SL Uradni list Evropske unije C 234/52

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o vlogi EIB v javno-zasebnih partnerstvih in njihovem učinku na problematiko rasti

(2005/C 234/12)

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 27. aprila 2004 v skladu s členom 29(2) poslovnika sklenil, da pripravi mnenje o: vlogi EIB v javno-zasebnih partnerstvih in njihovem učinku na problematiko rasti.

Strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo, zadolžena za pripravo del Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 16. februarja 2005. Poročevalec je bil g. LEVAUX.

Na 415. plenarnem zasedanju 9. in 10. marca 2005 (seja z dne 10. marca 2005) je Evropski ekonomsko-socialni odbor sprejel mnenje s 153 glasovi za, 0 glasovi proti in 5 vzdržanimi glasovi.

1. Uvod

1.1 To mnenje povzema daljše odlomke dokumenta, ki ga je julija 2004 EIB pripravila za EESO (1).

1.2 Evropske države danes zelo različno uporabljajo sistem javno-zasebnih partnerstev (koncesije in druge vrste pogodb). Izraz javno-zasebna partnerstva zajema zelo različne oblike, za EIB je „glavna značilnost javno-zasebnega partnerstva delitev tveganj med javnimi in zasebnimi izvajalci na podlagi skupne obveze za dosego cilja javnega interesa“.

2. Problematika javno-zasebnih partnerstev in vloga EIB

2.1 Evropska zgodovina

2.1.1 Pred 2000 leti je bilo prenašanje pošte v ožjem pomenu besede na območju rimskega imperija v deljeni pristojnosti cesarja - za „vehiculatio“ - in lokalnih skupnosti (mesta) - za „stationes“, to je za poštne postaje. Po razpisu so mestne oblasti sklenile pogodbo z upravniki teh ogromnih poštnih zgradb in jim prepustile skrb za njihovo gradnjo, vzdrževanje in delovanje za obdobje petih let, tj. „lustrum“, razmeroma običajno obdobje v rimskem pravu, ki se pogosto pojavlja na nepremičninskem področju (predvsem pogodbe o zakupu). Taka pogodba se ponovno pojavi šele dvanajst stoletij kasneje. Na koncesijskih pogodbah ni temeljila le poštna služba cesarja Avgusta, ampak tudi gradnja pristanišč, term, trgov in celo cest.

2.1.2 V 19. stoletju je bilo na podlagi koncesijskih pogodb zgrajeno celotno omrežje evropskih železnic. Koncesijske pogodbe pa se niso uporabljale samo za železniške proge ali zgradbe, ampak tudi za druge javne storitve: oskrbo z vodo, plinom, elektriko, za odvoz gospodinjskih odpadkov, telefon itd.

2.1.3 Poleg tega pravo javnih naročil v večini držav članic pretežno izhaja iz prava koncesij.

2.1.4 V 20. stoletju so koncesijske pogodbe omogočile ne samo gradnjo avtocest in parkirišč, ampak tudi vodovodov, muzejev, letališč, tramvajev ali metrojev, mestne infrastrukture, celovito prenovo šol in bolnišnic itd.

2.1.5 Številne države so začele uporabljati javno-zasebna partnerstva in EESO je napisal kratek povzetek o tem v svojem mnenju (2) o „Zeleni knjigi o javno-zasebnih partnerstvih in zakonodaji Skupnosti na področju javnih naročil in koncesij“, ki je bilo sprejeto 27. 10. 2004.

2.2 Opis akcijskega načrta EIB

2.2.1 Evropski svet je oktobra 2003 pozval Komisijo in EIB, da preučita, kako bi bilo mogoče najbolje pritegniti finančno podporo javnega in zasebnega sektorja v korist pobude za rast in upoštevati vrsto pobud, ki bi morale prispevati k razvoju javno-zasebnih partnerstev.

2.2.2 Komisija je torej s pomočjo banke pripravila vrsto ukrepov, vključenih v pobudo za rast, ki jo je decembra 2003 odobril Evropski svet v Bruslju. Predlogi so bili usmerjeni v uvedbo ureditvenega, finančnega in administrativnega okvira, ki bi spodbujal zasebne naložbe, in pritegnitev finančnih sredstev Skupnosti, poleg tega pa pozivajo države članice, da preusmerijo javne izdatke na področja, ki spodbujajo rast, brez povečanja javnih proračunov.

