P7_TA(2013)0040

Skupna ribiška politika ***I

Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 6. februarja 2013 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o skupni ribiški politiki (COM(2011)0425 – C7-0198/2011 – 2011/0195(COD))

(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)

(2016/C 024/22)

Evropski parlament,

ob upoštevanju poročila Odbora za ribištvo ter mnenj Odbora za razvoj, Odbora za proračun, Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane in Odbora za regionalni razvoj (A7-0008/2013),

opozarja na svojo resolucijo z dne 8. junija 2011 o vlaganju v prihodnost: novi večletni finančni okvir za konkurenčno, trajnostno in vključujočo Evropo (3) ; ponovno poudarja, da je v naslednjem večletnem finančnem okviru potrebnih dovolj dodatnih sredstev, da bo lahko Unija uresničevala sedanje prednostne naloge politike in nove naloge, ki jih ima po Lizbonski pogodbi, ter se odzivala na nepredvidene dogodke; poziva Svet, naj v primeru, da se ne strinja s tem pristopom, jasno opredeli, katere od prednostnih političnih nalog ali projektov je mogoče kljub dokazani evropski dodani vrednosti povsem opustiti;

(1) UL C 181, 21.6.2012, str. 183.

(2) UL C 225, 27.7.2012, str. 20.

(3) UL C 380 E, 11.12.2012, str. 89.

P7_TC1-COD(2011)0195

Stališče Evropskega parlamenta, sprejeto v prvi obravnavi dne 6. februarja 2013 z namenom sprejetja Sklepa št. …/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta o skupni ribiški politiki, spremembi uredb Sveta (ES) št. 1954/2003 in (ES) št. 768/2005 ter razveljavitvi uredb Sveta (ES) št. 2371/2002 in (ES) št. 639/2004 ter Sklepa Sveta 2004/585/ES

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 43(2) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),

ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Z Uredbo Sveta (ES) št. 2371/2002 (4) je bil vzpostavljen sistem Skupnosti za ohranjevanje in trajnostno izkoriščanje ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike.

(2) Področje uporabe skupne ribiške politike vključuje ohranjanje, upravljanje in izkoriščanje morskih bioloških virov in upravljanje ribištva, ki je usmerjeno k tem virom . Poleg tega področje uporabe skupne ribiške politike v zvezi s tržnimi in finančnimi ukrepi za podporo njenih ciljev vključuje zajema sladkovodne biološke vire in ribogojstvo dejavnosti ribogojstva ter predelavo in trženje ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva, kadar te dejavnosti potekajo na ozemlju držav članic ali v vodah Unije, tudi kadar jih izvajajo ribiška plovila, ki plujejo pod zastavo tretjih držav in so registrirana v njih, ali ribiška plovila Unije ali državljanov držav članic, brez poseganja v primarno odgovornost države zastave in ob upoštevanju določb člena 117 Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu. [Sprememba 2]

(3) Skupna ribiška politika bi morala zagotoviti, da ribolovne dejavnosti in dejavnosti ribogojstva dolgoročno prispevajo k trajnostnim okoljskim, gospodarskim in socialnim pogojem. Poleg tega okoljski, gospodarski in socialni trajnosti. Vključevati bi morala prispevati k večji produktivnosti, primernemu življenjskemu pravila o sledljivosti, varnosti in kakovosti uvoženih proizvodov Unije, primernem življenjskem standardu za ribiški sektor , zanesljivi preskrbi s hrano in stabilnim trgom stabilnih trgih ter zagotavljati razpoložljivost virov in dostopnost preskrbe za potrošnike po primernih cenah. [Sprememba 3]

(4) Unija je pogodbenica Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu z dne 10. decembra 1982 (Unclos) (5) in je ratificirala Sporazum Združenih narodov za izvajanje določb Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu z dne 10. decembra 1982 v zvezi z ohranjanjem in upravljanjem čezconskih staležev rib in izrazito selivskih staležev rib z dne 4. avgusta 1995 (sporazum ZN o staležih rib) (6). Sprejela je tudi Sporazum Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo o spodbujanju usklajevanja ribiških plovil na odprtem morju z mednarodnimi ukrepi za ohranjanje in upravljanje z dne 24. novembra 1993 (sporazum FAO o usklajevanju) (7). V teh mednarodnih instrumentih so predvidene predvsem ohranitvene obveznosti, med drugim tudi obveznosti sprejetja ukrepov za ohranjanje in upravljanje za ohranitev ali obnovitev morskih virov na ravneh, ki omogočajo največji trajnostni donos, tako na morskih območjih pod nacionalno jurisdikcijo kot tudi na odprtem morju, obveznosti sodelovanja z drugimi državami za dosego tega cilja, obveznosti široke uporabe previdnostnega pristopa pri ohranjanju, upravljanju in izkoriščanju staležev rib, obveznosti zagotovitve skladnosti ukrepov za ohranjanje in upravljanje, kadar se morski viri pojavljajo na morskih območjih z različnim statusom sodne oblasti, in obveznosti upoštevanja drugih legitimnih uporab morij. Skupna ribiška politika bi morala pripomoči k temu, da Unija ustrezno izpolnjuje svoje mednarodne obveznosti, ki izhajajo iz navedenih mednarodnih instrumentov. Kadar države članice sprejemajo ukrepe za ohranjanje in upravljanje, za katere so bile pooblaščene v okviru skupne ribiške politike, bi morale ravnati v skladu z mednarodnimi obveznostmi ohranjanja in sodelovanja, ki izhajajo iz navedenih mednarodnih instrumentov.

(5) Unija in njene države članice so se leta 2002 na svetovnem vrhu o trajnostnem razvoju v Johannesburgu zavezale, da bodo ukrepale proti stalnemu upadanju več staležev rib. Zato bi morala Unija izboljšati svojo skupno ribiško politiko in tako prednostno zagotoviti, da se bodo ravni izkoriščanja staležev morskih bioloških virov bo do leta 2015 prednostno ponovno vzpostavile in ohranjale ribolovna umrljivost določena na ravneh, ki omogočajo bi morale omogočiti obnovo ribjih staležev, najpozneje do leta 2020, nad ravnmi, ki bi morale omogočiti največji trajnostni donos iz populacij staleža lovljenih rib in vzdrževanje obnovljenih staležev na teh ravneh . Kadar je na voljo manj znanstvenih podatkov, to morebiti zahteva uporabo približkov največjega trajnostnega donosa. [Sprememba 5]

(5a) Koncept največjega trajnostnega donosa, določen v Unclos, je za Unijo pravno zavezujoč cilj pri upravljanju ribištva že od ratifikacije leta 1998. [Sprememba 6]

(5b) Sprejetje stopenj ribolovne umrljivosti, ki so nižje od stopenj, potrebnih za ohranjanje ribjih staležev na ravneh, ki omogočajo največji trajnostni donos, je edini način, da bo ribiški sektor dolgoročno ekonomsko vzdržen in ne bo odvisen od javne pomoči. [Sprememba 232]

(5c) Večletni načrti bi morali biti glavni instrument za zagotovitev, da se do leta 2015 ribolovna umrljivost določi na ravneh, ki bi morale omogočiti obnovo ribjih staležev najpozneje do leta 2020 nad ravnmi, ki bi morale omogočiti največji trajnostni donos in vzdrževanje obnovljenih staležev na teh ravneh. Le z jasno in zavezujočo zavezo tem datumom je mogoče zagotoviti, da se nemudoma sprejmejo ukrepi in se proces obnove ne zavleče še bolj. V primeru staležev, za katere še niso bili sprejeti večletni načrti, je bistveno zagotoviti, da Svet pri določanju ribolovnih možnosti v celoti spoštuje cilje skupne ribiške politike. [Sprememba 7]

(5d) Da bi ustvarili stabilnejše pogoje za ribiški sektor, bi moralo biti možno, da večletni načrti vsebujejo določbe, ki omejujejo letna nihanja skupnega dovoljenega ulova obnovljenih staležev, in . Točne omejitve teh nihanj bi morale biti navedene v večletnih načrtih. [Sprememba 8]

(5e) Pri odločitvah o upravljanju, ki se nanašajo na največji trajnostni donos v mešanem ribištvu, bi bilo treba upoštevati težave pri ribolovu vseh staležev hkrati v mešanem ribištvu z največjim trajnostnim donosom, v primerih, da je na podlagi znanstvenega mnenja s povečanjem selektivnosti ribolovnega orodja zelo težko preprečiti pojav vrst, ki omejujejo ribolov. V teh razmerah bi bilo treba za mnenje o ustreznih ravneh umrljivosti zaprositi Mednarodni svet za raziskovanje morja in Znanstveni, tehnični in gospodarski odbor za ribištvo. [Sprememba 9]

(5f) Če bi bilo treba za doseganje največjega trajnostnega donosa v prehodnem obdobju izrazito zmanjšati ribolovne možnosti, bi morale Unija in države članice zagotoviti, da se sprejmejo ustrezni socialni in finančni ukrepi za ohranitev dovolj dejavnosti po celotni proizvodni verigi, da se vzpostavi ravnovesje med zmogljivostjo ladjevja in razpoložljivostjo virov, ko bo dosežen največji trajnostni donos. [Sprememba 10]

(6) Cilji ribištva so bili določeni v sklepu, sprejetem na konferenci pogodbenic h Konvenciji o biotski raznovrstnosti o Strateškem načrtu za biotsko raznovrstnost 2011–2020 (8), skupna ribiška politika pa bi morala zagotoviti skladnost s cilji biotske raznovrstnosti, ki jih je sprejel Evropski svet (9), in cilji iz sporočila Komisije „Naše življenjsko zavarovanje, naš naravni kapital: strategija EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020“ (10), zlasti za doseganje največjega trajnostnega donosa do leta 2015.

(7) Trajnostno izkoriščanje morskih bioloških virov bi moralo vedno temeljiti na previdnostnem pristopu, ki mora izhajati iz previdnostnega načela iz prvega pododstavka člena 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) , ob upoštevanju razpoložljivih znanstvenih podatkov . [Sprememba 12]

(8) Skupna ribiška politika bi morala prispevati k varstvu morskega okolja, trajnostnemu upravljanju vseh komercialno izkoriščanih vrst in zlasti k doseganju dobrega okoljskega stanja najpozneje do leta 2020, kot je določeno v členu 1(1) Direktive 2008/56/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju politike morskega okolja (Okvirna direktiva o morski strategiji) (11). [Sprememba 13]

(8a) Skupna ribiška politika bi morala tudi prispevati k oskrbi trga Unije z zelo hranljivo hrano, zmanjšanju odvisnosti notranjega trga od hrane ter neposrednemu in posrednemu ustvarjanju delovnih mest in gospodarskemu razvoju v obalnih regijah. [Sprememba 14]

(9) Izvajati je treba ekosistemski pristop k upravljanju ribištva, omejiti je treba okoljske vplive ribolovnih s čimer se pomaga zagotoviti čim večje zmanjšanje vpliva človekovih dejavnosti ter na morski ekosistem in preprečiti, čim bolj zmanjšati in postopno ali po možnosti odpraviti naključni ulov ter postopno doseči razmere, v katerih se iztovori ves ulov . [Sprememba 15]

(10) Pomembno je, da upravljanje skupne ribiške politike temelji na načelih dobrega upravljanja. Ta načela vključujejo odločanje na podlagi najboljšega razpoložljivega znanstvenega mnenja, široko vključitev zainteresiranih strani in dolgoročno perspektivo. Uspešno upravljanje skupne ribiške politike je odvisno tudi od jasne opredelitve odgovornosti na ravni Unije ter na nacionalni, regionalni in lokalni ravni ter od medsebojne združljivosti in skladnosti ukrepov, sprejetih v okviru drugih politik Unije.

(11) Skupna ribiška politika bi morala po potrebi v celoti upoštevati zdravje živali, dobro počutje živali ter varnost hrane in krme.

(12) Skupno ribiško politiko bi bilo treba izvajati na način, ki je na splošno skladen z drugimi politikami Unije in zlasti upošteva medsebojno vplivanje z dejavnostmi Unije na drugih področjih pomorske politike, obravnavanimi v celostni pomorski politiki (12) , v okviru katere se priznava priznavajoč , da so vsa vprašanja v zvezi z evropskimi oceani in morji med seboj povezana, vključno s pomorskim prostorskim načrtovanjem. Pri upravljanju različnih sektorskih politik v bazenih Baltskega morja, Severnega morja, Keltskega morja, Biskajskega zaliva in iberske obale, Sredozemskega morja ter Črnega morja bi bilo treba zagotoviti skladnost in vključevanje. [Sprememba 17]

(13) Ribiška plovila Unije bi morala imeti enak dostop do voda in virov Unije, pri čemer se upoštevajo predpisi SRP.

(14) Veljavni predpisi, ki omejujejo dostop do virov znotraj cone 12 navtičnih milj držav članic, zadovoljivo prispevajo k ohranjanju z omejevanjem ribolovnega napora v najbolj občutljivem delu voda Unije. Ti predpisi so prispevali tudi k ohranjanju tradicionalnih ribolovnih dejavnosti, od katerih je zelo odvisen socialni in gospodarski razvoj nekaterih obalnih skupnosti. Zato bi bilo treba ta pravila še naprej uporabljati in jih po možnosti okrepiti, da se malim ali priobalnim ribičem oziroma ribičem obrtnikom omogoči prednostni dostop . [Sprememba 18]

(14a) Opredelitev malega ribolova bi bilo treba razširiti, da bi se poleg velikosti plovila upošteval tudi sklop meril, med drugim prevladujoče vremenske razmere, učinek ribolovnih tehnik na morski ekosistem, čas na morju in značilnosti gospodarske enote, ki izkorišča vir. Posebej bi bilo treba opozoriti na majhne otoke na odprtem morju, odvisne od ribištva, ter jih podpreti tako finančno kot tudi z dodeljevanje dodatnih virov ter jim tako omogočiti preživetje in blaginjo v prihodnje. [Sprememba 19]

(15) Morski biološki viri okoli Azorov, Madeire in Kanarskih otokov bi morali biti še naprej posebno zaščiteni, ker ob upoštevanju strukturnega, socialnega in gospodarskega položaja teh otokov prispevajo k ohranjanju njihovega lokalnega gospodarstva. Zato bi bilo treba v teh vodah ohraniti omejitev nekaterih ribolovnih dejavnosti na ribiška plovila, registrirana v pristaniščih Azorov, Madeire in Kanarskih otokov.

