Objava zahtevka za registracijo imena v skladu s členom 50(2), točka (a), Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2022/C 87/06)

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper zahtevek v treh mesecih od datuma te objave.

ENOTNI DOKUMENT

„Lenticchia di Onano“

EU št.: PGI-IT-02651 – 15. december 2020

ZOP ( ) ZGO (X)

1. Ime [ZOP ali ZGO]

„Lenticchia di Onano“

2. Država članica ali tretja država

Italija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1. Vrsta proizvoda [v skladu s Prilogo XI]

Skupina 1.6 Sadje, zelenjava in žita, sveži ali predelani

3.2. Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

Proizvod „Lenticchia di Onano“ z ZGO je seme vrste Lens esculenta M., ki pripada kultivarjema lokalnega ekotipa „Lenticchia di Onano“ in Eston ter raste na območju, opredeljenem v točki 4. Ob sprostitvi v porabo ima naslednje značilnosti:

fizikalne značilnosti:

oblika: oblika sploščene leče;

velikost: premer 3–8 mm;

barva: svetlo rjava, zelenkasta z različno intenzivnostjo in stopnjo lisavosti (1–95 %) na površini;

luščina: gladka in tanka;

povprečna teža 100 semen: najmanj 4,50 g;

organoleptične značilnosti:

proizvoda pred kuhanjem ni treba namakati, njegovo seme tudi po kuhanju ostane nepoškodovano z žametno, fino in kremasto sredico;

kemijske značilnosti:

skupaj sladkorji: manj kot 1,5 %;

železo: najmanj 6,5 mg/100 g.

Pri leči „Lenticchia di Onano“ ne sme biti sprememb v kakovosti barve ali videza, ki bi ogrozile značilnosti leče; dovoljeno splošno odstopanje je največ 2,0 % zrn z razpokami, madeži ali poškodbami, ki jih povzročijo rilčkarji, ali zbledelo barvo. Največ 2,0 % suhega proizvoda lahko tudi odstopa od predpisane velikosti.

3.3. Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

3.4. Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Lečo „Lenticchia di Onano“ je treba gojiti na območju iz točke 4.

3.5. Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Dovoljene vrste pakiranja:

— vrečke: od 250 g do 5 kg;

— vrečke, pakirane v kontrolirani atmosferi (dušik): od 250 g do 5 kg;

— vreče: do največ 25 kg.

3.6. Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Poleg grafičnega simbola, logotipa ZGO in označb EU ter informacij, ki se zahtevajo z zakonom, morajo biti na etiketi embalaže v jasnem in čitljivem tisku naslednje dodatne označbe:

— „Lenticchia di Onano“, čemur sledi kratica ZGO (Zaščitena geografska označba);

— ime, naziv, naslov proizvajalca in podjetja za pakiranje.

Prepovedano je dodajanje kakršnih koli opisov, ki niso izrecno določeni. Dovoljena pa je uporaba blagovnih znamk, če ne vključujejo hvaljenja in ne zavajajo kupca, prav tako je dovoljeno navesti ime kmetijskega gospodarstva, na zemljišču katerega je bil proizvod pridelan, ter druge resnične in z dokumenti podprte navedbe, ki so dovoljene v skladu s pravom Unije ali nacionalnim ali regionalnim pravom in ki niso v nasprotju z nameni in vsebino te specifikacije proizvoda.

Ime „Lenticchia di Onano“ se ne sme prevajati.

Logotip

Logotip ZGO:

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Območje proizvodnje leče z zaščiteno geografsko označbo „Lenticchia di Onano“ zajema celotno upravno ozemlje naslednjih občin v pokrajini Viterbo: Acquapendente, Gradoli, Grotte di Castro, Latera, Onano in San Lorenzo Nuovo.

5. Povezava z geografskim območjem

Zahtevek za priznanje leče „Lenticchia di Onano“ temelji na njenem slovesu.

