SL

Bruselj, 24.11.2009

COM(2009) 649 konč.

DELOVNI DOKUMENT KOMISIJE

DOPOLNILNI DOKUMENT EVROPSKE KOMISIJE ZA SVET EPSCO

KRIZA ZAPOSLOVANJA

GIBANJA, ODZIVI POLITIKE IN KLJUČNI UKREPI

DELOVNI DOKUMENT KOMISIJE

DOPOLNILNI DOKUMENT EVROPSKE KOMISIJE ZA SVET EPSCO

KRIZA ZAPOSLOVANJA

GIBANJA, ODZIVI POLITIKE IN KLJUČNI UKREPI

1. GIBANJA NA TRGIH DELA EU

Šibka proizvodna dejavnost je vodila v zmanjševanje zaposlenosti in brezposelnost…

Zaposlenost v EU se je do sredine leta 2009 v primerjavi s prejšnjim letom zmanjšala za 4,3 milijona (1,9 %), in sicer v skoraj vseh sektorjih, zlasti pa v gradbeništvu in industriji. Delovanje trga dela se je poslabšalo v vseh državah članicah, še posebej pa so bile prizadete baltske države, Irska in Španija, kjer je recesija na nepremičninskem trgu močno skrčila zaposlenost v sektorju gradbeništva. Za razliko od tega so ravni zaposlenosti v nekaterih državah članicah, kot sta Belgija in Nemčija, ostale sorazmerno odporne na vplive krize, delno zaradi ureditev krajšega delovnega časa in drugih ukrepov (grafični prikaz 1).

Grafični prikaz 1: Delež spremembe v zaposlenosti v državah članicah EU od drugega trimesečja 2008 do drugega trimesečja 2009

(...PICT...)

Vir: Eurostat, nacionalni računi. Podatki niso sezonsko prilagojeni zaradi primerjave s predhodnim letom.

…vendar je naraščanje brezposelnosti do zdaj omejeno

Kljub jasnim znakom poslabšanja se je evropski trg dela do zdaj držal sorazmerno dobro glede na to, da se je gospodarska recesija pojavila nepričakovano. Brezposelnost se je sicer povečala (grafični prikaz 2), vendar manj kot bi lahko pričakovali zaradi silovitosti recesije in strmega padca zaupanja. V EU je bil v primerjavi z ZDA gospodarski upad izrazitejši in tudi zmanjšanje poslovnega zaupanja je bilo večje, vendar se je do septembra 2009 stopnja brezposelnosti v EU glede na prejšnje leto povečala za 2,1 odstotnih točk, medtem ko je v ZDA zrasla za občutnih 3,6 odstotnih točk. Stopnja brezposelnosti v EU kljub temu narašča od lanske pomladi, septembra 2009 pa je zrasla na 9,2 %, kar je povečanje za 2,5 odstotnih točk v primerjavi s pomladjo 2008. Celotna brezposelnost je zrasla za več kot tretjino (38 %), s šestih milijonov na 22,1 milijona.

Grafični prikaz 2: Stopnje brezposelnosti v državah članicah EU

(...PICT...)

(...PICT...)

Vir: Eurostat, serijske publikacije o brezposelnosti. Podatki so sezonsko prilagojeni.

Opomba: primerjava podatkov za Združeno kraljestvo od julija 200 do julija 2009, za Estonijo, Grčijo, Italijo in Romunijo od drugega trimesečja 2008 do drugega trimesečja 2009.

…med najbolj prizadetimi so do zdaj mladi, nizko kvalificirani in migranti, med temi kategorijami pa tisti z začasno zaposlitvijo…

Kriza ne prizadeva enako moških in žensk. Sprva je recesija prizadela bolj moške kot ženske, saj med zaposlenimi v večini sektorjev, ki so bili najbolj izpostavljeni vplivom krize, prevladujejo moški. [1] Vendar so bile v zadnjih mesecih zelo prizadete tudi zaposlene ženske, kar je posledica širjenja krize na druge sektorje, ki so glede na spol zaposlenih bolj uravnoteženi kot najprej prizadeti sektorji. Močno je narasla tudi brezposelnost med mladimi, zlasti med moškimi, in potreba po uvedbi ukrepov za boj proti brezposelnosti med mladimi je vse večja. Najbolj prizadeti so bili tudi nizko kvalificirani in migranti z nizko stopnjo izobrazbe, kar je deloma posledica zaposlenosti v sektorjih in na delovnih mestih, ki so bili najbolj izpostavljeni vplivom recesije, kot so gradbeništvo ter nizko kvalificirana ročna in osnovna delovna mesta. Z vidika vrste zaposlitve so bili sorazmerno najbolj izpostavljeni izgubi službe tisti z začasnimi pogodbami o zaposlitvi. Vse te kategorije so tradicionalno najbolj prikrajšane skupine na trgu dela, sedanja recesija pa je njihov položaj še poslabšala.

