EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 31.5.2018 COM(2018) 391 final 2018/0213(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o vzpostavitvi programa za podporo reformam {SEC(2018) 280 final}

{SWD(2018) 310 final}

{SWD(2018) 311 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA V tem predlogu je za datum začetka uporabe določen 1. januar 2021, pripravljen pa je za Unijo s 27 državami članicami, v skladu z uradnim obvestilom Združenega kraljestva, ki ga je Evropski svet prejel 29. marca 2017, o nameri Združenega kraljestva, da na podlagi člena 50 Pogodbe o Evropski uniji izstopi iz Evropske unije in Euratoma. •Razlogi za predlog in njegovi cilji Strukturne reforme so spremembe, ki trajno spremenijo strukturo gospodarstva ter institucionalni in regulativni okvir, v katerem delujejo podjetja in ljudje. Pogosto so usmerjene v odpravljanje ovir za spodbujevalce rasti, na primer z reorganizacijo trgov dela ter proizvodnih, storitvenih in finančnih trgov, s čimer spodbujajo ustvarjanje delovnih mest, naložbe in produktivnost. Njihov namen je lahko tudi izboljšanje učinkovitosti in kakovosti javne uprave ter storitev in ugodnosti, ki jih država nudi svojim državljanom. Če so skrbno izbrane in izvedene, lahko pospešijo proces socialne in navzgor usmerjene ekonomske konvergence med državami članicami v euroobmočju in zunaj njega ter izboljšajo odpornost njihovih gospodarstev. Učinki take konvergence in izboljšanja odpornosti naj bi privedli do večje blaginje ter nemotenega in stabilnega delovanja ekonomske in monetarne unije (EMU) kot celote. Za krepitev kohezije, povečanje produktivnosti, ustvarjanje novih delovnih mest, spodbujanje naložb in zagotavljanje trajnostne rasti je potrebno učinkovito izvajanje strukturnih reform. Evropsko gospodarstvo raste hitreje kot kdaj koli prej v zadnjem desetletju, in sicer na podlagi rekordno visoke zaposlenosti, okrevanja naložb in izboljšanja javnih financ. Trenutne gospodarske razmere v Uniji so razmeroma pozitivne, kar ponuja priložnost za izvedbo nujnih reform. Vendar izvajanje reform po državah članicah poteka počasi in neenakomerno, prav tako pa ni zadovoljivo po vseh področjih politike, kar škodljivo vpliva na konvergenco in odpornost gospodarstev držav članic Evropske unije in torej Unije kot celote. V tem okviru bi lahko napredek pri izvajanju reform v državah članicah, ki niso članice euroobmočja in se pripravljajo na pristop k euroobmočju, pozitivno vplival na euroobmočje kot celoto. Zato je treba posebno pozornost nameniti izvajanju reform, ki jih izvajajo države članice, ki niso članice euroobmočja in sprejemajo ukrepe za sprejetje eura. Eden od razlogov za počasno izvajanje reform je nizka upravna zmogljivost. Drugi razlog je, da se koristi strukturnih reform pogosto uresničijo šele dolgoročno, medtem ko so njihovi ekonomski, socialni in politični stroški pogosto kratkoročni. Nacionalne vlade se lahko zato ne odločijo za izvajanje nekaterih reform, na primer zaradi nezadostne upravne zmogljivosti za izvedbo reform, visokih političnih stroškov v kratkoročnem obdobju ali škodljivih učinkov na nekatere segmente prebivalstva. Vlade, ki se lotijo reform, jih včasih težko speljejo do konca, ker je trajanje volilnega cikla pogosto krajše od časa, potrebnega za izvedbo obsežnih reform. Posledično se lahko potrebna reformna prizadevanja odložijo, opustijo ali celo razveljavijo. Junckerjeva Komisija se je na temelju vizije iz poročila petih predsednikov pri prednostnih nalogah Komisije v okviru evropskega semestra osredotočila na „tri prednostne stebre“, in sicer na spodbujanje naložb, nadaljevanje strukturnih reform in zagotavljanje odgovornih fiskalnih politik. Predsednik Juncker je za spodbujanje strukturnih reform v govoru o stanju v Uniji 2017 in v razmislekih o poglobitvi ekonomske in monetarne unije ter prihodnosti financ Unije predlagal, da se na podlagi programa Komisije za podporo strukturnim reformam (SRSP) vzpostavi namenski instrument, in sicer instrument za podporo reformam, da bi državam članicam zagotovili finančne spodbude za izvajanje reform. Prav tako je bilo poudarjeno, da je doseganje večje konvergence v smeri odpornih ekonomskih struktur enako pomembno za tiste države članice, ki se pripravljajo na pridružitev euroobmočju. Navedene politične usmeritve so se uresničile v sporočilu Komisije o novih proračunskih instrumentih za stabilno euroobmočje v okviru Unije (6. decembra 2017). V njem je bilo v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje po letu 2020 predlagano oblikovanje novega orodja za podporo izvajanju reform, opredeljenih v okviru evropskega semestra, in programa za nadaljevanje programa za podporo strukturnim reformam, kar bi vključevalo tudi namenski konvergenčni instrument za podporo pripravi na članstvo v euroobmočju. V sporočilu Komisije o novem, sodobnemu večletnem finančnem okviru za obdobje po letu 2020, ki je bilo pripravljeno pred neformalnim srečanjem voditeljev 23. februarja 2018, je bila ta namera potrjena z napovedjo, da bosta morala orodje za izvajanje reform in konvergenčni instrument zagotoviti močno podporo in spodbude za številne reforme v državah članicah. Navedeno je bilo tudi, da bo določena proračunska vrstica za vse instrumente, in sicer v višini vsaj 25 milijard EUR v sedemletnem obdobju. Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z naslovom Sodoben proračun za Unijo, ki varuje, opolnomoča in ščiti – večletni finančni okvir za obdobje 2021–2027 z dne 2. maja 2018 je potrdilo to izbiro. V njem je bil napovedan nov, okrepljen program za podporo reformam, ki bo nudil tehnično in finančno podporo za reforme na nacionalni ravni, njegov skupni proračun pa bo znašal 25 milijard EUR. Novi program bo ločen od prihodnjih skladov Unije, kot so opredeljeni v Uredbi (EU) XXX/xxx (naslednica uredbe o skupnih določbah), vendar jih bo dopolnjeval. Na podlagi tega Komisija predlaga nov program za podporo reformam (v nadaljnjem besedilu: program), ki zajema tri ločene instrumente, ki se med seboj dopolnjujejo: (i) instrument za izvajanje reform v obliki instrumenta za finančno podporo; (ii) nadaljevanje programa za podporo strukturnim reformam v obliki instrumenta za tehnično podporo in (iii) konvergenčni instrument za zagotavljanje posebne in usmerjene podpore državam članicam, ki niso članice euroobmočja (imenovan tudi „konvergenčni instrument“). Namen programa je torej podpreti vlade in javne organe držav članic pri prizadevanjih za oblikovanje in izvajanje strukturnih reform za ohranjanje rasti, in sicer na podlagi njihovega zahtevka za tehnično podporo ali na podlagi njihovih predlogov reformnih zavez. Program naj bi prispeval k splošnemu cilju okrepitve kohezije, konkurenčnosti, produktivnosti, rasti in zaposlovanja. Pozitivno bi lahko vplival tudi na uresničitev evropskega stebra socialnih pravic. V te namene bi moral zagotavljati zadostne finančne spodbude za dokončanje reform strukturne narave in tehnično podporo za okrepitev upravne zmogljivosti držav članic v zvezi z izzivi, s katerimi se soočajo institucije, upravljanje, javne uprave ter ekonomski in socialni sektorji. Glede na ta cilj se bodo ciljno usmerjena tehnična podpora in finančne spodbude zagotovile vsem državam članicam, v okviru konvergenčnega instrumenta vključno z državami članicami, katerih valuta ni euro in ki so sprejele dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Program bo skladen z obstoječimi politikami, ki se izvajajo v okviru skladov Unije in drugih programov Unije. Poleg tega program gradi na tekočih izkušnjah programa za podporo strukturnim reformam. V okviru sedanjega večletnega finančnega okvira in obstoječe sektorske zakonodaje je na ravni Unije na voljo več instrumentov za podporo izvajanju strukturnih reform. Na strani politike priporočila glede politik, ki jih Unija pripravi v okviru evropskega semestra, pomagajo opredeliti prednostne reforme in doseči politični dogovor o tem z državami članicami. Poleg tega program za podporo strukturnim reformam zagotavlja tehnično podporo državam članicam pri pripravi, oblikovanju in izvajanju strukturnih reform, medtem ko programi skladov Unije financirajo elemente, povezane z naložbenimi projekti na področjih politike, ki so jim namenjeni skladi Unije. Pravni okvir skladov Unije zahteva tematsko osredotočenost financiranja in določa številne pogoje, ki jih je treba izpolniti pred izplačilom sredstev. Medtem ko je predvideno, da bo povezava med skladi Unije in evropskim semestrom v novem večletnem finančnem okviru dodatno okrepljena in čeprav so navedeni ukrepi v okviru skladov Unije ključni za doseganje ciljev kohezijske politike in zagotavljanje učinkovitosti teh sredstev, niso nujno dovolj za odpravo ovir za hitrejše izvajanje strukturnih reform v državah članicah.

