[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 9.2.2010

COM(2010)46 konč.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 577/98

SEC(2010)115

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 577/98

Uvod

To je četrto poročilo, ki ga mora Komisija v skladu s členom 7 Uredbe Sveta (ES) št. 577/98 o organizaciji vzorčne raziskave delovne sile v Skupnosti[1] (v nadaljnjem besedilu: zakonodaja o raziskavi delovne sile) predložiti vsaka tri leta. Prvo poročilo je Komisija predložila leta 2000 in je zajemalo obdobje 1998–1999, drugo poročilo je predložila leta 2003 in je zajemalo obdobje 2000–2002, tretje poročilo pa je predložila leta 2006 in je zajemalo obdobje 2003–2005.

V tem poročilu je naveden napredek držav članic, držav kandidatk[2] in držav članic Efte (v nadaljnjem besedilu: države udeleženke) v letih 2006 in 2007[3] v zvezi z določbami Uredbe Sveta (ES) št. 577/98, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2104/2002[4] in Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 2257/2003[5]. Zlasti pomembna je Uredba (ES) št. 2257/2003, saj je od leta 2006 uvedla nekatere novosti v zakonodaji o raziskavi delovne sile, ki so vključevale:

- šest dodatnih parametrov raziskave,

- obvezno vključitev modula „n“ v zvezi z atipičnimi delovnimi časi, za katere so se raziskave do tedaj izvajale na podlagi neformalnega dogovora,

- razlikovanje med glavnimi spremenljivkami, ki jih je treba zbirati vsako četrtletje, in strukturnimi spremenljivkami, ki jih je treba zbirati samo kot letna povprečja in za katera se lahko uporabi podvzorec celotnega letnega vzorca.

Glavne točke

V nadaljevanju je povzetek napredka, ki je bil opisan v prejšnjem odstavku in je bil dosežen pri izvajanju posebnih vidikov zakonodaje o raziskavi delovne sile. Ocene iz tega poročila temeljijo na poročilih o kakovosti, podatkih in drugih informacijah, ki so jih predložile zadevne države, vključno z analizami nacionalnih vprašalnikov.

Izvajanje nepretrganih četrtletnih raziskav – člen 1

Nadaljnji napredek je bil dosežen pri izvajanju nepretrgane raziskave ter pripravi in razširjanju četrtletnih rezultatov. Napredek je bil dosežen zlasti leta 2007, ko je Luksemburg začel pripravljati četrtletne rezultate, Hrvaška pa je začela izvajati nepretrgano raziskavo. Turčija in Švica sta edini državi, ki še ne izvajata nepretrgane raziskave. Vendar Turčija pripravlja četrtletne rezultate, medtem ko namerava Švica uvesti nepretrgano raziskavo leta 2010.

Leta 2007 so vse države udeleženke, ki so izvajale nepretrgano raziskavo, razen Bolgarije upoštevale zahtevo v zvezi z zajetjem vseh tednov v letu. Izboljšanje je bilo doseženo zlasti na Madžarskem[6], v Sloveniji in Romuniji, v katerih se je do leta 2005 izvajalo le delno zajetje, ter na Hrvaškem, kjer je bila nepretrgana raziskava uvedena leta 2007.

Vendar v Luksemburgu, Sloveniji, na Madžarskem, Nizozemskem in v Nemčiji ni bilo ali skoraj ni bilo napredka v zvezi z enakomerno razporeditvijo tednov opazovanja v vsem letu, saj te države še vedno precej odstopajo od navedene razporeditve.

Enote in področje raziskave – člen 2

Države udeleženke še vedno sprejemajo različne koncepte domačega prebivalstva, pri čemer temeljijo nekateri od teh konceptov na trajanju bivanja, drugi pa na pravnem statusu, kar običajno vključuje upravno registracijo v seznamih prebivalcev.

V zvezi z zajetjem gospodarskega ozemlja države Francija še vedno ne izpolnjuje zahtev, saj čezmorski departmaji (DOM) niso zajeti v 1., 3. in 4. četrtletju. Vendar si Francija prizadeva za zajetje celotnega ozemlja do leta 2013.

