POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Uredba (EU) št. 691/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. julija 2011 o evropskih okoljsko-ekonomskih računih

Ozadje poročila

Člen 10 Uredbe (EU) št. 691/2011 („Uredba“) določa, da Komisija predloži poročilo:

„Člen 10

Poročilo in pregled

Komisija do 31. decembra 2013 in nato vsaka tri leta Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o izvajanju te uredbe. V tem poročilu se ocenijo zlasti kakovost poslanih podatkov, metode zbiranja podatkov, upravno breme za države članice in poročevalske enote ter uporabnost in učinkovitost omenjenih statistik.

Poročilo po potrebi in ob upoštevanju izsledkov iz člena 4(2) spremljajo predlogi:

– za uvedbo novih modulov okoljsko-ekonomskih računov, kot so računi izdatkov in prihodkov, povezanih z varstvom okolja (EPER – Environmental Protection Expenditure and Revenues) računi izdatkov za varstvo okolja (EPEA – Environmental Protection Expenditure Accounts), sektor okoljskega blaga in storitev (EGSS – Environmental Goods and Services Sector), energetski računi, z okoljem povezani transferji (subvencije), računi izkoriščanja naravnih virov in izdatkov za upravljanje (RUMEA – Resource Use and Management Expenditure Accounts), vodni računi (kvantitativni in kvalitativni), odpadkovni računi, gozdarski računi, računi ekosistemskih storitev, računi snovnih zalog v celotnem gospodarstvu (EW-MSA – Economy-Wide Material Stock Accounts) in meritve neuporabljenih izkopanih zemeljskih snovi (vključno s prstjo),

– namenjeni nadaljnjemu izboljšanju kakovosti podatkov in metod njihovega zbiranja ter s tem izboljšanju pokritosti in primerljivosti podatkov in zmanjšanju upravnih bremen za podjetja in upravne strukture.“

Ta uredba je bila prva uredba Unije na področju okoljskega računovodstva. Uvedla je tri module:

· računi emisij v zrak, ki prikazujejo 14 različnih plinov iz 64 industrijskih skupin in iz gospodinjstev,

· davki v zvezi z varstvom okolja, ki razlikujejo 4 vrste davkov, in sicer davke na energijo, promet (razen goriv) in vire, pri čemer so vsi razčlenjeni na 64 industrijskih skupin, gospodinjstva in nerezidente, ki plačujejo te davke;

· računi snovnih tokov za 50 vrst materialov, ki prikazujejo izkoriščanje domačih virov, uvoz in izvoz. Prikazana je še domača poraba materialov = izkoriščanje domačih virov + uvoz – izvoz, za vsako vrsto materiala posebej in skupaj.

Ti trije moduli so bili statistično najbolj zreli in ustrezajo pomembnim potrebam okoljske politike, kot so emisije v zrak in podnebne spremembe, ekonomski instrumenti za omejevanje onesnaževanja in učinkovita raba virov.

Med razpravo o tej prvi uredbi in ob njenem poznejšem sprejetju v Evropskem parlamentu in Svetu so uporabniki v Parlamentu in na generalnih direktoratih Komisije poudarili, da pomenijo ti prvi trije moduli začetek dela in da potrebuje politika za okoljsko računovodstvo veliko več. Evropski parlament je v člen 10 dejansko vnesel seznam novih možnih modulov kot prednostne naloge za prihodnji razvoj.

V Uredbi je bil določen datum za predložitev tega prvega poročila 31. decembra 2013, kar ob upoštevanju časa, potrebnega za sprejetje, prevajanje in druge postopke pomeni, da je bilo treba to poročilo pripraviti v času, ko prvi podatki, poslani v skladu z Uredbo, še niso bili na voljo. Prava ocena kakovosti podatkov, metod zbiranja podatkov itd. bo opravljena v začetku leta 2014.

