SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

o pristopu EU k boju proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami

1. Novi obraz nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami: znatna sprememba narave, obsega in učinka

Svet se trenutno sooča z znatnim povečanjem nezakonite čezmejne trgovine s prostoživečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami (nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami). Ta trgovina je postala ena od najdonosnejših kriminalnih dejavnosti na svetu. Nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami ni nov pojav, vendar so se njen obseg, narava in učinki v zadnjih letih znatno spremenili. V nedavno sprejeti resoluciji Združenih narodov[1] je nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami opredeljena kot „huda oblika organiziranega kriminala“, za katerega so odgovorne iste vrste svetovnih organiziranih kriminalnih združb, ki so odgovorne tudi za dejavnosti, kot je trgovina z ljudmi, drogami in strelnim orožjem. Ker nekatere skupine milic to trgovino uporabljajo za financiranje svojih dejavnosti, generalni sekretar in Varnostni svet Združenih narodov priznavata, da sta divji lov na prostoživeče vrste in nezakonita trgovina z njimi med dejavniki, ki spodbujajo nestabilnost v centralni Afriki ter ogrožajo mir in varnost v regiji[2].

Nekaj podatkov o obsegu in vrednosti nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami[3] Po ocenah se je v zadnjem desetletju število nezakonito ubitih afriških slonov podvojilo, količina zasežene slonovine pa potrojila. Divji lovci so leta 2012 ubili približno 22 000 slonov. Leta 2013 je bilo zaseženih več kot 40 ton nezakonite slonovine. Populacija afriških slonov, ki naj bi po ocenah dosegala 500 000 živali, se zdaj verjetno zmanjšuje v vseh afriških podregijah. Divji lov na nosoroge se je močno povečal v južni Afriki. Z divjim lovom je bilo v letu 2013 ulovljenih več kot 1 000 živali, medtem ko je bilo leta 2007 ulovljenih 13 živali. Skupaj je bilo od leta 2010 v južni Afriki z divjim lovom ulovljenih okrog 2 500 živali, kar znaša 80 % celotne populacije afriških nosorogov. Če se bo divji lov v južni Afriki še naprej povečeval s to hitrostjo, se bo tamkajšnja populacija nosorogov do leta 2016 začela manjšati. Populacija tigrov na svetu je pred enim stoletjem štela 100 000 živali, do danes pa se je zmanjšala na manj kot 3 500 živali. Divji lov je odgovoren za 78 % smrti sumatranskih tigrov. Po ocenah znaša vrednost nosorogove roževine pri nadaljnji prodaji približno 40 000 EUR/kg (trenutna cena enega kilograma zlata znaša približno 31 000 EUR), cene surove slonovine pa na črnem trgu dosegajo 620 EUR/kg. Tigrove kosti se prodajajo tudi po 900 EUR/kg. Po ocenah nezakonita sečnja predstavlja 30 % svetovne trgovine z lesom in prispeva k več kot 50 % krčenja tropskih gozdov v centralni Afriki, na območju Amazonke in v jugovzhodni Aziji. Po ocenah svetovna vrednost nezakonitega ribolova znaša približno 10 milijard EUR na leto, kar predstavlja 19 % prijavljene vrednosti ulovov.

Vzroki za povečevanje nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami so predvsem veliko in naraščajoče povpraševanje po proizvodih iz prostoživečih vrst, zlasti v delih Azije[4], revščina, slabo upravljanje, nestabilnost in krizne razmere v ključnih regijah porekla, spodbujajo pa ga pomanjkljivo izvrševanje in kazni, ki niso dovolj odvračilne.

Nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami resno ogroža biotsko raznovrstnost in trajnostni razvoj. Simbolne vrste, kot so sloni, nosorogi, velike opice, tigri ali morski psi, nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami še posebej prizadene, in sicer do te mere, da je ogroženo preživetje nekaterih od teh vrst v naravi. Divji lov na slone in nosoroge je nedavno dosegel najvišje ravni in ogroža obnovitev, ki je potekala zadnja tri desetletja. Vendar nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami zadeva še veliko drugih živalskih in rastlinskih vrst (npr. korale, plazilce, luskavce, rastline in živali, ki se uporabljajo za medicinske namene) ter proizvodov (npr. les, oglje in divjačino). Prav tako je zaradi širjenja bolezni ogroženo zdravje ljudi, saj se živali tihotapijo brez kakršnega koli sanitarnega nadzora.

Nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami prikrajša nekatere od najbolj marginaliziranih ljudi na svetu, med drugim domorodne skupnosti, za pomembne priložnosti za trajnostno preživljanje. Proizvodi iz prostoživečih vrst so neposredno ali posredno, npr. prek turizma, pomemben gospodarski sektor v številnih razvitih državah in državah v razvoju. Vlade zaradi nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami izgubijo pomembne vire prihodkov, medtem ko imajo mednarodne kriminalne mreže od nje koristi. Nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami je tesno povezana s korupcijo in prepovedanimi denarnimi toki, na primer prek pranja denarja, ter negativno vpliva na pravno državo in dobro upravljanje. Nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami zahteva tudi človeška življenja, saj je bilo po ocenah v zadnjih desetih letih med operacijami proti divjemu lovu ubitih približno 1 000 čuvajev.

EU ostaja pomemben namembni trg za nezakonite proizvode iz prostoživečih vrst, na katerem obstaja znatno povpraševanje predvsem po vrstah, ki na črnem trgu dosegajo visoke cene. Hkrati so glavna pristanišča in letališča EU pomembne tranzitne točke za nezakonite trgovinske dejavnosti, zlasti med Afriko in Azijo. Vsako leto je v EU približno 2 500 zasegov proizvodov iz prostoživečih vrst[5]. Nezakonita trgovina z določenimi redkimi vrstami ptic, koral, rib in kopenskih želv poteka tudi iz držav članic EU, znotraj EU ali v tretje države.

Po podatkih Europola se vloga organiziranih kriminalnih združb pri nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami znotraj EU povečuje zaradi pričakovane visoke donosnosti ob majhnem tveganju za odkritje in nizkih kazni[6].

Zaradi novega obsega in razsežnosti nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami se je povečala politična pozornost, med drugim tudi prek pobud več držav članic EU[7]. Evropski parlament je pozval k namenskemu akcijskemu načrtu EU[8]. Generalna skupščina Združenih narodov je decembra 2012 izrazila globoko zaskrbljenost. Voditelji držav G8 ter afriški ministri za finance in voditelji foruma za azijsko-pacifiško gospodarsko sodelovanje APEC so leta 2013 sprejeli zavezo o ukrepanju za odpravljanje nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami.

Namen tega sporočila je opozoriti na potrebo po učinkovitejši obravnavi svetovnega problema nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami. V tem sporočilu so skrbno proučeni in ocenjeni obstoječi ukrepi EU za podpiranje boja proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami tako na svetovni ravni (del 2) kot znotraj EU (del 3). Poleg tega sporočilo pomeni začetek razprave o prihodnjem pristopu EU k nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami.

2. Ukrepanje na svetovni ravni proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami

EU je podprla različne pobude za krepitev mednarodnih prizadevanj v boju proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami.

2.1. Zakonska ureditev trgovine

Konvencija o mednarodni trgovini z ogroženimi vrstami (CITES) naj bi zagotovila, da mednarodna trgovina s približno 35 000 zavarovanimi živalskimi in rastlinskimi vrstami ne bo ogrozila preživetja teh vrst. Pogodbenice CITES so se marca 2013 dogovorile o več konkretnih ukrepih proti divjemu lovu in nezakoniti trgovini s številnimi ogroženimi vrstami (npr. sloni, nosorogi, tigri, tropskim lesom). EU je velika zagovornica konvencije in je imela ključno vlogo pri sprejetju teh ukrepov.

Na področju trgovine z lesom je EU sklenila dvostranske prostovoljne sporazume o partnerstvu, prek katerih podpira partnerske države pri krepitvi upravljanja gozdarskega sektorja ter vzpostavljanju nacionalnega sistema za sledljivost in preverjanje zakonitosti. Akcijski načrt EU za izvrševanje zakonodaje, upravljanje in trgovanje na področju gozdov (FLEGT) je dopolnila uredba EU o lesu, ki zagotavlja zakonitost porekla lesa in lesnih proizvodov, danih na trg EU.

