SL Uradni list Evropske unije C 70/9

Skupnega poročila Sveta in Komisije za leto 2012 o izvajanju strateškega okvira za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju (ET 2020)

„Izobraževanje in usposabljanje v pametni, trajnostni in vključujoči Evropi“

2012/C 70/05

1. IZOBRAŽEVANJE IN USPOSABLJANJE V OKVIRU STRATEGIJE EVROPA 2020

Leta 2009 je Svet izdelal strateški okvir za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju („ET 2020“) (1). Od tedaj so se gospodarske in politične razmere spremenile, zaradi česar so se pojavile nove negotovosti in omejitve. Evropska unija je morala sprejeti nadaljnje ukrepe za zajezitev najhujše finančne in gospodarske krize v svoji zgodovini ter tako sprejela dogovor o strategiji za pametno, trajnostno in vključujočo rast: Evropa 2020.

Izobraževanje in usposabljanje imata v tej strategiji ključno vlogo, zlasti v integriranih smernicah, nacionalnih programih reform držav članic ter priporočilih za posamezne države, objavljenih za usmerjanje reform držav članic. Eden od petih krovnih ciljev strategije Evropa 2020 se nanaša na osip in pridobitev terciarne ali enakovredne izobrazbe.

Letni pregled rasti 2012 poudarja, da: se mora strategija Evropa 2020 hkrati osredotočati na: reformne ukrepe s kratkoročnim učinkom na rast in na izbiro pravega srednjeročnega modela rasti. Sisteme izobraževanja in usposabljanja je treba posodobiti ter s tem izboljšati njihovo učinkovitost in kakovost ter ljudem zagotoviti spretnosti in kompetence, ki jih potrebujejo za uspeh na trgu dela. Tako bodo ljudje pridobili potrebno samozavest, da se soočijo s sedanjimi in prihodnjimi izzivi. Pripomoglo bo tudi k izboljšanju evropske konkurenčnosti ter ustvarjanju rasti in delovnih mest. Poleg tega letni pregled rasti za leto 2012 poziva, naj se posebna pozornost nameni mladim, ki spadajo med skupine, ki jih je kriza najmočneje prizadela.

ET 2020 lahko kot ključni instrument za posodobitev izobraževanja in usposabljanja občutno prispeva k doseganju ciljev strategije Evropa 2020. Preden pa je to mogoče, je treba posodobiti delovne prednostne naloge, orodja in strukturo upravljanja okvira ET 2020.

Na podlagi ocene napredka, opravljene na ključnih področjih politike v zadnjih treh letih, ta osnutek skupnega poročila predlaga nove delovne prednostne naloge za obdobje 2012–2014, usmerjene k uporabi izobraževanja in usposabljanja za podporo strategiji Evropa 2020.

Poleg tega osnutek skupnega poročila navaja številne možnosti za spremembo upravljanja okvira ET 2020, da bi lahko prispeval k strategiji Evropa 2020.

Osnutek skupnega poročila spremljata delovna dokumenta služb Komisije (2). Ocenjujeta položaj v posameznih državah in na ključnih tematskih področjih ter temeljita na nacionalnih poročilih, ki so jih predložile države članice, ter drugih informacijah in podatkih.

2. NAPREDEK IN IZZIVI NA PREDNOSTNIH PODROČJIH

2.1 Naložbe in reforme izobraževanja in usposabljanja

Trenutno so pod drobnogledom vsa področja javnih proračunov, tudi izobraževanje in usposabljanje. Večina držav članic s težavo ohranja trenutne ravni odhodkov, njihovo povečevanje pa je skorajda povsem nemogoče.

Vendar raziskave kažejo, da je mogoče z izboljšanjem učnega uspeha doseči izredne dolgoročne rezultate ter ustvariti rast in delovna mesta v Evropski uniji. Če bi na primer do leta 2020 dosegli evropsko merilo uspešnosti, po katerem bi imeli manj kot 15 % posameznikov s slabimi rezultati pri osnovnih spretnostih, bi lahko ustvarili ogromne dolgoročne skupne gospodarske koristi za Evropsko unijo (3).

To je v nasprotju z dejstvom, da je bila – celo pred krizo – poraba v nekaterih državah članicah precej nizka, približno 4 % BDP ali manj, medtem ko je bila povprečna poraba Evropske unije približno 5 % BDP – kar je manj kot 5,3 % v ZDA.

