KAZALO

1........... UVOD........................................................................................................................... 4

2........... PREGLED IZVAJANJA PROGRAMA INSC S STRANI UPRAVIČENCEV............. 6

3........... IZVAJANJE LETNIH AKCIJSKIH PROGRAMOV V ŠTEVILKAH.......................... 8

4........... SKLEPNE UGOTOVITVE......................................................................................... 12

POVZETEK

To poročilo in njegov spremni dokument se nanašata na vse letne akcijske programe instrumenta za sodelovanje na področju jedrske varnosti (v nadaljnjem besedilu: INSC) od leta 2007 naprej, ki se v letih 2010 in 2011 še izvajajo. Opisuje tudi spremembe v zvezi z letnimi akcijskimi programi za leti 2010 in 2011.

Instrument INSC je začel veljati 1. januarja 2007 (za obdobje 2007–2013). Glavni cilji instrumenta so podpora pri spodbujanju visoke ravni jedrske varnosti in varstva pred sevanjem ter pri uporabi učinkovitih in uspešnih nadzornih ukrepov za jedrske snovi v državah, ki niso članice EU, po celem svetu.

V letih 2010 in 2011 se je v okviru programa INSC nadaljevalo sodelovanje na področju jedrske varnosti z državami nekdanje Sovjetske zveze, ki se je začelo v okviru programa TACIS (tehnična pomoč za Skupnost neodvisnih držav) (glej Poročilo 2007–2009 v skladu s členom 18)[1], in se razširilo na celotni svet. Komisija je okvirni program za obdobje 2010–2011 in letne akcijske programe za zadevna leta sprejela ob upoštevanju mnenja odbora INSC.

Glavni cilj INSC v obdobju 2010–2011 je bil krepitev regulativnih organov v državah upravičenkah, da bi se spodbudila kultura učinkovite jedrske varnosti na vseh ravneh ter se izboljšalo varno in odgovorno ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki.

Sodelovanje na področju jedrske varnosti je bilo postopoma preusmerjeno v okrepljeno sodelovanje z regulativnimi organi za jedrsko varnost tretjih držav ter ravnanje z radioaktivnimi odpadki in sanacijo nekdanjih jedrskih lokacij. V zvezi s tem je treba izpostaviti nadaljnja prizadevanja za sanacijo opuščenih rudnikov urana in predelovalnih obratov v Srednji Aziji.

Komisija je po nesreči v jedrski elektrarni Fukušima-Daiči pozvala države iz okvira evropske sosedske politike, da sodelujejo v razpravah, katerih namen je razširitev celovitih ocen tveganj in varnosti („izredni varnostni pregledi“) delujočih jedrskih elektrarn, vključno z medsebojnim strokovnim pregledom nacionalnih poročil, ker je menila, da bi pri tem nekatere od teh držav lahko imele koristi od sodelovanja s Komisijo v okviru INSC. Ukrajina se je odločila za enak razpored izrednih varnostnih pregledov kot Evropska unija, ne da bi potrebovala podporo INSC. Armenija je zaprosila za tehnično podporo pri izvajanju pregledov, ki je bila vključena v okviru dela II letnega akcijskega programa za leto 2011 INSC.

Glavne spremembe pri sodelovanju na področju jedrske varnosti in pomoči, zagotovljeni v okviru INSC, v letih 2010 in 2011 so opisane v nadaljevanju. Več podrobnosti o projektih v okviru akcijskih programov od leta 2007 do leta 2011 je navedenih v delovnem dokumentu služb Komisije, ki spremlja to poročilo.

1. UVOD

To poročilo se predloži Evropskemu parlamentu in Svetu ter se naslovi na Evropski ekonomsko-socialni odbor in Odbor regij v skladu z zahtevami za poročanje iz člena 18 Uredbe Sveta (EURATOM) št. 300/2007 z dne 19. februarja 2007 o vzpostavitvi instrumenta za sodelovanje na področju jedrske varnosti[2] (v nadaljnjem besedilu: Uredba o INSC).

Da bi odpravila zaskrbljenost držav članic v zvezi z varnostjo po nesreči v Černobilu, je Komisija leta 1991 začela izvajati program jedrske varnosti v okviru programa TACIS. Med letoma 1991 in 2006 je bilo več kot 1,3 milijarde EUR namenjenih projektom jedrske varnosti.

