Četrtek, 21. oktober 2010

Navedba države porekla ***I

P7_TA(2010)0383

Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 21. oktobra 2010 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o navedbi države porekla za določene izdelke, uvožene iz tretjih držav (KOM(2005)0661 – C7-0048/2010 – 2005/0254(COD))

2012/C 70 E/33

(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)

Evropski parlament,

Četrtek, 21. oktober 2010

P7_TC1-COD(2005)0254

Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v prvi obravnavi dne 21. oktobra 2010 z namenom sprejetja Uredbe (EU) št. …/2011 Evropskega parlamenta in Sveta o navedbi države porekla za določene izdelke, uvožene iz tretjih držav

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 207 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (1),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Evropska unija nima usklajenih določb ali enotne prakse za označevanje porekla v Uniji, razen v posebnih primerih na kmetijskem področju.

(2) To uredbo je treba uporabljati za uvožene industrijske izdelke, razen za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva iz člena 1 Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 z dne 17. decembra 1999 o skupnih tržnih ureditvah za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (2) in razen za živila iz člena 2 Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (3).

(3) Danes številna podjetja v Uniji že prostovoljno označujejo poreklo blaga.

(4) Zaradi pomanjkanja predpisov Uniji in razlik med veljavnimi sistemi v državah članicah glede navajanja porekla države za določene izdelke, pa številni izdelki določenih sektorjev, ki se uvozijo iz tretjih držav in porazdelijo po trgu Unije, niso opremljeni z informacijami o državi porekla ali pa so te informacije zavajajoče. Zaradi teh razlik se uvozni promet iz tretjih držav preusmerja na posebna vstopna mesta v Uniji, ki najbolj ustrezajo državi izvoznici.

(5) Izidi splošnega posvetovanja Komisije z zainteresiranimi stranmi (ki so vključevali industrijo, uvoznike, združenja potrošnikov, sindikate) o možnem oblikovanju uredbe EU o označevanju porekla blaga kaže, da je zavedanje potrošnikov v Uniji o pomenu označevanja porekla njim v vednost zaradi varnosti in socialnih ter okoljskih vprašanj na splošno na visoki ravni.

(6) Ureditev Unije o označevanju porekla državljani dojemajo kot tesno povezano z zaščito njihovega zdravja in varnosti.

(7) V lizbonski agendi si je EU zadala cilj, da okrepi gospodarstvo Unije, tako da med drugim izboljša konkurenčnost industrije Unije v svetovnem gospodarstvu, strategija EU 2020 pa mora graditi na tej potrebi po izboljšanju konkurenčnosti; za nekatere kategorije potrošniškega blaga je konkurenčnost v dejstvu, da je njihova proizvodnja v EU povezana s slovesom kakovosti in visokih proizvodnih standardov.

(8) Pravila Unije o označevanju porekla bi okrepila konkurenčnost podjetij v Uniji in celotnega gospodarstva Unije ter bi omogočila državljanom in potrošnikom, da sprejemajo preudarne odločitve.

(9) Nekatere glavne trgovinske partnerice EU so na podlagi svojih izkušenj izpostavile gospodarski pomen, ki ga ima označevanja porekla blaga za izbiro potrošnika in trgovino, in sprejele zahteve za obvezno označevanje porekla blaga. Izvozniki v Uniji morajo te zahteve izpolnjevati in izdelke, ki jih želijo na te trge izvoziti, označiti s poreklom blaga.

(10) V številnih primerih je prišlo do zdravstvenih in varnostnih nezgod zaradi izdelkov, uvoženih v EU iz tretjih držav. Jasna navedba porekla bi državljanom EU dala več informacij in večji nadzor nad njihovo izbiro ter bi jih tako zaščitila pred tem, da bi nevede kupili proizvode morebitne dvomljive kakovosti.

(11) Carinski organi držav članic bi morali izvajati preglede in nadzor na meji glede izvrševanja te uredbe z enotnim usklajenim postopkom, da se zmanjša upravno breme.

(12) Da se zagotovi učinkovitost te uredbe in njeno majhno upravno breme ter hkrati podjetjem v Uniji omogoči največja možna prilagodljivost, bi morala biti uredba usklajena z veljavnimi svetovnimi sistemi označevanja porekla „izdelano v“.

(13) Da bi Uniji zagotovili enake pogoje kot jih imajo njihove trgovinske partnerice, bi bilo treba uvesti enakovredno zakonodajo, ki bo prispevala tudi k preprečevanju označevanja nekaterega uvoženega blaga z napačnimi ali zavajajočimi navedbami porekla blaga.