Pošiljanje podatkov za prve tri module je dobro in se izboljšuje

Rok za prvo uradno pošiljanje podatkov na podlagi Uredbe je 30. septembra 2013 za module o emisijah v zrak in davkih v zvezi z varstvom okolja ter 31. decembra 2013 za račune snovnih tokov v celotnem gospodarstvu. Zato v rokih za to poročilo ni mogoče podrobno oceniti kakovosti navedenih podatkov.

Poleg tega je bilo šestim državam članicam (Španiji, Franciji, Cipru, Malti, Avstriji in Poljski) odobreno delno ali popolno odstopanje (Izvedbeni sklep Komisije, 2012/691/EU z dne 6. novembra 2012, UL L 308 z dne 8.11.2012, str. 23), ki jim omogoča pošiljanje podatkov do dve leti pozneje. Kljub temu so nekatere od teh držav napredovale bolje, kot je bilo pričakovano, kar bo nekaterim od njih omogočilo izpolnjevanje zahtev iz Uredbe skoraj v celoti.

Z ustrezno spremembo Sporazuma EGP, Priloga XXI, Norveško in Islandijo zavezujejo zahteve Uredbe, pri čemer velja za Islandijo dvoletno odstopanje, Lihtenštajn pa je bil izvzet.

V času pisanja tega poročila so uradni roki za pošiljanje podatkov za prvo zbiranje podatkov v skladu z Uredbo pravkar potekli ali še niso potekli, vendar je veliko držav prostovoljno že poslalo precejšnjo količino podatkov: do sredine 2013 je približno 20 držav poslalo popolne ali skoraj popolne podatke za davke v zvezi z varstvom okolja in račune emisij v zrak, 24 pa jih je poslalo račune snovnih tokov. Zajetje (število držav in stopnja dokončanosti posameznih tabel), pravočasnost in zanesljivost se postopoma dosledno izboljšujejo.

Eurostat in nacionalni statistični uradi sodelujejo v delovnih skupinah in posebnih tematskih delovnih skupinah, da se zagotovi visoka raven točnosti in primerljivosti podatkov.

Rezultati prostovoljnih zbiranj podatkov so objavljeni na spletni strani Eurostata in v različnih publikacijah.

Uradno ocenjevanje kakovosti v prvi polovici leta 2014

Oblika poročila o kakovosti, ki ga člen 7 Uredbe zahteva od držav članic za predložitev Komisiji (Eurostatu), je bila oblikovana v delovnih skupinah, prvo poročilo pa bo sledilo prvemu pošiljanju podatkov ob koncu leta 2013. Zajeti bodo vsi vidiki kakovosti: pravočasnost, primerljivost, dostopnost, jasnost, skladnost, popolnost in zanesljivost. Poročilo bo vsebovalo tudi strukturiran opis virov in metod, uporabljenih za pripravo podatkov. O poročilu se bo spomladi 2014 razpravljalo z državami članicami, bo pa podlaga za načrt za nadaljnje izboljšanje kakovosti podatkov, vključno s primerljivostjo in pravočasnostjo.

Uporaba podatkov

Podatki iz okoljskih računov se uporabljajo za različne namene politike na nacionalni ravni in ravni EU. Posebej prepoznaven primer je domača poraba materialov iz računov snovnih tokov, ki je bila sprejeta kot glavni kazalnik za vodilno pobudo o učinkoviti rabi virov EU 2020. Računi emisij v zrak prispevajo k našemu razumevanju gospodarskih sektorjev, odgovornih za emisije toplogrednih plinov, ki so razlog za podnebne spremembe, davki, povezani z varstvom okolja (zlasti davki na energijo) pa so pomemben ekonomski instrument za zmanjšanje emisij in tudi vključeni v kazalnike učinkovitosti rabe virov. Ti podatki so še zlasti relevantni v okviru politik strategije Evropa 2020, cilj katerih je doseči podnebne in energetske cilje ob zagotovljeni trajni gospodarski rasti.