Od leta 2007 so se dejavnosti pomoči in sodelovanja EU na področju jedrske varnosti nadaljevale v okviru instrumenta za sodelovanje na področju jedrske varnosti (v nadaljnjem besedilu: INSC)[3]. Treba je poudariti, da je INSC uvedel številne spremembe v primerjavi s programom jedrske varnosti TACIS.

Prvič, geografski obseg navedenih dejavnosti ni bil več omejen na države nekdanje Sovjetske zveze. Vključene so tudi tretje države po vsem svetu. S tem lahko Komisija izkušnje, pridobljene s programom TACIS[4], uporabi tudi drugje za reševanje potreb držav v vzponu in držav z uveljavljenimi jedrskimi programi, ki pa potrebujejo izboljšanje jedrske varnosti, še zlasti tiste s hitro rastočimi jedrskimi programi. Komisija je leta 2008 v sporočilu Svetu in Parlamentu[5] predložila splošno strategijo.

Glede na morebitne potrebe po svetovnem sodelovanju na področju jedrske varnosti je Svet EU predlagal sklop meril, ki jih je treba upoštevati pri izbiri projektov z novimi državami[6]. Komisija je upoštevala ta merila v revidirani strategiji za INSC za obdobje 2010–2013[7], ki določa tudi geografske prednostne naloge.

Drugič, medtem ko se je program TACIS osredotočal na pomoč na področju jedrske varnosti, ki je v številnih primerih vključevala dobavo opreme („težka pomoč“), je cilj programa INSC predvsem okrepljeno sodelovanje, katerega namen je izboljšanje jedrske varnosti, dobava opreme pa je vključena le malokrat („lahka pomoč“). Partnerje tudi spodbuja, da prevzamejo dejavnejšo vlogo pri oblikovanju, upravljanju in izvajanju programa in projektov.

Komisija bo še naprej podpirala dogovore sofinanciranja, pri katerih partnerske organizacije običajno zagotovijo prispevke v naravi (osebje), dobavo opreme ali gradbena dela (dodatne študije, javna dela) na podlagi vnaprej dogovorjenih finančnih načrtov.

Tretjič, zaradi širšega geografskega obsega programa INSC v primerjavi s programom TACIS se je povečala potreba po mednarodnem sodelovanju in usklajevanju ukrepov z drugimi donatorji in Mednarodno agencijo za atomsko energijo (v nadaljnjem besedilu: MAAE).

V tem poročilu so informacije o letnih akcijskih programih za leti 2010 in 2011, vključno s projekti, ki so bili odobreni do konca leta 2011, in njihovim izvajanjem do sredine leta 2012. V poročilu niso zajeti projekti, predvideni v okviru teh letnih akcijskih programov, za katere se postopek oddaje naročil še ni začel.

Začetne težave ob prehodu s programa TACIS na program INSC, ki so nastale predvsem zaradi tega, ker so partnerske države z zamudo podpisovale sporazume o financiranju v novi obliki, so bile medtem večinoma odpravljene z izjemo Rusije in Brazilije.

2. PREGLED IZVAJANJA PROGRAMA INSC S STRANI UPRAVIČENCEV

V Ukrajini je INSC še naprej zagotavljal namensko podporo jedrskemu regulatorju in upravljavcu jedrske elektrarne za izboljšanje jedrske varnosti. Prav tako je še naprej zagotavljal podporo na področju ravnanja z radioaktivnimi odpadki in nadzorom jedrske varnosti na splošno. Ukrajina je še vedno glavni upravičenec programa INSC. Sklad za zaščitno zgradbo černobilskega reaktorja je v letih 2010 in 2011 prejel dodatna sredstva za dokončanje nove varne zaščitne zgradbe do leta 2015.

V Rusiji so se projekti, ki so se začeli v okviru programa TACIS, nadaljevali v okviru programa INSC, vendar novih projektov ni bilo mogoče začeti, saj ni prišlo do dogovora glede primernega okvira za sodelovanje. Razprave so se nadaljevale, da bi se proučile možnosti za ponoven začetek dejavnosti sodelovanja v manjšem obsegu, vendar brez uspeha. V Armeniji so se začeli pomembni projekti v zvezi z jedrsko elektrarno Medzamor, da bi se rešila nujna varnostna vprašanja v času obratovanja elektrarne. Vendar pa Komisija še naprej meni, da elektrarne ni mogoče posodobiti, da bi ustrezala sodobnim standardom jedrske varnosti. Zato jo je treba zapreti in razgraditi, kakor hitro je mogoče. V okviru projektov so bili zagotovljeni usposabljanje človeških virov, pomoč jedrskemu regulatorju in razvoj strategije glede ravnanja z radioaktivnimi odpadki, ki je del priprav na razgradnjo jedrske elektrarne.