Leča „Lenticchia di Onano“ uživa sloves na nacionalni in tudi na mednarodni ravni, k čemur prispeva tudi njena pomembna trgovska prepoznavnost.

Leča „Lenticchia di Onano“ je na svojem območju proizvodnje iz točke 4 vedno veljala za simbol lokalnega kmetijstva in gastronomske kulture, na njeno slavo in ugled pa so vplivale stoletja dolga tradicija, ki izvira iz etruščanskih časov, ugodne talne in podnebne razmere tega območja ter živahne podjetniške dejavnosti.

Tla, kjer raste leča „Lenticchia di Onano“, so vulkanskega izvora (vulkanski kompleks Vulsini) in so večinoma rahla, brez številnih skal in kamenja, dovolj globoka in bogata s kemijskimi elementi. Te značilnosti krepijo organoleptične značilnosti proizvoda ter omogočajo, da so semena pravilne oblike in brez morfoloških nepravilnosti, ki so značilne za kompaktna tla.

Ta tla so naravno bogata z mikroelementi, zlasti z železom, kar zelo koristno vpliva na pridelek, na primer z nizko skupno vsebnostjo sladkorjev, polnostjo okusa in dolgim rokom uporabnosti.

Sloves, ki ga ta leča uživa na trgu, se povečuje od konca 19. stoletja, kar potrjujejo številne nagrade, ki jih je prejela v Italiji in drugod.

Med koncem 19. stoletja in začetkom 20. stoletja se je začela povezovati s krajem izvora, Onanom. V tem obdobju je bila ta leča na vrhuncu svojega slovesa. Leta 1874 je direktorat za kmetijstvo novoustanovljenega ministrstva za kmetijstvo, industrijo in trgovino Kraljevine Italije proizvod lenticchie dionane, ki ga je sponzoriral kmetijski odbor Viterbo, izbral za predstavitev na svetovnem sejmu Exposition Universelle v Parizu.

Leča se je pridelovala zaradi visoke vsebnosti železa, lokalni prebivalci pa so jo uživali kot nadomestek živalskega mesa, ki ga je primanjkovalo. Dokazi kažejo, da se je leča pridelovala na območju Viterba od srednjega veka in vse do sodobnega časa.

V zbirki odredb, statutov in občinskih zakonov skupnosti in prebivalcev kraja Onano iz leta 1561 je pomen te leče razviden iz visokih kazni, ki jih je morala plačati oseba, ki je ukradla ali poškodovala rastline ali proizvode. Proizvodnja ni bila namenjena lastni porabi, na začetku 17. stoletja pa so morale lokalne oblasti celo preprečiti, da bi na onanski tedenski tržnici celotno količino leče pokupili tuji trgovci. To so storili z določitvijo najvišje količine za prodajo in izvoz, in sicer 18 kg na osebo (dopis vojvode Sforza svetu skupnosti Onana iz leta 1616).

Številni viri, ki se sklicujejo na zgodovino leče „Lenticchia di Onano“, navajajo obdobje med koncem 19. stoletja in začetkom 20. stoletja, ko so jo poimenovali po njenem kraju izvora: Onano. Leta 1874 je direktorat za kmetijstvo novoustanovljenega ministrstva za kmetijstvo, industrijo in trgovino Kraljevine Italije proizvod lenticchie dionane, ki ga je sponzoriral kmetijski odbor Viterbo, izbral za predstavitev na svetovnem sejmu Exposition Universelle v Parizu. V letih 1910 in 1911 je bila leča „Lenticchia di Onano“ na številnih mednarodnih razstavah, in sicer so jo lahko občudovali v Londonu, Parizu in Buenos Airesu, kjer je prejela več prvih mest, diplom in zlatih medalj za kakovost.

Leta 1934 je bila leča „Lenticchia di Onano“ med proizvodi, značilnimi za območje Alta Tuscia, znova izbrana za nacionalno razstavo kmetijskih proizvodov.

