SL Uradni list Evropske unije C 175/57

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o „razvoju trgovine na drobno ter vplivu na dobavitelje in potrošnike“

(2009/C 175/10)

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 27. septembra 2008 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Razvoj trgovine na drobno ter vpliv na dobavitelje in potrošnike.

Posvetovalna komisija za spremembe v industriji, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 18. novembra 2008. Poročevalka je bila ga. SHARMA, soporočevalec pa g. ROHDE.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 449. plenarnem zasedanju 3. in 4. decembra 2008 (seja z dne 3. decembra) s 136 glasovi za, 21 glasovi proti in 20 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi, priporočila in predlogi

1.1 Velika maloprodajna podjetja imajo v Evropi pomembno vlogo zaradi svojega finančnega prispevka h gospodarstvu, ustvarjanja delovnih mest in raznolike ponudbe za potrošnike. Pred kratkim so se pojavili dokazi in trditve o učinku te rasti. V tem mnenju so v kontekstu lizbonske strategije in njenih ciljev o konkurenčnosti, rasti ter več in boljših delovnih mestih opredeljena specifična področja, na katerih bi morali zagotoviti boljšo transparentnost in ustrezno skrbnost v trgovini na drobno ter zaščito trgovcev na drobno, dobaviteljev, zaposlenih in potrošnikov.

1.2 Generalna direktorata za notranji trg in podjetništvo Evropske komisije trenutno opravljata raziskovalne študije o razvoju velikih maloprodajnih podjetij; preučujeta zlasti marže, dolžino in akterje dobavne verige ter na splošno trgovino na drobno. Generalni direktorat za zaposlovanje bo preučil, katere sposobnosti in znanje bodo potrebni do leta 2020. Odbor ponuja Komisiji pomoč, kjer bo to mogoče.

1.3 Odbor v nadaljevanju predlaga ukrepe, ki ob upoštevanju trajnosti ohranjajo rast ter zagotavljajo zdravo konkurenco trgovcem na drobno in dobaviteljem, ščitijo zaposlene in poleg tega dolgoročno koristijo potrošnikom.

1.4 EESO bo še naprej spremljal razvoj velikih maloprodajnih podjetij, pri tem pa bo še posebej analiziral njihov razvoj v manjših evropskih državah in v sektorjih, ki jih obstoječa študija ne obravnava, na primer v sektorju gospodinjskih aparatov.

1.5 Iz raziskave, ki jo je naročil EESO (1), je jasno, da v živilskem in oblačilnem sektorju Zahodne Evrope ter drugih sektorjih, kot so prodaja tehničnega in gradbenega materiala za dom, šport, prosti čas in kultura, obstaja velika koncentracija velikih maloprodajnih podjetij. To pa ni v prvi vrsti rezultat združitev, prevzemov in nakupov podjetij v tem sektorju. Čeprav so se v zadnjih letih pojavili veliki mednarodni trgovci na drobno, je trgovina na drobno v glavnem še vedno osredotočena na nacionalno raven.

1.6 Rast in uspeh trgovine na drobno sta za evropsko gospodarstvo pozitivna. Številni trgovci na drobno, ki so bili prej MSP, so – da bi dosegli uspeh – postali učinkovitejši, konkurenčnejši, produktivnejši in so se pričeli bolje odzivati na potrebe potrošnikov. Rast beležijo tako zasebni podjetniški modeli kot tudi zadruge in modeli socialnega gospodarstva. Mnoga evropska podjetja so danes uspešna svetovna podjetja z novimi poslovnimi enotami na Kitajskem, Daljnem Vzhodu, v ZDA in Rusiji. Najuspešnejša podjetja lahko zaradi moči na domačem trgu izvažajo svoje poslovne modele na nekatere najtežavnejše maloprodajne trge na svetu, kar zelo koristi delojemalcem, delničarjem in tudi potrošnikom v Evropi, ki imajo tako na voljo večjo izbiro izdelkov po konkurenčnih cenah.

