EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 14.7.2021 COM(2021) 551 final 2021/0211(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Direktive 2003/87/ES o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Uniji, Sklepa (EU) 2015/1814 o vzpostavitvi in delovanju rezerve za stabilnost trga za sistem Unije za trgovanje z emisijami toplogrednih plinov ter Uredbe (EU) 2015/757 (Besedilo velja za EGP) {SEC(2021) 551 final} - {SWD(2021) 557 final} - {SWD(2021) 601 final} - {SWD(2021) 602 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji S sporočilom o evropskem zelenem dogovoru se je začela nova strategija EU za rast, katere cilj je preobraziti EU v pravično in uspešno družbo s sodobnim, konkurenčnim in z viri gospodarnim gospodarstvom. Komisija je s sporočilom znova potrdila svoj cilj povečati podnebne cilje in zagotoviti, da bo Evropa do leta 2050 prva podnebno nevtralna celina. Poleg tega si prizadeva zaščititi zdravje in dobrobit državljanov pred nevarnostmi, ki izhajajo iz okolja, in njihovimi učinki. Nujnost in vrednost evropskega zelenega dogovora sta se še povečali zaradi zelo hudih posledic pandemije COVID-19 za zdravje, življenjske in delovne pogoje ter dobrobit državljanov Unije. Boj proti podnebnim spremembam je pereč izziv. Glede na znanstvene ugotovitve posebnega poročila Medvladnega odbora za podnebne spremembe (IPCC) je treba neto ničelne emisije CO2 na svetovni ravni doseči okoli leta 2050, za tem pa čim prej v tem stoletju še nevtralnost za vse druge toplogredne pline. Za ta pereči izziv mora EU okrepiti svoje ukrepe in do leta 2050 postati podnebno nevtralna, da dokaže vodilno vlogo na svetovni ravni. Ta cilj je določen v sporočilu z naslovom „Čist planet za vse – Evropska strateška dolgoročna vizija za uspešno, sodobno, konkurenčno in podnebno nevtralno gospodarstvo“. Komisija je na podlagi strategije iz evropskega zelenega dogovora in celovite ocene učinka septembra 2020 v sporočilu o krepitvi evropskih podnebnih ambicij do leta 2030 (v nadaljnjem besedilu: načrt za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030) predlagala povečanje ambicije EU in predložila celovit načrt za odgovorno povečanje zavezujočega cilja Evropske unije za leto 2030 na vsaj 55-odstotno zmanjšanje neto emisij. Sedanje povečanje cilja za leto 2030 pomaga zagotoviti varnost oblikovalcem politik in vlagateljem, da ne bodo odločitve v prihodnjih letih vezane na ravni emisij, ki niso v skladu s ciljem EU glede podnebne nevtralnosti do leta 2050. Cilj za leto 2030 je v skladu s ciljem Pariškega sporazuma, da se dvig globalne temperature ohrani precej pod 2 °C in da se nadaljujejo prizadevanja za omejitev dviga temperature na 1,5 °C. Evropski svet je na seji decembra 2020 podprl novi zavezujoči cilj EU za leto 2030. Poleg tega je Komisijo pozval, „naj oceni, kako bi lahko vsi gospodarski sektorji najbolje prispevali k cilju za leto 2030; obenem naj pripravi potrebne predloge in jim priloži poglobljen pregled okoljskega, gospodarskega in družbenega vpliva na ravni držav članic, pri tem pa upošteva nacionalne energetske in podnebne načrte ter pregleda obstoječe prožnosti“. V ta namen je bilo v evropskih podnebnih pravilih, o katerih sta se dogovorila sozakonodajalca, določeno, da je cilj EU glede podnebne nevtralnosti pravno zavezujoč, cilj za leto 2030 pa je bil v skladu s pravili povečan, pri čemer je bilo določeno, da je treba neto emisije do leta 2030 zmanjšati za vsaj 55 % v primerjavi z letom 1990. Da bi sledili poti, predlagani v evropskih podnebnih pravilih, in dosegli to višjo raven ambicije za leto 2030, je Komisija pregledala veljavno podnebno in energetsko zakonodajo, s katero naj bi se emisije toplogrednih plinov do leta 2030 zmanjšale le za 40 %, do leta 2050 pa za 60 %. Ta zakonodajni sveženj „Pripravljeni na 55“, napovedan v načrtu za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, je najcelovitejši gradnik v prizadevanjih za uresničitev ambicioznega novega podnebnega cilja za leto 2030, k njegovi uresničitvi pa bodo morali prispevati vsi gospodarski sektorji in politike. Evropski svet je decembra 2020 Komisijo pozval tudi, naj razmisli o proučitvi načinov, kako utrditi sistem EU za trgovanje z emisijami (EU ETS) ob hkratni ohranitvi celovitosti tega sistema ter ob upoštevanju nujnosti obravnave pomislekov glede distribucije in energetske revščine. Poleg tega jo je pozval, naj predlaga ukrepe, s katerimi bi energetsko intenzivnim panogam omogočili, da bi razvijale in uporabljale inovativne in podnebno nevtralne tehnologije, hkrati pa ohranjale svojo industrijsko konkurenčnost. Sedanja zakonodaja o ETS je bila revidirana leta 2018, da bi se v skladu s ciljem zmanjšanja emisij v celotnem gospodarstvu EU do leta 2030 za vsaj 40 % v primerjavi z letom 1990 emisije v okviru EU ETS do leta 2030 zmanjšale za 43 % v primerjavi z letom 2005. Novejša analiza služb Komisije pa kaže, da bodo sektorji, ki so zdaj vključeni v EU ETS, brez sprememb zakonodaje do leta 2030 dosegli 51-odstotno zmanjšanje emisij v primerjavi z letom 2005. Čeprav to presega zgoraj navedeno 43-odstotno zmanjšanje, še vedno ne bi dovolj prispevalo k splošnemu cilju vsaj 55-odstotnega zmanjšanja v primerjavi z letom 1990. Zato je splošni cilj te pobude revidirati direktivo o ETS v skladu s podnebnim ciljem za leto 2030 glede doseganja vsaj 55-odstotnega zmanjšanja neto emisij toplogrednih plinov do leta 2030 v primerjavi z ravnmi iz leta 1990 ter s postopnim in uravnovešenim napredkom naproti podnebni nevtralnosti do leta 2050, in to na stroškovno učinkovit in usklajen način ter ob upoštevanju potrebe po pravičnem prehodu in prispevku vseh sektorjev k podnebnim prizadevanjem EU. Kot je pojasnjeno v oceni učinka, se šteje, da prispevek sektorjev, vključenih v EU ETS, v obliki 61-odstotnega zmanjšanja v primerjavi z letom 2005 najbolje odraža rezultate načrta za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030 in velja za cilj EU ETS, ki prispeva k splošnemu cilju zmanjšanja za vsaj 55 % v primerjavi z letom 1990. Povečanje okoljskega prispevka EU ETS vključuje predvsem prilagoditev skupnega števila pravic, izdanih v okviru EU ETS (v nadaljnjem besedilu: mejna vrednost). Vendar pa manjša količina pravic, ki so na voljo na trgu, vpliva na druge stebre EU ETS in ceno ogljika. Vpliva na temeljna načela, kot so potreba po stabilnosti trga, zaščita pred tveganjem premestitve emisij CO2, previdno uravnoteženi distribucijski učinki med državami članicami ter razpoložljivost sredstev za povečane potrebe po naložbah v nizkoogljične tehnologije. Poleg uskladitve EU ETS s splošnim ciljem vsaj 55-odstotnega zmanjšanja v primerjavi z letom 1990 mora ta povečani podnebni cilj izražati tudi prispevek sektorjev, ki zdaj niso vključeni v EU ETS, k podnebnim prizadevanjem EU. V oceni učinka, priloženi načrtu za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, je bilo ugotovljeno, da se emisije v nekaterih sektorjih brez dodatnih ukrepov ne bodo zmanjšale toliko, kolikor bi bilo potrebno za uresničitev 55-odstotnega zmanjšanja emisij v celotnem gospodarstvu. Dejansko so emisije iz pomorskega prevoza zdaj večje kot leta 1990, po scenariju brez sprememb pa se bodo predvidoma še povečevale. Pri vseh možnostih, ocenjenih v okviru načrta za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030 ter Strategije za trajnostno in pametno mobilnost, je za usklajenost z višjo ravnjo podnebne ambicije predvideno od 80- do 82-odstotno zmanjšanje emisij iz mednarodnega ladijskega prometa v primerjavi z letom 1990 do leta 2050 (enakovredno od 88- do 89-odstotnemu zmanjšanju emisij v primerjavi z letom 2008). Zato se je Evropska komisija zavezala, da bo poleg ukrepov, dogovorjenih v IMO, razširila EU ETS na pomorski prevoz v okviru košarice ukrepov EU za obravnavo emisij iz pomorskega prevoza. V okviru tega Komisija pozdravlja napredek, ki sta ga od leta 2019 dosegla Evropski parlament in Svet v zvezi s predlogom spremembe Uredbe (EU) 2015/757, da bi se ustrezno upošteval svetovni sistem zbiranja podatkov o porabi goriva ladij (COM(2019) 38 final), ter ugotavlja, da je Evropski parlament na plenarnem zasedanju podprl razširitev sistema EU za trgovanje z emisijami (EU ETS) na emisije iz pomorskega prevoza od leta 2023. Emisije iz pomorskega prevoza bi bilo treba vključiti v obstoječi sistem za trgovanje z emisijami. Za zagotovitev nemotenega prehoda bi bilo treba uvesti obdobje postopnega uvajanja, v katerem bi morale ladjarske družbe predati pravice le za delež svojih preverjenih emisij, ki bi se v štirih letih postopoma povečal na 100 %. Ker bi se obstoječemu ETS z razširitvijo na pomorski prevoz dodalo le približno 90 milijonov ton CO2, bi učinek na razpoložljivost pravic za druge vključene sektorje ostal omejen. Da bi se upoštevala vključitev pomorskega sektorja v EU ETS, bi bilo treba spremeniti Uredbo (EU) 2015/757, zlasti v zvezi s sporočanjem podatkov o zbirnih emisijah na ravni družbe in vlogo upravnih organov za ladjarske družbe. Te spremembe dopolnjujejo predlagane spremembe iz sporočila COM(2019) 38 final. Kot je navedeno v načrtu za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, stavbni sektor zdaj neposredno in posredno prispeva 36 % z energijo povezanih emisij toplogrednih plinov v EU ter ima velik stroškovno učinkovit potencial za zmanjšanje emisij. Obstoječi ETS že vključuje več kot polovico teh emisij, zlasti oskrbo z električno energijo za uporabo v stavbah in večino emisij iz daljinskega ogrevanja. Številni domovi pa so še vedno ogrevani z zastarelimi sistemi, ki uporabljajo onesnažujoča fosilna goriva, kot sta premog in nafta. Tudi sektor cestnega prometa ima precejšnji stroškovno učinkovit potencial za zmanjšanje emisij. Cestni promet zdaj prispeva petino emisij toplogrednih plinov EU, od leta 1990 pa so se emisije v tem sektorju povečale za več kot četrtino. Kot je bilo navedeno že v sporočilu o evropskem zelenem dogovoru, Komisija predlaga vključitev stavbnega sektorja in sektorja cestnega prometa v trgovanje z emisijami. Z njuno vključitvijo v trgovanje z emisijami v povezavi z drugimi ustreznimi regulativnimi in naložbenimi ukrepi zanju bi se zagotovile večje in bolj usklajene ekonomske spodbude za zmanjševanje emisij v teh sektorjih v EU ter večja gotovost, da se bodo emisije v teh sektorjih zmanjšale. Za stavbni sektor in sektor cestnega prometa bi bilo treba uvesti ločeno, a vzporedno trgovanje z emisijami. S tem se bodo preprečile motnje dobro delujočega sistema za trgovanje z emisijami za nepremične naprave in letalstvo, saj sta potenciala za zmanjšanje emisij v navedenih sektorjih drugačna, na povpraševanje pa vplivajo drugi dejavniki. Morebitno združitev sistemov bi bilo treba oceniti šele po nekaj letih delovanja novega trgovanja z emisijami in na podlagi izkušenj. Za razširitev na stavbe in cestni promet je potreben pristop k urejanim subjektom, usmerjen navzgor po dobavni verigi.

