P8_TC1-COD(2013)0432

Stališče Evropskega parlamenta, sprejeto v prvi obravnavi dne 5. julija 2017 z namenom sprejetja Direktive (EU) 2017/… Evropskega parlamenta in Sveta o pravnem okviru Unije za carinske kršitve in sankcije

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, in zlasti člena členov 33 Uredbe in 114 Pogodbe , [Sprememba 1]

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Določbe na področju carinske unije so usklajene na podlagi zakonodaje Unije, vendar je izvrševanje teh določb v pristojnosti nacionalnih zakonodaj držav članic.

(1a) Ta direktiva bi morala biti skladna z Uredbo (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (3) (v nadaljnjem besedilu: Zakonik). [Sprememba 2]

(2) Carinske kršitve in sankcije tako ureja 28 različnih sklopov pravnih predpisov. Zato kršitev carinske zakonodaje Unije ni enako obravnavana po vsej Uniji, pri čemer se sankcije, ki se lahko določijo v posameznem primeru, razlikujejo v naravi in resnosti glede na državo članico, ki jih določi , kar lahko povzroči izpad prihodkov za države članice in izkrivljanje trgovine . [Sprememba 3]

(3) Ta neusklajenost pravnih sistemov držav članic ne vpliva negativno le na optimalno upravljanje carinske unije in preglednost, ki je potrebna za zagotovitev pravilnega delovanja notranjega trga glede tega, kako različni carinski organi obravnavajo kršitve , ampak tudi preprečuje vzpostavitev enakih konkurenčnih pogojev za gospodarske subjekte v carinski uniji , za katere že veljajo različna pravila znotraj Unije , saj vpliva na njihov dostop do carinskih poenostavitev in olajšav. [Sprememba 4]

(4) Zakonik je bil zasnovan za večnacionalno elektronsko okolje, v katerem komunikacija med carinskimi organi poteka v realnem času, odločba, ki jo sprejme ena država članica, pa se uporablja tudi v vseh drugih državah članicah. Zato pravni okvir zahteva usklajeno izvrševanje. Zakonik vsebuje tudi določbo, ki od držav članic zahteva zagotovitev učinkovitih, odvračilnih in sorazmernih sankcij.

(5) Pravni okvir za izvajanje carinske zakonodaje Unije, ki je določen v tej direktivi, je v skladu z veljavno zakonodajo na področju zaščite finančnih interesov Unije, zlasti z Direktivo (EU) 2017/… Evropskega Parlamenta in Sveta (4). Carinske kršitve, ki so zajete v okviru te direktive, vključujejo carinske kršitve, ki vplivajo na navedene finančne interese, medtem ko ne spadajo na področje zakonodaje o zaščiti teh interesov na podlagi kazenskega prava, in carinske kršitve, ki sploh ne vplivajo na finančne interese Unije.

(6) Sestaviti S to direktivo bi bilo treba vzpostaviti seznam ravnanj, ki jih je treba šteti za kršitve carinske zakonodaje Unije in sankcionirati. Zadevne carinske kršitve morajo v celoti temeljiti na obveznostih, ki izhajajo iz carinske zakonodaje, in vključevati neposredna sklicevanja na Zakonik. V tej direktivi ni določeno, ali morajo Ta direktiva bi morala določati, da države članice v zvezi z zadevnimi s carinskimi kršitvami uporabijo upravne ali nekazenske sankcije. Državam članicam bi bilo treba omogočiti, da v skladu z nacionalnim pravom in pravom Unije določijo in naložijo kazenske sankcije namesto nekazenskih sankcij, kadar to zahtevata narava in teža zadevne carinske kršitve, da bi bile naložene sankcije odvračilne, učinkovite in sorazmerne . [Sprememba 5]

(7) Prva kategorija ravnanj bi morala vključevati carinske kršitve na podlagi objektivne odgovornosti, ki ne zahteva nobenega elementa krivde, pri čemer se upoštevata objektivna narava zadevnih obveznosti in dejstvo, da osebe, ki so jih dolžne izpolnjevati, teh obveznosti in njihovega zavezujočega značaja ne morejo prezreti. [Sprememba 6]

(8) Druga in tretja kategorija ravnanj bi morali vključevati carinske kršitve, povzročene zaradi malomarnosti ali naklepno, pri čemer je za nastanek odgovornosti potreben subjektivni element. [Sprememba 7]

(9) Spodbujanje ravnanja, pomoč pri ravnanju in napeljevanje k ravnanju, ki se šteje za naklepno povzročeno carinsko kršitev, ter poskus naklepne povzročitve določenih carinskih kršitev bi bilo treba obravnavati kot carinske kršitve.

(10) Za zagotovitev pravne varnosti bi bilo treba določiti, da se kakršno koli dejanje ali opustitev dejanja, ki je posledica napake carinskih organov, kakor je navedeno v Zakoniku, ne sme obravnavati kot carinska bi smelo šteti za carinsko kršitev. [Sprememba 8]

(11) Države članice bi morale zagotoviti, da so lahko tako pravne kot tudi fizične osebe kazensko odgovorne za enako carinsko kršitev, kadar je carinska kršitev storjena v korist pravne osebe.

