[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 18.09.2006

COM(2006) 517 konč.

2004/0049 (COD)

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU v skladu z drugim pododstavkom člena 251(2) Pogodbe ES, glede

skupnega stališča Sveta o sprejetju uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o pravicah in obveznostih potnikov v mednarodnem železniškem prometu

2004/0049 (COD)

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU v skladu z drugim pododstavkom člena 251(2) Pogodbe ES, glede

skupnega stališča Sveta o sprejetju uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o pravicah in obveznostih potnikov v mednarodnem železniškem prometu

1- OZADJE

Datum predložitve predloga Evropskemu parlamentu in Svetu (dokument COM(2004) 143 konč. – 2004/0049 COD)): | 3. marec 2004 |

Datum mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora: | 9. februar 2005 |

Datum mnenja Evropskega parlamenta, prva obravnava: A6 – 0123/2005 | 28. september 2005 |

Datum sprejetja skupnega stališča: | 24. julij 2006 |

2- CILJ PREDLOGA KOMISIJE

Predlog za pravice potnikov v mednarodnem železniškem prometu je eden od štirih ukrepov, predlaganih v okviru tretjega železniškega paketa (namen drugih ukrepov je vzpostaviti sistem certifikacije za strojevodje, izboljšati kakovost železniškega tovornega prometa in odpreti trg mednarodnega železniškega prevoza potnikov s 1. 1. 2010).

Cilj tega predloga je določiti pravice in obveznosti potnikov, da bi izboljšali učinkovitost in privlačnost mednarodnega železniškega potniškega prometa. Predpisuje določbe o minimalnih zahtevah za informacije, ki jih je potnikom treba zagotoviti pred potovanjem, med potovanjem in po njem; pogodbene pogoje; odgovornost železniških podjetij v primeru nesreč, odgovornost in druge posledice zamud ali odpovedi storitev; pogoje pomoči osebam z zmanjšano mobilnostjo, standarde kakovosti in obvladovanje tveganja ter na koncu pogoje, pod katerimi železniška podjetja sodelujejo za doseganje ciljev Uredbe.

V veliki meri pravice potnikov v železniškem prometu vsebinsko temeljijo na obstoječih sistemih mednarodnega prava in zlasti na Konvenciji o mednarodnih železniških prevozih (COTIF/CIV) in na predpisih Skupnosti, sprejetih za letalske potnike.

3- PRIPOMBE K SKUPNEMU STALIŠČU

Svet je soglasno pripravil nekaj splošnih sprememb predloga Komisije, ki so sprejemljive, ker zagotavljajo dosego ciljev.

Najprej Svet popravi zgradbo uredbe in jasno razlikuje osem poglavij (I - Splošne določbe, II - Prevozna pogodba, informacije in izdajanje vozovnic, III - Odgovornost železniških podjetij za potnike in njihovo prtljago, V - Zamude, zamujene zveze in odpovedi, V - Osebe z zmanjšano mobilnostjo, VI - Varnost, pritožbe in kakovost storitve, VII - Izvrševanje in VIII - Končne določbe). Število prilog je zmanjšano s štiri na tri, pri čemer sta prilogi I in II predloga Komisije nekoliko prilagojeni in združeni v II, Priloga II je vključena v besedilo (odškodnina za zamudo), določbe COTIF/CIV, pomembne za poglavja II, III in V, pa postanejo Priloga I.

Svet je večinoma potrdil področje uporabe , ki ga je predlagala Komisija („mednarodna potovanja“, ki so eden ali več železniških prevozov, od katerih mora biti najmanj eden mednaroden, ki se opravi na podlagi ene prevozne pogodbe), uporaba Poglavja IV o zamudah pa je omejena na mednarodne storitve in področje uporabe Poglavja V o osebah z zmanjšano mobilnostjo je razširjeno tako, da zajema tudi domača potovanja na mednarodnih storitvah. Svet je tako področje uporabe različnih poglavij prilagodil njihovim potrebam.