Stabilnost trga je ključna za pravilno delovanje in doseganje ciljev EU ETS. Za zagotovitev stabilnosti trga je bila s Sklepom (EU) 2015/1814 vzpostavljena rezerva za stabilnost trga. Delovati je začela januarja 2019. Njen cilj je odpraviti pretekla neravnovesja med ponudbo in povpraševanjem ter povečati odpornost EU ETS na velika neravnovesja. Mehanizem mora ohraniti regulativno stabilnost in zagotoviti dolgoročno predvidljivost. V skladu s členom 3 Sklepa mora Komisija pregledati delovanje rezerve v treh letih od začetka delovanja. Ta pregled je treba obravnavati skupaj z učinki povečanja ambicioznosti EU ETS na stabilnost trga, da se potrebne spremembe rezerve predlagajo skupaj s spremembami EU ETS iz tega predloga. V okviru tega so specifični cilji tega predloga, ki je del svežnja „Pripravljeni na 55“, naslednji: –okrepitev EU ETS, kot se zdaj uporablja, za zagotovitev ustreznega prispevka k splošnemu cilju vsaj 55-odstotnega zmanjšanja emisij TGP v primerjavi z letom 1990; –zagotovitev stalne učinkovite zaščite za sektorje, izpostavljene precejšnjemu tveganju premestitve emisij CO2, ob sočasnem spodbujanju uporabe nizkoogljičnih tehnologij; –obravnavanje distribucijskih in družbenih učinkov tega prehoda s pregledom uporabe prihodkov z dražb ter obsega in delovanja mehanizmov za sofinanciranje nizkoogljičnih tehnologij; –zagotovitev stroškovno učinkovitega prispevka sektorjev, ki niso sektorji, ki so zdaj vključeni v EU ETS, k zmanjšanju emisij, potrebnemu v skladu s cilji EU in zavezami Pariškega sporazuma, zlasti z zajetjem emisij iz pomorskega prevoza ter emisij iz stavb in cestnega prometa s pravili EU ETS ob sočasnem zagotavljanju sinergij z drugimi politikami, ciljno usmerjenimi v navedene sektorje; –pregled sistema spremljanja emisij CO2 iz pomorskega prevoza, poročanja o njih in njihovega preverjanja, da se upošteva vključitev sektorja pomorskega prevoza v EU ETS; –pregled rezerve za stabilnost trga v skladu z ustrezno pravno obveznostjo in proučitev možnih sprememb njene zasnove za izpolnitev zakonsko določenih ciljev iz sklepa o rezervi za stabilnost trga in obravnavo morebitnih vprašanj, ki se lahko pojavijo v zvezi z večjo ambicijo. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja politike Vsi sektorji v gospodarstvu bi morali prispevati k zmanjšanju emisij toplogrednih plinov. Podnebni in energetski sveženj „Pripravljeni na 55“ je celovit korak pri prenovi zakonodaje Unije, da se uskladi s povečano podnebno ambicijo EU. Vse pobude v svežnju so tesno medsebojno povezane in vsaka je odvisna od zasnove drugih. Ta zakonodajni predlog dopolnjuje predloge iz svežnja in ohranja usklajenost z njimi. Sektorji, ki niso vključeni v EU ETS, so zajeti z uredbo o porazdelitvi prizadevanj, ki določa splošen cilj zmanjšanja emisij toplogrednih plinov na ravni EU in zavezujoče letne cilje za posamezne države članice, ki jih je treba doseči do leta 2030. Uredba o porazdelitvi prizadevanj med drugim vključuje sektor cestnega prometa in stavbni sektor ter emisije iz notranje plovbe, ki skupaj prispevajo približno 50 % emisij, zajetih z navedeno uredbo. V nasprotju z EU ETS signal cene ogljika na ravni EU ne vpliva na sektorje, zajete z uredbo o porazdelitvi prizadevanj. Novi ETS bi z dodatnimi ekonomskimi spodbudami (na podlagi oblikovanja cen ogljika), potrebnimi za doseganje stroškovno učinkovitega zmanjšanja emisij iz stavb in cestnega prometa, dopolnjeval uredbo o porazdelitvi prizadevanj v sedanji obliki, ki ohranja spodbude in odgovornost za nacionalne ukrepe. Pomen tega je poudarilo tudi veliko deležnikov. Ker je cilj trgovanja z emisijami za stavbe in cestni promet za leto 2030 določen v skladu s stroškovno učinkovitimi prispevki zadevnih sektorjev, ni izkrivljanja prispevkov sektorjev iz uredbe o porazdelitvi prizadevanj, ki niso zajeti z oblikovanjem cen ogljika na ravni EU. Z nacionalnimi ukrepi, s katerimi se obravnavajo ovire, ki niso cenovne, ali dajo na voljo alternativne rešitve, se lahko izboljša delovanje oblikovanja cen ogljika. V uvodni izjavi 4 Direktive (EU) 2018/410 je navedeno, da bi se morali ukrepi Mednarodne pomorske organizacije (IMO) ali Unije začeti izvajati leta 2023, vključno s pripravljalnim delom za sprejetje in izvajanje ukrepa za zagotovitev ustreznega prispevka sektorja k prizadevanjem, potrebnim za dosego ciljev, dogovorjenih s Pariškim sporazumom, ter ustrezno obravnavo s strani vseh deležnikov. Poleg tega je zmanjšanje emisij iz pomorskega prevoza del zaveze za zmanjšanje emisij v celotnem gospodarstvu EU, sprejete na podlagi Pariškega sporazuma. Ustreznih ukrepov za uresničitev zmanjšanja emisij v sektorju pomorskega prevoza, potrebnega za uskladitev z višjo ravnjo podnebne ambicije EU, zdaj ni niti na svetovni ravni niti v EU. Na ravni EU se od leta 2018 (v skladu z uredbo EU o spremljanju emisij iz pomorskega prevoza, poročanju o njih in njihovem preverjanju) spremljajo, sporočajo in preverjajo emisije CO2 z ladij z bruto tonažo, večjo od 5 000, ki plujejo v pristanišča v EGP ali iz njih. Na svetovni ravni je vzpostavljen regulativni okvir o energijski učinkovitosti novih ladij, pred kratkim pa so bili odobreni ukrepi za energijsko učinkovitost obstoječih ladij. IMO je sprejela tudi Strategijo za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov z ladij, s katero je določila cilj, da se emisije toplogrednih plinov do leta 2050 zmanjšajo za vsaj 50 % v primerjavi z letom 2008. Čeprav je nedavni napredek, ki ga je dosegla IMO, dobrodošel, ti ukrepi ne zadostujejo za razogljičenje mednarodnega ladijskega prometa v skladu z mednarodnimi podnebnimi cilji. V teh okoliščinah se je Evropska komisija zavezala, da bo poleg ukrepov, dogovorjenih na svetovni ravni v IMO, predlagala košarico ukrepov EU za povečanje prispevka pomorskega prevoza k podnebnim prizadevanjem EU. Košarica ukrepov poleg razširitve EU ETS na pomorski prevoz vključuje zlasti pobudo FuelEU za pomorstvo, katere namen je povečati povpraševanje po obnovljivih alternativnih gorivih za prevoz in njihovo uporabo, ter predlog o pregledu direktive o obdavčitvi energije v zvezi s sedanjo oprostitvijo plačila davka za goriva ladij. EU ETS zdaj neposredno ali posredno zajema približno 30 % emisij iz stavb zaradi ogrevanja. To je povezano s tem, da sistem zajema daljinsko ogrevanje in električno energijo za ogrevanje. Vključitev vseh emisij zaradi zgorevanja fosilnih goriv v tem sektorju v trgovanje z emisijami EU bi prinesla pomembne koristi v smislu učinkovitosti zmanjšanja emisij. Prednost trgovanja z emisijami v cestnem prometu bi bila, da se emisije voznega parka zajamejo pod mejno vrednostjo, hkrati pa se spodbudijo vedenjske spremembe s trajnimi učinki na mobilnostne rešitve prek signala cene. Ne glede na to so standardi emisijskih vrednosti CO2 za avtomobile še naprej glavni dejavnik za zagotovitev ponudbe sodobnih in inovativnih čistih vozil, vključno z električnimi avtomobili. Vzporedno z uporabo trgovanja z emisijami za cestni promet Komisija predlaga okrepitev standardov glede CO2 za osebne avtomobile in kombinirana vozila za leto 2030, da bi se zagotovil neoviran prehod na brezemisijsko mobilnost. Poleg že navedenih možnih uporab prihodkov z dražb, ki vključujejo na primer spodbujanje pridobivanja znanj in spretnosti ter prerazporeditev delovne sile, bi se lahko del prihodkov, ustvarjenih s trgovanjem z emisijami v novih sektorjih, uporabil za obravnavo družbenih učinkov, nastalih zaradi novega trgovanja z emisijami v teh sektorjih, ter vložil v ukrepe za pospešitev vala prenove stavb in uporabe brezemisijskih vozil ter za razvoj potrebne infrastrukture, kot so pametna in inteligentna oskrbovalna mesta in polnilne postaje za brezemisijska vozila na strateških lokacijah. Podporni ukrepi za spodbujanje energijske učinkovitosti v ranljivih gospodinjstvih ali gospodinjstvih z nizkim dohodkom bi prav tako lahko prispevali k preprečevanju pretiranih distribucijskih učinkov. Komisija v ta namen v okviru zakonodajnega svežnja „Pripravljeni na 55“ predlaga ustanovitev Socialnega sklada za podnebje za financiranje ustreznih načrtov držav članic za obravnavo družbenih vidikov trgovanja z emisijami za stavbe in cestni promet s posebnim poudarkom na ranljivih gospodinjstvih, mikropodjetjih in uporabnikih prevoza. Del prihodkov z dražb v okviru novega sistema je treba uporabiti za financiranje načrtov držav članic. Raven ambicije, zgornja meja emisij in usmeritev novega ETS naj bi se določile v skladu s stroškovno učinkovitim zmanjšanjem emisij iz stavb in cestnega prometa na podlagi kombinacije oblikovanja cen ogljika in okrepitve obstoječega regulativnega okvira za ta sektorja. •Skladnost z drugimi politikami Unije Evropski zeleni dogovor, njegov cilj podnebne nevtralnosti ter dvojni zeleni in digitalni prehod so osnovna prednostna naloga Evropske unije. Sveženj „Pripravljeni na 55“, instrument Evropske unije za okrevanje Next Generation EU in večletni finančni okvir za obdobje 2021–2027 bodo pomagali doseči dvojni zeleni in digitalni prehod, h kateremu stremi Evropa. S kombinacijo teh politik se bo obravnavala gospodarska kriza ter pospešil prehod k čistemu in trajnostnemu gospodarstvu, pri čemer bo vzpostavljena povezava med podnebnimi ukrepi in gospodarsko rastjo. Da bi se neto emisije TGP na ravni celotnega gospodarstva do leta 2030 zmanjšale za vsaj 55 % v primerjavi z letom 1990, je treba poleg sedanjega okvira podnebne politike spremeniti tudi okvir energetske politike. Sveženj „Pripravljeni na 55“ določa celovit pregled podnebne in energetske zakonodaje za dosego tega cilja. Predlog spremembe ETS je del tega velikega nabora usklajeno načrtovanih predlogov politike. ETS je temeljni instrument za pomoč EU pri doseganju povečanega cilja za leto 2030 ter uspešnega in pravičnega prehoda na podnebno nevtralnost do leta 2050. Zato je ta pobuda povezana s številnimi drugimi področji politik, vključno z zunanjimi politikami Unije. Na primer, ETS je kot tržni instrument za celotno EU usklajen z notranjim trgom EU in ga dodatno krepi. Okrepljeni sklad za inovacije na podlagi direktive o ETS kot eden glavnih instrumentov EU za približevanje inovativnih nizkoogljičnih tehnologij trgu dopolnjuje druge instrumente, kot sta programa Obzorje 2020 in Obzorje Evropa, ki sta osredotočena predvsem na zgodnejše faze raziskav. Okrepljeni sklad za modernizacijo na podlagi direktive o ETS podpira naložbe v posodobitev elektroenergetskega sektorja in širših energetskih sistemov, povečanje energijske učinkovitosti in pospeševanje pravičnega prehoda v regijah, odvisnih od premoga, v državah članicah z nižjim dohodkom. To dopolnjuje druge instrumente, kot sta kohezijska politika in sklad za pravični prehod.