2.2.3 EIB je predlagala Svetu predvsem dodelitev velikih dodatnih sredstev za vseevropska omrežja in tudi za pobudo i2i (3), ki sta dve glavni področji pobude za rast (4). EIB se je obvezala: — da bo po najboljših močeh širila razpon finančnih instrumentov v korist teh dveh bistvenih področij, predvsem na področju financiranja javno-zasebnih partnerstev (…); — da bo krepila institucionalne vezi s Komisijo, državami članicami, specializiranimi finančnimi ustanovami (predvsem z nacionalnimi delovnimi skupinami, zadolženimi za javno-zasebna partnerstva) ter tudi bančnim sektorjem in kapitalskimi trgi, da bi podprla razvoj javnega in zasebnega financiranja teh prednostnih sektorjev.

2.2.4 Obveznosti, ki jih je EIB sprejela v okviru pobude za rast, so bile v skladu z naravnim razvojem in krepitvijo ukrepov, ki jih je banka že sprejela v zadnjih desetih letih za spodbujanje zasebnega sektorja k večji udeležbi pri financiranju javnih infrastruktur.

2.2.5 EESO je v „Mnenju o Zeleni knjigi o javno-zasebnih partnerstvih in zakonodaji Skupnosti na področju javnih naročil in koncesij“ (5) poudaril velike razlike pri uporabi javno-zasebnih partnerstev v državah članicah. Obenem ugotavlja, da so lokalne ali decentralizirane javne skupnosti pri ustanavljanju javno-zasebnih partnerstev pogosto bolj pragmatične kot država.

3. Razvoj javno-zasebnih partnerstev v Evropi (opis pripravila EIB)

3.1 Značilnosti javno-zasebnih partnerstev

3.1.1 Izraz 'javno-zasebno partnerstvo' se splošno uporablja od 90. let naprej, čeprav enoten evropski model javno-zasebnih partnerstev ne obstaja. (...)

3.1.2 V Evropi se nove naložbe v infrastrukturo vse pogosteje izvajajo v okviru različnih javno-zasebnih partnerstev, ki temeljijo na načelu udeležbe zasebnega sektorja z delitvijo tveganj pri zagotavljanju javne infrastrukture, ki jo plačajo uporabniki ali se plača iz javnih sredstev sorazmerno z obsegom storitev ali obsegom tveganja, ki ga je prevzel zasebni sektor. Javna infrastruktura so na primer letališča, železnice, ceste, mostovi, predori, okoljski objekti (kot so obrati za sežiganje odpadkov in čistilne naprave) ter javne zgradbe, predvsem uradi, šole, bolnišnice in zapori. Priloga 2 prikazuje stopnjo razvoja „programov javno-zasebnih partnerstev, pravnih sistemov in zadevnih javnih organov v EU-25 (...)“ konec leta 2003.

3.1.3 „Za javni sektor je glavni cilj programa javno-zasebnih partnerstev vključiti izkušnje in znanje zasebnega sektorja, da bi izboljšali svoje storitve“. (…) „Javno-zasebna partnerstva so zato pogosto bolj značilna za javni sektor: — pri oddaji naročil storitev kot pri nabavi sredstev; — pri opredeljevanju potreb na podlagi rezultatov kot na podlagi vložka; — ko so plačila zasebnemu sektorju vezana na stopnjo in kakovost dejansko opravljenih storitev; — ki pogosto zahteva pristop ‚za celotno življenjsko dobo‘ pri načrtovanju, gradnji in izkoriščanju sredstev projekta, če je jasno, da posameznih sestavnih delov ni mogoče pridobiti po ugodnejši ceni; — ki si prizadeva za optimizacijo prenosa tveganj na zasebni sektor na podlagi načela, da naj vsako od tveganj upravljati najprimernejši udeleženec v poslu; — ki zahteva od zasebnega partnerja, da delno ali v celoti zbere potrebna sredstva za financiranje naložb, povezanih s projektom, če je jasno, da se bodo višji stroški financiranja izravnali z zmanjšanjem drugih stroškov in s hitrostjo izvajanja storitev; — pri uporabi različnih načinov plačila, kot so tržni prejemki, navidezne pristojbine, plačila glede na razpoložljivost itd.“

3.2 Gonilo razvoja javno-zasebnih partnerstev v Evropi

3.2.1 Javno-zasebna partnerstva (…) so lahko pomembna pri vzpostavljanju infrastrukture v Evropi (…). (…) Če se popolnoma izkoristijo prednosti javnega in zasebnega sektorja in potencialne sinergije pri sodelovanju med njima, potem lahko javno-zasebna partnerstva prispevajo h kvalitativnemu in kvantitativnemu izboljšanju javnih storitev.

