SL Uradni list Evropske unije C 157/167

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu: Evropski akcijski načrt za ekološko kmetijstvo in ekološko pridelana živila

(COM(2004) 415 final)

(2005/C 157/30)

Komisija je dne 15. oktobra 2004 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o: sporočilu Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu in Ekonomsko-socialnemu odboru: Evropski akcijski načrt za ekološko kmetijstvo in ekološko pridelana živila.

Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje, ki je bila zadolžena za priprave, je sprejela svoje mnenje dne 16. novembra 2004. Poročevalec je bil gospod Voss.

Odbor je na 413. plenarnem zasedanju 15. in 16. decembra 2004 (seji z dne 16. decembra) s 70 glasovi za in 2 vzdržanima sprejel naslednje mnenje.

1. Uvod

1.1 Število ekoloških kmetijskih obratov v Evropski Uniji je v zadnjih petnajstih letih močno naraslo. Od leta 1985 do leta 2002 se je povečalo število površin in kmetijskih obratov v EU 15 s 100.000 hektarjev in 6300 kmetijskih obratov na 4,4 milijona hektarjev in 150.000 kmetijskih obratov. To se je ujemalo z rastjo deleža kmetijskih površin z 0,1 na 3,3 %. Prihodek od ekoloških živil znaša v Evropi 11 milijard evrov, po celem svetu pa 23 milijard.

1.2 Ekološko kmetijstvo so v praksi od leta 1920 razvijali predvsem kmetje ob podpori zainteresiranih potrošnikov. Trajno povpraševanje potrošnikov na specializiranih trgih se je uveljavilo v 70-ih letih. V 80-ih letih so se s pomočjo različnih družbenih in gospodarskih akterjev začeli rast, spodbujanje in nadzor ekološkega pridelovanja in njegovo trženje.

1.3 EU je z Uredbo (EGS) št. 2092/91 Sveta na podlagi dolgoletnih priprav pristojnih združenj kmetov, ki se ukvarjajo z ekološkim kmetijstvom, sprejela prve vseevropske zakonske predpise za ekološko kmetijstvo. EU je začela to obliko kmetijstva pospeševati leta 1992 z njeno vključitvijo v kmetijsko okoljsko politiko.

1.4 Svet kmetijskih ministrov je junija 2001 in decembra 2002 pozval Komisijo, da predloži akcijski načrt za ekološko kmetovanje in ekološka živila. Medtem je Komisija izpeljala posvetovanje prek interneta, v katerem je sodelovalo 1136 državljanov in organizacij. Rezultati so med drugim navedeni v delovnem dokumentu služb Komisije o izvedljivosti evropskega akcijskega načrta za ekološko pridelana živila in ekološko kmetijstvo. Julija 2003 je o tem razpravljal Evropski parlament. Januarja 2004 se je ob široki udeležbi evropskih vlad in organizacij ter javnosti odvijala uvodna prireditev k akcijskemu načrtu.

1.5 Akcijski načrt je pomemben prispevek k nadaljnjemu razvoju skupne kmetijske politike in jasno opisuje posebno vlogo te oblike kmetovanja v prihodnji kmetijski okoljski politiki. Takšna okrepitev je odvisna od sodelovanja gospodarskih dejavnikov, predvsem proizvajalcev. Zato mora upoštevati gospodarske interese kmetijskih posestev. Čimprejšnja udeležba nacionalnih in regionalnih vladnih teles v državah članicah bo odločilno vplivala na uspeh programa.

1.6 EESO podpira evropski akcijski načrt za ekološko kmetijstvo in ekološko pridelana živila. Opozarja pa, da morajo biti znotraj uprave EU na razpolago zadostni človeški viri in materialna sredstva, da bi tako lahko v prihodnosti zadovoljivo opravljali naloge, povezane s tem. Odbor z zadovoljstvom opaža, da je Evropski parlament pri prvem branju sklenil vključiti akcijski načrt v proračunske postavke za podporne ukrepe, med drugim za ukrepe za izboljšanje kakovosti kmetijskih pridelkov.

2. O vsebini dokumenta Komisije

2.1 Komisija ugotavlja, da ekološko kmetijstvo bistveno prispeva k različnim ukrepom politike EU, usmerjenim v visoko raven varstva okolja. Kot problematična so omenjena naslednja področja: pesticidi, rastlinska hranila, varstvo tal, vrst in narave, zaščita ogroženih vrst in zagotavljanje živil.

2.2 Komisiji se zdi zelo pomembno nadalje razvijati sektor ekološkega kmetijstva in izkoristiti tržni potencial. Ob tem je treba posebno pozornost nameniti dohodkovnemu položaju kmetijskih obratov. Pri tem je treba upoštevati obe nalogi ekološkega kmetijstva: a) pridelovanje ekoloških izdelkov, ki se morajo zaradi odpovedi okoljsko pomembnim proizvodnim sredstvom in posledično nižjega prihodka prodajati po višjih cenah, b) zagotavljanje javnih dobrin, ki ne morejo dosegati tržnih cen in so zato odvisne od financiranja iz javnih sredstev.

2.3 Akcijski načrt predvideva tri težišča: — informacijsko voden razvoj trga za ekološka živila in krepitev zavesti potrošnikov; — učinkovitejša javna podpora ekološkemu kmetijstvu ter — izboljšanje in krepitev standardov EU, predpisov o uvozu in nadzoru.

2.4 Načrt predvideva 21 ukrepov, od katerih sta dva pomembna za proračun in pod pridržkom glede financiranja. Izvajanje akcijskega načrta je odvisno od razpoložljivosti človeških virov v Komisiji. Komisija bo sicer nemudoma ukrepala v skladu z začrtanim. V akcijskem načrtu ni nobenih trdnih pobud glede ciljev in časovnega načrta.

3. Splošne opombe

3.1 Reforma skupne kmetijske politike

3.1.1 Posledica luksemburških sklepov o reformi SKP, sprejetih junija 2003, je za številne izdelke predviden padec predpisanih administrativnih cen ter razjedanje varnostne mreže. Zaradi daljnosežne ločitve neposrednih plačil od proizvodnje kot novega jedra sklepov reforme kmetijstva Komisija predvideva umiritev in celo rast cen kmetijskih izdelkov. Ker so ravni cen proizvajalcev ekoloških izdelkov odvisne od splošne višine proizvodnih cen, se lahko za ekološke obrate v tem smislu odprejo na trgu nove priložnosti zaslužka. Odbor poudarja, da je takšna perspektiva mogoča le, če se preferenca Skupnosti pri vseh kmetijskih izdelkih ohrani na dovolj visoki ravni.

3.1.2 Pospeševanje ekološkega kmetijstva je odvisno tudi od skupne višine sredstev v drugem stebru skupne kmetijske politike. V državah članicah ni predpisano obvezno pospeševanje te oblike kmetijstva. EESO trdi, da je v evropskih državah in regijah, ki se ukvarjajo s pospeševanjem ekološkega kmetijstva in ekološkega pridelovanja živil, ta gospodarski sektor zelo obsežen in stabilen. Treba bi bilo pozorno spremljati, kakšna dinamika nastaja pri oblikovanju in izvajanju novega evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EAFRD) v državah članicah.

3.1.2.1 Odbor skrbno spremlja nastajajoče odločitve o finančni perspektivi Unije. Znižanje grozi predvsem sredstvom za podeželski razvoj. EESO opozarja, da so ta sredstva odločilnega pomena za ustalitev in inovativen razvoj evropskih podeželskih regij. Glede tega je Odbor že izrazil svoje stališče v mnenju na lastno pobudo o prihodnji politiki razvoja podeželja (1), trenutno pa pripravlja mnenje o predlogu uredbe o Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja (2).

3.1.3 Krog zainteresiranih za sredstva za podeželski razvoj je čedalje širši, še toliko bolj po pristopu desetih novih držav. Čeprav bo treba uporabiti sredstva modulacije do 80 % v deželah proizvajalkah teh sredstev, so dodatna finančna sredstva, ki so tu razpoložljiva, zelo omejena.

3.1.4 Ekološko kmetijstvo nudi, tako kot druge kmetijske prakse, dober potencial za zagotavljanje javnih dobrin, Odbor priporoča Komisiji, Svetu in Parlamentu, da zagotovijo, da spremembe skupne kmetijske politike, sprejete junija 2003, ne bodo škodovale dobri rabi tal in zahteva, da so finančne vsote, namenjene drugemu stebru in razvoju podeželja, dovolj visoke za izpolnitev prednostnih nalog Skupnosti.

