ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.2

To tematiko posredno ali neposredno obravnava več mednarodnih dokumentov: — Pakt združenih narodov iz leta 1966 in evropske konvencije o človekovih pravicah, ki določajo svobodo sklepanja zakonskih zvez ter prostovoljno in popolno privolitev kot pogoj za njihovo veljavnost; — Haaška konvencija iz leta 1970 o sodni pristojnosti, merilih pristojnosti in medsebojnem priznavanju sodnih odločb v zadevah, povezanih z razvezo in prenehanjem življenjske skupnosti. Naslednje države članice so podpisnice Haaške konvencije: Ciper, Danska, Estonija, Finska, Latvija, Litva in Luksemburg; — Uredba Bruselj II št. 2201(2003) o pristojnosti in medsebojnem priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo v Evropski uniji. Uredba se ne uporablja na Danskem in je nadomestila zgoraj omenjeno Haaško konvencijo v vseh državah članicah Evropske unije, razen na Danskem; — sporazumi med Vatikanom in Portugalsko, Španijo, Malto ter Italijo o cerkvenih porokah, razveljavitvah cerkvenih porok in o priznavanju odločb cerkvenih sodišč (pristojnost rimske rote v primerih razveljavitve načeloma nerazvezljive cerkvene poroke iz razlogov, ki jih priznava cerkveno pravo); (1) — dvostranski dogovori, zlasti dogovor med Finsko in Švedsko, ki bo v teh dveh državah ostal v veljavi. Nekatere države članice so s tretjimi državami sklenile dogovore o pravu, ki se uporablja na področju družinskega prava, zlasti glede priznavanja v tujini sklenjenih zakonskih zvez in sprejetih odločb o razvezi; — načeli „opt in“ in „opt out“ v dodatku pogodb, ki izključujeta Dansko in Združenemu kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske ter Irski nudijo možnost, da priznata ali zavrneta pravne predpise civilnega prava.
4.1.6

Kljub zavedanju o možnostih elektronskega poslovanja, in mnoga MSP so v ospredju pri uporabi e-trgovanja, pa nekatere težave še vedno preprečujejo polno sodelovanje večine MSP „v družbi elektronskega poslovanja“. Te težave so bolj splošnega značaja in niso posebej omejene na elektronsko trgovanje. Vseeno pa se nanašajo tudi na to področje. — MSP so ponavadi bolj osredotočena na neposredne težave. Obotavljajo se vlagati v tehnologijo in postopke, ki ne prinesejo takojšnjih rezultatov. — Pomanjkanje rešitev, oblikovanih in izdelanih posebej za MSP. MSP nimajo enakih zahtev kot večja podjetja in, kar je še slabše, svetovalci so pogosto predragi za MSP, zato imajo težave pri uporabi obstoječih rešitev. — MSP pogosto nimajo strokovnjakov, potrebnih za vrsto paketov programske opreme, niti za razvoj lastnih vmesnikov s standardno programsko opremo. — Mnoga velika podjetja od svojih dobaviteljev zahtevajo, da uporabljajo določeno programsko opremo, kar je pogoj, če hočejo postati ali ostati dobavitelji. To onemogoča poslovanje, ker si MSP pogosto ne morejo privoščiti niti obvladati zapletenega tehničnega položaja, ki nastane, če več njihovih strank zahteva posebne rešitve. Tudi to je mogoče šteti za težavo zaradi pomanjkanja splošnih standardov. — Elektronsko poslovanje uvaja dejavnik ekonomije obsega v korist večjih podjetij — ali celo z regresivnim učinkom, kot je prikazano zgoraj. MSP ne morejo določiti svojih lastnih pravil; stroški za izvajanje podpore so bolj ali manj neodvisni od velikosti. Tako morajo MSP morda izvesti več različnih rešitev, medtem ko mora večje podjetje eno.
4.12

