Kar zadeva operativno odpornost, evropska strategija za podatke določa štiri stebre – varstvo podatkov, temeljne pravice, varnost in kibernetska varnost – kot bistvene predpogoje za družbo, ki izkorišča moč podatkov. Zakonodajni okvir za okrepitev digitalne operativne odpornosti finančnih subjektov Unije je skladen s temi cilji politike. Predlog bi podprl tudi politike za okrevanje po pandemiji COVID-19, saj bi zagotovil, da bo večje zanašanje na digitalne finance tesno povezano z operativno odpornostjo. Z obema predlogoma se obravnavajo tudi pozivi foruma na visoki ravni o uniji kapitalskih trgov, da se določijo jasna pravila za uporabo kriptoimetij (priporočilo 7) in uvedejo nova pravila o kibernetski odpornosti (priporočilo 10).

Kot je v svojih političnih usmeritvah navedla predsednica Ursula von der Leyen in kot je navedeno v sporočilu „Oblikovanje digitalne prihodnosti Evrope“, je za Evropo ključnega pomena, da v varnih in etičnih okvirih izkoristi priložnosti, ki jih nudi digitalna doba, ter okrepi svoje industrijske in inovacijske zmogljivosti.

Ta predlog je podoben predlogom uredbe, ki jih spremlja, in je del širših tekočih prizadevanj na evropski in mednarodni ravni, katerih cilj je (i) povečati kibernetsko varnost na področju finančnih storitev in obravnavati širša operativna tveganja ter (ii) zagotoviti jasen, sorazmeren in ugoden pravni okvir EU za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji.

Razlogi za oba sklopa zakonodajnih ukrepov in njihovi cilji so navedeni v obrazložitvenih memorandumih predloga uredbe o pilotni ureditvi za tržne infrastrukture na podlagi tehnologije razpršene evidence, predloga uredbe o trgih kriptoimetij in predloga uredbe o digitalni operativni odpornosti in so relevantni tudi tukaj. Posebni razlogi za ta predlog direktive so, da je treba za zagotovitev pravne varnosti v zvezi s kriptoimetji in dosego ciljev v zvezi s krepitvijo digitalne operativne odpornosti določiti začasno izvzetje za večstranske sisteme trgovanja ter spremeniti ali pojasniti nekatere določbe v obstoječih direktivah EU o finančnih storitvah.

Predlog je del svežnja ukrepov za nadaljnje omogočanje in podpiranje potenciala digitalnih financ, kar zadeva inovacije in konkurenco, ob hkratnem zmanjševanju tveganj. Oblikovan je v skladu s prednostnima nalogama Komisije, da se Evropo pripravi na digitalno dobo in zgradi gospodarstvo, ki bo pripravljeno na prihodnost in bo delovalo za dobrobit ljudi. Sveženj o digitalnih financah vključuje novo strategijo za digitalne finance v finančnem sektorju EU, katere cilj je zagotoviti, da bo EU odprtih rok sprejela digitalno revolucijo in jo spodbujala z inovativnimi evropskimi podjetji na čelu, tako da bodo koristi digitalnih financ na voljo evropskim potrošnikom in podjetjem. Sveženj poleg tega predloga vključuje tudi predlog uredbe o trgih kriptoimetij, predlog uredbe o pilotni ureditvi za tržne infrastrukture na podlagi tehnologije razpršene evidence in predlog uredbe o digitalni operativni odpornosti za finančni sektor.

Ta predlog direktive spremlja predloge uredb o trgih kriptoimetij, začasni ureditvi za tržne infrastrukture na podlagi tehnologije razpršene evidence in digitalni operativni odpornosti. Te uredbe določajo ključna pravila, ki urejajo (i) ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji, (ii) pogoje, ki urejajo pilotno ureditev za tržne infrastrukture na podlagi tehnologije razpršene evidence, ter (iii) ključna pravila, ki urejajo upravljanje tveganj na področju IKT, poročanje o incidentih, testiranje in nadzor. Za dosego ciljev iz navedenih uredb je treba določiti tudi začasno izvzetje za večstranske sisteme trgovanja in spremeniti več direktiv Evropskega parlamenta in Sveta, sprejetih na podlagi člena 53(1) in člena 114 PDEU. Za spremembo teh direktiv je zato potreben ta predlog direktive.

