[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 27.6.2007

COM(2007) 360 konč.

POROČILO KOMISIJE SVETU

o razvoju trga z mlečnimi proizvodi in konkurenčnimi proizvodi

POROČILO KOMISIJE SVETU

o razvoju trga z mlečnimi proizvodi in konkurenčnimi proizvodi

UVOD

Uredba Sveta (EGS) št. 1898/87 o zaščiti poimenovanj, uporabljenih pri trženju mleka in mlečnih proizvodov[1] v svojem členu 4(3) določa obveznost držav članic, da vsako leto najpozneje do 1. oktobra poročajo o razvoju trga mlečnih proizvodov in konkurenčnih proizvodov. Komisija nato predloži poročilo Svetu najpozneje do 1. marca naslednjega leta.

Vendar navedena poročila Komisiji niso bila poslana že več let, zato jih v tem času ni prejel niti Svet. Leta 2006 je Komisija ponovno zaprosila države članice, da zagotovijo izhodišča za takšno poročilo, vendar je nekaj informacij posredovalo le 10 držav članic, večina izmed njih pa celo po roku, določenem v členu 4(3), t.j. po 1. oktobru.

Nobena izmed njih ni uspela predložiti statističnih podatkov o trgu proizvodov, ki so konkurenčni mleku in mlečnim proizvodom, na podlagi drugih informacij pa države članice menijo, da so lahko nekatere oznake za potrošnike zelo zavajajoče. Na maloprodajnih mestih se mlečni proizvodi in konkurenčni proizvodi pogosto nahajajo na isti polici, uporablja se lahko podobna embalaža, za potrošnika pa je lahko konkurenčni proizvod zavajajoč, v kolikor ni jasno označen kot nadomestni nemlečni proizvod.

To poročilo nudi nekaj informacij o trgih mlečnih proizvodov tako, da navaja različen položaj v različnih državah članicah, ki proizvajajo različne mlečne proizvode, ali tako, da se prednost daje točno določeni kategoriji konzumnega mleka.

O konkurenčnih proizvodih praktično ni na voljo nobenih podatkov, vendar se na splošno zdi, da je vpliv takšnih proizvodov še vedno postranski. Kljub temu gre nižja cena tem proizvodom v korist.

Zdi se, da industrija konkurenčne proizvode ustrezno označuje, vendar se na maloprodajni ravni Uredbe ne izpolnjuje na enak način, kar povzroča očitno tveganje posledičnega zavajanja potrošnikov.

Uredba (EGS) št. 1898/87 še vedno velja za upravičeno, saj zagotavlja tako pravilno označevanje mleka in mlečnih proizvodov, kakor tudi enake konkurenčne pogoje za mlečne proizvode in proizvode, ki so konkurenčni mlečnim proizvodom. Kljub temu se letno poročanje ne zdi več utemeljeno.

RAZVOJ TRGA MLEČNIH PROIZVODOV

Znano je, da potrošniški trendi kažejo upad zanimanja za delež maščob v mleku zaradi skrbi za zdravje in novih potrošniških navad (kot je manj doma pripravljene hrane v manjših družinah) in večjo uporabo deleža beljakovin v mleku, zlasti v obliki živilskih sestavin.

Porabo osnovnih proizvodov , kot sta maslo in tekoče mleko, je zamenjala poraba bolj izbranih proizvodov, ki ustrezajo potrošnikovi izbiri. Namesto navadnega mleka imajo otroci zdaj rajši aromatizirano mleko, kar je jasno opazen trend v šolskem mlečnem programu. Mleko kot tako ni več toliko privlačno, živila in pijača z mlečnimi sestavinami pa so zelo moderna: mešanice sadnih sokov in mleka ali mlečnih proizvodov, kapučino in podobne pijače, vroče ali hladne, so danes na voljo povsod in se jih v veliki meri uživa.

Zaradi skrbi za zdravje je na voljo veliko proizvodov z manj maščobami, vendar je vsebnost maščob ali sladkorja v nekaterih vrstah predelanih živil, ki se jih uživa namesto osnovnih proizvodov, lahko vsaj toliko pomembna, kot je pri 'starih' osnovnih proizvodih.

