SL Uradni list Evropske unije C 317/49

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o prihodnosti zunajmestnih območij v družbi znanja

(mnenje na lastno pobudo)

(2009/C 317/08)

Poročevalec: g. SANTILLÁN CABEZA

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 10. julija 2008 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Prihodnost zunajmestnih območij v družbi znanja.

Strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 24. junija 2009. Poročevalec je bil g. SANTILLÁN CABEZA.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje soglasno sprejel na 455. plenarnem zasedanju 15. in 16. julija 2009 (seja z dne 16. julija).

1. Izjemna raznolikost Evrope

1.1 EU je ozemeljsko izredno raznolika in bogata, njen vzorec poseljenosti pa je edinstven. To prispeva h kakovosti življenja meščanov, ki živijo v bližini podeželskih območij, in tudi podeželskih prebivalcev, ki imajo enostaven dostop do storitev. Prav tako se je to izkazalo za bolj stroškovno učinkovito, ker lahko preprečimo težave, ki jih opažamo v velikih strnjenih naseljih, visoko stopnjo porabe energije in rabe zemljišč, značilno za širjenje urbanih območij; ti problemi bodo z nadaljevanjem podnebnih sprememb in izvajanjem ukrepov za prilagajanje nanje ali premagovanje težav (1), povezanih z njimi, postali vse pomembnejši.

OECD razlikuje med lokalnimi upravnimi enotami (LAU raven 1 ali 2) in regijami (raven NUTS 3). Lokalna upravna enota je podeželska občina, če je gostota prebivalstva manj kot 150 prebivalcev na kvadratni kilometer. Regije (NUTS 3) pa se razlikujejo po stopnji ruralnosti, tj. deležu prebivalstva, ki živi v podeželskih lokalnih upravnih enotah.

1.2.1 V skladu z opredelitvami OECD razlikujemo še med tremi vrstami regij:

— pretežno podeželske: v podeželskih občinah živi več kot 50 % prebivalstva;

— zmerno podeželske: v podeželskih občinah živi 15–50 % prebivalstva;

— pretežno mestne regije: v podeželskih občinah živi manj kot 15 % prebivalstva.

Med podeželska območja spada več kot 50 % ozemlja EU-25.

1.2.2 Eurostatov koncept stopnje urbanizacije razlikuje med tremi vrstami območij:

— gosto poseljeno območje: sklenjen sklop občin, v katerem je gostota prebivalstva posamezne občine 500 prebivalcev na kvadratni kilometer, v celotnem sklopu občin pa živi najmanj 50 000 prebivalcev;

— vmesno območje: sklenjen sklop občin, ki ne pripadajo gosto poseljenemu območju, gostota prebivalstva v posamezni občini je večja od 100 prebivalcev na kvadratni kilometer, v sklopu občin pa živi vsaj 50 000 prebivalcev ali pa ta prostorsko meji na gosto poseljeno območje;

— redko poseljeno območje: sklenjen sklop občin, ki ne spadajo niti med gosto poseljena niti med vmesna območja (2).

— V večini držav članic je „lokalna enota“ občina ali lokalna skupnost. Redko poseljena območja pokrivajo skoraj 84 % celotnega ozemlja EU-25 (3).

2. Mestna in podeželska območja: različen razvoj

2.1 Že leta je splošno sprejeto dejstvo, da se bo EU lahko soočila z izzivi globalizacije, če si bo bolj prizadevala na področju raziskav in razvoja. V zvezi s tem vsebuje lizbonska strategija izrecno določen cilj: povečati naložbe na tem področju na 3 % BDP.

2.2 Podrobneje je treba analizirati potencial regij, ki se razlikuje glede na njihove demografske (različna stopnja staranja prebivalstva) ali sociološke značilnosti (človeški kapital) in gospodarske dejavnike (mobilnost kapitala in kvalificiranih delavcev, mobilnost dela davčne osnove) in njihovo proizvodno strukturo (zapuščina iz preteklosti, privlačnost za naložbe).

2.3 Čeprav „podeželskih območij“ ne smemo avtomatično poistovetiti z „zaostalimi območji“ niti z „vmesnimi območji“ in „območji v razvoju (4)“, pa so pretežno podeželska (17,9 % evropskega prebivalstva) in vmesna območja (37,8 % oz. skupno 55,7 %) na splošno v slabšem stanju. Poleg tega so v državah članicah z manjšimi prihodki razlike med mestnimi in zunajmestnimi območji večje (5).