Evropska unija že predstavlja upravni organ za registracijo farmacevtskih izdelkov v državah v razvoju; WHO se nanjo že obrača pri ocenjevanju zdravil, ki naj bi bila registrirana v teh državah. Zaželeno bi bilo, da bi pospešena uporaba te uredbe v Evropski uniji imela pozitivne učinke tudi na pediatrične terapije v najmanj razvitih državah. EESO upa, da se bo konstruktivno sodelovanje s WHO še okrepilo in da bo Komisija nadaljevala z rednim dialogom z vsemi mednarodnimi organi, s čimer bo pospešila postopke odobritve za nove snovi in indikacije, odmerjanje in formulacije, ki so bolj primerni za pediatrično uporabo. Na ta način se bo izognila tudi nepotrebnemu podvajanju in ponovitvam kliničnih študij.
1.5

Pri prometu, ki je glavni predmet osnutka uredbe, je treba upoštevati, da predstavlja približno 32 % porabe energije in tudi več kot 10 % evropskega BDP, prevozi potnikov in tovora pa so se v zadnjih 30 letih podvojili. Dejansko prav ta sektor sedaj zagotavlja zaposlitev 10 milijonom delavcev. Pričakovati je, da se bodo celotni prevozi do leta 2020 podvojili, pri čemer se bodo prevozi tovora v Evropi 15 držav povečali za 70 %, v desetih novih državah članicah pa za 100 %. V zadnjih 30 letih so se prevozi tovora povečali za 185 %, potnikov pa za 145 %. Tako velika rast je imela v nekaterih pogledih negativen učinek, zlasti zastoje v cestnem prometu, ki letni BDP trenutno obremenjujejo za 0,5 %. Pričakovati je, da se bo to breme do leta 2020 podvojilo in znašalo približno 80 milijard EUR. Zastoji ali ovire na cestah dnevno prizadenejo 7500 km cest. To pomeni 15 % vseevropske mreže 15 držav EU in približno 20 % železniške mreže (2).
5.3.2

Odbor poleg tega priporoča, da se izvede popis poučevanja na temo zadrug v šolah in na univerzah. Komisija bi lahko s takim ravnanjem in tudi z zagotavljanjem podpore pri pripravi ter širjenju posebnega pedagoškega gradiva izpolnila dva cilja, in sicer na eni strani povezovanje obstoječih izkušenj v mrežo in na drugi strani vključitev vidika zadrug v izobraževalne programe.
6.3

Svoboda izbire in dostopa (točka 2.1 sporočila). Osrednja težava pri doseganju odprtega vseevropskega trga so ovire, ki jih postavljajo nekateri (in do neke mere skoraj vsi) organi oblasti za dostop do izbranega kraja obračuna in poravnave ponudnikom storitev obračuna in poravnave. Komisija zaradi odpora nekaterih državnih oblasti ne vidi druge možnosti, kot da sprejme direktivo, ki bo zahtevala odpravo ovir in zagotavljala pravico do dostopa do ustrezne nasprotne stranke v vseh državah Unije vsem zainteresiranim strankam, investicijskim družbam in bankam, centralnim strankam (CCP) in sistemom poravnave (CSD). Na tej podlagi bi urejeni trgi in sistemi večstranskih pogajanj imeli možnost skleniti sporazume s CCP in CSD iz drugih držav Unije.
3.2.3

Stopnja zaposlenosti ni nehala padati od 70-ih let do pred kratkim, in to občutno in nepretrgoma z izrazitim povečanjem med letoma 1980 in 1985 (5). Tako je med letoma 1971 in 1999 padla za 47,4 % v Franciji, 45,8 % na Nizozemskem, 39 % v Španiji, 38,7 % v Nemčiji, 30 % na Irskem, 29 % na Portugalskem in v Združenem kraljestvu. Leta 2002 je za starostno skupino 55–64 let znašala 40,1 % v evropski petnajsterici in 38,7 % v petindvajseterici. V prilogi bomo videli splošen razvoj od države do države v obdobju od 1997 do 2002 (6). Prav gotovo bi lahko govorili o individualizaciji poteka življenja, ki pa ne izraža vedno povečanja sposobnosti individualne izbire. Prezgoden odhod je na splošno v nekaterih državah članicah pogosteje bolj prisila kot izbira. Prilagodljivost konca cikla delovne dobe kaže bolj pritisk stanja na trgu dela, strategij politik delovne sile v podjetjih ter javnih organov, ki so povezani z delom (7), in pogosto tudi zasnovo pokojninskih sistemov.
4.24

