EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 13.7.2016 COM(2016) 465 final 2016/0222(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito (prenovitev)



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM OZADJE PREDLOGA Ozadje in razlogi za predlog EU si prizadeva za integrirano, trajnostno in celovito evropsko migracijsko politiko, ki temelji na solidarnosti in pravični delitvi odgovornosti ter deluje učinkovito tako v mirnih časih kot kriznih obdobjih. Evropska komisija se od sprejetja evropske agende o migracijah zavzema za izvajanje ukrepov za spoprijemanje s takojšnjimi in dolgoročnimi izzivi učinkovitega in celovitega upravljanja migracijskih tokov. Skupni evropski azilni sistem temelji na pravilih za določitev države članice, ki je odgovorna za prosilce za mednarodno zaščito (vključno s podatkovno zbirko prstnih odtisov azilantov), skupnih standardih za azilne postopke, pogojih za sprejem prosilcev za azil ter priznanju in zaščiti upravičencev do mednarodne zaščite. Poleg tega države članice pri izvajanju skupnega evropskega azilnega sistema podpira Evropski azilni podporni urad. Pri razvoju skupnega evropskega azilnega sistema je bil dosežen pomemben napredek, vendar še vedno obstajajo znatne razlike med državami članicami glede vrste uporabljenih postopkov, pogojev za sprejem prosilcev za azil, odstotkov priznanih statusov za azil in vrste zaščite, ki je priznana upravičencem do mednarodne zaščite. Ta razhajanja prispevajo k sekundarnim gibanjem in izbiranju najugodnejše azilne ureditve (asylum shopping), ustvarjajo privabljajoče dejavnike ter vodijo v neenakomerno porazdelitev odgovornosti med državami članicami glede nudenja zaščite tistim, ki so potrebni pomoči. Nedavni množični prihodi so pokazali, da Evropa potrebuje uspešen in učinkovit azilni sistem, ki lahko zagotovi pošteno in trajnostno delitev odgovornosti med državami članicami za zagotovitev ustreznih in dostojnih pogojev za sprejem prosilcev za azil po vsej EU, hitro in učinkovito obdelavo prošenj za azil, vloženih v EU, ter zagotovitev kakovosti sprejetih odločitev, da tisti, ki potrebujejo mednarodno zaščito, to tudi dejansko pridobijo. Hkrati mora EU ukrepati proti neregularnim in nevarnim gibanjem ter onemogočiti poslovni model tihotapcev ljudi. Zato je treba po eni strani hitro obravnavati prošnje za azil tistih prosilcev, ki niso upravičeni do mednarodne zaščite, in te migrante nato hitro vrniti. Po drugi strani pa morajo biti odprte varne in zakonite poti v EU za tiste iz tretjih držav, ki potrebujejo zaščito. To je tudi del širšega partnerstva s prednostnimi izvornimi in tranzitnimi državami. Komisija je 6. aprila 2016 predstavila svoje prednostne naloge za strukturno reformo evropskega okvira azilne in migracijske politike v svojem sporočilu „K reformi skupnega evropskega azilnega sistema in krepitvi zakonitih poti v Evropo“, ki opisuje različne korake, ki jih je treba sprejeti za bolj humano, pravično in učinkovito evropsko azilno politiko ter boljše upravljanje politike na področju zakonitih migracij. Komisija je 4. maja 2016 predstavila prvi sveženj predlogov za reformo skupnega evropskega azilnega sistema, ki so se nanašali na tri prednostne naloge, opredeljene v sporočilu: vzpostavitev trajnostnega in pravičnega dublinskega sistema za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošenj za azil, okrepitev sistema Eurodac za boljše spremljanje sekundarnih gibanj in lažji boj proti neregularnim migracijam ter ustanovitev prave evropske agencije za azil, da se zagotovi dobro delovanje evropskega azilnega sistema. Ti predlogi so bili prvi temelji za reformo strukture skupnega evropskega azilnega sistema.

Z drugim svežnjem Komisija dokončuje reformo skupnega evropskega azilnega sistema s sprejetjem štirih dodatnih predlogov: predloga, ki nadomešča direktivo o azilnih postopkih z uredbo, s katero se harmonizirajo trenutno razhajajoče se postopkovne ureditve v vseh državah članicah in vzpostavlja resnično skupni postopek; predloga, ki nadomešča direktivo o pogojih z uredbo, ki določa enotne standarde za priznavanje oseb, ki potrebujejo zaščito, in pravice, podeljene upravičencem do mednarodne zaščite; ter predloga, s katerim se revidira direktiva o pogojih za sprejem za nadaljnjo harmonizacijo pogojev za sprejem v EU, povečanje možnosti vključevanja prosilcev in zmanjšanje sekundarnih gibanj. Da bi Komisija, kot je napovedala 6. aprila 2016, izboljšala možnosti za zakonite poti v EU, prav tako predlaga strukturiran okvir Unije za preselitev, s čimer gre v smeri bolj upravljanega pristopa k mednarodni zaščiti v EU in pri čemer se zagotavljajo urejene in varne poti v EU za osebe, ki potrebujejo mednarodno zaščito, da se postopoma zmanjšajo spodbude za neregularne prihode. Ti predlogi so nepogrešljiv del celovite reforme skupnega evropskega azilnega sistema in so med seboj tesno povezani. S to drugo fazo zakonodajnih predlogov, s katerimi se reformira pravni red Unije na področju azila, se bodo proučili vsi elementi trdnega, usklajenega in integriranega skupnega evropskega azilnega sistema, ki temelji na skupnih, učinkovitih harmoniziranih pravilih, ki zagotavljajo zaščito, kar je v celoti v skladu z Ženevsko konvencijo. Skupni evropski azilni sistem, ki ga izpopolnjujemo, je učinkovit in hkrati zagotavlja zaščito ter je zasnovan tako, da zagotavlja polno konvergenco med nacionalnimi azilnimi sistemi, pri čemer zmanjšuje spodbude za sekundarna gibanja, krepi medsebojno zaupanje med državami članicami ter na splošno vodi k dobro delujočemu dublinskemu sistemu. Zagotavlja enakopravno in ustrezno obravnavo prosilcev za azil, ne glede na to, kje v EU se nahajajo. Zagotavlja orodja, ki so potrebna za hitro ugotavljanje, katere osebe resnično potrebujejo mednarodno zaščito, in vračanje oseb, ki ne potrebujejo zaščite. Velikodušen je do najbolj ranljivih in strog do potencialnih zlorab, pri čemer vedno spoštuje temeljne pravice. Skupni sistem je tudi stroškovno učinkovit in dovolj prožen, da se lahko prilagodi kompleksnim izzivom, s katerimi se soočajo države članice na tem področju. Cilji tega predloga Komisija kot del tega drugega sklopa reform azilne politike predlaga prenovitev Direktive 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito. Direktiva o pogojih za sprejem določa minimalno harmonizacijo standardov za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito v EU. Toda pogoji za sprejem se med državami članicami še naprej močno razlikujejo tako v smislu organizacije sprejemnega sistema kot v smislu standardov, ki se zagotavljajo prosilcem. Migracijska kriza je razkrila potrebo po zagotovitvi večje doslednosti pri pogojih za sprejem po vsej EU in potrebo po boljši pripravljenosti držav članic za obvladovanje nesorazmernega števila migrantov. Ravni pogojev za sprejem, ki jih migrantom zagotavljajo države članice, se močno razlikujejo. V nekaterih državah članicah se vztrajno ponavljajo težave z izpolnjevanjem ustreznih sprejemnih standardov, ki so potrebni za dostojno obravnavo prosilcev, medtem ko so nekatere druge države članice pri zagotavljanju standardov bolj velikodušne. To spodbuja sekundarno gibanje migrantov, kar je ustvarilo pritiske na nekatere posamezne države članice. Glede na to je cilj predloga naslednje: (1)Nadalje uskladiti pogoje za sprejem v EU. To bo zagotovilo, da se bodo prosilci po vsej EU dostojno obravnavali, v skladu s temeljnimi pravicami in pravicami otroka, tudi v državah članicah, v katerih so bile doslej vztrajne težave z zagotavljanjem takšne dostojne obravnave. Poleg tega se bodo zmanjšale spodbude v zvezi s sprejemom, ki prosilce vodijo v neregularno gibanje v EU in znotraj nje, zlasti v države članice, ki zagotavljajo splošno visoke standarde pogojev sprejema. Prispevalo bo tudi k pravičnejši razdelitvi prosilcev med države članice. To bo doseženo zlasti z zahtevo, da morajo države članice upoštevati operativne standarde in kazalnike glede pogojev za sprejem, ki bodo razviti na ravni EU, ter z zahtevo, da morajo imeti države članice pripravljene kontingentne načrte, s čimer se bo zagotovil ustrezen sprejem prosilcev v primerih, ko se države članice soočajo z nesorazmernim številom prosilcev.

(2)Zmanjšati spodbude za sekundarno gibanje. Da se zagotovi urejeno obvladovanje migracijskih tokov, olajša določanje odgovorne države članice in prepreči sekundarno gibanje, je nujno, da prosilci ostanejo v državi članici, ki je zanje odgovorna, in ne pobegnejo. Ta obveznost, ki se nalaga prosilcem, je določena v predlaganem preoblikovanju dublinske uredbe. Uvedba bolj ciljno usmerjenih omejitev svobode gibanja prosilcev in strogih posledic, kadar teh omejitev ne upoštevajo, bo prispevala k učinkovitejšemu spremljanju tega, kje se prosilci nahajajo. Tudi nadaljnja uskladitev možnosti določitve točno določenega prebivališča za prosilce, naložitev obveznosti javljanja in zagotavljanje materialnih pogojev za sprejem zgolj v naravi so potrebni, da se ustvarijo bolj predvidljive okoliščine za prosilce, se zagotovi, da so evidentirani ne glede na to, v kateri državi članici so prisotni, in se jih odvrne od pobega. To velja zlasti v treh situacijah, in sicer kadar: prosilec ni podal prošnje za mednarodno zaščito v državi članici prvega neregularnega ali zakonitega vstopa, je prosilec pobegnil iz države članice, v kateri bi moral biti prisoten, ali je bil prosilec po pobegu v drugo državo članico vrnjen v državo članico, v kateri bi moral biti prisoten. (3)Povečati samozadostnost prosilcev in njihove možnosti vključevanja. Z izjemo prosilcev, za katerih prošnje je verjetno, da bodo zavrnjene, bi moralo biti prosilcem kar najhitreje dovoljeno, da se zaposlijo in služijo lasten denar, tudi še med obdelavo njihovih prošenj. To prispeva k zmanjšanju njihove odvisnosti in povečanju možnosti vključevanja tistih, ki jim bo priznana zaščita. Zato je treba skrajšati rok za dostop do trga dela z najpozneje v devetih mesecih na najpozneje v šestih mesecih od vložitve prošnje. To dostop prosilcev do trga dela usklajuje s trajanjem postopka vsebinske presoje. Države članice se poleg tega spodbuja, da dostop do trga dela odobrijo najpozneje tri mesece od vložitve prošnje, če je verjetno, da bo prošnja utemeljena. Dostop do trga dela bi moral biti v celoti skladen s standardi trga dela, kar bi moralo prav tako preprečiti izkrivljanja na trgu dela. Nadaljnja omejitev trenutnih velikih odstopanj med pravili držav članic o dostopu do trga dela je nujna tudi, da se zmanjšajo izbiranje najugodnejše azilne ureditve zaradi zaposlitve in spodbude za sekundarno gibanje. Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Ta predlog prenovitve direktive o pogojih za sprejem je povsem skladen s prvimi predlogi reformiranja skupnega evropskega azilnega sistema, ki jih je Komisija predstavila 4. maja 2016, in s predlogoma za preoblikovanje direktiv o azilnih postopkih in pogojih, ki bosta vključevala njuno preoblikovanje v uredbi, ter s predlogi za strukturiran okvir Unije za preselitev. V skladu s predlogom Komisije za prenovitev uredbe Dublin III, če prosilec ni v državi članici, v kateri mora biti prisoten, prosilec ne bi smel biti upravičen do vseh materialnih pogojev za sprejem, določenih v tej direktivi. Dublinski predlog na ta način vpliva na uporabo direktive o pogojih za sprejem, zato so potrebne ustrezne spremembe te direktive, ki se predlagajo. Predlog Komisije za prenovitev uredbe Dublin III se nanaša tudi na dejstvo, da imajo vsi prosilci, ne glede na to, kje so prisotni, pravico do nujne zdravstvene oskrbe. V praksi države članice navadno štejejo, da nujno zdravljenje bolezni, tudi hudih duševnih motenj, ki ga priznava direktiva o pogojih za sprejem, ustrezna pojmu „nujne zdravstvene oskrbe“. Glede na to, je ta predlog v celoti skladen s predlogom Komisije za prenovitev uredbe Dublin III. Na podlagi dela, ki ga je že začel Evropski azilni podporni urad, bo Agencija Evropske unije za azil spremljala in ocenjevala azilne in sprejemne sisteme držav članic. Predlog prenovitve direktive o pogojih za sprejem bo zagotovil, da prosilci za azil ostanejo razpoložljivi celotno trajanje azilnega postopka, da se tako zagotovi pravočasna in učinkovita presoja njihove prošnje in to prispeva k učinkovitemu izvajanju predlaganih uredb o azilnih postopkih in pogojih za azil. Skladnost z drugimi politikami Unije Ta predlog je skladen s celovito dolgoročno politiko za boljše upravljanje migracij, kot jo je Komisija določila v evropski agendi za migracije, ki je politične usmeritve predsednika Jeana-Clauda Junckerja razvila v sklop na štirih stebrih temelječih skladnih pobud, ki se vzajemno krepijo. Navedeni stebri so zmanjšanje spodbud za neregularne migracije, varovanje zunanjih meja Unije in reševanje življenj, močna azilna politika ter nova politika o zakonitih migracijah. Ta predlog, ki nadaljuje izvajanje evropske agende o migracijah v zvezi s ciljem krepitve azilne politike Unije, bi bilo treba obravnavati kot del širše politike na ravni EU za vzpostavitev trpežnega in učinkovitega v prihodnost naravnanega sistema za trajnostno upravljanje migracij, ki bo pravičen za gostiteljske družbe in državljane EU ter zadevne državljane tretjih držav in države izvora in tranzita. PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