V nasprotju s predlogom Komisije sta Svet in Evropski parlament omejila dolžnost železniških podjetij, da zagotovijo vozovnice, direktne vozovnice in potovalne informacije na celotnem območju železniškega omrežja EU, na primere, ko so take informacije ali vozovnice na voljo železniškemu podjetju, ki prejme zahtevek.

Svet in Evropski parlament pa zahtevata, da se vzpostavi računalniški rezervacijski in informacijski sistem za železniške prevoze na celotnem območju EU, kar bo prispevalo k odjemalcem bolj prijaznemu dostopu do informacij, vozovnic in rezervacij mednarodnih storitev. Za ustrezen zakonodajni ukrep velja postopek komitologije, ki se začne na predlog, pripravljen s pomočjo evropske železniške agencije.

V večini vidikov Svet, skladno s podobno zahtevo Evropskega parlamenta, nadomešča predlog Komisije v zvezi z odgovornostjo železniških podjetij za potnike ali prtljago v primeru nesreč ali škode zaradi zamude, zamujene zveze ali odpovedi z okvirom COTIF/CIV. Čeprav bo tak pristop znatno omejil pravice potnikov do poplačila odškodnine, lahko Komisija sprejme to spremembo. Ko bodo pridobljene izkušnje pri uporabi, lahko Komisija ponovno preuči zadevo. Za razliko od Evropskega parlamenta Svet oslabi zahtevo za najnižjo raven obveznega zavarovalnega kritja za odgovornost v primeru nesreč.

Svet v skladu s podobno zahtevo Evropskega parlamenta predlaga poenostavitev okvira, ki ga je prvotno predlagala Komisija za ad-hoc odškodnine in pomoč v primeru zamude, zamujene zveze ali odpovedi, da bi omogočili enostavno uporabo v korist potnikov. Komisija se popolnoma strinja s to poenostavitvijo.

Na splošno Svet zelo podpira pravice oseb z zmanjšano mobilnostjo. Poskuša razširiti njihov obseg in omogoča bolj praktično in predvidljivo uporabo, hkrati pa omejuje nekatere dolžnosti upravnikov postaj in železniških družb. Na splošno Komisija soglaša s spremembo. Ne zdi pa se ji posrečena sprememba v zvezi z zadnjim stavkom člena 19(1), ki upravniku postaje omogoča omejitev pomoči, ki je bila že potrjena, zaradi čisto komercialnih zadržkov. Evropski parlament je vložil spremembe, ki presegajo področje uporabe tega predloga, na primer obveznosti, katerih namen je povečati dostopnost železniških voznih sredstev in postaj, ki pa bodo vsebovane v prihodnji Tehnični specifikaciji za interoperabilnost pri potnikih z zmanjšano mobilnostjo, kar je zadeva, ki jo bo Komisija nadalje preučila.

V nasprotju z Evropskim parlamentom je Svet potrdil obveznosti glede opredelitve in spremljanja standardov kakovosti.

4- PODROBNE PRIPOMBE KOMISIJE

Od 122 sprememb, ki jih je Parlament sprejel na prvi obravnavi, jih je Svet v svojem skupnem stališču v celoti upošteval 63 in 9 deloma, od teh pa jih je Komisija 12 zavrnila v celoti in 3 deloma. Od sprememb, ki jih je Komisija sprejela, jih skupno stališče 25 zavrača v celoti in 4 deloma. Od sprememb, ki jih je zavrnila tudi Komisija, jih skupno stališče 26 v celoti ni upoštevalo in 3 deloma.

