[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 29.10.2009

COM(2009)594 konč.

SPOROČILO KOMISIJE

„ELECTRA“za konkurenčno in trajnostno elektrotehnično industrijo v Evropski uniji

SPOROČILO KOMISIJE

„ELECTRA“za konkurenčno in trajnostno elektrotehnično industrijo v Evropski uniji

UVOD

Svet za konkurenčnost je maja 2009[1] opredelil elektrotehnično industrijo (EEI)[2] kot enega ključnih elementov za konkurenčno in močno industrijsko bazo v Evropski uniji (EU).

Elektrotehnična industrija je ena največjih industrij na svetu. Med izdelke elektrotehnične industrije lahko štejemo vse od preprostega potrošniškega blaga do tehnično visoko razvitih industrijskih turbin, električnih omrežij in elektrarn. V EU industrija šteje okoli 200 000 podjetij, v glavnem MSP, ki zaposlujejo okoli 2,8 milijona ljudi. V letu 2008 je vrednost celotne proizvodnje dosegla 411 milijard EUR, k izvozu EU pa elektrotehnična industrija prispeva 10 %, kar pomeni rahel trgovinski presežek[3].

EU je na drugem mestu v svetovni proizvodnji elektrotehnične industrije z 21 %, za Kitajsko (30 %) ter pred ZDA in Japonsko (obe 19 %). Glede na dodano vrednost je druga za ZDA, pred Japonsko in Kitajsko. Izdelki evropske elektrotehnične industrije imajo dober sloves glede kakovosti in zanesljivosti. Vendar jo konkurenti dohitevajo, EU pa še ni uspela nadoknaditi svojega zaostanka v konkurenčnosti za ZDA. EU za svojo elektrotehnično industrijo potrebuje posebno prikrojeno vizijo, da bo ohranila in izboljšala njeno svetovno konkurenčnost.

Prihodnost evropske elektrotehnične industrije kot proizvajalca tehnologij za širok spekter uporabe je odvisna od izrabe visokega potenciala rasti posebnih trgov, med drugim trga infrastrukture oskrbe z energijo, energetsko učinkovitih stavb, prometnih omrežij, industrijske proizvodnje in razvoja pametnih tehnologij, da bi se prilagodila sedanjim in prihodnjim družbenim potrebam.

To sporočilo v grobem oriše kratkoročno in dolgoročno rast potenciala navedenih trgov ter navaja ukrepe in instrumente, ki so potrebni, da se ohrani konkurenčnost elektrotehnične industrije, hkrati pa mora njen potencial prispevati k uresničevanje ciljev na področju podnebnih sprememb, ki si jih je EU zastavila do leta 2020. Poročilo temelji na priporočilih poročila Electra iz leta 2008[4] in jih povezuje s tekočimi in načrtovanimi politikami EU. Poleg tega upošteva evropski načrt za oživitev gospodarstva[5], ki je usmerjen k kratkoročnemu preživetju podjetij in ohranitvi delovnih mest v Evropi.

PREOBLIKOVANJE IZZIVOV V PRILOžNOSTI

Raziskave, razvoj in inovacije

Elektrotehnična industrija nima zadostnega dostopa do RTR, inovacij in do virov za financiranje teh dejavnosti. Vzrok za to je v glavnem velik delež MSP v sektorju. Finančni trgi in institucije so previdne pri vlaganju v projekte RTR, zlasti kadar gre za MSP. Obstajajo številni programi EU za podporo RTR in inovacijam, vendar jih je treba bolje časovno[6] in vsebinsko uskladiti z vidika ponudbe in povpraševanja.

Partnerji v mreži Enterprise Europe Network[7] in organizacije grozdov[8] morajo izboljšati ter profesionalizirati svoje podporne storitve in bolje vključiti inovativna MSP. Grozdi na splošno izpolnjujejo potrebe elektrotehnične industrije, ker zagotavljajo ali usmerjajo podporne storitve, prilagojene potrebam podjetij in posebnostim sektorja[9]. To vključuje omogočanje lažjega sodelovanja med MSP in raziskovalnimi inštituti, spodbujanje IPR[10] in prenos tehnologije. Takšne storitve bi morale biti v skladu s priporočilom Komisije o upravljanju intelektualne lastnine pri dejavnostih prenosa znanja ter kodeksom ravnanja za univerze in druge javne raziskovalne organizacije[11]. Podjetja elektrotehnične industrije morajo biti sama dejavnejša pri podpori pobudam za ustanavljanje grozdov in udeležbi v njih.

Raziskave in inovacije bi bilo mogoče spodbujati tudi z davčnimi instrumenti, na primer z davčnimi spodbudami ali inovacijskimi boni, in z izboljšanjem pogojev za naložbe tveganega kapitala, na primer za poslovne angele ali čezmejni tvegani kapital.

Pomisleki glede inovacijskih zmogljivosti so bili ključni pri izbiri elektrotehnične industrije v okviru spremljanja proizvodnih trgov in sektorjev. Cilj tekoče preiskave je s študijami tipičnih primerov ugotoviti pomanjkljivosti in jih tudi analizirati s širšega vidika. Preiskava bo ocenila, kako je mogoče izboljšati inovacije, da bi se odpravile sedanje pomanjkljivosti[12].

Evropske tehnološke platforme (ETP) so koristni kazalniki tehnoloških trendov in prispevajo k izboljšanju raziskovalnih dejavnosti, da postanejo koristnejše za industrijo, in k določanju usmeritev tehnologije. Vsaka evropska tehnološka platforma obravnava potrebe in izzive na svojem področju, pričakuje pa se, da bo uspešna na tem področju že v predkonkurenčni (fazi zgodnjega razvoja) fazi. Številne med njimi so zlasti zanimive za elektrotehnično industrijo[13].

Namen strateškega načrta za energetsko tehnologijo (načrt SET)[14] je pospešiti raziskave, predstavitev in vzpostavitev tehnologij z nizkimi emisijami ogljika s sodelovanjem med industrijo, raziskovalnimi inštituti in vlado. Zagotavlja okvir za zajem in skladiščenje ogljika ter druge ključne tehnološke izzive EU, da bi EU dosegla cilje, zastavljene na področju podnebnih sprememb za leto 2020. Številni predlogi se neposredno nanašajo na opremo in tehnologije elektrotehnične industrije.