S krčenjem proračunov za izobraževanje bi lahko oslabili potencial za gospodarsko rast in konkurenčnost. Komisija je v letnem pregledu rasti za leto 2012 potrdila svoje prepričanje, da morajo države članice pri konsolidaciji svojih javnih financ dati prednost odhodkom za politike, namenjene spodbujanju rasti, kot sta izobraževanje in usposabljanje.

Ni enotnega vzorca, po katerem se države članice odzivajo na krizo z obravnavanjem proračunov za izobraževanje. Sprejele so vrsto ukrepov za obvladovanje odhodkov: mnoge so zmanjšale stroške za zaposlene (BE nl, BG, EL, ES, FR, HU, IE, LV, PT, RO, SI) ali rezervacije za infrastrukturo, vzdrževanje in opremo (BE nl, BG, IE, RO). Nekatere so omejile izvajanje predšolske vzgoje (za dveletne otroke v Franciji), preložile ali upočasnile izvajanje reform (BG) ali sprejele druge ukrepe, kot je zmanjšanje finančne pomoči študentom (BE nl, IE, PT).

Ti trendi zahtevajo pozornost politike. Okvir ET 2020 bi bilo treba uporabiti za razpravo o tem, kako najbolje vlagati v izobraževanje in usposabljanje, da bi zagotovili učinkovitost in uspešnost ter ugoden vpliv na rast. Pametne naložbe so tesno povezane s pametnimi političnimi reformami, ki izboljšujejo kakovost izobraževanja in usposabljanja. Temeljit razmislek vseh zainteresiranih strani bi lahko uporabili za določitev učinkovitih načinov delitve finančnega bremena in iskanje novih virov financiranja.

2.2 Osip

Kriza močno vpliva na perspektive mladih. Brezposelnost mladih, ki je leta 2008 znašala 15,5 %, se je v letu 2010 zvišala na 20,9 %, delež mladih, starih od 15 do 24 let, ki niso vključeni v izobraževanje, delovno razmerje ali usposabljanje, pa se je povečal za dve odstotni točki. 53 % osipnikov je bilo brezposelnih.

Cilj strategije Evropa 2020, da se do leta 2020 delež mladih, starih od 18 do 24 let, ki predčasno opustijo šolanje in usposabljanje, zmanjša na manj kot 10 %, je ob upoštevanju teh podatkov še posebej zahteven. Če se bodo trenutni trendi nadaljevali, ta cilj ne bo dosežen. Kljub določenemu napredku je bila leta 2010 stopnja osipa v Evropski uniji v povprečju še vedno 14,1 %, pri čemer so se deleži med posameznimi državami močno razlikovali. Dokazi kažejo, da je nevarnost za predčasno opustitev šolanja večja pri fantih (16 %) kot pri dekletih (12,6 %).

Znižanje stopnje osipa pod 10 % je zahteven izziv. V priporočilu Sveta iz leta 2011 (4) o politikah za zmanjševanje osipa so države članice pozvane k izvajanju usklajenih, celovitih in z dejstvi podprtih strategij, zlasti tiste države članice, ki so leta 2011 na tem področju prejele priporočila za posamezne države (AT, DK, ES, MT). Vendar bi se morale tudi države, ki so blizu cilja (DK, IE, HU, NL, FI), še bolj potruditi za nadaljnji napredek in/ali konec stagnacije. Vse države članice bi morale uvesti ciljno usmerjene ukrepe, ki bodo dosegli mlade, ki bi utegnili predčasno opustiti šolanje.

Politike držav članic so z izjemo nekaterih v premajhni meri zasnovane na najnovejših podatkih ter analizi stopnje in vzrokov za osip. Sistematični pristop k zbiranju, nadzorovanju in analiziranju podatkov o osipu uporablja le nekaj držav (EE, FR, HU, IT, LU, NL, UK).

Preprečevanje in zgodnje ukrepanje sta ključnega pomena pri reševanju težave, vendar države članice prvemu posvečajo premalo pozornosti. Delni, kompenzacijski ukrepi, kot je druga priložnost za izobraževanje, so sicer pomembni, vendar samo z njimi ni mogoče odpraviti vzrokov težave. V okviru izobraževanja za učitelje, stalnega poklicnega izpopolnjevanja ter kakovostne predšolske vzgoje in varstva bi se bilo treba v večji meri osredotočiti na ukrepe za preprečevanje in zgodnje posredovanje.

K zmanjšanju osipa lahko pripomore obsežnejše zagotavljanje visokokakovostnega začetnega poklicnega izobraževanja in usposabljanja, prilagojenega potrebam mladih, vključno s kombiniranim učenjem, ki povezuje poklicno izobraževanje in usposabljanje s splošnim srednješolskim izobraževanjem. Tako je zagotovljen drugačen, za nekatere učence bolj motivirajoč način izobraževanja. Hkrati pa je nujno treba zmanjšati raven osipa v poklicnem izobraževanju in usposabljanju.

