SL Uradni list Evropske unije C 10/39

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu o trajnostni proizvodnji električne energije iz fosilnih goriv: Cilj – skoraj nične emisije do leta 2020

COM(2006) 843 konč.

(2008/C 10/10)

Komisija je 10. januarja 2007 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o zgoraj omenjenem dokumentu.

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 5. septembra 2007. Poročevalec je bil g. ZBORIL.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 438. plenarnem zasedanju 26. in 27. septembra 2007 (seja z dne 27. septembra) s 135 glasovi za, 1 glasom proti in 4 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 EESO izraža zadovoljstvo s sporočilom Komisije in se strinja z analizo ter opisom v njem. Učinkovito odzivanje na nevarnosti podnebnih sprememb ob hkratnem pokrivanju velikih energetskih potreb je pomemben mednaroden izziv.

1.2 Termoelektrarne na premog v EU ustvarijo 24 % vseh emisij CO2 v EU. Zato so te elektrarne še posebno primerne za namestitev opreme za CCS (CO2 Capture and Storage), torej sistemov za zajem in shranjevanje CO2.

1.3 Najverjetneje bo premog tudi v prihodnjih desetletjih ostal v evropski energetski mešanici. Zaradi njegovih lastnosti – razpoložljivosti, dostopnosti in prispevka k stabiliziranju trgov z energijo – bodo premog še naprej uporabljali kot pomembno gorivo za gospodarno pridobivanje električne energije. Rezerve premoga so v svetu in v EU porazdeljene neenakomerno. S tehnologijami izkoriščanja premoga je mogoče doseči precejšnje zmanjšanje emisij CO2 (1). Kratkoročno in dolgoročno je treba zato z ustreznimi tržnimi in regulativnimi okviri spodbujati vlaganja v najnovejše tehnologije, ki bodo izboljšale učinkovitost pridobivanja električne energije iz premoga in tako zmanjšale emisije CO2.

1.4 Trenutno ni preverjenih gospodarnih načinov za odstranjevanje in ločevanje večjega dela emisij CO2 iz premogovnih elektrarn. Ta tehnologija se še razvija. Vendar pa so perspektive za razvoj in komercializacijo takšnih tehnologij za izkoriščanje premoga s skoraj ničnimi emisijami (ZET – Zero Emission Technologies) v prihodnjih dveh desetletjih obetavne.

1.5 EESO poudarja svoje mnenje, da je treba zaradi velikanskega izziva omejevanja emisij razviti ves praktični in komercialni potencial obetavnih energetskih virov in tehnologij. V prehodu na trajnostno energijo imajo pomembno vlogo premog, druga fosilna goriva, jedrska energija ter obnovljivi viri in ohranjanje energije, vsak od teh ob svojem času in v obsegu, ki ga narekujeta tehnična izvedljivost in finančna dostopnost.

1.6 EESO meni, da bi zajem in shranjevanje CO2 dolgoročno, po letu 2020, lahko omogočila skoraj nične emisije CO2 iz premogovnih elektrarn. Do leta 2020 bo treba zgraditi za približno 350 GW, do leta 2030 pa za približno 500 GW novih zmogljivosti za pridobivanje električne energije iz premoga. Ocenjujejo, da bodo naložbeni stroški znašali 600 do 800 milijard EUR. Da bi to uresničili, je treba že zdaj poskrbeti za usklajeno raziskovanje, razvoj in predstavitvene dejavnosti.

1.7 Z nadaljnjim izboljšanjem izkoristka elektrarn in razvojem tehnologij za skoraj nične emisije bo premog prispeval k izpolnjevanju zahtev za preventivno zaščito podnebja. Kljub obetavnim izkušnjam, ki jih ponuja CCS, pa to ne bi smelo voditi do tega, da bi že zdaj sprejemali zavezujoče energetskopolitične strategije in cilje, kot da so te tehnologije močno razširjene.

1.8 S sodelovanjem med nacionalnimi zakonodajnimi organi je treba poenostaviti postopke za izdajanje dovoljenj in jih postopno uskladiti, da se kar čimbolj skrajšajo dolga pripravljalna obdobja za gradbene projekte, ne da bi pri tem ogrozili spoštovanja najvišjih varnostnih standardov.

1.9 EESO opozarja, da je premog zdaj resda najpomembnejše gorivo za pridobivanje električne energije in ključen osnovni material v proizvodnji jekla in drugih industrijskih postopkih, da pa bo s svojim prispevkom k prehodu na gospodarstvo vodika imel bistveno vlogo tudi pri zadovoljevanju energetskih potreb v prihodnosti. Z utekočinjanjem premoga je mogoče premog uporabljati kot nadomestek za surovo nafto. Iz premoga je mogoče pridobivati tudi sintezni plin.

1.10 Za izkoriščanje domačih nahajališč rjavega premoga (lignita) in črnega premoga (antracita) je slejkoprej potreben primeren politični in gospodarski okvir. Odkop premoga in spreminjanje energije lahko na lokalni ravni pomembno prispevata k blaginji in zaposlovanju. Ohranjanje obsega pridobivanja električne energije iz fosilnih goriv (premoga) na sedanji ravni je tudi izjemno pomembno z ozirom na socialni položaj v novih državah članicah: od skupno 286 500 delavcev v EU, zaposlenih v premogovništvu, jih je kar 212 100 zaposlenih v novih državah članicah. Upravljavci rudnikov v celotnem premogovništvu EU se morajo osredotočiti na bistveno izboljšanje zelo težkih delovnih razmer rudarjev, njihovih sposobnosti, varnosti pri delu in delovnega okolja.

1.11 EESO meni, da je Komisija v svojem sporočilu optimistična glede časovnega okvira za tehnologije CCS in rokov za njihovo uvajanje. Komisija bi se morala zdaj osredotočiti na sprejetje ukrepov, ki bi omogočili, da bi leta 2015 začelo delovati 10 do 12 predstavitvenih elektrarn, in na vzpostavitev okvira za CCS, ki bi obravnaval glavna tveganja in bil zanesljiv, obenem pa ne preveč omejevalen. Zelo zaželeno je predvideti vmesno stopnjo pri doseganju večjega izkoristka proizvodnje električne energije. Pretirana naglica in preveč omejevalen zakonodajni okvir bi lahko ta globalno pomemben koncept resno ogrozila.

1.12 EESO poziva tudi k intenzivnim raziskavam in razvoju na področju obnovljivih in alternativnih energetskih virov, ki naj prispevajo k varni mešanici energetskih virov v EU. Obenem bi morali brez odvečnega odlašanja v polni meri uveljaviti integriran energetski trg EU.

2. Uvod

2.1 Odbor je vprašanje fosilnih goriv že obravnaval v več svojih mnenjih, nazadnje v raziskovalnem mnenju Oskrba EU z energijo: strategija za optimalno kombinacijo energetskih virov (2), ki ugotavlja, da bi si morala EU resno prizadevati za tehnologije „čistega“ premoga, t.j. za povečanje učinkovitosti elektrarn in komercialno uporabo zajema in shranjevanja ogljikovega dioksida. Uporaba plina se je povečala in se še vedno povečuje tudi zaradi političnih odločitev. Zdaj je že jasno, da je nadaljevanje takšnega razvoja vprašljivo. Plin bi le težko še naprej nadomeščal premog; zaradi emisij pa tudi ne more nadomeščati jedrske energije. Poleg tega je – tako kot nafta – dragocena surovina za zahtevnejšo industrijsko predelavo.

2.2 Komisija je osnutek o trajnostni proizvodnji električne energije iz fosilnih goriv objavila 10. januarja 2007 v okviru paketa za energijo in podnebje Energetska politika za Evropo.

2.3 V paketu je zajet tudi predlog ciljev glede podnebnih sprememb, da je treba emisije toplogrednih plinov v razvitih državah zmanjšati za 30 %, v EU pa v vsakem primeru za 20 %. Paket obravnava tudi notranji trg za plin in elektriko, povezave električnih in plinskih omrežij, prihodnjo vlogo jedrske energije v okviru predloga usmeritvenega jedrskega programa; časovni načrt za spodbujanje obnovljivih virov energije, posebno biogoriv za prevoz, in prihodnji evropski strateški načrt za energetsko tehnologijo. Evropski svet je 9. marca 2007 podprl cilje in bistveno politično vsebino paketa.

