v skladu s členom 16(2) Uredbe (EU) 2021/953 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2021 o okviru za izdajanje, preverjanje in priznavanje interoperabilnih potrdil o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19 (digitalno COVID potrdilo EU) za olajšanje prostega gibanja med pandemijo COVID-19

1.Uvod

Evropski parlament in Svet sta 14. junija 2021 sprejela Uredbo (EU) 2021/953 o vzpostavitvi digitalnega COVID potrdila EU (v nadaljnjem besedilu: uredba o digitalnem COVID potrdilu EU). Uredba, ki temelji na predlogu Komisije, določa skupni okvir za izdajanje, preverjanje in priznavanje interoperabilnih potrdil o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19 za olajšanje prostega gibanja državljanov EU in njihovih družinskih članov med pandemijo COVID-19. Hkrati z Uredbo je bila sprejeta Uredba (EU) 2021/954, ki razširja okvir za digitalno COVID potrdilo EU na državljane tretjih držav, ki se zakonito nahajajo ali prebivajo na ozemlju države članice in so upravičeni do potovanja v druge države članice v skladu s pravom EU.

Digitalno COVID potrdilo EU je enostaven in varen način za dokazovanje statusa osebe glede cepljenja, testiranja in prebolelosti v zvezi s COVID-19 med potovanjem. Je brezplačno in se lahko uporablja v digitalni in papirni obliki. Digitalno COVID potrdilo EU je bilo ključni element pri odzivanju Evrope na pandemijo COVID-19 in je hitro postalo standard v Evropi in zunaj nje. Odkar se je Uredba začela uporabljati, je bilo izdanih več kot 1,7 milijarde digitalnih COVID potrdil EU.

Uredba o digitalnem COVID potrdilu EU ima pomembno mednarodno razsežnost. Pooblašča Komisijo, da poveže sisteme potrdil v zvezi s COVID-19 v tretjih državah, ko ugotovi, da so njihova potrdila v skladu z ustreznimi zahtevami, da se štejejo za enakovredna digitalnim COVID potrdilom EU, da bi se tako njihovim imetnikom olajšalo uveljavljanje pravice do prostega gibanja. Sistem za digitalno COVID potrdilo EU je bil razvit v svetovni standard, saj se je sistemu poleg 27 držav članic doslej pridružilo še 35 tretjih držav in ozemelj na petih celinah. Uspeh digitalnega COVID potrdila EU je prispeval k ponovni vzpostavitvi varnega mednarodnega potovanja.

V skladu z uredbo o digitalnem COVID potrdilu EU je Komisija oktobra 2021 Evropskemu parlamentu in Svetu predložila poročilo. Navedeno poročilo vsebuje pregled izvajanja Uredbe od njenega sprejetja 14. junija 2021. Vsebuje informacije o tehničnem izvajanju Uredbe, povezovanju tretjih držav s sistemom, uporabi potrdil v sektorju zračnega prevoza in uporabi potrdil v državah članicah za namene, ki niso povezani s potovanjem. Vsebuje tudi analizo možne izdaje potrdil o preboleli bolezni na podlagi rezultatov hitrih antigenskih testov in testov na protitelesa ter o obdobju veljavnosti potrdil o preboleli bolezni in potrdil o cepljenju. Poročilo vsebuje tudi pregled informacij, ki so jih države članice prejele o izvajanju Uredbe, vključno z obvestili o dodatnih omejitvah prostega gibanja za imetnike digitalnega COVID potrdila EU. Nazadnje je v poročilu navedeno, da bo Komisija predlagala podaljšanje obdobja uporabe Uredbe ob upoštevanju razvoja epidemioloških razmer v zvezi s pandemijo COVID-19.

Uredba o digitalnem COVID potrdilu EU od Komisije zahteva, da Evropskemu parlamentu in Svetu do 31. marca 2022 predloži še eno poročilo. To drugo poročilo naj bi vsebovalo zlasti oceno učinka te uredbe na olajšanje prostega gibanja, tudi na potovanje in turizem in na priznavanje različnih vrst cepiva, spoštovanje temeljnih pravic in nediskriminacijo ter na varstvo osebnih podatkov med pandemijo COVID-19.

Poleg tem, ki so izrecno navedene v Uredbi, to poročilo vsebuje tudi posodobljene informacije o številu izdanih digitalnih COVID potrdil EU, najnovejšem tehničnem razvoju v zvezi s sistemom za digitalno COVID potrdilo EU in povezovanju dodatnih tretjih držav s sistemom. Kot nadaljevanje prvega poročila vsebuje tudi podatke o izdaji potrdil o preboleli bolezni na podlagi rezultatov hitrih antigenskih testov in testov na protitelesa, izdaji potrdil o testu na podlagi laboratorijskih antigenskih testov in obdobju priznavanja potrdil o preboleli bolezni in cepljenju. Nazadnje poročilo pojasnjuje, zakaj je Komisija 3. februarja 2022 dejansko sprejela predlog za podaljšanje uredbe EU o digitalnem COVID potrdilu EU do 30. junija 2023.