Pravna podlaga Ta predlog prenavlja direktivo o pogojih za sprejem in bi moral biti zato sprejet na isti pravni podlagi, in sicer členu 78(2)(f) Pogodbe o delovanju Evropske unije, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom. Načelo neobveznega sodelovanja V skladu s Protokolom (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji (PEU) in PDEU, se lahko Združeno kraljestvo in Irska odločita za sodelovanje pri sprejetju in uporabi ukrepov o ustanovitvi skupnega evropskega azilnega sistema. Združeno kraljestvo je v zvezi s tem poslalo obvestilo, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi Direktive 2003/9/ES, in obvestilo o odločitvi, da ne želi sodelovati pri sprejetju Direktive 2013/33/EU. Irska se je odločila, da ne želi sodelovati niti pri sprejetju Direktive 2003/9/ES niti pri sprejetju Direktive 2013/33/EU. Zato se določbe Direktive 2003/9/ES uporabljajo za Združeno kraljestvo, medtem ko se določbe te direktive ne uporabljajo niti zanj niti za Irsko. Stališči Združenega kraljestva in Irske v zvezi s predhodnimi direktivami ne vplivajo na njuno možnost, da sodelujeta pri sprejetju in uporabi nove direktive. Sodelovanje Združenega kraljestva in Irske bo določeno tekom pogajanj in v skladu z zgoraj navedenim Protokolom (št. 21). V skladu s Protokolom (št. 22) o stališču Danske, ki je priložen k PEU in PDEU, Direktiva 2003/9/ES in Direktiva 2013/33/EU nista zavezujoči za zanjo in se v njej ne uporabljata. Subsidiarnost Kljub temu, da je bila s sprejetjem direktiv 2003/9/ES in 2013/33/EU dosežena pomembna raven uskladitve, se pogoji za sprejem med državami članicami še naprej močno razlikujejo. Velike razlike v pogojih za sprejem med državami članicami in pomanjkanje operativnih standardov za dostojno obravnavo prosilcev prispevajo k izbiranju najugodnejše azilne ureditve zaradi sprejema in sekundarnemu gibanju prosilcev v EU ter ustvarjajo pritiske za nekatere posamezne države članice. Bolj izenačeni sprejemni standardi, določeni na ustrezni ravni v vseh državah članicah, bodo prispevali k dostojnejši obravnavi prosilcev in njihovi pravičnejši razdelitvi med države EU. Zato je potrebno nadaljnje ukrepanje EU, da se zagotovi zadostna raven usklajevanja za izpolnitev zastavljenih ciljev. Sorazmernost Predlagane spremembe direktive o pogojih za sprejem so ciljno usmerjene k izpolnitvi ciljev zagotavljanja, da se prosilci po EU obravnavajo dostojno, v skladu s temeljnimi pravicami in pravicami otroka, ter da se zmanjšajo spodbude za neregularno gibanje migrantov v EU in znotraj nje zaradi sprejema in vključevanja, ter tega ne presegajo, pri čemer se upoštevajo precejšnje razlike v socialnih in ekonomskih položajih držav članic. Spremembe direktive o pogojih za sprejem se predlagajo samo na področjih, na katerih bo imelo nadaljnje usklajevanje znaten učinek, kot na primer v povezavi z določbami glede materialnih pogojev za sprejem, ukrepi za zagotovitev, da prosilci ostanejo na razpolago pristojnim organom in ne pobegnejo, ter v povezavi s pravicami in obveznostmi, ki se nanašajo na učinkovito vključevanje prosilcev v gostiteljske družbe držav članic.

Predlog pojasnjuje, da mora država članica v vseh primerih, ko se odloči omejiti svobodo gibanja posameznega prosilca, ga pridržati ali od njega zahtevati, da krije materialne pogoje za sprejem oziroma prispeva k njim, upoštevati posamezno situacijo zadevne osebe, vključno s posebnimi potrebami glede sprejema, in načelo sorazmernosti. Izbira instrumenta Šteje se, da prenovitev direktive o pogojih za sprejem skupaj z razširjenim mandatom Agencije Evropske unije za azil za spodbuditev enotnega izvajanja sprejemnih standardov v praksi zadostuje za izpolnitev ciljev nadaljnjega usklajevanja pogojev držav članic za sprejem in možnosti prosilcev za vključevanje ter zmanjšanja s sprejemom povezanih spodbud za migrante, da se neregularno selijo v EU in gibajo znotraj nje. Ob upoštevanju sedanjih precejšnjih razlik v socialnih in ekonomskih razmerah v državah članicah se ne šteje za izvedljivo ali zaželeno, da bi se pogoji držav članic za sprejem popolnoma uskladili.



REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN ZBIRANJE STROKOVNIH MNENJ Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi Komisija je s svojim sporočilom z dne 6. aprila 2016 z naslovom „K reformi skupnega evropskega azilnega sistema in krepitvi zakonitih poti v Evropo“ začela obsežno razpravo. Od sprejetja sporočila so bila glede pobud iz sporočila izmenjana stališča tako v Evropskem parlamentu (v okviru odbora LIBE 21. aprila 2016) kot v Svetu. O sporočilu so obsežno razpravljali tudi socialni partnerji, specializirane nevladne organizacije, medvladne organizacije in druge zainteresirane strani. Komisija se je maja 2016 posvetovala z državami članicami in drugimi zainteresiranimi stranmi (vključno z nevladnimi organizacijami in mednarodnimi organizacijami, kot je UNHCR) glede svojih glavnih zamisli v zvezi z reformo, predstavljeno v dokumentu za razpravo. Junija 2016 si je prav tako neformalno izmenjala stališča z Evropskim parlamentom. Vsi udeleženci posvetovanja so imeli priložnost predložiti pisne pripombe. Glavni izid ciljnega posvetovanja z zainteresiranimi stranmi je mogoče povzeti, kot sledi: –Nadaljnja uskladitev pogojev za sprejem v EU: Večina držav članic se je strinjala z nadaljnjo uskladitvijo pogojev za sprejem v EU. Izmed ostalih udeležencev posvetovanja so nekatere zainteresirane strani, tudi nekateri predstavniki Evropskega parlamenta, izrazili pomislek, da bi lahko nadaljnja uskladitev privedla do nezaželenega znižanja sprejemnih standardov, ter so poudarili potrebo po spoštovanju temeljnih pravic in mednarodnih obveznosti. Vse zainteresirane strani so se strinjale, da je treba državam članicam dovoliti, da prosilcem zagotovijo ugodnejše pogoje, kot jih zahteva direktiva o pogojih za sprejem. Eden od opredeljenih izzivov je bila nejasnost pomena „dostojnega življenjskega standarda“ iz direktive o pogojih za sprejem. Glede tega je bila izražena široka podpora operativnim standardom in kazalnikom glede pogojev za sprejem, ki jih je na pobudo Komisije začel razvijati Evropski azilni podporni urad, pri čemer je bila podpora izražena tudi potrebi po nadaljnjem spremljanju, izvrševanju in kontingentnemu načrtovanju. –Zmanjšanje s sprejemom povezanih spodbud za sekundarno gibanje: Države članice so na splošno ugodno sprejele zamisel o bolj usklajenem pristopu k ukrepom, kot so omejitve svobode gibanja prosilcev z namenom zagotovitve, da prosilci ostanejo na razpolago organom in ne pobegnejo. Več držav članic se je sicer strinjalo, da bi moralo biti zagotavljanje materialnih pogojev za sprejem pogojeno z bivanjem v državi članici, v kateri mora biti prosilec prisoten, vendar se države članice niso v enaki meri strinjale glede tega, ali naj bi se materialni pogoji za sprejem v nekaterih okoliščinah zagotavljali zgolj v naravi ali ne. Druge zainteresirane strani, tudi nekateri predstavniki Evropskega parlamenta, so pod vprašaj postavili koristnost takšnih ukrepov in menili, da bi bile za izpolnitev istega cilja bolj učinkovite spodbude za prosilce, da ostanejo (združitev družine, dostop do trga dela itd.). –Povečanje možnosti prosilcev za vključevanje: Večina zainteresiranih strani, vključno z državami članicami in predstavniki Evropskega parlamenta, se je strinjala, da bi bilo koristno znova proučiti določbo direktive o pogojih za sprejem v zvezi s pogoji za dostop prosilcev do trga dela kot načinom za povečanje možnosti vključevanja prosilcev. Nekatere države članice so imele nedavne pozitivne izkušnje z skrajšanjem rokov za dostop do trga dela. Glede na prispevke več zainteresiranih strani, sta uskladitev in skrajšanje rokov za dostop do trga dela pomembna, vendar se njunih učinkov ne sme precenjevati, saj obstajajo druge znatne ovire za dostop (vključno s priznavanjem kvalifikacij, zlasti za prosilce, ki nimajo dokumentarnih dokazil). –Merilo EU za določitev ravni finančne podpore, ki se zagotovi prosilcem: Večina zainteresiranih strani je oklevala glede uvedbe skupnega merila EU za določitev ravni finančne podpore, ki se zagotovi prosilcem. Kljub temu je bila ta temeljito proučena. Sklenjeno je bilo, da ni mogoče uvesti takšnega skupnega merila, in sicer zlasti, ker (a) večina držav članic ne zagotavlja materialnih pogojev za sprejem izključno prek finančne podpore, saj pogoje za sprejem rajši zagotavljajo v naravi ali v kombinaciji finančne podpore in dajatev v naravi, ter (b) je finančna podpora, ki se trenutno zagotavlja prosilcem, v večini primerov precej pod vsemi možnimi proučenimi merili ali pragovi (prag tveganja revščine, prag hudega materialnega pomanjkanja in prag minimalnega dohodka). Uskladitev ravni podpore bi tako v mnogih državah članicah povzročila dvig ravni pomoči, v nekaterih primerih za kar precej, zlasti v državah članicah, ki že zdaj zagotavljajo sorazmerno visoko podporo, v nekaterih primerih pa bi lahko povzročila ugodnejšo obravnavo prosilcev kot lastnih državljanov, ki živijo v pomanjkanju ali ki so sicer ekonomsko prikrajšani. Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Evropskemu azilnemu podpornemu uradu je bilo naloženo, da razvije operativne standarde in kazalnike glede pogojev za sprejem. Predlaga se, naj države članice te operativne standarde in kazalnike upoštevajo pri vzpostavitvi relevantnih mehanizmov, da se zagotovijo primerno usmerjanje, spremljanje in nadzor njihovih pogojev za sprejem. Urad je z namenom razvitja operativnih standardov in kazalnikov spomladi 2016 izvedel kartiranje pogojev za sprejem, pri čemer so države članice predložile podrobne informacije o svojih pristopih k zagotavljanju pogojev za sprejem. Na podlagi pripravljenega poročila, h kateremu je prispevalo 26 držav članic in pridruženih držav, je bil pripravljen ta predlog. Glavne rezultate poročila je mogoče povzeti, kot sledi: –Nadaljnja uskladitev pogojev za sprejem v EU: Opredelitev materialnih pogojev za sprejem se med državami članicami močno razlikuje, od sorazmerno omejene opredelitve v nekaterih državah članicah do opredelitev, ki precej presegajo direktivo o pogojih za sprejem v drugih, vključno glede higienskih izdelkov. Večina držav članic zagotavlja kombinacijo različnih oblik materialnih pogojev za sprejem, na primer v naravi in v obliki finančne pomoči ali kuponov. V nekaterih država članicah se materialni pogoji za sprejem zagotavljajo izključno v naravi. Modalitete zagotavljanja materialnih pogojev za sprejem se razlikujejo glede na dobrine, ki se zagotavljajo (nastanitev, hrana, obleke itd.), oziroma komu se zagotavljajo (prosilcem s posebnimi potrebami glede sprejema in odvisno od stopnje azilnega postopka).

