Mnenje Evropskega odbora regij – Evropska strategija za univerze

(2022/C 301/09)

Poročevalec: Emil BOC (RO/EPP), župan, Cluj-Napoca Referenčni dokument: Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o evropski strategiji za univerze COM(2022) 16 final

POLITIČNA PRIPOROČILA

EVROPSKI ODBOR REGIJ (OR)

1. izraža zadovoljstvo s prizadevanji Unije za spodbujanje odličnosti v izobraževanju in s podporo, ki jo temu namenja; izpostavlja pomembno vlogo, ki jo ima evropska strategija za univerze v okviru svežnja o visokem šolstvu, ki naj bi do leta 2025 omogočil izoblikovanje evropskega izobraževalnega prostora;

2. poudarja, da je ohranitev civilizacije, ki krepi demokratične vrednote v Evropi, mogoča le, če se vlaga v človeški kapital. Odličen izobraževalni sistem, v osrčju katerega so močne univerze, je temelj vseživljenjskega učenja;

3. poudarja pomen izboljšanja kakovosti poučevanja in raziskav na evropskih univerzah ter zagotavljanja razpoložljivosti potrebne podpore na lokalni in regionalni ravni za uresničevanje konkretnih ciljev te strateške ambicije;

4. priznava vodilno vlogo univerz v družbi in njihov prispevek k trajnostnemu, odpornemu, vključujočemu in demokratičnemu razvoju držav članic ter lokalnih skupnosti in regij. Vloga univerz je še toliko pomembnejša v kriznih razmerah, ko lahko pomagajo premagati krizo in spodbuditi okrevanje po njej ( 1 )

5. poudarja ključno vlogo univerz pri premagovanju svetovnih izzivov. EU že dolgo opozarja, da bi bilo treba na univerzah tesneje medsebojno povezati raziskave, poučevanje, učenje in inovacije ter da bi bilo treba poleg tega univerze bolje financirati, da bi se utrdila potrebna raven kakovosti. Univerze so kot vir novih raziskovalnih dognanj in spodbujevalke inovacij izjemnega pomena za reševanje perečih družbenih problemov, ki so bili prepoznani v okviru misij EU;

6. opozarja, da je treba univerze obravnavati kot bistven element evropske kulture in da je raznolikost akademskega sektorja, vključno z izobraževalnimi ustanovami, raziskovalnimi inštituti in poklicnimi šolami, strateški adut;

7. ugotavlja, da prisotnost univerz na lokalni in regionalni ravni v večini primerov pomeni znatno konkurenčno prednost za tamkajšnje skupnosti. ( 2 ) Vlagatelje na primer zanimajo in privabljajo skupnosti z visoko kvalificirano delovno silo in priložnostmi za sodelovanje z akademskimi krogi ter za prenos tehnologije in znanja z univerz v poslovni sektor. Prisotnost univerz v teh skupnostih prinaša tudi znatne prihodke ( 3 ) , saj študentje, učitelji in drugo osebje tu porabijo precej denarja (univerze imajo pomemben multiplikacijski učinek pri potrošnji, ki jo ustvarjajo). Poleg teh ekonomsko merljivih koristi univerze na lokalni ravni ustvarjajo svetovljansko vzdušje, za katerega so značilne navzočnost mednarodnih študentov in učiteljev ter, med drugimi, vrednote strpnosti in kulturne, verske in etnične raznolikosti; ( 4 )

8. pozdravlja pristop na več ravneh, predlagan v evropski strategiji za univerze, ki narekuje uskladitev ciljev javne politike in naložb na evropski, nacionalni, regionalni in lokalni ravni; vendar poudarja, da bi bilo v prihodnje v pripravo in izvajanje idealnega univerzitetnega modela koristno bolj vključiti lokalno in regionalno raven;

9. opozarja na pomen vzpostavljanja strateških partnerstev med lokalnimi in regionalnimi oblastmi ter univerzami, tudi pri oblikovanju lokalnih in regionalnih razvojnih strategij. Univerze imajo ključno vlogo pri razvoju lokalnih ekosistemov, za katere so regionalne strategije za inteligentno specializacijo ustvarile dobro osnovo;

