Povzetek

I. Program Leonardo da Vinci je bil zasnovan za izvajanje politike Evropske unije za poklicno izobraževanje in usposabljanje. Projekti mobilnosti, ki so največji del programa, omogočajo organizacijam v poklicnem izobraževanju in usposabljanju, da svoje udeležence pošljejo v neko drugo evropsko državo in jim tako omogočijo izboljšati kompetence, znanje in spretnosti.

II. Skupno odgovornost za program ima Evropska komisija, ki v sodelovanju z nacionalnimi organi – običajno ministrstvi za šolstvo – spremlja in nadzira njegovo izvajanje v posameznih sodelujočih državah. Operativna odgovornost za vodenje projektov mobilnosti pa je v celoti prenesena na nacionalne agencije, ki so jih imenovale države članice.

III. Sodišče je ugotavljalo, ali je od zasnove in upravljanja programa mobilnosti v okviru programa Leonardo da Vinci programa vseživljenjskega učenja (2007–2013) mogoče pričakovati dobre rezultate.

IV. Ugotovitve Sodišča se nanašajo na revizijo, izvedeno v Komisiji in šestih sodelujočih državah, izbranih za to revizijo. Ker je program Leonardo eden od štirih programov izobraževanja in usposabljanja, vključenih v program vseživljenjskega učenja Komisije, so mnoge revizijske ugotovitve pomembne tudi za druge dele tega programa. Sodišče je ugotovilo, da:

- je Komisija pri snovanju sedanjega programa Leonardo da Vinci (2007–2013) upoštevala svoje obvezne evalvacije predhodnega programa, ni pa sistematično upoštevala drugih pomembnih študij in poročil;

- je Komisija uvedla ustrezen sistem upravljanja življenjskega ciklusa projektov za program Leonardo, vendar je imel sistem IT, ki ga je podpiral, nekaj velikih pomanjkljivosti;

- je bilo upravljanje operativnih elementov programa, vključno z oglaševanjem in promocijo programa ter letnim ciklusom načrtovanja, v glavnem dobro, vendar Komisija ni obravnavala težav prijaviteljev pri iskanju partnerjev in ni zagotovila kakovosti ocenjevanja prijav za dotacije, ki so ga izvajale nacionalne agencije;

- je bil vzpostavljen sistem poročanja, vendar zaenkrat Komisiji še ne omogoča merjenja rezultatov in učinkov programa. Sistem poročanja o rezultatih in učinkih programa Leonardo je pomanjkljiv. Komisija je začela uvajati celovit sistem za merjenje učinka programa Leonardo, vendar uvajanja do tretjega leta izvajanja programa še ni zaključila;

- so bile kontrole na ravni nacionalnih agencij v skladu z navodili Komisije;

- obstajajo slabosti pri sekundarnih kontrolah nacionalnih agencij, ki jih opravljajo državni organi;

- velja splošen sklep, da je od zasnove in upravljanja programa mobilnosti v okviru programa Leonardo da Vinci mogoče pričakovati dobre rezultate. Komisija je začela uvajati celovit sistem za merjenje učinka programa Leonardo, vendar uvajanja do tretjega leta izvajanja programa še ni zaključila. Zato tudi še ne more oceniti, kako so cilji doseženi tri leta po začetku programa, kar je približno polovica njegovega trajanja.

V. Na podlagi teh opažanj Sodišče Komisiji priporoča, naj izboljša svoj podporni sistem IT, zagotovi kvalitativne povratne informacije o letnem načrtovanju dela, zagotovi več pomoči pri iskanju partnerjev gostiteljev, še naprej razvija in spremlja postopke za ocenjevanje prijav za projekte, nemudoma dokonča oblikovanje specifičnih, merljivih, dosegljivih, realističnih in časovno opredeljenih (SMART) ciljev in kazalnikov uspešnosti, izboljša ocenjevanje rezultatov, se osredotoča bolj na učinek programa ter v prihodnosti zagotovi, da bo za vsak naslednji program že od začetka vzpostavljen sistem za merjenje učinka.

Uvod

1. Evropski svet je marca 2000 v Lizboni določil strateški cilji, da mora Evropska unija do leta 2010 postati najbolj dinamično gospodarstvo, temelječe na znanju, na svetu, ter prepoznal pomembno vlogo, ki jo ima izobraževanje kot sestavni del gospodarskih in socialnih politik. Temelji za evropsko sodelovanje v poklicnem izobraževanju in usposabljanju so bili postavljeni v poznejšem kopenhagenskem procesu [1], ki je kot cilj določil povečanje prostovoljnega sodelovanja zaradi spodbujanja vzajemnega zaupanja, preglednosti in priznavanja kompetenc in kvalifikacij, s čimer je bila postavljena osnova za povečanje mobilnosti in olajšanje dostopa do vseživljenjskega učenja.

2. Evropska komisija je pod skupno streho programa vseživljenjskega učenja [2]zbrala svoje različne pobude na področju izobraževanja in usposabljanja, da bi spodbujala izmenjave, sodelovanje in mobilnost med sistemi izobraževanja in usposabljanja v Uniji. Novi program vseživljenjskega učenja je nadomestil prejšnje programe na področju izobraževanja, usposabljanja in e-učenja, ki so se končali leta 2006.

3. Okvirno dodeljena finančna sredstva [3]za izvajanje programa v sedemletnem obdobju, ki se je začelo 1. januarja 2007, so znašala 6970 milijonov EUR. v okviru teh sredstev zneski za podprograme ne smejo biti manjši od:

- 13 % za Comenius,

- 40 % za Erasmus,

- 25 % za Leonardo da Vinci,

- 4 % za Grundtvig.

4. Leonardo da Vinci je ime podprograma, zasnovanega za izvajanje politike Evropske unije za poklicno izobraževanje in usposabljanje, ki podpira in dopolnjuje ukrepe držav članic. Sedanji program Leonardo da Vinci 2007–2013 je nadaljevanje prejšnjih programov Leonardo I (1995–1999) in Leonardo II (2000–2006). Splošni, posebni in operativni cilji programa vseživljenjskega učenja in programa Leonardo da Vinci [4]so navedeni v odstavku 44 in v Prilogi.

5. Program Leonardo da Vinci lahko podpira vrsto dejavnosti, med njimi:

- mobilnost, v okviru katere udeleženci nekaj časa preživijo v drugi evropski državi;

- partnerstva, ki se osredotočajo na teme v skupnem interesu;

- večstranske projekte, zlasti tiste, ki so usmerjeni v izboljšanje sistemov usposabljanja.

6. Projekti mobilnosti ostajajo ena najpomembnejših oblik dejavnosti v programu Leonardo, tako kot so bili v predhodnih programih. Kot je prikazano v diagramu 1, je leta 2007 delež dotacij za projekte mobilnosti znašal 64 %, leta 2008 pa 59 %.

Diagram 1

Leonardo da Vinci, dotacije za projekte po vrstah dejavnosti za leti 2007 in 2008 (v milijonih EUR)

+++++ TIFF +++++

Vir: Evropska komisija.

7. Namen projektov mobilnosti, ki jih podpira program Leonardo, je omogočiti posameznikom, tudi udeležencem v začetnem poklicnem usposabljanju in tistim, ki so že vključeni v trg dela, ter strokovnjakom za poklicno izobraževanje in usposabljanje, da z usposabljanjem v neki drugi evropski državi izboljšajo svoje kompetence, znanje in spretnosti. Dotacije so prispevek za vodenje projektov, potne stroške in stroške bivanja. Porazdelitev sodelujočih v projektih mobilnosti za leto 2008 po področjih izobraževanja in usposabljanja je prikazana v diagramu 2.

Diagram 2

Sodelujoči v projektih mobilnosti leta 2008 po področjih izobraževanja in usposabljanja

+++++ TIFF +++++

Vir: Evropska komisija.

Vloga Komisije

8. Splošno odgovornost za zagotavljanje učinkovitega in uspešnega izvajanja programa vseživljenjskega učenja ima Evropska komisija [5]. Odbor za program vseživljenjskega učenja, v katerem so predstavniki držav članic, Komisiji pomaga pri izvajanju programa. Naloga Komisije je, da:

- v sodelovanju z državami članicami redno spremlja in ocenjuje program vseživljenjskega učenja glede na njegove cilje [6] in

- z nadziranjem in usklajevanjem delovanja celotnega sistema ter pregledom sistemov nacionalnih kontrol uvede ustrezne kontrole zaradi nadzora [7].

Vloga nacionalnih organov

9. V programu sodeluje 31 držav: 27 držav članic EU ter Islandija, Lihtenštajn, Norveška in Turčija. Nacionalni organ, ki je običajno ministrstvo za šolstvo v posamezni državi članici, skupaj s Komisijo spremlja in nadzira delo svoje nacionalne agencije. Odgovoren je tudi za uvedbo sistema sekundarnih kontrol, namenjenih pridobivanju razumnega zagotovila, da so sistemi in primarne kontrole, ki jih izvajajo nacionalne agencije, uspešni.

Vloga nacionalnih agencij

10. Operativna odgovornost za vodenje projektov mobilnosti v programu Leonardo je v celoti prenesena na nacionalne agencije, ustanovljene v vseh sodelujočih državah. Te nacionalne agencije so odgovorne za upravljanje življenjskega ciklusa projektov mobilnosti. Poleg tega po potrebi sodelujejo pri spremljanju in evalvaciji programa, ki ju izvaja Komisija. Naloge, ki se od njih pričakujejo, so določene v pravnih podlagah programa, vključno z Odločbo Komisije o pristojnostih držav članic, Komisije in nacionalnih agencij pri izvajanju programa vseživljenjskega učenja (C(2007) 1807). Podrobnejša navodila za delo so v Vodniku za nacionalne Agencije, ki je del letnega finančnega sporazuma, sklenjenega med Komisijo in nacionalnimi agencijami.

Obseg revizije in revizijski pristop

11. Revizija je bila osredotočena na dejavnosti mobilnosti, financirane iz programa Leonardo. Splošni cilj je bil ugotoviti, ali je od zasnove in upravljanja programa mobilnosti v okviru programa Leonardo da Vinci programa vseživljenjskega učenja (2007–2013) mogoče pričakovati dobre rezultate.

12. Cilji revizije so bili ugotoviti, ali:

(a) so bile pri zasnovi programa upoštevane ustrezne evalvacije in študije in ali je bil uveden ustrezen sistem upravljanja življenjskega ciklusa projektov;

(b) so bili operativni elementi programa, vključno s pripravo letnih programov dela, procesom oglaševanja, promocije in informiranja ter izbiro projektov za financiranje, dobro izpeljani;

(c) je bil uveden sistem poročanja, ki je Komisiji omogočal merjenje rezultatov in učinka programa, ter

(d) je bil sistem nadzora ustrezen.

13. Revizija je vključevala pripravo programa vseživljenjskega učenja, ki se je začela leta 2004, in samo izvajanje programa v obdobju 2007–2008. Upoštevane so bile tudi ustrezne novosti iz leta 2009. Poleg revizije v Komisiji so bili opravljeni še obiski v šestih državah članicah [8]. Tem državam je bilo leta 2007 dodeljenih 45 % vseh sredstev za mobilnost v okviru programa Leonardo, leta 2008 pa 44 % (glej diagram 3).

14. Ker je program Leonardo del skupnega programa vseživljenjskega učenja, ki pod eno streho združuje različne pobude v izobraževanju in usposabljanju, mnoge ugotovitve, zaključki in priporočila veljajo za celoten program.

15. Revizijo je sestavljalo zbiranje in analiziranje podatkov, pregledi dokumentov iz faze načrtovanja, evalvacije in izvajanja, pregledi dokumentacije za projekte mobilnosti ter razgovori z uradniki Komisije, nacionalnih organov in nacionalnih agencij ter predstavniki organizacij upravičenk v izbranih državah članicah.

Diagram 3

Znesek dotacij za mobilnost v programu Leonardo, podeljenih v letih 2007 in 2008, po državah (v milijonih EUR)

+++++ TIFF +++++

Vir: Evropska komisija.

Opažanja

Zasnova

16. Med revizijo se je preverjalo, ali je Komisija pri uvajanju programa Leonardo upoštevala obilico informacij, ki jih je imela na voljo o predhodnih programih, tj. ocene, študije in nacionalna poročila, in ali so nacionalni organi uporabili nacionalna poročila. Preverjalo se je tudi, ali je Komisija vzpostavila ustrezen sistem upravljanja življenjskega ciklusa projektov na ravni Komisije in sodelujočih držav, vključno s sistemom računalniške podpore, za izvajanje programa Leonardo. Na ravni Komisije je bilo ocenjeno, ali je obstajala jasna razdelitev nalog med različnimi enotami, na ravni sodelujočih držav pa je bilo preučeno upravno izvajanje programa, ki so ga opravljali nacionalni organi in agencije, ki so bili zadolženi za upravljanje programa in katerih naloge in odgovornosti so določene v smernicah Komisije.

Komisija je upoštevala svoje obvezne evalvacije predhodnega programa, ni pa sistematično upoštevala drugih pomembnih študij in poročil

17. Vsi programi, financirani iz splošnega proračuna Evropskih skupnosti, so obvezno ovrednoteni v treh fazah [9]:

- predhodna ocena: poročilo je priloženo zakonodajnemu predlogu za nov ali obnovljen program ali ukrep EU;

- vmesna evalvacija: izvede se na polovici programa, kar zagotovi neposredne povratne informacije med programom in tako lahko pomaga izboljšati kakovost potekajočih ukrepov. Poleg tega so vmesne evalvacije zaradi dolgotrajne priprave novih programov zelo pomemben vir informacij za zasnovo naslednje generacije programa;

- končna evalvacija: na koncu programa.

18. Pri snovanju novega programa Leonardo je Komisija upoštevala rezultate vmesnih in končnih evalvacij predhodnega programa. Rezultati vmesne evalvacije so bili upoštevani pri pripravi predhodne ocene. Za vmesno in končno evalvacijo je Komisija pripravila interne delovne načrte, v katerih je opredelila, kako bodo priporočila vsake evalvacije upoštevana pri začetni zasnovi in njenih naknadnih popravkih. Vendar pa interni delovni načrti za uvedbo informacijske tehnologije ter za cilje SMART in kazalnike učinkovitosti še niso dali pričakovanih rezultatov (glej odstavke 27–29 in 48–52).

19. Vsaka sodelujoča država mora pripraviti svoje nacionalno vmesno in končno poročilo o izvajanju in uspešnosti programa ter njegovem vplivu na sisteme in ureditve poklicnega izobraževanja in usposabljanja v državah članicah ter ju predložiti Komisiji. Poročili mora predložiti Komisiji v okviru spremljanja in evalvacije programa ter ju v tem okviru tudi analizirati in ukrepati na njuni podlagi.

20. Za analizo končnih nacionalnih poročil je bil zadolžen zunanji izvajalec, ki ga je Komisija najela za izvedbo končne evalvacije [10]. Vendar zunanji izvajalec ni mogel analizirati vseh nacionalnih evalvacijskih poročil, ker jih je do zahtevanega roka Komisiji poslalo samo 19 sodelujočih držav od 31. Komisija sama nacionalnih poročil, prejetih po roku, ni posebej analizirala niti na njihovi podlagi ni drugače ukrepala.

21. Tudi nekateri nacionalni organi so ta poročila manj uporabljali. v treh obiskanih državah članicah so priporočila pregledali in jih izvajali, vendar so jih le v eni od njih vključili v svoj načrt upravljanja novega programa Leonardo. v drugih treh obiskanih državah ni bilo podatkov o tem, da bi nacionalni organi preučili poročila.

22. Komisija je izvedla dve pomembni študiji o razsežnostih mobilnosti v programu Leonardo [11]. Po ugotovitvah Komisije ti študiji pomagata nosilcem odločanja pri njihovem delu, ni pa jasno, kako je Komisija uporabila koristne informacije iz študij, da bi povečala uspešnost programa.

Komisija je uvedla ustrezen sistem za upravljanje življenjskega ciklusa projektov, vendar je imel sistem IT, ki ga je podpiral, nekaj velikih pomanjkljivosti

23. Med revizijo se je preverjal sistem za upravljanje življenjskega ciklusa projektov, ki ga je vzpostavila Komisija, ter ocenila njegova ustreznost. Sodišče meni, da je sistem ustrezen, če je upravljanje življenjskega ciklusa projektov jasno porazdeljeno med vključene strani, so naloge jasno opisane ter vzpostavljeni nadzorni ukrepi.

Okvir 1

Primeri priporočil za ukrepanje iz Analize učinka ukrepov mobilnosti Leonardo da Vinci na mlade v usposabljanju in mlade delavce ter vpliv socialno-ekonomskih dejavnikov (2007)

Še vedno obstajajo nekatere slabosti pri izvajanju ukrepov v državah gostiteljicah in tudi pri njihovi pripravi. Potrebna je boljša priprava projektov, ki bi vključevala tudi udeležence, skrbnejša izbira organizacij gostiteljic ter več in boljše mentorstvo/tutorstvo med trajanjem ukrepov mobilnosti, ki bi ga zagotavljala matična organizacija in zlasti organizacija gostiteljica.

Analize učinka programa bi bilo treba izvajati v večjem obsegu in stalno. Pri stalni evalvaciji procesov bi bilo treba preverjati pripravo, izvajanje in nadaljnje ukrepanje ter zlasti proces razvoja spretnosti (učinek), pri tem pa upoštevati tudi potrebe udeležencev.

24. Po začetku novega programa vseživljenjskega učenja leta 2007 se je Generalni direktorat Komisije za izobraževanje in kulturo reorganiziral, da bi bolje ustrezal potrebam novega integriranega programa.

25. Včasih so obstajale različne nacionalne agencije, zadolžene za različne izobraževalne programe. Po začetku novega programa vseživljenjskega učenja leta 2007 pa je Komisija spodbujala sodelujoče države, naj določijo eno nacionalno agencijo za vse podprograme programa vseživljenjskega učenja, kar je storila večina držav. Projekte mobilnosti v okviru programa Leonardo vodijo neposredno nacionalne agencije, ki so odgovorne za vse vidike upravljanja:

- promocijo programa,

- organizacijo postopka za podeljevanje dotacij, vključno z oceno prijav,

- izdajo sporazumov o dotacijah in izplačilo dotacij uspešnim prijaviteljem,

- spremljanje in podporo upravičencem v programu,

- organizacijo razširjanja rezultatov,

- zagotavljanje povratnih informacij o delovanju programa in njegovem učinku v njihovi državi.

26. Nacionalne agencije nadzorujejo pooblaščeni nacionalni organi, ki so odgovorni za pravilno upravljanje sredstev EU, izplačanih nacionalni agenciji, ter skupaj s Komisijo za spremljanje in nadzorovanje dela nacionalne agencije.

27. Na splošno je torej struktura za upravljanje življenjskega ciklusa projektov ustrezna. Vendar obstajajo precejšnje pomanjkljivosti v računalniškem sistemu za vodenje projektov in poročanje. Nacionalne agencije morajo uporabljati računalniški sistem, ki jim ga zagotovi Komisija [12]. Najnovejši sistem IT, ki ga je razvila Komisija, je LLPLink – orodje za program vseživljenjskega učenja, namenjeno elektronskemu upravljanju življenjskega ciklusa projektov od prijave do končnega plačila. Skupaj z orodjem LLPLink je Komisija razvila tudi spletne elektronske obrazce, ki omogočajo oddajo prijave po spletu, nacionalnim agencijam pa omogočajo spletno oceno in izbiro projektov ter poročanje o njih. Od leta 2008 morajo nacionalne agencije uporabljati LLPLink za vse nove projekte.

28. Nov podporni sistem IT ima nekaj hudih pomanjkljivosti. v času revizije je orodje LLPLink zadoščalo le za najnujnejše potrebe programa vseživljenjskega učenja, s projektom pa so zamujali in ni bil končan. Nacionalne agencije, ki so želele za vodenje procesa ocenjevanja prijav in poročanje uporabljati internet, so morale vse leto 2009 poleg orodja LLPLink še naprej uporabljati stari sistem ali svoje lokalne sisteme. Ko ni bilo vmesnika med orodjem LLPLink in sistemi, ki so jih uporabljale nacionalne agencije, je bilo treba podatke vnašati dvakrat, kar je zahtevalo veliko časa in je pomenilo dodatno obremenitev za zaposlene.

29. Zamude pri uvajanju orodja LLPLink vplivajo na upravljanje programa Leonardo in ostali del programa vseživljenjskega učenja, ker sistem za države članice ne more zagotavljati popolnih in konsistentnih podatkov o izvajanju od začetka programa, ki so potrebni za merjenje napredka pri doseganju ciljev.

Upravljanje

30. Revizija je obravnavala posamezne vidike vsakodnevnih operacij programa. Preverjalo se je, ali lahko Komisija s postopki za dogovarjanje o letnem delovnem programu dobi zagotovilo, da se bo program izvajal v skladu z določbami v ustreznih okvirnih dokumentih. Revizorji so tudi ugotavljali, ali so Komisija in nacionalne agencije zagotovile promocijo programa, ali so agencije zagotovile oglaševanje programa v skladu z navodili Komisije in ali so bile obravnavane najpomembnejše težave agencij pri izvajanju programa. Ugotavljalo se je tudi, ali so agencije ocenjevale prijave projektov na pregleden in organiziran način, ali so pri tem ravnale v skladu z navodili Komisije in ali so bili sprejeti kaki ukrepi v zvezi z ugotovljenimi slabostmi.

Načini potrjevanja letnih delovnih programov nacionalnih agencij so ustrezni, čeprav Komisija nacionalnim agencijam o tem ne daje sistematičnih kvalitativnih povratnih informacij

31. Na podlagi standardnih opisov in predlog, ki jih zagotovi Komisija, vsaka nacionalna agencija pripravi letni delovni program, ki ga nato Komisija potrdi. Osnovni namen Komisije pri potrjevanju delovnih programov je pridobiti predhodno zagotovilo, da bo nacionalna agencija program izvajala v skladu z določbami iz ustreznih okvirnih dokumentov. Soglasje k letnemu delovnemu programu dajo tudi nacionalni organi, ki se tako zavežejo, da bodo nacionalni agenciji zagotovili potrebna sredstva iz nacionalnih virov v ustrezni višini. Ta sistem deluje brez večjih problemov, tako da so letni delovni programi pravočasno potrjeni, kar omogoča nepretrgano izvajanje programa v skladu z dogovorjenim. Komisija je sicer vsaki nacionalni agenciji omogočila, da predloži zbirne delovne programe, vendar ni izkoristila možnosti, da nacionalnim agencijam in organom sistematično zagotovi povratne informacije o kakovosti delovnih programov, s čimer bi dobili zgoščen pregled načrtovanega izvajanja na nacionalni ravni, kar bi bilo koristno za Komisijo in sodelujoče države, saj bi bilo mogoče pravočasno ugotoviti in odpraviti probleme.

Komisija in sodelujoče države ustrezno oglašujejo in promovirajo program

32. Komisija in nacionalne agencije so izpolnile svoje obveznosti v zvezi s promocijskimi dejavnostmi, saj so zagotovile prepoznavnost ter s številnimi ukrepi podprle razširjanje in nadaljnjo uporabo dobre prakse. Nacionalne agencije so v sodelujočih državah objavile "razpise za zbiranje predlogov" v skladu z navodili Komisije ter zagotovile ustrezne dodatne informacije o programu Leonardo.

Komisija ni obravnavala težav, ki so jih imeli prijavitelji pri iskanju partnerjev gostiteljev v drugih državah

33. Prijavitelji so imeli težave pri iskanju partnerjev gostiteljev v drugih državah. Med vzroke za to so spadali pomanjkljivo znanje jezikov in kulturne razlike. Tako kot pri drugih programih mobilnosti v programu vseživljenjskega učenja so nacionalne agencije tudi v okviru programa Leonardo odgovorne, da zagotovijo prakso v tujih državah samo prijaviteljem iz svojih držav, ne sodelujejo pa pri iskanju ustreznih gostiteljev za prijavitelje iz drugih držav.

34. Informacije, nasvete in pomoč morebitnim prijaviteljem, ki iščejo partnerje gostitelje, zagotavlja Komisija. Vendar je Komisija leta 2007 zaprla svojo evropsko bazo podatkov za iskanje partnerjev, namenjeno lažjemu iskanju partnerjev, ker ni mogla zagotoviti, da bi bila kakovost podatkov o morebitnih partnerjih v bazi podatkov takšna, kakršno so pričakovali njeni uporabniki v sodelujočih državah. Za to bazo podatkov še niso našli ustreznega nadomestila.

35. V nekaterih sodelujočih državah že imajo nacionalne baze podatkov za iskanje partnerjev, vendar te niso nadomestilo za vseevropsko bazo podatkov. Pri uporabi posameznih nacionalnih baz podatkov kot orodja za iskanje partnerjev prihaja do tega, da se morajo posamezniki, ki iščejo partnerje, registrirati v več bazah podatkov, da se lahko prijavijo in začnejo iskati.

Slabosti pri ocenjevanju prijav

36. Postopki za ocenjevanje prijav in izbiro projektov v sodelujočih državah so pregledni, dobro organizirani in v skladu z navodili Komisije. Vendar so se pri ocenjevanju prijav pokazali primeri naslednjih slabosti, ki povečujejo tveganje, da izbrani projekti ne bodo dosegali opredeljenih ciljev:

- prijave so bile sprejete, čeprav opisi vsebine, ciljev in pričakovanih rezultatov usposabljanja niso zadoščali kot osnova za utemeljitev rezultata ocenjevanja;

- prijave so bile sprejete, čeprav podatki o stroških v prijavah niso zadoščali za utemeljitev zahtevanih zneskov;

- manjkale so opombe ocenjevalcev, s katerimi bi utemeljili ocene v posameznih delih ocenjevalnih obrazcev, zlasti o kvalitativnih zadevah.

37. Komisija ne izvaja pregledov za zagotavljanje kakovosti ocenjevanja prijav za projekte, ker meni, da je to naloga nacionalnega organa. Vendar Komisija ni izdala posebnih smernic za to, kako bi morali nacionalni organi preverjati ocenjevanje prijav. Brez jasnih smernic obstaja nevarnost, da bodo nacionalni organi v nekaterih sodelujočih državah pri preverjanju manj strogi kot v drugih.

Poročanje

38. Komisija mora v sodelovanju s sodelujočimi državami zagotoviti zbiranje, analizo in obdelavo razpoložljivih podatkov, potrebnih za merjenje rezultatov in učinkov programa [13]. To je dodatna dejavnost poleg poglobljene ocene učinkov, ki se izvaja kot del vmesnih in končnih evalvacij programa Leonardo. Pri reviziji je bilo ocenjeno, ali je bil vzpostavljen sistem poročanja na podlagi ciljev SMART, ki bi Komisiji omogočal merjenje rezultatov in učinka programa v primerjavi z načrtovano uspešnostjo [14].

Sistem poročanja o rezultatih in učinkih programa Leonardo je pomanjkljiv

39. Nacionalne agencije za Komisijo pripravijo letno poročilo o dejavnostih [15]z informacijami o izvajanju programa. Vsebino poročila določi Komisija, v njem pa so obravnavane zadeve, kot so število in vrsta financiranih projektov ter njihovi rezultati.

40. Sodišče je preučilo poročila o dejavnostih šestih obiskanih držav za leto 2007 in ugotovilo več pomanjkljivosti, ki so opisane v odstavkih 41–44. Te pomanjkljivosti zmanjšujejo vrednost poročil kot instrumenta za informiranje Komisije in drugih uporabnikov o rezultatih in učinku programa Leonardo.

41. Ker je letni delovni program strukturiran drugače kot letno poročilo o dejavnostih, smiselna primerjava rezultatov z načrtovanim izvajanjem ni mogoča. Komisija namerava zgradbo letnega poročila o dejavnostih prilagoditi prestrukturiranju delovnega programa, ki naj bi začelo veljati za delovni program za leto 2011.

42. Informiranje o rezultatih, ki ga zagotavljajo nacionalne agencije, je omejeno na faktografske podatke, ki ne omogočajo ocene učinka programa Leonardo glede na njegove cilje, npr. izboljšanje učenja, pridobivanja spretnosti in ekonomske učinke. Tako na primer letno poročilo o dejavnostih vključuje podatke o številu projektov, toda podatki o rezultatih in izidih financiranih dejavnosti za posameznike in institucije so omejeni.

43. Poleg tega pristopi nacionalnih agencij k pripravi letnih poročil o dejavnostih niso konsistentni, zaradi česar je v poročilih, predloženih Komisiji, najti različne analize rezultatov, prikazane na različne načine.

44. Komisija se je pri pregledu letnih poročil o dejavnostih, ki so jih predložile nacionalne agencije, osredotočila bolj na popolnost in skladnost kot na to, ali so bile zagotovljene potrebne informacije (glej odstavek 38). Vendar pa je poročala, da je po oceni letnih poročil za leto 2008 sodelujočim državam poslala povratne informacije ter tako od leta 2009 vzpostavila povezavo med predhodnim pregledom delovnega programa in naknadno oceno letnega poročila.

Okvir 2

Primeri pomanjkljivosti pri načinu, na katerega so nacionalne agencije prikazale rezultate izvajanja delovnega programa za leto 2007

pomanjkanje kvantitativne ocene rezultatov projektov,

nezadostna analiza načina obravnave ciljev,

opis splošnih možnih učinkov brez navedbe dejanskih dokazov o učinku,

primeri učinkov, vzetih iz študije o predhodnem programu Leonardo II.

45. Tudi nacionalne agencije opravljajo nadzorne preglede projektov na kraju samem zaradi zagotavljanja podpore za upravičence, zbiranja in razširjanja primerov najboljše prakse ter vzpostavljanja ali vzdrževanja dobrih stikov med upravičenci in nacionalno agencijo.

46. Komisija je za izbiro uporabnikov, ki jih je treba obiskati, določila pogoje [16], med katere sodijo velikost in vrsta upravičencev, njihova zemljepisna porazdelitev po državi ter višina dodeljene dotacije EU. Vendar pa za razliko od primarnih kontrol Komisija ni opredelila najmanjšega števila nadzornih obiskov, ki bi jih morala opraviti nacionalna agencija.

47. Leta 2008 je Komisija uvedla obiske za "spremljanje kakovosti in učinka". Njihov cilj je bil pridobiti boljši vpogled v kakovost dejavnosti programa v sodelujočih državah. Ti obiski vključujejo sestanke z nacionalnimi organi, agencijami in upravičenci do dotacij. To je sicer dober ukrep, vendar obseg teh obiskov ni dovolj dobro opredeljen. Poročila Komisije iz leta 2008 o rezultatih teh obiskov so vključevala dejstva in podatke o razvoju mobilnosti, ne pa tudi kakršne koli analize dejanskih učinkov projektov mobilnosti programa Leonardo na izobraževalne sisteme, sodelujoče institucije ali posameznike. Poročila ali druge povratne informacije se v prvih dveh letih niso sistematično pošiljala sodelujočim državam v potrditev ali zaradi pripomb.

Komisija je začela uvajati celovit sistem za merjenje učinka programa Leonardo, vendar uvajanja do tretjega leta izvajanja programa še ni zaključila

48. Cilji programa bi morali biti specifični, merljivi, dosegljivi, realistični in časovno opredeljeni (SMART) [17]. Vendar cilji programa Leonardo niso takšni, ampak so dokaj splošni, zaradi česar je težko meriti, kako lahko projekti mobilnosti prispevajo k njihovemu doseganju (glej okvir 3).

Okvir 3

Posebni cilji programa Leonardo da Vinci

Podpora vključenim v usposabljanje in nadaljevalno usposabljanje za pridobitev in uporabo znanja, spretnosti in kvalifikacij in s tem olajšanje njihovega osebnega razvoja, zaposljivosti in vključenosti na evropskem trgu dela

Podpora izboljšavam kakovosti in inovacij v sistemih, institucijah in praksi na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja

Povečanje privlačnosti poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter mobilnosti za delodajalce in posameznike ter olajšanje mobilnosti udeležencev usposabljanja, ki so zaposleni

Operativni cilji programa Leonardo da Vinci

Izboljšanje kakovosti in povečanje obsega mobilnosti po Evropi za osebe, udeležene v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju ter v nadaljevalnem usposabljanju, tako da bi se število praks v podjetjih povišalo na najmanj 80000 na leto do konca programa vseživljenjskega učenja

Izboljšanje kakovosti in povečanje obsega sodelovanja med institucijami ali organizacijami, ki zagotavljajo izobraževalne možnosti, podjetji, socialnimi partnerji ter drugimi ustreznimi organi v Evropi

Omogočanje razvoja inovativnih praks na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja, razen na terciarni ravni, ter njihov prenos, vključno s prenosom iz ene sodelujoče države v ostale

Izboljšanje preglednosti in priznanje kvalifikacij ter kompetenc, vključno s tistimi, pridobljenimi z neformalnim in priložnostnim učenjem

Spodbujanje učenja živih tujih jezikov

Podpora razvijanju inovativnih vsebin, storitev, pedagogike in prakse za vseživljenjsko učenje, ki temeljijo na IKT

49. Nacionalne agencije poročajo o rezultatih programa v svojih letnih poročilih o dejavnostih. Do revizije Sodišča Komisija nacionalnim agencijam ni dala podrobnih smernic za ocenjevanje rezultatov programa ali učinka projektov mobilnosti.

50. Decembra 2006 je Odbor za program vseživljenjskega učenja [18]sklenil ustanoviti delovno skupino, katere namen je bil oceniti učinek celotnega programa vseživljenjskega učenja, vključno s programom Leonardo da Vinci. Naloga delovne skupine je vključevala opredelitev sklopa skupnih kazalnikov učinka za evalvacijo uspeha programa vseživljenjskega učenja glede na njegove cilje. Novembra 2009 je delovna skupina Odboru za program vseživljenjskega učenja poslala predlog kazalnikov učinka ter sistema za zbiranje podatkov in poročanje o njih, kar bi odpravilo nekatere trenutne slabosti. Vendar do januarja 2010 predlog še ni bil potrjen.

51. Ko se bo Komisija odločila, katere kazalnike želi meriti, bodo potrebne še druge spremembe. Tako bo na primer treba znova preučiti vprašanja v obstoječih letnih poročilih o dejavnostih, da se zagotovi, da jih bo mogoče uporabljati za zbiranje potrebnih statističnih podatkov za učinkovito upravljanje programa. Modul za poročanja sistema IT LLPLink bo treba prilagoditi novim potrebam po zbiranju podatkov.

52. Ustanovitev delovne skupine za oceno učinkov je bil dober ukrep za vzpostavljanje razmer, potrebnih za spremljanje in merjenje rezultatov in učinkov. Vendar Komisija tri leta po začetku sedanjega programa Leonardo še ni mogla oceniti, do katere mere program dosega svoje cilje niti ali je vzpostavljen sistem, ki bi mu to omogočal v prihodnosti. Tudi če predpostavimo, da bo Odbor za program vseživljenjskega učenja kazalnike učinka potrdil leta 2010, se bodo podatki, potrebni za oceno učinka programa, zbirali samo za preostali del programa, za njegova prva tri leta (2007–2009), tj. za obdobje, vključeno v vmesno evalvacijo programa vseživljenjskega učenja, o katerem je treba predložiti poročilo marca 2011, pa bo zelo težko dobiti primerljive podatke.

Kontrole

53. Revizija je obravnavala ustreznost kontrol programa Leonardo, izvedenih v okviru programa vseživljenjskega učenja na vseh ravneh, tj. na ravni nacionalnih agencij, nacionalnih organov in Komisije [19]. Opravljene kontrole so štele za ustrezne, če so potekale v skladu s smernicami Komisije in pod njenim nadzorom.

Nadzor programa Leonardo, ki so ga izvajale nacionalne agencije, je bil v večini primerov v skladu z navodili Komisije

54. Nacionalne agencije opravljajo "primarne kontrole" na ravni upravičencev. Izvajajo jih zaradi pridobitve zagotovila o realnosti in upravičenosti dejavnosti, financiranih s sredstvi EU, ter o zakonitosti in pravilnosti z njimi povezanega poslovanja.

55. Standarde in minimalne zahteve za primarne kontrole določa Vodnik Komisije za nacionalne agencije [20]. Kontrole sestavlja vrsta dejavnosti: analiza končnih poročil, pregled dokaznega gradiva, ki so ga predložili upravičenci v fazi končnih poročil, pregled na kraju samem med izvajanjem financirane dejavnosti, revizija po zaključku ter sistemska revizija rednih upravičencev.

56. Primarne kontrole so že po definiciji kontrole skladnosti, ki niso zasnovane tako, da bi se osredotočale na rezultate ukrepov mobilnosti. Čeprav nacionalne agencije običajno izvajajo kontrole v skladu z vodnikom Komisije za nacionalne agencije, sta bili v zvezi z izvajanjem primarnih kontrol ugotovljeni naslednji slabosti:

- na eni od nacionalnih agencij se pri oceni in potrditvi končnih poročil niso držali roka 45 dni od prejema poročila;

- na drugi nacionalni agenciji so končna plačila upravičencem izvršili brez zahtevanih povratnih informacij od udeležencev mobilnosti.

Čeprav sekundarne kontrole, ki jih izvajajo nacionalni organi, običajno dajejo razumna zagotovila, da so primarne kontrole uspešne, so bile ugotovljene številne slabosti

57. Za nacionalne kontrole programa Leonardo so odgovorni nacionalni organi. Zaradi tega Komisija od njih zahteva uvedbo sistema sekundarnih kontrol, katerih cilj je pridobiti razumno zagotovilo o uspešnosti sistemov primarnih kontrol, ki jih izvajajo nacionalne agencije [21]. v večini primerov so sekundarne kontrole, ki so jih izvedli nacionalni organi, dale razumno zagotovilo, da je sistem primarnih kontrol uspešen. Vendar je revizija pokazala tudi slabosti v načinu izvedbe sekundarnih kontrol: neustrezno dokumentiranje postopkov nadzora, nezadosten nadzor nacionalne agencije ter slabosti pri nadaljnjem spremljanju priporočil nacionalnih kontrolnih organov ali kontrolnih organov Komisije.

Komisija je šele pred kratkim izdala dopolnilna navodila o posebnih postopkih, vključenih v sekundarne kontrole

58. Komisija izvaja obiske zaradi "spremljanja sistemov" v sodelujočih državah, med katerimi se osredotoča na spremljanje skladnosti sistemov in postopkov nacionalnih agencij s pravili programa vseživljenjskega učenja. Nacionalni organi razlagajo pomen "sekundarnih kontrol" na različne načine. Kot je omenilo Sodišče v svojem letnem poročilu za leto 2008 [22], navodila Komisije glede odgovornosti nacionalnih organov v zvezi z nekaterimi postopki niso bila jasna. Revizija programa Leonardo, ki jo je opravilo Sodišče, potrjuje to ugotovitev, saj so bile ugotovljene pomanjkljivosti pri sekundarnih kontrolah. Komisija je nato izvedla popravne ukrepe, ko je izdala navodila za nacionalne organe, v katerih so bile nadaljnje usmeritve glede postopkov, vključenih v sekundarne kontrole.

Zaključek in priporočila

59. Komisija je pri zasnovi programa Leonardo upoštevala svoje obvezne evalvacije, vendar ni pripravila akcijskih načrtov za druge pomembne študije in poročila. Uvedla je ustrezen sistem za upravljanje življenjskega ciklusa projektov, vendar je bil glavni sistem IT, LLPLink, konec leta 2009 še vedno nepopoln, kar je oviralo pravilno poročanje in zaradi česar je bilo treba hkrati uporabljati tudi stare sisteme. Do sredine leta 2010 skupno orodje za poročanje o meritvah učinkov za program Vseživljenjsko učenje še vedno ni bilo gotovo.

60. Upravljanje operativnih elementov programa, vključno s pripravo letnega delovnega programa, oglaševanjem, promocijo in informiranjem, je bilo na splošno dobro. Kljub temu so bile na nekaterih področjih odkrite slabosti, npr. pri pomoči prijaviteljem pri iskanju partnerjev gostiteljev v drugih državah in zagotavljanju kakovosti ocenjevanja prijav za dotacije, ki so ga izvajale nacionalne agencije.

Priporočilo 1

(a) Po analizi letnega delovnega programa bi morala Komisija nacionalnim organom zagotoviti kvalitativne povratne informacije, ki bi morale omogočiti zgoščen pregled izvajanja na nacionalni ravni ter poudariti dobre in slabe strani, kar bi bilo koristno za Komisijo in nacionalne organe.

(b) Komisija bi morala preučiti možnosti za zagotovitev uporabnikom prijaznega in učinkovitega orodja za iskanje partnerjev na ravni EU ali na nacionalni ravni.

(c) Komisija bi morala razmisliti, ali bi morale nacionalne agencije omogočati lažje zagotavljanje mest za udeležence iz tujine tako, da bi drugim nacionalnim agencijam dajale informacije o organizacijah gostiteljicah in posrednikih v svoji državi.

(d) Ocenjevanje prijav bi bilo mogoče še izboljšati z nadaljnjim razvojem ocenjevalnega priročnika za ocenjevalce, ki bi za vsak razdelek v ocenjevalnem obrazcu podrobno določal namen ocene in metode za njeno doseganje.

(e) Komisija bi morala razmisliti o tem, da bi za zagotovitev dosledne razlage svojih pravil v svoje obiske zaradi spremljanja kakovosti in učinkov v sodelujočih državah vključila preverjanje ocenjevanja prijav.

(f) Komisija bi morala nemudoma dokončati računalniško aplikacijo LLPLink za poročanje o merjenju učinkov, da se zagotovi zbiranje popolnih in konsistentnih podatkov o izvajanju v vseh sodelujočih državah.

61. Čeprav so bili sistemi kontrol na ravni Komisije in držav članic v večini primerov ustrezni, njihovi sistemi poročanja niso bili dovolj usmerjeni v rezultate programa, še manj pa v njegovo uspešnost in učinek. Komisija je začela uvajati celovit sistem za merjenje učinkov programa Leonardo, vendar uvajanja do tretjega leta izvajanja programa še ni zaključila. Zaradi tega Komisija še ne more meriti učinka prvih treh let programa, kar je približno polovica njegovega trajanja.

Priporočilo 2

(a) Komisija bi morala izboljšati svoj "sistem spremljanja kakovosti in učinka" ter ga usklajevati z letnimi poročili o dejavnostih, ki jih zdaj pripravljajo nacionalne agencije.

(b) Komisija bi morala uskladiti sestavo delovnega programa in letnega poročila, tako do bi bilo mogoče primerjati rezultate z načrtovano uspešnostjo.

(c) Komisija bi morala brez odlašanja dokončati svoje delo pri določanju ciljev SMART in kazalnikov uspešnosti.

(d) V prihodnosti bi morala Komisija zagotoviti, da se za vse naslednje programe že na začetku vzpostavi sistem merjenja učinka.

62. Splošen sklep je, da je od zasnove in upravljanja programa mobilnosti v okviru programa Leonardo da Vinci mogoče pričakovati dobre rezultate. Komisija je začela uvajati celovit sistem za merjenje učinkov programa Leonardo, vendar uvajanja do tretjega leta izvajanja programa še ni zaključila. Zato še ne more oceniti, kako so bili cilji doseženi tri leta po začetku programa, kar je približno polovica njegovega trajanja.

To poročilo je na svojem zasedanju dne 29. junija 2010 v Luxembourgu sprejel senat IV, ki ga vodi g. Morten LEVYSOHN, član Računskega sodišča.

Za Računsko Sodišče

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Predsednik

[1] Kopenhagenski proces so novembra leta 2002 uvedli ministri za šolstvo in poklicno usposabljanje držav Evropske unije ter Evropske gospodarske skupnosti (EGS) in Evropskega združenja za prosto trgovino (EFTA), evropski socialni partnerji in Evropska komisija.

[2] Sklep št. 1720/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. novembra 2006 o uvedbi akcijskega programa na področju vseživljenjskega učenja (UL L 327, 24.11.2006, str. 45).

[3] Člen 14 in odstavek B.11 Priloge k Sklepu 1720/2006/ES.

[4] V tem poročilu se izraz "Leonardo" nanaša na sedanji program.

[5] Člen 6 Sklepa št. 1720/2006/ES.

[6] Člen 15 Sklepa št. 1720/2006/ES.

[7] Člen 8 Odločbe Komisije z dne 26.4.2007 o pristojnostih držav članic, Komisije in nacionalnih agencij pri izvajanju programa vseživljenjskega učenja (2007–2013).

[8] Francija, Nemčija, Malta, Poljska, Romunija in Združeno kraljestvo.

[9] Osnovne zahteve glede obsega, namena, rokov in uporabe ocen so določene v finančni uredbi (členi 27(4), 28, 33, 56(3) in 166) ter njenih izvedbenih pravilih (člen 21).

[10] Joint Report on the Final Evaluation of Socrates II, Leonardo da Vinci II and eLearning (Skupno poročilo o končni evalvaciji programov Socrates II, Leonardo da Vinci II in eLearning), 2008.

[11] Študija o ovirah za nadnacionalno mobilnost, s katerimi se spopadajo vajenci in drugi mladi v začetnem poklicnem usposabljanju, ter načinih za njihovo premagovanje, na kratko študija MoVE-iT (2007). Analiza učinka ukrepov mobilnosti Leonardo da Vinci na mlade v usposabljanju in mlade delavce ter vpliv socialno-ekonomskih dejavnikov (2007).

[12] Vodnik za nacionalne agencije, ki izvajajo program vseživljenjskega učenja, iz leta 2008 (odstavka 28.1 in 9.1.1).

[13] Člen 6(3)(d) Sklepa št. 1720/2006/ES.

[14] Člen 27 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, 16.9.2002, str. 1).

[15] Del 1 letnega poročila nacionalne agencije.

[16] Vodnik za nacionalne agencije, ki izvajajo program vseživljenjskega učenja, za leto 2008, točka 3.1.1.3.

[17] Člen 27 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, 16.9.2002, str. 1).

[18] Odbor za program vseživljenjskega učenja Komisiji pomaga pri izvajanju programa. Sestavljajo ga predstavniki držav članic. Izdaja mnenja o ukrepih za izvajanje programa vseživljenjskega učenja ali se z njim o njih posvetujejo.

[19] Sodišče je že poročalo o reviziji kontrol za program vseživljenjskega učenja. Glej Letno poročilo Računskega sodišče za proračunsko leto 2008 (UL C 269, 10.11.2009, str. 181–185).

[20] Vodnik za nacionalne agencije, ki izvajajo program vseživljenjskega učenja, za leto 2008, točka 3.8.1.

[21] Člen 8 Odločbe Komisije z dne 26.4.2007.

[22] Letno poročilo Računskega sodišča za proračunsko leto 2008, poglavje 9, odstavka 9.21 in 9.33.

--------------------------------------------------

PRILOGA

Cilji (v skladu s pravno podlago programa vseživljenjskega učenja)

Sklep št. 1720/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. novembra 2006 o uvedbi akcijskega programa na področju vseživljenjskega učenja

Splošni cilji programa vseživljenjskega učenja

Z vseživljenjskim učenjem prispevati k razvoju Skupnosti kot družbe z vrhunskim znanjem, trajnostnim gospodarskim razvojem, več in bolj kakovostnimi delovnimi mesti in večjo socialno kohezijo ob zagotavljanju dobrega varstva okolja za prihodnje generacije

Zlasti si prizadevati pospeševati izmenjavo, sodelovanje in mobilnost med sistemi izobraževanja in usposabljanja v Skupnosti, tako da bodo postali svetovna referenca za kakovost

Posebni cilji programa vseživljenjskega učenja

Prispevati k razvoju kakovostnega vseživljenjskega učenja in spodbujati visoke dosežke, inovacije ter evropsko razsežnost v sistemih in praksi na tem področju

Podpirati uresničitev evropskega prostora za vseživljenjsko učenje

Pomagati izboljšati kakovost, privlačnost in dostopnost priložnosti za vseživljenjsko učenje, ki so na voljo v državah članicah

Okrepiti prispevek vseživljenjskega učenja k socialni koheziji, aktivnemu državljanstvu, medkulturnemu dialogu, enakopravnosti med spoloma in osebni izpolnitvi

Pomagati spodbujati ustvarjalnost, konkurenčnost, zaposljivost in razvoj podjetniškega duha

Prispevati k povečanemu sodelovanju ljudi vseh starosti v vseživljenjskem učenju, vključno z osebami s posebnimi potrebami in prikrajšanimi skupinami, ne glede na družbeno-gospodarsko okolje, iz katerega izhajajo

Pospeševati učenje jezikov in jezikovno raznolikost

Podpirati razvoj inovativnih vsebin, storitev, pedagogike in prakse vseživljenjskega učenja, ki temeljijo na IKT

Okrepiti vlogo vseživljenjskega učenja pri ustvarjanju občutka evropskega državljanstva na podlagi razumevanja in spoštovanja človekovih pravic in demokracije ter krepitve strpnosti in spoštovanja drugih narodov in kultur

Spodbujati sodelovanje pri zagotavljanju kakovosti v vseh sektorjih izobraževanja in usposabljanja v Evropi

Spodbujati najboljše izkoriščanje rezultatov, inovativnih izdelkov in postopkov ter izmenjavati dobro prakso na področjih, ki jih obsega program vseživljenjsko učenje, da bi izboljšali kakovost izobraževanja in usposabljanja

Posebni cilji programa Leonardo da Vinci

Podpora vključenim v usposabljanje in nadaljevalno usposabljanje za pridobitev in uporabo znanja, spretnosti in kvalifikacij in s tem olajšanje njihovega osebnega razvoja, zaposljivosti in vključenosti na evropskem trgu dela

Podpora izboljšavam kakovosti in inovacij v sistemih, institucijah in praksi na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja

Povečanje privlačnosti poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter mobilnosti za delodajalce in posameznike ter olajšanje mobilnosti udeležencev usposabljanja, ki so zaposleni

Operativni cilji programa Leonardo da Vinci

Izboljšanje kakovosti in povečanje obsega mobilnosti po Evropi za osebe, udeležene v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju ter v nadaljevalnem usposabljanju, tako da bi se število praks v podjetjih povišalo na najmanj 80000 na leto do konca programa vseživljenjsko učenje

Izboljšanje kakovosti in povečanje obsega sodelovanja med institucijami ali organizacijami, ki zagotavljajo izobraževalne možnosti, podjetji, socialnimi partnerji ter drugimi ustreznimi organi v Evropi

Omogočanje razvoja inovativnih praks na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja, razen na terciarni ravni, ter njihov prenos, vključno s prenosom iz ene sodelujoče države v ostale

Izboljšanje preglednosti in priznanje kvalifikacij ter kompetenc, vključno s tistimi, pridobljenimi z neformalnim in priložnostnim učenjem

Spodbujanje učenja živih tujih jezikov

Podpora razvijanju inovativnih vsebin, storitev, pedagogike in prakse za vseživljenjsko učenje, ki temeljijo na IKT

--------------------------------------------------