(16) Cilj trajnostnega izkoriščanja morskih bioloških virov je mogoče učinkoviteje doseči z večletnim pristopom k upravljanju ribištva . Zato bi morale države članice v sodelovanju z javnimi organi in regionalnimi svetovalnimi sveti ustvariti razmere za trajnost, tudi na lokalni ravni , in sicer s prednostnim oblikovanjem večletnih načrtov, ki upoštevajo posebnosti različnih ribištev. To bi bilo mogoče doseči s skupnim ukrepanjem na regionalni ravni in, bolj zavezujoče, s postopki odločanja, pri katerih se pripravijo večletni načrti. [Sprememba 20]

(17) Večletni načrti bi morali po možnosti zajemati več staležev, če se ti staleži izkoriščajo skupaj. V večletnih načrtih bi bilo treba opredeliti osnovo za določanje ribolovnih možnosti in merljivih ciljev za trajnostno izkoriščanje zadevnih staležev in morskih ekosistemov ter določiti jasne časovne okvire in varnostne mehanizme za nepredviden razvoj dogodkov. Za večletne načrte bi morali veljati tudi natančno določeni cilji upravljanja, da bi se prispevalo k trajnostnemu izkoriščanju zadevnih staležev in morskih ekosistemov. Kadar bi lahko imeli scenariji upravljanja socialno-ekonomski učinek na zadevne regije, bi bilo treba te načrte sprejeti ob posvetovanju z upravljavci ribiškega sektorja, znanstveniki in institucionalnimi partnerji. [Sprememba 21]

(18) Potrebni so ukrepi za zmanjšanje in odpravo sedanjih visokih ravni naključnega ulova in postopno odravo zavržkov. Naključni ulov in Na žalost so morali ribiči v skladu s predhodno zakonodajo pogosto zavreči dragocene vire. Zavržki dejansko pomenijo veliko odpadkov, pri čemer negativno vplivajo na trajnostno izkoriščanje morskih bioloških virov in morskih ekosistemov ter finančno vzdržnost ribištva. Uvesti bi bilo treba obveznost iztovarjanja celotnega ulova upravljanih staležev, ki se ulovijo med ribolovnimi dejavnostmi v vodah Unije ali jih ulovijo ribiška plovila Unije, ter jo postopno izvajati. Prednost bi bilo treba nameniti pripravi, promoviranju in spodbujanju ukrepov in spodbud za preprečevanje naključnega ulova. [Sprememba 22]

(18a) Obveznost iztovarjanja celotnega ulova bi bilo treba uvesti glede na posamezno ribištvo. Ribičem bi morali pod določenimi pogoji za posamezno ribištvo še naprej dovoljevati zavržke vrst, ki imajo na podlagi najboljšega razpoložljivega znanstvenega mnenja visoko stopnjo preživetja, če se pod določenimi pogoji za zadevno ribištvo spustijo nazaj v morje. [Sprememba 23]

(18b) Da bi obveznost iztovarjanja celotnega ulova delovala in bi se omilili učinki nihanja sestave letnega ulova, bi morali državam članicam dovoliti prenos kvot med leti do določenega odstotka. [Sprememba 24]

(19) Iztovarjanje naključnega ulova za upravljavca ne bi smelo pomeniti čiste gospodarske prednosti. Pri iztovarjanju ulovljenih rib, manjših od najmanjše referenčne velikosti ohranjanja, bi bilo treba omejiti namembni kraj in izključiti, da bi bile ribe naprodaj za prehrano ljudi. Vsaka država članica bi morala imeti možnost, da se odloči, ali bo dovolila brezplačno razdeljevanje iztovorjenih rib v koristne in dobrodelne namene. [Sprememba 25]

(20) Zaradi ohranjanja staležev in prilagodljivosti ladjevij in ribištev bi bilo treba v zvezi z nekaterimi tehničnimi ukrepi določiti jasne cilje in prilagoditi ravni upravljanja potrebam upravljanja . [Sprememba 26]

(21) Za staleže, za katere ni bil pripravljen večletni načrt, bi bilo treba z določitvijo meja ulova in/ali ribolovnega napora zagotoviti ravni izkoriščanja, ki omogočajo največji trajnostni donos. Če ustreznih podatkov ni na razpolago, bi bilo treba ribištvo upravljati z uporabo nadomestnih standardov. [Sprememba 27]

(21a) Unija bi morala pospešiti svoja prizadevanja za vzpostavitev učinkovitega mednarodnega sodelovanja in upravljanja staležev v vodah, ki mejijo na države članice in tretje države, ter za ta območja, kjer je to primerno, predvideti ustanovitev regionalnih organizacij za upravljanje ribištva. Unija bi si morala zlasti prizadevati za ustanovitev regionalne organizacije za upravljanje ribištva v Črnem morju. [Sprememba 28]

(22) Glede na negotovo gospodarsko stanje dela ribiškega sektorja in odvisnost nekaterih obalnih skupnosti od ribolovnih dejavnosti je treba zagotoviti relativno stabilnost ribolovnih dejavnosti z dodelitvijo ribolovnih možnosti državam članicam na podlagi napovedljivega deleža staležev za vsako državo članico. [Sprememba 29]

(23) Zaradi začasnega biološkega stanja staležev bi morala relativna stabilnost ribolovnih dejavnosti varovati posebne potrebe regij, v katerih so lokalne skupnosti odvisne zlasti od ribolova in z njim povezanih dejavnosti, kakor je odločil Svet v Resoluciji z dne 3. novembra 1976 o nekaterih zunanjih vidikih ustanovitve ribolovne cone v Skupnosti, ki bi se razprostirala na 200 miljah (13), z veljavnostjo od 1. januarja 1977, in zlasti v Prilogi VII k Resoluciji. Zato bi bilo treba koncept relativne ciljne stabilnosti razumeti v tem smislu.

(24) Države članice bi morale imeti možnost, da od Komisije utemeljeno zahtevajo, naj oblikuje ukrepe v okviru skupne ribiške politike za ukrepe, ki so jih države članice opredelile kot potrebne za izpolnjevanje obveznosti v zvezi s posebnimi območji varstva v skladu s členom 4 Direktive Sveta 2009/147/ES z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (14), posebnimi ohranitvenimi območji v skladu s členom 6 Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (15) in zaščitenimi morskimi območji v skladu s členom 13(4) Direktive 2008/56/ES

(25) Komisija bi morala imeti možnost, da po posvetovanju z zadevnimi svetovalnimi sveti in državami članicami sprejme začasne ukrepe v primeru resne grožnje, ki jo za ohranjanje morskih bioloških virov ali morski ekosistem predstavljajo ribolovne dejavnosti in v zvezi s katero je treba takoj ukrepati. Te ukrepe bi bilo treba sprejeti v določenih rokih in bi morali učinkovati določen čas. [Sprememba 30]

(26) Države članice bi morale imeti možnost, da , potem ko so ustrezno upoštevale mnenja ustreznih svetovalnih svetov in zainteresiranih strani, sprejmejo ohranitvene in tehnične ukrepe za izvajanje skupne ribiške politike, ki bi omogočili, da se v okviru politike bolje obravnavajo dejansko stanje in posebnosti različnih morskih bazenov in posameznih ribištev ter da se poveča zavezanost politiki. [Sprememba 31]

(26a) Države članice bi bilo treba spodbuditi k medsebojnemu sodelovanju na regionalni ravni. [Sprememba 32]

(27) Državam članicam bi bilo treba omogočiti, da za svojo cono 12 navtičnih milj sprejmejo ohranitvene ukrepe in ukrepe upravljanja, ki se uporabljajo za vsa ribiška plovila Unije, če so sprejeti ukrepi v primeru njihove uporabe za ribiška plovila Unije iz drugih držav članic nediskriminatorni, če je bilo opravljeno predhodno posvetovanje z drugimi zainteresiranimi državami članicami ter če Unija ni sprejela ukrepov, ki izrecno zadevajo ohranjanje in upravljanje znotraj te cone 12 navtičnih milj.

(28) Državam članicam bi bilo treba omogočiti, da sprejmejo ohranitvene ukrepe in ukrepe upravljanja za staleže v vodah Unije, ki se uporabljajo izključno za ribiška plovila Unije, ki plujejo pod njihovo zastavo.

(28a) Dostop do ribištva bi moral temeljiti na preglednih in objektivnih okoljskih in socialnih merilih kot načinu za spodbujanje odgovornega ribolova, s katerim bi zagotovili spodbude za gospodarske subjekte, ki lovijo na okolju najmanj škodljiv način in družbi zagotavljajo največje koristi. [Sprememba 234]

(29) Sistem prenosljivih ribolovnih koncesij za večino upravljanih staležev v okviru skupne ribiške politike je treba uvesti najpozneje 31. decembra 2013 za vsa plovila, dolga 12 metrov ali več, in vsa druga plovila, ki lovijo z vlečnim orodjem. Države članice lahko iz sistema prenosljivih ribolovnih koncesij izključijo plovila, katerih skupna dolžina je manjša od 12 metrov in niso opremljena z vlečnim orodjem. Ta sistem bi moral prispevati k zmanjšanju ladjevja, ki ga doseže sektor, in večji gospodarski uspešnosti, pri čemer mora hkrati ustvariti pravno varne in izključne prenosljive ribolovne koncesije letnih ribolovnih možnosti držav članic. Ker so morski biološki viri skupno dobro, se lahko s prenosljivimi ribolovnimi koncesijami določijo le pravice do uporabe dela letnih ribolovnih možnosti države članice, ki se v skladu z veljavnimi predpisi lahko prekličejo. [Sprememba 33]

(29a) V skladu z načelom subsidiarnosti bi bilo treba vsaki državi članici dovoliti, da izbere metodo dodeljevanja ribolovnih možnosti, ki so ji namenjene, brez določitve sistema delitve na ravni Unije. Tako bi se države članice lahko same odločile, ali bodo uvedle sistem prenosljivih ribolovnih koncesij. [Sprememba 37]

(30) Ribolovne koncesije morajo biti prenosljive in zakupljive, da se upravljanje ribolovnih možnosti decentralizira v smeri ribiškega sektorja in se zagotovi, da ribiči, ki zapustijo sektor, ne bodo odvisni od javne finančne pomoči na podlagi skupne ribiške politike. [Sprememba 35]

(31) Omejitev obveznega sistema prenosljivih ribolovnih koncesij na velika plovila je upravičena zaradi posebnih značilnosti in socialno-ekonomske ranljivosti nekaterih ladjevij za mali priobalni ribolov. Sistem prenosljivih ribolovnih koncesij se mora uporabljati za staleže, za katere so dodeljene ribolovne možnosti. [Sprememba 36]

(31a) Komisija bi morala oceniti ribiško ladjevje, da bi pridobila verodostojne podatke o natančni ravni presežne zmogljivosti na ravni Unije, na podlagi česar bi lahko predlagala ustrezne ciljno usmerjene instrumente za njeno zmanjšanje. [Sprememba 34]

(31b) Vzpostaviti bi bilo treba obvezni sistem ocene registrov ladjevja in preverjanja meja zmogljivosti, s katerim bi zagotovili, da vsaka država članica upošteva dodeljene meje zmogljivosti, in okrepili sistem za nadzor ribištva, tako da bi se ribolovne zmogljivosti prilagodile razpoložljivim virom. [Sprememba 38]

(32) Države članice morajo v nekaterih primerih še vedno sprejeti posebne ukrepe za ribiška plovila Unije, ki ne delujejo v okviru sistema prenosljivih prilagoditev svojih ribolovnih koncesij, se lahko sprejmejo posebni ukrepi, da se število ribiških plovil Unije prilagodi zmogljivosti razpoložljivim virom. S temi ukrepi je Zato bi bilo treba določiti obvezne zgornje meje za največjo zmogljivost ladjevja in vzpostaviti nacionalne sisteme vstopa/izstopa v zvezi s finančnimi sredstvi za umik plovil iz obratovanja, odobrenimi v okviru Evropskega sklada za ribištvo oceniti zmogljivost za vsak stalež in morski bazen v Uniji . Ta ocena bi morala temeljiti na skupnih smernicah. Vsaka država članica bi morala imeti možnost, da izbere ukrepe in instrumente, ki jih želi sprejeti za zmanjševanje presežne ribolovne zmogljivosti . [Sprememba 39]

(33) Države članice bi morale evidentirati minimalne podatke o značilnostih in dejavnostih ribiških plovil Unije, ki plujejo pod njihovo zastavo. Te evidence bi morale biti Komisiji na voljo za namene spremljanja velikosti ladjevij držav članic.