Vsi prejeti podatki so vključeni v več publikacij in analiz ter so na voljo na javno dostopni spletni strani Eurostata. http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/environmental_accounts/introduction

Spletna stran vsebuje tudi informacije o ozadju, metodološke priročnike in vodnike za zbiranje ter različne publikacije o obstoječih podatkih. Kljub temu je te tri module, ki se vse bolj uveljavljajo, mogoče še naprej spodbujati, da bi jih uporabniki, ki morda ne poznajo njihove dodane vrednosti, še bolj uporabljali. Ker temeljijo na obstoječih podatkovnih nizih, ni neobičajno, da uporabniki posežejo neposredno po izvornih podatkih, ne da bi se v celoti zavedali prednosti okoljskih računov, zlasti možnosti integrirane okoljske ekonomske analize. Računi emisij v zrak so tako še vedno razmeroma manj razširjeni v primerjavi s seznami emisij toplogrednih plinov ali podatki o emisijah v okviru Konvencije o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko meja (LRTAP). Drugi primer so lahko davki v zvezi z varstvom okolja, s katerimi podatkovni nizi na podlagi Uredbe zagotavljajo dodatno razčlenitev po gospodarskih dejavnostih, ki plačujejo davke, kar je koristen dodani parameter za podrobno fiskalno analizo. Zato si je treba bolj prizadevati za seznanjanje z uporabo podatkovnih nizov v ciljnih publikacijah in na statističnih prireditvah, ko postaja pošiljanje podatkov na podlagi Uredbe bolj rutinsko in so postopoma na voljo popolnejši podatki ter daljše časovne vrste.

V praksi se podatki precej uporabljajo na ravni EU in na specializiranih raziskovalnih inštitutih. V nekaterih državah se zdi, da se podatki široko uporabljajo, nekateri drugi nacionalni statistični uradi pa poročajo, da nacionalne vlade podatke razmeroma malo uporabljajo in bi bilo zato treba njihovo uporabo razširiti. Z izboljšanim zajetjem v smislu števila držav in dolžine časovnih vrst, ki so na voljo za analizo trendov, je mogoče pričakovati okrepljeno uporabo podatkov.

Okoljski računi se razvijajo tudi na mednarodni ravni

Okoljski računi, zahtevani s to uredbo, so oblikovani kot satelitski računi običajnih nacionalnih računov: evropskega sistema nacionalnih in regionalnih računov (ESR) ter svetovnega sistema nacionalnih računov (SNR). Trije računi/moduli, ki so bili vključeni v prvo uredbo, so vključeni tudi v svetovni Sistem za integrirano okoljsko in ekonomsko računovodstvo (SEEA), ki ga je Statistična komisija Združenih narodov marca 2012 sprejela kot mednarodni statistični standard (in so ga podprli in objavili Združeni narodi, Evropska komisija, OECD, Svetovna banka, MDS in FAO). Eurostat in več držav EU so bistveno prispevali k pripravi SEEA.

Ključni vidiki teh računov se nadalje razvijajo tudi v okviru strategij za zeleno rast OECD in Okoljskega programa Združenih narodov ter pobud Svetovne banke za spodbujanje naravnega kapitala v računovodstvu.

Upravno breme je majhno

Za izpolnitev zahtev Uredbe glede podatkov lahko nacionalni statistični uradi držav članic uporabijo obstoječe osnovne podatke, ki jih nato prilagodijo klasifikacijam nacionalnih računov.

Računi emisij v zrak na primer začenjajo, kjer se je končalo delo za njihove sezname emisij v zrak, ki jih zahteva poročanje v skladu z Okvirno konvencijo Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC) in Konvencijo UN/ECE o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko meja (CLRTAP); okoljski računi jih nato razširijo, tako da ustrezajo klasifikacijam in konceptom input-output tabel nacionalnih računov, da se lahko uskladijo s statistiko industrijskega sektorja in storitvenega sektorja gospodarstva.

Davki v zvezi z varstvom okolja so opredeljeni v seznamu nacionalnih davkov, ki so jih države že sporočile Komisiji (Eurostatu).

