[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 23.11.2005

KOM(2005) 594 končno

LETNO POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTUO

PROTIDAMPINŠKIH, PROTISUBVENCIJSKIH IN ZAŠČITNIH UKREPIH TRETJIH DRŽAV PROTI SKUPNOSTI (2004){SEK(2005) 1519}

Uvod

Namen tega poročila je podati pregled ukrepov trgovinske zaščite tretjih držav, tj. protidampinških („PD“), izravnalnih („IZR“) in zaščitnih ukrepov, proti Evropski skupnosti v letu 2004. Poročilo je razdeljeno na dva dela, prvi povzema glavna gibanja v letu 2004, drugi pa v obliki priloge obravnava določene države ali skupine držav in se še zlasti osredotoča na pomembnejše primere.

Del I: Splošna gibanja

V letu 2004 je bil potrjen večji porast števila ukrepov trgovinske zaščite, namenjenih izvoznikom Skupnosti. Število veljavnih ukrepov proti Skupnosti se je od 192 na koncu leta 2003 v letu 2004 zvišalo na 199. Dejansko zniževanje tarif in drugih trgovinskih ovir posamezne države še bolj spodbuja, da uporabijo trgovinsko zaščito. ES kljub temu ostaja eden najbolj discipliniranih in zmernih uporabnikov instrumentov trgovinske zaščite na svetovni ravni. Načeloma tretjim državam ne očitamo uporabe ukrepov trgovinskih zaščit proti ES, dokler je to objektivno in pravično ter v skladu z mednarodno postavljenimi pravili. Na žalost pa ni vedno tako. ES je pogosto prisiljena uporabiti sistem poravnave sporov STO, da zagotovi spoštovanje mednarodnih pravil trgovanja s strani teh držav.

Povečanje protidampinških ukrepov proti izvoznikom ES v tretjih državah je posebej težko opravičiti, saj je v najbolj industrijskih sektorjih trg ES odprt mednarodni konkurenci (nizke uvozne dajatve). Proizvajalci ES na svojih domačih trgih delujejo v zelo konkurenčnih pogojih, kar bistveno znižuje njihovo zmogljivost in sposobnost izvažanja ob dampinških pogojih na tretjih trgih. Poleg tega nekatere tretje države še vedno uporabljajo zaščite skoraj rutinsko. To pa ES še posebno skrbi, saj so zaščitni instrumenti namenjeni pravičnemu uvozu in jih je zato treba izjemoma uporabljati v primeru izrednih razmer. ES se v okviru razvojnega načrta iz Dohe zavzema za uporabo višjih standardov instrumentov trgovinske zaščite.

Zanimivo je opomniti, da čedalje večje število tretjih držav zdaj skoraj izključno sproža postopke PD proti celotni ES in ne proti posamezni državi članici. Tako sledeče protidampinške dajatve prizadenejo vse izvoznike ES. Načeloma so postopki proti ES kot celoti zakoniti, saj je ES kot taka članica STO. Poleg tega nekatere tretje države vedno bolj priznavajo, da je ES integrirani trg. Kakšne prednosti ali slabosti to prinaša izvoznikom ES ni povsem jasno: v postopku proti ES kot celoti, se lahko damping in škoda (npr. višja izvozna cena ene države članice poravna nižjo izvozno ceno druge) težje odkrijeta. Nasprotno pa lahko ugotavljanje zgolj poceni izvoza ene države članice olajša odkritje škode. Zavedati se je treba, da mi naše ukrepe trgovinske zaščite uporabljajmo na podlagi Skupnosti kot celote, zato pa še težje očitamo tretjim državam, če počnejo isto.

Statistično gledano porazdelitev ostaja približno enaka kot prejšnje leto: Delež ukrepov proti ES s strani ZDA je v letu 2004 znašal 27 %, sledi ji Indija z 18 %, Brazilija s 7 %, Kanada s 6 % in Južna Afrika s 5%.