Evropski načrt za oživitev gospodarstva vključuje „pametne naložbe“ v raziskave za podporo inovacijam v proizvodnem, gradbenem in avtomobilskem sektorju, ki jih je še posebej prizadela kriza in se soočajo s precejšnjimi težavami pri prehodu na zeleno gospodarstvo. Vzpostavljajo se tri javno-zasebna partnerstva, v celotni vrednosti več kot 3,2 milijarde EUR za spodbujanje splošnega zanimanja s sodelovanjem in pod vodstvom industrije pri določanju strateških raziskovalnih dejavnosti v teh treh sektorjih. To lahko elektrotehnični industriji samo koristi, saj proizvaja številne zadevne tehnologije.

Potreba po ponudbi in ohranjanju znanj in spretnosti

Resen problem, ki ovira razvoj elektrotehnične industrije, zlasti uspešnosti RTR in inovacij, je pomanjkanje inženirjev in drugega visoko usposobljenega osebja, ki bi načrtovalo in proizvajalo napredne tehnologije. Da bi EU lahko obdržala svoje vodilno mesto v tehnologiji, mora to popraviti.

Kratkoročno morajo države članice vzpostaviti ali okrepiti programe usposabljanja ali štipendije, da bi zagotovile ne samo, da se znanja in spretnosti delovne sile v gospodarski krizi ne bi izgubila, ampak morajo prispevati k njihovi posodobitvi v pričakovanju gospodarske oživitve. Prihodnja konkurenčnost elektrotehničnega sektorja in njegova sposobnost, da zagotovi tehnologije, s katerimi bo prispeval k doseganju ciljev EU na področju podnebnih sprememb, bosta močno odvisna od vplivov krize na sedanjo delovno silo.

Dolgoročno pa je izziv za industrijo, socialne partnerje, nacionalne organe ter izobraževalne sisteme in sisteme za usposabljanje[15], ki po možnosti med seboj sodelujejo, da zagotovijo visokokvalificirane in dobro izobražene delavce s pravo kombinacijo teoretičnih in praktičnih znanj in spretnosti[16].

EU zato spodbuja različne politike, vključno s pobudo „Nova znanja in spretnosti za nova delovna mesta“[17], prožno varnostjo[18], vseživljenjskim učenjem[19] in e-spretnostmi[20]. Trenutno se preučuje izvedljivost vzpostavitve svetov na ravni Evrope in na ravni sektorjev na področju znanj in spretnosti, da bi se zagotovila platforma za izmenjavo informacij in dobre prakse med zainteresiranimi stranmi sektorja, nacionalnimi organi in tistimi, ki so odgovorni za izobraževanje in poklicno usposabljanje. Potrebo po zagotavljanju visoko izobražene delovne sile priznavajo tudi evropski socialni partnerji. Komisija bo spodbujala sektorski socialni dialog v EU kot orodje dobrega vodenja v sektorju elektrotehnične industrije tudi kot prispevek k spodbujanju razvoja znanj in spretnosti ter izboljšanju usklajevanja potreb trga dela ter znanj in spretnosti. Pozitivne izkušnje v tem pogledu bi si lahko izmenjali z drugimi sektorji, ki se srečujejo s podobnimi izzivi, kot sta evropska sektorja plina in električne energije.

Še vedno obstoječe ovire za mobilnost znotraj EU, zlasti za raziskovalce in visoko usposobljeno delovno silo, se odpravljajo med drugim z nedavno pripravljenim Evropskim partnerstvom za raziskovalce kot delom Evropskega raziskovalnega prostora (ERP). ERP omogoča Evropi, da v mednarodnih organizacijah govori z enotnim glasom in s svojimi glavnimi mednarodnimi partnerji. Na vseh ravneh si javni organi skupno prizadevajo za usklajenost med svojimi dejavnostmi sodelovanja na področju raziskav in razvoja ter razvijajo skupne pobude, ki Evropi omogočajo vodilno vlogo pri reševanju svetovnih izzivov in doseganju ciljev trajnostnega razvoja[21]. Priznavanje kvalifikacij inženirjev po celi Evropi je zato še vedno nerešen problem.

Drug pomemben ukrep je Direktiva o „modri karti“[22], katere namen je odziv na spreminjajoče se potrebe trga dela EU z vzpostavitvijo pospešenega prožnega postopka, da se dovoli vstop visokokvalificiranim delavcem, ki niso iz držav EU.

Reševanje vprašanja podnebnih sprememb in energetske učinkovitosti

Elektrotehnična industrija je ključni proizvajalec učinkovitih in okolju prijaznih tehnologij. Bistveno prispevanje k doseganju ciljev do leta 2020 na področju podnebnih sprememb pomeni priložnost za povečanje njene konkurenčnosti v prihodnosti in njenega svetovnega tehnološkega vodstva[23]. Najboljši način za dosego tega je določitev cilja najbolj optimalne energetske učinkovitosti v vseh tržnih segmentih z uporabo vseh že razpoložljivih tehnologij. Danes neposredna poraba elektrike v zgradbah, industriji in prometu dosega 23 % celotne porabe energije v EU[24]. Skupni možni prihranki energije do leta 2020 (v primerjavi z letom 2005) so ocenjeni med 25 % in 30 %[25]. Glede na to, da bo okoli 80 % zdaj nameščenih izdelkov, ki rabijo energijo, leta 2020 še vedno v rabi[26], ni dovolj, da se ti izdelki, ko se izrabijo, nadomestijo z učinkovitejšimi modeli. Izdelke, ki so zdaj v rabi, je treba nadgraditi, in s tem omogočiti uporabo energetsko učinkovitejših tehnologij.

Štirje glavni trgi, na katerih lahko tehnologije elektrotehnične industrije že vplivajo na oskrbo z energijo in povpraševanje po njej, so:

- oskrba z električno energijo,

- industrijske uporabe,

- promet,

- stavbe.

V glavnem je industrija tista, ki poskrbi za razvoj in izboljšanje izdelkov ter postopkov, kar spodbudi trg, da te izdelke sprejme, javni organi pa morajo zagotoviti ustrezen okvir: z odpravo regulatornih ovir, povečanjem ozaveščenosti, zagotavljanjem finančnih sredstev in instrumentov, aktiviranjem tržnih sil in pospeševanjem tehnološkega razvoja, raziskav in inovacij. Kljub trenutni gospodarski krizi je treba dati posebno prednost vlaganjem javnega in privatnega sektorja, ki so potrebna za dosego velikih prihrankov energije.