(34) Za upravljanje ribištva na podlagi najboljšega razpoložljivega celovitega in natančnega znanstvenega mnenja so potrebni usklajeni, zanesljivi in točni sklopi podatkov. Zato bi morale države članice zbirati podatke o ladjevjih in svojih ribolovnih dejavnostih, zlasti biološke podatke o ulovu, vključno z zavržki, ter podatke iz raziskav o staležih rib in morebitnih okoljskih vplivih ribolovnih dejavnosti na morski ekosistem. Komisija bi morala zagotoviti potrebne pogoje za uskladitev podatkov, da bi spodbudili ekosistemsko razumevanje virov. [Sprememba 40]

(35) Zbiranje podatkov bi moralo vključevati podatke, ki omogočajo gospodarsko oceno vseh podjetij, dejavnih v ribiškem sektorju, ribogojstvu ter predelavi ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva, ne glede na njihovo velikost ter oceno zaposlitvenih trendov v teh sektorjih , pa tudi podatke o posledicah teh sprememb za ribiške skupnosti . [Sprememba 41]

(36) Države članice bi morale upravljati zbrane podatke in jih dati na voljo končnim uporabnikom znanstvenih podatkov na podlagi večletnega programa Unije , ter zainteresiranim stranem posredovati ustrezne rezultate . Regionalne oblasti bi morale biti bolj dejavno vključene v dejavnosti zbiranja podatkov . Države članice bi morale tudi medsebojno sodelovati, da uskladijo dejavnosti zbiranja podatkov. Po potrebi bi morale države članice pri zbiranju podatkov sodelovati tudi s tretjimi državami znotraj istega morskega bazena , po možnosti prek regionalnega organa, ustanovljenega v ta namen, pri čemer upoštevajo potrebo po ravnanju v skladu z mednarodnim pravom, zlasti pa z Unclos . [Sprememba 42]

(37) Raziskave na področju ribolova, usmerjene v politiko, bi bilo treba okrepiti z zbirko znanstvenih podatkov o ribištvu na nacionalni ravni, programi neodvisnih raziskav in inovacij, usklajenimi z drugimi državami članicami, ter okvirom Unije za raziskave in inovacije , pa tudi z ustreznim harmoniziranjem in sistematizacijo podatkov, ki bi ju morala izvajati Komisija . [Sprememba 43]

(38) Unija bi morala spodbujati cilje skupne ribiške politike na mednarodni ravni. Zato bi si morala prizadevati za izboljšanje učinkovitosti regionalnih in mednarodnih organizacij pri ohranjanju in trajnostnem upravljanju mednarodnih staležev rib, in sicer s spodbujanjem odločanja na podlagi znanstvenih podatkov in, večje skladnosti, večjo preglednostjo in sodelovanjem večje preglednosti, z zagotavljanjem učinkovitega sodelovanja zainteresiranih strani ter bojem proti nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovnim dejavnostim. [Sprememba 44]

(39) S sporazumi o trajnostnem ribolovu, sklenjeni s tretjimi državami, bi bilo treba zagotoviti, da ribolovne dejavnosti Unije v vodah tretjih držav temeljijo na najboljšem razpoložljivem znanstvenem mnenju, s čimer se bo omogočilo trajnostno izkoriščanje in ohranjanje morskih bioloških virov ob spoštovanju načela o presežku v Unclos . Ti sporazumi, ki zagotavljajo pravice do dostopa v zameno za finančni prispevek Unije, bi morali prispevati k vzpostavitvi visokokakovostnega sistema zbiranja znanstvenih podatkov in visokokakovostnega okvira upravljanja, da se zlasti zagotovijo ukrepi za spremljanje in nadzor. [Sprememba 45]

(40) Vključitev klavzule o človekovih pravicah v sporazume o trajnostnem ribolovu bi morala biti popolnoma skladna s splošnimi cilji razvojne politike Unije.

(41) Spoštovanje demokratičnih načel in človekovih pravic, kot so določene v Splošni deklaraciji o človekovih pravicah in drugih pomembnih mednarodnih instrumentih o človekovih pravicah, ter načela pravne države bi morala biti bistveni element sporazumov o trajnostnem ribolovu in bi morala biti vsebovana v posebni klavzuli o človekovih pravicah.

(41a) Glede na resen problem, ki ga predstavlja piratstvo za tista plovila Unije, ki opravljajo ribolov v tretjih državah v okviru dvostranskih ali večstranskih sporazumov, in ker so ta plovila še posebej izpostavljena piratstvu, bi bilo treba okrepiti ukrepe in operacije za njihovo zaščito. [Sprememba 46]

(42) Ribogojstvo bi moralo mora po vsej Uniji prispevati k ohranjevanju potenciala proizvodnje hrane na trajnostni osnovi, da bi bila tako dolgoročno zagotovljena zanesljiva preskrba s hrano , vključno z dobavo prehrane, kakor tudi rast in delovna mesta za evropske državljane in da bi lahko zadostili vse večjemu svetovnemu povpraševanju po morski hrani. [Sprememba 47]

(43) V strategiji Komisije za trajnostni razvoj evropskega ribogojstva (16) iz leta 2009, ki jo je podprl in potrdil Svet ter podprl Evropski parlament, je bila izražena potreba po tem, da se ustvarijo in spodbujajo enaki konkurenčni pogoji za ribogojstvo, ki so osnova za njegov trajnostni razvoj.

(44) Skupna ribiška politika bi morala prispevati k Strategiji za pametno, trajnostno in vključujočo rast EVROPA 2020 ter pripomoči k doseganju ciljev te strategije (17).

(45) Na dejavnosti ribogojstva v Uniji vplivajo razmere, ki se prek nacionalnih meja razlikujejo, tudi na področju dovoljenj za upravljavce, zato bi bilo treba oblikovati strateške smernice Unije za nacionalne strateške načrte, da bi izboljšali konkurenčnost sektorja ribogojstva ter obenem podprli razvoj in inovacije, spodbudili gospodarsko dejavnost in razvejanost ter izboljšali kakovost življenja na obalnih in podeželjskih območjih, kakor tudi oblikovati mehanizme za izmenjavo podatkov in najboljših praks med državami članicami na podlagi odprte metode usklajevanja nacionalnih ukrepov v zvezi z varnostjo poslovanja, dostopom do voda in prostora Unije ter upravno poenostavitvijo izdaje dovoljenj.

(46) Zaradi posebnega značaja ribogojstva je potreben svetovalni svet za posvetovanje z zainteresiranimi stranmi o elementih politike Unije, ki bi lahko vplivali na ribogojstvo.

(46a) Ob upoštevanju posebnosti najbolj oddaljenih regij, zlasti njihove geografske oddaljenosti in pomena ribolova za njihovo gospodarstvo, bi bilo treba ustanoviti svetovalni svet za najbolj oddaljene regije, razdeljen v tri oddelke zajemajoč morske vode zahodnega Atlantika, vzhodnega Atlantik in Indijskega oceana. Eden od ciljev tega svetovalnega sveta bi moral biti prispevati k ukrepom proti nezakonitemu, neprijavljenemu in zakonsko neurejenemu ribolovu na svetovni ravni. [Sprememba 48]

(47) Okrepiti je treba konkurenčnost sektorja ribištva in ribogojstva Unije, poleg tega se zahteva poenostavitev, ki bi podprla boljše upravljanje proizvodnje in tržnih dejavnosti sektorja. Za to je treba zagotoviti vzajemnost v trgovini s tretjimi državami, da bi se na trgu Unije ustvarili enaki konkurenčni pogoji, ne le glede trajnosti ribištva, temveč tudi glede sanitarnega nadzora . Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva bi morala zagotoviti enake konkurenčne pogoje za vse ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva, ki se tržijo v Uniji ne glede na to, ali izvirajo iz Unije ali iz tretjih držav , poleg tega bi morala potrošnikom omogočiti, da lahko sprejemajo odločitve bolj ozaveščeno odločanje na podlagi boljše obveščenosti sledljivosti , podpirati bi morala tudi odgovorno potrošnjo ter izboljšati gospodarsko znanje in razumevanje trgov Unije v celotni dobavni verigi. Del o skupni ureditvi trgov v tej uredbi bi moral vsebovati določbe glede pogojev za uvoz ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva s področja spoštovanja mednarodno priznanih socialnih in okoljskih standardov. [Sprememba 49]

(48) Skupno ureditev trgov bi bilo treba izvajati v skladu z mednarodnimi obveznostmi Unije, zlasti v zvezi z določbami Svetovne trgovinske organizacije. Za uspešno skupno ribiško politiko je potreben učinkovit sistem nadzora, inšpekcije in izvrševanja, vključno z bojem proti nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovnim dejavnostim. Vzpostaviti je Izvajati bi bilo treba veljavno zakonodajo s tega področja ter vzpostaviti sistem Unije za nadzor, inšpekcijo in izvrševanje, da se zagotovi skladnost s pravili skupne ribiške politike. [Sprememba 50]

(49) V okviru sistema Unije za nadzor, inšpekcijo in izvrševanje bi bilo treba spodbujati uporabo modernih in učinkovitih tehnologij. Državam članicam ali Komisiji bi moralo biti omogočeno izvajanje pilotnih projektov o novih tehnologijah nadzora in sistemih upravljanja podatkov. [Sprememba 51]

(50) Da bi se zagotovila vključitev zadevnih gospodarskih subjektov v sistem Unije za nadzor, inšpekcijo in izvrševanje, bi morale imeti države članice možnost, da od imetnikov dovoljenja za gospodarski ribolov za ribiška plovila Unije skupne dolžine 12 metrov ali več, ki plujejo pod njihovo zastavo, svojih gospodarskih subjektov zahtevajo, da sorazmerno prispevajo k operativnim stroškom izvajanja tega sistema. [Sprememba 196]

(51) Države članice same ne morejo zadovoljivo doseči ciljev skupne ribiške politike zaradi težav, s katerimi se srečujejo pri razvoju ribiškega sektorja in njegovem upravljanju, ter omejenih finančnih virov držav članic. Zato bi bilo treba za doseganje teh ciljev odobriti večletno finančno pomoč Unije, ki je namenjena zlasti prednostnim nalogam skupne ribiške politike in prilagojena posebnostim ribiškega sektorja v posameznih državah članicah . [Sprememba 52]

(51a) Finančna pomoč Unije bi morala omogočati razvoj javnih dobrin in storitev v ribiškem sektorju, zlasti pa podpirati ukrepe nadzora in spremljanja, zbiranje informacij, raziskave in razvoj dejavnosti, namenjenih zagotavljanju zdravega morskega ekosistema. [Sprememba 245]

(52) Finančna pomoč Unije bi morala biti pogojena s skladnostjo držav članic in gospodarskih subjektov , vključno z lastniki plovil, s skupno ribiško politiko. Zato je v primeru neskladnosti s pravili skupne ribiške politike s strani držav članic in hujših kršitev teh pravil s strani gospodarskih subjektov potrebna prekinitev, začasna ustavitev ali popravek pomoči. [Sprememba 53]

(53) Pokazalo se je, da je za doseganje ciljev skupne ribiške politike bistven dialog z zainteresiranimi stranmi. Ob upoštevanju različnih pogojev v vodah po vsej Uniji in povečane regionalizacije skupne ribiške politike bi morali svetovalni sveti omogočiti, da se v skupni ribiški politiki uporabijo znanje in izkušnje vseh zainteresiranih strani , zlasti pri pripravi večletnih načrtov . [Sprememba 54]

(54) Zdi se Zaradi posebnosti najbolj oddaljenih regij, ribogojstva in ribolova v celinskih vodah in Črnega morja je primerno, da je Komisija pooblaščena, da z delegiranimi akti se za vsako posamezno področje ustanovi nov svetovalni svet in preoblikuje pristojnosti obstoječih svetov, zlasti ob upoštevanju posebnosti Črnega morja. [Sprememba 55]

(55) Da bi dosegli cilje skupne ribiške politike, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastila za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 PDEU za namene določitve ukrepov, povezanih z ribištvom, ki bi ublažili posledice ribolovnih dejavnosti na posebnih ohranitvenih območjih odprave hude grožnje ohranjanju morskih bioloških virov ali morskemu ekosistemu, prilagoditve obveznosti iztovarjanja celotnega ulova, da bi izpolnili mednarodne obveznosti Unije, privzete ohranitvene ukrepe v okviru večletnih načrtov ali tehnične ukrepe, ponovnega izračuna zgornjih meja zmogljivosti ladjevja; opredelitve informacij o značilnostih in dejavnosti za ribiška plovila Unije, pravil za izvajanje pilotnih projektov o novih tehnologijah nadzora in sistemih upravljanja podatkov sprememb Priloge III v zvezi z območji pristojnosti ter sestave in delovanja svetovalnih svetov ter njihovo sestavo in delovanjem. [Sprememba 56]

(56) Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu za sprejetje delegiranih aktov opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov.

(57) Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.

(58) Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje tehničnih operativnih zahtev glede načinov posredovanja podatkov, povezanih z registri ribiških ladjevij in zahtevami glede podatkov o upravljanju ribištva, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (18).

(59) Za doseganje osnovnega cilja skupne ribiške politike, in sicer dolgoročno zagotoviti trajnostne okoljske, gospodarske in socialne pogoje za ribiški sektor in sektor ribogojstva ter prispevati k zanesljivi preskrbi s hrano, je treba in primerno določiti pravila o ohranjanju in izkoriščanju morskih bioloških virov , pravila, ki zagotavljajo gospodarsko in socialno trajnost ribiškega sektorja in sektorja lupinarjev v Uniji, in po potrebi zagotoviti ustrezna sredstva . [Sprememba 57]

(60) V skladu z načelom sorazmernosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.

(61) Sklep Sveta 2004/585/ES z dne 19. julija 2004 o ustanovitvi regionalnih svetovalnih svetov v okviru skupne ribiške politike (19) bi bilo treba razveljaviti z začetkom veljavnosti ustreznih pravil v skladu s to uredbo.

(62) Uredbo Sveta (ES) št. 199/2008 z dne 25. februarja 2008 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za zbiranje, upravljanje in uporabo podatkov v sektorju ribištva in podporo znanstvenemu svetovanju v zvezi s skupno ribiško politiko (20) je treba razveljaviti, vendar se mora še naprej uporabljati za nacionalne programe, sprejete za zbiranje in upravljanje podatkov za obdobje 2011–2013. [Sprememba 58]

(63) Zaradi števila in pomembnosti sprememb, ki jih je treba izvesti, bi bilo treba Uredbo Sveta (ES) št. 2371/2002 razveljaviti –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

DEL I

SPLOŠNE DOLOČBE

Člen 1

Področje uporabe

1. Skupna ribiška politika zajema:

(a) ohranjanje, upravljanje in izkoriščanje morskih bioloških virov ter in trajnostno izkoriščanje in upravljanje ribištva, ki je usmerjeno v te vire;

(b) sladkovodne biološke vire, ribogojstvo ter predelavo in trženje ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva, kar zadeva tržne in finančne ukrepe za podporo skupni ribiški politiki , strukturne ukrepe in upravljanje zmogljivosti ladjevja;

(ba) socialno in gospodarsko vzdržnost ribolovnih dejavnosti, spodbujanje zaposlovanja v obalnih skupnostih in njihovega razvoja ter posebne težave malega in obrtnega ribolova in ribogojstva. [Sprememba 59]

2. Skupna ribiška politika zajema dejavnosti iz odstavka 1, kadar:

(a) se izvajajo na ozemlju držav članic, ali

(b) se izvajajo v vodah Unije, tudi kadar jih izvajajo ribiška plovila, ki plujejo pod zastavo tretjih držav in so registrirana v njih, ali

(c) jih izvajajo ribiška plovila Unije zunaj voda Unije ali

(d) jih izvajajo državljani držav članic brez poseganja v primarno odgovornost države zastave.

