UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine s strani carinskih organov Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine s strani carinskih organov /* KOM/2011/0285 končno - COD 2011/0137 */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADNJE PREDLOGA 1.1. Ozadje V sporočilu Komisije o strategiji za pametno in trajnostno rast „Evropa 2020“[1] je bil poudarjen pomen inovacij za rast in delovna mesta. Pravice intelektualne lastnine (PIL) so temeljnega pomena za to ključno prednostno nalogo, saj zagotavljajo, da se raziskave, inovacije in ustvarjalne dejavnosti v celoti izkoristijo. Kršitve PIL in posledična trgovina z blagom, ki krši te pravice, vzbujajo vse večjo zaskrbljenost, zlasti v globaliziranem gospodarstvu. Poleg gospodarskih posledic za industrijo lahko proizvodi, ki kršijo pravice intelektualne lastnine, pomenijo resno tveganje za zdravje in varnost potrošnikov. Komisija je zato v sporočilu o aktu za enotni trg[2] opozorila, da bi lahko carinski organi z revidirano zakonodajo bolje ščitili pravice intelektualne lastnine. Uredba Sveta (ES) št. 1383/2003 določa carinsko ukrepanje zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in je pomemben element v strategiji EU za varstvo in uveljavljanje pravic intelektualne lastnine. Svet[3] je septembra 2008 Komisijo in države članice pozval, naj pregledajo to uredbo ter predlagajo in ocenijo izboljšave pravnega okvira za ukrepe zoper proizvode, za katere je bilo ugotovljeno, da so kršili take pravice. Komisija je pripravila nov carinski akcijski načrt za boj proti kršitvam PIL za obdobje 2009–2012. Glavni elementi akcijskega načrta[4], ki ga je pripravila Komisija, potrdil pa Svet, obsegajo zakonodajo, operativno zmogljivost, sodelovanje z industrijo, mednarodno sodelovanje in ozaveščanje. Pregled Uredbe je bil vključen v načrt, izvedla pa ga je Komisija v tesnem sodelovanju z državami članicami prek delovne skupine, ustanovljene na podlagi programa Carina 2013 in sestavljene iz strokovnjakov iz carinskih uprav držav članic. Nekateri primeri zadržanja pošiljk zdravil v tranzitu čez EU pri carinskih organih konec leta 2008 so vzbudili zaskrbljenost nekaterih članic STO, poslancev Evropskega parlamenta, nevladnih organizacij in civilne družbe. Trdili so, da bi taki ukrepi lahko ovirali zakonito trgovino z generičnimi zdravili in bili tako v nasprotju z zavezo EU, da olajša dostop do zdravil v državah v razvoju, ter navsezadnje kršili pravila STO. Zaradi teh primerov zadržanja sta Indija in Brazilija pri STO sprožili spora zoper EU, ki sta skupaj s skrbmi, izraženimi med zadevnimi posvetovanji v okviru STO med Indijo in Brazilijo ter EU, pokazala, da bi bilo zadevno zakonodajo EU o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine s strani carinskih organov mogoče dodatno pojasniti, da bi se povečala pravna varnost. 1.2. Usklajenost z drugimi politikami EU Predlog je v skladu z dolgoletno politiko in strategijo Unije za varstvo PIL. Ta politika je bila izražena v več sporočilih Komisije, kot sta Evropa 2020 in sporočilo o aktu za enotni trg[5]. Varstvo intelektualne lastnine spodbuja inovacije, učinkovito uveljavljanje pravic pa pozitivno vpliva na zaposlovanje, potrošnike in družbo kot celoto. Ko carinski organi na meji uveljavljajo PIL, to dopolnjuje uveljavljanje na notranjem trgu ter tudi trgovinske pobude s tretjimi državami in v mednarodnih forumih. Predlog je sestavni del strateškega okvira, predstavljenega v novem sporočilu Komisije o enotnem trgu za pravice intelektualne lastnine [iz maja 2011]. 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UČINKA 2.1. Javno posvetovanje Posvetovanje z javnostjo je bilo opravljeno, da bi imele vse zainteresirane strani dovolj priložnosti prispevati k pregledu Uredbe (ES) št. 1383/2003. V okviru javnega posvetovanja je prispelo 89 prispevkov, ki so jih prispevale zelo različne zainteresirane strani, vključno z imetniki pravic, ponudniki storitev, povezani z mednarodno trgovino, kot so špediterji in prevozniki, odvetniki, akademskimi ustanovami, nevladnimi organizacijami, javnimi organi in državljani. Glavna vprašanja, ki so pritegnila pozornost strani, ki so se odzvale, so bila področje uporabe Uredbe v zvezi s primeri, v katerih carinski organi lahko ukrepajo, in obseg pravic intelektualne lastnine, zajetih z Uredbo, poenostavljen postopek na splošno in v zvezi z manjšimi pošiljkami ter stroški hranjenja in uničenja blaga. 2.2. Ocena učinka V poročilu o oceni učinka so bile opredeljene in ocenjene možnosti politike v zvezi s carinskimi ukrepi in postopki za uveljavljanje pravic intelektualne lastnine na meji. Glavni obravnavani področji sta bili možen obseg okrepitve uveljavljanja PIL na meji, ob upoštevanju upravnih in ekonomskih bremen uveljavljanja za carinske organe, imetnike pravic in druge zainteresirane strani, ter potreba po zagotovitvi učinkovitosti in skladnosti z vsemi zadevnimi pravnimi obveznostmi. V poročilu o oceni učinka so bile preučene tri različne možnosti, po potrebi z več podmožnostmi. V prvi možnosti je bil predviden tako imenovani „osnovni scenarij“, v skladu s katerim Komisija ne bi ukrepala in bi bilo ohranjeno nespremenjeno stanje. V drugi možnosti so bili predvideni nekateri nezakonodajni ukrepi, pri katerih bi Komisija predlagala pobude za usposabljanje ter razvoj smernic in izmenjavo najboljše prakse. V skladu s tretjo možnostjo bi Komisija predlagala spremembe sedanjega pravnega okvira. V okviru te možnosti bi bile lahko za vsako od opredeljenih težav na voljo različne podmožnosti. · Možnost 1 bi bilo treba izključiti, če naj bi se Komisija ustrezno odzvala na zahtevo Sveta po pregledu zakonodaje ter skrbi glede področja uporabe in izvajanja sedanje zakonodaje, ki so jih med postopkom posvetovanja izrazile zainteresirane strani. · Z možnostjo 2 bi bile opredeljene težave rešene le delno. Smernice in pojasnjevalne opombe bi lahko pomagale pojasniti postopke, ki se uporabljajo, ali kako uporabljati splošna pravna načela. Vendar pa s temi nezakonodajnimi ukrepi ne bi bilo mogoče uresničiti nekaterih ciljev razširitve obsega pravic intelektualne lastnine niti ne bi bilo mogoče doseči, da bi postopki postali obvezni po vsej Uniji. · Z možnostjo 3 bi bila dosežena največja pravna varnost, tj. vključene bi bile pravice intelektualne lastnine, ki s to uredbo niso zajete, postopki bi bili usklajeni in zagotovljena bi bila postopkovna pojasnila. Pri tej možnosti sta bili navedeni dve podmožnosti. V podmožnosti 1 je bila predvidena razširitev možnih vrst kršitev na pravice, ki so že zajete s sedanjo uredbo, na primer pri blagu, ki vključuje kakršno koli kršitev pravic blagovne znamke, ne samo ponarejanje. V podmožnosti 2 je bila vključena podmožnost 1, sedanje področje uporabe Uredbe pa je bilo razširjeno, kar zadeva zajete PIL. V oceni učinka je bilo ugotovljeno, da bi bila najprimernejša rešitev sprememba Uredbe, da bi se odzvali na vse opredeljene težave in zagotovili uravnotežen izid za vse kategorije prizadetih oseb. 3. PRAVNA PODLAGA IN NAČELO SUBSIDIARNOSTI Trgovinski vidiki intelektualne lastnine so del okvira skupne trgovinske politike. Člen 207 Pogodbe o delovanju Evropske unije določa pooblastila za sprejemanje ukrepov za izvajanje skupne trgovinske politike. Pravna podlaga predloga je torej člen 207 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Uredba se nanaša na trgovinske vidike pravic intelektualne lastnine, ker so v njej obravnavani ukrepi, ki carinskim organom omogočajo uveljavljanje pravic intelektualne lastnine na meji za blago, s katerim se mednarodno trguje. Člen 3(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije določa izključno pristojnost Evropske unije na področju skupne trgovinske politike. 4. POSLEDICE ZA PRORAČUN Predlog ne bo vplival na človeške vire in proračun Evropske unije, zato mu ni priložen finančni izkaz, predviden v členu 28 finančne uredbe (Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti). 