Sistem EU trgovanja z emisijami (ETS)[27] za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov lahko pospeši konkurenčnost elektrotehnične industrije kot proizvajalca tehnologij, ki omejujejo emisije CO2. Trajnostno programiranje ETS lahko prispeva k zmanjšanju emisij CO2, razvoju novih tehnologij, ustvarjanju dodatnih delovnih mest ter preprečevanju „odtekanja proizvodnje“ v EU in „uhajanja emisij CO2“ zunaj EU. Poleg tega bodo od leta 2013 državni prihodki iz ETS, če bodo neposredno porabljeni v skladu s predpisi o državni pomoči, lahko glavni vir sofinanciranja za naložbe z največjim vplivom, ki bi tudi omejile tveganje za preseljevanje onesnaževalcev s CO2.

Proizvodnja električne energije, prenos in distribucija

Elektrarne na fosilna goriva so glavni proizvajalci električne energije v EU-27 s 53,6 % bruto proizvodnje električne energije v letu 2006[28]. Vendar je učinkovitost električne proizvodnje v teh elektrarnah v povprečju nižja od 40 %[29]. Skoraj 60 % se izgubi pri proizvodnji in nadaljnjih 5 % do 10 % pri prenosu in distribuciji, tako da le 30 % doseže kupca kot končna razpoložljiva električna energija[30]. Izboljšanje povprečne učinkovitosti pri proizvodnji električne energije z nadgradnjo opreme lahko poveča povprečje s 40 % na 60 %, s hkratno uporabo tehnologij za proizvodnjo toplote in električne energije[31] pa celo do 85 %[32]. Če se bi izkazale za uspešne, bi takšne elektrarne lahko postale zanimive tudi na mednarodni ravni, zlasti za države s hitro rastočim gospodarstvom, kot so Kitajska, Indija in Brazilija. Takšna oprema se običajno namesti za najmanj 20 do 30 let, zato je hitro ukrepanje ključnega pomena za doseganje želenih rezultatov.

Obnovljivi viri energije se vedno bolj obravnavajo kot alternativa fosilnim gorivom. Njihova rast bi lahko bila ugodna za elektrotehnično industrijo in bi lahko vplivala na stabilnost omrežij, zahtevala pa bi razvoj dinamičnega shranjevanja energije v velikem obsegu. Pričakuje se, da bo Direktiva o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov[33] prispevala k bolj pospešenemu sprejemanju zadevnih tehnologij na trgu.

Omrežja v EU je treba posodobiti, da se bodo prilagodila uporabi decentraliziranih obnovljivih virov in na splošno izboljšala svojo učinkovitost[34]. Vzdrževanje in izboljšanje zanesljivih, učinkovitih omrežij, ki so bistvenega pomena za energetsko varnost EU, bo zahtevalo precejšnje vlaganje[35] v pametno merjenje in pametna omrežja, kar bo omogočilo upravljanje krajevno in časovno spremenljivih energetskih virov.

Države članice morajo pospešiti podeljevanje in izdajanje odobritev in dovoljenj za večje naložbe v infrastrukturo ter uskladiti take postopke, kadar se načrtujejo čezmejne povezave.

Izgube pri transportu energije se lahko zmanjšajo s prehodom na enosmerni tok za transport na velike razdalje, namesto dvosmernega toka, ki je bolj primeren za krajše povezave. Enosmerni tok je zlasti primeren, če so proizvodni centri zelo oddaljeni od porabniških centrov in za podvodne operacije, za povezavo na primer obalnih vetrnih parkov z omrežji v notranjosti. Kadar se industrija ni zmožna sporazumeti glede samoreguliranja, Komisija namerava predlagati izvedbene ukrepe za nekatere izdelke z visoko porabo energije, ki se uporabljajo za infrastrukturo iz Direktive IRE[36]. V tem smislu Komisija preučuje možnosti za uvedbo zahtev za transformatorje in pripadajočo opremo.

Nadzemni vodi so povzročili splošno zaskrbljenost zaradi izpostavljenosti nizkofrekvenčnim elektromagnetnim poljem in sprožili okoljske razprave. Položitev podzemnih kablov bi bila ena od rešitev v nekaterih primerih[37], vendar ni zelo razširjena. To bi moral biti del evropske strategije za transportna omrežja, ki bi na ta način ustvarjala sinergije ter zmanjševala stroške ter skrajšala predvidene roke[38]. Upoštevati bo treba tudi okoljske pomisleke v zvezi z zakonodajo „Natura“ (ohranjanje narave).

V EU so pri proizvodnji električne energije, prenosu in distribuciji tržne sile na splošno še vedno prešibke, še vedno pa obstajajo tudi regulativne ovire. Eden glavnih pogojev za večjo konkurenco na trgu električne energije je v celoti liberaliziran notranji energetski trg.

Industrijske uporabe

Industrija porabi 30 % končnih potreb po energiji v EU[39]. S spremembo nekaterih proizvodnih procesov bi bilo mogoče prihraniti 30 % ali pa celo do 65 %[40]. Za celotno oceno vseh možnih prihrankov mora industrija EU kot celota predvideti vlaganja v energetsko učinkovite uporabe kot odločitev o strateškem upravljanju z uporabo na primer modela energetskega upravljanja ISO[41].

Veliko energije bi bilo mogoče prihraniti v dveh glavnih spodaj navedenih proizvodnih procesih:

- električni motorji porabijo do 70 % elektrike, porabljene v industrijskih uporabah. Polovica teh motorjev bi lahko bila opremljena s pogonskimi sistemi s spremenljivo hitrostjo in s tem dosegla do 50 % prihrankov energije. Poleg tega jih ima samo 12 % elektronsko krmiljenje. Ključni element pri tem bo izvedbeni ukrep iz julija 2009[42] v okviru Direktive IRE, katerega namen je izboljšanje energetske in okoljske učinkovitosti električnih motorjev;

- večino odpadne toplote iz industrijskih procesov bi bilo mogoče zbrati in ponovno uporabiti za lokalno proizvodnjo električne energije s parnimi turbinami.

Poleg tega bi lahko industrija EU kot celota izboljšala svojo energetsko učinkovitost z optimalno uporabo opreme z nizko porabo in visokim izkoristkom, kot so sistemi razsvetljave, motorji, električni kondenzatorji, transformatorji in kabli z ustrezno avtomatizacijo in krmiljenjem. Pri tem so pomembni tudi postopki in orodja za spremljanje učinkovitosti ter vzdrževanje sistemov.