Evropski ekonomsko-socialni odbor meni, da bodo iz tega izhajali najboljši argumenti za uvedbo reforme zdravstvenih sistemov ter izboljšanje kakovosti znotraj Evropske unije. Na mizi je že več elementov: — informatiziran in bolnikom dostopen zdravstveni karton, ki vsakemu državljanu omogoča izvajanje socialne pravice, pravice do zdravja in boljše poznavanje lastnega zdravja. Poleg tega se bo takšen sistem končno lahko izognil zlorabam, nenadzorovanemu zaračunavanju odvečnih stroškov, nezdružljivosti zdravil, medicinskemu nomadstvu, pri čemer ne gre pozabiti tudi na olajšanje vseh postopkov pri sprejemu, vpisu in informiranju bolnika; — zdravstvena telematika, ki se ji napoveduje zelo živahen razcvet, za posvetovanje s strokovnjaki in vsemi izvajalci storitev na področju zdravstva na daljavo, in dostopnost informacij, ki se jih dolguje bolniku; — uporaba zdravstvenih kartic, ki v realnem času omogoča preverjanje nastopa pravic in stanja socialnega kritja bolnika; — poleg tega pa tudi vse druge sedanje in prihodnje aplikacije v prid boljšega vodenja sistemov, izdelave zdravstvenih strategij in strategij javnega zdravja, vzpostavitve učinkovitih bank podatkov, ocenjevanje produktivnosti ustanov in poznavanje porabe v vseh njenih podrobnostih.
2.3.1.1

Ta podelitev je skupna naloga. Postopek se je začel oktobra 2003. Prispele so štiri kandidature in so bile sprejemljive. Izhajale so iz konzorcijev, ki so jih sestavljali glavni partnerji in h katerim se je pridružila skupina pridruženih podjetij. Vsi kandidati so bili mnenja, da bi lahko prihodnji evropski sistem prinašal velik komercialni dobiček, in so ocenili, da lahko financirajo precejšen del prispevkov z lastnim kapitalom.
3.4

EESO kljub temu upa, da bo Komisija hitro ukrepala, da: — zagotovi natančno definicijo izrazov, kot so: socialna zaščita, zdravstveno varstvo, skrb za socialno varstvo, nega na domu in drugi izrazi, ki se pojavljajo v sporočilu in se jih v različnih državah članicah pogosto različno uporablja — zaradi zgodovinskih razlogov in zaradi operativnih značilnosti različnih sistemov socialnega skrbstva; — predlaga model za pripravo „uvodnih poročil“ zaradi zagotovitve, da poročila zajemajo enake tematike in omogočajo primerjavo. Poročila se ne bi smela nanašati na celoten niz delnih ciljev, temveč bi se morala osredotočiti na sredstva, s katerimi bi najlaže opredelili in ponazorili izzive in politike na nacionalni ravni; — imenuje skupino strokovnjakov (da bi kar najbolje izkoristila prispevke nacionalnih ustanov in specializiranih organov, ki imajo znanje na tem področju) zaradi določitve specifičnih kazalnikov za dolgoročno varstvo, ki jih je treba raziskati, da bi zagotovili učinkovito oceno makrosocialnih in makroekonomskih dejavnikov, ki vplivajo na zdravstveno varstvo in dolgoročno oskrbo. Takšni strokovnjaki bi morali biti usposobljeni za globalno oceno in zlasti za oceno vrednosti kazalnikov kot orodij za napovedovanje; — razvije evropski model za vrednotenje socialnih in zdravstvenih učinkov, ki temelji na kazalnikih vlaganj/financiranja (vložek), strukturiranega odziva (izložek) in učinkovitosti izvedenega ukrepa (rezultat). To bi omogočilo uporabo zanesljivih kazalnikov za oceno doseženih standardov socialnega skrbstva v različnih državah (10); — obravnava vprašanja, ki so specifična za posamezen spol, na primer ob upoštevanju dejstva, da ženske živijo povprečno pet let dlje kot moški ter da imajo biološke in fiziološke značilnosti, zaradi katerih se njihove potrebe po zdravstvenem varstvu precej razlikujejo; — pospeši skupno pripravo smernic zdravstvenega varstva, ki ne bodo omejene zgolj na farmakološko zdravljenje, temveč bodo vključevale tudi socialne in organizacijske dejavnike. Takšne smernice bi bile referenčna točka za izvajalce v različnih sistemih zdravstvenega varstva.
3.6