Orodje za izvajanje reform Program bo kot instrument za zagotavljanje finančnih prispevkov državam članicam zagotovil finančne spodbude za izvajanje reform v državah članicah, hkrati pa bo zagotovil skladnost z ukrepi, ki se financirajo v okviru drugih obstoječih programov Unije. Doslej so bila sredstva za podporo izvajanju naložbenih ukrepov, povezanih z izvajanjem reform v državah članicah, večinoma na voljo v okviru skladov Unije. Čeprav lahko skladi Unije zagotovijo podporo za naložbene elemente nekaterih strukturnih izzivov, pomembnih za kohezijsko politiko, pa niso namenjeni spodbujanju oblikovanja in izvajanja strukturnih reform za reševanje izzivov na vseh področjih politik, opredeljenih v okviru evropskega semestra, v celoti. Poleg tega skladi Unije ne morejo financirati reform, ki so izključno regulativne in nimajo nobenih stroškov izvajanja ali naložb. Številnih strukturnih izzivov, s katerimi se soočajo države članice, ni mogoče obravnavati samo z naložbami ali s strogo tehničnim izvajanjem programa; zahtevajo lahko kompleksno kombinacijo ukrepov politike in zakonodaje, naložb in izboljšav pri upravljanju institucij in sistemov. Zaradi strukturnih reform lahko kratkoročno nastanejo tudi visoki politični stroški, kar lahko prepreči ali upočasni izvajanje teh reform. V zvezi s tem lahko finančne spodbude iz proračuna Unije pomagajo pri premagovanju takih ovir, pri čemer lahko skupaj s tehnično podporo ali samostojno pomagajo zagotoviti politično odgovornost za reforme. Bolj poglobljen dialog med Komisijo in pristojnimi nacionalnimi organi bi lahko spodbudil države članice, da oblikujejo in izvedejo celovite sklope reform. Program za podporo reformam bo kot instrument za zagotavljanje finančne podpore omogočil zagotavljanje takšnih finančnih spodbud in je zato v skladu z ukrepi iz drugih programov financiranja Unije. Instrument za tehnično podporo Program kot instrument za zagotavljanje tehnične podpore Komisiji omogoča, da podpre organe držav članic pri njihovih prizadevanjih za oblikovanje reform v skladu z njihovimi prioritetami in krepitev njihovih zmogljivosti za razvoj in izvajanje reformnih politik in strategij ter izkoriščanje dobrih praks in primerov primerljivih držav. Instrument za tehnično podporo temelji na uspešnosti programa za podporo strukturnim reformam, pri katerem je do danes povpraševanje za štirikrat (leta 2017) oziroma petkrat (leta 2018) preseglo njegov razpoložljiv letni proračun v dveh krogih izbirnega postopka njegovega izvajanja. Osredotoča se na zagotavljanje prilagojene podpore in strokovnega znanja na terenu, da se zagotovi, da imajo države članice potrebne institucionalne in upravne zmogljivosti za izvajanje reform. V ta namen je njegov cilj spremljati nacionalne organe držav članic, ki so zaprosile za pomoč, skozi celoten proces reform oziroma na določenih stopnjah ali v različnih fazah tega procesa. Instrument za tehnično podporo v okviru programa, ki je zasnovan kot nadaljevanje obstoječega programa za podporo strukturnim reformam, je skladen in dosleden z obstoječimi viri za krepitev zmogljivosti in tehnično pomoč, ki so na voljo v okviru drugih programov financiranja Unije, in jih dopolnjuje. Tehnična podpora pomeni dodano vrednost obstoječi pomoči, zagotovljeni z različnimi sektorskimi programi Unije, in ukrepom, ki se izvajajo v okviru skladov Unije, saj ponuja pogled z vidika posamezne države ter podpira najpomembnejše ukrepe, uvedene v državah članicah v skladu s ključnimi cilji politik Unije. Konvergenčni instrument Program kot konvergenčni instrument za pripravo na članstvo v euroobmočju bo Komisiji omogočil, da izpolni posebne potrebe držav članic, ki niso članice euroobmočja in ki se lotijo strukturnih reform, in sicer z zagotavljanjem dodatnih orodij za povečanje odpornosti njihovih gospodarstev in socialnih struktur na šoke ter njihovo boljšo pripravo na članstvo v euroobmočju. Konvergenčni instrument bo na voljo poleg orodja za izvajanje reform, ki je na voljo vsem državam članicam. Trenutno ni instrumentov, ki bi zagotavljali neposredne finančne spodbude za izvajanje strukturnih reform v vseh državah članicah, še manj pa v državah članicah, ki niso članice euroobmočja. Čeprav države članice, ki niso v euroobmočju, lahko izkoristijo sklade Unije, ti niso namenjeni obravnavanju večjih strukturnih reform, ki bi podprle ekonomsko odpornost in tako tem državam članicam pomagale, da se celovito pripravijo na prihodnje članstvo v euroobmočju. Pričakuje se, da bo program za podporo reformam z zagotavljanjem usmerjene podpore državam članicam, ki niso članice euroobmočja in ki so sprejele dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru, pospešil proces konvergence v teh državah članicah, s čimer bo prispeval k izpolnjevanju konvergenčnih meril in odpornosti euroobmočja kot celote. Kar zadeva skladnost z drugimi določbami in politikami, program zagotavlja komplementarnost, sinergije, doslednost in skladnost z drugimi programi in politikami Unije na regionalni in nacionalni ravni, ravni Unije in mednarodni ravni, zlasti z dopolnjevanjem smernic politike, ki se zagotavljajo v okviru evropskega semestra, in s spodbujanjem uporabe skladov Unije. Komisija bo zagotovila, da se ukrepi, predlagani za izvajanje v okviru programa, med seboj dopolnjujejo in da se ne prekrivajo z drugimi programi in skladi Unije (zlasti s skladi Unije), in sicer na podlagi jasnih razmejitev. Poleg tega se bo usklajevanje za vse tri instrumente v zvezi z drugimi programi in skladi Unije še naprej zagotavljalo prek upravljanja različnih instrumentov v okviru notranjih delovnih ureditev Komisije. To se bo doseglo zlasti prek že obstoječega usklajevalnega mehanizma, ki bo vključeval predstavnike zadevnih služb Komisije. Odločitve o zagotovitvi podpore državi članici bodo med drugim upoštevale obstoječe ukrepe in ukrepe, financirane iz skladov in programov Unije. Mehanizem za usklajevanje se bo okrepil, tako da bo odražal povečano potrebo po komplementarnosti, sinergijah, doslednosti in skladnosti med več programi v okviru večletnega finančnega okvira, zlasti z namenom, da se po eni strani izvede postopek načrtovanja skladov Unije v okviru deljenega upravljanja, na drugi strani pa izbor reform v okviru programa, da se čim bolj povečata učinkovitost in uspešnost ukrepov in virov Unije. V zvezi s finančnimi spodbudami bo dejstvo, da bodo reforme, za katere se lahko izkoristijo finančni prispevki iz programa, opredeljene v okviru obstoječega procesa evropskega semestra, ključnega pomena za zagotavljanje dodatnosti in izogibanje zagotavljanja podpore za reforme, ki bi se izvedle v vsakem primeru. Poleg tega bo spremljanje izvajanja navedenih reform v okviru evropskega semestra zagotovilo dodatna varovala v ta namen. •Skladnost z drugimi politikami Unije Predlog je skladen z drugimi politikami Unije, kot so politike, ki se izvajajo v okviru evropskega semestra, ki se osredotoča na „tri prednostne stebre“, in sicer na spodbujanje naložb, nadaljevanje strukturnih reform in zagotavljanje odgovornih fiskalnih politik, ter zagotavlja dopolnjevanje in sinergije z njimi. Poleg tega je program osnovan na predlogih iz razmisleka o poglobitvi ekonomske in monetarne unije ter skladen z govorom o stanju v Uniji 2017 (in priloženim pismom o nameri), ki ga je predsednik Juncker Evropskemu parlamentu predstavil 13. septembra 2017 in v katerem so navedeni predlogi za poglobitev ekonomske in monetarne unije. Predlog lahko prispeva tudi k uresničevanju evropskega stebra socialnih pravic. Orodje za izvajanje reform in konvergenčni instrument je Komisija predlagala v svojem sporočilu z dne 6. decembra 2017 kot nova proračunska instrumenta in kot del svežnja pobud za poglobitev ekonomske in monetarne unije. Program je učinkovit način zagotavljanja podpore državam članicam s finančnimi in tehničnimi sredstvi pri izvajanju strukturnih reform, ki lahko nato podpirajo izvajanje drugih politik Unije. Proces reform je zapleten, pogosto politično drag, zahteva sočasno strokovno znanje na različnih področjih in ima lahko čezmejne posledice. Podpora Unije v okviru programa bi morala prispevati h krepitvi sposobnosti za izvajanje poglobljenih reform, ki spodbujajo rast, na številnih področjih politike v državah članicah, ki bi imele pozitivne učinke prelivanja po vsej Uniji. Prizadevalo se bo za skladnost in doslednost z drugimi politikami Unije, na eni strani z ustreznimi regulativnimi določbami o dodatnem financiranju v različnih zakonodajnih aktih, ki vzpostavljajo različne programe in sklade Unije, na drugi strani pa z boljšim notranjim usklajevanjem med službami, ki so vključene v politike Unije, ki imajo dopolnilne vidike, da bi se lahko izkoristile sinergije in vzajemno dopolnjevanje. Poleg tega program gradi na tekočih izkušnjah programa za podporo strukturnim reformam. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Predlog temelji na tretjem odstavku člena 175 in členu 197(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije.

Tretji odstavek člena 175 PDEU določa, da če se izkaže, da so potrebne posebne dejavnosti zunaj skladov, in ne da bi posegali v ukrepe, sprejete v okviru drugih politik Unije, lahko Evropski parlament in Svet o teh dejavnostih odločata po rednem zakonodajnem postopku ter po posvetovanju z Ekonomsko-socialnim odborom in Odborom regij. Člen 197(2) PDEU določa, da lahko Unija podpira prizadevanja držav članic za izboljšanje zmogljivosti njihovih uprav za izvajanje prava Unije, med drugim prek olajševanja izmenjave informacij ali s podporo izobraževalnih programov. Nobena država članica ni zavezana zaprositi za takšno podporo. Evropski parlament in Svet po rednem zakonodajnem postopku v ta namen določita ukrepe, potrebne za doseganje ciljev, pri čemer je izključena kakršna koli harmonizacija zakonov in drugih predpisov držav članic. Cilj programa glede na člena 175 in 197 PDEU je prispevati h krepitvi kohezije, konkurenčnosti, produktivnosti, rasti in zaposlovanja, v tem kontekstu pa lahko program odločilno prispeva k: (i) dokončanju reform strukturne narave, namenjenih izboljšanju uspešnosti nacionalnih gospodarstev in spodbujanju odpornih ekonomskih in socialnih struktur v državah članicah; (ii) krepitvi upravne zmogljivosti držav članic v zvezi z izzivi, s katerimi se soočajo institucije, upravljanje, javna uprava ter ekonomski in socialni sektorji; in (iii) dokončanju reform strukturne narave, ki spodbujajo odporne ekonomske in socialne strukture, ter h krepitvi upravne zmogljivosti držav članic, katerih valuta ni euro in ki so izrazile jasno zavezo ter sprejele dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru, da bi podprli pripravo na sodelovanje v euroobmočju. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Financiranje predlaganih dejavnosti prek načrtovanega programa spoštuje načeli evropske dodane vrednosti in subsidiarnosti. Financiranje iz proračuna Unije se osredotoča na dejavnosti, katerih ciljev države članice ne morejo doseči same („preizkus potrebnosti“) in pri katerih lahko posredovanje Unije prinese dodatno vrednost v primerjavi s samostojnim ukrepanjem držav članic. Splošni cilji programa so krepitev kohezije, konkurenčnosti, produktivnosti, rasti in ustvarjanja delovnih mest. V ta namen bi moral program zagotavljati finančne spodbude za obravnavanje izzivov strukturne narave, moral pa bi tudi pripomoči h krepitvi upravne zmogljivosti držav članic, kolikor to zadeva njihove institucije ter ekonomske in socialne sektorje. Temeljna logika programa je, da se zagotavlja na prostovoljni osnovi. Zato se vsaka država članica sama odloči, ali je ukrepanje na ravni Unije potrebno glede na možnosti, ki so na voljo na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni. Izvajanje reform ostaja v nacionalni pristojnosti, države članice pa so v orodje za izvajanje reform vključene med celotnim postopkom. Izvajanje strukturnih reform je vprašanje skupnega interesa za Unijo in euroobmočje, saj reforme prispevajo h krepitvi odpornosti ne le zadevnih gospodarstev, ampak tudi Unije in euroobmočja kot celote. Kar zadeva orodje za izvajanje reform, je program neposreden odziv na šibko in neenakomerno izvajanje strukturnih reform v državah članicah, zlasti v zvezi z izzivi, opredeljenimi v okviru evropskega semestra. V zvezi s tem je Komisija v najboljšem položaju, da prevzame pobudo na ravni Unije, saj lahko izkoristi celovito poznavanje izvajanja reform v posameznih državah članicah in ima strokovno znanje, da skupaj z zadevnimi državami članicami določi pomembne izzive, ki jih je treba obravnavati. Dogovor o svežnjih reform med Komisijo in državo članico (kot se potrdi v ustreznem izvedbenem aktu) bo okrepil nacionalno odgovornost, saj bo izvirni predlog reformnih zavez prišel s strani zadevne države članice in bo „domač“, nacionalen produkt. To pomeni tudi stalen politični dialog med Komisijo in zadevno državo članico. Trajanje tega instrumenta čez celoten naslednji večletni finančni okvir zagotavlja kontinuiteto reformnih prizadevanj, tako da se lahko države članice odločijo o primernem času za vložitev zahtevka za finančno podporo. Kar zadeva instrument tehnične podpore (nadaljevanje programa za podporo strukturnim reformam), ima Komisija edinstven položaj za ukrepanje na ravni Unije. Od uvedbe programa za podporo strukturnim reformam je vzpostavila (in torej že lahko uporablja) podatkovno zbirko strokovnega znanja na ravni Unije; je v najboljšem položaju, da omogoči izmenjavo najboljših praks, in lahko ustvari sinergije za obravnavanje reformnih prizadevanj v različnih državah članicah in reševanje težav, ki so prisotne v več državah članicah. Hkrati usklajevanje podpore, ki jo zagotovi Komisija, zagotavlja celovito zagotavljanje strokovnega znanja, izmenjavo dobrih praks in podporo na različnih stopnjah reformnega procesa. Poleg tega ukrepanje na ravni Unije z razvojem sinergij med državami članicami zagotavlja prispevek k reševanju čezmejnih izzivov ali izzivov na ravni Unije. Cilj konvergenčnega instrumenta je povečati odpornost gospodarstev zunaj euroobmočja s spodbujanjem realne konvergence. Slednje ni pomembno samo za navedene države članice, ampak tudi za blaginjo Unije kot celote, zlasti pa za nemoteno pridružitev euroobmočju in njegovo delovanje. Instrument poleg tega zagotavlja ciljno usmerjeno tehnično podporo za upravno zmogljivost v zvezi s pripravami na članstvo v euroobmočju. Za doseganje tega cilja je potrebno ukrepanje na ravni Unije. Navedenih ciljev, in sicer reševanja izzivov reform strukturne narave, ki bodo pripomogle h krepitvi odpornosti zadevnih gospodarstev, Unije in euroobmočja ter krepitvi upravne zmogljivosti držav članic, države članice same ne morejo zadovoljivo doseči, posredovanje Unije pa lahko prinese dodatno vrednost z vzpostavitvijo programa, ki lahko finančno spodbuja in tehnično podpira oblikovanje in izvajanje strukturnih reform v Uniji. •Sorazmernost Predlog je skladen z načelom sorazmernosti, saj ne presega minimuma, ki je potreben za doseganje navedenega cilja na evropski ravni, in tistega, kar je potrebno za ta namen. Podpora, ki se bo zagotovila v okviru treh instrumentov, ki sestavljajo program za obdobje 2021–2027, bo temeljila na prostovoljnem zahtevku, ki bo prišel od same države članice. Prostovoljni značaj programa in sporazumna narava sodelovanja v celotnem procesu predstavljata dodatno jamstvo za spoštovanje načela sorazmernosti ter razvoj medsebojnega zaupanja in sodelovanja med državami članicami in Komisijo. •Izbira instrumenta Ciljev, opisanih v predhodnih oddelkih, ni mogoče doseči s harmonizacijo zakonodaj ali prostovoljnim ukrepanjem držav članic. Dosegli bi jih lahko samo z uredbo. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja ustreznosti obstoječe zakonodaje Orodje za izvajanje reform in konvergenčni instrument sta nova predloga, ki zato še nista bila predmet naknadnih ocen/preverjanj ustreznosti.

