Leta 2018 je bila poraba energije večja zlasti v prometnem (povečanje za +1,0 % na letni ravni v primerjavi z letom 2017) in industrijskem sektorju (+0,8 %). Nasprotno se je poraba energije zmanjšala v stanovanjskem (–1,7 %) in storitvenem sektorju (–1,4 %).

Popravljeni podatki Eurostata za leto 2018 kažejo, da se je poraba končne energije v EU-28 zmanjšala za 5,9 %, in sicer s 1 194 milijonov ton oljnega ekvivalenta (Mtoe) leta 2005 na 1 124 Mtoe leta 2018. To je še vedno 3,5 % nad ciljem porabe končne energije za leto 2020, ki znaša 1 086 Mtoe. Leta 2018 se je v primerjavi s prejšnjim letom povečala za 0,1 %. Poraba primarne energije v EU-28 se je s 1 721 Mtoe leta 2005 zmanjšala za 9,8 % na 1 552 Mtoe leta 2018. To je 4,6 % nad ciljem za leto 2020, ki znaša 1 483 Mtoe. Po treh letih povečevanja je bilo leta 2018 zabeleženo 0,6-odstotno zmanjšanje porabe primarne energije na letni ravni. Pri obeh kazalnikih je bil trend leta 2018 nad linearno krivuljo glede na cilje za leto 2020.

·večina držav članic je na ustrezen način sprejela stroškovno optimalen pristop in ga uporabila za določitev minimalnih zahtev za energijsko učinkovitost novih in obstoječih stavb ter stavb s skoraj ničelno porabo energije;

·delni in predhodni podatki za leto 2020 kažejo, da je vpliv krize zaradi COVID-19 znatno zmanjšal povpraševanje po energiji. Zato bodo cilji povečanja energijske učinkovitosti za leto 2020 morda izpolnjeni, čeprav pred krizo niso bili uvedeni zadostni ukrepi. Vendar pa bo po pričakovanjih to stanje le začasno, ker zmanjšanje porabe energije ne temelji na strukturnih ukrepih. Brez ciljno usmerjenih podnebnih ukrepov bo z gospodarskim okrevanjem poraba energije verjetno ponovno zrasla na ravni pred krizo zaradi COVID-19;

Poročilo obravnava EU-28 ter zajema podatke in dodatne informacije do leta 2018. Analiza napredka pri doseganju ciljev za leto 2030 obravnava EU-27.

V letos sprejetem poročilu o energijski učinkovitosti za leto 2019 so bili upoštevani podatki Eurostata do leta 2018 in ob objavi tega poročila niso bili na voljo nobeni novi podatki. Zato se analiza napredka pri doseganju ciljev za leto 2020 v tem poročilu ni spremenila glede na prejšnje poročilo in ni ponovljena. Namesto tega je bil dodan bolj v prihodnost usmerjen vidik s pogledom na napredek pri doseganju ciljev za leto 2030.

Poročilo torej večinoma temelji na: (i) informacijah, zagotovljenih v letnih poročilih, ki so jih države članice predložile leta 2020; (ii) poročilih o stroškovno optimalnih izračunih, ki so jih države članice predložile leta 2018 in 2019, ter (iii) nadaljnjih ustreznih informacijah v zvezi s stavbnim sektorjem.

Komisija je to poročilo o napredku pripravila v skladu s členom 24(3) Direktive 2012/27/EU o energijski učinkovitosti, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2018/2002 (v nadaljnjem besedilu: direktiva o energijski učinkovitosti), in v skladu s členom 35 Uredbe (EU) 2018/1999 o upravljanju. To je zadnje poročilo na podlagi direktive o energijski učinkovitosti, saj se bo člen 24(3) s 1. januarjem 2021 prenehal uporabljati. Vse poročanje o napredku na različnih področjih politike energijske učinkovitosti bo nadomeščeno s členom 35 Uredbe (EU) 2018/1999.