Za račune snovnih tokov se podatki o izkoriščanju domačih virov pridobijo iz kmetijske statistike (za proizvodnjo biomase), iz podatkov o rudarstvu za minerale, iz energetske statistike za fosilne energetske surovine in iz zunanjetrgovinske statistike za uvoz in izvoz.

Zaradi ponovne uporabe obstoječih podatkov je dodatno breme poročanja podjetij zelo majhno. Največja delovna obremenitev je v nacionalnih statističnih uradih, ki obdelujejo obstoječe podatke in izboljšujejo analitično koristnost osnovnih podatkov z njihovo uskladitvijo s koncepti in klasifikacijami nacionalnih računov. V večini držav to običajno pomeni skupno približno dva zaposlena s polnim delovnim časom za prve tri module. Za razvoj novih modulov in za ohranitev in nadaljnje izboljšanje kakovosti okoljskih računov je bistveno, da nacionalne uprave zagotovijo zadostna sredstva.

Eurostat pomaga državam pri izvajanju prvih treh modulov

Eurostat pomaga državam članicam, ki potrebujejo pomoč pri izvajanju prvih treh modulov, z različnimi sredstvi, med drugim:

· z nepovratnimi sredstvi za pilotne študije,

· z omogočanjem izmenjave izkušenj med državami,

· s tečaji usposabljanja v okviru programa usposabljanja evropskih statistikov,

· s priročniki,

· s prilagoditvijo in racionalizacijo pošiljanja podatkov Eurostatu za prve tri module.

Predlagani so bili trije dodatni moduli

Eurostat in države članice so še naprej razvijale nove module v statističnih delovnih skupinah. V obdobju 2011–2012 so bile razvite metodologije in izvedeni pilotni testi, zlasti glede prvih treh modulov iz člena 10: izdatki za varstvo okolja, sektor okoljskega blaga in storitev ter računi fizičnega pretoka energije. Ti so bili ocenjeni kot najbolj zreli s konceptualnega vidika, obstajajo pa tudi potrebni osnovni statistični podatki zanje. Tudi za te nove module je breme poročanja za podjetja in gospodinjstva majhno ali sploh ne obstaja, delo pa bodo opravili nacionalni statističnimi uradi, ki bodo uskladili in prilagodili že zbrane podatke za druge namene (statistične ali upravne). Novi moduli tudi ustrezajo prednostnim nalogam politik EU na področju zelene rasti in učinkovite rabe virov.

Komisija (Eurostat) pomaga državam pri njihovi pripravi na tri nove module z nepovratnimi sredstvi, izmenjavo izkušenj, priročniki, itd., podobno kot v prejšnjih letih za prve tri module. Nekaj primerov: s podporo takih nepovratnih sredstev je bil modul o izdatkih v zvezi z varstvom okolja predmet pilotnih testov v 20 državah članicah od leta 2001; v 12 državah članicah so bile izvedene pilotne študije EGSS, v prav tolikem številu držav pa so bili preskušeni energetski računi. Poleg tega so nekatere države izvedle pilotne študije brez finančne podpore EU. Tudi Norveška in Švica sta dejavno sodelovali in izmenjavali izkušnje. V celoti obstajajo s temi moduli pomembne izkušnje, ki so jih države članice izmenjale na strokovnih srečanjih. V veliki meri so bile upoštevane, kar je omogočilo pozitivno mnenje Odbora za evropski statistični sistem o osnutku Uredbe 7. februarja 2013. Katalog pilotnih študij je na voljo na spletni strani Eurostata:

http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/environmental_accounts/introduction

Na tej podlagi je Komisija 2. maja 2013 sprejela predlog uredbe o spremembi (COM(2013) 247), da bi se tri trije moduli dodali prvi uredbi. Konec leta 2013 je razprava o osnutku uredbe o spremembi v Svetu in v Evropskem parlamentu dobro napredovala.

Nadaljnji moduli v pripravi

Nadaljuje se tudi delo glede večine drugih računov iz člena 10:

· Transferji v zvezi z varstvom okolja (subvencije), kadar projektna skupina izkušenih držav članic razvija okvir za zbiranje podatkov.

