SL Uradni list Evropske unije C 427/79

Utemeljitev Sveta: Stališče Sveta (EU) št. 15/2015 v prvi obravnavi z namenom sprejetja Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti ter Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti in razveljavitvi Uredbe Komisije (ES) št. 2869/95 o pristojbinah, ki se plačujejo Uradu za harmonizacijo notranjega trga (blagovne znamke in modeli)

(2015/C 427/02)

I. UVOD

Komisija je 2. aprila 2013 (1) Svetu in Evropskemu parlamentu predložila navedeni predlog.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel 11. julija 2013.

Istega dne je mnenje sprejel tudi Evropski nadzornik za varstvo podatkov.

Evropski parlament je stališče v prvi obravnavi sprejel 25. februarja 2014 (2).

Odbor stalnih predstavnikov (1. del) je 23. julija 2014 pooblastil predsedstvo, da skupaj z Evropskim parlamentom preuči možnost, da bi na podlagi besedila iz dokumenta 11827/14 čim hitreje dosegli dogovor v drugi obravnavi.

Po več neformalnih trialogih je bil z Evropskim parlamentom dosežen dogovor o besedilu uredbe. Ta dogovor je bil potrjen na seji Odbora stalnih predstavnikov 10. junija.

Predsednik Odbora za pravne zadeve je 16. junija 2015 predsednika Odbora stalnih predstavnikov (1. del) pisno obvestil, da bo – če bo Svet Evropskemu parlamentu v skladu z navedenim dogovorom uradno poslal svoje stališče v prvi obravnavi – priporočil, naj Evropski parlament na plenarnem zasedanju v drugi obravnavi brez sprememb sprejme stališče Sveta, potem ko ga bodo pregledali pravniki lingvisti.

Svet je nato 13. julija 2015 sprejel politični dogovor (3) in s tem potrdil dogovorjeno besedilo.

II. CILJ

Glavni cilj tega predloga in vzporednega predloga za prenovitev direktive (4) je spodbuditi inovacije in gospodarsko rast tako, da bi bili sistemi registracije blagovnih znamk po vsej EU dostopnejši in učinkovitejši za podjetja, in sicer z nižjimi stroški in manj zapletenimi postopki, skrajšanim časom, večjo predvidljivostjo in pravno varnostjo. Te spremembe se ujemajo s prizadevanji za zagotovitev hkratnega obstoja in dopolnjevanja med sistemom blagovne znamke Unije in nacionalnimi sistemi blagovnih znamk.

Kar zadeva predlog za revizijo uredbe, Komisija predlaga usmerjeno posodobitev obstoječih določb z naslednjimi glavnimi cilji:

— prilagoditev terminologije Lizbonski pogodbi in uskladitev določb s skupnim pristopom o decentraliziranih agencijah,

— racionalizacija postopkov za prijavo in registracijo evropske blagovne znamke,

— povečanje pravne varnosti s pojasnitvijo določb in odpravo dvoumnosti,

— vzpostavitev ustreznega okvira za sodelovanje med Uradom za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (v nadaljnjem besedilu: UUNT) in nacionalnimi uradi, da se spodbudi približevanje praks in razvijejo skupna orodja,

— uskladitev okvira s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).

III. ANALIZA STALIŠČA SVETA V PRVI OBRAVNAVI

Zelo veliko sprememb, ki jih je v prvi obravnavi predlagal Evropski parlament, je bilo prevzetih bodisi brez sprememb ali le nekoliko preoblikovanih. Svet ni potrdil le nekaj sprememb, ki jih je predlagal Evropski parlament.

Glavne točke dogovora med Svetom in Evropskim parlamentom:

— poudarjanje dopolnjevanja nacionalnih sistemov zaščite blagovnih znamk in sistema Unije,

— prilagoditev terminologije zahtevam iz Lizbonske pogodbe (izraz „blagovna znamka Skupnosti“ se nadomesti z izrazom „blagovna znamka Evropske unije“),

— prilagoditev pogojev in upravljanja v skladu s skupnim pristopom o decentraliziranih agencijah Unije, o katerem so se julija 2012 dogovorili Evropski parlament, Svet in Komisija,

— odprava možnosti vložitve prijave blagovne znamke Evropske unije prek glavnih uradov držav članic za industrijsko lastnino,

— racionalizacija tehničnih določb v zvezi s poizvedbami, objavo prijave, pripombami tretjih oseb, revizijo odločb v primerih inter partes, nadaljevanjem postopkov, rokom za ugovor zoper mednarodne registracije,