5. SPREMEMBE Pri pregledu so bile opredeljene nekatere izboljšave pravnega okvira, ki naj bi bile nujne za okrepitev določb o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine, sočasno pa naj bi zagotavljale pravno jasnost določb. Zato se predlaga, da se Uredba Sveta (ES) št. 1383/2003 nadomesti s priloženim osnutkom nove uredbe. Za okrepitev uveljavljanja se predlaga, da se področje uporabe, zajeto z Uredbo Sveta (ES) št. 1383/2003, razširi z vključitvijo trgovskih imen, topografij polprevodniških izdelkov in uporabnih modelov. Predlaga se tudi, da se področje uporabe Uredbe razširi z vključitvijo kršitev, ki izhajajo iz vzporedne trgovine in naprav za izogibanje tehnološkim ukrepom, ter drugih kršitev pravic, ki jih carinski organi že uveljavljajo. V Uredbi bi bila ohranjena možnost carinskih organov za kontrolo blaga za namen uveljavljanja pravic intelektualne lastnine v vseh primerih, v katerih je bilo blago pod njihovim nadzorom, ter poudarjena razlika med postopkovno naravo zakonodaje in materialnim pravom intelektualne lastnine. Z Uredbo bi bili tudi uvedeni postopki, na podlagi katerih bi lahko carinski organi pod nekaterimi pogoji dosegli odstop blaga v uničenje, ne da bi bili potrebni formalni in dragi pravni postopki. Ti bi se razlikovali glede na vrsto kršitve. Pri ponarejenem in piratskem blagu bi bilo o soglasju lastnika za uničenje blaga mogoče sklepati, če ne bi bilo izrecnega nasprotovanja uničenju, medtem ko bi se moral v drugih primerih lastnik blaga izrecno strinjati z njegovim uničenjem. Če soglasje ne bi bilo doseženo, bi moral imetnik pravice sprožiti pravni postopek za ugotovitev kršitve, sicer bi bilo blago sproščeno. Predlaga se tudi poseben postopek za manjše pošiljke domnevno ponarejenega in piratskega blaga, zajetega z zahtevo, ki bi omogočal uničenje blaga brez vpletenosti imetnika pravice. Predlagajo se dodatne določbe, da bi se zagotovilo varstvo interesov zakonitih trgovcev pred morebitno zlorabo carinskih postopkov uveljavljanja in da bi se načela Listine o temeljnih pravicah vključila v Uredbo. V ta namen bi bili v Uredbi pojasnjeni roki za zadržanje blaga, glede katerega obstaja sum, pogoji, pod katerimi carinski organi posredujejo informacije o pošiljkah imetnikom pravic, pogoji za uporabo postopka, ki omogoča uničenje blaga pod carinskim nadzorom zaradi suma kršitev pravic intelektualne lastnine, razen ponarejanja in piratstva, ter pravica do obrambe. Nova uredba bi tako postala močnejše orodje za uveljavljanje pravic in bi s tem okrepila legitimnost carinskega ukrepanja. Vprašanje stroškov hranjenja in uničenja blaga, ki krši PIL, je pritegnilo pozornost različnih zainteresiranih strani. Uredba bi še naprej določala, da stroške hranjenja in uničenja, ki nastanejo neposredno carinskim organom, nosijo imetniki pravic, ki so zahtevali carinsko ukrepanje, čeprav jim to ne bi preprečevalo pravnega ukrepanja za povrnitev takih stroškov od primarno odgovorne strani. Vendar pa se predlaga uvedba pomembne izjeme za manjše pošiljke, za katere naj bi stroške hranjenja in uničenja prevzeli carinski organi. 2011/0137 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine s strani carinskih organov EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 207 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije[6], ob upoštevanju mnenja Evropskega nadzornika za varstvo podatkov, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Svet Evropske unije je v Resoluciji z dne 25. septembra 2008 o celovitem evropskem načrtu za preprečevanje ponarejanja in piratstva[7] zahteval pregled Uredbe Sveta (ES) št. 1383/2003 z dne 22. julija 2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice[8]. (2) Trženje blaga, ki krši pravice intelektualne lastnine, povzroča precejšnjo škodo imetnikom pravic ter proizvajalcem in trgovcem, ki se ravnajo po zakonu. Prav tako zavaja potrošnike ter lahko v nekaterih primerih ogrozi njihovo zdravje in varnost. Kolikor mogoče si je treba prizadevati, da tako blago ne bi doseglo trga, ter sprejeti ukrepe proti tej nezakoniti dejavnosti, ne da bi pri tem ovirali zakonito trgovino. (3) Pri pregledu Uredbe (ES) št. 1383/2003 se je pokazalo, da so potrebne nekatere izboljšave pravnega okvira za okrepitev uveljavljanja pravic intelektualne lastnine in zagotovitev pravne jasnosti, ob upoštevanju razvoja na gospodarskem, trgovinskem in pravnem področju. (4) Carinski organi bi morali imeti možnost kontrole blaga, ki je ali bi moralo biti predmet carinskega nadzora na carinskem območju Unije, da bi uveljavljali pravice intelektualne lastnine. Pri uveljavljanju pravic intelektualne lastnine na meji, kjer koli blago je ali bi moralo biti, pod „carinskim nadzorom“, kot je opredeljen v Uredbi Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti[9], se viri dobro izkoriščajo. Kadar carinski organi na meji zadržijo blago, je potreben en postopek, medtem ko bi bilo pri blagu na trgu, razdeljenem in dobavljenem prodajalcem na drobno, za enako stopnjo uveljavljenja potrebnih več ločenih postopkov. Predvideti bi bilo treba izjemo za blago, sproščeno v prosti promet na podlagi režima uporabe v posebne namene, ker tako blago ostane pod carinskim nadzorom, čeprav je bilo sproščeno v prosti promet. Primerno je tudi, da se Uredba ne uporablja za blago v osebni prtljagi potnikov, če je to blago namenjeno za njihovo osebno uporabo in če ni nobenega znaka, da gre za trgovinski promet. (5) V Uredbi (ES) št. 1383/2003 nekatere pravice intelektualne lastnine niso zajete, nekatere kršitve pa so izključene. Za okrepitev uveljavljanja pravic intelektualne lastnine bi bilo torej treba carinsko kontrolo razširiti na druge vrste kršitev, kot so kršitve, ki izhajajo iz vzporedne trgovine, in druge kršitve pravic, ki jih carinski organi že uveljavljajo, vendar niso zajete z Uredbo (ES) št. 1383/2003. Iz istega namena je primerno, da se na področje uporabe te uredbe poleg pravic, ki so že zajete z Uredbo (ES) št. 1383/2003, vključijo trgovska imena, če so na podlagi nacionalnega prava zaščitena kot izključne lastninske pravice, topografije polprevodniških izdelkov, uporabni modeli in naprave za izogibanje tehnološkim ukrepom ter tudi vse izključne pravice intelektualne lastnine, določene z zakonodajo Unije. (6) Ta uredba vsebuje postopkovna pravila za carinske organe. V skladu s tem ta uredba ne uvaja nobenega novega merila za ugotavljanje obstoja kršitve veljavnega prava intelektualne lastnine. (7) Ta uredba ne sme vplivati na določbe o pristojnosti sodišč, zlasti tiste iz Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah[10]. (8) Vsaka oseba, naj bo imetnik pravice intelektualne lastnine ali ne, ki lahko v svojem imenu sproži pravni postopek v zvezi z morebitno kršitvijo navedene pravice, bi morala imeti pravico vložiti zahtevo za ukrepanje carinskih organov. (9) Za zagotovitev, da so pravice intelektualne lastnine uveljavljene v celotni Uniji, je primerno določiti, da lahko oseba, ki ima pravico vložiti zahtevo za ukrepanje in zahteva uveljavitev pravice intelektualne lastnine na celotnem ozemlju Unije, od carinskih organov države članice zahteva, da sprejmejo odločitev, v skladu s katero morajo carinski organi zadevne države članice in katere koli druge države članice, v kateri se zahteva uveljavitev pravice intelektualne lastnine, ukrepati. (10) Za zagotovitev hitrega uveljavljanja pravic intelektualne lastnine bi bilo treba predvideti, da lahko carinski organi, kadar na podlagi ustreznih dokazov sumijo, da blago pod njihovim nadzorom krši pravice intelektualne lastnine, bodisi na svojo pobudo bodisi na podlagi zahteve prekinejo sprostitev blaga ali ga zadržijo, da osebam, upravičenim do vložitve zahteve za ukrepanje carinskih organov, omogočijo sprožitev postopka za ugotovitev, ali je bila kršena pravica intelektualne lastnine. (11) Kadar blago, pri katerem obstaja sum kršitve pravic intelektualne lastnine, ni ponarejeno ali piratsko blago, je včasih z običajnim vizualnim pregledom, ki ga