Grafični prikaz 3: Naraščanje stopenj brezposelnosti po spolu, starosti, kvalificiranosti in narodnosti od drugega trimesečja 2008 do drugega trimesečja 2009

(...PICT...)

(...PICT...)

Vir: Eurostat, Raziskava o delovni sili EU. Podatki niso sezonsko prilagojeni.

...verjetno je, da se bodo razmere na trgu dela še poslabšale, preden se bo gibanje obrnilo

Kljub nedavnim spodbudnim znakom oživljanja gospodarstva bo celoten vpliv gospodarske krize na trge dela vsaj deloma opazen šele pozneje. Na splošno so trgi dela dokazali svojo odpornost, vendar se pričakuje, da bo EU v obdobju 2009–2010 izgubila približno 7,5 milijonov delovnih mest, ob tem pa naj bi brezposelnost do leta 2010 zrasla na približno 10,3 %, kar je več kot 3 odstotne točke več glede na leto 2008. Zgodovina kaže, da se zaposlenost odzove na gospodarske razmere z določenim zamikom, in večina analiz napoveduje, da bo gospodarska rast kljub oživitvi, ki naj bi se začenjala, ostala omejena še nekaj let. Glavne posledice močne gospodarske recesije jeseni lansko leto so se v letu 2009 šele začele kazati in lahko se pričakuje, da se bodo razmere na trgu dela slabšale še nekaj časa tudi po ponovni vzpostavitvi gospodarske rasti.

Znaki kažejo na znatno kopičenje delovne sile, saj je bila večina prilagoditev očitno do zdaj usmerjena bolj v zmanjševanje produktivnosti kot v zmanjševanje števila zaposlenih. Kompromisne rešitve pri plačah, v zameno za stabilno zaposlitev, so bile drugi način prilagoditve na zmanjševanje povpraševanja in gospodarsko recesijo.

Na splošno se je trg dela EU na krizo odzval večinoma z zmanjševanjem produktivnosti dela in ne s krčenjem zaposlovanja. Avstrija, Belgija, Nemčija, Italija in Nizozemska so prilagodile svoje trge dela večinoma z zniževanjem produktivnosti, ob tem pa ohranile skoraj enako stopnjo zaposlenosti. Večje kopičenje delovne sile je rezultat prepričanja podjetij, da je del padca proizvodnje začasen (in bodo zato skušala preprečiti izgubo za podjetje specifičnega človeškega kapitala), ter prizadevanj na politični ravni za omejitev naraščanja brezposelnosti, na primer s pomočjo ureditev kratkoročne zaposlitve.

Vendar sta manjša proizvodnja in kopičenje delovne sile znatno povečala stroške dela na enoto. Če se produktivnost dela ne vrne na običajno raven, stroški dela na enoto ne znižajo in cenovna konkurenčnost podjetij ne izboljša, obstaja veliko tveganje, da se to kopičenje delovne sile v prihodnjih mesecih sprosti, kar bi brezposelnost še povečalo, razen če se gospodarska dejavnost bistveno ne okrepi.

2. DOSEDANJI ODZIVI POLITIKE

Svežnji fiskalnih spodbud in nacionalni načrti za oživitev vključujejo ukrepe za zaposlovanje [2]...

EU in njene države članice, vključno s centralnimi bankami, so se na težko krizo odzvale z obsežnim političnim ukrepanjem. Nacionalni načrti za oživitev vključujejo določbe za zaposlovanje, izobraževanje, usposabljanje in socialne politike. Celoten sveženj spodbud v programih za oživitev držav članic EU je obsežen in znaša 1,8 % BDP (grafični prikaz 4). Države članice se med seboj razlikujejo glede na obseg svežnjev spodbud ter vplivov krize na rast in brezposelnost. Nekatere države članice, na primer Latvija in Litva, so bile še posebej prizadete in so se morale zateči k obsežnim programom za proračunsko konsolidacijo. Ukrepi v podporo normalnemu delovanju trga dela in povečanju kupne moči gospodinjstev predstavljajo skoraj polovico ukrepov za oživitev, ki so jih uvedle države članice. Avstrija, Belgija, Finska, Nemčija, Španija, Švedska in Združeno kraljestvo so uvedli največje fiskalne spodbude za ukrepe v teh dveh kategorijah.

Grafični prikaz 4: Pregled financiranja ukrepov v načrtih za oživitev držav članic EU

(...PICT...)

Opomba: Za Madžarsko se poroča o bruto financiranju v višini 1,45 %.

Vir: Službe Komisije.