Odbor opozarja, da morajo biti postopki za razpolaganje s sredstvi za ESB II nujno učinkoviti. Treba se je izogibati, da bi zapleteni in nerazumljivi postopki vodili do nepravilnosti. Odbor zahteva, naj civilno-družbenih organizacij, ki se zavzemajo za begunce in osebe z različnimi vrstami zaščite, ne ovirajo zamudni in/ali upravni pogoji, ki jih je le s težavo moč izpolniti, in to niti na ravni držav članic niti na ravni Skupnosti. Ne glede na to, koliko bi nevladna organizacija rada izpolnila zahteve glede preglednosti, deluje drugače in potrebuje popolnoma drugačno fleksibilnost kot na primer gradbeno podjetje, ki zmaga v razpisnem postopku za gradnjo objekta za prvi sprejem. Odbor se boji, da niso ustrezno osvetljene dolžnosti in področja pristojnosti v pogodbah, ki jih pristojni organi sklenejo z organizacijami civilne družbe. Organizacije podpisnice so potem prisiljene, da se ukvarjajo z upravno prakso in izkazi o izdatkih, namesto da bi se posvečale učinkovitosti svojih prizadevanj za spoštovanje pravic in izpolnjevanje potreb ciljnih skupin.
1.3

Spremembe so potrebne zaradi uskladitve nekaterih določb s tistimi, ki veljajo za države članice. Predlagane spremembe so naslednje: (i) vključitev novega primernega ukrepa, ki bi omogočil podeželskim skupnostim Bolgarije in Romunije pripravo in izvajanje lokalnih strategij za razvoj podeželja; (ii) prilagajanje intenzivnosti pomoči obsegu pomoči, ki je odobrena za države, ki leta 2004 vstopijo v Unijo, in (iii) nadaljnja razjasnitev mej glede stopenj pomoči. Zadnja sprememba bo imela učinek za nazaj za vse države upravičenke.
2.2.3

Pričujoče mnenje se ne more poglobljeno ukvarjati z direktivami iz prejšnjega odstavka. Kljub temu pa je treba poudariti, da te vsebujejo minimalne zahteve in merila za določanje primerov, v katerih se ekološka oznaka lahko podeli določenemu ribolovnemu območju, pri čemer se razume, da je ribolovno območje enota za certifikacijo. Če povzamemo: zahtevajo se pravila, upravni okvir za nadzor, preverjeni znanstveni podatki o staležu in učinkih ribolova v zadevnem ekosistemu. Po drugi strani pa je FAO izdelala smernice za določitev pravil za trajnostni ribolov in zlasti za utemeljene mehanizme za akreditacijo in certifikacijo. Posebej je treba poudariti, da smernice FAO kot bistvene zahteve za delovanje sistema za ekološko označevanje vsebujejo naslednje elemente: transparentnost, sodelovanje zainteresiranih strank, pravila za uradno obveščanje, vzpostavitev registra, preučitev in revizijo postopkov in pravil, obstoj zadostnih človeških in finančnih virov, predložitev računov ter dostopnost informacij in sistemov za vzdrževanje, prekinitev in ukinitev akreditacije ter ustrezne pravice do vložitve pritožbe.
(10)

