EVROPSKA KOMISIJA 
Bruselj, 15.11.2011 
SEC(2011) 1355 kon č. 
  
DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE 
POVZETEK OCENE U ČINKA 
Spremni dokument k 
predlogu Uredbe 
o spremembi Uredbe (ES) št. 1060/2009 o bonitetnih agencijah 
 
in 
 
predlogu Direktive 
 
o spremembi Direktive 2009/65/ES o usklaje vanju zakonov in drugih predpisov o 
kolektivnih naložbenih pod jemih za vla ganja v prenosl jive vrednostne papir je (KNPVP) 
ter Direktive 2011/61/EU o upraviteljih al ternativnih invest icijskih skladov 
{COM(2011) 747 kon č.} 
{SEC(2011) 1354 kon č.}  
 
SL 1   SL DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE 
POVZETEK OCENE U ČINKA 
Spremni dokument k 
predlogu Uredbe 
o spremembi Uredbe (ES) št. 1060/2009 o bonitetnih agencijah 
 
in 
 
predlogu Direktive 
 
o spremembi Direktive 2009/65/ES o usklajev anju zakonov in drugih predpisov o 
kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja  v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) 
ter Direktive 2011/61/EU o upraviteljih al ternativnih investicijskih skladov 
UVOD 
Uredba (ES) št. 1060/2009 o bonitetnih agencijah1 s e  j e  z a čela polno uporabljati 
7. decembra 2010. Dolo ča pravila ravnanja za bonitetne agencije. Poleg tega je bila 
11. maja 2011 sprejeta sprememba Uredbe o bonitetnih agencijah2, v skladu s katero je 
Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA)3 pridobil izklju čna pooblastila za 
nadzor nad bonitetnimi agencijami, registriranimi  v EU, da bi se zagotovili centralizacija in 
poenostavitev nadzora na evropski ravni. 
Vendar veljavna Uredba o bonitetnih agencijah ve č vprašanj v zvezi z dejavnostmi 
bonitetnega ocenjevanja in uporabe bonitetnih ocen ne obravnava  zadostno. Številni odzivi na 
posvetovanje4, ki ga je opravila Komi sija, in na okrogli mizi5, ki jo je junija 2011 organizirala 
Komisija, so potrdili potrebo po obravnavanju ne katerih nerešenih vprašanj. Ta vprašanja so 
povezana predvsem s tveganjem prevelikega zanašanja udeležencev na finan čnem trgu na 
bonitetne ocene, visoko stopnj o koncentracije trga bonitetn ega ocenjevanja in v dolo čenem 
obsegu na činom izpla čevanja prejemkov bonitetnim agencijam. 
Čeprav obstaja ve č manjših bonitetnih agencij, na trgu bonitetnega ocenjevanja prevladujejo 
tri velike agencije (Fitch, Moody's in Standard & Poors), ki imajo skupni svetovni tržni delež 
                                                 
1 Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o bonitetnih agencijah, UL L 302, 
17.11.2009. 
2 Uredba (EU) št. 513/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2011 o spremembi 
Uredbe (ES) št. 1060/2009 o bonitetnih agencijah, UL L 145, 31.5.2011. 
3 Z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta je bil ustanovljen Evropski nadzorni organ (Evropski organ za vrednostne papirje in trge) (ESMA), UL L 331, 15.12.2010, str. 84. 
4 Javno posvetovanje o bonitetnih agencijah, ki so ga 5. novembra 2010 za čele službe Evropske komisije 
in se je kon čalo 7. januarja 2011. Prejetih je bilo ve č kot 100 odzivov. 
5 Okrogla miza o bonitetnih agencijah z dne 6. julija 2011, ki so jo organizirale službe Evropske 
komisije. 
 