Dodaten vidik v zvezi z geografsko primerljivostjo je izvajanje različnih nacionalnih praks za skupna gospodinjstva. Te prakse zadevajo stopnjo zajetja prebivalstva, ki živi v institucijah, v vzorcu (celostno, delno ali brez zajetja), metode zbiranja informacij (neposredno vzorčenje gospodinjstev v institucijah ali prek zasebnega gospodinjstva, s katerim ljudje iz skupnih gospodinjstev vzdržujejo odnose) ter njihovo vključitev v ciljno prebivalstvo pri izračunu utežnih faktorjev ali izključitev iz njega. Številne države so neusklajene in ne zajemajo skupnih gospodinjstev v vzorec, ampak ga posplošijo na celotno prebivalstvo (Belgija, Irska, Latvija, Malta, Romunija, Slovenija in Švica) ali pa anketirajo ljudi, ki bivajo v skupnih gospodinjstvih, vendar pri izračunu utežnih faktorjev upoštevajo le prebivalstvo iz zasebnih gospodinjstev (Litva).

Od šestih držav, ki vzorčijo posameznike, zagotavljata informacije o gospodinjstvih Eurostatu z uporabo podvzorca le Danska in Finska. Vendar v primeru Danske podvzorec ni celovit. Švedska, Norveška, Islandija in Švica informacij o gospodinjstvih ne pošiljajo. Danska in Švedska sta se nedavno zavezali k zagotavljanju podatkov o gospodinjstvih v celoti v skladu z regulativnim okvirom od leta 2010, medtem ko Norveška potrebuje več časa.

Zahteve po natančnosti — člen 3(1) in (2)[7]

V zvezi z zahtevo po natančnosti iz člena 3(1) je bila v letih 2006 in 2007 mejna vrednost 8-odstotne standardne napake za oceno brezposelnih oseb, ki predstavljajo 5 % delovno sposobnega prebivalstva, presežena v 35 regijah na ravni NUTS II od 288 regij (292 leta 2007) z več kot 300 000 prebivalci. Te regije so v Franciji (10 regij), Združenem kraljestvu (8), Grčiji (5), na Poljskem (5), v Romuniji (3), na Portugalskem (2), v Bolgariji (1) in Belgiji (1). Vendar si Francija prizadeva za spremembo raziskave delovne sile, vključno s postopnim povečanjem velikosti vzorca, kar bi lahko od začetka leta 2011 omogočilo izpolnjevanje zahteve. Poljska je v letih 2008 in 2009 postopno povečala velikost vzorca regij, ki niso v skladu s členom 3(1), za povprečno 7 %.

V zvezi z zahtevo po natančnosti iz člena 3(2) Nemčija, Poljska in Romunija niso uspele doseči mejne vrednosti 2-odstotne standardne napake za spremembo ocene med dvema četrtletjema v primeru podpopulacije, ki predstavlja 5 % delovno sposobnega prebivalstva, pri čemer je ta mejna vrednost določena za države z najmanj 20 milijoni prebivalcev. Poljska namerava za izpolnitev zahteve podvojiti velikost vzorca od leta 2010. Za Belgijo, Bolgarijo, Dansko, Estonijo, Latvijo, Litvo, Slovenijo in Hrvaško je bila kot mejna vrednost za države, ki imajo od 1 do 20 milijonov prebivalcev, določena več kot 3-odstotna standardna napaka.

Parametri raziskave – člen 4(1)

Od predložitve zadnjega poročila je bilo ugotovljeno splošno izboljšanje celovitosti podatkovnih nizov, na primer glede spremenljivk v modulu „a“ v zvezi z demografskimi značilnostmi ali modulu „f“ v zvezi z vidno podzaposlenostjo. Šest novih parametrov, ki jih je uvedla Uredba (ES) št. 2257/2003, je večina držav v celoti upoštevala leta 2006[8]. Vendar nekatere države udeleženke še vedno ne zagotavljajo nekaterih obveznih spremenljivk (v nekaterih primerih niso zagotovljeni celotni podnizi). Irska še vedno ne pošilja pravilnih podatkov o sestavi gospodinjstev in državljanstvu anketirancev. Kljub temu se je prizadevanje za skladnost z zakonodajo o raziskavi delovne sile jeseni leta 2009 okrepilo, pri čemer je mogoče pričakovati zadovoljivo rešitev do konca leta.

Priložnostni moduli – člen 4(2)

Za leto 2006 je bil načrtovan priložnostni modul v zvezi s prehodom iz zaposlitve v upokojitev, za leto 2007 pa priložnostni modul v zvezi z nesrečami pri delu in zdravstvenimi težavami, povezanimi z delom.

