, da bi zadostila povpraševanju po ceni, sprejemljivi za obe strani, kar negativno vpliva na evropska MSP. Vrzel zadeva predvsem visokotehnološka, inovativna in zlasti mlada podjetja z visokim potencialom rasti. Vendar lahko zadeva tudi širši sklop podjetij različnih starosti in različnih sektorjev z manjšim potencialom rasti, ki ne morejo pridobiti financiranja za svoje projekte širitve brez zunanjega rizičnega kapitala.

Obstoj vrzeli lastniškega kapitala lahko upraviči dodelitev državnih pomoči v nekaterih omejenih okoliščinah. Če je pravilno usmerjana, je lahko državna pomoč za zagotavljanje rizičnega kapitala učinkovito sredstvo za zmanjševanje ugotovljenih tržnih nepopolnosti na tem področju ter za spodbujanje zasebnega kapitala.

Te smernice nadomeščajo Sporočilo o državni pomoči in tveganem kapitalu ter opredeljujejo pogoje, pod katerimi se državna pomoč v podporo naložbam rizičnega kapitala lahko šteje za združljivo s skupnim trgom. Te smernice pojasnjujejo pogoje obstoja državne pomoči v skladu s členom 87(1) Pogodbe ES in merila, ki jih bo uporabila Komisija pri presoji ukrepov v zvezi z rizičnim kapitalom v skladu s členom 87(3) Pogodbe ES.

1.2 Izkušnje na področju državnih pomoči za rizični kapital

Te smernice so oblikovane ob upoštevanju izkušenj, pridobljenih z uporabo Sporočila o državni pomoči in tveganem kapitalu. Pripombe iz javnih posvetovanj držav članic in zainteresiranih strani o ponovnem pregledu Sporočila o državni pomoči in tveganem kapitalu, Akcijskega načrta državnih pomoči in Sporočila o državnih pomočeh za inovacije (7) so se prav tako upoštevale.

Izkušnje Komisije in pripombe, prejete pri posvetovanjih, so pokazale, da je Sporočilo o državni pomoči in tveganem kapitalu na splošno dobro delovalo v praksi, vendar so tudi razgrnile potrebo po povečanju fleksibilnosti pri uporabi pravil in po prilagoditvi pravil v skladu s spremenjenim položajem na trgu rizičnega kapitala. Poleg tega so izkušnje pokazale, da za nekatere vrste naložb rizičnega kapitala na določenih območjih ni bilo vedno možno izpolniti pogojev, določenih v Sporočilu o državni pomoči in tveganem kapitalu, in zato v teh primerih rizičnega kapitala ni bilo mogoče ustrezno podpreti z državnimi pomočmi. Nadalje so izkušnje tudi pokazale nizko splošno donosnost skladov rizičnega kapitala, ki prejemajo pomoč.

Za odpravo teh težav sprejemajo te smernice v določenih okoliščinah bolj prilagodljiv pristop, tako da državam članicam omogočajo, da svoje ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom bolje usmerjajo na zadevne tržne nepopolnosti. Te smernice določajo tudi nadgrajen gospodarski pristop pri presoji združljivosti ukrepov v zvezi z rizičnim kapitalom s Pogodbo ES. Ocena združljivosti shem v skladu s Sporočilom o državni pomoči in tveganem kapitalu je že temeljila na sorazmerno zapleteni gospodarski analizi, ki se osredotoča na obseg tržne nepopolnosti in usmerjenost ukrepa. Zato Sporočilo o državni pomoči in tveganem kapitalu že kaže glavni poudarek nadgrajenega gospodarskega pristopa. Vendar je bilo še vedno treba izpopolniti nekatera merila, da se zagotovi boljša usmerjenost ukrepa na zadevno tržno nepopolnost. Smernice zlasti vsebujejo elemente, s katerimi se zagotovi, da se dobičkonosne in strokovne odločitve o naložbah okrepijo za nadaljnje spodbujanje zasebnih investitorjev k sovlaganju z državo. Poleg tega si prizadevajo zagotoviti jasnost, kadar so izkušnje s Sporočilom o državni pomoči in tveganem kapitalu pokazale, da je to potrebno.

1.3 Preskus izravnave za državne pomoči v podporo naložbam rizičnega kapitala

1.3.1 Akcijski načrt državnih pomoči in preskus izravnave

Komisija je v Akcijskem načrtu državnih pomoči poudarila pomen okrepitve gospodarskega pristopa ob analizi državnih pomoči. To se kaže v usklajevanju možnih pozitivnih učinkov ukrepa pri doseganju cilja skupnega interesa v primerjavi z možnimi negativnimi učinki glede izkrivljanja konkurence in trgovanja. Preskus izravnave, kakor je opisan v Akcijskem načrtu državnih pomoči, je sestavljen iz treh korakov, prva dva se nanašata na pozitivne učinke in zadnji na negativne učinke ter na posledično izravnavo:

(1) Ali je ukrep pomoči namenjen natančno opredeljenemu cilju skupnega interesa, kot je rast, zaposlovanje, kohezija in okolje?

(2) Ali je pomoč dobro oblikovana za dosego cilja skupnega interesa, in sicer, ali je predlagana pomoč usmerjena v tržno nepopolnost ali drug cilj? (i) Ali je državna pomoč ustrezen instrument politike? (ii) Ali obstaja spodbujevalni učinek, tj. ali pomoč spreminja obnašanje podjetij in/ali investitorjev? (iii) Ali je ukrep pomoči sorazmeren, tj. ali bi bila lahko enaka sprememba v obnašanju dosežena z manj pomoči?

(3) Ali so izkrivljanja konkurence in vpliv na trgovanje omejeni, tako da je splošna izravnava pozitivna?

Preskus izravnave je prav tako pomemben za oblikovanje pravil državnih pomoči in presojo zadev, ki spadajo v njihov obseg.

1.3.2 Tržne nepopolnosti

Komisija na podlagi izkušenj, pridobljenih pri izvajanju Sporočila o državni pomoči in tveganem kapitalu, meni, da v Skupnosti ni splošne tržne nepopolnosti rizičnega kapitala. Vendar sprejema dejstvo, da obstajajo tržne vrzeli za nekatere vrste naložb na nekaterih stopnjah razvoja podjetja. Te vrzeli so posledica pomanjkljive usklajenosti ponudbe in povpraševanja po rizičnem kapitalu ter se lahko na splošno opišejo kot vrzeli lastniškega kapitala.

Zagotavljanje sredstev lastniškega kapitala, zlasti za manjša podjetja, pomeni številne izzive za investitorje in za podjetje, v katero se vlaga. Investitor mora, kar zadeva ponudbo, narediti skrbno analizo ne le vseh ponujenih poroštev (kakor to stori posojilodajalec), ampak celotne poslovne strategije, da oceni možnosti ustvarjanja dobička iz naložbe in z naložbo povezana tveganja. Investitor mora biti tudi sposoben spremljati, ali upravljavci podjetja dobro izvajajo poslovno strategijo. Investitor mora tudi načrtovati in izvesti strategijo izstopa, da ustvari tveganju ustrezen donos za naložbo s prodajo svojega deleža lastniškega kapitala v podjetju, ki je predmet naložbe.

Kar zadeva povpraševanje, mora podjetje razumeti koristi in tveganja, ki so povezana z zunanjo naložbo lastniškega kapitala, pri lastnem razvoju ter pri pripravi zdravih poslovnih načrtov, ki zagotavljajo potrebna sredstva in mentorstvo. Zaradi pomanjkanja notranjega kapitala ali zavarovanja, potrebnega za pridobitev posojila, in/ali trdne kreditne zgodovine, se lahko podjetje sooča z zelo omejenim financiranjem. Poleg tega mora podjetje deliti nadzor z zunanjim investitorjem, ki ponavadi dobi poleg deleža lastniškega kapitala tudi pravico do sodelovanja pri odločitvah podjetja.

Iz teh razlogov je usklajenost ponudbe in povpraševanja po rizičnem kapitalu lahko nezadostna, tako da je stopnja predvidenega rizičnega kapitala na trgu preveč omejena, podjetja pa kljub dobremu poslovnemu načrtu in možnostim za rast ne dobijo finančne podpore. Komisija zato meni, da se poglavitni vir tržne nepopolnosti, pomemben za trge rizičnega kapitala, ki še posebej vpliva na dostop do kapitala za MSP in podjetja na zgodnjih stopnjah njihovega razvoja ter ki lahko upraviči javno intervencijo, nanaša na nepopolne in asimetrične informacije.

Nepopolne in asimetrične informacije lahko povzročijo predvsem:

(a) Transakcijske in agencijske stroške: potencialni investitorji se soočajo z več težavami pri zbiranju zanesljivih podatkov o možnostih za uspešno poslovanje MSP ali novih podjetij ter posledično pri spremljanju in podpiranju razvoja podjetja. To se dogaja zlasti pri zelo inovativnih projektih ali tveganih projektih. Poleg tega so majhni posli manj privlačni za investicijske sklade zaradi relativno visokih stroškov pri oceni rentabilnosti investicije in drugih stroškov transakcije.