Instrument za tehnično podporo je nadaljevanje obstoječega programa za podporo strukturnim reformam za obdobje 2017–2020 na podlagi Uredbe (EU) 2017/825, ki je začela veljati 20. maja 2017. Izvajanje programa za podporo strukturnim reformam se je začelo septembra 2017 s sprejetjem letnega delovnega programa za leto 2017 in se je marca 2018 nadaljevalo s sprejetjem delovnega programa za leto 2018. V skladu s členom 16 Uredbe (EU) 2017/825 bo Komisija do sredine leta 2019 Evropskemu parlamentu in Svetu predložila letno poročilo o spremljanju izvajanja programa in poročilo o neodvisni oceni. Čeprav je z regulativnega vidika prezgodaj za uradno oceno, obstaja nekaj dokazov, ki izhajajo iz prejšnje zagotovitve tehnične podpore za strukturne reforme, zlasti Grčiji, in sicer v okviru delovne skupine za Grčijo. Delovna skupina za Grčijo Tehnična podpora za strukturne reforme, ki so jo Grčiji zagotovile službe Komisije in ki jo je usklajevala delovna skupina za Grčijo, je bila predmet notranjih in zunanjih ocen, ki so zagotovile koristne izkušnje za pripravo programa. Komisija trenutno izvaja tudi naknadno zunanjo oceno tehnične podpore, zagotovljene Grčiji. Za tehnično podporo, zagotovljeno v okviru delovne skupine za Grčijo, je oceno julija 2014 opravilo neodvisno svetovalno podjetje. Na splošno je ta ocena pokazala, da je tehnična pomoč prispevala k izvajanju programa reform v Grčiji na področju davčne uprave in osrednje uprave v obdobju 2011–2013. Ta ugotovitev je temeljila na oceni uspešnosti, učinkovitosti, ustreznosti in vzdržnosti zagotovljene pomoči ter so jo v veliki meri potrdili tudi odgovori večine udeleženih deležnikov, ki so navedli, da brez tehnične pomoči, ki jo je zagotovila delovna skupina za Grčijo, začete reforme ne bi bile izvedene. Poleg tega je Računsko sodišče leta 2015 opravilo revizijo smotrnosti, da bi ocenilo, kako učinkovito je delovna skupina za Grčijo upravljala pomoč Grčiji in ali je ta pozitivno prispevala k procesu izvajanja reform v Grčiji (omejeno na program za ekonomsko prilagoditev). Evropsko računsko sodišče je ugotovilo, da je delovna skupina za Grčijo na splošno uspešno izpolnila svoj mandat in zagotovila ustrezno tehnično pomoč na področjih, ki so zajemala skoraj celoten spekter javne politike, kar je bilo večinoma v skladu s pogoji programa za ekonomsko prilagoditev. Računsko sodišče je odkrilo nekaj pomanjkljivosti, zlasti pomanjkanje namenskega proračuna, celovite strategije in sistematičnega spremljanja rezultatov. Te pomanjkljivosti so bile nato obravnavane v okviru podporne službe za strukturne reforme in v zasnovi programa za podporo strukturnim reformam za obdobje 2017–2020. •Predhodno vrednotenje in prve izkušnje programa za podporo strukturnim reformam Pred pripravo predloga za program za podporo strukturnim reformam novembra 2015, ki je postal Uredba (EU) 2017/825, je Komisija izvedla predhodno oceno, da bi ocenila izzive in težave v zvezi z zasnovo in izvajanjem reform v Uniji, morebitnimi rešitvami za te izzive ter s tem cilje programa za podporo strukturnim reformam in možne mehanizme izvajanja. V predhodni oceni je bilo ugotovljeno, da je pomanjkanje izvajanja reform v državah članicah omejilo zmožnost Unije, da se odzove na šoke, in zlasti odpornost EMU, ki je potrebna za zagotovitev konvergence med državami članicami in v njihovih družbah. V skladu s predhodno oceno so glavni dejavniki teh izzivov omejene upravne in institucionalne zmogljivosti ter neustrezna uporaba in izvajanje zakonodaje Unije. •Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi Za namen odprtega javnega posvetovanja v okviru zahtev za boljše pravno urejanje je bil program za podporo strukturnim reformam vključen v „kohezijski sklop“, ki je zajemal vprašanja na naslednjih področjih: regionalna politika, zaposlovanje in socialne zadeve, socialna vključenost, poklicno izobraževanje in usposabljanje, raziskave in inovacije, gospodarstvo in industrija, energetika, pravosodje in temeljne pravice, migracije in azil, promet, razvoj podeželja, digitalno gospodarstvo in družba, podnebni ukrepi, pomorske zadeve in ribištvo, strukturne reforme in mladi. V ustreznem vprašalniku trenutni program za podporo strukturnim reformam ni bil izrecno naveden kot eden od programov financiranja v okviru „kohezijskega sklopa“; zato so imela vprašanja le omejen pomen za zasnovo programa. Vendar so lahko nekateri rezultati javnega posvetovanja še vedno relevantni (tj. odgovori na vprašanja, ki izrecno omenjajo izvajanje (strukturnih) reform v državah članicah). V okviru „svežnja o EMU“ z dne 6. decembra 2017 o poglobitvi ekonomske in monetarne unije je Komisija napovedala, da namerava oblikovati novo orodje za izvajanje reform za obdobje po letu 2020, da bi podprla izvajanje nacionalnih reform, opredeljenih v okviru procesa evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik, in uvedbo pilotnega projekta (s spremembo uredbe o skupnih določbah) za testiranje navedene ideje že v tekočem programskem obdobju. V zvezi s tem se je Komisija odločila organizirati tehnične delavnice v vsaki državi članici. Namen delavnic je bil dvojen: zbrati mnenja in zanimanje držav članic za izvajanje pilotnega orodja za izvajanje reform ter zbrati zamisli o zasnovi prihodnjega orodja za izvajanje reform in možnih vrstah reform, pri katerih bi ga bilo mogoče izkoristiti. Povratne informacije, prejete od držav članic o orodju za izvajanje reform, so bile vključene v oceno učinka kot posvetovanje z zainteresiranimi stranmi. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Ni relevantno. •Ocena učinka Ta predlog je podprt z oceno učinka. V oceni učinka je bila upoštevana možnost, da se bodo sedanji programi Unije v trenutni obliki nadaljevali v obdobju po letu 2020. V okviru nespremenjenega postopka evropskega semestra bi program za podporo strukturnim reformam še naprej zagotavljal tehnično podporo državam članicam v okviru sedanjih omejenih finančnih sredstev, skladi Unije pa bi ostali edini naložbeni instrumenti Unije, ki bi zagotavljali financiranje za izvajanje nekaterih strukturnih reform in spodbujali nekatere reforme prek obstoječih povezav med skladi Unije in evropskim semestrom.

Obstoječi instrumenti na ravni Unije niso uspeli zagotoviti zadostnih spodbud za znatno pospešitev izvajanja in hitrosti izvajanja strukturnih reform. Zato niso uspeli zmanjšati občutljivosti na šoke, prav tako pa ne zagotavljajo ciljno usmerjene podpore za izvajanje reform v državah članicah, ki niso članice euroobmočja. Komisija zato predlaga nov instrument na ravni Unije, ki zagotavlja nadaljevanje programa za podporo strukturnim reformam in dodaja finančne spodbude za spodbujanje izvajanja strukturnih reform prek predvidenega orodja za izvajanje reform. Poleg tega naj bi bil vzpostavljen namenski instrument, ki je namenjen reformam v državah članicah, ki niso članice euroobmočja in ki so sprejele dokazljive ukrepe za sprejetje enotne valute, da bi ponudili dodatno podporo za izvajanje reform v prihodnjih državah članicah euroobmočja ter pomnožil pozitivne učinke za države članice, ki niso članice euroobmočja, in za euroobmočje kot celoto. V ta namen bi dokazljive ukrepe predstavljal uradni dopis vlade zadevne države članice Komisiji, v katerem je izražena jasna zaveza, da se bo v razumnem in opredeljenem časovnem okviru pridružila euroobmočju, in predstavljen verodostojen časovno omejen načrt, po posvetovanju s Komisijo, za izvajanje konkretnih ukrepov kot priprava na uspešno sodelovanje v euroobmočju, vključno z ukrepi za zagotovitev popolne usklajenosti nacionalne zakonodaje z zahtevami iz prava Unije (vključno z bančno unijo). Učinki programa bodo v glavnem odvisni od reform, ki jih bodo države članice predlagale in izvedle v okviru orodja za izvajanje reform, ali od vrste tehnične podpore, ki jo bodo zahtevale in uporabile v okviru instrumenta za tehnično podporo. Na splošno se pričakuje, da bo program koristil gospodarstvom držav članic, okrepil odpornost na šoke in prinesel tudi pozitivne učinke prelivanja v druge države članice. Zato se pričakuje, da bo dolgoročno pozitivno vplival na gospodarsko rast po vsej Uniji ter izboljšal nacionalne fiskalne položaje in deleže javnega dolga v BDP. Program naj bi tudi pozitivno vplival na zaposlovanje s spodbujanjem ustvarjanja delovnih mest po vsej Uniji. Ta učinek je mogoče ustvariti na primer z reformami trga dela, zlasti tistimi, ki so usmerjene v povečevanje spretnosti in kvalifikacij delovne sile ter prilagajanje znanj in spretnosti potrebam trga. Program ima lahko pozitivne učinke tudi na porazdelitev dohodka, aktivne politike trga dela, socialno vključenost in socialno zaščito s spodbujanjem uresničevanja evropskega stebra socialnih pravic. Podpira lahko tudi reforme v javni upravi na splošno ter boj proti davčnim utajam in korupciji, ki resno ogrožajo državljane in podjetja ter spodkopavajo dobro upravljanje in gospodarski razvoj. Pričakuje se, da bo program prinesel prednosti v smislu nizkega upravnega bremena. Finančni prispevki iz orodja za izvajanje reform bodo izplačani v obliki financiranja, ki ni povezano s stroški, s čimer se upravni in transakcijski stroški tako za Komisijo kot za države članice zmanjšajo na najnižjo možno raven. Za zmanjšanje upravnega bremena orodja za izvajanje reform na najmanjšo možno raven in zagotovitev poenostavitve se bo spremljanje izvajanja mejnikov in ciljev izvajalo v okviru procesa evropskega semestra. Upravni postopki v zvezi s tremi instrumenti za tehnično podporo bodo ostali zelo enostavni, npr. pri instrumentu tehnične podpore bo predložitev zahtevkov ostala preprosta in zahtevane informacije bodo omejene na minimum. Osnutek ocene učinka je pregledal Odbor za regulativni nadzor, ki je 22. maja 2018 podal pozitivno mnenje s pridržki. Vprašanja, na katera je opozoril, so bila obravnavana v revidirani različici delovnega dokumenta služb Komisije o oceni učinka. Pojasnjena sta bila utemeljitev in ustreznost razdelitvenega ključa orodja za izvajanje reform (tudi s primerom). Dodatno pojasnjeno je bilo področje uporabe orodja za izvajanje reform. Ocena učinka je bila poglobljena tudi z namenom ocene sofinanciranja in delnega predhodnega financiranja kot alternativnega mehanizma izvajanja. Pojasnjena so bila tudi potencialna tveganja, povezana s tem mehanizmom (v smislu moralnega tveganja, obsega ter postopkov začasne ustavitve, razveljavitve in izterjave). V posebni prilogi k delovnem dokumentu služb Komisije o oceni učinka so navedene spremembe, uvedene na podlagi mnenja Odbora za regulativni nadzor. •Ustreznost in poenostavitev ureditve Predlog ne vpliva na področje ustreznosti in poenostavitve ureditve in ne pomeni nobenih stroškov zaradi izpolnjevanja obveznosti za mala in srednja podjetja ali katere koli druge zainteresirane strani. Program se bo izvajal prek elektronske platforme, ki bo na voljo službam Komisije in državam članicam. •Temeljne pravice Predlog bo imel pozitiven učinek na ohranjanje in razvoj temeljnih pravic Unije, če bodo države članice zaprosile za podporo na povezanih področjih in jo tudi prejele. Na primer, podpora na področjih, kot so migracije, trgi dela in socialno zavarovanje, zdravstvo, izobraževanje, okolje, premoženje, javna uprava in pravosodni sistem, lahko podpira temeljne pravice Unije, kot so dostojanstvo, svoboda, enakost, solidarnost, pravice državljanov in pravičnost. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Finančna sredstva za izvajanje programa za obdobje od 1. januarja 2021 do 31. decembra 2027 znašajo 25 milijard EUR (v tekočih cenah). Okvirna razdelitev navedenega je: (i) do 22 milijard EUR za orodje za izvajanje reform; (ii) do 840 milijonov EUR za instrument za tehnično podporo in (iii) do 2,16 milijarde EUR za konvergenčni instrument, od tega do 2 milijardi EUR za komponento finančne podpore in do 160 milijonov EUR za komponento tehnične podpore. Če država članica, ki izpolnjuje pogoje v okviru konvergenčnega instrumenta, do konca leta 2023 ne bo sprejela dokazljivih ukrepov za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru, se bo znesek, ki je na razpolago za to državo članico v okviru komponente finančne podpore konvergenčnega instrumenta, prenesel na orodje za izvajanje reform. Komisija bo o tem sprejela sklep, potem ko bo prisluhnila stališču zadevne države članice. V oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga so navedena ustrezna pojasnila glede finančnih sredstev. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Za spremljanje uspešnosti programa pri doseganju specifičnih ciljev iz člena 6 Uredbe so bili opredeljeni nekateri ključni kazalniki uspešnosti, ki se bodo redno zbirali. Niz kazalnikov je bil določen na ravni posameznih ukrepov podpore, da se zberejo ustrezni mikropodatki, ki se bodo združili na ravni programa, Komisija pa bo podatke, razčlenjene po državah članicah in področjih politike, zbrala z namenskim orodjem za spremljanje. V zvezi s finančnimi prispevki (dodeljenimi v okviru orodja za izvajanje reform in v okviru komponente finančne podpore konvergenčnega instrumenta) bodo specifični kazalniki učinkov, rezultatov in vpliva opredeljeni v okviru vsakega načrta reformnih zavez, dogovorjenega z državami članicami, tako da bodo mejniki in cilji določeni kot pogoj za prejem finančnega prispevka. V ta namen bodo države članice v svoje letno poročanje o napredku vključile dokaze o napredku pri doseganju mejnikov in ciljev ter Komisiji omogočile dostop do osnovnih podatkov, vključno z upravnimi podatki, kadar je primerno. V zvezi z instrumentom za tehnično podporo bodo določeni specifični kazalniki rezultatov in vpliva v zvezi s konkretnimi projekti, in sicer z izhodišči in cilji, da se bo spremljal napredek pri doseganju končnih ciljev in ocenil učinek izvedenih reform. Navedeni kazalniki se bodo uporabili tudi pri komponenti tehnične podpore konvergenčnega instrumenta.