Osnovne mlečne proizvode ravno tako lahko zamenjajo živila z mlečnimi sestavinami, ki v glavnem temeljijo na deležu beljakovin. Proizvodi iz sirotke, ki je nekoč veljala za stranski proizvod, ki je povzročal težave v okolju zaradi odstranjevanja, zdaj spadajo v kategorijo 'zdravih živil' ali pa so osnovni del dietetičnih proizvodov. Pred začetkom leta 2007 so tržne cene sirotke dosegle najvišjo raven, kot je bila kdaj koli zabeležena.

Razvoj konzumnega mleka jasno kaže na naraščajoče zanimanje potrošnikov za polposneto ali posneto mleko, nekatere države članice pa so že odobrile odstopanja, da bi omogočile trženje konzumnega mleka[2], katerega vsebnost maščob je zunaj običajnih kategorij (polnomastno mleko v razponu od 2,8 – 3,2 % namesto najmanj 3,5 % in polposneto mleko v razponu od 1,0 – 2,5 % namesto 1,5 do 1,8 %). Ta odstopanja omejujejo proizvodnjo in trženje takšnega mleka na zadevno državo članico. Februarja 2007 je bil Svetu predstavljen predlog za sprostitev vsebnosti maščob v konzumnem mleku znotraj EU, kar je odprlo notranji trg za mleko, proizvedeno v kateri koli državi članici, in potrošnikom omogočilo večjo možnost izbire.

Navade v zvezi s porabo konzumnega mleka se v državah članicah razlikujejo. V EU-25 skupna količina polnomastnega mleka predstavlja več kot 1/3 proizvedenega konzumnega mleka, polposneto mleko predstavlja več kot 50 %, posneto pa 10 %. Vendar pa nacionalni podatki kažejo velike razlike, zato je ta delež v nekaterih državah članicah, kjer je poraba posnetega mleka neznatna, nižji od 3 %, medtem ko na Danskem ta kategorija predstavlja 49 % konzumnega mleka.

Konzumno mleko | 100 % |

Polnomastno mleko | 36 % |

Polposneto mleko | 54 % |

Posneto mleko | 10 % |

V sektorju mazavih maščob so bili določeni posebni standardi[3], kajti margarina in mešanice ter mlečni namazi z nižjo vsebnostjo maščob (običajno 40 % ali 60 % maščob) predstavljajo nadomestek za maslo (80 ali 82 % maščob). Podatki o porabi kažejo, da pri potrošnikovi izbiri odločilno vlogo pred tem, da je proizvod označen kot maslo, igra prav vsebnost maščob. Maslo kljub vsemu še vedno ostaja kot glavna referenca kakovosti, kar se lahko prikaže z uporabo tržnih oznak, kot je 'sladoled z okusom po maslu', brez masla kot sestavine, ali 'masleni piškoti', pri katerih potrošnik ne ve zagotovo, ali so dejansko proizvedeni iz masla ali z drugimi maščobami. Ne sme se spregledati, da je Poljska poročala o višji prodaji masla v tednih pred tradicionalnimi prazniki, medtem ko se druge maščobe večinoma uporabljajo za druge namene.

Na odločitev za maslo vplivajo tudi gospodarski razlogi. Enako velja za večino mlečnih proizvodov, kadar se premožnejši potrošniki odločajo za močno aromatizirane in okusne proizvode.

Jogurt je uspešen proizvod, pri katerem se proizvodni trend strmo vzpenja. Aromatiziran jogurt ali proizvodi z dodanim sadjem, oreščki ali žiti so zamenjali nekatere osnovne, navadne, nesladkane ali sladkane proizvode. Kategorije fermentiranih pijač se na splošno razvijajo in uporabljajo v nekaterih probiotičnih proizvodih. V sektorju 'zdrave hrane' se cena ne zdi glavni parameter, saj so proizvodi, pri katerih se uporabljajo oznake, kot so lahka ali zdrava hrana, bistveno dražji od proizvodov, ki si teh novih lastnosti ne pripisujejo.