10. poudarja, da lahko lokalne in regionalne oblasti podprejo univerze z ustvarjanjem in krepitvijo pogojev, povezanih z lokalnim in regionalnim okoljem (dostop do najrazličnejših infrastruktur in storitev, kakovost življenja, vključujoče okolje itd.), ki lahko povečajo konkurenčnost univerz na svetovnem trgu;

11. opozarja, da v evropskem prostoru že obstaja odlična tradicija sodelovanja med univerzami iz različnih držav članic v okviru programa ERASMUS + in da bi se to moralo nadaljevati;

12. ugotavlja, da se vloga univerz v družbi spreminja in da poleg tradicionalnih funkcij (predvsem na področju izobraževanja in raziskav) prevzemajo tudi nove ( 5 ) . Univerze se zdaj ponovno uveljavljajo kot vodilni akterji, zlasti pri tehnoloških in socialnih inovacijah, podjetništvu in prenosu tehnologije v gospodarstvo. Niso ločene od skupnosti in družbe, temveč postajajo njeni akterji, ki lahko pomembno prispevajo k reševanju družbenih problemov ( 6 )

13. poudarja, da so univerze ključne pri spodbujanju ciljev, ki so bistvenega pomena za EU, kot sta zeleni in digitalni prehod. Imajo trdno strokovno znanje na teh področjih, hkrati pa lahko v lokalnih skupnostih, v katerih delujejo, izvajajo in razširjajo dobre prakse na tem področju;

14. ugotavlja, da lahko univerze najdejo rešitve in ustvarijo orodja za reševanje nekaterih večjih težav, s katerimi se sooča Unija, kot sta beg možganov ( 7 ) in izseljevanje s podeželja. Negativni učinki bega možganov in pomen kroženja možganov so tesno povezani s sodelovanjem in partnerstvi med univerzami, lokalnimi in regionalnimi skupnostmi, podjetji in civilno družbo; poudarja, da je treba precej okrepiti prizadevanja za zmanjšanje vrzeli v znanju in inovacijske vrzeli v Evropi ter za odpravo inovacijskega razkoraka med Evropo in ZDA;

15. izpostavlja pomen stalnega in obsežnega prepoznavanja in uporabe dobrih praks na lokalni in regionalni ravni v okviru sodelovanja med lokalnimi in regionalnimi oblastmi ter univerzami. V tem okviru bi se zdelo, da ima vzpostavitev nadnacionalnih mrež, namenjenih razširjanju dobrih praks in širokemu vključevanju deležnikov s področja visokošolskega izobraževanja, za lokalne in regionalne oblasti v državah članicah prednostni pomen. Takšna mreža bi se lahko uporabila v okviru evropske strategije za univerze;

16. opozarja na dejstvo, da se univerze v procesu preoblikovanja in novih odgovornosti soočajo z velikimi težavami in ovirami. V vseh državah članicah se bodo najverjetneje pojavile finančne težave. V zvezi s tem predlaga pripravo naložbene strategije, ki bo zajela financiranje na regionalni, nacionalni in evropski ravni, ter poziva k upoštevanju sodelovanja med javnim, zasebnim in neprofitnim sektorjem, da bi okrepili zmogljivosti evropskih univerz. Ugotavlja tudi, da obstajajo izzivi, povezani s stopnjo akademske avtonomije oziroma političnim vmešavanjem v pomembne odločitve o financiranju univerz, zaposlovanju in izbiri učiteljev, svobodi izražanja in izbire tem ter usmeritev raziskovalnih dejavnosti, možnostih za brezplačno komunikacijo brez cenzure rezultatov raziskav itd.;

17. poudarja, kako pomembno je, da lokalne in regionalne oblasti v državah članicah dejavno sodelujejo pri povečevanju raznolikosti lokalnih in regionalnih ekosistemov ter spodbujajo sodelovanje in zaupanje med različnimi sektorji skupnosti. Nadalje poudarja, da je treba univerze na lokalni in regionalni ravni smatrati za del širših ekosistemov, ki vključujejo najrazličnejše deležnike ( 8 ) . Da bi univerze lahko zagotovile nova znanja in spretnosti za kreativno reševanje problemov, je bistvenega pomena uporaba tehnologij oziroma učinkovita komunikacija v skupnosti ter sodelovanje med univerzami in ustreznimi lokalnimi akterji;