Glavna sprememba Evropskega parlamenta je zadevala razširitev področja uporabe tako, da zajema ne samo mednarodnih potovanj, ampak tudi nacionalna. Druge pomembne predlagane spremembe so zadevale sistem odgovornosti, pregled ravni odškodnin in pogojev, predlaganih v primeru zamud ali odpovedi, in na koncu omejitev obveznosti železniških družb, da nudijo vozovnice in informacije o prevozu za vse glavne storitve v EU. Komisija je na mnenje Evropskega parlamenta v prvi obravnavi reagirala tako, da je v celoti sprejela 19 sprememb, načeloma 49 sprememb in deloma 16 sprememb. V celoti je zavrnila 38 sprememb.

4 . 1 Spremembe, ki jih je Komisija sprejela in so v celoti ali deloma vključene v skupno stališče

V nadaljevanju so sklicevanja na uvodne izjave in člene skupnega stališča.

Del spremembe 3 in spremembe 10, 23, 27, 44, 45, 46, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 56, 57, 59, v določeni meri 64, 77, 78, 80, 81, 82 in 83, zahtevajo uskladitev ureditve odgovornosti, ki velja za železniška podjetja, z mednarodnimi sporazumi COTIF/CIV (Vilniški protokol iz leta 1999, ki je začel veljati 2006) ali preprosto vsebujejo sklicevanja na COTIF/CIV. Spremembe nekaterih določb bi lahko šteli za odvečne, ker uvodni izjavi 6 in 13, člen 10 (odgovornost glede smrti in poškodb potnikov in škode na prtljagi), člen 13 (odgovornost glede zamude, zamujene zveze in odpovedi) in zlasti Priloga 1 skupnega stališča, v preprosti in jedrnati obliki uvajajo ustrezne določbe COTIF/CIV o odgovornosti v uredbo.

Spremembi 6 in 76 predlagata podrobnosti glede načina nudenja pomoči osebam z zmanjšano mobilnostjo v primeru zamude. Člen 16(5) skupnega stališča potrjuje pravico ljudi z zmanjšano mobilnostjo do posebne pozornosti glede njihovih potreb pri pomoči v primeru zamude. Podrobnosti o načinu nudenja take pomoči so navedene v uvodni izjavi 10 skupnega stališča.

Sprememba 18 predlaga spremembe opredelitve „rezervacije“, ki jo skupno stališče v členu 3(9) spreminja celo bolj temeljito.

Spremembe 20, 61 in 120 predlagajo poenostavitev odškodninske sheme, ki uvaja vračilo cene vozovnice v primeru zamude, ki jo predlaga predlog Komisije. Člen 15 skupnega stališča prevzema glavno zgradbo, ki jo je predlagal Evropski parlament, in pri tem možno vračilo omejuje na največ 50 % cene vozovnice.

Skupno stališče sledi spremembi 24 o črtanju opredelitve operativnega voznega reda .

Spremembe 25, 36 in 42 se nanašajo na organizacijo zagotavljanja informacij in izdajanja vozovnic, kakor zahteva uredba, in na možno uporabo evropskega računalniškega informacijskega in rezervacijskega sistema (CIRS). Člen 9 skupnega stališča vključuje zahtevo po vzpostavitvi CIRS in zavezuje Komisijo, države članice in evropsko železniško agencijo k sodelovanju, da bi razvili Tehnično specifikacijo za interoperabilnost iz Direktive 2001/16/ES o informacijah in izdajanju vozovnic. Področje uporabe navedene pravne podlage bo morda treba nadalje obravnavati.

Spremembe 32, 33 34, 35, 108 in deloma sprememba 138 zahtevajo uskladitev določb o prevoznih pogodbah in izdajanju vozovnic z mednarodnimi sporazumi COTIF/CIV (Vilniški protokol iz leta 1999, ki je začel veljati 2006) ali preprosto vsebujejo sklicevanja na COTIF/CIV. Spremembe nekaterih določb bi lahko šteli za odvečne, ker uvodna izjava 6, člen 4 (določba o prevoznih pogodbah) in zlasti Priloga 1 skupnega stališča, v preprosti in jedrnati obliki uvajajo ustrezne določbe COTIF/CIV o prevoznih pogodbah in izdajanju vozovnic v uredbo.

