[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 14.11.2006

COM(2006) 691 konč.

DELOVNI DOKUMENT KOMISIJE

Merjenje administrativnih stroškov in zmanjšanje administrativnih obremenitev v Evropski uniji

{COM(2006) 689 konč.}{COM(2006) 690 konč.}

DELOVNI DOKUMENT KOMISIJE

Merjenje administrativnih stroškov in zmanjšanje administrativnih obremenitev v Evropski uniji

1. UVOD

Evropska komisija je predlagala ambiciozno strategijo za merjenje administrativnih stroškov in zmanjšanje administrativnih obremenitev v EU, ki vključuje sprejetje skupnega cilja EU za srednjeročno skupno zmanjšanje teh obremenitev za 25 %. To poudarja zavezanost Komisije bolje oblikovanim predpisom, ki so del strategije za rast in delovna mesta.

Ta delovni dokument je priložen strateškemu pregledu bolje oblikovanih predpisov v EU in zagotavlja podrobno predstavitev temeljev vseevropske strategije za merjenje administrativnih stroškov in zmanjšanje administrativnih obremenitev, ki so predlagani v strateškem pregledu. Ti temelji so bili oblikovani na podlagi pilotne študije o merjenju administrativnih obremenitev, ki je bila izvedena poleti 2006, in so povzeti spodaj[1]. Cilj tega dokumenta je spodbuditi široko razpravo s Svetom, Evropskim parlamentom, državami članicami in interesnimi skupinami o najboljšem načinu za zmanjšanje administrativnih obremenitev v EU. Na podlagi te razprave bo Komisija do spomladanskega zasedanja Evropskega sveta predstavila predlog akcijskega programa EU o zmanjšanju administrativnih obremenitev, in sicer januarja 2007. Zato je ta dokument prvi del odgovora Komisije na sklepe Evropskega sveta iz junija 2006, v katerih je Komisijo pozval, naj do začetka leta 2007 oblikuje ustrezne predloge za zmanjšanje administrativnih obremenitev.

1.1. Administrativni stroški in poslovno okolje EU

Velik del zakonodaje ES je bil sprejet za odpravljanje tržnih nepopolnosti in zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev na ravni Skupnosti. To jamstvo se pogosto lahko zagotovi le z obveznostjo zagotavljanja informacij in poročanja o izvajanju zakonskih določb. Kljub temu so nekateri postopki, ki se izvajajo, postali nepotrebno dolgotrajni, preveč zapleteni ali neuporabni.

Nepotrebni in nesorazmerni administrativni stroški resno ovirajo gospodarsko dejavnost. So tudi pomembna ovira poslovni dejavnosti in so pri posvetovanjih o poenostavitvi pogosto določeni kot prednostna naloga. Komisija se je zavezala, da bo čim bolj zmanjšala te nepotrebne obremenitve.

Administrativni stroški so pomembni, ker morajo podjetja v EU porabiti veliko časa za izpolnjevanje obrazcev in poročanje o veliko različnih zadevah. Z zmanjšanjem nepotrebnih zahtev za poročanje lahko zaposleni v podjetju več časa namenijo osnovnim poslovnim dejavnostim, kar lahko zmanjša proizvodne stroške in omogoči uresničevanje dodatnih naložb in inovacijskih dejavnosti, ki bi posledično morale izboljšati produktivnost in splošno konkurenčnost.

Do zdaj so administrativne stroške merile le štiri države članice. Vseeno ocena na podlagi ekstrapolacije nizozemskih podatkov kaže, da lahko administrativni stroški v EU dosežejo približno 3,5 % BDP.

Administrativni stroški po državah članicah |

Leta 2004 je CPB, nizozemski urad za ekonomsko-politične analize, ocenil, da bi zmanjšanje administrativnih obremenitev za 25 % postopoma povzročilo povečanje BDP EU za 1,6 %.

Nedavno delo služb Komisije[2] na podlagi ocen CPB kaže, da lahko zmanjšanje administrativnih stroškov za 25 % povzroči znatno povečanje na ravni BDP, in sicer do 1,5 % ali približno 150 milijard EUR[3].

Grafikon: Vplivi 25-odstotnega zmanjšanja administrativnih stroškov na BDP do leta 2025

Razpredelnica |

Zmanjšanje administrativnih stroškov in povečanje BDP po državah članicah (spremembe v % glede na izhodiščni BDP za leto 2025) |

1.2. Opredelitev administrativnih stroškov

Administrativni stroški so stroški podjetij, prostovoljnega sektorja, javnih organov in državljanov, ki nastanejo zaradi izpolnjevanja pravnih obveznosti zagotavljanja informacij o svojih dejavnostih (ali proizvodnji) javnim organom ali zasebnim strankam. Razlikujejo se od stroškov usklajevanja, ki izhajajo iz splošnih zahtev zakonodaje, kot so stroški zaradi razvoja novih proizvodov ali postopkov, ki so v skladu z novimi socialnimi in okoljskimi standardi. Zato so ukrepi za zmanjšanje administrativnih stroškov omejeni na poenostavljanje zahtev po informacijah in ne vplivajo na osnovno obliko temeljne zakonodaje. To pomeni, da se ukrepi poenostavljanja za zmanjšanje administrativnih stroškov razvijajo lažje kot ukrepi, usmerjeni k spreminjanju značilnosti ali področja uporabe temeljne zakonodaje. Zaradi njihovih značilnosti in ob upoštevanju izkušenj držav članic, ki so razvile programe za zmanjšanje administrativnih stroškov, bi moralo biti sprejetje in izvajanje teh ukrepov za zmanjšanje sorazmerno enostavno. Takšni ukrepi se zato bistveno razlikujejo od pobud za deregulacijo.

Administrativne zahteve lahko dodatno razčlenimo na obveznosti obveščanja. To lahko najbolje pojasnimo tako: del zakonodaje lahko vključuje zahteve za posredovanje informacij (tj. redno posredovanje certifikata o skladnosti javnemu organu). Vsaka posamezna zahteva v zakonodaji je opredeljena kot obveznost obveščanja.

Pomembno je razlikovati med informacijami, ki bi jih podjetja zbirala tudi ob odsotnosti zakonodaje, in informacijami, ki se brez pravnih določb ne bi zbirale. Pri prvih govorimo o administrativnih stroških, pri zadnjih o administrativnih obremenitvah. Cilj strategije Komisije za bolje oblikovane predpise je merjenje administrativnih stroškov in zmanjšanje administrativnih obremenitev.

1.3. Razčlenitev administrativnih stroškov v Evropski uniji

Le tri osnovna merjenja, ki so jih izvedle države članice, omogočajo razčlenitev stroškov na kategorije A, B in C, kot je opredeljeno spodaj. Podatki iz merjenj na Nizozemskem in Danskem[4] kažejo, da manjši del stroškov izhaja iz ukrepov za prenos in izvajanje, precejšnji del stroškov pa je povezan z nacionalnimi in mednarodnimi obveznostmi. Podatki za Združeno kraljestvo še niso v celoti na voljo, vendar bodo kmalu objavljeni; vseeno se zdi, da podatki, posredovani Komisiji za lažje poskusno izvajanje, poudarjajo pomen nacionalnih obveznosti. Očitno je, da znatni stroški nastajajo na nacionalni ravni, kar poleg prizadevanja Komisije zahteva močno nacionalno zavezanost, da bi izboljšali poslovno ozračje.

