SL Uradni list Evropske unije C 288/68

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi večletnega načrta za male pelagične staleže v Jadranskem morju in ribolov, ki izkorišča te staleže

(COM(2017) 97 final - 2017/0043 (COD))

(2017/C 288/09)

Poročevalec: Emilio FATOVIC

Zaprosilo Evropski parlament, 1. marec 2017 Svet, 4. april 2017 Pravna podlaga členi 43(2), 114(1) in 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Sklep plenarne skupščine 24. januar 2017 Pristojnost strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje Datum sprejetja mnenja strokovne skupine 17. maj 2017 Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju 31. maj 2017 Plenarno zasedanje št. 526 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 187/0/2

1. Sklepi in priporočila

1.1 EESO se strinja z ugotovitvami GFCM-FAO (1), da je treba sprejeti ukrepe za zaščito malih pelagičnih staležev, ki trpijo zaradi prelova, in se strinja s splošnim ciljem, da se čim prej uveljavi sistem trajnostnega ribištva in doseganje največjega trajnostnega donosa (2) v skladu s skupno ribiško politiko (3) (SRP).

1.2 EESO podpira odločitev Komisije, da uporabi uredbo kot pravni instrument za vzpostavitev večletnega načrta za zaščito malih pelagičnih staležev, da bi uskladili veljavne predpise in postopke upravljanja.

1.3 EESO se sicer strinja s cilji varstva okolja in biotske raznovrstnosti, vendar meni, da je predlog Komisije pomanjkljiv in v mnogih pogledih protisloven. Ti problemi so logična posledica številnih protislovij znotraj SRP, na kar je EESO opozoril že v svojih prejšnjih mnenjih (4). Konkretno izraža EESO močno zaskrbljenost, da bi lahko predlog, če ne bo ustrezno povezan in spremenjen, ogrozil doseganje okoljskih ciljev in povzročil resno škodo podjetjem in zaposlenim v sektorju (5).

1.4 EESO meni, da model upravljanja, ki ga predlaga Komisija na podlagi letne ribolovne možnosti, ki jo določi Svet, ne ustreza biološkim značilnostim malih pelagičnih vrst v Jadranskem morju in tamkajšnji raznolikosti ribjih vrst (6), ribolovnemu orodju, vrsti plovil in posadk (mali ribolov) (7) ter številu in velikosti pristanišč. Zaradi vsega navedenega meni, da je predlog Svetovalnega sveta za Sredozemsko morje (MEDAC) (8) za okrepitev ukrepov glede ribolovnega napora na podlagi pristopa t. i. semaforja primernejši z vidika vsebine in metod, glede na to, da se z njim močno strinja celotna organizirana civilna družba.

1.5 EESO s presenečenjem ugotavlja, da predlog Komisije ne temelji na poglobljeni oceni ekonomskih in socialnih posledic (9). To je še toliko huje, ker je ribištvo v celotnem Sredozemlju v krizi že več kot dvajset let (10), zato bi lahko nove drastične in nepremišljene določbe dokončno uničile ta sektor. EESO poleg tega ugotavlja, da sploh niso predvideni nikakršni ukrepi niti za finančno podporo niti za prestrukturiranje podjetij in prezaposlitev zaposlenih, čeprav se predlaga zmanjšanje ulova sardel in sardonov, ki je osnovni vir preživetja številnih majhnih lokalnih skupnosti (pogosto otočnih) in s tem povezane industrije (11).

1.6 EESO se zato zavzema za hitro vključitev GD za zaposlovanje in začetek panožnega socialnega dialoga prek posvetovanja z odborom za sektorski socialni dialog za morski ribolov (EUSSDC), da se opredelijo najprimernejši ukrepi za ublažitev ekonomskih in socialnih posledic. V zvezi s tem EESO meni, da je Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo najustreznejši finančni instrument za podporo podjetjem in zaposlenim v prehodu na trajnostni ribolov. EESO poleg tega meni, da je preoblikovanje podjetij v ribolovni turizem (modro gospodarstvo (12)) ali akvakulturo (13) vsekakor lahko ustrezna alternativa, vendar to nikakor ne more nadomestiti načela, da se tradicionalnega ribolova že zaradi bioloških značilnosti rib (tj. njihove potrebe po prostoru) ne da prestrukturirati ali ukiniti.