18. ugotavlja, da sta glavni prednostni nalogi evropske strategije za univerze poglobitev transnacionalnega sodelovanja med univerzami in razvoj evropske razsežnosti visokega šolstva. V zvezi s tem meni, da lahko lokalne in regionalne oblasti po potrebi sprejmejo ukrepe za podporo transnacionalnemu univerzitetnemu sodelovanju (pomembno orodje na tem področju je pobuda za evropske univerze v okviru programa Erasmus+, namenjena sklepanju univerzitetnih zavezništev za odličnost). Lokalne in regionalne oblasti bi lahko podprle prakse, predlagane v strategiji, kot je pobuda za evropsko študentsko izkaznico. Ta izkaznica bi se lahko priznala ne le na univerzitetni ravni, temveč tudi v transnacionalnem okviru odnosov med študenti, raziskovalci in učitelji na eni strani ter lokalnimi upravami na drugi strani (npr. v zvezi z dovoljenji za prebivanje, vozovnicami za javni prevoz in dostopom do muzejev);

19. poudarja, da morajo lokalne in regionalne oblasti v državah članicah v okviru evropske strategije za univerze delovati kot spodbujevalke in biti sposobne povezati različne deležnike v skupnostih pri pobudah in projektih, ki so zanimivi za univerze. Ugotavlja tudi, da v številnih državah članicah lokalne in regionalne oblasti sicer niso neposredno odgovorne za financiranje univerz, vendar lahko olajšajo financiranje univerz in njihovih pobud iz različnih skladov z ustvarjanjem sinergij na lokalni in regionalni ravni;

20. priznava, da morajo univerze preoblikovati svoje študijske programe in se tako čim bolj učinkovito odzivati na hiter tehnološki napredek, zeleni in digitalni prehod ter strukturne spremembe evropskega trga dela, ki zahtevajo nova znanja in spretnosti ( 9 ) . Prav tako poudarja, da imajo lahko lokalne in regionalne oblasti pomembno vlogo v tem procesu preoblikovanja študijskih programov in razvoja tovrstnih novih znanj in spretnosti. Hkrati opozarja, da univerze sicer veliko prispevajo k večji zaposljivosti in gospodarski konkurenčnosti v globaliziranem gospodarstvu, vendar je treba ohraniti avtonomno naravo terciarnega izobraževanja;

21. izpostavlja vlogo lokalnih in regionalnih oblasti pri ustvarjanju in krepitvi lokalnih in regionalnih ekosistemov, ki spodbujajo dejavno sodelovanje in povezovanje poddržavnih oblasti, podjetij in industrije ter univerz. Lokalne in regionalne oblasti morajo v teh ekosistemih delovati kot pobudnice in spodbujevalke, pri čemer morajo določiti možnosti za sodelovanje, dodeliti različna sredstva, tudi finančna, ki so potrebna za dejavnosti vzpostavljanja mrež in sodelovanja, ter podpirati oblikovanje struktur, kot so izobraževalni grozdi na lokalni in/ali regionalni ravni. Ti so odličen instrument/nosilec, ki ustvarja prostor za dialog in sodelovanje med glavnimi akterji formalnega izobraževanja, da se podpre mlade pri njihovem poklicnem usposabljanju. Lokalne in regionalne oblasti se lahko oprejo na te izobraževalne grozde in v partnerstvu z drugimi akterji tega ekosistema uporabljajo instrumente, kot so skladi za inovacije, minisubvencije za zagonska podjetja na več ključnih področjih itd.;

22. ocenjuje, da se morajo študentje danes v nekaterih primerih učiti na povsem drugačen način kot v preteklosti. Treba bi jim bilo dati možnosti, da teoretične koncepte preizkusijo v realnem življenju in z njimi rešujejo tudi težave, ki jih zaznavajo v svojih lokalnih in regionalnih skupnostih. Lokalne in regionalne oblasti lahko v sodelovanju z univerzami in drugimi akterji v lokalnem in regionalnem ekosistemu olajšajo takšne izobraževalne izkušnje, na primer s podpiranjem živih laboratorijev, usmerjanjem študentov k analizi vprašanj javne politike, z razvojem skupnih strateških projektov v korist skupnosti ali omogočanjem sodelovanja z drugimi deležniki v lokalni in regionalni skupnosti;