2.4 V zadnjih letih je bilo oblikovanih ali razvitih veliko instrumentov za spodbujanje inovacij (sedmi okvirni program za raziskave in razvoj, programi pobud Skupnosti, Jeremie, skupne tehnološke pobude, vodilni trgi (lead markets) itd). Ta hvalevredna dejavnost pa je v nasprotju s sorazmernim pomanjkanjem zanimanja za regije, ki nimajo zmogljivosti za izkoriščanje teh možnosti z upanjem na pozitivni rezultat.

2.5 Ker je gospodarska dejavnost večinoma skoncentrirana v mestih, je treba večje ravnotežje doseči pri razvoju družbe znanja.

3. Predlogi za ponovno uravnoteženje v korist zunajmestnih območij

3.1 Kakovostne storitve splošnega pomena za zagotavljanje socialne in teritorialne kohezije

3.1.1 Evropska komisija se je v sporočilu o storitvah splošnega pomena (6) zavezala, da „Parlamentu predloži izčrpno analizo dosedanjih učinkov ‚liberalizacije‘, (…) pregledala bo tudi napredek pri uporabi Protokola, ko bo začela veljati nova Pogodba, in vsaki dve leti izdala namensko poročilo o socialnih storitvah, ki bo služilo kot orodje za izmenjavo informacij z zainteresiranimi stranmi.“ Po mnenju Odbora je še posebno pomembno, da Komisija analizira morebitne učinke liberalizacije na teritorialno kohezijo. Analiza bi morala vsebovati razčlenjene podatke glede na mestni ali podeželski značaj lokalnih in regionalnih skupnosti ter mnenja prebivalstva.

3.1.2 Ker je lahko dostop do zdravstvenega varstva, priznanega v Listini o temeljnih pravicah (člen 35), še posebno težaven v zunajmestnih območjih zaradi pomanjkanja kvalificiranega osebja, ustrezne infrastrukture in proračunskih virov, bi morala Komisija organizirati razpravo z lokalnimi in regionalnimi skupnostmi ter evropskimi združenji sindikatov in delodajalcev, da razišče, kako bi bilo mogoče instrumente (sporazume med socialnimi partnerji, državne pomoči, pobude Skupnosti) preoblikovati, da bi temu sektorju dali nov zagon.

3.2 Informacijska družba in družba znanja

3.2.1 Ker sta ta dva pojma včasih zamenljiva, je treba razločevati med družbo znanja (ideal ali razvojna faza človeštva) in „informacijsko družbo“, za katero je značilna množična uporaba informacijskih in komunikacijskih tehnologij. Informacija je zgolj sredstvo za pridobivanje znanja.

3.2.2 Izobrazba je ključni dejavnik za napredek v smeri družbe znanja. V zunajmestnih območjih pa imajo poseben vpliv demografske spremembe (izseljevanje, visoka stopnja odvisnosti, staranje prebivalstva). Vsako leto so majhne šole na manj dinamičnih območjih prisiljene zapreti svoja vrata, ker nimajo dovolj učencev. To lahko še poveča tendenco k izseljevanju, saj se starši raje naselijo na območjih, ki so bolj dinamična v smislu razpoložljivih dejavnosti, delovnih mest, šol in infrastrukture (7).

3.2.3 V EU je bilo ugotovljeno, da so razlike med pretežno podeželskimi in vmesnimi regijami ter pretežno mestnimi regijami v odstotku odraslih s srednje- ali visokošolsko izobrazbo vse manjše. V severnoevropskih in nekaterih novih državah članicah (FR, NL, FI, IE, BE, PL, CZ, HU) je stanje boljše (manj kot 10 točk razlike), medtem ko je v nekaterih drugih državah (UK, DE, AT) stopnja izobrazbe višja na podeželskih kot v mestnih območjih, največje razlike (več kot 20 točk) pa so v sredozemskih državah (GR, ES, IT, PT).