Promet

Prometni sektor dosega okoli 30 % končne potrebe po energiji[43] v EU. Možni prihranki energije so precejšnji: približno 26 % do leta 2020 v primerjavi z letom 2005[44]. Optimizacija prometne logistike in upravljanje prometa lahko zagotovita povečanje energetske učinkovitosti. Inovativne tehnologije elektrotehnične industrije lahko pomagajo prihraniti in zmanjšati emisije CO2.

Načrti za oživitev gospodarstva držav članic za omilitev učinkov krize na avtomobilsko industrijo[45] vplivajo ne samo na prihranke energije in emisije CO2 ampak tudi na s tem povezano zaposlenost v elektrotehnični industriji .

Evropska pobuda za zelene avtomobile evropskega načrta za oživitev gospodarstva daje priložnost za delovanje na obeh področjih, in sicer na področju avtomobilskih tehnologij ter infrastrukture za distribucijo energije in oskrbe z njo. Gre za niz ukrepov, ciljno usmerjenih na krizo v evropskem avtomobilskem sektorju. Njegov glavni steber obravnava elektrifikacijo cestnega in mestnega prometa, vključno z različnimi vrstami raziskovalnih dejavnosti, ki jih podpirajo evropske tehnološke platforme, kot so ERTRAC (Evropski svetovalni svet za raziskave na področju cestnega prometa) in EPoSS (Evropska tehnološka platforma o pametnih sistemih). Pobuda vključuje posojila EIB proizvajalcem in dobaviteljem avtomobilov za financiranje inovacij ter financiranje raziskav FP7 v javno-zasebnih partnerstvih (za raziskave skupno 1 milijardo EUR); nekatere države članice so uvedle tudi dopolnilne ukrepe za spodbujanje povpraševanja po novih avtomobilih in pomoč pri recikliranju starejših vozil.

Glede na pomembnost zmanjšanja emisij ogljika, ki jih povzroči cestni promet, ter cene in varnost oskrbe z nafto bi električni avtomobili prav lahko nadomestili tradicionalne motorje z notranjim izgorevanjem, ki uporabljajo fosilna goriva. Dolgoročno bo masovna proizvodnja električnih avtomobilov izdelovalcem vozil pomagala pri doseganju ciljev Skupnosti v zvezi z emisijami CO2 za osebna vozila[46] in bo prispevala k splošnemu cilju zmanjšanja emisij CO2 pod pogojem, da se elektrika proizvaja iz obnovljivih virov ali virov z nizkimi emisijami ogljika. Poleg nizkih emisij toplogrednih plinov ta vozila v izpušnih plinih nimajo nobenih onesnaževal, kot so delci in dušikovi oksidi, pri tem pa povzročajo zelo malo hrupa. Električna vozila bi bilo mogoče uporabljati za shranjevanje energije v distribuiranem energetskem sistemu, kar bi lahko prispevalo k odpravi koničnih obremenitev v omrežju. Glede na vmesno poročilo CARS21[47] bodo kratkoročno in srednjeročno hibridne tehnologije (hibridi ter vozila, ki se napajajo iz električnega omrežja) po vsej verjetnosti v uporabi hkrati z motorji z notranjim izgorevanjem. Srednjeročno in dolgoročno so povsem električna vozila in vozila na vodikov pogon najobetavnejše možnosti. Vendar je treba vložiti še veliko truda, da bodo električna vozila komercialno sprejemljiva možnost. Precejšnja ovira je strošek električnih vozil, ki je povezan s stroškom baterij z visoko gostoto moči, nenehnim vlaganjem v raziskave in razvojem ter majhnimi serijami v zgodnjih fazah uvajanja na trg. Za kupce sta praktična problema kratek vozni doseg in pomanjkanje polnilne infrastrukture. Nazadnje pa je treba zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga električnih vozil s sprejetjem usklajenih zahtev za homologacijo.

Stavbe

Komercialne, javne in stanovanjske stavbe porabijo okoli 40 % skupnih končnih potreb po energiji, od tega je več kot 27 % v obliki elektrike[48]. Možni prihranki energije bi lahko dosegli do 30 % do leta 2020 v primerjavi z letom 2005[49]. Večina te energije se porabi za gretje (bojlerji, grelniki za vodo) in razsvetljavo. Energetsko učinkovitost razsvetljave zajemata dva ukrepa[50] v okviru Direktive IRE, novi predpisi o minimalni energetski učinkovitosti ter oznakah za bojlerje in grelnike za vodo pa bi morali biti sprejeti v naslednjih mesecih. Javna in zasebna oprema za razsvetljavo ter sistemi porabijo 20 % skupnih potreb po električni energiji. Možnosti za prihranek energije v industriji svetil so med 30 % in 65 %[51]. Sodobne tehnologije, kot so svetleče diode (LED), bi lahko do leta 2015 prihranile 30 % današnje porabe in do 50 % do leta 2025[52].

Sistemi za upravljanje energije lahko močno znižajo emisije CO2, ki jih povzročajo stavbe. Ključni izziv je pripraviti rešitve, ki se lahko uporabijo za sedanje stavbe, ker bo 80 % današnjih stavb leta 2020 še vedno v rabi. Donosnost naložbe bo odločilni dejavnik za lastnike in njihove najemnike. Pogosto vlagatelj ni uporabnik stavbe, kar pomeni, da je zanj začetni izdatek lahko pomembnejši kot energetska učinkovitost stavbe v času njene življenjske dobe. Potrebno je izobraževanje strokovnjakov v sektorju, informacije za kupce, pobude za obnavljanje in izoliranje zasebnih stavb, zagotovilo vlad, da bodo izboljšale energetsko učinkovitost stavb v javni lasti, ter sprejetje zakonodaje in oznak na tem področju. Direktiva o energetski učinkovitosti stavb in njene spremembe so ključni element Skupnosti za obravnavanje energetske učinkovitosti stavb.