(12) Zaradi približevanja nacionalnih sistemov držav članic za sankcioniranje bi bilo treba oblikovati lestvice sankcij, ki bi izražale različne kategorije carinskih kršitev in njihovo resnost carinskih kršitev . Da bi se uporabile učinkovite, sorazmerne in odvračilne sankcije, bi morale države članice tudi zagotoviti, da njihovi pristojni organi pri določanju vrste in ravni sankcij, ki se bodo uporabile, upoštevajo posebne obremenilne ali olajševalne okoliščine. [Sprememba 9]

(12a) Carinski organi bi morali naložene sankcije utemeljiti na vrednosti blaga le v primerih, ko se hujše kršitve ne nanašajo na utajene dajatve, temveč na vrednost zadevnega blaga, na primer v primeru kršitev, povezanih s pravicami intelektualne lastnine ali z blagom, za katerega veljajo prepovedi ali omejitve. [Sprememba 10]

(13) Zastaralni rok postopkov v zvezi s carinskimi kršitvami bi bilo treba določiti na štiri leta od dneva, na katerega je bila carinska kršitev storjena, oziroma v primeru trajnih ali ponavljajočih se kršitev na štiri leta od dneva, na katerega se je ravnanje, ki se šteje za kršitev, prenehalo. Države članice bi morale zagotoviti, da dejanje, povezano s preiskavo ali pravnimi postopki v zvezi s z isto carinsko kršitvijo, ali dejanje osebe, odgovorne za kršitev, prekine zastaralni rok. Države članice lahko bi morale imeti možnost, da določijo primere, v katerih se zastaralni rok zadrži. Začetek ali nadaljnje izvajanje teh postopkov bi bilo treba preprečiti Vsi postopki bi morali zastarati, ne glede na vse prekinitve zastaralnega roka, po preteku osmih let, medtem ko bi moral biti zastaralni rok za izvršitev sankcije tri leta. [Sprememba 11]

(14) Kadar so kazenski postopki sproženi zoper isto osebo v zvezi z istimi dejstvi, bi bilo treba zagotoviti zadržanje upravnih postopkov v zvezi s carinskimi kršitvami. Nadaljnje izvajanje upravnih postopkov po zaključitvi kazenskih postopkov bi moralo biti mogoče le ob popolni usklajenosti z načelom ne bis in idem , kar pomeni, da se za isto kaznivo dejanje ne sme biti dvakrat kaznovan . [Sprememba 12]

(15) Da bi se preprečili pozitivni spori o pristojnosti, bi bilo treba določiti pravila za opredelitev, katera pristojna država članica naj prouči primer.

(15a) Splošni cilj te direktive je zagotoviti učinkovito izvrševanje carinske zakonodaje Unije. Vendar pravni okvir, ki ga določa ta direktiva, ne dopušča celovitega pristopa k izvrševanju, vključno z nadzorom, kontrolo in preiskavami. Komisija bi morala zato predložiti Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo o teh vidikih, vključno z izvajanjem skupnega okvira obvladovanja tveganj, da bi ocenili, ali je potrebna dodatna zakonodaja. [Sprememba 13]

(16) Ta direktiva bi morala zagotoviti sodelovanje med državami članicami in Komisijo za učinkovito ukrepanje proti carinskim kršitvam.

(17) Za olajšanje preiskovanja carinskih kršitev bi bilo treba pristojnim organom omogočiti, da začasno zasežejo kakršno koli blago, prevozna sredstva ali druge instrumente, ki so se uporabili pri povzročitvi kršitve.

(18) Države članice so se v skladu s skupno politično izjavo z dne 28. septembra 2011 držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih (5) zavezale, da bodo v utemeljenih primerih uradnemu obvestilu o svojih ukrepih za prenos v nacionalno zakonodajo priložile enega ali več dokumentov, ki bodo pojasnjevali razmerje med sestavnimi deli direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je posredovanje takšnih dokumentov v zvezi s to direktivo upravičeno.

(18a) Namen te direktive je okrepiti carinsko sodelovanje s približevanjem nacionalne zakonodaje o carinskih sankcijah. Ker se pravni običaji v državah članicah močno razlikujejo, popolna harmonizacija na tem področju ni mogoča. [Sprememba 14]

(19) Ker je cilj te direktive zagotoviti seznam enotnih carinskih kršitev za vse države članice ter podlago za učinkovite, odvračilne in sorazmerne sankcije, ki jih bodo države članice uporabljale na področju v celoti usklajene carinske unije, države članice pa zaradi različnih pravnih tradicij tega cilja ne morejo zadovoljivo doseči, pri čemer ga je mogoče zaradi njegovega obsega in učinka bolje doseči na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kot je določeno v členu 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev –

SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:

Člen 1 Predmet in področje uporabe 1. Ta direktiva vzpostavlja Namen te direktive je okrepiti pravilno delovanje notranjega trga in določiti okvir za kršitve carinske zakonodaje Unije ter določa naložitev nekazenskih sankcij zanje s približevanjem določb, ki jih predpisujejo zakonodaja, pravna ureditev ali in določa sankcije za te kršitve upravni ukrepi držav članic . [Sprememba 15] 2. Ta direktiva se uporablja za kršitve obveznosti iz Uredbe (EU) št. 952/2013 (v nadaljnjem besedilu: Zakonik) ter za enake obveznosti iz drugih delov carinske zakonodaje Unije, kot je določeno v členu 5(2) Zakonika. 2a. Ta direktiva zajema obveznosti držav članic do trgovinskih partnerjev Evropske unije ter do Svetovne trgovinske organizacije (STO) in Svetovne carinske organizacije, da bi vzpostavili homogen in učinkovit notranji trg, obenem pa olajšali trgovino in zagotavljali varnost. [Sprememba 16]