Sir je še ena zgodba o uspehu, pri kateri se kaže neprekinjen porast pri proizvodnji. Sir se zlasti zaradi povečanega razpona proizvodov z manj maščobami čedalje bolj utrjuje kot glavni element redne prehrane. Nove posebne vrste sira, sir, ki se na široko uporablja v sendvičih ali solatah, ribani sir ali sir v prahu za uporabo v kulinariki ali predelani sir, so prav tako spodbudili porabo kot siri, ki služijo kot nadomestek mesnim proizvodom, kadar so na zaupanje potrošnikov vplivale izredne zdravstvene razmere.Poleg tega so cenejše vrste in krajši čas zorenja prispevali k temu, da so nekateri sirni proizvodi čedalje bolj dostopni vedno večjemu številu potrošnikov.

Na porabo proizvodov, kot so siri, lahko do neke mere vplivajo tudi prehranske oznake, kot so barve 'semaforjev', ki se uporabljajo v Združenem kraljestvu. Mnogi izmed teh proizvodov bodo označeni z rdečo lučjo, kar pomeni, da vsebujejo veliko maščob. Pri takšnem označevanju pa se ne upošteva velikost običajnih porcij, temveč samo absolutna vrednost maščob proizvoda.

KONKURENČNI PROIZVODI

Pri pripravi tega poročila so službe Komisije opazile, da nekateri proizvodi ne izpolnjujejo določb Uredbe (EGS) št. 1898/87, med njimi pa so bile opažene zlasti naslednje oznake:

- sojin 'sir',

- mleko z matičnim mlečkom (ki se najde na internetu),

- mleko s sojinimi izoflavoni,

- mleko z rastlinskimi steroli.

Nekatere države članice Uredbo (EGS) št. 1898/87 različno razlagajo. Medtem ko nekatere navedenih oznak ne dovoljujejo, se zdi, da druge sploh ne ukrepajo, da bi se tem neprimernim oznakam izognile.

Države članice niso poročale o konkretnih primerih, vendar lahko domnevamo, da proizvajalci proizvodov na osnovi soje, riža ali ovsa ustrezno označujejo svoje proizvode kot sojine, riževe ali ovsene napitke ali proizvode, tudi če se v nekaterih primerih sklicujejo na koristi, ki jih takšni proizvodi prinašajo v primerjavi z mlečnimi proizvodi (brez laktoze ali holesterola).

O primerih neupoštevanja Uredbe (EGS) št. 1898/87 se je pogosteje poročalo v sektorjih distribucije in priprave ter dostave hrane.

Nekateri prodajalci na drobno oglašujejo svoje proizvode tako, da zaščitene oznake mleka povezujejo z nemlečnimi proizvodi v zgibankah ali plakatih v trgovini. Potrošnike se lahko zavaja s proizvodi, ki so podobni mlečnim proizvodom, postavljeni ob mlečnih proizvodih ali ki nimajo jasnih pojasnil v zvezi s sestavinami določenega proizvoda.

Opažen je bil tudi sladoled s sojinim ali riževim 'mlekom'.

Med tistimi, ki razvijajo proizvode, konkurenčne mlečnim proizvodom, so tudi tradicionalni proizvajalci mlečnih proizvodov, za potrošnike pa je to lahko zavajajoče zaradi zaupanja določeni znamki, povezani z mlečnimi proizvodi, zato ni nujno, da vedo, iz česa je proizvod, ki ga kupijo.

Na podlagi nekaterih poročil nekateri proizvajalci živil svojih proizvodov ne označujejo, temveč svojo znamko povezujejo z nekaterimi zagotovili v zvezi s kakovostjo. Pri tem gre za zaupanje potrošnika v znamko in ne v proizvod.

Prehranjevanje potrošnikov zunaj je močno odvisno od informacij, ki jih dobijo od restavracij in podobnih lokalov, saj sami ne morejo vedeti, ali so bili postreženi z mlečnimi ali drugimi proizvodi. Na smetani, omakah ali sladicah ni nikakršnih oznak uporabljenih proizvodov, in celo smetana za kavo, bodisi nepakirana bodisi v posameznih porcijah, ni jasno označena kot mlečni proizvod, kar bi jo razlikovalo od konkurenčnega proizvoda.

Na koncu so tu še revije ali zdravstvene publikacije, ki prav tako zaščitenih oznak ne uporabljajo vedno pravilno, npr. v opisih ali priporočilih uporabljajo oznako "sojino mleko" ali druge zaščitene oznake.