EU je tudi vodilna sila v boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu (IUU) na mednarodni ravni, pri čemer spodbuja sprejetje celovitih ukrepov za trg in nadzor ter konkretnih ukrepov v regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva, FAO, Združenih narodih in Interpolu. EU je več kot 50 tretjim državam zagotovila tehnično pomoč za krepitev njihovega izpolnjevanja mednarodnih obveznosti v boju proti ribolovu IUU. Kot skrajni ukrep v primeru, da tretje države zavrnejo sodelovanje, lahko EU te države uvrsti na črni seznam in nato blokira njihovo trgovino z ribiškimi proizvodi z EU.

EU je vključila določbe za krepitev učinkovitega izvajanja večstranskih okoljskih sporazumov ter določbe glede trgovine na področjih, kot sta gozdarstvo in ribištvo, v vse novejše sporazume o prosti trgovini s tretjimi državami (npr. z državami v Srednji Ameriki, Kolumbijo/Perujem, Singapurjem). EU ima enak pristop na pogajanjih o sporazumih o prosti trgovini, ki potekajo na primer s Kanado, Japonsko, Tajsko, ZDA in Vietnamom. Poleg tega EU s svojo posebno ureditvijo splošne sheme preferencialov (GSP+) zagotavlja dodatne trgovinske preferenciale ranljivim državam v razvoju, ki ratificirajo in izvajajo mednarodne konvencije o trajnostnem razvoju in dobrem upravljanju, vključno s konvencijo CITES.

2.2. Izvrševanje pravil

V številnih državah porekla, tranzita ali končnega trga, ki so prizadete zaradi divjega lova in nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami, nacionalni organi pregona nimajo dovolj sredstev in si ne prizadevajo dovolj za izvajanje obstoječih pravil. Učinkovito izvrševanje je še vedno pomemben izziv, poti nezakonite trgovine pa se zlahka preusmerijo, tako da se izkoristijo šibki členi v verigi izvrševanja na svetovni ravni.

Komisija si kot glavna donatorka (1,73 milijona EUR) mednarodnega konzorcija za boj proti kaznivim dejanjem nad prostoživečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami (International Consortium to Combat Wildlife Crime – ICCWC)[9] prizadeva za to, da bi se obravnavali nekateri od teh izzivov. Konzorcij se osredotoča na mednarodno izmenjavo informacij in obveščevalnih podatkov, usklajevanje prizadevanj za izvrševanje ter krepitev zmogljivosti izvrševanja in izpolnjevanja, npr. s spodbujanjem držav k uporabi orodja konzorcija za analizo kaznivih dejanj nad prostoživečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami ter gozdovi.

2.3. Podpora mednarodnemu sodelovanju in ukrepanju

EU in vse države članice so pogodbenice Konvencije Združenih narodov proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu (UNTOC), ki ima lahko pomembno vlogo v boju proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami, če se organizirana nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami prizna kot „huda oblika organiziranega kriminala“, tj. kot oblika, ki se kaznuje z najvišjo kaznijo najmanj štirih let zapora. Ta meja za kazen za nezakonito trgovino s prostoživečimi vrstami za zdaj še ni izpolnjena v vseh državah članicah. Drug pomemben instrument je Konvencija Združenih narodov proti korupciji, ki je ena država članica še ni ratificirala[10]. Konkretno in namensko ukrepanje na področju nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami v okviru teh dveh konvencij je za zdaj še vedno omejeno. Prednosti posebnih orodij, kot je npr. dodatni protokol h konvenciji UNTOC, bi bilo mogoče podrobneje analizirati.

Projektna skupina za finančno ukrepanje, ki določa standarde in ocenjuje izvajanje ukrepov proti pranju denarja, je leta 2012 uvrstila „okoljski kriminal“ na svoj seznam kaznivih dejanj, ki bi se moral upoštevati za ukrepe proti pranju denarja[11]. Orodja, kot so smernice, za spodbujanje izvajanja tega novega priporočila bi lahko bila koristna za boj proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami.