opravijo carinski organi, težko ugotoviti, ali je bila morda kršena pravica intelektualne lastnine. Zato je primerno določiti, da je treba sprožiti postopek, razen če se zadevni stranki, in sicer imetnik blaga in imetnik pravice, dogovorita o odstopu blaga v uničenje. Pristojni organi, ki se ukvarjajo s takšnimi postopki, bi morali biti tisti, ki odločijo o tem, ali je bila pravica intelektualne lastnine kršena, in sprejmejo ustrezne odločitve o kršitvah zadevnih pravic intelektualne lastnine. (12) Z Uredbo (ES) št. 1383/2003 je bilo državam članicam dovoljeno, da predvidijo postopek, na podlagi katerega se lahko določeno blago uniči, ne da bi bilo treba sprožiti postopek za ugotovitev, ali je bila kršena pravica intelektualne lastnine. Kot je bilo priznano v Resoluciji Evropskega parlamenta z dne 18. decembra 2008 o vplivu ponarejanja na mednarodno trgovino[11], se je ta postopek v državah članicah, v katerih je bil na voljo, izkazal za zelo uspešnega. Zato bi moral biti tak postopek obvezen za tiste opazne kršitve, ki jih carinski organi zlahka odkrijejo z običajnim vizualnim pregledom, in bi ga bilo treba uporabiti na zahtevo imetnika pravice, kadar deklarant ali imetnik blaga ne nasprotuje uničenju. (13) Za čim večje zmanjšanje upravne obremenitve in stroškov bi bilo treba za manjše pošiljke ponarejenega in piratskega blaga uvesti poseben postopek, s katerim bi bilo blago mogoče uničiti brez soglasja imetnika pravice. Za določitev zgornjih meja, do katerih se pošiljke štejejo za manjše pošiljke, bi bilo treba s to uredbo na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje nezakonodajnih aktov, ki se splošno uporabljajo, v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Pomembno je, da Komisija pri pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. (14) Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti sočasno, pravočasno in ustrezno posredovanje ustreznih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. (15) Zaradi večje pravne jasnosti in varstva interesov zakonitih trgovcev pred morebitno zlorabo določb o uveljavljanju pravic na meji je primerno spremeniti roke za zadržanje blaga, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine, pogoje, pod katerimi carinski organi informacije o pošiljkah posredujejo imetnikom pravic, in pogoje za uporabo postopka, ki omogoča uničenje blaga pod carinskim nadzorom zaradi suma kršitev pravic intelektualne lastnine, razen za ponarejeno in piratsko blago, ter uvesti določbo, na podlagi katere lahko imetnik blaga izrazi svoje stališče, preden carinska uprava sprejme odločitev, ki bi mu škodovala. (16) Ob upoštevanju začasne in preventivne narave ukrepov, ki jih na tem področju sprejmejo carinski organi, in nasprotujočih si interesov strank, ki jih zadevajo ukrepi, bi bilo treba nekatere vidike postopkov prilagoditi, da bi zagotovili nemoteno uporabo Uredbe in sočasno upoštevali pravice zadevnih strank. Kar zadeva različna uradna obvestila, predvidena s to uredbo, bi tako carinski organi morali na podlagi dokumentov o carinski obravnavi ali situaciji, v kateri se nahaja blago, uradno obvestiti najprimernejšo osebo. Roki, ki so v tej uredbi določeni za zahtevana uradna obvestila, bi se morali šteti od trenutka, ko carinski organi pošljejo ta obvestila, da bi se uskladili vsi roki za uradna obvestila, poslana zadevnim strankam. Rok, v katerem ima oseba pravico do zaslišanja, preden se sprejme neugodna odločitev, bi moral biti tri delovne dni, glede na to, da so imetniki odločb o ugoditvi zahtevam za ukrepanje carinske organe prostovoljno zaprosili za ukrepanje in da se morajo deklaranti ali imetniki blaga zavedati posebnega položaja svojega blaga, ko je to pod carinski nadzorom. Pri posebnem postopku za majhne pošiljke, ko te potrošnike verjetno neposredno zadevajo in se od njih ne more pričakovati enaka raven skrbnosti kot od drugih gospodarskih subjektov, ki navadno opravljajo carinske formalnosti, bi moral biti navedeni rok bistveno daljši. (17) V skladu z „Izjavo o Sporazumu TRIPS in javnem zdravju“, sprejeto na ministrski konferenci STO v Dohi 14. novembra 2001, se Sporazum TRIPS lahko in mora razlagati in izvajati tako, da podpira pravico članic STO do varovanja javnega zdravja in zlasti spodbujanja dostopa do zdravil za vse. Zlasti pri zdravilih, pri katerih je prehod čez to ozemlje Evropske unije s pretovarjanjem, skladiščenjem, delitvijo tovora ali spremembo načina ali sredstva prevoza ali brez njih samo del celotne poti, ki se začne in konča zunaj ozemlja Unije, morajo carinski organi pri ocenjevanju tveganja kršitve pravic intelektualne lastnine upoštevati vsako precejšnjo verjetnost preusmeritve tega blaga na trg Unije. (18) Zaradi učinkovitosti bi bilo treba uporabljati določbe Uredbe Sveta (ES) št. 515/97 z dne 13. marca 1997 o medsebojni pomoči med upravnimi organi držav članic in o sodelovanju med njimi in Komisijo zaradi zagotavljanja pravilnega izvajanja carinske in kmetijske zakonodaje[12]. (19) Odgovornost carinskih organov bi morala biti urejena z zakonodajo držav članic, vendar pa imetnik odločbe na podlagi ugoditve zahtevi za ukrepanje carinskih organov ne bi smel biti upravičen do nadomestila, če carinski urad ne bi odkril takega blaga in bi bilo blago sproščeno ali ukrep za njegovo zadržanje ne bi bil sprejet. (20) Ker carinski organi ukrepajo na podlagi predhodne zahteve, je primerno določiti, da bi moral imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi za ukrepanje carinskih organov povrniti vse stroške, ki so carinskim organom nastali pri ukrepanju za uveljavitev njegovih pravic intelektualne lastnine. Kljub temu to imetniku odločbe ne bi smelo preprečiti, da bi zahteval nadomestilo od kršitelja ali drugih oseb, ki bi se lahko štele za odgovorne v skladu z zakonodajo zadevne države članice. Stroški in škoda, nastali osebam, ki niso carinske uprave, zaradi ukrepanja carinskih organov, kadar je blago zadržano na podlagi zahtevka tretje strani na podlagi intelektualne lastnine, bi morali biti urejeni s posebno zakonodajo v vsakem posameznem primeru. (21) Uveljavljanje prava intelektualne lastnine s strani carinskih organov bo vključevalo izmenjavo podatkov o odločitvah v zvezi z zahtevami za ukrepanje. Takšna obdelava podatkov vključuje tudi osebne podatke in mora potekati v skladu s pravom Unije, kot je določeno zlasti v Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov[13] ter Uredbi (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov[14]. (22) Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje določb o obrazcih za zahteve za ukrepanje carinskih organov in za zahtevo za podaljšanje obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati, bi bilo treba Komisiji podeliti izvedbena pooblastila, zlasti za izdelavo standardnih obrazcev. (23) Ta pooblastila bi se morala izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011[15] Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije. Čeprav predmet določb te uredbe, ki jo bo treba izvajati, spada na področje uporabe skupne trgovinske politike, bi bilo treba glede na naravo in posledice izvedbenih aktov za njihovo sprejetje uporabiti svetovalni postopek. (24) Uredbo (ES) št. 1383/2003 je treba razveljaviti – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: POGLAVJE I VSEBINA, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV Člen 1 Vsebina in področje uporabe 1. Ta uredba določa pogoje in postopke za ukrepanje carinskih organov, kadar blago, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine, je ali bi moralo biti predmet carinskega nadzora na carinskem območju Unije. 2. Ta uredba se ne uporablja za blago, ki je bilo sproščeno v prosti promet na podlagi režima uporabe v posebne namene v smislu člena 82 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92. 3. Ta uredba na noben način ne vpliva na pravo držav članic in Unije na področju intelektualne lastnine. 