1.7 Glede na velike okoljske in ekonomske posledice predvidenih ukrepov ter njihove posledice na zaposlovanje EESO meni, da novega načrta upravljanja ribolova ni mogoče določiti z delegiranimi akti, in poziva Komisijo, naj to nemudoma razjasni – na transparenten način in v interesu vseh zadevnih strani (14).

1.8 EESO poudarja, da bi bili lahko vsi ukrepi za varstvo okolja zaman, če ne bo najprej rešen problem nepoštene konkurence in nezakonitega ribolova in če se ne okrepi nadzor, poostrijo kazni in uvede sistem popolne sledljivosti „od morja do krožnika“ (15) s temeljitim nadzorom higienskih in sanitarnih pogojev tako na meji kot pri viru. Po mnenju EESO je treba predvsem okrepiti sodelovanje med vsemi sredozemskimi državami na podlagi programa in ciljev, določenih v izjavi ministrov, sprejeti 30. marca 2017 na Malti (16).

1.9 EESO meni, da bi bilo treba cilj največjega trajnostnega donosa doseči v razumnem roku. Trenutni rok (tj. 31. december 2020) pa je precej nerealen. Ta ugotovitev temelji na razumevanju časa, ki je potreben za naravno obnovitev malih pelagičnih staležev, in trajanju prilagoditve nadzornih organov, podjetij in zaposlenih novi zakonodaji (zlasti v primeru drastičnih sprememb zaradi prehoda z ribolovnega napora na kvote). EESO meni, da morebitna uporaba zaščitne klavzule ne pride v poštev zaradi prekomernih socialnih in ekonomskih posledic.

1.10 EESO poziva Komisijo, naj pojasni operativne vidike regionalizacije in od začetka poveže trajnost ribolovnih virov z dejanskimi stroški podjetij, da bi zagotovili njihov obstoj.

1.11 EESO v interesu evropskih potrošnikov zahteva, da se čim prej izvede podrobna ocena učinka na gibanje cen zaščitenih vrst, tako za ribe za neposredno prodajo kot predelavo. Poleg tega poziva Komisijo, naj opredeli sistem potrjevanja kakovosti „trajnostnega ribolova“, da bi povečali ozaveščenost potrošnikov in ustvarili dodano vrednost za podjetja (17).

2. Uvod

2.1 Jadransko morje (18) je podobmočje Sredozemlja, ki je izjemno bogato z ribami; med najbolj donosnimi so male pelagične vrste (19), zlasti sardon in sardela (20). Po zadnjih podatkih komisije GFCM-FAO (21) in odbora STECF (22) staleži sardona in sardele trpijo zaradi čezmernega ribolova, zato jih je treba bolje zaščititi.

2.2 Veliko večino teh rib ujamejo italijanski in hrvaški ribiči v severnem delu Jadranskega morja. Slovenija je pri tem udeležena v zanemarljivi meri (manj kot 1 %), ravno tako Albanija, Bosna in Hercegovina in Črna gora, katerih ulov je podobno skromen (približno 1 %) (23).

2.3 Obstoječi okvir za upravljanje temelji predvsem na omejitvi ribolovnega napora (24) in nekaj dodatnih ukrepih, kot so prostorsko-časovne prepovedi in najmanjša velikost ob iztovarjanju. Te ukrepe pa države ne izvajajo usklajeno, dosledno in enako (zlasti glede obdobja biološke obnovitve (25)), kar ustvarja zmedo med gospodarskimi subjekti in preprečuje obnovitev staleža.