V Belorusiji in Gruziji je sodelovanje še naprej potekalo v obliki sorazmerno majhnih projektov v podporo jedrskima regulatorjema obeh držav ter projektov o ravnanju z radioaktivnimi odpadki v Gruziji. Kljub temu so v Belorusiji potekale razprave o okrepitvi sodelovanja z regulatorjem, da bi se izboljšale njihove zmogljivosti pred izgradnjo jedrske elektrarne v državi.

Dosežen je bil dogovor o regionalnem projektu, katerega cilj je oblikovanje zakonodajnega in regulativnega okvira za sanacijo opuščenih rudnikov urana v Srednji Aziji. Projekti sodelovanja s Kirgizistanom, Tadžikistanom in Uzbekistanom so namenjeni sanaciji različnih opuščenih lokacij proizvodnje urana, projekt sodelovanja z Mongolijo pa vzpostavitvi regulativnega okvira za rudnike urana ter za mletje urana in usposabljanje.

Program se je razširil na nove države v naslednjih treh regijah:

Države iz okvira evropske sosedske politike: s projekti sodelovanja v okviru programa INSC je bila zagotovljena podpora za jedrske regulatorje; projekti za krepitev zmogljivosti so bili uvedeni v Egiptu, Jordaniji in Maroku. Vendar je tudi zaradi političnih dogodkov (arabske pomladi) prišlo do zamud pri procesu. V Iraku se je začel projekt za izgradnjo zmogljivosti za razgradnjo ter upravljanje obratov in ravnanje z radioaktivnimi odpadki (v okviru instrumenta za stabilnost). Dejavnosti se bodo še razširile, kot je predvideno v letnem akcijskem načrtu za leto 2011, in sicer v okviru projekta za zagotavljanje varnega odlaganja radioaktivnih odpadkov iz različnih zaprtih jedrskih objektov.

Jugovzhodna Azija: Projekti v podporo regulativnim organom so bili odobreni na Filipinih (projekt se še ni začel) in v Vietnamu (projekt se je začel sredi leta 2012). Predlagani projekt v zvezi z Malezijo je bil odložen in bo obravnavan v letnem akcijskem programu za leto 2012.

Latinska Amerika: Začeli so se projekti z regulatorji za jedrsko varnost in upravljavcem v Braziliji v okviru letnih akcijskih programov za leti 2009 in 2010 (sporazuma o financiranju, ki je bil pripravljen v okviru dela II letnega akcijskega programa za leto 2010 in se je nanašal na projekt upravljavca jedrskih objektov, brazilski organi niso podpisali do konca leta 2011, kot je bilo zahtevano, zato ga je bilo treba preklicati). Vzpostavljeni so bili tudi stiki z Mehiko in Argentino, prvi obiski pa so sledili leta 2010. Kar zadeva Mehiko, sta bila projekt v podporo jedrskemu regulatorju ter projekt za razvoj politike in strategije za ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki odobrena v okviru letnega akcijskega programa za leto 2010, začela pa sta se izvajati v letu 2012. Z Argentino pa do zdaj ni bilo doseženega nobenega dogovora o možnostih za sodelovanje na področju jedrske varnosti.

Kitajska: projekt za sodelovanje s kitajskim nacionalnim jedrskim regulativnim organom in njegovim upravljavcem prenosnega omrežja je bil odobren v letnem akcijskem programu za leto 2011. Namenjen je krepitvi regulativne ureditve jedrske varnosti na Kitajskem v skladu z mednarodno priznanimi standardi in najboljšimi praksami, kot tudi krepitvi pripravljenost Kitajske na hude nesreče in pomoči pri razvoju strategije za ravnanje z radioaktivnimi odpadki in izrabljenim gorivom.

Sodelovanje z MAAE se je razširilo na podporo tematskim tehničnim dejavnostim na državni ali regionalni ravni. Namenjeno je bilo nadaljnjemu razvoju kulture jedrske varnosti, krepitvi zmogljivosti regulatorjev, ravnanju z odpadki, varnosti raziskovalnih reaktorjev in seizmični varnosti.