Številne države obravnavajo različne vidike osipa s številnimi ukrepi, vendar s tem ne prispevajo nujno k celoviti strategiji. Potrebno bi bilo tesnejše sodelovanje zainteresiranih strani iz različnih izobraževalnih sektorjev in področij politik, kot so mladinska politika, socialne službe ter službe za zaposlovanje. Treba bi bilo poglobiti sodelovanje s starši in lokalnimi skupnostmi. Sodelovanje med šolami in podjetji, dejavnosti ob pouku, zunajšolske dejavnosti ter „jamstva za mlade“ so možni načini, kako v prizadevanje vključiti različne lokalne akterje.

Ker Evropa ni na poti k doseganju krovnega cilja, je nujno treba okrepiti politični pristop. V prihodnjih letih mora biti obravnavanje osipa na osnovi priporočila Sveta iz junija 2011 med najpomembnejšimi prednostnimi nalogami v okviru ET 2020.

Stopnje zgodnje opustitve izobraževanja v letu 2010 (5) in nacionalni cilji

— Uspešnost v letu 2010 (v odstotkih)

— Nacionalni cilj za 2020 (v odstotkih)

9,5 11 5,5 10 10 9,5 8 9,7 15 9,5 15 16 10 13,4 9 10 10 29 8 9,5 4,5 10 11,3 5 6 8 10 :

2.3 Doseganje terciarne ali enakovredne izobrazbe

Da bi Evropa iz krize izšla močnejša, mora ustvariti gospodarsko rast na osnovi znanja in inovacij. Pri tem je lahko v veliko pomoč terciarna ali enakovredna izobrazba. Zagotavlja namreč visoko usposobljeno delovno silo, ki jo Evropa potrebuje za pospeševanje raziskav in razvoja, ter ljudi opremlja s spretnostmi in kvalifikacijami, ki jih potrebujejo v današnjem gospodarstvu, ki pretežno temelji na znanju.

Krovni cilj strategije Evropa 2020 je, da bi do leta 2020 povečali delež oseb, starih od 30 do 34 let, s terciarno ali primerljivo stopnjo izobrazbe na 40 %. Leta 2010 je imelo zaključeno terciarno ali enakovredno izobrazbo 33,6 % oseb iz te starostne skupine. Stopnje pridobljene izobrazbe, nacionalni cilji in ravni ambicioznosti se med posameznimi državami močno razlikujejo.

Da bi dosegle cilj, bi si morale države članice še naprej prizadevati za reforme, kakor je bilo dogovorjeno v sklepih Sveta z dne 28. novembra 2011 o posodobitvi visokega šolstva (6) in v skladu s priporočili za posamezne države o tem vprašanju, naslovljenimi na pet držav (BG, CZ, MT, PL in SK).

Z reformami bi se morali lotiti naloge povečanja števila tistih, ki zaključijo šolanje, ter hkrati ohraniti in izboljšati kakovost izobraževanja in raziskovanja.

Hkrati s prizadevanji za optimizacijo financiranja in upravljanja bi se morala v vseh državah članicah povečati udeležba premalo zastopanih skupin, vključno z ljudmi iz socialno-ekonomsko prikrajšanih okolij ali geografskih lokacij, etničnimi skupinami ter invalidi.

Olajšati bi bilo treba dostop do visokošolskega izobraževanja za odrasle. Veliko je možnosti za pomoč že zaposlenim pri vpisu ali ponovni vključitvi v visokošolski program, za prehod od poklicnega izobraževanja in usposabljanja k visokošolskemu izobraževanju ter za izboljšave na področju priznavanja predhodne neformalno pridobljene izobrazbe.

Preveč študentov predčasno opusti visokošolsko izobraževanje. Usmerjanje ter svetovanje o izobrazbi in poklicni poti, s katerima bi pri študentih ohranjali motivacijo za dokončanje študija, sta ključna za preprečevanje in zmanjševanje tveganja za predčasno opuščanje šolanja.

Udeležbo in uspešno končanje šolanja je mogoče povečati tudi s pritegovanjem nadarjenih študentov iz tujine.

Posodobitev visokošolskega sistema bo občutno prispevala k doseganju ciljev strategije Evropa 2020. Zato mora biti ena od najpomembnejših prednostnih nalog za izmenjavo v naslednjem obdobju v okviru ET 2020, vključno z izvajanjem sporočila o visokošolskem izobraževanju iz leta 2011 in sklepi Sveta o posodobitvi evropskih visokošolskih sistemov.

