OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

• Razlogi za predlog in njegovi cilji

Eurostat že desetletja zbira kmetijsko statistiko o kmetijstvu EU. Danes so vanjo zajeti različni vidiki: struktura kmetij, ekonomski računi za kmetijstvo, živinoreja in rastlinska pridelava, ekološko kmetovanje, cene kmetijskih proizvodov, pesticidi, hranila in drugi kmetijsko-okoljski vidiki. Glavni cilji so spremljanje in ocenjevanje skupne kmetijske politike (SKP) in drugih pomembnih politik EU ter podpora oblikovanju politik.

Potem ko je bilo leta 2016 to zbiranje podatkov ocenjeno, je bilo ugotovljeno, da ga je treba posodobiti, da bi se upoštevale spremembe v kmetijstvu, SKP in drugih povezanih politikah EU. „Strategija za kmetijsko statistiko do leta 2020 in pozneje“ je pomemben program za posodobitev kmetijske statistike Evropske unije, ki ga vodi Evropska komisija v tesnem sodelovanju z državami članicami. Strategijo podpira Odbor za evropski statistični sistem in je del programa ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT), katerega cilj je racionalizirati in izboljšati evropski statistični sistem za kmetijstvo (EASS). Strategija upošteva tudi mednarodna priporočila, kot so smernice Medvladnega panela za podnebne spremembe za poročanje o emisijah toplogrednih plinov in standardi Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo, ter sledi globalni strategiji ZN za izboljšanje statistike o kmetijstvu in podeželju.

Kmetijstvo je gospodarsko razmeroma majhen sektor, vendar pokriva skoraj polovico ozemlja EU in zagotavlja večino njene hrane, kar jamči varnost hrane in prehransko varnost. Močno vpliva na podnebne spremembe in okolje; od njega so odvisne številne podeželske skupnosti. EU na tem področju potrebuje kar najnatančnejše informacije, da bi lahko v korist vseh evropskih državljanov oblikovala politike s kar najbolj učinkovitim in uspešnim dodeljevanjem znatnih proračunskih sredstev SKP in povezanih ukrepov, in sicer v več razsežnostih. Poleg tega je kmetijstvo v sporočilu Komisije o evropskem zelenem dogovoru osrednjega pomena, zlasti v strategiji „od vil do vilic“.

Uspešnost kmetijskega sektorja kot celote se lahko oceni tako, da se informacije o spremembah obsega in cen kmetijskih proizvodov in storitev združijo v okviru računovodske strukture. V ta namen ekonomski računi za kmetijstvo (ERK) zagotavljajo niz primerljivih podatkov, ki ključnim uporabnikom, zlasti Generalnemu direktoratu Komisije za kmetijstvo in razvoj podeželja (GD AGRI), nudijo pomembne informacije na makroekonomski ravni.

ERK kot satelitski račun Evropskega sistema računov (ESR 2010) zelo natančno upoštevajo metodologijo za nacionalne račune. Vendar je treba za njihovo izdelavo določiti ustrezna pravila in metode. V skladu s sedanjo metodologijo države članice Eurostatu od leta 2000 zagotavljajo nacionalne in regionalne ekonomske račune za kmetijstvo. Leta 2004 je začela veljati Uredba (ES) št. 138/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. decembra 2003 o ekonomskih računih za kmetijstvo v Skupnosti, ki je formalizirala del o ekonomskih računih na nacionalni ravni; od takrat je bila šestkrat spremenjena. Računi na regionalni ravni sicer niso bili vključeni v Uredbo, vendar jih skoraj vse države članice redno posredujejo na podlagi neformalnega dogovora. To ni optimalno, saj statistika, za katero velja neformalni dogovor, uradno ni del ERK in zanjo ni zavezujočih obveznosti ali zagotovil glede posredovanja. Ker so regionalni ekonomski računi za kmetijstvo zrela statistika, ki je pomembna, bi jih bilo treba formalizirati z vključitvijo v uredbo o ERK. To je edini način za zagotavljanje njihove kakovosti. Evropsko računsko sodišče je to vprašanje opredelilo v posebnem poročilu št. 01/2016, v katerem je priporočilo formalizacijo regionalnih ekonomskih računov za kmetijstvo. Komisija je to ugotovitev potrdila.

V posebnem poročilu št. 01/2016 je bilo ugotovljeno tudi, da je poročanje o kakovosti ERK pomanjkljivo. Eurostat od leta 2016 izvaja to priporočilo, države članice EU (z zelo malo izjemami) pa od leta 2019 pripravljajo poročila o kakovosti ERK glede na zahteve iz člena 12(2) Uredbe (ES) št. 223/2009. Vendar člen 12 določa posebno vključitev zahtev glede poročanja o kakovosti za sektorsko zakonodajo, kar omogoča, da se poleg rokov za posredovanje podatkov opredelijo načini, strukture, pogostost in kazalniki ocenjevanja poročil o kakovosti. Natančna ureditev poročanja o kakovosti je trenutno le neformalna in bi jo bilo zato treba formalizirati v skladu s temi obstoječimi zahtevami iz Uredbe (ES) št. 223/2009.

Kar zadeva podatke na nacionalni ravni, države članice za namen ERK posredujejo prve ocenjene podatke (rok novembra referenčnega leta n), druge ocenjene podatke (rok januarja leta n+1) in končne podatke (rok septembra leta n+1). Drugi podatki prehitro sledijo prvim, da bi se kakovost lahko optimalno izboljšala, zato je treba roke za pošiljanje podatkov za drugo oceno podaljšati za 2 meseca, tj. prestaviti s konca januarja na konec marca leta, ki sledi referenčnemu letu.