Rezultati bi se lahko dosegli s prožnimi izdelki in sistemi, ki imajo visok izkoristek (gospodinjski aparati, gretje, prezračevanje itd.), optimizacijo obremenitev transformatorjev in pogoni s spremenljivo hitrostjo, tipali za aktiviranje črpalk in ventilatorjev v trgovskih centrih ter sistemi za avtomatizacijo in nadzor. To ne bi samo omogočilo optimizacije tehničnih sistemov hkrati s prihrankom energije, temveč bi tudi povečalo varnost in izboljšalo varovanje. K tem ciljem bodo prispevali ozaveščanje, programi usposabljanja, javna naročila in davčni ukrepi za spodbujanje proizvodnje najučinkovitejših izdelkov[53]. Pri današnjih stavbah je veliko možnosti za izboljšanje, vendar imajo tudi šibke točke, kot je varnost. Komisija bo začela študijo za ocenitev, kako izboljšati varnost električnih napeljav v stavbah, pri tem pa hkrati povečati njihovo energetsko učinkovitost in omogočiti varno vključitev obnovljivih energetskih virov in novih storitev, kot je polnjenje električnih vozil.

V trenutni krizi imajo naložbe držav članic v nadgradnjo energetske učinkovitosti javnih stavb, kot so uradi, bolnišnice in šole, večjo prednosti. Do zdaj ukrepi držav članic za podporo naložbam v energetsko učinkovitost, zlasti za zmanjšanje porabe energije za stavbe, dosegajo v obliki davčnih spodbud okoli 20 milijard EUR ali 0,16 % BDP v EU v obdobju 2009–2010[54].

Odzivanje na družbene potrebe — rastoči trgi

Sedanje in prihodnje potrebe državljanov EU nastajajo med drugim tudi zaradi demografskih sprememb, nastalih zaradi staranja prebivalstva, ki potrebuje zanesljive in hitre zdravstvene sisteme, gradnjo infrastruktur, ki omogočajo življenjsko okolje s podporo pametnih sistemov, pomoč iz okolice pri samostojnem življenju in z večjim poudarkom na varnosti. Elektrotehnična industrija ima veliko možnosti za razvoj inovativnih tehnologij za prihodnjo infrastrukturo in uporabe, ki bodo te družbene potrebe zadovoljevale v razmeroma kratkem času.

Spodaj navedene uporabe pomagajo zadovoljevati potrebe uporabnikov, imajo v Evropi močno tehnološko in industrijsko podlago in so bolj kot drugi trgi odvisne od vzpostavitve ugodnih okvirnih pogojev z ukrepi javne politike.

Elektromedicinske naprave

Povpraševanje po dobri zdravstveni oskrbi in naprednem zdravljenju se povečuje. E-zdravstveni sistemi bodo postali pomembni, ker bodo omogočali boljšo izmenjavo informacij med strokovnjaki in s pacienti, s tem pa ustvarili „pacientu prijaznejše“ službe zdravstvene oskrbe. Z razvojem novih e-zdravstvenih sistemov elektrotehnična industrija ne bo pomagala samo pacientom, ampak bo ustvarila močne konkurenčne prednosti v svetovnem merilu. Komisija je odločena, da bo spodbujala nove e-zdravstvene komunikacijske sisteme, na primer z uporabo standardiziranih rešitev.

Stavbe, prilagojene za pametna stanovanja in pomoč iz okolice pri samostojnem življenju

Povečanje stroškov za energijo in povečanje samskih gospodinjstev ter delo na domu bodo povečali ta trg. Ti dejavniki bodo spodbudili razvoj tehnologij, kot so interoperabilni daljinski dostop in nadzor ter „zelene stavbe“, vključujoč pasivne in tudi aktivne energetsko učinkovite tehnologije.

Varnost

EU se sooča z vedno večjim ogrožanjem varnosti zaradi terorističnih napadov in nezakonite migracije . Elektrotehnična industrija EU lahko prispeva k zaščiti, saj proizvaja tehnične rešitve, potrebne[55] za povečanje varnosti državljanov, infrastrukture in javnih služb na mejah EU ter v okviru operacij za obvladovanje kriznih razmer[56].

Notranji trg in standardizacija

Sistem notranjega trga s svojim enotnim zakonskim urejanjem močno olajšuje prosti pretok električnih aparatov. Nedavni ukrepi za pripravo novega zakonodajnega okvira za uskladitev zakonodaje EU za izdelke bi morali elektrotehnični industriji in tudi drugim močno olajšati trženje njihovih izdelkov. Komisija bo kot del tega procesa do konca leta 2010 pripravila predlog o obveznostih gospodarskih subjektov in vlogi priglašenih organov, z namenom bolje uskladiti zadevno zakonodajo. Druga komponenta novega zakonodajnega okvira, uredba o akreditaciji in nadzoru trga, Uredba št. 765/2008, ki začne veljati 1. januarja 2010, mora okrepiti sisteme nadzora trga za izdelke. Ti ukrepi morajo tudi okrepiti verodostojnost oznake CE.

Standardizacija je prvi pogoj za uporabnost predpisov EU, ki veljajo za električne izdelke. Prostovoljni standardi in tehnične specifikacije dopolnjujejo zahteve zakonodaje EU. S pomočjo evropskih organizacij za standardizacijo (ESOs), vključno z Evropskim odborom za standardizacijo v elektrotehniki (CENELEC)[57], se nove tehnologije razširjajo z uporabo elektrotehničnih standardov, ki zagotavljajo odprt dostop do inovacij.

Evropske organizacije za standardizacijo morajo še naprej oblikovati standarde, ki jih potrebuje trg, da sprejme energetsko učinkovite in okolju prijazne sisteme in izdelke, še zlasti električno, elektronsko, mehanično in računalniško opremo. Zato morajo okrepiti vključevanje okoljskih vidikov in vidikov energetske učinkovitosti v proces standardizacije[58] ter določiti prednostne naloge v delovnih programih in mandatih na tem področju. Dejavnosti standardizacije se morajo tudi še bolj vključiti v projekte RTR v okvirnih programih.

SKLEPNE UGOTOVITVE IN NADALJNJI UKREPI

To sporočilo ugotavlja, katera so področja z možnostjo rasti, h kateri lahko elektrotehnična industrija znatno prispeva. Podnebne in energetske politike EU bi bilo treba še zlasti v času recesije obravnavati kot priložnost za elektrotehnično industrijo, da razvije nove posle, nove industrije in odpre nova delovna mesta. Celotno izvajanje ukrepov, opisanih v nadaljevanju, bi moralo spodbuditi dolgoročno vlaganje v energetsko infrastrukturo in zagotoviti visoko usposobljen človeški kapital, kar bi okrepilo tehnološko bazo EU.