DEL II: Dejavnosti

1. Države

2. Združene države Amerike

V primerjavi s prejšnjim letom – ki so ga zaznamovali zaščitni ukrepi za jeklo – so bile dejavnosti ZDA na tem področju v letu 2004 relativno umirjene. ZDA niso sprožile novih preiskav proti ES, osredotočile pa so se na vrsto pregledov zaradi izteka obstoječih ukrepov PD in IZR. Komisija je bila dejavna zlasti v petih pregledih zaradi izteka ukrepov IZR, kar je v enem primeru privedlo do odprave veljavnih dajatev.

Večji dogodki v letu 2004 zadevajo ukrepe, ki so predmet postopkov za poravnavo sporov STO in zlasti začetek zadeve STO o „ničelni nastavitvi“ in izvajalni ugotovitveni svet v „zadevi privatizacije“. V „primeru ničelne nastavitve“ ES izpodbija metodo, ki preiskovalnim organom ZDA v njihovih izračunih omogoča neupoštevanje nedampinških izvoznih transakcij (metoda je znana kot „ničelna nastavitev“), katere rezultat je občutno povečanje stopnje dampinga. Brez te prakse bi bilo malo verjetno, da bi organi ZDA lahko v tako številnih zadevah ugotovili damping in naložili dajatve. Praksa „ničelne nastavitve“ prizadene nekaj sto milijonov ameriških dolarjev tržnega obsega na strani izvoznikov ES. Postopki ugotovitvenega sveta so se začeli oktobra 2004. Končno poročilo ugotovitvenega sveta se pričakuje konec septembra 2005.

Naslednji večji dogodek v letu 2004 je bila ustanovitev izvajalnega ugotovitvenega sveta v zadevi privatizacije. Kljub izboljšavam, ki so jih ZDA uvedle v svoji metodologiji privatizacije kot rezultat odločitve odbora STO v letu 2002, pa se nekateri vidiki odločitve niso izvedli, npr. o pregledih zaradi izteka ukrepov, kjer ZDA niso spremenile ukrepov. Na žalost ES v zvezi s tem spornim izvajanjem nima druge izbire, kot znova zahtevati ugotovitveni svet proti ZDA. Ta ugotovitveni svet je bil ustanovljen 27. septembra 2004, končno poročilo pa se pričakuje 14. junija 2005.

ZDA je tista članica STO, katere ukrepi se v sistemu za poravnavo sporov STO najpogosteje izpodbijajo. Iz tega je razvidna določena nezdružljivost med prakso ZDA v zvezi z instrumenti trgovinske zaščite in pravili STO. To trenje se je zaostrilo z nasprotovanjem ZDA pri izvajanju pravil STO (npr. protidampinški zakon iz leta 1916 in t.i. Byrd Amendment). Deloma se to da razložiti z dejstvom, da je ameriška administracija pod močnim pritiskom svojih domačih lobijev in da ji kongres otežuje javno potrjevati pravila odbora STO, ki so v nasprotju z interesi domače industrije ZDA.

3. Rusija, Ukrajina in Belorusija

Omembe vreden razvoj v letu 2004 je znatno povečanje dejavnosti trgovinskih zaščit s strani Rusije, Ukrajine in Belorusije. Belorusija je leta 2004 sprožila 4 postopke zaščitnih ukrepov za različne izdelke, Rusija in Ukrajina pa vsaka po 2 preiskavi. Poleg tega sta Rusija in Ukrajina prvič sprožili protidampinške postopke proti izvoznikom ES v zvezi z nerjavečim jeklom oziroma vijačnim kompresorjem.