2.4 V tem sporočilu je predstavljen splošen pregled ukrepov, ki so potrebni, da bi fosilna goriva in zlasti premog tudi v prihodnje lahko prispevala k varnosti in diverzifikaciji oskrbe z energijo za Evropo in svet na način, ki bo skladen s strategijo trajnostnega razvoja in cilji glede podnebnih sprememb. Sporočilo upošteva delo in mnenja, posredovana leta 2006 v okviru Drugega evropskega programa o podnebnih spremembah (ECCPII), skupine na visoki ravni za konkurenčnost, energijo in okolje (HLG), priprav na 7. okvirni program (FP7) za raziskave ter tehnološke platforme za elektrarne na fosilna goriva z ničnimi emisijami.

3. Povzetek dokumenta Komisije

3.1 Evropska komisija v svojem sporočilu pregleduje položaj fosilnih goriv v pridobivanju energije in ugotavlja, da so fosilna goriva pomemben element v mešanici energetskih virov v Evropski uniji ter v mnogih drugih gospodarstvih. Posebno pomembna so za proizvodnjo električne energije: v EU več kot 50 % elektrike zdaj pridobivajo iz fosilnih goriv (v glavnem iz premoga in naravnega plina), v nekaterih državah (na Poljskem, v Grčiji) pa je njihov delež celo 80-odstoten. Premog je ključnega pomena za varnost oskrbe z energijo in ta pomen bo ohranil tudi v prihodnje. Je fosilno gorivo z daleč največjimi in najbolj na široko porazdeljenimi svetovnimi zalogami; ocenjujejo, da je zalog rjavega premoga (lignita) še za približno 130 let, črnega premoga (antracita) pa za približno 200 let.

3.2 Vendar pa lahko premog tudi v prihodnje pomembno prispeva k varnosti oskrbe z energijo ter h gospodarstvu EU in celotnega sveta le s tehnologijami, ki bodo drastično zmanjšale emisije ogljikovega dioksida pri zgorevanju. Če bodo takšne tehnologije razvite v zadostnem obsegu, lahko ponudijo tudi rešitve za procese zgorevanja pri drugih fosilnih gorivih, npr. za pridobivanje električne energije iz zemeljskega plina. EU mora torej razvijati tehnološke rešitve za trajnostno rabo premoga ne le zato, da bo v evropski mešanici energetskih virov ohranila premog, temveč tudi zato, da se bo svetovna poraba premoga lahko povečevala, ne da bi to povzročalo nepopravljivo škodo za podnebje.

3.3 Razvite so bile „tehnologije čistega premoga“, ki se danes pri proizvodnji električne energije pogosto uporabljajo in drastično zmanjšujejo emisije SO2, NOx, delcev in prahu iz elektrarn na premog. Tehnologije čistega premoga so omogočile tudi stalno povečevanje izkoristka pri pridobivanju elektrike iz premoga. Ti dosežki so pomembni koraki za nadaljnji napredek v smeri novih tehnoloških rešitev, „tehnologij trajnostne rabe premoga“, ki vključujejo zajem in shranjevanje CO2 (CO2 Capture and Storage, CCS) pri pridobivanju električne energije iz premoga.

3.4 Po mnenju Komisije obstajajo precejšnje možnosti, da bi lahko tehnologije trajnostne rabe premoga v prihodnjih 10 do 15 letih razvili do komercialne vrednosti. Vendar bo to terjalo pogumne industrijske naložbe v vrsto predstavitvenih objektov v EU in izven nje ter z njimi povezane politične pobude za razmeroma dolgo obdobje, ki se začenja v bistvu zdaj in bo verjetno trajalo do leta 2020 ali celo dlje.