— odprava zahteve glede „grafičnega prikaza“ znaka, da bi se ta lahko registriral kot blagovna znamka Evropske unije,

— razširitev absolutnih razlogov za zavrnitev na označbe porekla, geografske označbe, tradicionalne izraze za vina, zajamčene tradicionalne posebnosti in žlahtniteljske pravice,

— razširitev relativnih razlogov za zavrnitev na označbe porekla in geografske označbe,

— pravica imetnika blagovne znamke Evropske unije, da prepreči distribucijo in prodajo nalepk in embalaže ter podobnih izdelkov, ki bi se nato lahko uporabili v zvezi z blagom ali storitvami, ki kršijo pravice,

— izrecna določba za zagotovitev, da pravic blagovne znamke Evropske unije ni mogoče uveljavljati zoper predhodne pravice v zvezi z blagovno znamko,

— razširitev zaščite blagovne znamke Evropske unije na uporabo blagovne znamke v trgovskem imenu ali imenu podjetja,

— obsežne določbe za določitev in razvrstitev blaga in storitev v skladu s sodno prakso Sodišča,

— uvedba možnosti pridobitve certifikacijske znamke Evropske unije,

— preimenovanjem UUNT v Urad Evropske unije za intelektualno lastnino,

— jasna opredelitev nalog Urada,

— zagotovitev ustrezne pravne podlage, da lahko Urad ustanovi center za mediacijo,

— zagotovitev pravne podlage za sodelovanje med Uradom in glavnimi uradi za industrijsko lastnino, da se spodbudi približevanje praks in orodij, tudi pravne podlage, ki bo Uradu omogočila financiranje projektov sodelovanja,

— uskladitev uredbe s členom 290 PDEU, pri čemer je bolje, da se v temeljni akt vključi čim več določb, vključno z določbami za določitev ravni pristojbin.

Glavne točke, v katerih se stališče Sveta v prvi obravnavi ne ujema s stališčem Evropskega parlamenta:

— vključitev določbe, ki ureja vnos ponarejenega blaga, zlasti v okviru internetne prodaje v obliki manjših pošiljk, kadar v komercialne namene trži le pošiljatelj ponarejenega blaga,

— Svet se sicer strinja, da bi moral imetnik blagovne znamke Evropske unije imeti pravico, da tretjim osebam prepreči, da bi na carinsko območje Unije vnesle blago, na katerem je bila brez dovoljenja nameščena blagovna znamka, ki je praktično enaka blagovni znamki Evropske unije, registrirani za takšno blago, ne glede na to, ali je bilo to blago dano v prosti promet, vendar se zavzema za to, da bi taka pravica prenehala, če prijavitelj ali imetnik zadevnega blaga dokaže, da imetnik blagovne znamke Evropske unije nima pravice, da prepove dajanje blaga na trg v končni namembni državi,

— vključitev splošne izjeme od pravic blagovne znamke Evropske unije, kadar tretja stran uporablja blagovno znamko v nekomercialne namene, ter vključitev drugih izjem od pravic blagovne znamke Evropske unije, npr. v primeru, kadar tretja oseba blagovno znamko Evropske unije uporablja, da bi potrošnika opozorila na ponovno prodajo originalnega blaga, ki ga je prvotno prodajal imetnik blagovne znamke ali se je prodajalo z njegovim soglasjem, ali da bi s tem predlagala legitimno alternativno možnost za blago ali storitve imetnika blagovne znamke Evropske unije, ali za namene parodiranja, umetniškega izražanja, kritike ali komentiranja,

— izbor in imenovanje izvršnega direktorja UUNT s strani upravnega odbora,

— uvedba sistema kompenzacij, ki bi državam članicam omogočal povrnitev stroškov, nastalih zaradi zagotavljanja storitev in postopkov v zvezi z uveljavljanjem blagovne znamke Evropske unije.

IV. SKLEPNA UGOTOVITEV

Stališče Sveta v prvi obravnavi v celoti odraža dogovor, ki sta ga dosegla sozakonodajalca, kot je bilo potrjeno v pismu predsednika Odbora za pravne zadeve, poslanem predsedniku Odbora stalnih predstavnikov (1. del) 16. junija 2015.

(1) 8065/13.

(2) 6742/14.

(3) 9957/15 + ADD 1 + ADD 2

(4) 8066/13.