Največji težavi teh postopkov sta bili pomanjkanje preglednosti in posredovanje informacij. Dodatno skrb, ki je bila izpostavljena v lanskoletnem poročilu, predstavlja nadaljnja uporaba zaščitnih ukrepov erga omnes v teh državah proti povečanemu uvozu zaradi regionalnih pobud o liberalizaciji trgovine, npr. znotraj področja Skupnosti neodvisnih držav. Komisija je bila zelo dejavna v teh zadevah in je prisostvovala na številnih pogovorih z odgovornimi organi, da bi izboljšala preglednost postopkov.

Zaradi splošnega povečanja izvoza ES v Rusijo in Ukrajino, ki je posledica širitve, so te zadeve povzročili precejšnjo zaskrbljenost med izvozniki iz ES. Izrazili so zaskrbljenost, da so ti trgovinski ukrepi namenjeni spodbujanju nacionalne industrije. Ob številnih priložnostih so države članice ES, zlasti Poljska in baltske države, izpostavile problem spoštovanja mednarodnih trgovinskih pravil s strani teh držav, predvsem zaradi njihovega načrtovanega vstopa v STO.

4. Kitajska

Čeprav je lanskoletno poročilo predvidelo, da bo Kitajska povečala število ukrepov trgovinske zaščite proti ES, pa to gibanje v letu 2004 ni bilo potrjeno. Kitajska je relativno redko uveljavila trgovinsko zaščito proti ES in le 7 proizvodov ES je bilo v letu 2004 predmet ukrepov. Vendar pa se na splošno Kitajska čedalje bolj poslužuje instrumentov trgovinske zaščite, še posebej v kemijskem sektorju. Družbe ES, ki na Kitajsko izvažajo iz drugih azijskih držav, so na primer pogosto udeležene v kitajskih protidampinških postopkih. Visoki gospodarski rasti Kitajske ne sledi podobno povečanje uvoza. Trgovinski primanjkljaj ES še naprej raste, delno zaradi znatnih ovir pri prodiranju na kitajski trg, s katerimi se še vedno soočajo podjetja ES.

5. Indija

Indija še vedno ostaja največji uporabnik instrumentov trgovinske zaščite na svetovni ravni, vendar pa je v letu 2004 v primerjavi s prejšnjimi leti proti ES sprožila najmanj primerov. Število novih preiskav je v letu 2004 znašalo le 3 v primerjavi s 7 v letu 2003. Spor s strani STO, ki ga je ES sprožila za 27 protidampinških ukrepov Indije proti izvoznikom ES, je najverjetneje vplival na splošno protidampinško prakso Indije. Vzporedno s posvetovalnim postopkom je Indija izvedla več pregledov obstoječih protidampinških ukrepov proti proizvajalcem ES. Posledično je bilo nekaj teh ukrepov odpravljenih v prvih mesecih 2005.

6. Latinska Amerika

V primerjavi s prejšnjim letom je v letu 2004 opaziti manj ukrepov trgovinske zaščite. Argentina, ki ponavadi predstavlja večino ukrepov trgovinske zaščite proti ES, v letu 2004 ni sprožila nobene nove preiskave. Najverjetneje je gospodarska kriza po devalvaciji v letu 2002 delovala kot naravni zaviralec uvoza. Vendar pa je Argentina izvedla preglede zaradi izteka ukrepa za tri obstoječe izravnalne ukrepe proti izvoznikom ES v zvezi s predelanimi kmetijskimi proizvodi (pšenični gluten, konzervirane breskve in oljčno olje), ki so navkljub močnemu nasprotovanju s strani ES na koncu leta 2004 privedli do razširitve ukrepov. ES obravnava vse tri zadeve pred STO, kjer so julija 2005 s tem v zvezi predvidena posvetovanja.