Razčlenitev administrativnih stroškov na Danskem in Nizozemskem |

Delež administrativnih stroškov glede na izvor zakonodaje | DK | NL |

Kategorija A: izhaja neposredno iz mednarodnega prava[5] | 28 % | 43 % |

Kategorija B: mednarodni izvor, ampak izvajanje na nacionalni ravni | 15 % | 13 % |

Kategorija C: nacionalni izvor | 57 % | 44 % |

Vir: Osnovno merjenje na Danskem in Nizozemskem.

Med obravnavanimi državami članicami dejansko obstajajo znatne razlike, ki jih verjetno povzročajo razlike med metodologijami, uporabljenimi za merjenje, in tudi sektorske razlike v nacionalnih gospodarstvih, različne pravne tradicije in različne administrativne kulture[6]. Kljub temu so ti podatki pomembni, ker opredeljujejo izvor stroškov in s tem določajo, kje se lahko uvedejo ukrepi za poenostavljanje. Jasno je, da bo skupni cilj EU, ki ga je predlagala Komisija, zahteval delovanje na ravni EU in na nacionalni ravni. Le skupno prizadevanje bo znatno izboljšalo poslovno okolje v EU.

Primerjava administrativnih stroškov je težavna tudi, ker se deli zakonodaje med državami članicami razlikujejo. Za izboljšanje primerljivosti je učinkoviteje obravnavati le obveznosti obveščanja in ne celotnih delov zakonodaje. Zato so obveznosti obveščanja temelji za kakršen koli program za zmanjšanje administrativnih stroškov.

Pri določanju izvora predpisov je bistveno, da lahko natančno ugotovimo, ali ukrep prenaša obveznost, določeno na višji ravni, in ali je organ za prenos tej „izvirni“ obveznosti kaj dodal (prevelika natančnost ali „gold-plating“). To je pomembno, ker je treba iz političnih in praktičnih razlogov jasno vzpostaviti odgovornost. „Notranji“ in „preneseni“ ukrepi zahtevajo različno obravnavo: ko je organ „ustvaril“ ali dodal obveznost, jo lahko svobodno omeji ali odpravi; ko strogo prenaša obveznost, pa za takšno delovanje običajno potrebuje kolektivno odločitev.

Prenos je običajno enostaven zaradi navzkrižnih sklicevanj ali uvodnih izjav na začetku dokumenta. Administrativni stroški izhajajo zlasti iz štirih virov: mednarodno pravo, pravo ES, nacionalno pravo in podnacionalno (regionalno) pravo. Mednarodno pravo je treba vedno prenesti. Da bi podpisnice lahko izvajale mednarodno pogodbo, morajo zagotoviti, da se določbam te pogodbe dodeli status (domačega) prava, tj. prenesenega v njihov pravni red. V nasprotju s tem se del prava ES uporablja neposredno (uredbe), drugega pa je treba prenesti (direktive)[7]. Zato nekateri ukrepi ES in nacionalni ukrepi prenašajo mednarodne obveznosti (Svetovna trgovinska organizacija, kjotski protokol itd.), medtem ko nekateri nacionalni in podnacionalni ukrepi prenašajo pravo ES.

Določiti obseg prevelike natančnosti (gold-plating) je precej enostavno, ko je obveznost, ki jo uvaja mednarodna pogodba ali dokument ES, jasna, natančna in brezpogojna. Organ za prenos mora biti odgovoren le za svoj dodatek k tej obveznosti. Če ti pogoji niso izpolnjeni, je potrebna strokovna ocena.

2. MERJENJE ADMINISTRATIVNIH STROšKOV: DOSEDANJE IZKUšNJE

2.1. Nacionalna merjenja in model standardnih stroškov

Pomembno je, da se državam članicam, ki so bile začetnice merjenja, prizna pomen njihovega dela in da se upoštevajo izkušnje, pridobljene ob načrtovanju akcijskega programa EU. Na podlagi prizadevanj nizozemskega ministrstva za finance na področju merjenja administrativnih stroškov se je razvil model standardnih stroškov. Model standardnih stroškov se je razvil, da bi zagotovil poenostavljeno in dosledno metodo za merjenje ter posledično zmanjšal vpliv poslovnih predpisov.

Glavna prednost modela standardnih stroškov je visoka raven natančnosti, ki jo zagotavlja pri merjenju administrativnih stroškov na primer z ocenjevanjem posameznih dejavnosti. Metodologija modela standardnih stroškov omogoča zagotavljanje standardiziranih podatkov o stroških za sredstva, ki so jih uporabila podjetja, da bi delovala v skladu s posebnimi zakoni in izvršnimi odredbami. V praksi skuša model standardnih stroškov ugotoviti, katere so tiste obveznosti obveščanja, vključene v uredbe, ki od podjetij zahtevajo, da dajo informacije na voljo javnim organom ali tretjim strankam. Te obveznosti obveščanja je mogoče, čeprav pogosto težavno, dodatno razčleniti na t. i. zahteve po podatkih. Da bi se izpolnile zahtevane obveznosti obveščanja ali zagotovile zahtevane informacije, morajo zadevna podjetja običajno izvajati dodatne administrativne dejavnosti. Stroški teh dodatnih dejavnosti lahko izhajajo iz notranje porabe sredstev (v smislu delovnega časa zaposlenih oseb) ali zunanje porabe sredstev (npr. honorarji za zunanje strokovnjake, stroški zunanjega izvajanja). Na Nizozemskem se je leta 2003 ta metodologija uporabljala za izvajanje celotnega osnovnega merjenja.

Metodologijo modela standardnih stroškov je prevzelo več držav, zaradi česar se je razvilo omrežje članic (držav), ki nameravajo uporabljati to metodologijo za merjenje svojih administrativnih stroškov ali ki sodelujejo kot opazovalke. V omrežju zdaj sodeluje sedemnajst[8] od petindvajsetih držav EU, štiri (Združeno kraljestvo, Nizozemska, Češka in Danska) pa so dokončale celotno merjenje svoje zakonodaje in so lahko opredelile izvor (nacionalni in mednarodni) svojih pravnih zahtev po informacijah. Več držav je določilo ambiciozne cilje za zmanjšanje. Nedavno sta podoben postopek začeli Avstrija in Nemčija. V ostalih članicah omrežja modela standardnih stroškov, ki še niso izvedle celotnega osnovnega merjenja, je uporaba metodologije sprožila več pobud na različnih političnih področjih. Pomembno je poudariti, da je osnovni pristop v zadevnih državah članicah zelo podoben, vendar so kljub temu med državami članicami velike razlike glede podrobne uporabe modela standardnih stroškov, kar otežuje primerjanje.

2.2. Model EU

Evropski svet je 23. marca 2005 zaprosil „Komisijo in Svet, da proučita skupno metodologijo za merjenje administrativne obremenitve, da bi do konca leta 2005 dosegli dogovor“. Sporočilo Komisije o bolje oblikovanih predpisih za rast in delovna mesta z dne 16. marca 2005 je kot priloženi delovni dokument osebja vključevalo natančen načrt možnega evropskega modela neto administrativnih stroškov, ki temelji na modelu standardnih stroškov[9].