Nezadosten napredek pri doseganju ciljev za leto 2020 do leta 2018 prav tako negativno vpliva na stopnjo prizadevanj, potrebnih za dosego ciljev za leto 2030. Zaradi sedanje vrzeli v realizaciji je oddaljenost do ciljev za leto 2030 večja od pričakovane ter znaša 22 % pri porabi primarne energije in 17 % pri porabi končne energije (slika 1). Poleg tega je v oceni nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov za celotno EU ugotovljena vrzel v kolektivnih ambicijah pri nacionalnih prispevkih. Zato bodo morale države članice v naslednjem desetletju znatno povečati svoja prizadevanja za dosego ciljev za leto 2030 vsaj v višini 32,5 %. To je zlasti pomembno, če se bomo z okrevanjem po krizi zaradi COVID-19 vrnili na prejšnje ravni porabe energije. Poleg tega bo zaradi povečanih podnebnih ambicij, kakršne so napovedane v načrtu za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2020, prav tako potrebno veliko večje prizadevanje za energijsko učinkovitost, ki bo presegalo sedanjo raven ciljev za leto 2030 (36–37 % zmanjšanje porabe končne energije in 39–41 % zmanjšanje porabe primarne energije).

Vir: Podatki Eurostata, lastni izračuni GD za energijo.

3.3. Dosedanji vpliv COVID-19 na porabo energije

Vpliv COVID-19 na porabo energije leta 2020 bo velik. V prvem četrtletju leta 2020 se je poraba plina v EU zmanjšala za 5 % v primerjavi s prvim četrtletjem leta 2019, večinoma zato, ker so bile potrebe po ogrevanju omejene, in sicer zaradi: (i) milega zimskega vremena, (ii) vedno manjše uporabe plina pri proizvodnji električne energije ter (iii) uvedbe ukrepov omejitve gibanja v marcu, zaradi katerih sta se zmanjšala BDP in povpraševanje industrije po plinu. Poraba elektrike v EU se je v prvem četrtletju leta 2020 na letni ravni zmanjšala za 3,2 %, prav tako zaradi toplega vremena v prvi polovici referenčnega obdobja in uvedbe omejitev v zvezi s COVID-19. Ker je bilo veliko prebivalcev več časa doma, se je poraba električne energije v gospodinjstvih povečala. Vendar to povečanje ni nadomestilo znatno upadlega povpraševanja v trgovinskem in industrijskem sektorju. Zato je bila poraba električne energije v mesecih, ko so veljali ukrepi omejitve gibanja, precej manjša kot v istih mesecih prejšnjega leta (marca za 4,3 %, aprila za 11,8 %, maja za 10,5 % in junija za 7,6 %).

Podobno se je tudi poraba energije v prometu zaradi ukrepov omejitve gibanja zmanjšala na doslej najnižje ravni. Po podatkih Mednarodne agencije za energijo (IEA) se je cestni promet v Evropi do konca marca 2020 zmanjšal na 38 % obsega iz leta 2019. Zaradi splošnega upada svetovne dejavnosti cestnega prevoza se je svetovno povpraševanje po nafti zmanjšalo za 57 %. Mednarodni prometni forum ocenjuje, da bi lahko do konca leta 2020 omejitve mobilnosti za zajezitev širjenja COVID-19 zmanjšale svetovni tovorni promet za do 36 %. Letalski promet se je v nekaterih regijah skoraj ustavil, pri čemer je letalska dejavnost v nekaterih evropskih državah upadla za več kot 90 %. Do konca avgusta je bil obseg letalskega prometa v Evropi več kot 50 % manjši kot v prejšnjem letu.

4.Napredek pri doseganju nacionalnih ciljev povečanja energijske učinkovitosti

Nekatere države članice so sporočile, da so svoje nacionalne cilje za leto 2020 popravile navzgor (zmanjšale ambicije) (Danska, Španija, Madžarska). Po teh posodobitvah je vsota nacionalnih ciljev absolutne porabe za leto 2020 1 536,8 Mtoe za porabo primarne energije in 1 084,3 Mtoe za porabo končne energije. Leta 2018 je bil napredek pri doseganju okvirnih ciljev (ob predpostavki linearne krivulje) nezadosten v 12 državah (Belgija, Bolgarija, Danska, Nemčija, Irska, Španija, Francija, Ciper, Avstrija, Nizozemska, Poljska in Švedska) pri porabi primarne energije in v 15 državah (Belgija, Bolgarija, Nemčija, Estonija, Irska, Francija, Litva, Luksemburg, Madžarska, Malta, Avstrija, Poljska, Slovaška, Švedska in Združeno kraljestvo) pri porabi končne energije (glej preglednico 3).