Člen 2 Carinske kršitve in sankcije Splošna načela 1. Države članice določijo pravila o sankcijah za carinske kršitve iz členov 3 do in 6 ob strogem upoštevanju načela ne bis in idem . Države članice zagotovijo, da se dejanja ali opustitve dejanj iz členov 3 in 6 štejejo za carinske kršitve, kadar so storjena iz malomarnosti ali z naklepom. Državam članicam bi bilo treba omogočiti, da v skladu z nacionalnim pravom in pravom Unije določijo in naložijo kazenske sankcije namesto nekazenskih sankcij, če tako zahtevata narava in teža zadevne carinske kršitve, da bi bile navedene sankcije odvračilne, učinkovite in sorazmerne. 2. Za namene te direktive: (a) carinski organi ugotovijo, ali je bila kršitev storjena iz malomarnosti, kar pomeni, da odgovorna oseba ni razumno skrbno nadzirala svojih dejavnosti, ali da je sprejela ukrepe, ki očitno ne zadostujejo, da bi preprečili nastanek okoliščin, iz katerih izhaja kršitev, kadar je mogoče razumno predvideti tveganje, da bo do kršitve prišlo. (b) carinski organi ocenijo, ali je bila kršitev storjena z naklepom, kar pomeni, da je dejanje ali opustitev dejanja storila odgovorna oseba ob vedenju, da gre pri njenem dejanju ali opustitvi dejanja za kršitev, ali z naklepnim in zavestnim namenom, da krši carinsko zakonodajo; (c) pisne napake ali napake ne pomenijo carinske kršitve, razen če okoliščine jasno kažejo, da so bile storjene naklepno ali iz malomarnosti. [Sprememba 17]

Člen 2a Pospeševanje trgovine Da bi izpolnili obveznosti Unije v okviru sporazuma STO o pospeševanju trgovine, države članice sodelujejo pri vzpostavitvi sistema sodelovanja, ki vključuje vse države članice. Sistem je namenjen usklajevanju ključnih kazalnikov uspešnosti carinskih sankcij (analiza števila pritožb, stopnje ponavljanja kršitev itd.); izmenjava najboljše prakse med carinskimi službami (uspešnost nadzora in sankcij, zmanjševanje upravnih stroškov itd.); posredovanje izkušenj gospodarskih subjektov in ustvarjanje povezav med njimi; spremljanje načina, kako carinske službe izvajajo svoje dejavnosti; in zbiranje statističnih podatkov o kršitvah, ki jih storijo podjetja iz tretjih držav. V okviru sistema sodelovanja se vse države članice nemudoma uradno obvesti o preiskavah v zvezi s carinskimi kršitvami in o ugotovljenih kršitvah, da se pospeši trgovina, prepreči vnos nezakonitega blaga na notranji trg in izboljša učinkovitost pregledov. [Sprememba 18]