Člen 2

Splošni cilji

1. Skupna ribiška politika zagotavlja, da so ribolovne dejavnosti in dejavnosti ribogojstva okoljsko dolgoročno zagotavljajo trajnostne okoljske, gospodarske in socialne pogoje ter in upravljane na način, ki je skladen s cilji doseganja gospodarskih, okoljskih in zaposlovalnih ugodnosti, prispevajo k zanesljivi preskrbi s hrano in možnostim za rekreacijski ribolov, omogočajo predelovalno industrijo in dejavnosti na kopnem, ki so neposredno povezane z ribolovnimi dejavnostmi, obenem pa upoštevajo tako potrošnike kot proizvajalce .

2. V skupni ribiški politiki se uporablja previdnostni pristop k upravljanju ribištva, pri čemer je njen cilj, da se do leta 2015 zagotovi izkoriščanje živih morskih bioloških virov, s katerim se populacije lovljenih vrst obnavljajo in ohranjajo ribolovna umrljivost določi na ravneh, ki bi morale zagotoviti obnovo ribjih staležev, najpozneje do leta 2020, nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos in ki bi dovolile obnovljenim staležem, da se ohranijo na teh ravneh .

3. Skupna ribiška politika izvaja ekosistemski pristop k upravljanju ribištva in ribogojstva , s čimer se zagotavlja zagotovi , da so vplivi ribolovnih ribolovne in ribogojne dejavnosti prispevajo k zmanjševanju vpliva človekovih dejavnosti na morski ekosistem omejeni in ne prispevajo k poslabšanju morskega okolja in da so učinkovito prilagojene posameznim ribištvom in regijam .

3a. Skupna ribiška politika spodbuja trajnostni razvoj in blaginjo obalnih skupnosti, zaposlovanje ter delovne in varnostne pogoje za delavce v ribiškem sektorju.

4. Skupna ribiška politika vključuje zahteve iz okoljske zakonodaje je skladna z okoljsko zakonodajo in drugimi politikami Unije.

4a. Skupna ribiška politika zagotavlja prilagoditev ribolovne zmogljivosti ladjevij ravnem izkoriščanja, ki so v skladu z odstavkom 2.

4b. Skupna ribiška politika prispeva k zbiranju podrobnih in verodostojnih znanstvenih podatkov. [Sprememba 60]

Člen 3

Posebni cilji

Za doseganje splošnih ciljev iz člena 2 skupna ribiška politika zlasti:

(a) preprečuje, zmanjšuje in v največji možni meri odpravlja naključni ulov komercialnih staležev in postopno zagotovi, da se iztovarja celoten ulov teh staležev;

(aa) zagotavlja, da so vsi ulovi lovljenih in reguliranih staležev iztovorjeni ob upoštevanju najboljših znanstvenih mnenj in se ne ustvarja novih trgov ali širi obstoječih;

(b) zagotavlja pogoje za učinkovite okoljsko trajnostne ribolovne dejavnosti v okviru Uniji za obnovo donosnega in konkurenčnega ribiškega sektorja in zagotavlja poštene pogoje na notranjem trgu ;

(c) spodbuja razvoj dejavnosti ribogojstva v Uniji in tako prispeva in z njim povezanih sektorjev, zagotavlja, da so okoljsko trajnostni in prispevajo k zanesljivi preskrbi s hrano ter zaposlovanju na obalnih in podeželskih območjih;

(d) prispeva spodbuja pravično razdelitev morskih virov, da bi se prispevalo k primernemu življenjskemu in socialnemu standardu tistih, ki so odvisni od ribolovnih dejavnosti;

(e) upošteva interese potrošnikov;

(f) zagotavlja sistematično , usklajeno, redno in usklajeno zanesljivo zbiranje podatkov in njihovo pregledno upravljanje podatkov ter obravnavo vseh vprašanj, ki so posledica podatkovno slabo podprtega upravljanja staležev;

(fa) spodbuja dejavnosti malega priobalnega ribolova;

(fb) prispeva k doseganju in ohranjanju dobrega okoljskega stanja, določenega v členu 1(1) Direktive 2008/56/ES. [Spremembi 61 in 235]

Člen 4

Načela dobrega upravljanja

Skupna ribiška politika se vodi v skladu z naslednjimi načeli uporablja naslednja načela dobrega upravljanja:

(a) jasna opredelitev odgovornosti na ravni Unije ter na regionalni, nacionalni, regionalni in lokalni ravni , ki spoštuje ustavno ureditev vseh držav članic ;

(aa) potreba po uporabi decentraliziranega in regionaliziranega pristopa k upravljanju ribištva;

(b) določitev ukrepov v skladu z najboljšim razpoložljivim znanstvenim mnenjem;

(c) dolgoročna perspektiva;

(ca) znižanje upravnih stroškov;

(d) obsežna ustrezna vključenost zainteresiranih strani , zlasti svetovalnih svetov in socialnih partnerjev v vseh fazah ukrepov, tj. od njihove zasnove do izvajanja , ki zagotavlja, da se s pomočjo regionaliziranega pristopa ohranijo posebne regionalne značilnosti ;

(e) primarna odgovornost države zastave;

(f) skladnost s celostno pomorsko politiko in drugimi politikami Unije;

(fa) potreba po opravljanju presoj vplivov na okolje in strateških presoj vplivov;

(fb) enakovrednost notranje in zunanje razsežnosti skupne ribiške politike, tako da se bodo v Uniji uveljavljeni standardi in mehanizmi po potrebi uporabljali tudi zunaj nje;

(fc) pregledno ravnanje s podatki in odločanje v skladu s Konvencijo Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo o dostopu do informacij, sodelovanju javnosti v odločanju in dostopu do sodišč v okoljskih zadevah („Aarhuška konvencija“), ki je bila v imenu Unije odobrena s Sklepom Sveta 2005/370/ES (21) . [Spremembi 62 in 220]

Člen 5

Opredelitev pojmov

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(1) „vode Unije“ pomenijo vode in morsko dno pod suverenostjo ali jurisdikcijo držav članic, razen voda tistih , ki so sosednje ozemljem iz Priloge II k Pogodbi; [Sprememba 63]

(2) „morski biološki viri“ pomenijo razpoložljive in dostopne žive morske vodne vrste, vključno z anadromnimi in katadromnimi vrstami, v vseh fazah njihovega življenjskega cikla;

(3) „sladkovodni biološki viri“ pomenijo razpoložljive in dostopne žive sladkovodne vrste;

(4) „ribiško plovilo“ pomeni katero koli plovilo, ki je opremljeno za gospodarski ribolov morskih bioloških virov;

(5) „ribiško plovilo Unije“ pomeni ribiško plovilo, ki pluje pod zastavo države članice in je registrirano v Uniji;

(5a) „ribič“ pomeni vsako osebo, ki na krovu delujočega ribiškega plovila opravlja profesionalni ribolov, kot ga priznava država članica, ali brez plovila poklicno pridobiva morske organizme, kot jih priznava država članica; [Sprememba 64]

(5b) „vpis v register ribiškega ladjevja“ pomeni registracijo ribiškega plovila v register ribiških plovil države članice; [Sprememba 65]

(6) „največji trajnostni donos“ pomeni največji del staleža rib donos v teoretičnem ravnovesju , ki se ga lahko stalno ulovi (v nedoločenem času povprečju) v staležu v obstoječih (povprečnih) okoljskih razmerah, ne da bi bistveno vplivali na proces razmnoževanja ; [Sprememba 66]

(6a) „lovljene vrste“ pomenijo vrste, na katere se izvaja ribolovni pritisk/se jih izkorišča, in tudi vrste, ki se ne iztovorijo, ampak se ulovijo kot prilov ali ribištvo nanje vpliva; [Sprememba 67]

(7) „previdnostni pristop k upravljanju ribištva“ iz člena 6 Sporazuma Združenih narodov o staležih rib pomeni pristop, v skladu s katerim odsotnost ustreznih znanstvenih podatkov ne sme upravičiti odložitve ali nesprejetja ukrepov upravljanja za ohranitev ciljnih vrst, z njimi povezanih ali od njih odvisnih vrst in neciljnih vrst ter njihovega okolja; [Sprememba 68]

(8) „ekosistemski pristop k upravljanju ribištva“ pomeni pristop, ki zagotavlja, da odločanje upošteva vplive ribolova, drugih človeških dejavnosti in okoljskih dejavnikov na ciljne staleže in druge vrste, ki pripadajo istemu ekosistemu ali so koristi od živih vodnih virov velike, medtem ko so neposredni in posredni vplivi ribolovnih povezane s ciljnimi staleži ali odvisne od njih, s čimer se zagotovi, da je skupna obremenitev takšnih dejavnosti na morske ekosisteme majhni ter ne škodujejo prihodnjemu delovanju, raznolikosti in celovitosti teh ekosistemov ravni, ki je skladna z doseganjem dobrega okoljskega stanja ; [Sprememba 237]

(9) „ribolovna umrljivost“ pomeni ulov stopnjo, po kateri se biomasa in posamezni primerki vrste izločijo iz staleža v danem obdobju kot delež povprečnega staleža, ki je na voljo v tem obdobju z ribolovnimi dejavnostmi ; [Sprememba 70]

(9a) „FMSY“ pomeni ribolovno umrljivost, ki je skladna z doseganjem največjega trajnostnega donosa; [Sprememba 71]

(10) „stalež“ pomeni morski biološki virs posebnimi značilnostmi, ki je na danem območju upravljanja; [Sprememba 72]

(11) „meja ulova“ pomeni količinsko mejo za iztovarjanje ulov staleža rib ene vrste ali staležev rib več vrst v danem obdobju; [Sprememba 73]

(11a) „naključni ulov“ pomeni ulov vrst, manjših od najmanjše referenčne velikosti ohranjanja ali najmanjše velikosti iztovarjanja, prepovedanih ali zaščitenih vrst, netržnih vrst ali primerkov tržnih vrst, ki ne ustrezajo zahtevam, določenim v ribiški zakonodaji Unije, ki določa tehnične ukrepe ter ukrepe za spremljanje in ohranjanje; [Sprememba 74]

(12) „referenčna točka ohranjanja“ pomeni vrednosti parametrov populacij staležev rib (kot je biomasa (B), biomasa drstitvenega staleža (SSB) ali ribolovna umrljivost (F) ), ki se uporabljajo pri upravljanju ribištva, da se opredeli na primer glede na sprejemljivo sprejemljiva raven biološkega tveganja ali želeno želena raven donosa; [Sprememba 75]

(12a) „mejna referenčna točka“ pomeni vrednosti parametrov populacij staležev rib (kot je biomasa ali ribolovna umrljivost), ki se uporabljajo pri upravljanju ribištva za določanje praga, nad ali pod katerim je upravljanje ribištva skladno s ciljem upravljanja, kot je na primer sprejemljiva raven biološkega tveganja ali želena raven donosa; [Sprememba 76]

(12b) „stalež znotraj varnih bioloških mej“ pomeni veliko verjetnost, da je ocenjena biomasa drstitvenega staleža ob koncu prejšnjega leta višja od mejne referenčne točke za biomaso (Blim) in je njena ocenjena ribolovna umrljivost v prejšnjem letu nižja od mejne referenčne točke za ribolovno umrljivost (Flim); [Sprememba 77]

(13) „zaščitni ukrep“ pomeni previdnostni ukrep, namenjen varstvu pred neželenimi dogodki ali preprečevanju takšnih dogodkov; [Sprememba 78]

(14) „tehnični ukrepi“ pomenijo ukrepe, ki urejajo sestavo vrst, strukturo velikosti ulova in vplive na sestavne dele ekosistema ali njihovo delovanje , ki so posledica ribolovnih dejavnosti, s pogojevanjem uporabe in strukture značilnosti ribolovnega orodja ter omejevanjem in z uvedbo časovnih in prostorskih omejitev dostopa do ribolovnih območij; [Sprememba 79]

(14a) „bistveni ribji habitati“ pomenijo krhke morske habitate, ki jih je treba zaščititi zaradi njihove izredno pomembne vloge pri izpolnjevanju ekoloških in bioloških potreb ribjih vrst, med drugim območja drstenja, odraščanja in prehranjevanja; [Sprememba 80]

(14b) „ribolovno zavarovano območje“ pomeni geografsko opredeljeno morsko območje, na katerem so začasno ali trajno prepovedane ali omejene vse ali nekatere ribolovne dejavnosti, da bi se izboljšalo izkoriščanje in ohranjanje živih vodnih virov ali zaščito morskih ekosistemov; [Sprememba 81]

(15) „ribolovna možnost“ pomeni v količini izraženo zakonito pravico do ribolova določenega staleža rib , izraženo v ulovu in/ali največjem dovoljenem ulovu ali največjem dovoljenem ribolovnem naporu, ter pogoje, ki so funkcionalno povezani s tem in potrebni za njihovo količinsko opredelitev na določeni ravni na določeno območje upravljanja ; [Sprememba 82]

(16) „ribolovni napor“ pomeni produkt zmogljivosti in dejavnosti ribiškega plovila; za skupino ribiških plovil je to vsota ribolovnih naporov vseh plovil v skupini;

(17) „prenosljive ribolovne koncesije“ pomenijo preklicljive pravice uporabnika do posameznega dela ribolovnih možnosti, dodeljenih državi članici ali določenih v načrtih upravljanja, ki jih država članica sprejme v skladu s členom 19 Uredbe (ES) št. 1967/2006 (22) , ki jih imetnik lahko prenese na druge upravičene imetnike prenosljivih ribolovnih kvot; [Sprememba 83]