(b) Strah pred tveganjem: bolj kot je zagotavljanje rizičnega kapitala predmet nepopolne ali asimetrične informacije, bolj lahko investitorji postanejo bolj zadržani do zagotavljanja rizičnega kapitala MSP. Drugače povedano, nepopolna ali asimetrična informacija povzroča stopnjevanje strahu pred tveganjem.

1.3.3 Primernost instrumenta

Komisija meni, da lahko državne pomoči za ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom pomenijo ustrezen instrument v okviru omejitev in pogojev, določenih v teh smernicah. Vendar se je treba spomniti, da je zagotavljanje rizičnega kapitala predvsem tržna dejavnost, ki vključuje tržne odločitve. V tem okviru lahko k povečanju zagotavljanja rizičnega kapitala prispevajo tudi bolj splošni strukturni ukrepi, ki ne pomenijo državne pomoči, kot so spodbujanje podjetniške kulture, uvajanje bolj nevtralnega obdavčevanja različnih oblik financiranja MSP (na primer nov kapital, zadržani dobički in dolg), spodbujanje povezovanja trga ter zmanjševanje regulativnih omejitev, vključno z omejitvami za naložbe nekaterih vrst finančnih institucij (npr. pokojninskih skladov) in upravnimi postopki za ustanavljanje podjetij.

1.3.4 Spodbujevalni učinek in potrebnost

Državne pomoči za rizični kapital morajo znatno povečati razpoložljivost rizičnega kapitala MSP, zlasti s spodbujanjem naložb zasebnih investitorjev. Tveganje „mrtve teže“ ali pomanjkanje spodbude pomeni, da bi lahko nekatera podjetja, ki se financirajo z javno podprtimi ukrepi, v vsakem primeru pridobila sredstva po enakih pogojih, tudi ob odsotnosti državne pomoči (izrivanje). Obstajajo dokazi, da se to dogaja, pa čeprav neizogibno le na ravni anekdot. V navedenih okoliščinah so javna sredstva neučinkovita.

Komisija zato meni, da pomoč v obliki rizičnega kapitala, ki ustreza pogojem, določenim v teh smernicah, zagotavlja prisotnost spodbujevalnega učinka. Potreba po zagotavljanju spodbud je odvisna od obsega tržne nepopolnosti, povezane z različnimi vrstami ukrepov in prejemnikov. Zato so različni pragovi izraženi na podlagi obsega tranš razpoložljivega kapitala na ciljno podjetje, stopnje vključenosti zasebnih investitorjev in upoštevanja zlasti velikosti podjetja in financirane stopnje poslovanja.

1.3.5 Sorazmernost pomoči

Potreba po zagotavljanju spodbud je odvisna od obsega tržne nepopolnosti, povezane z različnimi vrstami ukrepov, prejemniki in razvojno stopnjo MSP. Ukrep v zvezi z rizičnim kapitalom je dobro oblikovan, če je pomoč potrebna v vseh svojih elementih, da ustvari spodbude za zagotavljanje lastniškega kapitala za MSP na stopnji zbiranja sredstev, na stopnji zagona in na zgodnji stopnji. Državna pomoč bo neučinkovita, če presega tisto, kar je nujno za spodbujanje večjega zagotavljanja rizičnega kapitala. Zlasti je za zagotovitev, da je pomoč omejena na najmanjši možni znesek, bistveno, da obstaja znatna zasebna udeležba in da so naložbe usmerjene v ustvarjanje dobičkov ter da se upravljajo na podlagi tržnih zakonitosti.

1.3.6 Negativni učinki in splošna izravnava

Pogodba ES od Komisije zahteva nadzor nad državnimi pomočmi znotraj Skupnosti. Zato mora budno zagotavljati dobro usmerjenost ukrepov in preprečevati huda izkrivljanja konkurence.Pri odločanju ali je dodeljevanje javnih sredstev za ukrepe, usmerjene k spodbujanju rizičnega kapitala, združljivo s skupnim trgom, bo Komisija, kolikor je mogoče, omejila naslednje vrste tveganj:

(a) Tveganje „izrivanja“. Prisotnost javno podprtih ukrepov lahko odvrne druge potencialne investitorje od vlaganja kapitala. Dolgoročno bi lahko to nadalje odvračalo zasebna vlaganja v mlada MSP in na ta način povzročilo povečanje vrzeli lastniškega kapitala in hkrati ustvarjalo potrebo po dodatnem javnem financiranju.

(b) Tveganje, da bodo ugodnosti za investitorje in/ali investicijske sklade povzročile nedopustno izkrivljanje konkurence na trgu tveganega kapitala v škodo konkurentov, ki ne prejemajo istih ugodnosti.

(c) Tveganje, da bi zaradi čezmerne ponudbe javnega rizičnega kapitala za ciljna podjetja, ki ni vložen v skladu s tržno logiko, neučinkovita podjetja morda ostala na površju in bi nastala umetna inflacija njihovih vrednosti, zaradi česar bi zasebnim investitorjem postalo manj privlačno, da bi tem podjetjem ponudili rizični kapital.

1.4 Pristop za nadzor državnih pomoči na področju rizičnega kapitala

Zagotavljanje financiranja rizičnega kapitala ne more biti povezano z običajnim konceptom „upravičenih stroškov“, uporabljenih za nadzor državnih pomoči, ki temeljijo na nekaterih posebnih stroških, za katere je pomoč dodeljena, in določitvijo najvišje intenzivnosti pomoči. Zaradi razlik med možnimi oblikami ukrepov v zvezi z rizičnim kapitalom, ki so jih pripravile države članice, Komisija ne more določiti togih meril, po katerih bi odločala, ali so takšni ukrepi združljivi z skupnim trgom. Presoja rizičnega kapitala tako zajema odmik od običajnega načina, na katerega se izvaja nadzor državnih pomoči.

Vendar je Komisija, ker se je izkazalo, da Sporočilo o državni pomoči in tveganem kapitalu na področju rizičnega kapitala v praksi dobro deluje, sprejela odločitev o nadaljevanju pristopa Sporočila in s tem zagotovila njegovo neprekinjenost.

2. PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV

2.1 Področje uporabe

Te smernice se uporabljajo le za sheme rizičnega kapitala, ki so usmerjene v MSP. Ne pomenijo pravne podlage za razglasitev ad-hoc ukrepa, ki posameznemu podjetju zagotavlja kapital in ki je združljiv s skupnim trgom.

V teh smernicah ne sme nič izpodbijati združljivosti ukrepov državne pomoči, ki izpolnjujejo merila iz katerih koli drugih smernic, okvirov ali uredb, ki jih je sprejela Komisija.

Komisija bo posebej pozorna na potrebo, ki bo preprečila uporabo teh smernic, s katero bi obšli načela, določena v obstoječih okvirih, smernicah in uredbah.

Ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom morajo posebej izključevati zagotavljanje pomoči podjetjem:

(a) v težavah, v smislu Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (8);

(b) v ladjedelništvu (9), premogovništvu (10) in jeklarstvu (11).

Te smernice se ne uporabljajo za dejavnosti, povezane z izvozom, in sicer za pomoč, ki je neposredno povezana z izvoženimi količinami, za vzpostavitev in delovanje distribucijske mreže ali za druge tekoče odhodke, povezane z dejavnostmi izvoza ter za pomoč, katere pogoj je, da ima uporaba domačega blaga prednost pred uporabo uvoženega blaga.

2.2 Opredelitev pojmov

Za namene teh smernic se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(a) „delež“ pomeni lastniški delež v podjetju, ki ga izražajo delnice, izdane investitorjem;

(b) „zasebni delež“ pomeni zasebno (v nasprotju z javno) naložbo lastniškega kapitala v podjetja, ki ne kotirajo na borzi, vključno s tveganim kapitalom, zamenjavo kapitala in odkupi podjetij;

(c) „instrumenti navideznega lastniškega kapitala“ pomenijo instrumente, katerih donos za imetnika (investitor/posojilodajalec) v glavnem temelji na dobičku ali izgubah zadevnega ciljnega podjetja ter so nezavarovani v primeru neizpolnitve obveznosti. Ta opredelitev izhaja iz pristopa, ki daje prednost vsebini pred obliko;

(d) „naložbeni instrumenti z dolgom“ pomenijo posojila ali druge instrumente financiranja, ki posojilodajalcu/investitorju zagotavljajo poglavitni del fiksnega najnižjega povračila in so vsaj deloma zavarovani. Ta opredelitev izhaja iz pristopa, ki daje prednost vsebini pred obliko;

(e) „semenski kapital“ pomeni financiranje, ki se zagotovi za proučevanje, presojo in razvoj začetnega koncepta pred zagonsko fazo;

(f) „zagonski kapital“ pomeni financiranje za razvoj proizvodov in začetno trženje, zagotovljeno podjetjem, ki še niso prodala svojih proizvodov ali storitev na trgu in še ne ustvarjajo dobička;

(g) „začetni kapital“ pomeni semenski in zagonski kapital;