Povedati je treba tudi, da Komisija kot del lizbonske agende izvaja spremljanje trga izdelkov in sektorja v okviru spremljanja pregleda enotnega trga[59], vključno z radiom, TV in komunikacijsko opremo ter večjimi gospodinjskimi aparati, prodajo na drobno električnih gospodinjskih aparatov, radijskih in televizijskih aparatov. Elektrotehnična industrija je bila izbrana za poglobljeno sektorsko preiskavo, kot eden od sektorjev s težavami pri delovanju trga, ki so gospodarsko pomembni ali pomembni za izboljšanje zmožnosti prilagajanja gospodarstva EU. Končni rezultati tega dela se pričakujejo do konca leta 2009.

Treba je izvesti spodaj navedene posebne ukrepe.

Industrija mora: okrepiti prizadevanja na področju raziskav in razvoja za izboljšanje na primer energetske učinkovitosti opreme električnih omrežij ter elektrarn, zlasti tistih na fosilna goriva; vlagati v avtomatizacijo ter informacijske in komunikacijske tehnologije v okviru industrijskih uporab; odločati se za prostovoljne sporazume o energetski učinkovitosti izdelkov, ki niso v nasprotju z zakonodajo EU, kadar bi se s takšnim ukrepom lahko hitreje ali ceneje dosegli cilji politike kot z obveznimi zahtevami; razviti usklajevanje v sistemih nadzora pametnih stanovanjih, vključno s sistemi pametnega merjenja, ki omogočajo povezovanje gospodinjskih aparatov v mrežo in boljše upravljanje električnih obremenitev, poleg boljšega nadzora temperature. Dober primer je projekt „pametno stanovanje“[60], ki ga podpira Komisija. Javne službe se spodbuja, da: proaktivno nadgradijo električna omrežja, ki omogočajo vključevanje različnih načinov proizvodnje električne energije vključno s centraliziranimi in decentraliziranimi viri[61] ter opremo in elektrarnami za zmanjšanje povpraševanja po primarni energiji in emisij CO2, da se zagotovi pravilno delovanje notranjega energetskega trga in zanesljivost oskrbe z energijo. Države članice so pozvane, da: olajšajo vzpostavitev novih nadnacionalnih energetskih povezav, ki omogočajo boljšo uporabo obstoječih zmogljivosti na podlagi odgovornosti in konceptov industrijskega sektorja. Posebno pozornost je treba posvetiti položitvi podzemnih električnih kabelskih sistemov; podpirajo rešitve, ki bodo spodbudile potrošnike k prevzemanju energetsko varčnih tehnologij za obstoječe in nove stavbe, vključno s spodbudami za potrošnike, da nadomestijo stare aparate z bolj učinkovitimi; zagotovijo, da so izdelki, ki so dani na trg, v skladu z veljavno zakonodajo. Komisija bo: v sodelovanju z evropskimi organizacijami ocenila potrebo po delu na področju standardizacije za izpolnitev zahtev direktive o energetski učinkovitosti stavb in za pomoč pri izvajanju druge zakonodaje o energetski učinkovitosti, kot so direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov, direktiva o energetskem označevanju in uredba o znaku za okolje; še naprej podpirala vzorec ISO upravljanja energije[62], ki bo organizacijam in družbam zagotovil široko priznan okvir za vključevanje energetske učinkovitosti v njihove prakse upravljanja; začela študijo za ocenitev, kako izboljšati varnost električnih napeljav v stavbah, pri tem pa hkrati povečati njihovo energetsko učinkovitost in omogočiti varno vključevanje obnovljivih energetskih virov in drugih novih uporab. |

4. Komisija bo pozorno spremljala te dejavnosti, ukrepe in učinke v sodelovanju z zainteresiranimi stranmi, ki morajo poročati o napredku pri njihovem izvajanju. V skladu s sklepi Sveta za konkurenčnost maja 2009 bo Komisija leta 2012 poročala o izvajanju predlaganih ukrepov.

Priloga I Spodbude politike EU, ki so pomembne za elektrotehnično industrijo

Politike, ki so najbolj pomembne za elektrotehnično industrijo so:

- podnebni in energetski sveženj, vključno s sistemom trgovanja z emisijami (EU ETS) in Direktivo 2009/31/ES o geološkem shranjevanju ogljikovega dioksida [63].

- notranji trg z električno energijo[64], Sporočilo „Energetska politika za Evropo“[65], Odločba št. 1364/2006/ES o določitvi vrste smernic za vseevropska energetska omrežja (TEN-E) ter zelena knjiga o vseevropskih energetskih omrežjih[66] v okviru drugega strateškega pregleda energetske politike[67], predstavljenega novembra 2008;

- „Akcijski načrt za trajnostno potrošnjo in proizvodnjo ter za trajnostno industrijsko politiko„ [68], katerega namen je izboljšati energetsko in okoljsko učinkovitost izdelkov s pobudami (npr. javna naročila ali davčni ukrepi) za povečanje uporabe najučinkovitejših izdelkov;

- Direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov, ki rabijo energijo [69], zaradi katere je prišlo do številnih izvedbenih ukrepov za nekatere izdelke. Akcijski načrt za trajnostno potrošnjo in proizvodnjo ter za trajnostno industrijsko politiko vsebuje predloge za razširitev področja uporabe Direktive IRE, revizijo Uredbe o znaku za okolje ter revizijo Uredbe o okoljskem ravnanju in presoji EU, poleg Sporočila o zelenih javnih naročilih;

- Akcijski načrt za energetsko učinkovitost (EEAP)[70], ki vključuje 85 zakonodajnih in drugih ukrepov, ki se izvajajo od leta 2007 do 2012, zajemajo pa izdelke, aparate, stavbe, promet, pretvarjanje energije, financiranje, spodbude itd. EEAP bo pregledan leta 2009. Komisija je novembra 2008 sprejela Sporočilo o energetski učinkovitosti[71] skupaj s predlogi za revizijo Direktive o energijski oznaki in prenovitev Direktive o energetski učinkovitosti stavb;

- drugi strateški pregled energetske politike[72], sprejet novembra 2008, ki posodablja in podrobneje obravnava rešitve, uporabne v elektrotehnični industriji in drugih industrijah;

- Akcijski načrt za okoljske tehnologije (ETAP)[73], ki obravnava okolju prijazne in napredne okoljske tehnologije ter izdelke, ki jih je treba uporabiti pri odločitvah glede naložb in nakupov. Določa tudi možnosti financiranja;