Člen 3 Carinske kršitve z objektivno odgovornostjo Države članice zagotovijo, da se naslednja dejanja ali opustitve dejanj štejejo za carinske kršitve, ne glede na kakršen koli element krivde: (a) oseba, ki vloži carinsko deklaracijo, deklaracijo za začasno hrambo, vstopno skupno deklaracijo, izstopno skupno deklaracijo, deklaracijo za ponovni izvoz ali obvestilo o ponovnem izvozu, v deklaraciji, obvestilu ali zahtevku ne zagotovi pravilnih in popolnih informacij v skladu s členom točko (a) člena 15(2)(a) Zakonika; (b) oseba, ki vloži carinsko deklaracijo, deklaracijo za začasno hrambo, vstopno skupno deklaracijo, izstopno skupno deklaracijo, deklaracijo za ponovni izvoz ali obvestilo o ponovnem izvozu, ne zagotovi pristnosti, pravilnosti in veljavnosti vseh spremnih listin v skladu s členom točko (b) člena 15(2)(b) Zakonika; (c) oseba ne vloži vstopne skupne deklaracije v skladu s členom 127 Zakonika, obvestila o prihodu morskega plovila ali zrakoplova v skladu s členom 133 Zakonika, deklaracije za začasno hrambo v skladu s členom 145 Zakonika, carinske deklaracije v skladu s členom 158 Zakonika, obvestila o dejavnostih v prostih conah v skladu s členom 244(2) Zakonika, predodhodne deklaracije v skladu s členom 263 Zakonika, deklaracije za ponovni izvoz v skladu s členom 270 Zakonika, izstopne skupne deklaracije v skladu s členom 271 Zakonika ali obvestila o ponovnem izvozu v skladu s členom 274 Zakonika; (d) gospodarski subjekt ne hrani dokumentov in informacij v zvezi z dovršitvijo carinskih formalnosti na kakršen koli dostopen način in za obdobje, ki ga zahteva carinska zakonodaja, v skladu s členom 51 Zakonika; (e) umik blaga, vnesenega na carinsko območje Unije, iz carinskega nadzora brez dovoljenja carinskih organov, kar je v nasprotju s prvim in drugim pododstavkom člena 134(1) Zakonika; (f) umik blaga iz carinskega nadzora v nasprotju s četrtim pododstavkom člena 134(1) ter členom 158(3) in členom 242 Zakonika; (g) oseba, ki vnese blago na carinsko območje Unije, ne izpolnjuje obveznosti v zvezi s prevozom blaga na ustrezen kraj v skladu s členom 135(1) Zakonika ali brez odlašanja ne obvesti carinskih organov o nezmožnosti izpolnjevanja obveznosti v skladu s členom 137(1) in (2) Zakonika ter o kraju, kjer se blago nahaja ; (h) oseba, ki vnese blago v prosto cono, če je prosta cona tik ob kopenski meji med državo članico in tretjo državo, blaga v to prosto cono ne vnese neposredno brez prehajanja nekega drugega dela carinskega območja Unije v skladu s členom 135(2) Zakonika; (i) deklarant za začasno hrambo ali za carinski postopek ne predloži dokumentacije carinskim organom, kadar tako zahteva zakonodaja Unije ali kadar je to potrebno zaradi carinskih kontrol, v skladu s členoma 145(2) in 163(2) Zakonika; (j) gospodarski subjekt deklarant za začasno hrambo ali oseba, ki hrani blago v primerih, ko je shranjeno na drugih krajih, ki jih določijo ali odobrijo carinski organi , odgovoren za neunijsko blago, ki je v začasni hrambi, tega blaga ne da v carinski postopek ali ga ne izvozi ponovno v roku iz člena 149 Zakonika; (k) deklarant za carinski postopek ob vložitvi carinske deklaracije ali dopolnilne deklaracije nima v lasti in na razpolago za carinske organe spremnih listin, potrebnih za uporabo zadevnega postopka, v skladu s členom 163(1) in drugim pododstavkom člena 167(1) Zakonika; (l) deklarant za carinski postopek v primeru poenostavljene deklaracije v skladu s členom 166 Zakonika ali vpisa v evidence deklaranta v skladu s členom 182 Zakonika ne vloži dopolnilne deklaracije pri pristojnem carinskem uradu in v določenem roku v skladu s členom 167(1) Zakonika; (m) odstranitev ali uničenje sredstev za identifikacijo, ki so jih carinski organi pritrdili na blago, embalažo ali prevozno sredstvo, brez predhodne odobritve carinskih organov v skladu s členom 192(2) Zakonika; (n) imetnik postopka aktivnega oplemenitenja carinskega postopka ne zaključi v roku iz člena 257 Zakonika; (o) imetnik postopka pasivnega oplemenitenja pomanjkljivega blaga ne izvozi v roku iz člena 262 Zakonika; (p) gradnja objekta v prosti coni brez predhodne odobritve carinskih organov v skladu s členom 244(1) Zakonika; (q) oseba, ki je zavezana plačilu uvoznih ali izvoznih dajatev, teh dajatev ne plača v roku iz člena 108 Zakonika; (qa ) gospodarski subjekt carinskim organom na zahtevo ne zagotovi potrebnih dokumentov in informacij v ustrezni obliki in razumnem času ter vse potrebne pomoči za dokončanje carinskih formalnosti ali kontrol v skladu s členom 15(1) Zakonika; (qb) imetnik odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje ne izpolnjuje obveznosti, ki izhajajo iz te odločbe, v skladu s členom 23(1) Zakonika; (qc) imetnik odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje ne obvesti nemudoma carinskih organov o vseh dejavnikih, ki so se pojavili po sprejetju odločbe s strani teh organov ter vplivajo na njeno nadaljnje izvajanje ali vsebino, v skladu s členom 23(2) Zakonika; (qd) imetnik postopka tranzita Unije namembnemu carinskemu uradu ne predloži nepoškodovanega blaga v predpisanem roku v skladu s točko (a) člena 233(1) Zakonika; (qe) raztovarjanje ali pretovarjanje blaga s prevoznega sredstva, na katerem se nahaja, brez dovoljenja carinskih organov ali na krajih, ki jih ti organi niso določili ali odobrili, v skladu s členom 140 Zakonika; (qf) hramba blaga v prostorih za začasno hrambo ali carinskih skladiščih brez pridobitve dovoljenja carinskih organov v skladu s členoma 147 in 148 Zakonika; (qg) imetnik dovoljenja ali postopka ne izpolnjuje obveznosti, ki izhajajo iz hrambe blaga, zajetega v postopku carinskega skladiščenja, v skladu s točkama (a) in (b) člena 242(1) Zakonika; (qh) predložitev napačnih informacij in dokumentov, ki jih zahtevajo carinski organi, v skladu s členom 15 ali 163 Zakonika; (qi) gospodarski subjekt uporablja netočne ali nepopolne informacije ali neverodostojne, netočne ali neveljavne dokumente, da bi od carinskih organov pridobil dovoljenje: (i) za status pooblaščenega gospodarskega subjekta v skladu s členom 38 Zakonika, (ii) za uporabo poenostavljene deklaracije v skladu s členom 166 Zakonika, (iii) za uporabo drugih carinskih poenostavitev v skladu s členom 177, 179, 182 ali 185 Zakonika, ali (iv) za predložitev blaga v posebne postopke v skladu s členom 211 Zakonika; (qj) vnos blaga na carinsko območje Unije ali izstop blaga z njega, ne da bi se blago predložilo carinskim organom v skladu s členoma 139 in 245 ali členom 267(2) Zakonika; (qk) predelava blaga v carinskem skladišču brez pridobitve dovoljenja carinskih organov v skladu s členom 241 Zakonika; (ql) pridobitev blaga ali razpolaganje z blagom, povezanim s katero koli od carinskih kršitev iz točk (qd) in (qj) tega člena . [Sprememba 19]