Doseganje terciarne ali enakovredne izobrazbe: stopnje in nacionalni cilji v letu 2010 (7)

— Uspešnost v letu 2010 (v odstotkih)

— Nacionalni cilj za 2020 (v odstotkih)

47 36 32 40 42 40 60 32 44 50 26 27 46 34 36 40 40 30,3 33 45 38 45 40 26,7 40 40 42 40 45 :

2.4 Strategije vseživljenjskega učenja

Za večino Evropejcev vseživljenjsko učenje ni realnost. Medtem ko se je udeležba v izobraževanju in usposabljanju med mlajšimi povečala, pa zadnji podatki kažejo rahel upad v številu odraslih, starih od 25 do 64 let, ki so vključeni v vseživljenjsko učenje. Trenutna raven 9,1 % (2010) je veliko nižja od ciljne ravni 15 %, ki naj bi jo v okviru ET 2020 dosegli do leta 2020.

Ti slabi rezultati so v času krize še posebno zaskrbljujoči. Treba je zagotoviti, da bosta izobrazba in usposabljanje brezposelnim mladim in nizko kvalificiranim odraslim povečali možnosti na trgu dela. Brez vlaganja v njihove kompetence se zmanjšajo njihove možnosti za ponovno zaposlitev ter zniža evropski potencial za ustvarjanje rasti in delovnih mest. Obenem bi se morali posvetiti tudi prispevku izobraževanja h gospodarskemu razvoju Evrope, in sicer z boljšo usposobljenostjo delovne sile in vključevanjem izobraževanja odraslih v načrte za gospodarski razvoj in inovacije.

Vseživljenjsko učenje je stalen proces, ki lahko traja vse življenje, pri čemer se začne s kakovostno predšolsko vzgojo in nadaljuje vse do časa po upokojitvi. Poleg tega učenje poteka tudi zunaj formalnih učnih okvirov, zlasti na delovnem mestu.

Pred kratkim je bil dosežen napredek pri izpolnjevanju evropskih meril za zmanjševanje deleža posameznikov s slabimi rezultati pri osnovnih spretnostnih (20 % leta 2009 v primerjavi z merilom manj kot 15 % do leta 2020) in povečanju udeležbe v predšolski vzgoji (92 % leta 2009 v primerjavi z merilom 95 % do leta 2020); kljub temu pa se morajo prizadevanja na obeh področjih nadaljevati.

Ovire za vseživljenjsko učenje so še vedno prisotne: na primer priložnosti za učenje, ki niso ustrezno prilagojene potrebam različnih ciljnih skupin; pomanjkanje dostopnih informacij in podpornih sistemov in nezadostno prožne učne poti (npr. med programi poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter visokim šolstvom). Težave pogosto še zaostruje dejstvo, da imajo potencialni učenci nizek socialno-ekonomski status in slabo predhodno izobrazbo.

Za premagovanje teh ovir niso dovolj samo posamezne reforme v določenih izobraževalnih sektorjih. Čeprav so države članice to potrebo priznale že pred desetletjem, je problem segmentacije še vedno prisoten. Danes imajo le redke države vzpostavljene celovite strategije, ki podpirajo dobro izobraževalno kontinuiteto (AT, CY, DK, SI, UK SC).

Pozitivno je, da uporaba orodij, kot so evropska in nacionalna ogrodja kvalifikacij (BE, NL, CZ, DK, EE, FI, FR, IE, LT, LV, LU, MT, NL, PT, UK), mehanizmi za preverjanje neformalnega in priložnostnega učenja (DE, DK, ES, FI, FR, LU, NL, PT, RO, SE, UK) ter politike vseživljenjskega usmerjanja (AT, DK, DE, EE, ES, FI, FR, HU, IE, LT, LU, LV, NL), kaže, da je ovire v sodelovanju med izobraževalnimi sektorji mogoče premagati.

Sistemi izobraževanja in usposabljanja bi morali zagotavljati možnosti vseživljenjskega učenja za vse. Države članice bi morale preučiti svoje sisteme in poiskati ovire za vseživljenjsko učenje. V sodelovanju s socialnimi partnerji in drugimi ključnimi zainteresiranimi stranmi bi morali vzpostaviti celovite strategije in sprejeti ukrepe za pospeševanje dostopa do vseživljenjskega učenja v skladu z evropskimi obvezami in na podlagi orodij ter okvirov za zagotavljanje preglednosti (evropskega ogrodja kvalifikacij (8), ECVET/ECTS (9), EQAVET, ogrodja ključnih kompetenc (10)). Poudarek bi mora biti na zagotavljanju osnovnih spretnosti za vse in na boljšem vključevanju vseživljenjskega učenja, zlasti zaradi spodbujanja k udeležbi nizko kvalificiranih odraslih.