Komisija je v delovnem dokumentu osebja zlasti ocenila prednosti razvoja skupnega pristopa za merjenje administrativnih stroškov, da bi odpravili razlike med načini uporabe modela standardnih stroškov. Pričakovane koristi takšnega skupnega pristopa so:

- pojasnitev mogočih razlik med postopki, sprejetimi na ravni EU in držav članic;

- lažja primerjava med državami in političnimi področji, primerjalna analiza in razvoj najboljših praks;

- ekonomija obsega na področju zbiranja in potrjevanja podatkov.

Načrt evropskega modela neto administrativnih stroškov se je spremenil in izboljšal v pilotni fazi od aprila do septembra 2005. Cilj pilotne faze je bil preskušanje načinov ocenjevanja administrativnih stroškov, ki izhajajo iz zakonodaje ES, na podlagi česar je Komisija predstavila spremenjeno metodologijo, imenovano tudi „model standardnih stroškov EU“[10]. Komisija je sestavila seznam mogočih izboljšav modela standardnih stroškov EU, vendar je obenem pojasnila, da takšna optimizacija ni pogoj za njegovo uporabo. Smernicam za oceno učinka z dne 15. marca 2006[11] je bil priložen operativni priročnik, ki je bil preveden v vse uradne jezike EU za lažje zbliževanje metodologij. Model standardnih stroškov EU se je uporabil v več že objavljenih ali tekočih ocenah učinka[12].

2.3. Primerjava med modeloma

Večina pomembnih metodoloških značilnosti, ki jih je predlagala Komisija, je zelo podobna prototipnemu modelu standardnih stroškov, ki je bil prvotno razvit na Nizozemskem[13]. Na primer, Komisija predlaga uporabo enake temeljne enačbe, enakih stroškovnih parametrov (npr. notranje/zunanje pristojbine, strošek opreme in dobave) in enake formule za izražanje pogostosti administrativnih dejavnosti ter enak pristop k presoji delovanja „povprečno uspešnega subjekta“[14].

Vseeno skupna metodologija EU izraža tudi več posebnosti, ki jih zdaj vključujejo le nekatere nacionalne različice modela standardnih stroškov. Te razlike zadevajo obseg subjektov, za katere veljajo obveznosti obveščanja (vključno z državljani in prostovoljnim sektorjem)[15], vprašanje, ali naj bodo vključene informacije, ki se zagotavljajo zasebnim strankam[16], in ali se presoja o znatnih enkratnih stroških ter kako določiti prag za izključevanje obveznosti obveščanja[17]. Da bi olajšali kodiranje in pridobivanje informacij, model standardnih stroškov EU zagotavlja tipologije obveznosti obveščanja in zahtevanih ukrepov[18]. Kar je morda še bolj pomembno, njegovo poročilo omogoča povezavo ukrepov za prenos z izvirnim dokumentom[19] in pojasni preveliko natančnost (gold-plating)[20]. Končno, ko se model standardnih stroškov EU uporablja za (predhodno) oceno učinka, sledi pristopu „neto stroškov“, v katerem neto stroški pomenijo stroške, ki jih povzroča predlagani ukrep, od katerih se odštejejo tisti, ki jih ukrep na ravni EU in/ali nacionalni ravni odpravlja. Zadnja značilnost, zasnovana za predhodno analizo, kot takšna ni primerna za merjenje stroškov veljavne zakonodaje.

3. RAZVOJ VSEEVROPSKEGA MERJENJA ADMINISTRATIVNIH STROšKOV

3.1. Določitev obveznosti obveščanja

Glavna ugotovitev pilotnega projekta je, da mora biti določitev posebnih obveznosti obveščanja podlaga za program merjenja. Čeprav se število obveznosti obveščanja med državami članicami znatno razlikuje[21], jih je lažje primerjati kot celotne dele zakonodaje, ki se med državami članicami razlikujejo. To zahteva jasno razvrstitev takšnih obveznosti sporočanja v temeljnih dokumentih ter poznejših izvedbenih predpisih na ravni EU in nacionalni ravni. To je nujno za količinsko merjenje, vzpostavitev ustreznih ciljev za zmanjšanje (splošno izhodišče glede na politična področja, države članice, nacionalne/regionalne organe) in dodelitev odgovornosti, kot na primer, kdo mora ukrepati, da se zmanjšajo stroški.

Izvajanje vseevropskega merjenja vključuje več metodoloških izzivov. Prvič, uporaba metodologije zahteva natančno oblikovanje seznama vseh glavnih obveznosti obveščanja, ki so zakonsko predpisane z zakonodajnim dokumentom. Drugič, očitno je, da bo za izvajanje vseevropskega merjenja potrebno nekaj usklajevanja in določitev obveznosti obveščanja, ki se bodo merile.

3.2. Minimalne zahteve za usklajevanje

Ker so države članice, ki so že izvedle svoja osnovna merjenja, sprejele različico, ki je nekoliko drugačna od prvotnega nizozemskega modela standardnih stroškov, so primerjave sedanjih podatkov med državami težavne, zlasti če skušamo združiti rezultate in določiti izvor obveznosti obveščanja.

Za program merjenja, ki ga načrtuje EU, bo potrebna določena minimalna stopnja usklajevanja, da bi omogočili potrjevanje in primerjavo podatkov, dosegli pomembne rezultate na ravni EU in vzpostavili začasne cilje za zmanjšanje.

Rezultati pilotnega programa kažejo, da bo treba uskladiti naslednje parametre:

- razvrstitev obveznosti obveščanja glede na izvor;

- standardizirana razmerja stroškov (splošni stroški);

- vrsta zadevnih administrativnih dejavnosti in vpletenega prebivalstva (delitev števila sektorjev/podjetij);

- opredelitev „učinkovitega poslovanja“;

- zadevni subjekti (npr. gospodinjstva, podjetja, uprave itd.).

O takšnih metodoloških vprašanjih se morajo Komisija in države članice dogovoriti vnaprej. Na tej stopnji je za vsako od teh spremenljivk na voljo več možnosti, vendar bi bilo izvajanje primerno osnovati na opredelitvah parametrov iz modela standardnih stroškov EU. Kljub temu se za namene prvega izvajanja merjenja priporoča, da se področje uporabe omeji na podjetja[22], v skladu s strategijo za rast in delovna mesta, ker več vprašanj v zvezi s presojo stroškov, naloženih drugim skupinam, še vedno ostaja nerešenih.

3.3. Predlog za področje uporabe merjenja

Zaradi pomena evropske in nacionalne zakonodaje pri nastajanju administrativnih stroškov ter povezave med obema je jasno, da je treba v merjenje zajeti obe ravni. Razen tega je zaradi obsega postopka jasno, da morajo k programu prispevati tako Komisija kot države članice. V zvezi s področjem uporabe izvajanja merjenja v EU obstajajo tri različne možnosti. Cilj programa bi lahko bil določitev obveznosti obveščanja in merjenje administrativnih stroškov za[23]

- uredbe in direktive ES (vključno z obveznostmi obveščanja iz mednarodnega prava);

- uredbe in direktive ES ter nacionalne izvedbene ukrepe za prenos direktiv;

- stroške zahtev po informacijah iz vseh virov zakonodaje.