1.7 Trgovina na drobno je dinamičen, inovativen in konkurenčen sektor, ki v raziskavah nacionalnih organov za konkurenco vedno znova dokazuje svojo dinamičnost in konkurenčnost (2). Pomembno je, da se tržni uspeh ne kaznuje, razen v primeru praks, ki so v nasprotju z dokončnim oblikovanjem notranjega trga, zlasti če obstajajo jasni dokazi o zlorabi tržne moči ali škodovanju potrošnikom, ki pomenita kršitev člena 81 Pogodbe ES. Konkurenčen trg je učinkovito sredstvo za zaščito potrošnikov in njegovo učinkovito delovanje prinaša še dodatne koristi. Na prostem in pravičnem trgu trgovci na drobno tekmujejo na podlagi opravljanja storitev, kakovosti proizvodov ter razmerja med ceno in vrednostjo.

1.8 Čeprav je povsem razumljivo, da v gospodarski skupnosti 27 držav članic obstajajo razlike in razhajanja, Odbor meni, da je za zagotovitev vloge trgovine kot univerzalne storitve treba doseči sodelovanje ali celo usklajevanje na evropski ravni. Ta pristop bi lahko uresničili z oblikovanjem bolj usklajenega evropskega instrumenta za merjenje in sledljivost poslovnih dejavnosti in s tem za boljše spodbujanje njihovega razvoja.

1.9 EESO za zagotovitev preglednosti operativnih postopkov med dobavitelji in velikimi maloprodajnimi podjetji priporoča nadaljevanje razprave o tem, ali ima prostovoljni kodeks ravnanja, ki ureja odnose med trgovci na drobno in dobavitelji na nacionalni ravni, dodano vrednost in ali je v skladu s konkurenčnim pravom EU, ter jasno in pregledno analizo dobavne verige, v kateri so poleg primarnih dobaviteljev in velikih maloprodajnih podjetij še številni drugi akterji.

1.10 Na nacionalni ravni bi lahko oblikovali samoregulativen prostovoljni kodeks ravnanja, ki bi se opiral na pisne pogodbe med trgovci na drobno in dobavitelji ter obsegal transakcije v celotni dobavni verigi – „od vil do vilic“.

1.11 Ta kodeks bi moral poleg tega omogočiti, da bi imelo večje število srednjih in celo malih podjetij ali domačih obrti na področju proizvodnje in storitev že z minimalnimi jamstvi dostop do velikih maloprodajnih podjetij.

1.12 Kodeks bi omogočil in ohranil trenutno prilagodljivost trgovanja in pogajanj ter prilagajanje nenadnim spremembam razmer (npr. inflaciji ali cenam nafte), kar bi koristilo dobaviteljem in trgovcem na drobno, hkrati pa bi velikim maloprodajnim podjetjem in/ali velikim dobaviteljem onemogočilo izvajanje pritiska ali zlorabe.

1.13 Ta kodeks bi lahko določal naslednje:

— standardizirane pogoje poslovanja med trgovci na drobno in dobavitelji, ki bi določali tudi rok za obvestilo o spremembah pogojev poslovanja, vključno s prekinitvijo pogodbe, preden bi te spremembe lahko začele veljati;

— dogovorjenih cen ni mogoče naknadno zniževati z izvajanjem pritiska;

— z izvajanjem pritiska ni dovoljeno zahtevati prevzema obveznosti za kritje stroškov trženja ali prodajnih stroškov nad zneskom, ki je bil določen v pogodbi;

— dobavitelji ne plačujejo kompenzacijskih plačil za izgube dobička trgovcev na drobno, razen če je to določeno in dogovorjeno vnaprej ali če dobavitelj ni dobavil naročene količine;

— neprodano blago se ne vrača, razen če obstajajo posebni razlogi, ki so določeni s pogodbo;

— ni plačil za izgubo, malomarnost ali pomanjkljivosti, ki presegajo obveznosti, ki so bile jasno določene v pogodbi;

