CORRIGENDUM This documents replaces COM(2021) 371 final of 6.07.2021 Addition of the inter-institutional reference The text shall read as follows:

Ta predlog je očitno povezan s splošnim ciljem varstva otrokovih pravic iz člena 3 Pogodbe o Evropski uniji. Sistem Haaške konvencije iz leta 1980 je oblikovan tako, da ščiti otroke pred škodljivimi učinki starševskega protipravnega odvzema in zagotavlja, da lahko otrok vzdržuje stike z obema staršema, na primer z zagotovitvijo učinkovitega uveljavljanja pravice do stikov.

Med junijem 2015 in februarjem 2019 je že bilo sprejetih 18 sklepov Sveta, da bi se sprejel pristop 26 tretjih držav k Haaški konvenciji iz leta 1980 o mednarodnem protipravnem odvzemu otrok (Maroka, Singapurja, Ruske federacije, Albanije, Andore, Sejšelov, Armenije, Republike Koreje, Kazahstana, Peruja, Gruzije, Južne Afrike, Čila, Islandije, Bahamov, Paname, Urugvaja, Kolumbije, Salvadorja, San Marina, Dominikanske republike, Belorusije, Uzbekistana, Hondurasa, Ekvadorja in Ukrajine).

Eden glavnih ciljev Uredbe je preprečevanje protipravnih odvzemov otrok med državami članicami z vzpostavitvijo postopkov za zagotovitev hitre vrnitve otroka v državo članico običajnega prebivališča. Uredba Bruselj IIa v ta namen v členu 11 vključuje postopek iz Haaške konvencije iz leta 1980 in ga dopolnjuje s pojasnitvijo nekaterih njegovih vidikov, zlasti zaslišanja otroka, roka za izdajo odločbe potem, ko je bil vložen zahtevek za vrnitev, in razlogov za to, da se otrok ne vrne. Prav tako uvaja določbe, ki urejajo primere nasprotujočih si odločb o tem, da se otrok vrne oziroma ne vrne, izdanih v različnih državah članicah.

Namen Haaške konvencije z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok (v nadaljnjem besedilu: Haaška konvencija iz leta 1980), ki jo je do tega dne ratificiralo 101 držav, vključno z vsemi državami članicami EU, je povrniti razmere v prejšnje stanje, in sicer z ustrezno vrnitvijo neupravičeno premeščenih ali zadržanih otrok s pomočjo sistema sodelovanja med centralnimi organi, ki so jih določile podpisnice Konvencije.

Stališče tunizijskih organov je sprva bilo, da izvedbena zakonodaja za uporabo Haaške konvencije iz leta 1980 ni nujno potrebna, saj se mednarodne konvencije v tunizijskem pravosodnem sistemu neposredno uporabljajo. Vendar se je po več izvedenih izobraževalnih dejavnostih in seminarjih, med drugim v okviru projekta EuroMed Justice in IRZ (Deutsche Stiftung für Internationale Rechtliche Zusammenarbeit – Nemška fundacija za mednarodno pravno sodelovanje), izkazalo, da veljavna nacionalna zakonodaja po mnenju uradnikov in sodnikov ne zadošča za izpolnjevanje zahtev Haaške konvencije.

Tako kot za 18 sklepov Sveta, ki so že bili sprejeti med letoma 2015 in 2019 ter zadevajo sprejetje pristopa več tretjih držav k Haaški konvenciji iz leta 1980, zaradi narave tega zakonodajnega akta posebna ocena učinka ni bila izvedena. Raven izvajanja Konvencije v Tuniziji pa se je proučila na srečanju strokovnjakov z dne 2. julija 2019, na katerem so bile zastopane vse države članice EU. Po srečanju je Komisija pozorno spremljala nadaljnji razvoj dogodkov v Tuniziji.

Komisija je bila v okviru priprav na srečanje strokovnjakov z dne 2. julija 2019 in po njem v tesnih stikih s Haaško konferenco o mednarodnem zasebnem pravu, delegacijo EU v Tuniziji in generalnim pravobranilcem na ministrstvu za pravosodje, ki je pristojen za pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah in je bil imenovan za kontaktno osebo osrednjega organa.