Ob upoštevanju podatkov, ki so na voljo državam, ki so merile stroške, se zdi zadnja možnost najprimernejša. Vseeno se iz praktičnih razlogov predlaga, da se v tem programu s projektom merjenja, ki ga usklajuje Komisija, izvajajo le merjenja za uredbe in direktive ES ter njihove nacionalne izvedbene ukrepe. Hkrati bi države članice izvajale le merjenja zahtev po informacijah iz nacionalne zakonodaje. To bi zagotovilo učinkovito porabo sredstev, ki so na voljo.

Pilotni projekt je pokazal tudi, da so stroški močno odvisni od omejenega števila obveznosti obveščanja. Glede na pilotni projekt se zdi, da je precej stroškov osredotočenih na omejeno število političnih področij. Podatki iz Združenega kraljestva, ki jih bo vlada Združenega kraljestva kmalu objavila, kažejo posebej visoko osredotočenost. To pomeni, da bi bilo vsaj pri prvem vseevropskem izvajanju merjenja razumno prednostno določiti in obravnavati tista področja za merjenje, ki so se v sedanjih nacionalnih izvajanjih merjenja in na podlagi drugih informacij izkazala kot najbolj obremenilna. Nacionalna merjenja in druge informacije izpostavljajo naslednja področja kot možne prednostne naloge. Na seznamu so ustrezni podatki iz Nizozemske, Danske in Češke, pa tudi podatki Združenega kraljestva, ki so bili Komisiji posredovani za poskusno izvajanje in jih bo vlada Združenega kraljestva kmalu objavila (glej Prilogo 2).

Tabele v Prilogah 3 in 4 so rezultat pilotnega projekta, ki obravnava podatke po državah in predlaga prednostna področja za zmanjšanje administrativnih obremenitev. Komisija bo svoja prednostna področja opredelila v akcijskem načrtu, ki bo objavljen januarja 2007.

Jasno je, da je morajo države članice in Komisija tesno sodelovati pri izvajanju osnovnih merjenj. Zato se predlaga, da Komisija oblikuje seznam obveznosti obveščanja, navedenih v zakonodaji ES. Ta seznam bo pozneje potrjen.

3.4. Organizacijska vprašanja

Komisija želi zgornji pristop izboljšati prek partnerstva z državami članicami na podlagi naročil storitev, podeljenih na javnem razpisu, ki se bo začel januarja 2007. K temu prizadevanju bodo prispevali rezultati drugih pobud, ki jih izvajajo službe Komisije na tem področju. Na primer, Komisija namerava izvesti več študij o merjenju administrativnih obremenitev v posebnih sektorjih. Na primer, v zvezi z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 se bo študija o merjenju administrativnih obremenitev, nastalih zaradi reforme SKP leta 2003, začela decembra 2006.

Zunanje službe bodo zlasti vzpostavile in vodile mednarodno skupino strokovnjakov, ki bo potrebno delo za Komisijo in države članice opravljala največ tri leta.

Bistvene naloge izvajalca bodo:

- pomagati Komisiji in uradno imenovanim predstavnikom nacionalnih vlad pri vzpostavljanju podlag za široko izvajanje merjenja administrativnih stroškov, ki izhajajo iz nacionalne zakonodaje in zakonodaje Skupnosti, na prednostnih področjih in na podlagi navedenih načel (ki bodo dodatno opredeljena v akcijskem programu);

- pomagati Komisiji pri razvoju več programov za zmanjšanje administrativnih obremenitev s predlogi ukrepov ter cilji na nacionalni ravni in ravni Skupnosti na podlagi najboljših praks in skupnih načel (glej poglavje IV).

Da bi Komisiji pomagala pri spremljanju dejavnosti izvajalca, nadzorovala napredek pri delu, opredelila prednostne naloge in potrjevala redna poročila izvajalca, se lahko ustanovi delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov služb Komisije in članov skupine nacionalnih strokovnjakov za oblikovanje predpisov na visoki ravni.

Delo ne bo vključevalo zakonodaje, ki jo je treba meriti po posameznih državah članicah in lahko zajema različna prednostna področja, kot ustreza nacionalnim razmeram.

Predvideva se tudi redna izmenjava mnenj s sedanjim omrežjem modela standardnih stroškov in njihov prispevek k reševanju metodoloških vprašanj, ki se lahko pojavijo. Razen tega so raziskave pokazale, da se lahko administrativne obremenitve, ki izhajajo iz izvajanja zakonodaje, med državami članicami znatno razlikujejo. Upoštevanje uspešnih primerov je eden od načinov za zmanjšanje teh obremenitev in Komisija bo skupaj z državami članicami ugotavljala in razširjala najboljše prakse na tem področju.

4. CILJI ZA ZMANJšANJE ADMINISTRATIVNIH OBREMENITEV

Za zmanjšanje administrativnih obremenitev v EU je nujna politična zavezanost na vseh ravneh. Sklenitev sporazuma o skupnih ciljih za zmanjšanje zagotavlja politični zagon in vsem udeležencem nalaga odgovornost za zmanjšanje obremenitev pod njihovim nadzorom. Zaradi ciljev je spremljanje celotnega postopka zmanjšanja administrativnih obremenitev lažje. S preučevanjem ukrepov štirih držav članic, ki so že začele meriti administrativne stroške in izvajati programe za zmanjšanje, je mogoče pri razvijanju strategije EU upoštevati naslednje izkušnje.

4.1. Določanje ciljev v štirih državah članicah

Štiri države, ki so že začele (ali dokončale) stopnjo merjenja in delujejo na podlagi tega merjenja, imajo podobne pristope pri svojih strategijah za določanje ciljev: prvič, vse države so še preden so prišle do rezultatov (Združeno kraljestvo) ali celo pred začetkom faze merjenja (Nizozemska, Danska, Češka) določile „politični“ splošni cilj. Nizozemska in Danska sta določili cilj za zmanjšanje v višini 25 % osnovnega merjenja (v časovnem okviru petih let), medtem ko je Češka določila cilj 20 %[24]. Kljub temu se te razlike ne obravnavajo kot zelo pomembne. Ti splošni cilji so bili določeni, da bi ustvarili temelj za izvajanje in splošno raven ambicije. Čeprav so cilji neizogibno nekoliko nepopolni in ne temeljijo na nobeni posebni analizi, so pri zagotavljanju okvira in ustvarjanju zagona za izvedbo merjenja delovali presenetljivo dobro. Drugič, na Nizozemskem so bili določeni posebni sektorski cilji (po ministrstvih/oddelkih), v Združenem kraljestvu pa se bodo določili po koncu faze merjenja. To možnost preučuje tudi Češka republika. Končno, pri treh državah članicah govorimo o neto ciljih za zmanjšanje v smislu, da se nove administrativne obremenitve za podjetja v obravnavanem obdobju zmanjšanja vključijo v skupen obseg, ki ga je treba zmanjšati.

4.2. Izkušnje za razvoj ciljev EU

Kot je določeno v strateškem pregledu in opisano zgoraj, lahko le skupni cilji za raven Skupnosti in države članice zagotovijo znatne rezultate. Zato je Komisija predlagala vzpostavitev skupnega cilja za zmanjšanje za vse administrativne obremenitve v EU. Določanje cilja mora vključiti tri elemente.