— ni pavšalnih plačil za zagotovitev naročil ali položaja; vsa plačila v zvezi z oglaševanjem morajo biti jasna in pregledna;

— obe strani se morata vnaprej dogovoriti o vsakem oglaševanju, določiti jasen rok za obveščanje o svojih dogovorih in v pisni obliki pripraviti pregledne pogoje oglaševanja;

— napačna predvidevanja trgovca na drobno se ne smejo prenesti na dobavitelja, niti v času oglaševanja; če so bila predvidevanja oblikovana v sodelovanju z dobaviteljem, je treba pogoje zapisati;

— proizvajalci in trgovci na drobno morajo zagotavljati, da so lastnosti in proizvodni pogoji prodajanih proizvodov, zlasti uvoženih, v skladu s pričakovanji potrošnikov;

— dobavitelja je treba v skladu s pogodbenimi pogoji pisno obvestiti o postopku pritožb strank.

1.14 Kodeks morajo poznati vsi zaposleni maloprodajnega podjetja v nabavi in vodstvu. Poleg tega bi morala maloprodajna podjetja imenovati lastno odgovorno osebo za upoštevanje kodeksa, ki bi vodila evidenco pogodb z dobavitelji ter jih avtomatično obveščala o spremembah določb v pogodbi.

1.15 EESO tudi priporoča, da se na nacionalni ravni imenuje posrednik za reševanje sporov, ocenjevanje in spremljanje izvajanja kodeksa, ki bo pooblaščen za zbiranje informacij vseh udeleženih in bo proaktivno preiskoval kršitve kodeksa. Ta predlog je v skladu s priporočili EESO v zvezi z.

1.16 Evropsko zakonodajo na področju trgovine je treba učinkovito izvajati. Vendar je treba zlasti spremeniti plačilne pogoje, da bo določen čim daljši rok plačila. Čeprav zakonodaja že obstaja, so bile pri prenosu v nacionalne zakonodaje dosežene le minimalne uskladitve ali pa so se uporabljale klavzule o izvzetju.

1.17 Pristojne vladne službe bi morale za prošnje za načrtovanje velikih maloprodajnih podjetij oblikovati „preskus konkurenčnosti“, kot sta „preverjanje potreb“ in politika lokalnih oblasti za „dajanje prednosti mestnim središčem“, s katerim bi ocenile dejansko lokalno konkurenco med različnimi oblikami trgovine na drobno, trenutno namembnost zemljišč, infrastrukturo in koristi za skupnost ter tako poskrbele za rešitev pomislekov glede obstoječe in prihodnje raznolikosti maloprodajne ponudbe ter glede neizogibnega sobivanja lokalnih trgovcev, velikih maloprodajnih podjetij in nakupovalnih središč v urbanih območjih.

1.18 Maloprodajna podjetja v glavnem obstajajo na nacionalni ravni, zato bi bilo treba za zagotovitev učinkovitega izvajanja kodeksa določiti javni organ (npr. nacionalni organi za konkurenco), ki bi v rednih presledkih pregledoval poročila varuha človekovih pravic o dvomljivih praksah. Tako bi lahko ta javni organ zahteval podatke neposredno od trgovcev na drobno oziroma dobaviteljev ter imel na razpolago osnovno analizo in poročilo o napredku v tem sektorju. V primeru ponavljajočih se pritožb bi lahko pripravili zakonodajo za obravnavo problema. Ta javni organ bi bilo treba poleg tega spodbujati, da vse udeležene v dobavni verigi seznanja z uporabo in koristmi takšnega kodeksa ravnanja ter da ga izvaja.

1.19 Države članice naj ustvarjajo okolje, ki bo omogočalo visoko raven konkurenčnosti med trgovci na drobno, ne da bi s tem škodile vzdrževanju potrebnega ravnovesja med različnimi sektorji in varstvu urbanističnega razvoja, kar bo prineslo koristi potrošnikom v obliki znižanih cen in večje izbire.