7. Sektorji

8. Kmetijstvo

Med sektorji, ki so jih prizadeli ukrepi trgovinske zaščite, je treba posebej omeniti kmetijstvo. Še naprej se pojavlja visoko število izravnalnih ukrepov, namenjenih izvozu ES predelanih kmetijskih proizvodov, npr. oljčnega olja, predelanega sadja in zelenjave, sladkorja in žitnih proizvodov. Seveda ES ne zanika obstoja kmetijskih subvencij in ne oporeka možnosti, da so te subvencije predmet izravnalnih dajatev. Vendar pa sam obstoj subvencij ne more opravičiti uvedbe izravnalnih davkov brez kakršne koli natančnejše analize o tem, če so zadevne subvencije sploh koristile izvoženemu proizvodu. V mnogih izravnalnih postopkih v letu 2004 (npr. v zvezi z oljčnim oljem, konzerviranimi breskvami) so tretje države trdile, da imajo izvoženi kmetijski proizvodi avtomatično korist od subvencij, odobrenih posameznim kmetom in ne izvoznikom predelanih proizvodov. ES je tem primerom v letu 2004 posvetila posebno pozornost, da bi zagotovila, da vsak posamezni izravnalni ukrep tretjih držav temelji na doslednem dokazu, da je tovrstna pomoč resnično koristila izvoženemu blagu.

Opozoriti je treba, da bodo široko zastavljene reforme Skupne kmetijske politike, ki jih ES izvaja od leta 2000, preoblikovale naravo podeljene podpore. Zato se bo čedalje večji obseg pomoči iz podpore za proizvodnjo prenesel na „nevezano“ obliko pomoči (plačilo posamezni kmetiji), ki ne bo povezana s proizvodnjo in ne bo imela učinka izkrivljanja trgovine. Komisija si bo seveda prizadevala zagotoviti, da bodo države, ki uporabljajo instrument izravnave, pravilno upoštevale vsako tovrstno spremembo. Zahteva po dokazovanju, da so se koristi tovrstnih pomoči „prenesle“ od na kmetiji pridelanega blaga na predelano blago, bo tretjim državam otežila izravnavo zadevnih shem pomoči.

9. Jeklo in kemikalije

Po napetih dogodkih v jeklarskem sektorju zaradi zaščitnih ukrepov ZDA v letu 2003 je bilo leta 2004 za ta sektor mirno obdobje. Zaradi neprestanega svetovnega povpraševanja po jeklu, zlasti s strani Kitajske, je bilo v letu 2004 malo primerov povezanih z jeklom, če ne upoštevamo še vedno visokega števila veljavnih protidampinških in izravnalnih dajatev v ZDA in dva pomembna ruska primera, to sta zaščitni postopek glede cevi s širokim premerom in protidampinški postopek za nerjaveče jeklo. Kot je bilo ugotovljeno že v prejšnjih letih, kemijski in farmacevtski sektor ostajata med sektorji, ki so najbolj izpostavljeni ukrepom trgovinske zaščite.

Del III: Dejanski rezultati

Leto 2004 je imelo več pozitivnih rezultatov za izvoznike ES, udeležene v postopkih tretjih držav. Več pomembnih primerov je bilo zaključenih brez uvedbe ukrepov, v drugih primerih pa so bili ukrepi umaknjeni. Komisija se je dejavno vključila v vse te postopke, to pa dokazuje, da ima lahko dejavna in neposredna vključenost pomemben vpliv na izid postopkov instrumentov trgovinske zaščite, ki jih sprožijo tretje države.

Pomembno je omeniti naslednje primere:

- Indija: zaključek protidampinške preiskave glede uvoza premazanega papirja iz ES in Indonezije;

- Avstralija: zaključek protidampinške in izravnalne preiskave glede oljčnega olja iz Grčije, Italije in Španije;

- Rusija: izključitev ES iz zaščitnih ukrepov za beli sladkor;

- Turčija: zaključek petih preiskav za zaščitne ukrepe brez sprejetih meril;

- Koreja: zaključek protidampinške preiskave za iverne plošče iz Belgije, Italije in Španije;

- Združene države Amerike: prenehanje izravnalnih dajatev za palice iz nerjavečega jekla iz Italije.