SL 2   SL nad 95 %6. Vstop na trg omejujejo mo čne ekonomije obsega v sektorju in ugled bonitetnih 
agencij, ki je klju čna prednost. Prav tako niso zados tno obravnavane posebnosti nekaterih 
kategorij bonitetnih ocen, ki so predvsem povezane z državnimi  dolžniškimi instrumenti. 
Bonitetne agencije so bile zlasti kr itizirane med nedavno dolžniško krizo eura7, in sicer v 
zvezi s preglednostjo in kakovostjo  bonitetnih ocen državnega dol ga, postavljeno pa je bilo 
tudi vprašanje, ali je treba zaradi obravnavanja tega podro čja dodatno okrepiti regulativni 
okvir EU za bonitetne agencije. Na zadnje, v veljavni Uredbi o bon itetnih agencijah tudi nista 
zadostno obravnavana nasprotje inte resov, povezano s strukturo delni čarjev bonitetnih 
agencij, in civilnopravna odgovornost bonitetnih agencij.  
OPREDELITEV PROBLEMA  
Probleme, opisane v naslednjem oddelku, je mogo če razvrstiti na šest širših podro čij:  
• preveliko zanašanje na zunanj e bonitetne ocene, ki povzro ča „učinki naglega pada“8 
na kapitalskih trgih; 
• „učinki naglega pada“ in u činki nalezljivosti, ki jih povzro čijo spremembe bonitetnih 
ocen državnega dolga;  
• omejena izbira in konkurenca na trgu bonitetnega ocenjevanja; 
• nezadostna pravica do pravnega  varstva za uporabnike bo nitetnih ocen, ki imajo 
izgube zaradi neto čne ocene bonitetne agencije, ki krši uredbo o bonitetnih 
agencijah; 
• potencialno ogrožanje neodvisnosti bonitetnih agencij zaradi nasprotja interesov, ki 
je posledica modela „izdajatelj pla ča“, lastniške strukture in  dolgotrajnega delovanja 
te bonitetne agencije, ter 
• premalo zanesljive metodologije in postopki bonitetnega ocenjevanja. 
                                                 
6 Finance – FAZ.NET, S & P, Moody’s and Fitch: Brussels’ battle against the rating oligopoly  (Bitka 
Bruslja proti oligopolu bonitetnega ocenjevanja), junij 2011. Na voljo na: 
http://financesjournal.c om/finances/moodys-fitch-brussels-b attle-rating-oligopoly-5972.html. 
7 Opis in podrobna analiza dolžniške kr ize eura je v Prilogi VI ocene u činka. 
8 „U činki naglega pada“ ( cliff effects ) so nenadna dejanja, ki jih sproži znižanje bonitetne ocene pod 
določeno mejno vrednost, pri čemer lahko znižanje ocene posam eznega vrednostnega papirja povzro či 
nesorazmeren kaskadni u činek. 
 
SL 3   SL Zahteve po uporabi zunanjih bonitetnih ocen v zakonodaji  
Prevelika uporaba zunanjih bonitetnih ocen za notranje 
obvladovanje tveganja  
Premalo pregleden postopek bonitetnega ocenjevanja državNaložbene strategije, neposredno povezane z bonitetnimi 
ocenami  
Nezadostne informacije o strukturiranih finan čnih produktih
Nezadostna objektivnost in popolnost postopka bonitetnega 
ocenjevanja držav  
Neprimeren čas objave bonitetnih ocen  
Velika koncentracija na trgu bonitetnega ocenjevanja  
Možno nasprotje interesov zaradi lastniške strukture  
Možno nasprotje interesov zaradi modela „izdajatelj pla ča“Pomanjkanje sistemov civilne odgovornosti v nekaterih 
državah članicah Velike ovire pri vstopu na trg bonitetnega ocenjevanja  
Premajhna primerljivost bonitetnih ocen  
Tveganje regulativne arbitraže  Preveliko zanašanje na 
zunanje bonitetne ocene, 
ki na kapitalskih trgih 
povzroča cikličnost in  
„učinke naglega pada“  
 
 
 
Tveganja za 
stabilnost trga 
 
Nizka stopnja 
zaupanja v 
finančni trg 
 
Ogroženo 
zaupanje 
vlagateljev 
 
Ogrožena 
kakovost 
bonitetnih ocen  Škodljivi učinki sprememb 
bonitetnega ocenjevanja 
državnega dolga  
Omejena izbira in 
konkurenca na trgu 
bonitetnega 
ocenjevanja  
Nezadostn
a pravica 
do 
pravnega 
varstva za 
vlagatelje
Ogrožena neodvisnost 
bonitetnih agencij  
Nezadostna komunikacija in preglednost bonitetnih ocen ter z 
njimi povezanih metodologij  
Neprimeren čas objave bonitetnih ocen  Premalo zanesljive metodologije in 
postopki za ocenjevanje kreditne 
bonitete  Viri problemov Svetovni problemi Posledice 
 
Slika 1:  Problemsko drevo. 
 
SL 4   SL SUBSIDIARNOST  
V skladu z na čelom subsidiarnosti ( člen 5(3) PEU) se ukrepi na ravni EU sprejmejo le, če 
države članice zastavljenih ciljev sa me ne morejo zadovoljivo dose či in se zaradi obsega ali 
učinkov predlaganih ukrepov ti cilji lažje dosežejo na ravni EU. Čeprav imajo vsi zgoraj 
navedeni problemi pomembne posledice za posamezne države članice, je njihov skupni 
učinek v celoti mogo če zaznati le v čezmejnem okviru. Razlog za to  je, da se lahko v eni 
državi izdajo bonitetne ocene za finan čne instrumente, izdane v drugi, tako da ukrepi na 
nacionalni ravni morda ne bi bili u činkoviti, ker bi se bonitetne o cene še vedno lahko izdajale 
in uporabljale, če so bile pripravljene v drugi državi EU  ali celo tretji državi. Zato so brez 
ukrepanja na ravni EU nacionalni odzivi na  tveganje izdaje bonitetnih ocen onemogo čeni ali 
neučinkoviti. Vsako dodatno ukrepanje na podro čju bonitetnih agencij je zato najbolje 
mogoče doseči s skupnim prizadevanjem. Z vidika na čela subsidiarnosti je torej primerno 
ukrepanje na ravni EU. 
CILJI IN PREDNOSTNE MOŽNOSTI POLITIKE  
Splošni cilj predloga je prispeva ti k zmanjšanju tveganj za finan čno stabilnost ter ponovni 
vzpostavitvi zaupanja vlagateljev in  drugih udeležencev na trgu v finan čne trge in kakovost 
bonitetnih ocen. Cilja sklopa možnosti politike, predstavljenega v tem oddelku, sta 
obravnavanje problemov in dos eganje ustreznih specifi čnih ciljev. Prednostne možnosti, 
opredeljene na podlagi njihove uspešnosti in u činkovitosti, so ozna čene s krepkim tiskom.  
Možnosti politike za zmanjšanje vpliva „u činkov naglega pada“9 na finan čne institucije in 
trge z zmanjšanjem zanašanj a na zunanje bonitetne ocene  
Možnosti politike  
1. Brez spremembe politike.  
2. Zmanjšanje zanašanja na zunanje bonitetne ocene z okrepitvijo notranjega obvladovanja tveganj in spodbujanjem 
uporabe notranjih bonitetnih modelov za regulativne namene.  
3. Zahteva, da kreditne institucije, investicijska podj etja, zavarovalnice in poz avarovalnice uporabijo ve č kot eno bonitetno 
oceno.  
4. Stalno izboljševanje zahtev po razkritju za izdajatelje strukturiranih finan čnih produktov.  
Ocena učinka kaže, da so v sedanjem položaju stroškovno najbolj u činkovite možnosti ukrepi 
za okrepitev notranjega upravljanja s kreditn im tveganjem, uporaba notranjih modelov za 
regulativne namene in zlasti izboljšan je razkritja o strukturiranih finan čnih produktih s strani 
izdajateljev. Kakovostne bonitetne ocene so koristn e in jih je treba še naprej uporabljati, 
vendar je treba spodbuditi razvoj zmogljivosti za notranje bonitetne ocene v družbah, ki imajo zadostna sredstva. Zato je treba zagotoviti, da se na čelo, ki prepre čuje preveliko zanašanje na 
bonitetne ocene v skladu z na čeli Odbora za finan čno stabilnost, uporablj a na vseh ravneh za 
vse udeležence na finan čnih trgih. Prvi sklop ukrepov politike za omejevanje zanašanja na 
bonitetne ocene je že vklju čen v novi predlog Komisije za sp remembo Direktive o kapitalskih 
zahtevah
10. Potreba po prilagoditvi v tej f azi ostaja zlasti na podro čju kolektivnih naložbenih 
podjemov za vlaganja v prenosljive vrednostn e papirje (KNPVP) in alternativnih 
investicijskih skladov (AIS). Dvojne bonitetne ocene strukturiranih finan čnih produktov bi 
                                                 