Prvič, izkušnje obravnavanih držav članic kažejo, da je treba splošni cilj določiti na začetni stopnji v povezavi z začetkom izvajanja merjenja na podlagi dogovorjene metodologije. Komisija meni, da bi moral Evropski svet ta cilj določiti spomladi 2007. Predlaga se, da mora doseči zmanjšanje administrativnih obremenitev za 25 % po vsej EU. Pri delih merjenja, ki jih bo izvajala Komisija, bo delovanje usmerjeno k obremenitvam, nastalim na prednostnih področjih, ki bodo predlagana v akcijskem programu[25]. Pričakuje se, da bo cilj 25 % dosežen v 5 letih. Za namene spremljanja bi se lahko predlagal vmesni cilj 3 let. Ta časovni okvir je ambiciozen, ob upoštevanju, da se izvajanje merjenja na takšni ravni še ni izvajalo in bo zahtevalo veliko časa – glede na sedanje ocene vsaj 1,5 leta. Na koncu bodo Komisija in države članice morale sestaviti predloge, ki jim bo priložena ocena učinka. Končno, o spremembah, ki so potrebne na ravni Skupnosti, se bo moralo večinoma odločati prek medinstitucionalnega postopka. Ta časovni okvir bo zato zahteval močno zavezanost institucij EU in držav članic.

Drugič, določili se bodo bolj posebni delni cilji glede na politična področja in v skladu z rezultati osnovnih merjenj (tj. v zadnji četrtini leta 2008): višje cilje za zmanjšanje je mogoče načrtovati na političnih področjih, na katerih so administrativne obremenitve zlasti velike in možnosti za njihovo zmanjšanje precejšnje.

Tretjič, razen splošnih in delnih ciljev se predlaga, da se delo začne že v prvi polovici naslednjega leta, in sicer v zvezi z omejenim številom predlogov za zmanjšanje administrativnih obremenitev, ki bi lahko povzročili znatne koristi z manjšimi spremembami v temeljni zakonodaji. Hitro izvajanje začetnih pomembnih korakov bi bilo oprijemljiv dokaz zavezanosti evropskih institucij temu programu in bi omogočilo doseganje pomembnih rezultatov na začetni stopnji. Predlaga se, da se navedeni koraki določijo v akcijskem programu v začetku leta 2007 po posvetovanju o tem delovnem dokumentu Komisije ter ob upoštevanju načrtovanega in sedanjega postopka pregleda politike[26].

Evropski svet in Parlament se morata dogovoriti o ciljih, da bi zagotovila močno in široko zavezanost temu programu. Zaradi značilnosti predlogov za poenostavljanje na ravni EU se predlaga, da se predlogi za zmanjšanje administrativnih obremenitev pri medinstitucionalnem odločanju prednostno obravnavajo, po možnosti po hitrem postopku[27].

Končno, zavezanost držav članic bo ključna, ker znaten del stroškov izhaja neposredno iz nacionalne in regionalne zakonodaje, zato se bodo morale odločati o zmanjšanju teh stroškov, da bi se lahko dosegel skupni cilj.

Izkušnje iz štirih držav članic, ki so v celoti izvedle osnovna merjenja ter zajele stroške, nastale na ravni Skupnosti in držav članic, kažejo, da je cilj zmanjšanja za 25 % mogoče doseči s poenostavitvijo zahtev po informacijah na obeh ravneh. To dodatno podpirajo delna izvajanja merjenja s strani več držav članic v posameznih sektorjih, kot je opisano v Prilogi 1. Ti empirični rezultati dokazujejo obstoj precejšnjih administrativnih obremenitev, ki jih je mogoče zmanjšati z več metodami za zmanjšanje stroškov iz poglavja 5, ne da bi vplivali na cilje temeljne zakonodaje. Zato je Komisija prepričana, da bo skupni program, ki vključuje države članice, v petih letih omogočil uresničitev cilja. Jasno je tudi, da bo sposobnost za uresničitev tega cilja odvisna od zavezanosti vseh institucij EU in držav članic.

5. SKUPNA NAčELA ZA ZMANJšANJE ADMINISTRATIVNIH OBREMENITEV

Merjenje administrativnih stroškov v EU ni cilj sam po sebi . Cilj je zmanjšanje birokracije za podjetja v Evropi. Rezultati pilotnega projekta kažejo, da so stroški močno skoncentrirani na prednostnih področjih. Predlaga se, naj se merjenja Komisije osredotočijo tudi na prednostna področja in, kadar je to mogoče, opredelijo začetni pomembni koraki, povezani s temi prednostnimi področji. V zvezi z vprašanjem, kako zmanjšati te obremenitve, bi lahko naslednja načela, če bi bila sprejeta, pomembno prispevala k usmerjanju postopka zmanjšanja obremenitev:

- zmanjšanje pogostosti zahtev za poročanje na najmanjšo možno raven, ki je potrebna za doseganje temeljnih ciljev zakonodaje (npr. več finančnih uredb še vedno zahteva mesečno poročanje; mogoče bi bilo predvideti manjšo pogostost);

- pregled, s katerim bi zagotovili, da se ista obveznost obveščanja ne ponovi večkrat prek različnih poti, in odpravljanje prekrivanj (npr. številne obveznosti obveščanja na področju varstva okolja se zdaj zahtevajo v več kot enem delu zakonodaje);

- zahteva po elektronskem in spletnem poročanju, kjer se zdaj zahteva zbiranje podatkov v papirni obliki, z uporabo inteligentnih portalov, kadar je to mogoče (izkušnje držav članic kažejo, da se lahko z inteligentnimi portali, ki zajemajo več različnih zahtev po informacijah, veliko prihrani; na Norveškem portal Antinn zajema skoraj vse obveznosti obveščanja za podjetja, ki jih določa centralna vlada[28]);

- vzpostavitev pragov za zahteve po informacijah, ki bi te zahteve za mala in srednje velika podjetja omejili, kadar je to mogoče, ali uporaba vzorčenja (dobro je znano, da administrativni stroški zlasti močno prizadenejo mala in srednje velika podjetja – zbiranje podatkov za namene obveščanja mora to upoštevati);

- premislek glede zamenjave zahtev po informacijah pri vseh podjetjih v določenem sektorju s pristopom, ki temelji na analizi tveganja – ciljno usmerjanje zahtev za informacije na tiste izvajalce, pri katerih se odkrije največje tveganje (izkušnje izvajanja zakonodaje Združenega kraljestva na več področjih kažejo, da lahko to znatno zmanjša stroške, ne da bi ogrozilo zakonodajo);

- zmanjšanje ali odpravljanje zahtev po informacijah, kadar so te povezane z zakonskimi predpisi, ki so bili odpravljeni ali spremenjeni po sprejetju zahteve po informacijah (npr. zahteve po informacijah na področju cestnega prevoza, ki so nastale v času, ko so se zahtevala dovoljenja za izvajanje mednarodnega prevoza, še vedno veljajo).