Na diplomatski ravni je EU problem nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami načela neposredno s ključnimi državami porekla in povpraševanja, med drugim tudi prek delegacij EU. Do zdaj je bilo mednarodno ukrepanje osredotočeno predvsem na Afriko. Diplomatska strategija EU bi lahko izkoristila okrepljeno sodelovanje s ključnimi državami povpraševanja[12] in drugimi regijami, v katerih cveti nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami, pa tudi dialoge na visoki ravni in partnerstva na regionalni ravni, kot je bilo v primeru boja proti ribolovu IUU. V povezavi s tem so bile obravnavane tudi številne druge zamisli, kot sta krepitev vključevanja civilne družbe in zasebnega sektorja ter možnost, da posebni predstavnik ali odposlanec Združenih narodov združi in spremlja različna področja ukrepanja na svetovni ravni.

Poleg tega je EU sklenila številne sporazume o partnerstvu in sodelovanju s tretjimi partnerskimi državami, npr. z Indonezijo, Filipini, Vietnamom, Tajsko in Singapurjem, v katerih je izražena zaveza pogodbenic, da si bodo prizadevale za sodelovanje pri okoljskih vprašanjih, med drugim tudi s krepitvijo zmogljivosti za sodelovanje pri večstranskih okoljskih sporazumih in njihovo izvajanje. Ti sporazumi vključujejo tudi določbe o sodelovanju v boju proti organiziranemu kriminalu.

2.4. Razvojno sodelovanje

V okviru razvojnega sodelovanja EU je bila ogroženost prostoživečih vrst obravnavana s prizadevanjem za podporo ohranitvi, krepitvi zmogljivosti in izvrševanju. EU se v skladu z nedavno spremenjeno razvojno politiko EU zaveda, da so za obravnavanje nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami potrebni tudi dolgoročni ukrepi za zagotovitev trajnostnih virov dohodkov za lokalne skupnosti, saj se sodelovanje v nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami pogosto lahko zdi kot priložnost za lahek zaslužek.

EU je v preteklih 30 letih namenila več kot 500 milijonov EUR za ohranitev biotske raznovrstnosti v Afriki, pri čemer je portfelj projektov, ki potekajo, vreden približno 160 milijonov EUR. Še vedno pa obstajajo velike potrebe po ustreznem upravljanju in ohranjanju biotske raznovrstnosti v državah v razvoju.

EU je od leta 2001 s prispevkom v višini 12 milijonov EUR za 71 območij v Afriki in Aziji glavna finančna podpornica programa MIKE[13]. Komisija je decembra 2013 odobrila financiranje novega programa MIKES[14] s podporo v višini 12,3 milijona EUR.

EU podpira številne nacionalne in lokalne projekte, npr. v okviru akcijskega načrta FLEGT in mehanizma REDD+. Poleg tega veliko različnih projektov, ki jih financira EU ter so namenjeni zmanjšanju korupcije in krepitvi zmogljivosti tožilstev in pravosodnih služb, na splošno podpira pravno državo, ki je bistvenega pomena za uspešen boj proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami.

Čeprav so vse te pobude privedle do določenega napredka, sinergije med ohranjanjem, preživljanjem lokalnih prebivalcev, izvrševanjem in dobrim upravljanjem niso bile vedno dovolj izkoriščene. Poleg tega je dolgoročna trajnost številnih projektov še naprej šibka zaradi nezadostnega lastništva in podpore nacionalnih in lokalnih organov (in v nekaterih primerih prebivalcev) ter velike odvisnosti od zunanjega financiranja. Načrtovanje programov razvojnega sodelovanja EU za obdobje 2014–2020 je priložnost za obravnavo teh pomanjkljivosti in določitev celovitega pristopa k nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami.

3. Ukrepanje EU proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami

3.1. Zakonska ureditev nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami

Trgovina s prostoživečimi vrstami, ki poteka tako z uvozom v EU kot znotraj EU, je urejena s celovitim sklopom pravil, kot so uredba o trgovini s prosto živečimi vrstami (Uredba Sveta (ES) št. 338/97), s katero se izvaja konvencija CITES v EU, ter uredba o lesu (Uredba (EU) št. 995/2010) in uredba o ribolovu IUU (Uredba Sveta (ES) št. 1005/2008), ki prepovedujeta dajanje nezakonito pridobljenega lesa oziroma nezakonito ulovljenih rib na trg EU.