(18) „posamezne ribolovne možnosti“ pomenijo letne ribolovne možnosti, dodeljene imetnikom prenosljivih ribolovnih koncesij v državi članici na podlagi deleža ribolovnih možnosti, ki pripadajo tej državi članici; [Sprememba 84]

(19) „ribolovna zmogljivost“ pomeni ribolovno zmogljivost plovila, izmerjeno z vidika značilnosti plovila, vključno s tonažo plovila v BT (bruto tonaža) in, njegovo moč močjo v kW (kilovati), kakor je opredeljeno v členih 4 in 5 Uredbe Sveta (EGS) št. 2930/86 (23) , pa tudi značaja in velikosti ribolovne opreme in drugih parametrov, ki vplivajo na njegovo ribolovno zmogljivost ; [Sprememba 85]

(19a) „bivalne zmogljivosti“ pomenijo tiste prostore na krovu, ki so namenjeni izključno bivanju in počitku posadke; [Sprememba 86]

(20) „ribogojstvo“ pomeni rejo ali gojenje vodnih organizmov z uporabo metod, ki so namenjene povečanju proizvodnje zadevnih teh organizmov prek naravnih zmogljivosti okolja, pri čemer organizmi ves čas reje ali gojenja vse do pobiranja in vključno z njim ostanejo v lasti fizične ali pravne osebe; [Sprememba 87]

(21) „dovoljenje za gospodarski ribolov“ pomeni dovoljenje iz člena 4(9) Uredbe Sveta (ES) št. 1224/2009 z dne 20. novembra 2009 o vzpostavitvi nadzornega sistema Skupnosti za zagotavljanje skladnosti s pravili skupne ribiške politike (24);

(22) „dovoljenje za ribolov“ pomeni dovoljenje iz člena 4(10) Uredbe (ES) št. 1224/2009;

(23) „ribolov“ pomeni pobiranje ali ujetje vodnih organizmov, ki živijo v svojem naravnem okolju, ali namerno uporabo kakršnih koli sredstev, ki omogočajo takšno pobiranje ali ujetje;

(24) „ribiški proizvodi“ pomenijo vodne organizme, pridobljene s kakršno koli ribolovno dejavnostjo;

(25) „gospodarski subjekt“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki vodi ali ima kakršno koli podjetje, ki izvaja katero koli od dejavnosti, povezanih s katero koli stopnjo proizvodnje, predelave, trženja, distribucije in maloprodaje ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva , ali katero koli drugo organizacijo, ki zastopa zaposlene v ribištvu in je pravno priznana ter zadolžena za upravljanje dostopa do ribolovnih virov ter za poklicne ribiške dejavnosti in ribogojstvo ; [Sprememba 88]

(26) „hujša kršitev“ pomeni kršitev iz člena 42(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1005/2008 z dne 29. septembra 2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega (25) ribolova in člena 90(1) Uredbe (ES) št. 1224/2009;

(27) „končni uporabnik znanstvenih podatkov“ pomeni raziskovalni organ, ki ima z raziskovalnega ali upravljalnega vidika interes ali upravljalni organ z interesom za znanstveno analizo podatkov o ribiškem sektorju; [Sprememba 89]

(28) „presežek dovoljenega ulova“ pomeni del dovoljenega ulova, za katerega ulovitev obalna država nima ribolovne zmogljivosti v določenem obdobju, zato se skupna stopnja izkoriščanja za posamezne staleže ohrani pod ravnmi, pod katerimi se lahko sami obnovijo in se lahko ohranijo populacije lovljenih vrst nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni ulov ; [Sprememba 90]

(29) „proizvodi iz ribogojstva“ pomenijo vodne organizme v kateri koli fazi njihovega življenjskega cikla, pridobljene s kakršno koli dejavnostjo ribogojstva;

(30) „biomasa drstitvenega staleža“ pomeni oceno mase rib iz posameznega vira, ki se razmnožujejo so dovolj zrele za razmnoževanje v določenem obdobju, pri čemer vključuje samce in samice ter ribe, ki se razmnožujejo živorodno; [Sprememba 91]

(31) „mešani ribolov“ pomeni ribolov, pri katerem je na določenem območju ribolova prisotna več kot ena vrsta, za in pri katerem utegnejo biti te vrste pa obstaja nevarnost, da bodo v istem ulovu zajete z ribolovnim orodjem; [Sprememba 92]

(32) „sporazumi o trajnostnem ribolovu“ pomenijo mednarodne sporazume, sklenjene z drugo državo za pridobitev dostopa do virov ali voda zato, da se trajnostno izkorišča delež presežka morskih bioloških virov v zameno za finančno nadomestilo Unije , ki podpira lokalni ribiški sektor, s posebnim poudarkom na zbiranju znanstvenih podatkov, njihovem spremljanju in nadzoru, ali za pridobitev vzajemnega dostopa do virov ali voda z izmenjavo ribolovnih možnosti med Unijo in tretjo državo; [Sprememba 93]

(32a) „prilov“ pomeni ulov katerega koli neciljnega organizma, ne glede na to, ali se ga zadrži in iztovori ali zavrže; [Sprememba 95]

(32b) „ulov“ pomeni vse morske biološke vire, ki so ujeti pri ribolovu; [Sprememba 96]

(32c) „ribolov z majhnim vplivom“ pomeni uporabo selektivnih ribolovnih tehnik, ki najmanj škodijo morskim ekosistemom ter imajo nizke emisije goriva; [Sprememba 97]

(32d) „selektivni ribolov“ pomeni ribolov z ribolovnimi metodami ali orodji, ki so med ribolovom ciljno usmerjene in ulovijo le organizme določene vrste in velikosti, neciljnim organizmom pa se lahko izogne ali se jih izpusti nepoškodovane; [Sprememba 98]

DEL II

DOSTOP DO VODA

Člen 6

Splošna pravila o dostopu do voda

1. Ribiška plovila Unije imajo enak dostop do voda in virov v vseh vodah Unije, razen voda iz odstavkov 2 in 3, za katere veljajo ukrepi, sprejeti v skladu z delom III.

2. Od 1. januarja 2013 do 31. decembra 2022 bodo države članice v vodah do 12 navtičnih milj od temeljnih črt pod njihovo suverenostjo ali jurisdikcijo pooblaščene, da omejijo ribolov na ribiška plovila, ki tradicionalno ribarijo v navedenih vodah iz pristanišč na sosednji obali, brez vpliva na režime, ki se uporabljajo za ribiška plovila Unije, ki plujejo pod zastavo drugih držav članic v okviru obstoječih sosedskih odnosov med državami članicami, in režime iz Priloge I, ki za vsako državo članico določajo geografske cone znotraj obalnih pasov drugih držav članic, v katerih se ribolovne dejavnosti opravljajo, ter na zadevne vrste. Države članice lahko določijo izključni ali prednostni dostop za male ali priobalne ribiče oziroma ribiče obrtnike, pri čemer upoštevajo socialne in okoljske dejavnike, vključno z možnimi koristmi, ki bi nastale pri dodeljevanju izključnega ali prednostnega dostopa lokalnim podjetjem ali mikropodjetjem ter ribičem, ki izvajajo selektiven ribolov ali ribolov z majhnim vplivom. Države članice Komisijo obvestijo o omejitvah v skladu s tem odstavkom. [Sprememba 251]

3. V vodah do 100 navtičnih milj od temeljnih črt Azorov, Madeire in Kanarskih otokov lahko zadevne države članice od 1. januarja 2013 do 31. decembra 2022 omejijo ribolov na plovila, registrirana v pristaniščih teh otokov. Take omejitve ne veljajo za plovila Unije, ki v teh vodah tradicionalno ribarijo, če ta plovila ne presežejo ribolovnega napora, ki se tradicionalno izvaja. Države članice Komisijo obvestijo o omejitvah, določenih v skladu s tem odstavkom.

3a. Status obstoječega biološko občutljivega območja, kot je opredeljen v členu 6 Uredbe Sveta (ES) št. 1954/2003 z dne 4. novembra 2003 o upravljanju ribolovnega napora v zvezi z nekaterimi ribolovnimi območji in viri Skupnosti (26) , se ohrani v sedanji obliki. [Sprememba 99]

4. Določbe, ki bodo upoštevale režime iz odstavkov 2 in 3, se sprejmejo do 31. decembra 2022.

DEL III

UKREPI ZA OHRANJANJE IN TRAJNOSTNO IZKORIŠČANJE MORSKIH BIOLOŠKIH VIROV [Sprememba 100]

NASLOV I

VRSTE UKREPOV

Člen - 7

Splošne določbe o ohranitvenih ukrepih

1. Da bi uresničila splošne cilje skupne ribiške politike iz člena 2, Unija sprejme ukrepe za ohranjanje in trajnostno izkoriščanje morskih bioloških virov, ki so določeni v členih 7 in 8. Ukrepi se sprejmejo zlasti v obliki večletnih načrtov v skladu s členi 9, 10 in 11.

2. Ukrepi so skladni s cilji iz členov 2 in 3 in se jih sprejme ob upoštevanju najboljših dostopnih znanstvenih mnenj in mnenj ustreznega svetovalnega sveta.

3. Države članice so pooblaščene, da sprejmejo ohranitvene ukrepe v skladu s členi 17 do 24 in drugimi ustreznimi določbami te uredbe. [Sprememba 101]

Člen 7

Vrste ohranitvenih ukrepov

Ukrepi za ohranjanje in trajnostno izkoriščanje morskih bioloških virov lahko vključujejo naslednje:

(a) sprejetje večletnih načrtov iz členov 9 do 11;

(b) določitev ciljev za trajnostno izkoriščanje in ohranitev staležev in za zaščito morskega okolja pred posledicami ribolovnih dejavnosti ;

(c) sprejetje ukrepov za prilagajanje števila ribiških plovil in/ali vrst ribiških plovil razpoložljivim ribolovnim možnostim;

(d) priprava spodbud, vključno z gospodarskimi spodbudami, za pospeševanje selektivnejšega ribolova ali ribolovnih metod ribolova z majhnim vplivom na morsko okolje in ribolovne vire, vključno s prednostnim dostopom do ribolovnih možnosti in spodbudami gospodarske narave ;

(e) sprejetje ukrepov za določanje in dodeljevanje ribolovnih možnosti , kot določa člen 16 ;

(f) sprejetje tehničnih ukrepov iz člena členov 8 in 14;

(g) sprejetje ukrepov v zvezi z obveznostjo iztovarjanja celotnega ulova za dosego ciljev iz člena 15 ;

(h) vodenje pilotnih projektov o nadomestnih tehnikah upravljanja ribolova in orodjih, ki povečujejo selektivnost ali zmanjšujejo vpliv ribolovnih dejavnosti na morsko okolje;

(ha) sprejetje ukrepov, ki državam članicam pomagajo izpolniti obveznosti iz okoljske zakonodaje;

(hb) sprejetje drugih ukrepov, ki prispevajo k doseganju ciljev iz členov 2 in 3 . [Sprememba 102]

Člen 7a

Določitev območij obnove staležev rib

1. Da bi se zagotovilo ohranjevanje živih vodnih virov in morskih ekosistemov ter kot del previdnostnega pristopa, države članice vzpostavijo skladno mrežo območij obnove staležev rib, na katerih so prepovedane vse ribolovne dejavnost, in ki predvsem vključujejo območja, pomembna za produktivnost rib.

2. Države članice opredelijo in določijo območja, ki so potrebna za vzpostavitev skladne mreže območij obnove staležev rib. [Sprememba 103]

Člen 8

Vrste tehničnih ukrepov

Tehnični ukrepi lahko vključujejo naslednje:

(a) velikosti mrežnih očes opredelitev značilnosti ribolovnega orodja in pravila o njegovi uporabi ribolovnega orodja;

(b) omejitve specifikacije v zvezi z izdelavo ribolovnega orodja, vključno s: (i) spremembami ali dodatnimi napravami za izboljšanje selektivnosti ali omejitev zmanjšanje negativnega vpliva na bentoško območje ekosistem ; (ii) spremembami ali dodatnimi napravami dodatnih naprav za omejitev naključnega ulova ogroženih, prizadetih in zaščitenih vrst , kakor tudi drugega neželenega ulova ;

(c) prepoved ali omejitev uporabe nekaterih vrst ribolovnega orodja na posameznih območjih ali v posameznih obdobjih ali druge tehnične opreme ;

(d) prepoved ali omejitev ribolovnih dejavnosti na posameznih območjih in/ali v posameznih obdobjih;

(e) zahteve, da ribiška plovila za določeno minimalno obdobje prenehajo opravljati dejavnost na posameznem določenem območju zaradi zaščite začasne združitve bistvenih ribjih habitatov, začasnih združitev občutljivih morskih virov , ogroženih vrst, drstečih se rib ali nedoraslih rib ;

(f) posebne ukrepe za zmanjšanje minimiziranje negativnega vpliva ribolovnih dejavnosti na biotsko raznovrstnost v morjih in morski ekosistem in neciljne vrste , zlasti kjer sta ta prepoznana kot biološko in geografsko občutljiva, kot so podvodne gore okrog najbolj oddaljenih regij, kjer bi moralo vire izkoriščati lokalno ladjevje z uporabo selektivnega in okolju prijaznega ribolovnega orodja, vključno z ukrepi za preprečevanje, zmanjšanje in – kolikor je to mogoče – odpravo naključnega ulova.

(g) druge tehnične ukrepe, katerih cilj je varstvo morske biotske raznovrstnosti. [Spremembi 104 in 295]

NASLOV II

UKREPI UNIJE

Člen 9

Večletni načrti

1. Večletni načrti, v katerih so določeni ohranitveni ukrepi Evropski parlament in Svet po rednem zakonodajnem postopku prednostno in najpozneje do … (27) vzpostavita večletne načrte, ki sledijo znanstvenim mnenjem STECF in ICES in zajemajo ohranitvene ukrepe za ohranitev ali obnovitev staležev nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos, se pripravijo prednostno v skladu s členom 2(2). Večletni načrti omogočijo tudi izpolnjevanje drugih ciljev , določenih v členih 2 in 3 .