Za vsak instrument bosta izvedeni vmesna in naknadna ocena, da se ocenijo uspešnost, učinkovitost, ustreznost, skladnost in dodana vrednost Unije pri vseh treh instrumentih, pri čemer se rezultati združijo v celovito oceno celotnega programa. Vrednotenja se bodo izvajala v skladu z odstavkoma 22 in 23 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 13. aprila 2016, v katerem so vse tri institucije potrdile, da bi moralo vrednotenje obstoječe zakonodaje in politike biti podlaga za ocene učinka glede možnosti za nadaljnje ukrepanje. Vrednotenja bodo vključevala pridobljene izkušnje, da bi opredelili morebitne pomanjkljivosti in/ali probleme ali možnosti za nadaljnje izboljšanje ukrepov ali njihovih rezultatov ter pripomogli k njihovi boljši izrabi in učinku. Ocene bodo opravljene pravočasno, da prispevajo k postopku odločanja. Vmesna ocena programa se bo opravila, ko bo na voljo dovolj informacij o njegovem izvajanju, vendar najpozneje v štirih letih od začetka izvajanja programa. Na koncu izvajanja programa, vendar ne pozneje kot v štirih letih po zaključku obdobja uporabe Uredbe, bo Komisija opravila končno oceno programa. Komisija bo zaključke teh ocen skupaj s svojimi pripombami predložila Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) Ni relevantno. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Program za podporo reformam je sestavljen iz treh ločenih instrumentov, ki se vzajemno dopolnjujejo: (a) orodje za izvajanje reform, ki bo zagotovilo finančne spodbude državam članicam za izvajanje strukturnih reform, opredeljenih v okviru evropskega semestra (poglavje II); (b) instrument za tehnično podporo, ki bo s tehničnimi ukrepi podpiral države članice pri izvajanju institucionalnih in upravnih strukturnih reform ter strukturnih reform za ohranjanje rasti (poglavje III); in (c) konvergenčni instrument za podporo članstvu v euroobmočju, ki bo zagotovil dodatno tehnično in finančno podporo državam članicam, katerih valuta ni euro in ki so sprejele dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru (poglavje IV) (člen 3) . Splošni cilj programa je izboljšanje kohezije, konkurenčnosti, produktivnosti, rasti in zaposlovanja. V ta namen bi moral zagotoviti finančne spodbude za obravnavanje izzivov strukturne narave, moral pa bi tudi pripomoči h krepitvi upravne zmogljivosti držav članic, kolikor to zadeva njihove institucije ter ekonomske in socialne sektorje (člen 4). Specifični cilji programa so določeni za vsak instrument programa (člen 5). Pri orodju za izvajanje reform bi morali biti specifični cilji izpolnjevanje konkretnih mejnikov in ciljev, določenih v zvezi z izpolnitvijo reformnih zavez, ki bi sprožili sprostitev finančnih spodbud. Pri instrumentu za tehnično podporo bi moral biti specifični cilj podpora prizadevanjem nacionalnih organov za izboljšanje njihovih upravnih zmogljivosti za oblikovanje, razvoj in izvajanje reform, vključno z izmenjavo dobrih praks, ustreznih postopkov in metodologij ter bolj uspešnim in učinkovitim upravljanjem človeških virov. Za navedene cilje bi si morale prizadevati vse države članice. vključno s tistimi – pri konvergenčnem instrumentu – katerih valuta ni euro in ki so izrazile jasno zavezo ter sprejele dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru. Za te tri instrumente področje uporabe zajema široko paleto področij politike, ki vključujejo področja, povezana z upravljanjem javnih financ in premoženja, institucionalnimi in upravnimi reformami, poslovnim okoljem, proizvodnimi in storitvenimi trgi ter trgi dela, izobraževanjem in usposabljanjem, trajnostnim razvojem, javnim zdravjem, izobraževanjem in finančnim sektorjem (člen 6). Finančna sredstva za izvajanje programa za obdobje 2021–2027 znašajo 25 milijard EUR; ta znesek bo okvirno razdeljen med tri instrumente, kot sledi: 22 milijard EUR za orodje za izvajanje reform, 840 milijonov EUR za instrument za tehnično podporo in 2,16 milijarde EUR za konvergenčni instrument. V skladu z določbami iz Uredbe (EU) [naslednica uredbe o skupnih določbah] lahko države članice zaprosijo za prerazporeditev do največ 5 % finančnih dodelitev programa iz ESRR, ESS+, Kohezijskega sklada ali ESPR v ta program. Prenesena sredstva se izvršujejo v skladu s pravili iz tega programa in se uporabijo v korist zadevne države članice (člen 7). Predlogi Komisije za večletni finančni okvir za obdobje 2021–2027 so bolj ambiciozni pri vključevanju podnebnih ukrepov v vse programe EU s skupnim ciljem, da bi 25 % odhodkov EU prispevalo k podnebnim ciljem. Prispevek tega programa k doseganju navedenega skupnega cilja se bo spremljal preko sistema EU za podnebne označevalce na ustrezni ravni razčlenitve, vključno z uporabo natančnejših metodologij, kadar so na voljo. Komisija bo informacije še naprej letno predstavljala v smislu odobritev za prevzem obveznosti v okviru letnega predloga proračuna. Da bi v celoti izkoristili potencial programa za prispevek k okoljskim ciljem, si bo Komisija prizadevala opredeliti zadevne ukrepe v postopkih priprave, izvajanja, revizije in ocenjevanja programa. Orodje za izvajanje reform Strukturne reforme, upravičene do financiranja v okviru orodja za izvajanje reform, bodo zajemale reforme, namenjene reševanju izzivov, opredeljenih v okviru evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik, vključno z izzivi, opredeljenimi v priporočilih za posamezne države (člen 8). Določili se bodo najvišji zneski po državah članicah. Navedene zneske bi bilo treba izračunati na podlagi števila prebivalcev posamezne države članice (člen 9). Dodelitev sredstev v okviru orodja za izvajanje reform državam članicam bo izvedena v fazah. V prvi fazi, ki traja dvajset mesecev, bo državam članicam na razpolago dana polovica (11 milijard EUR) od skupnih finančnih sredstev za orodje za izvajanje reform, v tem času pa bi lahko prejele sredstva do svoje najvišje dodelitve na podlagi predložitve predlogov reformnih zavez. V naslednji fazi, ki traja do konca programa (druga faza), bo Komisija vzpostavila sistem rednih razpisov za dodelitev preostale polovice skupnih finančnih sredstev za instrument (11 milijard EUR), povečane za neporabljena sredstva iz prejšnje faze. Vse države članice bodo pozvane, naj v okviru vsakega od razpisov v drugi fazi hkrati predložijo predloge za reforme, na njihovi podlagi pa bi lahko prejele najvišji finančni prispevek, ki jim je namenjen. Na začetku je treba poudariti, da bo pri prvem razpisu, ki ga bo Komisija organizirala v drugi fazi, na razpolago znesek, ki ustreza preostali polovici skupnih finančnih sredstev za instrument (tj. 11 milijard EUR), povečani za neporabljena sredstva iz prve faze dodelitve. Komisija bi nadaljnje razpise organizirala samo, če se skupna finančna sredstva ne bi v celoti porabila. Komisija bi v zvezi s tem sprejela in objavila okvirni koledar predvidenih nadaljnjih razpisov ter bi morala pri vsakem razpisu navesti preostali znesek skupnih sredstev, ki bi bila na razpolago na podlagi razpisa (člen 10). Ta pristop je odziv na potrebo po zagotavljanju preglednosti navzven v zvezi z zneskom in časovnim razporedom takih razpisov. Predlog reformnih zavez bo država članica predložila skupaj s svojim nacionalnim programom reform, v obliki ločene priloge. Ta ločena priloga se lahko predloži skupaj z nacionalnim programom reform ali v drugem trenutku.

Države članice bi morale med izzivi, poudarjenimi v okviru evropskega semestra, same opredeliti reforme in predlagati podroben sklop ukrepov za izvedbo, ki bi morali vsebovati ustrezne mejnike in cilje ter časovni razpored izvajanja za obdobje, ki ni daljše od treh let (člen 11). Predlog reformnih zavez se lahko spremeni le enkrat v času trajanja programa, pri čemer se take spremembe dovolijo, če jih upravičujejo objektivne okoliščine (člen 13). Komisija bo ocenila naravo in pomen reformnih zavez, ki so jih predlagale države članice, ter na podlagi preglednih meril določila znesek, ki se dodeli. Komisija bi morala upoštevati vsebinske elemente, ki so jih predložile države članice, in oceniti: (i) ali se pričakuje, da bodo reformne zaveze, ki jih predlagajo države članice, učinkovito obravnavale izzive, opredeljene v okviru evropskega semestra; (ii) ali predstavljajo celovit sveženj reform; (iii) ali naj bi okrepile učinkovitost in odpornost nacionalnega gospodarstva in (iv) ali je pričakovati, da bo njihovo izvajanje imelo trajen učinek v državi članici. Poleg tega bi morala Komisija oceniti tudi, (v) ali je pričakovati, da bodo notranje ureditve, ki so jih predlagale države članice, vključno s predlaganimi mejniki in cilji ter z njimi povezanimi kazalniki, zagotovile učinkovito izvajanje reformnih zavez v obdobju največ treh let (člen 11). Odbor za ekonomsko politiko pri Svetu, ki se ukvarja z evropskim semestrom, lahko predloži mnenje o predlogih reformnih zavez, ki so jih predložile države članice (člen 11). Reformne zaveze, ki jih mora izvesti država članica, bodo določene z izvedbenim aktom (sklepom Komisije) (člen 12). V prilogi k tej uredbi so določene primerne smernice, ki bi služile kot podlaga za Komisijo, da na pregleden in pravičen način oceni predloge reformnih zavez, ki so jih predložile države članice, in določi finančni prispevek v skladu s cilji in drugimi zadevnimi zahtevami iz te uredbe. V ta namen je vzpostavljena ocenjevalna lestvica za oceno predlogov reformnih zavez (člen 11, v povezavi s Prilogo II). Zadevna država članica bo v okviru evropskega semestra redno poročala o napredku pri uresničevanju reformnih zavez. Nacionalni programi reform se uporabljajo kot orodje za poročanje o napredku pri dokončanju reform (člen 14). Določene so tudi določbe o trajnosti reform (najmanj pet let po plačilu finančnega prispevka), o proračunskih obveznostih in plačilih ter o začasni ustavitvi, razveljavitvi in izterjavi neupravičeno izplačanih sredstev (člena 15 in 16). Instrument za tehnično podporo Instrument za tehnično podporo v okviru programa bi moral še naprej podpirati izvajanje reform, uvedenih na pobudo držav članic, reform v okviru procesa ekonomskega upravljanja ali ukrepov v zvezi z izvajanjem prava Unije in prednostnih nalog politike Unije ter reform v zvezi z izvajanjem programov za ekonomsko prilagoditev. Instrument bi moral zagotoviti tudi tehnično podporo za pripravo in izvajanje reform, ki jih je treba izvesti v okviru drugih instrumentov programa. Komisija bo analizirala zahtevke za podporo na podlagi nujnosti, širine in globine ugotovljenih problemov, potreb po podpori na zadevnem področju politike, analize socialno-ekonomskih kazalnikov in splošne upravne zmogljivosti države članice. Komisija se bo na podlagi te analize in ob upoštevanju obstoječih ukrepov in dejavnosti, financiranih iz drugih skladov ali programov Unije, z državo članico v okviru načrta za sodelovanje in podporo dogovorila o prednostnih področjih za podporo, ciljih, okvirnem časovnem razporedu, obsegu podpornih ukrepov, ki se zagotovijo, ter o ocenjenem skupnem finančnem prispevku (člen 19). Ukrepi, upravičeni do financiranja v okviru instrumenta za tehnično podporo, bodo med drugim vključevali strokovno znanje, povezano s svetovanjem glede politik in/ali sprememb, oblikovanjem strategij in časovnih načrtov reform ter z zakonodajnimi, institucionalnimi, strukturnimi in upravnimi reformami; zagotavljanje strokovnjakov, vključno z rezidenčnimi strokovnjaki; krepitev zmogljivosti ter povezane podporne ukrepe na vseh ravneh upravljanja, ki prispevajo tudi k opolnomočenju civilne družbe (člen 18). Države članice bi morale imeti možnost, da prostovoljno prispevajo v proračun instrumenta za tehnično podporo v okviru programa s prerazporeditvijo sredstev vanj. Dodatne prostovoljne prerazporeditve so lahko prispevki iz načrtovanih virov v okviru skladov Unije, prerazporejeni v skladu z določbami Uredbe (EU) [naslednica uredbe o skupnih določbah] (člen 21). Komisija bo z izvedbenimi akti, v katerih bodo določeni ukrepi za zagotavljanje tehnične podpore in vsi elementi, ki se zahtevajo v skladu s finančno uredbo, sprejela programe dela za izvajanje instrumenta za tehnično podporo v okviru programa (člen 23). Konvergenčni instrument Upravičena država članica v okviru konvergenčnega instrumenta bi morala biti država članica, ki je sprejela dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru. V ta namen bi dokazljive ukrepe predstavljal uradni dopis vlade zadevne države članice Komisiji, v katerem je izražena jasna zaveza, da se bo v razumnem in opredeljenem časovnem okviru pridružila euroobmočju, in predstavljen verodostojen časovno omejen načrt, po posvetovanju s Komisijo, za izvajanje konkretnih ukrepov kot priprava na uspešno sodelovanje v euroobmočju, vključno z ukrepi za zagotovitev popolne usklajenosti nacionalne zakonodaje z zahtevami iz prava Unije (vključno z bančno unijo). Ukrepi, financirani v okviru konvergenčnega instrumenta za podporo članstvu v euroobmočju, bodo vključevali ukrepe tehnične in finančne podpore (poleg tiste, ki je že na voljo v okviru dveh drugih instrumentov programa), ki so pomembni za pripravo na sodelovanje v euroobmočju (člen 25 in člen 30). Pri komponentah finančne in tehnične podpore, ki se izvajata v okviru konvergenčnega instrumenta, bi bilo treba upoštevati enaka pravila in postopek izvajanja kot pri drugih instrumentih v okviru programa. V zvezi z upravičenostjo reform in ukrepov v zvezi z drugima dvema instrumentoma je dodanih še nekaj dodatnih pravil. Ta dodatna pravila se nanašajo na določitev najvišje okvirne dodelitve, predloge reformnih zavez, zahtevke za tehnično podporo in s tem povezan postopek ocenjevanja. Poleg tega bo Komisija ocenila tudi ustreznost predlaganih reformnih zavez in zaprošene tehnične podpore v smislu priprave na sodelovanje v euroobmočju (člen 27 in člen 31). Druge določbe Določene so določbe o dejavnostih komuniciranja v razmerju do Evropskega parlamenta in Sveta ter v razmerju do splošne javnosti za različne instrumente (člena 17 in 20) ter določbe o komplementarnosti (člen 33), spremljanju (člen 34), letnih poročilih (člen 35) in ocenah (člen 36). 2018/0213 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o vzpostavitvi programa za podporo reformam