Skladnost z drugimi politikami Unije je zagotovljena tudi z usklajenostjo ocen učinka za EU ETS z ocenami za preostali del okvira za podnebne, energetske in prometne politike do leta 2030, na primer z dopolnjevanjem razširitve trgovanja z emisijami in direktive o energijski učinkovitosti ter z drugimi ukrepi, predstavljenimi v okviru košarice ukrepov za obravnavanje emisij toplogrednih plinov iz pomorskega prevoza. Uporabljajo se skupno izhodišče in skupni scenariji temeljnih politik z drugimi pobudami iz svežnja „Pripravljeni na 55“. Pri teh scenarijih se upoštevajo vsi ustrezni ukrepi in politike EU. Dodatni upravni stroški razširitve na cestni promet in stavbe naj bi se omejili z uporabo obstoječih struktur, ki se uporabljajo za direktivo o obdavčitvi energije in obveznosti prihranka energije na podlagi direktive o energetski učinkovitosti, kadar je to mogoče. Tako bi novi ETS s svojo potencialno povezavo s prihranki energije na podlagi člena 7 direktive o energetski učinkovitosti povečal dodatne prihranke energije. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Pravna podlaga tega predloga je člen 192 PDEU. Evropska unija v skladu s členom 191 in členom 192(1) PDEU med drugim prispeva k uresničevanju naslednjih ciljev: ohranjanje, varstvo in izboljšanje kakovosti okolja; spodbujanje ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih ali globalnih okoljskih problemov, zlasti v boju proti podnebnim spremembam. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Direktiva o EU ETS je obstoječi zakonodajni instrument EU, sprejet leta 2003. V skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 PDEU je mogoče cilje tega predloga spremembe direktive o EU ETS doseči le z zakonodajnim instrumentom na ravni EU. Tudi Sklep (EU) 2015/1814 Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi in delovanju rezerve za stabilnost trga za EU ETS je obstoječi ukrep Unije. Njegove spremembe, ki je del tega predloga, ni mogoče doseči na nacionalni ali lokalni ravni, ampak je zanjo potreben ukrep Unije. Podnebne spremembe so čezmejna težava, ukrepi EU pa lahko učinkovito dopolnjujejo in krepijo ukrepe na svetovni, regionalni, nacionalni in lokalni ravni. Povečanje cilja glede zmanjšanja emisij toplogrednih plinov EU do leta 2030 bo vplivalo na številne sektorje v celotnem gospodarstvu EU, zato je usklajeno ukrepanje na ravni EU nujno, možnosti, da se bo z njim zagotovila potrebna preobrazba, pa večje, saj se bodo tako odločno spodbujale stroškovno učinkovite spremembe in navzgor usmerjena konvergenca. Poleg tega imajo številni elementi tega predloga pomembno razsežnost notranjega trga, zlasti možnosti v zvezi z zaščito pred premestitvijo emisij CO2 in mehanizmi za sofinanciranje nizkoogljičnih tehnologij. EU ETS kot trg ogljika v vseh dejavnostih, ki jih zajema, spodbuja zmanjševanje emisij na način, pri katerem se najprej uporabijo stroškovno najučinkovitejše rešitve, pri čemer zaradi svojega obsega dosega večjo učinkovitost. Z izvajanjem podobnega ukrepa na nacionalni ravni bi se oblikovali manjši, razdrobljeni trgi ogljika, pojavilo bi se tveganje izkrivljanja konkurence, skupni stroški zmanjšanja emisij pa bi bili verjetno višji. Ta logika velja tudi za razširitev oblikovanja cen ogljika na nove sektorje. Zaradi čezmejne razsežnosti sektorja pomorskega prevoza so potrebni usklajeni ukrepi na evropski ravni. Ukrepi EU lahko tudi navdihnejo in tlakujejo pot za širše ukrepe, na primer ukrepe v zvezi s pomorskim prevozom, ki jih sprejmejo Mednarodna pomorska organizacija (IMO) in tretje države. •Sorazmernost Kot je navedeno v oddelkih 3 in 7 ocene učinka, priložene temu predlogu, je predlog skladen z načelom sorazmernosti, saj ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev stroškovno učinkovitega izvajanja cilja EU glede zmanjšanja emisij toplogrednih plinov za leto 2030 ob sočasnem zagotavljanju pravilnega delovanja notranjega trga. Evropski Svet je podprl splošno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v celotnem gospodarstvu in domače zmanjšanje emisij toplogrednih plinov za vsaj 55 % pod ravnjo iz leta 1990 do leta 2030. Ta predlog zajema velik del teh emisij toplogrednih plinov in vključuje revizijo direktive o EU ETS za dosego tega cilja. •Izbira instrumenta Cilji tega predloga se lahko najbolje uresničijo z direktivo. To je najustreznejši pravni instrument za spreminjanje obstoječe direktive o ETS (Direktiva 2003/87/ES). Direktiva državam članicam nalaga, da uresničijo cilje in izvedejo ukrepe v nacionalnih sistemih materialnega in procesnega prava. Pri tem pristopu imajo države članice večjo svobodo pri izvajanju ukrepa EU kot pri uredbi, saj lahko izberejo najprimernejši način izvajanja ukrepov iz direktive. To jim omogoča, da zagotovijo, da so spremenjena pravila skladna z obstoječim okvirom materialnega in procesnega prava, s katerim se izvaja EU ETS, zlasti na področju urejanja dovoljenj za naprave ter izvršilnih ukrepov in kazni. Direktiva je tudi primeren instrument za spremembo Sklepa (EU) 2015/1814 o vzpostavitvi in delovanju rezerve za stabilnost trga, saj je pregled tega pravnega instrumenta tesno povezan z učinki povečane ambicije EU ETS na stabilnost trga. Ta direktiva je tudi primeren instrument za spremembo Uredbe (EU) 2015/757 o spremljanju emisij ogljikovega dioksida iz pomorskega prevoza, poročanju o njih in njihovem preverjanju, saj se v skladu z njo emisije CO2 iz nekaterih dejavnosti pomorskega prevoza vključijo v EU ETS na podlagi podatkov o emisijah, pridobljenih v skladu z Uredbo (EU) 2015/757. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA

•Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Naknadne ocene ali preverjanja primernosti v zvezi s tem predlogom zaradi zgodnje faze izvajanja sedanje zakonodaje o ETS, ki se je v skladu s spremembo na podlagi Direktive (EU) 2018/410 Evropskega parlamenta in Sveta začela uporabljati leta 2021, ni bilo. Zato je bilo za oceno na voljo le malo podatkov. •Posvetovanja z deležniki V različnih fazah priprave tega predloga so sodelovali države članice, predstavniki panoge iz zasebnega sektorja, nevladne organizacije, raziskovalne in akademske ustanove, sindikati in državljani. Revizija EU ETS temelji na povratnih informacijah o načrtu za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, kot tudi na povezavah med EU ETS ter vzporednimi politikami in širšimi cilji evropskega zelenega dogovora. Glavni cilj posvetovanj o reviziji EU ETS je bil pridobiti mnenja deležnikov o okrepitvi obstoječega EU ETS, razširitvi EU ETS na nove sektorje (pomorski prevoz ter stavbe, cestni promet ali zgorevanje vseh fosilnih goriv) in pregledu rezerve za stabilnost trga. Poleg tega je bilo posvetovanje namenjeno pridobivanju prispevkov glede načina, kako obravnavati tveganje premestitve emisij CO2, uporabo prihodkov in mehanizme za podporo nizkoogljičnim tehnologijam. Komisija je najprej pozvala k predložitvi povratnih informacij o začetni oceni učinka, pri čemer je predstavila začetne premisleke in možnosti politike za revizijo. Nato je organizirala spletno javno posvetovanje z vprašalnikom za vsakega od predlogov iz svežnja „Pripravljeni na 55“, pri čemer je prejela skoraj 500 odgovorov. V podporo pobudi v zvezi z oblikovanjem cen ogljika za pomorski prevoz je bila med deležniki izvedena ciljno usmerjena anketa, dopolnjena s ciljno usmerjenim programom razgovorov. Poleg tega je Komisija opravila (virtualne) dvostranske in večstranske sestanke z deležniki, med drugim s predstavniki panoge iz različnih sektorjev, sindikati, nevladnimi organizacijami in državami članicami, ter sodelovala na virtualnih konferencah. Nazadnje, Komisija je pogodbenemu izvajalcu naročila organizacijo dveh strokovnih delavnic o pregledu rezerve za stabilnost trga. Rezultati dejavnosti posvetovanja so predstavljeni v oceni učinka, priloženi temu predlogu, in so bili upoštevani za sedanji predlog, kolikor je bilo mogoče. Na splošno so javna posvetovanja pokazala široko podporo EU ETS kot instrumentu politike. Številni deležniki podpirajo okrepitev obstoječega EU ETS za povečanje njegove ambicije v skladu z novim ciljem za leto 2030 in na podlagi vidikov stroškovne učinkovitosti. Le nekateri anketiranci iz zasebnega sektorja in civilne družbe so zagovarjali manjši oziroma večji prispevek v primerjavi z načelom stroškovne učinkovitosti. Deležniki so na splošno menili, da je za doseganje večje ambicije pomembna prilagoditev linearnega faktorja zmanjšanja, medtem ko so nekateri deležniki poudarili tudi pomen kombinacije navedenega faktorja in enkratnega zmanjšanja količine pravic, kot je upoštevano v tem predlogu. Kar zadeva brezplačno dodelitev in tveganje premestitve emisij CO2, je velika večina deležnikov naklonjena spremembi sedanjega okvira za premestitve emisij CO2, nekateri deležniki iz panoge pa želijo ohraniti sedanji okvir brez sprememb. Mnenja o specifičnih možnostih sprememb so mešana, največ podpore pa je prejela uvedba drugih ukrepov za dodatno spodbujanje zmanjševanja emisij toplogrednih plinov. Predlog zagotavlja take spodbude tako, da pogojuje brezplačno dodelitev z naložbami v tehnike za povečanje energijske učinkovitosti. Spremembo referenčnih vrednosti za zagotovitev hitrejšega vključevanja inovacij in tehnološkega napredka so podprli najrazličnejši deležniki, razen deležnikov iz nekaterih delov zasebnega sektorja. Predlog vključuje ta pristop, saj se šteje, da se z njim zagotovi pravičnejša in preglednejša porazdelitev brezplačne dodelitve kot z večjim deležem za vse sektorje na podlagi medsektorskega korekcijskega faktorja. Kar zadeva uporabo prihodkov z dražb, predlog odraža mnenje številnih deležnikov, da so za zagotovitev, da bodo države članice svoje prihodke z dražb v okviru EU ETS porabile v skladu s podnebnimi cilji, potrebna strožja pravila. V zvezi z mehanizmi za sofinanciranje nizkoogljičnih tehnologij deležniki na splošno pozdravljajo povečanje obsega sklada za inovacije in uvedbo dodatnih podpornih instrumentov, kot so pogodbe na razliko za ogljik. To se ustrezno upošteva v predlogu s povečanjem obsega sklada za inovacije in razširitvijo njegovega področja uporabe. V zvezi s skladom za modernizacijo večina deležnikov, zlasti iz civilne družbe in delov zasebnega sektorja, podpira povečanje obsega sklada, kot je upoštevano v tem predlogu. Deležniki na splošno podpirajo racionalizacijo vrst naložb, ki jih lahko financira sklad za modernizacijo, in povečanje usklajenosti sklada za modernizacijo z evropskim zelenim dogovorom. Predlog prispeva k temu cilju z odpravo izjeme za financiranje daljinskega ogrevanja na fosilna goriva v nekaterih državah članicah. Rezerva za stabilnost trga ima široko podporo vseh skupin deležnikov, ni pa soglasja o tem, katere spremembe njenih parametrov bi bilo treba uvesti. Civilna družba je bolj naklonjena okrepitvi parametrov rezerve za stabilnost trga kot zasebni sektor. Deležniki so podprli ohranitev pravila o prenehanju veljavnosti, bodisi nespremenjenega bodisi s spremembo, medtem ko so nekateri med njimi predlagali, naj se pravilo odpravi. Na strokovnih delavnicah so nekateri deležniki navedli, da je potrebna spremenljiva stopnja vključitve za preprečitev velikih učinkov praga in pogostejših pregledov. Predlog zagotavlja ravnovesje med potrebo po zagotovitvi zmanjšanja presežka na trgu v razumnem obdobju, predvidljivostjo mehanizma in njegovo kompleksnostjo. Poleg tega predlog vključitve pravic za letalstvo in emisij iz letalstva v izračun presežka ustreza prednostni možnosti, ki jo je izbrala večina deležnikov. V zvezi s pomorskim prevozom je velika večina deležnikov, ki so sodelovali v ciljno usmerjeni anketi, navedla, da bi moral pomorski sektor prispevati več k podnebnim ukrepom, kot prispeva zdaj. Razširitev obstoječega EU ETS na pomorski prevoz je prednostna možnost oblikovanja cen ogljika, ki so jo deležniki izbrali med predlaganimi možnostmi, medtem ko so deležniki iz panoge ladijskega prometa poudarili pomen ukrepov na mednarodni ravni. V predlogu so mnenja deležnikov obravnavana z vključitvijo emisij pri plovbah znotraj EU in polovice emisij pri plovbah zunaj EU ter klavzule ponovnega pregleda v zvezi z delom Mednarodne pomorske organizacije (IMO) za globalne tržne ukrepe. To je eden od petih pristopov, ki se še vedno proučujejo v okviru Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC). Kar zadeva sektor cestnega prometa in stavbni sektor, je več deležnikov, vključno s socialnimi partnerji s strani delodajalcev in zaposlenih, na splošno skeptičnih glede razširitve trgovanja z emisijami na ta sektorja. Med predstavljenimi možnostmi so najrazličnejši deležniki za prednostno možnost politike izbrali možnost, da se najprej uporabi ločen, samostojen sistem, kot je upoštevano v tem predlogu. Mnenja o tem, ali naj se že pri reviziji EU ETS določi, kdaj bi se lahko trgovanje z emisijami za sektor cestnega prometa in stavbni sektor postopoma vključilo v obstoječi EU ETS in kako, so deljena. Predvsem nevladne organizacije so opozorile na tveganja, povezana s povezovanjem obeh sistemov. Taki pomisleki so v predlogu ustrezno upoštevani s predlogom ločenega, a vzporednega trgovanja z emisijami in klavzule ponovnega pregleda. • Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Ta predlog temelji na dokazih, zbranih pri oceni učinka za prejšnjo revizijo EU ETS, ki je bila končana leta 2018, oceni učinka, priloženi načrtu za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, analizi, opravljeni v podporo evropski strateški dolgoročni viziji za uspešno, sodobno, konkurenčno in podnebno nevtralno gospodarstvo, ki jo je določila Komisija, ter ustreznih dokazih, zbranih pri drugih sočasnih pobudah v okviru zelenega dogovora, pa tudi starejših študijah v zvezi z emisijami toplogrednih plinov iz pomorskega prevoza, cestnega prometa in stavb. Temelji na podatkih o emisijah in izkušnjah z izvajanjem sistemov EU za spremljanje, poročanje in preverjanje. Tako kot pri drugih predlogih in ocenah učinka iz svežnja politik „Pripravljeni na 55“ se tudi pri tem predlogu uporablja zbirka orodij za integrirano modeliranje, ki zajemajo vse emisije toplogrednih plinov v gospodarstvu EU. S temi orodji se pripravi nabor temeljnih scenarijev, ki odražajo dosledne svežnje politike, usklajene s povečanim podnebnim ciljem za leto 2030, in temeljijo na scenarijih, pripravljenih za načrt za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030. Scenariji temeljijo na posodobljenem referenčnem scenariju EU, tj. napovedi razvoja energetskih sistemov in emisij toplogrednih plinov EU ter nacionalnih energetskih sistemov in emisij toplogrednih plinov na podlagi sedanjega okvira politike, ki vključuje posledice COVID-19. Pripravljeni so bili v sodelovanju z laboratorijem E3M državne tehnične univerze v Atenah, podrobni rezultati modeliranja pa so objavljeni skupaj s predlogi.

