SL Uradni list Evropske unije C 93/32

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o enakih možnostih za invalide

(2007/C 93/08)

Avstrijsko predsedstvo EU je 24. maja 2006 sklenilo, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o Enakih možnostih za invalide.

Strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 19. decembra 2006. Poročevalec je bil g. JOOST.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 432. plenarnem zasedanju 17. in 18. januarja 2007 (seja z dne 17. januarja 2007) s 152 glasovi za, 1 glasom proti in 1 vzdržanim glasom.

1. Uvod

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor pozdravlja prošnjo avstrijskega predsedstva za pripravo mnenja o enakih možnostih za invalide. Spodbujanje enakih možnosti za invalide je treba obravnavati kot stalen proces, ki bi ga moralo vsako predsedstvo EU uvrstiti med pomembnejše teme svojega delovnega programa.

1.2 S predloženim mnenjem želi EESO pogledati v prihodnost in opredeliti izzive, s katerimi se bo morala soočiti Komisija v drugi polovici njenega sedanjega mandata ter tudi pozneje, da bo izboljšala položaj invalidov. Mnenje bi bilo treba zasnovati v širšem kontekstu opredelitve prednostnih nalog za zadnje obdobje akcijskega načrta o invalidnosti (2008-2009), pa tudi v povezavi s ponovno oživitvijo proračunskih razprav (in z njihovimi vplivi na načrtovanje in opredelitev prednostnih nalog) za obdobje dveh let.

1.3 Invalidi predstavljajo 15 % celotnega prebivalstva(s staranjem prebivalstva njihov delež še narašča). To pomeni, da v razširjeni EU trenutno živi več kot 50 milijonov invalidnih oseb (1). Glede na to predstavljajo ogromen delež prebivalstva EU in zato je zagotavljanje enakih možnosti zanje družbena, etična in politična obveza, ki jo je treba uvrstiti na vrh dnevnega reda EU. Tudi z gospodarskega stališča je treba invalide vključevati in jim omogočiti popoln dostop do storitev in blaga.

1.4 EESO meni, da je treba v okviru prizadevanj za zagotavljanje enakih možnosti za invalide izkoristiti vse dejavnosti, načrtovane v okviru evropskega leta enakih možnosti za vse 2007. Tako kot med evropskim letom invalidov 2003 je tudi sedaj treba v dejavnosti evropskega leta vključiti združenja invalidov. Poleg tega je Evropski uniji in državam članicam naslednje leto treba dati priložnost za krepitev politik in zakonodaje, ki spodbujajo enake možnosti za invalide.

1.5 Invalidnih oseb ni mogoče uvrščati v enotno skupino. Različne vrste invalidnosti zahtevajo različne potrebe, ki jih je mogoče zadovoljiti le, če družba priznava zahteve invalidov in razpolaga s čim bolj obsežnim sklopom ustreznih informacij. Pri tem igra ključno vlogo invalidsko gibanje.

1.6 V Evropski uniji je število invalidov, ki so izključeni iz polne udeležbe in sodelovanja v družbi ter ne morejo uveljavljati temeljnih človekovih in državljanskih pravic, zelo visoko. Poudariti je treba popolno vključitev invalidnih otrok.

1.7 EESO pozdravlja Konvencijo Združenih narodov o pravicah invalidov, ki je bila sprejeta decembra 2006 (2).

2. Sklepi in priporočila

2.1 EESO poziva, da je treba Evropsko leto enakih možnosti za vse 2007 čim bolj izkoristiti za zagotavljanje enakih možnosti za invalide.

2.2 EESO poziva Komisijo, da pripravi predlog obsežne zakonodaje o vprašanjih invalidnosti, ki bo zaščito pred diskriminacijo invalidov razširila tudi na druga področja, ne le na področje zaposlovanja, ter hkrati utrdila načelo vključevanja invalidske politike. Ta zakonodaja bi na vseh življenjskih področjih po vsej EU zagotovila najnižjo stopnjo zaščite pred diskriminacijo. Z izboljšanjem dostopa do blaga in storitev bi prispevala tudi k učinkovitejšemu notranjemu trgu in uresničevanju lizbonske strategije.