V EU velja tudi zakonodaja, ki prepoveduje nezakonito ubijanje ogroženih vrst, zlasti Direktiva 2009/147/ES o ohranjanju prosto živečih ptic in Direktiva 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst. Komisija je sprejela časovni načrt za odpravo nezakonitega ubijanja ptic, lova nanje s pastmi in trgovine z njimi, pri čemer pozorno spremlja njegovo izvajanje[15].

Kriminalne združbe so v nekaterih primerih izkoristile zapletenost pravil na področju nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami, zlasti dejstvo, da lahko za isto vrsto veljajo različne ureditve trgovine, kar je odvisno od porekla živalske ali rastlinske vrste ali zadevnih vrst proizvodov. Primer tega je trgovina z lovskimi trofejami, ki so izvzete iz določenih omejitev trgovine. EU stalno posodablja in po potrebi zaostruje svoja domača pravila, da zagotovi strožje spremljanje s strani izvršnih organov.

3.2. Učinkovito izvrševanje pravil

Potrebno je učinkovito izvrševanje pravil po celotni nacionalni verigi izvrševanja v posameznih državah članicah, tj. od organov za okolje in ribištvo prek carinikov in policije do tožilstva in pravosodja.

Komisija je leta 2007 sprejela načrt izvrševanja EU v obliki priporočila[16], da bi države članice spodbudila k izboljšanju izvrševanja pravil EU o trgovini z vrstami, zaščitenimi v skladu s konvencijo CITES. V tem načrtu je opredeljen sklop ukrepov, kot so nacionalni akcijski načrti, odvračilne kazni za kazniva dejanja na področju trgovine s prostoživečimi vrstami ter uporaba ocen tveganja in obveščevalnih podatkov. Vendar se ta nezavezujoča priporočila ne izvajajo enakomerno po vsej EU in ne obravnavajo vidika nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami, povezanega z organiziranim kriminalom.

Učinkovito izvrševanje dodatno ovirajo omejena sredstva, pomanjkanje specializiranih enot v policiji in tožilstvu ter različne stopnje sodelovanja organov za prostoživeče vrste in drugih izvršnih organov. Zakonodaja o zavezujočih merilih za učinkovite preglede in nadzor s strani držav članic, h kakršni se poziva v 7. okoljskem akcijskem programu EU za obdobje 2014–2020[17], bi lahko pomagala izboljšati izvrševanje pravil EU za boj proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami, če bi hkrati to vprašanje imelo tudi večjo prednost.

V skladu z Direktivo 2008/99/ES o kazenskopravnem varstvu okolja morajo vse države članice zagotoviti, da nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami v nacionalnem pravu velja za kaznivo dejanje, države članice pa morajo tudi določiti učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazenske sankcije. Vendar prva ocena prenosa te direktive v nacionalno pravo kaže, da je v več državah članicah še vedno treba odpraviti pomanjkljivosti.

Ravni kazenskih sankcij, ki se uporabljajo za nezakonito trgovino s prostoživečimi vrstami, se znotraj EU znatno razlikujejo. V nekaterih državah članicah je najvišja kazen manj kot eno leto zapora. To omejuje odvračilni učinek teh kazni, poleg tega pa pogosto tudi onemogoča uporabo potencialno pomembnih orodij za čezmejne ali nacionalne preiskave ter pravosodno sodelovanje držav članic, predvsem evropskega naloga za prijetje.

3.3 Usposabljanje in krepitev zmogljivosti

Za učinkovito izvrševanje so potrebne tehnične spretnosti in ozaveščenost. Usposabljanje in krepitev zmogljivosti morata zajemati celotno verigo izvrševanja, vključno s tožilstvi in pravosodnimi organi, da se prepreči preiskovanje velikega števila primerov brez kazenskega pregona in da sodniki priznajo resnost kršitve. Na ravni EU je bilo nekaj pobud, na primer s strani Evropske policijske akademije Cepol. Načrtovanje programov za ustrezne finančne instrumente v naslednjem obdobju financiranja je priložnost za to, da se upoštevajo obstoječe vrzeli v boju proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami.