3.2.4 Odstotek odraslih, ki se izobražujejo in poklicno usposabljajo (vseživljenjsko učenje), je sorazmerno nizek (približno 12 % v EU-25), tako da ni opaznih razlik med podeželskimi in mestnimi območji. Nekatere države podpirajo izobraževanje in usposabljanje odraslih (DK, ES, NL, AT, SL, SK, SE, UK), druge pa to manj spodbujajo. Trend obsežnejšega izobraževanja odraslih je nekoliko močnejši na podeželskih kot na mestnih območjih (8).

3.2.5 Čeprav bližina izobraževalnih ustanov prispeva k večji udeležbi študentov iz bližnjih podeželskih območij, oddaljenost univerzitetnih središč očitno ni ovira za visokošolsko izobraževanje, vendar pa lahko povzroči težave pri izbiri študijskih programov.

3.2.6 Evropska komisija je poudarila, da si nekatere države članice ne prizadevajo dovolj za zmanjšanje zgodnje opustitve izobraževanja ali spodbujanje vseživljenjskega učenja, da bi uresničili cilje lizbonske strategije.

3.3 E-učenje in pomen širokopasovnih povezav (9)

3.3.1 Koncentracija visokih stopenj izdatkov za raziskave in razvoj (R&R) v dokaj omejenem številu regij vzbuja skrb: 70 % sredstev v ta namen je v Nemčiji, Franciji in Združenem kraljestvu. Iz ocene izdatkov za R&R na regijo je razvidno, da v 35 regijah intenzivnost R&R presega lizbonski cilj (10).

3.3.2 Odbor poudarja, da je podpora EU in vlad držav članic širokopasovni internetni povezavi, ki omogoča dostop do sistemov e-učenja, ključni pogoj za uporabo IKT pri vseživljenjskem učenju, zlasti na podeželskih območjih Skupnosti in v manjših mestih (11).

3.3.3 Decembra 2007 je pokritje s širokopasovnimi (DSL) povezavami doseglo v povprečju 98 % prebivalstva v mestnih območjih, medtem ko je bilo pokritega samo 70 % prebivalstva EU-27 na podeželskih območjih (12).

3.3.4 „Dostop do širokopasovne povezave je kot del širše strategije, katere cilj je zagotoviti, da se e-dostop prizna kot storitev javnega interesa (13)“. Treba je poudariti, da je cena te storitve v nekaterih državah članicah zelo visoka.

3.4 Delovna mesta in geografski položaj

3.4.1 Trenutno se zastoji pojavljajo v 10 % evropskega cestnega omrežja, predvsem na pomembnejših cestah, ki povezujejo obrobne regije, bivalna območja in mestna središča, ki zagotavljajo delovna mesta svojim prebivalcem. Letno predstavljajo strošek v višini 0,5 % BDP. Da bi zmanjšali to težavo, bi Komisija lahko po posvetovanju s socialnimi partnerji skušala bolj spodbujati delo na daljavo. Tako bi bil ta vidik prožne varnosti lahko v službi teritorialne kohezije, saj bi spodbujal lokalno trgovino in omogočil zmanjšanje okoljskih stroškov (14).

3.4.2 Učinkovitost iskanja zaposlitve se lahko zmanjša z večjo razdaljo do delovnega mesta (merjeno v času prevoza in s tem povezanimi stroški), ker imajo posamezniki manj informacij o možnostih za delo, ki je daleč od njihovega bivališča (15)).

Bivališče, voda, elektrika, plin in druga goriva v % celotne potrošnje (2005)

Delavci Delojemalci Samozaposlene osebe Brezposelni Upokojenci Drugi delovno neaktivni Razlika med najmanjšo in največjo vrednostjo Razlika med povprečjem delovno neaktivnih in aktivnih Belgija 26,3 22,5 36,3 29,9 23,7 13,8 5,6 Danska 27,8 25,6 28,7 33,1 7,5 5,7 Nemčija 29,9 27 27,6 35,8 32,5 35,5 8,8 6,4 Irska 20,3 21,1 22,3 25 30,4 28,3 10,1 6,7 Grčija 22,1 22,1 20,6 24,7 29 31,5 10,9 6,8 Španija 26,3 28,9 26,9 29,5 35 34,9 8,7 5,8 Francija 25,8 23,2 22 30,9 31,1 33,4 11,4 8,1 Italija 25,8 27,2 26,6 28,1 34,2 35,3 9,5 6,0 Luksemburg 29,6 27,4 30,9 32,9 34,9 34,2 7,5 4,7 Nizozemska 23,6 22,3 24,3 32 32,8 28,8 10,5 7,8 Avstrija 22,2 20,7 21,5 27,1 24,3 23,4 6,4 3,5 Portugalska 26,3 27,1 30,6 31,7 5,4 3,5 Finska 25 23 26,6 34,4 35,6 27,1 12,6 7,5 Švedska 28,4 27,5 32,9 35,5 30,8 8 5,1 Združeno kraljestvo 27,9 25,4 25,4 39,5 39,7 34,8 14,3 11,8 Vir: Eurostat, lastni izračuni

