EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 1.2.2018 COM(2017) 753 final 2017/0332(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi (prenovitev) (Besedilo velja za EGP) {SWD(2017) 448 final}

{SWD(2017) 449 final}

{SWD(2017) 451 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Večina ljudi, ki živijo v EU, ima zelo dober dostop do visokokakovostne pitne vode, zlasti v primerjavi z nekaterimi drugimi regijami po svetu. To je rezultat dolge tradicije upravljanja pitne vode v številnih evropskih državah članicah, veliko pa sta za to zaslužna tudi evropska okoljska zakonodaja in financiranje EU. EU od 80. let 20. stoletja uporablja pravila, v skladu s katerimi se zahteva strogo preverjanje varnosti vode. To pomeni, da se komunalna odpadna voda zbira in čisti, industrijske emisije se varno upravljajo, uporaba kemikalij je dovoljena pod strogimi pogoji, za čezmejno upravljanje vodnih teles pa se uporablja celovit pristop. Čeprav teh pravil v nekaterih primerih zaradi visokih začetnih naložb ali konkurenčnih prednostnih nalog ni bilo mogoče začeti uveljavljati v praksi v dogovorjenih rokih, se je upravljanje voda še naprej izboljševalo, Komisija in države članice pa si zdaj skupaj in usklajeno prizadevajo za čimprejšnje popolno izvajanje pravil. Opozoriti je treba na en pravni instrument, in sicer Direktivo Sveta 98/83/ES o kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi, saj je zasnovan izrecno za varovanje ljudi pred škodljivimi učinki pitja kontaminirane vode z zagotavljanjem, da je zdravstveno ustrezna in čista. Države članice Direktivo na splošno razmeroma dobro izvajajo, vendar se pri njenem pristopu k spremljanju kakovosti na mestu potrošnje uporabljajo parametri, ki so bili določeni pred več kot 20 leti. Zato je treba proučiti, ali se z Direktivo učinkovito obravnavajo obstoječi in novi pritiski ter zagotavlja, da bodo lahko ljudje, ki živijo v državah Evropske unije in jih obiskujejo, v prihajajočih desetletjih še naprej uživali visokokakovostno pitno vodo. Številnim Evropejcem je pitna voda brez dvoma zelo pomembna. Pitna voda je bila v središču sploh prve evropske državljanske pobude „Pravica do vode“, s katero je bilo zbranih več kot 1,8 milijona podpisov in na katero se je Komisija odzvala pozitivno. Pobuda je bila Komisiji predložena decembra 2013, pozivala pa je zlasti k temu, da naj „bodo institucije EU in države članice obvezane zagotoviti, da vsi prebivalci uživajo pravico do vode in komunalnih storitev“ ter da naj „EU poveča svoja prizadevanja za doseganje splošnega dostopa do vode in komunalnih storitev“. Komisija je v odzivu države članice pozvala, naj storijo vse, kar je v njihovi moči, da bi vsem zagotovile dostop do najnujnejše oskrbe z vodo. To je popolnoma v skladu z Agendo 2030, zlasti ciljem trajnostnega razvoja št. 6 in povezanim ciljem „vsem omogočiti enakopraven dostop do čiste in poceni pitne vode“, ki sta bila sprejeta leta 2015. Komisija se je zavezala tudi, da bo pregledala Direktivo, ki je bila zato vključena v program ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT), ki ga izvaja Komisija. Predlog zato neposredno sledi evropski državljanski pobudi „Pravica do vode“. Revizija je tudi del načrta za prehod na krožno gospodarstvo. Revidirani predlog bo državam članicam pomagal pri trajnostnem in z viri gospodarnem upravljanju pitne vode ter bo tako prispeval k zmanjšanju porabe energije in nepotrebne izgube vode. Izboljšanje zaupanja ljudi v vodovodno vodo bo pripomoglo tudi k zmanjšanju števila plastenk, ki jih uporabimo. Komisija je ta postopek začela tako, da je Direktivo najprej ovrednotila v skladu z načeli boljšega pravnega urejanja. Rezultati vrednotenja, ki so pomagali pri opredelitvi prednosti in pomanjkljivosti Direktive, so bili objavljeni 1. decembra 2016. Potrdili so, da je Direktiva ustrezno sredstvo za zagotavljanje visoke kakovosti vode, ki se porabi v EU, ker je njen osnovni namen uveljaviti spremljanje stanja pitne vode in zagotavljati, da države članice v primeru težav ponovno vzpostavijo zahtevane ravni kakovosti vode. Vendar so bila v okviru vrednotenja opredeljena štiri področja, ki bi jih bilo mogoče izboljšati: –seznam parametrov; –uporaba pristopa, ki temelji na tveganju; –večja preglednost v zvezi s težavami, povezanimi z vodo, in zagotavljanje dostopa potrošnikom do aktualnih informacij ter –materiali, ki so v stiku s pitno vodo. V spremljajoči oceni učinka se je obravnavala tudi težava, na katero je bilo opozorjeno v evropski državljanski pobudi in na posvetovanjih, in sicer da deli prebivalstva, na primer ranljive in marginalizirane skupine, kot so zlasti Romi, nimajo dostopa do pitne vode. Ta zakonodajni predlog na podlagi rezultatov ocene učinka ponuja sorazmerne rešitve za te težave. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Ta predlog je prenovitev Direktive 98/83/ES, ki je bila spremenjena v letih 2003, 2009 in 2015. Zaradi jasnosti se prenovitev šteje za najprimernejšo. Je v skladu z zavezo iz medinstitucionalnega sporazuma z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje, da se bo za spremembo obstoječe zakonodaje pogosteje uporabljala zakonodajna tehnika prenovitve. Na splošno je predlog skladen z uveljavljeno zakonodajo EU na področju voda, zlasti okvirno direktivo o vodah, okvirno direktivo o morski strategiji, direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode in direktivo o nitratih. Predlog zlasti dopolnjuje člene 6, 7 in 8 okvirne direktive o vodah, ki se nanašajo na zahteve v zvezi z opredelitvijo in spremljanjem vodnih teles, ki se uporabljajo za odvzem pitne vode, ter v zvezi z določitvijo zavarovanih območij, na katerih ležijo navedena vodna telesa. Poleg tega dopolnjuje člen 11 navedene direktive, tako da se z njim zahteva, da morajo države članice uvesti programe ukrepov, vključno z ukrepi, ki so namenjeni varstvu območij, ki se uporabljajo za odvzem pitne vode. Voda po mestu ustrezanja se na podlagiUredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje šteje za „živilo“. Zato se predlaga, naj se določbe v zvezi z „vodo, ki se toči v steklenice ali v posode, namenjene prodaji“, umaknejo s področja uporabe Direktive 98/83/ES, saj bo vsa ustekleničena pitna voda po mestu ustrezanja spadala na področje uporabe Uredbe (ES) št. 178/2002. Kar zadeva posebne kategorije vode, ki se toči v steklenice, so naravne mineralne vode izvzete iz področja uporabe te direktive v skladu z Direktivo 2009/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Izvirske vode pa bi morale biti glede na tretji pododstavek člena 9(4) Direktive 2009/54/ES v skladu z določbami te direktive. Zato bi morale izvirske vode ostati zajete s področjem uporabe te direktive.

•Skladnost z drugimi politikami Unije Revizija Direktive 98/83/ES je bila v delovni program Komisije za leto 2017 vključena kot nova pobuda, ki bo pomagala pri izvajanju akcijskega načrta za krožno gospodarstvo. Predlog vsebuje elemente, ki podpirajo trajnostno in z viri učinkovito upravljanje pitne vode ter bodo pomagali zmanjšati porabo ustekleničene vode. To je v skladu s prizadevanji EU, da zmanjša emisije toplogrednih plinov in morske odpadke, ter z evropsko strategijo za plastiko. Predlog v skladu s sporočilom Komisije o boljšem pravnem urejanju prispeva tudi k prizadevanjem za zmanjšanje upravnega bremena in oblikovanje čim učinkovitejših in uspešnejših politik. Posodobitev standardov in celovitejši pristop k obvladovanju tveganja bi morala tudi pomagati ohranjati konkurenčnost vodnega sektorja EU in spodbujati inovacije. Namen predloga je tudi poenostaviti postopke spremljanja in poročanja, pri čemer je poudarek na avtomatizaciji, manj pogostih poročilih in pomembnejših podatkih. To je v skladu s pristopom EU za boljše pravno urejanje ter preverjanjem ustreznosti poročanja in spremljanja. Določbe za izboljšanje dostopa državljanov do informacij o njihovi pitni vodi so v skladu tudi s strategijo Komisije za digitalni trg. Predlog bo tudi pomagal doseči prednostni cilj 3 sedmega okoljskega akcijskega programa do leta 2020: „varovanje državljanov Unije pred pritiski ter tveganji za zdravje in dobro počutje, ki so povezani z okoljem“. Spada tudi pod prednostni cilj 4, v skladu s katerim mora imeti javnost dostop do jasnih informacij o okolju na nacionalni ravni. Predlog se zato navzkrižno sklicuje na zahteve iz Direktive 2003/4/ES in direktive INSPIRE ter zagotavlja skladnost s temi zahtevami. S črtanjem pravil o materialih, ki so v stiku s pitno vodo (člen 10 Direktive 98/83/ES), se bo zagotovila večja skladnost z zakonodajo o notranjem trgu in zlasti z uredbo o gradbenih proizvodih. V oceni učinka je bilo ugotovljeno, da sedanji člen, ki nakazuje medsebojno priznavanje med državami članicami in vključuje pravno negotovost, predstavlja morebitno oviro za notranji trg. Predlaga se, naj novi člen o oceni tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu prevzame del obveznosti, ki so bile prej navedene v členu 10 Direktive 98/83/ES, in naj se hkrati na podlagi uredbe o gradbenih proizvodih izda mandat za standardizacijo, da se določijo zahteve, ki se uporabljajo za gradbene materiale in proizvode, ki so v stiku s pitno vodo. Tehnične ovire za gradbene proizvode se lahko odpravijo le z določitvijo harmoniziranih tehničnih specifikacij za namene ocenjevanja lastnosti gradbenih proizvodov, zato je treba določiti potrebne harmonizirane standarde in jih objaviti v Uradnem listu Evropske unije v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011. Varnostni vidiki so obravnavani v drugih politikah Unije, zlasti v Direktivi (EU) 2016/1148 o ukrepih za visoko skupno raven varnosti omrežij in informacijskih sistemov v Uniji (direktiva o varnosti omrežij in informacij). Poleg tega je Komisija oktobra 2017 sprejela akcijski načrt za okrepitev pripravljenosti, odpornosti in usklajevanja na ravni EU proti napadom z uporabo kemičnih, bioloških, radioloških in jedrskih snovi. Nazadnje se predlog odziva tudi na evropsko državljansko pobudo, tako da od držav članic zahteva, naj ranljivim in marginaliziranim skupinam zagotovijo dostop do vode. To bo pomagalo tudi pri izvajanju politike EU o vključevanju Romov znotraj okvira EU za nacionalne strategije vključevanja Romov in Priporočila Sveta o učinkovitih ukrepih za vključevanje Romov v državah članicah. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Predlog temelji na členu 192(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (prejšnji člen 130s Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti). To je ista pravna podlaga kot pri direktivi, ki se prenavlja. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) EU ima pri urejanju okolja in zdravja v vodnem sektorju deljeno pristojnost z državami članicami. To pomeni, da lahko EU sprejema zakonodajo le, kolikor to dopuščata Pogodbi, ter da mora upoštevati načela nujnosti, subsidiarnosti in sorazmernosti. Cilji Direktive, tj. varovanje zdravja ljudi pred škodljivimi učinki vsakršne kontaminacije vode, namenjene za prehrano ljudi, bodo doseženi z določitvijo minimalnih standardov kakovosti na ravni EU, pa tudi določitvijo minimalnih zahtev za spremljanje, poročanje, dostop do vode, preglednost in sanacijske ukrepe, kadar ti standardi niso izpolnjeni. Države članice lahko določijo, katere konkretne ukrepe (npr. vrsto sanacijskih ukrepov, dejanske programe spremljanja) želijo sprejeti. Revizija Direktive se je prvotno začela zaradi evropske državljanske pobude „Pravica do vode“, ki jo je podprlo več kot 1,8 milijona podpisnikov. Ukrepanje na ravni EU za zagotovitev dostopa do pitne vode je zahteval tudi Evropski parlament v odzivu na pobudo in odzivu na zavezo EU ciljem ZN za trajnostni razvoj. Ta predlog zato določa splošna pravila na ravni EU v okviru pristojnosti EU in ob polnem upoštevanju subsidiarnosti, vendar državam članicam daje diskrecijsko pravico pri odločanju o tem, kako izvesti obveznost glede izboljšanja dostopa do varne pitne vode. Nazadnje, vrednotenje v okviru programa REFIT je tudi potrdilo dodano vrednost zakonodaje o pitni vodi na ravni EU, saj lahko ta skozi čas zelo pomaga pri usklajevanju kakovosti vode po Evropi. To se je pokazalo na primer pri državah članicah, zlasti manjših, ki nimajo vedno virov in posebnega strokovnega znanja, pri čemer pričakujejo, da bo EU še naprej določala bistvene kemijske in mikrobiološke parametre ter s tem povezane vrednosti za pitno vodo. Številne zainteresirane strani so trdile tudi, da so ukrepi EU najboljši način za odpravo novih tveganj za zdravje zaradi vode. Obseg in učinki ukrepanja, določenega v Direktivi, pomenijo, da se njeni cilji lažje dosežejo na ravni EU kot na nacionalni ravni. •Sorazmernost Spremljajoča ocena učinka zagotavlja več podrobnosti o sorazmernosti in stroškovni učinkovitosti možnosti v tem zakonodajnem predlogu. Na splošno je iz nje razvidno, da so najprimernejši in stroškovno najučinkovitejši ukrepi, ki bi se pri reviziji Direktive lahko sprejeli na ravni EU: (a)revizija in posodobitev seznama parametrov v Direktivi v skladu z najnovejšimi znanstvenimi ugotovitvami ob uvedbi pristopa, ki temelji na tveganju, za velike in male dobavitelje vode; (b)izboljšanje pravil o preglednosti in dostop do aktualnih informacij za potrošnike;