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 53(1) in člena 114 Pogodbe,

–člen 6 spreminja Direktivo 2014/65/EU o trgih finančnih instrumentov (MIFID2) tako, da dodaja sklicevanja na Uredbo (EU) 2021/xx [akt o digitalni operativni odpornosti] in spreminja določbe v zvezi s kontinuiteto in pravilnostjo opravljanja investicijskih storitev in poslov, odpornostjo in zadostno zmogljivostjo sistemov trgovanja, učinkovitimi ureditvami neprekinjenega poslovanja in upravljanjem tveganj,

–člen 5 spreminja zahteve iz Direktive 2013/36/EU (direktiva o kapitalskih zahtevah, CRD) o kriznih načrtih in načrtih neprekinjenega poslovanja, tako da vključujejo načrte neprekinjenega poslovanja na področju IKT in načrte za vnovično vzpostavitev delovanja IKT, pripravljene v skladu z določbami iz Uredbe (EU) 2021/xx [akt o digitalni operativni odpornosti],

–členi 2 do 4, 6 in 8 spreminjajo Direktivo 2009/65/ES o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), Direktivo 2009/138/ES o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II), Direktivo 2011/61/EU o upraviteljih alternativnih investicijskih skladov (UAIS), Direktivo 2014/56/EU o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze in Direktivo (EU) 2016/2341 o dejavnostih in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje tako, da v vsako od teh direktiv vstavljajo specifična sklicevanja na Uredbo (EU) 2021/xx [akt o digitalni operativni odpornosti] za upravljanje sistemov in orodij IKT v teh finančnih subjektih, ki mora biti v skladu določbami navedene uredbe.

Vsi členi se nanašajo na predlog uredbe o digitalni operativni odpornosti in ga dopolnjujejo. Spreminjajo različne zahteve glede operativnega tveganja ali obvladovanja tveganj, določene v direktivah 2006/43/ES, 2009/65/ES, 2009/138/EU, 2011/61/EU, 2013/36/EU, 2014/65/EU, (EU) 2015/2366 in EU/2016/2341 Evropskega parlamenta in Sveta, tako da v navedene določbe uvajajo natančna sklicevanja in tako zagotavljajo pravno jasnost. Konkretneje

ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora,

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)Unija mora v zadostnem obsegu in celovito obravnavati digitalna tveganja za vse finančne subjekte, ki izhajajo iz povečane uporabe informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT) pri zagotavljanju in uporabi finančnih storitev.

(2)Subjekti v finančnem sektorju so pri vsakodnevnem poslovanju močno odvisni od uporabe digitalnih tehnologij, zato je izredno pomembno zagotoviti operativno odpornost njihovih digitalnih dejavnosti na tveganja v zvezi z IKT. Ta potreba je še toliko nujnejša zaradi rasti trga za prelomne tehnologije, ki zlasti omogočajo elektronski prenos in shranjevanje digitalnih predstavitev vrednosti ali pravic z uporabo tehnologije razpršene evidence ali podobne tehnologije (t. i. kriptoimetij), in za storitve, povezane s temi imetji.

(3)Na ravni Unije so zahteve glede tveganja v zvezi z IKT za finančni sektor trenutno porazdeljene med direktivami 2006/43/ES, 2009/66/ES, 2009/138/ES, 2011/61/ES, 2013/36/EU, 2014/65/EU, (EU) 2015/2366 in (EU) 2016/2341 Evropskega parlamenta in Sveta ter so raznolike inobčasno nepopolne. V nekaterih primerih je bilo tveganje v zvezi z IKT obravnavano le posredno kot del operativnega tveganja, v drugih pa sploh ni bilo obravnavano. To bi bilo treba odpraviti z uskladitvijo Uredbe (EU) xx/20xx Evropskega parlamenta in Sveta [akt o digitalni operativni odpornosti] in navedenih aktov. Ta direktiva uvaja vrsto sprememb, ki se zdijo potrebne za zagotovitev pravne jasnosti in doslednosti v zvezi z uporabo različnih zahtev glede digitalne operativne odpornosti, potrebnih za opravljanje dejavnosti finančnih subjektov, ki imajo dovoljenje in se nadzorujejo v skladu z navedenimi direktivami, s čimer se bo zagotovilo nemoteno delovanje notranjega trga.

(4)Direktiva 2013/36/EU o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij na področju bančnih storitev trenutno določa le splošna pravila glede notranjega upravljanja in določbe o operativnem tveganju, ki vsebujejo zahteve za krizne načrte in načrte neprekinjenega poslovanja, ki se implicitno uporabljajo kot podlaga za upravljanje tveganj na področju IKT. Vendar bi bilo treba za zagotovitev izrecne obravnave tveganja v zvezi IKT spremeniti zahteve za krizne načrte in načrte neprekinjenega poslovanja, da bodo vključevale načrte neprekinjenega poslovanja in načrte za vnovično vzpostavitev delovanja tudi za tveganje v zvezi z IKT v skladu z zahtevami iz Uredbe (EU) 2021/xx [akt o digitalni operativni odpornosti].