Poleg tega se Komisija zanaša na čedalje večjo zbirko medsebojno strokovno pregledanih empiričnih raziskav o EU ETS in uporablja več naročil podpornih storitev. V okviru enega od teh naročil je družba Vivid Economics opravila študijo v podporo Evropski komisiji pri pregledu rezerve za stabilnost trga. V zvezi z določbami o premestitvi emisij CO2 so podporne storitve opravili inštitut Öko-Institut ter družbe Trinomics, Ricardo in Adelphi. Poleg tega je skupina, ki jo je vodila družba Ricardo, opravila študijo o „EU ETS za pomorski prevoz in morebitnih alternativnih možnostih ali kombinacijah za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov“. •Ocena učinka Predlagani direktivi je priložena ocena učinka, ki temelji na ugotovitvah celovite ocene učinka za načrt za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030. Ta je bila analitična podlaga za določitev cilja vsaj 55-odstotnega neto zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 v primerjavi z letom 1990. Objavljena sta bila tudi povzetek in pozitivno mnenje Odbora za regulativni nadzor o oceni učinka. Ocena učinka temelji na scenarijih integriranega modeliranja, ki odražajo medsebojno vplivanje različnih instrumentov politike o gospodarskih subjektih, da se zagotovijo dopolnjevanje, doslednost in uspešnost pri doseganju podnebnega cilja za leto 2030. To je dopolnjeno z razpoložljivimi podatki in specifičnimi analitskimi orodji za obravnavo specifičnih vprašanj o načrtovanju politike. V oceni učinka so analizirane tri vrste težav. Prvič, težave, povezane s potrebo po okrepitvi obstoječega EU ETS v skladu s povečanim ciljem za zmanjšanje neto emisij toplogrednih plinov za vsaj 55 % v primerjavi z letom 1990 do leta 2030 ob sočasnem preprečevanju neravnovesij med ponudbo in povpraševanjem. Drugič, potreba po zagotovitvi, da nekateri sektorji ustrezno prispevajo k doseganju povečanega cilja. Nazadnje, potreba po večjih naložbah in večji zmogljivosti za obravnavo porazdelitve učinkov ukrepov za zmanjšanje emisij ob omejenih sredstvih. V zvezi z okrepitvijo obstoječega EU ETS za povečanje njegove ambicioznosti v skladu s ciljem vsaj 55-odstotnega neto zmanjšanja do leta 2030 bi bili vsi svežnji možnosti uspešni in učinkoviti pri doseganju cilja za leto 2030. V oceni učinka je bilo ugotovljeno tudi, da je na področjih, kjer se še naprej uporablja brezplačna dodelitev, potreben bolj ciljno usmerjen pristop k njej v obliki okrepljenih referenčnih vrednosti in pogojenosti s prizadevanji za razogljičenje za spodbujanje uporabe nizkoogljičnih tehnologij. V zvezi z rezervo za stabilnost trga je ocena učinka med drugim pokazala, da bi bilo treba za ohranitev dobrega delovanja EU ETS ohraniti stopnjo vključitve pri 24 % do leta 2030 in jo prilagoditi, da bi se tako odpravil nezaželeni „učinek praga“. Ta učinek praga se pojavi, ko je skupno število pravic v obtoku zelo blizu zgornjemu pragu v višini 833 milijonov, ki določa vključitev pravic v rezervo za stabilnost trga. V tem primeru lahko ena pravica več v skupnem številu pravic v obtoku ali manj sproži vključitev vseh 200 milijonov pravic ali ne, odvisno od tega, ali je skupno število pravic v obtoku nad pragom ali pod njim. Negotovost glede tega dogodka bi lahko povzročila nestanovitnost cen na trgu in povečala tveganje zlorabe trga. Za razširitev okvira podnebne politike na pomorski prevoz so bile analizirane štiri glavne možnosti in različna geografska območja uporabe. Prednostna možnost je vključitev sektorja pomorskega prevoza v obstoječi EU ETS. Pri oceni učinka je bila kot glavna možnost proučena vzpostavitev trgovanja z emisijami za cestni promet in stavbe ali zgorevanje vseh fosilnih goriv kot novega samostojnega trgovanja z emisijami. Obe možnosti bi zagotovili dodatne ekonomske spodbude, pri obeh pa bi se z mejno vrednostjo doseglo isto relativno zmanjšanje emisij v zadevnih sektorjih, tj. za 43 % v primerjavi z letom 2005 do leta 2030. Vključitev samo stavb in cestnega prometa na področje uporabe dodatnega sistema za trgovanje z emisijami namesto vseh sektorjev, ki uporabljajo fosilna goriva in zdaj niso vključeni v ETS, ima očitne koristi v smislu gospodarske učinkovitosti, zlasti zato, ker bi se tako preprečila vzpostavitev novega režima zaščite pred tveganjem premestitve emisij CO2 za tiste dele male industrije, ki bi potrebovali tak režim, vendar bi se spopadli z bremenom, ki bi bilo verjetno nesorazmerno koristim. • Primernost in poenostavitev ureditve V zakonodaji o EU ETS so imeli vselej prednost pristopi za čim večje zmanjšanje regulativnega bremena za gospodarske subjekte in uprave. Čeprav je večina naprav v okviru EU ETS v energijsko intenzivnih panogah s tržnimi strukturami, za katere so značilna velika podjetja, je predlog namenjen tudi majhnim onesnaževalcem, ki so lahko v lasti MSP ali mikropodjetij. Takim napravam z majhnimi emisijami poleg obstoječih pravil, ki zmanjšujejo upravno breme ter stroške spremljanja emisij in poročanja o njih, koristi zlasti možnost, da jih države članice izključijo iz EU ETS, če zanje veljajo nacionalni ukrepi, ki zagotavljajo enakovreden prispevek k zmanjšanju emisij. V skladu z zavezo Komisije boljšemu pravnemu urejanju je bil ta predlog pripravljen na podlagi načel vključevanja, popolne preglednosti in stalnega sodelovanja z deležniki ter upoštevanja zunanjih povratnih informacij in zunanjega nadzora, da se zagotovi ustrezna uravnoteženost predloga (glej tudi oddelek o zbiranju in uporabi strokovnih mnenj). Načrtovana razširitev na pomorski prevoz bi temeljila na obstoječih mehanizmih spremljanja, poročanja in preverjanja (SPP), v skladu s katerimi so majhne ladje izvzete in ki jih bo treba spremeniti, da bodo ustrezni za trgovanje z emisijami. Z ohranitvijo enotnega sistema SPP bodo prizadevanja za skladnost in upravno breme za ladjarske družbe manjša, kot bi bila v primeru uporabe več sistemov. Novi EU ETS za druge sektorje bi se uporabljal višje v dobavni verigi in bi temeljil na obstoječih določbah, ki urejajo trošarinska skladišča ali dobavitelje goriva. •Temeljne pravice V predlogu se spoštujejo temeljne pravice in upoštevajo načela, ki jih priznava zlasti Listina Evropske unije o temeljnih pravicah. Zlasti prispeva k cilju zagotavljanja visoke ravni varstva okolja v skladu z načelom trajnostnega razvoja iz člena 37 Listine. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE EU ETS ustvarja precejšnje prihodke. Večina teh prihodkov z dražb se zdaj steka v države članice. Komisija bo predstavila prilagoditve proračunskega okvira EU v okviru prihodnjega svežnja o lastnih sredstvih, ki vključuje predlog spremembe večletnega finančnega okvira. Razširitev področja uporabe EU ETS na pomorski prevoz in novo trgovanje z emisijami za cestni promet in stavbe bosta koristila nacionalnim proračunom držav članic. Varno delovanje registra Unije se financira iz proračuna Unije. Za razširitev področja uporabe EU ETS na pomorski prevoz ter novi EU ETS za cestni promet in stavbe bodo potrebni dodatni viri za varno delovanje registra Unije, kot je navedeno v oceni finančnih posledic, priloženi temu predlogu. Ti viri se bodo zagotovili s prerazporeditvijo ob upoštevanju proračunskih in kadrovskih omejitev za Evropsko javno upravo na podlagi sedanjega večletnega finančnega okvira, povezani odhodki iz poslovanja pa se bodo financirali iz sredstev programa LIFE. Odločitve v zvezi z razvojem informacijske tehnologije in oddajo javnih naročil se bodo sprejemale v skladu s sporočilom o smernicah za financiranje informacijske tehnologije in kibernetske varnosti z dne 10. septembra 2020, ki vključujejo predhodno odobritev nekaterih odhodkov za informacijsko tehnologijo s strani Odbora Evropske komisije za informacijsko tehnologijo in kibernetsko varnost. 5.DRUGI ELEMENTI

•Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Komisija bo še naprej spremljala in ocenjevala delovanje EU ETS v svojem letnem poročilu o trgu ogljika, kot je določeno v členu 10(5) direktive o ETS. To vključuje tudi učinke sedanje revizije EU ETS. Letno poročilo Komisije o trgu ogljika in letna poročila držav članic vključujejo tudi sektorje, na katere se razširi trgovanje z emisijami. Podatki o spremljanju, poročanju in preverjanju, pridobljeni z urejanjem novih sektorjev, bodo ključni vir informacij za Komisijo za oceno napredka v zadevnih sektorjih. Pravila o spremljanju, poročanju in preverjanju, ki se uporabljajo za ladijski promet, bi morala biti usklajena s pravili iz Uredbe (EU) 2015/757 Evropskega parlamenta in Sveta, kakor je bila spremenjena s predlogom COM(2019) 38 final in tem predlogom. Poleg tega je ocenjevanje napredka pri uporabi direktive o ETS določeno v sedanjem členu 21 same direktive. Pobuda temelji na postopku, ki je osnovan na celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter na zanesljivem okviru preglednosti za emisije toplogrednih plinov in drugih podnebnih informacijah iz Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta. Komisija bo kot osnovo za svoje redno ocenjevanje napredka med drugim uporabila informacije, ki so jih v skladu z uredbo o upravljanju predložile in sporočile države članice. Uredba (EU) 2018/1999 vsebuje tudi določbe o poročanju o uporabi prihodkov z dražb, ustvarjenih na podlagi te direktive. Učinke sprememb te direktive bo treba analizirati, zaradi njih pa bo morda potrebna poznejša sprememba navedene uredbe za zagotovitev skladnosti obeh zakonodajnih aktov. Dodatne podrobnosti o spremljanju in ocenjevanju so navedene v oddelku 9 ocene učinka, priložene temu predlogu. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Glavni elementi direktive o ETS, ki se spremenijo, so: Pomorski prevoz (člen 3, členi 3g do 3ge in člen 16) V skladu s predlogom se področje uporabe sistema EU za trgovanje z emisijami razširi na pomorski prevoz. V ta namen se v skladu s predlogom opredelitev pojma „emisije“ iz člena 3(b) spremeni tako, da se vključijo emisije z ladij, ki opravljajo dejavnost pomorskega prevoza, poglavje II direktive se razširi na „letalstvo in pomorski prevoz“, pomorski prevoz pa se doda kot nova dejavnost v Prilogi I. Poleg tega se v členu 3(v) oziroma (w) navedeta novi opredelitvi pojmov „ladjarska družba“ in „upravni organ za ladjarske družbe“. Za razširitev poglavja II na pomorski prevoz se vstavijo členi 3g do 3ge. Razširitev EU ETS na pomorski prevoz se uporablja v zvezi z emisijami iz plovb znotraj EU, polovico emisij iz plovb zunaj EU in emisijami, ki nastanejo med privezom v pristanišču EU; za pomorski prevoz bi se morala v zvezi s prodajo pravic na dražbi, prenosom, predajo in ukinitvijo pravic, sankcijami in registri (člen 16) uporabljati enaka pravila, kot se uporabljajo za druge sektorje, vključene v EU ETS. Obveznost predaje pravic v sektorju pomorskega prevoza se postopoma uvede v obdobju 2023–2025, pri čemer morajo ladjarske družbe od leta 2026 predati 100 % svojih preverjenih emisij (člen 3ga). Kolikor se preda manj pravic v zvezi s preverjenimi emisijami za pomorski prevoz v navedenih letih, bi bilo treba v skladu s tem postopnim uvajanjem pravice, ki niso bile predane, ukiniti. Uporabljajo se pravila o spremljanju in poročanju ter pravila o preverjanju in akreditaciji iz Uredbe (EU) 2015/757, kakor je bila spremenjena (člena 3gb in 3gc). Poleg splošnih pravil EU ETS o sankcijah se lahko zoper ladje pod odgovornostjo ladjarske družbe, ki dve ali več zaporednih poročevalnih obdobij ni predala pravic, izda odredba o izgonu, na podlagi katere lahko država članica zastave zadrži ladje pod odgovornostjo navedene ladjarske družbe, takim ladjam pa se lahko tudi prepove vstop v pristanišče pod jurisdikcijo države članice, ki ni država zastave (člen 16(11a)). Vsaka ladjarska družba, ki spada na področje uporabe EU ETS, se pripiše državi članici – upravnemu organu – za upravljanje na podlagi Direktive. Upravni organ se določi na podlagi kraja registracije ladjarske družbe. Če družba ni registrirana v državi članici, se pripiše državi članici, v kateri je imela v prejšnjih dveh letih spremljanja največ postankov v pristanišču. Komisija od leta 2024 objavlja in redno posodablja seznam ladjarskih družb, zajetih z Direktivo, in njihovih upravnih organov (člen 3gd). Upravni organi lahko Evropsko agencijo za pomorsko varnost (EMSA) zaprosijo za pomoč pri opravljanju svojih dolžnosti na podlagi te direktive, zlasti v zvezi z odobritvijo načrtov za spremljanje in preverjanjem emisij (člen 18b). Poleg tega bi lahko EMSA s svojimi izkušnjami z izvajanjem Uredbe (EU) 2015/757 in orodji informacijske tehnologije pomagala upravnim organom pri izvajanju Direktive, na primer z olajševanjem izmenjave informacij ali pripravo smernic in meril. Vključena je klavzula o poročanju in ponovnem pregledu (člen 3ge) za spremljanje izvajanja tega poglavja in upoštevanje ustreznega razvoja dogodkov na ravni Mednarodne pomorske organizacije. Linearni faktor zmanjšanja in enkratno zmanjšanje mejne vrednosti (člen 9) Linearni faktor zmanjšanja