· Računi izkoriščanja naravnih virov in izdatkov za upravljanje (RUMEA), kadar je bil poudarek na dejavnostih upravljanja virov v povezavi z izvajanjem novega modula o EGSS.

· Računi pretoka vode, kadar je konceptualno delo napredovalo, vendar ga otežuje pomanjkanje osnovnih podatkov.

· Gozdarski računi, z razvojem integriranega okoljskega in ekonomskega računovodstva za gozdove skladno s SEEA.

To so možni kandidati za tretjo „serijo“ modulov.

Vsi ti potencialni moduli so bili del evropske strategije za okoljsko računovodstvo, ki jo je leta 2008 sprejel Odbor za statistični program, ki ga sestavljajo voditelji vseh nacionalnih statističnih uradov. Strategija ESOR 2008 se trenutno posodablja, da bo odražala sprejetje prve uredbe in začetek druge ter da se na novo preučijo nove potrebe politike. Nacionalni statistični uradi trenutno ne želijo sprejeti preveč dodatnih modulov zaradi zmanjšanja proračuna in pomanjkanja osebja. Namesto tega najprej priporočajo poudarek predvsem na izboljšanju kakovosti in spodbujanju uporabe prvih treh in drugih treh modulov.

Politično povpraševanje po računih ekosistemskih storitev in biotski raznovrstnosti je veliko, vendar so z vidika meritev na zelo zgodnji stopnji pionirskega razvoja in raziskav, ki zahteva multidisciplinarne skupine, med drugim biologe, strokovnjake za okolje, kartografe ter statistike. Zato se zdi najbolje vodenje prepustiti Evropski agenciji za okolje. Vloga nacionalnih statističnih uradov na tej stopnji bi bila v glavnem zagotoviti osnovne podatke, kot so kmetijska proizvodnja, podatki o rabi zemljišč (LUCAS) in regionalna statistika ter po potrebi svetovanje o statističnih vprašanjih.

Potrebno je izboljšanje pravočasnosti

Druga zahteva, ki prihaja od uporabnikov, je izboljšana pravočasnost. Prvi trije moduli so bili oblikovani kot dokaj podrobni strukturni podatki za analizo medsebojnih vplivov med gospodarstvom in okoljem na izbranih področjih, ki jih zajema prva uredba. Po uvedbi evropskega semestra, načrta ekonomske in fiskalne politike Unije, obstaja želja po vključitvi okoljskih vidikov v semester skupaj s tradicionalnimi gospodarskimi podatki, kot je BDP. Eurostat sodeluje z nacionalnimi statističnimi uradi, da bi skupaj našli način zgodnejše priprave teh okoljskih računov. V državah članicah in Eurostatu je bil dosežen znaten napredek za hitrejše zbiranje in obdelavo računov. Kljub temu raven pravočasnosti, potrebna za semester, verjetno ne bo dosežena. Eurostat zato preučuje tudi načine za pridobitev hitrih ocen za nekatere glavne kazalnike veliko prej (npr. ocene emisij CO2 na t +4 mesece, izračunano iz Eurostatove mesečne statistike porabe energije).

Pogled v prihodnost

Komisija (Eurostat) bo temeljito preverila kakovost podatkov, prejetih konec leta 2013 za prve tri module, in po potrebi predlagala izboljšave za posamezne države ali splošno metodologijo.

Razprave o drugi „seriji“ modulov se bodo nadaljevale v letu 2014 v Evropskem parlamentu in Svetu. Statistiki se bodo še naprej pripravljali na praktično izvajanje teh treh dodatnih modulov.

Evropska strategija za okoljske račune bo pregledana v povezavi z glavnimi skupinami uporabnikov in z nacionalnimi statističnimi uradi. Ciljni datum za dokončanje te nove strategije ESOR je sredina leta 2014.

Komisija in uprave držav članic bodo še naprej sodelovale za zagotovitev boljše prepoznavnosti in večje uporabe rezultatov okoljskih računov.