(5)Direktiva 2014/65/EU o trgih finančnih instrumentov za investicijska podjetja in mesta trgovanja določa strožja pravila v zvezi z IKT samo pri algoritemskem trgovanju. Za storitve sporočanja podatkov in repozitorije sklenjenih poslov se uporabljajo manj podrobne zahteve. Poleg tega direktiva vsebuje le omejena sklicevanja na nadzorne in zaščitne ukrepe za sisteme obdelovanja informacij ter na uporabo ustreznih sistemov, virov in postopkov za zagotavljanje kontinuitete in pravilnosti izvajanja poslovnih dejavnosti. Navedeno direktivo bi bilo treba uskladiti z Uredbo (EU) 2021/xx [akt o digitalni operativni odpornosti], kar zadeva kontinuiteto in pravilnost pri izvajanju investicijskih storitev in dejavnosti, operativno odpornost, zmogljivost sistemov trgovanja ter učinkovitost ureditev neprekinjenega poslovanja in upravljanja tveganj.

(6)Trenutna opredelitev „finančnega instrumenta“ v Direktivi 2014/65/EU izrecno ne vključuje finančnih instrumentov, izdanih z uporabo vrst tehnologije, ki podpirajo razpršeno evidentiranje šifriranih podatkov (tehnologija razpršene evidence). Za zagotovitev, da se s takimi finančnimi instrumenti lahko trguje na trgu v skladu s sedanjim pravnim okvirom, bi bilo treba opredelitev iz Direktive 2014/65/EU spremeniti, da jih vključuje.

(7)Da bi omogočili razvoj kriptoimetij, ki bi se štela za finančne instrumente, in tehnologije razpršene evidence, hkrati pa ohranili visoko raven finančne stabilnosti, celovitosti trga, preglednosti in zaščite vlagateljev, bi bilo zlasti koristno vzpostaviti začasno ureditev za tržne infrastrukture na podlagi tehnologije razpršene evidence. Ta začasni pravni okvir bi moral pristojnim organom omogočiti, da tržnim infrastrukturam na podlagi tehnologije razpršene evidence začasno dovolijo, da delujejo v skladu z alternativnim sklopom zahtev v zvezi z dostopom do njih v primerjavi s tistimi, ki se sicer uporabljajo po zakonodaji Unije o finančnih storitvah. Zahteve, ki trenutno veljajo, bi jim lahko preprečile razvoj rešitev za trgovanje in poravnavo poslov s kriptoimetji, ki bi se štela za finančne instrumente. Ta pravni okvir bi moral biti začasen, da bi evropskim nadzornim organom in nacionalnim pristojnim organom omogočil, da pridobijo izkušnje o priložnostih in posebnih tveganjih, ki jih pomenijo kriptoimetja, s katerimi se trguje na podlagi teh infrastruktur. Ta direktiva zato spremlja Uredbo [o pilotni ureditvi za tržne infrastrukture na podlagi tehnologije razpršene evidence], tako da podpira ta novi regulativni okvir Unije o tržnih infrastrukturah na podlagi tehnologije razpršene evidence s ciljnim izvzetjem iz specifičnih določb zakonodaje Unije o finančnih storitvah, ki se uporabljajo za dejavnosti in storitve v zvezi s finančnimi instrumenti, kot so opredeljeni v točki (15) člena 4(1) Direktive 2014/65/EU, ki sicer ne bi omogočale popolne prožnosti, potrebne pri uvajanju rešitev v fazah trgovanja in po trgovanju v zvezi s posli, ki vključujejo kriptoimetja.

(8)Večstranski sistem trgovanja na podlagi tehnologije razpršene evidence bi moral biti večstranski sistem, ki ga upravlja investicijsko podjetje ali upravljavec trga, ki ima dovoljenje v skladu z Direktivo 2014/65/EU in je pridobil posebno dovoljenje v skladu z Uredbo (EU) xx/20xx Evropskega parlamenta in Sveta [predlog uredbe o pilotni ureditvi za tržne infrastrukture na podlagi tehnologije razpršene evidence]. Za večstranski sistem trgovanja na podlagi tehnologije razpršene evidence bi morale veljati vse zahteve, ki veljajo za večstranski sistem trgovanja v skladu z navedeno direktivo, razen če bi mu nacionalni pristojni organ odobril izvzetje v skladu s to direktivo. Ena od možnih regulativnih ovir za razvoj večstranskega sistema trgovanja za prenosljive vrednostne papirje, izdane na tehnologiji razpršene evidence, bi lahko bila obveznost uporabe posrednikov iz Direktive 2014/65/EU. Tradicionalni večstranski sistem trgovanja lahko kot člane in udeležence sprejme le investicijska podjetja, kreditne institucije in druge osebe, ki imajo zadostno stopnjo sposobnosti in usposobljenosti za trgovanje ter razpolagajo z ustreznimi organizacijskimi ureditvami in viri. Večstranski sistem trgovanja na podlagi tehnologije razpršene evidence bi moral imeti možnost, da zahteva odstopanje od take obveznosti, da lahko malim vlagateljem omogoči enostaven dostop do mesta trgovanja, pod pogojem, da so vzpostavljeni ustrezni zaščitni ukrepi v smislu zaščite vlagateljev.