2.3 EESO poziva Komisijo in države članice, da se še bolj osredotočijo na problematiko invalidov – na podlagi akcijskega načrta o invalidnosti je treba zasnovati obsežno strategijo EU za invalide.

2.4 EESO poziva države članice in Komisijo, da v okviru svojih pristojnosti nadaljujejo s prizadevanji za zagotavljanje celostnega vključevanja invalidov v družbo in njihove udeležbe v njej ter jim s tem priznajo enake pravice kot drugim državljanom. Poziva jih tudi, da proučijo možne alternative za obstoječe ustanove, kjer živijo invalidi ločeno od družbe, včasih v nedostojnih in nečloveških razmerah, ter da postopno razvijejo takšne alternative.

2.5 EESO ponovno poudarja prednostne naloge, na katere se je treba osredotočiti, da bi dosegli enake možnosti za invalide: povečanje ozaveščenosti glede pravic invalidov, invalidom prilagojen dostop do javnih zgradb, dostop do informacijske družbe in načinov prevoza, priprava nove nacionalne zakonodaje in podpora družinam. Te prednostne naloge bi morale biti prisotne v vsaki družbi. Posebno pozornost je treba nameniti invalidnim otrokom in jim zagotoviti ustrezno izobraževanje, integracijo in podporo, da bodo tako postali dejavnejši člani družbe in bodo manj odvisni od socialne pomoči.

2.6 EESO poziva Evropsko komisijo in države članice, da je treba storiti precej več za podporo invalidskemu gibanju. Načelo „nič o invalidih brez invalidov “je možno uveljaviti le, če se vlade zavedajo, da je treba podpreti mrežo invalidskih organizacij. Junija 2004, takoj po zadnji širitvi Evropske unije, so nevladne organizacije nacionalnih svetov invalidov v desetih novih državah članicah ter Bolgariji in Romuniji o tem vprašanju sprejele resolucijo iz Budimpešte (3).

2.7 EESO poziva Komisijo in države članice, da zagotovijo informacije o najboljših praksah in učinkovitih pristopih (kot je metoda Agende 22), da bodo predstavniki invalidov lahko sodelovali pri pripravi akcijskih načrtov lokalnih oblasti in tako prispevali k zagotavljanju enakih možnosti za invalide na lokalni ravni. EESO poziva države članice, da upoštevajo smernice o vključevanju invalidnosti v različna politična področja, ki jih je oblikovala skupina na visoki ravni za invalidnost (4).

2.8 EESO pozdravlja odločnost Komisije, da v letu 2008 uvede evropsko pobudo o e-vključevanju in poziva, naj jo zastavi čim bolj daljnosežno in ambiciozno. Predstavljati mora odločen korak v smeri vključevanja e-dostopnosti v vse ustrezne politike EU.

2.9 Konkretneje, EESO poziva, da se v nove predpise (trenutno v obravnavi) o novem okviru za elektronsko komunikacijo in v direktivo o televiziji brez meja vključijo vprašanja dostopnosti in se tako zagotovi, da bodo invalidi lahko imeli koristi od tovrstnih pomembnih komunikacijskih sredstev.

2.10 EESO poziva k utrjevanju Direktive 2001/85/ES (5) zaradi njene uskladitve z novo zakonodajo ES o pravicah invalidnih letalskih potnikov.

2.11 EESO poziva Komisijo in države članice, da vsa potrebna prizadevanja in vire namenijo zagotavljanju učinkovitega izvajanja Direktive Sveta 2000/78/ES (6), ki zagotavlja pravni okvir za enako obravnavanje pri zaposlovanju.

2.12 EESO meni, da je nujno potreben prehod iz institucij za invalide na visokokakovostne, na skupnosti temelječe alternative za vse, da bi omogočili vključitev in udeležbo invalidov v družbeno življenje. Evropsko komisijo poziva, da to vprašanje vključi v prihodnje pobude o socialnih storitvah splošnega pomena in med prednostne naloge strukturnih skladov EU.