(c)izboljšanje in poenostavitev poročanja; (d)odprava ovir, ki preprečujejo prosto trgovino z materiali, ki so v stiku s pitno vodo; (e)izboljšanje dostopa do varne pitne vode. •Izbira instrumenta S tem predlogom se bistveno spreminja Direktiva 98/83/ES in dodajajo številne nove določbe. Zaradi jasnosti se predlaga, naj se uporabi metoda prenove. Ker je instrument, ki se prenavlja, direktiva, je tudi ta predlog zaradi doslednosti oblikovanja pravnih aktov in olajšanja prenosa akta državam članicam predlog direktive. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja ustreznosti obstoječe zakonodaje Komisija je smotrnost Direktive 98/83/ES ocenila glede na pet meril: –učinkovitost; –uspešnost; –skladnost; –ustreznost in –dodano vrednost EU. Vrednotenje se je izvedlo tik pred študijo ocene učinka, tako da so problematična področja, opredeljena pri vrednotenju, zajeta v opredelitvah problema in možnostih politike v oceni učinka. V okviru vrednotenja je bilo ugotovljeno, da je Direktiva z zagotavljanjem visoke skladnosti z vrednostmi parametrov učinkovita pri doseganju svojih ciljev in pomoči pri varovanju zdravja ljudi pred škodljivimi učinki kontaminacije. Vendar je ustreznost stopenj skladnosti glede na delno zastarele parametre nekoliko omejena. Ugotovljeno je bilo tudi, da člen 10 Direktive v zvezi z „materiali, ki so v stiku s pitno vodo“, državam članicam omogoča preveliko prožnost pri določanju, kaj so „potrebni ukrepi“. Posledica so bili dodatni preskusi in kontrole pri dajanju proizvoda na trg druge države članice, zaradi česar je bila določba neučinkovita. Pri analizi uspešnosti so bili skupni stroški za oskrbo s pitno vodo v EU v letu 2014 ocenjeni na približno 46,5 milijarde EUR. Od tega zneska je mogoče 8,3 milijarde EUR pripisati izvajanju Direktive. Čeprav koristi za zdravje, ki izhajajo iz Direktive, ni bilo mogoče količinsko opredeliti, je bilo z vrednotenjem ugotovljeno, da so skupne koristi, ki jih je mogoče pripisati Direktivi, precej večje od takih skupnih stroškov. Za nobeno določbo ni bilo ugotovljeno, da povzroča prevelike upravne stroške v zvezi s spremljanjem, zagotavljanjem informacij in poročanjem. Le za prožnost na podlagi člena 10 Direktive 98/83/ES (kot je pojasnjeno zgoraj) je bilo ugotovljeno, da po nepotrebnem precej obremenjuje industrijo. Skladnost Direktive 98/83/ES z okvirno direktivo o vodah je še zlasti pomembna, saj je varovanje virov pitne vode nepogrešljiv del načrtov in ukrepov na podlagi okvirne direktive o vodah. Direktiva 98/83/ES se ne nanaša na varovanje vodnih virov, ki se uporabljajo za odvzem pitne vode, in to predvsem zato, ker je bila sprejeta pred okvirno direktivo o vodah. Vzpostaviti je treba to manjkajočo povezavo in zagotoviti, da se uporabljata načelo „onesnaževalec plača“ in previdnostno načelo. Predlog bo zato prispeval k izboljšanju skladnosti med obema direktivama z uvedbo pristopa, ki temelji na tveganju, od odvzema do pipe ter izboljšanjem izmenjav in komunikacije med organi držav članic in dobavitelji vode, da se zagotovi celoten cikel upravljanja za vodo. Kar zadeva ustreznost, je bilo pri vrednotenju ugotovljeno, da vrednosti parametrov iz Direktive 98/83/ES niso več ustrezne, saj ne upoštevajo znanstvenega napredka, boljših ocen tveganja, spremenjenega vedenja potrošnikov in novih pritiskov na okolje. Dodana vrednost EU Direktive 98/83/ES je v zagotavljanju enake ravni varovanja zdravja ljudi pred škodljivimi učinki vsakršne kontaminacije po vsej EU. Neuradno je bilo v EU manj večjih incidentov s pitno vodo kot v drugih regijah sveta, vendar tega ni mogoče dokazljivo povezati z obstojem Direktive 98/83/ES. Glavna področja za izboljšave, ki so bila opredeljena pri vrednotenju, so bila torej:

–seznam parametrov; –neobstoj pristopa, ki temelji na tveganju; –nepreglednost in neobstoj dostopa do aktualnih informacij za potrošnike ter –materiali, ki so v stiku s pitno vodo. •Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi V skladu s smernicami za boljše pravno urejanje je bilo izvedenih več posvetovanj. ·Odprto javno posvetovanje na podlagi spletnega vprašalnika Komisija je po evropski državljanski pobudi o pravici do vode („Pravica do vode“) med junijem in septembrom 2014 izvedla odprto javno posvetovanje v vseh jezikih o kakovosti pitne vode. Od ključnih zainteresiranih strani je prejela 5 908 odgovorov ter 138 mnenj in dokumentov o stališčih. Poleg tega je septembra 2014 in oktobra 2015 organizirala srečanja z zainteresiranimi stranmi, namenjena razpravi o preglednosti in primerjalni analizi. ·Usmerjena javna posvetovanja Komisija je za zainteresirane strani organizirala tri usmerjene posvetovalne konference: maja 2015 za vrednotenje v okviru programa REFIT, decembra 2015 za oceno učinka in septembra 2016 o pregledu standardov za pitno vodo. Udeležile so se jih številne zainteresirane strani, vključno z nacionalnimi in regionalnimi organi, predstavniki industrije, poslovnih združenj in družb ter strokovnjaki. Na konferencah so bila izražena različna stališča, Komisija pa je lahko razpravljala neposredno z zainteresiranimi stranmi. Za vse konference so bili pripravljeni posebni delovni dokumenti ali vprašalniki, vse predstavitve in zapisniki, vključno s seznami udeležencev, pa so bili javno objavljeni. ·Mehanizem za povratne informacije v okviru programa REFIT Po objavi „začetne ocene učinka“ na spletišču za boljše pravno urejanje 28. februarja 2017 so lahko zainteresirane strani do 28. marca 2017 predložile povratne informacije o navedenem dokumentu. ·Dodatna posvetovanja Komisija je zainteresirane strani ob več drugih priložnostih obvestila o reviziji in jih pozvala, naj predložijo pripombe, na primer januarja 2016 na dobro obiskanem ključnem seminarju o varstvu pitne vode ali na razpravah na različnih srečanjih skupin strokovnjakov. Zaradi zagotavljanja, da je bil postopek čim bolj pregleden, so bili vsi zadevni dokumenti, ki so bili uporabljeni pri reviziji, kot je podporna študija ocene učinka, javno objavljeni. Pri posvetovanjih sta bila jasno podprta posodobitev in pregled seznama parametrov. Udeleženci javnega posvetovanja so odločno podprli seznam, ki vključuje endokrine motilce, snovi, ki se uporabljajo v potrošniških proizvodih in farmacevtskih proizvodih, številni tehnični strokovnjaki pa se s tem niso strinjali. Večina zainteresiranih strani je dajala prednost izvajanju pristopa, ki temelji na tveganju, na ravni EU. Kljub temu so želele zagotoviti, da bodo imele države članice v zvezi s tem dovolj prožnosti. Številne zainteresirane strani so stalno poudarjale potrebo po uskladitvi glede materialov in proizvodov, ki so v stiku s pitno vodo. Močno sporočilo javnega posvetovanja, zlasti od državljanov, je bila želja po bolj aktualnih spletnih informacijah o kakovosti pitne vode. Potrošniki so negotovi glede vodovodne vode, ko so v tujini v EU, in čeprav so stopnje skladnosti visoke, so glede pitne vode na splošno precej nezaupljivi. Glede tega, ali bi morala Direktiva vključevati pravila o dostopu do vode, so bila mnenja različna. Tisti, ki so temu nasprotovali, so trdili, da bi bil dostop do vode zunaj področja uporabe Direktive in bi ga bilo zato treba obravnavati na podlagi druge zakonodaje EU ali drugje. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Pravni predlog in ocena učinka temeljita na obsežnem gradivu in študijah, kot je navedeno v delovnem dokumentu služb Komisije o oceni učinka. Decembra 2015 se je začel projekt sodelovanja z Regionalnim uradom Svetovne zdravstvene organizacije za Evropo, da bi se podprla revizija Priloge I k Direktivi 98/83/ES (seznam parametrov, ki bodo vključeni v Direktivo). Projekt se je končal poleti 2017. Več podrobnosti o priporočilih tega projekta in tem, kako so bila uporabljena v tem predlogu Komisije, je vključenih v oddelek 5 „Drugi elementi“. Zunanje strani, pri katerih je bila naročena ocena revizije Direktive, so izvedle več študij, med katerimi so bile:

–smernice v zvezi z materialom za uporabnike in vodovodne inštalaterje; –poročilo o študiji o proizvodih in materialih, ki so v stiku s pitno vodo, ter –študija ocene učinka. V študiji ocene učinka, ki so jo izvedle neodvisne zunanje strani, je bilo za oceno možnosti politike in prednostnih svežnjev politike uporabljeno tudi orodje za modeliranje. •Ocena učinka Predlog temelji na oceni učinka, za katero je Odbor Komisije za regulativni nadzor 23. junija 2017 izdal pozitivno mnenje s pridržki. Vprašanja, na katera je opozoril, so bila obravnavana v revidirani različici delovnega dokumenta služb Komisije o oceni učinka, v kateri so v posebnem poglavju podrobno opisane spremembe, ki so bile sprejete po mnenju Odbora za regulativni nadzor. Na podlagi vrednotenja, posvetovanj z zainteresiranimi stranmi in evropske državljanske pobude „Pravica do vode“ so bile oblikovane številne možnosti politike za obravnavo vsakega opredeljenega problematičnega področja. Te možnosti so bile v oceni učinka proučene, da bi se ugotovilo, koliko bi lahko prispevale k doseganju poglavitnega cilja Direktive, tj. varovanja zdravja potrošnikov, ter določile njihove finančne posledice in vpliv na okolje do leta 2050. Ugotovitve so podane v študiji ocene učinka in delovnem dokumentu služb Komisije o oceni učinka. Zadevnih pet možnosti politike zajema: –možnosti prilagoditve seznama parametrov iz Direktive najnovejšim standardom z razširitvijo ali omejitvijo seznama; –sprejetje pristopa, ki temelji na tveganju, za velike (in male) dobavitelje vode; –harmonizacijo standardov za materiale, ki so v stiku s pitno vodo; –izboljšanje dostopa potrošnikov do aktualnih informacij in boljše spremljanje izvajanja ter –možnosti za zagotavljanje dostopa do vode. Na podlagi analiz in posledične razvrstitve možnosti je bil sprejet sklep, da bi bila kombinacija različnih možnosti najboljši način za dolgoročno obravnavanje vseh problematičnih področij, opredeljenih pri vrednotenju. S kombinacijo možnosti bi se zagotovili: –visokokakovostna pitna voda za vse v EU. S posodobitvijo in izboljšanjem seznama parametrov na podlagi priporočil Svetovne zdravstvene organizacije bodo ljudje zavarovani tudi pred novimi nevarnostmi za zdravje ljudi; –sodobnejši pristop k spremljanju z uporabo pristopa, ki temelji na tveganju, za velike in male dobavitelje vode; –posodobitev in s tem poenostavitev določb o poročanju; –zagotavljanje aktualnih in ustreznih informacij potrošnikom; –boljši dostop do vode ter zagotavljanje dostopa do vode ranljivim in marginaliziranim skupinam. Možnosti so bile razvrščene in oblikovani so bili trije svežnji politike. Dva od teh (drugi in tretji sveženj) sta imela prednost z vidika zdravja in okolja. Majhno povišanje stroškov pri obeh svežnjih je upravičeno in ga odtehtajo koristi za zdravje. Oba svežnja politike zagotavljata odgovore v zvezi z vsemi štirimi področji izboljšav, opredeljenimi pri vrednotenju. Poleg tega se s tretjim svežnjem politike precej izboljšuje položaj za državljane EU, ki niso priključeni na vodovodno omrežje, saj se z ločeno možnostjo obravnava težava dostopa do vode, opredeljena v evropski državljanski pobudi „Pravica do vode“ in cilju trajnostnega razvoja št. 6. Ta ločena možnost zajema sklop ukrepov za izboljšanje dostopa do vode, vendar so povezani dodatni stroški za vzpostavitev najverjetneje precenjeni, saj zaradi pomanjkanja točnejših podatkov temeljijo na predpostavki, da bi se polovici državljanov, ki niso priključeni na vodovodno omrežje, zagotovile individualne čistilne naprave