Precejšnja finančna pomoč je bila zagotovljena Skladu za zaščitno zgradbo černobilskega reaktorja in Računu za jedrsko varnost, ki ga upravlja Evropska banka za obnovo in razvoj v imenu držav donatork. Dokončana so bila dela v zvezi s stabilizacijo obstoječe zaščitne zgradbe černobilske četrte enote. Načrt nove varne zaščitne zgradbe ter priprava lokacije za njeno montažo sta bila med pripravo poročila skoraj zaključena. Na donatorski konferenci v Kijevu aprila 2011, ki je sovpadala s spominsko obeležitvijo 25. obletnice nesreče v Černobilu, so bile pridobljene zaveze za donacije v višini 740 milijonov EUR, ki so potrebni za dokončanje projekta. Veliki projekti so se še naprej izvajali v skladu s stroški in razporedom, dogovorjenim v letu 2010, njihov zaključek pa je predviden v oktobru 2015[8].

3. IZVAJANJE LETNIH AKCIJSKIH PROGRAMOV V ŠTEVILKAH

Uredba o INSC je bila sprejeta 19. februarja 2007. Komisija je 8. avgusta 2007 sprejela strategijo za obdobje 2007–2013 in prvi okvirni program za obdobje 2007–2009[9]. Okvirni program za obdobje 2010–2011 je bil odobren in sprejet leta 2009[10].

Zaradi časa, ki je potreben za sprejemanje akcijskih programov na letni osnovi, in dolgega obdobja odobritve s strani partnerskih držav, se je izvajanje večine projektov v okviru programa INSC začelo šele leta 2009, izvajanje večine projektov v okviru letnih akcijskih programov za leti 2010 in 2011 pa naj bi se začelo izvajati leta 2012.

Letni akcijski program za leto 2010

Dodelitve

Letni akcijski program za leto 2010 je bil predstavljen v dveh delih:

– del I – 7,7 milijona EUR[11],

– del II – 61,627 milijona EUR[12].

Izvajanje – glavni dosežki do sredine leta 2012

Podpisani so bili vsi sporazumi o financiranju projektov iz dela II letnega akcijskega programa za leto 2010, razen sporazuma o financiranju projekta v zvezi z brazilskim upravljavcem (Brazilija ni sklenila sporazuma o financiranju do konca leta 2011 in zadevni projekt je bil preklican). Za projekte iz dela I letnega akcijskega programa za leto 2010 ni bilo treba skleniti sporazumov o financiranju[13].

V okviru letnega akcijskega programa za leto 2010 so bile doslej pogodbe podpisane z Jordanijo (projekt v višini 1,2 milijona EUR je bil sklenjen z namenom zagotavljanja pomoči za razvoj in krepitev zmogljivosti jordanskega jedrskega regulativnega organa) in Mehiko (2 projekta v višini približno 3 milijone EUR sta bila sklenjena v zvezi z sodelovanjem z mehiškim regulativnim organom ter sodelovanjem pri razvoju politike in strategije za ravnanje z izrabljenim jedrskim gorivom in radioaktivnimi odpadki v Mehiki). Poleg tega so bile podpisane pogodbe za „večdržavne“ projekte (trije projekti v vrednosti 3,475 milijona EUR za vzpostavitev povezovalnih omrežij za izboljšanje sistemov komuniciranja in usposabljanja na področju ravnanja z radioaktivnimi odpadki ter več dejavnosti usposabljanja in mentorstva za strokovnjake regulatorjev ter upravljavcev prenosnega omrežja) ter za večdržavne projekte v okviru MAAE (4 milijoni EUR prispevka za podporo projektov MAAE, ki jih upravljata službi za tehnično sodelovanje in varnost jedrskih objektov).

Decembra 2010 je Komisija izplačala 17 milijonov EUR za Sklad za zaščitno zgradbo černobilskega reaktorja pred sprejetjem 4. zaveze EU, predvidene v letu 2011.

Letni akcijski program za leto 2011

Dodelitve

Tudi letni akcijski program za leto 2011 je bil predstavljen v dveh delih:

– del I – 38,7 milijona EUR[14],

– del II – 35,9 milijona EUR[15].

Izvajanje – glavni dosežki do sredine leta 2012

Sporazumi o financiranju v zvezi s projekti iz dela II letnega akcijskega programa za leto 2011 so se še pripravljali ali pa so bili odposlani partnerskim državam. Podpisani morajo biti pred koncem leta 2012. Za projekte iz dela I letnega akcijskega programa za leto 2011 ni bilo treba skleniti sporazumov o financiranju.

