o uporabi Direktive 94/80/ES o volilni pravici in pravici do kandidiranja na lokalnih volitvah

1. Uvod

Prihodnost Evrope je odvisna od zmožnosti njenih ljudi, da ohranjajo skupne vrednote, ki jih povezujejo: demokracijo, pravno državo in temeljne pravice. Svobodne in pravične volitve so temeljni izraz demokracije, pri volitvah v EU pa je treba upoštevati najvišje demokratične standarde. Kot je predsednik Komisije Juncker izjavil v govoru o stanju v Uniji septembra 2017, je nastopil čas, da do leta 2025 zgradimo enotnejšo, močnejšo in bolj demokratično Evropo.

Lokalna uprava je raven upravljanja, ki je najbližje evropskim državljanom, in bistveni del evropskega političnega življenja, ki neposredno vpliva na ljudi. Demokratična udeležba na lokalnih volitvah nakazuje širšo vpetost v lokalno skupnost. Poleg tega je povezana z boljšim vključevanjem v družbo, občutkom pripadnosti in širšim demokratičnim delovanjem. Vendar državljani EU, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic (v nadaljnjem besedilu: mobilni državljani EU), ob selitvi tvegajo, da bodo izgubili stik z lokalno politično kulturo.

1.1.Volilna pravica na lokalnih volitvah

Državljanstvo EU zagotavlja vsakemu državljanu EU aktivno in pasivno volilno pravico na lokalnih volitvah in volitvah v Evropski parlament, ne glede na to, ali je državljan države EU, v kateri prebiva, in sicer pod enakimi pogoji kot državljanom. Ta pravica je določena v členu 22(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije. Podrobna ureditev za uresničevanje te pravice je določena v Direktivi Sveta 94/80/ES (v nadaljnjem besedilu: Direktiva).

Obstajata pa dve omejitvi. Prvič, država članica lahko odloči, da so le njeni državljani upravičeni do kandidiranja za vodjo izvršilnega organa v temeljni lokalni skupnosti. Drugič, če je več kot 20 % upravičenih volivcev nedržavljanov, lahko država članica za udeležbo na lokalnih volitvah zahteva daljše trajanje bivanja.

1.2.Vsebina poročila

Komisija v tem tretjem poročilu, ki sledi poročilu o državljanstvu EU iz leta 2017, obravnava, koliko so državljani EU od leta 2012 na lokalnih volitvah v državi članici bivanja uresničevali svojo volilno pravico.

Poročilo temelji predvsem na podatkih, ki so jih države članice zagotovile neposredno v vprašalnikih, poslanih zadevnim nacionalnim organom. Namen vprašalnika je bil pridobiti informacije o velikosti volilnega telesa mobilnih državljanov EU v posamezni državi članici in njihovi zastopanosti v volilnih imenikih za lokalne volitve v njihovi državi članici bivanja. Poleg tega je vključeval vprašanja o volilni udeležbi teh državljanov na zadnjih lokalnih volitvah in ukrepih za spodbuditev udeležbe. Te informacije so bile združene in dopolnjene z drugimi podatki Komisije. Zaradi posebnih značilnosti nacionalnih in lokalnih evidenc volilne pravice in registrov prebivalstva podatki v vseh primerih niso bili na voljo.

2. Ozaveščenost in sodelovanje

Odkar je bilo prosto gibanje prvič vključeno v Pogodbe, je postalo veliko lažje živeti, delati in študirati v Evropski uniji ter potovati po njej. Največje absolutno število mobilnih državljanov EU je bilo ugotovljeno v Nemčiji, Združenem kraljestvu, Franciji, Španiji in Italiji. Največji deleži skupnega prebivalstva, ki jih predstavljajo mobilni državljani EU, so bili evidentirani v Luksemburgu, na Cipru, Irskem, v Belgiji in Avstriji.





Slika 1: Prebivalstvo, ki ga predstavljajo mobilni državljani EU z volilno pravico (stari 15 let in več), v posamezni državi članici 1. januarja 2016

Podatki Eurostata za leto 2016 o prebivalstvu glede na starostno skupino, spol in državljanstvo [migr_pop1ctz], pridobljeni 31. oktobra 2017.

Veliko teh mobilnih državljanov EU prebiva v mestnih središčih, vendar tudi zunaj glavnih mest, pri čemer so možnosti za delo odločilni dejavnik. Glavne države, katerih državljanstvo imajo mobilni državljani, so raznovrstne ter se med državami in kraji razlikujejo. V nekaterih krajih, na primer na mejnih območjih, živijo državljani le ene države ali nekaj držav, v drugih krajih pa je stanje bolj kompleksno.

Državljani EU uveljavljajo svojo pravico do prebivanja v drugih državah članicah zlasti zaradi dela. Preselijo se tudi zaradi študija ali upokojitve ali da bi se pridružili družinskim članom. Veliko mobilnih državljanov EU ne pridobi državljanstva države članice gostiteljice, vendar lahko vanjo vloži velik del svojega življenja in sredstev.