2. Večletni načrti določajo:

(a) podlago za določanje ribolovnih možnosti za zadevne staleže rib na podlagi vnaprej določenih referenčnih točk ohranjanja in /ali referenčne točke, skladne s cilji, določenimi v členu 2 in v skladu z znanstvenim mnenjem, in

(b) ukrepe, s katerimi se lahko učinkovito preprečuje prekoračitev referenčnih točk , katerih cilj je doseči referenčne točke ohranjanja.

3. Večletni načrti po možnosti zajemajo ribištva, ki izkoriščajo staleže ene vrste rib, ali ribištva, ki izkoriščajo kombinacijo staležev, in ustrezno upoštevajo medsebojne vplive med staleži in , ribištvi in morskimi ekosistemi .

4. Večletni načrti temeljijo na previdnostnem pristopu k upravljanju ribištva in upoštevajo omejitve razpoložljivih podatkov in metod ocenjevanja , vključno s podatkovno slabo podprtimi ocenami staležev, ter vse količinsko opredeljene vire negotovosti na znanstveno preverjen način. [Sprememba 105]

Člen 10

Cilji večletnih načrtov

1. V večletnih načrtih so določene prilagoditve Večletni načrti zagotavljajo takšno prilagoditev ribolovne umrljivosti, s katerimi se določi ribolovna umrljivost, v skladu s katero se da bo do leta 2015 vsi staleži obnovijo in ohranijo 2015 na ravneh, ki bi omogočile obnovo ribjih staležev najpozneje do leta 2020 nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos, in bi omogočile vzdrževanje obnovljenih staležev na teh ravneh .

2. Če določitev ribolovne umrljivosti, s katero se staleži obnovijo in ohranijo nad ravnmi ni mogoče določiti , kot je določeno v odstavku 1 , potem se v večletnem načrtu uporabi za upravljanje ribištev previdnostno načelo in se določi nadomestne standarde in ukrepe, ki omogočajo največji trajnostni donos, ni mogoča, so v večletnih načrtih določeni previdnostni ukrepi, s katerimi se zagotovi primerljiva stopnja zagotavljajo vsaj primerljivo stopnjo ohranjenosti zadevnih staležev.

2a. Brez poseganja v odstavka 1 in 2 so ukrepi, ki se jih vključi v večletne načrte, ter časovni razpored njihovega izvajanja sorazmerni z nameni in zastavljenimi cilji ter predvidenim časovnim okvirom. Preden se ukrepe vključi v večletne načrte, se upošteva njihove verjetne gospodarske in socialne vplive. Taki ukrepi se izvajajo postopno, razen v nujnih primerih.

2b. Večletni načrti lahko vsebujejo določbe, ko obravnavajo posebne težave mešanega ribolova v zvezi z vzdrževanjem in obnovo staležev nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnosti donos, če znanstveno mnenje kaže, da ni mogoče povečati selektivnost za preprečitev pojava vrst, ki omejujejo ribolov. [Spremembi 106 in 107]

Člen 11

Vsebina večletnih načrtov

1. Večletni načrt zajema:

(a) področje uporabe v smislu geografskega območja, staležev, ribolova ribištev in morskega ekosistema morskih ekosistemov , za katere se večletni načrt uporablja;

(b) cilje, ki so skladni s cilji iz členov 2 in 3 in z ustreznimi določbami členov - 7a, 9 in 10 ;

(ba) oceno zmogljivosti ladjevja in, če ribolovna zmogljivost ni v učinkovitem ravnovesju z razpoložljivimi ribolovnimi možnostmi, načrt za zmanjšanje zmogljivosti, vključno s časovnim razporedom in posameznimi ukrepi, ki jih sprejmejo zadevne države članice za uskladitev takšne ribolovne zmogljivosti z razpoložljivimi ribolovnimi možnostmi v zavezujočem časovnem obdobju; brez poseganja v obveznosti iz člena 34, bi morala taka ocena zajemati tudi ovrednotenje socialno-gospodarske razsežnosti obravnavanega ladjevja;

(bb) oceno socialno-gospodarskega vpliva ukrepov, sprejetih v večletnem načrtu ;

(c) merljive cilje, izražene kot: (i) ribolovna umrljivost in/ali (ii) biomasa drstitvenega staleža ter (iia) najvišji odstotek naključnega in nedovoljenega ulova in (iib) največje letne spremembe ribolovnih možnosti; (iii) stabilnost ulova;

(d) jasno določene roke za dosego merljivih ciljev;

(da) določbe o sistematičnem zmanjšanju ribolovnih možnosti, če se zmanjša kakovost ali količina podatkov, ki so na voljo iz ribolova;

(e) ohranitvene in tehnične ukrepe, vključno z ukrepi, ki zadevajo odpravo ki se jih sprejme za doseganje ciljev iz člena 15, in ukrepe, namenjene preprečevanju in kar najučinkovitejši odpravi naključnega ulova;

(f) merljive kazalnike za redno spremljanje in ocenjevanje napredka v zvezi z doseganjem ciljev iz večletnega načrta in njegovega socialno-gospodarskega vpliva ;

(g) kadar je primerno, posebne ukrepe in cilje za sladkovodni del življenjskega cikla anadromnih in katadromnih vrst;

(h) ukrepe za zmanjšanje vplivov vpliva ribolova na ekosistem;

(i) zaščitne ukrepe in merila za njihovo sprožitev;

(ia) ukrepe za zagotovitev skladnosti z večletnim načrtom;

(j) kakršne koli druge ustrezne in sorazmerne ukrepe, ki so ustrezni za doseganje ciljev večletnih načrtov.

1a. Večletni načrti določajo redne preglede za namene ocene napredka pri doseganju njihovih ciljev. Pri rednih pregledih se zlasti upošteva nove prvine, kot so spremembe znanstvenih mnenj, da se omogočijo vse potrebne vmesne prilagoditve. [Spremembi 108 in 239]

Člen 12

Izpolnjevanje obveznosti iz okoljske zakonodaje Unije v zvezi z zaščitenimi območji

1. V posebnih ohranitvenih območjih v smislu člena Skupna ribiška politika in vsi nadaljnji ukrepi, ki jih sprejmejo države članice v zvezi s posebnimi ohranitvenimi območji, so v celoti v skladu z Direktivo 92/43/EGS, Direktivo 2009/147/ES in Direktivo 2008/56/ES. Kadar država članica določi območja iz člena 6 Direktive 92/43/EGS, člena 4 Direktive 2009/147/ES in člena 13(4) Direktive 2008/56/ES države članice izvajajo , potem v posvetovanju s Komisijo, svetovalnimi sveti in drugimi ustreznimi zainteresiranimi stranmi uredi ribolovne dejavnosti tako, da ublažijo njihove posledice na teh posebnih ohranitvenih območjih na način, ki je popolnoma skladen s cilji navedenih direktiv . [Sprememba 109]

1a. Vsi ukrepi, ki jih sprejmejo Unija in države članice, so popolnoma skladni z Aarhuško konvencijo, resolucijami 61/105, 64/72 in 66/68 Generalne skupščine Združenih narodov ter s Sporazumom o izvajanju določb Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu z dne 10. decembra 1982 glede ohranjanja in upravljanja čezconskih staležev rib in izrazito selivskih staležev rib. [Sprememba 257]

1b. Za ribištvo, ki se v celoti izvaja v vodah pod suverenostjo in jurisdikcijo posamezne države članice, je zadevna država članica pooblaščena, da sprejme potrebne ukrepe za upoštevanje obveznosti, ki jih ima v skladu z okoljsko zakonodajo Unije v zvezi z zaščitenimi območji. Taki ukrepi so v skladu s cilji iz člena 2 in so enako strogi kot ukrepi iz veljavne zakonodaje Unije. [Sprememba 258]

1c. Države članice z neposrednim ribolovnim interesom na območjih, ki jih zadevajo ukrepi iz odstavka 1, medsebojno sodelujejo v skladu s členom 21(1a). Vsaka od teh držav članic lahko od Komisije zahteva, da sprejme ukrepe iz odstavka 1. [Sprememba 111]

1d. Da se Komisija lahko ustrezno odzove na zahteve iz odstavka 1c, država članica oziroma države članice, ki so zahtevo podale, Komisiji pošljejo vse ustrezne informacije o zahtevanih ukrepih, svojo zahtevo utemeljijo, pošljejo pa tudi znanstvene podatke in podrobnosti o praktičnem izvajanju ukrepov. Komisija pri sprejemanju ukrepov upošteva vsa ustrezna znanstvena mnenja, ki so ji na voljo. [Sprememba 260]

2. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da bi določila ukrepe, povezane z ribištvom, za ublažitev posledic ribolovnih dejavnosti na posebnih ohranitvenih območjih. [Sprememba 114]

2a. Evropski parlament in Svet po rednem zakonodajnem postopku na osnovi predloga Komisije sprejmeta ukrepe za zmanjšanje možnih negativnih družbenih in gospodarskih posledic upoštevanja obveznosti iz odstavka 1. [Sprememba 262]

Člen 13

Ukrepi Komisije v primeru resne grožnje za morske biološke vire

1. Komisija lahko na podlagi dokaza Kadar na osnovi zanesljivih znanstvenih podatkov obstajajo dokazi o resni grožnji ohranjanju morskih bioloških virov ali morskemu ekosistemu, v zvezi s katero je treba takoj ukrepati, ter na podlagi utemeljene zahteve države članice ali na lastno pobudo odloči o začasnih ukrepih lahko Komisija sprejme delegirane akte v skladu s členom 55 za zmanjšanje grožnje.

Ti delegirani akti se sprejmejo samo v nujnih primerih, uporabi pa se postopek iz člena 55a.

2. Država članica utemeljeno zahtevo iz odstavka 1 istočasno predloži Komisiji, drugim državam članicam in zadevnim svetovalnim svetom. [Sprememba 115]

Člen 13a

Nujni ukrepi držav članic

1. Če dokazano obstaja resna in nepredvidena grožnja ohranjevanju živih vodnih virov ali morskemu ekosistemu zaradi ribolovnih dejavnosti v vodah, ki spadajo pod suverenost ali v pristojnost države članice, in kadar bi kakršno koli neupravičeno odlašanje povzročilo škodo, ki bi jo bilo težko popraviti, lahko ta država članica sprejme nujne ukrepe, ki ne trajajo več kot tri mesece.

2. Države članice, ki nameravajo sprejeti nujne ukrepe, o svoji nameri obvestijo Komisijo, druge države članice in zadevne svetovalne svete, tako da jim pred sprejetjem pošljejo osnutek predlaganih ukrepov skupaj z obrazložitvenim memorandumom.

3. Države članice in ustrezni svetovalni sveti lahko predložijo svoje pisne pripombe Komisiji v petih delovnih dneh od datuma obvestila. Komisija sprejme izvedbene akte za potrditev, preklic ali spremembo ukrepa. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 56(2).

V ustrezno utemeljenih nujnih primerih, povezanih z resno in nepredvidljivo grožnjo ohranjanju živih vodnih virov ali morskemu ekosistemu zaradi ribolovnih dejavnosti, Komisija v skladu s postopkom iz člena 56(3) sprejme izvedbene akte, ki se začnejo uporabljati takoj. [Sprememba 116]

Člen 14

Okviri tehničnih ukrepov

Določijo se okviri tehničnih ukrepov za zagotovitev varstva morskih bioloških virov in zmanjšanja vpliva ribolovnih dejavnosti na staleže rib in morski ekosistem. Okviri tehničnih ukrepov:

(a) prispevajo k ohranjanju ali obnovitvi staležev rib nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos, na podlagi boljšega izbiranja velikosti in po potrebi izbiranja vrst;

(b) omejujejo ulov podmernih rib iz staležev;

(c) omejujejo ulov neželenih morskih organizmov;

(d) blažijo minimizirajo vpliv ribolovnega orodja na ekosistem in morsko okolje, zlasti v zvezi z varstvom biološko občutljivih staležev in krhkih habitatov , še posebej tistih habitatov, ki so prepoznani kot biološko in geografsko občutljivi, kot so podvodne gore okrog najbolj oddaljenih regij, kjer bi moralo vire izkoriščati lokalno ladjevje z uporabo selektivnega in okolju prijaznega ribolovnega orodja . [Sprememba 296]

Člen 14a

Preprečevanje in zmanjševanje naključnega ulova

1. Pred uvedbo obveznosti iztovarjanja celotnega ulova ustreznega ribištva v skladu s členom 15 države članice po potrebi izvedejo pilotne projekte na podlagi najboljših razpoložljivih znanstvenih mnenj in ob upoštevanju mnenj pristojnih svetovalnih svetov, da se v celoti raziščejo vse izvedljive metode za preprečevanje, minimiziranje in odpravljanje neželenega ulova v danem ribištvu. Te pilotne projekte, kadar je primerno, opravijo organizacije proizvajalcev. Rezultati teh pilotnih projektov se v obliki dodatnih spodbud za uporabo najselektivnejšega orodja in ribolovnih metod, ki so na voljo, upoštevajo v dolgoročnih načrtih upravljanja vsakega ribištva. Države članice pripravijo tudi „atlas zavržkov“, v katerem so prikazane ravni zavržkov v vsakem ribištvu, zajetem v členu 15(1). Ta atlas temelji na objektivnih in reprezentativnih podatkih.