2.13 EESO poziva Komisijo in države članice, da poseben poudarek namenijo socialnim storitvam in osebni pomoči invalidom, zavedajoč se, da bodo podporne storitve invalidom in tudi negovalcem omogočile normalno življenje ter aktivno prispevanje k življenju v družbi.

2.14 V okviru pobude Komisije o „boljših predpisih “EESO poziva k oceni vpliva pri pripravi novega osnutka zakonodaje, ki bo upošteval posebnosti in potrebe invalidov. Poleg tega bi morala vsa orodja IKT, ki se uporabljajo za izboljšanje kakovosti, sprejemanja, prenosa in uveljavljanja zakonodaje EU, popolnoma izpolnjevati zahteve glede dostopnosti.

2.15 Za družine z enim ali več invalidi obstaja večje tveganje, da se znajdejo v revščini, saj je invalidnost povezana z večjimi stroški, ki lahko znašajo do 30.000 EUR letno (7). To upravičuje sprejetje ukrepov pozitivne diskriminacije, kot so nadomestila (v denarju ali naravi) ali davčne spodbude.

2.16 EESO poziva države članice, da uveljavijo in spremljajo ustrezno zakonodajo, ki vpliva na enake možnosti za invalide. EESO ugotavlja, da direktive o letalskem in železniškem prevozu veljajo le za mednarodni prevoz, na regionalni in lokalni ravni pa invalidi ostajajo brez dostopnih prevoznih sredstev.

3. Enake možnosti za invalide – pregled različnih področij

3.1 Ozaveščenost in izobraževanje

3.1.1 Med Evropskim letom invalidov 2003 je bil velik poudarek namenjen ozaveščenosti o invalidnosti in njeni prepoznavnosti. Zagotavljanje pravih sprememb na področju enakih možnosti za invalide ter informacije o invalidnosti bi bilo treba vključiti v izobraževalne programe. Skrbno pripravljeno medijsko poročanje o težavah, s katerimi se soočajo invalidi, je treba obravnavati kot pomembno sredstvo za spreminjanje odnosa družbe do invalidnosti; pri tem morajo šole in mediji sodelovati.

3.1.2 Brez celovitega izobraževanja za invalidne otroke in mladino bi bilo težko doseči vključevanje na trg dela. Izboljšanje dostopa do izobraževanja invalidov bi moralo postati prednostna naloga prihodnjih akcijskih načrtov in strategij za invalide.

3.1.3 Čeprav EESO priznava, da je bil po Madridski deklaraciji in Evropskem letu invalidov dosežen napredek, je treba še veliko storiti. Naj navedemo le en primer: več kot 80 % javnih spletnih strani, vključno s spletnimi stranmi evropskih institucij, običajno niso dostopne invalidom. Poleg tega je zelo pomembno, da so dostopne tudi vse spletne strani, ki zagotavljajo storitve splošni javnosti.

3.1.4 Z zasnovo „Design for all “(oblikovanje za vse) bi bilo treba seznaniti vse udeležence, tj. oblikovalce in proizvajalce, tiste, ki določajo standarde, ter ljudi, za katere ti standardi veljajo, torej invalide. Ti imajo pravico do široke izbire blaga in storitev, ki izpolnjujejo njihova pričakovanja.

3.1.5 EESO zlasti zahteva sprejetje standardov, s katerimi soglašajo evropski organi za standardizacijo, ki bi bili obvezni na področju javnih naročil blaga in storitev, ter sprejetje zakonodaje o dostopu do blaga in storitev IKT.

3.1.6 EESO pozdravlja ministrsko deklaracijo o IKT za družbo, ki vključuje vse, sprejeto v Rigi, in upa, da bo predstavljala temelj na področju e-vključevanja invalidov. Poleg tega, da je IKT pomembna gonilna sila rasti in zaposlovanja, je hkrati tudi močno orodje za vključevanje invalidov.

3.1.7 Pred revizijo obstoječih pravil o državni pomoči za usposabljanje in zaposlovanje invalidov EESO poziva Komisijo, da pri prihodnji uredbi o skupinski izjemi ohrani svoj sedanji pristop.