–Zmanjšanje s sprejemom povezanih spodbud za sekundarno gibanje: Večina držav članic ne omejuje gibanja prosilcev na točno določena območja, ampak jim dovolijo, da se svobodno gibajo po njihovem ozemlju. Nekaj držav članic pa vseeno vsakemu prosilcu določi točno določeno prebivališče, navadno, da lahko bolje organizirajo svoj sprejemni sistem. Pri tem običajno upoštevajo število prebivalcev, socialni in ekonomski položaj, zmogljivost sprejemnih centrov ali potrebe posameznih prosilcev. V večini držav članic je zagotavljanje materialnih pogojev za sprejem pogojeno z obveznostjo prebivanja na točno določenem mestu za prosilce, običajno z omejitvijo zagotavljanja materialnih pogojev za sprejem zgolj na sprejemne centre. Države članice pogosto uporabljajo tudi obveznost javljanja, da na ta način spremljajo, kje se prosilci nahajajo. Takšne obveznosti javljanja se uporabljajo v primerih, ko prosilci prebivajo v določenih sprejemnih centrih in ko imajo zasebno nastanitev. Prav tako se med državami članicami precej razlikujejo prakse omejevanja ali ukinitve materialnih pogojev za sprejem in razlogi za to. Pogoji za sprejem se najpogosteje omejijo ali ukinejo, če prosilec zapusti svoje prebivališče. –Povečanje možnosti prosilcev za vključevanje: Skoraj vse države članice omogočajo prosilcem, da že med azilnim postopkom dostopajo do trga dela. Vendar se od ene države članice do druge precej razlikuje časovno obdobje, po katerem se odobri dostop do zaposlitve (v nekaterih državah članicah je to v enem mesecu, v nekaterih pa po devetih mesecih). Večina držav članic ne nalaga posebnih omejitev v zvezi z dostopom prosilcev do trga dela. Le nekaj držav članic izvaja preskus trga dela. Poleg tega je Komisija od sprejetja direktive o pogojih za sprejem leta 2013 organizirala vrsto srečanj kontaktnih odborov, da bi razpravljali s strokovnjaki držav članic o izzivih, s katerimi se srečujejo na področju prenosa te direktive v nacionalni pravni red in njenega izvajanja. Zaključki kontaktnih srečanj so bili prav tako vključeni v ta predlog. Pravice Ta predlog je bil skrbno pregledan, da bi se zagotovila popolna skladnost njegovih določb s temeljnimi pravicami kot splošnimi načeli prava Unije, kakor je določeno v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, ter obveznostmi, ki izhajajo iz mednarodnega prava. Predlagane spremembe direktive o pogojih za sprejem poudarjajo obveznost držav članic, da pri spremljanju in nadzorovanju svojih sprejemnih sistemov upoštevajo operativne standarde in kazalnike glede pogojev za sprejem, razvite na ravni EU. Pojasnjujejo tudi, da so prosilci na podlagi direktive o pogojih za sprejem v vseh okoliščinah upravičeni do zdravstvenega varstva in dostojnega življenjskega standarda. Predloga zagotavlja, da so pogoji za sprejem prilagojeni posebnim okoliščinam mladoletnikov, bodisi brez spremstva bodisi v okviru družin, pri čemer se ustrezno upoštevajo njihova varnost ter fizična in čustvena oskrba ter se pogoji zagotavljajo na način, ki spodbuja njihov splošni razvoj. Predlog upošteva tudi obveznosti, ki jih imajo države članice na podlagi Konvencije Sveta Evrope o preprečevanju nasilja nad ženskami in nasilja v družini ter o boju proti njima (Istanbulska konvencija). Načelo nediskriminacije je okrepljeno, in sicer z uvedbo obveznosti, da države članice prosilce, ki jim je bil odobren dostop do trga dela, in lastne državljane obravnavajo enako kar zadeva delovne pogoje, svobodo združevanja in pripadnosti, izobraževanje in poklicno usposabljanje, priznavanje poklicnih kvalifikacij ter socialno varnost. Predlog izpostavlja potrebo, da morajo države članice upoštevati načelo sorazmernosti, ravnanje posameznika in posebne okoliščine prosilca ter spoštovati prosilčevo dostojanstvo ali osebno integriteto, vključno s prosilčevimi posebnimi potrebami glede sprejema, kadar presojajo sredstva prosilca, zahtevajo, da pokrije materialne pogoje za sprejem ali prispeva k njim, ali kadar od prosilca zahtevajo povračilo. Vse odločitve o omejevanju svobode gibanja prosilca morajo biti sprejete objektivno in nepristransko ter morajo temeljiti na ravnanju posameznika in posebnih okoliščinah zadevne osebe, pri čemer je treba ustrezno upoštevati načelo sorazmernosti. Prosilca je treba takoj pisno in v jeziku, ki ga razume ali za katerega se razumno domneva, da ga razume, obvestiti o sprejetju takšne odločitve, razlogih za njeno sprejetje in postopkih za izpodbijanje odločitve. Pridržanje na podlagi direktive o pogojih za sprejem je še naprej utemeljeno le, kadar se izkaže za nujno in na podlagi posamezne presoje vsake zadeve ter izključno, če ni mogoče učinkovito uporabiti drugih, manj prisilnih ukrepov. Vsa jamstva glede pridržanja, ki so zagotovljena že s sedanjo direktivo, ostajajo nespremenjena. Posebno pozornost je treba nameniti zagotovitvi, da je trajanje vsakega pridržanja sorazmerno in da se konča takoj, ko prenehajo razlogi za pridržanje na podlagi Direktive. Predlog je tudi popolnoma skladen s členom 6 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v povezavi s členom 5 Evropske konvencije o človekovih pravicah ter relevantno sodno prakso Sodišča Evropske unije in Evropskega sodišča za človekove pravice. V skladu s členom 37 Konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah se mladoletniki praviloma ne bi smeli pridržati. PRORAČUNSKE POSLEDICE

Ta predlog ne pomeni finančne ali upravne obremenitve Unije. Zato ne vpliva na proračun Unije. DRUGI ELEMENTI Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Komisija predloži poročilo o uporabi te direktive Evropskemu parlamentu in Svetu v treh letih od začetka njene veljavnosti in nato vsakih pet let ter predlaga vsakršne potrebne spremembe. Države članice Komisiji predložijo potrebne informacije, da lahko izpolni svoje obveznosti poročanja. V skladu s predlogom Komisije za uredbo o Agenciji Evropske unije za azil bo agencija med drugim spremljala in ocenjevala azilne in sprejemne sisteme držav članic. Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Pojasnila so navedena le za določbe, ki jih ta predlog spreminja. 1.Nadaljnja uskladitev pogojev za sprejem v EU –Področje uporabe: Direktiva o pogojih za sprejem se na splošno še naprej uporablja za vse državljane tretjih držav in osebe brez državljanstva, ki podajo prošnjo za mednarodno zaščito na ozemlju katere koli države članice, dokler jim je kot prosilcem dovoljeno ostati na njenem ozemlju in takoj po tem, ko podajo prošnjo. Uvedena je izjema za primere, ko je prosilec neregularno prisoten v drugi državi članici, kot je tista, v kateri mora biti prisoten. V tem primeru prosilec ni upravičen do materialnih pogojev za sprejem, šolanja in izobraževanja mladoletnikov ter zaposlitve in poklicnega usposabljanja. V predlogu je pojasnjeno, da bodo prosilci sicer vedno upravičeni do zdravstvenega varstva in dostojnega življenjskega standarda v skladu s temeljnimi pravicami, da se pokrijejo stroški preživetja prosilca in njegovih osnovnih potreb, tako v smislu fizične varnosti in dostojanstva kot v smislu medosebnih odnosov (člen 17a). Vendar bi morale države članice, da se zagotovi spoštovanje temeljnih pravic otrok, mladoletnikom omogočiti dostop do ustreznih izobraževalnih dejavnosti do predaje odgovorni državi članici. –Predlog pojasnjuje, da pravica do dostojne obravnave velja tudi v primerih, ko država članica v ustrezno utemeljenih primerih izjemoma uporabi drugačne standarde materialnih pogojev za sprejem, kot se zahtevajo v direktivi o pogojih za sprejem. Predlog od držav članic tudi zahteva, da Komisijo in Agencijo Evropske unije za azil obvestijo, kadar uporabijo takšne izjemne ukrepe in ko takšni ukrepi prenehajo (člen 17(9)). –Opredelitev družinskih članov je razširjena, in sicer so vključena družinska razmerja, ki se oblikujejo po zapustitvi države izvora in pred prihodom na ozemlje države članice (člen 2(3)). To odraža realnost današnjih migracij, saj prosilci pogosto preživijo dolga obdobja izven svoje izvorne države, preden dosežejo EU, na primer v begunskih taboriščih. S to razširitvijo naj bi se zmanjšalo tveganje neregularnega gibanja ali pobega oseb, ki so zajete v razširjenih pravilih. –Predlog nalaga državam članicam, da upoštevajo operativne standarde in kazalnike glede pogojev za sprejem, ki jih trenutno razvija Agencija Evropske unije za azil, kadar spremljajo in nadzirajo svoje sprejemne sisteme (člen 27). Agenciji Evropske unije za azil bo pri izvajanju njenih nalog v okviru tega predloga, vključno z razvojem predlog, praktičnih orodij, kazalnikov in navodil, pomagala mreža organov držav članic za sprejem. –Predlog obvezuje države članice, da pripravijo in redno posodabljajo kontingentne načrte, v katerih morajo določiti načrtovane ukrepe, s katerimi bodo zagotovile ustrezen sprejem prosilcev, ko se soočajo z nesorazmernim številom prosilcev (člen 28). Države članice morajo prav tako Komisijo in Agencijo Evropske unije za azil obvestiti ob vsaki uporabi kontingentnega načrta. Spremljanje in ocenjevanje kontingentnih načrtov bi se moralo izvajati v skladu s postopki za spremljanje in ocenjevanje azilnih in sprejemnih sistemov držav članic, kar naj bi izvajala Agencija Evropske unije za azil. –V predlogu je pojasnjeno, da so osebe s posebnimi potrebami glede sprejema osebe, ki potrebujejo posebna jamstva, da bi lahko uživale pravice in izpolnjevale obveznosti, ki jih določa direktiva o pogojih za sprejem, ne glede na to, ali se te osebe štejejo za ranljive ali ne (člen 2(13)). V predlog so vključena tudi podrobnejša pravila za presojo, ugotavljanje, dokumentiranje in obravnavanje posebnih potreb prosilcev glede sprejema, in sicer takoj ko je to mogoče ter v celotnem sprejemnem obdobju. To vključuje potrebo po ustreznem in stalnem usposabljanju osebja relevantnih organov ter obveznost napotitve nekaterih prosilcev k zdravniku ali psihologom na nadaljnji pregled. Pojasnjena je bila možnost vključitve pregleda v obstoječe nacionalne postopke ali v presojo za ugotovitev, kateri prosilci imajo posebne potrebe glede sprejema (člen 21).