4. Posebne opombe

4.1 Trg za ekološko pridelana živila

4.1.1 Ekološki pridelki z vidika potrošnikov

4.1.1.1 Tržni udeleženci v ekološkem kmetijstvu, zlasti proizvajalci, so že pridobili precejšen delež živilskega trga, za katerega po oceni Evropskega ekonomsko-socialnega odbora v vseh državah članicah ne zadošča več definicija tržne niše. Tako je v številnih regijah EU, in tudi pri nekaterih izdelkih, delež ekoloških obratov oz. živil že zelo velik. Zelo veliko ekološko pridelanih surovin se tako uporablja za pripravo otroške hrane.

4.1.1.2 V Evropi obstajajo regionalna središča in središča za izdelke glede pridelovanja, predelave, odpiranja tržišč ter raziskav, izobraževanja in dopolnilnega izobraževanja v sektorju ekoloških živil. Vzrok za to so lahko naravne regionalne posebnosti ali pa dinamično součinkovanje lokalnih gospodarskih dejavnikov. Odbor poziva Komisijo, naj v tem akcijskem načrtu nameni posebno pozornost oblikovanju takšnih grozdov v ekološkem kmetijstvu, ki jih je mogoče zaslediti v Evropi.

4.1.1.3 Zlasti v kmetijstvu, pa tudi v sektorjih predelave in trženja, se je ekološka živilska industrija za mnoga podjetja pokazala kot priložnost za zagotavljanje preživetja.

4.1.2 Tržni mehanizmi

Višji stroški v prodajni verigi ekoloških izdelkov zagotovo delno prispevajo k višji ceni pridelave, predelave in maloprodaje. Odbor se zato strinja s pobudami za regionalne predelovalne in prodajne strukture, saj bi s prepričljivimi mehanizmi za oblikovanje cen zbližali pridelovalce in potrošnike. Po drugi strani pa ne smemo spregledati, da so se v nekaterih državah članicah pojavila občutna gibanja koncentracije v trgovini z živili, ki tudi na ekološkem področju izvajajo močan pritisk na proizvodne cene.

4.1.3 Informacijsko vodeno povpraševanje

Odbor izrecno pozdravlja ukrepe za pospeševanje obveščanja in prodaje, predlagane v 1. ukrepu. Vključevali naj bi izkušnje posameznih držav članic, kjer na področju velikih kuhinj, menz, šol itd. vlada poseben pritisk na cene pri nakupu. Pomemben trg predstavljajo velike kuhinje, ki oskrbujejo otroke, starejše in bolne ljudi.

4.1.4 Tržne težave zaradi odstopajočih norm

Predvidena vzpostavitev spletne banke podatkov za primerjavo različnih nacionalnih in regionalnih določb je zagotovo lahko koristen instrument za pospeševanje izmenjave blaga na skupnem trgu. Zahteva po popolnem zmanjšanju vseh razlik pa naj bi šla vendarle predaleč. Razlike imajo pogosto regionalne, sektorske in kulturne korenine ter so zato gonilo inovacij in nadaljnjega razvoja norm ter kakovosti izdelkov.

4.1.5 Nadzor in analiza ponudbe in povpraševanja

Smiselno je obsežnejše evidentiranje statističnih podatkov glede pridelovanja in trga ekoloških izdelkov (3. ukrep). Pri zbiranju in obdelavi pa je treba paziti, da imajo lahko tržni partnerji pri dodatnem zbiranju podatkov (malo velikih trgovskih podjetij na strani odjema ter mnogo malih in srednje velikih kmetijskih podjetij na strani ponudbe) enakopravno korist od teh podatkov ali da vsaj ne more nastati večja škoda za kmetijstvo. Prizadevati si je treba za evidentiranje in hitro objavo statističnih podatkov tega sektorja v novih državah članicah.

4.2 Politika EU glede ekološkega kmetijstva

4.2.1 Ekološko kmetijstvo v skupni kmetijski politiki

Odbor postavlja vprašanje, ali je evropski kmetijski model multifunkcionalnega kmetijstva, h kateremu močno prispeva ekološko kmetijstvo s svojimi okoljskimi dosežki, v zadovoljivi meri postavljen v ospredje v mednarodnih pogajanjih STO, da bi zagotovili sposobnost preživetja skupne kmetijske politike in predvsem obdržali pomoči iz drugega stebra SKP v okviru zelene skupine (green box).