…pri čemer se ukrepi za zaposlovanje držav članic osredotočajo na tri dogovorjene prednostne naloge EU…

Odziv zaposlitvene politike je zajel tri prioritetne naloge, ki jih je odobril Evropski svet: ohranjanje zaposlenosti, ustvarjanje novih delovnih mest in spodbujanje mobilnosti; nadgrajevanje znanja in spretnosti ter zadovoljevanje potreb trga dela; povečevanje dostopa do zaposlitve in podpiranje gospodinjstev.

Na splošno so se trgi dela EU na upad povpraševanja sprva odzvali bolj s prilagajanjem proizvodnje in celotnega delovnega časa kot z zmanjševanjem stopenj zaposlenosti. Programi nadomestil za čas čakanja, ki so delodajalcem omogočili začasno državno pomoč za dopolnitev plač delavcev, ki delajo s skrajšanim delovnim časom, so zaščitili evropska delovna mesta pred začetnim vplivom recesije. Dejansko dosedanja sorazmerna odpornost trga dela EU deloma kaže povečano uporabo teh notranjih prilagoditvenih ukrepov (npr. delna brezposelnost in skrajšani delovniki, začasna zaprtja itd.), katerih namen je ohraniti obstoječa delovna mesta in povečati zaposljivost delavcev, vključno z najbolj ranljivimi, z okrepljenimi programi usposabljanja (Ciper, Nemčija, Španija, Madžarska, Irska, Italija, Litva, Nizozemska, Avstrija, Portugalska), ter podpreti prehajanje med delovnimi mesti (Ciper, Češka, Španija in Nizozemska). Te ureditve so bile najbolj učinkovite, ko so vključevale določbo, ki je upravičenost podredila predhodno določenim merilom, kot je sodelovanje na usposabljanjih, povezanih z delom, za boljšo zaposljivost delavcev in morebitne lažje prehode na nova delovna mesta, kot na primer na Češkem in Nizozemskem, kjer so bila usposabljanja obvezna za vse delavce s krajšim delovnim časom, pa tudi v Avstriji, Belgiji, Nemčiji in na Madžarskem. Strožji pogoji za podjetja, npr. v Avstriji, na Madžarskem, Nizozemskem in v Sloveniji, naj bi tudi omejili tveganje za neproduktivne stroške ali podaljševanje včasih neizbežnega prestrukturiranja podjetja/proizvodnega obrata.

Zaradi krize so se v večini držav okrepile priložnosti in spodbude za usposabljanje, ob tem pa je usposabljanje na delovnem mestu vse bolj prepoznavno kot ključno orodje za izboljšanje zaposljivosti zaposlenih. Za boljše zadovoljevanje potreb trga dela se je več držav članic osredotočilo na posodobitev in izboljšanje upravne zmogljivosti zavodov za zaposlovanje. Več nacionalnih zavodov za zaposlovanje (npr. v Združenem kraljestvu, na Nizozemskem, v Belgiji, Nemčiji, na Finskem in Švedskem) je uvedlo posebne sheme za zgodnje ukrepanje – pogosto s sodelovanjem socialnih partnerjev, občinskih organov in drugih zainteresiranih strani trga dela. Namen teh shem je zagotoviti tistim, ki jim grozi odpuščanje, hitre in varne prehode ter tako preprečiti dolgotrajno brezposelnost.

Veliko držav članic je v okviru svojih svežnjev za oživitev sprejelo ukrepe v podporo dohodkom svojih najranljivejših državljanov, npr. s povečevanjem minimalnega dohodka ali minimalne plače, povečanjem upravičenosti do nadomestil za brezposelnost ali trajanja takšnih nadomestil, krepitvijo drugih socialnih prejemkov, uvedbo znižanja davkov ali oprostitve plačila davkov za posebne skupine. Poleg tega jih več vlaga v infrastrukturo za zdravstveno varstvo, dolgotrajno oskrbo, otroško varstvo ali socialna stanovanja. Takšna vlaganja imajo dvojni cilj spodbujanja zaposlovanja in izboljšanja dostopa do socialnih storitev za vse, vključno z najranljivejšimi. To je zlasti pomembno za podporo zaposlovanju žensk in enakosti med spoloma ter za preprečevanje dolge odsotnosti nekaterih delavcev s trga dela, kot se je to dogajalo v prejšnjih recesijah.