3.2.2 Z javno-zasebnimi partnerstvi se izkoristi učinkovitost zasebnega sektorja in vzpostavijo ustrezni mehanizmi delitve tveganj med javnim in zasebnim sektorjem. Žal v praksi to ni vedno mogoče, predvsem pri velikih projektih informacijske tehnologije. Izkazalo se je, da sta možnost prenosa in uravnoteženja tveganj in prihodkov v strukturi projekta bistvena, da lahko javno-zasebna partnerstva prinesejo večjo dodano vrednost javnemu sektorju oziroma boljše razmerje med stroški in rezultati (…).

3.2.3 Ta razvoj, ki so ga spremljale reforme predpisov o oddaji javnih naročil, je omogočil zasebnemu sektorju, da se pozitivno odzove na nove možnosti vključevanja v dobavo in izkoriščanje javne infrastrukture v številnih državah EU (…).

3.2.4 To poleg drugega manjšim zasebnim družbam, predvsem malim in srednje velikim podjetjem, omogoča sodelovanje v velikih projektih (in dostop do dolgoročnih posojil) pod pogoji, ki bi bili problematični v okviru klasičnih naročil zasebnega sektorja, „financiranih iz bilance stanja“ (…).

3.2.5 Zaradi finančnih težav javnega sektorja, ki jih je povzročil politični pristop z dajanjem prednosti zasebnemu sektorju pred javnim, v nekaterih državah pa politika, ki je dolga leta zanemarjala potrebne naložbe v javne storitve, je za izboljšanje javnih storitev potrebno povečanje naložb in pospešeno izvajanje projektov, ki se težko financirajo v okviru klasičnih naročil. Izboljšanje javnih storitev zahteva povečanje naložb in pospešeno izvajanje projektov, ki jih verjetno ni mogoče financirati v okviru klasičnih naročil. Vendar pa inovativen pristop javnega sektorja k financiranju projektov naložb lahko pripelje do ugodnejšega razmerja med stroški in dosežki kot JZP.

3.2.6 EIB poudarja: „Ker se veliko teh projektov uvršča v bilanco stanja na strani za knjiženje javnega primanjkljaja v skladu s smernicami evropskega sistema računov ESR 95 (6), je vprašanje njihove obravnave v okviru javnega računovodstva samo eden od številnih dejavnikov, ki jih organi oblasti lahko upoštevajo pri odločanju o odobritvi splošnega programa javno-zasebnih partnerstev.“ EESO opozarja, da je EUROSTAT (7) določil pravila knjiženja projektov javno-zasebnih partnerstev v javnem računovodstvu držav članic. Ta pravila upoštevajo: — načine prenosa tveganja pri gradnji z javnega na zasebnega partnerja, — merila dostopnosti projekta, — in včasih zahteve uporabnika.

3.2.7 EESO priznava, da bi širitev javno-zasebnih partnerstev prinesla napredek, vendar obstajajo številne ovire, ki jih bo treba rešiti, preden bodo javni organi držav članic to obliko partnerstva lahko uvedli v redno prakso

3.3 Javno-zasebna partnerstva in razmerje med stroški in prihodki

3.3.1 „Bistveni element, ki ga morajo preučiti organi oblasti, ki nameravajo začeti program javno-zasebnega partnerstva, je optimizacija razmerja med stroški in prihodki. (…) Načelo ‚brez opravljene storitve ni plačila‘ bi moralo zagotoviti, da bo zasebni partner v predvidenem roku projektne naprave dobavil in predal v uporabo. (…) Pri tradicionalnih javnih naročilih pa se v nekaterih primerih pojavljajo zamude pri gradnji in visoke prekoračitve stroškov. Kadar je vzdrževanje v celotni življenjski dobi obveznost zasebnega sektorja, so podjetniki tako prisiljeni optimizirati stroške vlaganja in vzdrževanja med trajanjem projekta (…). Vendar pa so znani tudi primeri podjetnikov, ki so izkoristili svoje pogodbe, če je prišlo do nepričakovanih sprememb okoliščin ali pa so se predvideni stroški izkazali za netočne.