(h) „kapital za širitev“ pomeni sredstva za širitev in razvoj podjetja, s katerimi se lahko posluje ali se ne more poslovati na meji rentabilnosti oziroma se posluje z dobičkom, za namene povečanja proizvodne zmogljivosti, razvoja trga ali proizvoda ali zagotavljanja dodatnega obratnega kapitala;

(i) „tvegani kapital“ pomeni naložbe investicijskih skladov (skladi tveganega kapitala), ki delujejo kot naročniki, v podjetja, ki ne kotirajo na borzi, ko upravljajo denar posameznikov, institucij ali lastni denar, ter se uporablja za financiranje začetne faze in širitve, ne pa za zamenjavo sredstev in odkupe;

(j) „zamenjava kapitala“ pomeni nakup obstoječih delnic v podjetju od druge zasebne organizacije za naložbe lastniškega kapitala ali drugega delničarja oziroma delničarjev. Zamenjava kapitala je imenovana tudi sekundarni nakup;

(k) „rizični kapital“ pomeni vlaganje lastniškega kapitala in navideznega lastniškega kapitala v podjetja, ko so ta šele v nastajanju (stopnje zbiranja sredstev, zagona in širitve), vključno z neformalno naložbo poslovnih angelov, tveganim kapitalom in alternativnimi borzami, specializiranimi za MSP, vključno s podjetji, ki se hitro razvijajo (v nadaljevanju imenovani nosilci naložb);

(l) „ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom“ pomenijo sheme za zagotavljanje ali spodbujanje pomoči v obliki rizičnega kapitala;

(m) „prva javna prodaja“ (PJO) pomeni postopek, s katerim se začnejo v javnosti prvič prodajati ali razdeljevati delnice podjetja;

(n) „nadaljnja naložba“ pomeni dodatno naložbo v podjetje, ki sledi začetni naložbi;

(o) „odkup podjetja“ pomeni odkup od trenutnih delničarjev vsaj kontrolnega deleža lastniškega kapitala podjetja, tako da se prevzamejo njihova sredstva in operacije s pogajanjem ali ponudbo v javnem razpisu;

(p) „strategija izstopa“ pomeni strategijo likvidacije holdingov s skladom tveganega kapitala ali zasebnega lastniškega kapitala skladno z načrtom za dosego najvišjega donosa, vključno s prodajo deleža, odpisi, odplačili prednostnih delnic/posojil, prodajo drugemu imetniku tveganega kapitala, prodajo finančni instituciji ali prodajami z javno ponudbo (vključno s prvimi javnimi prodajami);

(q) „mala in srednje velika podjetja“ (MSP) pomeni mala podjetja in srednje velika podjetja v smislu Uredbe Komisije (ES) št. 70/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči za majhna in srednje velika podjetja (12) ali katere koli uredbe, ki nadomesti navedeno uredbo;

(r) „ciljno podjetje ali družba“ pomeni podjetje ali družbo, v katero investitor ali investicijski sklad namerava vlagati;

(s) „poslovni angeli“ pomenijo premožne fizične osebe, ki vlagajo neposredno v mlada nova in rastoča podjetja, ki ne kotirajo na borzi (semenski kapital), in jim dajejo nasvete, običajno v zameno za delež lastniškega kapitala v podjetju, a lahko zagotavljajo tudi druga dolgoročna sredstva;

(t) „območja, ki prejemajo pomoč“ pomenijo regije, ki spadajo v obseg odstopanj, ki jih vsebuje člen 87(3)(a) ali (c) Pogodbe ES.

3. UPORABA ČLENA 87(1) NA PODROČJU RIZIČNEGA KAPITALA

3.1 Besedila, ki se splošno uporabljajo

Obstajajo že številna objavljena besedila Komisije, ki podajajo razlago o tem, ali se posamezni ukrepi skladajo z opredelitvijo državnih pomoči, in ki so morebiti primerni za ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom. Ta besedila vključujejo Sporočilo o vladnih kapitalskih vložkih iz leta 1984 (13), Obvestilo o uporabi pravil o državni pomoči za ukrepe, ki zadevajo neposredno obdavčitev ustvarjenega dohodka iz leta 1998 (14) in Obvestilo o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državno pomoč v obliki poroštev (15). Komisija bo pri presoji, ali ukrepi v zvezi z rizični kapitalom pomenijo državno pomoč, še naprej uporabljala ta besedila.

3.2 Prisotnost pomoči na treh ravneh

Ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom pogosto vključujejo kompleksne konstrukcije, oblikovane za spodbujanje rizičnega kapitala, saj javni organi ustvarjajo spodbude za eno skupino gospodarskih subjektov (investitorje), da zagotovijo sredstva za drugo (ciljna MSP). Glede na oblikovanje ukrepa, pa čeprav nameravajo javni organi morda le zagotoviti koristi drugi skupini, lahko državna pomoč koristi podjetjem iz ene oziroma druge ali obeh skupin. Razen tega v večini primerov ukrep predvideva ustanovitev sklada ali drugega nosilca naložb, ki obstaja ločeno od investitorjev in podjetij, v katera se vlaga. V takih primerih je treba tudi preučiti, če se lahko sklad ali nosilec obravnava kot podjetje, upravičeno do državnih pomoči.

Pri tem se šteje, da financiranje s sredstvi, ki niso državna sredstva v smislu člena 87(1) Pogodbe ES, zagotovijo zasebni investitorji. To velja zlasti za financiranje s strani Evropske investicijske banke in Evropskega investicijskega sklada.

Komisija bo pri določanju, ali so državne pomoči prisotne na vsaki od teh različnih ravni, upoštevala naslednje posebne dejavnike (16).

Pomoč investitorjem. Kadar ukrep zasebnemu investitorju omogoča udeležbo v naložbah lastniškega kapitala ali navideznega lastniškega kapitala podjetja ali skupine podjetij po pogojih, ki so ugodnejši kakor za javne investitorje, ali kakor bi bili, če bi takšne naložbe izvedli v odsotnosti ukrepa, potem se šteje, da takšni investitorji prejemajo ugodnost. Take ugodnosti so lahko različno oblikovane, kakor je opredeljeno v oddelku 4.2 teh smernic. To velja tudi, če zasebnega investitorja ukrep prepriča, da prednost nameni zadevnemu podjetju ali zadevnim podjetjem. Nasprotno, Komisija bo obravnavala naložbo, ki naj se izvede enakovredno med javnimi in zasebnimi investitorji, in tako ne pomeni državne pomoči, kadar bi bili njeni pogoji sprejemljivi za normalne gospodarske subjekte v tržnem gospodarstvu brez vsake državne intervencije. Predpostavlja se, da je tako le v primeru, če si javni in zasebni investitorji delijo natanko enaka negativna in pozitivna tveganja izgube in dobička ter so na isti stopnji podrejenosti, in običajno kadar vsaj 50 odstotkov sredstev ukrepa zagotovijo investitorji, ki so neodvisni od podjetij, v katera vlagajo.

Pomoč investicijskemu skladu, nosilcu naložbe in/ali njegovemu upravljavcu. Na splošno Komisija meni, da je investicijski sklad ali nosilec naložbe posredniški nosilec za transfer pomoči investitorju in/ali podjetjem, v katera se vlaga, in ne sam po sebi prejemnik pomoči. Vendar pa lahko na primer fiskalni ukrepi ali drugi ukrepi, ki vsebujejo neposredne transferje naložbenemu nosilcu ali obstoječemu skladu s številnimi in različnimi investitorji in imajo značaj neodvisnega podjetja, pomenijo pomoč, razen če se naložba opravi po pogojih, ki bi bili sprejemljivi za normalne gospodarske subjekte v tržnem gospodarstvu, in torej ne ponuja ugodnosti prejemniku. Prav tako se bo štelo, da je pomoč upravljavcem sklada ali družbi za upravljanje prisotna, če njihovo plačilo ne izraža v celoti trenutnega tržnega plačila v podobnih razmerah. Nasprotno se domneva, da ni pomoči, če so upravljavci ali družba za upravljanje izbrani z odprtim in preglednim postopkom javnega razpisa ali če ne prejemajo katere koli druge ugodnosti, ki jo dodeljuje država.

Pomoč podjetjem, v katera se vlaga. Zlasti bo Komisija, kadar je pomoč prisotna na ravni investitorjev, nosilca naložbe ali investicijskega sklada, praviloma upoštevala, da se vsaj delno prenese na ciljna podjetja ter da je tako tudi prisotna na njihovi ravni. Tako je tudi v primeru, ko odločitve o naložbah sprejemajo upravljavci sklada s povsem tržno logiko.

V primerih, ko je naložba izvršena pod pogoji, ki bi bili sprejemljivi za zasebnega investitorja v tržnem gospodarstvu brez vsake intervencije države, se podjetja, v katera se vlaga, ne bodo štela za prejemnike pomoči. Komisija bo zato proučila, ali so take odločitve o naložbah izključno usmerjene v ustvarjanje dobička in so povezane z uravnoteženim poslovnim načrtom in projekcijami ter z jasno in realistično strategijo izstopa. Prav tako bo pomemben izbor in mandat naložbe upravljavca sklada ali družbe za upravljanje ter odstotek in stopnja vključenosti zasebnih investitorjev.

