amending Regulation (EC) No 924/2009 as regards certain charges on cross-border payments in the Union and currency conversion charges

Cilj tega predloga je razširiti uporabo Uredbe št. 924/2009 na posameznike in podjetja v državah članicah zunaj euroobmočja in odpraviti visoke stroške čezmejnih transakcij v eurih znotraj EU. Ti visoki stroški ovirajo izmenjave med državami članicami euroobmočja in tistimi zunaj njega ter škodujejo obema območjema. Posamezniki in podjetja zunaj euroobmočja imajo višje stroške pri dostopu do trgov ali interakciji s posamezniki v euroobmočju. To pomeni, da s svojimi partnerji iz euroobmočja ne morejo trgovati ali jim konkurirati pod enakimi pogoji. Če ima na primer podjetje zunaj euroobmočja dobavitelje v euroobmočju, bodo stroški njegovih vložkov višji, kot bi bili za konkurenta iz euroobmočja. Hkrati ta dodatna ovira za prosti pretok in trgovino omejuje število potencialnih strank podjetij v euroobmočju. V spodnji razpredelnici je prikazano trenutno stanje ter stanje po uporabi spremenjene uredbe.

Državam članicam zunaj euroobmočja je bila ponujena možnost razširitve uporabe Uredbe št. 2560/2001 in njene naslednice, Uredbe št. 924/2009, na njihove nacionalne valute. Vendar je to možnost uporabila le Švedska, ki je pristojbine za čezmejna plačila v švedskih kronah uskladila s pristojbinami za domača plačila v švedskih kronah.

Uredba št. 924/2009 o čezmejnih plačilih je po vsej EU izenačila pristojbine za čezmejna plačila v eurih v Uniji z domačimi plačili v eurih (tj. plačila v eurih v eni sami državi članici). Na države članice zunaj euroobmočja navedena uredba ni učinkovala, čeprav so bile v njej zajete: v teh državah članicah so domača plačila v eurih bodisi zelo draga ali pa preprosto ne obstajajo. Zato posamezniki in podjetja v teh državah članicah EU zunaj euroobmočja plačujejo visoke pristojbine, kadar koli plačilo prečka meje njihove države ali ko posamezniki potujejo in plačujejo v tujini. Ti visoki stroški so ovira za dokončanje enotnega trga in ustvarjajo dve kategoriji uporabnikov plačilnih storitev v EU.

Čezmejna plačila so ključna za povezovanje finančnih storitev za potrošnike in gospodarstva EU. Imajo pomembno vlogo pri povezovanju posameznikov in podjetij v državah članicah EU. Omejitve čezmejnih plačil in njihovi pretirani stroški preprečujejo dokončanje enotnega trga.

Ključna prednostna naloga Junckerjeve Komisije je vzpostavitev bolj povezanega in pravičnejšega enotnega trga. Evropska komisija je decembra 2015 predstavila zeleno knjigo, da bi pridobila mnenja o potencialu bolj integriranega trga za maloprodajne finančne storitve, in ukrepe, potrebne za dosego tega cilja. Komisija je marca 2017 na podlagi povratnih informacij, ki jih je prejela od zainteresiranih strani, in Poročila Evropskega parlamenta o zeleni knjigi objavila akcijski načrt, v katerem je opredelila strategijo za okrepitev enotnega trga za finančne storitve za potrošnike.

Enotni trg EU omogoča prosto gibanje ljudi ter prost pretok storitev, blaga in kapitala v gospodarstvu z letnim bruto domačim proizvodom v višini 15 bilijonov EUR. Ustvarja nove priložnosti za evropska podjetja ter prispeva k zdravi konkurenci. Prinaša večjo izbiro, boljše storitve in nižje cene za več kot 500 milijonov potrošnikov.

Enotni trg zajema prosti pretok blaga, oseb, storitev in kapitala. Plačila so pomembna za dokončanje enotnega trga, vendar se trenutno ustvarjajo ovire zaradi visokih stroškov čezmejnih plačil. To gospodinjstvom in podjetjem otežuje sodelovanje v čezmejni trgovini. Visoki stroški čezmejnih plačil tudi ustvarjajo dve kategoriji uporabnikov plačilnih storitev. V prvi kategoriji so uporabniki v euroobmočju, ki lahko s svojimi plačili dosežejo večino posameznikov in podjetij v EU z zelo nizkimi stroški. V drugi kategoriji so uporabniki v državah zunaj euroobmočja, ki lahko s poceni plačili dosežejo le omejeno število posameznikov in podjetij.