Zato je bila sprejeta odločitev, da bi ta zakonodajni predlog moral ohraniti koristi tretjega svežnja politike z uvedbo splošne obveznosti izboljšanja dostopa do pitne vode za vse in zagotavljanja dostopa ranljivim in marginaliziranim skupinam, ter hkrati državam članicam prepustiti odločitev glede tega, kako ob upoštevanju posebnih lokalnih razmer najbolje izboljšati dostop do vode. Predvideva se, da bi bila izvedba navedenih posebnih ukrepov precej cenejša od zagotavljanja alternativnih sistemov polovici državljanov, ki niso priključeni na vodovodno omrežje (kot je predvideno v tretjem svežnju politike). To je v skladu z načeli sorazmernosti in subsidiarnosti, saj je splošno načelo določeno na ravni EU, države članice pa imajo široko diskrecijsko pravico pri odločanju, kako bolje zagotoviti dostop do vode. V praksi to pomeni, da bodo stroški in učinki predloga znašali med 5,9 milijarde EUR (drugi sveženj politike) in 7,3 milijarde EUR (tretji sveženj politike). Te stroške bodo krili zlasti izvajalci storitev za rabo vode. Za potrošnike bi se stroški za gospodinjstva le rahlo zvišali. Vendar to ne pomeni, da bi pitna voda postala cenovno nedostopna, stroški pa bi se lahko izravnali tako, da bi ljudje namesto ustekleničene vode pili vodovodno vodo. Upravni stroški za nacionalne organe so bili ocenjeni kot zanemarljivi ali vse nižji. Zaradi poenostavljenih zahtev glede poročanja se bodo na primer letni stroški poslovanja znižali za 0,35 milijona EUR. Oba svežnja politike pozitivno vplivata na okolje, saj se predvideva, da se bo s povečanjem zaupanja potrošnikov v vodovodno zmanjšala potrošnja ustekleničene vode. To se bo še bolj spodbudilo z zagotavljanjem boljšega dostopa do aktualnih informacij vsem potrošnikom. Poleg tega se bo z zahtevo, da veliki in mali dobavitelji vode uporabljajo pristop, ki temelji na tveganju, zmanjšala potreba po čiščenju vode, kar bo pomenilo prihranek energije in manj izpustov kemikalij v okolje. S pristopom, ki temelji na tveganju, bi se morala izboljšati tudi čiščenje onesnaženja pri viru in uporaba načela „onesnaževalec plača“. Zahteva, da države članice izboljšajo in zagotovijo določeno raven dostopa do vode, bo pozitiven korak k doseganju cilja trajnostnega razvoja št. 6. Imela bo tudi pozitiven stranski učinek, tj. ustvarjanje delovnih mest. •Ustreznost in poenostavitev ureditve Vse možnosti, proučene v oceni učinka, zanemarljivo vplivajo na upravno breme ali pa ga celo zmanjšujejo, zlasti ker večine stroškov ne krijejo nacionalni organi, ampak izvajalci storitev za rabo vode. Da bi se zmanjšalo upravno breme in poenostavili postopki, ta predlog temelji na oceni učinka, tako da precej zmanjšuje nacionalne obveznosti poročanja Komisiji. Namesto da se od držav članic zahteva, naj predložijo poročilo, bodo morale podatkovne nize s svojimi rezultati spremljanja pripraviti le, kadar bodo presegle parametre iz Direktive. Zagotoviti bodo morale tudi dodatne informacije, kot so ocene tveganja. S tem naj bi se letno prihranilo do 0,35 milijona EUR. Da bi se spoštovala sorazmernost, bodo imeli mali dobavitelji vode za začetek izvajanja pristopa, ki temelji na tveganju, na voljo več časa od velikih in zelo velikih dobaviteljev vode. Da bi se izognili obremenitvi malih dobaviteljev vode, bodo morali ti spletne informacije posodabljati redkeje kot veliki in zelo veliki dobavitelji. Nazadnje, predlog je s predlaganimi določbami o obveščanju potrošnikov in preglednosti „pripravljen za spletno uporabo“, saj se od dobaviteljev vode zahteva, naj za obveščanje potrošnikov o kakovosti pitne vode in nevarnostih v zvezi z njo obsežno uporabljajo digitalna sredstva. •Temeljne pravice Kot je navedeno v sporočilu Komisije o evropski državljanski pobudi „Voda in komunalna ureditev sta človekova pravica! Voda je javna dobrina in ne blago!“, je dostop do varne pitne vode in sanitarnih storitev tesno povezan s pravico do življenja in človekovega dostojanstva, kot je priznana v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, ter potrebo po dostojnem življenjskem standardu. Komisija je poudarila tudi pomen razsežnosti človekovih pravic glede dostopa do varne pitne vode in se zavezala, da bo to še naprej v središču njene razvojne politike. Mednarodno pravo je v zadnjem desetletju priznalo pravico do varne pitne vode in sanitarnih storitev, zlasti na ravni ZN. Resolucija Generalne skupščine ZN št. 64/292 razglaša „pravico do varne in čiste vode ter sanitarnih storitev za človekovo pravico, ki je bistvena za polno uživanje življenja in vseh človekovih pravic“. Poleg tega so v končnem dokumentu Konference ZN o trajnostnem razvoju (Rio+20) leta 2012 voditelji držav in vlad ter predstavniki na visoki ravni potrdili svoje „zaveze glede človekove pravice do čiste pitne vode in sanitarnih storitev, ki jih bodo postopno uresničili za [svoje] državljane ob popolnem spoštovanju nacionalne suverenosti“. Te zaveze so bile potrjene leta 2015, ko so se voditelji držav zavezali, da bodo do leta 2030 dosegli cilj trajnostnega razvoja št. 6 in njegov povezani cilj „vsem omogočiti enakopraven dostop do čiste in poceni pitne vode“. Na evropski ravni je parlamentarna skupščina Sveta Evrope razglasila, „da mora biti dostop do vode priznan kot temeljna človekova pravica, saj je voda bistvena za življenje na Zemlji in je vir, ki si ga mora človeštvo deliti“. EU je ponovno poudarila, da „ima sleherna država obveznosti s področja človekovih pravic, ki zadevajo zagotavljanje dostopa do neoporečne pitne vode sprejemljive kakovosti, ki bo fizično in tudi cenovno dostopna“. Komisija je vse to upoštevala pri pripravi odziva na evropsko državljansko pobudo „Pravica do vode“ in tega zakonodajnega predloga. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog nima proračunskih posledic za Komisijo. Pričakuje se, da se bo lahko izvedel v okviru obstoječih proračunskih dodelitev za Komisijo in Evropsko agencijo za okolje ter da zato dodatni viri ne bodo potrebni. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Veliki dobavitelji naj bi pristop, ki temelji na tveganju, začeli izvajati v treh letih, mali dobavitelji vode pa bodo imeli na voljo šest let.

Priloge se bodo redno pregledovale zaradi znanstvenega in tehničnega napredka. Da bi se omogočila dva popolna šestletna cikla podatkov, bo celotna direktiva ovrednotena 12 let po prenosu. Da bi Direktiva zagotovo dosegla svoj cilj varovanja zdravja ljudi pred škodljivimi učinki kontaminirane pitne vode in da bi se izboljšala druga področja, na katerih Direktiva po ugotovitvah ni najbolj optimalna, je bilo predlaganih več različnih kazalnikov uspeha. Ti se bodo uporabili pri prihodnjih vrednotenjih, razvili pa se bodo v sodelovanju z Evropsko agencijo za okolje ter ob upoštevanju ugotovitev preverjanja ustreznosti spremljanja stanja okolja in poročanja o njem. Kazalniki uspeha so: –število „incidentov“ (tj. primerov morebitne nevarnosti za zdravje ljudi) in primerov, v katerih so bile v EU presežene mejne vrednosti. Države članice bodo morale v novem sistemu poročanja učinkoviteje poročati o teh incidentih in zagotovljenih rešitvah; –število ljudi v EU z dostopom do vode, namenjene za prehrano ljudi; –dolgoročni vplivi na zdravje zaradi kakovosti pitne vode – za to bodo potrebne dodatne epidemiološke študije v povezavi s specializirano organizacijo, kot je Svetovna zdravstvena organizacija; –nove zahteve glede preglednosti in minimalne informacije, ki bodo na voljo na spletu, na primer stopnje iztekanja v omrežjih. To bo omogočilo sistematično analizo izvedbenih ravni in dosežkov. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) Glede na področje uporabe predloga in dejstvo, da gre za prenovitev veljavne direktive (Direktive 98/83/ES), ki so jo vse države članice prenesle v celoti, zahtevanje obrazložitvenih dokumentov o prenosu ni ne upravičeno ne sorazmerno. •Podrobna razlaga o tem, kako so se upoštevala priporočila Svetovne zdravstvene organizacije o parametrih in vrednostih parametrov za predlog Veljavne vrednosti parametrov iz Priloge I k Direktivi 98/83/ES na splošno temeljijo na smernicah Svetovne zdravstvene organizacije za pitno vodo. Te smernice se redno posodabljajo, nazadnje pa so bile spremenjene v začetku leta 2017 s prvim dodatkom k četrti izdaji. Med smernicami Svetovne zdravstvene organizacije in Direktivo 98/83/ES so bile nekatere razlike pri določanju parametrov in njihovih ravni že ob sprejetju Direktive leta 1998. Na primer: –smernice Svetovne zdravstvene organizacije ne vključujejo standardov za skupino pesticidov, medtem ko so v Direktivo vključeni vsi pesticidi in njihovi razgradni produkti; –priporočene vrednosti Svetovne zdravstvene organizacije so povezane z vseživljenjskim tveganjem za nastanek raka v višini 10-5, EU pa se je v politiki odločila za bolj previdnostni pristop in kot sprejemljivo vrednost tveganja izbrala 10-6. Komisija in Regionalni urad Svetovne zdravstvene organizacije za Evropo sta decembra 2015 končala projekt sodelovanja v zvezi s parametri pitne vode z naslovom „Drinking Water Parameter Cooperation Project“, končno poročilo o tem projektu pa je bilo objavljeno leta 2018 (v nadaljnjem besedilu: poročilo Svetovne zdravstvene organizacije). Cilj projekta je bil zagotoviti znanstveno utemeljeno mnenje, pomembno za politiko kot izhodišče za revizijo Priloge I k Direktivi. Priporočila Svetovne zdravstvene organizacije iz poročila Svetovne zdravstvene organizacije in predlog so zelo usklajeni. Zlasti se v priporočilih potrjuje potreba po reguliranju seznama izbranih parametrov od več sto parametrov, za katere obstajajo priporočene vrednosti Svetovne zdravstvene organizacije. Komisija je prevzela veliko večino priporočenih parametrov in vrednosti parametrov s tega seznama, za nekaj parametrov pa je predlagala drugačen pristop. V tem oddelku je utemeljeno, zakaj se v predlogu Komisije v nekaj primerih niso upoštevala priporočila Svetovne zdravstvene organizacije. 1. Parametri, za katere je Svetovna zdravstvena organizacija priporočila, naj se črtajo iz Priloge I V poročilu Svetovne zdravstvene organizacije se zaradi nizke pojavnosti v pitni vodi, običajno zaradi incidentov onesnaženja, priporoča, naj se iz Direktive črta pet parametrov: –benzen, –cianid, –1,2-dikloroetan,