V okviru letnega akcijskega programa za leto 2011 je bila podpisana pogodba v podporo upravljavcu pri izvajanju izrednih varnostnih pregledov v armenski jedrski elektrarni. Druga pogodba je bila podpisana v podporo armenskemu jedrskemu regulatorju pri pregledu samoocene upravljavca. Ti projekti tehnične podpore v znesku okoli 1,8 milijona EUR so bili pripravljeni za izvedbo. Opozoriti je treba na dejstvo, da se je armenska vlada strinjala, da bo sodelovala pri celoviti oceni tveganj in varnosti („izredni varnostni pregledi“), ki jo je začela EU skupaj s sosednjimi državami.

Aprila 2011 je Komisija na donatorski konferenci v Kijevu sprejela zavezo za dodelitev podpore EU v višini 122 milijonov EUR za dva černobilska sklada, in sicer „Sklad za zaščitno zgradbo černobilskega reaktorja“ ter „Račun za jedrsko varnost“. Na donatorski konferenci je bilo skupaj zbranih 740 milijonov EUR, tj. znesek, ki je potreben za dokončanje projektov na podlagi ocene stroškov in časovnega razporeda, dogovorjenega v letu 2010. V obdobju, ki ga zajema to poročilo, je bil v zvezi s projekti v Černobilu še naprej zabeležen napredek v skladu z dogovorjenimi stroški in časovnim načrtom, zaključek del pa je predviden v oktobru 2015. Tretji obrok v višini 34 milijonov EUR je bil v okviru letnega akcijskega programa za leto 2011 plačan Skladu za zaščitno zgradbo černobilskega reaktorja v skladu z zavezo, sprejeto leta 2011.

Zbirna razpredelnica

Poraba sredstev programa INSC (v milijonih EUR – stanje v sredini leta 2012)

leto || Zaveze[16] || Sklenjene pogodbe || Plačano

2010 || 69,327 || 35,908 || 22,940

2011 || 74,608 || 37,002 || 34,423

4. SKLEPNE UGOTOVITVE

V tem poročilu ne moremo poročati o veliko dosežkih in učinkih, ker je program INSC še v razmeroma zgodnji fazi svojega izvajanja. V času priprave poročila je bilo zaključenih le nekaj projektov. Večina projektov je v pripravi ali pa se še izvajajo.

Od sredine leta 2012 je v različnih fazah izvajanja približno 50 projektov v okviru letnih akcijskih programov za leta 2007–2009 in nadaljnjih 30 projektov v okviru letnih akcijskih programov za leti 2010 in 2011. Več teh projektov je razdeljenih v več različnih podprojektov, za katere se sklenejo ločene pogodbe. Pogodbena dokumentacija je trenutno v pripravi za večino projektov, ki se izvajajo v okviru letnih akcijskih programov za leti 2010 in 2011. Vsi ti projekti so popolnoma skladni s cilji Uredbe o INSC.

Krepitev kulture jedrske varnosti s programom INSC temelji na izkušnjah programa jedrske varnosti TACIS in hkrati ustrezno obravnava novo nastale potrebe v okviru mandata, ki ni več omejen na nekdanjo Sovjetsko zvezo.

V okviru programa INSC se še naprej izvajajo dejavnosti, začete v okviru programa TACIS, zlasti v vzhodni Evropi, vendar je bilo sodelovanje postopoma razširjeno, tako v geografskem kot v vsebinskem smislu. Sodelovanje z jedrskimi regulatorji se je še naprej krepilo, medtem ko je bilo z sodelovanje z upravljavci zmanjšano, večji poudarek pa je bil na razvoju odgovornega ravnanja z izrabljenim jedrskim gorivom in radioaktivnimi odpadki, razgradnji obstoječih naprav in sanaciji nekdanjih jedrskih lokacij. Prispevki za černobilska sklada so še naprej pomenili velik del letnega proračuna, vendar bi se to stanje moralo spremeniti leta 2013.

Geografski obseg programa se je enakomerno povečeval s štirih držav v letu 2007 na približno 15 držav v letih 2010 in 2011, pri čemer se še proučujejo možnosti glede sodelovanja z drugimi državami. Število upravičenih držav naj bi v okviru letnega akcijskega programa za leto 2012 po pričakovanjih doseglo 17.