2. Utemeljitev

2.1 CCMI spodbuja koordinacijo in skladnost ukrepov Skupnosti v zvezi s poglavitnimi spremembami v industriji v okviru razširjene Evrope ter se zavzema za ravnovesje med potrebo po družbeno sprejemljivih spremembah in ohranjanjem konkurenčne prednosti evropske industrije.

2.2 Pred kratkim so se začeli pojavljati dokazi o rasti sektorja velikih maloprodajnih podjetij in njenem učinku na družbo. V tem mnenju bodo v kontekstu lizbonske strategije in njenih ciljev o konkurenčnosti, rasti ter več in boljših delovnih mestih opredeljena specifična področja v celotni dobavni verigi vse do potrošnikov, na katerih so potrebni intervencije ali mehanizmi EU.

2.3 EESO je za pripravo mnenja naročil študijo, katere rezultat bi bila opredelitev velikih maloprodajnih podjetij (glej prilogo 1, študija London Economics). Vendar so, kot je zapisano v študiji, parametri vsakega poskusa opredelitve dali različne rezultate. Zaradi številnih trgovcev na drobno, ki presegajo opredelitev MSP, in pomanjkanja statističnih podatkov zlasti v novih državah članicah so bile za namene tega mnenja uporabljene „zbirne opredelitve“. Velika maloprodajna podjetja so podjetja z več kot 5-odstotnim tržnim deležem ali prometom, višjim od 200 milijonov EUR, ki imajo 250 ali več zaposlenih. Koristna je tudi analiza petih največjih podjetij na vsakem trgu ter ugotovitev, ali gre za zasebni ali javni poslovni model.

2.4 Študija je osredotočena na živilski in oblačilni sektor osmih evropskih držav – Združenega kraljestva, Francije, Nemčije, Španije, Italije, Romunije, Poljske in Češke. Koncentracija velikih maloprodajnih podjetij je očitna tudi v drugih sektorjih, kot so prodaja tehničnega in gradbenega materiala za dom, elektronika, prosti čas in kultura, ki pa v tem poročilu niso obravnavani. Analiza v tem mnenju temelji na statističnih podatkih (3). Različni sektorji na dobavni verigi, vključno z delodajalci in potrošniki, so opravili številne dodatne študije, na katere se sklicujemo v mnenju, da bi prikazali težave pri pridobivanju stvarnih dokazov in obseg že opravljenih raziskav (4).

2.5 Velika maloprodajna podjetja v EU zaradi pestrosti svoje ponudbe privlačijo več strank. Po podatkih iz leta 2005 imajo Carrefour (Francija), Metro Group (Nemčija), Tesco (Združeno kraljestvo) in Rewe (Nemčija) največje tržne deleže v Zahodni, Srednji in Vzhodni Evropi. Leta 2005 je bilo več kot 70 % trga živil v Nemčiji, Franciji, na Irskem in Švedskem v rokah petih največjih maloprodajnih podjetij.

2.6 Številna velika maloprodajna podjetja, vključno z zadrugami in maloprodajnimi podjetji, ki temeljijo na modelu socialne ekonomije, so začela kot MSP, zato bi se lahko iz njihove izjemne rasti marsičesa naučili. Vsa so na področju konkurenčnosti, zaposlovanja in rasti znatno prispevala k lizbonski strategiji. Velika maloprodajna podjetja podpirata močna in pogosto zgoščena trgovina na debelo in predelovalni sektor. Pritisk prevladujočih dobaviteljev vpliva na marže trgovcev na drobno ter konkurenčnost malih in srednje velikih dobaviteljev. Pričakuje se, da bodo ugotovitve študije Evropske komisije o maloprodajnem trgu na voljo v prihodnjih nekaj letih. Generalna direktorata za notranji trg in podjetništvo se bosta osredotočala na dolžino dobavne verige in število udeležencev v njej ter na splošno na porazdelitev dobička v trgovini na drobno.