Sprejela se je vrsta ukrepov, s katerimi se je podprlo aktivno vključevanje najbolj oddaljenih od trga dela in spodbudilo zaposlovanje tistih, ki so najbolj izpostavljeni tveganju izključenosti: okrepitev zavodov za zaposlovanje z omogočanjem večje individualne podpore (Bolgarija, Danska, Nemčija, Grčija, Španija, Francija, Litva, Nizozemska, Portugalska, Avstrija, Slovenija, Združeno kraljestvo); razširitev dostopa do usposabljanja (Bolgarija, Češka, Nemčija, Grčija, Francija, Finska, Irska, Litva, Portugalska, Združeno kraljestvo); subvencioniranje zaposlovanja najbolj oddaljenih od trga dela (Francija, Madžarska, Litva) in zlasti spodbujanje zaposlovanja invalidov (Španija, Romunija). Mnoge države članice so začasno znižale prispevke za socialno varnost, da bi povečale povpraševanje po delovni sili med krizo; posebni ukrepi se nanašajo na starejše delavce in skušajo preprečiti uporabo shem zgodnjega upokojevanja (Poljska, Portugalska).

3. POLITIČNI OKVIR

Tri prednostne naloge, ki jih je opredelil Evropski svet, sestavljajo ustrezen politični okvir:

Ohranjanje zaposlenosti, ustvarjanje novih delovnih mest in spodbujanje mobilnosti

Čeprav neposredno in na daljši rok še ni podrobno ocenjeno, kako so ukrepi za spodbude in oživitev učinkovali na zaposlovanje, je do zdaj jasno, da so bili učinkoviti pri zajezitvi rasti brezposelnosti v več državah, kar zlasti velja za ureditve krajšega delovnega časa. Podatki kažejo, da so ukrepi najbolj učinkoviti, če se pripravljajo skupaj s socialnimi partnerji, ter da se z izdatki za spodbude ne sme zamujati zaradi zapletenih postopkov prijave.

Glede na pričakovano nadaljnjo rast brezposelnosti lahko ureditve krajšega delovnega časa še naprej služijo svojemu namenu, če so dejansko začasne in dobro ciljno usmerjene ter se uporabljajo samo za podjetja, kjer se padec povpraševanja lahko pripiše izjemnim in začasnim okoliščinam. Zaradi spremenljivih pogojev na trgu dela se morajo merila za upravičenost, trajanje in namembnost proračunskih sredstev teh ureditev pregledati vsakih šest mesecev, da se omogoči izboljšanje usmerjenosti in upravljanja z viri. Ker bi lahko ukrepi krajšega delovnega časa v podjetjih povzročili prekomerno število zaposlenih, jih je treba dopolniti z ukrepi, ki podpirajo zaposljivost in lajšajo prehode na trgu dela.

Glede na usklajenost z dolgoročnimi cilji ureditve krajšega delovnega časa omogočajo predvsem varnost delavčeve trenutne zaposlitve; ko delavec zapusti zaščiteno delovno mesto, te varnosti ni več. V skladu z dolgoročnim pristopom prožne varnosti je bistveno zagotoviti splošnejšo varnost zaposlitve, ki bo ljudem omogočila prehode v produktivnejše gospodarske sektorje, če bo to potrebno. Ena izmed možnosti je povezovanje ureditev krajšega delovnega časa z usposabljanjem ter uvedba ali razširitev sistema dohodkovne podpore ali davčnih olajšav. Glede na resnost in naravo krize je zelo verjetno, da bo po ponovni oživitvi gospodarstva potrebno obsežno prestrukturiranje (npr. v gradbeništvu, finančnih storitvah, avtomobilski industriji). To pomeni, da je možno, da se odpuščanja, do katerih do zdaj še ni prišlo, uresničijo kasneje, predvsem če bo za oživitev potrebno veliko časa.

Da bi se izboljšale razmere na trgih dela, je treba okrepiti prizadevanja za odpiranje novih delovnih mest. Veliko držav članic je že uvedlo finančne spodbude in subvencioniranje zaposlovanja, da bi obdržale stara ali ustvarile nova delovna mesta za nekatere skupine delavcev. Z zmanjševanjem formalnosti in upravnih obveznosti za podjetja ter večjo dostopnostjo financiranja in podpornih storitev za nove podjetnike in mlada podjetja se lahko olajša odpiranje novih podjetij in naložb v njihovo rast. Razmisliti bi bilo treba o spodbujanju naložb v inovativne in rastoče sektorje (kot so zelena in tudi bela delovna mesta). Poleg tega je sektor socialne ekonomije pomemben vir novih delovnih mest, saj je manj odvisen od poslovnega cikla in pogosto omogoča delovno intenzivne in socialno koristne storitve.

Nadgrajevanje znanja in spretnosti ter usklajevanje s potrebami na trgu dela:

Zaradi naraščajoče brezposelnosti in zmanjševanja števila prostih delovnih mest je bistveno vzpostaviti učinkovite aktivacijske sisteme. Sicer je pomembno poudariti odgovornosti, ki jih imajo iskalci zaposlitve, vendar bi bilo treba omogočiti tudi visoko kakovostne storitve in programe za iskanje zaposlitve ter zadostne nadomestne dohodke, zlasti za ljudi z zelo slabimi zaposlitvenimi možnostmi.