4. Ta uredba se ne uporablja za blago nekomercialne narave v osebni prtljagi potnikov. Člen 2 Opredelitev pojmov V tej uredbi: 1. „pravice intelektualne lastnine“ pomenijo: (a) blagovno znamko; (b) model; (c) avtorsko ali kakršno koli sorodno pravico, kot je določena z zakonodajo države članice; (d) geografsko označbo; (e) patent, kot je določen z zakonodajo države članice; (f) dodatni varstveni certifikat za zdravila, kot je določen v Uredbi (ES) št. 469/2009 Evropskega parlamenta in Sveta[16]; (g) dodatni varstveni certifikat za fitofarmacevtska sredstva, kot je določen v Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1610/96[17]; (h) žlahtniteljsko pravico Skupnosti, kot je določena v Uredbi Sveta (ES) št. 2100/94[18]; (i) žlahtniteljsko pravico, kot je določena z zakonodajo države članice; (j) topografijo polprevodniškega izdelka, kot je določena z zakonodajo države članice; (k) uporabni model, kot je določen z zakonodajo države članice; (l) trgovsko ime, če je z zakonodajo države članice zaščiteno kot izključna pravica intelektualne lastnine; (m) katero koli drugo pravico, ki je z zakonodajo Unije določena kot izključna pravica intelektualne lastnine; 2. „blagovna znamka“ pomeni: (a) blagovno znamko Skupnosti, kot je določena v Uredbi Sveta (ES) št. 207/2009[19]; (b) blagovno znamko, registrirano v državi članici, oziroma v primeru Belgije, Nizozemske ali Luksemburga, v Uradu Beneluksa za intelektualno lastnino; (c) blagovno znamko, registrirano po mednarodnih sporazumih, ki veljajo v državi članici; (d) blagovno znamko, registrirano po mednarodnih sporazumih, ki veljajo v Uniji; 3. „model“ pomeni: (a) model Skupnosti, kot je določen v Uredbi (ES) št. 6/2002[20]; (b) model, registriran v državi članici; (c) model, registriran po mednarodnih sporazumih, ki veljajo v državi članici; (d) model, registriran po mednarodnih sporazumih, ki veljajo v Uniji; 4. „geografska označba“ pomeni: (a) zaščiteno geografsko označbo ali označbo porekla za kmetijske proizvode in živila, kot je določena v Uredbi Sveta (ES) št. 510/2006[21]; (b) označbo porekla ali geografsko označbo za vino, kot je določena v Uredbi Sveta (ES) št. 1234/2007[22]; (c) geografsko označbo za aromatizirano vino, kot je določeno v Uredbi Sveta (EGS) št. 1601/1991[23]; (d) geografsko označbo žganih pijač, kot je določena v Uredbi (ES) št. 110/2008 Evropskega parlamenta in Sveta[24]; (e) geografsko označbo za proizvode razen vin, žganih pijač, kmetijskih proizvodov ali živil, če je z zakonodajo države članice ali Unije določena kot izključna pravica intelektualne lastnine; (f) geografsko označbo, kot je določena v sporazumih med Unijo in tretjimi državami ter je kot taka navedena v teh sporazumih; 5. „ponarejeno blago“ pomeni: (a) blago, ki je predmet dejavnosti, ki krši blagovno znamko, in brez dovoljenja označeno z blagovno znamko, ki je enaka blagovni znamki, veljavno registrirani za enako vrsto blaga, ali ki je po njenih bistvenih lastnostih ni mogoče ločiti od take blagovne znamke; (b) blago, ki je predmet dejavnosti, ki krši geografsko označbo, in nosi ali je opisano z imenom ali izrazom, ki je zaščiteno v povezavi s to geografsko označbo; 6. „piratsko blago“ pomeni blago, ki je predmet dejavnosti, ki krši avtorsko ali sorodno pravico ali model, in ki je ali vključuje kopije, izdelane brez soglasja imetnika avtorske ali sorodne pravice ali modela, ne glede na to, ali so registrirani, ali osebe s pooblastilom zadevnega imetnika v državi proizvodnje; 7. „blago, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine,“ pomeni blago, za katerega obstajajo zadostni dokazi, da so carinski organi v državi članici, v kateri je blago najdeno, prepričani, da je blago prima facie: (a) blago, ki je predmet dejavnosti, ki po pravu Unije ali zadevne države članice krši pravico intelektualne lastnine; (b) naprave, proizvodi ali sestavni deli, s katerimi se je mogoče izogniti kakršni koli tehnologiji, napravi ali sestavnemu delu, ki pri svojem običajnem delovanju preprečuje ali omejuje dejanja v zvezi z deli, ki jih imetnik kakršne koli avtorske ali sorodne pravice ni odobril in ki po pravu zadevne države članice kršijo pravico intelektualne lastnine; (c) kakršen koli kalup ali matrica, posebej oblikovan ali prilagojen za izdelavo blaga, ki krši pravico intelektualne lastnine, če taki kalupi ali matrice kršijo pravice imetnika pravice po pravu Unije ali pravu navedene države članice; 8. „zahteva“ pomeni zahtevo za ukrepanje carinskih organov, kadar pri blagu obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine; 9. „nacionalna zahteva“ pomeni zahtevo za carinske organe države članice, da ukrepajo v navedeni državi članici; 10. „zahteva Unije“ pomeni zahtevo, vloženo v eni državi članici za carinske organe te države članice in carinske organe ene ali več drugih držav članic, da ukrepajo v svojih zadevnih državah članicah; 11. „vlagatelj“ pomeni osebo, ki v svojem imenu vloži zahtevo; 12. „imetnik blaga“ pomeni osebo, ki je lastnik blaga ali ima podobno pravico razpolaganja z blagom ali ima fizično kontrolo nad blagom; 13. „deklarant“ pomeni deklaranta iz člena 4(18) Uredbe (EGS) št. 2913/92; 14. „uničenje“ pomeni fizično uničenje, recikliranje ali odstranitev blaga zunaj trgovinskih kanalov, tako da se prepreči škoda za imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi; 15. „carinski nadzor“ pomeni nadzor carinskih organov, kot je naveden v členu 4(13) Uredbe (EGS) št. 2913/92; 16. „carinsko območje Unije“ pomeni carinsko območje Skupnosti, kot je navedeno v členu 3 Uredbe (EGS) št. 2913/92; 17. „sprostitev blaga“ pomeni dejanje, s katerim carinski organi prepustijo blago za namene, določene za carinski postopek, v katerega je blago dano. Člen 3 Pravo, ki se uporablja Ne glede na člen 8 Uredbe (ES) št. 864/2007[25] se za ugotovitev, ali uporaba blaga, najdenega v eni od situacij iz člena 1(1), vzbuja sum kršitve pravice intelektualne lastnine oziroma ali je bila z njo kršena pravica intelektualne lastnine, uporablja pravo države članice, v kateri je blago najdeno v eni od situacij iz navedenega člena. POGLAVJE II ZAHTEVE ZA UKREPANJE CARINSKIH ORGANOV Oddelek 1 Vložitev zahtev za ukrepanje Člen 4 Osebe, upravičene do vložitve zahteve 1. Osebe, upravičene do vložitve nacionalne zahteve ali zahteve Unije, so: (a) imetniki pravic intelektualne lastnine; (b) organi za upravljanje kolektivnih pravic intelektualne lastnine, ki se jim redno priznava pravica zastopanja imetnikov avtorskih ali sorodnih pravic; (c) strokovni organi za obrambo, ki se jim redno priznava pravica zastopanja imetnikov pravic intelektualne lastnine; (d) skupine v smislu člena 5(1) Uredbe (ES) št. 510/2006, skupine proizvajalcev v smislu člena 118(e) Uredbe (ES) št. 1234/2007 ali podobne skupine proizvajalcev, predvidene v zakonodaji Uniji o geografskih označbah in ki zastopajo proizvajalce geografske označbe, ali predstavniki takih skupin, gospodarski subjekti, upravičeni do uporabe geografske označbe, in inšpekcijski organi, pristojni za tako geografsko označbo. 2. Poleg oseb iz odstavka 1 so do vložitve nacionalne zahteve upravičeni naslednji: (a) vse druge osebe, ki imajo dovoljenje za uporabo pravic intelektualne lastnine; (b) skupine proizvajalcev, predvidene v zakonodaji držav članic o geografskih označbah, ki zastopajo proizvajalce geografske označbe, ali predstavniki takih skupin, gospodarski subjekti, upravičeni do uporabe geografske označbe, in inšpekcijski organi, pristojni za tako geografsko označbo. 3. Poleg oseb, določenih v odstavku 1, je do vložitve zahteve Unije upravičen imetnik izključne licence, ki zajema carinsko območje Unije. 4. Vse osebe, upravičene do vložitve zahteve na podlagi odstavkov 1, 2 in 3, morajo imeti možnost sprožiti postopek zaradi kršitve pravic intelektualne lastnine v državi članici, v kateri je blago najdeno. Člen 5 Pravice intelektualne lastnine, na katere se nanašajo zahteve Unije Zahteva Unije se lahko vloži v zvezi s katero koli pravico intelektualne lastnine, ki velja v vsej Uniji. Člen 6 Vložitev zahtev 1. Osebe iz člena 4 lahko zahtevajo ukrepanje carinskih organov, kadar pri uporabi blaga obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine, tako da pri pristojnem carinskem oddelku vložijo zahtevo. Zahteva se vloži na obrazcu iz odstavka 3. 