3.4.3 Sorazmerna oddaljenost obrobnih območij ima lahko določeno prednost glede bivališča in kakovosti življenja. Ta območja imajo še velik potencial za razvoj, predvsem v kohezijskih državah, kajti kadar se dohodek poveča za 1 %, tudi gospodinjstva povečajo svojo uporabo bivalnega prostora za 0,7–0,8 %, če upoštevamo cenovni učinek.

3.4.4 Treba je omeniti pojav „širjenja mestnega območja“ (urban sprawl), ki je opazen zlasti v državah in regijah z veliko gostoto prebivalstva in močno gospodarsko dejavnostjo ali v državah in regijah, prejemnicah pomoči iz strukturnih skladov. Mestna območja so v obdobju 1990–2000 zavzemala skupno več kot 8 000 km2 površine, ki je več kot trikrat večja od površine Luksemburga (16). Širjenje mestnih območij pa ni brez posledic, zlasti za biotsko raznovrstnost.

3.5 Kulturni turizem kot dejavnik razvoja

3.5.1 Turizem predstavlja od 3 do 8 % BDP držav članic. V tem sektorju je v EU zaposlenih devet milijonov oseb. Prav tako je pomembno gonilo za gospodarske panoge, kot so industrija (predvsem sektorji, povezani z modo), promet, trgovina in druge kategorije storitev (17).

3.5.2 Spodbujanje umetnostne dediščine, prireditev, sejmov in dogodkov, enologije, gastronomije in agroturizma ter kinematografskega turizma in tematskih kulturnih parkov je lahko pomemben vir naložb in delovnih mest. Odbor ponovno poudarja priporočila, ki jih je pred kratkim predložil za spodbujanje tega sektorja.

3.5.3 Pri tem je treba razlikovati pobude, sprejete v okviru Nature 2000 (18).

4. Mreže mest olajšujejo širjenje informacijskih in komunikacijskih tehnologij.

4.1 Lizbonska pogodba predvideva novo razsežnost ekonomske in socialne kohezije: teritorialno kohezijo. Celostna vizija ekonomskega in socialnega razvoja je lahko uspešna samo z roko v roki s prostorskim načrtovanjem kot glavnim instrumentom teritorialne kohezije, ki hkrati upošteva vpliv informacijskih in komunikacijskih tehnologij.

4.2 Javni ukrepi morajo upoštevati vsa geografska območja. Za uresničitev cilja teritorialne kohezije potrebuje podeželje okrepljene povezave majhnih in srednje velikih mest. Mreže majhnih in srednje velikih mest lahko prispevajo – in tudi morajo prispevati – k teritorialni koheziji, tako da delujejo kot vmesne stopnje pri širjenju procesov uvajanja informacijskih in komunikacijskih tehnologij na podeželje.

5. Sklepi in priporočila

5.1 Recimo ne vdajanju v usodo: zunajmestna območja imajo prihodnost. V EU številna podeželska območja zagotavljajo visoko kakovost življenja. V prikrajšanih regijah lahko zagotavljanje dostopa do ustrezne infrastrukture, prizadevanja za izboljšanje izobraževanja ter učinkovita uporaba informacijske in komunikacijske tehnologije med drugim bolj prispevajo k spodbujanju podjetništva (19) in napredka ter boljši kakovosti življenja na podeželskih in vmesnih območjih.