4.2.2 Razvoj podeželja

Poleg priprave pregleda vseh ukrepov EU na spletu (5. ukrep) se spodbuja tudi, da se zaradi pospeševanja krajevnega pridelovanja ekoloških živil standardi na področju higiene in zdravja za mala in srednje velika podjetja iz sektorja predelave in trženja živil prilagodijo posebnim možnostim tveganj. Standardi, določeni za predelovalce velikih količin, pogostokrat niso izvedljivi za majhna obrtniška podjetja z omejenimi regionalnimi predelovalnimi in tržnimi količinami. Iz tega razloga lahko koristijo odstopanja, ki so na voljo predelovalni industriji. S stališča Evropskega ekonomsko-socialnega odbora pa ima brezpogojno prednost vsekakor spoštovanje predpisov, povezanih z varnostjo živil, kot je zapisano v beli knjigi o varnosti živil in v skladu z nedavno sprejeto zakonodajo s tega področja.

4.2.2.1 Pri pobudi, predlagani v 6. ukrepu, za prednostno uveljavljanje ekološkega kmetijstva v ekološko občutljivih območjih, je treba paziti na to, da se s tem ne poruši ravnovesje na ponudbeni strani in zaradi vpliva politike izkrivi konkurenca znotraj ekološkega kmetijstva. Otežene razmere pridelovanja v teh območjih morajo biti zadovoljivo opisane.

4.2.2.2 Po mnenju Evropskega ekonomsko-socialnega odbora akcijski program ne upošteva velikega pomena ekološkega kmetijstva in živilskega sektorja za zaposlovanje, zlasti v podeželskih regijah. Raziskave v evropskih državah članicah so pokazale, da so temelji preživetja v kmetijstvu skoraj izključno v sektorjih ekološkega kmetijstva in povezanih področjih. Odbor prav tako poudarja, da bodo imele vse kmetijske dejavnosti, ki prispevajo k regionalnemu razvoju, pozitiven učinek tudi na razvoj podeželskih območij.

4.2.2.3 Poklicna izobrazba in dopolnilno izobraževanje ter posvetovanje so opisani v 6. ukrepu. Da bi okrepili te kmetijske proizvodne postopke ter trženje in predelavo ekoloških izdelkov, je treba jasneje poudariti obveščanje in prenašanje znanja v podeželskem razvoju.

4.3 Raziskava

4.3.1 V ekološkem kmetijstvu lahko razpolagamo s kmetijsko metodo, ki namenoma uporablja in nadalje razvija le tiste metode in sredstva, ki se izogibajo na kemiji temelječih tehnologij.

4.3.2 Poseben izziv za Odbor so javno financirane raziskave ekološkega kmetijstva. Raziskovalna področja, v katera zasebno gospodarstvo le malo vlaga, ki pa so zelo pomembna s stališča družbe, morajo postati osrednja področja državnega spodbujanja raziskav. Ekološko kmetijstvo bi moralo ohraniti prednostno obravnavo, kar velja tudi za tehnično oceno posledic v okvirnem raziskovalnem programu EU.

4.3.3 Odbor pozdravlja razvoj raziskave o ekološkem kmetijstvu. Cilji te raziskave morajo biti oblikovani bolj raznovrstno; preveriti je treba tudi njihovo povezanost z drugimi področji kmetijske politike Skupnosti. Izobraževanje, prenos znanja in pomen znanosti, ki presega posamezne stroke, bi morali biti kot predpogoj za uspešen razvoj področja ekoloških živil v akcijskem programu Komisije poudarjeni jasneje, tudi glede financiranja.

4.3.4 Nujna je potreba po ekološko usmerjenih raziskavah kultur na področju rastlin in domačih živali. Tu gre tudi za nadaljnji razvoj prilagojenih pasem in vrst za zagotavljanje trženja.

4.4 Norme in nadzor — ohranjanje celovitosti

4.4.1 Zasnova uredbe

Dejstvo, da doslej kljub obstoječi uredbi za ekološko kmetijstvo niso bila določena nikakršna temeljna načela, je mogoče razložiti le z zgodovinskega vidika. Temeljna načela so v nekaterih državah članicah z dolgo tradicijo te oblike kmetijstva že dolgo določena. Glede tega bi bilo treba vzpostaviti komunikacijo skupaj z definicijo (8. ukrep), ki vključuje izkušnje IFOAM (3). Odbor bi glede tega želel, da se še posebej upošteva zgodovinski razvoj v novih državah članicah.