- kohezijska politika za obdobje 2007–2013 v okviru katere države članice lahko zagotovijo finančno podporo elektrotehnični industriji, kakor je predlagano v tem sporočilu. Strateške smernice Skupnosti dajejo prednost inovacijam, podpirajo MSP in trajnostni razvoj. Kot odziv na finančno in gospodarsko krizo kohezijska politika državam članicam omogoča, da pospešijo in povečajo podporo storitvam in tehnologijam z nizkimi emisijami ogljika[74]. Predlagana sprememba uredbe ESRR na primer državam članicam dovoljuje, da namenijo do 4 % skupnih sredstev, dodeljenih iz ESRR, za naložbe v energetsko učinkovitost in obnovljive vire energije pri stanovanjskih objektih;

- predlog direktive o industrijskih emisijah (IPPC)[75], ki prenavlja sedem obstoječih direktiv v en sam jasen in usklajen pravni instrument. Prinesel bo znatne koristi okolju in zdravju ljudi z zmanjšanjem škodljivih industrijskih emisij v EU, zlasti z boljšo uporabo najboljših razpoložljivih tehnologij;

- tekoča študija izvedljivosti v zvezi z ustanovitvijo sektorskih svetov za zaposlovanje ter znanj in spretnosti na evropski ravni, ki bi lahko privedla do ustanovitve takšnih svetov za elektrotehnično industrijo, če bi predstavniki sektorja takšno pobudo podprli.

Priloga II Financiranje EU dejavnosti v elektrotehnični industriji |

Spodaj navedeni instrumenti so možni viri nepovratnih sredstev, posojil, garancij za posojilo, tveganega kapitala, zasebnega kapitala, tehnične pomoči, subvencioniranih obrestnih mer ali tveganega kapitala.

- Sredstva kohezijske politike — za obdobje 2007–2013, države članice načrtujejo, da bodo porabile več kot10 milijard EUR iz teh sredstev za projekte trajnostne energije, na primer za infrastrukturo, soproizvodnjo, obnovljive energije, energetsko učinkovitost in usposabljanje ter storitve, vključno s pregledi energijske učinkovitosti. Ta znesek bodo dopolnila nacionalna javna sredstva in v nekaterih primerih zasebna sredstva, tako da se ta znesek lahko podvoji.Poleg tega kohezijska politika zagotavlja največjo podporo EU za MSP, približno 55 milijard EUR, kar zajema dostop do kapitala, napredne poslovne storitve, ustanovitve podjetij, pobude za ustanavljanje grozdov, ukrepe za spodbujanje RTR, okoljske tehnologije in procese itd. Ta znesek dopolnijo tudi nacionalna javna in zasebna sredstva.

- Sedmi okvirni program za raziskave in razvoj[76] — 2,35 milijarde EUR v obdobju 2007–2013 za nenuklearno energijo, kot je proizvodnja obnovljive energije, tehnologije zajemanja in shranjevanja CO2, tehnologije čistega premoga, pametna energetska omrežja, energetska učinkovitost, prihranki in znanje za oblikovanje energetske politike.

- Program za konkurenčnost in inovativnost (CIP)[77] — v okviru operativnega programa Pametna energija za Evropo v obdobju 2007–2013 je za podporo ukrepom na področjih energije z nizkimi emisijami ogljika, inovativnih tehnologij, energetske učinkovitosti in virov obnovljive energije, racionalne rabe energetskih virov in posebne zakonodaje na področju energije rezervirano 700 milijonov EUR.

- Vseevropska energetska omrežja TEN-E[78] — 155 milijonov EUR v obdobju 2007–2013 za pomoč pri spodbujanju medsebojnega povezovanja in interoperabilnosti električnih in plinskih infrastruktur.

- Skupna kmetijska politika[79] — 3 milijarde EUR za podnebju prijazne naložbe in razvoj podeželja, kot so trajne energetske poljščine, elektrarne na biomaso, ki izboljšujejo energetsko učinkovitost strojev, ali viri obnovljive energije za lokalno uporabo ali uporabo na kmetijah[80].

- Evropski socialni sklad[81] za izboljševanje usposobljenosti in poklicno usposabljanje, da se omeji pomanjkanje znanj in spretnosti pri energetsko učinkovitih in okolju prijaznih tehnologijah.

Dodatni viri, ki se lahko uporabijo:

- veliko držav članic ponuja spodbude za potrošnike, da bi kupovali energetsko učinkovite izdelke, kot so boni za nakupe ali olajšave pri dohodnini. Kadar se taka pomoč dodeli brez diskriminacije glede na poreklo izdelka, se na splošno ne šteje za državno pomoč. Državna pomoč, ki podpira okolju prijazne tehnologije ali prihranek energije, se lahko dovoli pod pogoji, določenimi v smernicah Skupnosti za državne pomoči za varstvo okolja[82], sprejetimi januarja 2008 kot del svežnja na področju podnebnih sprememb. Možno je dodeliti državno pomoč MSP in velikim podjetjem za podporo pri RTR in inovacijskih projektih, ustanavljanju grozdov, inovacijskih ukrepih in začasni zaposlitvi visokokvalificiranega osebja pod pogoji, določenimi v okviru Skupnosti za državno pomoč za raziskave in razvoj ter inovacije[83] .

- Uredba o splošnih skupinskih izjemah (GBER)[84] daje državam članicam več prostosti pri dodeljevanju pomoči za podporo pri varstvu okolja lažje in hitreje brez obveščanja Komisije.

- Kratek povzetek zakonodaje o možnostih podpore MSP ne samo za varstvo okolja ampak tudi na primer za spodbujanje RTR in inovacijskih dejavnosti, grozdov ali ukrepov v zvezi s tveganim kapitalom je predstavljen v „Priročniku pravil Skupnosti o državnih pomočeh za MSP“[85].

- Garancije so druga oblika državne pomoči za spodbujanje zasebnega financiranja[86].

- Komisija je 17. decembra 2008 sprejela začasni okvir za državno pomoč, ki državam članicam dovoljuje, da podjetjem olajšajo dostop do financiranja s subvencioniranimi poroštvi in subvencioniranimi posojili za naložbe v izdelke, ki presegajo okoljske standarde EU. Okvir spodbuja čiste tehnologije in energetsko učinkovitost[87].

[1] Dok. 10082/09.

[2] Za proizvode, ki so zajeti, glej: http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport_annex1.pdf.

[3] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=0,1136217,0_45571467&_dad=portal&_schema=PORTAL.