se od leta po začetku veljavnosti te direktive o spremembi direktive o ETS spremeni na 4,2 %. Povečanje linearnega faktorja zmanjšanja se kombinira z enkratno prilagoditvijo mejne vrednosti navzdol, tako da ima novi linearni faktor zmanjšanja enak učinek, kot bi ga imel, če bi se uporabljal od leta 2021. S tem se zagotovi, da se bo zmanjševanje skupne količine pravic („mejna vrednost“) vsako leto pospešeno stopnjevalo, s čimer se bodo skupne emisije sektorjev, vključenih v EU ETS, do leta 2030 zmanjšale za 61 % v primerjavi z letom 2005. Poleg tega je treba mejno vrednost od leta po začetku veljavnosti te direktive povečati za količino pravic, ki ustreza emisijam iz pomorskega prevoza, ki se vključijo v EU ETS in temeljijo na podatkih sistema SPP EU za pomorski prevoz za leti 2018 in 2019, ter se od leta 2021 prilagodi za linearni faktor zmanjšanja. Uporaba prihodkov z dražb (člen 10) Za obravnavo povečanih potreb po nizkoogljičnih naložbah se določba o uporabi prihodkov z dražb spremeni tako, da se od držav članic zahteva, da uporabijo vse prihodke, ki se ne pripišejo proračunu Unije, v namene, povezane s podnebjem, tudi za podporo gospodinjstvom z nizkim dohodkom pri trajnostni prenovi. Komisija bo predstavila prilagoditve proračunskega okvira EU v okviru prihodnjega svežnja o lastnih sredstvih, ki vključuje predlog spremembe večletnega finančnega okvira. Poleg tega je za obravnavo distribucijskih in družbenih učinkov prehoda v predlogu določena prodaja dodatne količine pravic, enake 2,5 % mejne vrednosti, za financiranje energetskega prehoda v državah članicah, katerih BDP na prebivalca znaša manj kot 65 % povprečja EU v obdobju 2016–2018, v okviru sklada za modernizacijo. Strožji pristop k referenčnim vrednostim in določitev pogojenosti za brezplačno dodelitev (člen 10a(1)) Za zmanjšanje možnosti uporabe medsektorskega korekcijskega faktorja po prilagoditvi mejne vrednosti se predlaga, naj se posodobitev referenčnih vrednosti tesneje uskladi z zmanjševanjem emisij v sektorjih in delih sektorjev, pri čemer bi bilo treba najvišjo stopnjo posodobitve od leta 2026 povišati s sedanjih 1,6 % na 2,5 % na leto. Šteje se, da se s tem pristopom zagotovi pravičnejša in preglednejša porazdelitev brezplačne dodelitve kot z večjim deležem za vse sektorje na podlagi medsektorskega korekcijskega faktorja. Poleg tega se za spodbujanje uporabe nizkoogljičnih tehnologij uvede pogojenost brezplačne dodelitve s prizadevanji za razogljičenje. Naprave, za katere velja obveznost izvedbe energetskega pregleda v skladu s sedanjim členom 8(4) direktive o energijski učinkovitosti, bodo morale izvesti priporočila iz poročila o pregledu ali dokazati, da so izvedle druge ukrepe, s katerimi so dosegle zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, enakovredno zmanjšanju, ki je priporočeno v poročilu. Sicer se njihova brezplačna dodelitev zmanjša. V skladu s sedanjim členom 8(4) direktive o energetski učinkovitosti se energetski pregled ne izvaja za MSP. Poleg tega so v skladu s pogoji člena 8(6) direktive o energetski učinkovitosti podjetja, ki niso MSP in izvajajo sistem upravljanja z energijo ali okoljem, izvzeta iz zahteve za energetski pregled. Predlaga se sprememba pravil o določitvi izvzetja iz obveznosti izvedbe energetskega pregleda na podlagi revidirane direktive o energetski učinkovitosti, pri čemer se izvzetje MSP nadomesti z izvzetjem na podlagi porabe energije. Tako pravilo o izvzetju bi bilo ustrezno tudi za pogojenost brezplačne dodelitve. Mehanizem za ogljično prilagoditev na mejah (člen 10(1))

Mehanizem za ogljično prilagoditev ne mejah (CBAM) je alternativen ukrep za zmanjšanje tveganj premestitve emisij CO2. Zato sektorji in deli sektorjev, zajeti z navedenim ukrepom, ne bi smeli prejeti brezplačne dodelitve. Določi se prehodno obdobje, da se lahko proizvajalci, uvozniki in trgovci prilagodijo novi ureditvi, pri čemer se med postopnim uvajanjem CBAM brezplačna dodelitev postopno zmanjša. Določijo se tudi pravila o izračunu končne količine, ki se odšteje od brezplačne dodelitve in proda na dražbi. Pogodbe na razliko za ogljik in povečanje inovacijskega sklada (člen 10a(8)) Pogodbe na razliko za ogljik so pomemben element za sprožanje zmanjševanja emisij v industriji, z njimi pa lahko EU vlagateljem v inovativne in okolju prijazne tehnologije jamči fiksno ceno, s katero se nagradi večje zmanjšanje emisij CO2 kot s sedanjimi ravnmi cen v okviru EU ETS. Področje uporabe sklada za inovacije se razširi, da lahko podpira projekte na podlagi mehanizmov konkurenčnih razpisov, kot so pogodbe na razliko za ogljik. Poleg tega se količina pravic sklada za inovacije poveča za 50 milijonov pravic, ki se prav tako pridobijo od pravic, ki so na voljo za brezplačno dodelitev in prodajo na dražbi, kot velja za sedanja sredstva sklada. Tako bo 40 milijonov pravic pridobljenih od pravic, ki so na voljo za brezplačno dodelitev, 10 milijonov pravic pa od pravic, ki se prodajo na dražbi. Sklad za modernizacijo (člen 10d) V skladu s predlogom se sklad za modernizacijo uskladi z novimi podnebnimi cilji Unije tako z zahtevo po uskladitvi naložb s cilji evropskega zelenega dogovora in evropskih podnebnih pravil, kot tudi z odpravo podpore naložbam v zvezi s katerimi koli fosilnimi gorivi, ne le trdnimi fosilnimi gorivi, kot velja zdaj. Poleg tega predlog: določa povečanje deleža sredstev sklada, ki jih je treba nameniti za prednostne naložbe; določa okrepitev poudarka na obnovljivih virih in naložbah v energijsko učinkovitost na področju prometa, stavb, odpadkov in kmetijstva; določa ciljno usmerjenost na energijsko učinkovitost kot prednostno področje na strani povpraševanja, pri čemer je industrija izrecno določena kot upravičen sektor, ter vključuje podporo gospodinjstvom za odpravljanje energetske revščine. Zajemanje in uporaba ogljika (člen 3, točka (b), in člen 12(3b)) Večja podnebna ambicija bo spodbujala uporabo vseh tehnoloških rešitev za zmanjšanje emisij, vključno z zajemanjem in uporabo ogljika. Zato je v predlogu določeno, da se obveznosti predaje ne uporabljajo za emisije CO2, ki je končno trajno kemično vezan v proizvodu tako, da pri običajni uporabi ne vstopi v ozračje. Odprava ovir za inovativne nizkoogljične tehnologije s spremembo področja uporabe EU ETS in referenčnih vrednosti (člena 2 in 10a ter Priloga I) Pravila EU ETS o brezplačni dodelitvi se spremenijo za izboljšanje podpore razogljičenju energijsko intenzivnih panog z uvajanjem prelomnih tehnologij. Brezplačna dodelitev za učinkovite tehnologije, ki skoraj dosegajo referenčno raven, presega njihove izpuste. Zato so inovativne tehnologije zunaj EU ETS v podrejenem konkurenčnem položaju, kar lahko odvrača od naložb vanje. Inovativne naprave lahko zaradi spremembe proizvodnega procesa ali zmanjšanja skupne nazivne vhodne toplotne moči kurilnih enot naprave na manj kot 20 MW izpadejo iz EU ETS. Ta odvračilni dejavnik se obravnava z: (i) določitvijo, da naprave ostanejo v EU ETS, če se zmanjša skupna zmogljivost njihovih kurilnih enot za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov (npr. z elektrifikacijo); (ii) tehnološko nevtralnostjo opredelitev dejavnosti (odprava sklicev na fosilna goriva ali specifične proizvodne procese); (iii) sklicevanjem na proizvodne zmogljivosti namesto na zgorevalne zmogljivosti ter (iv) pregledom opredelitev referenčnih vrednosti za zagotovitev enakega obravnavanja naprav ne glede na uporabljeno tehnologijo, tudi v primeru uporabe nizkoogljičnih ali brezogljičnih tehnologij. Z ohranitvijo inovativnih naprav v EU ETS se bodo tudi zmanjšale referenčne vrednosti, s čimer se bo spodbujalo večje zmanjšanje emisij. Uvedba trgovanja z emisijami za stavbe in cestni promet (poglavje IVa) Od leta 2025 bi bilo treba uvesti novo trgovanje z emisijami za stavbe in cestni promet kot ločen in samostojen sistem (poglavje IVa). V prvem letu bodo urejani subjekti morali imeti dovoljenje za emisije toplogrednih plinov ter poročati o svojih emisijah za leti 2024 in 2025 (člena 30b in 30f). Izdaja pravic in obveznosti glede skladnosti se bodo za te subjekte uporabljale šele od leta 2026, zaradi česar bo lahko novi sistem začel ustrezno in učinkovito delovati (členi 30c, 30d in 30e). Zaradi precej velikega števila majhnih onesnaževalcev v stavbnem sektorju in sektorju cestnega prometa ter tehnične izvedljivosti in upravne učinkovitosti urejanje ni osredotočeno na onesnaževalce, ampak na zgornji del dobavne verige (člen 30b in Priloga III). Zato bo dejavnost, ki se ureja za novi sistem, sprostitev goriv, ki se uporabljajo za zgorevanje v stavbnem sektorju in sektorju cestnega prometa, v porabo (Priloga III). Obseg stavbnega sektorja in sektorja cestnega prometa je opredeljen na podlagi ustreznih virov emisij, vključenih v Smernice IPCC za nacionalne evidence toplogrednih plinov iz leta 2006 (Priloga III). Urejani subjekti so opredeljeni v skladu s sistemom za trošarino iz Direktive Sveta (EU) 2020/262, saj na podlagi navedene direktive že obstaja zanesljiv mehanizem spremljanja in poročanja za količine goriva, sproščenega v porabo, za davčne namene. Kolikor je mogoče, bodo obveznosti spremljanja, poročanja in preverjanja v stavbnem sektorju in sektorju cestnega prometa usklajene z dobro delujočimi mehanizmi, določenimi za nepremične naprave in letalstvo (člen 30(f)). Mejna vrednost emisij za novi sistem za trgovanje z emisijami bo od leta 2026 določena na podlagi podatkov, zbranih v skladu z uredbo o porazdelitvi prizadevanj, in ravni ambicije ter se bo zmanjševala, da se bo v stavbnem sektorju in sektorju cestnega prometa do leta 2030 doseglo zmanjšanje emisij za 43 % v primerjavi z letom 2005 (člen 30c in Priloga IIIa). Opredeljen je ustrezen linearni faktor zmanjšanja. Po vzpostavitvi spremljanja in poročanja v okviru novega trgovanja z emisijami bo skupna količina pravic za leto 2028 prilagojena na podlagi razpoložljivih podatkov o SPP za obdobje 2024–2026. Linearni faktor zmanjšanja bo revidiran le, če bodo podatki o SPP precej presegali začetno mejno vrednost, in ne zaradi majhnih razlik v primerjavi z evidenčnimi podatki EU UNFCCC. Ker brezplačna dodelitev ni določena, bodo pravice za novo trgovanje z emisijami prodane na dražbi (člen 30d). Za zagotovitev nemotenega začetka trgovanja z emisijami v novih sektorjih bo določena količina pravic prodana na zgodnji dražbi (člen 30d(2), prvi pododstavek). Poleg tega bo v zadevnih sektorjih v skladu s specifičnimi pravili delovala tudi rezerva za stabilnost trga, da se od začetka zagotovi stabilnost trga (člen 30d(2), drugi pododstavek). Ker je sistem nov, so določeni ublažitveni ukrepi za obravnavanje morebitnega tveganja pretirane nestanovitnosti cen, ki je lahko veliko zlasti na začetku trgovanja z emisijami v novih sektorjih (člen 30h). Za obravnavo nekaterih prehodnih in družbenih izzivov zaradi oblikovanja cen ogljika v novih sektorjih ter za zagotovitev ciljno usmerjene podpore za inovacije bo trgovanje z emisijami za cestni promet in stavbe prispevalo tudi k obstoječim skladom za nizkoogljične tehnologije. Tako bo 150 milijonov pravic, izdanih v okviru novega sistema za trgovanje z emisijami za cestni promet in stavbe, danih na voljo skladu za inovacije za spodbujanje zelenega prehoda (člen 30d(4)). Komisija bo spremljala uporabo pravil za novo trgovanje z emisijami ter bo po potrebi do 1. januarja 2028 predlagala pregled za izboljšanje njegove učinkovitosti, upravljanja in praktične uporabe (člen 30i). Glavni elementi sklepa o rezervi za stabilnost trga, ki se spremenijo v skladu s predlogom, so: Upoštevanje neto povpraševanja v letalstvu (člen 1(4a)) in pomorskem sektorju V skladu s predlogom se izračun skupnega števila pravic v obtoku spremeni, da se vključijo emisije iz letalstva in pravice, izdane v zvezi z letalstvom. Z Uredbo (EU) 2017/2392 Evropskega parlamenta in Sveta je bil člen 12(3) direktive o EU ETS spremenjen, da so lahko vsi upravljavci uporabljali vse pravice, izdane za njihove obveznosti predaje, vključno s pravicami za letalstvo. Točnost in učinkovitost rezerve kot merila stabilnosti trga na podlagi ponudbe in povpraševanja se bosta izboljšali z vključitvijo pravic za letalstvo v izračun rezerve, hkrati pa se bo ohranila njena okoljska celovitost. Če bo ta predlog spremembe EU ETS sprejet, se bodo emisije iz letalstva in pravice za letalstvo od leta po začetku veljavnosti te spremembe upoštevale pri skupnem številu pravic v obtoku na kraju nastanka oziroma izdaje. Čeprav ločenih pravic za pomorski sektor ni, je treba besedilo spremeniti tudi za vključitev pravic in emisij v zvezi s pomorskim sektorjem v izračun, saj se besedilo zdaj nanaša samo na emisije iz naprav in pravice zanje. Za preprečitev izkrivljanja zaradi postopnega uvajanja zahtev za pomorski prevoz se bo razlika med preverjenimi emisijami in pravicami, predanimi za pomorski sektor, ki se bodo ukinile, ne prodale na dražbi, upoštevala pri skupnem številu pravic v obtoku, kot če bi bile pravice izdane.