Glede na to, da javnost namenja večjo pozornost zasebnim finančnim poslom visokih uradnikov ECB, ter za ohranitev zaupanja državljanov Unije v nepristransko izvajanje njihovih nalog je bil Odbor za poklicno etiko pooblaščen za pregled enotnega kodeksa iz leta 2019 in je po tem pregledu pripravil revidirano različico, ki jo želi Svet ECB zdaj potrditi. S ciljem obravnave možnih občutljivih vidikov, povezanih z vlogami visokih uradnikov ECB pri denarni politiki in bančnem nadzoru, bi bilo treba enotni kodeks iz leta 2019 spremeniti in vanj vključiti določbe, ki: (i) omejujejo primerne naložbe z določitvijo, v katere instrumente lahko visoki uradniki ECB vlagajo; (ii) uvajajo srednje- do dolgoročno naložbeno obdobje z določitvijo enoletnega najkrajšega obdobja imetja in uvedbo zahteve za napoved velikih poslov; (iii) izboljšujejo preglednost zasebnih finančnih poslov članov ter (iv) uvajajo notranje poročanje za nekatere zasebne finančne posle zakoncev/partnerjev in mladoletnih otrok članov. Da bi poleg tega omejili morebiten vtis zlorabe nejavnih informacij, pridobljenih med opravljanjem funkcije, bi morali uporabo pravil o zasebnih finančnih poslih podaljšati na obdobje šestih mesecev po koncu mandata.
(4)

De Nederlandsche Bank namerava mandat družbe KPMG Accountants N.V. podaljšati do poslovnega leta 2025. To podaljšanje je možno v skladu s pogodbenim dogovorom med centralno banko De Nederlandsche Bank in družbo KPMG Accountants N.V. –
SL Uradni list Evropske unije C 308/1

PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE

z dne 14. decembra 2009

Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju centralne banke Central Bank and Financial Services Authority of Ireland

(ECB/2009/26)

2009/C 308/01

SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –

ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 27.1 Statuta,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

(2) Mandat sedanjih zunanjih revizorjev centralne banke Central Bank and Financial Services Authority of Ireland je potekel po reviziji za poslovno leto 2008. Zaradi tega je treba imenovati zunanjega revizorja od poslovnega leta 2009.

(3) Central Bank and Financial Services Authority of Ireland je izbrala Deloitte & Touche za svojega zunanjega revizorja za poslovna leta 2009 do 2011 –

SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

Priporoči se, da se Deloitte & Touche imenuje za zunanjega revizorja centralne banke Central Bank and Financial Services Authority of Ireland za poslovna leta 2009 do 2011.
1.

Priporočilo Sveta, ki je bilo predloženo Evropskemu svetu in glede katerega poteka posvetovanje z Evropskim parlamentom in Svetom ECB, priporoča, da se Yves MERSCH imenuje za člana Izvršilnega odbora ECB za mandat osmih let.
SL Uradni list Evropske unije C 213/21

MNENJE EVROPSKE CENTRALNE BANKE

z dne 4. julija 2011

o predlogu sklepa Sveta o podpisu in sklenitvi monetarnega sporazuma med Evropsko unijo in Francosko republiko v zvezi z ohranitvijo eura na Saint-Barthélemyju po spremembi položaja tega otoka v razmerju do Evropske unije

(CON/2011/56)

2011/C 213/07

Uvod in pravna podlaga

Evropska centralna banka (ECB) je dne 29. junija 2011 prejela zahtevo Sveta Evropske unije za mnenje o predlogu sklepa Sveta o podpisu in sklenitvi monetarnega sporazuma med Evropsko unijo in Francosko republiko v zvezi z ohranitvijo eura na Saint-Barthélemyju po spremembi položaja tega otoka v razmerju do Evropske unije (1) (v nadaljevanju: predlagani sklep) in o besedilu monetarnega sporazuma, ki je priložen k predlaganemu sklepu.