3.3 De minimis zneski

Kadar je vse financiranje v obliki rizičnega kapitala prejemnikom zagotovljeno kot de minimis v smislu Uredbe Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri de minimis pomoči (17) ter Uredbe Komisije (ES) št. 1860/2004 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za de minimis pomoči v kmetijskem in ribiškem sektorju (18), se šteje, da se zanj ne uporablja člen 87(1) Pogodbe ES. Pri ukrepih v zvezi z rizičnim kapitalom uporabo pravila de minimis otežujejo težave z izračunom pomoči in tudi dejstvo, da lahko ukrepi zagotavljajo pomoč ne le ciljnim podjetjem, ampak tudi drugim investitorjem. Če je te težave mogoče rešiti, se pravilo de minimis še naprej uporablja. Torej, če shema zagotavlja javni kapital le do ustreznega praga de minimis za vsako podjetje v obdobju treh let, potem je zanesljivo, da je vsaka pomoč tem podjetjem in/ali investitorjem v predpisanem okviru.

4. PRESOJA ZDRUŽLJIVOSTI POMOČI ZA RIZIČNI KAPITAL NA PODLAGI ČLENA 87(3)(C) POGODBE ES

4.1 Splošna načela

Člen 87(3)(c) Pogodbe ES določa, da se za združljivo s skupnim trgom lahko šteje pomoč za olajšanje razvoja nekaterih gospodarskih dejavnosti, če ta pomoč ne vpliva negativno na pogoje trgovanja do mere, ki bi bila v nasprotju s skupnim interesom. Komisija bo razglasila ukrep v zvezi z rizičnim kapitalom za združljivega le, če ugotovi, da ukrep pomoči povzroči večje zagotavljanje rizičnega kapitala, ne da bi negativno vplival na pogoje trgovanja do mere, ki bi bila v nasprotju s skupnim interesom, na podlagi preskusa izravnave, navedenega v oddelku 1.3. Ta oddelek določa pogoje, na podlagi katerih bo Komisija štela, da je pomoč v obliki rizičnega kapitala združljiva s členom 87(3)(c).

Kadar dobi Komisija popolno priglasitev, ki kaže, da so izpolnjeni vsi pogoji, določeni v tem oddelku, bo skušala opraviti hitro presojo te priglasitve v roku, določenem v Uredbi Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (19). Za nekatere vrste ukrepov, ki ne izpolnjujejo pogojev, določenih v tem oddelku, bo Komisija izvedla bolj natančno oceno ukrepa v zvezi z rizičnim kapitalom, kakor je natančno opredeljeno v oddelku 5.

Kadar je pomoč tudi na ravni ciljnih podjetij in je zagotavljanje rizičnega kapitala povezano s stroški, ki so upravičeni do pomoči v skladu z drugo uredbo, okvirom ali drugimi smernicami, se lahko uporablja to besedilo, da se prouči, ali je pomoč združljiva s skupnim trgom.

4.2 Oblika pomoči

Izbira oblike pomoči je na splošno odvisna od države članice in to velja tudi za ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom. Vendar bo Komisija pri presoji takih ukrepov preverila tudi, ali tržne investitorje spodbujajo k zagotavljanju rizičnega kapitala za ciljna podjetja in ali bodo morebiti povzročili, da se bodo odločitve o naložbah sprejemale na tržni osnovi (torej z usmerjenostjo v ustvarjanje dobička), kakor je pojasnjeno v oddelku 4.3.

Komisija meni, da vrste ukrepov, ki lahko zagotovijo tak rezultat, vključujejo:

(a) ustanavljanje investicijskih skladov („skladi tveganega kapitala“), v katerih je država partner, investitor ali udeleženec, čeprav pod manj ugodnimi pogoji kakor drugi investitorji;

(b) poroštva za investitorje rizičnega kapitala ali sklade tveganega kapitala za delež investicijskih izgub ali poroštva za posojila investitorjem/skladom za naložbe v rizični kapital, če javno jamstvo potencialnih zadevnih izgub ne presega 50 % nominalnega zneska zajamčene naložbe;

(c) druge finančne instrumente, ki bodo spodbujali investitorje rizičnega kapitala ali sklade tveganega kapitala, da zagotovijo dodatni kapital za naložbe;

(d) davčne spodbude za investicijske sklade in/ali njihove upravljavce ali za investitorje, da bodo izvajali naložbe rizičnega kapitala.

4.3 Pogoji za združljivost

Za zagotovitev prisotnosti spodbujevalnega učinka in potrebe po pomoči v ukrepih v zvezi z rizičnim kapitalom, kakor je navedeno v oddelku 1.3.4, so pomembni številni kazalniki. Načeloma mora biti državna pomoč usmerjena na določeno tržno nepopolnost, za katero je dovolj dokazov o obstoju. Zato te smernice določajo varne pragove v zvezi s tranšami razpoložljivega kapitala za ciljne MSP na zgodnjih stopnjah njihove poslovne dejavnosti. Nadalje je za omejitev pomoči na najmanjši možni znesek bistveno, da so naložbe v ciljna MSP, ki prejemajo pomoč, usmerjene v ustvarjanje dobička in se upravljajo na podlagi tržnih zakonitosti. Komisija bo zagotovila, da bodo spodbujevalni učinek, potrebnost in sorazmernost pomoči prisotni v ukrepih v zvezi z rizičnim kapitalom ter da je splošna izravnava pozitivna, ko so izpolnjeni vsi naslednji pogoji.

Ukrepi, ki posebej vključujejo nosilce naložbe, ne bodo ocenjeni v skladu s pogoji iz tega oddelka, marveč v skladu z oddelkom 5 teh smernic.

4.3.1 Najvišja stopnja tranš razpoložljivega kapitala

Ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom morajo predvideti tranše finančnih sredstev, če so v celoti ali deloma financirane z državnimi pomočmi, ki ne presegajo 1,5 milijona EUR za ciljno MSP v vsakem dvanajstmesečnem obdobju.

4.3.2 Omejitve pri financiranju stopnje zbiranja sredstev, zagona in širitve

Ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom morajo biti omejeni, da zagotovijo sredstva do stopnje širitve za mala podjetja, ali za srednje velika podjetja na območjih, ki prejemajo pomoč. Morajo biti omejeni, da zagotovijo sredstva do stopnje zagona za srednje velika podjetja na območjih, ki ne prejemajo pomoči.

4.3.3 Razširjenost instrumentov naložb lastniškega kapitala in navideznega lastniškega kapitala

Ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom morajo zagotoviti vsaj 70 % celotnega proračuna v obliki instrumentov naložb lastniškega kapitala in navideznega lastniškega kapitala v ciljna MSP.Komisija bo pri presoji narave takih instrumentov upoštevala gospodarsko vsebino instrumenta, ne pa njihovega imena in kvalifikacij, ki so jim jih pripisali investitorji. Komisija bo še zlasti upoštevala stopnjo tveganja pri tvegani naložbi v ciljno podjetje, ki jo ima investitor, potencialne izgube, ki jih ima investitor, prevladovanje povračila, ki je odvisno od dobička, nad fiksnim povračilom ter stopnjo podrejenosti investitorja v primeru stečaja podjetja. Komisija bo morebiti tudi upoštevala obravnavo, ki se uporablja za instrument naložbe v skladu s prevladujočimi domačimi pravnimi, ureditvenimi, finančnimi in računovodskimi pravili, če so slednja združljiva in pomembna za kvalifikacijo.

4.3.4 Udeležba zasebnih investitorjev

Pri naložbah v skladu z ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom morajo zasebni investitorji zagotoviti vsaj 50 % sredstev ali v primeru ukrepov, namenjenim MSP na območjih, ki prejemajo pomoč, vsaj 30 % sredstev.

4.3.5 Dobičkonosna narava odločitev o naložbah

Ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom morajo zagotoviti, da so odločitve o naložbah v ciljna podjetja, dobičkonosne. Tako je v primeru, ko temelji spodbuda za izvedbo naložbe na izgledih znatnega možnega dobička in na nenehni pomoči ciljnim podjetjem v ta namen.

Šteje se, da je to merilo izpolnjeno, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) ukrepi, ki ob znatni vključenosti zasebnih investitorjev, kakor je opisano v oddelku 4.3.4, zagotavljajo, da so naložbe izvedene na podlagi tržnih zakonitosti (tj. le za dobiček) posredno ali neposredno v lastniški kapital ciljnih podjetij;

(b) poslovni načrt, ki vsebuje podrobne podatke o proizvodu, prodaji in razvoju donosnosti, ter predhodno določa izvedljivost projekta za vsako naložbo; in

(c) za vsako naložbo obstaja jasna in realistična strategija izstopa.