2.4 MEDAC je v skladu s svojim mandatom pripravil mnenje o malih pelagičnih vrstah v Jadranskem morju in vanj vključil operativne predloge, ki so nastali v okviru dvoletnega posvetovanja z vsemi ustreznimi zainteresiranimi stranmi (podjetniki, zaposlenimi, zadrugami, okoljevarstveniki in potrošniki); objavil ga je 11. marca 2016 (26).

3. Povzetek predloga Komisije

3.1 Evropska komisija je zaradi zaščite malih pelagičnih staležev v Jadranskem morju, zlasti sardele in sardona, pripravila predlog uredbe o vzpostavitvi večletnega načrta kot odgovor na to okoljsko nujno situacijo. Končni cilj je doseči največji trajnostni donos (27) (MSY) do leta 2020, kakor je določeno s skupno ribiško politiko (SRP). Celotni večletni načrt bi bilo treba ocenjevati vsakih pet let.

3.2 Osnutek uredbe je v nasprotju z vsemi sedanjimi ukrepi upravljanja na tem območju in določa enoten sistem upravljanja, omejuje nacionalna odstopanja (zlasti obdobja biološke obnovitve in metode nadzora) ter predvsem uvaja sistem upravljanja na podlagi omejitev ulova (28) (TAC) in ne več na podlagi zmanjšanja ribolovnega napora.

3.3 Ta predlog temelji na modelu in vsebini večletnega načrta za nekatere staleže rib v Baltskem morju (29) in se opira na mnenje STECF, hkrati pa je v čistem nasprotju s predlogom MEDAC, ki temelji na strožji ureditvi ribolovnega napora (po t. i. sistemu semaforja (30)).

3.4 Natančneje, Komisija predlaga vzpostavitev referenčnih točk ohranjanja, izraženih v tonah biomase drstitvenega staleža in razponu ribolovne umrljivosti. Če je po mnenju znanstvenikov posamezni stalež pod referenčno vrednostjo, je treba zmanjšati ulov. Konkretno izvajanje novega sistema upravljanja v praksi pa namerava Komisija v celoti urediti z delegiranimi akti.

3.5 Predlog v zvezi s sprejetjem posebnih ohranitvenih ukrepov določa regionalno sodelovanje med državami članicami. Z „regionalizacijo“ je mogoče spremeniti tudi določene tehnične ukrepe (npr. velikost mrežnega očesa in značilnosti ribolovnega orodja).

3.6 Predlog poleg tega določa, da so pristojni organi sposobni identificirati, locirati in sistematično nadzirati dejavnosti in ulov vseh ribiških ladij, dolžine vsaj osem metrov, z ustrezno digitalno opremo (npr. elektronskimi ribolovnimi ladijskimi dnevniki). Poleg tega bo treba vsa pristanišča digitalno opremiti, da bo mogoče preverjati izkrcani ulov vsakega plovila. V ta namen bo moralo vsako plovilo pristojnim organom svoj prihod v pristanišče najaviti najmanj štiri ure prej.

4. Splošne ugotovitve

4.1 EESO se na podlagi znanstvenih študij, objavljenih v zvezi s tem, strinja, da je treba ukrepati in zaščititi trenutno ogrožene staleže malih pelagičnih vrst v Jadranskem morju.

4.2 EESO se tudi strinja z uporabo uredbe kot pravnega instrumenta za krepitev upravljanja in sprejetja enotnih in zavezujočih predpisov za vse zadevne države in zainteresirane strani, da bi odpravili problem posledic ribolova za okolje, do katerih prihaja predvsem zaradi neenakega in neusklajenega izvajanja veljavnih ukrepov upravljanja.

4.3 EESO v skladu s SRP in svojimi prejšnjimi mnenji meni, da je prioriteta doseči največji trajnostni donos, da bi izpolnili okoljske, pa tudi prehranske, ekonomske in proizvodne zahteve (31).

4.4 Kljub vsemu pa EESO meni, da je predlog Komisije pomanjkljiv in na številnih ključnih mestih protisloven, in izraža bojazen, da bi lahko te pomanjkljivosti ogrozile uresničitev ciljev glede okoljske trajnosti, pa tudi precej škodovale zaposlenim, podjetjem in lokalnim skupnostim.