Države članice so navedle, da je stabilna in rastoča poraba končne energije leta 2018 temeljila na gospodarski rasti in povečanju: (i) proizvodnje/dodane vrednosti (industrija), (ii) prevoza potnikov in blaga (promet), (iii) števila gospodinjstev in razpoložljivega dohodka (stanovanjski sektor) ter (iv) dodane vrednosti in zaposlovanja (storitve).

5.Direktiva o energijski učinkovitosti – trenutno stanje

5.1.Najnovejše informacije o prenosu revidirane direktive o energijski učinkovitosti.

Po spremembi direktive o energijski učinkovitosti decembra 2018 morajo države članice do 25. junija 2020 prenesti nova pravila o sistemih obveznosti energijske učinkovitosti, tj. nove člene 7, 7(a) in 7(b). Komisija je do 31. avgusta 2020 prejela priglasitve le od 13 držav članic (Avstrije, Hrvaške, Češke, Danske, Francije, Nemčije, Italije, Latvije, Litve, Nizozemske, Poljske, Španije in Švedske) ter Združenega kraljestva. Poleg tega je večina teh priglasitev delnih, kar pomeni, da nekatere določbe direktive še niso bile prenesene ali priglašene.

Do 25. oktobra 2020 morajo države članice prenesti tudi nova pravila o merjenju in obračunavanju, in sicer nove člene 9, 9(a), 9(b) in 9(c), 10 in 10(a) ter nazadnje 11 in 11(a) ter novo Prilogo VII(a). Do 31. avgusta je pet držav članic priglasilo tudi svoj prenos teh novih pravil (Danska, Španija, Francija, Italija in Litva).

Do objave tega poročila so vse države članice, razen Latvije, svoja letna poročila za leto 2020 predložile, kot določa člena 24 direktive o energijski učinkovitosti. Skupno raziskovalno središče (JRC) bo ta letna poročila analiziralo v ločenem dokumentu.

5.2.Napredek v skladu s členom 7 (obveznost prihrankov energije)

Države članice so v skladu s členom 7 poročale o doseženih prihrankih energije za obdobje 2014–2018 kot del svojih zavez za izpolnitev nacionalne obveznosti prihrankov energije za obdobje 2014–2020. V preglednici 5 je prikazano trenutno stanje napredka držav članic pri doseganju kumulativnih prihrankov energije, zahtevanih do 31. decembra 2020. Države članice so skupaj na ravni EU do konca leta 2018 dosegle približno 58 % (133,83 Mtoe) vsote obveznosti kumulativnih prihrankov končne energije za obdobje 2014–2020 (230,17 Mtoe).

Napoved verjetnosti doseganja zahtevanih kumulativnih prihrankov energije na državo članico do 31. decembra 2020 temelji na osnovni predpostavki, da leta 2019 in 2020 vsi izvedeni ukrepi politike še naprej zagotavljajo nove letne prihranke, tako kot so jih leta 2018. Kumulativni prihranki energije se nato primerjajo z zahtevanimi prihranki energije do 31. decembra 2020 na državo članico.

Preglednica 6 prikazuje predvidevanja, kako verjetno je, da bo posamezna država članica dosegla zahtevane kumulativne prihranke energije na državo članico do 31. decembra 2020. Pri tej analizi niso upoštevani morebitni pomisleki glede upravičenosti, dodatnosti in pomembnosti. Poleg tega je težko oceniti morebitne vplive krize zaradi COVID-19 na obseg novih letnih prihrankov, doseženih leta 2020. Upoštevajo se vsi prihranki energije, ki so jih sporočile države članice.

Sedem držav članic (Bolgarija, Hrvaška, Češka, Litva, Luksemburg, Portugalska, Romunija) zelo verjetno ne bo doseglo zahtevanega obsega prihrankov energije do 31. decembra 2020, če ne bodo sprejele dodatnih ukrepov. Za še pet držav (Estonijo, Grčijo, Slovenijo, Španijo, Švedsko) ni verjetno, da bodo brez dodatnih ukrepov dosegle zahtevani obseg prihrankov energije. Preostalih 16 držav članic pa bo verjetno ali zelo verjetno doseglo zahtevani obseg kumulativnih prihrankov energije.