(14) V skladu z Direktivo 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu (4) lahko potrošniki dodajo informaciji o geografskem poreklu blaga še informacijo o tržni vrednosti. V skladu z navedeno direktivo se, kadar potrošnik na podlagi napačne ali zavajajoče informacije o geografskem poreklu kupi izdelek, ki ga sicer ne bi kupil, to lahko šteje za nepošteno poslovno prakso. Navedena direktiva ne določa, da so informacije o geografskem poreklu blaga obvezne, niti ne opredeli pojma porekla.

(15) Sistem označevanja porekla bi omogočil potrošnikom, da identificirajo izdelke s socialnimi, okoljskimi in varnostnimi standardi, ki so običajno povezani z državo porekla.

(16) Z oblikovanjem skupne opredelitve pojma porekla za namene označevanja, pravil označevanja in skupnih pravil o kontrolah bi zagotovili enake pogoje, potrošnikom olajšali izbiro v zadevnih sektorjih in prispevali k preprečevanju pojavljanja oznak z zavajajočim poreklom blaga.

(17) Z uvedbo oznake porekla lahko od zahtevnih standardov Unije pridobi industrija Unije, zlasti mala in srednja podjetja , ki si pogosto resnično prizadevajo za kakovost svojih izdelkov in tudi ohranjajo tradicionalna in obrtniška delovna mesta ter metode proizvodnje, vendar so tudi zelo izpostavljena svetovni konkurenci, ki nima pravil za razlikovanje med metodami proizvodnje . Uvedba oznake porekla bo pripomogla tudi k ohranjanju dobrega ugleda industrije Unije, saj mu napačne oznake porekla blaga škodujejo. Večja transparentnost in obveščanje potrošnikov o poreklu blaga bosta torej prispevala k uresničevanju ciljev lizbonske agende in strategije EU 2020 .

(18) Člen IX Splošnega sporazuma o carinah in trgovini (GATT) 1994 predvideva, da lahko članice STO sprejmejo in izvajajo zakonodajo in predpise o označevanju porekla uvoženega blaga, zlasti da bi zaščitile potrošnike pred zavajajočimi oznakami ali zlorabo porekla blaga.

(19) Pravila o označevanju porekla zagotavljajo tudi učinkovito zaščito proti ponarejanju in nepošteni konkurenci, kar prispeva k učinkovitosti Uredbe Sveta (ES) št. 1383/2003 z dne 22. julija 2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice (5), kar zagotavlja dodaten in pomemben instrument za zaščito in uveljavljanje proizvodnje Unije.

(20) V okviru sporazumov med Evropsko skupnostjo ▐, Turčijo in pogodbenicami Sporazuma EGP je treba izdelke s poreklom iz teh držav izvzeti iz področja uporabe te uredbe.

(21) Nepreferencialna pravila o poreklu blaga Unije so določena v Uredbi Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (6) in njegovih izvedbenih določbah v skladu z Uredbo Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (7). Pri določanju porekla uvoženega blaga za namene te uredbe se je priporočljivo opreti na ta pravila o poreklu blaga. Uporaba koncepta, ki ga trgovinski subjekti in uprave že dobro poznajo, naj bi olajšala njegovo uvedbo in izvajanje. Nepreferencialna pravila o poreklu blaga je treba uporabljati za namene nepreferencialne trgovinske politike. Treba se je izogniti podvajanju deklaracij in dokumentacije.

(22) Da bi razbremenili industrijo, trgovino in upravo, bi moralo biti označevanje porekla blaga obvezno za tiste sektorje, za katere je Komisija na podlagi posvetovanja ugotovila, da zanje obstaja dodana vrednost. ▐ Treba je opredeliti ▐ izvzetje iz označevanja porekla blaga za določene izdelke zaradi tehničnih ▐ razlogov ali kadar za namene te uredbe označevanje porekla blaga ni potrebno. To velja zlasti za nekatere surovine ali zadevno blago, ki bi se zaradi označevanja porekla poškodovalo.

(23) Poleg tega je treba predvideti izmenjavo podatkov o poreklu blaga, ki jih med kontrolami pridobijo ali preverijo pristojni organi, vključno z organi in osebami in organizacijami, ki so jih države članice pooblastile za izvajanje v skladu z Direktivo 2005/29/ES. Upoštevati je treba varstvo osebnih podatkov, zaščito trgovske in industrijske tajnosti ter poklicno in upravno zaupnost.

(24) V skladu s členom 291 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) se pravila in splošna načela, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije, vnaprej določijo z uredbo, sprejeto po rednem zakonodajnem postopku. Do sprejetja te nove uredbe se še naprej uporabljajo določbe Sklepa Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (8) , razen regulativnega postopka s pregledom, ki se ne uporablja .

(25) Komisija bi morala biti pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 290 PDEU, da določi primere, v katerih se s podatki o poreklu blaga označi samo blago namesto embalaža, oziroma v katerih blaga zaradi tehničnih razlogov ni mogoče ali ni treba označiti, kot tudi ukrepa za določitev drugih pravil, ki so lahko potrebna, kadar se ugotovi, da blago ni v skladu s to uredbo, oziroma posodobi Prilogo k tej uredbi, kadar se je spremenila ocena o tem, ali je za poseben sektor potrebna oznaka o poreklu blaga.

(26) V okviru omejitev, določenih v skladu z oprostitvijo carinskih dajatev, je iz uporabe te uredbe izvzeto blago v osebni prtljagi potnikov za osebno uporabo in blago, za katerega se predpostavlja, da ni del komercialnega prometa. Treba je predvideti, da se lahko tudi druge primere, ki jih zajema Uredba Sveta (ES) št. 1186/2009 z dne 16. novembra 2009 o sistemu oprostitev carin v Skupnosti (kodificirana različica) (9), z izvedbenimi določbami izvzame iz področja uporabe te uredbe –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

1. Ta uredba se uporabi za končne potrošniške izdelke, razen za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva iz člena 1 Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 in za živila iz člena 2 Uredbe (ES) št. 178/2002.

2. Končne potrošniške izdelke, ki so namenjeni končnim uporabnikom, so navedeni v seznamu priloge k tej uredbi in so uvoženi iz tretjih držav, razen izdelkov s poreklom iz območja Evropske unije, Turčije ter držav pogodbenic Sporazuma EGS, je treba obvezno opremiti z oznako o poreklu blaga.

Kadar končnih potrošniških izdelkov zaradi tehničnih ▐ razlogov ni mogoče označiti s poreklom, se ▐ lahko izvzamejo iz označevanja.

Izdelki, za katere bo veljala ta uredba, so omejeni na končne potrošniške izdelke. Komisija lahko razširi področje uporabe te uredbe, vendar mora pred tem pridobiti soglasje Evropskega parlamenta in Sveta.

V zvezi s tekstilom in tekstilni izdelki (poglavja od 50 do 63), obutvijo, gamašami in podobnimi izdelki (poglavje 64), oblačili, oblačilnimi dodatki in drugimi predmeti iz krzna ali umetnega krzna in izdelki iz umetnega krzna (tarifni oznaki NC 4303 / 4304), usnjenimi izdelki, sedlarskimi in jermenarskimi izdelki, predmeti za potovanje, ročnimi torbami in podobnimi izdelki, izdelki iz živalskih črev (tarifne oznake NC 4104 41 / 4104 49 / 4105 30 / 4106 22 / 4106 32 / 4106 40 / 4106 92 / od 4107 do 4114 / 4302 13 / ex 4302 19 (35, 80)) se za „končne potrošniške izdelke“ šteje končni izdelek in/ali polizdelek, ki mora biti nadalje obdelan v Uniji, preden je dan na trg.

3. Pojma „poreklo“ in „s poreklom iz“ se v skladu s členi 22 do 26 carinskega zakonika Skupnosti nanašata na nepreferencialno poreklo blaga.

4. Pojem „dajanje v promet“ pomeni, da je posamezni izdelek, namenjen končni uporabi, dan na trg Unije za namene distribucije in/ali uporabe, proti plačilu ali brezplačno.

5. „Pristojni organ“ je kateri koli organ, ki sodeluje pri kontroli blaga ob času uvoza ali kadar se takšno blago daje na trg.

6. Ta uredba se ne uporablja za blago nekomercialne narave iz osebne prtljage potnikov v okviru omejitev, določenih v skladu z oprostitvijo carinskih dajatev in če ni fizičnih dokazov, da je blago del komercialnega prometa.

Kadar se za uvoženo blago lahko v skladu z Uredbo (ES) št. 1186/2009 odobri oprostitev uvoznih dajatev in ni fizičnih dokazov, da je blago del komercialnega prometa, se ▐ to blago prav tako izvzame iz področja uporabe te uredbe.

▐

7. Uredba mora biti v skladu z veljavnimi svetovnimi sistemi označevanja porekla „izdelano v“, da bi zagotovili učinkovito ureditev z majhnim upravnim bremenom, podjetjem v Uniji pa omogočili večjo prilagodljivost.

Člen 2

Za uvažanje ali dajanje blaga na trg pod pogoji iz te uredbe je treba blago opremiti z informacijami o poreklu blaga.

Člen 3

1. Blago se opremi z informacijami o državi porekla blaga. Kadar je blago pakirano, je treba embalažo tudi posebej označiti z oznako o poreklu blaga.

Komisija lahko z delegiranimi akti sprejme ▐ ukrepe za določitev primerov, v katerih se s podatki o poreklu blaga označi samo blago namesto embalaža. Zlasti to velja za blago, ki je namenjeno končnemu potrošniku ali uporabniku blaga v običajni embalaži. Takšne ukrepe in njihove preglede sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 7.

2. Poreklo blaga se navede z besedama „izdelano v“ skupaj z imenom države. Poreklo blaga se lahko navede v katerem koli uradnem jeziku Evropske unije, ki ga končni potrošnik v državi članici, v kateri se blago daje na trg, zlahka razume , ali v angleščini z uporabo besed „izdelano v“ ter angleškega imena države porekla .

3. Označevanje porekla blaga je natisnjeno z jasno berljivim in neizbrisljivim tiskom, vidno med običajno uporabo, označeno ločeno od drugih informacij in predstavljeno na nezavajajoč način ali tako, da glede porekla blaga ne daje napačnega vtisa.

Za označevanje se ne smejo uporabljati znaki, ki so različni od znakov latinice za izdelke, ki se prodajajo v državah, kjer se kot pisava uporablja latinica.

4. Ob uvozu mora biti blago opremljeno z oznako o poreklu blaga. Brez poseganja v ukrepe iz člena 5(3) se oznaka ne sme odstraniti ali vanjo posegati, dokler blago ni prodano končnemu potrošniku ali uporabniku.

Člen 4

1. Komisija lahko v skladu s postopkom iz člena 6(2) sprejme izvedbene ukrepe, zlasti da:

— določi natančno obliko in načine označevanja porekla blaga;

— oblikuje seznam pogojev v vseh uradnih jezikih Evropske unije, da ima blago poreklo v državi, navedeni na oznaki;

— določi primere, v katerih seznam uporabljenih kratic nedvoumno navaja državo porekla in se lahko uporabi za namene te uredbe;

2. Komisija lahko z delegiranimi akti sprejme ukrepe, da:

— določi primere, v katerih blago zaradi tehničnih ▐ razlogov ni mogoče ali ni treba označiti;

— določi druga pravila, ki so lahko potrebna, kadar se ugotovi, da blago ni v skladu s to uredbo;

— posodobi prilogo k tej uredbi, kadar se je spremenila ocena o tem, ali je za poseben sektor potrebna oznaka o poreklu blaga.

Takšne ukrepe in njihove preglede sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 7.

Člen 5

1. Blago ni v skladu s to uredbo, kadar:

— ni označeno z oznako o poreklu blaga;

— oznaka o poreklu blaga ni skladna s poreklom blaga;

— je bila oznaka o poreklu blaga spremenjena ali odstranjena ali se je vanjo kakor koli posegalo, razen kadar je v skladu z odstavkom 3 tega člena potreben popravek.

2. Komisija lahko v skladu s postopkom iz člena 6(2) sprejme dodatne izvedbene ukrepe za predložitev deklaracij in dodatne dokumentacije, s katerimi se dokaže skladnost s to uredbo.

3. Komisija predlaga minimalne skupne standarde za kazni, ki se izrečejo v primeru kršitve določb te uredbe.

4. Države članice na podlagi minimalnih skupnih standardov, ki jih predlaga Komisija, določijo pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve določb te uredbe, in sprejmejo vse ukrepe, potrebne za zagotovitev njihovega izvajanja. Predvidene kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračalne. Države članice o teh določbah uradno obvestijo Komisijo najpozneje devet mesecev po začetku veljavnosti te uredbe in jo nemudoma uradno obvestijo o kakršnih koli poznejših spremembah, ki se nanašajo nanje. Komisija mora zagotoviti vsaj minimalno stopnjo usklajevanja med kazenskimi sistemi različnih držav članic, da se prepreči, da bi bili zaradi razlik med njimi izvozniki tretjih držav bolj naklonjeni nekaterim vstopnim mestom v Uniji v primerjavi z drugimi.