2. Unija zagotovi finančno podporo za oblikovanje in izvedbo pilotnih projektov, ki se uvedejo v skladu z odstavkom 1, kakor tudi za uporabo selektivnega orodja za zmanjšanje naključnega in nedovoljenega ulova. Pri sprejemanju ukrepov finančne podpore se posebna pozornost nameni ribičem, za katere velja obveznost iztovarjanja celotnega ulova in ki izvajajo mešani ribolov. [Sprememba 118]

Člen 15

Obveznost iztovarjanja celotnega ulova in evidentiranja vseh lovljenih in reguliranih vrst

1. Celoten ulov naslednjih staležev rib, za katere veljajo omejitve ulova, ki je posledica ribolovne dejavnosti lovljenih in reguliranih vrst , ulovljenih pri naslednjem ribolovu med ribolovno dejavnostjo v vodah Unije ali dejavnosti dejavnostjo ribiških plovil Unije zunaj voda Unije, se izvleče na krov in obdrži na krovu ribiških plovil ter evidentira in iztovori, razen če se uporabi kot živa vaba, v skladu z naslednjim časovnim okvirom:

(a) najpozneje od 1. januarja 2014: — majhne pelagične vrste, tj. skuša, sled, šur, sinji mol, merjaščevka, sardon, srebrenka, velika sardela, kapelan sardina in papalina ; — velike pelagične vrste, tj. tun, mečarica, beli tun, veleoki tun, druge pahljačaste mečarice; — vrste za industrijske namene, med drugim kapelan, peščenka in norveški molič; — losos v Baltskem morju;

(b) najpozneje od 1. januarja 2015: trska, oslič, morski list 1. januarja 2016: — ulov naslednjih vrst v vodah Unije v severnem Atlantskem oceanu: Severno morje — ribolov trske, vahnje, mola in saja; — ribolov škampa; — ribolov morskega lista in morske plošče; — ribolov osliča; — ribolov severne kozice; — ribolov drugih vrst se dodatno analizira; — ribolov vseh drugih vrst razen lososa v Baltskem morju; Severozahodne vode — ribolov trske, vahnje, mola in saja; — ribolov škampa; — ribolov morskega lista in morske plošče; — ribolov osliča; — ribolov drugih vrst se dodatno analizira; Jugozahodne vode — ribolov trske, vahnje, mola in saja; — ribolov škampa; — ribolov morskega lista in morske plošče; — ribolov osliča; — ribolov drugih vrst se dodatno analizira;

(c) najpozneje od 1. januarja 2016: vahnja, mol, krilati romb, morska spaka, morska plošča, leng, saj, polak, rdeči jezik, romb, gladki romb, modri leng, črni morski meč, okroglonosi repak, oranžna sluzoglavka, grenlandska morska plošča, morski menek, rdeči okun in sredozemski pridneni staleži. 1. januarja 2017, ribolov, ki ni zajet v odstavku 1(a) v vodah Unije in zunaj njih.

1a. Ko se za ribištvo uvede obveznost iztovarjanja celotnega ulova, se celoten ulov vrst, za katere velja ta obveznost, evidentira in, kadar je ustrezno, odšteje od kvote ribiča, proizvajalca, organizacije ali zadevne skupine skupnega upravljanja, razen za vrste, ki jih je mogoče spustiti nazaj v morje v skladu z odstavkom 1b.

1b. Iz obveznosti iztovarjanja iz odstavka 1 so izključene naslednje vrste:

— vrste, ki se lovijo za uporabo kot živa vaba;

— vrste, za katere dostopni znanstveni podatki kažejo visoko stopnjo preživetja po ulovu, ob upoštevanju narave različnega ribolovnega orodja, ribolovnih praks in okoliščin v ribolovnem območju.

1c. Za poenostavitev in uskladitev izvajanja obveznosti iztovarjanja celotnega ulova ter preprečitev neustreznih motenj ciljnega ribolova in zmanjšanje količine naključnega ulova se v večletnih načrtih iz člena 9 ali posebnih predpisih Unije o izvajanju obveznosti iztovarjanja ali drugih pravnih aktih Unije po potrebi določijo:

(a) seznam neciljnih vrst z nizko naravno številčnostjo, ki se lahko odštejejo od kvote ciljnih vrst tega ribištva, kadar: — je nacionalna letna kvota za to neciljno vrsto v celoti izkoriščena; — skupni ulov neciljnih vrst ne presega 3-odstotnega deleža skupnega ulova ciljnih vrst; in — je stalež neciljne vrste v okviru varnih bioloških meja;

(b) pravila o spodbudah za preprečevanje ulova nedoraslih rib, vključno z višjimi deleži kvot, ki jih je treba odšteti od kvote ribiča v primeru ulova nedoraslih rib.

2. Za staleže rib , za katere velja obveznost iztovarjanja celotnega ulova iz odstavka 1 se določijo najmanjše referenčne velikosti ohranjanja, ki , kadar je potrebno zaradi varovanja neodraslih primerkov, da se ribiče odvrača od namernega ribolova le-teh, odražajo starost in velikost za prvo razmnoževanje in temeljijo na najboljšem razpoložljivem natančnem in sodobnem znanstvenem mnenju. Ulov teh staležev rib, manjših od najmanjše referenčne velikosti ohranjanja, se lahko prodaja le omeji na uporabo, ki ne vključuje prehrane ljudi, kot je ribja moka ali , ribje olje, hrana za hišne živali ali vaba . Zadevne države članice lahko tudi dovolijo, da se tak ulov podari za socialne ali dobrodelne namene.

3. Za staleže, za katere velja obveznost iztovarjanja, lahko države članice uporabijo letno odstopanje do 5 % dovoljenega iztovora, kar ne posega v višje stopnje odstopanja, določene s posebno zakonodajo. Tržni standardi in tržna pravila za ulov rib, ki presega določene ribolovne možnosti, se lahko določijo v skladu s členom 27 členom 39 Uredbe (EU) št. …/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne… o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva (28) (29).

4. Države članice zagotovijo, da so ribiška plovila Unije, ki plujejo pod njihovo zastavo, opremljena za zagotavljanje celotne dokumentacije vseh ribolovnih in predelovalnih dejavnosti za namene spremljanja izpolnjevanja obveznosti glede iztovarjanja celotnega ulova. Pri tem države članice spoštujejo načeli učinkovitosti in sorazmernosti.

5. Odstavek 1 ne posega v mednarodne obveznosti.

6. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 55, da bi določila ki določajo ukrepe iz odstavka 1 za namene izpolnjevanja mednarodnih obveznosti Unije. [Sprememba 119]

Člen 16

Ribolovne možnosti

1. Svet pri določanju in dodeljevanju ribolovnih možnosti deluje v skladu s členi 2, 9, 10 in 11, uporablja dolgoročno perspektivo in sledi najboljšim razpoložljivim znanstvenim mnenjem. Ribolovne možnosti, dodeljene državam članicam, zagotavljajo relativno se razdelijo med države članice tako, da se vsaki državi članici zagotovi relativna stabilnost ribolovnih dejavnosti posamezne države članice za vsak stalež rib ali ribištvo. Pri dodeljevanju novih ribolovnih možnosti se upoštevajo interesi posamezne države članice.

Svet določi ribolovne možnosti, ki so na voljo tretjim državam v vodah Unije, in jih dodeli tem tretjim državam.

Pogoj za dodelitev ribolovnih možnosti državi članici ali tretji državi je njeno izpolnjevanje pravil skupne ribiške politike.

1a. Pri vsakoletnem odločanju o dodeljevanju kvot Svet v celoti upošteva regije, kjer so lokalne skupnosti še posebno odvisne od ribištva in povezanih dejavnosti, kakor je odločil Svet v Resoluciji z dne 3. novembra 1976 o nekaterih zunanjih vidikih ustanovitve ribolovne cone v Skupnosti, ki bi se z veljavnostjo od 1. januarja 1977 razprostirala na 200 miljah, in zlasti njeno Prilogo VII.

2. Ribolovne možnosti prilova se lahko rezervirajo v okviru skupnih ribolovnih možnosti.

3. Ribolovne možnosti so skladne z merljivimi cilji glede ulova , časovnimi okviri in omejitvami, določenimi v večletnih načrtih v skladu s členom 9(2) in členom 11(b), (c) in (h). Če za stalež rib, ki se uporablja tržno, ni bil sprejet ustrezen večletni načrt, Svet zagotovi, da se do leta 2015 določi celotni dovoljeni ulov, in sicer na ravni, ki bi morala zagotoviti obnovo ribjih staležev najpozneje do leta 2020 nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos in bi morale dovoliti vsem obnovljenim staležem, da se vzdržujejo na teh ravneh.

3a. Pri sprejemanju odločitev o določanju ribolovnih možnosti v Svetu so prisotne delegacije Evropskega parlamenta in svetovalnih svetov.

3b. Kadar zaradi pomanjkanja podatkov za dane staleže ni mogoče določiti stopenj izkoriščanja, ki so skladne z največjim trajnostnim donosom:

(i) se za upravljanje ribištva uporablja previdnostni pristop;

(ii) se sprejmejo nadomestni standardi na podlagi metodologij, določenih v točkah 3.1 in 3.2 dela B priloge k Sklepu Komisije 2010/477/EU z dne 1. septembra 2010 o merilih in metodoloških standardih na področju dobrega okoljskega stanja morskih voda (30) , ribolovna umrljivost pa se dodatno zmanjša v skladu s previdnostnim načelom ali stabilizira v primerih, ko obstajajo znaki, da je stanje staležev zadovoljivo;

(iii) Komisija in države članice ocenijo ovire na področju raziskav in pridobivanja znanja ter sprejmejo ukrepe, da omogočijo zagotavljanje dodatnih podatkov o staležih in ekosistemu brez odlašanja.

3c. Vsaka država članica za plovila, ki plovejo pod njeno zastavo, določi metodo dodelitve ribolovnih možnosti, ki so navedeni državi članici dodeljene v skladu s pravom Unije. O tej metodi dodeljevanja obvesti Komisijo.

4. Države članice lahko, potem ko o tem uradno obvestijo Komisijo, izmenjajo vse ali del ribolovnih možnosti, ki so jim bile dodeljene.

4a. Kadar Komisija v skladu z oceno na podlagi člena 19 ali člena 23, meni, da država članica ni sprejela ustreznih ukrepov v skladu s členi 17 do 24, se zaradi tega v naslednjem letu ali letih zmanjšajo ribolovne možnosti, ki jih Unija dodeli tej državi članici, ter prekinejo ali začasno ustavijo izplačila tej državi članici ali se uporabi finančni popravek finančne pomoči Unije v okviru skupne ribiške politike v skladu s členom 50. Taki ukrepi so sorazmerni z naravo, obsegom, trajanjem in ponavljanjem neskladnosti.

4b. Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predstavi letno poročilo, v katerem oceni, ali so veljavne ribolovne možnosti učinkovite pri obnavljanju populacij lovljenih vrst in njihovem ohranjanju nad ravnmi, ki lahko zagotavljajo cilj iz člena 2(2). [Spremembe 120, 264, 293 in 301]

Člen 16a

Merila za države članice pri dodeljevanju razpoložljivih ribolovnih možnosti

Države članice pri dodeljevanju razpoložljivih ribolovnih možnosti iz člena 16 uporabijo pregledna in objektivna okoljska in socialna merila, kot je vpliv ribištva na okolje, upoštevanje predpisov v preteklosti in prispevek k lokalnemu gospodarstvu. Uporabljajo se lahko tudi druga merila, na primer zgodovinska raven ulova. Države članice v okviru ribolovnih možnosti, ki so jim dodeljene, zagotovijo spodbude ribiškim plovilom, ki uporabijo selektivno ribolovno orodje ali ribolovne tehnike z manjšim vplivom na okolje, kot so zmanjšana poraba energije ali škodovanje habitatom. [Sprememba 227]

NASLOV III

REGIONALIZACIJA

POGLAVJE I

VEČLETNI NAČRTI

Člen 17

Ohranitveni ukrepi, sprejeti v skladu z večletnimi načrti

1. Države članice , ki si delijo zadevno ribištvo, so lahko v skladu s postopkom iz tega člena pooblaščene, da v večletnem načrtu, sestavljenem v skladu s členi 9, 10 in 11, sprejmejo ukrepe v skladu z navedenim večletnim načrtom, ki določajo ohranitvene ukrepe, ki veljajo za plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo, v zvezi s staleži v vodah Unije, za katere so jim bile dodeljene ribolovne možnosti.

2. Države članice zagotovijo, da so ohranitveni ukrepi, sprejeti v skladu z odstavkom 1:

(a) skladni s cilji iz členov 2 in 3 ter z načeli dobrega upravljanja, določenimi v členu 4 ;

(b) skladni s področjem uporabe in cilji večletnega načrta;

(c) v določenem časovnem okviru učinkovito izpolnjujejo cilje in merljive cilje, določene v večletnem načrtu, ter

(d) so enako strogi kot obstoječi ukrepi iz zakonodaje Unije.

2a. Države članice medsebojno sodelujejo, da bi zagotovile, da se sprejmejo skladni ukrepi za izpolnjevanje ciljev, določenih z večletnimi načrti, ter medsebojno usklajujejo izvajanje teh ukrepov. Kadar je to praktično in ustrezno, države članice v ta namen uporabljajo obstoječe strukture in mehanizme regionalnega institucionalnega sodelovanja, tudi tiste iz konvencij o regionalnih morjih, ki zajemajo ustrezno področje ali ribištvo.

Prizadevanja za usklajevanje med državami članicami, ki imajo skupno ribištvo, so upravičena do financiranja v okviru Evropskega sklada za pomorstvo in ribištvo (ESPR) v skladu z Uredbo (EU) št. …/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne …o Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo (31) (32).

2b. Države članice se posvetujejo z ustreznimi svetovalnimi sveti, kakor tudi Mednarodnim svetom za raziskovanje morja (ICES) in/ali z Znanstvenim, tehničnim in gospodarskim odborom za ribištvo (STECF), tako da jim pošljejo osnutke ukrepov, ki bodo sprejeti, skupaj z obrazložitvenim memorandumom. O teh osnutkih se istočasno obvestijo tudi Komisijo in tiste druge države članice, ki si delijo ribištvo. Države članice si vsestransko prizadevajo, da v posvetovanje v zgodnji fazi in na pregleden način vključijo druge ustrezne zainteresirane strani zadevnega ribištva, da se tako med pripravo predvidenih ukrepov opredelijo pogledi in predlogi vseh zadevnih strani.

Države članice zagotovijo, da so povzetki osnutkov predlaganih ohranitvenih ukrepov dostopni javnosti.

2c. Države članice ustrezno upoštevajo mnenja ustreznih svetovalnih svetov, ICES in/ali STECF ter, kadar končni ukrepi odstopajo od teh mnenj, zagotovijo podrobno obrazložitev razlogov za odstopanje.

2d. Kadar države članice želijo spremeniti sprejete ukrepe, se uporabljajo tudi odstavki 2 do 2c.