Del spremembe 67 zahteva, da se potnike, ki so utrpeli zamudo, nemudoma prepelje v njihov končni namembni kraj. Člen 14 skupnega stališča vključuje to zamisel in gre še dlje, ko zahteva, da železniška podjetja potnikom „takoj“ ponudijo izbiro med preusmeritvijo in povračilom cene vozovnice itd.

Spremembe 70, 71, 72 (Komisija sicer ni sprejela omejitve te obveznosti z izrazom „če je to primerno“) in 73 zahtevajo soglasje potnika za ukrepanje železniških podjetij v primeru preusmeritve in nadaljevanja potovanja zaradi zamude in predlagajo več pojasnil v zvezi z ad hoc pomočjo, ki jo je treba nuditi v primeru zamude. Člena 14(1)c in 16(2) skupnega stališča upoštevata te predloge.

Sprememba 86 predlaga omejitve pomoči osebam z zmanjšano mobilnostjo glede na razpoložljivo zmogljivost . Člen 17 skupnega stališča omogoča železniškim podjetjem, da vnaprej oblikujejo nediskriminatorna pravila dostopa za osebe z zmanjšano mobilnostjo. Skupno stališče pa ne predvideva obveznosti povečanja zmogljivosti.

Spremembi 87 in 126 prilagajata dolžnosti upravnikov postaj, železniških podjetij, vključno z osebjem na vlaku, glede pomoči, ki jo je treba nuditi osebam z zmanjšano mobilnostjo . Členi 19, 20 in 21 skupnega stališča omogočajo, da so dolžnosti vpletenih strani, zlasti železniških podjetij in upravnikov postaj, jasne, enostavne in stvarne. Člen 18 skupnega stališča zagotavlja prodajo vozovnic osebam z zmanjšano mobilnostjo brez dodatnih stroškov.

Sprememba 92 poenostavlja pravico oseb z zmanjšano mobilnostjo do pomoči v primeru, ko ni predhodnega obvestila. Za take primere člen 21 zagotavlja ad hoc pomoč, ki temelji na tem, da se stori vse, kar je mogoče.

Spremembi 99 in 100 se odražata v členu 23 skupnega stališča tako, da je izraz „varnost“ spremenjen v „ osebna varnost “.

Spremembi 105 in 106, ki zahtevata zmanjšanje obremenitve železniških podjetij v zvezi z obravnavanjem pritožb , se odražata v členu 24 skupnega stališča, ki v primernem okviru prepušča odločanje o večini podrobnosti mehanizma za obravnavanje pritožb železniškim podjetjem samim.

Prvi del spremembe 109 črta obveznost obveščanja potnikov o vseh načrtih prekinitve ali spremembe storitev. Člen 6 skupnega stališča spreminja obveznost obveščanja, tako da se ta nanaša na odločitve in ne na načrte.

Spremembe 114, del spremembe 115, 116 in 117 zahtevajo prilagoditev minimalnih potovalnih informacij, ki jih morajo potnikom nuditi železniška podjetja. Člen 7 in Priloga II razjasnjujeta vsebino minimalnih informacij o lastnih storitvah, ki jih je treba nuditi potniku.

4.2 Spremembe, ki jih je Komisija sprejela in niso vključene v skupno stališče

Spremembe 5, 8, 9, 38 (deloma, glej tudi v nadaljevanju), del spremembe 67, 68, 79, 85, 90, 103 in 104, zahtevajo črtanje izraza „mednarodni“. Komisija meni, da črtanje tega izraza v ustreznih določbah ne prejudicira vprašanja področja uporabe uredbe. Skupno stališče, katerega namen ni razširiti področja uporabe uredbe na ves železniški prevoz, vključno z domačimi storitvami, na noben način sistematično ne črta sklicevanj na izraz „mednarodni“.