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti tretjega odstavka člena 175 in člena 197(2) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)V skladu s členoma 120 in 121 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba) je določeno, da morajo države članice voditi svoje ekonomske politike tako, da bi prispevale k doseganju ciljev Unije, in v okviru širših smernic, ki jih oblikuje Svet. Zato je usklajevanje ekonomskih politik držav članic zadeva skupnega pomena. (2)V členu 175 Pogodbe je med drugim določeno, da bi morale države članice svojo gospodarsko politiko usklajevati tako, da bi dosegale cilje o ekonomski, socialni in teritorialni koheziji, navedene v členu 174. (3)Na ravni Unije je evropski semester za usklajevanje ekonomskih politik tisti okvir, v katerem se opredelijo nacionalne prednostne reforme in spremlja njihovo izvajanje. Države članice oblikujejo svoje nacionalne večletne naložbene strategije v podporo navedenim prednostnim reformam. Navedene strategije bi morale biti predložene skupaj z letnim nacionalnim programom reform, da bi določili in uskladili prednostne naložbene projekte, ki bi prejeli nacionalno financiranje in/ali financiranje Unije. Služile bi tudi za dosledno uporabo financiranja Unije in za doseganje največje možne dodane vrednosti finančne podpore, zlasti tiste, prejete iz programov, ki jih Unija podpira v okviru Evropskega sklada za regionalni razvoj, Kohezijskega sklada, Evropskega socialnega sklada, Evropskega sklada za pomorstvo in ribištvo in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja ter Evropske stabilizacijske funkcije za naložbe in sklada InvestEU, kjer je ustrezno. (4)Gospodarska in finančna kriza je pokazala, da oblikovanje trdnih in odpornih gospodarstev in finančnih sistemov, ki temeljijo na močnih ekonomskih in socialnih strukturah, državam članicam pomaga, da se učinkoviteje odzovejo na šoke in si po njih hitreje opomorejo. Izvajanje strukturnih reform je ena od političnih prioritet Unije, saj so take reforme usmerjene v trajnostno okrevanje, sprostitev potenciala za rast, okrepitev zmogljivosti za prilagajanje ter podporo procesu konvergence k višjim standardom. Prizadevanje za strukturne reforme lahko prispeva tudi h krepitvi ekonomske in socialne kohezije, povečanju produktivnosti in naložb ter ustvarjanju ugodnih razmer za trajnostno rast in zaposlovanje v Uniji. (5)Strukturne reforme lahko prispevajo k doseganju visoke stopnje odpornosti nacionalnih gospodarstev in trajnostne konvergence med državami članicami, kar je ključnega pomena za uspešno in nemoteno sodelovanje v ekonomski in monetarni uniji. Ta visoka stopnja trajnostne konvergence je še zlasti pomembna za države članice, katerih valuta ni euro in ki se pripravljajo na pridružitev euroobmočju. (6)Stopnja izvajanja strukturnih reform v državah članicah še vedno ni zadostna po vsej Uniji. Izkušnje z izvajanjem mehanizma za usklajevanje ekonomskih politik v okviru evropskega semestra kažejo, da je izvajanje strukturnih reform na splošno počasno in neenakomerno ter da bi bilo nacionalna reformna prizadevanja treba okrepiti in spodbujati. (7)Z Uredbo (EU) 2017/825 Evropskega parlamenta in Sveta je bil vzpostavljen program za podporo strukturnim reformam za obdobje 2017–2020 s proračunom v višini 142 800 000 EUR. Program je namenjen krepitvi zmogljivosti držav članic za pripravo in izvajanje upravnih in strukturnih reform za ohranjanje rasti, vključno s pomočjo za uspešno in učinkovito uporabo skladov Unije. Tehnično podporo v okviru navedenega programa zagotavlja Komisija na zahtevo države članice, zajema pa lahko širok razpon področij politike. Začetne izkušnje s programom za podporo strukturnim reformam so pokazale, da so potrebe držav članic po tehnični podpori štirikrat (v letu 2017) oziroma petkrat (v letu 2018) večje od razpoložljivega letnega proračuna zanjo. (8)Drugi instrumenti in programi Unije tudi zagotavljajo pomemben prispevek k izboljšanju pogojev, na katerih temeljijo nekatere naložbe v državah članicah, kar lahko privede do takih reform ali predstavlja njihov del. Zlasti skladi Unije, ki jih zajema Uredba (EU) št. YYY/XX Evropskega parlamenta in Sveta [uredba o skupnih določbah], povezujejo naložbe s spodbudnimi pogoji (prej znanimi kot predhodne pogojenosti), predvidevajo mehanizem za makroekonomsko upravljanje in lahko financirajo stroške strukturnih reform, povezane z naložbami na področjih politik, pomembnih za kohezijsko politiko. Vendar trenutno noben instrument ne predvideva neposredne finančne podpore, ki bi spodbujala države članice k izvajanju reform na vseh področjih politike v odziv na izzive, opredeljene v evropskem semestru. Poleg tega trenutno ni instrumenta, ki bi zagotavljal posebno in usmerjeno finančno in tehnično podporo državam članicam, katerih valuta ni euro, pri njihovih prizadevanjih za izvajanje reform, ki so pomembne za pridružitev euroobmočju. (9)V sporočilu Komisije z dne 6. decembra 2017, ki je del svežnja pobud za poglobitev ekonomske in monetarne unije, je bilo predlagano oblikovanje orodja za izvajanje reform in konvergenčnega instrumenta kot novih proračunskih instrumentov. Cilj takih instrumentov je bil okrepiti odpornost nacionalnih gospodarstev in sprostiti pozitivne učinke prelivanja med državami članicami z zagotavljanjem spodbud za izvajanje strukturnih reform, ki prispevajo k doseganju navedenih ciljev in so bistvene za stabilnost ekonomske in monetarne unije. (10)Glede na navedeno je treba izboljšati obstoječi okvir za zagotavljanje podpore državam članicam z zagotavljanjem neposredne finančne podpore skupaj s tehnično podporo. V ta namen bi bilo treba vzpostaviti nov program za podporo strukturnim reformam (v nadaljnjem besedilu: program), da se zagotovijo učinkovite spodbude za pospešitev izvajanja strukturnih reform v državah članicah. Program bi moral biti celovit in izkoristiti tudi izkušnje, ki so jih Komisija in države članice pridobile pri uporabi drugih instrumentov in programov. V programu bi bilo treba tudi nadaljevati ukrepe in način delovanja programa za podporo strukturnim reformam, saj so se pri krepitvi upravne zmogljivosti nacionalnih organov na različnih področjih politike izkazali za zelo koristne in cenjene v državah članicah. Program bi moral vključevati tudi ciljno usmerjeno podporo za reforme v državah članicah, katerih valuta ni euro in ki so sprejele dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru. (11)Da bi dovolili zagotavljanje različnih vrst potrebne podpore in upoštevali posebnosti vsake komponente, bi bilo treba v okviru programa vzpostaviti tri ločene, vendar dopolnjujoče se instrumente, in sicer orodje za izvajanje reform, instrument za tehnično podporo in poseben konvergenčni instrument, s katerim bi podpirali pripravo na članstvo v euroobmočju. (12)Vrste financiranja in načine izvajanja v okviru te direktive bi bilo treba izbrati na podlagi njihove zmožnosti za doseganje specifičnih ciljev ukrepov in doseganje rezultatov ob upoštevanju stroškov nadzora, upravnega bremena ter pričakovanega tveganja neizpolnjevanja obveznosti. To bi moralo vključevati premisleke o uporabi pavšalnih zneskov, pavšalnih stopenj in stroškov na enoto ter financiranja, ki ni povezano s stroški, iz člena 125(1) finančne uredbe.