Jasno je, da ti ukrepi ne smejo ogroziti temeljnega namena zakonodaje in še vedno lahko nastanejo primeri, ko bodo zaradi razlogov, povezanih z varstvom javnega zdravja ali okolja ali potrebo po zaščiti finančnih interesov Skupnosti in zagotavljanju dobrega finančnega poslovodenja, sorazmerno obsežne zahteve po informacijah ostale nujne.

6. NASLEDNJI KORAKI

Komisija v svojem strateškem pregledu bolje oblikovanih predpisov v Evropski uniji predvideva več korakov[29]. Ti vključujejo predstavitev akcijskega programa za zmanjšanje administrativnih obremenitev v začetku leta 2007, in sicer na podlagi rezultatov posvetovanja o tem delovnem dokumentu Komisije in strateškem pregledu bolje oblikovanih predpisov, ki mu je priložen. Ta akcijski program bo vključeval tudi predloge za takojšnje delovanje v zvezi z začetnimi pomembnimi koraki.

Akcijski program bo vključeval predloge, ki bodo na zasedanju Evropskega sveta spomladi 2007 omogočili sprejetje naslednjih odločitev:

- določitev splošnega cilja za zmanjšanje administrativnih obremenitev v EU;

- dogovor o prednostnih področjih za merjenje administrativnih stroškov in zmanjšanje obremenitev;

- sprejetje metodologije za merjenje, predlagane v akcijskem programu; in

- dogovor o seznamu začetnih pomembnih korakov za takojšnje delovanje.

[pic]

Komisija, druge institucije EU in države članice bi nato začele program merjenja in ukrepale v zvezi z začetnimi pomembnimi koraki. Obsežen program merjenja bi se lahko začel spomladi 2007 in poročilo o njem bi se lahko predložilo v zadnji četrtini leta 2008. Na tej stopnji bi Komisija lahko predlagala podrobnejše sektorske cilje in ukrepe za poenostavljanje.

Ti ukrepi bi se lahko vključili v tekoči program za poenostavljanje, ki že vključuje več pomembnih predlogov za zmanjšanje administrativnih obremenitev[30], in sicer v ločenem poglavju. Tako bi lahko program za poenostavljanje prispeval k spremljanju napredka v zvezi z izvajanjem strategije za zmanjšanje administrativnih obremenitev. Države članice bi lahko v tem obdobju hkrati izvajale podobne ukrepe in zmanjšanje obremenitev uresničevale s spreminjanjem nacionalne in/ali regionalne zakonodaje. Države članice bi o svojih nacionalnih programih za zmanjšanje administrativnih obremenitev lahko poročale v poglavju „Bolje oblikovani predpisi“ poročila o napredku v okviru strategije za rast in delovna mesta. Tako lahko Komisija letno poroča o napredku – na ravni Skupnosti in nacionalni ravni – v svojem letnem poročilu o napredku ter s tem Evropskemu svetu pomaga pri nadaljnjem usmerjanju tega programa.

7. SKLEPI

Evropska komisija v svojem strateškem pregledu bolje oblikovanih predpisov v EU predlaga zmanjšanje administrativnih obremenitev v Evropski uniji za 25 %. Analize kažejo, da bi to lahko pomembno prispevalo h krepitvi poslovnega ozračja v Evropi in prineslo znatne gospodarske koristi, in sicer srednjeročno približno 150 milijard EUR v absolutnem smislu.

Ta dokument določa mogoč časovni načrt za doseganje tega cilja na podlagi partnerstva med institucijami EU in državami članicami. Skupna metodologija za merjenje stroškov na dogovorjenih prednostnih področjih in skupna načela za zmanjšanje obremenitev so jedro tega pristopa. Napredek se bo spremljal prek dogovorjenih delnih in vmesnih ciljev.

Koristi takšnega pristopa bi lahko bile precejšnje, vendar se ne sme podcenjevati sredstev, potrebnih za uresničitev tega prizadevanja. Močna zavezanost vseh institucij EU in držav članic bo torej bistvena za doseganje rezultatov.

Pripombe in predlogi glede pristopa, opisanega v tem dokumentu, so zelo zaželeni. Vse zainteresirane stranke so pozvane k sodelovanju. Na podlagi tega posvetovanja bo Komisija dokončno oblikovala svoj predlog akcijskega programa za merjenje in zmanjšanje administrativnih obremenitev v EU, ki naj bi bil predstavljen v začetku leta 2007.

Prosimo, da svoje pripombe do 1. januarja 2007 pošljete na e-naslov: entr-admin-burdens@ec.europa.eu |

ANNEX 1

Current initiatives in Member States for measuring administrative costs in selected areas

(updated at September 2006)

[pic]

ANNEX 2

Possible priority areas of Community legislation as indicated by national measurements

No | Area | EC legislation - examples | NL | DK | CZ |

1 | Annual Accounts/Company Law | Fourth Council Directive 78/660/EEC of 25 July 1978 based on Article 54 (3) (g) of the Treaty on the annual accounts of certain types of companies. | The area 'private law', which includes accounting, represents 22.5% of Total administrative burdens in Cat. A and 12.8% in Cat. B in the NL. | 27% of Cat. A and 12.9% of B | n.a. |

3rd Council Directive of 9 October 1978 (78/855/EEC) and 6th Council Directive of 17 December 1982 (82/891/EEC) |

Council regulation (EC) No 1346/2000 of 29 May 2000 on insolvency proceedings |

Second Council Directive of 13 December 1976 on coordination of safeguards which, for the protection of the interests of members and others, are required by Member States of companies within the meaning of the second paragraph of Article 58 of the Treaty, in respect of the formation of public limited liability companies and the maintenance and alteration of their capital, with a view to making such safeguards equivalent (77/91/EEC) |

2 | Health Protection (including Animal Health and Zootechnics) | Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use | Health protection is 23.41% of Cat. A, whereas 'health care is 4.87%. In Cat. B, percentages are much lower (0.43% and 0) | Approx. 4.8% of Cat. A and 12.9% of Cat. B | 12.8% of Cat. A and 21.8% of Cat. B |

Directive 2001/20/EC on the approximation of laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to the implementation of good clinical practice in the conduct of clinical trials on medicinal products for human use |

3 | Working environment/employment relations | Council Directive 89/391/EEC of 12 June 1989 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health of workers at work | 9.63% of Cat. A and 8.27% of Cat. B. | Approx. 7.9% of Cat. A and 10.6% of Cat. B | n.a. |

No | Area | EC legislation - examples | NL | DK | CZ |

4 | Fiscal Law/VAT | Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment | 19.02% of Cat A and 14.27% of Cat. B | 9.7% of Cat. A and 3.7% of Cat. B (includes duties) | n.a. |

5 | Statistics | Council Regulation (EEC) No 3330/91 and Commission Regulation (EC) No 1901/2000 laying down certain provisions for the implementation of Council Regulation (EEC) No 3330/91 | low percentages, but it was likely included in other areas, depending on the areas in which statistical have to be produced | 2.6% of Cat. A (includes keeping logbooks for fisheries) | 4.4% of Cat. A and 5.3% of Cat. B |