Sprememba 15 zahteva razjasnitev opredelitve „ železniškega podjetja “. To spremembo lahko štejemo kot odvečno, saj se skupno stališče sklicuje na obstoječo zakonodajo Skupnosti: člen 3, odstavek 1 opredeljuje „železniško podjetje“ v skladu z Direktivo 2001/14/ES, člen 2 (področje uporabe) se sklicuje na opredelitev v Direktivi 95/18/ES.

Spremembi 21 in 22 zahtevata, da se ne upoštevajo zamude in pričakovane zamude zaradi odpovedi, o katerih so bili potniki obveščeni 48 ur vnaprej. Skupno stališče ne predvideva nobene take določbe. Za pojasnitev te zadeve se lahko uporabi opredelitev „zamude“ v členu 3(15).

Sprememba 30 zahteva, da se informacije zagotovijo v obliki, dostopni osebam z zmanjšano mobilnostjo s slabšimi vizualnimi ali senzoričnimi sposobnostmi. Skupno stališče ne predvideva nobene take določbe. Člen 7(3) skupnega stališča je najbolj primeren za skladno prilagoditev.

Sprememba 38 zahteva prodajo vozovnic v dostopni obliki . Čeprav člen 8 skupnega stališča o razpoložljivosti vozovnic ne odraža te zamisli, uvodna izjava (10) skupnega stališča daje osebam z zmanjšano mobilnostjo pravico, da dobijo vozovnice na vlaku brez dodatnih dajatev.

Spremembe 43, 48, 55 in 98 o naslovih in zgradbi uredbe niso upoštevane, saj skupno stališče predlaga drugačno zgradbo (glej zgradba uredbe) .

Spremembi 47 in 58 zavračata ali omejujeta pravico do predplačila v primeru smrti ali poškodbe potnika. Člen 12 skupnega stališča pa to pravico, ki jo je predlagala Komisija in je podeljena tudi letalskim potnikom, potrjuje.

Sprememba 66 zahteva uporabo pravnih posledic v zvezi z zamudo železniških prevozov tudi v primeru zapoznelega nudenja potrjene pomoči osebi z zmanjšano mobilnostjo. Skupno stališče ne predvideva nobene take določbe. Ločeno so navedene posebne potrebe oseb z zmanjšano mobilnostjo samo v zvezi s pomočjo, ki je povezana z zamudo.

Sprememba 69 zahteva, da preusmeritev ali nadaljevanje storitve lahko vključuje dražje storitve po isti ceni, kot je bila prvotno plačana za vozovnico. Skupno stališče ne predvideva te možnosti, ampak se sklicuje na „primerljive pogoje“.

Sprememba 75 zahteva, da železniško podjetje potrdi zamudo , ki so jo utrpeli potniki. Skupno stališče ne predvideva take dolžnosti, ki jo je mogoče z lahkoto pridobiti tako, da se v členu 16(4) črta „na zahtevo potnika“.

Drugi in tretji del spremembe 109 zahtevata sodelovanje železniških podjetij, upravnikov postaj, organizatorjev potovanj in Komisije, da lahko nudijo informacije o pravicah potnikov, vsebovane v uredbi. Komisija se načeloma strinja z obveščanjem potnikov o njihovih pravicah na podlagi uredbe v ustrezni obliki in se sklicuje na podobno ukrepanje v zvezi s pravicami potnikov v zračnem sektorju (plakat o pravicah letalskih potnikov).

Spremembe 110, 111 in 112 o nacionalnih izvršnih organih in o obveščanju javnosti o teh organih so v veliki meri vključene v člen 26 in Prilogo II skupnega stališča.

Del spremembe 124 podaljšuje obdobje, v katerem je treba plačati ad hoc odškodnino v primeru zamude, na en mesec namesto 14 dni. Medtem ko je bila Komisija v tej zadevi prilagodljiva, skupno stališče ne spreminja predloga Komisije, da se odškodnina plača v 14 dneh od prejema pritožbe.