9 „U činki naglega pada“ ( cliff effects ) so nenadna dejanja, ki jih sproži znižanje bonitetne ocene pod 
določeno mejno vrednost, pri čemer lahko znižanje ocene posam eznega vrednostnega papirja povzro či 
nesorazmeren kaskadni u činek. 
10 COM(2011) 453 kon č. 
 
SL 5   SL lahko omogo čile dodatno zmanjšanje zanašanja na  bonitetne ocene za te kompleksne 
produkte. 
Prednostne možnosti so skladne s stališ čem zainteresiranih strani, da  je odstranitev pravil, ki 
spodbujajo samodejno zanašanje na bonitetne ocene,  iz zakonodaje, le en korak in ni takojšnja 
rešitev. Zainteresirane strani so prav tako men ile, da je težko najti ustrezne ukrepe, ki bi 
nadomestili sedanjo uporabo zunanjih bonitetn ih ocen. Uporabo tržnih ukrepov namesto 
bonitetnih ocen so številni, vklju čno s sektorskimi skupinami in vladami, ozna čili za preve č 
ciklično in nestanovitno, vendar bi  se ti ukrepi lahko upoštevali  skupaj z drugimi ukrepi. 
Nekatere zainteresirane strani, zlasti izdaja telji, so nasprotova li zamisli o zahtevi po ve č 
bonitetnih ocenah kot ukrepu, ki bi zmanjšal preveliko zanašanje, medtem ko so nekatere 
manjše bonitetne agencije zahtevo po ve č bonitetnih ocenah pozdravile. 
Možnosti politike za zmanjšanje tveganj u činkov nalezljivosti, povezanih z bonitetnimi 
ocenami državnega dolga 
Možnosti politike  
1. Brez spremembe politike.  
2. Zahteva, da bonitetne agencije objavijo celotno raziskovalno poro čilo o bonitetnih ocenah državnega dolga in 
razporeditvi osebja.  
3. Zahteva, da bonitetne agencije objavijo bonitetne ocene držav po zaprtju mest trgovanja v EU.  
4. Zahteva, da bonitetne agencije pogosteje izvajajo bonitetne ocene državnega dolga.  
5. Razširitev pooblastil pristojnih organov (ESMA), da se zagotovi skladnost metodologij bonitetnega ocenjevanja s 
pravnimi zahtevami.  
6. Zahteva, da države (EU) objavijo standardiziran ni z podatkov o gospodarski uspešnosti, s katerim se bo omogo čila ocena 
kreditnega tveganja.  
7. Podelitev pooblastil ESMA, da v izjemnih primerih za časno omeji ali prepove izdajo bonitetnih ocen državnega 
dolga.  
8. Spodbujanje obstoje če, neodvisne strukture EU ali nove evropske bonitetne agencije za izdajo bonitetnih ocen.  
9. Prepoved bonitetnih ocen državnega dolga.  
V oceni u činka je bilo opredeljenih devet možnosti za zmanjšanje tveganj za stabilnost trga, ki 
so nastala zaradi bonitetnih ocen držav, pri čemer je bilo od tega pet možnosti ocenjenih kot 
prednostnih. Predlaga se, da bonitetne ag encije objavijo celotna raziskovalna poro čila o 
bonitetnih ocenah držav (možnos t 2), kar so podprle tudi ne katere vlade in sektorske 
zainteresirane strani. Poleg tega je treba pos topek bonitetnega ocenjevanja državnega dolga 
izvajati pogosteje (možnost 4), ESMA pa mo ra imeti potrebna pooblastila za zagotavljanje 
skladnosti metodologij z zahtevami iz Ur edbe, vendar tudi možnost, da lahko za časno in v 
dobro opredeljenih izjemnih okoliš činah prepove izdajo bonitetn ih ocen držav (možnosti 5 in 
7), čeprav so nekatere zainteresirane strani  nasprotovale tej zamisli. V oceni u činka je kot 
prednostna možnost opredeljena tudi izdaja boni tetnih ocen držav po zaprtju mest trgovanja v 
EU (možnost 3). Sklepna ugotovitev ocene u činka je, da bi bila zaradi objektivnosti in 
verodostojnosti, kot ju r azume trg, uporaba obstoje če neodvisne strukture EU ali ustanovitev 
nove, javne evropske bonitetne agencije za izdajo kreditn ih bonitetnih ocen države 
neprimerna. Ve č zainteresiranih strani je tudi izra zilo zaskrbljenost gl ede verodostojnosti 
takšnih bonitetnih ocen. 
 