5. Ugotovitve

5.1 Potreba po ustrezni oceni ekonomskih in socialnih posledic in nadomestnih ukrepih zaradi posledic večletnega načrta za podjetja in delovna mesta

5.1.1 Predlog v nasprotju z željami GFCM-FAO in MEDAC ne vsebuje temeljite ocene socialnih in ekonomskih posledic (32). Ta vidik pa je ključnega pomena, saj je ribištvo v Sredozemlju že več let v krizi (33) in bi slabo premišljena reforma lahko imela negativne posledice za podjetja in zaposlene.

5.1.2 EESO poleg tega opozarja, da je Komisija objavila svoj predlog, ne da bi počakala na rezultate dela delovne skupine GFCM-FAO, vzpostavljene v skladu z določbami odstavka 14 Priporočila 40/2016/3, katere naloga je oceniti učinek številnih ukrepov, vključno z omejitvami ulova ali ribolovnega napora za trajnostno upravljanje ribolova malih pelagičnih staležev v Jadranskem morju.

5.1.3 EESO prav tako meni, da predlagani ukrepi ne morejo biti „brez stroškov“ glede na 30-odstotno zmanjšanje ulova, 25-odstotno izgubo prihodka za podjetja in 10-odstotno izgubo delovnih mest. Ne samo da je problematičen način zbiranja podatkov, kakor je že omenjeno, Komisija ni določila nikakršnega ukrepa za ublažitev učinkov uredbe, temveč je preložila ekonomske in socialne stroške večletnega načrta izključno na države članice.

5.1.4 EESO poudarja, da Komisija ni v celoti ocenila učinka na s tem povezane sektorje in lokalne (pogosto otoške) skupnosti, ki se tradicionalno ukvarjajo z ribolovom, na verjetno povišanje cen ter na dvomljivo kakovost in trajnost proizvodov, ki jih bo treba uvoziti iz tretjih držav (zlasti iz Severne Afrike), da bi odgovorili na domače povpraševanje.

5.1.5 Uredba ne določa nikakršnega mehanizma za finančno podporo ali preusmeritev podjetij (na primer v akvakulturo) in nikakršnega ukrepa za zaposlene (ribiče in zaposlene v povezanih sektorjih), ki bodo ostali brez službe, z vidika denarnega nadomestila, usposabljanja in/ali pomoči pri iskanju nove zaposlitve.

5.2 Biološke posebnosti Jadranskega morja

5.2.1 EESO meni, da uspešni model večletnega načrta za nekatere staleže rib v Baltskem morju ni primeren za Jadransko morje. Kakor navaja GFCM-FAO, v Baltskem morju prevladuje ena vrsta rib in ker v njem sobiva le nekaj vrst rib, je ciljni ribolov v tem morju nekaj preprostega, zato je lažje določiti omejitve ulova. Nasprotno pa je Jadransko morje, tako kot celotno Sredozemlje, večvrstno in na istem območju živi veliko vrst rib (34). V Sredozemlju se edini precedenčni primer omejitve ulova nanaša na modroplavutega tuna, kar je EESO (35) načelno podprl, saj gre za vrsto, ki se po svojih značilnostih (zlasti velikosti) in ribolovnih tehnikah zelo razlikuje od malih pelagičnih vrst.

5.2.2 EESO poleg tega ugotavlja, da tradicionalno ribolov v Jadranskem morju poteka na način, ki se zelo razlikuje od tistega v Baltskem morju. Podjetja na Jadranu so družinska z malimi plovili (8 do 12 metrov). Lastniki plovil so pogosto sami ribiči, v povprečni posadki pa so približno 3 osebe. Zato se ribe iztovarjajo v tako številnih malih pristaniščih, ribolov pa je že stoletja pomemben gospodarski dejavnik za celotno skupnost (pogosto otoško).