Tudi mreže EU, ki jih sestavljajo strokovnjaki za izvrševanje[18], carinski organi[19], tožilci in sodniki[20] s področja okolja, imajo pomembno vlogo pri vzpostavljanju skupnosti izvršnih organov za obravnavanje nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami. Orodja, kot je EU-TWIX, tj. podatkovna zbirka z omejenim dostopom za lažje sodelovanje in izmenjavo obveščevalnih podatkov med izvršnimi organi EU na področju prostoživečih vrst, stalno zagotavljajo pomoč. Vendar sta status in financiranje mrež zagotovljena le kratkoročno, sodelovanje med njimi pa je za zdaj omejeno.

3.4 Boj proti organiziranemu kriminalu

Organizirani kriminal je vse pomembnejši dejavnik v nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami. Uvedenih je več horizontalnih instrumentov EU, ki na splošno obravnavajo tovrstna kazniva dejanja, kot sta okvirna sklepa o boju proti organiziranemu kriminalu[21] ter o zaplembi in vrnitvi premoženja[22]. Načeloma lahko navedeni instrumenti zagotovijo koristna orodja za boj proti organizirani nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami. Vendar se uporabljajo le, če je izpolnjena določena meja za kazen, ki pa za nezakonito trgovino s prostoživečimi vrstami ni izpolnjena v vseh državah članicah.

Preiskovanje nezakonitih finančnih tokov, povezanih z organiziranim kriminalom, npr. prek pranja denarja in utaje davkov, je pomembno v boju proti organizirani nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami. Direktiva 2005/60/ES[23] določa preventivne ukrepe, predvsem z obveznostmi potrebne skrbnosti finančnih ustanov pri odkrivanju sumljivih finančnih transakcij. Priprava posebnih smernic glede pomena „potrebne skrbnosti“ v zvezi z okoljskim kriminalom bi lahko pomagala odkriti kazniva dejanja pranja denarja v zvezi s tem kriminalom.

Europol je oktobra 2013 izdal posebno oceno o okoljskem kriminalu, ki je bila med drugim osredotočena na trgovino z ogroženimi vrstami[24]. Vendar Europol za zdaj nima nobene namenske osrednje točke, ki bi se ukvarjala z okoljskim kriminalom. Europol in Eurojust bi lahko zagotovila pomembno pomoč pri združevanju nacionalnih organov, ki se ukvarjajo s čezmejnimi primeri nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami, ter pri zagotavljanju analitične in praktične podpore. Za to jima morajo nacionalni izvršni organi zagotoviti kakovostne podatke in predložiti prošnje za njuno pomoč, kar pa do zdaj ni bila pogosta praksa za nezakonito trgovino s prostoživečimi vrstami.

Dogovorjene prednostne naloge EU v obdobju 2014–2017 za boj proti resnim oblikam kriminala in organiziranemu kriminalu[25] ne vključujejo nobenega področja okoljskega kriminala. Vmesni pregled leta 2015 bo omogočil ponovno proučitev teh prednostnih nalog ob upoštevanju nedavne ocene Europola, v skladu s katero je okoljski kriminal nova grožnja v EU, zagotovitev dodatnih sredstev in pogostejšo uporabo mehanizmov čezmejnega sodelovanja.

3.5. Vključevanje civilne družbe

Civilna družba je pomemben partner EU pri zagotavljanju, da mobilizacija proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami doseže vse ustrezne deležnike. Nekatere nevladne organizacije (NVO) imajo veliko izkušenj z dejavnostmi, kot so kampanje za ozaveščanje, preiskave domnevnega nezakonitega ravnanja ali specializirana usposabljanja, in njihov prispevek se je izkazal za zelo dragocenega, saj so pomagale javnim organom pri oblikovanju in izvajanju politik. EU redno sodeluje s takšnimi NVO pri vprašanjih glede nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami.