4.3.6 Poslovno upravljanje

Upravljanje ukrepov v zvezi z rizičnim kapitalom ali skladom rizičnega kapitala se mora izvršiti na podlagi tržnih zakonitosti. Ekipa upravljavcev se mora obnašati kot direktorji v zasebnem sektorju, ki skušajo optimizirati dobiček za svoje investitorje. Šteje se, da je to merilo prisotno, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) obstaja sporazum med poklicnim upravljavcem sklada ali družbo za upravljanje in udeleženci v skladu, ki določa, da je plačilo upravljavca povezano z uspešnostjo in opredelitvijo ciljev sklada ter predvidenim časovnim razporedom naložb;

(b) zasebni investitorji so zastopani na trgu pri sprejemanju odločitev, na primer v odboru investitorjev ali svetovalnem odboru;

(c) najboljše prakse in regulativni nadzor se uporabljajo pri upravljanju sredstev.

4.3.7 Sektorski cilj

Če se mnogo skladov iz zasebnega sektorja osredotoči na posebne inovacijske tehnologije ali celo sektorje (kot so zdravstvo, informacijska tehnologija, biotehnologija), lahko Komisija sprejme sektorski cilj za ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom, pod pogojem, da spadajo ukrepi v področje teh smernic, kakor je opredeljeno v oddelku 2.1.

5. ZDRUŽLJIVOST UKREPOV POMOČI V ZVEZI Z RIZIČNIM KAPITALOM NA PODLAGI PODROBNEJŠE PRESOJE

Ta oddelek se uporablja za ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom, ki ne ustrezajo vsem pogojem iz oddelka 4. Za te ukrepe je potrebna podrobnejša presoja združljivosti, ki temelji na preskusu izravnave, opisanem v oddelku 1.3, da se zagotovi usmeritev zadevne tržne nepopolnosti ter zaradi večjih tveganj glede morebitnega izrivanja zasebnih investitorjev in izkrivljanja konkurence.

Ugotavljanje združljivosti ukrepov s Pogodbo ES bo temeljilo na številnih pozitivnih in negativnih elementih. Noben posamezen element ni odločilen, prav tako ne moremo imeti skupine teh elementov same kot zadostne za zagotovitev združljivosti. V nekaterih primerih sta njihova uporaba in teža, ki jo imajo, odvisni od oblike ukrepa.

Države članice bodo morale predložiti vse elemente in dokaze, za katere menijo, da so uporabni pri presoji ukrepa. Zahtevana stopnja dokazov in presoja Komisije bosta odvisni od narave vsake zadeve ter bosta sorazmerni s stopnjo odprave tržne nepopolnosti in tveganjem izrivanja zasebne naložbe.

5.1 Ukrepi pomoči na podlagi podrobnejše presoje

Naslednja vrsta ukrepov v zvezi z rizičnim kapitalom, ki niso združljivi z enim ali več pogoji, opisanimi v oddelku 4, bo predmet podrobnejše presoje ob upoštevanju manj očitnih dokazov tržne nepopolnosti in močnejšega morebitnega izrivanja zasebnih naložb in/ali izkrivljanja konkurence.

(a) Ukrepi za zagotavljanje tranš razpoložljivega kapitala nad varnim pragom, ki znaša 1,5 milijona EUR na ciljno MSP v vsakem dvanajstmesečnem obdobju

Komisija se zaveda neprestanih nihanj, ki se sčasoma pojavijo na trgu rizičnega kapitala in pri vrzeli lastniškega kapitala, ter različnih stopenj tržnih nepopolnosti, ki prizadenejo podjetja, odvisno od njihovega obsega, od stopnje poslovnega razvoja in gospodarskega sektorja. Zato je Komisija pripravljena preučiti razglasitev ukrepov, ki se nanaša narizični kapital o tranšah razpoložljivega kapitala nad pragom, ki znaša 1,5 milijona EUR letno na podjetje, in so združljivi s skupnim trgom, če so predloženi potrebni dokazi o tržni nepopolnosti.

(b) Ukrepi za zagotavljanje sredstev za fazo širitve za srednje velika podjetja na območjih, ki ne prejemajo pomoči

Komisija priznava, da lahko imajo nekatera srednje velika podjetja na območjih, ki ne prejemajo pomoči, nezadosten dostop do rizičnega kapitala celo v svoji fazi širitve, kljub razpoložljivosti sredstev za podjetja, ki ustvarjajo znaten promet in/ali skupno bilanco. Zato je Komisija pripravljena preučiti razglasitev ukrepov, ki delno zajemajo fazo širitve srednje velikih podjetij in so združljivi s skupnim trgom v nekaterih primerih, če so predloženi potrebni dokazi.

(c) Ukrepi za zagotavljanje nadaljnjih naložb v ciljna podjetja, ki so že prejela kapitalske vložke v obliki pomoči za zagotovitev sredstev v kasnejših krogih financiranja celo nad splošnimi varnimi pragovi, in financiranja podjetij, ki so v nastajanju

Komisija priznava pomen nadaljnjih naložb v ciljna podjetja, ki so že prejela kapitalske vložke v obliki pomoči na svojih zgodnjih stopnjah, za zagotavljanje sredstev v krogih financiranja celo nad najvišjimi varnimi tranšami razpoložljivega kapitala in financiranja podjetij, ki so v nastajanju, do izstopa iz začetne naložbe. To bo morda potrebno, da se bo preprečilo zmanjšanje javne udeležbe pri teh krogih financiranja in hkrati zagotovilo neprekinjenost zagotavljanja sredstev za ciljna podjetja, tako da imajo lahko javni in zasebni investitorji popolne koristi od tveganih naložb. Komisija je torej v teh okoliščinah in tudi ob upoštevanju posebnosti ciljnega sektorja in podjetij pripravljena preučiti razglasitev nadaljnje naložbe, ki je združljiva s skupnim trgom, če je višina te naložbe skladna z začetno naložbo in obsegom sredstev.

(d) Ukrepi za zagotavljanje udeležbe zasebnih investitorjev, in sicer pod 50 % na območjih, ki ne prejemajo pomoči, ali pod 30 % na območjih, ki prejemajo pomoč

V različnih državah članicah Skupnosti se stopnja razvoja trga zasebnega rizičnega kapitala razlikuje do določene mere. V nekaterih primerih se lahko le s težavonajde zasebne investitorje in zato je Komisija pripravljena preučiti odobritev ukrepov z zasebno udeležbo pod pragovi, navedenimi v oddelku 4.3.4, ki so združljivi s skupnim trgom, če države članice predložijo potrebne dokaze.

Ta težava je lahko celo večja za ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom, usmerjene v MSP na območjih, ki prejemajo pomoč. V teh primerih lahko za podjetja dodatno primanjkuje razpoložljivega kapitala glede na njihovo oddaljeno lokacijo od središč tveganega kapitala, manjšo gostoto prebivalstva in povečan strah pred tveganjem, ki ga imajo zasebni investitorji. Na ta MSP lahko vplivajo zadeve, povezane s povpraševanjem, kot so izdelava takoj izvedljivega poslovnega predloga za naložbe, bolj omejena kultura lastniškega kapitala in določena nenaklonjenost, ker bi izgubili nadzor zaradi posega tveganega kapitala.

(e) Ukrepi za zagotavljanje semenskega kapitala za mala podjetja, ki lahko predvidijo (i) manj ali nobene zasebne udeležbe zasebnih investitorjev in/ali (ii) prevladovanje dolžniških instrumentov za naložbe v nasprotju z lastniškim kapitalom in navideznim lastniškim kapitalom

Tržne nepopolnosti, ki prizadenejo podjetja na stopnji zbiranja sredstev, so izrazitejše zaradi visoke stopnje tveganja, povezanega z morebitno naložbo, in potrebe po tesnejšem mentorstvu podjetnika v tej bistveni fazi. To se kaže tudi z nenaklonjenostjo in skorajšnjo odsotnostjo zasebnih investitorjev pri zagotavljanju semenskega kapitala, ki ne vključuje ali vključuje zelo omejeno tveganje izrivanja. Poleg tega je morebitno izkrivljanje konkurence omejeno zaradi pomembne oddaljenosti teh malih podjetij od trga. Ti razlogi lahko upravičujejo večjo naklonjenost Komisije do ukrepov, usmerjenih na stopnjo zbiranja sredstev, tudi glede na morebiten bistven pomen ustvarjanja rasti in delovnih mest v Skupnosti.

(f) Ukrepi, ki posebej vključujejo nosilce naložbe

Nosilec naložbe lahko olajša usklajenost med investitorji in ciljnimi MSP, za katere lahko zato izboljša dostop do rizičnega kapitala. Vendar v primeru tržnih nepopolnosti, povezanih s podjetji, v katera je usmerjen nosilec, je lahko nosilec brez finančnih spodbud neučinkovit. Na primer se lahko investitorjem ne zdi privlačna vrsta naložb, v katero je usmerjen nosilec, v primerjavi z naložbami višjih tranš ali naložbami v bolj uveljavljena podjetja ali bolj uveljavljene trge, kljub razvidnemu potencialu za donosnost ciljnih podjetij. Zato je Komisija pripravljena preučiti odobritev ukrepov, ki posebej vključujejo nosilca naložbe, in so združljivi s skupnim trgom, če so predloženi potrebni dokazi o jasno opredeljeni tržni nepopolnosti.