Ta pobuda prispeva k boljšemu delovanju enotnega trga. Poleg tega posameznikom in podjetjem v državah članicah zunaj euroobmočja zagotavlja nekatere ključne koristi ekonomske in monetarne unije (tj. učinkovite in poceni čezmejne transakcije). Pobuda je usklajena z akcijskim načrtom za finančno tehnologijo, katerega cilj je izboljšati konkurenčnost in inovativnost evropskega finančnega sektorja. Pobuda je tudi tesno povezana z unijo kapitalskih trgov, katere cilj je ustvariti resnično enoten kapitalski trg v EU, na katerem lahko vlagatelji vlagajo svoja sredstva, ne da bi se soočali s čezmejnimi ovirami, in na katerem lahko podjetja zbirajo sredstva iz različnih virov, ne glede na svojo lokacijo. Ta pobuda bo prispevala tudi k cilju enotnega digitalnega trga v zvezi z odpravo ovir za spletno trgovino, pri čemer se bo uporabljala tako v fizičnem kot tudi v digitalnem okolju. S tem bo odpravljena ena ovira, tj. pristojbine za čezmejne transakcije, ki lahko prepreči čezmejno spletno prodajo.

Vse te pobude so prispevale k nadaljnjemu povezovanju enotnega trga in vzpostavitvi bolj povezanega trga plačil v euroobmočju.

– Z direktivama o plačilnih storitvah (Direktiva 2007/64/ES, nadomeščena z Direktivo (EU) 2015/2366) se je povečala preglednost pristojbin in olajšal vstop novih udeležencev na trg. To je prispevalo k večji konkurenci pri plačilih, vključno s čezmejnimi plačili, ter povečalo preglednost pristojbin. Posledično je prišlo tudi do izboljšav pri plačilni infrastrukturi, na podlagi katerih je bilo mogoče z nižjimi stroški obdelati večji obseg plačil v eurih.

Spremembe Uredbe št. 924/2009 iz tega predloga določajo tudi dodatne obveznosti glede preglednosti za prakse pretvorbe valut v skladu s členoma 45 in 59 Direktive 2015/2366 o plačilnih storitvah na notranjem trgu. Te nove obveznosti glede preglednosti so upravičene, ker so plačila, ki vključujejo pretvorbo valute, za potrošnike v EU nepregledna. Kadar potrošnik opravlja plačilo s kartico v tujini (naj gre za dvig gotovine na bankomatih ali plačilo s kartico na prodajnem mestu) v valuti, ki je drugačna od njegove domače valute, ima pogosto na voljo dve možnosti. Prva možnost je plačilo v domači valuti, tj. storitev, ki se imenuje dinamična pretvorba valut. To storitev ponujajo ponudniki dinamične pretvorbe valut in banka trgovca. Druga možnost za potrošnika je, da plača v lokalni valuti in uporabi storitve kartične sheme in banke potrošnika (nedinamična pretvorba valut ali „omrežna“ („on-network“) pretvorba). Potrošniki se pritožujejo zlasti nad praksami dinamične pretvorbe valut. Pritožujejo se, ker menijo, da nimajo dovolj informacij, na podlagi katerih bi se lahko odločili. Zato potrošniki pogosto nehote izberejo dražjo možnost pretvorbe valut.

Države članice so imele v preteklosti možnost, da uporabo Uredbe št. 2560/2001 in njene naslednice, Uredbe št. 924/2009, razširijo na svoje nacionalne valute. Do zdaj je to možnost uporabila samo Švedska. Zato so cene čezmejnih plačil v EU v švedskih kronah iz Švedske zdaj enake kot za domača plačila, ki se opravijo znotraj Švedske. Švedska uporaba te možnosti je pozitivno vplivala tudi na čezmejna plačila v eurih, ki jih švedske banke ponujajo brez dodatnih nadomestil v primerjavi s plačili v kronah na Švedskem. Res je, da bi lahko druge države članice zunaj euroobmočja Švedsko posnemale in sprejele posamezne ukrepe, da bi se zmanjšali stroški čezmejnih plačil. Vendar bi trenutne ovire obstajale tako dolgo, dokler bi obstajale države članice, v katerih ne bi bilo sprejetih nobenih ukrepov. Zato se daje prednost reševanju problema z ukrepanjem na ravni EU pred zanašanjem na posamezne države članice ali na trg, saj nobeden od njiju ne more zagotoviti hitrega napredka in popolne pokritosti EU. Poleg tega bi se z ukrepanjem na ravni EU ustvarila ekonomija obsega (povečanje obsega čezmejnih transakcij, kar vodi k večji učinkovitosti plačilne infrastrukture). Povečal pa bi se tudi obseg čezmejne trgovine znotraj EU, spodbudila bi se konkurenca in dodatno povezala gospodarstva EU. Z ohranitvijo trenutnega stanja bi se ohranila ta dejanska razlika, upočasnilo bi se gospodarsko povezovanje in preprečilo poglabljanje enotnega trga.