–živo srebro in –policiklični aromatski ogljikovodiki (PAO). Svetovna zdravstvena organizacija je črtanje teh parametrov utemeljila z razlago, da bi jih države članice po potrebi še vedno lahko spremljale na podlagi priporočenih vrednosti Svetovne zdravstvene organizacije. Zainteresirane strani, zlasti organi držav članic so njihovemu črtanju močno nasprotovale iz zdravstvenih razlogov, pa tudi potrebe, da je na ravni EU določena zavezujoča vrednost. Zato je bilo odločeno, da se v Prilogi I ohranijo. Vendar pristop, ki temelji na tveganju, iz Direktive dobaviteljem vode dovoljuje, da pod določenimi pogoji črtajo parameter s seznama snovi, ki jih je treba spremljati; dobavitelji vode imajo zato pravico, da navedenih parametrov ne spremljajo, če na območju oskrbe niso pomembni. Nenazadnje so bile čistilne naprave, ki so potrebne za izpolnjevanje teh mejnih vrednosti, že zgrajene. 2. Vrednosti parametrov, za katere je Svetovna zdravstvena organizacija priporočila, naj se povečajo V poročilu Svetovne zdravstvene organizacije je bilo podano priporočilo, naj se posodobijo vrednosti antimona (s 5 μg/l na 20 μg/l), bora (z 1 mg/l na 2,4 mg/l) in selena (z 10 μg/l na 40 μg/l) na podlagi njihovih najnovejših razpoložljivih priporočenih vrednosti glede na škodljivost zdravju, kot so bile objavljene v prvem dodatku k četrti izdaji smernic Svetovne zdravstvene organizacije. Ker pa so se sedanje vrednosti uporabljale več desetletij, se predvideva, da se stroški ne bodo povišali, saj so tehnike čiščenja za doseganje teh mejnih vrednosti že vzpostavljene. Vsekakor pristop na podlagi tveganja dobaviteljem vode omogoča, da pod določenimi pogoji črtajo parameter s seznama, ki ga je treba spremljati. Zato so se v Prilogi I k Direktivi ohranile prvotne, strožje vrednosti. V zvezi z borom so bila odobrena nekatera nacionalna odstopanja v regijah s kamninami, ki vsebujejo visoke koncentracije bora, kjer se bor naravno pojavlja v podzemnih vodah. Tudi Evropski parlament je zahteval, naj se vrednost za bor spremeni (E-9146/2016, P-0848/2016, E-10 109/2014). Čeprav o tem v zadnjem času ni bilo izdano nobeno uradno mnenje, je Evropska agencija za varnost hrane v preteklosti zaradi zaščite vseh starostnih skupin priporočila, da naravna mineralna voda ne bi smela vsebovati več kot 1,5 mg bora. 3. Novi parametri, za katere je Svetovna zdravstvena organizacija priporočila vključitev 3.1 Klorat in klorit V poročilu Svetovne zdravstvene organizacije je priporočeno, naj se klorat (ClO3) in klorit (ClO2) vključita kot nova parametra in naj se za oba določi vrednost 0,7 mg/l. Oba sta zlasti stranska produkta razkuževanja s hipokloritom. Svetovna zdravstvena organizacija je priznala, da je ta vrednost morda previsoka, in menila, da bi bile primerne nižje vrednosti, če bi jih bilo mogoče doseči. Ugotovljen je bil en vzrok problema, in sicer da klorat nastaja v raztopinah hipoklorita, ki niso sveže in se hranijo dlje časa, zlasti pri višjih temperaturah. V posebnem mnenju Evropske agencije za varnost hrane iz leta 2015 je bilo ugotovljeno, da bi lahko bili ob koncentraciji klorata 0,7 mg/kg v pitni vodi (vrednost, ki jo predlaga Svetovna zdravstvena organizacija) dojenčki in majhni otroci preveč izpostavljeni kloratu. Agencija je ugotovila še, da lahko klorat zavira vnos joda, čeprav je potrebnih več podatkov o zdravju ljudi v zvezi z zaviranjem vnosa joda s kloratom. Evropska agencija za živilske standarde se je sklicevala tudi na Skupni strokovni odbor FAO/SZO za aditive za živila (JECFA), ki je ocenil klorat in ugotovil, da je toksikološka referenčna vrednost za oceno kroničnega tveganja vrednost glede na škodljivost zdravju 0,01 mg/kg telesne mase, kar pomeni vrednost v pitni vodi v višini 0,24 mg/l. Po mnenju Komisije je zato upravičeno, da se vrednost za klorat in klorit določi strožje, in sicer na 0,25 mg/l, kar je približno trikrat nižje od vrednosti, ki jo je predlagala Svetovna zdravstvena organizacija. 3.2 Perfluorirane spojine V poročilu Svetovne zdravstvene organizacije je bilo podano priporočilo, naj se vrednosti parametrov spremenijo za dve posamezni perfluorirani snovi: vrednost perfluorooktanžveplove kisline (PFOS) bi morala biti 0,4 µg/l, vrednost perfluorooktanojske kisline (PFOA) pa 4 µg/l. PFOS in PFOA sta bili na začetku najpogostejši perfluorirani spojini. V podzemni vodi se nahajata predvsem zaradi kontaminacije tal s penami za gašenje požarov, ki se razgradijo na ti dve in nekatere druge perfluorirane snovi. Vendar pa lahko nastanejo tudi zaradi industrijskega točkovnega onesnaževanja in izvirajo iz proizvodov z materiali, ki odbijajo vodo ali maščobo, kot so ponve, prevlečene s teflonom, za maščobe neprepustni papir, električne ponve ali vodoodporna športna oprema za zunanje športe, ki odbija umazanijo. PFOS in PFOA sta obstojni, bioakumulativni in strupeni snovi. PFOS je bila prvotno vključena na seznam omejenih snovi v Prilogi XVII k uredbi REACH, zdaj pa se na podlagi Uredbe (ES) št. 850/2004 ureja kot obstojno organsko onesnaževalo. PFOA, njene soli in njej sorodne snovi so bile dodane na seznam omejenih snovi v Prilogi XVII k uredbi REACH 14. junija 2017, saj je Komisija menila, da njihova proizvodnja, uporaba ali prodaja nesprejemljivo ogrožajo zdravje ljudi in okolje. Perfluoroheksan-1-sulfonska kislina in njene soli (PFHxS) so bile na seznam kandidatnih snovi uredbe REACH, ki vzbujajo veliko zaskrbljenost, dodane 7. julija 2017 kot „zelo obstojna in zelo bioakumulativna snov“ na podlagi člena 57(e) uredbe REACH. Vendar pa obstaja veliko snovi z različno dolgimi verigami, ki lahko vključujejo perfluoroalkilne karboksilne kisline (vključno s PFOA), perfluoroalkalne sulfonske kisline (vključno s PFOS), perfluoroalkalne sulfinske kisline, fluorotelomerne alkohole in perfluoroalkalne sulfonamide. PFOA in PFOS sta najobičajnejši snovi, ker pa so ju nadomestile podobne per- in polifluorirane alkilne snovi (PFAS), pogosto s krajšimi verigami, je verjetno, da PFOA in PFOS nista več reprezentativni za to skupino antropogenih obstojnih kemikalij. Trenutno se z nobenim zakonodajnim pristopom ne ureja celotna skupina teh snovi niti ni nobenega dokončnega seznama vseh razpoložljivih snovi. Švedska je intenzivno raziskala PFAS. Švedska nacionalna agencija za hrano je priporočila omejitve za pitno vodo na podlagi prisotnosti 11 PFAS (PFBS, PFHxS, PFOS, 6:2 FTSA, PFBA, PFPeA, PFHxA, PFHpA, PFOA, PFNA in PFDA). Če vsota koncentracij teh 11 PFAS presega 0,09 μg/l, agencija priporoča čimprejšnje sprejetje ukrepov za zmanjšanje onesnaženja. V Združenih državah so ravni PFOA/PFOS, ki so sprejemljive za zdravje, določene na 0,07 µg/l. Seznam prednostnih snovi iz Direktive 2008/105/ES vključuje PFOS z vrednostjo 0,00065 µg/l. Iz tega je razvidno, da je mogoče doseči nižje vrednosti parametrov od tistih, ki jih priporoča Svetovna zdravstvena organizacija. Ker te snovi ne spadajo v okolje, se predlaga previdnostni pristop v skladu s tistim, ki je v Direktivi 98/83/ES uporabljen za pesticide. Komisija zato predlaga odstopanje od priporočila Svetovne zdravstvene organizacije, ki znaša 4 µg/l (PFOA) in 0,4 µg/l (PFOS) za obe posamezni snovi, namesto tega pa predlaga reguliranje celotne skupine. Predlaga se, naj se regulira skupina PFAS, kot jo je opredelila OECD, in naj se predlagata vrednosti 0,1 μg/l za posamezne PFAS in 0,5 μg/l za vse PFAS skupaj, tako kot pri pesticidih. Ker so te vrednosti višje od tistih na Švedskem ali v Združenih državah, bi moralo biti njihovo doseganje izvedljivo. 4. Endokrini motilci

Svetovna zdravstvena organizacija ni predlagala priporočenih vrednosti za endokrine motilce, vendar je menila, da bi bilo za zaščito vodnih organizmov mogoče uporabiti previdnostne referenčne vrednosti, ki so blizu veljavnim ali morebitnim prihodnjim standardom kakovosti okolja, ker so vodni organizmi veliko bolj občutljivi za učinke estrogenih endokrinih motilcev kot sesalci, vključno z ljudmi. Svetovna zdravstvena organizacija je predlagala naslednje tri reprezentativne endokrine motilce in referenčne vrednosti: –beta-estradiol: 0,001 µg/l; –nonilfenol: 0,3 µg/l in –bisfenol A: 0,01 µg/l. Čeprav je Svetovna zdravstvena organizacija navedla, da trenutno ni dokazov o tveganjih za zdravje zaradi pitne vode, ki je manjši vir izpostavljenosti, in da takšna tveganja niso verjetna, je bilo odločeno, da se ti parametri vključijo v Direktivo na podlagi previdnostnega načela. Svetovna zdravstvena organizacija ne priporoča vključitve vseh endokrinih motilcev na seznam parametrov iz Priloge I k Direktivi, ker meni, da bi bilo rutinsko spremljanje vseh teh spojin trenutno težavno, drago in neučinkovito pri preprečevanju kontaminacije pitne vode. Te tri snovi so bile izbrane za referenčne, saj je zanje znano, da so prisotne v virih površinske vode, na katere vplivajo očiščene komunalne odplake in drugi izpusti. Beta-estradiol je naravni estrogen. V mnenju Znanstvenega odbora za zdravstvena in okoljska tveganja (ZOZOT) in s tem povezani dokumentaciji so lastnosti endokrinih motilcev opredeljene kot ključni mehanizem delovanja za izpeljavo okoljskega standarda kakovosti za to spojino. ZOZOT je podprl določitev standarda kakovosti okolja na 0,4 ng/l, kar je blizu vrednosti parametra 1 ng/l, ki je predlagan za pitno vodo. Bisfenol A se široko uporablja pri proizvodnji nekaterih vrst plastike in epoksidne smole. Trenutno je na podlagi Uredbe (ES) št. 1272/2008 razvrščen kot strupen za razmnoževanje iz kategorije 1B. Na predlog francoskih organov je bila v EU najprej omejena uporaba bisfenola A v termopapirju (decembra 2016), nato pa je bil bisfenol A dodan na seznam kandidatnih snovi uredbe REACH, ki vzbujajo veliko zaskrbljenost, ker je bil usklajeno razvrščen kot strupen za razmnoževanje iz skupine 1B (januarja 2017), pozneje pa tudi zaradi lastnosti endokrinih motilcev (junija 2017). Nonilfenol je gradnik alkilfenol etoksilatov, ki se uporabljajo v površinsko aktivnih snoveh, čeprav so v EU te zdaj prepovedane. Tudi za nonilfenol veljajo omejitve (Priloga XVII k uredbi REACH) in je bil zaradi svojih lastnosti endokrinih motilcev vključen na seznam kandidatnih snovi uredbe REACH, ki vzbujajo veliko zaskrbljenost (junija 2013), in na seznam prednostnih snovi, določen na podlagi Direktive 2008/105/ES. Zato se predlaga, naj se za te tri endokrine motilce upoštevajo vrednosti, ki jih je predlagala Svetovna zdravstvena organizacija. Ker pristop Direktive ne zagotavlja „referenčnih vrednosti“ in ne določa cilja parametrov in vrednosti, se predlaga, naj se vključijo na seznam parametrov iz Priloge I. Poleg tega so te spojine razmeroma netopne v vodi in se učinkovito odstranijo z običajnimi metodami adsorpcijskega čiščenja (npr. obrežno filtracijo, koagulacijo, ozonacijo, granuliranim aktivnim ogljem). Spojine se bodo zato obravnavale kot vsak drugi kemijski parameter na podlagi Direktive, kar v skladu z navedenim pomeni, da bodo lahko dobavitelji vode pod določenimi pogoji te parametre črtali s seznama, ki ga je treba spremljati, če bo z oceno tveganja ugotovljeno, da niso pomembni. Komisija meni, da je vključitev teh treh endokrinih motilcev v Direktivo utemeljena na podlagi previdnostnega načela. Zainteresirane strani jo pri tem podpirajo. Vključitev teh spojin bo kot del razširjenega seznama parametrov, oblikovanega na podlagi možnosti 1.2 v oceni učinka, pripomogla tudi k varovanju zdravja ljudi. 5. Krom in svinec V poročilu Svetovne zdravstvene organizacije je podano priporočilo, naj se ohranita sedanji vrednosti parametrov 10 µg/l za svinec in 50 µg/l za ves krom skupaj. Svetovna zdravstvena organizacija opozarja, da je svinec ena od redkih snovi, za katere je znano, da prek pitne vode neposredno vplivajo na zdravje, zato bi morale biti koncentracije tako nizke, kolikor je to razumno izvedljivo. Komisija zato predlaga, naj se vrednost 10 let po začetku veljavnosti Direktive zniža na 5 µg/l. Med tem prehodnim desetletnim obdobjem se bo ohranila sedanja vrednost 10 µg/l. Svetovna zdravstvena organizacija opozarja, da se vrednost za krom še proučuje. Številni toksikologi so v razpravah, ki potekajo, predlagali uvedbo nižje vrednosti za krom, zlasti za bolj strupeni krom VI. Zato bo Komisija za krom uporabila enak pristop kot za svinec. Po desetletnem prehodnem obdobju po začetku veljavnosti Direktive predlaga znižanje vrednosti za 50 % na 25 µg/l. V predlogu sta določena tudi redni pregled Priloge I (v kateri so te vrednosti parametrov določene) in možnost, da se Priloga I spremeni ob upoštevanju znanstvenega napredka. Zato obstaja možnost, da se za oba parametra pred koncem desetletnega prehodnega obdobja določijo strožje vrednosti, če bi bilo to upravičeno na podlagi prihodnjega znanstvenega razvoja. • Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Člen 1 – Cilj Ta člen ostane nespremenjen.

Člen 2 – Opredelitve Nekoliko so razjasnjene obstoječe opredelitve pojmov, v skladu z novimi določbami v prenovitvi pa so bile dodane nove opredelitve („dobavitelj vode“, „prednostni prostori“ ter „ranljive in marginalizirane skupine“). Svetovna zdravstvena organizacija je priporočila vključitev opredelitve prednostnih prostorov, da bi se olajšala uporaba novih določb v zvezi z oceno tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu. Člen 3 – Izjeme Določbe ostanejo nespremenjene, le sklicevanje na Direktivo je posodobljeno. Člen 4 – Splošne obveznosti Člen ostane večinoma nespremenjen, spremembe se nanašajo na formalna preoblikovanja ali pojasnila besedila. Člen 5 – Standardi kakovosti Člen ostane večinoma nespremenjen, spremembe se nanašajo na formalna preoblikovanja ali pojasnila besedila. Člen 6 – Mesto ustrezanja Odstavka 2 in 3 sta črtana, vendar sta bila v večini prevzeta z novimi določbami o oceni tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu (novi člen 10). Člen 7 – Pristop do varne oskrbe z vodo, ki temelji na tveganju (novo) Ta novi člen predstavlja splošni pristop, ki temelji na tveganju, je uvod v nove člene 8, 9 in 10, uvaja pa tudi splošne obveznosti v zvezi z ocenami tveganja (redne posodobitve in pregledi ter časovni načrti za pripravo ocen tveganja). Člen 8 – Ocena nevarnosti vodnih teles, ki se uporabljajo za odvzem vode, namenjene za prehrano ljudi (novo)