–Predlog uvaja strožji rok – in sicer pet delovnih dni od trenutka, ko je bil izražen namen za vložitev prošnje – v katerem morajo države članice imenovati skrbnika, ki bo zastopal in pomagal mladoletniku brez spremstva. Predlaga se tudi, da število mladoletnikov brez spremstva, za katere odgovarjajo skrbniki, slednjih ne sme tako preobremeniti, da ne bi mogli opravljati svojih nalog. Države članice bi morale spremljati, da skrbniki svoje naloge opravljajo primerno, in bi morale presojati pritožbe, ki jih mladoletniki brez spremstva vložijo zoper svojega skrbnika. Skrbniki imenovani v okviru predlagane uredbe o azilnih postopkih lahko opravljajo nalogo skrbnika po tem predlogu (člen 23). 2.Zmanjšanje s sprejemom povezanih spodbud za sekundarno gibanje v EU –Predlog od držav članic zahteva, da prosilce na podlagi standardne predloge čim prej in najpozneje ob vložitvi prošnje obvestijo o vseh koristih in obveznostih, ki jih morajo prosilci izpolnjevati v zvezi s pogoji za sprejem, vključno z okoliščinami, v katerih se lahko dodelitev materialnih pogojev za sprejem omeji (člen 5). –Predlog ne spreminja dejstva, da se lahko prosilci na splošno svobodno gibajo po ozemlju države članice ali po območju, ki jim ga določi država članica (člen 7(1)). –Toda države članice bi morale iz razlogov v javnem interesu ali zaradi javnega reda, zaradi hitre obdelave in učinkovitega spremljanja prosilčeve vloge za mednarodno zaščito, zaradi hitre obdelave in učinkovitega spremljanja prosilčevega postopka določitve odgovorne države v skladu z dublinsko uredbo ali zaradi učinkovite preprečitve pobega prosilca v skladu s predlogom po potrebi prosilcu določiti prebivališče na točno določenem mestu, na primer v nastanitvenem centru, zasebni hiši, stanovanju, hotelu ali drugih prostorih, prilagojenih za nastanitev prosilcev. Takšna odločitev je lahko potrebna zlasti v primerih, ko prosilec ni izpolnil svojih obveznosti, in sicer: Prosilec ni podal prošnje za mednarodno zaščito v državi članici prvega neregularnega ali zakonitega vstopa. Prosilci nimajo pravice do izbire države članice, v kateri bodo vložili prošnjo. Za mednarodno zaščito morajo zaprositi v državi članici prvega neregularnega vstopa ali v državi članici zakonitega vstopa. Manj verjetno je, da bo prosilcem, ki niso izpolnili te obveznosti, po določitvi odgovorne države članice na podlagi dublinske uredbe dovoljeno bivati v državi članici, v kateri so podali prošnjo, ki naj bi bila država članica po osebni izbiri prosilca, in je zanje zato bolj verjetno, da bodo pobegnili. Prosilec je pobegnil iz države članice, v kateri bi moral biti prisoten. Prosilec mora biti prisoten v državi članici, v kateri je podal prošnjo, ali v državi članici, kateri je bil predan v skladu z dublinsko uredbo. Če prosilec pobegne iz te države članice in brez dovoljenja odpotuje v drugo državo članico, je nujno za namen dobrega delovanja skupnega evropskega azilnega sistema, da se prosilec hitro vrne v ustrezno državo članico. Do takšne predaje obstaja nevarnost pobega prosilca, zato bi bilo treba pozorno spremljati, kje se prosilec nahaja. Prosilec je bil po pobegu v drugo državo članico vrnjen v državo članico, v kateri mora biti prisoten. Dejstvo, da je prosilec v preteklosti pobegnil v drugo državo članico, je pomemben dejavnik, ki ga je treba upoštevati pri presoji, ali še naprej obstaja nevarnost pobega prosilca. Za zagotovitev, da prosilec ne bi znova pobegnil in bo ostal na razpolago pristojnim organom, bi bilo treba pozorno spremljati, kje se prosilec nahaja. Če je prosilec upravičen do materialnih pogojev za sprejem, bi bilo treba tudi takšne materialne pogoje za sprejem zagotoviti pod pogojem, da prosilec prebiva na tem točno določenem mestu (člen 7(2)). –Predlog od držav članic zahteva tudi, da vsakemu prosilcu po potrebi naložijo obveznost rednega javljanja organom, če obstajajo razlogi za domnevo, da bo prosilec pobegnil (člen 7(3)). –Glede na hude posledice za prosilce, ki so pobegnili ali za katere je bilo presojeno, da obstaja nevarnost pobega, opredelitev pobega v predlogu zajema tako namerno dejanje v izogib veljavnim azilnim postopkom kot dejansko okoliščino, ko prosilec ne ostane na razpolago ustreznim organom, vključno z zapustitvijo ozemlja, na katerem bi moral biti prosilec prisoten (člen 2(10)). Nevarnost pobega je opredeljena tudi kot obstoj razlogov, ki temeljijo na objektivnih merilih, opredeljenih v nacionalnem pravu, za domnevo v posameznem primeru, da bi prosilec lahko pobegnil, kar je v skladu z opredelitvijo v uredbi Dublin III (člen 2(11)). –Izrecno je bilo navedeno, da morajo vse odločitve, ki omejujejo prosilčevo svobodo gibanja, temeljiti na posameznih okoliščinah zadevne osebe, pri čemer je treba upoštevati vse posebne potrebe prosilcev glede sprejema ter načelo sorazmernosti. Prav tako je bilo pojasnjeno, da je treba prosilce ustrezno obveščati o takšnih odločitvah in posledicah nespoštovanja takšnih odločitev (člen7(7)–(8)). –Pojasnjeno je, da naj bi države članice prosilcem izdale potno listino le, kadar obstajajo resni humanitarni razlogi za to. Dodano je bilo, da se potne listine lahko izdajo tudi v primeru drugih nujnih razlogov, kot na primer, ko je bil prosilcem odobren dostop do trga dela in morajo potovati zaradi dela. Potne listine se razen v teh izjemnih okoliščinah ne smejo izdajati. Veljavnost potnih listin mora biti poleg tega omejena na namen in trajanje, ki sta skladna z razlogom za njihovo izdajo (člen 6). Zahteva, da morajo države članice prosilcem zagotoviti dokument, v katerem navedejo njegovo identiteto, je bila vključena v člen 29 predloga za uredbo o azilnih postopkih. –Opredelitev materialnih pogojev za sprejem je razširjena, in sicer z vključitvijo neprehrambenih izdelkov, kar odraža materialne pogoje za sprejem, ki se v mnogih državah članicah že zagotavljajo, in poudarja pomen takšnih neprehrambenih izdelkov, kot na primer higienskih izdelkov (člen 2(7)). –Predlog pojasnjuje, da se nastanitve, hrane, oblek in drugih bistvenih neprehrambenih izdelkov ne sme omejiti ali ukiniti. V nekaterih okoliščinah se lahko omejijo le dodatki za dnevne izdatke, ukinejo pa se lahko le v izjemnih in ustrezno utemeljenih primerih. Če se nastanitev, hrana, obleka in drugi bistveni neprehrambeni izdelki zagotavljajo v obliki finančne pomoči, se lahko takšna pomoč v nekaterih okoliščinah nadomesti s pogoji za sprejem v naravi (člen 19(1)). –Dodane so bile štiri nove okoliščine, v katerih se lahko materialni pogoji za sprejem zmanjšajo ali spremenijo. Materialni pogoji za sprejem se lahko zmanjšajo ali spremenijo, če: prosilec hudo krši pravila v nastanitvenem centru ali se hudo nasilno vede; prosilec ne izpolni obveznosti, da poda prošnjo za mednarodno zaščito v državi članici prvega neregularnega ali zakonitega vstopa; je bil prosilec po pobegu v drugo državo članico vrnjen; ali se prosilec ni udeleževal obveznih dejavnosti vključevanja (člen 19(1)). –Za preprečitev sekundarnega gibanja in pobega prosilcev je bil dodan še en razlog za pridržanje. Če je bilo prosilcu dodeljeno prebivališče na točno določenem mestu, vendar prosilec te obveznosti ni upošteval, in če še naprej obstaja nevarnost pobega prosilca, se prosilec lahko pridrži, da se zagotovi izpolnitev obveznosti prebivanja na točno določenem mestu (člen 8(3)(c)). Tako kot velja za pridržanje na podlagi katerega koli drugega razloga v okviru direktive o pogojih za sprejem, je pridržanje utemeljeno le, kadar se izkaže za nujno in na podlagi posamezne presoje vsake zadeve ter izključno, če ni mogoče učinkovito uporabiti drugih, manj prisilnih ukrepov. Vsa jamstva glede pridržanja, ki so zagotovljena že s sedanjo direktivo o pogojih za sprejem, ostajajo nespremenjena. Posebej je treba paziti tudi, da se zagotovi sorazmernost trajanja pridržanja in da se pridržanje konča, takoj ko ni več razlogov za domnevo, da prosilec ne bo izpolnil naložene obveznosti. Prosilec mora biti poleg tega obveščen o zadevni obveznosti in o posledicah nespoštovanja te obveznosti. 3.Povečanje možnosti vključevanja prosilcev v EU – dostop do trga dela

–Predlog skrajšuje rok za odobritev dostopa do trga dela z najpozneje devet mesecev na najpozneje šest mesecev od datuma vložitve prošnje za mednarodno zaščito, če še ni bila sprejeta upravna odločitev o prošnji v skladu s predlagano uredbo o azilnih postopkih in za zamudo ni kriv prosilec (člen 15(1)(1)). To dostop prosilcev do trga dela usklajuje z običajnim trajanjem postopka vsebinske presoje v skladu s predlagano uredbo o azilnih postopkih. Takoj, ko se prosilcu odobri dostop do trga dela, bi bilo treba to izrecno navesti v prosilčev dokument (člen 15(5)). –Zgodnejši dostop do trga dela prispeva k povečanju možnosti za vključevanje prosilca in zmanjšuje stroške sprejema, zlasti v primerih, ko je verjetno, da bo mednarodna zaščita priznana. Predlog zato državam članicam dovoljuje, da takšen dostop odobrijo prej. Države članice se spodbujajo, da dostop odobrijo najpozneje tri mesece od vložitve prošnje, če je verjetno, da bo prošnja dobro utemeljena, tudi če se prošnja zaradi tega razloga obravnava prednostno. –Po drugi strani predlog iz dostopa do trga dela izključuje prosilce, za katere se ne pričakuje, da jim bo priznana upravičenost do mednarodne zaščite, ker bodo njihove prošnje verjetno neutemeljene (člen 15(1)(2)). V to kategorijo spadajo prosilci, katerih prošnje se vsebinsko presojajo po pospešenem postopku, ker je prosilec zamolčal relevantna dejstva ali predložil očitno lažne navedbe, informacije ali dokumentacijo, vložil prošnjo izključno z namenom zadržanja ali otežitve izvršbe odločbe o vrnitvi, prihaja iz varne izvorne države ali se iz resnih razlogov šteje za nevarnost za nacionalno varnost ali javni red v skladu s predlagano uredbo o azilnih postopkih. –Predlog pojasnjuje, da se mora dostop do trga dela po odobritvi tudi dejansko zagotoviti. Če pogoji dejansko preprečujejo prosilcu, da išče zaposlitev, se dostopa ne sme šteti za dejanskega. Preverjanja trga dela, ki se uporabljajo za dajanje prednosti domačim državljanom ali drugim državljanom Unije ali državljanom tretjih držav, ki zakonito prebivajo v zadevni državi članici, ne bi smela ovirati dejanskega dostopa prosilcev do trga dela (člen 15). –Predlaga se, da bi morali biti prosilci, potem ko se jim odobri dostop do trga dela, upravičeni do skupnega sklopa pravic na podlagi enake obravnave prosilcev in državljanov države članice, podobno kot državljani drugih tretjih držav, ki delajo v Uniji (na primer na podlagi direktive o enotnem dovoljenju ali direktive o sezonskih delavcih). Posebej je bilo navedeno, da pravica do enake obravnave ne daje pravice do prebivanja v primerih, ko je bila prosilčeva prošnja za mednarodno zaščito zavrnjena (člen 15(3)). –Delovni pogoji, omenjeni v predlogu, zajemajo vsaj plačo in odpustitev, zahteve glede zdravja in varstva pri delu, delovni čas in letni dopust, ob upoštevanju veljavnih kolektivnih pogodb. Predlog prav tako prosilcem priznava enako obravnavo kar zadeva svobodo združevanja in pripadnosti, izobraževanje in poklicno usposabljanje, priznavanje poklicnih kvalifikacij in socialno varnost (člen 15(3)). –Predlog omogoča, da se, kar zadeva izobraževanje in poklicno usposabljanje, enaka obravnava omeji na izobraževanje in usposabljanje, ki sta neposredno povezana s posamezno dejavnostjo v okviru zaposlitve. Področja socialne varnosti so opredeljena v Uredbi (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti. Predlog prav tako omogoča, da se enaka obravnava prosilcev omeji v zvezi z družinskimi dajatvami in dajatvami za brezposelnost. Brezposelni prosilci so upravičeni do pogojev za sprejem, določenih v tej direktivi (člen 15(3)). ê 2013/33/EU 2016/0222 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito (prenovitev) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 78(2)(f) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega: ê 2013/33/EU uvodna izjava 1 (prilagojeno) (1)Potrebnih je več vsebinskih sprememb Direktive Sveta 2003/9/ES z dne 27. januarja 2003 o minimalnih standardih za sprejem prosilcev za azil  Direktive 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta Õ. Zaradi jasnosti bi bilo treba navedeno direktivo prenoviti. ê 2013/33/EU uvodna izjava 2 (prilagojeno) (2)Skupna azilna politika, vključno s skupnim evropskim azilnim sistemom,  ki temelji na popolni in vključujoči uporabi Ženevske konvencije z dne 28. julija 1951, kakor je bila spremenjena s Protokolom o statusu beguncev z dne 31. januarja 1967, Õ je sestavni del cilja Evropske unije, da bi se postopoma uvedlo območje svobode, varnosti in pravice, odprto za tiste, ki jih okoliščine prisilijo v zakonito iskanje zaščite v Uniji  , s čimer bi se potrdilo načelo nevračanja Õ. Taka politika bi morala temeljiti na načelu solidarnosti in poštene delitve odgovornosti med državami članicami, vključno s finančnimi posledicami. ò novo (3)Skupni evropski azilni sistem temelji na sistemu določanja države članice, odgovorne za prosilce za mednarodno zaščito, in skupnih standardih za azilne postopke, pogojih in postopkih za sprejem ter pravicah upravičencev do mednarodne zaščite. Ne glede na znatni napredek pri razvoju skupnega evropskega azilnega sistema pa med državami članicami ostajajo precejšnje razlike glede vrste uporabljenih postopkov, pogojev za sprejem prosilcev, stopnje podeljevanja azila in vrste zaščite, ki se prizna upravičencem do mednarodne zaščite. Ta odstopanja so pomembno gonilo za sekundarno gibanje in spodkopavajo cilj zagotovitve, da se vsi prosilci obravnavajo enako, ne glede na to, kje v Uniji vložijo prošnjo. ê 2013/33/EU uvodna izjava 3 (prilagojeno) (3) Na svojem posebnem zasedanju v Tampereju 15. in 16. oktobra 1999 se je Evropski svet dogovoril, da si bo prizadeval za uvedbo skupnega evropskega azilnega sistema na podlagi celovite in vseobsežne uporabe Ženevske konvencije o statusu beguncev z dne 28. julija 1951 kot je bila dopolnjena s Protokolom iz Novo Yorka z dne 31. januarja 1967 (v nadaljnjem besedilu: Ženevska konvencija), s čimer bi se potrdilo načelo nevračanja. Prva faza skupnega evropskega azilnega sistema je bila izpolnjena s sprejetjem ustreznih pravnih aktov, vključno z Direktivo 2003/9/ES, določenih v Pogodbah. ê 2013/33/EU uvodna izjava 4 (prilagojeno) (4) Evropski svet je na zasedanju 4. novembra 2004 sprejel haaški program, v katerem so določeni cilji, ki naj bi se na območju svobode, varnosti in pravice izvedli v obdobju 2005-2010. V zvezi s tem je haaški program pozval Evropsko komisijo, da dokonča oceno aktov prve faze ter Evropskemu parlamentu in Svetu predloži akte in ukrepe druge faze. ê 2013/33/EU uvodna izjava 5 (prilagojeno) (5) Evropski svet je na zasedanju 10. in 11. decembra 2009 sprejel stockholmski program, v katerem je ponovno poudarjena zaveza k cilju, da se do leta 2012 vzpostavi skupno območje zaščite in solidarnosti na podlagi skupnega azilnega postopka ter enotnega statusa oseb, ki jim je bila priznana mednarodna zaščita, na podlagi visokih standardov zaščite ter pravičnih in učinkovitih postopkov. Stockholmski program nadalje določa, da je bistveno, da se posamezniki glede pogojev za sprejem obravnavajo enako, ne glede na to, v kateri državi članici so vložili prošnjo za mednarodno zaščito.