2.Uporaba uredbe o digitalnem COVID potrdilu EU in njen učinek na temeljne pravice in nediskriminacijo

2.1.Olajšanje prostega gibanja in nediskriminacija

2.1.1.Pandemija COVID-19 in prosto gibanje znotraj EU

Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic EU je ena od najbolj cenjenih pravic državljanov EU. V raziskavi Eurobarometer iz leta 2020 je več kot osem od desetih anketirancev (84 %) menilo, da pravica do prostega gibanja državljanov EU znotraj EU na splošno koristi gospodarstvu njihovih držav. Temeljno pravico do prostega gibanja zagotavljata člen 21(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) in člen 45 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic ni absolutna. Njeno uveljavljanje je lahko omejeno, dokler se omejitve uporabljajo v skladu s splošnimi načeli prava EU in zlasti z načeloma nediskriminacije in sorazmernosti. Na primer pravica državljana EU do prostega gibanja in prebivanja je lahko omejena iz razlogov javne varnosti.

Države članice so med pandemijo COVID-19 sprejele ukrepe, ki so omejevali uveljavljanje pravice do prostega gibanja in prebivanja v EU, da bi zaščitile javno zdravje. Ti ukrepi so bili namenjeni omejevanju širjenja SARS-CoV-2 in zaščiti zdravstvenih sistemov pred prekoračitvijo njihovih zmogljivosti.

Varovanje javnega zdravja je lahko legitimen razlog za omejitev prostega gibanja. Vendar morajo take omejitve, ki temeljijo na javnem zdravju, upoštevati načela prava EU, kot sta sorazmernost in nediskriminacija. Sprejeti ukrepi ne bi smeli presegati tistega, kar je nujno potrebno za varovanje javnega zdravja. Komisija je to točko, ki je določena tudi v členu 11(1) uredbe o digitalnem COVID potrdilu EU, še naprej poudarjala v svojih različnih predlogih, sprejetih v zvezi z vprašanjem prostega gibanja med pandemijo COVID-19.

Omejitve, ki so jih države članice sprejele v odziv na izbruh COVID-19, so imele različne oblike. V zgodnji fazi pandemije so države članice šle tako daleč, da so prepovedale vstop na svoje ozemlje ali izstop z njega, nekatere tudi s ponovno uvedbo nadzora na notranjih mejah znotraj schengenskega območja. Drugi ukrepi so vključevali potrebo, da se potniki testirajo na okužbo s SARS-CoV-2 ali prestanejo samoosamitev/karanteno. Nekatere države članice so od potnikov zahtevale tudi, da predložijo obrazce za lociranje potnikov ali izpolnijo druge zahteve za registracijo pred vstopom ali ob vstopu na njihovo ozemlje.

Dokler so določene omejitve potovanj nujne z vidika javnega zdravja in so v skladu z načeloma nediskriminacije in sorazmernosti, niso v nasprotju s pravico do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju EU.

To je okvir, v katerem je bila sprejeta uredba o digitalnem COVID potrdilu EU. Poudariti je treba, da Uredba, ki je vzpostavila interoperabilna potrdila o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19, od držav članic ne zahteva, da uvedejo omejitve pravice do prostega gibanja. Če se država članica odloči, da ne bo zahtevala dokazila o statusu glede cepljenja, testa ali preboleli bolezni v okviru uveljavljanja pravice do prostega gibanja, je uredba o digitalnem COVID potrdilu EU ne zavezuje k temu. Posledično Uredba ne more negativno vplivati na prosto gibanje znotraj EU.

Nasprotno pa Komisija meni, da je sistem za digitalno COVID potrdilo EU imel – in ima še naprej – pozitiven učinek na prosto gibanje v času, ko države članice omejujejo njegovo izvajanje zaradi javnega zdravja. To dosega tako, da državljanom zagotavlja pravico do prejema interoperabilnih in vzajemno priznanih potrdil o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19, ki jih lahko uporabijo, ko uveljavljajo svojo pravico do prostega gibanja. Kadar države članice omogočijo izvzetje oseb, ki imajo dokazilo o cepljenju, testu ali preboleli bolezni, iz nekaterih omejitev prostega gibanja, uredba o digitalnem COVID potrdilu EU državljanom omogoča, da na podlagi potrdil, izdanih v skladu z Uredbo, nediskriminatorno izkoristijo to izvzetje.

Brez uredbe o digitalnem COVID potrdilu EU ne bi obstajali pravici do prejema potrdila in izvzetja iz omejitev na enak način, kot to velja za državljane države članice na podlagi navedenega potrdila. Poleg tega ne bi bilo enotnega standarda, ki bi zagotavljal čezmejno interoperabilnost potrdil v zvezi s COVID-19. V raziskavi, ki jo je Komisija izvedla v začetku februarja 2022, sta dve tretjini držav članic, ki so se odzvale, navedli, da bi v primeru nesprejetja digitalnega COVID potrdila EU razmislile o vzpostavitvi nacionalnega potrdila v zvezi s COVID-19. Čeprav bi lahko izvajalci zdravstvenih dejavnosti državljanom izdali potrdila, ni nobenega zagotovila, da bi bila priznana – ali razumljena v primeru neobstoja standarda kodiranja – v drugih državah članicah. Poleg tega bi več različnih vrst potrdil neizogibno povečalo tveganje goljufije in ponarejanja.