S tem novim členom se uvajajo obveznosti, povezane z izvajanjem ocen nevarnosti, zlasti: –opredelitev odvzemnih mest, –opredelitev nevarnosti in virov onesnaževanja, –spremljanje parametrov, ki so pomembni za opredeljene nevarnosti in vire onesnaževanja. Spremljati je treba le pomembne parametre ali onesnaževala. Sem lahko spadajo parametri, ki morajo biti v skladu s to direktivo doseženi pri pipi, pa tudi onesnaževala ali snovi, ki se v vodnih telesih že spremljajo v skladu z okvirno direktivo o vodah, ali mikroplastiko. Mikroplastika povzroča veliko zaskrbljenost zaradi negativnih učinkov na morsko in sladkovodno okolje, vodne organizme, biotsko raznovrstnost ter morda tudi na zdravje ljudi, saj jo organizmi zaradi majhnosti zlahka zaužijejo in se v njih bioakumulira, ali pa zaradi strupenih učinkov zapletene mešanice kemikalij, iz katerih so ti delci narejeni. Države članice lahko na podlagi prepoznavanja nevarnosti in spremljanja: –izvzamejo dobavitelje vode iz obveznosti izvedbe dodatnega čiščenja in/ali spremljanja ali jim to obveznost naložijo; –sprejmejo preventivne ukrepe za zaščito mesta odvzema; –sprejmejo blažilne ukrepe za obravnavanje vira onesnaženja, vključno z raziskavami za razumevanje vplivov, na primer mikroplastike, na vodne ekosisteme in zdravje ljudi, ter poiščejo rešitve za ublažitev morebitnih tveganj. Člen 9 – Ocena tveganja pri oskrbi (novo) S tem novim členom se uvajajo obveznosti, povezane z oceno tveganja pri oskrbi, ki jo izvede dobavitelj vode. Te določbe niso nove, saj so bile navedene obveznosti uvedene že leta 2015 s spremenjeno Prilogo II k Direktivi. Del Priloge II k Direktivi 98/83/ES je bil torej premaknjen v ta člen 9. Del C Priloge II zdaj vsebuje le tehnične specifikacije za prilagoditev pogostnosti spremljanja parametrov, za katere se izvede ocena tveganja pri oskrbi. Člen 10 – Ocena tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu (novo) S tem novim členom se uvajajo obveznosti, povezane z izvajanjem ocen tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu, zlasti: –ocenjevanje tveganj, povezanih s hišnim vodovodnim omrežjem, vključno s tveganji, povezanimi s proizvodi in materiali, ki so v stiku s pitno vodo, –spremljanje naslednjih parametrov: svinca in Legionelle. Svetovna zdravstvena organizacija je za zadnjenavedeno ugotovila, da v Uniji med vsemi patogeni, ki se prenašajo po vodi, povzroča največje zdravstveno breme. Poleg tega Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni priporoča, naj se umetno ustvarjeni vodni sistemi redno preverjajo in ustrezno nadzorujejo, da bi se preprečili primeri legionarske bolezni na turističnih nastanitvenih zmogljivostih, v bolnišnicah, ustanovah za dolgotrajno oskrbo ali drugih okoljih, kjer je lahko izpostavljeno veliko število prebivalcev, ki so bolj ogroženi. Države članice lahko na podlagi ocene tveganja in spremljanja nato sprejmejo ukrepe, kot so usposabljanje vodovodnih inštalaterjev, obveščanje in svetovanje lastnikom hiš, ustrezne metode čiščenja v sodelovanju z dobavitelji vode itd. Poleg tega so v tem členu delno obravnavani vidiki, zajeti v prejšnjem členu 10 (proizvodi, ki so v stiku s pitno vodo), zagotavlja pa se tudi skladnost z Uredbo (EU) št. 305/2011, v skladu s katero je treba določiti standarde za gradbene proizvode, ki so v stiku s pitno vodo. Člen 11 – Spremljanje stanja (prejšnji člen 7) Vzpostaviti je treba programe spremljanja, ki zajemajo vse različne obveznosti glede spremljanja stanja na podlagi te direktive. Države članice same odločijo, ali naj programe spremljanja stanja določijo nacionalni organi ali pa naj ti to prenesejo na primer na dobavitelje vode. Vendar je verjetno, da večino spremljanja stanja dejansko izvajajo dobavitelji vode, da se zagotovi kakovost vode v vodovodu. Ker so v zvezi z ocenami nevarnosti (člen 8) in oceno tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu (člen 10) uvedene nove obveznosti glede spremljanja stanja, je treba pojasniti ta člen in njegovo povezavo s Prilogo II.

Odstavki 1, 5 in 6 ostanejo nespremenjeni. Odstavek 2 je spremenjen tako, da se sklicuje na spremljanje stanja, ki ga je treba izvesti v skladu z novima členoma 8 in 9 (ocene nevarnosti in ocene tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu), ter „redno“ spremljanje parametrov iz delov A in B Priloge I v skladu s Prilogo II. V zadnjenavedenem primeru lahko dobavitelji vode prilagodijo spremljanje stanja na podlagi ocene tveganja pri oskrbi. Prejšnji odstavek 4 (možnost sprejetja smernic za spremljanje stanja) je črtan, saj se šteje, da ni potreben. Možnost spremembe Priloge II (ki se nanaša na specifikacije glede spremljanja stanja) pa je ohranjena na podlagi člena 18(2) (prek delegiranih aktov). Člen 12 – Sanacijski ukrepi in omejitve uporabe (prejšnji člen 8) Odstavek 1 ostane nespremenjen. Odstavek 2 je spremenjen, da se sklicuje na novi seznam parametrov za oceno tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu, predviden v delu C Priloge I. Odstavek 3 je spremenjen, da se pojasni, da se prekoračitev vrednosti iz delov A in B Priloge I samodejno šteje kot potencialna nevarnost za zdravje ljudi. To pojasnilo se šteje za nujno zaradi več tekočih postopkov za ugotavljanje kršitev na podlagi Direktive 98/83/ES. Dodan je nov odstavek 4, v katerem so pojasnjene obveznosti v zvezi z obveščanjem potrošnikov v primeru preseganja vrednosti parametrov in/ali morebitne nevarnosti za zdravje ljudi. Večina obveznosti je obstajala že na podlagi Direktive 98/83/ES, vendar se jih je zdelo potrebno pojasniti in združiti v en sam odstavek, da se olajša njihovo izvajanje, tudi ob upoštevanju več tekočih postopkov za ugotavljanje kršitev na podlagi Direktive 98/83/ES. Odstavek 5 ostane nespremenjen. Prejšnji odstavek 6 je črtan, saj se šteje, da ni potreben. Prejšnji odstavek 7 je črtan, saj je črtan prejšnji del C Priloge I o „indikatorskih parametrih“. Obveznosti iz prejšnjega odstavka 8 so vključene v novi odstavek 4. Prejšnji člen 9 – Odstopanja Prejšnji člen 9 se črta. Zapleteni postopek, s katerim se dovolijo tri triletna odstopanja, ni več utemeljen. Prvotno je bil v Direktivo uveden, da bi se državam članicam omogočilo doseganje vrednosti parametrov, ki so bile na novo določene leta 1998. Sistem je zdaj poenostavljen, logika pa je ista kot v Direktivi 98/83/ES: kadar država članica preseže vrednost parametra, bi bilo treba uporabiti člen 11 o sanacijskih ukrepih (prepoved ali omejitev vode, obveščanje potrošnikov, zdravstveno svetovanje itd.). Ne bi smelo biti potrebno, da se s sklepom formalno sprejme vrednost parametra, ki presega tisto iz Direktive. Prejšnji člen 10 – Zagotavljanje kakovosti obdelave, opreme in materialov (črtano) Prejšnji člen 10 se črta: šteje se, da na podlagi Direktive 98/83/ES ta člen ni več potreben, delno pa ga je nadomestil novi člen 10 o oceni tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu. Namesto tega se bo potrebna uskladitev izvedla na podlagi zakonodaje o notranjem trgu z izdajo mandatov za standardizacijo na podlagi uredbe o gradbenih proizvodih. Dokler se ti mandati za standardizacijo ne izvajajo in se harmonizirani standardi ne objavijo v Uradnem listu, se bo ohranilo sedanje stanje.

Člen 13 – Dostop do vode, namenjene za prehrano ljudi (novo) To je nov člen, ki je nastal zlasti zaradi pozivov evropske državljanske pobude „Pravica do vode“ in odgovora Komisije na pobudo. V členu sta predvideni dve glavni obveznosti: –prvič, obveznost držav članic, da izboljšajo dostop do pitne vode in spodbujajo njeno uporabo s številnimi ukrepi, od katerih so nekateri vključeni v zadevni člen (ocena deleža ljudi brez dostopa do pitne vode, obveščanje teh ljudi o možnosti priključitve, spodbujanje uporabe vodovodne vode v javnih zgradbah in restavracijah, zagotavljanje, da je oprema za prosti dostop do vodovodne vode na voljo v večini mest, itd.), –drugič, obveznost držav članic, da sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotavljanje dostopa do pitne vode ranljivim in marginaliziranim skupinam. Kadar navedene skupine nimajo dostopa do vode, namenjene za prehrano ljudi, v smislu te direktive, bi jih morale države članice hitro obvestiti o kakovosti vode, ki jim je na voljo, in jim zagotoviti potrebno povezano zdravstveno svetovanje. To bi moralo prispevati k zavezi, sprejeti v okviru cilja trajnostnega razvoja ZN št. 6, in povezanemu cilju „vsem omogočiti enakopraven dostop do čiste in poceni pitne vode“. Pojem enakopraven dostop do vode je običajno tridimenzionalen ter zajema geografske razlike v opravljenih storitvah (na primer zaradi pomanjkanja infrastrukture), težave, s katerimi se srečujejo ranljive in marginalizirane skupine (npr. begunci, nomadske skupnosti, brezdomci in manjšinske kulture, kot so Romi, Sinti, Kalé in potujoče skupine (Travellers, Gens du voyage) itd., ne glede na to, ali prebivajo na enem mestu ali ne), ki poskušajo dostopati do storitev za rabo vode, in finančno dostopnost. Kar zadeva cenovno dostopnost, morajo vse politike določanja cen vode v Uniji upoštevati načeli povračila stroškov in „onesnaževalec plača“. Države članice lahko pri določanju diferenciranih tarif za vodo upoštevajo tudi razlike med ekonomskimi in socialnimi razmerami, v katerih živi prebivalstvo. Načelo povračila stroškov zato državam članicam ne preprečuje, da poleg ukrepov iz novega člena 13 te direktive sprejmejo socialne tarife ali vzpostavijo ukrepe za zaščito socialno-ekonomsko prikrajšanega prebivalstva. Člen 14 – Obveščanje javnosti (novo) Ta člen delno nadomešča prejšnji člen 13 Direktive 98/83/ES. Določbe v zvezi z dostopom do informacij so podrobnejše, saj se pričakuje, da se bo z večjo preglednostjo izboljšalo zaupanje potrošnikov v njihovo pitno vodo, vključno z njeno kakovostjo, pripravo in upravljanjem. Obveznosti sta dve: –prvič, zagotoviti je treba razpoložljivost številnih informacij na spletu, določenih na podlagi Priloge IV. Informacije, do katerih dostopa potrošnik, bi morale biti pomembne za področje, ki ga zanima; –drugič, nekatere posebne informacije je treba poleg tega zagotoviti neposredno potrošnikom (na primer na njihovih računih), kot so porabljena količina, podrobnosti o tarifah in struktura stroškov. Člen 15 – Informacije o spremljanju izvajanja (novo) Ta člen delno nadomešča prejšnji člen 13 Direktive 98/83/ES. Določbe, povezane s poročanjem, so v primerjavi s prejšnjimi določbami poenostavljene, nadomestil pa jih je nov sistem, ki ne vključuje dejanskega poročanja. S tem se zagotovi učinkovitejši sistem, saj ni več dolgega zamika med referenčnim datumom sporočenih podatkov in dejanskim datumom poročanja. V členu je predvideno, da naj bi države članice vzpostavile podatkovni niz, s katerim se zbirajo le podatki, pomembni za pitno vodo, na podlagi te direktive: incidenti, preseganje vrednosti, določenih v Prilogi, ocena nevarnosti in ocena tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu ter ukrepi, sprejeti za zagotavljanje dostopa do vode, namenjene za prehrano ljudi. Podatkovne nize bi bilo treba vzpostaviti v skladu z direktivo INSPIRE. V ta namen je predvidena podpora Evropske agencije za okolje, ki bo tudi redno dostopala do podatkov in Komisiji zagotovila preglede izvajanja Direktive na ravni Unije, ki se bodo uporabili tudi pri prihodnjih vrednotenjih Direktive (člen 17). Člen 16 – Dostop do pravnega varstva (novo) To je nov člen, ki je v skladu s členom 47 Listine o temeljnih pravicah in s katerim se izvaja Aarhuška konvencija v zvezi z dostopom do pravnega varstva. Državljani in nevladne organizacije bi morali imeti možnost, da zakonito pregledajo odločitve, ki jih države članice sprejmejo na podlagi te direktive. Člen 17 – Vrednotenje (novo)

Ta novi člen določa okvir za prihodnja vrednotenja (v smislu smernic Komisije o boljšem pravnem urejanju) Direktive. Prvo vrednotenje naj bi se izvedlo po 12 letih izvajanja Direktive, da bi prispeli podatki o vsaj dveh ciklih ocen tveganja pri oskrbi. Člen 18 – Pregled prilog (prejšnji člen 11) Ta člen nadomešča člen 11 Direktive 98/83/ES. Člen 11 je določal pregled prilog I, II in III k Direktivi z nekdanjim regulativnim postopkom s pregledom. Predlaga se, naj se ta postopek nadomesti z delegiranimi akti (za spremembo vseh prilog), tudi v skladu z zavezo institucij v medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016, da se zagotovi „čim hitrejš[a] uskladit[ev] vseh temeljnih aktov, ki še vedno vsebujejo sklice na regulativni postopek s pregledom“. Ohranjen je redni pregled Priloge I, da se zagotovi ohranjanje njene skladnosti z najnovejšimi znanstvenimi dosežki. Člen 19 – Izvajanje prenosa pooblastila (novo) To je nov standardni člen za sprejetje delegiranih aktov. Člen 20 – Postopek v odboru (prejšnji člen 12) To je nov standardni člen za sprejetje izvedbenih aktov. Prejšnji člen 13 – Obveščanje in poročanje (črtano) Člen se črta, večinoma pa ga je nadomestil novi člen 15. Prejšnji člen 14 – Časovni okvir za izpolnjevanje zahtev (črtano) Ta člen se črta, saj je leta 1998 zagotovil nekaj dodatnega časa (pet let) za izvajanje Direktive 98/83/ES do leta 2003. Ta člen je zdaj zastarel in bi ga bilo treba črtati. Prejšnji člen 15 – Izjemne okoliščine (črtano) Ta člen iz Direktive 98/83/ES je državam članicam omogočal, da od Komisije zahtevajo nekaj dodatnega časa (do šest let, poleg petih let, predvidenih v prejšnjem členu 14) za zagotovitev skladnosti z Direktivo 98/83/ES. Ta člen je zdaj zastarel in bi ga bilo treba črtati.