(13)Splošni cilj programa je izboljšanje kohezije, konkurenčnosti, produktivnosti, rasti in zaposlovanja. V ta namen bi moral zagotavljati finančne spodbude za obravnavanje izzivov strukturne narave, moral pa bi tudi pripomoči h krepitvi upravne zmogljivosti držav članic, kolikor to zadeva njihove institucije ter ekonomske in socialne sektorje. (14)Za vsak instrument programa bi bilo treba določiti specifične cilje. Pri orodju za izvajanje reform bi morali biti ti cilji izpolnjevanje konkretnih mejnikov in ciljev, določenih v zvezi z izpolnitvijo reformnih zavez, kar bi sprožilo sprostitev finančnih spodbud. Pri instrumentu za tehnično podporo bi morali biti specifični cilji pomoč nacionalnim organom pri njihovih prizadevanjih za oblikovanje in izvajanje reform ob upoštevanju dobrih praks in izkušenj, pridobljenih iz primerljivih držav. Za navedene cilje bi si morale prizadevati vse države članice, ki so vključene v ta instrumenta, pri konvergenčnem instrumentu pa tiste države članice, katerih valuta ni euro in ki so sprejele dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru. (15)Da bi zagotovili, da so reforme, ki jih podpira program, usmerjene v vsa ključna ekonomska in socialna področja, bi morala Komisija na prošnjo države članice zagotoviti finančno in tehnično podporo v okviru programa, in sicer na široki paleti področij politike, ki vključujejo področja, povezana z upravljanjem javnih financ in premoženja, institucionalnimi in upravnimi reformami, poslovnim okoljem, finančnim sektorjem, proizvodnimi in storitvenimi trgi ter trgom dela, izobraževanjem in usposabljanjem, trajnostnim razvojem, javnim zdravjem in socialno varnostjo. (16)Ta uredba določa finančna sredstva za program, ki za Evropski parlament in Svet pomenijo referenčni znesek v letnem proračunskem postopku v smislu Medinstitucionalnega sporazuma o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju. Za vsakega od treh instrumentov programa bi bilo treba določiti ustrezno okvirno dodelitev skupnega zneska proračuna, in sicer na ravneh, ki so sorazmerne z njihovimi splošnimi in specifičnimi cilji ter ustreznimi potrebami. (17)Za kritje dodatnih potreb v okviru programa bi morale države članice imeti možnost, da v proračun programa prerazporedijo sredstva, načrtovana v okviru deljenega upravljanja v okviru skladov Unije, in sicer v skladu z ustreznim postopkom. Prerazporejena sredstva bi bilo treba izvrševati v skladu s pravili tega programa in uporabiti v korist zadevne države članice. (18)Glede na pomen boja proti podnebnim spremembam v skladu z zavezami Unije glede izvajanja Pariškega sporazuma in zaveze glede ciljev Združenih narodov za trajnostni razvoj bo ta program prispeval k vključevanju podnebnih ukrepov in doseganju skupnega cilja, da vsaj 25 % proračunskih odhodkov EU podpira podnebne cilje. Zadevni ukrepi bodo opredeljeni med pripravo in izvajanjem programa ter ponovno ocenjeni med zadevnimi postopki ocenjevanja in pregleda. (19)V zvezi z orodjem za izvajanje reform je treba opredeliti vrste reform, ki bi bile upravičene do finančne podpore. Da bi zagotovili njihov prispevek k ciljem programa, bi morale biti upravičene tiste reforme, ki obravnavajo izzive, opredeljene v okviru evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik, vključno s tistimi, ki so predlagane v priporočilih za posamezne države. (20)Da bi zagotovili smiselno spodbudo za države članice za dokončanje strukturnih reform, je primerno, da se določi najvišji finančni prispevek, ki jim je v okviru instrumenta na razpolago za vsako fazo dodelitve in v vsakem razpisu. Ta najvišji prispevek se izračuna na podlagi števila prebivalcev države članice. Za zagotovitev, da so finančne spodbude razporejene čez celotno obdobje uporabe programa, bi bilo treba sredstva državam članicam dodeljevati postopno. V prvi fazi, ki traja dvajset mesecev, bi bila državam članicam na razpolago dana polovica (11 000 000 000 EUR) od skupnih finančnih sredstev za orodje za izvajanje reform, v tem času pa bi lahko prejele sredstva do svoje najvišje dodelitve na podlagi predložitve predlogov reformnih zavez. (21)Zaradi preglednosti in učinkovitosti bi morala Komisija v naslednji fazi, ki traja do konca programa, vzpostaviti sistem rednih razpisov za dodelitev preostale polovice skupnih finančnih sredstev za instrument (11 000 000 000 EUR), povečana za neporabljena sredstva iz prejšnje faze. V ta namen bi bilo treba organizirati enostavne postopke. Vse države članice bi bilo treba pozvati, naj v okviru vsakega od razpisov hkrati predložijo predloge za reforme, na njihovi podlagi pa bi lahko prejele najvišji finančni prispevek, ki jim je namenjen. Zaradi preglednosti bi moral biti prvi razpis, ki bi ga Komisija organizirala v drugi fazi, za znesek, ki ustreza preostalemu delu (11 000 000 000 EUR) skupnih finančnih sredstev za instrument. Komisija bi morala nadaljnje razpise organizirati samo, če se skupna finančna sredstva še ne bi v celoti porabila. Komisija bi morala sprejeti in objaviti okvirni koledar predvidenih nadaljnjih razpisov ter pri vsakem razpisu navesti preostali znesek skupnih sredstev, ki so na razpolago na podlagi razpisa. (22)Določiti je treba postopek za predložitev predlogov reformnih zavez držav članic in njihovo vsebino. Da bi zagotovili primernost postopkov, bi morale države članice predlog reformnih zavez predložiti skupaj s svojim nacionalnim programom reform, vendar v obliki ločene priloge, ki se lahko predloži tudi v drugem trenutku. Medtem ko je sodelovanje v programu prostovoljno, bi bilo treba zlasti države članice s čezmernimi neravnotežji spodbujati, da v okviru orodja za izvajanje reform predložijo predloge za reforme, v katerih obravnavajo težave, ki so privedle do takih čezmernih neravnotežij. (23)Da bi zagotovili prevzemanje odgovornosti za ustrezne reforme in osredotočenost nanje, bi morale države članice opredeliti reformne zaveze kot odziv na izzive, opredeljene v okviru evropskega semestra (vključno z izzivi, opredeljenimi v priporočilih za posamezne države), ter predlagati podroben sklop ukrepov za njihovo izvajanje, ki bi moral vsebovati ustrezne mejnike in cilje ter časovni razpored za izvedbo v obdobju največ treh let. V celotnem postopku bi si bilo treba prizadevati za tesno sodelovanje med Komisijo in državami članicami ter ga doseči. (24)Komisija bi morala oceniti naravo in pomen reformnih zavez, ki so jih predlagale države članice, ter na podlagi preglednih meril določiti znesek, ki se dodeli. V ta namen bi morala upoštevati vsebinske elemente, ki so jih zagotovile države članice, in oceniti, ali se pričakuje, da bodo reformne zaveze, ki jih predlagajo države članice, učinkovito obravnavale izzive, opredeljene v okviru evropskega semestra; ali predstavljajo celovit sveženj reform; ali naj bi okrepile uspešnost in odpornost nacionalnega gospodarstva in ali se pričakuje, da bo njihovo izvajanje imelo trajen učinek v državi članici, kjer je ustrezno, s krepitvijo institucionalnih in upravnih zmogljivosti zadevne države članice. Poleg tega bi morala Komisija oceniti, ali je pričakovati, da bodo notranje ureditve, ki so jih predlagale države članice, vključno s predlaganimi mejniki in cilji ter z njimi povezanimi kazalniki, zagotovile učinkovito izvedbo reformnih zavez v obdobju največ treh let. (25)V prilogi k tej uredbi bi bilo treba določiti primerne smernice, ki bi služile kot podlaga za Komisijo, da na pregleden in pravičen način oceni predloge reformnih zavez, ki so jih predložile države članice, in določi finančni prispevek v skladu s cilji in drugimi zadevnimi zahtevami iz te uredbe. V interesu preglednosti in učinkovitosti bi bilo treba v ta namen vzpostaviti ocenjevalno lestvico za oceno predlogov reformnih zavez. (26)Da bi pripomogli k pripravi visokokakovostnih predlogov in Komisiji pomagali pri ocenjevanju predlogov reformnih zavez, ki so jih predložile države članice, ter ocenjevanju stopnje doseganja teh reform, bi bilo treba predvideti možnost uporabe medsebojnega svetovanja in nasvetov strokovnjakov. Poleg tega bi moral imeti Odbor za ekonomsko politiko pri Svetu, ki se ukvarja z evropskim semestrom, možnost, da v posvetovanju, kadar je primerno, z ustreznimi odbori, ki temeljijo na Pogodbah, poda mnenje o predlogih reformnih zavez, ki so jih predložile države članice. Zaradi poenostavitve bi moralo poročanje držav članic o napredku pri izvajanju reformnih zavez potekati v okviru evropskega semestra. (27)Zaradi poenostavitve bi morala določitev finančnega prispevka potekati po enostavnih merilih. Finančni prispevek bi moral biti skupni najvišji okvirni znesek, če reformne zaveze, ki jih je predlagala država članica, v celoti izpolnjujejo merila ocenjevanja, in polovica najvišjega okvirnega zneska, če reformne zaveze, ki jih je predlagala država članica, navedena merila izpolnjujejo samo zadovoljivo. Državi članici se finančni prispevek ne bi dodelil, če predlog reformnih zavez meril za ocenjevanje ne izpolnjuje zadovoljivo. (28)Za spodbujanje stabilnosti reformnih zavez bi morala država članica imeti možnost, da spremeni reformne zaveze le enkrat v obdobju izvajanja, če objektivne okoliščine upravičujejo takšno ukrepanje. (29)Za namene preglednosti bi bilo treba reformne zaveze, ki jih je sprejela Komisija, sporočiti Evropskemu parlamentu in Svetu, Komisija pa bi morala izvesti primerne dejavnosti komuniciranja. (30)Zaradi učinkovitosti in poenostavitve finančnega upravljanja instrumenta bi morala finančna podpora Unije za reformne zaveze imeti obliko finančnega prispevka, ki ni povezan s stroški, iz člena 121(1)(e) Uredbe (EU, Euratom) YYY/XX Evropskega parlamenta in Sveta (v nadaljnjem besedilu: finančna uredba) v okviru neposrednega upravljanja. (31)Za dobro finančno poslovodenje bi bilo treba določiti posebna pravila za proračunske obveznosti, plačila, začasno prekinitev, razveljavitev in izterjavo sredstev. Plačila bi morala temeljiti na pozitivni oceni Komisije v zvezi z izvajanjem reformnih zavez države članice. Začasna prekinitev in razveljavitev finančnega prispevka bi morala biti mogoča, kadar država članica reformnih zavez ne izvaja zadovoljivo. Da bi zagotovili trajni učinek reform po njihovi izvedbi, bi bilo treba določiti razumno obdobje, ki opredeljuje trajnost reform, po plačilu finančnega prispevka. Kot razumno najkrajše obdobje, ki se uporabi, bi bilo treba šteti obdobje petih let. Vzpostaviti bi bilo treba ustrezne kontradiktorne postopke za zagotavljanje, da sklep Komisije v zvezi z začasno prekinitvijo, razveljavitvijo in izterjavo plačanih zneskov spoštuje pravico držav članic, da predložijo pripombe. (32)V zvezi z instrumentom za tehnično podporo države članice vse bolj uporabljajo tehnično podporo v okviru programa za podporo strukturnim reformam in so presegle prvotna pričakovanja. Zahtevke za podporo v okviru programa za podporo strukturnim reformam so predložile skoraj vse države članice, porazdeljeni pa so po vseh področjih politike, ki jih zajema program. Zato bi bilo treba ohraniti glavne značilnosti programa za podporo strukturnim reformam, vključno z ukrepi, ki so upravičeni do financiranja v okviru instrumenta za tehnično podporo.

