o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 282/2011 v zvezi z dobavo blaga ali opravljanjem storitev, ki jih lajšajo elektronski vmesniki, in posebnimi ureditvami za davčne zavezance, ki opravljajo storitve za osebe, ki niso davčni zavezanci, ter prodajajo blago na daljavo in opravljajo nekatere domače dobave blaga

Predlog spreminja podrobne določbe, potrebne za pravilno delovanje mini sistema „vse na enem mestu“, iz izvedbene uredbe o DDV po razširitvi njenega področja uporabe. Delovanje sistema „vse na enem mestu“ je odvisno od vseevropskega sistema IT, ki omogoča elektronsko izmenjavo podatkov o registraciji za DDV in obračunu DDV med državami članicami ter mora temeljiti na usklajenih podrobnih pravnih določbah. Poleg tega izvaja določbe, vključene v direktivo o DDV pri e-trgovanju, v zvezi z davčnimi zavezanci, ki lajšajo dobavo blaga ali opravljanje storitev prek elektronskega vmesnika, kot so spletna tržnica, platforma, portal ali podobno sredstvo. Te določbe morajo usklajeno izvajati vse države članice, da ne bi nastale vrzeli, ki bi lahko povzročile izgubo prihodkov.

Na podlagi tega Uredba Sveta (EU) št. 282/2011 (v nadaljnjem besedilu: izvedbena uredba o DDV) določa zavezujoče predpise o uporabi nekaterih določb direktive o DDV. Natančneje, v oddelku 2 poglavja XI te uredbe so podrobne določbe za uporabo posebnih ureditev za davčne zavezance, ki nimajo sedeža in opravljajo telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja ali elektronske storitve za osebe, ki niso davčni zavezanci, kot so opredeljene v členih 358 do 369k direktive o DDV (tako imenovani mini sistem „vse na enem mestu“). Mini sistem „vse na enem mestu“ izvajalcem teh storitev omogoča uporabo spletnega portala v državi članici, v kateri so identificirani za namene DDV, za obračunavanje DDV, ki ga morajo plačati v drugih državah članicah.

Ta predlog izvaja direktivo o DDV pri e-trgovanju, ki področje uporabe mini sistema „vse na enem mestu“ razširja na vse čezmejno opravljanje storitev med podjetjem in prejemnikom storitev ter na prodajo blaga na daljavo (znotraj EU in iz tretjih držav ali s tretjih ozemelj v EU). Enotna kontaktna točka pomembno poenostavlja delo zadevnih dobaviteljev, saj omogoča prijavo in plačilo DDV v eni sami državi članici za vse dobave prejemnikom v drugih državah članicah. To je zlasti pomembno za mala in srednja podjetja, za katera so stroški izpolnjevanja obveznosti glede DDV relativno pomembnejši kot za večja podjetja.

Zadevni ukrepi so izključno tehnične narave in določajo le uporabo določb, ki jih je sprejel Svet. Zato ocena učinka ni bila potrebna.

Komisija je v okviru skupine za prihodnost DDV opravila več posvetovanj z organi držav članic iz davčne in carinske uprave. Srečala se je tudi z zadevnimi podjetji v okviru skupine strokovnjakov za DDV in na ciljnih zasedanjih z operaterji elektronskih vmesnikov in poštnimi operaterji. Marca 2018 pa je na Malti potekala posebna delavnica v okviru akcijskega programa Fiscalis 2020, na kateri so predstavniki davčnih in carinskih organov ter zadevnih poslovnih sektorjev skupaj razpravljali o vprašanjih, ki se pojavljajo zaradi izvajanja direktive o DDV pri e-trgovanju.

Ocena učinka, priložena predlogu Komisije, na podlagi katere je bila sprejeta direktiva o DDV pri e-trgovanju, je vključevala oceno mini sistema „vse na enem mestu“, v kateri so bile med drugim opredeljene številne pomanjkljivosti, na primer zapleteno popravljanje obračunov DDV za davčne zavezance. Te pomanjkljivosti so obravnavane v direktivi o DDV pri e-trgovanju, vendar je treba zanje v izvedbeni uredbi o DDV opredeliti podrobne izvedbene določbe.

•Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga

1. Posredni stik dobavitelja pri odpošiljanju ali prevozu V členu 14(4) direktive o DDV, kakor je bila spremenjena z direktivo o DDV pri e-trgovanju, sta opredeljeni „prodaja blaga na daljavo znotraj Skupnosti“ in „prodaja na daljavo s tretjih ozemelj ali iz tretjih držav uvoženega blaga“. Ti opredelitvi zajemata tudi dobavo blaga, pri kateri dobavitelj posredno sodeluje pri njegovem odpošiljanju ali prevozu prejemniku. Da bi zagotovili pravilno in enotno uporabo teh opredelitev, je treba opredeliti pomen izraza „posredno“. Do zdaj je bil ta pojem pojasnjen le v smernicah odbora za DDV. Predlog besedilo teh smernic vključuje v izvedbeno uredbo o DDV, da bi se povečala pravna varnost za gospodarske subjekte in davčne uprave (točka (1)(b) člena (1), ki v uredbo dodaja novi člen 5a). 2. Določbe, povezane z elektronskimi vmesniki Člena 14a in 242a direktive o DDV, kakor je bila spremenjena z direktivo o DDV pri e-trgovanju, uvajata posebne določbe za elektronske vmesnike, kot so spletna tržnica, platforma ali portal, ki lajšajo nekatere dobave blaga ali opravljanje storitev, ki jih izvajajo drugi davčni zavezanci. V izjavah, vključenih v zapisnik Sveta pri sprejemanju direktive o DDV pri e-trgovanju, je Svet Komisijo pozval, naj predlaga potrebna izvedbena pravila za uporabo teh določb, pri čemer naj upošteva naslednje elemente:

–opredelitev, kdaj se šteje, da davčni zavezanec lajša prodajo blaga ali storitev prek elektronskega vmesnika (to je predlagano v točki (1)(b) člena 1, ki v uredbo dodaja novi člen 5b, in v točki (4), ki v uredbo dodaja novi člen 54b),

–posebne določbe o pogojih za določitev, kdaj je bilo sprejeto plačilo, da se določi, v katerih davčnih obdobjih bi bilo treba prijaviti dobavo, ki jo opravijo davčni zavezanci, ki lajšajo dobavo blaga v Skupnosti prek elektronskega vmesnika ali ki uporabljajo posebno ureditev za prodajo blaga s tretjih ozemelj ali iz tretjih držav na daljavo (to je določeno v točki (3) člena 1, ki v uredbo dodaja novo poglavje Va in člen 41a, in v točki (5) člena 1, ki v uredbo dodaja novi člen 61b),

–vrsto podatkov, ki se hranijo v evidencah davčnih zavezancev, ki lajšajo dobavo blaga in opravljanje storitev v Skupnosti prek elektronskega vmesnika. Upoštevati bi bilo treba, kateri podatki so na voljo tem davčnim zavezancem, kateri so pomembni za davčne uprave in kateri so sorazmerni z namenom določbe, ter potrebo po skladnosti s Splošno uredbo o varstvu podatkov (EU) 2016/679 (glej točko (4) člena 1, ki v uredbo dodaja novi oddelek 1a in člen 54c).

Na podlagi razprav z organi in podjetji držav članic točka (1)(b) člena (1) v izvedbeno uredbo o DDV dodaja novi člen 5c, v katerem je opredeljeno naslednje:

–kadar se šteje, da je elektronski vmesnik sam prejel in dobavil blago, ni odgovoren za plačilo zneska DDV, ki presega DDV, prijavljen in plačan za prodajo prek elektronskega vmesnika. Taka določba je potrebna, da bi lahko države članice elektronske vmesnike oprostile dodatnih plačil DDV, kadar se elektronski vmesnik zanaša na informacije dobavitelja, ki prodaja blago prek njega, in lahko dokaže, da je deloval v dobri veri,

–vsak dobavitelj, ki prodaja blago prek vmesnika, se šteje za davčnega zavezanca, njegov prejemnik pa za osebo, ki ni davčni zavezanec. Ta predpostavka vmesnika oprošča tega, da bi moral dokazovati status prodajalca in prejemnika.