2. Vsaka država članica določi carinski oddelek, pristojen za prejemanje in obravnavo zahtev. Država članica o tem obvesti Komisijo, ki objavi seznam pristojnih carinskih oddelkov, ki so jih določile države članice. 3. Komisija z izvedbenimi akti določi obrazec za zahtevo. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 29(2). V skladu z obrazcem mora vlagatelj navesti zlasti naslednje informacije: (a) podatki o vlagatelju; (b) status vlagatelja v smislu člena 4; (c) dokazila, na podlagi katerih se carinski oddelek prepriča, da je vlagatelj oseba, ki je upravičena do vložitve zahteve; (d) pooblastilo fizičnih ali pravnih oseb, ki zastopajo vlagatelja, v skladu z zakonodajo države članice, v kateri se vloži zahteva; (e) pravice intelektualne lastnine, ki se bodo uveljavljale; (f) v primeru zahteve Unije države članice, v katerih se zahteva ukrepanje carinskih organov; (g) posebni in tehnični podatki o pristnem blagu, vključno s slikami, če je to ustrezno; (h) informacije, priložene obrazcu, s katerimi bodo lahko carinski organi enostavno identificirali zadevno blago; (i) vse informacije, pomembne za analizo in oceno tveganja kršitve zadevnih pravic intelektualne lastnine s strani carinskih organov; (j) imena in naslovi zastopnikov vlagatelja, pristojnih za pravne in tehnične zadeve; (k) obveza vlagatelja, da bo pristojni carinski oddelek uradno obvestil o vsaki od situacij, določenih v členu 14; (l) obveza vlagatelja, da bo posredoval in posodobil vse informacije, pomembne za analizo in oceno tveganja kršitve zadevnih pravic intelektualne lastnine, ki ju izvedejo carinski organi; (m) obveza vlagatelja, da bo prevzel odgovornost pod pogoji, določenimi v členu 26; (n) obveza vlagatelja, da bo kril stroške iz člena 27 pod pogoji iz navedenega člena; (o) obveza vlagatelja za soglasje, da bo podatke, ki jih bo predložil, obdelala Komisija. 4. Če so za prejemanje in obdelavo zahtev na voljo računalniški sistemi, se zahteve vložijo s tehnikami za obdelavo elektronskih podatkov. 5. Kadar se zahteva vloži po uradnem obvestilu carinskih organov o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju v skladu s členom 17(4), izpolnjuje naslednje dodatne zahteve: (a) pri pristojnem carinskem oddelku se vloži v štirih delovnih dneh od uradnega obvestila o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju; (b) gre za nacionalno zahtevo; (c) vsebuje informacije, zahtevane v odstavku 3. Vendar lahko vlagatelj izpusti podrobnosti iz črk od (g) do (i) odstavka 3. Oddelek 2 Odločitve o zahtevah za ukrepanje Člen 7 Obravnava zahtev 1. Če pristojni carinski oddelek ob prejemu zahteve meni, da ta ne vsebuje vseh informacij, zahtevanih s členom 6(3), od vlagatelja zahteva, da manjkajoče informacije predloži v 10 delovnih dneh od pošiljanja uradnega obvestila. V takih primerih rok iz prvega pododstavka člena 8 začasno preneha teči do prejetja zadevnih informacij. 2. Če vlagatelj manjkajočih informacij ne predloži v roku iz odstavka 1, pristojni carinski oddelek zahtevo zavrne. 3. Vlagatelju se ne zaračuna pristojbina za kritje upravnih stroškov, nastalih pri obravnavi zahteve. Člen 8 Uradno obvestilo o odločitvah o odobritvi ali zavrnitvi zahtev za ukrepanje Pristojni carinski oddelek uradno obvesti vlagatelja o svoji odločitvi o ugoditvi zahtevi ali njeni zavrnitvi v 30 delovnih dneh od prejema zahteve. Če je bil vlagatelj predhodno uradno obveščen, da so carinski organi prekinili sprostitev blaga ali blago zadržali, pa pristojni carinski oddelek uradno obvesti vlagatelja o svoji odločitvi o ugoditvi zahtevi ali njeni zavrnitvi v enem delovnem dnevu od prejema zahteve. Člen 9 Odločbe o zahtevah za ukrepanje 1. Odločbe o ugoditvi nacionalni zahtevi, odločbe o preklicu takih odločb ali njihovi spremembi in odločbe o podaljšanju obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati, začnejo veljati v državi članici, v kateri je bila nacionalna zahteva vložena, na datum njihovega sprejetja. 2. Odločbe o ugoditvi zahtevi Unije, odločbe o preklicu takih odločb ali njihovi spremembi in odločbe o podaljšanju obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati, začnejo veljati, kakor sledi: (a) v državi članici, v kateri je bila zahteva vložena, na datum sprejetja; (b) v vseh drugih državah članicah, v katerih se zahteva ukrepanje carinskih organov, na datum, ko so carinski organi uradno obveščeni v skladu s členom 13(2), če je imetnik odločbe izpolnil svoje obveznosti na podlagi člena 27(3). Člen 10 Obdobje, v katerem morajo carinski organi ukrepati 1. Ko pristojni carinski oddelek ugodi zahtevi, navede obdobje, v katerem morajo carinski organi ukrepati. Navedeno obdobje se začne na datum sprejetja odločbe o ugoditvi zahtevi in ne sme biti daljše od enega leta. 2. Kadar zahteva, ki je bila vložena po uradnem obvestilu carinskih organov o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju v skladu s členom 17(4), ne vsebuje podrobnosti iz člena 6(3)(g) do (i), se ji ugodi samo za prekinitev sprostitve blaga ali njegovo zadržanje. 3. Če pravica intelektualne lastnine preneha veljati ali če vlagatelj iz drugih razlogov ni več oseba, upravičena do vložitve zahteve, carinski organi ne ukrepajo. Carinski organi, ki so izdali odločbo o ugoditvi zahtevi, to ustrezno prekličejo ali spremenijo. Člen 11 Podaljšanje obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati 1. Ob izteku obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati, in če je imetnik odločbe prej poravnal vsak dolg do carinskih organov na podlagi te uredbe, lahko carinski oddelek, ki je sprejel prvotno odločitev, na zahtevo imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi navedeno obdobje podaljša. 2. Če je zahteva za podaljšanje obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati, vložena manj kot 30 delovnih dni pred iztekom zadevne odločbe, lahko pristojni carinski oddelek podaljšanje zavrne. 3. V zahtevi za podaljšanje obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati, se navedejo vse spremembe informacij, predloženih na podlagi člena 6(3). 4. Pristojni carinski oddelek imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi uradno obvesti o svoji odločbi o podaljšanju v 30 delovnih dneh od prejema navedene zahteve. 5. Podaljšano obdobje, v katerem morajo carinski organi ukrepati, začne teči na datum sprejetja odločbe o odobritvi podaljšanja in ne sme biti daljše od enega leta. Če pravica intelektualne lastnine preneha veljati ali če vlagatelj iz drugih razlogov ni več oseba, upravičena do vložitve zahteve, carinski organi ne ukrepajo. Odločbo o ugoditvi podaljšanju carinski organi, ki so jo izdali, ustrezno prekličejo ali spremenijo. 6. Imetniku odločbe se ne zaračuna pristojbina za kritje upravnih stroškov, nastalih pri obravnavi zahteve za podaljšanje. 7. Komisija z izvedbenimi akti določi obrazec za zahtevo za podaljšanje. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 29(2). Člen 12 Sprememba odločbe v zvezi s pravicami intelektualne lastnine Pristojni carinski oddelek, ki je sprejel odločbo ugoditvi zahtevi, lahko na zahtevo imetnika navedene odločbe spremeni seznam pravic intelektualne lastnine v navedeni odločbi. Pri odločbi o ugoditvi zahtevi Unije je vsaka sprememba, ki vključuje dodajanje pravic intelektualne lastnine, omejena na pravice intelektualne lastnine, ki so zajete s členom 5. Člen 13 Obveznosti pristojnega carinskega oddelka v zvezi z obveščanjem 1. Pristojni carinski oddelek, pri katerem je bila vložena nacionalna zahteva, posreduje carinskim uradom v svoji državi članici naslednje odločbe, in sicer takoj potem, ko jih sprejmejo: (a) odločbe o ugoditvi nacionalni zahtevi; (b) odločbe preklicu odločb o ugoditvi nacionalni zahtevi; (c) odločbe o spremembi odločb o ugoditvi nacionalni zahtevi; (d) odločbe o podaljšanju obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati. 2. Pristojni carinski oddelek, ki mu je bila poslana zahteva Unije, posreduje pristojnim carinskim oddelkom države članice ali držav članic, navedenih v zahtevi Unije, naslednje odločbe: (a) odločbe o ugoditvi zahtevi Unije; (b) odločbe o preklicu odločb o ugoditvi zahtevi Unije; (c) odločbe o spremembi odločb o ugoditvi zahtevi Unije; (d) odločbe o podaljšanju ali zavrnitvi podaljšanja obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati; (e) odločbe o začasni ustavitvi ukrepanja carinskih organov v skladu s členom 15(2). Pristojni carinski oddelki držav članic, navedeni v zahtevi Unije, takoj zatem pošljejo te odločbe svojim carinskim uradom. 