3.5 Da bi spodbudila ta razvoj, bo Komisija občutno povečala financiranje raziskav in razvoja na področju energije ter uvrstila predstavitev tehnologij trajnostne rabe fosilnih goriv med prednostne naloge v obdobju od leta 2007 do 2013. Evropski strateški načrt za energetsko tehnologijo bo zagotovil primeren instrument za splošno usklajevanje teh raziskovalnih, razvojnih in predstavitvenih prizadevanj ter za čim večjo sinergijo na ravni EU in na nacionalni ravni. Komisija bo na podlagi uspešnih rezultatov projektov raziskav in razvoja določila najprimernejši način, da do leta 2015 podpre načrtovanje, gradnjo in delovanje do 12 obsežnih objektov za predstavitev tehnologij trajnostne rabe fosilnih goriv v komercialni proizvodnji energije.

3.6 Komisija bo na podlagi najnovejših načrtovanih vlaganj ocenila, ali nove elektrarne na fosilna goriva, ki so zgrajene ali bodo zgrajene v EU, uporabljajo najboljše dostopne tehnologije glede učinkovitosti in ali so nove zmogljivosti na premog in plin – če niso opremljene s tehnologijami CCS – pripravljene za naknadno uvajanje teh tehnologij („pripravljene za zajem“). Če ne bodo, utegne Komisija takoj, ko bo mogoče, po ustrezni oceni vpliva predlagati uvedbo pravno zavezujočih instrumentov.

3.7 V letu 2007 bo Komisija ocenila možna tveganja pri CCS ter določila zahteve glede izdajanja dovoljenj za dejavnosti v zvezi s CCS ter za ustrezno upravljanje ugotovljenih tveganj in posledic. Ko bo razvit trden okvir za upravljanje, ga bo mogoče kombinirati s spremembami obstoječega okoljskega regulativnega okvira na ravni EU, da bi odpravili neupravičene ovire za CCS. Komisija bo tudi ocenila, ali je treba spremeniti obstoječe instrumente (kot sta Direktiva o oceni vplivov na okolje in Direktiva o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja) ali predlagati samostojen zakonodajni okvir. Ocenila bo, katere vidike zakonodajnega okvira bi bilo bolje obravnavati na ravni EU in katere na nacionalni ravni.

3.8 Komisija meni, da je potreben jasen in predvidljiv dolgoročen okvir, da bi olajšali neoviran in hiter prehod na pridobivanje energije v premogovnih elektrarnah, opremljenih s tehnologijami CCS. To je nujno, da bi se energetska podjetja lahko lotila potrebnih vlaganj in raziskav v varnem prepričanju, da se bodo njihovi konkurenti odločali podobno. Na podlagi trenutno dostopnih podatkov Komisija meni, da bodo po letu 2020 vse nove elektrarne že ob gradnji opremljene s tehnologijami CCS. Postopoma naj bi sledile obstoječe elektrarne. Komisija bo ocenila, kakšen časovni razpored bi bil najbolj primeren za naknadno opremljanje elektrarn na fosilna goriva v obdobju, ko bodo tehnologije trajnostne rabe premoga že potrdile svojo komercialno vrednost.

3.9 Ocenjujejo, da so na sedanji stopnji razvoja tehnologije stroški izločanja in shranjevanja CO2 pri pridobivanju električne energije do 70 EUR na tono CO2, zaradi česar je širša uporaba teh tehnologij v tem trenutku veliko predraga. Na podlagi razpoložljivih modelov in srednjeročnih ter dolgoročnih študij pa ocenjujejo, da bodo stroški CCS do leta 2020 znašali približno 20 do 30 EUR na tono CO2. V skladu s temi modeli bodo stroški pridobivanja električne energije iz premoga s CCS do leta 2020 ali kmalu zatem le za 10 % večji od sedanjih ali celo enaki.

3.10 Možni negativni vplivi na okolje zaradi trajnostne rabe fosilnih goriv in uporabe tehnologij CCS so povezani v glavnem z možnostjo uhajanja shranjenega CO2. Vplivi uhajanja so lahko lokalni (na lokalno biosfero) in globalni (na podnebje). Vendar poročilo Medvladnega foruma o spremembah podnebja (Intergovernmental Panel on Climate Change – IPCC) v zvezi s tem vprašanjem na podlagi obstoječih izkušenj sklepa, da bo delež CO2, shranjenega v dobro izbranih in upravljanih geoloških zbiralnikih, v naslednjih 100 letih verjetno presegel 99 %. Izbor lokacij in upravljanje sta zato ključnega pomena za zmanjševanje tveganja. Ocena vpliva Komisije v zvezi z zakonodajnim okvirom bo opredelila potencialna tveganja in predlagala ustrezne zaščitne ukrepe.