SL 6   SL Možnosti politike za izboljšanje tržnih  pogojev za bonitetno ocenjevanje z namenom 
izboljšanja kakovosti bonitetnih ocen  
Možnosti politike  
1. Brez spremembe politike.  
2. Spodbujanje vzpostavitve omrežja malih in srednje velikih bonitetnih agencij.  
3. Spodbujanje ustanovitve nove evropske bonitetne agencije.  
4. Uskladitev bonitetnih lestvic za boljšo primerljivost bonitetnih ocen med bonitetnimi agencijami.  
5. Uvedba Evropskega indeksa bonitetnega ocenjevanja (EURIX).  
6. Zahteva, da bonitetne agencije izdajo sk upne bonitetne ocene na ravni bonitetnega odbora.  
7. Prepoved za velike bonitetne agencije, da prevza mejo male in srednje velike bonitetne agencije.  
8. Uvedba za časnih omejitev tržnih del ežev za bonitetne agencije.  
9. Zahteva, da bonitetne agencije razkrijejo cene za bonitetne ocene ter zagotovijo, da cene niso diskriminacijske in da 
temeljijo na stroških.  
V oceni u činka so analizirane razli čne možnosti za izboljšanje  tržnih pogojev za bonitetno 
ocenjevanje, s katerimi je treba zagotoviti neodvisnost bonitetnih agencij in visokokakovostne 
bonitetne ocene. Ve čja preglednost (možnosti 5 in 9) ter primerljivost bonitetnih ocen 
(možnost 4) veljajo za stroškovno u činkovite možnosti. Poleg tega je spodbujanje 
vzpostavitve omrežja malih in srednje velikih bonitetnih agencij prednostna možnost za zmanjšanje ovir pri vstopu na trg. Ustanovitev ev ropske bonitetne agencije kot javne, in ne 
zasebne pobude ni bila o cenjena kot prednostna mo žnost. Tudi velika ve čina zainteresiranih 
strani je bila proti temu ukrepu. Prepoved za velike bonitetne agenc ije, da lahko prevzamejo 
male in srednje velike bonitetne agencije, bi bila potrebna za zagotovitev u činkovitosti drugih 
prednostnih možnosti, vklju čno z možnostmi, ki obravnavajo vprašanja neodvisnosti 
bonitetnih agencij. Vendar takšna prepoved sama ne bi bila u činkovita za spremembo tržne 
strukture in bi jo bonite tne agencije lahko prepre čile. 
Možnosti politike za zagotovitev pr avice do pravnega varstva za vlagatelje  
Možnosti politike  
1. Brez spremembe politike.  
2. Uvedba civilnopravne odgovornosti bonitetnih agencij v zakonodaji EU.  
3. Zagotovitev civilnopravne odgovornosti bonitetnih agencij do uporabnikov bonitetnih ocen pred nacionalnimi 
sodišči. 
Da se zagotovi pravica do pravnega varstva za vlagatelje, je v oceni u činka predlagana 
možnost 3, s katero bi se uve dla splošna obveznost zagotavljan ja civilnopravne odgovornosti 
bonitetnih agencij pred nacionalnimi sodiš či. Splošno mnenje zainteresiranih strani (z opazno 
izjemo bonitetnih agencij) je, da bi morala obstajati možnost vložitve civilne tožbe proti bonitetnim agencijam, vendar le za hudo malomarnost ali naklep. 
Možnosti politike za izboljšanje kakovosti bonitetnih ocen z ve čjo neodvisnostjo bonitetnih 
agencij ter spodbujanjem zanesljivih bon itetnih postopkov in metodologij 
Možnosti politike  
1. Brez spremembe politike.  
2. Zahteva, da vlagatelji pla čajo za bonitetne ocene (model „vlagatelj pla ča“). 
3. Zahteva, da mesta trgovanja uvedejo in zagotovijo izvajanje modela „pla čajo mesta trgovanja“.  
 