Člen 4 Carinske kršitve, povzročene zaradi malomarnosti Države članice zagotovijo, da se naslednja dejanja ali opustitve dejanj štejejo za carinske kršitve, kadar so povzročene zaradi malomarnosti: (a) gospodarski subjekt, odgovoren za neunijsko blago, ki je v začasni hrambi, tega blaga ne da v carinski postopek ali ga ne izvozi ponovno v roku iz člena 149 Zakonika; (b) gospodarski subjekt carinskim organom ne zagotovi vse potrebne pomoči za dokončanje carinskih formalnosti ali kontrol v skladu s členom 15(1) Zakonika; (c) imetnik odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje ne izpolnjuje obveznosti, ki izhajajo iz te odločbe, v skladu s členom 23(1) Zakonika; (d) imetnik odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje ne obvesti nemudoma carinskih organov o vseh dejavnikih, ki so se pojavili po sprejetju odločbe s strani teh organov ter vplivajo na njeno nadaljnje izvajanje ali vsebino, v skladu s členom 23(2) Zakonika; (e) gospodarski subjekt carinskim organom ne predloži blaga, vnesenega na carinsko območje Unije, v skladu s členom 139 Zakonika; (f) imetnik postopka tranzita Unije namembnemu carinskemu uradu ne predloži nedotaknjenega blaga v predpisanem roku v skladu s členom 233(1)(a) Zakonika; (g) gospodarski subjekt carinskim organom ne predloži blaga, vnesenega v prosto cono, v skladu s členom 245 Zakonika; (h) gospodarski subjekt carinskim organom ob izstopu ne predloži blaga, ki se iznese s carinskega območja Unije, v skladu s členom 267(2) Zakonika; (i) raztovarjanje ali pretovarjanje blaga s prevoznega sredstva, na katerem se nahaja, brez dovoljenja carinskih organov ali na krajih, ki jih ti organi niso dovolili ali odobrili, v skladu s členom 140 Zakonika; (j) hramba blaga v prostorih za začasno hrambo ali carinskih skladiščih brez pridobitve dovoljenja carinskih organov v skladu s členoma 147 in 148; (k) imetnik dovoljenja ali postopka ne izpolnjuje obveznosti, ki izhajajo iz skladiščenja blaga, zajetega v postopku carinskega skladiščenja, v skladu s členom 242(1)(a) in (b) Zakonika. [Sprememba 20]

Člen 5 Carinske kršitve, povzročene naklepno Države članice zagotovijo, da se naslednja dejanja ali opustitve dejanj štejejo za carinske kršitve, kadar so povzročene naklepno: (a) predložitev napačnih informacij in dokumentov, ki jih zahtevajo carinski organi, v skladu s členom 15 ali 163 Zakonika; (b) gospodarski subjekt uporablja lažne izjave ali kakršne koli druge nepravilne načine, da bi od carinskih organov pridobil dovoljenje: (i) za status pooblaščenega gospodarskega subjekta v skladu s členom 38 Zakonika, (ii) za uporabo poenostavljene deklaracije v skladu s členom 166 Zakonika, (iii) za uporabo drugih carinskih poenostavitev v skladu s členi 177, 179, 182 in 185 Zakonika, (iv) za predložitev blaga v posebne postopke v skladu s členom 211 Zakonika; (c) vnos blaga na carinsko območje Unije ali izstop blaga z njega, ne da bi se blago predložilo carinskim organom v skladu s členoma 139 in 245 ali členom 267(2) Zakonika; (d) imetnik odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje ne izpolnjuje obveznosti, ki izhajajo iz te odločbe, v skladu s členom 23(1) Zakonika; (e) imetnik odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje ne obvesti nemudoma carinskih organov o vseh dejavnikih, ki so se pojavili po sprejetju odločbe s strani teh organov ter vplivajo na njeno nadaljnje izvajanje ali vsebino, v skladu s členom 23(2) Zakonika; (f) predelava blaga v carinskem skladišču brez pridobitve dovoljenja carinskih organov v skladu s členom 241 Zakonika; (g) pridobitev blaga ali razpolaganje z blagom, povezanim s katero koli od carinskih kršitev iz člena 4(f) in točke (c) tega člena. [Sprememba 21]

Člen 6 Spodbujanje, pomoč, napeljevanje in poskus 1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da se spodbujanje k dejanju ali pomoč pri dejanju in napeljevanje k dejanju ali opustitvi dejanja iz člena 5 šteje za 8b(2) predstavlja carinsko kršitev. 2. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da se poskus dejanja ali opustitve dejanja iz člena 5(b) točke (qi) ali (c) (qj) šteje za člena 3 predstavlja carinsko kršitev. [Sprememba 22]

Člen 7 Napaka carinskih organov Dejanja ali opustitve dejanj iz členov 3 do in 6 ne pomenijo carinskih kršitev, če so posledica napake carinskih organov , v skladu s členom 119 Zakonika. Carinski organi so odgovorni za škodo, ki nastane kot posledica teh napak . [Sprememba 23]