(33)Instrument za tehnično podporo v okviru programa bi moral še naprej podpirati izvajanje reform, začetih na pobudo držav članic, reform v okviru procesa ekonomskega upravljanja ali ukrepov v zvezi z izvajanjem prava Unije ter reform v zvezi z izvajanjem programov za ekonomsko prilagoditev. Zagotoviti bi moral tudi tehnično podporo za pripravo in izvajanje reform, ki se bodo izvajale v okviru drugih instrumentov programa. (34)V skladu s pravili in prakso, ki že obstajajo v okviru programa za podporo strukturnim reformam, bi bilo treba vzpostaviti enostaven postopek za predložitev zahtevkov za tehnično podporo. Ob upoštevanju temeljnih načel enake obravnave, dobrega finančnega poslovodenja in preglednosti bi bilo treba določiti ustrezna merila za analizo zahtevkov, ki jih predložijo držav članic. Navedena merila bi morala temeljiti na nujnosti, resnosti in obsegu težav ter na potrebah po podpori, ugotovljenih na področjih politike, na katerih je predvidena tehnična podpora. (35)Določiti bi bilo treba tudi vsebino načrtov za sodelovanje in podporo, v katerih so podrobno predstavljeni ukrepi za zagotavljanje tehnične podpore državam članicam. V ta namen bi morali predvideni ukrepi tehnične podpore in s tem povezan ocenjeni skupni finančni prispevek upoštevati ukrepe in dejavnosti, ki se financirajo iz skladov ali programov Unije. (36)Za namene odgovornosti, preglednosti in zagotavljanja prepoznavnosti ukrepov Unije bi bilo treba načrte za sodelovanje in podporo pod določenimi pogoji, ki ščitijo občutljive informacije, predložiti Evropskemu parlamentu in Svetu, Komisija pa bi morala opraviti ustrezne dejavnosti komuniciranja. (37)Določiti bi bilo treba določbe o izvajanju instrumenta za tehnično podporo, zlasti načine upravljanja, oblike financiranja za ukrepe tehnične podpore in vsebino programov dela, sprejeti pa bi jih bilo treba z izvedbenimi akti. Glede na pomen podpiranja prizadevanj držav članic pri uresničevanju in izvajanju reform je treba omogočiti stopnjo sofinanciranja za nepovratna sredstva v višini do 100 % upravičenih stroškov. Da bi omogočili hitro mobilizacijo tehnične podpore v nujnih primerih, bi bilo treba določiti možnost sprejetja posebnih ukrepov za omejeno časovno obdobje. V zvezi s tem bi bilo treba omejen znesek proračuna v okviru programa dela instrumenta za tehnično podporo zadržati za posebne ukrepe. (38)Konvergenčni instrument bi moral biti usmerjen v izboljšanje finančne in tehnične podpore za države članice (poleg tiste, ki je že na voljo v okviru drugih dveh instrumentov programa), katerih valuta ni euro in ki so sprejele dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru, da bi jim pomagali pri pripravi za članstvo v euroobmočju. V ta namen bi „dokazljive ukrepe“ moral predstavljati uradni dopis vlade zadevne države članice Komisiji, v katerem je izražena jasna zaveza, da se bo v razumnem in opredeljenem časovnem okviru pridružila euroobmočju, in predstavljen verodostojen časovno omejen načrt, po posvetovanju s Komisijo, za izvajanje konkretnih ukrepov kot priprava na uspešno sodelovanje v euroobmočju, vključno z ukrepi za zagotovitev popolne usklajenosti nacionalne zakonodaje z zahtevami iz prava Unije (vključno z bančno unijo). (39)Instrument bi moral biti sestavljen iz dveh različnih komponent, katerih namen bi bil zagotavljanje večjih finančnih spodbud za države članice, ki začenjajo in dokončujejo ustrezne strukturne reforme za pridružitev euroobmočju, namenjen pa bi moral biti tudi nudenju dodatne in ciljno usmerjene tehnične podpore za oblikovanje in izvajanje takih reform. (40)Zaradi skladnosti in poenostavitve bi bilo treba pri komponentah finančne in tehnične podpore, ki se izvajata v okviru konvergenčnega instrumenta, upoštevati enaka pravila in postopek izvajanja kot pri drugih instrumentih v okviru programa. Zato bi se morale ustrezne določbe v zvezi z orodjem za izvajanje reform in instrumentom za tehnično podporo v okviru programa uporabljati tudi za zadevne komponente konvergenčnega instrumenta, dopolnjevala pa bi jih nekatera posebna pravila. (41)Glede upravičenosti reform in ukrepov bi bilo treba določiti nekaj dodatnih pravil o določitvi najvišje okvirne dodelitve ter o predlogih reformnih zavez, zahtevkih za tehnično podporo in z njimi povezanem postopku ocenjevanja. Zlasti v okviru komponente finančne podpore konvergenčnega instrumenta bi moral biti na razpolago dodaten finančni prispevek za dodelitev upravičenim državam članicam, ki presega finančni prispevek, ki se dodeli v okviru orodja za izvajanje reform, odobriti pa bi ga bilo treba za dodatne reforme, ki jih uvede zadevna država članica. (42)Da bi zagotovili učinkovito in dosledno dodeljevanje sredstev iz proračuna Unije in upoštevanje načela dobrega finančnega poslovodenja, bi morali biti ukrepi v okviru programa skladni z obstoječimi programi Unije in jih dopolnjevati, hkrati pa bi bilo treba preprečiti dvojno financiranje istih odhodkov. Komisija in države članice bi morale v vseh fazah postopka zagotoviti zlasti učinkovito usklajevanje, da se zagotovijo skladnost, doslednost, komplementarnost in sinergija virov financiranja, vključno s tehnično podporo zanj. (43)V skladu z odstavkoma 22 in 23 Medinstitucionalnega sporazuma o boljši pripravi zakonodaje z dne 13. aprila 2016 je treba pripraviti oceno tega programa na podlagi informacij, zbranih prek posebnih zahtev glede spremljanja, pri tem pa se izogibati pretiranemu urejanju in nalaganju upravnih bremen, zlasti državam članicam. Te zahteve bi po potrebi morale vključevati merljive kazalnike, ki bi bili podlaga za ocenjevanje učinkov programa na terenu. (44)Pripraviti bi bilo treba neodvisno vmesno oceno doseganja ciljev programa, učinkovitosti uporabe njegovih sredstev in njegove dodane vrednosti. Poleg tega bi morali biti v neodvisni naknadni oceni zajeti dolgoročni učinki programa. (45)Določiti je treba reformne zaveze, ki jih morajo izvesti države članice, določanje finančnega prispevka iz proračuna programa, ki se jim dodeli, in programe dela za izvajanje tehnične podpore. Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. (46)Za to uredbo se uporabljajo horizontalna finančna pravila, ki sta jih sprejela Evropski parlament in Svet na podlagi člena 322 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Ta pravila so določena v finančni uredbi, pri čemer določajo zlasti postopek za pripravo in izvrševanje proračuna prek nepovratnih sredstev, javnih naročil, nagrad in posrednega izvrševanja ter urejajo nadzor odgovornosti finančnih akterjev. Pravila, sprejeta na podlagi člena 322 PDEU, se nanašajo tudi na zaščito proračuna Unije v primeru splošnih pomanjkljivosti v zvezi z načelom pravne države v državah članicah, saj je spoštovanje tega načela bistven predpogoj za dobro finančno poslovodenje in učinkovito financiranje EU. (47)V skladu s finančno uredbo, Uredbo (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta, Uredbo Sveta (Euratom, ES) št. 2988/95, Uredbo Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 in Uredbo Sveta (EU) 2017/1939 bi bilo treba finančne interese Unije zaščititi s sorazmernimi ukrepi, ki vključujejo preprečevanje, odkrivanje, odpravljanje in preiskovanje nepravilnosti in goljufij, povračilo izgubljenih, neupravičeno izplačanih ali nepravilno porabljenih sredstev ter po potrebi naložitev upravnih sankcij. Zlasti lahko v skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 883/2013 in Uredbo (Euratom, ES) št. 2185/96 Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) izvaja preiskave, vključno s pregledi in inšpekcijami na kraju samem, da bi ugotovil, ali je prišlo do goljufije, korupcije ali drugih nezakonitih ravnanj, ki škodijo finančnim interesom Unije. V skladu z Uredbo (EU) 2017/1939 lahko Evropsko javno tožilstvo (v nadaljnjem besedilu: EJT) preiskuje in preganja goljufije ter druga kazniva dejanja, ki škodijo finančnim interesom Unije, kot je določeno v Direktivi (EU) 2017/1371 Evropskega parlamenta in Sveta. V skladu s finančno uredbo mora vsaka oseba ali subjekt, ki prejema sredstva Unije, v celoti sodelovati pri zaščiti finančnih interesov Unije ter Komisiji, uradu OLAF, EJT in Evropskemu računskemu sodišču podeliti potrebne pravice in dostop ter zagotoviti, da vse tretje osebe, ki so vključene v izvrševanje sredstev Unije, Komisiji, uradu OLAF, EJT in Evropskemu računskemu sodišču podelijo enakovredne pravice. (48)Ker države članice ciljev te uredbe ne morejo zadovoljivo doseči same in ker se ti cilji zato lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje tega cilja. (49)Ta uredba ne bi smela vplivati na nadaljnje izvajanje in spreminjanje ukrepov podpore, ki jih je Komisija odobrila na podlagi Uredbe (EU) 2017/825 ali drugega akta Unije, ki se uporablja za to pomoč do 31. decembra 2020. Ukrepi, odobreni na podlagi Uredbe (EU) 2017/825, bi morali biti zato še naprej veljavni. V zvezi s tem bi bilo treba določiti tudi prehodno določbo – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: POGLAVJE I

SPLOŠNE DOLOČBE

Člen 1

Predmet urejanja S to uredbo se vzpostavi program za podporo reformam (v nadaljnjem besedilu: program). V uredbi so določeni cilji programa, proračun za obdobje 2021–2027, oblike financiranja Unije in pravila za zagotavljanje takega financiranja. Člen 2

Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: 1.„tehnična podpora“ pomeni ukrepe, ki državam članicam pomagajo pri izvedbi institucionalnih in upravnih strukturnih reform ter strukturnih reform za ohranjanje rasti, vključno z ukrepi, ki državam članicam, katerih valuta ni euro, pomagajo pri pripravi na sodelovanje v euroobmočju; 2.„finančna podpora“ pomeni finančni prispevek državi članici za namen izvajanja strukturnih reform, opredeljenih v okviru evropskega semestra v skladu s členom 2–a Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97, in za namene izvajanja reform, ki so pomembne za pripravo na sodelovanje v euroobmočju; 3.„nacionalni organ“ pomeni enega ali več javnih organov na ravni države, vključno z organi na regionalni in lokalni ravni, ter organizacije držav članic v skladu s [členom 2(42)] finančne uredbe, ki sodelujejo v partnerskem duhu v skladu z institucionalnim in pravnim okvirom držav članic; 4.„skladi Unije“ pomenijo sklade, ki jih zajema Uredba (EU) št. YYY/XX Evropskega parlamenta in Sveta [naslednica uredbe o skupnih določbah]; 5.„mednarodna organizacija“ pomeni organizacijo v smislu člena 156 finančne uredbe in organizacije, primerljive s tako mednarodno organizacijo v skladu z navedenim členom; in 6.„upravičena država članica“ v okviru konvergenčnega instrumenta pomeni državo članico, katere valuta ni euro in ki je sprejela dokazljive ukrepe za uvedbo enotne valute v določenem časovnem okviru kot pripravo na pridružitev euroobmočju. Dokazljive ukrepe predstavlja uradni dopis vlade zadevne države članice Komisiji, v katerem je izražena jasna zaveza, da se bo v razumnem in opredeljenem časovnem okviru pridružila euroobmočju, in predstavljen verodostojen časovno omejen načrt, po posvetovanju s Komisijo, za izvajanje konkretnih ukrepov kot priprava na uspešno sodelovanje v euroobmočju, vključno z ukrepi za zagotovitev popolne usklajenosti nacionalne zakonodaje z zahtevami iz prava Unije (vključno z bančno unijo). Člen 3

Struktura programa Program je sestavljen iz naslednjih instrumentov: (a)orodje za izvajanje reform; (b)instrument za tehnično podporo in (c)konvergenčni instrument za pripravo na članstvo v euroobmočju. Člen 4

Splošni cilji Program podpira naslednje splošne cilje v vseh državah članicah: (a)prispevati k obravnavi nacionalnih reformnih izzivov strukturne narave, namenjenih izboljšanju uspešnosti nacionalnih gospodarstev in spodbujanju odpornih ekonomskih in socialnih struktur v državah članicah, ter s tem prispevati h koheziji, konkurenčnosti, produktivnosti, rasti in zaposlovanju; in (b)prispevati h krepitvi upravne zmogljivosti držav članic v zvezi z izzivi, s katerimi se soočajo institucije, upravljanje, javna uprava ter ekonomski in socialni sektorji.

Člen 5

Specifični cilji 1.Za doseganje splošnih ciljev iz člena 4 ima program naslednje specifične cilje, ki se dosegajo v tesnem sodelovanju z zadevnimi državami članicami. 2.Specifični cilji programa so: (a)kar zadeva orodje za izvajanje reform, program državam članicam zagotavlja finančne spodbude z namenom doseganja mejnikov in ciljev strukturnih reform, določenih v reformnih zavezah, ki so jih države članice sklenile s Komisijo; (b)kar zadeva instrument za tehnično podporo, program podpira prizadevanja nacionalnih organov za izboljšanje njihovih upravnih zmogljivosti za oblikovanje, razvoj in izvajanje reform, vključno z izmenjavo dobrih praks, ustreznimi postopki in metodologijami ter bolj uspešnim in učinkovitim upravljanjem človeških virov; (c)kar zadeva konvergenčni instrument za pripravo na članstvo v euroobmočju, program: (i) zagotavlja finančne spodbude za upravičene države članice, da jim pomaga doseči mejnike in cilje reform, ki so pomembne za pripravo na sodelovanje v euroobmočju, kot je določeno v reformnih zavezah, ki so jih države članice sklenile s Komisijo; in (ii) podpira prizadevanja nacionalnih organov upravičenih držav članic za izboljšanje njihovih upravnih zmogljivosti za oblikovanje, razvoj in izvajanje reform, pomembnih za pripravo na sodelovanje v euroobmočju, vključno z izmenjavo dobrih praks, ustreznimi postopki in metodologijami ter bolj uspešnim in učinkovitim upravljanjem človeških virov. Člen 6

Področje uporabe Splošni in specifični cilji iz členov 4 in 5 se nanašajo na področja politike, ki so povezana s kohezijo, konkurenčnostjo, produktivnostjo, raziskavami in inovacijami, pametno, trajnostno in vključujočo rastjo, delovnimi mesti in naložbami ter zlasti na eno ali več od naslednjega: (a)upravljanje javnih financ in premoženja, proračunski postopek, upravljanje dolga in upravljanje prihodkov ter politike, usmerjene v preprečevanje davčnih utaj; (b)institucionalno reformo ter učinkovito in storitveno usmerjeno delovanje javne uprave in e-uprave, po potrebi vključno s poenostavitvijo pravil, učinkovito pravno državo, reformo pravosodnega sistema in krepitvijo boja proti goljufijam, korupciji in pranju denarja; (c)poslovno okolje, vključno z malimi in srednjimi podjetji, ponovno industrializacijo, razvoj zasebnega sektorja, proizvodne in storitvene trge, naložbe, javno udeležbo v podjetjih, privatizacijske postopke, trgovino in neposredne tuje naložbe, konkurenco in javna naročila, trajnostni sektorski razvoj ter podporo za inovacije in digitalizacijo; (d)izobraževanje in usposabljanje, politike trga dela, vključno s socialnim dialogom, za ustvarjanje delovnih mest, digitalne spretnosti in znanja, boj proti revščini, spodbujanje socialne vključenosti, socialno varnost in sisteme socialnega varstva, javno zdravje in sisteme zdravstvenega varstva, kakor tudi kohezijo, politike na področju azila, migracij in meja; (e)politike za izvajanje podnebnih ukrepov, mobilnosti, spodbujanje energijske učinkovitosti in učinkovite rabe virov, obnovljive vire energije, za diverzifikacijo oskrbe z energijo in doseganje energetske varnosti ter za kmetijski sektor, ribištvo in trajnostni razvoj podeželja; in (f)politike finančnega sektorja, vključno s: spodbujanjem finančne pismenosti, finančne stabilnosti, dostopa do financiranja in kreditiranja realnega gospodarstva ter pripravo in zagotavljanjem podatkov in statistik, spremljanjem njihove kakovosti ter poročanjem o njih. Člen 7

Proračun 1.Finančna sredstva za izvajanje programa za obdobje 2021–2027 znašajo 25 000 000 000 EUR v tekočih cenah. 2.Okvirna razdelitev zneska iz odstavka 1 je: (a)do 22 000 000 000 EUR za orodje za izvajanje reform;