2.7 Rast in spremembe v trgovini na drobno, kot je pojav specializiranih trgovin v oblačilnem sektorju, močno vplivajo na podjetja, med drugim tudi na MSP, zasebnike, delavce, dobavitelje in potrošnike. Mnenje na lastno pobudo posvetovalne komisije CCMI obravnava objektivne podatke o razvoju sektorja velikih maloprodajnih podjetij v zadnjih petih letih, pri čemer je osredotočeno na velika evropska maloprodajna podjetja, zlasti v živilskem (prehrambenem) in oblačilnem sektorju.

2.8 Pregled trenutnih razmer v živilskem in oblačilnem sektorju:

— Maloprodaja hrane je leta 2006 znašala 754 milijard EUR (5) in je v primerjavi z letom 2003 realno narasla za 3,4 %. Ugotovimo lahko, da Francija, Združeno kraljestvo in Nemčija prispevajo več kot 65 % skupne prodaje, Italija, Španija in Poljska pa prispevajo 30 %. Romunija, Madžarska in Češka skupaj prispevajo manj kot 5 %.

— Težje je pridobiti podatke o oblačilnem sektorju. Trgovina na drobno je leta 2006 znašala 120 milijard EUR in je v primerjavi z letom 2003 realno narasla za 2,5 %. Skoraj ves promet je bil zabeležen v Združenem kraljestvu, Nemčiji, Franciji in Italiji, kar pa si je mogoče razlagati z omejeno razpoložljivostjo podatkov v novih državah članicah.

— Trgovci na drobno z največjim prometom na nacionalni ravni so dejavni v prehrambenem sektorju. Največje podjetje Tesco znatno prednjači pred tekmeci, saj je njegov promet leta 2006 znašal 10 milijard EUR več kot promet drugouvrščenega podjetja Carrefour.

— Na skupni lestvici prehrambenih in oblačilnih maloprodajnih podjetij je največje oblačilno podjetje (Marks and Spencer) šele na 25. mestu.

— Številna velika maloprodajna podjetja, ki so opredeljena kot špecerije, prodajajo tudi oblačila, tekstil in električne naprave, zato ne moremo reči, da imajo promet samo s hrano.

— Promet velikih maloprodajnih podjetij v prehrambenem sektorju Italije in Španije je od leta 2003 narasel za več kot 25 %. Tudi velika maloprodajna podjetja na Češkem in v Romuniji so beležila znatno rast (četudi je bil izhodiščni položaj Romunije izjemno nizek).

— V oblačilnem sektorju so velika maloprodajna podjetja prisotna samo na treh od devetih analiziranih trgov. V Nemčiji in Združenem kraljestvu so beležila konstantno rast prometa (5 oz. 3 %). Edino veliko maloprodajno podjetje v Italiji (Benetton Group) pa je od leta 2003 do leta 2006 beležilo realni upad prometa (6).

2.9 Svetovni prehrambeni sektor in sektor pijač (špecerija) trenutno doživljata najhitrejšo rast osnovnih stroškov (podražitev surovin), kar jo pomni več generacij. Zaradi večje svetovne blaginje, slabih letin in vladnih ciljev za uporabo biogoriv vedno znova naraščajo zlasti cene žit ter s tem cene osnovnih živil in živalske krme, kar vpliva na potrošnike.

2.10 Danes je tipična košarica proizvodov bistveno dražja kot v preteklih letih in se med državami članicami močno razlikuje. Nedavna podražitev surovin bi lahko izničila dobiček dobaviteljev. Pri trgovcih na drobno, katerih stopnje dobička so še nižje, se podražitve na blagajni kažejo v podatkih finančnega ministrstva o inflaciji, kar zelo hitro privede do pogajanj o plačah z delavci. Rast potrošniških cen in nedavna podražitev nafte vplivata na celotno dobavno verigo in potrošnike ter sta trenutno zaskrbljujoč scenarij za vse udeležene.

2.11 Potrošniki lahko zaradi močne konkurence prosto izbirajo med trgovci na drobno, ti pa si na vso moč prizadevajo povečati učinkovitost in ekonomije obsega. Številni dobavitelji so se razširili skupaj z razvojem posameznih trgovcev na drobno, iz njihovih strategij pa se je mogoče marsikaj naučiti.

