1.Opredelitev problema

Splošna analiza problema v zvezi s cilji podnebne politike EU za leto 2030 in EU ETS je bila izvedena v oceni učinka za okvir podnebne in energetske politike za leto 2030. Evropski svet je oktobra 2014 sprejel dogovor o okviru za leto 2030, vključno z zavezujočim vsaj 40-odstotnim domačim zmanjšanjem do leta 2030 glede na ravni iz leta 1990 in ustreznim ciljem 43-odstotnega zmanjšanja emisij za sistem EU za trgovanje z emisijami (EU ETS) glede na ravni iz leta 2005 ter nadaljnjo brezplačno dodelitvijo industriji in vzpostavitvijo mehanizmov financiranja za zagotavljanje prehoda na nizkoogljično gospodarstvo EU. Problem, ki ga je treba obravnavati, je, kako prilagoditi zadevne določbe direktive o EU ETS za obdobje po letu 2020 in obenem dodatno izboljšati sistem na podlagi pridobljenih izkušenj.

1.1.Brezplačna dodelitev in obravnava tveganja selitve virov CO2

Ob odsotnosti primerljivih ukrepov podnebne politike drugih gospodarskih velesil se industriji dodelijo brezplačne dodelitve za obravnavo morebitnega tveganja selitve virov CO2. Problem, ki ga je treba obravnavati, je, kako vzpostaviti prihodnja pravila za brezplačno dodelitev industriji, da se optimalno dodeli približno 6,3 milijona razpoložljivih brezplačnih pravic na podlagi načel, ki jih je opredelil Evropski svet.

1.2.Mehanizmi financiranja nizkoogljičnega gospodarstva

Kot del okvira za leto 2030 je Evropski svet sprejel dogovor, da se vzpostavijo trije mehanizmi financiranja nizkoogljičnega gospodarstva. Prvi je sklad za inovacije s 400 milijoni pravic za podporo zelo inovativnih, nizkoogljičnih pilotnih projektov v evropski industriji in na področju energetike, ki temelji na obstoječem programu NER300. Poleg tega se bo približno 310 milijonov pravic uporabilo za sklad za modernizacijo za zagotavljanje podpore državam članicam EU z nižjimi prihodki pri izboljševanju energetske učinkovitosti in modernizaciji energijskih sistemov. Še naprej se bo izvajala tudi obstoječa možnost dodelitve brezplačnih pravic energetskemu sektorju, ki jo lahko izkoristijo države članice z nižjimi prihodki in je omejena na največ 40 % pravic, ki se lahko prodajo na dražbi pred ponovno porazdelitvijo. V tej oceni učinka so analizirane najboljše možnosti za zasnovo teh mehanizmov financiranja nizkoogljičnega gospodarstva.

1.3.Dodatne izboljšave trenutnega svežnja pravil

Trenutna pravila za EU ETS veljajo od leta 2013 in so razmeroma nova, vendar bi bilo treba na podlagi izkušenj premisliti o nekaterih omejenih spremembah ključnih vidikov ETS po letu 2020 (veljavnost pravic, register Unije in majhni emisijski viri).

2.Cilji

Splošni cilj podnebne politike EU in EU ETS kot ključnega instrumenta te politike je prispevati k omejitvi globalnega zvišanja povprečne temperature na največ 2 °C nad predindustrijsko stopnjo. Poseben cilj politike je podrobneje opredeliti in izboljšati pravila o EU ETS po letu 2020 ter jih uskladiti s ciljem zmanjšanja emisij za leto 2030. Namen operativnih ciljev za tri grozde (brezplačna dodelitev, mehanizmi financiranja nizkoogljičnega gospodarstva in dodatno izboljšanje trenutnih pravil) je obravnavati zgoraj opredeljene probleme.