Pristojnost ECB, da poda mnenje, izhaja iz členov 127(4) in 282(5) Pogodbe o delovanju Evropske unije, saj se predlagani sklep nanaša na monetarni sporazum, ki sodi v okvir člena 219(3) Pogodbe. V skladu s prvim stavkom člena 17.5 Poslovnika Evropske centralne banke je to mnenje sprejel Svet ECB.

Splošne pripombe

ECB pozdravlja predlagani sklep, saj besedilo priloženega monetarnega sporazuma primerno odraža pripombe in predloge sprememb besedila, ki jih je ECB podala v Mnenju ECB CON/2011/22 z dne 11. marca 2011 o priporočilu za sklep Sveta o načinu pogajanj o monetarnem sporazumu s Francosko republiko, ki deluje v imenu francoske čezmorske skupnosti Saint-Barthélemy (2), ter stališče ECB, izraženo v postopku pogajanja.

Ne glede na navedeno pa ima ECB konkretne predloge sprememb besedila v zvezi s predlaganim sklepom, s katerimi bi se zagotovila skladnost med sklepom Sveta o načinu pogajanj o monetarnem sporazumu s Francosko republiko, ki deluje v imenu francoske čezmorske skupnosti Saint-Barthélemy (3), in predlaganim sklepom.

V Frankfurtu na Majni, 4. julija 2011 Predsednik ECB Jean-Claude TRICHET

(1) COM(2011) 360 konč.

(2) Objavljeno sočasno s tem mnenjem.

(3) Še ni objavljen.
„Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah v skladu z členom 249 Pogodbe, v skladu s Protokolom o nekaterih določbah v zvezi z Združenim kraljestvom Velike Britanije in Severne Irske in Protokolom o nekaterih določbah v zvezi z Dansko in členom 122(1) Pogodbe.“

„Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah v skladu s členom 249 Pogodbe, v skladu s Protokolom o nekaterih določbah v zvezi z Združenim kraljestvom Velike Britanije in Severne Irske in Protokolom o nekaterih določbah v zvezi z Dansko in členom 122(1) Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti.“
1.1

ECB pozdravlja predlagano uredbo, saj ta pojasnjuje in krepi načela, na katerih temelji harmonizirani indeks cen življenjskih potrebščin (HICP), in postopke za vzorčenje, zamenjavo in prilagoditev kakovosti ter tako zagotavlja njegovo primerljivost in natančnost. Z uvedbo koncepta „segmenta potrošnje po namenu“ kot stalnih elementov, ki jih mora upoštevati indeks cen, predlagana uredba pojasnjuje konceptualno osnovo HICP. Poleg tega lahko z določitvijo okvira in enotne terminologije glede vzorčenja, zamenjave izdelkov in prilagoditve kakovosti omogoči nadaljnje usklajevanje na teh področjih.
1.2

Določbe predlagane direktive, ki državam članicam podeljujejo nekatere odgovornosti v zvezi z ugotavljanjem evropskih ključnih infrastruktur (v nadaljevanju: „EKI“), njihovimi priglasitvami Komisiji ter vzpostavitvijo, posodabljanjem, revizijo in zlasti rednim nadzorom varnostnih načrtov upravljavca (VNU) EKI, pa tudi v zvezi s sporočanjem povzetka tveganj za vsak sektor Komisiji, morajo spoštovati obstoječe pristojnosti nacionalnih organov in organov EU. Te vključujejo izključne naloge centralnih bank, ki morajo biti v skladu s Pogodbo opravljene neodvisno (3), in naloge centralnih bank po veljavni nacionalni zakonodaji. Zlasti bo treba zagotoviti, da bodo nacionalne določbe za izvajanje predlagane direktive v celoti združljive s pooblastili centralnih bank za opravljanje pregleda ali z njihovimi obveznostmi, ki jih imajo v zvezi s sistemi in infrastrukturami za kliring in poravnavo plačil in vrednostnih papirjev, klirinškimi hišami in osrednjimi nasprotnimi strankami (4). V tej zvezi se razume, da okvir, zagotovljen s to predlagano direktivo, ne bo posegal v pooblastila in neodvisnost centralnih bank. V predlagano direktivo bi bilo treba vključiti uvodno izjavo, ki bo odražala te preudarke.
II –