3.3.2 Interes javnega sektorja pri prenosu tveganj je treba dokazati za vsak primer posebej in za vsak projekt v skladu s soglasno sprejeto metodologijo, ki jo običajno označuje izraz ‚Public Sector Comparator‘ (primerjava za javni sektor) ali ‚PSC‘. (…) Postopki, ki omogočajo širjenje najboljših praks, kot so ustanavljanje delovnih skupin javno-zasebnih partnerstev in specializiranih enot ter uporaba splošno sprejetih referenčnih instrumentov za ugotavljanje razmerja med stroški in prihodki, se ravno tako lahko izkažejo za izjemno uporabne. (…) EESO ugotavlja, da je več držav članic ustanovilo skupine strokovnjakov za pripravo pogodb za javno-zasebna partnerstva in izbor najboljših praks. Poleg tega priporoča, da se več uporabljajo sistematične primerjave med projekti, ki jih vodijo javni organi in zasebna podjetja (stroški, uspešnost itd.), in izvede evropska uskladitev s pomočjo skupine vrhunskih strokovnjakov.“

4. Udeležba EIB v javno-zasebnih partnerstvih

4.1 Načela, ki urejajo financiranje

4.1.1 „Banka najprej zahteva, da so vsi projekti javno-zasebnih partnerstev, ki jih podpira, finančno močni, sposobni preživetja na ekonomski in tehnični ravni, v skladu z okoljevarstvenimi standardi in da so bili izbrani na javnih razpisih v skladu s predpisi EU o oddaji javnih naročil(...).

4.1.2 EIB se, kolikor je to mogoče, vključi v zgodnji fazi projektov, to je pred oddajo naročil, in brez izključevanja sodeluje z vsemi ponudniki (…) v fazi javnega razpisa. To zagotavlja, da ponudniki med drugim med seboj konkurirajo, v kakšnem obsegi bodo finančne koristi, povezane z udeležbo EIB, prenesli na javni sektor.

4.1.3 Načelo banke, da se dopolnjuje z drugimi posojilodajalci, se ohrani pri ustanavljanju javno-zasebnih partnerstev.“

4.1.4 Tako so „številna posojila EIB za projekte javno-zasebnih partnerstev podprte z bančnimi garancijami ali enopanožnim zavarovanjem do zapadlosti ali dokler ni projekt uspešno predan v uporabo“.

4.1.5 „Kakovost posojila iz portfelja banke za javno-zasebna partnerstva je večja zaradi podpore javnega sektorja številnim projektom javno-zasebnih partnerstev. Pri številnih projektih javno-zasebnega partnerstva (npr. projekti v zvezi z bolnišnicami in šolami v Združenem kraljestvu) so namreč obveznosti plačila izključno na strani javnega sektorja in pri tem koncesionarji niso izpostavljeni nikakršnim tveganjem. Poleg tega javno-zasebna partnerstva praviloma ščiti trden ureditveni in pogodbeni okvir. (…) Čeprav se je obseg dejavnosti, povezanih z javno-zasebnimi partnerstvi, povečal (Priloga 3), ostaja znesek zadevnih posojil razmeroma omejen glede na celotni znesek posojil.“

4.1.6 EESO opaža, da EIB financira projekte javno-zasebnih partnerstev v razponu od ene šestine do polovice celotnega zneska naložbe.

4.2 Izpostavljenosti EIB zaradi projektov javno-zasebnih partnerstev

4.2.1 Izpostavljenosti EIB glede na panogo

„V letu 2003 je banka odobrila posojila 17 novim projektom javno-zasebnih partnerstev v skupnem znesku 2,7 milijarde evrov. Na podlagi portfelja te operacije pomenijo nominalno izpostavljenost zaradi terjatev 14,7 milijarde evrov, uteženo glede na tveganje pa 5,9 milijarde evrov. Glavne kategorije izpostavljenosti iz portfelja JZP (…) so prikazane v Prilogi 4 — tabela A.“

4.2.2 Izpostavljenost EIB po državah

„Izpostavljenost po državah“ je prikazana v Prilogi 4 — tabela B. „Pri izpostavljenosti, uteženi glede na tveganje, imajo trenutno največji delež Združeno kraljestvo, Portugalska in Španija.“

4.3 Trajanje posojil

„Za posojila za projekte javno-zasebnih partnerstev je značilno dolgo amortizacijsko obdobje.“(Priloga 4 — tabela C)