6 | Agriculture and Agricultural Subsidies | Council Regulation (EC) No 1782/2003 of 29 September 2003 establishing common rules for direct support schemes under the common agricultural policy and establishing certain support schemes for farmers and amending Regulations (EEC) No 2019/93, (EC) No 1452/2001, (EC) No 1453/2001, (EC) No 1454/2001, (EC) 1868/94, (EC) No 1251/1999, (EC) No 1254/1999, (EC) No 1673/2000, (EEC) No 2358/71 and (EC) No 2529/2001 | 0.15% of Cat. A and 1.61% of Cat. B | 13.2% of Cat. B (includes direct support to farmers, agricultural use of fertilizers, premium for livestock and commercial keeping of animals) | Protection of plants and plant products is 1.2% of Cat. A and 1.3% of Cat.B. Marketing of seeds and plants is 2.6% of Cat. B |

No | Area | EC legislation - examples | NL | DK | CZ |

7 | Food Labelling | Regulation (EC) No 1760/2000 of the European Parliament and of the Council of 17 July 2000 establishing a system for the identification and registration of bovine animals and regarding the labelling of beef and beef products and repealing Council Regulation (EC) No 820/97 | n.a. | 7.6% of Cat. A | Labelling of food is inluded in "production and placing on the market of food and tobacco products" and in "requirements for packaging", which jointly account for 53.9% of Cat. A Food and tobacco labelling accounts for 25% of Cat. B. |

Directive 2000/13/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 on the approximation of the laws of the Member States relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs. (article 3-25) |

No | Area | EC legislation - examples | NL | DK | CZ |

8 | Transport | EEC Council: Regulation No 11 concerning the abolition of discrimination in transport rates and conditions, in implementation of Article 79 (3) of the Treaty establishing the European Economic Community | 4.71% of Cat A and 5.76% of Cat. B | n.a | n.a. |

Council Regulation (EEC) No 3820/85 of 20 December 1985 on the harmonization of certain social legislation relating to road transport; Council Regulation (EEC) No 3821/85 of 20 December 1985 on recording equipment in road transport; COUNCIL REGULATION (EC) No 2135/98 of 24 September 1998 amending Regulation (EEC) No 3821/85 on recording equipment in road transport and Directive 88/599/EEC concerning the application of Regulations (EEC) No 3820/84 and (EEC) No 3821/85 |

Regulation No 725/2004 of 31 March 2004 on enhancing ship and port facility security |

Council Directive 94/57/EC of 22 November 1994 on common rules and standards for ship inspection and survey organizations and for the relevant activities of maritime administrations. |

Council Directive 96/26/EC of 29 April 1996 on admission to the occupation of road haulage operator and road passenger transport operator and mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications intended to facilitate for these operators the right to freedom of establishment in national and international transport operations; |

Council Directive 97/70/EC of 11 December 1997 setting up a harmonized safety regime for fishing vessels of 24 meters in length and over. |

Council Directive 96/35/EC of 3 June 1996 on the appointment and vocational qualification of safety advisers for the transport of dangerous goods by road, rail and inland waterway; |

Council Directive 80/1119/EEC of 17 November 1980 on statistical returns in respect of carriage of goods by inland waterways; |

Directive 2004/49/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on safety on the Community's railways and amending Council Directive 95/18/EC on the licensing of railway undertakings and Directive 2001/14/EC on the allocation of railway infrastructure capacity and the levying of charges for the use of railway infrastructure and safety certification (Railway Safety Directive); |

Directive 2000/13/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 on the approximation of the laws of the Member States relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs; |

9 | Fisheries legislation | Council Regulation (EEC) No 2847/93 of 12 October 1993 establishing a control system applicable to the common fisheries policy Council Directive 97/70/EC of 11 December 1997 setting up a harmonized safety regime for fishing vessels of 24 meters in length and over. | n.a | n.a | n.a |

Source: Pilot project on administrative burdens

ANNEX 3

Priority areas at national level

Below are tables reporting the most burdensome areas resulting from national legislation[31].

Denmark Top-20 C-legislation | Costs (€) | Share of C | Share of total costs |

Tax requirements for accounts | 403.893.874 | 17,3% | 9,7% |

Annual accounts | 257.738.456 | 11,0% | 6,2% |

Taxation | 195.439.575 | 8,4% | 4,7% |

Price labelling | 166.712.672 | 7,1% | 4,0% |

Self-checking in the food industry | 100.016.302 | 4,3% | 2,4% |

Holidays | 61.333.135 | 2,6% | 1,5% |

Income taxation etc. | 60.185.549 | 2,6% | 1,4% |

Supllementary pensions | 59.695.163 | 2,6% | 1,4% |

Working environment II | 55.839.686 | 2,4% | 1,3% |

Legal framework between employers and employees | 42.827.736 | 1,8% | 1,0% |

Invoicing of road, soil, sewer etc. | 41.949.880 | 1,8% | 1,0% |

Private limited companies | 40.991.726 | 1,8% | 1,0% |

Supplementary pensions II | 29.738.100 | 1,3% | 0,7% |

Land register | 27.548.139 | 1,2% | 0,7% |

Taxation of pensions | 25.065.589 | 1,1% | 0,6% |

Sale and purchase of real-estate | 24.447.172 | 1,0% | 0,6% |

Good practice for financial companies | 24.324.442 | 1,0% | 0,6% |

Public limited companies | 21.721.877 | 0,9% | 0,5% |

Unemployment benefits (sickness and maternity | 20.510.223 | 0,9% | 0,5% |

Land register II | 17.210.322 | 0,7% | 0,4% |

Total | 1.677.189.619 | 71,8% | 40,2% |

ANNEX 4

Netherlands- Administrative costs by domain | C |

Fiscal law | 1984,12 |

Employee insurances | 982,20 |

Health care | 870,97 |

Private law | 521,81 |

Spatial planning:Environmental licenses (general) | 304,21 |

Labour relations | 301,70 |

Working conditions | 295,30 |

Buildings | 294,53 |

Financial markets | 211,70 |

Transport of goods | 204,15 |

Social care | 186,20 |

Medical ethics | 124,66 |

Road traffic law | 103,44 |

Spatial planning: Environmental licenses (sectoral) | 101,13 |

Constitutional and administrative law | 99,98 |

Spatial planning & urban renewal | 84,65 |

Traffic: general | 64,07 |

Agriculture | 63,00 |

Water facilities/constructions | 56,91 |

Corporations and rent law | 52,79 |

Labour market and welfare | 47,70 |

Competition law, ex pricing law | 46,07 |

Seagoing | 38,96 |

Agriculture | 38,21 |

Spatial planning: Rest | 30,29 |

Cluster Telecom & Post | 27,67 |

Soil / ground | 24,64 |

Cat c | 18,14 |

Health protection | 15,64 |

Energy | 9,45 |

Waste | 9,33 |

Inland navigation | 8,52 |

Transportation of persons | 7,85 |

Waste/material & products | 5,99 |

Aviation | 3,87 |

Statistics | 3,53 |

[1] Pilotni projekt o administrativnih obremenitvah, WIFO-CEPS, oktober 2006.

[2] Tematski dokument o bolje oblikovanih predpisih Odbora za ekonomsko politiko, Evropska komisija.

[3] Pomembno je upoštevati, da to pomeni bistveno spremembo ravni BDP v letu, o katerem se poroča. Na primer, če bi administrativne stroške med letoma 2007 in 2011 zmanjšali za 25 %, bi bil BDP leta 2011 za 1,5 % višji kot BDP brez takšnega zmanjšanja. To povečanje je trajno: če administrativna obremenitev ostane na nižji ravni (75 %), bo BDP ostal višji. Vseeno pa ne vpliva na stopnjo rasti BDP, tj. dinamiko rasti BDP.