3.2 Zaposlovanje

3.2.1 EESO se zaveda, da so na področju zaposlovanja še vedno ogromne neenakosti med invalidi in neinvalidi. Eurostat je leta 2003 potrdil, da je bistveno več invalidov gospodarsko neaktivnih: 78 % težkih invalidov ni vključenih na trg dela, medtem ko je tistih brez dolgotrajnih zdravstvenih težav ali brez invalidnosti le 27 % (8).

3.2.2 EESO pozdravlja odločne korake Evropske komisije za spremljanje prenosa in izvajanja direktive o zaposlovanju (9). Spremljanje je treba izvajati skupaj s socialnimi partnerji in nevladnimi organizacijami, ki so dejavne na tem področju. EESO meni, da boljše spremljanje ustvarja boljše pogoje za invalidom bolj prilagojena delovna mesta, ustvarjanje novih delovnih mest, primernih za invalide, in spodbujanje ustanavljanja podpornih storitev.

3.2.3 EESO upa, da bodo nacionalna združenja invalidov bolj vključena v oblikovanje načrtov reform. V skladu z revidirano lizbonsko agendo je potrebna večja vključitev širše civilne družbe, da bi dosegli načrtovane cilje, ki ne bodo uresničeni, če bodo invalidi (15 % prebivalstva EU) izključeni ali če njihove potrebe ne bodo ustrezno upoštevane in zadovoljene.

3.2.4 EESO glede na tekoče razprave o zaposlovanju, rasti in prilagodljivem trgu dela (med drugim na neformalnem vrhu 20. oktobra 2006 v Lahtiju) poziva Komisijo, da analizira vplive in prouči možne sinergije, ki jih lahko ustvarijo delovni in podporni ukrepi za povečanje stopnje zaposlovanja invalidov.

3.2.5 EESO podpira tudi pobude Evropskega socialnega sklada (ESS) za vključevanje invalidov na trg dela. Pobuda EQUAL se je izkazala za zelo učinkovito pri spodbujanju enakih možnosti med invalidi. Ker se bo ločena pobuda EQUAL iztekla, EESO poziva Komisijo, da ustrezno vključi svoj pristop in načela v nov mehanizem ESS.

3.2.6 V novem okviru Evropskega socialnega sklada je treba poudariti, da naložbe v ljudi ne morejo biti uspešne, če jih hkrati ne spremljajo tudi naložbe v izboljšanje opreme in dostopnosti.

3.2.7 EESO še vedno meni, da je potreben ustrezen politični okvir, ki bo podjetjem zagotavljal finančne spodbude za omogočanje dostopa do njihovih prostorov in storitev, ter poziva, da se ta okvir po potrebi dopolni z zavezujočo zakonodajo, ki bo predpisala obveznost standardov dostopnosti.

3.3 Družba brez ovir

3.3.1 EESO verjame da je vzpostavitev družbe brez ovir osrednjega pomena za uresničitev enakih možnosti za invalide. Družba brez ovir pomeni okolje, ki je s tehničnega vidika prilagojeno potrebam invalidov in kjer so ovire za komunikacijo in udeležbo odpravljene.

3.3.2 EESO meni, da mora biti zagotovljen pregled informacij o ukrepih držav članic in posebni nacionalni zakonodaji na področju invalidnosti. Odbor Komisijo poziva, da zbere potrebne informacije in jih predstavi v svojem prihodnjem dvoletnem poročilu o položaju invalidov v Evropi.

3.3.3 Ena glavnih ovir pri zagotavljanju enakih možnosti za invalide je težaven dostop invalidov do izobraževanja. Čeprav okvirna direktiva o zaposlovanju prepoveduje diskriminacijo pri poklicnem izobraževanju (vključno z visokošolskim izobraževanjem), imajo invalidi še zmeraj omejen dostop do izobraževanja. Med razlogi za to so okolje, ki ne ustreza potrebam invalidov, pomanjkanje ustrezne opreme, slaba komunikacija, pomanjkljivo informiranje in posvetovanje, pa tudi sistem izobraževanja za invalidne otroke in mladino, ki jih pogosto že od vsega začetka prikrajša za možnost izobraževanja.