4.3.1 Razčlenitev neporavnanih terjatev EIB glede na dobo posojila

„31. decembra 2003 se je 83 % nominalnih neporavnanih terjatev iz projektov javno-zasebnih partnerstev in 87 % neporavnanih terjatev, uteženih glede na tveganja, nanašalo na posojila za dobo 20 ali več let. Najdaljše dobe so za posojila za socialno infrastrukturo (predvsem bolnišnice, za katere so značilne dolga ekonomska življenjska doba in trdne obveze javnega sektorja) ter tudi sektorja za prostorsko načrtovanje in lokalne prevoze, pri katerih je splošna doba posojila med 25 in 30 leti.“ EESO poudarja, da je glede na to, da so posojila dolgoročna, včasih potrebno nekaj časa, preden se sklenejo prva JZP. Na tej točki torej ni mogoče podati končnega mnenja o njihovi vrednosti. Poleg tega v tako dolgem obdobju neizogibno pride do sprememb okoliščin. Togost JZP lahko torej omeji prožnost javnega sektorja pri odzivih na nove razmere, ki so v javno korist (8).

4.3.2 Prihodnja izpostavljenosti EIB zaradi neporavnanih terjatev

Kaže „težnjo k podaljšanju posojilne dobe za projekte javno-zasebnega partnerstva (9). (…) Treba je zapisati, da te dobe postajajo standard, ki ga zahteva javni sektor, ker je treba uskladiti dobo posojila, čeprav zelo previdno, s profili prejemkov iz projektov javno-zasebnih partnerstev.“

5. Nauki iz izkušenj EIB na področju javno-zasebnih partnerstev

5.1 Izbor, obravnava in spremljanje projektov javno-zasebnih partnerstev

„Izkušnje kažejo prednosti zgodnjega dialoga med banko in zadevnimi državnimi organi pri določanju najustreznejših projektov“, ker ji omogoča, „da usmeri velik del svojih operacij v zvezi z javno-zasebnimi partnerstvi na prednostne panoge (vseevropska omrežja, izobraževanje in i2i, zdravje) ter na območja regionalnega razvoja. Javno-zasebna partnerstva pomenijo dodatne zahteve za banko glede zmožnosti obravnave, ustanavljanja javno-zasebnih partnerstev in pogajanja.“

5.2 Vprašanja o oddaji javnih naročil in državnih pomočeh

5.2.1 „Oddaja naročil pod ustreznimi konkurenčnimi pogoji je eden od ključnih pogojev uspeha javno-zasebnih partnerstev. Postopek poziv za preložitev ponudb je lahko zelo zapleten in zahteva zelo usposobljeno osebje v javnem in tudi v zasebnem sektorju. Včasih lahko ustanavljanje javno-zasebnih partnerstev zahteva dolga in draga pogajanja; drugič (pogosto v državah, ki imajo izkušnje s koncesijami) se lahko zgodi, da je mogoče poenostaviti oddajo naročil, hkrati pa ohraniti konkurenčne pritiske. Pregled postopka oddaje naročil je bistveni element primernih potrebnih ukrepov, ki jih EIB izvaja pri projektih javno-zasebnih partnerstev.“

5.2.2. EESO meni, da morajo v okviru zdrave konkurence projekti, ki jim je EIB dodelila pomoč, upoštevati evropsko pravo konkurence zlasti v zvezi z državnimi pomočmi. V zvezi s tem EESO opozarja na svoje stališče v zgoraj navedenem mnenju o Zeleni knjigi (10).

5.3 Uspešnost projektov javno-zasebnih partnerstev

5.3.1 „Nacionalni revizijski organi so namenili posebno pozornost uspešnosti številnih financiranih projektov javno-zasebnih partnerstev na področjih, za katera so pristojni, in tudi razmerju med stroški in prihodki (…). Za oceno rezultatov projektov javno-zasebnih partnerstev Odbor priporoča, da se preučijo vse analize, ki so na voljo v vseh državah, ki so izvedle projekte javno-zasebnih partnerstev. Res je, da je Velika Britanija tista, ki je v največji meri uporabljala ta instrument pri financiranju javnih storitev, a na voljo so tudi izkušnje drugih držav. Da bi dobili popolne ocene, je poleg tega treba upoštevati tudi analize iz vseh razpoložljivih virov, kar zadeva socialne partnerje, zlasti sindikate v primeru razvoja delovnih razmer in potrošnike v primeru kakovosti storitev

5.3.2 Priloga 5 vsebuje izvlečke poročil, ki jih je objavil britanski National Audit Office (11) . Ta poročila kažejo, da so bili projekti javno-zasebnih partnerstev v Združenem kraljestvu na splošno uspešni, predvsem z vidika stroškov in rokov, ki se nanašajo na veliko infrastrukturo, kljub nekaterim pomanjkljivostim pri prvih projektih v zvezi z izobraževalnimi ustanovami; poleg tega so bila zelo koristna, ker so opozorila na nastale težave in storjene napake, predvsem v sektorju informacijske tehnologije, kjer so se javno-zasebna partnerstva zaenkrat v glavnem izkazala za neuspešna. Tudi revizijski organi drugih držav so objavili podobna poročila (12); na primer kritično poročilo, ki ga je o programu SCUT nedavno objavil portugalski Tribunal de Contas (13).