5. Kadar blago ni v skladu s to uredbo, države članice nadalje sprejmejo potrebne ukrepe, da od imetnikov blaga ali katere koli druge osebe, odgovorne zanje, zahtevajo označevanje blaga v skladu s to uredbo in sicer svoje lastne stroške. Države članice o teh ukrepih uradno obvestijo Komisijo najpozneje do … (10) in jo nemudoma uradno obvestijo o kakršnih koli poznejših spremembah, ki se nanašajo nanje.

6. Kadar je za učinkovito izvajanje te uredbe potrebno, lahko pristojni organi izmenjajo podatke, ki so jih prejeli ob kontroli skladnosti s to uredbo, vključno z organi in drugimi osebami ali organizacijami, ki so jih države članice za to v skladu s členom 11 Direktive 2005/29/ES pooblastile.

Člen 6

1. Komisiji pomaga Odbor za označevanje blaga o poreklu (v nadaljevanju „Odbor“). Odbor sestavljajo predstavniki držav članic, ustreznih industrij in združenj.

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 3 in 7 Sklepa 1999/468/ES.

▐

3. Odbor sprejme svoj poslovnik.

Člen 7

Izvajanje pooblastila

1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz členov 3 in 4(2) se prenese na Komisijo za obdobje veljavnosti te uredbe.

2. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.

3. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je prenešeno na Komisijo pod pogoji, določenimi v členih 8 in 9.

Člen 8

Preklic pooblastila

1. Pooblastilo iz členov 3 in 4(2) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet.

2. Institucija, ki je začela notranji postopek o morebitnem preklicu pooblastila, si prizadeva o tem obvestiti drugo institucijo in Komisijo v razumnem roku pred sprejetjem končne odločitve ter pri tem navede pooblastila, ki bi se lahko preklicala, in možne razloge za preklic.

3. Z odločitvijo o preklicu pooblastil prenehajo veljati pooblastila, navedena v tej odločitvi. Odločitev začne veljati nemudoma ali na dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. Odločitev se objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 9

Nasprotovanje delegiranim aktom

1. Evropski parlament ali Svet lahko nasprotuje delegiranemu aktu v dveh mesecih od datuma uradnega obvestila.

Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se navedeni rok podaljša za dva meseca.

2. Če do izteka roka iz odstavka 1 niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu, se akt objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na dan, naveden v tem aktu.

Delegirani akt se lahko objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati pred koncem navedenega roka, če sta Evropski parlament in Svet obvestila Komisijo o nameri, da delegiranemu aktu ne bosta nasprotovala.

3. Če Evropski parlament ali Svet nasprotuje delegiranemu aktu, akt ne začne veljati. Institucija, ki nasprotuje, navede razloge za nasprotovanje delegiranemu aktu.

Člen 10

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Členi 2, 3 in 5 se uporabljajo 12 mesecev po začetku veljavnosti te uredbe. V skladu s postopkom iz člena 6(2) lahko Komisija podaljša obdobje, ki ga gospodarski subjekti potrebujejo za udejanjanje zahtev za označevanju porekla blaga iz izvedbenih določb in ne za manj kot šest mesecev.

Komisija najpozneje … (11) izvede študijo o učinkih te uredbe.

Ta uredba preneha veljati … (12). Eno leto pred iztekom veljavnosti se Evropski parlament in Svet na podlagi predloga, ki ga predloži Komisija, odločita, ali jo bosta podaljšala ali spremenila.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V …, Za Evropski parlament Predsednik Za Svet Predsednik

(1) Stališče Evropskega parlamenta z dne 21. oktobra 2010.

(2) UL L 17, 21.1.2000, str. 22.

(3) UL L 31, 1.2.2002, str. 1.

(4) UL L 149, 11.6.2005, str. 22.

(5) UL L 196, 2.8.2003, str. 7.

(6) UL L 302, 19.10.1992, str. 1.

(7) UL L 253, 11.10.1993, str. 1.

(8) UL L 184, 17.7.1999, str. 23.

(9) UL L 324, 10.12.2009, str. 23.

(10) Devet mesecev po začetku veljavnosti te uredbe.

(11) Tri leta po začetku veljavnosti te uredbe.

(12) Pet let po začetku veljavnosti te uredbe.