3. Določbe, povezane z razširitvijo področja uporabe sistema „vse na enem mestu“ (točka (5) člena (1), ki nadomešča oddelek 2 poglavja XI izvedbene uredbe o DDV) Večina teh določb posodablja oddelek 2 poglavja XI izvedbene uredbe o DDV z opredelitvijo izvedbenih določb, potrebnih za pravilno delovanje mini sistema „vse na enem mestu“, po razširitvi njenega področja uporabe. Na podlagi posvetovanja z deležniki so poleg tega predlagane številne spremembe, ki presegajo zgolj uskladitev teh določb z razširitvijo področja uporabe mini sistema „vse na enem mestu“. Te spremembe se nanašajo na naslednje:

(a)Člen 369q direktive o DDV, kakor je bila spremenjena z direktivo o DDV pri e-trgovanju, določa, da država članica identifikacije dodeli identifikacijsko številko posredniku, ki deluje v imenu in za račun davčnega zavezanca, ki uporablja sistem „vse na enem mestu“ za prodajo na daljavo s tretjih ozemelj ali iz tretjih držav uvoženega blaga. Členu 57e izvedbene uredbe o DDV se doda drugi odstavek, v katerem je pojasnjeno, da ga ta identifikacijska številka pooblašča, da lahko deluje kot posrednik, vendar je ne more uporabiti za predložitev obračuna DDV za obdavčljive transakcije.

(b)Člen 57g izvedbene uredbe o DDV določa, da se davčni zavezanec, ki prostovoljno preneha uporabljati mini sistem „vse na enem mestu“ ne glede na to, ali še vedno dobavlja blago ali opravlja storitve, ki jih pokriva njegova uporaba, izključi iz mini sistema „vse na enem mestu“ v kateri koli državi članici za dve koledarski četrtletji. Ta določba se črta, ker se državam članicam ne zdi koristna in bi lahko dodatno obremenila zadevne davčne zavezance.

(c)Direktiva o DDV pri e-trgovanju omogoča popravljanje prejšnjih obračunov DDV v okviru sistema „vse na enem mestu“ v treh letih v naslednjem obračunu, namesto da bi morali ponovno predložiti obračun za davčno obdobje, na katero se nanašajo popravki, kot velja za mini sistem „vse na enem mestu“. Vendar v direktivi o DDV pri e-trgovanju ni navedeno, kako naj bi se obračuni, povezani z davčnimi obdobji pred 1. januarjem 2021, popravljali od leta 2021. Da bi omejili učinek prehoda z enega sistema na drugega z vidika informacijske tehnologije, je bolje ohraniti sedanji sistem popravkov obračunov DDV v okviru mini sistema „vse na enem mestu“, ki se nanašajo na obdobja od zadnjega četrtletja leta 2017 do zadnjega četrtletja leta 2020. Predlog ustrezno spreminja člen 61 izvedbene uredbe o DDV.

(d)V okviru sistema „vse na enem mestu“ bo treba popravke prejšnjih obračunov DDV predložiti v naslednjem obračunu. Po predložitvi končnega obračuna DDV davčni zavezanec, izključen iz sistema „vse na enem mestu“ v skladu s členom 61a izvedbene uredbe o DDV, ne bo več mogel predložiti nadaljnjih obračunov DDV. V predlogu je zato določeno, da se vsi popravki končnega obračuna in prejšnjih obračunov, ki se pojavijo po predložitvi končnega obračuna, izvedejo neposredno pri davčnih organih zadevne države članice potrošnje.

(e)Evidence, ki jih mora voditi davčni zavezanec, ki uporablja mini sistem „vse na enem mestu“, trenutno vključujejo ime prejemnika, če ga davčni zavezanec pozna. Glede na to, da mora biti ta informacija navedena samo, če je na voljo, da ni potrebna za opredelitev države članice, v kateri je dobava obdavčljiva, in da bi lahko privedla do težav, povezanih z varstvom osebnih podatkov, ni več del evidenc, ki jih morajo voditi davčni zavezanci, ki uporabljajo sistem „vse na enem mestu“, iz člena 63c izvedbene uredbe o DDV. V člen 63c so vključene nadaljnje informacije o vračilu blaga ter številkah pošiljk ali transakcijskih številkah, ki omogočajo lažje izvajanje navedenih operacij.

4. Druge določbe