Sama dobavna veriga je tako v prehrambenem kot oblačilnem sektorju lahko zelo dolga, pri čemer vsi udeleženi, vključno z distribucijskimi podjetji, obrati za pakiranje, sekundarnimi proizvajalci, predelovalnimi podjetji in trgovci na debelo, v celotni verigi dodajajo svoje dobičke.

2.12 Oblačilni sektor po celotni Evropi kaže relativno cenovno stabilnost, kar je zlasti rezultat počasne rasti gospodarstva EU zaradi spremenjenih potrošniških navad, liberalizacije mednarodne trgovine, okrepitve položaja Kitajske kot vodilne proizvajalke oblačil ter rastoče vrednosti evropskih valut. Poleg tega se spreminja tudi tržna dinamika, ker tradicionalni špecerijski supermarketi širijo svojo neprehrambeno ponudbo in ker zlasti oblačilne in manjše specializirane trgovine nadomeščajo verige, kot sta Zara in H&M (7).

2.13 Razvoj razlike med indeksi cen ne odraža nujno razvoja razpona cen, torej razlike v višini cen (8). Poleg tega je potrebna previdnost pri oblikovanju zaključkov na podlagi te analize. Razlike v razvoju cen ne odražajo nujno sprememb stopenj dobička proizvajalcev in trgovcev na drobno. Na cene namreč vplivajo številne druge spremenljivke, npr. spremembe DDV (9), plač in uvoznih cen ter tehnične izboljšave bi lahko povzročile padec ali rast potrošniških cen, ki ne bi bila povezana s cenami proizvajalcev.

2.14 Evropski trgovci na drobno so enotnega mnenja, da je doseganje trajnostne potrošnje in proizvodnje ključni izziv prihodnosti. Trgovci na drobno se vsak dan srečujejo s spreminjajočim povpraševanjem potrošnikov, nenehno rastočimi potrebami po ustreznih in natančnih informacijah, hitrim uvajanjem novih ekoloških izdelkov in okolju vse prijaznejšimi procesi v dobavni verigi. V okviru tega evropski trgovci na drobno sami predlagajo akcijski program za trajnostno potrošnjo in okoljski akcijski program trgovine na drobno ter tesno sodelujejo z Evropsko komisijo pri uresničevanju ciljev EU glede podnebnih sprememb do leta 2020.

3. Področja, ki jih je treba spremljati

3.1 Za odpravo pomislekov civilne družbe, ki so navedeni v nadaljevanju, bi morala prihodnja razprava o možnih mehanizmih temeljiti na jasnih in preglednih postopkih poročanja o slabih praksah ter na vsak način na dokazih, s katerimi bi morale biti podprte pritožbe. To velja za vse udeležene.

3.2 Države članice morajo zagotoviti raven konkurenčnosti, ki bo omogočala ustrezen razvoj vseh vrst trgovine, in s tem ustvariti koristi za potrošnike v obliki nižjih cen in raznolike ponudbe.

3.3 V predpisih na nacionalni ravni, ki spodbujajo pravične trgovinske prakse, se lahko upoštevajo lokalne socialne preference, kot so odpiralni čas in vprašanja v zvezi z delom, zato je treba prostovoljne kodekse ravnanja, ki jih predlaga EESO, oblikovati in izvajati na ravni držav članic, zlasti zato ker je trgovina na drobno dejavna še posebej na lokalnem trgu.

3.4 V interesu boljše ureditve (10) so bile na ravni EU opravljene reforme za spodbujanje konkurence in odstranitev omejevalne zakonodaje, zato EESO priporoča samoregulacijo sektorja. Kodeks ravnanja, ki bi ga oblikovali trgovci na drobno na nacionalni ravni, bi lahko bil razumljen kot tajni dogovor med njimi in zato kot protikonkurenčen. Vendar morajo biti ukrepi javne politike usmerjeni v spremljanje teh kodeksov, saj se na tak način izboljšata transparentnost in skrbnost trgovcev na drobno in dobaviteljev, kar dolgoročno koristi potrošnikom.