5.3 Sistem upravljanja in delegirani akti

5.3.1 Novi sistem upravljanja na podlagi ulova v predlogu ni jasno in natančno razložen, pač pa je predlagan samo zakonodajni okvir, ki naj bi ga naknadno dopolnili z delegiranimi akti. Ker gre za zelo občutljivo temo z okoljskih, ekonomskih in zaposlitvenih vidikov, bi to pomenilo veliko omejitev za podjetja pri načrtovanju njihove ribolovne dejavnosti, od katere je odvisno njihovo preživetje.

5.4 Potreba po časovnem okviru v skladu s ciljem največjega trajnostnega donosa

5.4.1 V veljavni uredbi za Baltsko morje, sprejeti leta 2016, imajo podjetja, pa tudi staleži rib, na voljo pet let (do leta 2020), da dosežejo trajnostne ravni ribolova, kar sovpada z iztekom sedanje SRP. Za Jadransko morje pa Komisija, nasprotno, predvideva veliko strožji časovni načrt: manj kot dve leti (2019–2020), pri čemer je edini razlog za to upoštevanje izteka sedanje SRP, ignorira pa se čas, potreben za naravno reprodukcijo malih pelagičnih vrst (ki je odvisen od številnih dejavnikov), pa tudi čas, ki ga podjetja in lokalni organi potrebujejo za prilagoditev bolj omejevalnim ukrepom upravljanja, ki se popolnoma razlikujejo od ukrepov, ki so bili v veljavi v zadnjih 30 letih, kar pomeni, da cilja v zvezi z zaščito okolja najverjetneje ne bo mogoče doseči in da bo uničen sektor (in z njim povezani sektorji), od katerega je odvisnih na stotine obalnih skupnosti.

5.5 Nepoštena konkurenca iz tretjih držav in nezakoniti ribolov

5.5.1 Ribištvo v Sredozemlju in tudi na Jadranu je v globoki krizi že več kot dvajset let iz številnih razlogov, med drugim zaradi nepoštene konkurence iz tretjih držav (zlasti iz severne Afrike, kjer potekata ribolov in prodaja rib brez vsakršnega nadzora), in nezakonitega ribolova (ki pogosto vključuje tudi primere dela na črno). Trenutno je večina zakonitih podjetij že na meji preživetja (36), končni propad sektorja pa rešujejo močne osebne in družinske vezi lastnikov in zmanjšanih posadk.

5.5.2 Zato bi po mnenju EESO prehod s sistema, ki temelji na ribolovnem naporu, na sistem, ki temelji na ulovu (zmanjšanje za 30 %), brez primernih ukrepov v odgovor na nepoštene in nezakonite prakse povzročil takojšnje zaprtje velikega števila podjetij, ki delujejo zakonito, in izgubo delovnih mest, pri čemer ne bodo nujno rešeni okoljski problemi.

5.6 Regionalizacija

5.6.1 V predlogu ni podrobno določen način „obdavčitve“. To bi lahko ustvarilo velik problem konkurence med državami zaradi različnih stroškov, ki jih imajo podjetja v različnih državah zaradi dejavnikov, kot so plače, socialni izdatki, izdatki za zavarovanje in trg.

5.6.2 EESO pri tem ugotavlja, da bi se EU lahko soočila z novimi ostrimi spori, če bo regionalizacija opredeljena le v smislu zaščite ribolovnih virov, pri čemer bo dobiček podjetja odvisen od poslovnih stroškov namesto od rezultata ribolova.

5.7 Tehnična oprema in nadzor

5.7.1 EESO se strinja, da je treba povečati učinkovitost nadzora z uporabo digitalnih tehnologij, vendar poudarja, da so za jadransko obalo za razliko od baltske značilna številna majhna pristanišča (FAO-ADRIAMED navaja 238 pristanišč, ki se uporabljajo za ribolov v Italiji, Sloveniji in na Hrvaškem (37)) in veliko majhnih plovil. Zato bodo pristojni organi in podjetja (ki so že v krizi) potrebovali nekaj časa in vire za prilagoditev na novo zakonodajo.