3.3.4 Strukturni skladi EU odločilno prispevajo k vključevanju, če se v njihovem okviru upoštevata načelo nediskriminacije in načelo dostopnosti za invalide. EESO pozdravlja nedavno odobritev novih uredb o strukturnih skladih, ki so nadaljnji korak v tej smeri in ki naj bi preprečile, da bi projekti, ki jih financira EU, ustvarili nove ovire za invalide. EESO zahteva, da se tudi pri drugih programih in pobudah EU – zlasti tistih, ki imajo na razpolago ustrezna sredstva – izbere enak pristop in da imajo slednji pri uresničevanju ciljev lizbonske strategije osrednjo vlogo.

3.3.5 EESO meni, da si moramo bolj prizadevati za vzpostavitev okolja, ki bi ustrezalo potrebam invalidov, zlasti na področju dostopnosti do javnega prometa in mestnega okolja brez ovir. Od okolja, ki ustreza potrebam invalidov, ima koristi več delov prebivalstva – družine z majhnimi otroki, starejši ljudje in na primer ljudje s trenutnimi težavami pri gibanju, ki so posledice fizične nesreče.

3.3.6 Nujno je treba spremeniti način razmišljanja. Za zagotavljanje enakih možnosti za invalide je treba izhajati iz načela človekovih pravic, tj. pravice vsakega posameznika do aktivne udeležbe v družbi. Izrednega pomena je zagotovitev storitev za podporo invalidom – vključno z ukrepi za spodbujanje zaposlovanja, kot je omogočanje zavarovanega in podprtega dela na poti na odprti delovni trg.

3.3.7 Države članice morajo doseči soglasje o posebnih procesih in metodah za zagotavljanje enakih možnosti. Enake možnosti v praksi je treba razumeti kot širok spekter realističnih možnosti za vsakega posameznika. Predlagana sprememba za krepitev resnično individualnega pristopa k invalidom bo kratkoročno zahtevala visoke stroške iz javnih virov in tudi strukturnih skladov. Vendar pa bo ta sprememba vodila do stabilnih dolgoročnih prihrankov pri socialnih izdatkih.

3.3.8 Ključen pomen pri zagotavljanju enakih možnosti za invalide imajo podjetja socialnega gospodarstva. Takšna podjetja prispevajo k vključevanju invalidov v družbo in na trg dela ter spodbujajo prilagajanje invalidske politike glede na uporabo načela samopomoči, ki ga uporabljajo zlasti zadruge.

3.3.9 EESO je še zmeraj prepričan, da so nove direktive o javnih naročilih dobro sredstvo za spodbujanje zaposlovanja invalidov, dostopnosti do javnega prometa in grajenega okolja ter tudi za proizvodnjo blaga in storitev, dostopnih za invalide, in vse javne oblasti (lokalne, regionalne, nacionalne in evropske) poziva, da direktive uporabijo v te namene. Izmenjavo najboljših praks bi morala podpirati Evropska komisija.

3.4 Udeležba pri postopku sprejemanja odločitev

3.4.1 Evropske invalidske organizacije se aktivno zavzemajo za problematiko vključevanja invalidnosti. EESO te dejavnosti pozdravlja in meni, da je skladnost z načelom vključevanja ključ do uresničitve želenih rezultatov. Vključevanje je lahko uspešno le, če invalidske organizacije že v zgodnji fazi sodelujejo pri postopku sprejemanja odločitev.

3.4.2 Evropska komisija je razvila učinkovit postopek udeležbe, kjer ima EESO ključno vlogo pri zagotavljanju enakih možnosti za invalide. Spodbujanje vključevanja lahko skupaj z zakonodajnimi ukrepi vodi do rezultatov na področjih kot so denimo dostopnost do prevoznih sredstev in stanovanja, ki ustrezajo potrebam invalidov, ter dostopnost do blaga, storitev in informacij.

3.4.3 Evropsko leto invalidov (2003) je bil mejnik na poti k boljšemu sodelovanju. Leto je bilo v glavnem uspešno, zlasti zaradi pristopa od spodaj navzgor, ki je evropskim invalidskim skupinam omogočil, da so zelo aktivno sodelovale pri pripravljalnem delu in nato s svojimi dejavnosti nadaljevale celo leto. V okviru načela vključevanja so bili prav tako narejeni ustrezni koraki za sodelovanje s številnimi tistimi, ki sprejemajo odločitve.