Prejšnji členi 16 (Razveljavitev), 17 (Prenos) in 18 (Začetek veljavnosti) Ti trije členi so črtani, nadomestilo pa jih je posodobljeno standardno besedilo za razveljavitev, prenos in začetek veljavnosti v prenovljenih direktivah (glej nove člene 22, 23 in 24). Člen 21 – Kazni (novo) Uveden je standarden nov člen o kaznih. Člen 22 – Prenos Ta člen je v skladu s standardno predlogo. Člen 23 – Razveljavitev Ta člen je v skladu s standardno predlogo. Člen 24 – Začetek veljavnosti Ta člen je v skladu s standardno predlogo. Za začetek veljavnosti Direktive po objavi v Uradnem listu je predvidenih 20 dni. Člen 25 – Naslovniki (prejšnji člen 19) Ta člen ostane nespremenjen. Priloga I

Del A Del A Priloge I se nanaša na vrednosti parametrov za mikrobiološke parametre. Na priporočilo Svetovne zdravstvene organizacije so na seznam dodani novi parametri, in sicer spore Clostridium Perfringens in koliformne bakterije, motnost (prestavljene iz prejšnjega dela C „Indikatorski parametri“) ter somatski kolifagi. Del B Del B Priloge I se nanaša na vrednosti parametrov za kemijske parametre. Na priporočilo Svetovne zdravstvene organizacije ali na podlagi previdnostnega načela je dodanih več novih parametrov (in njihove povezane vrednosti parametrov), in sicer: bisfenol A, klorat, klorit, beta-estradiol, halogenocetne kisline, mikrocistin, nonilfenol, PFAS (posamezne in skupaj), uran. Del C Del C Priloge I k Direktivi 98/83/ES se je nanašal na indikatorske parametre. Indikatorski parametri so črtani iz Priloge I (razen nekaterih, ki so bili premaknjeni v del A, na primer motnost) in prestavljeni v Prilogo IV o obveščanju potrošnikov. Razlog za to je, da indikatorski parametri ne zagotavljajo informacij, povezanih z zdravjem, temveč informacije, ki so v interesu potrošnikov (kot so okus, barva, anioni, kationi itd.). Novi del C Priloge I se nanaša na parametre, ki jih je treba oceniti na podlagi nove ocene tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu (predvideno v novem členu 10), tj. svinec in Legionello. Priloga II Del A – Splošni cilji in programi spremljanja stanja za vodo, namenjeno za prehrano ljudi Del A Priloge II se nanaša na splošne obveznosti v zvezi s programi spremljanja in ostaja večinoma nespremenjen, razen dodatka novega sklica na operativno spremljanje stanja s povezanim parametrom za motnost. To je bilo dodano na priporočilo Svetovne zdravstvene organizacije, saj se z operativnim spremljanjem stanja dnevno prinašajo hitre informacije, s katerimi se zagotavlja, da čiščenje pravilno deluje. Del B – Pogostnost Del B Priloge II se nanaša na pogostnost spremljanja. Opredeljeni sta dve kategoriji parametrov: (2)temeljni parametri (E. coli, spore Clostridium Perfringens in somatski kolifagi), ki jih je treba vedno spremljati, in sicer tako pogosto, kot je navedeno v tabeli v delu B, pri čemer zanje ni mogoče izvajati ocene tveganja pri oskrbi, in (3)vsi drugi parametri, ki jih je treba spremljati tako pogosto, kot je določeno v tabeli v delu B, dokler se ne izvede ocena tveganja pri oskrbi v skladu z delom C iste priloge. Tabela v delu B, v kateri je določena pogostnost, je poenostavljena, opomba 3 (pod tabelo) pa se črta, saj ni več potrebna.

Del C – Ocena tveganja pri oskrbi Prvi odstavki dela C so preneseni v novi člen 9 „Ocena tveganja pri oskrbi“. Preostali del (specifikacije za odstopanje od pogostnosti spremljanja pri izvajanju ocene tveganja pri oskrbi) tega dela C, ki je bil v Direktivo 98/83/ES uveden s spremembo iz leta 2015, ostane večinoma nespremenjen, redke spremembe pa se nanašajo na formalno uskladitev osnutka z besediščem preostanka Direktive. Del D – Metode vzorčenja in mesta vzorčenja Ta del, ki je bil v Direktivo 98/83/ES uveden s spremembo iz leta 2015, ostane večinoma nespremenjen. Priloga III Del A – Mikrobiološki parametri, za katere so določene metode analize Prva dva odstavka dela A se črtata, saj se nanašata na možnost spremembe dela A Priloge III z regulativnim postopkom s pregledom, možnost spremembe Priloge III z delegiranimi akti pa je predvidena že v členih 18 in 19. Seznam metod za mikrobiološke parametre je posodobljen, da zajema nove mikrobiološke parametre, vključene v del A Priloge I. Del B – Kemijski parametri, za katere so opredeljene značilnosti izvedbe Ta del je bil posodobljen s spremembo Direktive 98/83/ES iz leta 2015. Takrat sta bili uvedeni dve tabeli, od tega ena s specifikacijami, ki jo je treba uporabljati do konca leta 2019. Predlaga se, naj se ta druga tabela s specifikacijami, veljavnimi le do konca leta 2019, črta, in naj se ohrani le prva tabela. Posodobljena je bila tudi tabela s seznamom specifikacij za kemijske parametre, da zajema novi seznam kemijskih parametrov, določen v delu B Priloge I. Priloga IV (novo) Priloga IV je nova priloga, v kateri so navedene informacije, ki morajo biti zaradi obveščanja potrošnikov na voljo na spletišču. Nekateri zelo veliki dobavitelji vode bodo morali zaradi sorazmernosti zagotoviti nekatere dodatne posebne informacije, vključno z letnimi informacijami o splošnem delovanju vodovodnega sistema, kar zadeva učinkovitost, vključno s stopnjami iztekanja vode in energijsko učinkovitostjo. Predvideva se, da bi lahko večja preglednost s prispevanjem k večji ozaveščenosti o tej temi vplivala na dobavitelje vode in tudi organe držav članic, da bi obravnavali vprašanje izgub in iztekanja vode. Prejšnji prilogi IV in V Priloga IV se je nanašala na roke za prenos prejšnje Direktive 80/778/EGS v nacionalno zakonodajo (tudi ob upoštevanju pristopov različnih držav članic). Priloga V je bila prejšnja korelacijska tabela med Direktivo 80/778/EGS in Direktivo 98/83/ES. Prilogi nista več potrebni in se črtata.

Priloga V (novo) Priloga V (novo) je standardna priloga, v kateri so navedeni razveljavljena direktiva in njene nadaljnje spremembe ter njihovi datumi prenosa in uporabe. Priloga VI (novo) Priloga VI je nova korelacijska tabela med Direktivo 98/83/ES in novim predlogom prenovljene Direktive. ê 1998/83 (prilagojeno) 2017/0332 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi (prenovitev) (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe Ö o delovanju Evropske unije Õ o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena Ö 192(1) Õ 130s(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega: ò novo (1)Direktiva Sveta 98/83/ES je bila večkrat bistveno spremenjena. Ker so potrebne nove spremembe, bi bilo treba zaradi jasnosti navedeno direktivo prenoviti. ê 1998/83 uvodna izjava 1 (prilagojeno) ker je treba Direktivo Sveta 80/778/EGS z dne 15. julija 1980 o kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi , prilagoditi znanstvenemu in tehnološkemu napredku; ker izkušnje, pridobljene pri izvajanju Direktive kažejo, da je treba oblikovati ustrezno prilagodljiv in pregleden pravni okvir za to, da bodo države članice odpravile pomanjkljivosti in tako izpolnile standarde; ker bi bilo treba nadalje Direktivo ponovno proučiti glede na Pogodbo o Evropski uniji in predvsem načelo subsidiarnosti; ê 1998/83 uvodna izjava 2 (prilagojeno) ker je v skladu s členom 3b Pogodbe, ki predvideva, da ne bi smel noben ukrep Skupnosti presegati mere, ki je potrebna za dosego ciljev Pogodbe, treba popraviti Direktivo 80/778/EGS, tako da bi se osredotočila na izpolnjevanje bistvenih parametrov kakovosti in zdravja, pri čemer lahko države članice prosto dodajo druge parametre, če se jim zdi primerno; ê 1998/83 uvodna izjava 3 ker mora v skladu z načelom subsidiarnosti ukrepanje Skupnosti podpreti in dopolniti ukrepe pristojnih organov držav članic; ê 1998/83 uvodna izjava 4 ker v skladu z načelom subsidiarnosti naravne in družbeno ekonomske razlike med regijami Unije zahtevajo, da se večina odločitev v zvezi s spremljanjem stanja, analizo in potrebnimi ukrepi za odpravo pomanjkljivosti sprejema na lokalni, regionalni ali nacionalni ravni, v kolikor te razlike ne smejo ovirati vzpostavitve okvira zakonov in drugih predpisov, določenih s to direktivo; ê 1998/83 uvodna izjava 5 ker so standardi Skupnosti za bistvene in preventivne parametre pitne vode potrebni za dosego minimalnih ciljev okoljske kakovosti v zvezi z drugimi ukrepi, ki jih je treba opredeliti, da bi lahko varovali in pospeševali trajnostno uporabo vode, namenjene za prehrano ljudi;

ê 1998/83 uvodna izjava 6 (prilagojeno) ð novo (2)ð Direktiva 98/83/ES je določila pravni okvir za varovanje zdravja ljudi pred škodljivimi učinki vsakršne kontaminacije vode, namenjene za prehrano ljudi, z zagotavljanjem, da je zdravstveno ustrezna in čista. Ta direktiva bi morala imeti isti cilj. ï ker je treba glede na pomen kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi, za človekovo zdravje Ö V ta namen je treba Õ na ravni Ö Unije Õ Skupnosti predpisati bistvene standarde kakovosti ð minimalne zahteve ï, ki jih mora izpolnjevati voda, predvidena za ta namen;. ð Države članice bi morale sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev, da je voda, namenjena za prehrano ljudi, brez mikroorganizmov in parazitov ter brez snovi, ki lahko v določenih primerih predstavljajo morebitno nevarnost za zdravje ljudi, ter da izpolnjuje navedene minimalne zahteve. ï ê 1998/83 uvodna izjava 7 ker je treba vključiti vodo, uporabljeno v živilski industriji, razen če je mogoče ugotoviti, da uporaba take vode ne vpliva na zdravstveno ustreznost končnega proizvoda; ê 1998/83 uvodna izjava 8 ker bi bilo treba, da bi podjetjem za oskrbo z vodo omogočili izpolnjevanje standardov kakovosti za pitno vodo, uporabiti ustrezne varstvene ukrepe za zagotovitev, da se površinska in podzemna voda ohranjata čisti; ker je mogoče isti cilj doseči z ustreznimi ukrepi za čiščenje vode, ki se uporabijo pred oskrbo; ê 1998/83 uvodna izjava 9 (prilagojeno) ker skladnost evropske vodne politike predvideva, da se pravočasno sprejme primerno okvirno direktivo za vodo; ê 1998/83 uvodna izjava 10 (prilagojeno) ð novo (3)ker je treba iIz področja uporabe te direktive Ö je treba Õ izključiti naravne mineralne vode in vode, ki so medicinski proizvodi, saj so bila za te vrste vode določena posebna pravila; ð so te vode zajete v Direktivi 2009/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta oziroma Direktivi 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Direktiva 2009/54/ES obravnava tako naravne mineralne vode kot tudi izvirske vode, vendar bi morala biti samo prva kategorija izvzeta iz področja uporabe te direktive. V skladu s tretjim pododstavkom člena 9(4) Direktive 2009/54/ES bi morale izvirske vode izpolnjevati določbe te direktive. V primeru vode, namenjene za prehrano ljudi, ki se toči v steklenice ali posode, namenjene prodaji ali uporabi pri proizvodnji, pripravi ali obdelavi živil, bi morala voda izpolnjevati določbe te direktive do mesta ustrezanja (tj. pipe), nato pa bi se morala obravnavati kot živilo v skladu z drugim pododstavkom člena 2 Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta. ï ê 1998/83 uvodna izjava 11 ker so ukrepi potrebni za vse parametre, pomembne za zdravje, in za druge parametre, če je prišlo do poslabšanja kakovosti; ker bi bilo treba nadalje te ukrepe skrbno uskladiti z izvajanjem Direktive Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet in Direktivo 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet ;