Člen 8 Odgovornost pravnih oseb 1. Države članice zagotovijo, da se pravne osebe obravnavajo kot odgovorne za carinske kršitve iz členov 3 in 6 , ki jih je v njihovo korist povzročila katera koli oseba, ki deluje samostojno ali kot del organa pravne osebe in ima v okviru pravne osebe vodilni položaj, na podlagi katere koli od naslednjih funkcij: (a) pooblastila za zastopanje pravne osebe; (b) pristojnosti za sprejemanje odločitev v imenu pravne osebe; (c) pristojnosti za opravljanje nadzora znotraj pravne osebe. [Sprememba 24] 2. Države članice tudi zagotovijo, da se pravne osebe obravnavajo kot odgovorne, če je bilo zaradi pomanjkljivega nadzora ali kontrole s strani osebe iz odstavka 1 mogoče, da je oseba, ki je podrejena osebi iz odstavka 1, povzročila carinsko kršitev v korist zadevne pravne osebe. 3. Odgovornost pravne osebe iz odstavkov 1 in 2 ne posega v odgovornost fizičnih oseb, ki so povzročile carinsko kršitev. 3a. V tej direktivi „pravna oseba“ pomeni vsak subjekt, ki ima v skladu z veljavnim pravom status pravne osebe, razen držav ali javnih organov, ki izvršujejo državno oblast, in javnih mednarodnih organizacij. [Sprememba 26]

Člen 8a Dejavniki, ki jih je treba upoštevati pri ocenjevanju, ali gre za manjšo kršitev 1. Države članice pri določanju, ali je kršitev iz člena 3 manjša kršitev, vse od začetka postopka določanja, ali je bila povzročena carinska kršitev, zagotovijo, da njihovi pristojni organi upoštevajo vse pomembne okoliščine, vključno z naslednjimi dejavniki: (a) kršitev je bila povzročena iz malomarnosti; (b) za blago, ki je povezano s kršitvijo, ne veljajo prepovedi ali omejitve iz drugega stavka člena 134(1) Zakonika in iz točke (e) člena 267(3) Zakonika; (c) kršitev le malo ali sploh ne vpliva na znesek carine, ki ga je treba plačati; (d) oseba, odgovorna za kršitev, dejansko sodeluje s pristojnim organom v postopku; (e) oseba, odgovorna za kršitev, prostovoljno razkrije kršitev, če kršitev še ni predmet preiskovalne dejavnosti, o kateri je oseba, odgovorna za kršitev, obveščena; (f) oseba, odgovorna za kršitev, lahko dokaže, da si zelo prizadeva za ravnanje v skladu s carinsko zakonodajo Unije, in pokaže visoko raven nadzora nad svojim poslovanjem, na primer s pomočjo sistema skladnosti; (g) oseba, odgovorna za kršitev, je malo ali srednje podjetje, ki nima predhodnih izkušenj s carinskimi zadevami; 2. Pristojni organi obravnavajo kršitev kot manjšo le v primeru, kadar glede kršitve ne obstajajo obteževalne okoliščine iz člena 8b. [Sprememba 27]

Člen 8b Dejavniki, ki jih je treba upoštevati pri ocenjevanju, ali gre za hujšo kršitev 1. Države članice pri določanju, ali je kršitev iz člena 3 ali 6 hujša kršitev, vse od začetka postopka določanja, ali je bila povzročena carinska kršitev, zagotovijo, da njihovi pristojni organi upoštevajo vse naslednje okoliščine: (a) kršitev je bila povzročena naklepno; (b) kršitev je trajala dalj časa, kar odraža naklep, da bi se ohranila; (c) podobna ali povezana kršitev traja ali se ponavlja, t.j. je povzročena več kot enkrat; (d) kršitev pomembno vpliva na znesek utajenih uvoznih ali izvoznih dajatev; (e) za blago, ki je povezano s kršitvijo, veljajo prepovedi ali omejitve iz drugega stavka člena 134(1) Zakonika in iz točke (e) člena 267(3) Zakonika; (f) oseba, odgovorna za kršitev, zavrne sodelovanje ali polno sodelovanje s pristojnim organom; (g) oseba, odgovorna za kršitev, je v preteklosti že povzročila kršitve; 2. Kršitve iz točk (f), (g), (p), (qi) in (qj) člena 3 po svoji naravi predstavljajo hujše kršitve. [Sprememba 28]

Člen 9 Nekazenske sankcije za manjše carinske kršitve iz člena 3 1. Poleg vračila utajenih dajatev države članice zagotovijo, da se v okviru naslednjih omejitev za carinske kršitve iz člena 3 , ki v skladu s členom 8a štejejo za manjše, uporabijo učinkovite, sorazmerne in, odvračilne in nekazenske sankcije , in sicer v okviru naslednjih omejitev : (a) denarna kazen od 1 % do 5 % vrednosti blaga do 70 % zneska utajenih dajatev , če se carinska kršitev nanaša na določeno blago utajene dajatve ; (b) denarna kazen od 150 EUR do 7 500 EUR, če se carinska kršitev ne nanaša na določeno blago utajene dajatve . 2. Države članice zagotovijo, da se pri določanju ravni sankcij, ki se uporabijo v mejah, določenih v odstavku 1 tega člena, upoštevajo vse pomembne okoliščine iz člena 8a. [Sprememba 29]

Člen 10 Sankcije za carinske kršitve iz člena 4 Države članice zagotovijo, da se v okviru naslednjih omejitev za carinske kršitve iz člena 4 uporabijo učinkovite, sorazmerne in odvračilne sankcije: (a) denarna kazen do 15 % vrednosti blaga, če se carinska kršitev nanaša na določeno blago; (b) denarna kazen do 22 500 EUR, če se carinska kršitev ne nanaša na določeno blago. [Sprememba 30]