4. Zaključek

Za urejanje trgovine s prostoživečimi vrstami obstajajo celovita pravila, ki veljajo na svetovni ravni in po vsej EU, pri čemer je EU zagotovila znatno podporo pobudam proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami, kot so izboljšano upravljanje zavarovanih območij, krepitev zmogljivosti in mednarodno sodelovanje pri izvrševanju. Vendar ukrepi, ki jih je v zadnjih letih sprejela mednarodna skupnost, niso zadostovali za preprečitev nedavnega povečanja nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami, do katerega prihaja zaradi vse večjega povpraševanja ter revščine in slabega upravljanja v državah porekla.

Glavni problem je, da še vedno obstajajo znatne pomanjkljivosti v zvezi z učinkovitim izvrševanjem obstoječih pravil tako v EU kot na svetovni ravni. To je pogosto posledica dejstva, da se temu vprašanju pripisuje majhna politična pomembnost, nezadostnih sredstev na nacionalni ravni ter premajhne ozaveščenosti o resnosti te težave.

Druga ključna pomanjkljivost obstoječih politik je, da ne upoštevajo v zadostni meri dejstva, da je za obravnavanje organiziranega kriminala potrebna vključitev različnih akterjev in instrumentov. Prav tako so se do zdaj v odzivu na krizne razmere ter preventivni zunanji in varnostni politiki EU komajda obravnavali vidiki miru in varnosti nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami, saj so šele nedavno postali očitni.

Mednarodna skupnost, predvsem v okviru pogodbenic CITES, je nedavno priznala, da je treba obravnavati vidik težave, ki je povezan s povpraševanjem, vendar je bilo v zvezi s tem do zdaj sprejetih malo konkretnih ukrepov.

Za zdaj torej še vedno ni usklajenega in celovitega pristopa k nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami, ki bi obravnaval ponudbo in povpraševanje ter vključeval vse zadevne akterje na različnih področjih politike.

Komisija zato poziva deležnike, naj prispevajo k razpravi o tem, kako izboljšati obravnavanje ključnih izzivov, ter o vlogi EU v tem prihodnjem pristopu k boju proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami. Komisija poziva zlasti k predložitvi pisnih prispevkov[26], ki so povezani z naslednjimi vprašanji:

Ali je okvir politike in zakonodaje, ki zdaj velja v EU za boj proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami, ustrezen? Ali bi morala EU okrepiti svoj pristop k nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami s pripravo novega akcijskega načrta EU, k čemur poziva Evropski parlament? Kako bi lahko EU okrepila politično zavezanost boju proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami na vseh ravneh? Katera diplomatska orodja bi bila najprimernejša za zagotavljanje skladnosti različnih mednarodnih pobud? Na katera orodja na mednarodni ravni bi se morala EU osredotočiti, da se izboljša izvrševanje na področju boja proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami in okrepi upravljanje? Katera orodja so najprimernejša za ukrepanje EU pri obravnavanju mednarodnega povpraševanja in povpraševanja EU po nezakonitih proizvodih iz prostoživečih vrst? Kakšno vlogo bi lahko v zvezi s tem imela civilna družba in zasebni sektor? Kako lahko EU na najboljši način doda vrednost, da se bodo obravnavale posledice nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami za mir in varnost? Kako bi lahko instrumenti sodelovanja EU bolj podprli krepitev zmogljivosti držav v razvoju za ohranjanje prostoživečih vrst in ukrepanje proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami? Kakšni ukrepi bi se lahko sprejeli za izboljšanje podatkov o kaznivih dejanjih v EU, povezanih s prostoživečimi vrstami, da se zagotovi učinkovitejša usmerjenost oblikovanja politik? Kakšni ukrepi bi se lahko sprejeli za okrepitev izvrševanja na področju boja proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami s strani organov za okolje, policije, carinskih služb in tožilstev v državah članicah ter za poglobitev sodelovanja med navedenimi organi? Kako bi bilo mogoče povečati ozaveščenost pravosodja? Kako bi se lahko obstoječa orodja za boj proti organiziranemu kriminalu na ravni EU in držav članic bolje uporabila za obravnavanje nezakonite trgovine s prostoživečimi vrstami? Kakšne dodatne ukrepe bi bilo treba predvideti, npr. v zvezi s kaznimi? Kako bi lahko v tem pogledu prispevala Europol in Eurojust?