3.5 Metode trgovcev na drobno in dobavne verige so pogosto tarča kritikov, zato EESO predlaga pogodbe in kodeks ravnanja na ravni držav članic (glej priporočila in sklepe), da bi se na kritiko odzvali z izboljšanjem preglednosti procesa, pri čemer bi zaščitili trgovce na drobno in dobavitelje ter po potrebi omogočili uporabo posrednika.

3.6 Politika konkurence in drugi regulativni ukrepi, ki vplivajo na maloprodajni sektor, dopolnjujejo trgovinsko politiko. Videti je, da je eden največjih izzivov politike najti srednjo pot med dopuščanjem, da trgovci na drobno pri nabavi in poslovanju izkoristijo prednosti ekonomije obsega, ter preprečevanjem zlorabljanja njihove tržne moči.

3.7 Uvoz je še eno od področij, ki jih je treba pregledati, na katerem bi lahko uporabili kodeks ravnanja. Danes ima uvoz v prehrambenem in oblačilnem sektorju pomembno vlogo pri porazdelitvi tržnih sil. Delež uvožene hrane je na splošno višji v zahodnih državah, v državah Vzhodne Evrope pa hitro narašča.

3.8 Zahodne države imajo močan prodor uvoza v oblačilnem sektorju (11). Njegov delež pogosto znaša več kot 100 %. Razlog za to je vrednost celotnega izvoza, ki je višja od vrednosti celotne proizvodnje, kar pomeni, da je določeno blago uvoženo in nato ponovno izvoženo na druge trge.

4. Zaposleni v trgovini na drobno

4.1 Maloprodajni sektor je ključnega pomena za lizbonsko strategijo, glede na število ljudi, ki so zaposleni v njem. GD za zaposlovanje trenutno opravlja raziskovalno študijo, s katero želi opredeliti nove sposobnosti in znanja, prihodnje potrebe po njih ter zaposlovanje v maloprodajnem in trgovinskem sektorju do leta 2020. Podobna študija poteka v tekstilnem in oblačilnem sektorju ter sektorju usnjenih izdelkov. Študiji sta del projekta, ki obsega 16 gospodarskih sektorjev, vsi pa uporabljajo skupno metodologijo predvidevanja, s katero želijo na podlagi analize scenarijev opredeliti prihodnje sposobnosti in znanja ter razvoj zaposlovanja.

4.2 Po podatkih iz študije London Economics je v Združenem kraljestvu zaposlenih 1,2 milijona ljudi v velikih maloprodajnih podjetjih prehrambenega sektorja. V drugih državah je v tej panogi zaposlenih veliko manj ljudi, vendar velika maloprodajna podjetja v zahodnoevropskih državah na splošno zaposlujejo več delavcev kot v vzhodnoevropskih državah. Število zaposlenih se je od leta 2003 povečalo v vseh državah razen v Franciji in na Češkem, kjer je število zaposlenih ostalo konstantno.

4.3 Delež zaposlenih v velikih maloprodajnih podjetjih se med evropskimi državami močno razlikuje. V Združenem kraljestvu in Nemčiji velika maloprodajna podjetja zaposlujejo 75 % oz. 60 % vseh delavcev v trgovinah z živili in blagovnicah, medtem ko na Poljskem ta delež znaša okoli 20 %, v Romuniji pa manj kot 5 %.

4.4 Na splošno je v Evropi delež žensk, zaposlenih v trgovini na debelo in trgovini na drobno, višji od deleža žensk v aktivnem prebivalstvu, vendar je ta razlika veliko večja v 10 novih državah članicah kot v državah EU-15. Edina izjema je Francija, kjer je v primerjavi s celotnim gospodarstvom v trgovini na debelo in trgovini na drobno zaposlen manjši delež žensk.