NOVOSTI

Zdi se, da so mlečni proizvodi do neke mere izgubili svojo podobo, na podlagi katere naj bi bili potrebni za „zdrav razvoj“ otrok; namesto tega čedalje pogosteje dajejo videz in se tržijo kot vir užitka, ki je povezan z dobro hrano in ki obenem zagotavlja osnovne prehranske elemente, kot je kalcij.

Na maloprodajnih mestih so danes proizvodi z oznako „bio“ povsod na voljo, medtem ko so pred nekaj leti še predstavljali nišo dragih proizvodov. So visoko cenjeni in lahko proizvajalcem mlečnih proizvodov predstavljajo večji dobiček.

Med zadnjimi novostmi v sektorju mlečnih proizvodov je treba poudariti proizvod, imenovan Labam (fermentiran mlečni napitek), ki ustreza navadam ljudi, po poreklu iz Severne Afrike.

ZAKLJUČKI

Povsem pozitivno je, da potrošniki na trgu najdejo proizvode, ki odgovarjajo njihovim potrebam ali izbiri. Vendar pa je bistvenega pomena tudi, da vsak posamezen potrošnik ve, kaj točno kupuje, in da se pri tem izgone kakršnim koli nejasnostim.

Uredba (EGS) št. 1898/87 potrošnikom in proizvajalcem mlečnih proizvodov predstavlja zagotovilo o ustrezni označenosti mlečnih proizvodov, pri čemer se je treba izogibati, da bi se zaščitene oznake uporabile za druge proizvode, ki bi se lahko našli na istih policah. Prevladati mora poštena konkurenca, pri čemer mora biti potrošniku omogočeno, da izbira po svoji volji na podlagi popolnih in zanesljivih informacij. Proizvajalcem mlečnih proizvodov mora biti omogočeno, da svoje proizvode tržijo v okolju, kjer vlada poštena konkurenca s konkurenčnimi proizvodi.

Izkazalo se je, da industrija ustrezno označuje konkurenčne proizvode, vendar pa prodajalci na drobno ne uporabljajo vedno enakega pristopa, pri čemer gre za očitno tveganje posledičnega zavajanja potrošnikov.

Lahko se zgodi, da bodo nekatere države članice dale na svoj notranji trg proizvode, ki niso v skladu z Uredbo (EGS) št. 1898/87. Komisija bo tesno spremljala izvajanje te uredbe, medtem pa države članice opozarja, da morajo ravnati tako, da izvršujejo zakonodajo EU in preprečujejo zlorabe.

Poleg tega se lahko na trgih nekaterih držav članic pojavijo proizvodi iz drugega pododstavka člena 3(1) Uredbe (EGS) št. 1898/87. Ti proizvodi so navedeni v seznamu iz Odločbe 88/566/EGS. Kjer je primerno, se države članice povabi, da Komisiji pošljejo ustrezne pripombe za namen analize teh oznak, Komisija pa bo, če je to utemeljeno, predlagala spremembo zadevne odločbe.

O konkurenčnih proizvodih je na voljo omejena količina podatkov, vendar se na splošno zdi, da je vpliv takšnih proizvodov še vedno postranski. Nižja cena gre kljub temu tem proizvodom v korist.

Na koncu je treba ponovno premisliti o pogostosti poročanja o proizvodih, ki so konkurenčni mlečnim proizvodom, saj je pomen letnega poročanja o razvoju teh trgov vprašljiv. Zdi se, da bi za spremljanje trenda porabe teh proizvodov zadostovalo poročilo na vsake tri do pet let. Komisija bo temu ustrezno vložila predlog za spremembo Uredbe Sveta (EGS) št. 1898/87.

[1] UL L 182, 3.7.1987, str. 36.

[2] Uredba Sveta (EGS) št. 2597/97 o določitvi dodatnih pravil o skupni ureditvi trga z mlekom in mlečnimi proizvodi za konzumno mleko (UL L 351, 23.12.1997, str. 13).

[3] Uredba Sveta (ES) št. 2991/94 o določitvi standardov za mazave maščobe (UL L 316, 9.12.1994, str. 2).