ò novo (4)Komisija je v svojem sporočilu z dne 6. aprila 2016 z naslovom „K reformi skupnega evropskega azilnega sistema in krepitvi zakonitih poti v Evropo“poudarila potrebo po okrepitvi in nadaljnji harmonizaciji skupnega evropskega azilnega sistema. Prav tako je predstavila možnosti za izboljšanje skupnega evropskega azilnega sistema, in sicer z oblikovanjem primernega in pravičnega sistema za določitev države članice, ki je odgovorna za prosilce za mednarodno zaščito, okrepitvijo sistema Eurodac, večjo konvergenco azilnih sistemov v Uniji, preprečevanjem sekundarnega gibanja znotraj Unije in novim mandatom za Agencijo Evropske unije za azil. Tako se je odzvala na poziv Evropskega Sveta z zasedanj 18. in 19. februarja 2016 ter 17. in 18. marca 2016, naj doseže napredek na poti k reformi obstoječega okvira Unije, da se zagotovi humana in učinkovita azilna politika. V njem so predlagani tudi nadaljnji ukrepi v skladu s celovitim pristopom k migracijam, kot ga je Evropski parlament določil v poročilu na lastno pobudo z dne 12. aprila 2016. (5)Pogoji za sprejem se med državami članicami še naprej močno razlikujejo tako v smislu organizacije sprejemnega sistema kot v smislu standardov, ki se zagotavljajo prosilcem. Vztrajne težave v nekaterih državah članicah z izpolnjevanjem sprejemnih standardov, ki so potrebni za dostojno obravnavo prosilcev, so povzročile, da je na peščico držav članic s splošno visokimi standardi sprejema padlo nesorazmerno breme, ki jih sili k nižanju svojih standardov. Bolj izenačeni sprejemni standardi, določeni na ustrezni ravni v vseh državah članicah, bodo prispevali k dostojnejši obravnavi prosilcev in njihovi pravičnejši razdelitvi med države EU. ê 2013/33/EU uvodna izjava 6 (prilagojeno) (6) Da se zagotovi ustrezna podpora prizadevanjem držav članic pri izvajanju standardov, določenih v drugi fazi vzpostavljanja skupnega evropskega azilnega sistema  tej direktivi Õ , predvsem  tudi Õ tistim državam članicam, ki se zlasti zaradi svojega geografskega ali demografskega položaja srečujejo s posebnimi in nesorazmernimi pritiski na njihove azilne sisteme, bi bilo treba uporabiti sredstva Evropskega sklada za begunce  Sklada za azil, migracije in vključevanje Õ ter in Evropskega azilnega podpornega urada  Agencije Evropske unije za azil Õ . ê 2013/33/EU uvodna izjava 7 (prilagojeno) (7) Glede na rezultate opravljenih ocen izvajanja aktov prve faze je na tej stopnji primerno potrditi načela, na katerih je zasnovana Direktiva 2003/9/ES, da bi se zagotovili boljši pogoji za sprejem za prosilce za mednarodno zaščito (v nadaljnjem besedilu: prosilci). ê 2013/33/EU uvodna izjava 8 ð novo (7)Da bi se po vsej Uniji zagotovilo enako obravnavanje prosilcev, bi se morala ta direktiva uporabljati na vseh stopnjah in za vse vrste postopkov v zvezi s prošnjami za mednarodno zaščito, na vseh lokacijah in v objektih, ki sprejemajo prosilce, in dokler lahko slednji ostanejo na ozemlju držav članic kot prosilci. ð Treba je pojasniti, da bi bilo treba prosilcem zagotoviti materialne pogoje za sprejem od trenutka, ko oseba poda prošnjo za mednarodno zaščito uradnikom organa za presojo ali kateremu koli uradniku drugega organa, ki je določen kot pristojen za sprejem in registracijo prošenj oziroma ki organu za presojo pomaga sprejemati takšne prošnje v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [uredba o postopkih]. ï ò novo (8)Če se prosilec nahaja v drugi državi članici, kot je tista, v kateri bi se moral nahajati v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba], prosilec ne bi smel biti upravičen do pogojev za sprejem iz členov 14 do 17. ê 2013/33/EU uvodna izjava 10 (9)Glede obravnavanja oseb, ki spadajo na področje uporabe te direktive, države članice zavezujejo obveznosti iz aktov instrumentov mednarodnega prava, katerih pogodbenice so.

ê 2013/33/EU uvodni izjavi 11 in 12 (prilagojeno) (10)Treba bi bilo določiti  standardne pogoje Õ standarde za sprejem prosilcev, ki bi zadoščali, da se jim zagotovijo dostojen življenjski standard in primerljivi življenjski pogoji v vseh državah članicah. Harmonizacija pogojev za sprejem prosilcev bi morala pomagati omejiti sekundarno gibanje prosilcev, na katero vplivajo različni pogoji za njihov sprejem. ò novo (11)Zato da bi se prosilci zavedali posledic pobega, bi jih morale države članice enotno kar najhitreje in najpozneje ob vložiti prošnje obvestiti o vseh obveznostih, ki jih morajo prosilci izpolnjevati v zvezi s pogoji za sprejem, vključno z okoliščinami, v katerih se lahko materialni pogoji za sprejem omejijo, ter o vseh koristih. ê 2013/33/EU uvodna izjava 13 (prilagojeno) (13) Za zagotovitev enake obravnave vseh prosilcev za mednarodno zaščito in zagotovitev skladnosti z veljavnim pravnim redom EU na področju azila, zlasti Direktivo 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite je primerno, da se področje uporabe te direktive razširi na prosilce za subsidiarno zaščito. ò novo (12)Zaradi harmonizacije pravil EU o dokumentih, ki se izdajo prosilcem, se prosilci težje nedovoljeno gibajo znotraj Unije. Pojasniti je treba, da naj bi države članice prosilcem izdale potno listino le, kadar obstajajo resni humanitarni ali drugi nujni razlogi za to. Veljavnost potnih listin bi morala biti poleg tega omejena na namen in trajanje, ki sta skladna z razlogom za njihovo izdajo. Izdajo potne listine bi bilo na primer mogoče utemeljiti z resnimi humanitarnimi razlogi, če bi moral prosilec odpotovati v drugo državo članico na zdravljenje ali na obisk k sorodnikom v posebnih primerih, kot so obiski bližnjega sorodnika, ki je hudo bolan, ali obiski zaradi poroke ali pogreba bližnjega sorodnika. Drugi nujni razlogi bi lahko vključevali situacije, ko se od prosilcev, ki jim je bil odobren dostop do trga dela, zahteva, da potujejo zaradi dela, ko morajo prosilci potovati v okviru učnih načrtov ali ko mladoletniki potujejo z rejniškimi družinami. (13)Prosilci nimajo pravice do izbire države članice, v kateri bodo vložili prošnjo. Prosilec mora vložiti prošnjo za mednarodno zaščito bodisi v državi članici prvega vstopa bodisi, v primeru zakonite prisotnosti, v državi članici zakonitega bivanja ali prebivanja. Za prosilca, ki ni izpolnil svojih obveznosti, velja za manj verjetno, da bi se mu po določitvi odgovorne države članice v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba] dovolilo bivanje v državi članici, v kateri je bil izražen namen za vložitev prošnje, in posledično za bolj verjetno, da bo pobegnil. Zato bi bilo treba pozorno spremljati, kje se prosilec nahaja. (14)Prosilci morajo biti prisotni v državi članici, v kateri so podali prošnjo, ali v državi članici, kateri so bili predani v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba]. Če prosilec pobegne iz te države članice in brez dovoljenja odpotuje v drugo državo članico, je nujno za namen dobrega delovanja skupnega evropskega azilnega sistema, da se prosilec hitro vrne v državo članico, v kateri bi moral biti prisoten. Do takšne predaje obstaja nevarnost pobega, zato bi bilo treba pozorno spremljati, kje se prosilec nahaja. (15)Dejstvo, da je prosilec v preteklosti pobegnil v drugo državo članico, je pomemben dejavnik pri presoji nevarnosti pobega prosilca. Za zagotovitev, da prosilec ne bi znova pobegnil in bo ostal na razpolago pristojnim organom, bi bilo treba po vrnitvi prosilca v državo članico, v kateri bi moral biti prisoten, pozorno spremljati, kje se prosilec nahaja. (16)Iz razlogov v javnem interesu ali zaradi javnega reda, za hitro obdelavo in učinkovito spremljanje prosilčeve vloge za mednarodno zaščito, za hitro obdelavo in učinkovito spremljanje prosilčevega postopka določitve odgovorne države v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba] ali za učinkovito preprečitev pobega prosilca, bi morale države članice po potrebi prosilcu določiti prebivališče na točno določenem mestu, kot so nastanitveni center, zasebna hiša, stanovanje, hotel ali drugi prostori, prilagojeni za nastanitev prosilcev. Takšna odločitev je lahko potrebna, da se učinkovito prepreči pobeg prosilca, zlasti v primerih, ko prosilec ni izpolnil naslednjih obveznosti: ni podal prošnje v državi članici prvega neregularnega ali zakonitega vstopa; ni ostal v državi članici, v kateri bi moral biti prisoten; ali v primerih, ko je bil po pobegu v drugo državo članico vrnjen v državo članico, v kateri bi moral biti prisoten. Če je prosilec upravičen do materialnih pogojev za sprejem, bi bilo treba tudi takšne materialne pogoje za sprejem zagotoviti pod pogojem, da prosilec prebiva na tem točno določenem mestu.

(17)Če obstajajo upravičeni razlogi za sum pobega prosilca, bi morale države članice od prosilcev zahtevati, da se javljajo pristojnim organom tako pogosto, kot je potrebno za zagotovitev, da prosilec ne bo pobegnil. Da se prosilci odvrnejo od nadaljnjega pobega, bi morale imeti države članice v primeru, ko je prosilec upravičen do materialnih pogojev za sprejem, možnost takšne materialne pogoje za sprejem zagotoviti zgolj v naravi. (18)Vse odločitve, ki omejujejo prosilčevo svobodo gibanja, morajo temeljiti na ravnanju posameznika in posameznih okoliščinah zadevne osebe, pri čemer je treba upoštevati vse posebne potrebe prosilcev glede sprejema ter načelo sorazmernosti. Prosilce je treba ustrezno obvestiti o takšnih odločitvah in posledicah nespoštovanja teh odločitev. (19)Glede na hude posledice za prosilce, ki so pobegnili ali za katere velja nevarnost pobega, bi bilo treba opredeliti pomen pobega, da se zajameta tako namerno dejanje v izogib veljavnim azilnim postopkom kot dejanska okoliščina, ko prosilec ne ostane na razpolago ustreznim organom, vključno z zapustitvijo ozemlja, na katerem bi moral biti prosilec prisoten. ê 2013/33/EU uvodna izjava 15 ð novo (20)Pridržanje prosilcev bi bilo treba uporabljati v skladu z osnovnim načelom, da se osebe ne bi smelo pridržati zgolj zato, ker prosi za mednarodno zaščito, zlasti v skladu z mednarodnimi pravnimi obveznostmi držav članic ter členom 31 Ženevske konvencije. Prosilce se sme pridržati le v zelo jasno opredeljenih izjemnih okoliščinah, ki jih določa ta direktiva, ter ob upoštevanju načela nujnosti in sorazmernosti tako glede načina kot tudi namena takega pridržanja. ð Pridržanje prosilcev na podlagi te direktive bi lahko odredili le sodni ali upravni organi v pisni obliki, pri čemer bi bilo treba navesti utemeljitev pridržanja, tudi v primerih, ko je oseba že pridržana v trenutku, ko poda prošnjo za mednarodno zaščito. ï Kadar je prosilec pridržan, bi moral imeti dejanski dostop do potrebnih procesnih jamstev, kot je pravno sredstvo pred nacionalnim sodnim organom. ò novo (21)Kadar se prosilcu določi prebivališče na točno določenem mestu, vendar te obveznosti ne spoštuje, je za pridržanje prosilca treba dokazati nevarnost pobega. V vseh okoliščinah je treba posebej paziti, da se zagotovi sorazmernost trajanja pridržanja in da se pridržanje konča, takoj ko prosilec izpolnjuje naloženo obveznost ali ko ni več razlogov za domnevo, da prosilec te obveznosti ne bo izpolnil. Prosilec mora biti poleg tega obveščen o zadevni obveznosti in o posledicah nespoštovanja te obveznosti. ê 2013/33/EU uvodna izjava 16 (22)Države članice glede upravnih postopkov v zvezi z razlogi za pridržanje glede pojma „primerna skrbnost“ sprejmejo vsaj konkretne in smiselne ukrepe za zagotovitev, da je mogoče razloge za pridržanje preveriti v najkrajšem možnem času ter da obstaja realna možnost, da bo tako preverjanje lahko tudi uspešno opravljeno v najkrajšem možnem času. Pridržanje ne sme biti daljše, kot je razumno potrebno za dokončanje vseh zadevnih postopkov. ê 2013/33/EU uvodna izjava 17 (23)Razlogi za pridržanje, določeni v tej direktivi, ne posegajo v druge razloge za pridržanje, vključno z razlogi za pridržanje v okviru kazenskega postopka, ki se uporabljajo po nacionalnem pravu, ki niso povezani s prošnjo državljana tretje države ali osebe brez državljanstva za mednarodno zaščito.

ê 2013/33/EU uvodna izjava 18 ð novo (24)Pridržani prosilci bi morali biti obravnavani s polnim spoštovanjem človeškega dostojanstva in njihov sprejem bi moral biti posebej oblikovan tako, da ustreza njihovim potrebam v tej situaciji. Države članice bi morale zlasti zagotoviti, da se uporabljata ð člen 24 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in ï člen 37 Konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah iz leta 1989. ê 2013/33/EU uvodna izjava 19 (25)Pojavijo se lahko primeri, v katerih pri pridržanju v praksi ni mogoče takoj zagotoviti nekaterih sprejemnih jamstev, na primer zaradi geografske lokacije ali posebne strukture ustanove za pridržanje. Vendar pa bi moralo biti vsako odstopanje od teh jamstev začasno in bi se moralo uporabiti le v izjemnih okoliščinah, določenih v tej direktivi. Odstopanja bi se morala uporabljati le v izjemnih okoliščinah in bi morala biti ustrezno utemeljena, ob upoštevanju okoliščin vsakega primera, vključno z ravnjo resnosti uporabljenega odstopanja, njegovim trajanjem in učinkom na zadevnega prosilca. ê 2013/33/EU uvodna izjava 20 (26)Da se bolje zagotovi telesna in psihološka integriteta prosilcev, bi moralo biti pridržanje zadnja možnost in bi se smelo uporabiti le, ko so že bili ustrezno preučeni vsi drugi ukrepi, ki ne vključujejo pridržanja pripora. Pri vsakem drugem ukrepu, ki ne vključujejo pridržanja pripora, je treba spoštovati temeljne človekove pravice prosilcev. ê 2013/33/EU uvodna izjava 21 (27)Da se zagotovi skladnost s procesnimi jamstvi, ki omogočajo stik z organizacijami ali skupinami oseb, ki nudijo pravno pomoč, bi bilo treba zagotoviti informacije o takih organizacijah in skupinah oseb. ê 2013/33/EU uvodna izjava 22 (28)Države članice bi morale pri odločanju o nastanitvi ustrezno upoštevati največjo koristi otroka, pa tudi posebne okoliščine vsakega prosilca, ki je odvisen od družinskih članov ali drugih bližnjih sorodnikov, kot so neporočeni mladoletni bratje ali sestre, ki so že v državi članici. ê 2013/33/EU uvodna izjava 14 (29)Sprejem oseb s posebnimi potrebami glede sprejema bi moral biti glavna skrb nacionalnih organov, da se zagotovi, da je tak sprejem posebej oblikovan tako, da ustreza njihovim posebnim potrebam glede sprejema. ê 2013/33/EU uvodna izjava 9

ð novo (30)Pri uporabi te direktive bi si morale države članice prizadevati za zagotovitev celovitega upoštevanja načel največje koristi otroka in enotnosti družine v skladu z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah, Konvencijo Združenih narodov o otrokovih pravicah iz leta 1989 in Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. ð Pogoji za sprejem morajo biti prilagojeni posebnim okoliščinam mladoletnikov, bodisi brez spremstva bodisi v okviru družin, pri čemer je treba ustrezno upoštevati njihovo varnost ter fizično in čustveno oskrbo ter pogoje zagotoviti na način, ki spodbuja njihov splošni razvoj. ï ò novo (31)Države članice bi morale zagotoviti, da imajo prosilci potrebno zdravstveno varstvo, ki vključuje vsaj nujno zdravstveno oskrbo in osnovno zdravljenje bolezni in resnih duševnih motenj. V odziv na pomisleke glede javnega zdravja v zvezi s preprečevanjem bolezni in da se zavaruje zdravje posameznih prosilcev, bi moral dostop prosilcev do zdravstvenega varstva vključevati tudi preventivno zdravljenje, kot je cepljenje. Države članice lahko iz razlogov javnega zdravja zahtevajo zdravniške preglede prosilcev. Rezultati zdravniških pregledov ne bi smeli vplivati na presojo prošenj za mednarodno zaščito, ki bi se morala vedno izvajati objektivno, nepristransko in po posameznem primeru v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [uredba o postopkih]. (32)Upravičenost prosilca do materialnih pogojev za sprejem na podlagi te direktive se lahko omeji v nekaterih okoliščinah, kot na primer, če je prosilec iz države članice, v kateri bi moral biti prisoten, pobegnil v drugo državo članico. Vendar bi morala država članica v vseh okoliščinah zagotoviti dostop do zdravstvenega varstva in dostojen življenjski standard v skladu z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in Konvencijo Združenih narodov o otrokovih pravicah, zlasti s kritjem stroškov preživetja prosilcev in njihovih osnovnih potreb tako v smislu fizične varnosti in dostojanstva kot v smislu medosebnih odnosov, pri čemer je treba ustrezno upoštevati ranljivost osebe kot prosilca za mednarodno zaščito ter njegovih družinskih članov ali skrbnikov. Prav tako je treba ustrezno obravnavati tudi prosilce s posebnimi potrebami glede sprejema. Upoštevati je treba tudi posebne potrebe otrok, zlasti kar zadeva spoštovanje otrokove pravice do izobrazbe in dostopa do zdravstvenega varstva. Če se mladoletnik nahaja v drugi državi članici, kot je država članica, v kateri bi moral biti prisoten, bi morala država članica mladoletniku do predaje v odgovorno državo članico zagotoviti dostop do ustreznih izobraževalnih dejavnosti. Upoštevati bi bilo treba posebne potrebe prosilk, ki so utrpele poškodbe zaradi spola, vključno z zagotovitvijo dostopa do zdravstvene oskrbe, pravne pomoči in ustreznega svetovanja v primeru travmatičnih izkušenj ter psihosocialne oskrbe na različnih stopnjah azilnega postopka. (33)Obseg opredelitve družinskega člana bi moral odražati realnost trenutnih migracijskih trendov, in sicer da prosilci pogosto prispejo na ozemlje držav članic po dolgotrajnem obdobju v tranzitu. Opredelitev bi zato morala vključevati družine, oblikovane zunaj izvorne države, toda pred prihodom na ozemlje držav članic. ê 2013/33/EU uvodna izjava 23 ð novo (34)Za spodbujanje samozadostnosti prosilcev ter zmanjšanje velikih neskladnosti med državami članicami je bistveno zagotoviti jasna pravila glede dostopa prosilcev do trga dela ð in poskrbeti, da takšen dostop tudi dejansko obstaja, in sicer brez nalaganja pogojev, ki prosilcu dejansko preprečujejo iskanje zaposlitve. Preskusi trga dela, ki se uporabljajo za dajanje prednosti lastnim državljanom ali drugim državljanom Unije ali državljanom tretjih držav, ki zakonito prebivajo v zadevni državi članici, ne bi smeli ovirati dejanskega dostopa prosilcev do trga dela in bi jih bilo treba izvajati brez poseganja v načelo, da imajo prednost državljani Unije, kot je določeno v ustreznih določbah veljavnih aktov o pristopu ï. ò novo (35)Najdaljši dovoljeni časovni okvir za dostop do trga dela bi bilo treba uskladiti s trajanjem postopka vsebinske obravnave. Da se povečajo možnosti vključevanja in samozadostnosti prosilcev, se spodbuja zgodnejši dostop do trga dela, če je verjetno, da bo prošnja dobro utemeljena, tudi ko se prošnja obravnava prednostno v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [uredba o postopkih]. Države članice bi morale zato razmisliti o skrajšanju navedenega obdobja, kolikor je mogoče, da se prosilcem zagotovi dostop do trga dela najpozneje v treh mesecih od datuma vložitve prošnje v primerih, ko je verjetno, da bo prošnja dobro utemeljena. Države članice pa ne bi smele odobriti dostopa do trga dela prosilcem, katerih prošnja za mednarodno zaščito bo verjetno neutemeljena in za katero se uporabi postopek pospešene obravnave. (36)Ko se prosilcem odobri dostop do trga dela, bi morali biti upravičeni do skupnega sklopa pravic na podlagi enake obravnave prosilcev in državljanov. Delovni pogoji bi morali zajemati vsaj plačo in odpustitev, zahteve glede zdravja in varstva pri delu, delovni čas in letni dopust, ob upoštevanju veljavnih kolektivnih pogodb. Prosilci bi se morali prav tako enako obravnavati kar zadeva svobodo združevanja in pripadnosti, izobraževanje in poklicno usposabljanje, priznavanje poklicnih kvalifikacij in socialno varnost. (37)Država članica bi morala poklicne kvalifikacije, ki jih je prosilec pridobil v drugi državi članici, priznati na enak način kot tiste, ki so jih pridobili državljani Unije, kvalifikacije, pridobljene v tretji državi, pa bi morala upoštevati v skladu z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES. Treba bi bilo razmisliti tudi o posebnih ukrepih za učinkovito reševanje praktičnih težav, s katerimi se prosilci soočajo pri ugotavljanju verodostojnosti njihovih diplom, spričeval ali drugih dokazil o formalnih kvalifikacijah, izdanih v tujini, zlasti zaradi pomanjkanja dokumentarnih dokazil in njihove nezmožnosti za kritje stroškov postopkov priznavanja.

(38)Uporabljati bi se morala opredelitev področij socialne varnosti iz Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta. (39)Zaradi morebitno začasne narave bivanja prosilcev in brez poseganja v Uredbo (EU) št. 1231/2010 Evropskega parlamenta in Sveta bi morale imeti države članice možnost izključitve družinskih dajatev in dajatev za brezposelnost iz enake obravnave prosilcev in lastnih državljanov, prav tako pa bi morale imeti možnost omejitve prošnje za enako obravnavo v zvezi z izobraževanjem in poklicnim usposabljanjem. Tudi pravica do svobode združevanja in pripadnosti se lahko omeji, in sicer se lahko prosilci izključijo iz udeležbe v upravljanju nekaterih organov in zasedanja javne funkcije. (40)Pravo Unije ne omejuje pristojnosti držav članic za urejanje njihovih sistemov socialne varnosti. Glede na to, da to področje na ravni Unije ni usklajeno, ima vsaka država članica možnost, da določi pogoje za odobritev prejemkov socialne varnosti, pa tudi znesek takšnih prejemkov in obdobje, za katero se odobrijo. Vendar bi morale države članice pri izvrševanju te pristojnosti ravnati skladno s pravom Unije. ê 2013/33/EU uvodna izjava 24 ð novo (41)Za zagotovitev skladnosti gmotne pomoči ð materialnih pogojev za sprejem ï , ki jih jo prejmejo prosilci, z načeli iz te direktive je nujno, ð da se nadalje pojasni narava teh pogojev, ki vključujejo med drugim nastanitev, hrano in obleko, poleg tega pa tudi bistvene neprehrambene izdelke, kot so higienski izdelki. Prav tako je pomembno, ï da države članice določijo raven ð materialnih pogojev za sprejem, ki se zagotovijo v obliki finančne pomoči ali kuponov, ï take pomoči na podlagi ustreznih referenčnih vrednosti ð , da se državljanom zagotovi ustrezen življenjski standard, kot so podpora ob minimalnem dohodku, minimalna plača, minimalna pokojnina, dajatve za brezposelnost in dajatve socialne pomoči ï . To ne pomeni, da bi morali dobiti enako znesek količino kot državljani. Države članice smejo prosilcem zagotoviti manj ugodno obravnavo kot državljanom, kot je določeno v tej direktivi. ê 2013/33/EU uvodna izjava 25 (prilagojeno) ð novo (42)ð Da se omeji možnost zlorabe sistema za sprejem, bi morale imeti države članice možnost zagotovitve materialnih pogojev za sprejem, le kolikor prosilci nimajo zadostnih sredstev, da preživijo. Ko države članice presojajo sredstva prosilca in zahtevajo, da pokrije materialne pogoje za sprejem ali prispeva k njim, bi morale spoštovati načelo sorazmernosti in upoštevati posamezne okoliščine prosilca ter potrebo po spoštovanju prosilčevega dostojanstva ali osebne integritete, vključno s posebnimi potrebami prosilca glede sprejema. Od prosilcev se ne bi smelo zahtevati, da krijejo stroške potrebnega zdravstvenega varstva ali prispevajo k njemu. ï Možnost zlorabe sistema za sprejem bi bilo  prav tako Õ treba omejiti, tako da se navedejo okoliščine, v katerih se lahko materialni pogoji za sprejem za prosilce ð nastanitev, hrana, obleka in drugi bistveni neprehrambeni izdelki, ki se zagotovijo v obliki finančne pomoči ali kuponov, nadomestijo s pogoji za sprejem, ki se zagotovijo v naravi, ter okoliščine, v katerih se lahko dodatek za dnevne izdatke ï omejijo ali ukinejo, hkrati pa se vsem prosilcem zagotovi dostojen življenjski standard. ê 2013/33/EU uvodna izjava 26 ð novo (43)ð Države članice bi morale vzpostaviti ustrezno usmerjanje, spremljanje in nadzor svojih pogojev za sprejem. Da se zagotovijo primerljivi življenjski pogoji, bi se moralo od držav članic zahtevati, da v svojih sistemih spremljanja in nadzora upoštevajo operativne standarde glede pogojev za sprejem in posebne kazalnike, ki jih je [razvil Evropski azilni podporni urad / razvila Agencija Evropske unije za azil]. ï Treba bi bilo zagotoviti učinkovitost nacionalnih sistemov za sprejem in sodelovanje med državami članicami na področju sprejema prosilcev ð , tudi prek mreže Unije organov za sprejem, ki jo je [ustanovil Evropski azilni podporni urad / ustanovila Agencija Evropske unije za azil] ï . ê 2013/33/EU uvodna izjava 27