3. Ko bo vzpostavljena osrednja podatkovna zbirka Komisije iz člena 31(3), bodo vse izmenjave podatkov o odločitvah v zvezi z zahtevami za ukrepanje, spremnih dokumentih in uradnih obvestilih med carinskimi organi držav članic potekali prek navedene podatkovne zbirke. Člen 14 Obveznosti obveščanja, ki jih ima imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi Imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi uradno obvesti pristojni carinski oddelek, ki je sprejel navedeno odločbo, o naslednjem: (a) da je pravica intelektualne lastnine, na katero se nanaša njegova zahteva, prenehala veljati; (b) da imetnik odločbe iz drugih razlogov ni več oseba, upravičena do vložitve zahteve; (c) o spremembah informacij, zahtevanih s členom 6(3). Člen 15 Neizpolnitev obveznosti imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi 1. Če imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi uporabi informacije, ki so jih carinski organi zagotovili za druge namene, kot so nameni iz člena 19, lahko pristojni carinski oddelek: (a) začasno zadrži izvajanje odločbe o ugoditvi zahtevi v državi članici, v kateri so bile informacije zagotovljene ali uporabljene, do izteka obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati; (b) zavrne podaljšanje obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati. 2. Pristojni carinski oddelek se lahko odloči začasno ustaviti ukrepanje carinskih organov do izteka obdobja, v katerem morajo navedeni organi ukrepati, če imetnik odločbe: (a) ne izpolni svojih obveznosti obveščanja na podlagi člena 14; (b) ne izpolni zahtev iz člena 18(2) o vrnitvi vzorcev; (c) ne izpolni svojih obveznosti na podlagi člena 27(1) in (3) v zvezi s stroški in prevodom; (d) ne sproži postopka, kot je določeno v členu 20(1), členu 23(4) ali členu 24(9). V primeru zahteve Unije odločitev o začasni ustavitvi ukrepanja carinskih organov velja samo v državi članici, v kateri je taka odločitev sprejeta. POGLAVJE III DOLOČBE O UKREPANJU CARINSKIH ORGANOV Oddelek 1 Prekinitev sprostitve blaga ali zadržanje blaga, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine Člen 16 Prekinitev sprostitve blaga ali njegovo zadržanje po ugoditvi zahtevi 1. Kadar carinski organi države članice v eni od situacij iz člena 1(1) identificirajo blago, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine, ki je zajeta z odločbo o ugoditvi zahtevi za ukrepanje, sprejmejo odločbo o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju. 2. Carinski organi lahko pred sprejetjem odločbe o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi prosijo, da jim zagotovi vse ustrezne informacije. Carinski organi lahko imetniku odločbe tudi zagotovijo informacije o dejanskem ali domnevnem številu artiklov in njihovi naravi ter slike teh artiklov, če je to ustrezno. 3. Carinski organi pred sprejetjem odločbe o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju svoj namen sporočijo deklarantu ali pri zadržanju blaga imetniku blaga. Deklarantu ali imetniku blaga se omogoči, da izrazi svoje stališče v treh delovnih dneh od dneva pošiljanja navedenega sporočila. 4. Carinski organi uradno obvestijo imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi in deklaranta ali imetnika blaga o svoji odločbi o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju v enem delovnem dnevu od sprejetja odločbe. Uradno obvestilo deklarantu ali imetniku blaga vključuje informacije o pravnih posledicah iz člena 20 v zvezi z blagom, ki ni ponarejeno ali piratsko blago, in člena 23 v zvezi s ponarejenim in piratskim blagom. 5. Carinski organi obvestijo imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi in deklaranta ali imetnika blaga o dejanski ali ocenjeni količini ter dejanski ali domnevni naravi blaga, katerega sprostitev je bila prekinjena ali ki je bilo zadržano, in vključijo slike teh artiklov, če je to ustrezno. 6. Če se za imetnika blaga šteje več oseb, carinskim organom ni treba obvestiti več kot ene. Člen 17 Prekinitev sprostitve blaga ali njegovo zadržanje brez ugoditve zahtevi 1. Kadar carinski organi države članice pri ukrepanju v eni od situacij iz člena 1(1) identificirajo blago, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine, lahko prekinejo sprostitev navedenega blaga ali ga zadržijo, preden so bili uradno obveščeni o odločbi o ugoditvi zahtevi v zvezi z navedenim blagom. 2. Carinski organi lahko pred sprejetjem odločbe o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju brez razkritja katerih koli drugih informacij, kot so dejansko ali domnevno število artiklov, njihova narava in slike, če je to ustrezno, zaprosijo katero koli osebo, upravičeno do vložitve zahteve v zvezi z domnevno kršitvijo pravic intelektualne lastnine, da jim predloži vse ustrezne informacije. 3. Carinski organi pred sprejetjem odločbe o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju svoj namen sporočijo deklarantu ali pri zadržanju blaga imetniku blaga. Deklarantu ali imetniku blaga se omogoči, da izrazi svoje stališče v treh delovnih dneh od dneva pošiljanja navedenega sporočila. 4. Carinski organi o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju uradno obvestijo vsako osebo, upravičeno do vložitve zahteve v zvezi z domnevno kršitvijo pravic intelektualne lastnine, v enem delovnem dnevu od prekinitve sprostitve blaga ali njegovega zadržanja. 5. Carinski organi odobrijo sprostitev blaga ali ga prenehajo zadrževati takoj po izpolnitvi vseh carinskih formalnosti v naslednjih primerih: (a) če niso odkrili nobene osebe, upravičene do vložitve zahteve v zvezi z domnevno kršitvijo pravic intelektualne lastnine, v enem delovnem dnevu od prekinitve sprostitve blaga ali njegovega zadržanja; (b) če niso prejeli zahteve ali so jo zavrnili v skladu s členom 6(5). Carinski organi uradno obvestijo deklaranta ali imetnika blaga o svoji odločbi o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju v enem delovnem dnevu od sprejetja odločbe. 6. Ta člen se ne uporablja za pokvarljivo blago. Člen 18 Pregled in vzorčenje blaga, katerega sprostitev je bila prekinjena ali ki je bilo zadržano 1. Carinski organi omogočijo imetniku odločbe o ugoditvi zahtevi in deklarantu ali imetniku blaga, da pregleda blago, katerega sprostitev je bila prekinjena ali ki je bilo zadržano. 2. Carinski organi lahko vzamejo vzorce in imetniku odločbe o ugoditvi zahtevi na njegovo zahtevo zagotovijo vzorce, in sicer izključno za namene analize in olajšanje nadaljnjega postopka v zvezi s ponarejenim in piratskim blagom. Kakršna koli analiza navedenih vzorcev se opravi pod izključno odgovornostjo imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi. Če okoliščine dopuščajo, se vzorci vrnejo, ko je tehnična analiza končana in preden je blago sproščeno ali njegovo zdržanje končano. 