5.3.3 EIB na splošno in z vidika izkušenj meni, da so bili projekti, ki jih je financirala, uspešni. V gradbeništvu so se projekti na splošno zaključili v predvidenih rokih, določenih s pogodbami. V vsem portfelju je prišlo do velikih zaostankov samo pri enem projektu (…).

5.3.4 Projekti praviloma dosegajo predvideno raven operativne uspešnosti v roku šestih do dvanajstih mesecev po začetku dejavnosti. (…) Merila, ki se uporablja za projekte EIB v okviru sprostitve jamstev in ponovnega financiranja, so bila na splošno izpolnjena v primernih rokih.“

5.4 Panožne prednosti

5.4.1 „V skladu z zgoraj navedenim lahko stalno ugotavljamo, da so v večini držav oddaje naročil vrste javno-zasebnih partnerstev praviloma usmerjene v prometni sektor. Pozneje države pogosto opravijo postopen prenos na druge panoge (kot so izobraževanje, zdravje, energija, voda in predelava odpadkov), pri katerih zaznajo, da so tehnike oddaje naročil javno-zasebnih partnerstev ravno tako zanimive (…).

5.4.2 Združeno kraljestvo je na primer jasno poudarilo pomen ustanavljanja javno-zasebnih partnerstev v družbenem sektorju izobraževanja in zdravja — najpomembnejši v zgodovini National Health Service. Po letu 1997 je 64 bolnišničnih projektov vrste javno-zasebnih partnerstev s skupnim kapitalom 11,1 milijarde britanskih funtov (15,7 milijarde evrov) dobilo poroštvo ministrstva za zdravje Združenega kraljestva, ki je odobrilo začetek postopkov oddaje naročil.. 27 od teh projektov, vrednih 3 milijarde britanskih funtov (4,3 milijarde evrov), je bilo zaključenih in predanih v uporabo ali pa se gradijo (…).

5.4.3 Najmanj tri druge evropske države (Portugalska, Španija in Italija) trenutno nameravajo začeti obsežne programe javno-zasebnih partnerstev v zdravstvenem sektorju.

5.4.4 Ravno tako lahko ugotavljamo, da se nacionalni programi javno-zasebnih partnerstev pogosto začnejo z relativno obsežnimi projekti, ki jih podpira centralna oblast, in se nadaljujejo z manjšimi projekti (včasih ponavljajočimi se) na ravni lokalnih skupnosti ali regionalnih organov oblasti.“

5.4.5 Odbor poudarja, da je v okviru ekonomske politike Evropske unije potreben obširen pristop k raziskavam, razvoju in inovacijam. Odbor meni, da je potencial Evropske investicijske banke na tem področju ni popolnoma izkoriščen. Zato želi spodbuditi, da se primerna vsoto virov nameni za ta področja, predvsem za uporabne raziskave in inovacije. To pa zahteva kreativno uporabo vseh instrumentov Evropske investicijske banke — vključno z javno zasebnimi partnerstvi — na področju razvoja, kar se v večini primerov lahko razume kot javne storitve.

6. Opombe o plačilih in ustanavljanju javno-zasebnih partnerstev

6.1 Raznolikost pri vzpostavljanju plačilnih sistemov v zvezi s projekti javno-zasebnih partnerstev, ki so v portfelju EIB, je precejšnja in odseva raznolikost JZP, ustanovljenih po Evropi.

6.2 Javna plačila imajo bistveno vlogo. „V nekaterih primerih so koncesionarje neposredno spodbujali k izboljšanju varnosti (z učinkovitim vzdrževanjem, boljšo osvetlitvijo itd.) s plačili, odvisnimi od stopnje nesreč.

6.3 V praksi je banka pri javno-zasebnih partnerstvih na področju prevoza zaznala splošno težnjo javnega sektorja k prehodu s cestnin na plačila, ki temeljijo na razpoložljivosti. Vendar je možnost uporabe različnih plačilnih sistemov, neločljivo povezanih z javno-zasebnimi partnerstvi, za uresničitev različnih ciljev javnega interesa in optimizacijo delitve tveganj bistvena značilnost javno-zasebnih partnerstev in njihova močnejša stran.