(g) Stroški, povezani s prvim pregledom družb zaradi sklenitve naložb do stopnje primernega gospodarjenja („stroški za poizvedbe“)

Skladi rizičnega kapitala ali njihovi upravljavci lahko naletijo na „stroške za poizvedbe“ pri odkrivanju MSP pred fazo primernega gospodarjenja. Donacije, ki krijejo del teh stroškov za poizvedbe, morajo spodbuditi sklade ali njihove upravljavce, da izvedejo več dejavnosti „poizvedovanja“ kot sicer. To je lahko koristno tudi za zadevne MSP, čeprav poizvedba ne povzroči naložbe, saj navedenim MSP omogoča, da pridobijo več izkušenj s financiranjem rizičnega kapitala. Ti razlogi lahko upravičijo bolj naklonjeno držo Komisije do donacij, ki krijejo del stroškov za poizvedbe s strani skladov rizičnega kapitala ali njihovih upravljavcev, pod naslednjimi pogoji: upravičeni stroški morajo biti omejeni na stroške za poizvedbe, povezane z MSP, ki so predvsem v fazi zbiranja sredstev ali zagona, če ti stroški ne povzročijo naložbe, ter stroški morajo izključevati pravne in upravne stroške skladov. Poleg tega donacija ne sme presegati 50 % upravičenih stroškov.

5.2 Pozitivni učinki pomoči

5.2.1 Obstoj in dokazi o tržni nepopolnosti

Komisija bo za ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom, ki predvidevajo tranše razpoložljivega kapitala v ciljna podjetja, razen pogojev, določenih v oddelku 4, predvsem tistih o tranšah nad 1,5 milijona EUR na ciljno MSP za vsako dvanajstmesečno obdobje, nadaljnje naložbe ali financiranja faze širitve srednje velikih podjetjih na območjih, ki ne prejemajo pomoči, ali za ukrepe, ki posebej vključujejo nosilca naložbe, zahtevala dodatne dokaze o tržni nepopolnosti, ki se odpravlja na vsaki ravni, na kateri je morda prisotna pomoč, preden bo razglasila, da je predlagan ukrep v zvezi z rizičnim kapitalom združljiv s skupnim trgom. Taki dokazi morajo temeljiti na študiji, ki kaže stopnjo „vrzeli lastniškega kapitala“ glede na ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom, usmerjene v ciljna podjetja in sektorje. Zadevni podatki se nanašajo na ponudbo rizičnega kapitala in kapital za zbiranje sredstev ter pomen industrije tveganega kapitala v lokalnem gospodarstvu. Treba ga je idealno zagotoviti v časovnih obdobjih od treh do petih let pred izvajanjem ukrepa in tudi v prihodnosti na podlagi razumnih napovedi, če so na voljo. Predloženi dokazi lahko tudi vključujejo naslednje elemente:

(a) razvoj zbiranja sredstev v zadnjih petih letih tudi v primerjavi z ustreznim nacionalnim in/ali evropskim povprečjem;

(b) trenutni presežek denarja;

(c) delež vladnih programov za naložbe, ki prejemajo pomoč, v skupni naložbi tveganega kapitala v predhodnih treh do petih letih;

(d) odstotek novih podjetij v nastajanju, ki prejemajo tvegani kapital;

(e) porazdelitev naložb po kategorijah zneskov naložb;

(f) primerjavo števila predstavljenih poslovnih načrtov in števila naložb, narejenih po segmentih (znesek naložbe, sektor, krog financiranja, idr.).

Za ukrepe, usmerjene v MSP, ki so na območjih, ki prejemajo pomoč, je treba zadevne podatke dopolniti s katerim koli drugim pomembnim dokazom o regionalnih posebnostih, ki upravičujejo značilnosti predvidenega ukrepa. Naslednji elementi so lahko pomembni:

(a) ocena dodatnega obsega vrzeli lastniškega kapitala, ki jo povzročijo obrobnost in druge regionalne posebnosti, predvsem glede skupnega zneska vloženega rizičnega kapitala, števila skladov ali nosilcev naložbe, prisotnih na območju ali nekoliko oddaljenih od njega, razpoložljivosti usposobljenih upravljavcev, števila poslov ter povprečja in najmanjšega obsega poslov, če sta na voljo;

(b) posebne lokalne gospodarske podatke, socialne in/ali zgodovinske razloge za nezadostno zagotavljanje rizičnega kapitala v primerjavi z ustreznimi povprečnimi podatki in/ali po potrebi položajem na nacionalni in/ali ravni Skupnosti;

(c) vsak drug pomemben kazalnik, ki kaže povečano stopnjo tržne nepopolnosti.

Če se zadevni tržni pogoji niso spremenili, lahko države članice enake dokaze predložijo večkrat. Komisija si pridržuje pravico, da dvomi v veljavnost predloženih dokazov.

5.2.2 Primernost instrumenta

Pomemben element pri preskusu izravnave je dejstvo, če in do katere mere se lahko državna pomoč na področju rizičnega kapitala obravnava kot ustrezen instrument zasebne naložbe rizičnega kapitala. Ta presoja je tesno povezana s presojo spodbujevalnega učinka in potrebe po pomoči, kakor je pojasnjeno v oddelku 5.2.3.

Komisija bo pri podrobni presoji posebej upoštevala vsako presojo vplivov predlaganega ukrepa, ki jo je naredila država članica. Če je država članica predvidela druge politične možnosti ter so bile prednosti uporabe selektivnega instrumenta, kot so državne pomoči, predložene Komisiji, se zadevni ukrepi štejejo za ustrezen instrument. Komisija bo tudi opravila presojo dokazov o drugih ukrepih, ki so bili ali se bodo sprejeli, da se bo zapolnila „vrzel lastniškega kapitala“ ter zlasti naknadna preverjanja in zadeve na strani ponudbe in povpraševanja, ki vplivajo na ciljna MSP, da bo videla, kakšno bo vzajemno delovanje na predlagane ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom.

5.2.3 Spodbujevalni učinek in potreba po pomoči

Spodbujevalni učinek rizičnega kapitala ima bistveno vlogo pri presoji združljivosti. Komisija meni, da je spodbujevalni učinek prisoten pri ukrepih, ki izpolnjujejo vse pogoje, navedene v oddelku 4. Vendar postaja za ukrepe, zajete v tem oddelku, prisotnost spodbujevalnega učinka manj očitna. Zato bo Komisija po potrebi prav tako upoštevala naslednja dodatna merila, ki kažejo dobičkonosen značaj odločitev o naložbah in poslovno upravljanje ukrepov.

5.2.3.1 Poslovno upravljanje

Poleg pogojev iz oddelka 4.3.6 bo Komisija kot pozitivno obravnavala dejstvo, da strokovnjaki iz zasebnega sektorja ali neodvisni strokovnjaki, izbrani na podlagi preglednega in nediskriminatornega postopka, po možnosti javnega razpisa, ter z dokazanimi izkušnjami in doseženimi rezultati na trgu kapitalskih naložb, najbolje v istem(-ih) sektorju(-ih), v katere so usmerjena sredstva, ter s poznavanjem ustrezne pravne in računovodske podlage za naložbo upravljajo ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom ali sredstva.

5.2.3.2 Prisotnost odbora za naložbe

Drug pozitiven element bi bil obstoj odbora za naložbe, ki bi bil neodvisen od družbe za upravljanje sredstev in bi ga sestavljali neodvisni strokovnjaki iz zasebnega sektorja z bogatimi izkušnjami v ciljnem sektorju in po možnosti tudi predstavniki investitorjev ali neodvisnih strokovnjakov, izbranih na podlagi preglednega, nediskriminatornega postopka, po možnosti javnega razpisa. Ti strokovnjaki bi upravljavcem ali družbam za upravljanje zagotavljali analize o obstoječih in predvidenih prihodnjih razmerah na trgu ter bi nadzorovali in jim predlagali potencialna ciljna podjetja z dobrimi možnostmi za vlaganje.

5.2.3.3 Obseg ukrepa/sredstev

Komisija bo kot pozitivno obravnavala dejstvo, da, kadar je pri ukrepih v zvezi z rizičnim kapitalom proračun za vlaganja v ciljna MSP dovolj velik, se pri upravljanju sredstev izkoristi ekonomija obsega ter možnost za razvejanje tveganja z izborom zadostnega števila naložb. Obseg sredstev mora biti takšen, da zagotovi možnost absorpcije visokih stroškov transakcije in/ali financirati poznejše, donosnejše stopnje financiranja ciljnih podjetij. Večji obseg sredstev se bo pozitivno obravnaval tudi ob upoštevanju ciljnega sektorja ter če so tveganja izrivanja zasebnih naložb in izkrivljanja konkurence čim manjša.