5.7.2 EESO poleg tega za razliko od Komisije meni, da bi določanje pristanišč, v katerih se lahko iztovarjajo ribe (z izključitvijo najmanjših), pomenilo resno škodo za lokalne skupnosti. Poleg tega EESO meni, da bi bilo treba natančneje proučiti gospodarske posledice tega ukrepa za manjša plovila, saj naj bi uredba veljala za plovila dolžine 8 metrov ali več.

5.8 Potrjevanje kakovosti

5.8.1 Predlog ne določa nikakršnega mehanizma potrjevanja kakovosti in označevanja, da bi podprli sektor, ki ga bo prizadela reforma. Ta element bi zelo cenili potrošniki, ki nenehno iščejo kakovostne, zdrave in trajnostne proizvode. Poleg tega bi lahko s temi ukrepi učinkovito odgovorili na nezakonito prakso in nepošteno konkurenco.

5.9 Razlike v cenah

5.9.1 Predlog Komisije ne upošteva v zadostni meri sprejetja ukrepov za kompenzacijo naravnih povišanj cen malih pelagičnih vrst zaradi zmanjšanja ulova, kar bo med drugim privedlo do tega, da se bodo te ribe kupovale iz tretjih držav, kjer ni ustreznega nadzora in jamstva, zlasti z vidika okolja.

5.10 Vključenost organizirane civilne družbe

5.10.1 EESO s presenečenjem ugotavlja, da mnenje MEDAC z dne 11. marca 2016 (38), ki je rezultat stališč vseh zadevnih zainteresiranih strani (podjetij, zaposlenih, zadrug, okoljevarstvenikov in potrošnikov) in več kot dvoletnega dela, ni bilo ustrezno upoštevano – zdi se celo, da se predlog Komisije popolnoma razlikuje, v nekaterih pogledih pa mu celo nasprotuje.

V Bruslju, 31. maja 2017 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Georges DASSIS

(1) Generalna komisija za ribištvo v Sredozemlju.

(2) Največji trajnostni donos (Maximum, Sustainable Yield – MSY) je največja količina rib, ki se lahko ulovi v nedoločenem obdobju, ne da bi ogrozili stalež. To načelo predstavlja enega od temeljev skupne ribiške politike (SRP).

(3) Uredba (EU) št. 1380/2013.

(4) Mnenje EESO, Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (UL C 181, 21.6.2012, str. 183).

(5) Mnenje EESO, Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (UL C 181, 21.6.2012, str. 183), točka 1.17: „EESO obžaluje, da socialna razsežnost, predvidena v vseh fazah ribištva in ribogojstva (proizvodnja, predelava, trženje), v predlogu ni podkrepljena s konkretnimi ukrepi za izboljšanje življenjskih in delovnih pogojev, ter ocenjuje, da bi bilo treba spodbujati udeležbo socialnih partnerjev na ustrezni ravni.“

(6) Mnenje EESO, Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (UL C 181, 21.6.2012, str. 183), točka 1.6: „EESO podpira predlog o vzpostavitvi večletnih načrtov, s katerimi bi se vsi ribji staleži, kolikor je mogoče, obnovili in ohranili nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos. Ta hvalevreden cilj pa je težko izvedljiv v primeru mešanega ribolova, zato EESO poziva Komisijo, naj najde praktične rešitve za probleme, ki se lahko pojavijo v tej vrsti ribolova.“

(7) Mnenje EESO, Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (UL C 181, 21.6.2012, str. 183), točka 1.19: „EESO meni, da je opredelitev malega priobalnega ribolova, ki temelji izključno na merilu dolžine plovil, preveč enostavna in da enači velik del ladjevja za mali priobalni ribolov z industrijskim ribolovom.“

(8) MEDAC je posvetovalni organ, ki združuje evropske in nacionalne organizacije civilne družbe, ki zastopajo ta sektor in delujejo na območju Sredozemlja. Vloga MEDAC je pripravljati mnenja o upravljanju ribištva in socialno-ekonomskih vidikih v zvezi z ohranjanjem ribištva v Sredozemlju, naslovljena na države članice in evropske institucije, da bi prispevali k uresničevanju ciljev SRP in zagotovili tehnične rešitve in predloge na zahtevo držav članic.