(44)Treba bi bilo spodbujati ustrezno koordinacijo med pristojnimi organi v zvezi s sprejemom prosilcev, zato bi bilo treba spodbujati skladne odnose med lokalnimi skupnostmi in nastanitvenimi centri. ò novo (45)Glede na izkušnje je kontingentno načrtovanje potrebno, da se zagotovi ustrezen sprejem prosilcev v primerih, ko se države članice soočajo z nesorazmernim številom prosilcev za mednarodno zaščito. Redno bi bilo treba spremljati in ocenjevati, ali so ukrepi iz kontingentnih načrtov držav članic ustrezni. ê 2013/33/EU uvodna izjava 28 (46)Države članice bi morale imeti možnost, da uvedejo ali ohranjajo bolj ugodne določbe za državljane tretjih držav in osebe brez državljanstva, ki državo članico zaprosijo za mednarodno zaščito. ê 2013/33/EU uvodna izjava 29 (prilagojeno) (47)V tem duhu se dDržave članice se tudi pozivajo, da določbe te direktive uporabljajo v povezavi s postopki za odločanje o vlogah za druge oblike zaščite, ki niso določene v Direktivi 2011/95/EU Uredbi (EU) št. XXX/XXX [uredba o pogojih za azil]. ê 2013/33/EU uvodna izjava 30 ð novo (48)Izvajanje te direktive bi bilo treba redno ocenjevati. ð Države članice bi morale Komisiji predložiti potrebne informacije, da bi lahko izpolnila svoje obveznosti poročanja. ï ê 2013/33/EU uvodna izjava 31 (prilagojeno) (49)Ker cilja te direktive, in sicer zagotoviti standarde  glede pogojev Õ za sprejem prosilcev v državah članicah, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in se ta cilja zaradi obsega in vplivov te direktive lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kot je določeno v členu 5 Pogodbe o Evropski uniji (PEU). V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. ê 2013/33/EU uvodna izjava 32 (50)V skladu s Skupno politično izjavo z dne 28. septembra 2011 držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih se države članice zavezujejo, da bodo v upravičenih primerih obvestilu o ukrepih za prenos priložile en ali več dokumentov, v katerih se pojasnjeni razmerje med sestavnimi elementi direktive in ustrezajočimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je posredovanje takih dokumentov v primeru te direktive upravičeno.

ê 2013/33/EU uvodna izjava 33 (prilagojeno) (33) V skladu s členoma 1 in 2 ter členom 4a(1) Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen PEU in Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU), in brez poseganja v člen 4 navedenega protokola Združeno kraljestvo in Irska ne sodelujeta pri sprejetju te direktive, ki zato zanju ni zavezujoča in se v njiju ne uporablja. ò novo (51)[V skladu s členom 3 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, sta ti državi članici podali uradno obvestilo, da želita sodelovati pri sprejetju in uporabi te direktive.] ALI (51) [V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, ter brez poseganja v člen 4 navedenega protokola ti državi članici ne sodelujeta pri sprejetju te direktive, ki zato zanju ni zavezujoča in se v njiju ne uporablja.] ALI (51) [V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, ter brez poseganja v člen 4 navedenega protokola Združeno kraljestvo ne sodeluje pri sprejetju te direktive, ki zato zanj ni zavezujoča in se v njem ne uporablja. (52) V skladu s členom 3 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, je Irska (z dopisom z dne ...) podala uradno obvestilo, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi te direktive.] ALI (51) [V skladu s členom 3 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, je Združeno kraljestvo (z dopisom z dne ...) podalo uradno obvestilo, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi te direktive.

(52) V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, in brez poseganja v člen 4 navedenega protokola Irska ne sodeluje pri sprejetju te direktive, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja.] ê 2013/33/EU uvodna izjava 34 (52)V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 22) o stališču Danske, ki je priložen k PEU in PDEU, Danska ne sodeluje pri sprejetju te direktive, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja. ê 2013/33/EU uvodna izjava 35 (53)Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki so priznana z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah. Namen te direktive je zlasti zagotoviti dosledno spoštovanje človeškega dostojanstva in spodbujati uporabo členov 1, 4, 6, 7, 18, 21, 24 in 47 Listine ter jo je treba temu ustrezno izvajati. ê 2013/33/EU uvodna izjava 36 (prilagojeno) (54)Obveznost prenosa te direktive v nacionalno pravo bi morala biti omejena na tiste določbe, ki pomenijo vsebinsko spremembo v primerjavi z  s predhodno Õ Direktivo 2003/9/ES. Obveznost prenosa določb, ki so nespremenjene, izhaja iz navedene  predhodne Õ direktive. ê 2013/33/EU uvodna izjava 37 (prilagojeno) (55)Ta direktiva ne bi smela posegati v obveznosti držav članic glede rokov za prenos Direktive 2003/9/ES 2013/33/EU v nacionalno pravo, kot so določeni v delu B Prilogie II – ê 2013/33/EU (prilagojeno) SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: POGLAVJE I  PREDMET UREJANJA Õ NAMEN, OPREDELITEV POJMOV IN PODROČJE UPORABE Člen 1

Namen Namen Tate direktivae je določiti  določa Õ standarde za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito (v nadaljnjem besedilu: prosilci) v državah članicah. Člen 2 Opredelitev pojmov Za namene te direktive V tej direktivi  se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov Õ : (a)„prošnja za mednarodno zaščito“: pomeni prošnjo za mednarodno zaščito, kot je opredeljena v členu 2(h) [4(2)(a)] Direktive 2011/95/EU ; ê 2013/33/EU (prilagojeno) ð novo (2)(b)„prosilec“: pomeni ð prosilca, kot je opredeljen v členu [4(2)(b)] Uredbe (EU) št. XXX/XXX [uredba o postopkih] ï državljana tretje države ali osebo brez državljanstva, ki je vložil oziroma vložila prošnjo za mednarodno zaščito, v zvezi s katero še ni bila sprejeta dokončna odločitev; (3)(c)„družinski člani“: pomenijo ð družinske člane, kot so opredeljeni v členu [2(9)] Uredbe (EU) št. XXX/XXX [uredba o pogojih za azil]; ï v kolikor je družina že obstajala v izvorni državi, naslednje člane prosilčeve družine, ki so prisotni v isti državi članici v povezavi s prošnjo za mednarodno zaščito: –zakonca prosilca ali njegovega neporočenega partnerja v trajni zvezi, kadar zakon ali praksa zadevne države članice neporočene pare obravnava na primerljiv način s poročenimi pari po njenjem pravu o državljanih tretjih držav; –mladoletne otroke parov iz prve alinee ali prosilca, pod pogojem, da so neporočeni, in ne glede na to, ali so bili rojeni v zakonu ali izven zakona ali posvojeni, kot določa nacionalno pravo; –očeta, mater ali drugo odraslo osebo, ki je za prosilca odgovorna po zakonu ali praksi zadevne države članice, kadar je ta prosilec mladoleten in neporočen; (4)(d)„mladoletnik“: pomeni ð mladoletnika, kot je opredeljen v členu [2(10)] Uredbe (EU) št. XXX/XXX [uredba o pogojih za azil] ï državljana tretje države ali osebo brez državljanjstva, mlajšega oziroma mlajšo od 18 let;

(5)(e)„mladoletnik brez spremstva“: pomeni mladoletnika  brez spremstva Õ ð , kot je opredeljen v členu [2(11)] Uredbe (EU) št. XXX/XXX [uredba o pogojih za azil] ï ki prispe na ozemlje države članice brez spremstva odrasle osebe, ki je zanj odgovorna po zakonu ali v skladu s prakso zadevne države članice, dokler taka oseba dejansko ne prevzame skrbi zanj; vključuje tudi mladoletnika, ki ostane brez spremstva, potem ko je vstopil na ozemlje države članice; ê 2013/33/EU (6)(f)„pogoji za sprejem“: pomenijo celovit sklop ukrepov, ki jih države članice zagotavljajo prosilcem v skladu s to direktivo; ê 2013/33/EU (prilagojeno) ð novo (7)(g)„materialni pogoji za sprejem“: pomenijo pogoje za sprejem, ki vključujejo nastanitev, hrano, in obleko ðin druge bistvene neprehrambene izdelke, skladno s potrebami prosilcev v okviru njihovih posebnih pogojev za sprejem, kot so higienski izdelki, ï ki se zagotovijo zagotovljeno v naravi ali kot finančna pomoč ali kot kuponi ali kombinacija vseh treh, ter dodatek za dnevne izdatke; ê 2013/33/EU (8)(h)„pridržanje“: pomeni, da država članica prosilca pridrži na nekem mestu, kjer se mu odvzame svoboda gibanja; (9)(i)„nastanitveni center“: pomeni katero koli mesto, ki se uporablja za skupinsko nastanitev prosilcev; ò novo (10)„pobeg“: pomeni dejanje, s katerim prosilec, da bi se izognil azilnim postopkom, bodisi zapusti ozemlje, na katerem bi moral biti prisoten v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba], ali ne ostane na razpolago pristojnim organom oziroma sodišču ali razsodišču;

(11)„nevarnost pobega“: pomeni obstoj razlogov, ki temeljijo na objektivnih merilih, opredeljenih v nacionalnem pravu, za domnevo v posameznem primeru, da bi prosilec lahko pobegnil; ê 2013/33/EU (prilagojeno) ð novo (12)(j)„ skrbnik Õ zastopnik“: pomeni osebo ð , kot je opredeljena v členu [4(2)(f)] Uredbe (EU) št. XXX/XXX [uredba o postopkih] ï ali organizacijo, ki so jo pristojni organi imenovali, da mladoletniku brez spremstva pomaga in ga zastopa v postopkih iz te direktive, da se zagotovi največja korist otroka in zanj po potrebi opravijo pravna dejanja. Kadar je za zastopnika imenovana organizacija, ta določi osebo, odgovorno za izvajanje nalog zastopnika za mladoletnika brez spremstva v skladu s to direktivo; (13)(k)„prosilec s posebnimi potrebami glede sprejema“: pomeni  prosilca Õ ranljivo osebo v skladu s členom 21, ki potrebuje posebna jamstva, da bi lahko uveljavljal pravice in izpolnjeval obveznosti, določene v tej direktivi ð , kot so prosilci, ki so mladoletniki, mladoletniki brez spremstva, invalidi, starejši ljudje, nosečnice, starši samohranilci z mladoletnimi otroki, žrtve trgovine z ljudmi, osebe s hudimi boleznimi, osebe z motnjami v duševnem zdravju in osebe, ki so bile mučene, posiljene ali so bile podvržene drugim hudim oblikam psihološkega, fizičnega ali spolnega nasilja, kot so žrtve pohabljanja ženskih spolnih organov ï . Člen 3 Področje uporabe 1.Ta direktiva se uporablja za vse državljane tretjih držav in osebe brez državljanstva, ki podajo prošnjo za mednarodno zaščito na ozemlju, vključno na  zunanji Õ meji, v teritorialnemih vodah ð morju ï ali na tranzitnih območjih države članice  držav članic Õ , dokler jim je kot prosilcem dovoljeno ostati na ozemlju, ter tudi za družinske člane, če so po nacionalnem pravu vključeni v tako prošnjo za mednarodno zaščito. 2.Ta direktiva se ne uporablja za prošnje za diplomatski ali teritorialni azil, ki so predložene predstavništvom držav članic. 3.Ta direktiva se ne uporablja, kadar se uporabljajo določbe  uporablja Õ Direktivae Sveta 2001/55/ES z dne 20. julija 2001 o najnižjih standardih za dodelitev začasne zaščite v primeru množičnega prihoda razseljenih oseb in o ukrepih za uravnoteženje prizadevanj in posledic za države članice pri sprejemanju takšnih oseb . 4.Države članice se lahko odločijo, da to direktivo uporabljajo v povezavi s postopki odločanja o prošnjah za druge oblike zaščite, ki ne izhajajo iz Direktive 2011/95/EU Uredbe (EU) št. XXX/XXX [uredba o pogojih za azil]. Člen 4 Ugodnejše določbe

Države članice lahko uvedejo ali obdržijo ugodnejše določbe glede pogojev za sprejem prosilcev in drugih  njihovih vzdrževanih Õ bližnjih ožjih sorodnikov prosilca, ki so prisotni v isti državi članici, kadar so od njega odvisni, ali iz humanitarnih razlogov, v kolikor so te določbe skladne s to direktivo. ê 2013/33/EU ð novo POGLAVJE II SPLOŠNE DOLOČBE O POGOJIH ZA SPREJEM Člen 5 Obveščanje 1.Države članice prosilce v razumnem času, ki ne presega petnajstih dni po tem, ko so vložili ð čim prej ali vsaj ob vložitvi ï njihoveo prošnjeo za mednarodno zaščito, obvestijo vsaj o vseh uveljavljenih pravicah in o obveznostih, ki jih morajo izpolnjevati v zvezi s pogoji za sprejem ð . V predloženih informacijah poudarijo, da prosilec ni upravičen do pogojev za sprejem iz členov 14 do 17 te direktive, kot je navedeno v členu 17a iste direktive, v nobeni drugi državi članici kot v državi članici, v kateri mora biti prisoten v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba] ï . Države članice zagotovijo, da prosilci dobijo informacije o organizacijah ali skupinah oseb, ki zagotavljajo posebno pravno pomoč, in organizacijah, ki bi jim lahko pomagale ali jih obvestile o razpoložljivih pogojih za sprejem, vključno z zdravstvenim varstvom. 2.Države članice zagotovijo, da so informacije iz odstavka 1 v pisni obliki ð na podlagi standardne predloge, ki jo razvije Agencija Evropske unije za azil, ï in v jeziku, ki ga prosilec razume ali za katerega se razumno domneva, da ga razume. Kadar je ð potrebno ï primerno, se te informacije lahko zagotovijo tudi ustno ð in prilagojeno potrebam mladoletnikov ï . ê 2013/33/EU (prilagojeno) ð novo Člen 6  Potne listine Õ Dokumentacija 1. Države članice zagotovijo, da prosilec v treh dneh po vložitvi prošnje za mednarodno zaščito dobi dokument, izdan na njegovo ime, ki potrjuje njegov status prosilca ali dokazuje, da mu je dovoljeno ostati na ozemlju države članice dokler odločanje o njegovi vlogi ni končano ali dokler njegovo vlogo obravnavajo.