5.2.3.4 Prisotnost poslovnih angelov

Za ukrepe, usmerjene v semenski kapital, glede na bolj poudarjene stopnje tržne nepopolnosti, ki se lahko opazijo na tej stopnji, bo Komisija ugodno upoštevala neposredno ali posredno udeležbo poslovnih angelov pri naložbah na stopnji zbiranja sredstev. V takih razmerah je zato pripravljena preučiti razglasitev ukrepov, ki so združljivi s skupnim trgom, tudi če predvidevajo prevladovanje dolžniških instrumentov, vključno z višjo stopnjo podrejenosti državnih sredstev ter pravico in pravico do prvega dobička za poslovne angele, večje povračilo za njihovo zagotavljanje kapitala in dejavno udeležbo pri upravljanju ukrepov/sredstev in/ali ciljnih podjetij.

5.2.4 Sorazmernost

Za združljivost je treba znesek pomoči omejiti na najmanjši možni znesek. Način, na katerega se lahko doseže ta vidik sorazmernosti, bo neizogibno odvisen od oblike zadevnega ukrepa. Vendar ob odsotnosti mehanizmov za preverjanje, ali investitorji prejemajo prekomerno nadomestilo, ali ukrepov, pri katerih javni sektor v celoti krije tveganje izgub in/ali pri katerem imajo koristi drugi investitorji, se ukrep ne bo obravnaval kot sorazmeren.

Komisija bo upoštevala, da naslednji elementi pozitivno vplivajo na presojo sorazmernosti, saj pomenijo pristop najboljše prakse:

(a) Javni razpis za upravljavce. Pregleden, nediskriminatoren javni razpis za izbor upravljavcev ali družbe za upravljanje, ki zagotavlja najboljše razmerje med kakovostjo in ceno, bo pozitivno obravnavan, saj bo omejil raven stroškov (in po možnosti pomoči) na najmanjši možni znesek in bo prav tako čim bolj zmanjšal izkrivljanje konkurence.

(b) Javni razpis ali poziv za javno zbiranje investitorjev. Javni razpis za določitev kakršnih koli „ugodnejših pogojev“ za investitorje ali na ponudbo takšnih pogojev drugim investitorjem. Ta ponudba ima lahko obliko poziva za javno zbiranje investitorjev ob ustanovitvi investicijskega sklada ali nosilca naložbe, ali pa obliko sheme (kot je na primer poroštvena shema), ki ostane odprta za nove člane za daljše obdobje.

5.3 Negativni učinki pomoči

Komisija bo morebitne negativne učinke v smislu izkrivljanja konkurence in tveganja izrivanja zasebnih naložb izravnala s pozitivnimi učinki pri presoji združljivosti ukrepov v zvezi z rizičnim kapitalom. Te morebitno negativne učinke bo treba analizirati na vsaki od treh ravni, na katerih je lahko prisotna pomoč. Pomoč investitorjem, nosilcem naložbe in investicijskim skladom lahko negativno vpliva na konkurenco na trgu za zagotavljanje rizičnega kapitala. Pomoč ciljnim podjetjem, lahko negativno vpliva na proizvodne trge, na katerih ta podjetja tekmujejo.

5.3.1 Izrivanje

Na ravni trga za zagotavljanje rizičnega kapitala lahko državne pomoči povzročijo izrivanje zasebnih naložb. To lahko zmanjša spodbude zasebnih investitorjev pri zagotavljanju sredstev za ciljna MSP in jih tako spodbuja, da počakajo, dokler država ne zagotovi pomoči za take naložbe. To tveganje postane pomembnejše v sorazmerju s povečanjem zneska tranš razpoložljivega kapitala, vloženega v podjetje, z večjim obsegom podjetja in s poznejšimi stopnjami poslovanja, saj je zasebni rizični kapitala v teh okoliščinah postopoma vedno bolj razpoložljiv.

Zato bo Komisija zahtevala posebne dokaze o tveganju izrivanja za ukrepe, ki predvidevajo večje tranše razpoložljivega kapitala v ciljnih MSP, nadaljnje naložbe, financiranja faze širitve srednje velikih podjetjih na območjih, ki ne prejemajo pomoči, ali ukrepe z nizko udeležbo zasebnih investitorjev ali ukrepe, ki posebej predvidevajo nosilce naložbe.

Poleg tega bodo morale države članice predložiti dokaze, s katerimi bodo pokazale, da tveganje izrivanja ne obstaja, zlasti za ciljni segment, ciljni sektor in/ali industrijsko strukturo. Naslednji elementi so lahko pomembni:

(a) število podjetij s tveganim kapitalom/skladov/nosilcev naložbe, ki obstajajo na nacionalni ravni ali na območju v primeru regionalnega sklada in segmenti, v katerih so dejavna;

(b) ciljna podjetja v smislu velikosti podjetij, stopnje rasti in poslovnega sektorja;

(c) povprečni obseg posla in po možnosti najmanjši obseg posla, ki bi ga skladi ali investitorji nadzorovali;

(d) skupni znesek tveganega kapitala, ki je na voljo za ciljna podjetja, sektorje in stopnje, na katerega je usmerjen zadevni ukrep.

5.3.2 Druga izkrivljanja konkurence

Ker je večina MSP ustanovljenih pred nedavnim, je malo verjetno, da bodo imela ta MSP na ravni trga, kjer so prisotna, pomembno tržno moč in da bo tako prihajalo do pomembnega izkrivljanja konkurence v tem pogledu. Vendar ni možno izključiti dejstva, da bodo imeli ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom lahko učinek, zaradi katerega bodo neučinkovita podjetja in sektorji, ki bi drugače izginili, ostajali na površju. Poleg tega lahko prekomerna ponudba sredstev rizičnega kapitala neučinkovitim podjetjem umetno poveča njihovo vrednost in tako izkrivlja trg rizičnega kapitala na ravni ponudnikov sredstev, ki bodo morali plačati višje cene za nakup teh podjetij. Pomoč za določen sektor lahko tudi ohranja proizvodnjo v nekonkurenčnih sektorjih, medtem ko lahko pomoč za določeno regijo razvije neučinkovito dodelitev dejavnikov proizvodnje med regijami.

Komisija bo pri ugotavljanju teh tveganj proučila predvsem naslednje dejavnike:

(a) splošno donosnost podjetij, v katera se sčasoma vlaga, in možnosti prihodnje donosnosti;

(b) stopnjo propada podjetij, ki so predmet ukrepa;

(c) največji obseg tranš razpoložljivega kapitala, predvidenih z ukrepom, v primerjavi s prihodki in stroški ciljnih MSP;

(d) presežno zmogljivost sektorja, ki je upravičen do pomoči.

5.4 Izravnava in odločitev

Ob upoštevanju zgoraj navedenih pozitivnih in negativnih elementov bo Komisija izravnala učinke ukrepov v zvezi s tveganim kapitalom in določila, ali izhajajoče izkrivljanje negativno vpliva na pogoje trgovanja do mere, ki je v nasprotju s skupnim interesom. Analiza vsakega posameznega primera bo temeljila na celoviti presoji predvidljivega pozitivnega in negativnega vpliva državnih pomoči. Komisija zato ne bo samodejno uporabila meril, določenih v teh smernicah, ampak bo opravila celovito presojo njihovega relativnega pomena.

Komisija se lahko vzdrži nasprotovanja priglašenemu ukrepu pomoči, ne da bi sprožila formalni postopek preiskave, ali pa lahko na podlagi formalnega postopka preiskave, določenega v členu 6 Uredbe (ES) št. 659/1999, zaključi postopek z odločbo v skladu s členom 7 navedene uredbe. Če sprejme pogojno odločbo v skladu s členom 7(4) Uredbe (ES) št. 659/1999 za zaključek formalnega postopka preiskave, lahko Komisija, da omeji morebitno izkrivljanje konkurence in zagotovi sorazmernost, oblikuje predvsem naslednje pogoje:

(a) če so predvideni višji pragovi tranš razpoložljivega kapitala za ciljno podjetje, lahko Komisija zniža najvišji predlagani znesek na tranšo razpoložljivega kapitala ali določi najvišji skupni znesek sredstev na ciljno podjetje;

(b) če so predvidene naložbe pri fazi širitve v srednje velika podjetja na območjih, ki ne prejemajo pomoči, lahko omeji naložbe predvsem na stopnjo zbiranja sredstev ali zagona in/ali omeji naložbe na enega ali dva kroga in/ali omeji tranše na najvišji prag za vsako ciljno podjetje;

(c) če je predvidena nadaljnja naložba, lahko Komisija določi posebne mejne vrednosti za najvišji znesek, ki se vloži v vsako ciljno podjetje, za stopnjo naložbe, upravičeno do intervencije, in/ali za obdobje, v katerem je lahko pomoč zagotovljena, tudi ob upoštevanju zadevnega sektorja in obsega sredstev;

(d) če je predvidena manjša udeležba zasebnih investitorjev, lahko Komisija zahteva postopno povečanje udeležbe zasebnih investitorjev v času obstoja sklada, predvsem ob upoštevanju poslovne stopnje, sektorja, ustreznih ravni soudeležbe pri dobičku in podrejenosti ter po možnosti lokalizacije ciljnih podjetij na območjih, ki prejemajo pomoč;

(e) za ukrepe, ki predvidevajo le semenski kapital, lahko Komisija zahteva, da države članice zagotovijo, da država dobi ustrezno povrnitev svoje naložbe sorazmerno s tveganji, nastalimi pri teh naložbah, zlasti ko država financira naložbo v obliki dolžniških instrumentov ali instrumentov navideznega kapitala, katerih donos bi moral biti na primer povezan z morebitnimi pravicami izkoriščanja (npr. avtorskimi honorarji), ki jih ustvarijo pravice intelektualne lastnine kot posledico naložbe;

(f) zahteva drugačno usklajevanje med določbami soudeležbe pri dobičku oziroma izgubi ter stopnjo podrejenosti med državo in zasebnimi investitorji;

(g) zahteva strožje obveznosti glede kumulacije pomoči rizičnega kapitala s pomočjo, dodeljeno v skladu z drugimi uredbami ali okviri o državnih pomočeh, z odstopanjem od oddelka 6.