Vse sodelujoče države so izvedle oba priložnostna modula razen Hrvaške in Islandije v letu 2006 ter Turčije, Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije in Švice v obeh letih[9]. Prvotni podatki so bili na splošno poslani pravočasno z izjemo Irske, ki je poslala prepozno podatke za leto 2006, ter Danske, Francije, Islandije in Norveške, ki so poslale prepozno podatke za leto 2007. Vendar so bila za pridobitev pravilnih podatkovnih nizov pogosto potrebna številna ponovna pošiljanja. V nekaterih državah so bila odstopanja v zvezi z obdobjem opazovanja, določenim kot celotno leto ali kot drugo četrtletje. Združeno kraljestvo je za modul iz leta 2007 kot obdobje opazovanja uporabilo 1. četrtletje, medtem ko sta Nizozemska in Avstrija vzorec razširili na več kot eno četrtletje, vendar nista zajeli celotnega leta.

Opredelitev brezposelnosti in dvanajst načel za oblikovanje vprašalnikov – člen 4(3)

V letih 2006 in 2007 je osem držav, in sicer Italija, Luksemburg, Latvija, Madžarska, Romunija, Slovaška, Hrvaška in Norveška, spremenilo svoje vprašalnike zaradi večje skladnosti z opredelitvijo brezposelnosti iz Uredbe Komisije (ES) št. 1897/2000[10]. Do konca leta 2007 so bili vprašalniki Danske, Francije, Italije, Latvije, Avstrije, Romunije, Norveške in Švice v celoti skladni z navedeno opredelitvijo. Večina težav v odstopajočih državah je bila še vedno povezana z obdobjem opazovanja za razpoložljivost za začetek dela (Belgija, Bolgarija, Češka republika, Grčija, Irska, Ciper, Litva, Luksemburg, Madžarska, Malta, Nizozemska, Poljska, Slovenija, Finska, Hrvaška, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Turčija, Islandija) in naknadnimi vprašanji v zvezi s pregledom zaposlitvenega statusa oseb na čakanju (Bolgarija, Češka republika, Nemčija, Luksemburg, Nizozemska, Portugalska, Slovaška, Švedska, Združeno kraljestvo, Hrvaška, Islandija). Španija, Združeno kraljestvo in Islandija so spodnjo starostno mejo določili na 16 let, medtem ko Estonija, Irska, Slovenija in Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija niso pravilno anketirale oseb, ki ne iščejo zaposlitve, ker so jo že našle.

V letih 2006 in 2007 je več držav spremenilo svoje vprašalnike zaradi večje skladnosti z dvanajstimi načeli za oblikovanje vprašalnika. Vendar so vse države udeleženke leta 2007 spoštovale le načeli 8 in 11.

Večina odstopanj je še vedno zadevala:

- preskuse povezanosti z delom oseb na čakanju (načelo 2),

- vprašanje o iskanju zaposlitve, v katerem ni navedeno, da je treba upoštevati tudi iskanje začasnih zaposlitev (načelo 3),

- določitev obdobja opazovanja za zaposlitev, iskanje zaposlitve in metode iskanja zaposlitve ter za trenutno razpoložljivost za začetek dela (načelo 6),

- določitev, da se stik z javnim zavodom za zaposlovanje kot metoda dejavnega iskanja zaposlitve razlikuje od podaljšanja prijave za nadomestilo za brezposelnost in od pomoči urada za zaposlovanje za izboljšanje zaposljivosti prijavljene brezposelne osebe (načelo 10).

Irska, Malta in Hrvaška so vprašalnike še vedno začenjale z vprašanji o osnovnem statusu in s tem kršile načelo 1. Nizozemska je kot obdobje opazovanja za zaposlitev uporabila trenutne razmere, kar je odstopanje od načela 6, in postavljala vprašanja o iskanju zaposlitve le osebam, ki so izrazile pripravljenost za delo, kar je v nasprotju z načelom 7[11]. Štiri države, in sicer Španija, Avstrija, Romunija in Švedska, so v celoti spoštovale vsa načela[12].

Več držav je po letu 2007 spremenilo svoje vprašalnike ali pa so to načrtovale storiti v naslednjih letih, da bi upoštevale opredelitev brezposelnosti ali da bi v celoti upoštevale dvanajst načel (glej tabelo 15). Litva se je zavezala, da bo upoštevala opredelitev brezposelnosti in v celoti upoštevala dvanajst načel od leta 2010.