Komisija se je z veliko večino držav članic Evropske unije posvetovala o njihovi pripravljenosti, da sprejmejo pristop Tunizije k Haaški Konvenciji iz leta 1980, in te so podale ugodno mnenje.

Ta predlog je oblikovan po vzoru že sprejetih sklepov Sveta o isti zadevi in ne presega tistega, kar je potrebno za dosego cilja doslednega ukrepanja EU na področju mednarodnega protipravnega odvzema otrok, in sicer z zagotavljanjem, da države članice Evropske unije sprejmejo pristop Tunizije k Haaški konvenciji iz leta 1980 v določenem časovnem okviru.

V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja.

Člen 38 Haaške konvencije iz leta 1980 določa, da je „[p]ristop [držav pristopnic] veljaven samo v odnosih med državo, ki pristopi, in tistimi pogodbenicami, ki izjavijo, da sprejemajo pristop“. Glede na to, da se sklep nanaša na izrecno sprejetje pristopa države pristopnice k Haaški konvenciji iz leta 1980 s strani držav članic v interesu Unije, se za pravno podlago uporabi člen 218(6) Pogodbe o delovanju Evropske unije. Materialna pravna podlaga je člen 81(3) PDEU, zato Svet odloča s soglasjem po posvetovanju z Evropskim parlamentom.

EU je spodbujala tudi sodelovanje na regionalni ravni, zlasti na področju družinskega prava, s financiranjem več dejavnosti v okviru projekta EuroMed Justice. V delu projekta, imenovanem „reševanje čezmejnih družinskih sporov“, je posebna pozornost namenjena mešanim zakonskim zvezam s poudarkom na reševanju sporov v zvezi s skrbništvom in pravico do stikov z uporabo mediacije ter omogočanju pravice do dostopa (na primer prek spravnih komisij in kontaktnih centrov). Tunizija je bila skupaj z drugimi sredozemskimi državami upravičenka pri različnih izvedbah tega projekta.

Omembe je vredna tudi povezava s spodbujanjem uporabe mediacije za reševanje čezmejnih družinskih sporov. Direktiva o nekaterih vidikih mediacije v civilnih in gospodarskih zadevah se uporablja tudi za družinsko pravo v okviru skupnega evropskega pravosodnega prostora. Haaška konvencija iz leta 1980 prav tako spodbuja sporazumno rešitev družinskih sporov. Eden od priročnikov o dobrih praksah v skladu s Haaško konvencijo iz leta 1980, ki ga je objavila Haaška konferenca o mednarodnem zasebnem pravu, je posvečen uporabi mediacije za reševanje mednarodnih družinskih sporov glede otrok, ki spadajo na področje uporabe Konvencije. Na pobudo Evropske komisije je bil ta priročnik preveden v vse uradne jezike EU, razen v angleščino in francoščino, ter v arabščino, da se podpre dialog z državami, ki Konvencije še niso ratificirale / še niso pristopile k njej, in pomaga pri iskanju konkretnih načinov za reševanje problemov, ki jih povzroča mednarodni protipravni odvzem otrok.

Ker predlog zadeva zgolj pooblastilo državam članicam Evropske unije, da sprejmejo pristop Tunizije k Haaški Konvenciji iz leta 1980, je spremljanje njegovega izvajanja omejeno na to, ali države članice spoštujejo besedilo izjave in rok za predložitev izjave ter njeno sporočitev Komisiji, kot je določeno v sklepu Sveta.

Čeprav je razvidno, da mora Tunizija še sprejeti ustrezno izvedbeno zakonodajo, so izkušnje nekaterih držav članic (na primer Francije) pozitivne, kolikor je vzpostavljen pravni okvir. Tunizijski organi se namreč močno zanašajo na odnose iz Sporazumov z državami članicami EU in se sklicujejo na veljavne dvostranske sporazume (t. i. mešane komisije) s Francijo, Belgijo, Švedsko in Norveško. Skupni pravni okvir z vsemi državami članicami EU, ki ga predstavlja Haaška konvencija iz leta 1980, bi dejansko pomagal pri obravnavi in reševanju čezmejnih zadev, tudi pred sprejetjem izvedbene zakonodaje.