6. KUMULACIJA

Kadar se kapital, zagotovljen za ciljno podjetje v skladu z ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom, ki jih zajemajo te smernice, uporablja za financiranje začetne naložbe, stroškov za raziskovanje in razvoj ali drugih stroškov, upravičenih do pomoči v skladu z drugimi uredbami o skupinskih izjemah, smernicami, okviri ali drugimi dokumenti o državnih pomočeh, bodo zadevni pragovi pomoči oziroma najvišje upravičene zneske zmanjšani za 50 % na splošno in za 20 % za ciljna podjetja, ki so na območjih, ki prejemajo pomoč, v prvih treh letih prve naložbe rizičnega kapitala in do celotnega prejetega zneska. To znižanje se ne uporablja za intenzivnosti pomoči, ki so predvidene v Okviru Skupnosti za raziskovanje in razvoj (20) ali okviru, ki je njegov naslednik, ali uredbi o skupinski izjemi na tem področju.

7. KONČNE DOLOČBE

7.1 Spremljanje in poročanje

Uredba (ES) št. 659/1999 in Uredba Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (21) zahteva, da države članice predložijo letna poročila Komisiji.

Glede ukrepov v zvezi z rizičnim kapitalom morajo poročila vsebovati zbirno tabelo z razčlenitvijo naložb, ki so se izvajale s sredstvi ali v skladu z ukrepi v zvezi z rizičnim kapitalom, vključno s seznamom vseh podjetij, ki so upravičenci ukrepov v zvezi z rizičnim kapitalom. Poročilo mora tudi zagotoviti kratek opis dejavnosti investicijskih skladov s podrobnostmi o proučenih morebitnih poslih in dejansko izvedenih transakcijah ter o donosu nosilcev naložbe z zbirnimi podatki o znesku kapitala, zagotovljenem z nosilcem. Da preveri, ali so bili spoštovani pogoji iz odločbe Komisije o odobritvi ukrepa pomoči, lahko Komisija zahteva dodatne informacije v zvezi z dodeljeno pomočjo.

Letna poročila bodo objavljena na spletni strani Komisije.

Poleg tega Komsija meni, da so za izboljšanje preglednosti državnih pomoči v Skupnosti potrebni nadaljnji ukrepi. Zlasti se zdi potrebno zagotoviti, da imajo države članice, gospodarski subjekti, zainteresirane stranke in sama Komisija enostaven dostop do podatkov o celotnem seznamu vseh upravičenih shem pomoči v zvezi z rizičnim kapitalom.

To je to mogoče doseči brez težav z vzpostavitvijo povezanih spletnih strani. Zato bo Komisija pri proučevanju shem pomoči v zvezi z rizičnim kapitalom sistematično zahtevala, da države članice predložijo celotno besedilo končnih shem pomoči na internetu in Komisiji sporočijo internetni naslov objave.

Shema se ne sme izvajati, preden so podatki objavljeni na internetu.

Države članice morajo pri vseh ukrepih v zvezi z rizičnim kapitalom hraniti podrobno evidenco o dodeljevanju pomoči. Take evidence morajo vsebovati vse podatke, potrebne za določitev, ali so bili spoštovani pogoji iz smernic, zlasti kar zadeva obseg tranš, velikost podjetij (mala ali srednje velika podjetja), razvojno stopnjo podjetja (zbiranje sredstev, zagon ali širitev), njegov sektor dejavnosti (po možnosti na štirištevilčni stopnji klasifikacije NACE), ter podatke o upravljanju sredstev in o drugih merilih, navedenih v teh smernicah. Te informacije je treba hraniti 10 let od datuma dodelitve pomoči.

Komisija bo države članice zaprosila, naj zagotovijo te podatke, da bi se izvedla presoja vpliva teh smernic tri leta po njihovem začetku veljavnosti.

7.2 Začetek in čas veljavnosti

Komisija bo te smernice uporabljala od datuma njihove objave v Uradnem listu Evropske unije. Te smernice bodo nadomestile Sporočilo o državni pomoči in tveganem kapitalu iz leta 2001.

Te smernice bodo prenehale veljati 31. decembra 2013. Po posvetovanju z državami članicami jih lahko Komisija spremeni pred tem datumom na podlagi pomembnih pomislekov v zvezi s politiko konkurence ali politiko rizičnega kapitala oziroma, da se upoštevajo druge politike Skupnosti ali mednarodne obveznosti. Če bi bilo v pomoč, lahko Komisija za določene težave zagotovi tudi dodatna pojasnila o svojem pristopu do posebnih vprašanj. Komisija namerava izvesti pregled teh smernic tri leta po njihovem začetku veljavnosti.

Komisija bo te smernice uporabljala za vse priglašene ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom, za katere mora sprejeti odločitev potem, ko bodo smernice objavljene v Uradnem listu Evropske unije, čeprav so bili ukrepi priglašeni pred objavo smernic.

Skladno s Sporočilom Komisije o določitvi pravil, ki se uporabljajo za ovrednotenje nezakonite državne pomoči („consecutio legis“) (22), bo Komisija v primeru nepriglašene pomoči uporabila:

(a) te smernice, če je bila pomoč dodeljena po objavi v Uradnem listu Evropske unije;

(b) Sporočilo o državni pomoči in tveganem kapitalu v vseh drugih primerih.

7.3 Primerni ukrepi

Komisija državam članicam na podlagi člena 88(1) Pogodbe ES s tem predlaga naslednje primerne ukrepe glede ustreznih obstoječih ukrepov v zvezi z rizičnim kapitalom.

Države članice morajo po potrebi spremeniti svoje obstoječe ukrepe v zvezi z rizičnim kapitalom, da jih uskladijo s temi smernicami v dvanajstih mesecih po objavi teh smernic.

Komisija države članice poziva, da izrecno brezpogojno soglašajo s temi predlaganimi primernimi ukrepi v dveh mesecih od datuma objave teh smernic. Komisija bo v odsotnosti odgovora domnevala, da se zadevna država članica ne strinja s predlaganimi ukrepi.

(1) COM(2005) 24

(2) UL L 333, 29.12.2000, str. 84. Odločba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Odločbo št. 1776/2005/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 289, 3.11.2005, str. 14)

(3) COM(2005) 121 konč.

(4) COM(2006) 349.

(5) COM(2005) 107 konč. – SEC(2005) 795.

(6) UL C 235, 21.8.2001, str. 3.

(7) COM(2005) 436 konč.

(8) UL C 244, 1.10.2004, str. 2.

(9) Za namene teh smernic se uporabljajo opredelitve pojmov iz Okvira o državni pomoči ladjedelništvu,UL C 317, 30.12.2003, str. 11.

(10) Za namene teh smernic pomeni „premog“ visokokakovostni, srednjekakovostni in nizkokakovostnipremog kategorije A in B v smislu mednarodnega kodifikacijskega sistema za premog, ki ga je določilaGospodarska komisija Združenih narodov za Evropo.

(11) Za namene teh smernic se uporablja opredelitev iz Priloge I k Smernicam o državni regionalni pomočiza 2007–2013 (UL C 54, 4.3.2006, str. 13).

(12) UL L 10, 13.1.2001, str. 33. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1040/2006 (UL L 187, 8.7.2006, str. 8).

(13) Bilten ES 9-1984, ponatisnjen v „Zakonu o konkurenci v Evropskih skupnostih“, Zvezek IIA, str. 133.

(14) UL C 384, 10.12.1998, str. 3.

(15) UL C 71, 11.3.2000, str. 14.

(16) Vendar je treba opozoriti, da je bolj verjetno, da poroštva, ki jih država dodeli za naložbe rizičnegakapitala, vključujejo element pomoči investitorju, kakor običajna poroštvena posojila, za katereponavadi velja, da pomenijo prej pomoč posojilojemalcu kot pa posojilodajalcu.

(17) UL L 10, 13.1.2001, str. 30.

(18) UL L 325, 28.10.2004, str. 4.

(19) UL L 83, 27.3.1999, str. 1.

(20) UL C 45, 17.2.1996, str. 5.

(21) UL L 140, 30.4.2004, str. 1.

(22) UL C 119, 22.5.2002, str. 22.