2e. Komisija sprejme smernice, s katerim opredeli podrobnosti postopka, ki se uporablja pri izvajanju odstavkov 2a, 2b in 2c in tako zagotovi, da so sprejeti ukrepi dosledni, usklajeni na regionalni ravni in skladni z uveljavljenimi večletnimi načrti. Te smernice lahko tudi opredelijo ali določijo upravne okvire, kot so regionalne delovne skupine za ribištvo, da se na praktični ravni organizira sodelovanje med državami članicami, zlasti kar zadeva spodbujanje in podpiranje sprejetja ukrepov s strani vsake države članice.

2f. Države članice s skupnim ribištvom lahko dosežejo soglasje in sodelujejo, da izvajajo skupne ukrepe v okviru večletnih načrtov, sprejetih pred letom 2014, v skladu s postopkom iz člena 25.

2 g. Za ribištvo, ki se v celoti izvaja v vodah pod suverenostjo in jurisdikcijo posamezne države članice, zadevna država članica oblikuje enega ali več odborov za soupravljanje, ki vključuje vse ustrezne zainteresirane strani. Take odbore se zaprosi za mnenje glede ukrepov, ki bodo sprejeti. Če država članica namerava ravnati kakor koli drugače od mnenja, ki ga prejme od takih odborov, objavi oceno, v kateri natančno navede razloge za takšno ravnanje. [Sprememba 121]

Člen 18

Uradno obveščanje o ohranitvenih ukrepih držav članic

Države članice, ki sprejmejo ohranitvene ukrepe v skladu s členom 17(1), te ukrepe objavijo in o teh ukrepih njih uradno obvestijo Komisijo, druge zainteresirane države članice in ustrezne svetovalne svete. [Sprememba 122]

Člen 19

Ocenjevanje

1. Komisija lahko kadar koli oceni združljivost in učinkovitost ohranitvenih ukrepov, ki jih države članice sprejmejo v skladu s členom 17(1) členom 17, in v vsakem primeru oceni ta vprašanja in on njih poroča najmanj vsaka tri leta ali kot to zahteva ustrezen večletni načrt. Ta ocena temelji na najboljšem razpoložljivem znanstvenem mnenju .

Države članice v skladu z Direktivo 2007/2/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. marca 2007 o vzpostavitvi infrastrukture za prostorske informacije v Evropski skupnosti (Inspire) (33) za pomoč pri njenem izvajanju skupne ribiške politike Komisiji zagotovijo dostop do pripravljenega gradiva in uporabljenih podatkov pri oblikovanju in uvedbi nacionalnih ohranitvenih ukrepov, sprejetih v skladu s členom 17, ter pravice za uporabo tega gradiva in podatkov.

V zvezi z dostopom do informacij o okolju se uporabljajo Direktiva 2003/4/ES (34) ter uredbi (ES) št. 1049/2001 (35) in (ES) št. 1367/2006 (36) . [Sprememba 123]

1a. Komisija objavi vse ocene, izvedene v skladu s tem členom, in poskrbi, da so te informacije javno dostopne, tako da jih objavi na ustreznih spletnih mestih ali do njih zagotovi neposredno hiperpovezavo. V zvezi z dostopom do informacij o okolju se uporabljata uredbi (ES) št. 1049/2001 in (ES) št. 1367/2006. [Sprememba 124]

Člen 20

Privzeti ohranitveni ukrepi, sprejeti v okviru večletnih načrtov

1. Na Komisijo se prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 55 za določitev ohranitvenih ukrepov za ribolovna območja, vključena v večletni načrt, če države članice, ki so pooblaščene za sprejemanje ukrepov v skladu s členom 17, Komisije o teh ukrepih uradno ne obvestijo v treh roku, predpisanem v večletnem načrtu, ali, če to ni mogoče, v šestih mesecih od datuma začetka veljavnosti večletnega načrta.

2. Kadar Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov za določitev ohranitvenih ukrepov za ribolovna območja, vključena v večletni načrt, če: meni, da:

(a) se šteje, da ukrepi države članice na podlagi ocene, izvedene v skladu s členom 19, niso skladni s cilji večletnega načrta, ali

(b) se šteje, da ukrepi države članice na podlagi ocene, izvedene v skladu s členom 19, ne izpolnjujejo učinkovito ciljev in merljivih ciljev iz večletnih načrtov, ali

(c) se sprožijo zaščitni ukrepi, določeni v skladu s členom 11(i),

o tem obvesti zadevno državo članico in navede svoje razloge za to .

2a. V primeru, da Komisija poda mnenje v skladu z odstavkom 2, lahko zadevna država članica v treh mesecih spremeni svoje ukrepe tako, da so združljivi s cilji večletnega načrta in omogočajo izpolnjevanje teh ciljev.

2b. V primeru, da država članica ne spremeni svojih ukrepov v skladu z odstavkom 2a, se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 55, v katerih določi ohranitvene ukrepe za ribištvo, ki je vključeno v večletni načrt.

3. Cilj ohranitvenih ukrepov, ki jih sprejme Komisija, je zagotoviti, da so cilji in merljivi cilji iz večletnega načrta izpolnjeni. Ko Komisija sprejme delegirani akt, ukrepi države članice prenehajo veljati.

3a. Komisija se pred sprejetjem delegiranih aktov iz tega člena posvetuje z ustreznimi svetovalnimi sveti, kakor tudi ICES in/ali STECF o osnutku ukrepov, ki bodo sprejeti, skupaj z obrazložitvenim memorandumom. [Sprememba 125]

POGLAVJE II

TEHNIČNI UKREPI

Člen 21

Tehnični ukrepi

1. Države članice so lahko pooblaščene, da v okviru tehničnih ukrepov, določenem v skladu s členom 14, sprejmejo ukrepe v skladu z navedenim okvirom, ki določajo tehnične ukrepe, ki veljajo za plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo, v zvezi s staleži v njihovih vodah Unije , za katere so jim bile dodeljene ribolovne možnosti. Države članice zagotovijo, da so tehnični ukrepi:

(a) skladni s cilji iz členov 2 in 3;

(b) skladni s cilji v okviru ukrepov, sprejetih v skladu s členom 14;

(c) učinkovito izpolnjujejo cilje v okviru ukrepov, sprejetih v skladu s členom 14, ter

(d) so enako strogi kot obstoječi ukrepi iz zakonodaje Unije in niso v nasprotju z njimi .

1a. Države članice medsebojno sodelujejo, da bi zagotovile, da se sprejmejo skladni ukrepi za izpolnjevanje ciljev, določenih v okvirih za tehnične ukrepe, ter medsebojno usklajujejo izvajanje teh ukrepov. Kadar je to praktično in ustrezno, države članice v ta namen uporabljajo obstoječe strukture in mehanizme regionalnega institucionalnega sodelovanja, tudi tiste, iz konvencij o regionalnih morjih, ki zajemajo ustrezno področje ali ribištvo.

1b. Države članice se posvetujejo z ustreznimi svetovalnimi sveti, kakor tudi ICES in/ali STECF o osnutku ukrepov, ki bodo sprejeti, skupaj z obrazložitvenim memorandumom. O teh osnutkih se istočasno obvesti tudi Komisijo in tiste druge države članice, ki si delijo ribištvo. Države članice si vsestransko prizadevajo, da v posvetovanje v zgodnji fazi in na pregleden način vključijo druge ustrezne zainteresirane strani zadevnega ribištva, da se tako med pripravo predvidenih ukrepov opredelijo pogledi in predlogi vseh zadevnih strani.

1c. Države članice ustrezno upoštevajo mnenja ustreznih svetovalnih svetov, ICES in/ali STECF ter, kadar končni ukrepi odstopajo od teh mnenj, pripravijo podrobno obrazložitev razlogov za odstopanje.

1d. Kadar države članice želijo spremeniti sprejete ukrepe, se uporabljajo tudi odstavki 1a, 1b in 1c.

1e. Komisija sprejme smernice, s katerimi opredeli podrobnosti postopka, ki se uporablja pri izvajanju odstavkov 1a, 1b in 1c in tako zagotovi, da so sprejeti ukrepi dosledni, usklajeni na regionalni ravni in skladni z uveljavljenim okvirom tehničnih ukrepov. Te smernice lahko tudi opredelijo ali določijo upravne okvire, kot so regionalne delovne skupine za ribištvo, da se na praktični ravni organizira sodelovanje med državami članicami, zlasti kar zadeva spodbujanje in podpiranje sprejetja ukrepov s strani vsake države članice. [Sprememba 126]

Člen 22

Uradno obveščanje o tehničnih ukrepih držav članic

Države članice, ki sprejmejo tehnične ukrepe v skladu s členom 21, te ukrepe objavijo in o teh ukrepih njih uradno obvestijo Komisijo, druge zainteresirane države članice in ustrezne svetovalne svete. [Sprememba 127]

Člen 23

Ocenjevanje

1. Komisija lahko kadar koli oceni združljivost in učinkovitost tehničnih ukrepov, ki jih države članice sprejmejo v skladu s členom 21 in v vsakem primeru oceni ta vprašanja in o njih poroča najmanj vsaka tri leta ali kot to zahteva ustrezni okvir tehničnih ukrepov .

1a. Države članice v skladu z Direktivo 2007/2/ES za pomoč pri njenem izvajanju skupne ribiške politike Komisiji zagotovijo dostop do pripravljenega gradiva in uporabljenih podatkov pri oblikovanju in uvedbi tehničnih ukrepov v skladu s členom 21 in pravice za uporabo tega gradiva in podatkov.

V zvezi z dostopom do informacij o okolju se uporabljajo Direktiva 2003/4/ES ter uredbi (ES) št. 1049/2001 in (ES) št. 1367/2006. [Sprememba 128]

1b. Komisija objavi vse ocene, izvedene v skladu s tem členom, in poskrbi, da so te informacije javno dostopne, tako da jih objavi na ustreznih spletnih mestih ali do njih zagotovi neposredno hiperpovezavo. V zvezi z dostopom do informacij o okolju se uporabljata uredbi (ES) št. 1049/2001 in (ES) št. 1367/2006. [Sprememba 129]

Člen 24

Privzeti ukrepi, sprejeti na podlagi okvira tehničnih ukrepov

1. Na Komisijo se prenesepooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 55 za določitev tehničnih ukrepov, vključene v okvir tehničnih ukrepov, če države članice, ki so pooblaščene za sprejemanje ukrepov v skladu s členom 21, Komisije o teh ukrepih uradno ne obvestijo v treh roku, določenem v okviru tehničnih ukrepov, ali, če to ni mogoče, v šestih mesecih od datuma začetka veljavnosti okvira tehničnih ukrepov.

2. Kadar Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da bi določila tehnične ukrepe, če se šteje, meni, da ukrepi države članice na podlagi ocene, izvedene v skladu s členom 23:

(a) niso skladni s cilji iz okvira tehničnih ukrepov, ali

(b) ne izpolnjujejo učinkovito ciljev iz okvira tehničnih ukrepov,

o tem obvesti zadevno državo članico in navede svoje razloge za to .

2a. V primeru, da Komisija poda mnenje v skladu z odstavkom 2, lahko zadevna država članica v treh mesecih spremeni svoje ukrepe tako, da so združljivi s cilji okvira tehničnih ukrepov in omogočajo izpolnjevanje teh ciljev.

2b. V primeru, da država članica ne spremeni svojih ukrepov v skladu z odstavkom 2a, se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 55, v katerih določi tehnične ukrepe iz okvira tehničnih ukrepov.

3. Cilj tehničnih ukrepov, ki jih sprejme Komisija, je zagotoviti, da so cilji iz okvira tehničnih ukrepov izpolnjeni. Ko Komisija sprejme delegirani akt, ukrepi države članice prenehajo veljati.

3a. Komisija se pred sprejetjem delegiranih aktov iz tega člena posvetuje z ustreznimi svetovalnimi sveti, kakor tudi ICES in STECF o osnutku ukrepov, ki bodo sprejeti, skupaj z obrazložitvenim memorandumom. [Sprememba 130]

NASLOV IV

NACIONALNI UKREPI

Člen 25

Ukrepi držav članic, ki se uporabljajo le za ribiška plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo

1. Država članica lahko sprejme ukrepe za ohranitev staležev rib v vodah Unije, če se ti ukrepi:

(a) uporabljajo le za ribiška vsa plovila, ki plujejo pod zastavo zadevne države članice, ali v primeru ribolovnih dejavnosti, ki jih ne opravlja ribiško plovilo, za osebe s stalnim prebivališčem na ozemlju , katerih dejavnosti so povezane s staleži v njihovih vodah, za katere so jim bile dodeljene ribolovne možnosti; [Sprememba 131]

(b) so skladni s cilji iz členov 2 in 3 ter

(c) so enako strogi kot ukrepi iz obstoječe zakonodaje Unije.

1a. Država članica zaradi nadzora seznani druge zadevne države članice o določbah, sprejetih v skladu z odstavkom 1. [Sprememba 132]

1b. Države članice poskrbijo, da so informacije o ukrepih, sprejetih v skladu s tem členom, javno dostopne. [Sprememba 133]

Člen 26

Ukrepi držav članic znotraj cone 12 navtičnih milj

1. Država članica lahko sprejme nediskriminatorne ukrepe za ohranjanje in upravljanje staležev rib ter zmanjšanje vpliva ribolova na ohranjanje doseganje ciljev v zvezi z drugimi živimi vodnimi viri in za vzdrževanje ali izboljšanje ohranjenosti morskega ekosistema znotraj 12 navtičnih milj od njenih temeljnih črt, če Unija ne sprejme ohranitvenih ukrepov in ukrepov upravljanja posebej za to območje ali ukrepov, ki bi bili posebej namenjeni reševanju težav, ki jih je opredelila zadevna država članica . Ukrepi držav članic so v skladu s cilji iz členov 2 in 3 ter so enako strogi kot ukrepi iz obstoječe zakonodaje Unije. [Sprememba 134]

2. Kadar je verjetno, da bodo ohranitveni ukrepi in ukrepi upravljanja, ki bi jih sprejela država članica, vplivali na ribiška plovila druge države članice, se ti ukrepi sprejmejo le potem, ko se o