Jasno je, da sodelovanje Komisije in držav članic v teh primerih ni bil edini razlog za pozitiven ali izboljšan rezultat za izvoznike ES. Razmere za doseganje zadovoljivih rešitev za izvoznike ES so se sooblikovale tudi s pomočjo dejavnega spremljanja vseh pomembnih primerov in stalnega posredovanje pri pomoči izvoznikom ES, ki ju spremlja redni dialog z organi tretjih držav, odgovornih za instrumente trgovinske zaščite.

Komisija je glede sodelovanja z državami članicami v zvezi z ukrepi s strani tretjih držav vse leto 2004 nadaljevala z iskanjem možnosti za izboljšanje koordinacije. Države članice bodisi neposredno bodisi preko svojih predstavništev v tretjih državah pomembno prispevajo pri opozarjanju Komisije o problemih, s katerimi se soočajo izvozniki ES v tujini, pri vzpostavljanju povezav med službami Komisije in izvozniki ES ali pri izpostavljanju problemov glede določenih ukrepov instrumentov trgovinske zaščite na dvostranski ravni s tretjimi državami.

Kontaktna mreža med Komisijo in državami članicami, oblikovana z ustanovitvijo posebnih kontaktnih točk v državah članicah, se je izkazala za zelo uspešno pri posredovanju informacij o primerih v tretjih državah (npr. o novih preiskavah, uvedbi ukrepov ali ukrepov STO o zadevah v zvezi z instrumenti trgovinske zaščite) in pri omogočanju hitrega ukrepanja za zaščito interesov ES. Od 1. maja 2004 je bil ta „kontaktni seznam“ razširjen na nove države članice. Na splošno se je neposredno komuniciranje z državami članicami izkazalo za posebno uporabno, ko so bili obravnavani izdelki posebne narave. Pri protidampinški preiskavi Ukrajine o uvozu vijačnih kompresorjev je državam članicam na primer uspelo najti zadevne izvoznike tik pred iztekom roka, ki so ga določile ukrajinski organi. To pa je izvoznikom omogočilo, da so sodelovali v postopku preiskave.

V letu 2004 so se začeli tudi pogovori z industrijo ES, ki naj bi opredelili nadaljnje načine za izboljšanje komunikacije s strani ES. Glede malih in srednjih podjetij (MSP) je ponujenih že nekaj konkretnih rešitev, saj je GD za trgovino na svoji spletni strani objavil smernice za MSP, ko so predmet ukrepov trgovinske zaščite[1].

DEL IV Splošna vprašanja v zvezi s tretjimi državami

10. Tipične pomanjkljivosti

11. Nizki standardi za začetek preiskave

Težave, opredeljene v lanskoletnem poročilu, ostajajo iste. Čeprav obstajajo odstopanja, pa je večina težav skupna mnogim zadevam iz tretjih držav. Na ravni postopka je standard za začetek preiskave pogosto nizek. Pri nekaterih državah se zdi, da od pritožnika zahtevajo zelo malo dokazov prima facie za utemeljitev primera. Glede vsebine pa je najbolj opazna napaka pomanjkanje globlje analize škode in vzročnosti. Pogosto se na primer zanemarja „ostale dejavnike“, ki očitno povzročajo več škode kot pa uvoz. Posledica tega je, da izvajani ukrepi pogosto niso sorazmerni s škodo, ki naj bi jo utrpela domača industrija.

12. Nezadostna preglednost

Poleg tega se ponavljajo problemi z neposredovanjem zadostnih informacij nekaterih držav pri uporabi instrumentov ekonomske zaščite. Seveda je zaradi pomanjkanja informacij težko ugotoviti, na podlagi česa je bila sprožena preiskava ali predlagana odločitev. Problem nezadostnega posredovanja informacij je še večji, ko je treba utemeljiti uvedbo ukrepov ali zavrnitev dokazov s strani izvoznikov Skupnosti. Čedalje pogosteje se opaža, da nekateri preiskovalni organi za nezadostno posredovanje informacij neprestano navajajo vzroke zaupnosti, čeprav informacije niso zaupne narave. Zato izvozniki v teh postopkih nimajo vseh potrebnih prvin za zagovor.