23. meni, da lahko lokalne in regionalne oblasti v partnerstvu z univerzami in drugimi akterji v lokalnem ali regionalnem ekosistemu znatno podprejo mlade podjetnike, tudi študente in diplomante, tako da jim olajšajo dostop do ključnih virov, namenjenih inovacijam. Številni mladi oziroma študenti potrebujejo sredstva, kot so laboratoriji, nove tehnologije in nove povezave za razvoj poslovnih projektov oziroma izdelkov in storitev. Lokalne in regionalne oblasti lahko v partnerstvu z drugimi subjekti, ki imajo takšne vire, mladim podjetnikom olajšajo dostop do inovacijskih virov (prostorov, usposabljanja, svetovanja itd.);

24. poudarja, da lahko lokalne in regionalne oblasti razvijejo pametne vezi z univerzami za razvoj lokalne in regionalne skupnosti. Pomembno je, da univerze zagotavljajo znanje in storitve, ki koristijo skupnostim, v katerih delujejo. Lokalne in regionalne oblasti lahko te odnose olajšajo z oblikovanjem programov za trajno vključevanje univerz v reševanje težav, s katerimi se soočajo lokalne in regionalne skupnosti, z uporabo univerzitetnih svetovalnih in strokovnih storitev ter z razširjanjem dobrih praks, ki nastanejo, da bi jih lahko izvajalo več skupnosti in javnih organov. Javno priznavanje in spodbujanje sodelovanja univerz imata tudi posebej pomembno vlogo pri legitimaciji raznolikih univerzitetnih in/ali poklicnih programov, saj spodbujata univerze, da izkoristijo udejstvovanje učiteljev, raziskovalcev in študentov na lokalni ravni;

25. opozarja, da lahko prisotnost univerz enako dobro koristi različnim lokalnim in regionalnim skupnostim vseh velikosti. Lokalne oblasti lahko pomembno prispevajo k razvoju in privlačnosti univerz z ustvarjanjem pogojev za visoko kakovost življenja ter s spodbujanjem odnosa in vedenja, ki spodbujata strpnost, vključenost, večkulturnost in varnost v javnem prostoru. Univerze lahko nekatere dejavnosti in subjekte vzpostavijo tudi v srednje velikih in majhnih mestih, ne samo v velikih mestnih središčih. Lokalne in regionalne oblasti lahko spodbujajo razširitev univerz oziroma ustanovitev raziskovalnih inštitutov v manjših skupnostih s podpiranjem in izvajanjem različnih ukrepov, kot so dostopne nastanitvene možnosti za študente, možnost uporabe javnih stavb za poučevanje, raziskave in razširjanje znanja, z razvojem kazalnikov dobre kakovosti življenja in izkoriščanjem nekaterih prednosti, ki jih velika mestna središča ne ponujajo;

26. ocenjuje, da je mogoče digitalno preobrazbo na lokalni in regionalni ravni pospešiti s sodelovanjem z univerzami, in če se v celoti uporabijo njihovi viri na tem področju. Univerze lahko v odnosih z lokalnimi in regionalnimi oblastmi svetujejo ali izvajajo strategije digitalne preobrazbe na lokalni ali regionalni ravni. Kar zadeva digitalna znanja in spretnosti, lahko univerze v partnerstvu z lokalnimi javnimi oblastmi ponudijo kratke tečaje ali usposabljanje za vse, pri čemer se osredotočijo na nekatere skupine, ki jim grozi izključenost (kot so starejše ali nizkokvalificirane osebe);

27. meni, da lahko lokalne in regionalne oblasti podprejo razvoj hibridnih kampusov, da se spodbudi proces digitalne preobrazbe v skupnostih in na univerzah, pri čemer se zagotovijo enake možnosti, spodbuja socialno vključevanje, povečuje konkurenčnost mladih na trgu dela ter krepijo mladinsko delo, nediskriminacija in medkulturno razumevanje. Hibridni kampusi bi morali posebno pozornost posvetiti komunikaciji pri zagotavljanju enakih možnosti in prodornosti informacij, da bi bili dejansko dostopni vsem upravičenim mladim, zlasti tistim, ki živijo v obrobnih regijah. Lokalne in regionalne oblasti lahko finančno in drugače podprejo odpiranje teh hibridnih kampusov različnim akterjem skupnosti, vključno z ogroženimi in prikrajšanimi skupinami, ranljivimi in ogroženimi mladimi, kot so mladi, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo, mladimi brezposelnimi, ženskami, begunci, invalidi, upokojenci itd. EU in države članice morajo v svojih politikah dati prednost vključevanju ogroženih mladih;