3.4.4 Prav tako je bistvenega pomena, da enake možnosti za invalide postanejo sestavni del tistih postopkov Evropske unije, ki so predmet odprte metode usklajevanja To je pomembno zlasti zato, ker so mnoge odločitve, ki so povezane z invalidsko politiko, še zmeraj v pristojnosti držav članic.

3.5 Zakonodajni ukrepi za izboljšanje enakih možnosti za invalide

3.5.1 Na evropski ravni so že bili narejeni številni politični koraki za zagotavljanje enakih možnosti za invalide. V Evropskem letu invalidov 2003 je Svet sprejel resolucije o zaposlovanju in poklicnemu izobraževanju, dostopnosti kulturnih dejavnosti in usposabljanja ter o e-dostopnosti (10). Tudi druge institucije EU so sprejele pobude o dostopnosti (11) in zaposlovanju.

3.5.2 Trenutno se izvaja akcijski načrt o invalidnosti 2006-2007. EESO z zadovoljstvom ugotavlja, da so cilji še naprej osredotočeni na osnovne težave invalidov. Prednostna naloga druge faze akcijskega načrta je aktivno vključevanje invalidov. Ta temelji na državljanskem konceptu invalidnosti (12), to pomeni, da imajo invalidi enako možnost izbire in obvladovanja v svojem vsakdanjem življenju kot ljudje, ki niso invalidi.

3.5.3 EESO meni, da potrebujemo dodatno zakonodajo, če želimo odpraviti diskriminacijo na vseh področjih dejavnosti EU. Odbor z zanimanjem pričakuje rezultate študije o izvedljivosti dodatnih zakonodajnih pobud na področju nediskriminacije. Odbor prav tako močno verjame, da je treba predlog za direktivo o invalidnosti čim prej vložiti.

4. Vloga EESO pri spodbujanju enakih možnosti za invalide

4.1 EESO spominja, da je vloga socialnih partnerjev osrednjega pomena za popolno vključevanje invalidov. Obstaja veliko primerov dobrih praks delodajalcev tako glede zaposlovanja invalidov kot zagotavljanja blaga in storitev, ki so dostopni invalidom. EESO se zavezuje, da bo v okviru svojih pristojnosti na tem področju spodbujal napredek.

4.2 EESO poleg tega delodajalce in sindikate poziva, da uporabijo mehanizme socialnega dialoga in predlagajo nove pobude za zaposlovanje invalidov, vključno z ohranjanjem delovnih mest.

4.3 EESO se zavzema za zagotavljanje enakih možnosti za invalide. EESO je ustanovil delovno skupino za vprašanja invalidnosti, sestavljeno iz članov Odbora in uradnikov, ki naj bi prispevala k uspešnosti Evropskega leta invalidov 2003. Njena naloga je bila priprava in izvajanje dejavnosti EESO v okviru tega posebnega evropskega leta.

4.4 Mnenje EESO o Evropskem letu invalidov (2003) (13) je jasen pregled dejavnosti EESO za spodbujanje vprašanja invalidnosti. Čeprav si je EESO že močno prizadeval za to, da se vključevanje invalidnosti upošteva v vseh njegovih mnenjih, in je na tem področju že bil dosežen precejšen napredek, pa se Odbor v celoti zavzema za povečanje svojih prizadevanj v letu 2007 (Evropsko leto enakih možnosti za vse) in tudi kasneje.

4.5 EESO je sprejel vrsto mnenj, ki posebej obravnavajo vprašanje invalidnosti, kot denimo mnenje o vključenosti invalidov v družbo (14), sprejeto leta 2002, v katerem je prvič predstavil širok pristop k vprašanju invalidnosti, in mnenje o položaju invalidov v razširjeni Evropski uniji. Odbor je tudi v drugih mnenjih pozival k zagotavljanju enakih možnosti za invalide, kot denimo v mnenjih o e-dostopnosti (15), o Evropskemu letu enakih možnosti za vse (2007) (16) in o zeleni knjigi o duševnem zdravju (17). Te tematike se je prav tako dotaknilo mnenje o socialnem turizmu (18).