[4] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electra.htm.Poročilo ELECTRA je bilo pripravljeno s pomočjo Evropske komisije, vendar ne da odraža nujno mnenja Evropske komisije.

[5] COM(2008) 800.

[6] Mini-študija o „Synergies between EU instruments supporting innovation“ (Sinergije med instrumenti EU, ki podpirajo inovacije), junij 2008.

[7] http://www.enterprise-europe-network.ec.europa.eu/index_en.htm.

[8] COM(2008) 652.

[9] Pobuda Evropa INNOVATM: http://www.europe-innova.org/index.jsp.

[10] http://www.ipr-helpdesk.org/.

[11] C(2008) 1329.

[12] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/publication13083_en.pdf.

[13] Celoten seznam je naveden na: http://cordis.europa.eu/technology-platforms/individual_en.html.

[14] COM(2007) 723.

[15] COM(2008) 865.

[16] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=89&newsId=529&furtherNews=yes.

[17] COM(2008) 868.

[18] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=102&langId=en

[19] http://ec.europa.eu/education/index_en.htm.

[20] COM(2007) 496; http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/e-skills/index_en.htm.

[21] http://ec.europa.eu/research/era/index_en.html.

[22] Direktiva Sveta 2009/50/ES z dne 25. maja 2009, UL L 155, 18.6.2009.

[23] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport_annex3.pdf – tržne vrednosti za oskrbo z energijo in avtomatizacijo naj bi se od leta 2005 do 2020 povečale z 22 milijard EUR na 58 milijard EUR oziroma s 34 milijard EUR na 84 milijard EUR.

[24] COM(2005) 265.

[25] COM(2006) 545.

[26] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport.pdf.

[27] Dok. 17271/1/08 — Sklepi predsedstva, december 2008.

[28] http://ec.europa.eu/energy/publications/doc/statistics/part_2_energy_pocket_book_2009.pdf str.30.

[29] „Perspektive energetske tehnologije 2008“ Mednarodne agencije za energijo.

[30] „Perspektive energetske tehnologije 2008“ Mednarodne agencije za energijo.

[31] Direktivi 2004/8/ES in 2007/74/ES.

[32] „Perspektive energetske tehnologije 2008“ Mednarodne agencije za energijo.

[33] Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 (UL L 140, 5.6.2009, str. 16–62).

[34] Sedanji omrežni sistem je predvsem zgrajen za distribucijo električne energije v eni smeri.

[35] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport_annex2.pdf.

[36] Direktiva 2005/32/ES o okoljsko primerni zasnovi izdelkov, ki rabijo energijo (IRE); UL L 121, 22.7.2005.

[37] Podzemno električno omrežje ima omejitve pri nadomeščanju nadzemnih vodov, zlasti ker ima visok kapacitivni upor, ki ga je treba kompenzirati približno vsakih 50 km.

[38] COM(2007) 135.

[39] COM(2005) 265.

[40] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electra.htm.

[41] http://www.iso.org/iso/pressrelease.htm?refid=Ref1122.

[42] Uredba Komisije (ES) št. 640/2009.

[43] Zelena knjiga o energetski učinkovitosti.

[44] COM(2006) 545.

[45] http://ec.europa.eu/enterprise/automotive/pagesbackground/competitiveness/index.htm.

[46] V skladu z Uredbo Uredba (ES) št. 443/2009 o določitvi standardov emisijskih vrednosti za nove osebne avtomobile kot del celostnega pristopa Skupnosti za zmanjšanje emisij CO2 iz lahkih tovornih vozil. Glej: http://ec.europa.eu/environment/air/transport/co2/co2_home.htm.

[47] Konferenca na visoki ravni o vmesnem pregledu pobude CARS 21 — sklepi in poročilo.

[48] Zelena knjiga o energetski učinkovitosti.

[49] COM(2006) 545.

[50] Uredba Komisije (ES) št. 244/2009 in Uredba Komisije (ES) št. 245/2009.

[51] Francoska Agencija za okolje in upravljanje energije.

[52] COM(2008) 241.

[53] COM(2008) 660.

[54] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/publication15666_en.pdf, str. 57–63 in str.72.

[55] http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electrareport_annex3.pdf.

[56] Glej tudi Sporočilo COM(2009) 149 o zaščiti kritične informacijske infrastrukture.

[57] http://www.cenelec.eu.

[58] Sporočilo „Vključevanje okoljskih vidikov v evropsko standardizacijo“ COM(2004) 130 konč.

[59] http://ec.europa.eu/citizens_agenda/docs/sec_2007_1517_en.pdf

[60] http://www.smartenergyhome.eu/ .

[61] COM(2008) 241 in posodobljeni strateški pregled energetske politike.

[62] http://www.iso.org/iso/pressrelease.htm?refid=Ref1122.

[63] UL L 140, 5.6.2009.

[64] COM(2007) 528.

[65] COM(2007) 1.

[66] COM(2008) 782.

[67] http://ec.europa.eu/energy/strategies/2008/2008_11_ser2_en.htm.

[68] COM(2008) 397.

[69] 2005/32/ES.

[70] COM(2006) 545.

[71] COM(2008) 772.

[72] http://ec.europa.eu/energy/strategies/2008/2008_11_ser2_en.htm.

[73] COM(2004) 38.

[74] COM(2008) 876 „Kohezijska politika: naložbe v realno gospodarstvo“.

[75] COM(2007) 843 konč.

[76] http://cordis.europa.eu/fp7/home_en.html.

[77] http://ec.europa.eu/cip/index_en.htm.; http://ec.europa.eu/energy/intelligent/index_en.html.

[78] Odločba 1364/2006/ES.

[79] http://ec.europa.eu/agriculture/bioenergy/index_en.htm.

[80] Uredbi (ES) št. 1698/2005 in št. 1974/2006.

[81] http://ec.europa.eu/employment_social/esf/index_en.htm.

[82] http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/legislation/horizontal.html.

[83] UL C 323, 30.12.2006, str. 1.

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2006:323:0001:0026:EN:PDF.

[84] Uredba Komisije (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov 87 in 88 Pogodbe (Uredba o splošnih skupinskih izjemah), UL L 214, 9.8.2008, str. 3.

[85] http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/sme_handbook.pdf.

[86] 2008/C 155/02.

[87] COM(2008) 800 str.10, kakor je bilo spremenjeno 25. februarja 2009, UL C 83, 7.4.2009. Prečiščeno besedilo: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2009:083:0001:0015:EN:PDF