Stopnja vključitve (člen 1(5)) Stopnja vključitve se spremeni zaradi obravnave „učinka praga“, ki bi se pojavil, kadar je skupno število pravic v obtoku zelo blizu zgornjemu pragu. V tem primeru lahko ena pravica več ali ena pravica manj v skupnem številu pravic v obtoku sproži vključitve ali ne, odvisno od tega, ali je skupno število pravic v obtoku nad pragom ali pod njim. Negotovost glede tega pojava lahko povzroči nestanovitnost cen na trgu. V skladu s predlogom se spremeni mehanizem stopnje vključitve. Predlaga se blažilna vključitev v rezervo za stabilnost trga, kadar skupno število pravic v obtoku znaša med 833 milijonov in 1 096 milijonov. V tem primeru bo vključitev enaka razliki med skupnim številom pravic v obtoku in pragom v višini 833 milijonov pravic. Dokler skupno število pravic v obtoku presega 1 096 milijonov pravic, se uporablja običajna stopnja vključitve (24 % do leta 2030). Prag pri 1 096 milijonov pravic je bil izbran, ker je pri tej količini 24-odstotna stopnja vključitve blizu razliki med skupnim številom pravic v obtoku in zgornjim pragom. S tem se obravnava učinek praga in hkrati ohrani učinkovita vključitev v rezervo za stabilnost trga, če je skupno število pravic v obtoku večje. Opredelitev skupnega števila pravic v obtoku (člen 1(5)) Pri izračunu skupnega števila pravic v obtoku formula določa, da ponudba pravic vključuje samo izdane pravice, ki niso vključene v rezervo, število pravic v rezervi pa se ne odšteje več od ponudbe pravic. Zaradi te spremembe je izračun skupnega števila pravic v obtoku jasnejši, sprememba pa pomembneje ne vpliva na njegov rezultat niti na pretekle izračune skupnega števila pravic v obtoku. Mehanizem prenehanja veljavnosti (člen 1(5a)) Od leta 2023 pravice v rezervi za stabilnost trga, ki presegajo raven količin pravic za prodajo na dražbi iz prejšnjega leta, prenehajo veljati. Vendar je raven količin pravic za prodajo na dražbi iz prejšnjega leta odvisna od različnih elementov, kot sta mejna vrednost in delovanje same rezerve za stabilnost trga. Za zagotovitev večje predvidljivosti količine pravic, ki ostanejo v rezervi po prenehanju veljavnosti, se predlaga omejitev števila pravic v rezervi na 400 milijonov pravic. Ta vrednost ustreza tudi spodnjemu pragu za vrednost skupnega števila pravic v obtoku, pod katerim se pravice sprostijo iz rezerve za stabilnost trga. Rezerva za stabilnost trga za trgovanje z emisijami za cestni promet in stavbe (člen 1a) Za obravnavo tveganja neravnovesja med ponudbo in povpraševanjem bo rezerva za stabilnost trga delovala tudi za novo trgovanje z emisijami za cestni promet in stavbe, pri čemer bodo vključitve in sprostitve pravic temeljile na pragovih za presežek pravic na navedenem trgu. Da bo lahko rezerva za stabilnost trga od začetka trgovanja z emisijami v obeh sektorjih delovala kot učinkovito orodje za obravnavanje neravnovesij na trgu, se v njej ustvari določeno število pravic za nova sektorja. Za obravnavo morebitnega tveganja pretirane nestanovitnosti cen so določeni ukrepi, s katerimi se omogoči sprostitev dodatnih pravic iz rezerve za stabilnost trga. Vendar bo sprožilni mehanizem za to dodatno sprostitev temeljil na povišanju povprečne cene pravic in ne na presežku pravic na trgu. Glavni elementi Uredbe (EU) 2015/757, imenovane uredba o SPP, ki se spremenijo v skladu s tem predlogom, so: V skladu s predlogom se uvedeta novi opredelitvi pojmov „upravni organ“ in „podatki o zbirnih emisijah na ravni družbe“. Poleg tega morajo družbe v skladu s predlaganimi spremembami predložiti svoje načrte za spremljanje pristojnim upravnim organom v odobritev (spremenjena člena 6 in 7), sporočati podatke o zbirnih emisijah na ravni družbe (spremenjeni člen 4), po preverjanju teh podatkov (spremenjeni členi 13 do 16) pa te preverjene zbirne podatke predložiti pristojnemu upravnemu organu (novi člen 11a in spremenjeni člen 12). Preveritelju ni treba preveriti poročila o emisijah na ravni ladje in poročila iz člena 11(2) Uredbe (EU) 2015/757, saj so bila ta poročila na ravni ladje že preverjena. V skladu s predlogom se na Komisijo prenese tudi pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov za spremembo metod spremljanja in pravil o spremljanju za zagotovitev njihove ustreznosti za trgovanje z emisijami (spremenjeni člen 5(2)) ter za dopolnitev Uredbe (EU) 2015/757 s pravili za odobritev načrtov za spremljanje in njihovih sprememb s strani upravnih organov, pravili za spremljanje podatkov o zbirnih emisijah na ravni družbe, njihovo sporočanje in predložitev (člen 6(8), člen 7(5) in člen 11a(4)) ter pravili za preverjanje podatkov o zbirnih emisijah na ravni družbe in za izdajanje poročila o preverjanju v zvezi s podatki o zbirnih emisijah na ravni družbe (člen 13(6) in člen 15(6)). Ta predlog s predlogom spremembe uredbe o SPP dopolnjuje predlog Komisije COM(2019) 38 final. 2021/0211 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Direktive 2003/87/ES o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Uniji, Sklepa (EU) 2015/1814 o vzpostavitvi in delovanju rezerve za stabilnost trga za sistem Unije za trgovanje z emisijami toplogrednih plinov ter Uredbe (EU) 2015/757 (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 192(1) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Pariški sporazum, sprejet decembra 2015 v skladu z Okvirno konvencijo Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC), je začel veljati novembra 2016 (v nadaljnjem besedilu: Pariški sporazum). Njegove pogodbenice so se dogovorile, da bodo dvig globalne povprečne temperature omejile na precej pod 2 °C glede na predindustrijske ravni in da bodo nadaljevale prizadevanja, da dvig temperature ne bi presegel 1,5 °C glede na predindustrijske ravni. (2)Spopadanje s podnebnimi in okoljskimi izzivi ter doseganje ciljev Pariškega sporazuma sta osrednji del sporočila o „evropskem zelenem dogovoru“, ki ga je Komisija sprejela 11. decembra 2019. (3)Evropski zeleni dogovor združuje obsežen sklop ukrepov in pobud, ki se vzajemno krepijo in katerih cilj je doseči podnebno nevtralnost v EU do leta 2050, in določa novo strategijo za rast, katere cilj je preoblikovati Unijo v pravično in uspešno družbo s sodobnim, z viri gospodarnim in konkurenčnim gospodarstvom, v katerem bo gospodarska rast ločena od rabe virov. Njegov cilj je tudi zavarovati, ohraniti in poživiti naravni kapital Unije ter zaščititi zdravje in dobrobit državljanov in državljank pred nevarnostmi, ki izhajajo iz okolja, in njegovimi učinki. Hkrati ta prehod različno vpliva na ženske in moške ter ima poseben učinek na nekatere prikrajšane skupine, kot so starejši, invalidi in osebe z manjšinskim etničnim ali rasnim poreklom. Zato je treba zagotoviti, da je prehod pravičen in vključujoč ter da pri njem nihče ne bo zapostavljen. (4)Nujnost in vrednost evropskega zelenega dogovora sta se še povečali zaradi zelo hudih posledic pandemije COVID-19 za zdravje, življenjske in delovne pogoje ter dobrobit državljanov Unije, ki so pokazale, da morata naša družba in naše gospodarstvo izboljšati svojo odpornost na zunanje pretrese in ukrepati zgodaj, da bi jih preprečili ali ublažili. Evropski državljani še naprej izražajo trdna stališča, da to velja zlasti za podnebne spremembe. (5)Unija se je v posodobljenem nacionalno določenem prispevku, ki ga je 17. decembra 2020 predložila sekretariatu UNFCCC, zavezala, da bo do leta 2030 neto emisije toplogrednih plinov v celotnem gospodarstvu Unije zmanjšala za vsaj 55 % pod ravnjo iz leta 1990. (6)Unija je z Uredbo (EU) 2021/1119 Evropskega parlamenta in Sveta cilj podnebne nevtralnosti celotnega gospodarstva do leta 2050 vključila v zakonodajo. Ta uredba določa tudi zavezujočo zavezo Unije za domače zmanjšanje neto emisij toplogrednih plinov (emisij, potem ko se odštejejo odvzemi) za vsaj 55 % pod ravnmi iz leta 1990 do leta 2030. (7)Vsi gospodarski sektorji morajo prispevati k doseganju tega zmanjšanja emisij. Zato bi bilo treba cilj sistema EU za trgovanje z emisijami (EU ETS), vzpostavljenega z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta za spodbujanje stroškovno in ekonomsko učinkovitega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov, povečati sorazmerno s tem ciljem za zmanjšanje neto emisij toplogrednih plinov v celotnem gospodarstvu do leta 2030. (8)EU ETS bi moral spodbujati proizvodnjo v napravah, ki deloma ali v celoti zmanjšujejo emisije toplogrednih plinov. Zato bi bilo treba opis nekaterih vrst dejavnosti iz Priloge I k Direktivi 2003/87/ES spremeniti, da se zagotovi enako obravnavanje naprav v zadevnih sektorjih. Poleg tega bi morala biti brezplačna dodelitev za proizvodnjo proizvoda neodvisna od narave proizvodnega procesa. Zato je treba spremeniti opredelitev proizvodov ter procesov in emisij, zajetih za nekatere referenčne vrednosti, za zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev za nove in obstoječe tehnologije. Poleg tega je treba ločiti posodobitev referenčnih vrednosti za rafinerije in vodik, da bi se upošteval čedalje večji pomen proizvodnje vodika zunaj sektorja rafinerij. (9)Direktiva Sveta 96/61/ES je bila razveljavljena z Direktivo 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta. Sklice na Direktivo 96/61/ES v členu 2 Direktive 2003/87/ES in Prilogi IV k navedeni direktivi bi bilo treba ustrezno posodobiti. Zaradi nujne potrebe po zmanjšanju emisij v celotnem gospodarstvu bi morale imeti države članice možnost, da poleg mejnih vrednosti emisij, sprejetih na podlagi Direktive 2010/75/EU, sprejmejo ukrepe za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, vključenih v EU ETS, še na podlagi drugih politik. (10)Komisija v svojem sporočilu z naslovom „Pot do zdravega planeta za vse“ poziva k usmerjanju EU proti ničelnemu onesnaževanju do leta 2050 z zmanjšanjem onesnaževanja zraka, sladkih voda, morij in tal na ravni, ki predvidoma niso več škodljive za zdravje in naravne ekosisteme. Z ukrepi na podlagi Direktive 2010/75/EU, ki je glavni instrument za urejanje emisij onesnaževal zraka, vode in tal, je pogosto mogoče zmanjšati tudi emisije toplogrednih plinov. V skladu s členom 8 Direktive 2003/87/ES bi morale države članice zagotoviti uskladitev zahtev za izdajo dovoljenj na podlagi Direktive 2003/87/ES in zahtev za izdajo dovoljenj na podlagi Direktive 2010/75/EU. (11)Ob upoštevanju, da je z novimi inovativnimi tehnologijami pogosto mogoče zmanjšati emisije toplogrednih plinov in onesnaževal, je pomembno zagotoviti sinergije s politikami, s katerimi se zmanjšajo emisije toplogrednih plinov in onesnaževal, in sicer Direktivo 2010/75/EU, ter pregledati njihovo uspešnost v zvezi s tem. (12)Opredelitev proizvajalcev električne energije je bila uporabljena za določitev največje količine brezplačno dodeljenih pravic industriji v obdobju 2013–2020, vendar je to pripeljalo do različnega obravnavanja obratov za soproizvodnjo toplote in električne energije ter industrijskih obratov. Za spodbujanje uporabe soproizvodnje z visokim izkoristkom in zagotovitev enakega obravnavanja vseh naprav, ki prejmejo brezplačno dodelitev za proizvodnjo toplote in daljinsko ogrevanje, bi bilo treba vse sklice na proizvajalce električne energije v Direktivi 2003/87/ES črtati. Poleg tega Delegirana uredba Komisije (EU) 2019/331 določa upravičenost vseh industrijskih procesov do brezplačne dodelitve. Zato so določbe o zajemanju in shranjevanju ogljika iz člena 10a(3) Direktive 2003/87/ES zastarele in bi jih bilo treba črtati. (13)Toplogredne pline, ki se ne spuščajo neposredno v ozračje, bi bilo treba šteti za emisije v okviru EU ETS, pravice za navedene emisije pa predati, če se ne shranjujejo na kraju shranjevanja v skladu z Direktivo 2009/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta ali so trajno kemično vezane v proizvodu tako, da pri običajni uporabi ne vstopijo v ozračje. Na Komisijo bi bilo treba prenesti pooblastilo za sprejemanje izvedbenih aktov za določitev pogojev, pod katerimi je treba šteti, da so toplogredni plini trajno kemično vezani v proizvodu tako, da pri običajni uporabi ne vstopijo v ozračje, vključno s pridobivanjem kupona o odvzemu ogljika, kadar je ustrezno, ob upoštevanju regulativnega razvoja v zvezi s certificiranjem odvzemov ogljika. (14)Dejavnost mednarodnega pomorskega prevoza, ki jo sestavljajo plovbe med pristaniščema pod jurisdikcijo dveh različnih držav članic ali med pristaniščem pod jurisdikcijo države članice in pristaniščem zunaj jurisdikcije držav članic, je edini način prevoza, ki ni bil vključen v pretekle zaveze Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. Emisije iz goriv, prodanih v Uniji za potovanja iz ene države članice v drugo državo članico ali tretjo državo, so se od leta 1990 povečala za približno 36 %. Te emisije obsegajo skoraj 90 % vseh emisij iz plovbe v Uniji, saj so se emisije iz goriv, prodanih v Uniji za potovanja z odhodom in prihodom v isti državi članici, od leta 1990 zmanjšale za 26 %. Po scenariju brez sprememb se bodo emisije iz dejavnosti mednarodnega pomorskega prevoza po napovedih povečale za približno 14 % med letoma 2015 in 2030 ter za 34 % med letoma 2015 in 2050. Če se bo vpliv dejavnosti pomorskega prevoza na podnebne spremembe povečeval v skladu z napovedmi, bo resno ogrozil zmanjšanja, dosežena v drugih sektorjih za boj proti podnebnim spremembam.