[1] Sprejela jo je Komisija Združenih narodov za preprečevanje kriminala in kazensko pravosodje, podprl pa jo je Ekonomski in socialni svet Združenih narodov.

[2] Poročilo generalnega sekretarja Združenih narodov z dne 20. maja 2013, S/2013/297, Resolucija Varnostnega sveta Združenih narodov 2121 (2013).

[3] Tako kot pri vseh nezakonitih dejavnostih je tudi pri nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami zelo težko oceniti obseg in vrednost. Zaradi omejenih sredstev, ki so zdaj na voljo v večini držav za boj proti temu kriminalu, so dejanske številke verjetno precej višje.

[4] Kitajska je na primer glavna namembna država za končno uporabo slonovine, Vietnam pa za nosorogovo roževino.

[5] Illegal Wildlife Trade and the European Union: an analysis of EU-TWIX seizure data for the period 2007-2011 (Nezakonita trgovina s prostoživečimi vrstami in Evropska unija: analiza podatkov o zasegih v obdobju 2007–2011 iz podatkovne zbirke EU-TWIX). Poročilo je bilo pripravljeno za Evropsko komisijo.

[6] Europol, ocene ogroženosti zaradi hudih oblik kriminala in organiziranega kriminala iz let 2011, 2012 in 2013.

[7] Nemčija je skupaj z Gabonom septembra 2013 organizirala spremljevalni dogodek na visoki ravni v tednu ministrskega srečanja na zasedanju Generalne skupščine Združenih narodov; Francija je 5. decembra 2013 organizirala okroglo mizo na vrhu voditeljev držav in vlad o miru in varnosti v Afriki; Združeno kraljestvo 13. februarja 2014 gosti konferenco na visoki ravni o nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami.

[8] Resolucija Evropskega parlamenta z dne 15. januarja 2014 (2013/2747(RSP)).

[9] ICCWC sestavljajo sekretariat CITES, Interpol, Urad Združenih narodov za droge in kriminal (UNODC), Svetovna banka in Svetovna carinska organizacija.

[10] Nemčija.

[11] FATF, International standards on combatting money laundering and the financing of terrorism and proliferation (Mednarodni standardi za boj proti pranju denarja ter financiranju terorizma in širjenja orožja), 2012.

http://www.fatf-gafi.org/media/fatf/documents/recommendations/pdfs/FATF_Recommendations.pdf.

[12] Takšen pristop ponazarja sporazum o skupnih prizadevanjih v boju proti nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami, ki sta ga nedavno podpisala komisar Potočnik in kitajski minister za varstvo okolja Zhou Sengxian.

[13] Monitoring the Illegal Killing of Elephants (Spremljanje nezakonitega ubijanja slonov).

[14] Minimising the Illegal Killing of Elephants and Other Endangered Species (Zmanjšanje nezakonitega ubijanja slonov in drugih ogroženih vrst).

[15] www.ec.europa.eu/environment/nature/conservation/wildbirds/docs/Roadmap%20illegal%20killing.pdf.

[16] UL L 159, 20.6.2007, str. 45.

[17] UL L 354, 28.12.2013, str. 171.

[18] Npr. skupina za uveljavljanje na področju trgovine s prostoživečimi vrstami ter evropska mreža za okoljski kriminal EnviCrimeNet.

[19] Strokovna skupina za carinsko ukrepanje za varovanje zdravja, kulturne dediščine, okolja in narave (strokovna skupina PARCS).

[20] Evropska mreža tožilcev za okolje; evropski sodniški forum za okolje.

[21] Okvirni sklep 2008/841/PNZ o boju proti organiziranemu kriminalu.

[22] Okvirni sklep 2005/212/PNZ o zaplembi premoženjske koristi, pripomočkov in premoženja, ki so povezani s kaznivimi dejanji, trenutno v postopku revizije.

[23] Direktiva 2005/60/ES o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma, trenutno v postopku revizije.

[24] Europolova ocena ogroženosti zaradi okoljskega kriminala iz leta 2013.

[25] www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/jha/137401.pdf.

[26] Poslati do 10. aprila 2014 na naslov env-eu-against-wildlife-trafficking@ec.europa.eu.