6.4 Ker namerava Komisija, če bo potrebno, uporabiti strukturne kohezijske sklade za delno financiranje prispevka javnega sektorja v novih državah članicah, je poleg tega zelo zaželeno sodelovanje nacionalnih delovnih skupin z Generalno direkcijo za regionalno politiko in drugimi službami Komisije.“

7. Prispevek znanja in izkušenj EIB v javno-zasebnih partnerstvih

7.1 „EIB je javno-zasebnim partnerstvom, ki jih je financirala, prinesla veliko korist. S finančnega vidika dolga doba posojil in odloga, ki jo predlaga banka, posebej ustreza velikim infrastrukturam glede na dolgo ekonomsko življenjsko dobo financiranih sredstev in razvoj finančnih tokov v času projekta (…).

7.2 Poleg tega strošek skladov EIB omogoča javnemu sektorju, da čim bolje izkoristi te operacije. Te značilnosti, ki krepijo gospodarnost projektov, koristijo tudi drugim udeleženim posojilodajalcem (…).

7.3 S tega vidika stroga merila EIB pri primernih potrebnih ukrepih in njena obveza, da vse do zapadlosti ohrani dolg, ki izhaja iz projekta (ni sporazuma o prevzemu niti o združevanju dolgov, kar je sicer pogosto pri drugih glavnih posojilnih organizacijah), zagotavljajo javnemu sektorju pomembno stabilnost, trdnost in izkušnje ter veliko korist.

7.4 Javni organi, ki so do zdaj uporabljali te storitve, so zelo cenili zmožnost banke, da posredno ali neposredno svetuje javnim organom v zgodnji fazi priprave programov javno-zasebnih partnerstev ali pri posameznih prednostnih vodilnih projektih (…).

7.5 S tega vidika ima udeležba banke pri projektu pomembno vlogo, če upoštevamo njen enkratni status ‚nepristranskega‘ in neprofitnega posojilodajalca, ki mu je podeljena naloga javnega interesa in ima veliko tehnično znanje in izkušnje, saj ustvarja zaupanje med javnimi in zasebnimi strankami v poslu. Vloga banke kot katalizatorja je bila na primer še posebno cenjena v okviru projekta gradnje mostu čez reko Tajo, ki je bil vodilni projekt portugalskega programa javno-zasebnih partnerstev.

7.6 EIB je nazadnje lahko vzpostavila tudi prilagodljive in inovativne finančne postopke za projekte javno-zasebnega partnerstva. (...) Kot je navedeno v okviru pobude za rast, si banka poleg tega prizadeva za razširitev razpona finančnih instrumentov, kot so jamstva, podrejeni dolg ali mezanin, skladi za infrastrukture, in po potrebi za povečanje uporabe listinjenja, da bi olajšali večjo udeležbo zasebnega sektorja pri zagotavljanju javne infrastrukture. Te inovacije in zanimanje, ki ga pri drugih posojilodajalcih zbujajo standardi primernih potrebnih ukrepov banke, prispevajo k temu, da ima banka vlogo katalizatorja pri drugih virih financiranja.“

7.7 EESO ugotavlja, da EIB lahko prispeva k podpori javnih oblasti z zniževanjem stroškov ter z uporabo stroge politike vrednotenja projektov in prenosa tveganj pri izvajanju javno-zasebnih partnerstev v državah članicah.

8. Sklepne ugotovitve

8.1 EESO pozdravlja prispevek EIB pri razvoju javno-zasebnih partnerstev ter podpiranju rasti in izboljševanja javnih storitev v državah članicah s financiranjem del na področjih: — vseevropskih omrežij in posodobitve prometne infrastrukture; — šolskega in univerzitetnega izobraževanja; — primarnega in sekundarnega zdravstva; — izboljšanja okolja (...) EESO priporoča, da EIB vključi financiranje uporabnih raziskav in inovacij, vključno s patenti, ki EU zagotavljajo vodilen položaj v svetu.