(15)Komisija je leta 2013 sprejela strategijo za postopno vključevanje emisij iz pomorskega prevoza v politiko Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. V okviru tega pristopa je Unija najprej z Uredbo (EU) 2015/757 Evropskega parlamenta in Sveta vzpostavila sistem za spremljanje emisij iz pomorskega prevoza, poročanje o njih in njihovo preverjanje, nato pa naj bi določila cilje za zmanjšanje za pomorski sektor in uporabo tržnega ukrepa. V skladu z zavezo sozakonodajalcev, izraženo v Direktivi (EU) 2018/410 Evropskega parlamenta in Sveta, bi se morali ukrepi Mednarodne pomorske organizacije (IMO) ali Unije začeti izvajati leta 2023, vključno s pripravljalnim delom za sprejetje in izvajanje ukrepa za zagotovitev, da sektor ustrezno prispeva k prizadevanjem, potrebnim za uresničitev ciljev, dogovorjenih s Pariškim sporazumom, ter ustrezno obravnavo s strani vseh deležnikov. (16)V skladu z Direktivo (EU) 2018/410 bi morala Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu poročati o napredku, ki ga je IMO dosegla v zvezi z ambicioznim ciljem zmanjšanja emisij in povezanimi ukrepi, za zagotovitev, da sektor pomorskega prevoza ustrezno prispeva k prizadevanjem, potrebnim za uresničitev ciljev, dogovorjenih s Pariškim sporazumom. V okviru IMO potekajo prizadevanja za omejitev globalnih emisij iz pomorskega prevoza, kar bi bilo treba spodbujati. Čeprav je nedavni napredek, dosežen v okviru IMO dobrodošel, ti ukrepi ne bodo zadostovali za uresničitev ciljev Pariškega sporazuma. (17)Komisija je v evropskem zelenem dogovoru navedla, da namerava sprejeti dodatne ukrepe za obravnavanje emisij toplogrednih plinov v sektorju pomorskega prevoza v okviru košarice ukrepov, na podlagi katerih bo lahko Unija dosegla svoje cilje glede zmanjšanja emisij. V okviru tega bi bilo treba spremeniti Direktivo 2003/87/ES, da bi se sektor pomorskega prevoza vključil v EU ETS ter zagotovilo, da ta sektor prispeva k povečanim podnebnim ciljem Unije in ciljem Pariškega sporazuma, v skladu s katerim morajo razvite države prevzeti vodilno vlogo pri uresničevanju ciljev zmanjšanja emisij v celotnem gospodarstvu, države v razvoju pa so pozvane, naj sčasoma preidejo k ciljem zmanjševanja ali omejevanja emisij, ki zajemajo celotno gospodarstvo. Ker bi morale biti emisije iz mednarodnega letalstva zunaj Evrope od januarja 2021 omejene z globalnim tržnim ukrepom, ukrepa za omejitev ali oblikovanje cen emisij iz pomorskega prevoza pa ni, je primerno, da EU ETS zajema delež emisij pri plovbah med pristaniščem pod jurisdikcijo države članice in pristaniščem pod jurisdikcijo tretje države, pri čemer se lahko tretja država odloči o ustreznem ukrepu v zvezi s preostalim deležem emisij. Zato bi morala razširitev EU ETS na sektor pomorskega prevoza vključevati polovico emisij z ladij, ki opravljajo plovbe s prihodom v pristanišče pod jurisdikcijo države članice iz pristanišča zunaj jurisdikcije države članice, polovico emisij z ladij, ki opravljajo plovbe z odhodom iz pristanišča pod jurisdikcijo države članice in prihodom v pristanišče zunaj jurisdikcije države članice, emisije z ladij, ki opravljajo plovbe s prihodom v pristanišče pod jurisdikcijo države članice iz pristanišča pod jurisdikcijo države članice, in emisije med privezom v pristanišču pod jurisdikcijo države članice. Ta pristop je bil opredeljen kot praktičen način za rešitev vprašanja skupnih, a različnih odgovornosti in zmogljivosti, kar je bil dolgoletni izziv v okviru UNFCCC. Z zajetjem deleža emisij iz vstopnih in izstopnih plovb med Unijo in tretjimi državami se zagotovi uspešnost EU ETS, zlasti s povečanjem vpliva ukrepa na okolje v primerjavi z geografskim območjem uporabe, omejenim na plovbe v EU, hkrati pa se omejita tveganje postankov v pristaniščih z namenom izogibanja, in tveganje selitve dejavnosti pretovarjanja zunaj Unije. Za zagotovitev nemotene vključitve sektorja v EU ETS bi se moralo predajanje pravic ladjarskih družb postopoma povečati v zvezi s preverjenimi emisijami, sporočenimi za obdobje 2023–2025. Kolikor se preda manj pravic v zvezi s preverjenimi emisijami za pomorski prevoz v navedenih letih, bi bilo treba po vsakoletni določitvi razlike med preverjenimi emisijami in predanimi pravicami ukiniti ustrezno število pravic, da bi se zaščitila okoljska celovitost sistema. Ladjarske družbe bi morale od leta 2026 predati število pravic, ki ustreza vsem njihovim preverjanim emisijam, sporočenim v predhodnem letu. (18)Določbe Direktive 2003/87/ES v zvezi z dejavnostmi pomorskega prevoza bi bilo treba še naprej pregledovati ob upoštevanju prihodnjega razvoja dogodkov na mednarodni ravni in mednarodnih prizadevanj za doseganje ciljev Pariškega sporazuma, vključno z drugim pregledom globalnega stanja leta 2028 in poznejšimi pregledi vsakih pet let, namenjenimi zbiranju informacij za zaporedne nacionalno določene prispevke. Zlasti bi morala Komisija kadar koli pred drugim pregledom globalnega stanja leta 2028 in torej najpozneje 30. septembra 2028 Evropskemu parlamentu in Svetu poročati o napredku pri pogajanjih IMO v zvezi z globalnim tržnim ukrepom. V svojem poročilu bi morala analizirati instrumente Mednarodne pomorske organizacije in po potrebi oceniti, kako bi jih bilo treba izvesti v pravu Unije na podlagi revizije Direktive 2003/87/ES. Po potrebi bi morala v poročilo vključiti tudi predloge. (19)Komisija bi morala pregledati delovanje Direktive 2003/87/ES v zvezi z dejavnostmi pomorskega prevoza ob upoštevanju izkušenj z njeno uporabo, med drugim v zvezi z morebitnimi praksami izogibanja, in nato predlagati ukrepe za zagotovitev njene uspešnosti. (20)Oseba ali organizacija, odgovorna za skladnost z EU ETS, bi morala biti ladjarska družba, opredeljena kot lastnik ladje ali katera koli druga organizacija ali oseba, kot je upravljavec ali zakupnik gole ladje, ki je od lastnika ladje prevzela odgovornost za upravljanje ladje ter je s prevzemom te odgovornosti soglašala, da bo prevzela vse dolžnosti in odgovornosti, ki jih nalaga Mednarodni kodeks za varno upravljanje ladij in preprečevanje onesnaževanja. Ta opredelitev temelji na opredelitvi pojma „družba“ v členu 3, točka (d), Uredbe (EU) 2015/757 in je v skladu s svetovnim sistemom zbiranja podatkov, ki ga je leta 2016 vzpostavila IMO. V skladu z načelom „onesnaževalec plača“ bi lahko ladjarska družba s pogodbenim dogovorom uveljavljala odgovornost subjekta, neposredno odgovornega za odločitve, ki vplivajo na emisije CO2 z ladje, za stroške skladnosti na podlagi te direktive. Ta subjekt bi bil običajno subjekt, odgovoren za izbiro goriva, poti in hitrosti ladje. (21)Da bi se zmanjšalo upravno breme ladjarskih družb, bi morala biti za vsako ladjarsko družbo pristojna ena država članica. Komisija bi morala objaviti začetni seznam ladjarskih družb, ki so opravljale pomorsko dejavnost, ki spada na področje uporabe EU ETS, in na njem navesti upravni organ za vsako ladjarsko družbo. Seznam bi bilo treba prilagoditi vsaki dve leti, da bi se ladjarske družbe po potrebi pripisale drugemu upravnemu organu. Upravni organ za ladjarske družbe, registrirane v državi članici, bi morala biti navedena država članica. Upravni organ za ladjarske družbe, registrirane v tretji državi, bi morala biti država članica, v kateri je imela ladjarska družba v zadnjih dveh letih spremljanja po ocenah največ postankov v pristaniščih pri plovbah, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2003/87/ES. Upravni organ za ladjarske družbe, registrirane v tretji državi, ki v zadnjih dveh letih spremljanja niso opravile plovbe, ki spada na področje uporabe Direktive 2003/87/ES, bi morala biti država članica, v kateri je ladjarska družba začela prvo plovbo, ki spada na področje uporabe navedene direktive. Komisija bi morala objaviti in vsaki dve leti posodobiti seznam ladjarskih družb, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2003/87/ES, ter na njem navesti upravni organ za vsako ladjarsko družbo. Za zagotovitev enakega obravnavanja ladjarskih družb bi morale države članice upoštevati harmonizirana pravila za upravljanje ladjarskih družb, za katere so pristojne, v skladu s podrobnimi pravili, ki jih določi Komisija. (22)Države članice bi morale zagotoviti, da ladjarske družbe, ki jih upravljajo, izpolnjujejo zahteve Direktive 2003/87/ES. Če ladjarska družba ne izpolnjuje navedenih zahtev, upravni organ pa z izvršilnimi ukrepi ne zagotovi izpolnjevanja, bi morale države članice ukrepati solidarno. V skrajnem primeru bi morale imeti države članice možnost, da zavrnejo vstop ladjam pod odgovornostjo zadevne ladjarske družbe, razen države članice zastave ladje, ki bi morala imeti možnost, da ladjo zadrži. (23)Ladjarske družbe bi morale spremljati svoje podatke o zbirnih emisijah iz dejavnosti pomorskega prevoza na ravni družbe in o njih poročati v skladu s pravili iz Uredbe (EU) 2015/757. Poročila o podatkih o zbirnih emisijah na ravni družbe bi bilo treba preveriti v skladu s pravili iz navedene uredbe. Preveritelj pri preverjanjih na ravni družbe ne bi smel preverjati poročila o emisijah na ravni ladje niti poročila iz člena 11(2) navedene uredbe, saj bi morali biti navedeni poročili na ravni ladje že preverjeni. (24)Na podlagi izkušenj, pridobljenih pri podobnih nalogah, povezanih z varstvom okolja, bi morala Evropska agencija za pomorsko varnost (EMSA) ali druga ustrezna organizacija po potrebi in v skladu s svojim mandatom pomagati Komisiji in upravnim organom v zvezi z izvajanjem Direktive 2003/87/ES. EMSA bi lahko s svojimi izkušnjami z izvajanjem Uredbe (EU) 2015/757 in orodji informacijske tehnologije upravnim organom pomagala zlasti v zvezi s spremljanjem emisij iz pomorskih dejavnosti, ki spadajo na področje uporabe te direktive, poročanjem o njih in njihovim preverjanjem, in sicer z olajševanjem izmenjave informacij ali pripravo smernic in meril. (25)Z Uredbo (EU) 2017/2392 Evropskega parlamenta in Sveta je bil člen 12(3) Direktive 2003/87/ES spremenjen, da so lahko vsi upravljavci uporabljali vse izdane pravice. Zahtevo iz člena 6(2), točka (e), navedene direktive, v skladu s katero morajo dovoljenja za emisije toplogrednih plinov vsebovati obveznost predaje pravic, bi bilo treba ustrezno uskladiti. (26)Za uresničitev cilja Unije glede zmanjšanja emisij do leta 2030 bo treba v sektorjih, vključenih v EU ETS, zmanjšati emisije za 61 % v primerjavi z letom 2005. Skupno količino pravic za Unijo v okviru EU ETS je treba zmanjšati, da se zagotovita potreben dolgoročen signal cene ogljika in spodbuda za to raven razogljičenja. V ta namen bi bilo treba povečati linearni faktor zmanjšanja, med drugim ob upoštevanju vključitve emisij iz pomorskega prevoza. Zadnjenavedene bi bilo treba pridobiti na podlagi emisij iz dejavnosti pomorskega prevoza, ki so bile sporočene v Uniji za leti 2018 in 2019 v skladu z Uredbo (EU) 2015/757, od leta 2021 pa prilagoditi za linearni faktor zmanjšanja. (27)Ob upoštevanju, da se s to direktivo spremeni Direktiva 2003/87/ES v zvezi z obdobjem izvajanja, ki se je že začelo 1. januarja 2021, bi morala biti strmejša linearna pot zmanjševanja v okviru EU ETS zaradi predvidljivosti, okoljske učinkovitosti in preprostosti v obdobju 2021–2030 ravna črta, da bi se v okviru EU ETS do leta 2030 doseglo 61-odstotno zmanjšanje emisij kot ustrezen vmesni korak naproti podnebni nevtralnosti celotnega gospodarstva Unije leta 2050. Ker se lahko povečani linearni faktor zmanjšanja uporablja šele od leta po začetku veljavnosti te direktive, bi bilo treba izvesti enkratno zmanjšanje količine pravic, da bi bila skupna količina pravic v skladu s to ravnjo letnega zmanjšanja od leta 2021. (28)Za doseganje povečane podnebne ambicije bo treba v proračunu EU in nacionalnih proračunih nameniti precejšnje javne vire podnebnemu prehodu. Za dopolnitev in okrepitev precejšnje porabe, povezane s podnebjem, v proračunu EU bi bilo treba vse prihodke z dražb, ki niso pripisani proračunu Unije, uporabiti za namene, povezane s podnebjem. To vključuje finančno podporo za obravnavanje družbenih vidikov v gospodinjstvih z nižjim in srednjim dohodkom z znižanjem izkrivljajočih davkov. Poleg tega bi bilo treba za obravnavo distribucijskih in družbenih učinkov prehoda v državah članicah z nizkim dohodkom