ò novo (4)V skladu z zaključkom evropske državljanske pobude o pravici do vode (Pravica do vode) se je začelo vseevropsko javno posvetovanje in za Direktivo 98/83/ES je bila opravljena ocena programa ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT). Na podlagi tega se je izkazalo, da je treba nekatere določbe Direktive 98/83/ES posodobiti. Opredeljena so bila štiri področja, na katerih so možne izboljšave, in sicer seznam vrednosti parametrov, ki temeljijo na kakovosti, omejeno zanašanje na pristop, ki temelji na tveganju, nenatančne določbe glede obveščanja potrošnikov in razlike med sistemi za odobritev materialov, ki so v stiku z vodo, namenjeno za prehrano ljudi. Poleg tega je evropska državljanska pobuda o pravici do vode kot ločen problem opredelila dejstvo, da del prebivalstva, zlasti marginalizirane skupine, nima dostopa do vode, namenjene za prehrano ljudi, ki je tudi ena od zavez v okviru cilja trajnostnega razvoja št. 6 iz Agende 2030 ZN. Zadnja opredeljena težava je splošno pomanjkanje ozaveščenosti o iztekanju vode, ki je posledica nezadostnega vlaganja v vzdrževanje in obnavljanje vodne infrastrukture, na kar je bilo opozorjeno tudi v posebnem poročilu Evropskega računskega sodišča o vodni infrastrukturi. (5)Regionalni urad Svetovne zdravstvene organizacije za Evropo je opravil natančen pregled seznama parametrov in vrednosti parametrov iz Direktive 98/83/ES, da bi ugotovil, če ga je treba posodobiti zaradi tehničnega in znanstvenega napredka. Rezultati navedenega pregleda so pokazali, da bi bilo treba nadzorovati enterične patogene in Legionello, dodati šest kemijskih parametrov ali skupin parametrov, tri reprezentativne spojine, ki so endokrini motilci, pa bi se morale upoštevati s previdnostnimi referenčnimi vrednostmi. Za tri nove parametre bi bilo treba ob upoštevanju previdnostnega načela določiti vrednosti parametrov, ki so strožje od vrednosti, ki jih je predlagala Svetovna zdravstvena organizacija, vendar še vedno izvedljive. Za svinec je Svetovna zdravstvena organizacija ugotovila, da bi morale biti koncentracije tako nizke, kot je razumno izvedljivo, medtem ko vrednosti kroma še vedno ocenjuje; zato bi se za oba parametra moralo uporabiti prehodno obdobje desetih let, preden začnejo veljati strožje vrednosti. (6)Poleg tega je Svetovna zdravstvena organizacija predlagala, naj tri vrednosti parametrov postanejo manj stroge in naj se pet parametrov črta s seznama. Vendar se navedene spremembe ne štejejo za potrebne, saj pristop, ki temelji na tveganju, uveden z Direktivo Komisije (EU) 2015/1787, dobaviteljem vode pod določenimi pogoji omogoča črtanje parametra s seznama parametrov, ki jih je treba spremljati. Metode čiščenja za izpolnjevanje navedenih vrednosti parametrov že obstajajo. ê 1998/83 uvodna izjava 12 ker je treba določiti posamezne vrednosti parametrov za snovi, pomembne v vsej Skupnosti, na raven, ki je dovolj stroga, da zagotovi dosego namena te direktive; ê 1998/83 uvodna izjava 13 ker vrednosti parametrov temeljijo na razpoložljivih znanstvenih znanjih in upoštevajo tudi previdnostno načelo; ker so bile te vrednosti izbrane zato, da se zagotovi varno uživanje vode, namenjene za prehrano ljudi, za celo življenje in tako predstavlja visoko raven varovanja zdravja; ê 1998/83 uvodna izjava 14 ker bi bilo treba najti ravnovesje, da bi preprečili tako mikrobiološka kot kemična tveganja; ker bi morala v ta namen določitev vrednosti parametrov, uporabljenih za vodo, namenjeno za prehrano ljudi, temeljiti na upoštevanju pomislekov glede javnega zdravja in na metodi ocenjevanja tveganja; ê 1998/83 uvodna izjava 15 ker zdaj ni dovolj dokazov, na katerih bi temeljile vrednosti parametrov za kemikalije — povzročitelje motenj endokrinih žlez na ravni Skupnosti, vendar pa narašča zaskrbljenost glede morebitnega vpliva zdravju škodljivih snovi na ljudi ter prosto živeče živali in rastline; ê 1998/83 uvodna izjava 16 ker zlasti standardi v Prilogi I splošno temeljijo na „Smernicah za kakovost pitne vode“ Svetovne zdravstvene organizacije in na mnenju Znanstvenega svetovalnega odbora Komisije za proučitev strupenosti in strupenosti za ekosisteme kemičnih spojin;

ê 1998/83 uvodna izjava 17 (prilagojeno) (7)ker morajo Ö Kadar je na njihovih ozemljih to potrebno za zaščito zdravja ljudi, bi se moralo od Õ države članice Ö zahtevati, da Õ določijoti vrednosti za druge dodatne parametre, ki niso vključeni v Prilogo I, kjer je to na njihovih ozemljih potrebno za zaščito zdravja ljudi;. ê 1998/83 uvodna izjava 18 (prilagojeno) ker lahko države članice določijo vrednosti za dodatne parametre, ki niso vključeni v Prilogo I, kjer se to zdi potrebno za zagotavljanje kakovosti proizvodnje, distribucije in inšpekcijskega pregleda vode, namenjene za prehrano ljudi; ê 1998/83 uvodna izjava 19 ker morajo države, kadar se jim zdi potrebno, da sprejmejo standarde, strožje od standardov, določenih v Prilogi I, del A in B, ali standarde za dodatne parametre, ki niso vključeni v Prilogi I, vendar potrebni za zaščito zdravja ljudi, obvestiti Komisijo o teh standardih; ê 1998/83 uvodna izjava 20 ker morajo države članice pri uvajanju ali ohranjanju strožjih varstvenih ukrepov spoštovati načela in pravila Pogodbe, kot jih razlaga Evropsko sodišče; ò novo (8)Elementi preventivnega načrtovanja varne oskrbe in elementi, ki temeljijo na tveganju, so bili v Direktivi 98/83/ES obravnavani le v omejenem obsegu. Prvi elementi pristopa, ki temelji na tveganju, so bili uvedeni že leta 2015 z Direktivo (EU) 2015/1787, ki je spremenila Direktivo 98/83/ES, da bi se državam članicam omogočilo odstopanje od programov spremljanja, ki so jih vzpostavile, če se opravijo verodostojne ocene tveganja, ki lahko temeljijo na smernicah Svetovne zdravstvene organizacije o kakovosti pitne vode. Te smernice, ki so določile t. i. načrt varne oskrbe z vodo, so skupaj s standardom EN 15975-2 o zanesljivosti oskrbe s pitno vodo, mednarodno priznana načela, na katerih temeljijo proizvodnja, distribucija, spremljanje in analiza parametrov za vodo, namenjeno za prehrano ljudi. Ohraniti bi jih bilo treba tudi v tej direktivi. Da bi se zagotovilo, da navedena načela niso omejena na vidike spremljanja, da bi se čas in sredstva osredotočili na tveganja, ki so pomembna, in na stroškovno učinkovite ukrepe pri viru ter da bi se izognili analizam in prizadevanjem v zvezi z nepomembnimi vprašanji, je primerno uvesti pristop, ki v celoti temelji na tveganju, po vsej verigi oskrbe, od območja odvzema prek distribucije do pipe. Ta pristop bi moral biti sestavljen iz treh komponent: prvič, ocena nevarnosti, povezanih z območjem odvzema („ocena nevarnosti“), ki jo opravi država članica v skladu s smernicami in priročnikom o načrtu varne oskrbe z vodo Svetovne zdravstvene organizacije; drugič, možnost, da dobavitelj vode spremljanje prilagodi glavnim tveganjem („ocena tveganja pri oskrbi“); in tretjič, ocena možnih tveganj, ki izhajajo iz hišnih vodovodnih omrežij (npr. Legionella ali svinec) („ocena tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu“), ki jo opravi država članica. Te ocene bi se morale redno pregledovati, med drugim kot odziv na grožnje, ki jih predstavljajo izjemni vremenski pojavi, povezani s podnebjem, in znane spremembe človekovega delovanja na območju odvzema ali kot odziv na incidente, povezane z virom. Pristop, ki temelji na tveganju, zagotavlja stalno izmenjavo informacij med pristojnimi organi in dobavitelji vode. (9)Ocena nevarnosti bi morala biti namenjena zmanjšanju stopnje čiščenja, ki se zahteva za proizvodnjo vode, namenjene za prehrano ljudi, na primer z zmanjšanjem pritiskov, ki povzročajo onesnaževanje vodnih teles, ki se uporabljajo za odvzem vode, namenjene za prehrano ljudi. V ta namen bi morale države članice opredeliti nevarnosti in možne vire onesnaževanja, ki so povezani s temi vodnimi telesi, ter spremljati onesnaževala, ki so jih opredelile kot pomembna, na primer zaradi opredeljenih nevarnosti (npr. mikroplastika, nitrati, pesticidi ali zdravila, opredeljeni v skladu z Direktivo 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta), zaradi njihove naravne prisotnosti na območju odvzema (npr. arzen) ali zaradi informacij dobaviteljev vode (npr. nenadno povečanje določenega parametra v surovi vodi). Ti parametri bi se morali uporabiti kot označevalci, ki spodbudijo ukrepanje pristojnih organov, da bi se zmanjšal pritisk na vodna telesa, kot so preprečevalni ali blažilni ukrepi (vključno z raziskavami, namenjenimi razumevanju učinkov na zdravje, kadar je to potrebno), da bi se zaščitila navedena vodna telesa in obravnaval vir onesnaževanja, v sodelovanju z dobavitelji vode in zainteresiranimi stranmi. (10)Glede ocene nevarnosti Direktiva 2000/60/ES od držav članic zahteva, da opredelijo vodna telesa, ki se odvzemajo za vodo, namenjeno za prehrano ljudi, jih spremljajo in sprejmejo ustrezne ukrepe za preprečevanje poslabšanja njihove kakovosti, da bi se zmanjšala stopnja čiščenja, ki je potrebna za proizvodnjo vode, primerne za prehrano ljudi. Da bi se izognili podvajanju obveznosti, bi morale države članice med izvajanjem ocene nevarnosti uporabiti spremljanje, ki se izvaja v skladu s členoma 7 in 8 Direktive 2000/60/ES ter Prilogo V k navedeni direktivi, kot tudi ukrepe, vključene v programih ukrepov na podlagi člena 11 Direktive 2000/60/ES. ê 1998/83 uvodna izjava 21 (prilagojeno) ð novo (11)ker morajo vVrednosti parametrov Ö , ki se uporabljajo za oceno kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi, morajo Õ ustrezati na mestih, kjer je voda, namenjena za prehrano ljudi, dostopna uporabnikom.; ð Vendar na kakovost vode, namenjene za prehrano ljudi, lahko vpliva hišno vodovodno omrežje. Svetovna zdravstvena organizacija ugotavlja, da v Uniji med vsemi patogeni, ki se prenašajo po vodi, največje zdravstveno breme predstavlja Legionella. Prenaša se z vdihovanjem prek sistemov za toplo vodo, na primer med prhanjem. Zato je jasno povezana s hišnim vodovodnim omrežjem. Ker bi uvedba enostranske obveznosti spremljanja prisotnosti tega patogena v vseh zasebnih in javnih prostorih povzročila nerazumno visoke stroške, je zato ocena tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu primernejša za rešitev tega problema. Poleg tega bi morala biti v okviru ocene tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu obravnavana tudi možna tveganja, ki izhajajo iz proizvodov in materialov, ki so v stiku z vodo, namenjeno za prehrano ljudi. Ocena tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu bi morala tako med drugim vključevati usmeritev spremljanja na prednostne prostore, oceno tveganj, ki izhajajo iz hišnega vodovodnega omrežja ter z njim povezanih proizvodov in materialov, kot tudi preverjanje lastnosti gradbenih proizvodov, ki so v stiku z vodo, namenjeno za prehrano ljudi, na podlagi njihove izjave o lastnostih v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. Izjavi o lastnostih bi bilo treba priložiti tudi informacije iz členov 31 in 33 Uredbe (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta. Na podlagi te ocene bi morale države članice sprejeti vse potrebne ukrepe, s katerimi bi med drugim zagotovile, da so v skladu s smernicami Svetovne zdravstvene organizacije vzpostavljeni ustrezni nadzorni ukrepi in ukrepi upravljanja (npr. v primeru izbruhov) ter da migracija z gradbenih proizvodov ne ogroža zdravja ljudi. Vendar, brez poseganja v Uredbo (EU) št. 305/2011, kadar bi ti ukrepi pomenili omejitve prostega pretoka proizvodov in materialov v Uniji, bi morale biti te omejitve ustrezno utemeljene in strogo sorazmerne ter ne bi smele biti sredstvo samovoljne diskriminacije ali prikrita omejitev trgovine med državami članicami. ï