V skladu s členi od 310 do 325 PDEU in finančnimi uredbami, ki se uporabljajo za 8., 9. in 10. ERS, je poslovodstvo odgovorno za pripravo in predstavitev zaključnega računa ERS na podlagi mednarodno sprejetih računovodskih standardov za javni sektor (2) ter za zakonitost in pravilnost z izkazi povezanih transakcij. Ta odgovornost vključuje zasnovo, izvajanje in vzdrževanje notranje kontrole, ki se uporablja za pripravo in predstavitev računovodskih izkazov brez pomembno napačne navedbe zaradi goljufije ali napake. Poslovodstvo je odgovorno tudi za zagotavljanje skladnosti dejavnosti, finančnih transakcij in informacij v računovodskih izkazih s pravili, ki veljajo zanje. Končno odgovornost za zakonitost in pravilnost transakcij, povezanih z izkazi ERS, ima Komisija (člen 317 PDEU).
XI.

Sodišče opaža, da na drugih področjih napake še vedno pomembno vplivajo na plačila ter da morajo Komisija, države članice in druge države upravičenke okrepiti svoja prizadevanja za izvajanje ustreznih nadzornih in kontrolnih sistemov, da izboljšajo obvladovanje pripadajočih tveganj. To je potrebno na naslednjih področjih: skupna kmetijska politika, strukturni ukrepi, notranje politike in zunanji ukrepi. (a) Pri odhodkih SKP je Sodišče našlo dokaze, da je pri odhodkih, ki niso predmet IAKS ali kjer se IAKS ne izvaja pravilno ali kjer je bil šele nedavno uveden, tveganje večje, ker sistemi kontrol niso tako uspešni. Poleg tega rezultati inšpekcijskih pregledov IAKS niso dovolj preverjeni in potrjeni s strani neodvisnega organa, ki zahtevkov za pomoč EU običajno tudi ne preverja na kraju samem. Pri subvencijah SKP, ki jih ne pokriva IAKS, sistemi potrditve obračunov in pregledi po izvršenih plačilih ne zagotavljajo razumnega zagotovila glede skladnosti odhodkov z zakonodajo Skupnosti. Sodišče je sklenilo, da napake še vedno pomembno vplivajo na odhodke SKP kot celoto. (b) Na področju strukturnih ukrepov, je Sodišče znova ugotovilo, da Komisija ne vzdržuje uspešnega nadzora za zmanjševanje tveganja, da kontrole, prenesene na države članice, ne preprečujejo povračila precenjenih ali neupravičenih odhodkov. Sodišče je za obe programski obdobji (1994–1999 in 2000–2006) ugotovilo, da odhodki niso brez pomembnih nepravilnosti. Nekateri programi iz obdobja 1994 do 1999 so bili zaprti brez trdne podlage. (c) Na področju notranjih politik so se kljub napredku na nekaterih področjih pri reviziji Sodišča pokazale pomanjkljivosti v nadzornih in kontrolnih sistemih, ki so povzročile pomembno pogostost napak pri plačilih upravičencem. Napake so v glavnem posledica zapletenih sistemov za vračilo stroškov ter nejasnih postopkov in navodil, ki veljajo za različne programe. (d) Pri zunanjih ukrepih se vpliv izboljšanja Komisijinih nadzornih in kontrolnih sistemov še ni pokazal na ravni izvajalskih organizacij, kjer je še vedno pomembna stopnja napak, ki jih je mogoče pripisati pomanjkanju celovitega pristopa k nadziranju, kontroliranju in revidiranju teh organizacij.