[4] Za Češko republiko podobna razčlenitev ni na voljo, Združeno kraljestvo pa je še ni javno objavilo.

[5] Kategorija A je vključila stroške, ki so posledica zakonodaje ES in mednarodne (neevropske) zakonodaje.

[6] Pilotni projekt o administrativnih obremenitvah, WIFO-CEPS, oktober 2006.

[7] Vseeno razlikovanje med uredbami in direktivami ni vedno zanesljiva podlaga za ugotavljanje, kdo je odgovoren za raven administrativnih obveznosti. Nekatere direktive dejansko določajo jasne, natančne in brezpogojne obveznosti obveščanja. Države članice tako ne morejo izbirati načina za njihov prenos. V nasprotju s tem nekatere uredbe določajo le splošne obveznosti ali državam članicam prepuščajo določitev nacionalnih pragov.

[8] Avstrija, Belgija, Češka, Danska, Estonija, Finska, Francija, Nemčija, Madžarska, Italija, Irska, Latvija, Luksemburg, Nizozemska, Poljska, Švedska in Združeno kraljestvo.

[9] Evropska komisija, delovni dokument osebja, priloga k Sporočilu o bolje oblikovanih predpisih za rast in delovna mesta v Evropski uniji iz leta 2005, Zmanjšanje administrativnih stroškov, ki izhajajo iz zakonodaje, podroben načrt možnega modela neto administrativnih stroškov, SEC(2005) 175, 16. marca 2005.

[10] Glej delovni dokument osebja, Razvoj skupne metodologije EU za presojo administrativnih stroškov, ki izhajajo iz zakonodaje EU – Poročilo o pilotni fazi (april–september 2005), SEC(2005) 1329, priložen Sporočilu o skupni metodologiji EU za presojo administrativnih stroškov, ki izhajajo iz zakonodaje. COM(2005) 518, 21. oktobra 2005.

[11] Glej http://ec.europa.eu/governance/impact/docs_en.htm.

[12] Na primer, glej Vpliv na poštne storitve, SEC(2006) 1292, ki je priložen COM(2006) 594.

[13] Dobro pripravljena metodološka analiza je vključena v pilotni projekt Komisije o administrativnih obremenitvah, WIFO-CEPS, oktober 2006.

[14] Operativni priročnik, passim .

[15] Cilj modela standardnih stroškov EU je presoja stroškov, ki jih zakonodaja nalaga podjetjem, prostovoljnemu sektorju, javnim organom in tudi državljanom. Skupna metodologija EU je v tem smislu podobna sedanji različici nizozemskega modela standardnih stroškov, vendar se zdi njeno področje uporabe širše kot pri merjenjih, ki se izvajajo na Danskem ali v Združenem kraljestvu.

[16] Skupna metodologija EU ne vključuje le obveznosti obveščanja za javne uprave (npr. zahteve za računovodstvo), ampak tudi obveznosti obveščanja za zasebne stranke, kot so potrošniki (npr. označevanje). Ta značilnost je del merjenja na Nizozemskem in Danskem.

[17] V skladu z načelom sorazmerne analize metodologija EU poudarja poseben pomen opredelitve najprimernejših pragov za določitev obveznosti obveščanja, ki jih je treba izključiti iz analize. Posvetovanja z nekaterimi državami članicami so poudarila, da bi bila edina možnost vzpostavitev pragov, izraženih v številu ur, v skladu z dansko različico modela standardnih stroškov.

[18] Nacionalne različice modela standardnih stroškov zagotavljajo vzorčne sezname.

[19] Če je ocenjevani dokument posledica prenosa dokumenta, sprejetega na drugi ravni, poročilo vključuje člen in odstavek „izvirnega“ dokumenta, v katerem je opredeljena vsaka obveznost obveščanja.

[20] Odstotki, navedeni v stolpcih za mednarodni izvor, izvor EU ter nacionalni in podnacionalni izvor, kažejo, ali prenos strogo sledi originalni obveznosti in, v nasprotnem primeru, koliko stroškov prenos dodaja.

[21] Združeno kraljestvo je sestavilo seznam skoraj 20 000 obveznosti, medtem ko so jih na Danskem našteli 1 100 in na Nizozemskem 3 000.

[22] To ne ovira pobud Komisije, katerih cilj je zmanjšanje administrativnih obremenitev za državljane, javne uprave in/ali prostovoljni sektor.

[23] Za več tehničnih podrobnosti glej Evropska komisija, delovni dokument osebja, priloga k Sporočilu o bolje oblikovanih predpisih za rast in delovna mesta v Evropski uniji iz leta 2005, Zmanjšanje administrativnih stroškov, ki izhajajo iz zakonodaje, podroben načrt možnega modela neto administrativnih stroškov EU, SEC(2005) 175, 16. marca 2005.

[24] Češka republika je ohranila možnost prilagajanja svojega cilja po koncu merjenja.

[25] Drugi načrtovani ali sedanji postopki, vključno s pregledom enotnega plačila na kmetijo, bodo izrecno usmerjeni k cilju 25 %.

[26] Pregled ustreznosti izvajanja Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 je načrtovan v začetku leta 2008 ter bo vključil tudi predloge za poenostavitev programa in s tem zmanjšanje administrativnih obremenitev.

[27] Medinstitucionalni sporazum o boljši pripravi zakonodaje, december 2003 (2003/C 321/01-31.12.2003).

[28] Elektronska predložitev:Poročilo o registru delničarjev: 62 odstotkov leta 2005, 36 odstotkov leta 2004.Obračuni DDV: 46 odstotkov v prvem obdobju leta 2005.Napovedi za odmero davka podjetij: okoli 60 odstotkov leta 2005, okoli 40 odstotkov leta 2004.

[29] COM(2006) 689, 14. novembra 2006.

[30] Glej Prvo poročilo o napredku strategije za poenostavitev zakonodajnega okolja, delovni dokument osebja, oktober 2006. Na primer naslednja politična področja:okolje: pregled Direktive o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja (IPPC) in druge povezane zakonodaje o industrijskih emisijah za izboljšanje jasnosti in skladnosti (zlasti v zvezi s poročanjem) ter zahtev po racionalizaciji. Direktiva o gradbenih proizvodih za pojasnitev in zmanjšanje upravnih obremenitev, zlasti za mala in srednje velika podjetja, z večjo prilagodljivostjo pri oblikovanju in uporabi tehničnih specifikacij, manj strogimi pravili za certificiranje ter odstranjevanjem ovir za izvajanje, ki so do zdaj ovirale vzpostavitev notranjega trga za gradbene proizvode;statistika: olajšati posredovanje statističnih podatkov s strani gospodarskih subjektov, po možnosti brez malih in srednje velikih podjetij, ob upoštevanju rezultatov tekočega pilotnega projekta o merjenju in zmanjšanju administrativnih stroškov ter študije izvedljivosti za analizo izvedljivosti sistema zbiranja, omejenega na en tok.

[31] "Pilot project on administrative burdens", WIFO-CEPS, October 2006