Za boj proti brezposelnosti je treba okrepiti aktivne politike trga dela, izboljšati usmerjenost programov in storitev ter povečati zmogljivost zavodov za zaposlovanje. Namen je posameznikom zagotoviti varne poklicne poti (razvoj spretnosti, zaposljivost in varnostne mreže socialne zaščite), hkrati pa podjetjem kljub veliki nestanovitnosti na trgu dela in grožnjah (množičnih) odpuščanj omogočiti varnost zaposlovanja. Glede moških in žensk, ki imajo težave pri iskanju nove zaposlitve, bi bilo treba razmisliti o pristopu, ki daje prednost usposabljanju. V negotovih časih sta izpopolnjevanje obstoječih spretnosti in pridobivanje novih ključna za zagotavljanje prilagodljivosti in zaposljivosti. Ponudniki izobraževanj in usposabljanj bi se v času krize morali prilagajati vse večjim potrebam trga dela. Aktivne politike trga dela morajo vključevati tudi potrebe mladih ljudi, ki zaradi pomanjkanja delovnih izkušenj pogosto težko dostopajo do podpornih shem in najdejo prvo zaposlitev.

Poklicna, sektorska in geografska mobilnost lahko olajša prehode na nova delovna mesta in pomaga preprečevati dolgotrajno brezposelnost. Za zgodnje ukrepanje je potrebno neprestano sodelovanje med zavodi za zaposlovanje in delodajalci, da se posreduje, preden se odpuščanja dejansko začnejo izvajati. Tesnejše sodelovanje med zavodi za zaposlovanje, javnimi organi, ponudniki usposabljanj in predvsem delodajalci in socialnimi partnerji je prav tako ključnega pomena za zagotavljanje ustreznih storitev, vključno s programi dokvalificiranja in prerazporejanja ter vajeništvom za mlade. Takšno sodelovanje je nujno potrebno tudi pri pripravi delovne sile za nova delovna mesta v prihodnosti, predvsem v rastočih sektorjih.

Povečevanje dostopa do zaposlitve in podpiranje gospodinjstev:

Eden izmed ključnih elementov večjega dostopa do zaposlitve in motivacije do dela je oblikovanje obdavčenja in sistema socialnih dajatev. V ta namen se morajo aktivne politike trga dela in sistemi davkov in socialnih dajatev še bolj dopolnjevati. Nekateri vidiki sistemov davkov in socialnih dajatev, kot so pasti brezposelnosti in skupno obdavčevanje družine, lahko odvračajo osebe, ki so drugi vir zaslužka v gospodinjstvu, in tiste, ki so odgovorne za vzdrževanje drugih družinskih članov, da bi se vrnile na trg dela ali ostale na njem, zlasti za polni delovni čas. Da bi se zadržalo starejše delavce na trgu dela, je treba preprečiti možnosti predčasne zapustitve trga dela. Zniževanje stroškov dela, ki ne spadajo v plačo, bi lahko bilo koristno pri spodbujanju zlasti tistih, ki so večkratno prikrajšani (slabše usposobljeni, mladi in starejši delavci), da ostanejo na trgu dela.

Dvigovanje dohodninskega praga, pod katerim je oseba v celoti opravičena davka, je lahko za tiste z nizkimi zaslužki pomembna in ciljno usmerjena davčna olajšava. Švedska je uvedla davčne olajšave na prihodke iz pridobitne dejavnosti. To je v skladu z dolgoročnimi cilji povečanja donosnosti dela in naj bi imelo pozitivne učinke na dolgotrajno brezposelnost.

Zmanjševanje stroškov dela, ki ne spadajo v plačo, je pomemben ukrep za povečevanje in tudi ohranjanje zaposlenosti, vendar je tveganje za neproduktivne stroške veliko: za delodajalce bi se moralo zniževanje davkov, prispevkov za socialno varnost in drugih stroškov dela, ki ne spadajo v plačo, uporabljati samo, če imajo ti ukrepi neposreden učinek na odločitev delodajalca o zaposlovanju ali ohranjanju delovne sile – na primer, da se podjetjem omogoči subvencioniranje pogodb za krajši delovni čas pod ugodnejšimi pogoji. Če ni nobenega takojšnjega učinka na zaposlovanje, bi bili kratkoročno učinkovitejši drugi začasni enakovredni načini javnofinančne porabe, katerih namen je spodbuditi rast zaposlovanja neposredno v delovno intenzivnih sektorjih z ozkimi grli glede usposobljenosti (npr. v zdravstvenem sektorju).