Člen 11 Nekazenske sankcije za hujše carinske kršitve iz členov 5 in 6 1. Poleg vračila utajenih dajatev države članice zagotovijo, da se v okviru naslednjih omejitev za carinske kršitve iz členov 5 3 in 6 , ki v skladu s členom 8b štejejo za hujše, uporabijo učinkovite, sorazmerne in, odvračilne in nekazenske sankcije , in sicer v okviru naslednjih omejitev : (a) denarna kazen do 30 % vrednosti blaga med 70 % in 140 % zneska utajenih dajatev , če se carinska kršitev nanaša na določeno blago utajene dajatve ; (aa) denarna kazen med 15 % in 30 % vrednosti blaga, če se carinska kršitev ne nanaša na utajene dajatve, temveč na vrednost blaga; (b) denarna kazen do med 7 500 in 45 000 EUR, če se carinska kršitev ne nanaša niti na določeno blago utajene dajatve niti na vrednost blaga . 2. Države članice zagotovijo, da se pri določanju ravni sankcij, ki se uporabijo v mejah, določenih v odstavku 1 tega člena, upoštevajo vse pomembne okoliščine iz člena 8a in člena 8b(1). [Sprememba 31]

Člen 11a Druge nekazenske sankcije za hujše kršitve 1. Države članice lahko poleg sankcij, navedenih v členu 11, in v skladu z Zakonikom, za hujše kršitve uporabijo naslednje nedenarne sankcije: (a) stalni ali začasni odvzem blaga; (b) začasni odvzem izdanega dovoljenja. 2. Države članice v skladu z Zakonikom določijo, da se v primeru hujše ali ponavljajoče se kršitve sklepi o podelitvi statusa pooblaščenega gospodarskega subjekta prekličejo. [Sprememba 32]

Člen 11b Pregled 1. Od … [pet let po datumu začetka veljavnosti te direktive] Komisija skupaj s pristojnimi organi držav članic pregleda zneske denarnih kazni, ki se lahko uporabijo v skladu s členoma 9 in 11. Namen postopka pregleda je zagotoviti večjo skladnost zneskov denarnih kazni, naloženih v okviru carinske unije, da bi bilo njeno delovanje harmonizirano. 2. Komisija vsako leto objavi podrobnosti o sankcijah, ki so jih države članice naložile za carinske kršitve iz členov 3 in 6. 3. Države članice zagotovijo skladnost s carinsko zakonodajo v smislu točke (2) člena 5 Zakonika ter Uredbe (EU) št. 978/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (6) . [Sprememba 33]

Člen 11c Poravnava Države članice zagotovijo možnost poravnave kot postopka, ki pristojnim organom omogoča, da z osebo, odgovorno za carinsko kršitev, sklenejo poravnavo glede kršitve carinske zakonodaje, namesto da bi začeli ali nadaljevali sodni postopek, v zameno za to, da ta oseba sprejme takoj izvršljivo sankcijo. Če sodni postopek že poteka, lahko pristojni organi dosežejo poravnavo le s soglasjem sodnega organa. Komisija zagotovi smernice za postopke poravnave, s katerimi zagotovi, da se osebam, odgovornim za carinsko kršitev, ponudi možnost za poravnavo v skladu z načelom enakega obravnavanja in na pregleden način, ter da se izidi vseh sklenjenih poravnav objavijo. [Sprememba 34]

Člen 12 Učinkovita uporaba sankcij in izvajanje pooblastil za naložitev sankcij s strani pristojnih organov Države članice zagotovijo, da pristojni organi pri določanju vrste in ravni sankcij za carinske kršitve iz členov 3 do 6 upoštevajo vse pomembne okoliščine, po potrebi vključno z: (a) resnostjo in trajanjem kršitve; (b) dejstvom, da je oseba, ki je odgovorna za kršitev, pooblaščeni gospodarski subjekt; (c) zneskom neplačane uvozne ali izvozne dajatve; (d) dejstvom, da za blago, ki je povezano s kršitvijo, veljajo prepovedi ali omejitve iz drugega stavka člena 134(1) Zakonika in iz člena 267(3)(e) Zakonika ali da predstavlja tveganje za javno varnost; (e) ravnjo sodelovanja osebe, odgovorne za kršitev, s pristojnim organom; (f) prejšnjimi kršitvami osebe, odgovorne za kršitev. [Sprememba 35]

Člen 12a Skladnost Države članice poskrbijo, da so smernice in publikacije o zagotavljanju skladnosti in nadaljevanju zagotavljanja skladnosti s carinsko zakonodajo Unije zainteresiranim stranem na voljo v zlahka dostopni, razumljivi in posodobljeni obliki. [Sprememba 37]

Člen 13 Zastaranje 1. Države članice zagotovijo, da je zastaralni rok za postopke začetek postopka v zvezi s carinsko kršitvijo iz členov 3 do in 6 štiri leta in začne teči na dan povzročitve carinske kršitve. 2. Države članice zagotovijo, da začne zastaralni rok v primeru trajnih ali ponavljajočih se kršitev teči na dan, na katerega se preneha dejanje ali opustitev dejanja, ki se šteje za carinsko kršitev. 3. Države članice zagotovijo, da kakršno koli dejanje pristojnega organa, ki se sporoči zadevni osebi in je povezano s preiskavo ali pravnimi postopki v zvezi s carinsko kršitvijo, ali dejanje osebe, odgovorne za kršitev, prekine zastaralni rok. Zastaralni rok začne teče naprej na dan prekinitve z , ko se prekinitev s tem dejanjem konča . 4. Brez poseganja v člen 14(2) države članice zagotovijo, da se po preteku osmih let od dneva vsi postopki v zvezi s carinskimi kršitvami iz odstavka 1 člena 3 ali 2 prepreči začetek ali nadaljnje izvajanje kakršnih koli postopkov v zvezi s carinskimi kršitvami 6 zastarajo, ne glede na vse prekinitve zastaralnega roka iz odstavka 3 tega člena, po preteku osmih let od dneva iz členov 3 do 6 odstavka 1 ali 2 tega člena . 5. Države članice zagotovijo, da je zastaralni rok za izvršitev odločbe o uporabi sankcije tri leta. Ta rok začne teči na dan, na katerega odločba postane dokončna. 6. Države članice določijo primere, v katerih se zastaralni roki iz odstavkov 1, 4 in 5 zadržijo. [Sprememba 37]

