5.

poudarja, da morajo biti pristojnosti in praksa Evropskega javnega tožilstva v skladu s temeljnimi pravicami, ki so določene v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, Evropski konvenciji o človekovih pravicah in ustavnih tradicijah držav članic; zato poziva Svet, naj ustrezno upošteva naslednja priporočila: (i) Evropsko javno tožilstvo bi moralo strogo spoštovati pravico do pravičnega sojenja in torej načelo naravnega sodnika, v skladu s katerim je treba vnaprej jasno opredeliti merila za določitev sodnika, ki je pristojen za posamičen primer; ker daje sedanje besedilo člena 27(4) Evropskemu javnemu tožilstvu pretirano diskrecijsko pravico pri uporabi različnih meril pristojnosti, bi morala ta merila biti zavezujoča ter hierarhično razvrščena, da bi se zagotovila predvidljivost; v zvezi s tem bi bilo treba upoštevati pravice osumljencev; poleg tega bi morala biti določitev pristojnosti v skladu s temi merili predmet sodnega nadzora; (ii) Evropsko javno tožilstvo bi moralo biti popolnoma neodvisno od nacionalnih vlad in institucij EU ter zaščiteno pred vsemi političnimi pritiski; (iii) treba bi bilo natančno opredeliti področje pristojnosti Evropskega javnega tožilstva, s čimer bi se omogočila vnaprejšnja opredelitev vrst kaznivih dejanj, ki na to področje sodijo; Parlament poziva k natančnemu pregledu opredelitev iz člena 13 predloga Komisije o pomožni pristojnosti, saj v sedanjem osnutku presegajo omejitve področja člena 86(1) do 86(3) PDEU; to bi morali narediti tako, da bi zagotovili, da pristojnost Evropskega javnega tožilstva poleg kaznivih dejanj, ki škodijo finančnim interesom Unije, vključuje tudi druga kazniva dejanja, vendar le, če obenem: (a) določeno ravnanje hkrati predstavlja kazniva dejanja, ki škodijo finančnim interesom Unije, in druga kazniva dejanja; ter (b) kazniva dejanja, ki škodijo finančnim interesom Unije, so glavna in so ostala kazniva dejanja le pomožna; ter (c) drugih kaznivih dejanj ne bi bilo več mogoče preganjati in kaznovati, če ne bi bila predmet pregona in sojenja skupaj s kaznivimi dejanji, ki škodujejo finančnim interesom Unije. Poleg tega bi morala biti določitev pristojnosti v skladu s temi merili predmet sodnega nadzora; (iv) ob upoštevanju dejstva, da direktiva iz člena 12 predloga, ki bi določila kazniva dejanja, za katera bo pristojen evropski javni tožilec, še ni bila sprejeta, bi besedilo predloga morajo pojasniti, da evropski javni tožilec ne more preganjati kaznivih dejanj, ki v času storitve še niso določena v zakonodajah držav članic; poleg tega Evropsko javno tožilstvo svoje pristojnosti ne bi smelo uveljavljati za kazniva dejanja, ki so bila storjena, preden je začelo polno delovati; v zvezi s tem je treba ustrezno spremeniti člen 71 predloga; (v) preiskovalna orodja in preiskovalni ukrepi, ki bodo na razpolago Evropskega javnega tožilstva, morajo biti usklajeni, natančno opredeljeni in združljivi s pravnimi sistemi držav članic, v katerih se uporabljajo; poleg tega bi morala biti merila za uporabo preiskovalnih ukrepov natančneje opredeljena, da se izognemo izbiranju najugodnejšega sodišča („forum shopping“); (vi) dopustnost dokazov in njihovo presojanje v skladu s členom 30 sta ključni sestavini kazenske preiskave. S tem povezana pravila morajo biti jasna, enotna na vsem območju, ki je v pristojnosti Evropskega javnega tožilstva, in popolnoma v skladu s polnim spoštovanjem procesnih jamstev. Za zagotavljanje tega spoštovanja morajo pogoji za dopustnost dokazov spoštovati vse pravice, ki jih zagotavljajo Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, Evropska konvencija o človekovih pravicah in sodna praksa Evropskega sodišča za človekove pravice; (vii) pravico do učinkovitega pravnega sredstva bi morali upoštevati ves čas trajanja dejavnosti javnega tožilstva in v celotni Uniji; zato bi zoper vse odločitve, ki jih sprejme evropski javni tožilec, moral obstajati sodni nadzor pred pristojnim sodiščem; iz tega sledi, da bi morala biti zoper odločitve, ki jih sprejme Evropsko javno tožilstvo pred sojenjem ali zunaj njega, kot so tiste iz členov 27, 28 in 29 v zvezi s pristojnostjo, opustitvijo zadeve in poravnavo, možna pritožba pred sodišči Unije. Člen 36 bi bilo treba preoblikovati tako, da se ne bi bilo mogoče izogniti določbam Pogodbe o pristojnosti sodišč Unije ter da bi se izognili nesorazmerni omejitvi pravice do učinkovitega sodnega varstva po členu 47(1) Listine o temeljnih pravicah; (viii) določbe člena 28 predloga bi morale jasno določati, da potem, ko Evropsko javno tožilstvo opusti primer v zvezi z manjšimi kaznivimi dejanji, nacionalnim organom pregona ni preprečeno nadaljnje preiskovanje in pregon primera, če jim to omogoča nacionalna zakonodaja; ter da je v primerih, ko pomanjkanja ustreznih dokazov ni mogoče predvidljivo odpraviti z nadaljnjimi sorazmernimi preiskovalnimi ukrepi, nujna opustitev zadeve; poleg tega bi bilo treba čim prej v postopku preiskave preveriti obstoj pogojev za obvezno opustitev ter v primeru obstoja katerega od pogojev za opustitev primer tudi nemudoma opustiti; (ix) na vsak način se je treba izogibati samovoljnemu delovanju pravosodnega sistema; zato bi morali pogoj „ustreznega delovanja pravosodnega sistema“, kot podlago za poravnavo iz člena 29(1) predloga zamenjati z bolj specifičnimi merili. Poravnave bi morali še posebno izločiti od trenutka vložitve obtožnice, in vsekakor v primerih, ki jih je mogoče opustiti v skladu s členom 28 predloga, kot tudi v vseh hudih primerih; (x) ker zahteva Evropsko javno tožilstvo ne le sodni nadzor Sodišča Evropske unije, temveč tudi nadzor Evropskega parlamenta in nacionalnih parlamentov, je potrebno vključiti ustrezne določbe, še posebno za zagotovitev učinkovitih in koherentnih praks med državami članicami ter skladnost z načelom pravne države;