(b)do 840 000 000 EUR za instrument za tehnično podporo; (c)do 2 160 000 000 EUR za konvergenčni instrument, od tega: (i) do 2 000 000 000 EUR za komponento finančne podpore in (ii) do 160 000 000 EUR za komponento tehnične podpore. Če upravičena država članica do 31. decembra 2023 v okviru konvergenčnega instrumenta ni sprejela dokazljivih ukrepov za sprejetje enotne valute v določenem časovnem okviru, se najvišji znesek, ki je na razpolago za to državo članico v okviru komponente za finančno podporo konvergenčnega instrumenta v skladu s členom 26 prerazporedi v orodje za izvajane reform iz točke (a) prvega pododstavka tega odstavka. Komisija o tem sprejme sklep, potem ko je zadevni državi članici dala možnost, da predloži svoje pripombe v dveh mesecih po prejemu obvestila o ugotovitvah Komisije. 3.Finančna sredstva za program lahko krijejo tudi odhodke, povezane z dejavnostmi pripravljanja, spremljanja, kontrole, revizije in ocenjevanja, ki so potrebne za upravljanje programa in doseganje njegovih ciljev, zlasti za študije, sestanke strokovnjakov in ukrepe informiranja in komuniciranja, vključno z institucionalnim komuniciranjem glede političnih prioritet Unije, kolikor so povezane s cilji te uredbe, ter odhodke, povezane z informacijskotehnološkimi omrežji, ki se osredotočajo na obdelavo in izmenjavo podatkov, vključno s korporativnimi informacijskotehnološkimi orodji, ter vse druge odhodke za tehnično in upravno pomoč, ki jih ima Komisija pri upravljanju programa. Odhodki lahko v okviru vsakega od treh instrumentov iz člena 3 zajemajo tudi stroške drugih podpornih dejavnosti, kot sta nadzor kakovosti in spremljanje projektov tehnične podpore na terenu, in stroške medsebojnega svetovanja in strokovnjakov za ocenjevanje in izvajanje strukturnih reform. 4.Sredstva, ki se državam članicam dodelijo v okviru deljenega upravljanja, se lahko na njihovo prošnjo prerazporedijo v program. Komisija navedena sredstva izvršuje neposredno v skladu s točko (a) člena 62(1) finančne uredbe ali posredno v skladu s točko (c) navedenega člena. Kadar je mogoče, se navedena sredstva uporabijo v korist zadevne države članice. POGLAVJE II

Orodje za izvajanje reform Člen 8

Upravičene reforme V skladu s cilji iz točke (a) člena 4 in točke (a) člena 5(2) so strukturne reforme, ki so upravičene do financiranja v okviru programa, tiste reforme, ki so namenjene reševanju izzivov, opredeljenih v okviru evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik. Člen 9

Najvišji finančni prispevek V Prilogi I je določen najvišji finančni prispevek, ki je na razpolago za vsako državo članico iz skupnih sredstev orodja za izvajanje reform iz točke (a) člena 7(2). Takšen največji finančni prispevek se izračuna za vsako državo članico na podlagi meril in metodologije iz navedene priloge, in sicer na podlagi števila prebivalcev vsake države članice. Takšen največji finančni prispevek je vsaki državi članici delno ali v celoti na razpolago za dodelitev v vsaki fazi in razpisu postopka za dodelitev sredstev iz člena 10. Člen 10

Postopek in razpisi za dodelitev 1.Postopek za dodelitev najvišjega finančnega prispevka iz člena 9, ki je na razpolago za vsako državo članico, se izvaja v fazah in preko razpisov. V vsaki fazi in ob vsakem razpisu lahko država članica za izpolnitev reformnih zavez, predlaganih v skladu s členom 11, predlaga prejem do višine celotnega zneska najvišjega finančnega prispevka iz člena 9. 2.Komisija za obdobje dvajsetih mesecev od začetka uporabe te uredbe za dodelitev da na razpolago 11 000 000 000 EUR, kar predstavlja 50 % skupnih sredstev iz točke (a) člena 7(2). Vsaka država članica lahko za izpolnitev reformnih zavez, predlaganih v skladu s členom 11, predlaga prejem zneska do višine celotnega zneska najvišjega finančnega prispevka iz člena 9. 3.V obdobju, ki se začne po koncu obdobja iz odstavka 2, Komisija za dodelitev da na razpolago 11 000 000 000 EUR, kar predstavlja preostalih 50 % skupnih sredstev za orodje za izvajanje reform iz točke (a) člena 7(2), povečan za znesek, ki ni bil dodeljen v skladu z odstavkom 2, in sicer na podlagi razpisov, organiziranih in objavljenih v okviru orodja za izvajanje reform. Pri prvem razpisu je za dodelitev na razpolago 11 000 000 000 EUR. 4.Če se po prvem razpisu iz odstavka 3 razpoložljiva skupna sredstva iz točke (a) člena 7(2) ne dodelijo v celoti v skladu z odstavkoma 2 in 3, Komisija organizira nadaljnje razpise. V ta namen sprejme in objavi okvirni koledar nadaljnjih razpisov, ki bodo organizirani v tem obdobju, in pri vsakem razpisu navede preostali znesek skupnih sredstev iz točke (a) člena 7(2). 5.Če preostali znesek iz odstavka 4 ne zadostuje za kritje finančnih prispevkov državam članicam, ki so predložile predloge na podlagi razpisa, kot je določeno v skladu s členom 12, se dodelitve zadevnim državam članicam sorazmerno prilagodijo v skladu z metodo iz Priloge I. Člen 11

Predlog reformnih zavez

1.Država članica, ki želi prejeti podporo v okviru orodja za izvajanje reform, Komisiji predloži predlog reformnih zavez. Ta predlog določa podroben sklop ukrepov za izvajanje strukturnih reform v odziv na izzive, opredeljene v okviru evropskega semestra, in vsebuje mejnike, cilje in časovni načrt za izvedbo reform v obdobju največ treh let. 2.Predlog reformnih zavez zadevna država članica predloži skupaj s svojim nacionalnim programom reform, v obliki ločene priloge. Ta ločena priloga se lahko predloži skupaj z nacionalnim programom reform ali v drugem trenutku. 3.Predlog reformnih zavez se ustrezno obrazloži in utemelji. Vsebuje zlasti naslednje elemente: (a) naravo in pomen strukturne reforme, predlagane v okviru izzivov, opredeljenih v evropskem semestru; (b) pričakovane gospodarske in socialne učinke reforme v zadevni državi članici in, če je mogoče, učinke prelivanja v druge države članice; (c) spremljevalne ukrepe, ki bodo morda potrebni; (d) morebitne stroške naložb v zvezi z reformami, vključno z informacijami o obstoječem ali načrtovanem financiranju Unije pri teh stroških; (e) notranje ureditve za učinkovito izvajanje reformnih zavez v zadevni državi članici, vključno s predlaganimi mejniki in cilji ter z njimi povezanimi kazalniki; in (f) druge ustrezne informacije. 4.Pri pripravi visokokakovostnih predlogov reformnih zavez lahko Komisija organizira vzajemno svetovanje, da bi državam članicam, ki so podale zahtevke, omogočila, da izkoristijo izkušnje drugih držav članic. 5.Komisija pri ocenjevanju predloga reformnih zavez ukrepa v tesnem sodelovanju z zadevno državo članico. Komisija lahko poda pripombe ali zahteva dodatne informacije. Zadevna država članica predloži zahtevane dodatne informacije in lahko pred uradno predložitvijo revidira predlog, če je to potrebno. 6.Komisija pri ocenjevanju predloga reformnih zavez in pri določitvi zneska, ki se dodeli zadevni državi članici, upošteva utemeljitev in elemente, ki jih je predložila zadevna država članica, kot je navedeno v odstavku 3, in vse druge ustrezne informacije. 7.Komisija oceni naravo in pomen predloga reformnih zavez in v ta namen upošteva naslednja merila: (a) ali: (i). se pričakuje, da bodo reformne zaveze učinkovito obravnavale izzive, opredeljene v okviru evropskega semestra, in sicer: – v priporočilih za posamezne države in v drugih zadevnih dokumentih evropskega semestra, ki jih je uradno sprejela Komisija; ali – kjer je primerno, v postopku v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji, določenem v Uredbi (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta; (ii). reformne zaveze predstavljajo celovit sveženj reform; (iii). se pričakuje, da bodo reformne zaveze okrepile uspešnost in odpornost gospodarstva zadevne države članice; (iv). se pričakuje, da bo imela izvedba reformnih zavez trajen učinek v prihodnosti, kjer je primerno, s krepitvijo institucionalnih in upravnih zmogljivosti zadevne države članice; in

(b) ali se pričakuje, da bodo notranje ureditve, ki so jih predlagale zadevne države članice, zagotovile učinkovito izvajanje reformnih zavez v obdobju največ treh let, vključno s predlaganimi mejniki in cilji ter povezanimi kazalniki. Merila za ocenjevanje iz tega odstavka se uporabljajo v skladu s smernicami, določenimi v Prilogi II. 8.Za namen ocene predlogov reformnih zavez, ki jih predložijo države članice, lahko Komisiji pomagajo strokovnjaki. 9.Odbor za ekonomsko politiko, ustanovljen s Sklepom Sveta 2000/604/ES o sestavi in statutu Odbora za ekonomsko politiko, lahko poda mnenje o predlogih reformnih zavez, ki so jih predložile države članice. Člen 12

Sklep Komisije 1.Komisija z izvedbenim aktom sprejme sklep v štirih mesecih po uradni predložitvi predloga s strani države članice. V primeru, da Komisija pozitivno oceni predlog reformnih zavez, ki ga je predložila država članica, ta sklep določa reformne zaveze, ki jih mora izvesti država članica, vključno z mejniki in cilji ter finančnim prispevkom, ki se dodeli v skladu s členom 10. Finančni prispevek dopolnjuje druge ukrepe ali operacije, ki jih podpirajo skladi Unije, v skladu s členom 33. 2.Finančni prispevek iz odstavka 1 se določi ob upoštevanju narave in pomena reform, ki jih je predlagala zadevna država članica, ocenjenih na podlagi meril iz člena 11(7), na podlagi smernic, določenih v Prilogi II, in v skladu z naslednjimi merili: (a)kadar predlog reformnih zavez, ki ga je predložila zadevna država članica, v celoti izpolnjuje merila iz člena 11(7), se reformne zaveze štejejo za „obsežne“, zadevni državi članici pa se dodeli celotni znesek največjega finančnega prispevka iz člena 9; (b)kadar predlog reformnih zavez, ki ga je predložila zadevna država članica, zadovoljivo izpolnjuje merila iz člena 11(7), se reformne zaveze štejejo za „pomembne“, zadevni državi članici pa se dodeli polovica zneska največjega finančnega prispevka iz člena 9; in (c)kadar predlog reformnih zavez zadevne države članice meril iz člena 11(7) ne izpolnjuje zadovoljivo, se zadevni državi članici ne dodeli noben finančni prispevek. 3.V sklepu iz odstavka 1 se določi finančni prispevek, ki ga je treba izplačati v enem obroku, ko država članica zadovoljivo izvede vse mejnike in cilje, opredeljene v zvezi z izvajanjem posameznih reformnih zavez. V sklepu se določi obdobje za izvedbo reformnih zavez, ki ne sme biti daljše od treh let po sprejetju sklepa. Določijo se tudi: podrobna ureditev in časovni razpored za izvedbo reformnih zavez in poročanje o tem v okviru evropskega semestra s strani zadevne države članice; zadevni kazalniki v zvezi z izpolnjevanjem mejnikov in ciljev ter način za zagotavljanje dostopa Komisije do ustreznih osnovnih podatkov. 4.Kadar Komisija poda negativno oceno predloga reformnih zavez, ki ga je predložila država članica, to oceno sporoči v štirih mesecih po uradni predložitvi predloga reformnih zavez s strani države članice. Člen 13

Sprememba reformnih zavez 1.Kadar zadevna država članica reformnih zavez, vključno z ustreznimi mejniki in cilji, delno ali v celoti ne more več doseči zaradi objektivnih okoliščin, lahko Komisiji poda utemeljen zahtevek za spremembo ali nadomestitev sklepa iz člena 12(1). V ta namen lahko država članica predlaga spremenjen sklop ali nov sklop reformnih zavez. 2.Kadar Komisija meni, da razlogi, ki jih je navedla zadevna država članica, upravičujejo spremembo reformnih zavez, oceni nov predlog v skladu z določbami iz člena 11 in sprejme nov sklep v skladu s členom 12 v štirih mesecih po uradni predložitvi zahtevka. 3.Kadar Komisija meni, da razlogi, ki jih je navedla zadevna država članica, ne upravičujejo spremembe reformnih zavez, zahtevek v štirih mesecih po uradni predložitvi zavrne, potem ko je zadevni državi članici omogočila, da predloži svoje pripombe v enem mesecu po obvestilu o ugotovitvah Komisije. 4.Reformne zaveze je mogoče spremeniti samo enkrat v obdobju izvajanja, določenem v sklepu iz člena 12(1). Člen 14

Poročanje države članice v okviru evropskega semestra

Brez poseganja v drugi pododstavek člena 12(3) zadevna država članica v okviru evropskega semestra redno poroča o napredku pri izpolnjevanju reformnih zavez. V ta namen so države članice pozvane, da vsebino nacionalnih programov reform uporabijo kot orodje za poročanje o napredku pri dokončanju reform. Podrobne ureditve in časovni razpored za poročanje, vključno z načinom zagotavljanja dostopa Komisije do ustreznih osnovn