(9) Mnenje EESO, Reforma skupne ribiške politike (zelena knjiga) (UL C 18, 19.1.2011, str. 53), točka 3.1.2.2: „Proces za izboljšanje naravnih virov in njihovo ohranjanje na ravni, ki omogoča trajnostno izkoriščanje, bi morale spremljati študije o družbeno-gospodarskem vplivu, namenjene spodbujanju ukrepov za finančno podporo tega sektorja, ki mora biti namenjena zaposlovanju in podjetjem omogočati naložbe v inovacije in razvoj ter v poklicno usposabljanje. V času obnavljanja staležev je treba namreč ribičem zagotoviti dostojno plačilo.“

(10) Po mnenju odbora STECF (2016) je bilo v Sredozemlju v obdobju 2008–2014 izgubljenih več kot 10 000 delovnih mest, število plovil se je zmanjšalo za 14 %, število zaposlenih pa za 8 %. Kar zadeva mali ribolov (plovila do 12 metrov dolžine), ki predstavlja več kot 50 % sektorja, se je število plovil zmanjšalo za 16 %, zaposlenih pa za 13 %. Poleg tega je treba upoštevati, da bi lahko imel ta načrt v državah, na katere se neposredno nanaša, uničujoče posledice, če ne bo dobro premišljen – na Hrvaškem, na primer, male pelagične vrste predstavljajo kar 90 % celotnega ulova. V Italiji se je v obdobju 2004–2015 zmogljivost ribiške flote zmanjšala za 17 % z vidika števila plovil, izgubljenih pa je bilo več kot 20 % delovnih mest.

(11) Mnenje EESO, Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (UL C 181, 21.6.2012, str. 183), točka 3.3.6, „Odbor meni, da bodo ukrepi, s katerimi naj bi obnovili in ohranjali staleže nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos, vplivali na ribolovne zmogljivosti ladjevij držav članic (…). Zato bi morala Komisija predvideti ukrepe za njihovo prilagoditev in ribiškemu sektorju ponuditi socialne in z delom povezane alternative, ki naj preprečijo sedanjo izgubo delovnih mest zaradi slabega stanja staležev rib.“

(12) Mnenje EESO, Strategija EU za jadransko-jonsko regijo (UL C 458, 19.12.2014, str. 27), točke 3.3, 3.4 in 3.5.

(13) Mnenje EESO, Odpravljanje ovir za trajnostno akvakulturo v Evropi (UL C 34, 2.2.2017, str. 73).

Mnenje EESO, Inovacije v modrem gospodarstvu (UL C 12, 15.1.2015, str. 93), točka 1.7.

(14) Mnenje EESO, Delegirani akti (UL C 13, 15.1.2015, str. 145), točka 1.8.

(15) Mnenje EESO, Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (UL C 181, 21.6.2012, str. 183), točka 1.21.

(16) IP/17/770, Komisija dosegla desetletno zavezo za rešitev staležev rib v Sredozemskem morju.

(17) Mnenje EESO, Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (UL C 181, 21.6.2012, str. 183), točka 4.5.

(18) Jadransko morje spada v geografski podobmočji GFCM 17 in 18.

(19) Gre za male ribe, ki plavajo blizu gladine (npr. skuša, sled, šur, sinji mol, merjaščevka, sardon, srebrenka, sardela, papalina itd.).

(20) Na Hrvaškem predstavlja ribolov malih pelagičnih vrst 90 % skupnega ulova.

(21) Generalna komisija za ribištvo v Sredozemlju je bila ustanovljena leta 1949 v okviru FAO. Glavna naloga GFCM je spodbujanje razvoja in ohranjanje morskih virov ter ustrezno ravnanje z njimi.