Menimo, da je bilo izvajanje programa INSC v letih 2010 in 2011 dobro usmerjano, odobreni projekti dobro zasnovani, projekti pa so se po sklenitvi pogodb (doslej je bilo sklenjenih le malo pogodb) dobro razvijali. Projekti bodo po njihovi uspešni izvedbi znatno prispevali k izboljšanju jedrske varnosti in kulture jedrske varnosti v upravičenih državah.

Prekinitev sodelovanja z Rusijo v okviru programa INSC na področju jedrske regulacije, izboljšanja operativne varnosti, odgovornega ravnanja z radioaktivnimi odpadki, razgradnje naprav in sanacije nas je razočaralo. Ob upoštevanju vpliva Rusije na sosednje države, dejstva, da je Rusija pomembna izvoznica jedrske tehnologije, ter obojestranskih koristi, ki bi jih prineslo nadaljnje sodelovanje med EU in Rusijo, bo Komisija še naprej iskala možnosti za učinkovito in vzajemno zadovoljivo sodelovanje z Rusijo na podlagi partnerstva.

[1] Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o izvajanju instrumenta za sodelovanje na področju jedrske varnosti – Prvo poročilo – letni akcijski programi za leta 2007, 2008 in 2009.

[2] Člen 18 Uredbe o INSC določa, da „Komisija preuči napredek, dosežen pri izvajanju ukrepov, sprejetih v okviru te uredbe, ter Evropskemu parlamentu in Svetu predloži letno poročilo o izvajanju pomoči. Poročilo je naslovljeno tudi na Evropski ekonomsko-socialni odbor in Odbor regij. Poročilo vsebuje informacije o financiranih ukrepih za preteklo leto, informacije o rezultatih spremljanja in ocenjevalnih pregledov ter o izvrševanju proračunskih obveznosti in plačil, ki so razčlenjeni po državah, regijah in področju sodelovanja.“

[3] Uredba Sveta (Euratom) št. 300/2007 z dne 19. februarja 2007 o vzpostavitvi instrumenta za sodelovanje na področju jedrske varnosti (UL L 81, 22.3.2007, str. 1).

[4] TACIS (tehnična pomoč za Skupnost neodvisnih držav) je bil program Evropske komisije, ki je ponujal podporo 12 državam Vzhodne Evrope in Srednje Azije (Armenija, Azerbajdžan, Belorusija, Gruzija, Kazahstan, Kirgizistan, Moldavija, Rusija, Tadžikistan, Turkmenistan, Ukrajina in Uzbekistan) ter Mongoliji pri prehodu na demokratično tržno usmerjeno gospodarstvo.

[5] Glej Sporočilo „o obravnavi mednarodnega izziva jedrske varnosti in zaščite“ (COM(2008) 312 final z dne 22. maja 2008).

[6] Sklepi Sveta o pomoči tretjim državam na področju jedrske varnosti in zaščite z dne 9. decembra 2008: http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/trans/104601.pdf.

[7] Revidirana strategija programov Skupnosti za sodelovanje na področju jedrske varnosti za obdobje 2010–2013 (C(2009) 0922).

[8] V obdobju poročanja so se na lokaciji jedrske elektrarne v Černobilu v okviru programa TACIS še vedno izvajali projekti za jedrsko varnost na področju ravnanja z radioaktivnimi odpadki .

[9] Sklep Komisije C(2007) 3758 z dne 1. avgusta 2007.

[10] Sklep Komisije C(2009) 9820 z dne 8. decembra 2009.

[11] Sklep Komisije C(2010) 4283 z dne 29. junija 2010.

[12] Sklep Komisije C(2010) 8265 z dne 29. novembra 2010.

[13] Za projekte iz dela I letnih akcijskih programov za leti 2010 in 2011 ni bilo treba skleniti sporazuma o financiranju, saj se običajno upravljajo na podlagi neposrednih plačil t.i. mednarodnim organizacijam. Vendar je treba za ta plačila skleniti sporazum o prispevkih.

[14] Sklep Komisije C(2011) 5784 z dne 17. avgusta 2011.

[15] Sklep Komisije C(2011) 9268 z dne 16. decembra 2011.

[16] Primarne zaveze = končne zaveze v okviru letnega akcijskega programa za leto 2010 in letnega akcijskega programa za leto 2011.