Vse dokler oživitev ne bo potrjena, bo potrebnih še veliko prizadevanj v podporo prihodkom gospodinjstev, čeprav se glede tega države članice zelo razlikujejo. Dajatve so ponekod prenizke ali pa je njihovo trajanje časovno zelo omejeno. Po drugi strani je treba ustrezno opredeliti sistem in višino dajatev, da dajatve ne bi odvračale upravičencev od sprejemanja ponujene zaposlitve. Delavci s pogodbami za določen in krajši delovni čas bi tudi morali biti upravičeni do zavarovanja za primer brezposelnost in druga socialna tveganja. Več pozornosti bi bilo treba nameniti tudi samozaposlenim osebam, ki pogosto niso zavarovane za primer izgube zaposlitve, in mladim, katerih položaj je še posebej težek.

Neposredni socialni transferji imajo ključno vlogo pri zmanjševanju negativnih socialnih vplivov, saj na hiter način dosežejo tiste, ki pomoč najbolj potrebujejo, in omogočajo neposredno pozitivno spodbudo za gospodarstvo. Javni organi lahko uporabijo obstoječe kanale, da gospodinjstvom omogočijo dajatve, in zato brez težav uveljavijo merila dodeljevanja. Dajatve bi morale biti oblikovane tako, da bi podprle aktivnost in prilagajanje spremembam ter tako prispevale k boljšemu delovanju trga dela, ko si gospodarstvo opomore. Vendar pa vladni dohodkovni transferji za gospodinjstva črpajo iz omejenih sredstev, kar pogosto neposredno povečuje stopnje državnega dolga. Posledica teh transferjev je lahko tudi odvisnost od dajatev, rezultat pa zmanjšanje ponudbe delovne sile ter posledično nezadostno in pomanjkljivo delovanje trgov dela. Zato se morajo izdatki za dajatve zmanjšati, ko si trg dela opomore.

Delavci s pogodbami za določen čas so bili množično odpuščeni predvsem v državah, kjer obstaja neravnovesje med negotovimi pogodbami o kratkotrajnem delu in pogodbami za nedoločen čas. Države članice so za večje pravice te skupine delavcev uvedle različne pristope: nekatere so v okviru nove zakonodaje za boj proti krizi omejile zgornjo mejo trajanja pogodbe za določen čas na dve leti; druge so to mejo razširile na več kot dve leti. V vseh primerih je ključno, da socialni partnerji in pristojni organi z medsebojnim sodelovanjem zagotavljajo, da kar čim več delavcev ostane na trgu dela ter da zakonodaja s področja zaposlovanja in pogodbene določbe omogočajo ustrezne pravice in obveznosti za delavce in delodajalce. Zato se je treba boriti proti segmentaciji trgov dela z uporabo reform v skladu z načelom prožne varnosti, ki ne poudarja več zaščite, vezane na delovno mesto, temveč varnost zaposlitve na trgu.

4. PET KLJUČNIH UKREPOV ZA LETO 2010 IN NAPREJ

Resnost sedanje recesije opravičuje nadaljevanje in dodatno krepitev politik trga dela ter zagotavljanje dohodkovne podpore za tiste, ki pomoč najbolj potrebujejo, čeprav se predvideva, da se bo BDP v prihodnjem letu le počasi dvignil. Ko bo gospodarstvo začelo ponovno rasti, bo treba kratkoročne krizne ukrepe postopoma zamenjati s strukturnimi reformami trga dela, usmerjenimi v spodbujanje potencialne rasti ter vključevanje ljudi na trg dela, kot je nedavno poudaril Odbor za zaposlovanje [3]. Za takšno vključevanje je treba dvigniti dejansko upokojitveno starost, in sicer s politikami trga dela, usmerjenimi v spodbujanje boljšega pristopa k upravljanju težav, povezanih s starostjo zaposlenih, ter obsežnimi reformami zaposlitvenih spodbud v okviru pokojninskih sistemov omogočiti ljudem, da delajo dlje, ter jih za to tudi motivirati. Prožna varnost in aktivno vključevanje sta zato ustrezen okvir, ki državam članicam omogoča, da sprejemajo primerne kombinacije prednostnih nalog glede na svoje trge dela ter socialne razmere in izzive. Posebej pomembne so strategije prožne varnosti, ki lajšajo prehode v zaposlitev, odpravljajo ovire za participacijo in omogočajo prehode na višja delovna mesta na trgu dela. V skladu s skupnimi načeli prožne varnosti EU ima pet ključnih ukrepov bistveno vlogo pri blaženju negativnih vplivov krize na zaposlovanje ter spodbujanju ponovne trajnostne rasti zaposlovanja po koncu krize.