(2)Svet je sprejel Uredbo (ES) št. 2201/2003 (v nadaljnjem besedilu: Uredba Bruselj IIa), katere namen je zaščititi otroke pred škodljivimi posledicami njihove neupravičene premestitve ali zadržanja ter vzpostaviti postopke za zagotovitev njihove hitre vrnitve v državo običajnega prebivališča ter zagotoviti varstvo pravic do stikov z otrokom in pravic do varstva in vzgoje.

(3)Uredba Bruselj IIa dopolnjuje in krepi določbe Haaške konvencije z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok (v nadaljnjem besedilu: Haaška konvencija iz leta 1980), ki na mednarodni ravni uvaja sistem obveznosti in sodelovanja med državami pogodbenicami in med centralnimi organi ter katere namen je zagotoviti hitro vrnitev neupravičeno premeščenih ali zadržanih otrok.

(4)Vse države članice Unije so pogodbenice Haaške konvencije iz leta 1980.

(5)Unija spodbuja tretje države k pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 in podpira njeno pravilno izvajanje, tako da skupaj z državami članicami sodeluje med drugim v posebnih komisijah, ki jih redno organizira Haaška konferenca o mednarodnem zasebnem pravu.

(6)Skupni pravni okvir, ki se uporablja za odnose med državami članicami Unije in tretjimi državami, bi lahko bil najboljša rešitev za občutljive primere mednarodnega protipravnega odvzema otrok.

(7)Haaška konvencija iz leta 1980 določa, da se navedena konvencija uporablja med državo pristopnico in tistimi državami pogodbenicami, ki so izjavile, da sprejemajo pristop.

(8)Haaška konvencija iz leta 1980 ne omogoča, da bi organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje, kakršna je Unija, postale njene pogodbenice. Zato Unija ne more pristopiti k navedeni konvenciji, niti ne more predložiti izjave o sprejetju države pristopnice.

(9)V skladu z mnenjem 1/13 Sodišča Evropske unije izjave o sprejetju v okviru Haaške konvencije iz leta 1980 sodijo v izključno zunanjo pristojnost Unije.

(10)Tunizija je listino o pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 predložila 10. julija 2017. Konvencija je v Tuniziji začela veljati 1. oktobra 2017.

(11)Ocena razmer v Tuniziji je privedla do sklepa, da lahko države članice Evropske unije v interesu Unije sprejmejo pristop Tunizije v skladu s pogoji iz Haaške konvencije iz leta 1980.

(12)Države članice Evropske unije bi morale biti zato pooblaščene, da v interesu Unije predložijo svojo izjavo o sprejetju pristopa Tunizije v skladu s pogoji iz tega sklepa.

(13)Uredba Bruselj IIa je za Irsko zavezujoča, zato Irska sodeluje pri sprejetju in uporabi tega sklepa.

(14)V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja –

SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

Države članice Evropske unije so pooblaščene, da v interesu Unije sprejmejo pristop Tunizije k Haaški konvenciji z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok (v nadaljnjem besedilu: Haaška konvencija iz leta 1980).

Države članice Evropske unije najpozneje do … [dvanajst mesecev po datumu sprejetja tega sklepa] predložijo naslednjo izjavo o sprejetju, v interesu Unije, pristopa Tunizije k Haaški konvenciji iz leta 1980:

„[Polno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavlja, da v skladu s Sklepom Sveta (EU) 2021/… sprejema pristop Tunizije k Haaški konvenciji z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok.“

Države članice Evropske unije Svet in Komisijo obvestijo o predložitvi izjave o sprejetju pristopa Tunizije ter Komisiji sporočijo besedilo navedene izjave v dveh mesecih po predložitvi.

Člen 2