Del spremembe 138 zahteva obveznost železniških podjetij, da izvajajo prevoz koles. Ker se oba zakonodajalca strinjata, da naj za vsebino prevozne pogodbe načeloma veljajo pravila COTIF/CIV o tej zadevi, je bila obveznost glede prevoza koles opuščena.

4.3 Spremembe, ki jih je Komisija zavrnila in niso vključene v skupno stališče

Spremembe 1, 2, del spremembe 3, 11, 12 (deloma, glej tudi v nadaljevanju), spremembi 13, 17 (deloma, glej tudi v nadaljevanju) in sprememba 62 (deloma, glej tudi v nadaljevanju), nameravajo predlagati pravice in obveznosti potnikov v železniškem prometu ne glede na to, ali gre za nacionalno ali mednarodno potovanje. Tako Evropski parlament zahteva, da se področje uporabe razširi na vse storitve, mednarodne in domače , kar je sprememba, ki jo Komisija odobrava, vendar meni, da je v tej fazi morebiti prezgodnja. V nasprotju z Evropskim parlamentom člen 2, odstavka 1 in 2 skupnega stališča potrjuje (za splošne zadeve in odgovornost železniških podjetij) ali zmanjšuje (za posledice zaradi zamud, itd.) področje uporabe, ki ga predlaga Komisija. Člen 2, odstavek 3 razširja področje uporabe na domača potovanja na mednarodnih storitvah samo v zvezi z osebami z zmanjšano mobilnostjo.

Spremembi 7 in 125 predlagata, da bi bila železniška podjetja in upravniki postaj s to uredbo zavezani zagotoviti, da so vozna sredstva in postaje dostopna osebam z zmanjšano mobilnostjo . Komisija meni, da taka obveznost presega področje uporabe tega predloga.

Sprememba 12 in del spremembe 39, ki se nanašata na javna naročila storitev , sta bila ocenjena kot nepomembna. Mednarodne storitve (glej tudi področje uporabe) so redko predmet javnih naročil za storitve in zato skupno stališče izraza ne omenja posebej, pri čemer s področja uporabe uredbe izrecno ne izvzema obveznosti uporabe pravice potnikov v javnih naročilih za storitve.

Sprememba 16 predlaga spremembe opredelitve „ glavna železniška postaja “, ki je izraz, ki ga uredba ne uporablja več, in v členu 19 skupnega stališča povezuje obveznosti upravnikov postaj v zvezi s pomočjo osebam z zmanjšano mobilnostjo z „železniškimi postajami z osebjem“. Zato je opredelitev „glavna železniška postaja“ zastarela.

Spremembi 17 in 62, ki se nanašata na sezonske vozovnice , sta bili ocenjeni kot nepomembni. Sezonske vozovnice so redko na voljo za mednarodne storitve (glej tudi področje uporabe) in zato skupno stališče meni, da tega izraza ni treba posebej navajati, pri čemer pa sezonskih vozovnic izrecno ne izvzema s področja uporabe uredbe.

Sprememba 19 prilagaja opredelitev COTIF/CIV-u. To spremembo lahko štejemo kot odvečno: člen 3, odstavki 11, 12, 13 in 14 skupnega stališča jasno in jedrnato opredeljujejo mednarodna in domača potovanja oziroma storitve in niso v nasprotju s COTIF/CIV.

Sprememba 26 predlaga spremembo opredelitve „ osebe z zmanjšano mobilnostjo“. Medtem je opredelitev podala Uredba Evropskega parlamenta in Sveta o pravicah oseb z zmanjšano mobilnostjo pri potovanju z letalom (sprejeta 8. junija 2006, še ni bila objavljena). Člen 3(17) skupnega stališča prevzema to opredelitev „oseb z zmanjšano mobilnostjo“ iz letalstva.