8.2 EESO je v svojem „Mnenju o Zeleni knjigi o javno-zasebnih partnerstvih in pravu Skupnosti na podorčju javnih naročil in koncesij“ (14) poudaril, da je nujno: — upoštevati socialne standarde, zdravstvene predpise ter predpise o dostopnosti pri gradnjah, ki se izvajajo z javno-zasebnimi partnerstvi. EIB se mora pri gradnjah, ki jih sofinancira, prepričati o upoštevanju teh predpisov v različnih fazah načrtovanja, uresničevanja in upravljanja zadevnih del; — ohranjati zdravo konkurenco med javnimi in zasebnimi organizacijami. Zato mora biti pozornost EIB pri projektih, pri katerih sodeluje, usmerjena v upoštevanje dosledno enake konkurence (pravne in davčne) med javnimi in zasebnimi organizacijami, predvsem pa ne sme nobena državna pomoč poseči v proces dodelitve takšne pogodbe. — sistematično ocenjevanje projektov javno-zasebnega partnerstva z uporabo seznama meril, ki upošteva stroške financiranja različnih možnosti za izvajanje javnih storitev in izkušnje vseh zainteresiranih strani, vključno z zaposlenimi in potrošniki.

8.3 EESO meni, da morajo vse skupine javnih strokovnjakov na področju javno-zasebnih partnerstev v državah članicah sodelovati med seboj in z EIB, da bi lahko Komisiji pravočasno posredovale skupne izkušnje najboljših praks ter tako omogočile začetek razprave, ki bi vodila k izboljšanju evropskega pravnega okvira.

8.4 Zaradi širokega obsega dejavnosti EIB in njenih izkušenj na področju javno-zasebnih partnerstev EESO predlaga, da se enkrat na leto na dnevni red zasedanja Sveta Ecofin in Sveta v sestavi za konkurenčnost uvrsti preučitev poročila o javno-zasebnih partnerstvih, ki ga skupaj predložita EIB in Komisija.

V Bruslju, 10. marca 2005 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Anne-Marie SIGMUND

(1) „Vloga EIB v javno-zasebnih partnerstvih“, Evropska investicijska banka, julij 2004. Ta dokument je bil pripravljen za študijsko skupino EESO. Zanj lahko zaprosite sekretariat EESO po e-pošti: eco@esc.eu.int.

(2) Mnenje EESO „Koncesije in javno-zasebna partnerstva“, UL C 120, 20.5.2005, o eleni knjigi o javno-zasebnih partnerstvih in zakonodaji Skupnosti o javnih naročilih in koncesijah - COM (2004) 327 final

(3) Program EIB imenovan i 2i omogoča srednjeročna in dolgoročna posojila, udeležbe, strukture protigarancij, ob upoštevanju ciljev lizbonske strategije. Več informacij o tem programu najdete na spletni strani EIB: www.bei.org

(4) Glej sporočilo Svetu ECOFIN z dne 25. novembra 2003 – dokument CA 03/515.

(5) Mnenje EESO „Koncesije in javno-zasebna partnerstva“, UL C 120, 20.5.2005, o „Zeleni knjigi o javno-zasebnih partnerstvih in zakonodaji Skupnosti na podorčju javnih naročil in koncesij - COM (2004) 327 final“

(6) V Združenem kraljestvu je na primer v bilanco stanja vključenih okrog 60 % vseh poslov v zvezi z javno-zasebnimi partnerstvi.

(7) Sklep EUROSTATa o primanjkljaju in dolgu – obravnava javno-zasebnih partnerstev, obvestilo za javnost STAT/04/18 z dne 11. februarja 2004.

(8) EESO je v mnenju „Koncesije in javno-zasebna partnerstva“UL C 120, 20.5.2005 poudaril pomemnost dolgoročne obravnave glede na izkušnje

(9) Pri skoraj 30 % teh prihodnjih neporavnanih terjatev je obdobje amortizacije daljše od 30 let.

(10) Mnenje EESO „Koncesije in javno-zasebna partnerstva“, CESE 1440/2004 (INT/239), o „Zeleni knjigi o javno-zasebnih partnerstvih in zakonodaji Skupnosti na področju javnih naročil in koncesij - COM (2004) 327 final“

(11) Dosegljivi na spletni strani: www.nao.org.uk

(12) www. tcontas.pt/pt/actos/rel anual/2003/ra-2003-res.pdf

(13) Poročilo je obljavljeno na spletni strani www.tcontas.pt

(14) Mnenje EESO „Koncesije in javno-zasebna partnerstva“, UL C 120, 20.5.2005, o „Zeleni knjigi o javno-zasebnih partnerstvih in zakonodaji Skupnosti na področju javnih naročil in koncesij - COM (2004) 327 final“