4.6 Novi sedež EESO, ki je bil odprt leta 2004, je popolnoma dostopen invalidom. Tako lahko društva invalidov sodelujejo pri seminarjih v stavbi EESO ali jih tudi sama izvajajo. Druge institucije EU bi se morale po tem zgledovati.

4.7 Odbor ugotavlja, da so združenja invalidov v EESO močno zastopana. Poleg tega so se številni predstavniki organizacij socialnega gospodarstva in predstavniki socialnih partnerjev pri svojem delu zelo zavzemali za zagotavljanje enakih možnosti za invalide.

4.8 Da bi spodbudili izmenjavo najboljših praks, EESO predlaga, da se v okviru Evropskega leta enakih možnosti za vse (2007) priredi seminar, ki bi predvsem izpostavil vprašanje invalidnosti in večvrstne diskriminacije.

4.9 EESO nacionalne ekonomsko-socialne svete ali podobne organe poziva, da leto 2007 uporabijo kot platformo za spodbujanje vključevanja invalidnosti pri svojem delu. Poleg tega bi EESO lahko razmislil o tem, da bi naročil pripravo študije o najboljših praksah v okviru vključevanja invalidnosti, ki bi jo izvedli socialni partnerji.

5. Dejavnosti za vzpostavitev Evrope brez ovir

5.1 EESO opaža, da v Evropi primanjkuje zakonodaje o nediskriminaciji, ki bi pokrivala vsa področja dejavnosti EU.

5.2 Vprašanja invalidnosti morajo biti na dnevnem redu različnih strategij EU. Obravnavati je treba tudi njihov vpliv na zagotavljanje enakih možnosti za invalide. Vprašanje invalidnosti mora biti tudi nadalje prednostna naloga, še zlasti zato ker ga ne obravnavajo, na primer, spremenjena lizbonska strategija ali nacionalni načrti reform, ki so bili predloženi leta 2005. EESO zato pozdravlja delovni dokument o vključevanju invalidnosti v evropsko strategijo zaposlovanja in Komisijo poziva, da izvede oceno vplivov tega dokumenta.

5.3 EESO poudarja, da je treba ponovno obravnavati predlog o letnem ministrskem srečanju na temo invalidnosti – ki je bil predstavljen v času britanskega predsedovanja –, da se tako razprava na to temo postavi na višjo politično raven in ob sodelovanju invalidskih organizacij. Javnost s to pobudo do sedaj še ni bila ustrezno seznanjena.

5.4 EESO ponovno poudarja, da potrebujemo skupno evropsko opredelitev invalidnosti, ki bi prispevala k večji učinkovitosti invalidske politike EU. Poleg tega bi obsežnejši podatki o položaju invalidov v EU prispevali tudi k bolje informiranemu in usmerjenemu oblikovanju politike. Zato EESO Komisijo, Eurostat in države članice poziva, da namenijo več sredstev za pripravo statističnih podatkov za analizo vidikov, kot so možnosti zaposlovanja, gospodarski položaj invalidov, njihova vloga kot potrošnikov ali njihov dostop do storitev.

5.5 V skladu z Amsterdamsko pogodbo, je Evropska skupnost zavezana, da pri oblikovanju ukrepov za notranji trg upošteva potrebe invalidov. Deklaracija 22 žal ni bila izvedena, kar je celo vodilo do nadaljnjih ovir pri dostopnosti do blaga in storitev.

5.6 EESO prav tako pozorno spremlja Konvencijo Združenih narodov o pravicah invalidov, ki je bila sprejeta avgusta 2006, in države članice EU poziva, da jo ratificirajo. Odbor Komisijo poziva, da na ravni EU zagotovi spodbujanje in upoštevanje načel te konvencije ZN.

5.7 EESO upa, da bodo akcijski načrti EU glede zagotavljanja enakih možnosti za invalide spodbudili dodatne ukrepe na tem področju, ki bodo prinesli merljive rezultate.