4.5 Med državami članicami obstajajo zanimive razlike v številu zaposlenih glede na starost. V Združenem kraljestvu je na primer delež mladih zaposlenih (mlajših od 25 let) veliko višji kot v kateri koli drugi državi, delež zaposlenih, starejših od 65 let, pa je prav tako višji (čeprav je še vedno zelo majhen). V Italiji, na Češkem in Madžarskem je število mladih zaposlenih nižje, zato pa je višji delež zaposlenih, starih od 25 do 49 let.

4.6 Delež dela s skrajšanim delovnim časom je v trgovini na debelo in trgovini na drobno večji kot v celotnem evropskem gospodarstvu, vendar obstajajo velike razlike med posameznimi državami ter med državami EU-15 in 10 novimi državami članicami.

V Bruslju, 3. decembra 2008 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI Generalni sekretar Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Martin WESTLAKE

(1) The evolution of the high-volume retail sector in Europe over the past 5 years (Razvoj evropskega sektorja velikih maloprodajnih podjetij v zadnjih petih letih), EESO, CCMI; avtor: London Economics: http://www.eesc.europa.eu/sections/ccmi/externalstudies/documents/HVR_Final_Report_revised_with_annex.doc.

(2) Raziskava komisije Združenega kraljestva za konkurenco o trgu živil:

http://www.competition-commission.org.uk/inquiries/ref2006/grocery/index.htm. Končna različica naj bi bila objavljena v drugi polovici leta 2008.

[2] Raziskava avstrijskega zveznega organa za konkurenco o kupni moči supermarketov: http://www.bwb.gv.at/BWB/English/groceries_sector_inquiry.htm.

(3) Glej opombo 1.

(4) I) Impact of Textiles and Clothing Sectors Liberalisation on Prices (Vpliv liberalizacije tekstilnega in oblačilnega sektorja na cene), Institut für Weltwirtschaft, Kiel, Nemčija. Evropska komisija, GD za trgovino. Končno poročilo z dne 18. aprila 2007: http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2007/june/tradoc_134778.pdf.

II) Business relations in the EU Clothing Chain: from industry to retail and distribution (Poslovni odnosi v oblačilnem sektorju EU: od proizvodnje do maloprodaje in distribucije). Univerza Bocconi, ESSEC Business School, Baker McKenzie. Končno poročilo, oktober 2007: http://ec.europa.eu/enterprise/textile/documents/clothing_study_oct_2007.pdf.

(5) V zneske o skupni prodaji je vključena spletna prodaja v trgovini na drobno, ki v tem mnenju ni obravnavana ločeno, saj kljub povečanju prometa v Združenem kraljestvu še vedno znaša le 1–2 % prodaje hrane.

(6) Vmesno poročilo London Economics: The Evolution of the High Volume Retail Sector in Europe over the past 5 years (Razvoj evropskega sektorja velikih maloprodajnih podjetij v zadnjih petih letih), februar 2008.

(7) Univerza Bocconi: Business relations in the EU Clothing Chain (Poslovni odnosi v oblačilnem sektorju EU), Končno poročilo, oktober 2007: http://ec.europa.eu/enterprise/textile/documents/clothing_study_oct_2007.pdf.

(8) Če so cene proizvajalcev na primer 100, potrošniške cene pa 200, to ne pomeni, da bo ob 10-odstotnem zvišanju obeh cen marža ostala konstantna. Zaradi različne višine cen bi marža s 100 (200–100) narasla na 110 (220–110).

(9) „Dejansko se merijo potrošniške cene, v katere so na primer vključeni davki na promet, kot je DDV, in ki odražajo cene posezonskih razprodaj.“ V: Harmonized Indices of Consumer Prices (HICPs) A Short Guide for Users (Usklajeni indeksi potrošniških cen, kratek vodnik za uporabnike), Eurostat, marec 2004.

(10) http://ec.europa.eu/governance/better_regulation/index_en.htm

(11) Opredelitev oblačilnega sektorja obsega vse proizvode v okviru proizvodnje oblačil, obdelave in barvanja krznenih izdelkov.