prek sklada za modernizacijo iz člena 10d Direktive 2003/87/ES uporabiti dodatno količino pravic v višini 2,5 % skupne količine pravic za Unijo med letoma [leto začetka veljavnosti Direktive] in 2030 za financiranje energetskega prehoda držav članic, katerih bruto domači proizvod (BDP) na prebivalca znaša manj kot 65 % povprečja Unije v obdobju 2016–2018. (29)Zagotoviti bi bilo treba dodatne spodbude za zmanjševanje emisij toplogrednih plinov z uporabo stroškovno učinkovitih tehnik. V ta namen bi morala biti brezplačna dodelitev pravic do emisije nepremičnim napravam od leta 2026 pogojena z naložbami v tehnike za povečanje energijske učinkovitosti in zmanjšanje emisij. Z zagotovitvijo osredotočenosti tega na večje porabnike energije bi se precej zmanjšalo breme za podjetja z manjšo porabo energije, ki so morda v lasti malih in srednjih podjetij ali mikropodjetij. [Sklic potrditi z revidirano direktivo o energetski učinkovitosti]. Zadevne delegirane akte bi bilo treba ustrezno prilagoditi. (30)Mehanizem za ogljično prilagoditev na mejah (CBAM), vzpostavljen z Uredbo (EU) […./..] Evropskega parlamenta in Sveta, je alternativa brezplačni dodelitvi za obravnavo tveganja premestitve emisij CO2. Če so sektorji in deli sektorjev zajeti z navedenim ukrepom, ne bi smeli prejeti brezplačne dodelitve. Vendar pa je treba brezplačne pravice postopoma odpraviti, da se lahko proizvajalci, uvozniki in trgovci prilagodijo novi ureditvi. Brezplačno dodelitev bi bilo treba zmanjšati med postopnim uvajanjem CBAM z uporabo faktorja za brezplačno dodelitev za sektorje, zajete s CBAM. V prehodnem obdobju med začetkom veljavnosti [uredbe o CBAM] in letom 2025 bi moral ta odstotek (faktor CBAM) znašati 100 %, leta 2026 90 %, nato pa se letno zmanjševati za 10 odstotnih točk, da bi deseto leto znašal 0 %, brezplačna dodelitev pa bi se odpravila. Ustrezne delegirane akte o brezplačni dodelitvi bi bilo treba ustrezno prilagoditi za sektorje in dele sektorjev, zajete s CBAM. Pravice za brezplačno dodelitev, ki je sektorji, zajeti s CBAM, v skladu s tem izračunom (povpraševanje v okviru CBAM) ne prejmejo več, je treba prodati na dražbi, prihodke pa zagotoviti skladu za inovacije za podporo inovacijam na področju nizkoogljičnih tehnologij, zajemanja in uporabe ogljika, zajemanja in geološkega shranjevanja ogljika, energije iz obnovljivih virov in shranjevanja energije na način, s katerim se prispeva k blažitvi podnebnih sprememb. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti projektom v sektorjih v okviru CBAM. Za upoštevanje deleža brezplačne dodelitve, ki je na voljo sektorjem, ki niso zajeti s CBAM, bi bilo treba končno količino, ki se odšteje od brezplačne dodelitve in proda na dražbi, izračunati na podlagi deleža povpraševanja v okviru CBAM glede na potrebe po brezplačni dodelitvi v vseh sektorjih, ki prejemajo brezplačno dodelitev. (31)Največjo prilagoditev referenčnih vrednosti bi bilo treba povečati z 1,6 % na 2,5 % na leto, da bi se bolje odrazil tehnološki napredek, ustrezne referenčne vrednosti prilagodile ustreznemu obdobju dodelitve, hkrati pa zagotovile spodbude za zmanjšanje emisij in ustrezno nagradile inovacije. Torej za obdobje 2026–2030 bi bilo treba referenčne vrednosti prilagoditi za 4–50 % v primerjavi z vrednostjo, ki se uporablja v obdobju 2013–2020. (32)Za doseganje ciljev evropskega zelenega dogovora je ključen celovit pristop k inovacijam. Na ravni EU se potrebna prizadevanja za raziskave in inovacije med drugim podpirajo v okviru programa Obzorje Evropa, ki vključuje obsežno financiranje in nove instrumente za sektorje, vključene v ETS. Države članice bi morale zagotoviti, da določbe za prenos v nacionalno zakonodajo ne ovirajo inovacij in so tehnološko nevtralne. (33)Področje uporabe sklada za inovacije iz člena 10a(8) Direktive 2003/87/ES bi bilo treba razširiti za podporo inovacijam na področju nizkoogljičnih tehnologij in procesov, ki se nanašajo na porabo goriv v stavbnem sektorju in sektorju cestnega prometa. Poleg tega bi moral sklad za inovacije podpirati naložbe za razogljičenje sektorja pomorskega prevoza, vključno z naložbami v alternativna trajnostna goriva, kot sta vodik in amoniak, ki se proizvajata iz obnovljivih virov, ter pogonske tehnologije z ničelnimi emisijami, kot so tehnologije vetrne energije. Ker se prihodki, ustvarjeni s sankcijami iz Uredbe xxxx/xxxx [FuelEU za pomorstvo], v skladu s členom 21(5) finančne uredbe dodelijo skladu za inovacije kot zunanji namenski prejemki, bi morala Komisija zagotoviti ustrezno upoštevanje podpore inovativnim projektom, namenjenim pospeševanju razvoja in uvajanja obnovljivih in nizkoogljičnih goriv v pomorskem sektorju, kot je določeno v členu 21(1) Uredbe xxxx/xxxx [FuelEU za pomorstvo]. Za zagotovitev, da je v okviru tega razširjenega področja uporabe na voljo zadostno financiranje za inovacije, bi bilo treba sklad za inovacije dopolniti s 50 milijoni pravic, ki deloma izhajajo iz pravic, ki bi se sicer lahko prodale na dražbi, deloma pa iz pravic, ki bi se sicer lahko brezplačno dodelile, v skladu s sedanjim deležem financiranja, ki se zagotovi skladu za inovacije iz vsakega vira. (34)V skladu s členom 10 Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/1122 se status računov operatorjev zrakoplovov, ki več ne opravljajo letov, zajetih z EU ETS, spremeni v „izključen“, na takih računih pa ni več mogoče začeti nobenega postopka. Za ohranitev okoljske celovitosti sistema bi bilo treba pravice, ki se ne izdajo več operatorjem zrakoplovov zaradi njihovega zaprtja, uporabiti za kritje njihovega morebitnega primanjkljaja pri predajah, morebiten preostanek pravic pa zagotoviti skladu za inovacije in uporabiti za pospešitev ukrepov za spopadanje s podnebnimi spremembami.

(35)Pogodbe na razliko za ogljik so pomemben element za sprožanje zmanjševanja emisij v industriji, saj je z njimi mogoče vlagateljem v inovativne in okolju prijazne tehnologije jamčiti ceno, s katero se nagradi večje zmanjšanje emisij CO2 kot tisto, ki ga spodbujajo sedanje ravni cen v okviru EU ETS. Nabor ukrepov, ki jih lahko podpira sklad za inovacije, bi bilo treba razširiti za zagotovitev podpore projektom na podlagi razpisov, ki temeljijo na cenovni konkurenčnosti, kot so pogodbe na razliko za ogljik. Na Komisijo bi bilo treba prenesti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov o natančnih pravilih za tovrstno podporo. (36)V primeru začasne ustavitve dejavnosti naprave se brezplačna dodelitev prilagodi glede na ravni dejavnosti, o katerih je treba letno poročati. Poleg tega lahko pristojni organi začasno ustavijo izdajanje pravic do emisije napravam, ki so začasno ustavile dejavnosti, če ni dokazov, da jih bodo nadaljevale. Zato se od upravljavcev ne bi smelo več zahtevati, naj ob začasni ustavitvi dejavnosti pristojnemu organu dokažejo, da bo njihova naprava v določenem in razumnem roku nadaljevala proizvodnjo. (37)Za popravke brezplačne dodelitve, odobrene nepremičnim napravam v skladu s členom 11(2) Direktive 2003/87/ES, je lahko potrebna dodelitev dodatnih brezplačnih pravic ali vračilo presežka pravic. V ta namen bi bilo treba uporabiti pravice, prihranjene za nove udeležence v skladu s členom 10a(7) Direktive 2003/87/ES. (38)Področje uporabe sklada za modernizacijo bi bilo treba uskladiti z najnovejšimi podnebnimi cilji Unije, pri čemer bi bilo treba zahtevati, da so naložbe usklajene s cilji evropskega zelenega dogovora in Uredbo (EU) 2021/1119, ter odpraviti podporo vsem naložbam v zvezi s fosilnimi gorivi. Poleg tega bi bilo treba delež sklada za modernizacijo, ki ga je treba nameniti prednostnim naložbam, povečati na 80 %, opredeliti energijsko učinkovitost kot prednostno področje na strani povpraševanja, podporo gospodinjstvom za odpravljanje energetske revščine, tudi na podeželju in oddaljenih območjih, pa vključiti med prednostne naložbe. (39)Izvedbena uredba Komisije (EU) 2018/2066 določa pravila o spremljanju emisij iz biomase, usklajenih s pravili o uporabi biomase iz zakonodaje Unije o energiji iz obnovljivih virov. Ob izpopolnjevanju zakonodaje v zvezi s trajnostnimi merili za biomaso, pri čemer so najnovejša pravila določena v Direktivi (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta, bi bilo treba prenos izvedbenih pooblastil iz člena 14(1) Direktive 2003/87/ES izrecno razširiti na sprejemanje potrebnih prilagoditev za uporabo trajnostnih meril za biomaso, vključno z biogorivi, tekočimi biogorivi in biomasnimi gorivi, v EU ETS. Poleg tega bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje izvedbenih aktov za določitev načina, kako upoštevati shranjevanje emisij iz mešanic biomase z ničelnimi stopnjami emisij in biomase, ki ni iz virov z ničelno stopnjo. (40)Obnovljiva tekoča in plinasta goriva nebiološkega izvora ter reciklirana ogljična goriva so lahko pomembna za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v sektorjih, ki jih je težko razogljičiti. Kadar se reciklirana ogljična goriva ter obnovljiva tekoča in plinasta goriva nebiološkega izvora proizvajajo iz zajetega ogljikovega dioksida v okviru dejavnosti, zajete s to direktivo, bi bilo treba upoštevati emisije v okviru navedene dejavnosti. Za zagotovitev, da obnovljiva goriva nebiološkega izvora in reciklirana ogljična goriva prispevajo k zmanjševanju emisij toplogrednih plinov, ter preprečitev dvojnega štetja goriv, ki prispevajo k temu, je primerno, da se pooblastilo Komisije iz člena 14(1) izrecno razširi na sprejemanje izvedbenih aktov za določitev potrebnih prilagoditev načina, kako upoštevati poznejši izpust ogljikovega dioksida in kako se izogniti dvojnemu štetju, za zagotovitev ustreznih spodbud, med drugim tudi ob upoštevanju obravnave teh goriv na podlagi Direktive (EU) 2018/2001. (41)Ker se bodo za prenos ogljikovega dioksida poleg cevovodov predvidoma uporabljala tudi druga sredstva, kot so ladje in tovornjaki, bi bilo treba prenos toplogrednih plinov za shranjevanje, ki je zdaj zajet s Prilogo I k Direktivi 2003/87/ES, zaradi enakega obravnavanja razširiti na vsa sredstva za prenos ne glede na to, ali so ta sredstva zajeta z EU ETS. Kadar so emisije iz prenosa zajete tudi z drugo dejavnostjo na podlagi Direktive 2003/87/ES, bi bilo treba emisije upoštevati v okviru navedene druge dejavnosti, da se prepreči dvojno štetje. (42)Zaradi izključitve naprav, ki uporabljajo izključno biomaso, iz EU ETS so se pojavili primeri, ko so naprave, v katerih zgoreva velik delež biomase, s pridobitvijo brezplačnih pravic, ki močno presegajo dejanske emisije, ustvarile nepričakovan dobiček. Zato bi bilo treba uvesti mejno vrednost za zgorevanje biomase po ničelni stopnji, ob prekoračitvi katere se naprave izključijo iz EU ETS. Mejna vrednost v višini 95 % je v skladu s parametrom negotovosti iz člena 2(16) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/331. (43)Komisija je v sporočilu o krepitvi evropskih podnebnih ambicij do leta 2030 izpostavila poseben izziv pri zmanjševanju emisij v sektorju cestnega prometa in stavbnem sektorju. Zato je napovedala, da bi lahko nadaljnja razširitev trgovanja z emisijami vključevala emisije iz cestnega prometa in stavb. Za ta nova sektorja bi se uvedlo ločeno, a vzporedno trgovanje z emisijami. Tako bi se preprečile vse motnje dobro delujočega trgovanja z emisijami v sektorjih nepremičnih naprav in letalstva. Novi sistem je dopolnjen s politikami in ukrepi za zaščito pred neupravičenimi vplivi cen, za oblikovanje pričakovanj udeležencev na trgu in zagotovitev signala cene ogljika za celotno gospodarstvo. Pretekle izkušnje so pokazale, da je treba za razvoj novega trga vzpostaviti učinkovit sistem spremljanja, poročanja in preverjanja. Za zagotovitev sinergij in usklajenosti z obstoječo infrastrukturo Unije za EU ETS, ki zajema emisije iz nepremičnih naprav in letalstva, je primerno, da se trgovanje z emisijami za sektor cestnega prometa in stavbni sektor vzpostavi s spremembo Direktive 2003/87/ES. (44)Za vzpostavitev potrebnega izvedbenega okvira in zagotovitev ustreznega časovnega okvira za doseganje cilja za leto 2030 bi se moralo trgovanje z emisijami v novih sektorjih začeti leta 2025. V prvem letu bi se moralo od urejanih subjektov zahtevati, da imajo dovoljenje za emisije toplo