SL 7   SL 4. Zahteva, da izbiro bonitet ne agencije izvede neodvisni odbor.  
5. Uvedba pravil rotacije za bonitetne agencije, ki jih izdajatelj najame za oceno njegovih produktov in oceno 
izdajatelja.  
6. Uvedba posebnih zahtev v zvezi z neodvisnostjo in objektivnostjo bonitetnih agencij v odnosu do njihovih 
zainteresiranih strani.  
7. Okrepitev pravil o razkritju bonitetnih metodologij.  
8. Zahteva, da bonitetne agencije izdajatelje dovolj zgodaj obvestijo o objavi ocene.  
V oceni u činka je opredeljenih osem možnosti za pove čanje neodvisnosti bonitetnih agencij. 
Drugi modeli, ki bi lahko nado mestili model „izdajatelj pla ča“, vključujejo tudi morebitno 
nasprotje interesov. V zvezi s tem bo Komisija  še naprej spremlja la ustreznost dohodkovnih 
modelov bonitetnih agencij ter bo v skladu s členom 39(1) Uredbe o bonitetnih agencijah 
Evropskemu parlamentu in Svetu do 7. decembra 2012 predložila poro čilo. Prednostne 
možnosti v oceni u činka vklju čujejo ukrepe za dodatno zmanjšanje tveganja pomanjkanja 
neodvisnosti v okviru modela „izdajatelj pla ča“. Dejansko je ve č zainteresiranih strani menilo, 
da je tveganja v okviru modela „izdajatelj pla ča“ mogoče obvladati. V zvezi s tem so v oceni 
učinka predlagani obvezna  rotacija bonitetnih ag encij (možnost 5), vklju čno z zahtevo, da 
različne bonitetne agencije ocen ijo izdajatelja in njegove produkte (ne velja v zvezi z 
državami), ter pravila za obravnavanje lastniških  deležev (možnost 6). Poleg tega so pravila o 
preglednosti in objavi b onitetnih ocen ocenjena kot prednos tni možnosti (možnosti 7 in 8) za 
dodatno obravnavanje nasprotja interesov in prispevanje k visokokakovostnim bonitetnim 
ocenam. Vendar so takšni ukrepi, zlasti obv ezna rotacija bonitetnih agencij, lahko u činkoviti 
le, če tržni pogoji zagotavljajo rast malih bonitetnih  agencij in vstop novih akterjev na trg 
bonitetnega ocenjevanja. 
SPLOŠNI U ČINEK SVEŽNJA  
Skupni u činki in sinergije 
V tem oddelku so predstavljeni skupni u činki izvajanja svežnja pre dnostnih možnosti politike. 
Sveženj prednostnih možnosti politike je bil pripravljen tako, da zagotavlja doseganje 
splošnega cilja „ prispevati k zmanjšanj u tveganj za finan čno stabilnost ter ponovni 
vzpostavitvi zaupanja vlagateljev in drugih udeležencev na trgu v finan čne trge in kakovost 
bonitetnih ocen .“ 
Prednostne možnosti naj bi zmanjšale preve liko zanašanje na zuna nje bonitetne ocene z 
zmanjšanjem pomena zunanjih bonitetnih ocen v zakonodaji o finan čnih storitvah. Tako naj bi 
se zmanjšalo zanašanje na zunanje bonitetne o cene za kreditne institucije, zavarovalnice, 
investicijske sklade in sektor upravljanja pr emoženja. Poleg tega naj bi prednostni ukrep 
politike, s katerim bi se uvedla zahteva, da iz dajatelji izboljšajo razkritje za osnovni paket 
sredstev strukturiranih finan čnih produktov, vlagateljem pomagal , da bi oblikovali lastno 
presojo kreditnega tveganja, zaradi česar se jim ne bi bilo treba zanašati izklju čno na zunanje 
bonitetne ocene. 
Prednostne možnosti bi tudi iz boljšale preglednost in kakovos t bonitetnih ocen državnega 
dolga s preverjanjem osnovnih informacij pri dr žavi. V skladu s prvim ukrepom bi morale 
bonitetne agencije to čnost informacij preveriti pri državi, da bi prepre čile morebitne napake 
bonitetnih ocen države. Poleg tega bi se preglednost in kakovost bonitetnih ocen države 
povečali z objavo celotnega raziskovalnega poro čila, priloženega bonitetni oceni. Namen 
objave bonitetnih ocen države po zaprtju evrops kih mest trgovanja je vsem udeležencem na 
trgu omogo čiti, da dobijo nove bonitetne informacije, preden se odprejo mesta trgovanja, s 
 