Paradoksalno pa se nekatere tretje države zdijo nesposobne zagotoviti, da bi občutljive informacije prišle v roke ostalim strankam v postopku. Po izjavah izvoznikov ES preiskovalni organi v nekaterih tretjih državah ne spoštujejo vedno pravil zaupnosti, to pa jih močno odvrača od sodelovanja v postopkih, zlasti pri protidampinških preiskavah, kjer morajo stranke posredovati zelo občutljive informacije.

13. Zloraba instrumentov trgovinske zaščite

Čedalje več držav, zlasti države v razvoju in „države v tranziciji“, pogosto uporabljajo instrumente trgovinske zaščite. Ta razvoj je najbolj opazen na področju zaščitnih ukrepov, ki jih nekatere države uporabljajo kot običajni protekcionistični ukrep in ne kot „varnostni ventil“, namenjen preprečevanju nepričakovanih uvoznih šokov. To pa najbrž zato, ker so preiskave pri zaščitnih ukrepih manj zahtevne in cenejše kot protidampinške ali protisubvencijske preiskave, saj ni treba zbirati informacij v tujini ali opravljati preverjanj; na kraju samem zaščitni ukrepi državi omogočajo, da ustavi uvoz iz vseh virov, tudi če je škodo lahko pripisati le eni državi ali določeni skupini držav. Skupnost je nenehno izpostavljala problem prevelike uporabe zaščitnih ukrepov znotraj STO in je močno zagovarjala potrebo po uvedbi zelo visokih standardov pri uporabi zaščitnih ukrepov, da bi se ta instrument uporabljal zgolj ob izrednih primerih.

DEL V: Sklepna ugotovitev

Navkljub znatnemu številu ukrepov proti izvoznikom Skupnosti pa za naslednje(-a) leto(-a) obstajajo razlogi za optimizem. Na mednarodni ravni se ES v okviru razvojnega načrta iz Dohe zavzema za višje standarde protidampinških in protisubvencijskih preiskav (npr. harmonizacija postopkov preiskav in zmanjšanje stroškov). Na dvostranski ravni ES skupaj s številnimi trgovskimi partnerji (Indijo, Kitajsko in Korejo) ustanavlja ad-hoc strokovne skupine o instrumentih trgovinske zaščite. Te skupine ponujajo priložnosti za izmenjavo informacij in pogledov o boljšem izvajanju preiskav ter uporabi pravil instrumentov trgovinske zaščite. To prispeva k boljšem razumevanju prakse drug drugih.

Poleg tega tretje države ves čas naprošajo generalni direktorat za trgovino (GD za trgovino) za organizacijo izobraževanja njihovih uradnikov o praksi ES v zvezi z instrumenti trgovinske zaščite. Tretje države prakso ES zaradi uporabe visokih standardov pri zadevah trgovinske zaščite pogosto vidijo kot „vzorčni primer“ („Vorbildsfunktion“). Ob različnem številu drugih dogodkov, ki jih plačajo zadevne tretje države, ES navadno financira dva tovrstna izobraževalna seminarja na leto. To pa GD za trgovino omogoča, da uradnike iz tretjih držav „uči“ izboljšati njihove metode preiskovanja. Od leta 2001 so se izobraževanja med drugim odvijala na Tajskem, v Indoneziji, Ukrajini, Kitajski, Rusiji, Indiji, Pakistanu in Romuniji. V letu 2004 so se organizirala izobraževanja za Korejo, Argentino, Rusijo, Kitajsko, Vietnam, Turčijo, Ukrajino in Romunijo.

[1] (http://europa.eu.int/comm/trade/issues/respectrules/tdi_sme/faqs.htm)