Sprememba 31 zahteva, da so železniška podjetja in organizatorji potovanj (prodajalci vozovnic) odgovorni za netočne informacije . Nič v tej uredbi ne preprečuje uporabe načel nacionalnega zasebnega prava v takih primerih.

Spremembe 60, 118 in 119 temeljijo na zahtevi, da potniki dobijo povračilo dodatnih dajatev za kakovost storitve, ki je niso dobili, razen za zamudo storitve. Šteje se, da so pravice, povezane s to zahtevo, čezmerne in zato v skupno stališče ni bila uvedena nobena taka obveznost.

Sprememba 64 v veliki meri zahteva odbitek nadomestila za ceno vozovnice (za slabo storitev) od druge odškodnine, kot je na primer odškodnina v primeru odgovornosti za posledično škodo. V nasprotju s tem člen 15 skupnega stališča potrjuje, da je ad hoc odškodnina, ki vrača cene vozovnice v primeru zamude, zamujene zveze zaradi zamude ali odpovedi, ločena od odškodnine za posledično škodo, ki jo ureja člen 13 skupnega stališča, ki se v zvezi s to zadevo sklicuje na določbe COTIF/CIV. Zato predlagani odbitek ni bil vključen v skupno stališče.

Sprememba 65 predlaga, da bi bila železniška podjetja dolžna na vse načine preprečevati zamude . Taka obveznost se zdi premalo natančna in težko izvedljiva.

Sprememba 74 omejuje ad hoc pomoč potnikom na vlakih, ki so blokirani zunaj postaj, na razmere, ki ne vključujejo izjemnih okoliščin. Čeprav razmer morebiti ni povzročilo železniško podjetje, pa se zahteva njegovo posredovanje v korist potnikom brez druge možnosti za pomoč. Skupno stališče zato zavrača zahtevo Evropskega parlamenta, vendar omejuje pomoč na primere, kjer je ta fizično mogoča.

Sprememba 84 zahteva pojasnilo v zvezi s pravico železniškega podjetja, da zahteva, če je primerno, odškodnino od upravljavca infrastrukture. Nič v tem skupnem stališču ne omejuje v nobeni obliki pravice do ugovora , ki jo ima lahko železniško podjetje zoper tretje osebe. Poleg tega skupno stališče načeloma razbremenjuje odgovornost železniškega podjetja v primeru krivde tretjih oseb.

Spremembe 101, 102, 107 in 121 predlagajo črtanje obvezne presoje standardov kakovosti in uvedbo dokaj zapletenega postopka, ki vključuje evropsko agencijo za železniški promet. Skupno stališče predlaga, da železniška podjetja sama ocenjujejo standarde kakovosti in hkrati zahtevajo stroge pogoje izvedbe in objavljanja samoocenjevanja. Skupno stališče predlaga, da v tej fazi v spremljanje kakovosti ni treba vključiti evropske agencije za železniški promet.

Sprememba 127 zahteva ukrepe usposabljanja za boljšo pomoč osebam z zmanjšano mobilnostjo. Ta predlog daleč presega področje uporabe te uredbe. Komisija je v okviru tretjega železniškega paketa vložila predlog za direktivo za izboljšanje varnostne učinkovitosti vlakovnega osebja.

Sprememba 128 prilagaja dolžnosti upravnikov postaj v zvezi s kontaktnimi točkami za osebe z zmanjšano mobilnostjo . Člen 21 skupnega stališča potrjuje to dolžnost upravnikov postaj, kot jo je predlagala Komisija v izvirnem besedilu, in dodaja sklicevanje na druge javne organe, ki verjetno delijo to odgovornost.