4.4.1.1 Ob tem je treba upoštevati, da k zamisli poleg ekoloških meril, kot to razumejo nekatere nacionalne organizacije ekološkega kmetijstva, spadajo tudi socialnoekonomska načela, npr. ustvarjanje dragocenih, socialno stabilnih delovnih mest v podeželskem okolju. Prilagoditev uredb o ekološkem kmetijstvu bi morala torej potekati, tako da se poudari upoštevanje temeljnih načel v posameznem primeru, postopoma pa bi morali preveriti priznavanje prehodnih pravil s predvidenimi zaključnimi roki (9. ukrep).

4.4.2 Področje uporabe norm na področju ekološkega pridelovanja

Poleg zahteve po poenostavljenih in usklajenih pravilih gojenja za gojenje rastlin in živinorejo je treba paziti na to, da se ohranja vpliv malih in srednje velikih podjetij na razvoj gojenja, da bi se tako izognili, da se razvijejo podobne monopolne strukture, npr. pri mnogih kulturnih rastlinah in reji perutnine. Pri tej je oskrbovanje teh obratov s pasmami, primernimi za ekološko kmetijstvo, že nemogoče. Pri izvajanju razvitega standarda za zaščito živali je treba pomisliti tudi na spremljevalno investicijsko podporo, saj se pogosto postavljajo dragi hlevi ali novogradnje. Na področju gojenja rastlin bi prehodno obdobje moralo omogočiti rešitev vprašanja prometa za tradicionalne domače sorte oz. vrste kulturnih rastlin, ki še niso uvrščene v register vrst.

4.4.2.1 V 10. ukrepu (zadnja alinea) je treba glede pojmov pojasniti, ali gre pri „biološki pestrosti“ za kulturne rastline in koristne domače živali ali pa je pojem obsežnejši in vključuje celotno rastlinstvo in živalstvo. Evropski ekonomsko-socialni odbor opozarja tudi na to, da to ohranjanje, v skladu s cilji skupne kmetijske politike, ne more biti le naloga ekoloških obratov.

4.4.2.2 Tudi če so postopki za varčevanje z energijo in sredstvi temelj ekološkega kmetijstva, Evropski ekonomsko-socialni odbor zavrača uvedbo lastnih standardov. Prednost imajo učinkoviti skupni kmetijski in skupni gospodarski cilji.

4.4.2.3 Izrecno se poudarja prvo oblikovanje ekoloških smernic EU za izdelke, kot so vino in vodne kulture. Odbor opaža zlasti tudi pozitivne učinke na ustaljene postopke sektorjev.

4.5 Odbor pozdravlja ustanovitev neodvisnega izvedenskega odbora za tehnično posvetovanje, predlaganega v 11. ukrepu, če so tudi prizadeti, tj. kmetje, predelovalci in potrošniki, udeleženi v ustrezni obliki, s katero zagotavljajo zaupanje ljudi v takšen odbor. Manjkajo pa jasne zahteve o časovnem načrtu, ciljih in potrebnih proračunskih sredstvih, da bi bil lahko ta ukrep uspešen.

4.6 Gensko spremenjeni organizmi

4.6.1 Odbor obžaluje, da se v tej točki akcijski program ukvarja le z mejnimi vrednostmi in ne vnaša skupnega koncepta za zagotavljanje sožitja kot predpogoja za ekološko kmetijstvo v Evropi.

4.6.2 Prepoved uporabe gensko spremenjenih organizmov v ekološkem kmetijstvu dobiva v aktualni razpravi o pravilih sožitja poseben pomen. V veliki meri se je mogoče ravnati po priporočilih, predlaganih v tej točki, se vzpostavi sistem nadomestil za kmetovalce, ki so bili oškodovani zaradi izgube vrednosti svojih proizvodov.

4.6.3 Splošne mejne vrednosti za semena morajo biti za ekološko kmetijstvo na meji dokazljivosti (12. ukrep). Po mnenju Odbora mora meja dokazljivosti kot mejna vrednost veljati tudi za navadno seme brez gensko spremenjenih organizmov. Po drugi strani se je bati tudi hitro rastoče obremenitve ekoloških pridelkov z delci gensko spremenjenih organizmov, kar bi lahko ogrozilo podlago ekološkega kmetijstva v Evropi. Zaradi obširnih kmetijskih površin na nacionalnih mejah znotraj EU in prostega pretoka blaga je tudi tu potrebna uskladitev.