3.11 Od tehnologij trajnostne rabe fosilnih goriv, zlasti CCS, pričakujejo velike pozitivne učinke. Te tehnologije lahko zmanjšajo emisije ogljika iz elektrarn na fosilna goriva tudi do 90 %. To bi lahko v EU-27 do leta 2030 privedlo do 25- do 30-odstotnega zmanjšanja celotnih emisij CO2 v primerjavi z letom 2000. Zgodnje vključevanje tretjih držav v razvoj in uporabo tehnologij trajnostne rabe premoga in zlasti CCS je bistvenega pomena za trajnostni svetovni gospodarski razvoj in obvladovanje podnebnih sprememb v okviru scenarija, ki predvideva povečano svetovno rabo premoga kot energetskega vira. Uspeh trajnostne rabe premoga in še posebej komercializacija CCS v velikem obsegu bosta prispevala tudi k izboljšanju dostopa do energije v najrevnejših delih sveta, kjer še vedno nimajo oskrbe z energijo.

4. Splošne ugotovitve

4.1 EESO izraža zadovoljstvo s sporočilom Komisije in se strinja z analizo ter opisom v njem. Učinkovito odzivanje na nevarnosti podnebnih sprememb ob hkratnem pokrivanju velikih energetskih potreb industrijskih držav ter hitro rastočega povpraševanja po energiji v deželah v razvoju je pomemben mednaroden izziv.

4.2 Emisije CO2 iz premogovnih elektrarn v EU prispevajo 24 % celotnih emisij CO2 v EU. Emisije, ki jih povzroča pridobivanje električne energije iz fosilnih goriv, so zaradi uporabe velikih količin goriva v velikih izgorevalnih napravah zelo koncentrirane, zato so te elektrarne še posebno primerne za namestitev opreme za CCS, torej sistemov za zajem in shranjevanje CO2. Takšne sisteme sestavljajo tri bolj ali manj ločene stopnje: a. zajemanje in izločanje CO2 iz dimnih plinov na kraju nastajanja (večidel za kotlom), b. prevoz CO2 na kraj končnega skladiščenja (večidel s plinovodi), c. končno skladiščenje CO2 (v primernih geoloških formacijah ali v morjih, ob upoštevanju najstrožjih varnostnih zahtev za varno skladiščenje).

4.3 Najverjetneje bo premog tudi v prihodnjih desetletjih ostal v evropski energetski mešanici. Zaradi njegovih lastnosti – razpoložljivosti, dostopnosti in prispevka k stabiliziranju energetskih trgov – bodo premog še naprej uporabljali kot pomembno gorivo za gospodarno pridobivanje električne energije. Rezerve premoga so v svetu in v EU porazdeljene neenakomerno. V svetovnem merilu je spodbudno, da so največja nahajališča premoga v gospodarsko razvitih in politično stabilnih državah. Nahajališča v industrijskih državah EU so z dolgoletnim izkopavanjem večinoma izčrpali in več držav EU je premogovništvo postopoma omejilo ali ga celo opustilo.

4.4 Samo tretjina držav EU lahko računa na lastna nahajališča premoga, preostali dve tretjini pa sta odvisni predvsem od uvoza črnega premoga. Leta 2006 so v EU nakopali 161,6 milijona ton črnega premoga, uvozili pa so ga 235,3 milijona ton. Poraba rjavega premoga je v istem letu dosegla 373,8 milijona ton in je bila v celoti krita z domačo proizvodnjo. Zato je treba razviti učinkovite postopke za bistveno zmanjšanje emisij CO2 pri pridobivanju električne energije iz premoga, in jih uvesti v velikem obsegu.