4.4 Spremembe, ki jih je Komisija zavrnila in so v celoti ali deloma vključene v skupno stališče

Spremembe 4, 14 in 37 zahtevajo ublažitev obveznosti, ki jo je predlagala Komisija za železniška podjetja, da zagotovijo vozovnice, direktne vozovnice in zadeven potovalne informacije na celotnem območju železniškega omrežja EU. Komisija je menila, da imajo potniki pravico do nakupa povezane vozovnice za potovanja na celotnem območju železniškega omrežja EU, in je zato odločila, da so železnice dolžne nuditi tak izdelek, ker se zdi, da se trg prevoznih storitev v železniškem prometu ne odziva prostovoljno. Člen 8 skupnega stališča prepušča izbiro ponudbe železniškim podjetjem, s tem, da zahteva, da se vozovnice, direktne vozovnice in rezervacije potnikom prodajajo, če so na voljo. Evropski računalniški informacijski in rezervacijski sistem (CIRS) za železniški promet bo nadalje potrdil to zahtevo (člen 9).

Spremembi 28, 29 in del spremembe 115 zahtevajo ublažitev obveznosti, ki jo je predlagala Komisija za železniška podjetja, da zagotovijo potovalne informacije . Komisija je menila, da imajo potniki pravico dobiti ustrezne potovalne informacije in tudi informacije, ki presegajo omrežja železniških podjetij za potovanja na celotnem območju EU. Ker prostovoljne ureditve vedno ne služijo temu namenu, je Komisija odločila, da so železniška podjetja dolžna nuditi potovalne informacije za celotno območje EU. Člen 7 in Priloga II razjasnjujeta vsebino minimalnih informacij o lastnih storitvah, ki jih je treba nuditi potniku. Evropski računalniški informacijski in rezervacijski sistem (CIRS) za železniški promet bo nadalje potrdil to zahtevo (člen 9).

Del spremembe 39, spremembi 40 in 123 predlagajo spremembo načina prodaje vozovnic. Člen 8 skupnega stališča omogoča železniškim podjetjem veliko prilagodljivost, da izberejo najbolj ustrezen način prodaje vozovnic. Zagotovljena mora biti prodaja na vlaku, razen če je taka storitev v utemeljenih primerih omejena. Komisija ni želela ogroziti spontanega nakupa, vključno z nakupom na vlaku, bolj kot je potrebno. Ni se ji zdelo potrebno razlikovati med prodajnimi mesti za vozovnice za javne storitve in druge vozovnice.

Spremembe 91, 95, 96, 97 predlagajo pojasnila postopka obveščanja za osebe z zmanjšano mobilnostjo za posebno pomoč. Člen 21 skupnega stališča poenostavlja ta postopek in pogoje nudenja pomoči osebam z zmanjšano mobilnostjo, ki potrebo o pomoči sporočijo najmanj 48 ur vnaprej. Komisija ni želela po nepotrebnem zmanjšati pravic oseb z zmanjšano mobilnostjo in je bila zato proti predlaganemu podaljšanju obdobja za predhodno obvestilo s 24 na 48 ur.

Sprememba 113 zahteva 1 leto, člen 33 skupnega stališča pa odobrava 18-mesečno obdobje izvajanja pred začetkom veljavnosti uredbe. Komisija je menila, da dolgo prehodno obdobje za izvajanje predlaganih pravic potnikov ni potrebno.

Del spremembe 124 zahteva soglasje potnika, da se odškodnina plača s kuponi, kar se odraža v zadnjem stavku člena 15(2) skupnega stališča.

5- ZAKLJUČEK

Čeprav bi Komisija bolj želela, da bi bile železniške družbe dolžne nuditi informacije o voznih redih in direktne vozovnice na celotnem območju evropskega železniškega omrežja in bi bili upravniki postaj in železniške družbe bolj zavezani v zvezi s pomočjo osebam z zmanjšano mobilnostjo, pa meni, da skupno stališče, ki je bilo soglasno sprejeto dne 24. julija 2006, ne spreminja ciljev in pristopa njenega predloga.