3. Carinski organi na zahtevo obvestijo imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi o imenih in naslovih prejemnika, pošiljatelja, deklaranta ali imetnika blaga, če so znani, carinskem postopku ter poreklu, izvoru in destinaciji blaga, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine. 4. Pogoje za hranjenje blaga v obdobju prekinitve sprostitve ali zadržanja, vključno z določbami o stroških, določi vsaka država članica. Člen 19 Dovoljena uporaba nekaterih informacij s strani imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi Če je imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi prejel informacije iz člena 18(3), lahko te informacije uporabi samo za naslednje namene: (a) za sprožitev postopka za ugotovitev, ali je bila pravica intelektualne lastnine kršena; (b) za pridobitev nadomestila od kršitelja ali drugih oseb, kadar je blago uničeno v skladu s členom 20(3) ali členom 23(3). Oddelek 2 Sprožitev postopka in predčasna sprostitev blaga Člen 20 Sprožitev postopka 1. Kadar pri blagu, ki ni blago iz členov 23 in 24, obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine, imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi sproži postopek za ugotovitev, ali je bila pravica intelektualne lastnine kršena, v 10 delovnih dneh od dneva pošiljanja odločbe o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju. Pri pokvarljivem blagu, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine, je rok za sprožitev postopka iz prvega pododstavka tri delovne dni od dneva pošiljanja odločbe o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju. 2. Carinski organi odobrijo sprostitev blaga ali ga prenehajo zadrževati takoj po izpolnitvi vseh carinskih formalnosti, če jih imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi v roku iz odstavka 1 ni obvestil o naslednjem: (a) sprožitvi postopka za ugotovitev, ali je bila kršena pravica intelektualne lastnine; (b) pisnem dogovoru med imetnikom odločbe o ugoditvi zahtevi in imetnikom blaga o odstopu blaga v uničenje. 3. Ob dogovoru o odstopu blaga v uničenje iz odstavka 2(b) se uničenje izvede pod carinskim nadzorom, na stroške in odgovornost imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi, razen če ni v zakonodaji države članice, v kateri se blago uniči, določeno drugače. 4. Carinski organi lahko na zahtevo imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi v ustreznih primerih podaljšajo rok iz prvega pododstavka odstavka 1 za največ 10 delovnih dni. Pri pokvarljivem blagu se rok iz drugega pododstavka odstavka 1 ne podaljša. Člen 21 Predčasna sprostitev blaga 1. Če so bili carinski organi uradno obveščeni o sprožitvi postopka za ugotovitev, ali so bili model, patent, uporabni model ali žlahtniteljska pravica kršeni, rok iz člena 20 pa je potekel, lahko deklarant ali imetnik blaga od carinskih organov zahteva, da sprostijo blago ali ga prenehajo zadrževati. Carinski organi sprostijo blago ali ga prenehajo zadrževati samo, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a) deklarant ali imetnik blaga je položil varščino; (b) organ, pristojen za ugotovitev, ali je bila pravica intelektualne lastnine kršena, ni dovolil previdnostnih ukrepov; (c) vse carinske formalnosti so bile izpolnjene. 2. Deklarant ali imetnik blaga položi varščino iz odstavka 1(a) v 10 delovnih dneh po datumu, ko carinski organi prejmejo zahtevo iz odstavka 1. 3. Carinski organi določijo dovolj visoko varščino, da se zavarujejo interesi imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi. 4. Polog varščine ne vpliva na druga pravna sredstva, ki so na voljo imetniku odločbe o ugoditvi zahtevi. Člen 22 Prepovedana carinsko dovoljena raba ali uporaba blaga, odstopljenega v uničenje 1. Blago, odstopljeno v uničenje na podlagi členov 20, 23 ali 24, ni: (a) sproščeno v prosti promet; (b) odneseno s carinskega območja Unije; (c) izvoženo; (d) znova izvoženo; (e) dano v odložni postopek; (f) dano v prosto cono ali prosto skladišče. 2. Carinski organi lahko za blago iz odstavka 1 dovolijo premike pod carinskim nadzorom med različnimi kraji na carinskem območju Unije za namen njegovega uničenja pod carinskim nadzorom. Oddelek 3 Ponarejeno in piratsko blago Člen 23 Uničenje in sprožitev postopka 1. Blago, pri katerem obstaja sum, da je ponarejeno ali piratsko, se lahko uniči pod carinskim nadzorom, ne da bi bilo treba ugotoviti, ali je bila po pravu države članice, v kateri je blago najdeno, kršena pravica intelektualne lastnine, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a) imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi je carinske organe pisno obvestil o svojem soglasju za uničenje blaga v 10 delovnih dneh od dneva, ko je poslana odločba o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju, pri pokvarljivem blagu pa v treh dneh; (b) deklarant ali imetnik blaga je carinskim organom pisno potrdil svoje soglasje za uničenje blaga v 10 delovnih dneh od dneva, ko je poslana odločba o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju, pri pokvarljivem blagu pa v treh dneh. 2. Če deklarant ali imetnik blaga carinskim organom, ki so sprejeli odločbo o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju, ni potrdil soglasja za uničenje v rokih, določenih v odstavku 1(b), niti ni sporočil, da uničenju nasprotuje, lahko carinski organi štejejo, da deklarant ali imetnik blaga soglaša z uničenjem blaga. Carinski organi o tem obvestijo imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi. Če deklarant ali imetnik blaga nasprotuje uničenju blaga, carinski organi o takem nasprotovanju obvestijo imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi. 3. Uničenje se opravi pod carinskim nadzorom, na stroške in odgovornost imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi, razen če ni v zakonodaji države članice, v kateri se blago uniči, določeno drugače. Pred uničenjem se lahko vzamejo vzorci. 4. Če ni soglasja za uničenje, imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi sproži postopek za ugotovitev, ali je bila kršena pravica intelektualne lastnine, v 10 delovnih dneh od dneva, ko je poslana odločba o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju, pri pokvarljivem blagu pa v treh dneh. Carinski organi lahko na zahtevo imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi v ustreznih primerih podaljšajo rok iz prvega pododstavka za največ 10 delovnih dni. Pri pokvarljivem blagu se naveden rok ne podaljša. 5. Carinski organi odobrijo sprostitev blaga ali ga prenehajo zadrževati, kot je ustrezno, takoj po izpolnitvi vseh carinskih formalnosti, če jih imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi ni obvestil o naslednjem: (a) svojem soglasju za uničenje v rokih iz odstavka 1(a); (b) sprožitvi postopka za ugotovitev, ali je bila kršena pravica intelektualne lastnine, v rokih iz odstavka 4. Člen 24 Posebni postopek za uničenje blaga v manjših pošiljkah 1. Ta člen se uporablja za blago, pri katerem so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a) blago, pri katerem obstaja sum, da je ponarejeno ali piratsko; (b) blago, ki ni pokvarljivo blago; (c) blago, zajeto z odločbo o ugoditvi zahtevi; (d) blago, ki se prevaža v manjših pošiljkah. 2. Člen 16(3), (4) in (5) ter člen 18(2) se ne uporabljata. 3. Carinski organi pri obvestitvi o odločbi o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju v enem delovnem dnevu od njenega sprejetja deklaranta ali imetnika blaga obvestijo o naslednjem: (a) namenu carinskih organov, da uničijo blago; (b) pravicah deklaranta ali imetnika blaga na podlagi odstavkov 4 in 5. 4. Deklarantu ali imetniku blaga se omogoči, da izrazi svoje stališče v 20 delovnih dneh od dneva pošiljanja odločbe o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju. 5. Zadevno blago se lahko uniči, če je deklarant ali imetnik blaga v 20 delovnih dneh od dneva pošiljanja odločbe o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju carinskim organom potrdil svoje soglasje za uničenje blaga. 6. Če deklarant ali imetnik blaga carinskemu uradu, ki je sprejel odločbo o prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju, ni potrdil svojega soglasja za uničenje v roku, določenem v odstavku 5, niti ni sporočil, da uničenju nasprotuje, lahko carinski organi štejejo, da deklarant ali imetnik blaga soglaša z uničenjem blaga. 7. Uničenje se opravi pod carinskim nadzorom in na stroške carinskih organov. 