Kot je dejal ravnatelj šole za kmetijstvo v Viterbu Domenico Orzi v Tuscia Agricola: „Naša šola je v skupini sadja in zelenjave lahko pokazala nekaj čudovitih primerkov leče ‚Lenticchia di Onano‘. Ti proizvodi so značilni za pokrajino Viterbo in so postali zelo pomembni, na kar kaže njihova povprečna letna proizvodnja, ki za lečo znaša 600 ton.“

O priznavanju priča tudi cenik trgovine na debelo za trg v Viterbu Listino dei prezzi all’ingrosso praticati sulla piazza di Viterbo, v katerem sta bili leta 1936 ločeno navedeni navadna leča lenticchia comune in onanska leča „Lenticchia di Onano“, ki je imela lastno navedbo in lasten trg, celo na ravni trgovine na debelo, s čimer se je razlikovala od generičnega proizvoda.

Med 50. in 60. leti 20. stoletja je bila leča „Lenticchia di Onano“ še vedno iskan proizvod, uživali pa so jo predvsem v pokrajinah Viterbo in Rim, čeprav povpraševanja iz drugih regij in tujine ni manjkalo.

Da je za lečo obstajal trg v tujini, dokazuje dejstvo, da je bila leča „Lenticchia di Onano“ edina izmed leč vključena v sporazum med Italijo in Francijo iz leta 1964 o zaščiti imen in porekla številnih agroživilskih proizvodov (Convention on the protection of appellations of origin, indications of source and designations of certain products (with protocol and annexes), podpisan v Rimu 28. aprila 1964 in za Francijo registriran 27. januarja 1970 v Zbirki pogodb Združenih narodov, zvezek 712, št. 10233, New York 1972, str. 356).

Čeprav so okusi na prehranskem področju in povpraševanje na trgu močno vplivali na proizvodnjo leče na nacionalni ravni, je leča „Lenticchia di Onano“ še naprej ohranjala svoj tržni delež, k čemur prispevata tudi njena zgodovina in velik ugled. To je potrdil tudi italijanski nacionalni statistični inštitut (ISTAT) v svojem letopisu kmetijske statistike, kjer je bil ta proizvod leta 1970 še vedno vključen v tabelo „proizvodov/trgov in kakovosti“ (ISTAT, Annuario di statistica agraria, del XVIII, Rim 1972, str. 242).

Danes statistične tabele in aktualne cene ne razlikujejo več med cenami navadne in druge leče, povezane z določenimi kraji porekla. Vsekakor je leča „Lenticchia di Onano“ priznana v oglaševalskih prospektih za proizvode, vključene v „sheme kakovosti“, vezane na okuse Lacija, ki jih prek tržnih kanalov distribuirajo veliki italijanski trgovci na drobno in ki vedno vsebujejo navedbo porekla te leče, da se ta razlikuje od navadne leče. Obe vrsti leče imata tudi različno ceno na kilogram: 7,20 do 11,00 EUR/kg za lečo „Lenticchia di Onano“ v primerjavi z 2,30 do 4,50 EUR/kg za generični proizvod.

Leča „Lenticchia di Onano“ je osnovna sestavina v številnih tradicionalnih receptih s tega območja, kuharji in strokovnjaki za gastronomijo pa jo cenijo zaradi njenega značilnega okusa in dejstva, da se hitro skuha, pri tem pa ostane cela. Od leta 1931 velja za nišni proizvod v ocenah vina in hrane, ker je „izredno priznan in zelo izvožen“ proizvod (Touring Club Italiano, Guida Gastronomica d’Italia (Gastronomski vodnik po Italiji), 1931), in se še vedno omenja v vodnikih z visokimi nakladami, ki so namenjeni odkrivanju okusov območja (kot npr. vodnik po kulinariki Tuscie iz leta 1996 Tuscia a tavola avtorja Itala Arietija ali vodnik po kulinaričnih užitkih in prostočasnih dejavnostih Guide ai sapori e ai piaceri, posvečen Rimu in Laciju ali Tuscii (La Repubblica in L’Espresso, 2021). „Lenticchia di Onano“ se pojavi v deluIl Golosario Guida alle cose buone d’Italia (Enciklopedija okusov. Vodnik po užitkih Italije) avtorja Paola Massobria (enkratna izdaja, 2021), pa tudi v delu Slow Food Revolution (Revolucija počasne prehrane) avtorja Carla Petrinija (založba Slow Food Editore, 2005) ter v almanahu Almanacco Slow Food. Prodotti e ricette per un anno (Almanah počasne prehrane. Proizvodi in recepti za eno leto) avtorja Carla Bogliottija (založba Slow Food Editore, 2021).