SL 8   SL čimer bi se prispevalo k omejitvi velikih motenj na trgu. Poleg tega bi za zmanjšanje tveganja 
učinka nalezljivosti znižanja bonite tnih ocen države v posebnih okoliš činah, dolo čenih z 
Uredbo, ESMA imel pristojnost za za časno prepoved bonitetnih ocen  države. Ta ukrep bi 
moral biti za časen, izreden in zelo strogo pogojen. 
Prednostni ukrepi politike naj bi prav tako izboljš ali izbiro in optimizir ali strukturo sektorja 
bonitetnega ocenjevanja. Male in srednje velike bonitetne agencije bi se spodbujale k 
izmenjavi informacij, s čimer bi se lahko olajšal vstop novih udeležencev na trg sektorja 
bonitetnega ocenjevanja in zagotovil širok izbor storitev. Poleg tega bi se lahko primerjava 
bonitetnih ocen razli čnih bonitetnih agencij olajšala s spodbujanjem skupnih standardov za 
bonitetne lestvice in Evropskim indeksom  bonitetnega ocenjevanja (EURIX). Ve čja 
preglednost cenovne politike in pla čil bi poleg spodbujanja konkur ence na trgu bonitetnega 
ocenjevanja omogo čila tudi, da ESMA u činkovito spremlja morebit no nasprotje interesov, ki 
bi izhajalo iz modela „izdajatelj pla ča“. Nazadnje bi obvezna rotacija bonitetnih agencij poleg 
tega, da bi bistveno zmanjšala tveganje za neod visnost bonitetnih agenc ij zaradi zaupnosti, ki 
bi izhajalo iz dolgotrajnega poslovnega odnosa med bonitetno agen cijo in izdajateljem, tudi 
pomembno pozitivno vplivala na ve čjo izbiro v sektorju bonitetnega ocenjevanja z 
zagotavljanjem ve č poslovnih priložnosti za manjše bonitetne agencije. 
V zvezi z varstvom vlagateljev bi se s prednostnimi možnostmi zagotovilo, da imajo vlagatelji 
ustrezno pravico do pravnega varstva zoper bonitet ne agencije. S tem bi se bonitetne agencije 
tudi zelo spodbudile k izpolnjevanju pravnih obveznosti in zagotav ljanju visokokakovostnih 
bonitetnih ocen. 
Neodvisnost bonitetnih ocen bi se izboljšala z uvedbo zahteve, da izda jatelji redno menjajo 
bonitetne agencije. Tveganje na sprotja interesov bi  se dodatno zmanjšalo z zahtevo, da 
bonitetna agencija ne sme zagotoviti naro čenih bonitetnih ocen za izdajatelja in njegove 
produkte hkrati. Poleg tega bi se neodvisnost pove čala s krepitvijo lastniške strukture 
bonitetnih agencij. Preglednost in kakovost bonitetnih  ocen bi se izboljšali s krepitvijo pravil 
o razkritju bonitetnih metodologij ter z uved bo postopka za razvoj in odobritev bonitetnih 
metodologij, vklju čno z zahtevo, da bonitetne agencije sporo čijo in utemeljijo razloge za 
spremembe svojih bonitetnih me todologij. Nazadnje bi se kakovos t bonitetnih oc en izboljšala 
z zahtevo, da bonitetne agencije izdajatelje dovo lj zgodaj vnaprej obvestijo o objavi bonitetne 
ocene. 
Ocena upravnega bremena in  stroškov usklajevanja 
Finančne družbe bi imele dodatne stroške zarad i zahtev po krepitvi notranjega obvladovanja 
tveganj in uporabe notranjih boni tetnih modelov za regulativne namene. Ti stroški bi bili 
znatni za zadevne finan čne sektorje kot celoto, venda r sorazmerni za posamezne finan čne 
družbe. Tudi izdajatelji bi imeli dodatne stro ške zaradi strožjih zahtev po razkritju, ki bi 
skupaj lahko znašali 1,7 milijona EUR enkr atnih stroškov in 1,92 milijona EUR letno. 
Zaradi sklopa možnosti za zmanjšanje tveganj u činkov nalezljivosti, povezanih z bonitetnimi 
ocenami držav, bi prav tako nastali dodatni ponavljajo či se stroški usklajevanja za bonitetne 
agencije, ki bi lahko znašali 3,27 milijona EUR letno za sektor. 
Ukrepi za izboljšanje konkurence ne bi bistveno pove čali stroškov bonitetnih agencij (letni 
stroški usklajevanja za sekt or bonitetnega ocenjevanja bi predvidoma znašali okoli 
1,38 milijona EUR). Stroški bi bili povezani le s spodbujanjem nastanka omrežja malih in 
 