Člen 14 Zadržanje postopkov 1. Države članice zagotovijo zadržanje upravnih postopkov v zvezi s carinskimi kršitvami iz členov 3 in 6, kadar so zoper isto osebo v zvezi z istimi dejstvi sproženi kazenski postopki. 2. Države članice zagotovijo, da so zadržani upravni postopki v zvezi s carinskimi kršitvami iz členov 3 in 6 ustavljeni, kadar so kazenski postopki iz odstavka 1 tega člena dokončani. V drugih primerih se lahko zadržani upravni postopki v zvezi s carinskimi kršitvami iz členov 3 in 6 nadaljujejo.

Člen 15 Pristojnost 1. Države članice zagotovijo izvajanje pristojnosti za carinske kršitve iz členov 3 in 6 v skladu s katerim koli od naslednjih meril: (a) carinska kršitev je v celoti ali delno povzročena na ozemlju zadevne države članice; (b) oseba, ki je povzročila carinsko kršitev, je državljan zadevne države članice; (c) blago, povezano s carinsko kršitvijo, se nahaja na ozemlju zadevne države članice. 2. Države članice zagotovijo, da v primeru, če pristojnost za isto carinsko kršitev uveljavlja več kot ena država članica, pristojnost izvaja država članica, v kateri potekajo kazenski postopki zoper isto osebo v zvezi z istimi dejstvi. Kadar pristojnosti ni mogoče določiti v skladu z odstavkom 1, države članice zagotovijo, da izvaja pristojnost država članica, katere pristojni organ prvi začne postopke v zvezi s carinsko kršitvijo zoper isto osebo v zvezi z istimi dejstvi.

Člen 16 Sodelovanje med državami članicami Države članice sodelujejo in si izmenjujejo kakršne koli informacije, ki so potrebne za postopke v zvezi z dejanjem ali opustitvijo dejanja, ki pomeni carinsko kršitev iz členov 3 do in 6, zlasti če v primerih, ko je postopke zoper isto osebo v zvezi z istimi dejstvi začela več kot ena država članica. Namen sodelovanja med državami članicami je povečati učinkovitost carinskih pregledov blaga in harmonizirati postopke znotraj Unije. [Sprememba 38] Komisija nadzoruje sodelovanje med državami članicami za oblikovanje ključnih kazalnikov uspešnosti za carinske kontrole in sankcije, širjenje najboljše prakse in usklajevanje usposabljanja za carinske uradnike. [Sprememba 39]

Člen 17 Zaseg Države članice zagotovijo, da lahko pristojni organi začasno zasežejo kakršno koli vse blago, prevozna sredstva in ali druge instrumente, ki so se uporabili pri povzročitvi carinskih kršitev iz členov 3 do in 6. Če država članica po naloženi sankciji to blago trajno zaseže, ga lahko uniči, ponovno uporabi ali reciklira, kakor je primerno. [Sprememba 40]

Člen 18 Poročanje Komisije in pregled Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu do 1. maja 2019 predloži poročilo o uporabi te direktive, v katerem oceni, v kolikšnem obsegu so države članice sprejele potrebne ukrepe za usklajenost s to direktivo. Komisija do 31. decembra 2017 Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o drugih elementih izvajanja carinske zakonodaje Unije, kot so nadzor, kontrola in preiskave, ki mu po potrebi priloži zakonodajni predlog v dopolnitev te direktive. [Sprememba 41]

Člen 18a Poročanje držav članic Države članice pošljejo Komisiji statistične podatke o kršitvah in naloženih sankcijah zanje ter ji tako omogočijo, da oceni uporabo te direktive. Te informacije se pošiljajo vsako leto po začetku veljavnosti te direktive. Komisija lahko te podatke uporabi pri reviziji te direktive, da bi bolje približala nacionalne sisteme sankcij. [Sprememba 42]

Člen 19 Prenos 1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 1. maja 2017. Komisiji takoj pošljejo besedila teh predpisov. Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice. 2. Države članice Komisiji sporočijo besedilo temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.

Člen 20 Začetek veljavnosti Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 21 Naslovniki Ta direktiva je naslovljena na države članice.

V …, Za Evropski parlament Predsednik Za Svet Predsednik

(1) UL C 487, 28.12.2016, str. 57.

(2) Stališče Evropskega parlamenta z dne 5. julija 2017.

(3) Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL L 269, 10.10.2013, str. 1).

(4) Direktiva (EU) 2017/… Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2017 o boju proti goljufijam, ki škodijo finančnim interesom Unije, z uporabo kazenskega prava (UL L …).

(5) UL C 369, 17.12.2011, str. 14.

(6) Uredba (EU) št. 978/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o uporabi sheme splošnih tarifnih preferencialov in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 732/2008 (UL L 303, 31.10.2012, str. 1).