4.7 Nadzorni sistemi

Pritrditi je mogoče s tveganji povezanemu začetku ob strožjem nadzoru v 13. ukrepu. Evropski ekonomsko-socialni odbor opozarja na to, da je v nemški različici akcijskega načrta, za razliko od angleške različice, govor, da naj bi bil največje tveganje glede goljufivih navad kmetijski pridelovalec. Evropski ekonomsko-socialni odbor prosi, da se to nemudoma popravi. Nasprotno, v analizi in obvladovanju tveganj nadzornega sistema je treba upoštevati odprte možnosti v sektorjih po reprodukcijski verigi navzgor in navzdol, npr. v predelavi in trgovini. Izboljšanje nadzornih sistemov je treba doseči z čim manj birokracije in čim manjšimi stroški. Pomaga lahko učinkovita povezava nadzornih organizacij.

4.8 Uvoz

4.8.1 Pri nadaljnjem razvoju ureditve uvoza ekološko pridelanih izdelkov je treba upoštevati rastoče tveganje onesnaženja z gensko spremenjenimi organizmi.

4.8.2 Odbor priporoča, da se upošteva podpora sredozemskemu gospodarskemu prostoru ob posebnem upoštevanju možnosti ekološkega kmetovanja. Gre za to, da se okrepijo središča ekološkega pridelovanja in spodbujajo povezave med njimi.

4.8.3 Zaradi konkurence in zlasti zato, da bi ekološko kmetijstvo v Evropi ohranilo svoje možnosti na trgu, ni prav, da se za ekološke izdelke podelijo širše koncesije v mednarodnih trgovinskih sporazumih, kot se uporabljajo za navadni uvoz.

5. Povzetek

5.1 Odbor pozdravlja predlog akcijskega načrta za ekološko kmetijstvo in ekološko pridelana živila. Komisija s tem ne uresničuje le poziva Sveta kmetijskih ministrov, temveč tudi pričakovanja mnogih državljank in državljanov. Pričakovanja glede okoljsko usmerjenega razvoja evropske kmetijske politike z vzpostavitvijo pogojnosti in določitvijo pogojev za dobre kmetijske in okoljske prakse so velika.

5.2 EESO sprejema namenske tržne kampanje in obveščanje potrošnikov. Vendar pa pričakuje, da se obstoječe asimetrije v trgovini z živili in predelavi ne bodo povečale.

5.3 Sektor, ki je pomemben zaradi možnosti zaposlovanja in pridelave javnih dobrin, je treba ustrezno upoštevati v programu ELER, in sicer v okviru ukrepov glede kakovosti kmetijskih proizvodov.

5.4 Prizadevanja za uskladitev norm in nadzora ne smejo preobremeniti obratov in morajo dopustiti regionalne posebnosti. Logotip EU ne bi smel ovirati oznake izvora niti pri blagu iz EU niti pri blagu iz tretjih držav.

5.5 Vprašanju sožitja z gensko spremenjenimi organizmi manjka odgovor, kako v prihodnosti zagotavljati ekološko pridelavo v celi Evropi. Mejne vrednosti za vsa semena glede onesnaženja z gensko spremenjenimi organizmi je zaradi tega treba določiti na meji dokazljivosti.

5.6 Ekološkemu kmetijstvu je treba v okvirnem raziskovalnem načrtu EU dati najvišjo prednost. Velik skupni družbeni interes in majhna zasebna raziskovalna sredstva za ta sektor zahtevajo določitev teh težišč.

5.7 S sklepom Evropskega parlamenta, da morajo biti sredstva proračunskih postavk na voljo za izboljšanje kakovosti kmetijskih izdelkov v okviru akcijskega načrta, so tisti, ki sprejemajo politične odločitve na evropski ravni, začeli odpravljati omenjene primanjkljaje na področju osebnih in materialnih virov.

5.8 EESO skrbno spremlja razpravo o finančni perspektivi. Znižanje sredstev za podeželski razvoj bi povzročilo nazadovanje ekološkega kmetijstva in ekološko pridelanih živil v Evropi.

V Bruslju, 16. decembra 2004 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Anne-Marie SIGMUND

(1) Mnenje EESO na lastno pobudo na temo „Drugi steber SKP: perspektive prilagajanja politike razvoja podeželskih območij (po konferenci v Salzburgu)“

(2) EESO pripravlja mnenje o predlogu uredbe Sveta o podpori razvoju podeželja s pomočjo Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja.

(3) International Federation of Organic Agriculture Movements – Mednarodne zveze gibanj za ekološko kmetijstvo.