Če se imetnik ne sme svobodno gibati po celem ozemlju države članice ali njegovem delu, je v dokumentu navedeno tudi to dejstvo. 2. Države članice lahko izključijo uporabo tega člena, kadar je prosilec v priporu in med obravnavanjem prošnje za mednarodno zaščito, podane na meji ali v sklopu postopka za odločitev o pravici prosilca do vstopa na ozemlje države članice. V posebnih primerih lahko države članice prosilcem med obravnavanjem prošnje za mednarodno zaščito zagotovijo druga dokazila, enakovredna dokumentu iz odstavka 1. 3. Ni nujno, da dokument iz odstavka 1 potrjuje identiteto prosilca. 4. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da prosilcem zagotovijo dokument iz odstavka 1, ki mora biti veljaven, dokler imajo pravico ostati na ozemlju zadevne države članice. 5. Države članice lahko prosilcem izdajo potno listino, ð le ï kadar nastopijo resni humanitarni ð ali drugi nujni ï razlogi, ki zahtevajo njihovo prisotnost v drugi državi. ð Veljavnost potne listine je poleg tega omejena na namen in trajanje, ki sta skladna z razlogom za njeno izdajo. ï 6.Preden države članice prosilcem zagotovijo pravice, do katerih so upravičeni po tej direktivi, jim zgolj zato, ker so prosilci za mednarodno zaščito, ne naložijo nepotrebnih ali nesorazmernih obveznosti glede dokumentacije ali drugih administrativnih obveznosti. ê 2013/33/EU Člen 7 PrebBivališče in svoboda gibanja 1.Prosilci se lahko svobodno gibajo po ozemlju države članice gostiteljice ali na območju, ki jim ga ta država članica določi. Tako določeno območje ne vpliva na neodtujljivo sfero zasebnega življenja in omogoča zadosten prostor za zagotavljanje možnosti uveljavljanja vseh pravic po tej direktivi. ê 2013/33/EU (prilagojeno) ð novo

2.Države članice lahko ð po potrebi ï določijo prebivališče kraj bivanja prosilca ð na točno določenem mestu ï iz  katerega koli od naslednjih Õ razlogov: v (a) javnegam interesau,  ali Õ zaradi javnega reda ali,; (b) kadar je potrebno, za hitro obdelavo in učinkovito spremljanje njegove prošnje za mednarodno zaščito;. ò novo (c) za hitro obdelavo in učinkovito spremljanje njegovega postopka določitve odgovorne države v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba]; (d) za učinkovito preprečitev pobega prosilca, zlasti: –za prosilce, ki niso izpolnili obveznosti, da podajo prošnjo v državi članici prvega vstopa, kot je določeno v členu [4(1)] Uredbe (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba], ter so odpotovali v drugo državo članico brez ustrezne utemeljitve in prošnjo podali tam; ali –kadar morajo biti prosilci prisotni v drugi državi članici v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba]; ali –za prosilce, ki so bili vrnjeni v državo članico, v kateri morajo biti prisotni v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX [dublinska uredba], potem ko so pobegnili v drugo državo članico. V navedenih primerih je zagotovitev materialnih pogojev za sprejem odvisna od dejanskega prebivanja prosilca na tistem točno določenem mestu. 3.Če obstajajo upravičeni razlogi za sum, da bo prosilec pobegnil, države članice po potrebi od prosilca zahtevajo, da se javlja pristojnim organom ali da se pri njih osebno zglasi, bodisi nemudoma bodisi ob točno določenem času, tako pogosto, kot je potrebno za učinkovito preprečitev pobega prosilca. ê 2013/33/EU (prilagojeno) 4.Države članice predvidijo možnost, da prosilcem izdajo začasno dovoljenje za zapustitev  njihovega Õ prebivališča kraja bivanja iz odstavkov 2 in 3 in/ali določenegao območjae iz odstavka 1. Odločitve  o vsebini posamezne zadeve Õ se sprejmejo posamično, objektivno in nepristransko, če pa so zavrnilne, se navedejo razlogi za to. Prosilcu ni treba prositi za dovoljenje za obisk organov in sodišč, če se zahteva njegova prisotnost.

ê 2013/33/EU ð novo 5.Države članice od prosilcev zahtevajo, da pristojne organe čimprej obvestijo o svojem trenutnem ð prebivališču ali ï naslovu ð ali telefonski številki, na kateri so dosegljivi, ï in jim sporočijo kakršno koli spremembo ð telefonske številke ali ï naslova. ê 2013/33/EU (prilagojeno) 36.Države članice lahko določijo, da so materialni pogoji za sprejem odvisni od dejanskega prebivanja prosilcev na nekem določenem mestu, ki ga določijo države članice. Taka odločitev, ki je lahko splošne narave, se sprejme posamično in na podlagi nacionalnega prava. ò novo 7.Odločitve iz tega člena temeljijo na ravnanju posameznika in posebnem položaju zadevne osebe, vključno v zvezi s prosilci s posebnimi potrebami glede sprejema, ter se sprejmejo ob ustreznem upoštevanju načela sorazmernosti. 8.Države članice v vsaki odločitvi, sprejeti v skladu s tem členom, navedejo dejanske razloge, po potrebi pa tudi pravne razloge. Prosilci se nemudoma pisno in v jeziku, ki ga razumejo ali za katerega se razumno domneva, da ga razumejo, obvestijo o sprejetju takšne odločitve, postopkih za izpodbijanje odločitve v skladu s členom 25 ter posledicah neizpolnjevanja obveznosti iz odločitve. ê 2013/33/EU (prilagojeno) Člen 8 Pridržanje 1.Države članice ne smejo pridržati osebe zgolj zato, ker je prosilec v skladu z Direktivo 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite.

ê 2013/33/EU 2.Kadar se izkaže za potrebno ter na podlagi posamične presoje vsakega primera, lahko države članice prosilca pridržijo, če ni mogoče učinkovito uporabiti drugega, manj prisilnega ukrepa. 3.Prosilca se sme pridržati le: (a)da se določi ali preveri njegova identiteta ali državljanstvo; (b)da se določijo tisti elementi, na katerih temelji prošnja za mednarodno zaščito, ki jih brez pridržanja ne bi bilo mogoče pridobiti, zlasti če obstaja nevarnost, da bo prosilec pobegnil; ò novo (c) da se zagotovi izpolnjevanje pravnih obveznosti, ki so prosilcu naložene s posamezno odločitvijo v skladu s členom 7(2), v primerih ko prosilec ni izpolnil takšnih obveznosti in obstaja nevarnost, da bo prosilec pobegnil. ê 2013/33/EU ð novo (d)(c)da se v okviru ð mejnega ï postopka ð v skladu s členom [41] Uredbe (EU) št. XXX/XXX [uredba o postopkih] ï odloči o pravici prosilca do vstopa na ozemlje; ê 2013/33/EU (prilagojeno)

(d)kadar je prosilec pridržan zaradi postopka vračanja v skladu z Direktivo 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav, da bi se pripravila vrnitev in/ali izvedel postopek odstranitve, ter lahko zadevna država članica lahko na podlagi objektivnih meril, vključno s tem, da je prosilec že imel priložnost začeti azilni postopek, sklepa, da je mogoče utemeljeno domnevati, da prošnjo podaja samo zato, da bi zadržal ali otežil izvedbo Ö izvršbo Õ odločbe o vrnitvi; (f)(e)kadar to zahteva zaščita nacionalne varnosti ali javnega reda; (f)v skladu s členom 28 Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva XXX/XXX [dublinska uredba]. ê 2013/33/EU ð novo ð Vsi zgornji ï Rrazlogi za pridržanje se opredelijo v nacionalnem pravu. ê 2013/33/EU 4.Države članice zagotovijo, da so pravila o alternativah pridržanju, kot so redno javljanje organom, predložitev finančnega jamstva ali obveznost zadrževanja na določenem mestu, določena v nacionalnem pravu. Člen 9 Jamstva za pridržane prosilce 1.Prosilca se pridrži za čim krajše obdobje in se ga obdrži v pridržanju le tako dolgo, dokler veljajo razlogi iz člena 8(3). Upravni postopki v zvezi z razlogi za pridržanje iz člena 8(3) se skrbno izvršujejo. Zamude v upravnih postopkih, ki jih ni mogoče pripisati prosilcu, ne upravičujejo nadaljevanja pridržanja. 2.Pridržanje prosilcev pisno odredijo sodni ali upravni organi. V ukrepu za pridržanje se navedejo dejanski in pravni razlogi, ki so podlaga za pridržanje.

3.Kadar pridržanje odredijo upravni organi, države članice zagotovijo hitro sodno preučitev zakonitosti pridržanja, ki se opravi po uradni dolžnosti in/ali na zahtevo prosilca. Pri preučitvi po uradni dolžnosti se o taki preučitvi odloči čim hitreje po začetku pridržanja. Pri preučitvi na zahtevo prosilca se odloči čim hitreje po začetku ustreznih postopkov. V ta namen države članice v nacionalnem pravu določijo obdobje, v katerem se opravi sodna preučitev po uradni dolžnosti in/ali sodna preučitev na zahtevo prosilca. Kadar se v okviru sodnega preučitve pregleda izkaže, da je pridržanje nezakonito, se zadevnega prosilca nemudoma izpusti. 4.Pridržanie prosilcie se nemudoma pisno in v jeziku, ki ga razumejo ali za katerega se razumno domneva, da ga razumejo, obvestijo o razlogih za pridržanje in o postopkih za izpodbijanje ukrepa za pridržanje, določenih v nacionalnem pravu, kakor tudi o možnosti, da zahtevajo brezplačno pravno pomoč in zastopanje. 5.Pridržanje v razumnih časovnih presledkih preuči pregleda sodni organ po uradni dolžnosti in/ali na zahtevo zadevnega prosilca, zlasti kadar traja pridržanje dalj časa, se pojavijo relevantne okoliščine ali so dostopne nove informacije, ki lahko vplivajo na zakonitost pridržanja. 6.Države članice v primeru sodne preučitve ukrepa za pridržanje iz odstavka 3 zagotovijo, da imajo prosilci dostop do brezplačne pravne pomoči in zastopanja. To vključuje vsaj pripravo zahtevanih procesnih dokumentov in sodelovanje na obravnavi pred sodnimi organi v imenu prosilca. Brezplačno pravno pomoč in zastopanje zagotavljajo ustrezno usposobljene osebe, ki to lahko opravljajo ali jim je to dopuščeno v skladu z nacionalnim pravom in katerih interesi niso ali ne bi mogli biti v nasprotju z interesi prosilcev. 7.Države članice lahko določijo tudi, da se brezplačna pravna pomoč in zastopanje dodelita: (a)samo tistim, ki nimajo zadosti sredstev, in/ali (b)samo prek storitev, ki jih zagotavljajo pravni ali drugi svetovalci ali drugi zagovorniki, ki so v nacionalnem pravu posebej določeni za pomoč prosilcem in njihovo zastopanje. 8.Države članice lahko tudi: (a)določijo denarne in/ali časovne omejitve za zagotavljanje brezplačne pravne pomoči in zastopanja, pod pogojem, da z njimi ne omejujejo arbitrarno samovoljno dostopa do pravne pomoči in zastopanja; (b)določijo, da obravnava prosilcev, kar zadeva honorarje in druge stroške, ni ugodnejša od obravnave, ki je na splošno namenjena njihovim državljanom v zadevah, ki se nanašajo na pravno pomoč.

9.Države članice lahko zahtevajo, da se jim v celoti ali delno povrnejo denar za vsei odobrenei stroškei, če in kadar se finančni položaj prosilca znatno izboljša ali če je bila odločitev o odobritvi takšnih stroškov sprejeta na podlagi neresničnih informacij, ki jih je predložil prosilec. 10.Postopki za dostop do pravne pomoči in zastopanja so določeni v nacionalnem pravu. Člen 10 Pogoji za pridržanje 1.Pridržanje prosilcev se praviloma izvaja v posebnih ustanovah za pridržanje. Kadar država članica ne more zagotoviti nastanitve v posebni ustanovi za pridržanje in mora uporabiti nastanitev v zaporu, je pridržani prosilec ločen od navadnih zapornikov in uporabljajo se pogoji za pridržanje, določeni v tej direktivi. Pridržanie prosilcie se, kolikor je mogoče, ločijo od drugih državljanov tretjih držav, ki niso vložili prošnje za mednarodno zaščito. Kadar prosilcev ni mogoče pridržati ločeno od drugih državljanov tretjih držav, zadevna država članica zagotovi, da se uporabljajo pogoji za pridržanje, določeni v tej direktivi. 2.Pridržanim prosilcem se omogoči dostop do površin na prostem. 3.Države članice zagotovijo, da lahko predstav