3.Možnosti in učinki

3.1.Brezplačna dodelitev in obravnava tveganja selitve virov CO2

Za vsak element sistema brezplačne dodelitve in za nadomestilo posrednih stroškov je bilo v skladu z vodilnimi načeli sklepov Evropskega sveta razvitih več možnosti politike.

Referenčne vrednosti. Obstaja več možnosti glede načina in pogostosti posodabljanja referenčnih vrednosti (pravice na tono proizvoda). V oceni učinka so proučene osnovna možnost (posodobitev na podlagi novih podatkov, ki jih sporočijo operatorji), enotna pavšalna posodobitev, večkratna pavšalna posodobitev, posodobitev na podlagi novih podatkov skupaj s pavšalno posodobitvijo in večkratna posodobitev zbiranja vseh podatkov.

Ravni proizvodnje in prilagoditve. Raven proizvodnje se pomnoži z referenčno vrednostjo, da se ugotovi količina pravic za posamezno napravo. Obstaja več možnosti v zvezi s tem, koliko let naj se uporabi za proizvodne ravni, kako pogosto naj se posodabljajo ta leta in kako naj se obravnavajo letne spremembe proizvodnih ravni. Ocena učinka obravnava osnovno možnost (ravni proizvodnje, ki se določijo enkrat, in trenutna pravila za spremembe proizvodnje), alternativno možnost s preteklimi ravnmi proizvodnje, ki se določijo enkrat in na podlagi petih let (2013–2017), za celotno desetletno obdobje ter drugo alternativno možnost z ravnmi proizvodnje za dve petletni obdobji (2013–2017 oziroma 2018–2022). Znatno povečanje in zmanjšanje proizvodnje se obravnavata z enakimi pragi kot povečana in zmanjšana proizvodnja. Večja dodelitev za povečano proizvodnjo se dodeli iz rezerve za nove udeležence, ki je lahko stalni znesek (osnovna možnost) ali pa se dopolni z neporabljenimi pravicami v obdobju. Financira se lahko s pravicami iz faze 4 ali z 250 milijoni pravic, ki niso bile dodeljene v fazi 3.

Skupine in merila za selitev virov CO2. Sektorji, za katere se šteje, da so izpostavljeni znatnemu tveganju selitve virov CO2 zaradi svoje intenzivnosti emisij CO2 in trgovanja, prejmejo več brezplačnih pravic. Trenutno je razlikovanje med sektorji zelo majhno, saj je 97 % sektorjev uvrščenih na seznam selitve virov CO2. Ocena učinka proučuje možnosti bolj usmerjenega pristopa na podlagi razlikovanja sektorjev glede na njihovo stopnjo izpostavljenosti tveganju selitve virov CO2, in sicer z majhno spremembo trenutnih meril, uporabo enotnega faktorja za vse sektorje in razvrščanjem sektorjev v štiri skupine.

Nadomestilo posrednih stroškov. Posredni stroški zmanjševanja emisij so stroški emisij CO2, povezani s proizvodnjo električne energije, ki se prenesejo na industrijske potrošnike električne energije. Trenutno lahko države članice dodelijo subvencije nekaterim intenzivnim porabnikom električne energije v industriji, da se delno nadomestijo ti posredni stroški v skladu s pravili o državni pomoči. Ocena učinka obravnava osnovno možnost (nadaljevanje trenutnega pristopa), možnost vzpostavitve obvezne sheme nadomestitve EU, ki se financira iz nacionalnih prihodkov od dražb ali na podlagi brezplačne dodelitve, ter kombinacijo sheme nadomestitve EU, ki se financira na podlagi brezplačne dodelitve, in izbirne nadomestitve na nacionalni ravni.

Možnosti za vsak element so bile pregledane z uporabo operativnih ciljev, povezanih s sklepi Evropskega sveta, možnosti z visoko oceno pa so bile združene v svežnje možnosti:

„Osnovna možnost A“ pomeni nespremenjeno direktivo o EU ETS, vendar ne ustreza sklepom Evropskega sveta in se ne oceni.