4.5 S pomočjo tehnologij za premog je mogoče doseči precejšnje zmanjšanje emisij CO2 (3). Kratkoročno in srednjeročno je treba zato s primernimi tržnimi in regulativnimi okviri ustvariti spodbude za najsodobnejše tehnologije, ki bodo izboljšale učinkovitost pridobivanja električne energije iz premoga in tako zmanjšale emisije CO2. S sodelovanjem Komisije, vlad držav članic in industrije je treba spodbujati v svetovnem merilu usklajene raziskave, razvoj in predstavitve tehnologij „čistega“ premoga, kot je zajem in shranjevanje CO2, ki bodo dolgoročno omogočale izkoriščanje premoga skoraj brez emisij CO2.

4.6 Trenutno ni uveljavljenih gospodarnih načinov za odstranjevanje in zajem večjega dela emisij CO2 iz premogovnih elektrarn. Ta tehnologija se še razvija. Vendar pa so perspektive za razvoj in komercializacijo takšnih tehnologij s skoraj ničnimi emisijami (ZET – Zero Emission Technologies) v prihodnjih dveh desetletjih obetavne. Računajo, da se bo z opremo za CCS v elektrarnah zmanjšala učinkovitost pridobivanja električne energije, ker ta oprema potrebuje energijo za lastno delovanje. Skupni izkoristek je odvisen od uporabljene tehnologije. Tehnologija OXYFUEL, ki ji dajejo prednost, potrebuje 8 do 10 % elektrike, ki jo proizvaja elektrarna, druge tehnologije pa še več. To pomeni, da bi potrebovali več goriva za vsako MWh elektrike in da je bistvenega pomena povečati izkoristek elektrarn. Naknadno nameščena oprema za CCS bi za lastno delovanje potrebovala celo še več energije.

4.7 Do tedaj bo izboljševanje izkoristka obstoječih in novih premogovnih elektrarn gospodaren način za omejevanje povečevanja emisij CO2. Načrtovalci bi si morali prizadevati, da se v obsežne zmogljivosti novih premogovnih elektrarn, ki jih bo treba zgraditi v bližnji prihodnosti, namesti najboljša komercialna tehnološka oprema, ki je na voljo. Kjer je to mogoče, je zelo zaželeno, da so te elektrarne načrtovane tako, da omogočajo gospodarno naknadno opremljanje s tehnologijo CCS, ko bo ta na voljo za komercialno uporabo.

4.8 EESO poudarja svoje mnenje, da je treba zaradi velikanskega izziva omejevanja emisij razviti ves praktični in komercialni potencial obetavnih energetskih virov in tehnologij. Ob prehodu na trajnostno energijo morajo imeti pomembno vlogo premog, druga fosilna goriva, jedrska energija ter obnovljivi viri in ohranjanje energije, vsak od teh ob svojem času in v obsegu, ki ga narekujeta tehnična izvedljivost in finančna dostopnost.

4.9 Ne glede na to, kako obetavna so razumna pričakovanja, ki jih ponuja CCS, pa to ne bi smelo voditi do tega, da bi že zdaj sprejemali zavezujoče energetskopolitične strategije in cilje, kot da so te tehnologije močno razširjene.

5. Posebne ugotovitve

5.1 Premog ima v proizvodnji električne energije v Evropi zelo pomembno vlogo, vendar 70 % električne energije proizvedejo v premogovnih elektrarnah, ki so stare več kot 20 let. Zaradi rahlega povečanja porabe električne energije in dejstva, da se bo tehnična oziroma gospodarska življenjska doba za velik del obstoječih elektrarn iztekla, bo do leta 2020 treba zgraditi za približno 350 GW, do leta 2030 pa za približno 500 GW novih zmogljivosti za proizvodnjo električne energije. Izračun stroškov za premogovne elektrarne v EU, opremljene s tehnologijami CCS, temelji na optimistični oceni stroškov nove elektrarne z močjo 300 MW, ki bi stala 500 milijonov EUR (približno 1,7 milijona EUR na MW). Za naknadno opremljanje sodobne elektrarne, ki bi jo zgradili v obdobju do leta 2020, bo treba vložiti 0,5 do 0,7 milijona EUR na MW, stroški za naknadno opremljanje obstoječih elektrarn pa so še višji: milijon EUR na MW. Če naj bi do leta 2030 opremili 500 GW elektrarniških zmogljivosti z najsodobnejšo tehnologijo CCS, bi ocenjeni naložbeni stroški znašali 600 do 800 milijard EUR.