8. Če deklarant ali imetnik blaga nasprotuje uničenju blaga, carinski organi imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi obvestijo o takem nasprotovanju, številu artiklov in njihovi naravi ter vključijo slike teh artiklov, če je to ustrezno. 9. Carinski organi odobrijo sprostitev blaga ali ga prenehajo zadrževati, kot je ustrezno, takoj po izpolnitvi vseh carinskih formalnosti, če jih imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi ni obvestil o sprožitvi postopka za ugotovitev, ali je bila pravica intelektualne lastnine kršena, v 10 delovnih dneh od dneva pošiljanja informacij iz odstavka 8. 10. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 30 v zvezi z zgornjimi mejami, ki opredeljujejo manjše pošiljke za namene tega člena. POGLAVJE IV ODGOVORNOST, STROŠKI IN KAZNI Člen 25 Odgovornost carinskih organov Ne glede na veljavno zakonodajo držav članic odločba o ugoditvi zahtevi imetniku navedene odločbe ne daje pravice do nadomestila, če carinski urad ne odkrije blaga, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine, in je to blago sproščeno ali ni sprejet ukrep za njegovo zadržanje. Člen 26 Odgovornost imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi Če je postopek, ki je ustrezno sprožen v skladu s to uredbo, prekinjen zaradi dejanja ali opustitve dejanja imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi ali če je naknadno ugotovljeno, da zadevno blago ne krši pravice intelektualne lastnine, je imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi odgovoren do oseb v situacijah iz člena 1(1) v skladu z zakonodajo države članice, v kateri je bilo blago najdeno. Člen 27 Stroški 1. Če to zahtevajo carinski organi, imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi povrne vse stroške, ki so carinski upravi nastali pri hranjenju blaga pod carinskim nadzorom v skladu s členoma 16 in 17 ter pri uničenju blaga v skladu s členoma 20 in 23. 2. Ta člen ne vpliva na pravico imetnika odločbe o ugoditvi zahtevi, da zahteva nadomestilo od kršitelja ali drugih oseb v skladu z zakonodajo države članice, v kateri je bilo blago najdeno. 3. Imetnik odločbe o ugoditvi zahtevi Unije zagotovi in plača kakršen koli prevod, ki ga zahtevajo carinski organi, ki morajo ukrepati v zvezi z blagom, pri katerem obstaja sum kršitve pravice intelektualne lastnine. Člen 28 Administrativne sankcije Države članice določijo pravila za administrativne sankcije, ki se uporabljajo za kršitve določb te uredbe, in sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev njihovega izvajanja. Tako določene administrativne sankcije morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Države članice o teh določbah obvestijo Komisijo v šestih mesecih od začetka veljavnosti te uredbe in brez odlašanja tudi o vseh nadaljnjih spremembah, ki vplivajo na te določbe. POGLAVJE V ODBOR, POOBLASTILO IN KONČNE DOLOČBE Člen 29 Postopek v odboru 1. Komisiji pomaga Odbor za carinski zakonik, ustanovljen s členoma 247a in 248a Uredbe Sveta (EU) št. 2913/92. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011. 2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 4 Uredbe (EU) št. 182/2011. Člen 30 Izvajanje pooblastila 1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov se na Komisijo prenese pod pogoji iz tega člena. 2. Pooblastilo iz člena 24(10) se prenese za nedoločen čas od datuma začetka veljavnosti te uredbe. 3. Evropski parlament ali Svet lahko kadar koli prekliče prenos pooblastila iz člena 24(10). S sklepom o preklicu pooblastila preneha veljati pooblastilo, določeno v navedenem sklepu. Preklic začne veljati dan po objavi sklepa v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši datum, določen v njem. Sklep ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. 4. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o njem sočasno obvesti Evropski parlament in Svet. 5. Delegirani akt, sprejet na podlagi člena 24(10), začne veljati le, če mu Evropski parlament ali Svet v dveh mesecih od uradnega obvestila, ki sta ga prejela v zvezi s tem aktom, ne nasprotujeta ali če sta pred iztekom tega roka oba obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Navedeni rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca. Člen 31 Izmenjava podatkov o odločitvah v zvezi zahtevo za ukrepanje med državami članicami in Komisijo 1. Pristojni carinski oddelki Komisijo uradno obvestijo o naslednjem: (a) zahtevah za ukrepanje, vključno s kakršnimi koli fotografijami, slikami, brošurami; (b) odločbah o ugoditvi zahtevam; (c) kakršnih koli odločbah o podaljšanju obdobja, v katerem morajo carinski organi ukrepati, ali odločbah o preklicu odločbe o ugoditvi zahtevi ali o njeni spremembi; (d) kakršnem koli začasnem zadržanju izvajanja odločbe o ugoditvi zahtevi. 2. Ne glede na določbe člena 24(g) Uredbe Sveta (ES) št. 515/97 carinski organi ob prekinitvi sprostitve blaga ali njegovem zadržanju pošljejo Komisiji vse ustrezne informacije, vključno s podrobnostmi o blagu, pravici intelektualne lastnine, postopkih in transportu. 3. Vse informacije iz odstavkov 1 in 2 se shranijo v osrednji podatkovni zbirki Komisije. 4. Komisija da ustrezne informacije iz odstavkov 1 in 2 carinskim organom držav članic na voljo v elektronski obliki. Člen 32 Določbe o varstvu podatkov 1. Obdelava osebnih podatkov v osrednji podatkovni zbirki Komisije poteka v skladu z Uredbo (ES) št. 45/2001[26] in pod nadzorom Evropskega nadzornika za varstvo podatkov. 2. Obdelava osebnih podatkov s strani pristojnih organov v državah članicah poteka v skladu z Direktivo 95/46/ES[27] in pod nadzorom javnega neodvisnega organa države članice iz člena 28 te direktive. Člen 33 Roki, datumi in izteki rokov Uporabljajo se pravila glede rokov, datumov in iztekov rokov, določena v Uredbi Sveta (EGS, Euratom) št. 1182/71[28]. Člen 34 Medsebojna upravna pomoč Uporabljajo se določbe Uredbe (ES) št. 515/97. Člen 35 Razveljavitev Uredba (ES) št. 1383/2003 se razveljavi z učinkom od XX. XX. 20XX. Sklicevanja na razveljavljeno uredbo se štejejo za sklicevanja na to uredbo. Člen 36 Prehodne določbe Zahteve za ukrepanje, odobrene v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1383/2003, ostanejo veljavne za obdobje, ki je opredeljeno v odločbi o ugoditvi zahtevi in v katerem morajo carinski organi ukrepati, ter se ne podaljšajo. Člen 37 Začetek veljavnosti in uporaba Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Vendar se odstavki od (1) do (9) člena 24 uporabljajo od XX. XX. 20XX. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, Za Evropski parlament Za Svet Predsednik Predsednik [1] Sporočilo Komisije, Evropa 2020. Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast. Bruselj – COM(2010) 2020, 3.3.2010. [2] Sporočilo Komisije z dne 13. aprila 2011: Akt za enotni trg – COM(2011) 206. [3] Resolucija Sveta z dne 25. septembra 2008 o celovitem evropskem načrtu za preprečevanje ponarejanja in piratstva (UL C 253, 4.10.2008, str. 1). [4] Resolucija Sveta z dne 16. marca 2009 o carinskem akcijskem načrtu EU za boj proti kršitvam pravic intelektualne lastnine v letih 2009 do 2012 (UL C 71, 25.3.2009, str. 1). [5] Sporočilo Komisije z dne 11. novembra 2010: „K aktu za enotni trg“ – COM(2010) 608 konč/2. [6] UL C. [7] UL C 253, 4.10.2008, str. 1. [8] UL L 196, 2.8.2003, str. 7. [9] UL L 302, 19.10.1992, str. 1. [10] UL L 12, 16.1.2001, str. 1. [11] Resolucija 2008/2133/INI. [12] UL L 82, 22.3.1997, str. 1. [13] UL L 281, 23.11.1995, str. 31. [14] UL L 8, 12.1.2001, str. 1. [15] UL L 55, 28.2.2011, str. 13. [16] UL L 152, 16.6.2009, str. 1. [17] UL L 198, 8.8.1996, str. 30. [18] UL L 227, 1.9.1994, str. 1. [19] UL L 78, 24.3.2009, str. 1. [20] UL L 3, 5.1.2002, str. 1. [21] UL L 93, 31.3.2006, str. 12. [22] UL L 148, 6.6.2008, str. 1. [23] UL L 149, 14.6.1991, str. 1. [24] UL L 39, 13.2.2008, str. 16. [25] UL L 199, 31.7.2007, str. 40. [26] UL L 8, 12.1.2001, str. 1. [27] UL L 281, 23.11.1995, str. 31. [28] UL L 124, 8.6.1971, str. 1.