(22) Znanstveni, tehnični in gospodarski odbor za ribištvo, ustanovljen leta 1993, je posvetovalni organ, ki odgovarja neposredno Evropski komisiji. Sestavlja ga skupina strokovnjakov, ki Komisiji svetujejo v zvezi z upravljanjem ribištva.

(23) GFCM, The State of Mediterranean and Black Sea Fisheries (Stanje ribolova v Sredozemlju in Črnem morju), 2016, str. 25.

(24) Upravljanje ribolovnega napora združuje omejitev zmogljivosti flote s časom, ki ga ta flota lahko preživi na morju.

(25) Obdobje biološke obnovitve je obdobje, v katerem je prepovedan ribolov na določenem območju. Instrument je v EU v veljavi že 30 let in je namenjen zaščiti morskih ribolovnih virov in spodbujanju naravne obnove najbolj lovljenih vrst. Prepoved ribolova za določeno število zaporednih dni ribam namreč omogoča, da zaključijo svoj reproduktivni ciklus brez nevarnosti, s čimer se ohranjajo staleži rib.

(26) MEDAC, Medac advice on LTMP for small pelagics in GSA 17 (Northern Adriatic), ref. 94/2016, marec 2016.

(27) Največji trajnostni donos (angl. Maximum, Sustainable Yield – MSY) je največja količina rib, ki se lahko ulovi v nedoločenem obdobju, ne da bi ogrozili stalež.

(28) Celotni dovoljeni ulov (TAC) pomeni omejitev ribolova nekaterih staležev rib, izražen v tonah. Komisija določa te omejitve na podlagi znanstvenih mnenj o stanju staležev, ki jih pripravljajo posvetovalni organi, kot sta ICES in STECF.

(29) Med drugim trske, sleda, papaline in lososa.

(30) MEDAC, Medac advice on LTMP for small pelagics in GSA 17 (Northern Adriatic), ref. 94/2016, marec 2016, str. 7–8.

(31) Mnenje EESO, Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (UL C 181, 21.6.2012, str. 183).

(32) SWD(2017) 63 final.

(33) Italijansko ministrstvo za kmetijstvo in gozdarstvo, Nacionalni načrt za ribištvo za obdobje 2017–2019. V obdobju 2004–2015 se je zmogljivost italijanske ribiške flote zmanjšala za 17 % glede na število plovil, za 26 % glede na tonažo in 21 % glede na moč motorja (kW). Zmanjšanje ribolovne zmogljivosti je bilo najbolj opazno med letoma 2010 in 2012, kar je posledica deloma gospodarske krize, deloma pa spontanega umika številnih ribiških ladij zaradi ukrepa trajne ukinitve, določenega v ESR.

(34) GFCM, The State of Mediterranean and Black Sea Fisheries (Stanje ribolova v Sredozemlju in Črnem morju), 2016, str. 26.

(35) Mnenje EESO, Večletni načrt za obnovo staleža modroplavutega tuna v vzhodnem Atlantiku in Sredozemskem morju (UL C 24, 28.1.2012, str. 116), točka 1.1: „EESO podpira predloge Evropske komisije in priznava prizadevanja držav članic in ribičev za izpolnitev zahtevnega načrta Mednarodne komisije za ohranitev atlantskega tuna (ICCAT) za obnovo staleža modroplavutega tuna. Ta je že obrodil sadove, vendar ima njegova uporaba resne socialno-ekonomske posledice, ki bi jih bilo treba upoštevati“.

(36) Povprečni letni dohodek ribiča znaša 18 do 20 tisoč EUR, medtem ko znaša v Baltskem in Severnem morju 60 do 80 tisoč EUR.

(37) Število pristanišč v posamezni državi: Hrvaška: 147, Italija: 89, Slovenija: 3 (www.faoadriamed.org).

(38) MEDAC, Medac advice on LTMP for small pelagics in GSA 17 (Northern Adriatic), ref. 94/2016, marec 2016.