5.2 EESO meni, da bi zajem in shranjevanje CO2 dolgoročno, po letu 2020, lahko omogočila skoraj nične emisije CO2 iz premogovnih elektrarn. Da bi to uresničili, je treba že zdaj poskrbeti za usklajeno raziskovanje, razvoj in predstavitvene dejavnosti.

5.2.1 V prihodnjem desetletju bo mogoče z večjim izkoristkom zgorevanja premoga, doseženim z bolj razširjeno uporabo najsodobnejših tehnologij za premogovne elektrarne, gospodarno zmanjšati emisije CO2.

5.2.2 Te strategije se dopolnjujejo na podlagi tehničnih rešitev, ki se morajo še obnesti: kratkoročna ali srednjeročna namestitev sodobnih, učinkovitih tehnologij za pridobivanje elektrike iz premoga lahko omogoči zajem CO2 z dolgoročno nižjimi stroški, če so elektrarne načrtovane tako, da omogočajo gospodarno naknadno opremljanje s tehnologijo za zajem CO2, ko bo takšna tehnologija na voljo za komercialno uporabo.

5.2.3 7. okvirni program predvideva, da bodo za korenito preobrazbo energetskega sistema v sistem, ki bo oddajal manj CO2 ali bo deloval celo povsem brez emisij CO2 in bo zanesljiv, konkurenčen in trajnosten, potrebne nove tehnologije in novi materiali; ti pa prinašajo prevelika tveganja in preveč negotove dobičke, da bi zasebna podjetja zagotovila vsa vlaganja, potrebna za raziskave, razvoj, predstavitvene dejavnosti in uvajanje. Proračun za energijo 7. okvirnega programa namenja v obdobju od leta 2007 do 2013 za tehnologije CCS in „čisti“ premog 2 350 milijonov EUR.

5.2.4 Treba je ustrezno opredeliti pojem elektrarn, „pripravljenih za zajem“. Za uspešno izvajanje je potrebno sodelovanje zakonodajalcev in industrije: komercialni trgi ne bodo mogli delovati brez ustreznih in stabilnih političnih okvirov.

5.2.5 EESO meni, da je treba zmogljivosti elektrarn nujno povečati in posodobiti. Po predvidevanjih se bo delež uvožene energije do leta 2030 povečal na 69 %, zato je zaradi varnosti oskrbe z energijo nujno potrebna široko razvejana kombinacija energetskih virov. Ustaljena raba premoga za pridobivanje energije lahko bistveno prispeva k zagotavljanju oskrbe z energijo v EU.

5.2.6 S stalnim izboljševanjem izkoristka elektrarn in z razvojem tehnologij za skoraj nične emisije bo premog prispeval k izpolnjevanju zahtev za preventivno zaščito podnebja. Pri določanju pravil za trgovanje z emisijami bi se morali v vsaki državi članici osredotočiti na izboljševanje učinkovitosti pri zmanjševanju emisij toplogrednih plinov.

5.2.7 S sodelovanjem med nacionalnimi zakonodajnimi organi je treba poenostaviti postopke za izdajanje dovoljenj in jih postopno uskladiti, da se kar čimbolj skrajšajo dolga pripravljalna obdobja za gradbene projekte, ne da bi pri tem ogrozili spoštovanja najvišjih varnostnih standardov.

5.3 EESO opozarja, da je premog zdaj resda najpomembnejše gorivo za pridobivanje električne energije in ključen osnovni material v proizvodnji jekla in drugih industrijskih postopkih, da pa bo s svojim prispevkom k prehodu na gospodarstvo vodika imel bistveno vlogo tudi pri zadovoljevanju energetskih potreb v prihodnosti. Z utekočinjanjem premoga je mogoče premog uporabljati kot nadomestek za surovo nafto. Iz premoga je mogoče pridobivati tudi sintezni plin. Takšne tehnologije in uporabe bi končno imele tudi ključno vlogo v trajnostni kombinaciji energetskih virov. Sporočilo Komisije teh pomembnih vidikov sedanje in prihodnje rabe premoga ne obravnava.