•Sorazmernost

V skladu z načelom sorazmernosti ukrepi EU vsebinsko in formalno ne bi smeli presegati tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev Pogodb.

Stroški za dosego cilja so nizki. To pa zato, ker imajo ponudniki plačilnih storitev iz EU dostop do učinkovitih infrastruktur za kliring in poravnavo v eurih. Temeljna zahteva predloga bi bila, da ponudniki plačilnih storitev v državah članicah zunaj euroobmočja uskladijo svoje pristojbine za čezmejne transakcije v eurih s pristojbinami, ki se zaračunajo za domače transakcije v nacionalni valuti države članice njihovih uporabnikov plačilnih storitev (ki so na splošno nižje). V državah članicah euroobmočja so pristojbine za čezmejne transakcije za večino njihovih transakcij že zdaj nizke. Omejitev predloga na transakcije v eurih ne vpliva na ponudnike plačilnih storitev v državah članicah euroobmočja, vendar zajema zelo veliko transakcij v državah članicah zunaj euroobmočja (približno 60 % njihovih čezmejnih transakcij).

Poleg tega uskladitev pristojbin za čezmejne transakcije v eurih s pristojbinami, ki se zaračunajo za domače transakcije v nacionalni valuti države članice, upošteva stopnjo razvoja in učinkovitost lokalnih plačilnih sistemov in bank (infrastruktura in postopki). Dejansko se proizvodni stroški po posameznih državah članicah razlikujejo in v nekaterih državah članicah zunaj euroobmočja lahko celo domače transakcije stanejo do en euro. Če se kot merilo uporabijo pristojbine za domače transakcije, je mogoče upoštevati posebnosti vsake države članice in njihovih ponudnikov plačilnih storitev. Sorazmernost je podrobneje obravnavana v oceni učinka, priloženi k temu predlogu v poglavjih 7 in 8.

Razširitev uporabe te uredbe z eura še na druge valute bi imela očitne koristi, zlasti glede števila zajetih plačil. Vendar bi lahko ponudnike plačilnih storitev tudi spodbudila, da bi povišali stroške za druge storitve, zlasti za domača plačila, da bi navzkrižno subvencionirali čezmejne transakcije v valutah, ki niso euro. Zato bi morala za države članice, ki nimajo eura, razširitev uporabe te uredbe na čezmejna plačila, izražena v nacionalnih valutah teh držav, ostati neobvezna.

3.POSVETOVANJA Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENE UČINKA

•Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi

Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi so potekala na več načinov:

·odprto javno posvetovanje o pristojbinah za transakcije je potekalo med 24. julijem 2017 in 30. oktobrom 2017 (14 tednov),

·posvetovanje z zainteresiranimi stranmi iz industrije, vključno s predstavniki različnih ponudnikov plačilnih storitev, je bilo opravljeno na sestanku strokovne skupine za trg plačilnih sistemov 24. oktobra 2017,

·posvetovanje s predstavniki držav članic je bilo opravljeno na sestanku strokovne skupine Komisije za bančništvo, plačila in zavarovanje 17. novembra 2017,

·skupina za uporabnike finančnih storitev je svoje prispevke in opažanja predstavila na sestanku 5. decembra 2017.

V okviru teh posvetovanj so vsi uporabniki plačilnih storitev (potrošniki ali podjetja) omenjali visoke cene, ki jih plačujejo za čezmejne transakcije, in nepreglednost v zvezi s pristojbinami, ki se za njih zaračunavajo. Po drugi strani so ponudniki plačilnih storitev jasno navedli, da obstaja velika razlika med avtomatsko obdelavo plačil v evrih (tj. plačila so obdelana avtomatsko brez ročnih posegov) in precej manj učinkovito (in zato dražjo) obdelavo plačil v drugih valutah.