Najdemo jo lahko tudi v restavracijah v Rimu, kjer je tradicionalno povezana z novoletnimi prazniki in velja za dobro znamenje ter prinaša bogastvo.

Leča „Lenticchia di Onano“ je eden od značilnih proizvodov regionalne kulinarike Lacija in je znana tudi v tujini, kjer jo promovirajo kuharski mojstri, ki slovijo po italijanski kuhinji. Leta 2008 je ameriška revija Women’s Wear Daily (WWD), znana kot svetovna modna biblija, svojim bralcem lečo „Lenticchia di Onano“ predlagala kot eno od „sezonskih specialitet“ za zimo, ki pripomorejo k ohranjanju telesne toplote (https://wwd.com/fashion-news/fashion-features/in-season-winter-treats-1868335 – dostop 26. junija 2021).

Znana kuharska mojstrica in kulinarična strokovnjakinja iz Filadelfije Alize Green pa v svoji knjigi Making Artisan Pasta (Obrtna priprave testenin) (založba Quarry Books, 2012) omenja lazanjo iz onanske leče.

Italijansko-avstralski kuharski mojster Guy Grossi je lečo „Lenticchia di Onano“ vključil v svojo kuharsko knjigo Love Italy (Ljubezen do Italije) (založba Penguin Random House, 2013), s čimer je želel predstaviti prizadevanja pridelovalcev, ki ohranjajo proizvodnjo te starodavne leče.

Avstralski kuharski mojster Stefano „Steve“ Manfredi v svoji knjigi Stefano Manfredi’s Italian Food (Italijanska hrana Stefana Manfredija) (založba Fairfax Books, Crows Nest, 2013) omenja lečo „Lenticchia di Onano“ kot enega najbolj dragocenih proizvodov v Laciju in jo označuje za „zelo cenjeno“.

Neapeljski kuharski mojster Gino D’Acampo, ki je zaradi svojih televizijskih oddaj izjemno priljubljen v Združenem kraljestvu, je zgodbi o onanski leči posvetil odstavek v kuharski knjigi Gino’s Italian Coastal Escape. A Taste of Italy from the Aeolian Islands to Elba, (Ginov pobeg na obale Italije. Okus Italije od Eolskega otočja do Elbe) (založba Hodder&Stoughton, 2017).

Omeniti je treba tudi letni festival, posvečen leči „Lenticchia di Onano“, ki razen v izjemnih okoliščinah poteka vsako leto od leta 1964. Festival, ki ga organizira občina Onano ob praznovanju svetega Tripuna, poteka v tednu praznika Marijinega vnebovzetja.

Sloves imena „Lenticchia of Onano“ na spletu potrjuje več kot 5 000 zadetkov na Googlu.

Leča „Lenticchia di Onano“ je vpisana na seznam tradicionalnih agroživilskih proizvodov dežele Lacij.

Sklic na objavo specifikacije

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

Prečiščeno besedilo specifikacije proizvoda je na voljo na spletnem mestu: http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

ali:

neposredno na domači strani ministrstva za kmetijstvo, prehrano in gozdarstvo (www.politicheagricole.it), kjer izberete „Qualità“ (v zgornjem desnem kotu zaslona), nato „Prodotti DOP IGP STG“ (na levi strani zaslona) in nazadnje „Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE“.

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.