1. Nalagati v usposabljanje in učinkovite ukrepe za trg dela za preprečevanje dolgotrajne brezposelnosti

Najpomembnejša prednostna naloga pri preprečevanju nastanka strukturne brezposelnosti so naložbe v učinkovite ukrepe za trg dela, ustrezna socialna zaščita in primerne ureditve za izobraževanje in usposabljanje. Z ohranjanjem zaposlenih moških in žensk na trgu dela se veča število davčnih zavezancev in plačnikov dajatev za socialno varnost, kar prispeva k vzdržnosti javnih financ, makroekonomski stabilnosti in dobremu delovanju sistemov socialne zaščite. Treba je okrepiti zavode za zaposlovanje, da bodo lahko dosegli tiste, ki pomoč najbolj potrebujejo, vključno z mladimi in delavci, ki jim grozi odpuščanje. Ukrepi morajo biti pravočasni, ciljno usmerjeni in usklajeni z drugimi ukrepi, s katerimi se skuša ustvariti delovna mesta, ki bodo z vidika varnih prehodov za zaposlene ekonomsko bolj privlačna in zadovoljujoča, ter zmanjšati nedejavnost in trajanje obdobij brezposelnosti. To bi se moralo dopolnjevati z ukrepi, s katerimi bi se ljudem omogočilo, da ostanejo dlje na trgu dela, ter jih za to tudi motivirati s politikami trga dela, usmerjenimi v spodbujanje boljšega pristopa k upravljanju težav, povezanih s starostjo zaposlenih, ter obsežnimi reformami zaposlitvenih spodbud v okviru pokojninskih sistemov. Najboljše rezultate dajeta individualizirana podpora z osredotočanjem na iskanje zaposlitve za visoko zaposljive ljudi ter obsežnejša in bolj prilagojena pomoč težje zaposljivim. Brezposelnim, delavcem na skrajšanih delovnikih in zaposlenim v neperspektivnih sektorjih bi bilo treba omogočiti nadgrajevanje znanja in spretnosti ter programe preusposabljanja. Ti programi bi morali biti oblikovani za prilagoditev znanju in spretnostim, ki bodo potrebni na trgu dela v prihodnosti, ter pripravo na oživitev gospodarstva.

Države članice so spodbujene k boljšemu izkoristku obstoječih evropskih skladov, zlasti Evropskega socialnega sklada in Evropskega sklada za regionalni razvoj, da bi se podprli ukrepe za oživitev, vključno s krepitvijo učinkovitosti in zmogljivosti zavodov za zaposlovanje, ter bi se povečala učinkovitost in uspešnost storitev za iskalce zaposlitve ter za delavce in podjetja v fazi prestrukturiranja.

2. Pomagati podjetjem pri ustvarjanju novih delovnih mest

Bistveno je, da se spodbuja ustvarjanje novih delovnih mest z omogočanjem lažjega odpiranja novih podjetij in krepitvijo storitev za pomoč novim podjetnikom in podjetjem. Izkoristiti bi bilo treba predvsem mnoge možnosti ustvarjanja novih podjetij pri ženski populaciji. Treba je nadaljevati s prizadevanji za lažji dostop do financiranja in razpoložljivost posojil, pa tudi spodbujanje podjetij, da ustvarijo nova ali ohranijo stara delovna mesta ter zagotavljajo vajeništvo. Okrepljen in bolj konstruktiven dialog s socialnimi partnerji je bistven za zagotovitev, da je rast plač usklajena s produktivnostjo ter razmerami v sektorju in na lokalnem trgu dela.

Evropski socialni sklad, Evropski sklad za regionalni razvoj in drugi evropski skladi se lahko bolje izkoristijo za spodbujanje podjetništva, samozaposlitve ter podporo MSP-jem in mikropodjetjem. Finančne spodbude za inovacije in usposabljanje lahko pomagajo izkoristiti potencial rastočih sektorjev, novih tehnologij in novih načinov poslovanja, ob tem pa razvijati socialno gospodarstvo.

3. Ohraniti delovna mesta s prožno ureditvijo dela

Zaradi rasti brezposelnosti je notranja prožnost najpomembnejše orodje za ohranjanje delovnih mest. Ureditve krajšega delovnega časa lahko v letu 2010 še vedno veljajo za učinkovit način ohranjanja delovnih mest za delavce, ki bi bili drugače odpuščeni, kar velja tudi za MSP-je. S temi shemami se lahko kratkoročno ublaži socialni vpliv krize, podjetjem prihrani veliko stroškov odpuščanja in (ponovnega) zaposlovanja ter prepreči izgubo za podjetje specifičnega človeškega kapitala. Vendar je treba te ureditve oblikovati na gospodaren in trajnosten način: združiti bi jih bilo treba s (ponovnim) usposabljanjem in jih uporabljati zgolj v podjetjih s trdnimi temelji, njihovo trajanje in kriteriji za upravičenost pa bi se morali redno preverjati. V sektorjih in podjetjih, ki se spopadajo s strukturnimi izgubami zaradi zunanje konkurenčnosti, je treba ukrepe usmeriti na usposabljanje delovne sile za znanje in spretnosti, potrebne na novih delovnih mestih, in tako olajšati prehod na rastoče dejavnosti.