V Bruslju, 17. januarja 2007. Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Dimitris DIMITRIADIS

(1) Po podatkih Eurostata za leto 2002 ima 44,6 milijonov ljudi, starih med 16 in 64 let – torej eden od šestih (15,7 %) – dolgotrajne zdravstvene težave ali invalidnost (long-standing health problem or disability, LSHPD).

(2) Konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov, New York, 2006.

(3) Glej npr.:

http://www.eudnet.org/update/online/2004/jun04/edfn_02.htm.

(4) Dokument za razpravo na seji skupine na visoki ravni za invalidnost, 18. in 19. marec 2004.

Osnutek o vključevanju invalidnosti v različna politična področja, skupina na visoki ravni za invalidnost.

(5) Direktiva 2001/85/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2001 o posebnih predpisih za vozila za prevoz potnikov z več kot osmimi sedeži poleg voznikovega sedeža, ki spreminja Direktivi 70/156/EGS in 97/27/ES.

(6) Glej Direktivo Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu.

(7) „Študija o ekonomski neenakosti invalidov v mestu Barcelona. Pretirano finančno breme, ki ga izzove invalidnost “(Study on the economic inequality of people with disabilities in the city of Barcelona. The overstrain economic effort provoked by disability.), ki jo je pripravil lokalni inštitut invalidov mestnega sveta Barcelone marca 2006, je pokazala, da družinski stroški, ki izhajajo iz invalidnosti katerega koli družinskega člana lahko znašajo do 30 000 EUR letno, odvisno od ravni socialnega varstva in vrste invalidnosti. (

http://w3.bcn.es/fitxers/baccessible/greugecomparatiueconmic.683.pdf).

(8) Zaposlovanje invalidov v Evropi 2003, Statistični povzetek, Tema 3, Eurostat 26/2003.

(9) Direktiva 78/2000/ES, 27. november 2000.

(10) Resolucija Sveta z dne 15. julija 2003 o spodbujanju zaposlovanja in socialne vključenosti invalidov (2003/C 175/01).

Resolucija Sveta z dne 6. maja 2003 o dostopnosti kulturne infrastrukture in kulturnih dejavnostih za invalide (2003/C 134/05).

Resolucija Sveta z dne 5. maja 2003 o enakih možnostih učencev in študentov invalidov v izobraževanju in usposabljanju (2003/C 134/04).

Resolucija Sveta z dne 6. februarja 2003 o „e-dostopnosti “– izboljšanje dostopnosti invalidov do družbe znanja (2003/C 39/03).

(11) 2010: Evropa, ki je dostopna vsem: poročilo skupine strokovnjakov o dostopnosti:

http://europa.eu.int/comm/employment_social/index/7002_en.html.

(12) V skladu s členom 26 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije, Unija priznava in spoštuje pravico invalidov do ukrepov za zagotavljanje njihove samostojnosti, socialne in poklicne vključenosti ter sodelovanja v življenju skupnosti.

(13) Mnenje EESO o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o izvajanju, rezultatih in splošni oceni Evropskega leta invalidov 2003, 14. februar 2006, poročevalka ga. Anča. UL C 88, 11. 4. 2006.

(14) Mnenje EESP o vključenosti invalidov v družbo (mnenje na lastno pobudo), 17. julij 2002, poročevalec: g. Cabra de Luna. UL C 241, 7. 10. 2002.

(15) Mnenje EESO o sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – e-dostopnost, 15. marec 2006, poročevalec: g. Cabra de Luna. UL C 110, 9. 5. 2006.

(16) Mnenje EESO o predlogu sklepa Evropskega parlamenta in Sveta o evropskem letu enakih možnosti za vse (2007) – pravični družbi naproti, 14. december 2005 (CESE 1507/2005), poročevalka: ga. Herczog. UL C 65, 17. 3. 2006.

(17) Mnenje EESO o zeleni knjigi o izboljšanju duševnega zdravja prebivalstva – poti k strategiji na področju duševnega zdravja za Evropsko unijo, 17. maj 2006, poročevalec: g. Bedossa. UL C 195, 18.08.2006.

(18) Mnenje EESC o socialnem turizmu v Evropi (mnenje na lastno pobudo), 14. september 2006, poročevalec: g. Mendoza Castro.