ò novo (12)Določbe Direktive 98/83/ES o zagotavljanju kakovosti obdelave, opreme in materialov niso bile uspešne pri obravnavanju ovir na notranjem trgu, kar zadeva prosti pretok gradbenih proizvodov, ki so v stiku z vodo, namenjeno za prehrano ljudi. Še vedno veljajo nacionalne odobritve proizvodov z različnimi zahtevami v posameznih državah članicah. Zato je trženje proizvodov po celotni Uniji za proizvajalce težavno in drago. Odprava tehničnih ovir se lahko uspešno doseže samo z oblikovanjem harmoniziranih tehničnih specifikacij za gradbene proizvode, ki so v stiku z vodo, namenjeno za prehrano ljudi, v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011. Navedena uredba omogoča razvoj evropskih standardov za harmonizacijo metod ocenjevanja gradbenih proizvodov, ki so v stiku z vodo, namenjeno za prehrano ljudi, ter določitev mejnih vrednosti in razredov v skladu z ravnijo lastnosti bistvene značilnosti. V ta namen je bila v delovni program na področju standardizacije za leto 2017 vključena zahteva za standardizacijo, ki zahteva standardizacijo na področju higiene in varnosti za proizvode in materiale, ki so v stiku z vodo, namenjeno za prehrano ljudi, v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011, standard pa naj bi bil izdan do leta 2018. Objava tega harmoniziranega standarda v Uradnem listu Evropske unije bo zagotovila razumno sprejemanje odločitev za dajanje varnih gradbenih proizvodov, ki so v stiku z vodo, namenjeno za prehrano ljudi, na trg ali omogočanje njihove dostopnosti na trgu. Posledično bi bilo treba določbe o opremi in materialih, ki so v stiku z vodo, namenjeno za prehrano ljudi, črtati, delno nadomestiti z določbami v zvezi z oceno tveganja pri distribuciji v gospodinjstvu in dopolniti z ustreznimi harmoniziranimi standardi v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011. ê 1998/83 uvodna izjava 22 ker na kakovost vode, namenjene za prehrano ljudi, lahko vpliva hišno vodovodno omrežje; ker se nadalje priznava, da za hišno vodovodno omrežje ali njegovo vzdrževanje ne morejo biti odgovorne države članice; ê 1998/83 uvodna izjava 23 (prilagojeno) ð novo (13)ker bi morala vVsaka država članica vzpostaviti Ö bi morala zagotoviti, da so vzpostavljeni Õ programie spremljanja stanja, da bi preverila, če voda, namenjena za prehrano ljudi, izpolnjuje zahteve te direktive.; ker bi morali ti programi spremljanja stanja ustrezati lokalnim potrebam in izpolnjevati minimalne zahteve spremljanja stanja, predpisane v tej direktivi; ð Večino spremljanja za namene te direktive opravijo dobavitelji vode. Tem bi se morala zagotoviti določena prožnost glede parametrov, ki jih spremljajo za namene ocene tveganja pri oskrbi. Če parameter ni zaznan, bi morali imeti dobavitelji vode možnost zmanjšanja pogostnosti spremljanja ali prenehanja spremljanja tega parametra. Ocena tveganja pri oskrbi bi se morala uporabljati pri večini parametrov. Vendar bi se moral osnovni seznam parametrov vedno spremljati z določeno najmanjšo pogostnostjo. Ta direktiva vsebuje predvsem določbe o pogostnosti spremljanja za namene pregledov skladnosti in le omejene določbe o spremljanju za operativne namene. Dodatno spremljanje za operativne namene je lahko potrebno za zagotovitev pravilnega delovanja čiščenja vode v skladu s presojo dobavitelja vode. V zvezi s tem se dobavitelji vode lahko sklicujejo na smernice in priročnik o načrtu varne oskrbe z vodo Svetovne zdravstvene organizacije. ï ò novo (14)Pristop, ki temelji na tveganju, bi morali postopoma uporabljati vsi dobavitelji vode, vključno z malimi dobavitelji vode, saj je ocena Direktive 98/83/ES pokazala, da jo ti dobavitelji pomanjkljivo izvajajo, včasih zaradi stroškov izvajanja nepotrebnih dejavnosti spremljanja. Pri uporabi pristopa, ki temelji na tveganju, bi bilo treba upoštevati varnostne pomisleke. ê 1998/83 uvodna izjava 24 ker bi morale biti metode, uporabljene za analizo kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi take, da zagotovijo zanesljivost in primerljivost dobljenih rezultatov; ê 1998/83 uvodna izjava 25 (prilagojeno) ð novo (15)ker bi morale države članice vV primeru neizpolnjevanja zahtev te direktive Ö bi morala zadevna država članica Õ ð takoj ï raziskati vzrok in zagotoviti, da se čimprej izvedejo Ö potrebni Õ sanacijski ukrepi za ponovno vzpostavitev kakovosti vode.; Ö V primerih, ko oskrba z vodo predstavlja možno nevarnost za zdravje ljudi, bi bilo treba oskrbo s tako vodo prepovedati ali omejiti njeno uporabo. Õ ð Poleg tega je treba pojasniti, da bi morale države članice neizpolnjevanje minimalnih zahtev za vrednosti, povezane z mikrobiološkimi in kemijskimi parametri, samodejno šteti kot možno nevarnost za zdravje ljudi. ï Ö V primeru potrebe po sanacijskem ukrepu za ponovno vzpostavitev kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi, v skladu s členom 191(2) Pogodbe, bi bilo treba dati prednost ukrepom, ki urejajo problem pri viru. Õ

ê 1998/83 uvodna izjava 26 (prilagojeno) ker je pomembno preprečiti, da onesnažena voda povzroča možno nevarnost za zdravje ljudi; ker bi bilo treba oskrbo s tako vodo prepovedati ali omejiti njeno uporabo; ê 1998/83 uvodna izjava 27 ker mora zadevna država članica v primeru neizpolnjevanja določenega indikatorskega parametra proučiti, ali neizpolnjevanje predstavlja tveganje za zdravje ljudi; ker bi morala sanacijsko ukrepati za ponovno vzpostavitev kakovosti vode, kjer je to potrebno za varovanje zdravja ljudi; ê 1998/83 uvodna izjava 28 (prilagojeno) ker bi bilo treba v primeru potrebe po sanacijskem ukrepu za ponovno vzpostavitev kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi, v skladu s členom 130r(2) Pogodbe, dati prednost ukrepom, ki urejajo problem pri viru; ê 1998/83 uvodna izjava 29 (prilagojeno) ð novo (16)ker bi bilo treba dDržave članice ð ne bi več smele ï pooblastiti, Ö imeti pooblastila, Õ da pod določenimi pogoji dovolijo odstopanja od te direktive;. ð Prvotni namen odstopanj je bil, da se da državam članicam na voljo do devet let za odpravo neskladnosti z vrednostjo parametra. Izkazalo se je, da je ta postopek obremenjujoč tako za države članice kot tudi za Komisijo. Poleg tega je v nekaterih primerih povzročil zamude pri sprejemanju sanacijskih ukrepov, saj se je možnost odstopanja štela za prehodno obdobje. Določbo o odstopanjih bi bilo zato treba črtati. Zaradi varovanja zdravja ljudi bi se morale v primeru prekoračitve vrednosti parametra določbe v zvezi s sanacijskimi ukrepi uporabljati takoj, brez možnosti odstopanja od vrednosti parametra. Odstopanja, ki so jih države članice odobrile v skladu s členom 9 Direktive 98/83/ES in ki se še vedno uporabljajo ob začetku veljavnosti te direktive, pa bi se morala še naprej uporabljati do prenehanja odstopanja, vendar se jih ne bi smelo obnoviti. ï ker je nadalje treba vzpostaviti primeren okvir za taka odstopanja, pod pogojem da ne smejo predstavljati možne nevarnosti za zdravje ljudi in da oskrbe vode, namenjene za prehrano ljudi, na določenem območju ni mogoče ohranjati na drug sprejemljiv način; ò novo (17)Komisija je v svojem odgovoru na državljansko pobudo „Pravica do vode“ leta 2014 pozvala države članice, naj v skladu s priporočili Svetovne zdravstvene organizacije vsem državljanom zagotovijo dostop do najnujnejše oskrbe z vodo. Poleg tega se je zavezala, da si bo „z okoljskimi politikami […] še naprej prizadevala za […] izboljšanje dostopa do varne pitne vode za vse državljane“. To je v skladu s ciljem trajnostnega razvoja št. 6 ZN in z njim povezanim ciljem „vsem omogočiti enakopraven dostop do čiste in poceni pitne vode“. Koncept enakopravnega dostopa zajema širok spekter vidikov, kot so razpoložljivost (npr. zaradi geografskih razlogov, pomanjkanja infrastrukture ali posebnih razmer nekaterih delov prebivalstva), kakovost, sprejemljivost ali cenovna dostopnost. Glede cenovne dostopnosti vode je treba opozoriti, da lahko države članice pri določanju tarif za vodo v skladu z načelom povračila stroškov iz Direktive 2000/60/ES upoštevajo spremembe v ekonomskih in socialnih pogojih za prebivalstvo ter lahko zato sprejmejo socialne tarife ali ukrepe za zaščito prebivalstva iz socialno-ekonomsko prikrajšanih okolij. Ta direktiva obravnava zlasti vidike dostopa do vode, ki so povezani s kakovostjo in razpoložljivostjo. Da bi obravnavali navedene vidike, se odzvali na evropsko državljansko pobudo in prispevali k izvajanju načela 20 evropskega stebra socialnih pravic, v skladu s katerim ima „vsakdo […] pravico dostopa do kakovostnih osnovnih storitev, vključno z vodo,“ bi se moralo od držav članic zahtevati, da vprašanje dostopa do vode obravnavajo na nacionalni ravni, pri čemer pa bi morale imeti možnost, da do določene mere same odločajo o točni vrsti ukrepa, ki naj bi se izvedel. To je mogoče z ukrepi, ki so med drugim namenjeni izboljšanju dostopa do vode, namenjene za prehrano ljudi, za vse, na primer s prosto dostopnimi fontanami v mestih, ter spodbujanju njene uporabe z omogočanjem proste oskrbe z vodo, namenjeno za prehrano ljudi, v javnih zgradbah in restavracijah. (18)Evropski parlament je v svoji resoluciji o nadaljnji obravnavi evropske državljanske pobude „Pravica do vode“, zahteval, „da bi morale države članice nameniti posebno pozornost potrebam ranljivih skupin v družbi“. Posebne razmere manjšinskih kultur, kot so Romi, Sinti, Kalé in potujoče skupine (Travellers, Gens du voyage) itd., ne glede na to, ali prebivajo na enem mestu ali ne, zlasti pomanjkanje njihovega dostopa do pitne vode, so bile priznane tudi v poročilu Komisije o izvajanju okvira EU za nacionalne strategije vključevanja Romov in v priporočilu Sveta o učinkovitih ukrepih za vključevanje Romov v državah članicah. Glede na to splošno ozadje je primerno, da države članice ranljivim in marginaliziranim skupinam namenijo posebno pozornost tako, da sprejmejo ukrepe, potrebne za zagotovitev dostopa teh skupin do vode. Brez poseganja v pravico držav članic do opredelitve teh skupin, bi te bi morale vključevati vsaj begunce, nomadske skupnosti, brezdomce in manjšinske kulture, kot so Romi, Sinti, Kalé in potujoče skupine (Travellers, Gens du voyage) itd., ne glede na to, ali prebivajo na enem mestu ali ne. Takšni ukrepi za zagotavljanje dostopa, ki so prepuščeni presoji držav članic, lahko na primer vključujejo zagotavljanje alternativnih sistemov oskrbe (individualne naprave za čiščenje), zagotavljanje vode prek cistern (tovornjaki in cisterne) in zagotavljanje potrebne infrastrukture za taborišča. ê 1998/83 uvodna izjava 30 ker priprava ali distribucija vode, namenjene za prehrano ljudi terja uporabo določenih snovi ali materialov, so potrebna pravila, ki urejajo njihovo uporabo, da bi se izognili možnim škodljivim vplivom na zdravje ljudi;

ê 1998/83 uvodna izjava 31 ker lahko znanstveni in tehnični napredek zahteva hitro prilagajanje tehničnih zahtev, predpisanih v prilogah II in III; ker je treba nadalje za lažjo uporabo ukrepov, potrebnih v ta namen, predpisati postopek, po katerem lahko Komisija sprejema te prilagoditve ob pomoči odbora, sestavljenega iz predstavnikov držav članic; ê 1998/83 uvodna izjava 32 ker bi bilo treba potrošnike ustrezno in primerno obveščati o kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi, o vseh odstopanjih, ki jih dovolijo države članice, ter o vseh sanacijskih ukrepih, ki jih sprejmejo pristojni organi; ker bi bilo treba nadalje upoštevati tehnične in statistične potrebe Komisije ter pravice posameznika, da pridobi ustrezne informacije v zvezi s kakovostjo vode, namenjene za prehrano ljudi; ê 1998/83 uvodna izjava 33 ker je morda v izjemnih okoliščinah in za zemljepisno opredeljena območja potrebno državam članicam dopustiti daljši časovni okvir za izpolnjevanje določenih določb te direktive; ê 1998/83 uvodna izjava 34 (prilagojeno) ker ta direktiva ne bi smela vplivati na obveznosti držav članic glede rokov za prenos v nacionalno zakonodajo ali glede uporabe, prikazane v Prilogi IV, ò novo (19)Sedmi okoljski akcijski načrt do leta 2020 „Dobro živeti ob upoštevanju omejitev našega planeta“ zahteva dostop javnosti do jasnih informacij o okolju na nacionalni ravni. Direktiva 98/83/ES je zagotavljala le pasiven dostop do informacij, kar pomeni, da so morale države članice zgolj zagotoviti, da so bile informacije na voljo. Te določbe bi bilo zato treba nadomestiti in zagotoviti, da so aktualne informacije lahko dostopne, na primer na spletnem mestu, povezava do katerega bi se morala dejavno razširjati. Aktualne informacije bi morale poleg rezultatov programov spremljanja stanja vključevati tudi dodatne informacije, ki bi lahko bile koristne za javnost, kot so npr. informacije o indikatorjih (železo, trdota, minerali itd.), ki pogosto vplivajo na mnenje potrošnikov o vodovodni vodi. Zato bi bilo treba indikatorske parametre iz Direktive 98/83/ES, ki niso zagotavljali informacij v zvezi z zdravjem, nadomestiti s spletnimi informacijami o teh parametrih. Zelo velikim dobaviteljem vode bi morale biti v spletni obliki na voljo tudi dodatne informacije, med drugim o energijski učinkovitosti, vodenju, upravljanju, stroškovni strukturi in obdelavi. Predpostavlja se, da bosta boljše znanje potrošnikov in večja preglednost prispevala k okrepitvi zaupanja državljanov v dobavljeno vodo. To naj bi prispevalo k večji uporabi vodovodne vode, s čimer bi se zmanjšali plastični odpadki in emisije toplogrednih plinov, kar bi imelo pozitiven vpliv na blažitev podnebnih sprememb in celotno okolje. (20)Iz istih razlogov in da bi se povečala ozaveščenost potrošnikov glede posledic porabe vode, bi morali ti (na primer na računih ali prek pametnih aplikacij) prejeti tudi informacije o porabljeni količini, stroškovni strukturi tarife, ki jo zaračunava dobavitelj vode, vključno s spremenljivimi in stalnimi stroški, ter o ceni litra vode, namenjene za prehrano ljudi, kar bi omogočilo primerjavo s ceno ustekleničene vode. (21)Načela, ki se upoštevajo pri določanju tarif za vodo, namreč povračilo stroškov storitev za rabo vode ter „plača povzročitelj obremenitve“, so določena v Direktivi 2000/60/ES. Vendar finančna vzdržnost zagotavljanja storitev za rabo vode ni vedno zagotovljena, zato včasih prihaja do nezadostnega vlaganja v vzdrževanje vodne infrastrukture. Zaradi izboljšanja tehnik spremljanja so stopnje iztekanja vode, ki je predvsem posledica tovrstnega nezadostnega vlaganja, čedalje bolj očitne in na ravni Unije bi bilo treba spodbujati zmanjšanje izgube