4. Podpreti mlade in tiste, ki jih je kriza najbolj prizadela

Največja nevarnost rastoče brezposelnosti je možna trajna izključenost. Že v običajnih okoliščinah mladi ljudje, zlasti nižje kvalificirani in tisti na robu, težje vstopijo na trg dela ali se nanj vrnejo. Okrepiti bi bilo treba ukrepe za podporo zaposlovanja ranljivih skupin, zlasti z ekonomsko privlačnejšimi delovnimi mesti, dohodkovno podporo, ciljno usmerjenim zniževanjem stroškov dela, ki ne spadajo v plačo, ter drugimi načini subvencioniranja. Zlasti za mlade se lahko prehod iz šole v zaposlitev olajša z omogočanjem delovnih izkušenj in vajeništva ter inovativnimi učnimi metodami, kot je projektno učenje. Prožni načini učenja lahko prispevajo k postopnem obvladovanju novega znanja in spretnosti ter usposobljenosti, omogočajo napredovanje v sistemu izobraževanja in usposabljanja ter na delovnem mestu. Ključna prednostna naloga za nižje usposobljene in starejše brezposelne je, da ohranijo svojo zaposljivost z ustreznim usposabljanjem. Trajna izključenost je še posebej nevarna za ženske, zlasti tiste, ki skrbijo za vzdrževane člane, saj so že zdaj najpogosteje med nedejavnimi osebami, tistimi, ki neprostovoljno delajo za krajši delovni čas, in osebami, ki so drugi vir zaslužka v gospodinjstvu. Da bi preprečili izstop s trga dela zaloge ženske delovne sile in v celoti izkoristili njihov potencial, so potrebni posebni ukrepi. Iskanje službe in spodbude za dohodkovno podporo za ranljive iskalce zaposlitve je treba bolje uskladiti, njihov učinek pa podrobno spremljati, da bi se preprečili preveliki neproduktivni stroški in negativen vpliv na sisteme socialne zaščite. Poslovni modeli zavodov za zaposlovanje bi se morali razviti na podlagi učinkovitega sodelovanja z drugimi vladnimi, nevladnimi in zasebnimi organizacijami (npr. občinami, nevladnimi organizacijami, gospodarskimi zbornicami, ponudniki izobraževanj, zaposlitvenimi agencijami) in predvsem s podjetji in socialnimi partnerji za izgradnjo javno-zasebnega partnerstva.

5. Izboljšati položaj ljudi z nestandardnimi pogodbami o zaposlitvi

Rast brezposelnosti in njen socialni strošek sta nesorazmerna v razmerju do delavcev z začasnimi in drugimi nestandardnimi pogodbami o zaposlitvi, ki pogosto nimajo ustreznega kritja v sistemih zavarovanja za primer brezposelnosti in aktivnih politikah trga dela (ki so običajno vezane na dajatve). V sedanjih okoliščinah je bistvenega pomena izboljšati varnost zaposlitve in podpreti prehode. Treba se je boriti tudi proti segmentaciji trgov dela z uporabo reform v skladu z načelom prožne varnosti, ki ne poudarja več zaščite, vezane na delovno mesto, temveč varnost zaposlitve na trgu. Socialni dialog lahko pomaga zagotavljati, da kar največ delavcev ostane na trgu dela ter da zakonodaja s področja zaposlovanja in socialne varnosti omogoča ustrezne pravice in obveznosti za delavce in delodajalce glede vseh vrst pogodb o zaposlitvi.

[1] „Rast, delovna mesta in socialni napredek v EU“, Odbor za socialno zaščito, september 2009.

[2] Komisija bo nadaljevala s spremljanjem odzivanja na krizo v tesnem sodelovanju z Odborom za zaposlovanje, Odborom za socialno zaščito in Odborom za ekonomsko politiko. Obširnejši pregled ukrepov za zaposlovanje, ki so jih uvedle države članice, je na voljo na spletni strani: http://www.eu-employment-observatory.net/resources/meetings/MISEPSwedenSummaryTables.pdf.

[3] „Vključimo več ljudi na trg dela“, EMCO ADHOC/18/201000.

--------------------------------------------------