5.2 Povezave med podeželskimi in mestnimi območji je treba okrepiti. Mestni in podeželski razvoj sta bila desetletja obravnavana kot dve različni realnosti. Tradicionalno se je podeželska politika osredotočala izključno na sektor kmetijske proizvodnje. Vendar pa se časi spreminjajo. Z večjo interakcijo in komunikacijo med mestom in podeželjem je „klasično“ ločevanje postalo manj samoumevno in meja med njima zabrisana. Zato bi bilo treba uvesti celovit pristop do razvojnih politik (20).

5.3 Potencial informacijske in komunikacijske tehnologije na podeželskih območjih. Za spodbujanje informacijske in komunikacijske tehnologije na podeželju trenutno sicer obstajajo posebne politike, financirane iz strukturnih skladov in sklada EKSRP, vendar pa je za zapolnitev obstoječe vrzeli treba sprejeti bolj intenzivne ukrepe, ki so namenjeni kmetijskim gospodarstvom, MSP in mikropodjetjem, mladim, ženskam (predvsem za spodbujanje podeželskih podjetij), starejšim osebam in prikrajšanim skupinam (21). Mreže srednje velikih in majhnih mest prispevajo k ozemeljski koheziji in tehnološki inovativnosti na podeželju.

5.4 Strukturni skladi so sestavni del splošnih instrumentov. Poglobljen razmislek o prihodnosti teh regij v okviru v prihodnost usmerjenega pristopa bi omogočil boljšo ureditev strukturnih skladov, da bi povečali njihov učinek in po potrebi predlagali nove smernice.

5.5 Udeležba civilne družbe. Velika raznolikost EU-27 lahko ovira učinkovitost razvojnih politik za podeželska območja, če se te izvajajo centralizirano. Zato je bistveno, da civilna družba podeželskih skupnosti sodeluje pri pripravi politik, ki so povezane z njihovo prihodnostjo (22).

5.6 Ustrezni kazalniki. Kot je Odbor že poudaril, je treba pripraviti „bolj reprezentativen kazalnik kohezije, ki bi poleg BDP vključeval še spremenljivke, kot sta stopnja zaposlenosti in brezposelnosti, obseg socialnega varstva, stopnja dostopa do storitev splošnega pomena itd (23)“.. Te kazalnike bi bilo treba dopolniti tudi s kazalniki razlik v dohodkih (Ginijev količnik ali interkvintilno razmerje) in kazalniki emisij CO2 (na prebivalca ali razvoj po letu 1990). Na splošno je treba razviti evropske statistične instrumente, zlasti na ravni NUTS, in okrepiti vezi med Eurostatom in nacionalnimi statističnimi uradi, da bo čim prej mogoč dostop do najbolj izčrpnih in natančnih podatkov (24) (25).

V Bruslju, 16. julija 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Na celotnem ozemlju Evropske unije je približno 5 000 manjših mest in skoraj 1 000 velikih mest, ki so središča gospodarskih, socialnih in kulturnih dejavnosti. To sorazmerno gosto mestno omrežje vključuje le nekaj zelo velikih mest. V EU le 7 % ljudi živi v mestih z več kakor 5 milijoni prebivalcev v nasprotju s 25 % v ZDA, le 5 mest v EU pa je med 100 največjimi mesti na svetu. Zelena knjiga o teritorialni koheziji COM(2008) 616 konč.

(2) Sklop občin s skupno manj kot 100 km2, ki ne dosega zahtevane gostote, vendar je povsem obdan z gosto poseljenim območjem ali vmesnim območjem, je treba obravnavati, kot da je del tega območja. Če je ta sklop občin obdan z gosto poseljenim območjem in vmesnim območjem, se šteje, da je del vmesnega območja.

(3) Regije: Statistični letopis 2006 (podatki 2000–2004, str. 162).

(4) V obdobju 1995–2004 je bila rast BDP večja od povprečne v 43 % pretežno podeželskih območij ter le v 36 % mestnih regij in 39 % vmesnih regij.

(5) Četrto poročilo o gospodarski in socialni koheziji, COM (2007) 273 konč.

(6) Storitve splošnega interesa, vključno s socialnimi storitvami splošnega interesa: nova evropska zaveza, COM(2007) 725 konč.

(7) Odbor je predlagal ustanovitev demografskega sklada za premagovanje vseh teh težav.

(8) Zagotavljanje kakovostnega izobraževanja v podeželskih regijah – soočanje z izzivi podeželskih regij (Delivering quality education to rural regions - Meeting the Challenges of Rural Regions), Elena Saraceno. Köln, 3. in 4. april 2008.

(9) Glej mnenje EESO Z raziskavami in inovacijami do konkurenčnih evropskih regij – Prispevek k večji rasti ter k povečanju števila in kakovosti delovnih mest, UL C 211, 19.8.2008, str. 1.

(10) Delež teh 35 regij predstavlja 46 % vseh izdatkov za R&R v EU-27, kar je dvakrat več od njihovega deleža v BDP. Najvišji izdatki za R&R so v regiji Braunschweig (DE), kjer znašajo 7 % BDP, v drugih 12 regijah pa presegajo 4 %. Četrto vmesno poročilo o koheziji, COM(2006) 281 konč.

(11) Širokopasovni internetni dostop: komunikacijski kanal velike zmogljivosti, ki omogoča hitri dostop do informacij in sistemov e-učenja (vir: http://www.elearningeuropa.info/).

(12) Sporočilo Komisije Boljši dostop podeželskih območij do sodobne informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT), COM(2009) 103 konč. Pokritje na podeželskih območjih na Slovaškem (39 %), Poljskem (43 %), v Grčiji (50 %), Latviji (65 %) ter Bolgariji in Romuniji je še vedno slabo.

(13) Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Prispevek vseživljenjskega učenja s podporo informacijske tehnologije h konkurenčnosti Evrope, spremembam v industriji in razvoju družbenega kapitala, UL C 318, 23.12.2006, str. 20.

(14) Več kot 50 % porabe goriva povzročajo cestni zastoji ali neprilagojena vožnja. Celotni okoljski strošek (onesnaženost zraka, segrevanje ozračja) prometnega sektorja je ocenjen na 1,1 %. (Glej Vmesni pregled Bele knjige Evropske komisije o prometu iz leta 2001, (COM(2006) 314 konč, 22.6.2006).

(15) Y. Zenou, Neenakost v mestu (Les inégalités dans la ville) iz Villes et économie, La documentation française, 2004.

(16) Evropska agencija za okolje: Urban Sprawl in Europe: the ignored challenge (Širjenje mestnega območja v Evropi: prezrt izziv), 2006.

(17) Glej mnenje EESO na lastno pobudo o turizmu in kulturi: dejavnika rasti, UL C 110, 9.5.2006, str. 1.

(18) Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst.

(19) Na primer, proizvodnja iz obnovljivih virov energije, npr. vetrne, je lahko na podeželskih območjih pomemben vir dohodkov.

(20) Januarja 2009 je GD za regionalno politiko organiziral seminar, na katerem so prikazali primere uspešnih odnosov med mestom in podeželjem, kot je npr. operativni program Scanie-Blekinge na Švedskem. Glej Urban-Rural linkages fostering sustainable development in Europe (Povezave med mesti in podeželjem za spodbujanje trajnostnega razvoja v Evropi), Inforegio.

(21) Sporočilo Komisije Boljši dostop podeželskih območij do sodobne informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT), COM(2009) 103 konč.

(22) Glej mnenje EESO na lastno pobudo o potrebi po usklajenem delovanju na ravni EU za krepitev civilne družbe na podeželskih območjih s posebnim poudarkom na novih državah članicah., UL C 175, 28.7.2009, str. 37.

(23) Glej mnenje EESO na lastno pobudo Preko meja BDP – ukrepi za trajnostni razvoj, UL C 100, 30.4.2009, str. 53.

(24) „Evropski svet je ob oživitvi Lizbonske strategije marca 2005 potrdil, da spada ta strategija v širši okvir trajnostnega razvoja, ki zahteva, da sedanje potrebe zadovoljujemo tako, da ne bomo ogrožali sposobnosti prihodnjih generacij zadostiti svojim potrebam. Evropski svet znova poudarja svojo zavezanost trajnostnemu razvoju kot ključnemu načelu, ki vodi vse politike in dejavnosti Unije.“ Sklepi Evropskega sveta, junij 2005.

(25) Glej mnenje EESO Četrto poročilo o gospodarski in socialni koheziji, UL C 120, 16.5.2008, str. 73.