Strukturne spremenljivke – člen 4(4)

V letih 2006 in 2007 je sedem držav, in sicer Španija, Nemčija, Francija, Nizozemska, Finska, Združeno kraljestvo in Norveška, izkoristilo možnost raziskave strukturnih (letnih) spremenljivk na podlagi podvzorca celotnega letnega vzorca. Vendar je podvzorec za skoraj vseh 42 strukturnih spremenljivk uporabila le Španija. Nizozemska, Združeno kraljestvo in Norveška so to možnost izbrali za približno polovico navedenih spremenljivk, medtem ko so jo Finska, Nemčija in Francija uporabile le za zelo omejeno število letnih spremenljivk. Nekatere države niso zagotovile skladnosti skupnih vrednosti med letnim podvzorcem in letnim povprečjem četrtletnih rezultatov. Poleg tega so bili letni utežni faktorji za leto, v katerem je bil podvzorec uveden, verjetno zaradi začetnih tehničnih težav pri uporabi podvzorca na splošno predloženi zelo pozno, kar je onemogočilo pravočasno razširjanje letnih rezultatov.

Pošiljanje rezultatov – člen 6

Skoraj vse sodelujoče države so svoje prvotne podatke poslale v 12-tedenskem roku za pošiljanje. Vendar so bila pogosto potrebna ponovna zamudna pošiljanja. V zvezi s pravočasnim pošiljanjem pravilnih datotek sta mikropodatke za vsa četrtletja v letih 2006 in 2007 vedno pravočasno predložili le Španija in Portugalska, medtem ko so Malta, Hrvaška, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija in Islandija zamudile z vsemi pošiljanji v obeh letih, Belgija, Irska, Turčija in Švica[13] pa so zamujale pri vseh pošiljanjih za leto 2006.

Sklepne ugotovitve

Na splošno so države udeleženke v obravnavanem obdobju dosegle dober napredek glede večje skladnosti z zakonodajo o raziskavi delovne sile. Nacionalne raziskave so se prilagodile, da bi upoštevale spremembe v zakonodaji Evropske unije in da bi bile skladne z zahtevami, ki so se že izvajale v času prejšnjega poročila in od katerih so nekatere države odstopale. Tako se je kakovost nacionalnih raziskav delovne sile in raziskav delovne sile Skupnosti kot celote izboljšala zlasti v smislu pomembnosti, natančnosti, geografske primerljivosti in pravočasnosti.

Vse države članice izvajajo zdaj nepretrgano raziskavo, ki zagotavlja četrtletne rezultate, pri čemer zajemajo vse tedne v letu skoraj vse države članice. Pomembnost raziskave delovne sile Skupnosti se je izboljšala z izvajanjem šestih novih parametrov, zmanjšanjem števila obveznih spremenljivk, ki niso zagotovljene, in vključitvijo dveh dodatnih držav, ki pošiljata mikropodatke Eurostatu. Čezmejna primerljivost se je izboljšala, ker je več držav spremenilo svoje vprašalnike zaradi večje skladnosti z opredelitvijo brezposelnosti in dvanajstimi načeli za oblikovanje vprašanj o delovnem statusu. Natančnost številnih nacionalnih raziskav se je povečala zaradi izboljšane zasnove in organizacije, na primer zaradi povečanja velikosti vzorca, učinkovitejšega sistema rotacije, boljšega sistema utežnih faktorjev ali sprejetja računalniško podprtih načinov, ki nadomeščajo vprašalnike v papirnati obliki. Razen nekaterih izjem se je izboljšala tudi pravočasnost predložitve podatkov.

Dodatne izboljšave se že izvajajo na nacionalni in evropski ravni. Dodaten napredek glede izboljšanja kakovosti raziskave delovne sile Skupnosti je mogoče pričakovati v naslednjih letih z izvajanjem 43 priporočil projektne skupine za kakovost raziskave delovne sile[14].

Vendar je še vedno prihajalo do odstopanj od celovitega izvajanja zakonodaje o raziskavi delovne sile. Glavni razlogi za zaskrbljenost Komisije v zvezi s tem so navedeni v nadaljevanju.

Prvotna pošiljanja podatkov včasih niso bila dovolj kakovostna za razširjanje, zato so bile potrebne številne revizije, preden je bila poslana sprejemljiva različica. To je negativno vplivalo na pravočasnost razširjanja podatkov in preprečilo uvedbo koledarja objav raziskave delovne sile, ki bi zelo koristil uporabnikom in dodatno povečal pomembnost raziskave.

Kljub napredku v primerjavi s prejšnjim poročilom večina držav še vedno ni dosegla celovite skladnosti z opredelitvijo brezposelnosti in še vedno v celoti ne upošteva dvanajstih načel za oblikovanje vprašanj o delovnem statusu. To zmanjšuje geografsko primerljivost ključnih ocen v zvezi z zaposlenostjo in brezposelnostjo. Na geografsko primerljivost vpliva tudi uporaba različnih konceptov in praks, na primer v zvezi z domačim prebivalstvom ali zajetjem gospodinjstev v institucijah.

Čeprav ni mogoče zagotoviti jasnih ugotovitev glede skladnosti z zahtevami po natančnosti (glej opombo 7), dokazila, na katerih temelji ocena iz tega poročila, kažejo na to, da dosedanje prizadevanje ni bilo vedno zadostno za pripravo popolnoma zanesljive ocene. Nekatere države morajo še vedno prilagoditi zasnovo svojih vprašalnikov, na primer s povečanjem velikosti vzorca ali sprejetjem ustreznih vzorcev rotacije, da bi znatno povečale natančnost ocen na regionalni ravni ali sprememb med četrtletji.

Do zdaj je možnost uporabe podvzorca pri raziskavi strukturnih spremenljivk izkoristilo le nekaj držav, čeprav naj bi ta postal pomembno orodje za zmanjšanje obremenitve poročanja.

V zvezi s priložnostnimi moduli sta bila zadostna zajetje in upoštevanje roka za pošiljanje podatkov. Komisija bo še naprej tesno sodelovala z državami članicami za zagotovitev, da dosežejo celovito skladnost z zakonodajo o raziskavi delovne sile. Eurostat redno izvaja nadzor skladnosti. Komisija sprejme v primeru ugotovitve neskladnosti ustrezne ukrepe.

[1] UL L 77, 14.3.1998, str. 3.

[2] V tem poročilu je prvič zajeta tudi Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija. V nekaterih tabelah je uporabljena okrajšava MK. To je začasna oznaka, ki na noben način ne vpliva na dokončno poimenovanje te države, o katerem bo sklenjen dogovor po koncu pogajanj, ki v zvezi s tem potekajo zdaj v Združenih narodih.

[3] Zaradi zamud pri predložitvi poročil o kakovosti iz leta 2008 in ob upoštevanju prehoda v kvalifikaciji NACE je bila sprejeta odločitev, da se leto 2008 ne vključi v to poročilo.

[4] UL L 324, 29.11.2002, str. 14.

[5] UL L 336, 23.12.2003, str. 6.

[6] Čeprav je Madžarska uradno zajela vse tedne v letu, je izvedla zelo omejeno število intervjujev v zvezi z zadnjim tednom vsakega četrtletja.

[7] Zahteve po natančnosti iz člena 3(1) in (2) Uredbe Sveta (ES) št. 577/98 so nejasne. Poleg tega se nanašajo na teoretične razmere, ki so v praksi redke. Tako njihova ocena obvezno temelji na priložnostnih hipotezah. Zato navedena ocena ne zagotavlja prepričljivega dokaza skladnosti, ampak predstavlja le posredne dokaze odstopanj od zahtev.

[8] Irska je uvedla štiri nove parametre leta 2007, vendar en parameter še vedno manjka. Finska in Norveška sta nekatere parametre upoštevali leta 2008, medtem ko bo Švica to storila leta 2010.

[9] Turčija je izvedla priložnostni modul iz leta 2007, vendar ni poslala rezultatov Eurostatu.

[10] UL L 228, 8.9.2000, str. 18.

[11] Nizozemska si zdaj prizadeva za celovito skladnost z načeloma 6 in 7.

[12] Projektna skupina za kakovost raziskave delovne sile, ki jo je usklajeval Eurostat, je nedavno ugotovila, da bi bilo mogoče pojasniti nekatera načela. Zato je predlagala, naj dvanajst načel pregleda skupina strokovnjakov, ki bi jo ustanovil Eurostat.

[13] Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija in Turčija sta začeli pošiljati podatkovne nize za leto 2006. Švica, ki je izvedla letno raziskavo, je poslala le en podatkovni niz.

[14] Končno poročilo projektne skupine je na voljo na zahtevo.