28. poudarja, da imajo univerze veliko znanja in izkušenj na področju zelenega prehoda in pri tem prehodu so lahko tudi vzor dobre prakse, z izobraževalno in informativno vlogo. Univerze lahko v partnerstvu z lokalnimi in regionalnimi oblastmi razvijejo zelene kampuse in dejavno sodelujejo v procesih prenove mest, in sicer lahko v skupnosti postavijo tovrstne kampuse ali vzorčne stavbe za energetsko učinkovitost ali okoljsko primerno zasnovo;

29. izraža zadovoljstvo, ker strategija vsebuje jasen časovni načrt, letne kazalnike in merila za njeno uspešno izvajanje, k čemur je OR že pozval, da bi ocenili napredek pri doseganju ciljev evropskega izobraževalnega prostora. Vendar opozarja, da je treba evropski opazovalnici za visokošolski sektor, ki se oblikuje, dodati lokalno in regionalno razsežnost, kar bi omogočilo evropski pregled stanja tudi na lokalni in regionalni ravni;

30. ugotavlja, da lahko lokalne in regionalne oblasti podprejo evropske univerze pri prizadevanjih za internacionalizacijo in spodbujanje vloge Evropske unije na mednarodnem prizorišču. To bi vključevalo zlasti podpiranje udeležbe evropskih univerz v ambicioznih transnacionalnih zavezništvih, katerih cilj je razvoj dolgoročnega sistemskega sodelovanja na področju odličnega izobraževanja, raziskav in inovacij, ter zagotavljanje stalnih možnosti za univerzitetno mobilnost študentov, učiteljev, raziskovalcev in zaposlenih.

V Bruslju, 28. aprila 2022 Predsednik Evropskega odbora regij Apostolos TZITZIKOSTAS

(1) Howard, G., Weinstein, R., Yang, Y., Do universities improve local economic resilience?, IZA DP št. 14422, 2021. Na voljo na spletnem naslovu: https://docs.iza.org/dp14422.pdf.

(2) Fonseca, L., Nieth, L., The role of universities in regional development strategies: A comparison across actors and policy stages, European Urban and Regional Studies, 22(3), 2021; Goddard, J, Puukka, J., The engagement of higher education institutions in regional development: an overview of the opportunities and challenges, Higher Education Management and Policy, 20(2): 11–41, 2008.

(3) Chirca, A., Lazar, D.T., Cluj-Napoca without students: an estimation of the gap in the city’s economy, Transylvanian Review of Administrative Sciences, 66E: 44-59, 2021.

(4) Goddard, J., Vallance, P., The university and the city, Higher Education, 68(2): 319–321, 2014.

(5) Liddle J., Addidle G.D., The Changing Role of Universities in Society: Key Influences in The Role of Universities and HEIs in the Vulnerability Agenda. Rethinking University-Community Policy Connections. Palgrave Macmillan, Cham, 2022. https://doi.org/10.1007/978-3-030-89086-5_3.

(6) Myklebust, J.P., Smidt, H., What is the role of universities in global upskilling?, University World News, 2021. Na voljo na spletnem naslovu: https://www.universityworldnews.com/post.php?story=20210129110449887.

(7) Hammerbauer, M., Pavletić, P., Vespa, M., Brain drain in higher education in European context, končno poročilo – ESC41, 2021. Na voljo na spletnem naslovu: https://www.esu-online.org/wp-content/uploads/2021/03/Brain-Drain-final-report-ESC41-Google-Docs.pdf.

(8) Reichert, S., The Role of Universities in Regional Innovation Ecosystems, študija Evropskega združenja univerz, 2019. Na voljo na spletnem naslovu: https://www.eua.eu/downloads/publications/eua%20innovation%20ecosystem%20report_final_digital.pdf.

(9) Jackson, N. J., Learning for a complex world: A lifewide concept of learning, education and personal development, Bloomington, IN: Author House, 2011; Williams, S., Dodd, L. J., Steele, C., & Randall, R., A systematic review of current understandings of employability, Journal of Education and Work, zvezek 29, št. 8, str. 877–901, 2015.