5.4 Sedanja živahna razprava o možnostih rabe premoga v prihodnjih desetletjih je privedla do tega, da so bila vprašanja v zvezi s pridobivanjem premoga potisnjena v ozadje. Vendar pa je za pridobivanje domačega rjavega in črnega premoga slejkoprej potreben primeren politični in gospodarski okvir. Pridobivanje in spreminjanje energije lahko na lokalni ravni pomembno prispevata k blaginji in zaposlovanju. Pri kurjenju domačega premoga dodana vrednost pridobivanja, spreminjanja in distribucije ostaja v EU. Pri rabi nafte ali plina je približno 75 % cene potrebnih za kritje stroškov uvoza.

5.5 Ohranjanje obsega pridobivanja električne energije iz fosilnih goriv (premoga) na sedanji ravni je tudi izjemno pomembno z ozirom na socialni položaj v novih državah članicah: od skupno 286 500 delavcev v EU, zaposlenih v premogovništvu, jih je 212 100 zaposlenih v novih državah članicah. Z vso odgovornostjo bi bilo treba upoštevati zelo težke delovne razmere rudarjev v celotni EU.

5.6 Zmanjševanje premogovniških območij v okviru regionalnega načrtovanja in pretirano zakonodajno urejanje na področju varstva okolja sta v preteklosti pogosto imela za posledico nepotrebne zamude in dodatna bremena za premogovnike. V primerjavi z drugimi industrijskimi panogami se premogovništvo sooča s posebnimi izzivi v zvezi z lokacijami nahajališč in mobilnostjo rudarskih operacij pri odkopu surovin. Ta poseben položaj je treba upoštevati predvsem pri ustvarjanju pravnega okvira za okoljska vprašanja, npr. zakonodaje o odpadkih, varstvu tal ali vode.

5.7 EESO meni, da je Komisija v svojem sporočilu optimistična glede časovnega okvira za tehnologije CCS in rokov za njihovo uvajanje. Čeprav so načela znana, bi bilo za razvoj tehnološke rešitve potrebno precej več časa, ob čemer pa ni mogoče pričakovati spektakularnega preboja, ki bi nadomestil vztrajno in intenzivno delo pri izvedbi tega koncepta. Komisija bi se morala zdaj osredotočiti na sprejetje ukrepov, ki bi omogočili, da bi leta 2015 začelo delovati 10 do 12 predstavitvenih elektrarn, in na vzpostavitev okvira za CCS, ki bi obravnaval glavna tveganja in bil zanesljiv, obenem pa ne preveč omejevalen. Zelo zaželeno je predvideti vmesno stopnjo pri doseganju večjega izkoristka proizvodnje električne energije. Pretirana naglica in preveč omejevalen zakonodajni okvir bi lahko ta pomemben koncept resno ogrozila.

5.8 EESO poziva tudi k intenzivnim raziskavam in razvoju na področju obnovljivih in alternativnih energetskih virov, ki naj prispevajo k varni mešanici energetskih virov v EU. Obenem bi morali brez odvečnega odlašanja v polni meri uveljaviti integriran energetski trg EU.

V Bruslju, 27. septembra 2007 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Dimitris DIMITRIADIS

(1) IPCC, 2005: IPCC Special Report on Carbon Dioxide Capture and Storage. Pripravila delovna skupina III Medvladnega foruma za podnebne spremembe [Metz, B., O. Davidson, H. C. de Coninck, M. Loos, in L. A. Meyer (ured.)]. Cambridge University Press, Cambridge, Združeno kraljestvo, in New York, NY, ZDA, str. 442.

(2) UL C 318, 23.12.2006, str. 185-194.

(3) IPCC, 2005: IPCC Special Report on Carbon Dioxide Capture and Storage. Pripravila delovna skupina III Medvladnega foruma za podnebne spremembe [Metz, B., O. Davidson, H. C. de Coninck, M. Loos, in L. A. Meyer (ured.)]. Cambridge University Press, Cambridge, Združeno kraljestvo, in New York, NY, ZDA, str. 442.