(9)Direktiva (EU) 2015/2366 o plačilnih storitvah določa posebna pravila o ukrepih za nadzor in zmanjševanje tveganj v zvezi z IKT za namene izdaje dovoljenja za opravljanje plačilnih storitev. Ta pravila glede izdaje dovoljenja bi bilo treba spremeniti, da se uskladijo z Uredbo (EU) 2021/xx [akt o digitalni operativni odpornosti]. Poleg tega se pravila o obveščanju o incidentih iz navedene direktive ne bi smela uporabljati za obveščanje o incidentih, povezanih z IKT, ki jih Uredba (EU) 2021/xx [akt o digitalni operativni odpornosti] v celoti usklajuje.

(10)Direktivi 2009/138/ES o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja ter (EU) 2016/2341 o dejavnostih in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje delno zajemata tveganje v zvezi z IKT v splošnih določbah o upravljanju in obvladovanju tveganj, nekatere zahteve pa naj bi se določile z delegiranimi uredbami, pri čemer je tveganje v zvezi z IKT konkretno omenjeno ali pa ne. Za zakonite revizorje in revizijska podjetja se uporabljajo še manj konkretne določbe, saj Direktiva 2014/56/EU Evropskega parlamenta in Sveta vsebuje le splošne določbe o notranji organizaciji. Podobno se za upravitelje alternativnih investicijskih skladov in družbe za upravljanje, za katere veljata direktivi 2011/61/EU in 2009/65/ES, uporabljajo le zelo splošna pravila. Zato bi bilo treba ti direktivi uskladiti z zahtevami iz Uredbe (EU) 2021/xx [akt o digitalni operativni odpornosti] v zvezi z upravljanjem sistemov in orodij IKT.

(11)V številnih primerih so bile dodatne zahteve glede IKT že določene v delegiranih in izvedbenih aktih, ki so bili sprejeti na podlagi osnutkov regulativnih in izvedbenih tehničnih standardov, ki jih je pripravil pristojni evropski nadzorni organ. Da bi zagotovili pravno jasnost glede dejstva, da pravna podlaga za določbe o tveganju v zvezi z IKT odslej izhaja izključno iz Uredbe (EU) 2021/xx [akt o digitalni operativni odpornosti], bi bilo treba pooblastila iz teh direktiv spremeniti in pojasniti, da določbe o tveganju v zvezi z IKT ne spadajo na področje uporabe teh pooblastil.

(12)Za zagotovitev dosledne in sočasne uporabe Uredbe xx/20xx [akt o digitalni operativni odpornosti] in te direktive, ki skupaj tvorita nov okvir o digitalni operativni odpornosti za finančni sektor, bi morale države članice določbe nacionalnega prava, s katerimi se prenaša ta direktiva, uporabljati od datuma začetka uporabe navedene uredbe.

(13)Direktive 2006/43/ES, 2009/66/ES, 2009/138/ES, 2011/61/ES, 2013/36/EU, 2014/65/EU, (EU) 2015/2366 in (EU) 2016/2341 so bile sprejete na podlagi člena 53(1) in člena 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Spremembe v tej direktivi bi bilo treba zaradi medsebojne povezanosti predmeta urejanja in ciljev sprememb vključiti v en sam akt, ta enotni akt pa bi bilo treba sprejeti na podlagi člena 53(1) in člena 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

(14)Ker ciljev te direktive ni mogoče zadovoljivo doseči na ravni držav članic, saj vključujejo uskladitev zahtev, ki so že vsebovane v direktivah, v obliki posodobitev in sprememb, temveč se lahko zaradi obsega in učinka ukrepov lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev.

(15)V skladu s skupno politično izjavo z dne 28. septembra 2011 držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih se države članice zavezujejo, da bodo v upravičenih primerih obvestilu o ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, v katerih se pojasni razmerje med sestavnimi elementi direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je posredovanje takšnih dokumentov v primeru te direktive upravičeno –

SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: