EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 24.6.2022 JOIN(2022) 28 final SKUPNO SPOROČILO EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Usmeritev za trajnostni modri planet – skupno sporočilo o agendi EU za mednarodno upravljanje oceanov {SWD(2022) 174 final}



Uvod Oceani so nujni za življenje na Zemlji, saj imajo za ljudi in ves planet neprecenljive koristi, omogočajo pa tudi opravljanje nepogrešljivih storitev. Pri uravnavanju podnebja imajo ključno vlogo, proizvedejo več kisika kot vsi gozdovi skupaj ter so bistvenega pomena pri spopadanju s perečimi svetovnimi izzivi, kot so prehranska varnost, energetski in zeleni prehod. V obalnih skupnostih so del socialne in kulturne dediščine, prav tako pa so ključnega pomena za mednarodno trgovino, saj več kot 80 % svetovnih trgovinskih poti poteka po morju, približno dve tretjini svetovne nafte in plina pa izvirata iz morja ali pa se po morju dobavljata. Oceani so kljub temu pogosto spregledani. Uporabljajo se v nezakonite namene, kot so piratstvo, terorizem ali oboroženi ropi na morju, trgovina z ljudmi, tihotapljenje prepovedanih drog in orožja. Mednarodno upravljanje oceanov teži k reševanju številnih izzivov, ki izhajajo iz njihove večrazsežnostne in medsebojno povezane vloge. Evropska unija je bila leta 2016 prvo vodilno gospodarstvo, ki je začelo izvajati agendo za mednarodno upravljanje oceanov ter se zavezalo varnim, zavarovanim, čistim, zdravim in trajnostno upravljanim oceanom. Čeprav EU ostaja zvesta programu, je treba agendo zaradi več dogodkov posodobiti. Prvič, boj proti podnebnim spremembam in degradaciji okolja je med najpomembnejšimi političnimi prednostnimi nalogami EU. Oceani so vključeni v evropski zeleni dogovor in vizijo za močnejšo Evropo v svetu ter so svetovno vprašanje, ki zahteva večstranski odgovor. Drugič, stanje oceanov se pospešeno slabša, saj se ti še naprej uničujejo zaradi netrajnostnih človekovih dejavnosti in njihovega škodljivega vpliva, zato prihaja do korenitih sprememb, pri tem pa obstaja tveganje, da bodo dosežene prelomne točke. Kritično stanje oceanov se odraža v omejenem izpolnjevanju pomembnih svetovnih zavez, zlasti ciljev iz Aičija v okviru Konvencije o biološki raznovrstnosti (CBD) ter agende ZN za trajnostni razvoj do leta 2030 in njenega cilja trajnostnega razvoja št. 14 (SDG14 – življenje v vodi). Tretjič, oceani so med najpomembnejšimi svetovnimi geopolitičnimi prizorišči, kar dokazuje nedavno zaostrovanje napetosti v vzhodnem Sredozemlju in Južnokitajskem morju, pri čemer države članice pozivajo k spoštovanju ozemeljske celovitosti in pravic plovbe ter k mirnemu reševanju sporov. Vojaška agresija Rusije proti Ukrajini vpliva na svetovno stabilnost in varnost črnomorskega območja ter vzbuja skrb zaradi posledic za pomorstvo. Četrtič, oceani so pridobili politično podporo na svetovni ravni in leto 2022 je zanje prelomno, saj poteka več ključnih pogajanj in konferenc o oceanih. Oceani so postali pomembnejši v mednarodnih razpravah o podnebju in biotski raznovrstnosti. Pomorska kriza, ki jo je poglobila pandemija COVID-19, je izpostavila pomen socialne razsežnosti, tj. dostojnih delovnih in življenjskih razmer za pomorščake. Mednarodno pozornost je pritegnilo tudi dejstvo, da nekatere države ne spoštujejo mednarodno dogovorjenih pravil in standardov, kar povzroča nelojalno konkurenco in izkrivlja enake konkurenčne pogoje v škodo deležnikov EU. Tipičen primer so odprti registri. Za EU in njene države članice, ki imajo največjo skupno izključno ekonomsko cono na svetu, je ob upoštevanju zgoraj navedenih dogodkov nujno, da ponovno potrdijo in posodobijo svojo zavezo k boljšemu upravljanju oceanov. Grožnje oceanom •Zaradi segrevanja morske vrste izginjajo dvakrat hitreje od kopenskih. •34,2 % svetovnega morskega ribolova sestavlja prelov. •Na Arktiki se je v zadnjih 40 letih območje ledu zmanjšalo za območje, ki je približno šestkrat večje od Nemčije. •Če se bo ozračje segrelo za 2 °C, bo izginilo več kot 99 % koralnih grebenov. •Vsako leto proizvedemo 300 milijonov ton plastičnih odpadkov. Recikliranih je le 9 %. •Srednja gladina morja se bo po scenariju zelo visokih emisij toplogrednih plinov še naprej dvigala do približno 0,3 metra do leta 2050 in do 2 metrov do leta 2100, pri tem pa bo obstajalo tveganje za prisilno razseljevanje ljudi, in sicer do 340 milijonov ljudi do leta 2050 in 630 milijonov ljudi do leta 2100. Cilji EU bo na podlagi agende za mednarodno upravljanje oceanov iz leta 2016 in postopka posvetovanja z deležniki na področju oceanov prevzela aktivnejšo vlogo pri mednarodnem upravljanju oceanov ter izvajanju agende ZN do leta 2030 in njenega cilja trajnostnega razvoja št. 14, tako da bo: ·na globalni, regionalni in dvostranski ravni okrepila okvir za mednarodno upravljanje oceanov; ·z usklajenim in dopolnjujočim pristopom k skupnim izzivom in kumulativnim učinkom do leta 2030 uresničila trajnostnost oceanov; ·poskrbela, da bodo oceani varen in zavarovan prostor, saj se zaostrujejo konkurenca v mednarodnih vodah in izzivi za večstransko ureditev, ki temelji na pravilih; ·poglobila mednarodno znanje o oceanih za sprejemanje odločitev, ki bo temeljilo na dokazih ter bo namenjeno zaščiti in trajnostnemu upravljanju oceanov. KLJUČNE PREDNOSTNE NALOGE EU PRI MEDNARODNEM UPRAVLJANJU OCEANOV Zaustaviti in obrniti trend izgubljanja morske biotske raznovrstnosti:

-Čim prej skleniti ambiciozen sporazum ZN o odprtem morju (biotska raznovrstnost na območjih zunaj nacionalne jurisdikcije) -Do leta 2030 uresničiti ambiciozen svetovni okvir za biotsko raznovrstnost po letu 2020, da bi morska zavarovana območja zajemala 30 % morij in oceanov -Določiti nova obsežna morska zavarovana območja v Antarktičnem oceanu Zaščititi morsko dno: -Prepovedati globokomorsko rudarjenje, dokler ne bodo ustrezno odpravljene vrzeli v znanosti, dokler bo imelo rudarjenje škodljive učinke in dokler ne bo morsko okolje učinkovito zaščiteno -Po potrebi zakonsko urediti uporabo ribolovnega orodja, ki je najbolj škodljivo za biotsko raznovrstnost Zagotoviti trajnostno ribištvo in akvakulturo: -Sprejeti pristop ničelne tolerance do nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova (IUU) -Nadgraditi svetovni sporazum STO o škodljivih subvencijah za ribištvo, sklenjen junija 2022, in spodbujati njegovo okrepitev z elementi, ki še niso bili dogovorjeni -Revidirati tržne standarde EU za ribiške proizvode in proizvode iz akvakulture Zagotoviti skladnost z mednarodnimi pravili in standardi: -Spodbujati tiste, ki delujejo kot odprti registri, k izpolnjevanju obveznosti držav zastave Boriti se proti podnebnim spremembam za zdrave oceane: - Do leta 2050 doseči podnebno nevtralnost, vključno z razogljičenjem ribolovnih in drugih pomorskih dejavnosti - Ohraniti funkcijo modrega ogljika v oceanih - Pred kakršnimi koli nadaljnjimi geoinženirskimi dejavnostmi za odvzem ogljikovega dioksida zagotoviti ustrezno znanstveno podlago za utemeljitev teh dejavnosti ter ustrezno upoštevati povezana tveganja in učinke

Boriti se proti onesnaževanju morja: -Do leta 2024 skleniti ambiciozen, pravno zavezujoč svetovni sporazum o plastiki Poglobiti znanje o oceanih: -Spodbujati vzpostavitev medvladnega stičišča znanosti in politike za trajnostnost oceanov, ki bo namenjeno ustanovitvi medvladnega panela za trajnostnost oceanov (IPOS – Intergovernmental Panel for Ocean Sustainability) Vlagati v oceane: -Nameniti do 1 milijardo evrov za biotsko raznovrstnost oceanov in obalnih območij ter podnebje, tudi za odprto morje (2021–2027) -Zagotoviti 350 milijonov EUR letno za raziskovanje oceanov (Obzorje Evropa za obdobje 2021–2027) Orodja EU za mednarodno upravljanje oceanov EU je na svetovnem prizorišču priznana kot zagovornica usklajenih večstranskih odzivov na svetovne težave in podpornica mednarodnega sistema, ki temelji na pravilih. Oceani zahtevajo kolektivni pristop na podlagi določb mednarodnega prava, v središču katerega je Konvencija Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu (UNCLOS). EU s svojim političnim in diplomatskim vplivom, zakoreninjenim v spoštovanju temeljnih pravic in vrednot ter spodbujanju trajnostnega razvoja v skladu z Agendo 2030 in njenimi cilji trajnostnega razvoja, deluje kot poštena posrednica, povezovalka in gonilna sila v mednarodnih pogajanjih, forumih in postopkih, s čimer podpira odločitve in ukrepe, ključne za trajnostno upravljanje oceanov. EU si v skladu z evropskim zelenim dogovorom, skupnim sporočilom o multilateralizmu, strateškim kompasom EU ter politiko EU za mirno, trajnostno in uspešno Arktiko ter strategijo EU za sodelovanje v indijsko-pacifiški regiji prizadeva za partnerstva in zavezništva s tretjimi državami, večstranskimi in regionalnimi organizacijami, vključno z mednarodnimi organizacijami za določanje standardov, in sicer z uporabo svoje finančne in regulativne moči, ter nedržavnimi akterji, kot so nevladne organizacije, gospodarski subjekti, znanstvena skupnost in civilna družba na splošno. To uresničuje z regionalnimi in dvostranskimi dialogi, sodelovanjem pri razvoju, povezanem z oceani, specifičnim ozaveščanjem in demaršami, oblikovanjem koalicij na področju ključnih prednostnih nalog in (so)prirejanjem svetovnih dogodkov z več deležniki, da bi mobilizirala in ohranila zagon za ukrepanje na svetovni ravni. EU v okviru strategije EU za pomorsko varnost in njenega revidiranega akcijskega načrta, ki sta bila pripravljena za zagotavljanje zaščite in varnosti na morju, obravnava izzive, ki vplivajo na varnost oceanov, kot so čezmejni in organizirani kriminal, grožnje svobodi plovbe, grožnje biotski raznovrstnosti, izzivi glede podnebne varnosti ali degradacija okolja zaradi nezakonitega ali nenamernega izpusta. EU je prepričana, da lahko z zgledom spodbudi napredek in pomaga ustvariti skupno vizijo za razvoj trajnostnega pristopa k upravljanju oceanov po vsem svetu, ter se zaveda, da se resnična vodilna vloga začne doma. To se odraža predvsem v ribiški politiki EU, ki temelji na prenovljeni skupni ribiški politiki ter ukrepih za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova (IUU); pristopu EU k trajnostnemu modremu gospodarstvu; direktivi o pomorskem prostorskem načrtovanju; okvirih za morske bazene in makroregionalnih okvirih; njeni okoljski politiki, ki zadeva predvsem okvirno direktivo o morski strategiji, strategijo za biotsko raznovrstnost do leta 2030, akcijski načrt za ničelno onesnaževanje in predlog za zakonodajo o obnovi narave; njeni podnebni politiki, ki temelji predvsem na podnebnih pravilih EU, svežnju „Pripravljeni na 55“ in prilagoditveni strategiji; njeni zakonodaji o varnosti pomorskega prometa ter ukrepanju na podlagi podatkov, opazovanj in raziskav, zlasti v okviru programa Copernicus, ki je sestavni del vesoljskega programa EU, programa za financiranje raziskav in inovacij „Obzorje Evropa za obdobje 2021–2027“ ter evropske misije „Obnova naših oceanov in voda do leta 2030“. 1.Krepitev okvira za mednarodno upravljanje oceanov Zaščita in ohranjanje morske biotske raznovrstnosti sta ključni prednostni nalogi pri zunanjem delovanju EU, namenjenem vzpostavitvi prihodnjega mednarodnega pravno zavezujočega instrumenta v okviru konvencije UNCLOS o morski biotski raznovrstnosti na območjih zunaj nacionalne jurisdikcije in prihodnjega svetovnega okvira za biotsko raznovrstnost po letu 2020, vključno s predlaganim ciljem glede zaščite 30 % svetovne površine morij do leta 2030 iz Konvencije o biološki raznovrstnosti. Cilj EU je, da bi mednarodno zavezujoč sporazum o biotski raznovrstnosti na območjih zunaj nacionalne jurisdikcije sklenili že leta 2022 ter zagotovili njegovo učinkovito ratifikacijo in izvajanje. EU je poleg svojega aktivnega sodelovanja v pogajanjih pri svojih prizadevanjih za oceansko diplomacijo vodila oblikovanje koalicije ambicioznih za biotsko raznovrstnost na območjih zunaj nacionalne jurisdikcije ter tako spodbudila sklenitev ambicioznega, pravičnega in učinkovitega sporazuma. Poleg tega z uporabo svojega diplomatskega vpliva in zmogljivosti na terenu še naprej pomaga pri doseganju sporazuma o določitvi novih morskih zavarovanih območij v Antarktičnem oceanu, s čimer pomembno prispeva k doseganju cilja glede zaščite 30 % svetovne površine morij do leta 2030. Na področju globokomorskega rudarjenja znanstvena skupnost in države članice na splošno soglašajo, da znanje o globokomorskem okolju in raziskave vplivov rudarjenja niso dovolj izčrpni, da bi omogočali sprejemanje odločitev na podlagi dokazov za varno nadaljevanje izkoriščanja. EU bo še naprej zagovarjala prepoved globokomorskega rudarjenja, dokler ne bodo ustrezno odpravljene te vrzeli v znanosti in bo mogoče dokazati, da rudarjenje nima škodljivih učinkov, ter dokler ne bodo začele veljati potrebne določbe iz predpisov o izkoriščanju za učinkovito varstvo morskega okolja, kot je zahtevano v konvenciji UNCLOS. Prav tako bo še naprej prispevala k pogajanjem glede predpisov o izkoriščanju pri Mednarodni oblasti za morsko dno (ISA), da bi izoblikovali stabilen okvir za varstvo morskega okolja, vključno s standardi in smernicami za mejne vrednosti in normativne standarde. EU sočasno podpira raziskave za poglobitev znanja o globokomorskih ekosistemih ter tehnologijah spremljanja in nadzora.

EU si v zvezi s preglednostjo, dobrim upravljanjem in vključenostjo deležnikov v mednarodnih organizacijah, kot sta ISA in STO, prizadeva za najvišje mednarodne standarde in je pripravljena, da jih podpre. Pri ribolovnih dejavnostih bi bilo treba spoštovati načela dolgoročnega ohranjanja in trajnostnega izkoriščanja živih morskih virov in morskih ekosistemov. EU želi s pristopom „ničelne tolerance“ k nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu (IUU) poštenim gospodarskim subjektom zagotoviti enake konkurenčne pogoje ter podpreti zagotavljanje skladnosti s pravili o ohranjanju in upravljanju, namenjenimi trajnostnemu izkoriščanju ribolovnih virov. EU z dialogom o ribolovu IUU z državami, ki niso članice EU, na podlagi uredbe o ribolovu IUU dodatno zagotavlja, da države izpolnjujejo svoje mednarodne obveznosti. Sporazumi o partnerstvu o trajnostnem ribištvu zagotavljajo trden okvir za dvostransko sodelovanje z izbranimi partnerskimi državami, ki niso članice EU, ter prispevajo k okrepitvi politike morskega okolja, pomorske in ribiške politike, vključno z okoljskimi, družbenimi in trgovinskimi vidiki. EU je imela vodilno vlogo na 12. ministrski konferenci STO pri doseganju sporazuma o prepovedi škodljivih subvencij za ribištvo v skladu s ciljem trajnostnega razvoja ZN 14.6 (cilj trajnostnega razvoja 14.6). EU se je zlasti uspešno zavzemala za priznanje povezave med trajnostnim upravljanjem ribištva in pravico do subvencioniranja ribolova pri prelovljenih staležih, popolno prepoved subvencij, ki prispevajo k nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu, posebne določbe za odprto morje, ki jih ne upravlja regionalna organizacija za upravljanje ribištva, in stroge zahteve glede preglednosti. EU bo še naprej imela vodilno vlogo v nadaljnjih pogajanjih o dodatnih pravilih STO o subvencijah, ki prispevajo k presežni zmogljivosti in prelovu, v skladu s ciljem trajnostnega razvoja 14.6. EU je najpomembnejša akterka v regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva in ribiških organih po vsem svetu. V njih spodbuja trajnostnost ribjih staležev, pregledno sprejemanje odločitev na podlagi tehtnega znanstvenega mnenja ter krepi znanstvene raziskave in skladnost. Ključnega pomena je tudi ohranjanje in trajnostno izkoriščanje živih arktičnih morskih virov, vključno z ribjimi staleži. EU je kot podpisnica Sporazuma za preprečevanje nereguliranega ribolova na odprtem morju v osrednjem Arktičnem oceanu zavezana, da navedeni sporazum v celoti izvaja. EU si v okviru svoje strategije za biotsko raznovrstnost do leta 2030 pripravlja „akcijski načrt“, namenjen ohranitvi ribolovnih virov in zaščiti morskih ekosistemov, ter ukrepe za omejitev vpliva ribištva, tudi na morskem dnu, in prispevanje k okoljskim ciljem. Varstvo morskega okolja se usklajuje na regionalni ravni prek sodelovanja EU na konvencijah o regionalnih morjih, zlasti prek tesnih povezav z izvajanjem okvirne direktive o morski strategiji v sami EU, kar zagotavlja, da si tako države članice EU kot tudi tretje države enakovredno prizadevajo za zaščito morij in oceanov. EU ima tesne vezi z več partnericami, na primer dolgotrajno partnerstvo z afriškimi, karibskimi in pacifiškimi državami, ki ga želi utrditi s partnerskim sporazumom z Organizacijo afriških, karibskih in pacifiških držav (OAKPD), ki bo nadomestil Sporazum iz Cotonouja. Skupaj s sporazumi o partnerstvu in sodelovanju ter trgovinskimi sporazumi med EU in številnimi tretjimi partnerskimi državami bo zagotovila podlago za boljše politično in strateško sodelovanje na podlagi skupnih vrednot in ciljev. Sodelovanje za oceane pod vodstvom EU Nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov (IUU) ·V okviru upravnega sodelovanja za izvajanje sistema potrdil o ulovu, določenega v uredbi o ribolovu IUU, Komisija redno sodeluje s 93 tretjimi državami. ·Od leta 2010 je bilo 27 tretjih držav obveščenih o možnosti, da bodo v boju proti ribolovu IUU opredeljene kot nesodelujoče tretje države. ·17 držav je uspešno izvedlo potrebne ukrepe, zato so bila njihova obvestila umaknjena. ·EU je podpisnica sporazuma Organizacije za prehrano in kmetijstvo o ukrepih države pristanišča, tj. prvega mednarodnega zavezujočega sporazuma, namenjenega ribolovu IUU. Sporazumi o partnerstvu o trajnostnem ribištvu ·EU ima trenutno 13 veljavnih protokolov k sporazumom o partnerstvu o trajnostnem ribištvu s tretjimi državami: o9 sporazumov o ribolovu tuna: Zelenortski otoki, Slonokoščena obala, São Tomé in Príncipe, Gabon, Cookovi otoki, Sejšeli, Mavricij, Senegal in Gambija (s komponento ribolova osliča pri zadnjih dveh), o4 mešane sporazume: Grenlandija, Maroko, Mavretanija in Gvineja Bissau. Regionalne organizacije za upravljanje ribištva ·Regionalne organizacije za upravljanje ribištva so mednarodne organizacije, ki urejajo regionalne ribolovne dejavnosti na odprtem morju. ·EU je glavna udeleženka v regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva s celega sveta ter sodeluje v 5 regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva za tuna in 13 regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva za ribe, ki niso tun. ·EU in njene države članice so Komisiji za ohranjanje antarktičnih živih morskih virov (CCAMLR) predložile dva predloga za morsko zavarovano območje, in sicer eno na vzhodni Antarktiki (od leta 2012) in drugo v Weddllovem morju (od leta 2016). Ko bosta ti morski zavarovani območji potrjeni, bosta varovali območje, veliko 3 207 milijonov kvadratnih kilometrov. Znatno bosta prispevali k boju proti podnebnim spremembam in ščitili morsko biotsko raznovrstnost Antarktike. Konvencije o regionalnih morjih ·Konvencije in akcijski načrti o regionalnih morjih zagotavljajo medvladne okvire za obravnavanje degradacije oceanov in morij na regionalni ravni. ·EU je pogodbenica treh konvencij o regionalnih morjih, ki obsegajo morske vode EU: oHelsinška konvencija – HELCOM (Baltsko morje), oKonvencija OSPAR – OSPAR (severovzhodni Atlantik), oBarcelonska konvencija – Program Združenih narodov za okolje – akcijski načrt za Sredozemlje (Sredozemsko morje). Druga orodja: ·EU je poleg dveh oceanskih partnerstev s Kanado in Kitajsko za oceanske zadeve vključena v več dialogov in partnerstev na visoki ravni s pomembnimi partnerji. ·EU zagotavlja sodelovanje prek svojih finančnih instrumentov, vključno z: o Instrumentom za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje (NDICI) – Globalna Evropa, oEvropskim skladom za pomorstvo, ribištvo in akvakulturo (ESPRA). 2.Na poti k trajnostnosti oceanov do leta 2030 2.1 Oceani in podnebne spremembe Oceani in podnebne spremembe so tesno povezani: oceani so s svojimi ekosistemi ključnega pomena pri uravnavanju podnebja, hkrati pa nanje močno vplivajo podnebne spremembe. Zato morajo biti ukrepi na področju oceanov in podnebnih sprememb usklajeni. Napredek pri tem predstavlja odločitev iz Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC), sprejeta na COP26, da bo vsako leto organiziran dialog o oceanih in podnebnih spremembah, namenjen krepitvi ukrepov za blaženje oceanskih podnebnih sprememb in prilagajanje nanje. Medvladni panel ZN za podnebne spremembe (IPCC) je opozoril na vpliv podnebnih sprememb na oceane. Poudaril je potrebo po močnem zmanjšanju emisij toplogrednih plinov ter sprejetju trajnih in preudarnih ukrepov za prilagajanje. Ključno je združiti ukrepe z vseh področij, tj. oceanov in kopnega, pri tem pa usklajeno pristopiti k obravnavanju medsebojno povezanih vprašanj podnebnih sprememb, izgube biotske raznovrstnosti in onesnaževanja. EU je v skladu s Pariškim sporazumom podnebno nevtralnost do leta 2050 zasidrala v svoje pravo ter je zavezana, da bo zmanjšala emisije toplogrednih plinov iz pomorskih dejavnostih in še naprej napredovala pri prilagajanju podnebnim spremembam. Evropska komisija je predlagala vrsto ukrepov za zagotovitev, da pomorski promet EU prispeva k doseganju tega cilja. Med te ukrepe spadajo nov standard za intenzivnost toplogrednih plinov iz energije, ki se porabi na krovu ladij (FuelEU za pomorstvo), razširitev sistema EU za trgovanje z emisijami (ETS) na pomorski promet ter revizija obstoječih direktiv o obdavčitvi energije, infrastrukturah za alternativna goriva in energiji iz obnovljivih virov. Na svetovni ravni je vzpostavljen regulativni okvir o energijski učinkovitosti novih ladij, novembra 2022 pa bodo začeli veljati ukrepi za energijsko učinkovitost obstoječih ladij. Prav tako se pripravljajo varnostne smernice za ladje, ki uporabljajo alternativna goriva, in naslednji sklop konkretnih („srednjeročnih“) ukrepov. EU je Mednarodni pomorski organizaciji (IMO) predlagala načela za ukrep za oblikovanje cen ogljika na svetovni ravni ter si prizadeva za njegovo združitev s standardom za goriva z emisijami toplogrednih plinov na svetovni ravni. Da bi IMO okrepila ambicioznost svoje začetne strategije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov z ladij, jo je začela revidirati.

EU si bo podobno še naprej prizadevala za razogljičenje ribiškega sektorja, da bi zmanjšala tudi odvisnost od fosilnih goriv (predvsem dizelskega), tudi s preučitvijo ukrepov za blaženje ter ribolovnih strategij in orodja, s katerimi se zmanjšajo emisije in izboljša učinkovitost rabe energije. Prav tako analizira znanstveni in tehnološki napredek, predvsem iz okvirnih programov EU za raziskave, da bi do začetka leta 2023 v tesnem sodelovanju z vsemi deležniki pripravila akcijski načrt z nasveti in dobrimi praksami glede načina prilagoditve ribiških plovil, da bi postala energijsko učinkovitejša in bi se zmanjšale emisije toplogrednih plinov. V to analizo bo vključena tudi akvakultura. EU meni, da je energija iz vetrnih elektrarn na morju in energija oceanov del rešitve, da v skladu s strategijo EU za energijo iz obnovljivih virov na morju doseže cilj in do leta 2050 postane podnebno nevtralna. S proizvodnjo energije iz obnovljivih virov na morju ima edinstvene izkušnje in je zavezana podpiranju njenega razvoja po vsem svetu, kot je to počela doslej. Blaženje podnebnih sprememb in prilagajanje nanje se lahko zagotovi tudi s sonaravnimi rešitvami, in sicer s povečanjem absorpcije in shranjevanja ogljika, zmanjšanjem tveganj glede obal in zagotavljanjem številnih drugih koristi, kot sta boljša kakovost vode ter večja odpornost ekosistemov in skupnosti. Povezava med podnebnimi spremembami, preprečevanjem degradacije ekosistemov in izgubo biotske raznovrstnosti ·Vsi scenariji emisij za 21. stoletje napovedujejo zmanjšanje svetovne biomase morskih živalskih skupnosti in možnosti ulova rib ter spremembo sestave vrst. ·To bo izziv za mednarodno in nacionalno upravljanje oceanov in ribištva. Zaradi spreminjajočih se porazdelitev ribjih staležev med upravnimi jurisdikcijami bi se lahko destabilizirali obstoječi mednarodni sporazumi o ribištvu in povečalo tveganje za mednarodne spore. ·Poveča se lahko povpraševanje po čezmejnem upravljanju ribištva s posebnim poudarkom na prilagajanju in odpornosti ribolovnih virov. ·Da bi EU okrepila previdnostne pristope, bo še naprej obnavljala prekomerno izkoriščene ali izčrpane ribolovne vire ter uporabljala strategije za upravljanje ribištva. Razumevanje prelomnih točk ekosistemov ·Treba je izboljšati količinsko opredeljevanje shranjevanja in tokov ogljika v morskih ekosistemih ter razumevanje podnebno pogojenih prelomnih točk ekosistemov. ·Prav tako je treba bolje količinsko opredeliti stroške in koristi odzivov na dviganje morske gladine. Dviganje morske gladine lahko vpliva tudi na izhodišča, na podlagi katerih se v skladu s konvencijo UNCLOS določajo različne pomorske pravice. Zanimanje za dejavnosti odvzema ogljikovega dioksida iz oceanov je vedno večje. Protokol k Mednarodni konvenciji o preprečevanju onesnaževanja morja z ladij omogoča in ureja zajemanje in sekvestracijo ogljika v podmorskih geoloških formacijah ter prepoveduje gnojenje oceanov, razen v raziskovalne namene. EU je pogodbenica Konvencije o biološki raznovrstnosti, ki poziva, naj se ne izvajajo nobene geoinženirske dejavnosti, ki so povezane s podnebjem in bi lahko vplivale na biotsko raznovrstnost, dokler se ne zagotovi ustrezna znanstvena podlaga za utemeljevanje teh dejavnosti ter ustrezno upoštevanje povezanih tveganj za okolje in biotsko raznovrstnost in povezanih vplivov na družbo, gospodarstvo in kulturo. 2.2 Boj proti onesnaževanju morja EU je zavezana zaustavitvi vseh vrst onesnaževanja, zlasti onesnaževanja morij iz virov na kopnem. Onesnaževanje morja s plastiko se je od leta 1980 povečalo desetkrat in zahteva svetovni odziv. Odkar je EU sprejela strategijo za plastiko (2018), je vodilna sila pri obravnavanju onesnaževanja s plastiko tako na mednarodni ravni prek svojih diplomatskih prizadevanj kot tudi v Uniji. Aktivno sodeluje v svetovnih pogajanjih, da bi do leta 2024 sklenili ambiciozen, pravno zavezujoč svetovni sporazum o plastiki, kot je bilo dogovorjeno na petem zasedanju skupščine Združenih narodov za okolje. Prav tako je odločena drastično zmanjšati onesnaževanje s kopnega s hranili in kemičnimi pesticidi, med drugim iz kmetijstva, ter sprejeti odločne ukrepe, navedene v akcijskem načrtu EU za ničelno onesnaževanje. Zaradi prelomne odločitve Barcelonske konvencije za predložitev predloga IMO, naj Sredozemsko morje opredeli kot območje nadzora nad emisijami glede žveplovih oksidov, se bo močno zmanjšalo onesnaževanje z ladij. V sodelovanju s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami je treba obravnavati nevarnost onesnaževanja zaradi streliva, odvrženega v morje. Pričakuje se, da se bo v naslednjih 5 do 10 letih povečalo uhajanje strupenih snovi iz streliva, odvrženega med prvo in drugo svetovno vojno, kar bo ogrozilo morsko okolje ter varnost ribičev in drugih pomorščakov. 2.3 Spodbujanje tistih, ki delujejo kot odprti registri, k izpolnjevanju obveznosti držav zastave EU krepi prizadevanja za reševanje težav glede držav zastave, ki delujejo kot „odprti registri“ in ki jih nekateri upravljavci ladij izberejo zato, da jih izkoristijo, saj nekatere pomanjkljivo izpolnjujejo mednarodne obveznosti ali slabo nadzirajo plovila (ribolov in pomorski promet), registrirana pod njihovo zastavo. Izziv „odprtih registrov“ in obveznosti držav zastave ·Na področju ribištva je eden glavnih dejavnikov, ki prispevajo k ribolovu IUU, pomanjkljiv nadzor nad ribiškimi plovili s strani nekaterih držav zastave, zato mora EU zagotoviti, da vse države zastave izpolnjujejo svoje mednarodne obveznosti glede boja proti ribolovu IUU. ·Namerno slab vladni nadzor v teh državah zastave in dejstvo, da je zmogljivost teh držav za regulacijo običajno majhna, sta prepričljiva razloga za podjetja, da plovil ne registrirajo v svoji domači državi. ·Nekateri lastniki ladij pogosto izkoriščajo nekatere odprte registre, znane po slabem izvajanju pomorskega prava, da se izognejo obveznostim za trajnostno in varno recikliranje ladij ob koncu njihove življenjske dobe. Sprememba zastave pred razstavljanjem je pogosta praksa, ki resno ogroža učinkovitost ustrezne zakonodaje EU s področja recikliranja ladij ob koncu njihove življenjske dobe. Glede na to je bistveno, da EU še naprej spodbuja koristno preglednost lastništva podjetniških struktur, ki imajo plovila registrirana v EU in zunaj nje, da bo lahko odkrila odgovorne za morebitne nezakonite dejavnosti ali pomanjkljivo izvajanje mednarodnih in drugih obveznosti na področjih pomorstva, ribištva, okolja, obdavčitve, delovnih pogojev in pravic delavcev ter sprejela ustrezne ukrepe. V zvezi z bojem proti onesnaževanju morja je pomembno tudi, da lahko hitro in učinkovito odkrije lastnike ladij, ki namerno onesnažujejo. Kljub pravilom EU za preprečevanje onesnaževanja z ladij, oddajo odpadkov z ladij ter povečanim prizadevanjem za spremljanje in izvrševanje se v evropskih vodah še vedno redno pojavljajo nezakoniti izpusti nafte in drugih onesnaževalnih snovi, njihovo odkrivanje in s tem število kazenskih pregonov pa sta še vedno majhna. V povezavi z izvrševanjem pravil v nadnacionalnem kontekstu pomorskega prometa so bile odkrite težave zaradi razlik med državami članicami EU glede vrst in ravni sankcij.

2.4 Prehod na svetovno trajnostno modro gospodarstvo Modro gospodarstvo naj bi se v prihodnjih letih razširilo. EU si bo v skladu s svojim pristopom modrega gospodarstva prizadevala za spodbujanje gospodarske rasti, izboljšanje možnosti preživljanja, pri tem pa zagotovila trajnostno izkoriščanje morskih virov in dobrobit obalnih skupnosti. Poleg tega morska hrana pomembno prispeva k prehranski in hranilni varnosti. EU si kot največji svetovni uvozni trg za proizvode morske hrane prizadeva, da vstop na trg ohranja samo za proizvode, ki so trajnostno pridobljeni in proizvedeni. Učinkovito upravljanje ribištva in trajnostna akvakultura sta dejansko osnovna pogoja za pozitivno preobrazbo prehranskega sistema. EU želi zato z uredbo o ribolovu IUU zagotoviti, da na njenem trgu ne pristanejo nobeni nezakonito ulovljeni ribiški proizvodi. EU bo svojo politiko še naprej krepila tako, da bo v tem okviru razvijala ustrezna orodja IT, vključno z digitaliziranim sistemom potrdil o ulovu. Komisija bo v skladu s strategijo „od vil do vilic“ pripravila zakonodajni predlog za okvir trajnostnih prehranskih sistemov, da bi vključila načelo trajnostnosti v vse politike na področju prehrane in okrepila odpornost prehranskih sistemov, vključno z ribiškimi proizvodi in proizvodi iz akvakulture. V skladu z mednarodnimi zavezami EU, zlasti v STO, bo upoštevala ustrezne zahteve za trajnostni uvoz hrane. Okvir bo vključeval tudi pravila za zagotavljanje informacij o trajnostnosti hrane (označevanje trajnostnosti). Trajnostno modro gospodarstvo je treba podpreti s trajnostnim financiranjem. EU povečuje naložbe v zdravje oceanov in preobrazbo v trajnostno modro gospodarstvo. Naložbena platforma EU „BlueInvest“ financiranje usmerja v trajnostno modro gospodarstvo v EU in zunaj nje. V uredbi EU o taksonomiji za trajnostne dejavnosti so trajnostno financiranje in naložbe opredeljeni s seznamom okoljsko trajnostnih gospodarskih dejavnosti. Za gospodarske dejavnosti je zapisano tudi merilo, „da se ne škoduje bistveno“. Taksonomija bo pomagala pri preusmerjanju naložb v trajnostno rabo in varstvo morskih virov, podjetja pa bo vodila tako, da bo zagotavljala skladnost njihovih dejavnosti s tem ciljem. 2.5 Integrirano upravljanje oceanov z morskimi zavarovanimi območji in pomorskim prostorskim načrtovanjem Zaradi vse večjega povpraševanja po izkoriščanju oceanov je potrebno integrirano načrtovanje morskega prostora, pri katerem se ustrezno upoštevajo interesi vseh pomorskih sektorjev in njihov vpliv na morsko okolje ter njihov prispevek k podnebnim spremembam in izgubi biotske raznovrstnosti. S pomorskim prostorskim načrtovanjem se lahko na podlagi pristopa, ki temelji na ekosistemih, podpre doseganje ciljev glede ohranjanja in obnove ter prispeva k trajnostnemu modremu gospodarstvu. EU je na tem področju pridobila pomembne izkušnje, z Medvladno oceanografsko komisijo Unesca pa v okviru svetovne pobude za pomorsko prostorsko načrtovanje sodeluje pri spodbujanju tovrstnega načrtovanja na mednarodni ravni. S pomorskim prostorskim načrtovanjem se spodbuja čezmejno sodelovanje ter prispeva k zmanjševanju nesoglasij glede pomorskega prostora in obvladovanju kumulativnih učinkov po vsem svetu. EU spodbuja reprezentativno, ekološko usklajeno mrežo dobro upravljanih morskih zavarovanih območij in druge učinkovite ohranitvene ukrepe, da bi ta območja do leta 2030 pokrivala 30 % morskega prostora. To so uveljavljena orodja za obnavljanje biotske raznovrstnosti in ohranjanje ribjih staležev, doseganje naravne sekvestracije ogljika in podpiranje trajnostne prakse. 3.Zagotavljanje zaščite in varnosti na morju 3.1 Varnost na morju EU kot ponudnica pomorske varnosti ·Pomorska varnost je osnovni pogoj za trajnostno modro gospodarstvo ter mir in stabilnost na splošno. Zakonite dejavnosti ščiti pred dejanskimi ali morebitnimi grožnjami, povezanimi s sovražnimi, nezakonitimi in nevarnimi operacijami na morju. Omogoča nemoten trgovinski tok vzdolž povezovalnih pomorskih poti. Je sestavni del celovitega pristopa k upravljanju oceanov. ·Konkurenca v mednarodnih vodah in izzivi za večstransko ureditev, ki temelji na pravilih, se zaostrujejo. ·EU kot priznana akterka na področju pomorske varnosti na mednarodni ravni močno nasprotuje vsem enostranskim ukrepom, ki ogrožajo mir, varnost in stabilnost na morju ter kršijo mednarodno pravo. ·EU je v skladu s konvencijo UNCLOS zavezana vladavini prava ter zagotavljanju miru in varnosti na morju z multilateralizmom, regionalno pomorsko varnostno strukturo, ki temelji na pravilih, in sodelovanjem s partnerji. EU v skladu s svojo strategijo za pomorsko varnost še naprej krepi svojo vlogo ponudnice pomorske varnosti znotraj in zunaj svojih meja. Pri tem uporablja medsektorski pristop k razvijajočim se izzivom in grožnjam za pomorsko varnost, vključno s kibernetskimi in hibridnimi napadi, vse večjimi vplivi podnebnih sprememb, degradacijo okolja in tveganji, ki jih ti predstavljajo za stabilnost in varnost. Posebno pozornost bo namenila potrebam svojih najbolj oddaljenih regij, ki so še posebej izpostavljene tem tveganjem. Tudi strateški kompas potrjuje odločenost EU, da vlaga v pomorsko varnost in svojo svetovno prisotnost, da bi zagotovila neomejen dostop do povezovalnih pomorskih poti in spoštovala pomorsko mednarodno pravo. V njem je določen namen EU, da bo v celoti izkoristila svojo politiko pomorskih partnerstev, npr. s postanki v pristaniščih, skupnimi vajami in krepitvijo zmogljivosti. EU bo še naprej sodelovala z regionalnimi partnerji za pomorsko varnost, da bi obravnavala vse večjo prisotnost svetovnih in regionalnih akterjev, med katerimi nekateri ne oklevajo pri uporabi izrednih sil na nestabilnih območjih ter tako spodkopavajo mednarodna prizadevanja za mir in stabilnost, destabilizirajo države in njihova gospodarstva ter so vpleteni v kršitve človekovih pravic.

EU bo še naprej pozorno spremljala dogajanje in se v sodelovanju s partnerji, kot je NATO, hitro odzvala na vse grožnje pomorski varnosti. EU bo še naprej pomagala ohranjati prost in varen dostop do odprtega morja, pri čemer se bo opirala na svoje izkušnje z bojem proti nadnacionalnim kriminalnim dejavnostim na morju, kot so piratstvo v zahodnem Indijskem oceanu ter tihotapljenje in trgovina z ljudmi v Sredozemlju. Zato se je EU odločila, da bo izvajanje koordinirane prisotnosti na morju v Gvinejskem zalivu podaljšala za dve dodatni leti in tovrstno koordinirano prisotnost začela izvajati tudi v severozahodnem Indijskem oceanu. EU bo razmislila tudi o uporabi koncepta „koordinirane prisotnosti na morju“ na drugih potencialnih pomorskih interesnih območjih. Poleg tega bo še naprej pomagala krepiti zmogljivosti tretjih držav za spremljanje njihovega pomorstva ter zagotavljanje pomorske varnosti in zmogljivosti na področju kazenskega pregona. 3.2 Varnost na morju in spodbujanje dostojnih delovnih pogojev po vsem svetu Za ribolovni in pomorski sektor so značilni zahtevni, nevarni in zelo tvegani delovni pogoji, ki jih je dodatno poslabšala pandemija COVID-19. Še vedno je nesprejemljivo veliko smrtnih primerov in poškodb. Za negotove pogoje, zlorabe in neenako obravnavanje so dovzetni predvsem delavci migranti. EU v okviru svoje agende za mednarodno upravljanje oceanov in skupne ribiške politike spodbuja dostojno delo v ribištvu v skladu s cilji Mednarodne organizacije dela (MOD), Mednarodne pomorske organizacije (IMO) in Organizacije OZN za prehrano in kmetijstvo (FAO) ter v sodelovanju s partnerskimi državami. Še naprej bo spodbujala ratifikacijo in učinkovito izvajanje Konvencije MOD št. 188 o delu na področju ribolova ter druge ustrezne mednarodne standarde, zlasti tiste, ki so določeni v konvencijah MOD. V ta namen bo uporabila sporazume o partnerstvu o trajnostnem ribištvu, zlasti z izvajanjem skladnega nabora določb o socialnem upravljanju, in po potrebi regionalne organizacije za upravljanje ribištva. EU bo v dvostranskih dialogih ter znotraj regionalnih in mednarodnih forumov obravnavala prisilno delo in druge oblike dela, ki kršijo človekove pravice, na področju ribištva, tudi kadar bodo te oblike odkrite v okviru boja proti ribolovu IUU. V sporočilu o dostojnem delu po vsem svetu je podprta strategija EU za spodbujanje dostojnega dela na svetovni ravni, pri čemer so s politikami EU opredeljeni ključni instrumenti. EU in njene države članice imajo vodilno vlogo tudi pri izboljšanju zakonodaje s področja pomorske varnosti in spodbujanju visokokakovostnih standardov na svetovni ravni pri IMO, pa tudi na ravni EU. Namen je odpraviti ladijski promet, ki ne izpolnjuje standardov, izboljšati zaščito potnikov in posadk, zmanjšati tveganje za onesnaževanje okolja, ki nastane zaradi izvajanja dejavnosti ali nenamerno (npr. razlitja nafte, izgube zabojnikov), ter zagotoviti, da gospodarski subjekti, ki uporabljajo dobre prakse, s poslovnega vidika niso prikrajšani v primerjavi s tistimi, ki so pri pomorski varnosti pripravljeni izbrati bližnjico. Komisija in države članice se lahko zanesejo na tehnično in znanstveno podporo Evropske agencije za pomorsko varnost. Najpomembnejši sta varnost in zaščita prometnega sistema, EU pa ima na tem področju še naprej vodilno vlogo v svetu. Zakonodaja EU na področju odgovornosti države zastave, pomorske inšpekcije in preiskovanja nesreč prispeva k varnemu, zavarovanemu in učinkovitemu pomorskemu prometu. Ključnega pomena so stalna prizadevanja mednarodnih, nacionalnih in lokalnih organov, deležnikov in državljanov. 4. Poglabljanje znanja o oceanih Oceanska znanost, opazovanje oceanov, okoljsko spremljanje in napovedovanje so nujni za ukrepanje na podlagi dokazov za zaščito in trajnostno upravljanje oceanov. Naše znanje o oceanih je še vedno preveč pomanjkljivo. Ukrepi in rešitve za krizo glede zdravja oceanov ter razvoj trajnostnega modrega gospodarstva so odvisni od ravni našega znanja, razumevanja in zmogljivosti za inovacije. EU je zavezana pobudi ZN za desetletje oceanskih znanosti za trajnostni razvoj (2021–2030). Evropska politika na področju raziskav in inovacij dopolnjuje, vodi in pospešuje preobrazbeno agendo EU za zeleni dogovor. Obzorje Evropa: ključni program EU za financiranje raziskav in inovacij (2021–2027) •V okviru programa Obzorje Evropa je letno dodeljenih približno 350 milijonov EUR za financiranje morskih in pomorskih zadev. Program podpira poglabljanje znanja o oceanih ter spodbuja nove zamisli in pobude za reševanje izzivov, povezanih z oceani. •V okviru programa Obzorje Evropa je letno namenjenih dodatnih 110 milijonov EUR za evropsko misijo „obnova naših oceanov in voda do leta 2030“ za obdobje 2021–2023. Misija je namenjena prikazovanju praktičnih rešitev za čiščenje voda, obnovo degradiranih ekosistemov in prehod modrega gospodarstva na podnebno nevtralnost. EU je vzor dobre prakse pri izmenjavi morskih podatkov in opazovanju oceanov. V okvirni direktivi o morski strategiji je podrobno določena obveznost držav EU, da izmenjujejo morske podatke ter sodelujejo na ravni EU in regionalni ravni z namenom izboljšanja zbiranja podatkov in spremljanja, dopolnila pa bi se lahko s pobudo za opazovanje oceanov, v okviru katere bi se strukturiralo in uskladilo zbiranje morskih podatkov v Evropi. V pomorskem informacijskem sistemu za Evropo WISE Marine in evropski mreži za pomorsko opazovanje in podatke (EMODnet) so na voljo informacije in podatki o stanju morij v Evropi. Copernicusova storitev za spremljanje morskega okolja zagotavlja brezplačne in odprte morske podatke ter spremljanje oceanov v realnem času, napovedovanje ter, skupaj s Copernicusovo storitvijo za spremljanje podnebnih sprememb, storitve spremljanja in napovedovanja oceanskega podnebja, in sicer tako za morske bazene EU kot tudi za svetovne oceane. EU je močna partnerica v pobudi skupine G7 Future of the Seas & Ocean Initiative (pobuda za prihodnost morij in oceanov) in pobudi GEO Blue Planet (pobuda skupine GEO modri planet), ki sta namenjeni zagotavljanju informacij o oceanih in obalah javnosti. Z digitalizacijo in naprednimi orodji se lahko optimizira in podpre trajnostnost operacij na morjih. V okviru raziskovalnih programov EU se bo podpiralo zbiranje dokazov, ki jih uporabljajo svetovni znanstveni organi, vključno z neodvisnimi znanstvenimi odbori, Medvladnim panelom za podnebne spremembe (IPCC) in Medvladno platformo za znanstveno politiko o biotski raznovrstnosti in ekosistemskih storitvah (IPBES), ki zagotavljajo ciljno usmerjeno podporo pri sprejemanju odločitev. Novo ali posodobljeno obstoječe mednarodno dvosmerno znanstveno-politično stičišče bi lahko prineslo dodano vrednost, saj bi spodbujalo zdravje oceanov in trajnostnost, ocenjevalo znanje in podpiralo oblikovanje politik. EU sprejema ukrepe za spodbujanje oceanske pismenosti ter bo še naprej podpirala ukrepe za vključevanje državljanov in s tem spremembe dojemanja, vrednot, odnosov in osebnega ravnanja, ki spodbujajo trajnostne prakse. Da bi EU okrepila delo na področju oceanske pismenosti, je začela sodelovati tudi z Medvladno oceanografsko komisijo Unesca. Znanstvena diplomacija krepi vzajemno razumevanje ter skupno vizijo in ukrepanje. EU državam, ki niso članice EU, in organizacijam pomaga z raziskovalnimi partnerstvi, projekti in financiranjem v okviru programa Obzorje Evropa in instrumenta Globalna Evropa. Organizacije regionalnih morij so pomembni nosilci regionalnega morskega znanja in vzajemnega razumevanja stanja morskega okolja.