SL 9   SL srednje velikih bonitetnih agenci j ter bi letno lahko znašali me d 0,9 in 1,95 milijona EUR, pri 
čemer bi Komisija za te stroške preu čila možnosti financiranja EU. 
Možnost politike, povezana s civilnopravno odgovornostjo bonitetnih agencij do vlagateljev, 
bi predvidoma povzro čila stroške usklajevanja zaradi po trebe po zagotavljanju civilnopravne 
odgovornosti agencij ali, če zavarovanje ne bi bilo mogo če, zaradi ustvarjanja finan čne 
rezerve za kritje morebitnih zahtevkov vlagateljev. 
Nazadnje, za prednostne možnosti v zvezi z neodvi snostjo bonitetnih agen cij se znatni stroški 
ne pričakujejo. 
Izbira pravnega instrumenta 
Ta pobuda vklju čuje različne ukrepe. Razdeliti jih je mogo če v štiri kategorije: 
• ukrepi, ki zahtevajo spremembe velja vne uredbe o bonitetnih agencijah; 
• ukrepi, ki zahtevajo spremembe veljavne uredbe o bonitetnih agencijah, skupaj s 
tehničnimi standardi, ki bi  jih pripravil ESMA; 
• ukrepi, ki zahtevajo spremembe sekt orske zakonodaje (direktive o KNPVP in 
upraviteljih AIS); 
• ukrepi, ki temeljijo na veljavnem programu financiranja Unije za spodbujanje 
omrežja malih in srednje ve likih bonitetnih agencij. 
SPREMLJANJE IN VREDNOTENJE  
Če se bodo priporo čene možnosti politike izvajale v praksi, bo Komisija spremljala, kako 
države članice uporabljajo predlagane politike. Po potrebi bo uveljavila postopek iz člena 226 
Pogodbe, če katera od držav članic ne bo spoštovala svojih obv eznosti v zvezi z izvajanjem in 
uporabo prava Unije. 
Za oceno u činkovitosti predlaganih politik bo Komisija predlagala uvedbo ve č kazalnikov v 
sistem spremljanja, da bo olajšala vrednoten je tri leta po datumu prenosa (po možnosti v 
obliki poro čila Svetu in Parlamentu). 
Kot del dejavnosti spremljanja bi ESMA od n acionalnih pristojnih organov prejemal četrtletna 
poročila o razli čnih podro čjih politike.