2.5 Učna mobilnost

Z mobilnostjo se krepijo evropski temelji za prihodnjo rast, temelječo na znanju, ter zmožnost za inovacije in konkurenčnost na mednarodni ravni (11). Poleg tega mobilnost povečuje zaposljivost in osebni razvoj ljudi, cenijo pa jo tudi delodajalci. Izobraževalne institucije, sistemi izobraževanja in usposabljanja ter podjetja imajo vsi korist od učnih izkušenj, osebnih stikov in mrež, ki izhajajo iz mobilnosti. Spodbujanje nadnacionalne učne mobilnosti je odličen primer evropske dodane vrednosti.

Vendar pa trenutne ravni mobilnosti ne odražajo njene vrednosti. Približno 10–15 % visokošolskih diplomantov preživi del študijskega obdobja v tujini, kjer je dodana vrednost mobilnosti najbolj priznana; med diplomanti, ki so zaključili osnovno poklicno izobraževanje in usposabljanje, pa je takšnih samo 3 %. Pri pospeševanju mobilnosti v poklicnem izobraževanju in usposabljanju se bo treba še bolj potruditi. Učno mobilnost zavirajo omejena finančna sredstva in nezadostno jezikovno znanje. Mobilnost ni vedno priznana ali potrjena. Pogosto ni dovolj informacij o razpoložljivih možnostih. Poleg tega je premalo obravnavan specifični položaj učencev s posebnimi potrebami (npr. invalidov).

Večina držav spodbuja predvsem mobilnost učencev. Medtem ko nekatere države (BG, IE, MT, SE, BE nl, DE, EE, EL, ES, FI, NL, RO, LT, FR) vključujejo tudi druge skupine, kot so učitelji in pripravniki, je na tem področju možno storiti še veliko, tako na nacionalni kot tudi na ravni na evropski ravni.

Evropski programi financiranja imajo ključno vlogo. Komisija je v novem večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020 predlagala, naj se število upravičencev v prihodnjem programu izobraževanja in usposabljanja poveča s 400 000 na skoraj 700 000 letno.

Vendar se morajo finančni programi povezovati s političnimi reformami. Svet je novembra 2011 sprejel novo merilo učne mobilnosti (20 % za visokošolsko izobraževanje, 6 % za začetno poklicno izobraževanje in usposabljanje do leta 2020). To politično obvezo bi bilo treba uresničiti z izvajanjem priporočila Sveta „Mladi in mobilnost – spodbujanje učne mobilnosti mladih“ ter z optimalnim izkoristkom evropskih orodij za zagotavljanje preglednosti, kot so EQF, ECTS/ECVET in Europass (12).

2.6 Nove spretnosti in delovna mesta

Zaradi krize je prišlo do sprememb v zahtevah glede spretnosti. Potrebe po delovnih mestih za nizko kvalificirane delavce se zmanjšujejo, industrije prihodnosti, temelječe na znanju, pa zahtevajo vse višje stopnje kvalifikacij. Po podatkih nedavne napovedi (13) se pričakuje, da se bo delež delovnih mest za visoko usposobljeno osebje povečal za skoraj 16 milijonov, in sicer z 29 % (v letu 2010) na 35 % vseh služb v letu 2020. Nasprotno naj bi delež delovnih mest, za katera je potrebna nizka stopnja spretnosti, upadel za okrog 12 milijonov, z 20 % na manj kot 15 %. Nekatere države se že soočajo z ozkimi grli pri visoko kvalificiranih delovnih mestih. To stanje bo še poslabšal učinek staranja prebivalstva, ko se bo po letu 2012 delovna sila začela zmanjševati. Številne države članice (BG, CY, CZ, EE, PL, SI, SK, UK) so prejele svojim položajem prilagojena priporočila glede izboljšanja spretnosti za trg dela ter posebne pomoči za nizko kvalificirane delavce.

Države članice so napredovale pri izvedbenih metodah, orodjih in pristopih za predvidevanje ter ocenjevanje potreb po spretnostih, neusklajenosti in zaposljivosti diplomantov. Mnoge se posebej posvečajo področjem, kot je IKT ali zdravje.

Vendar je le nekaj držav (AT, DE, FR, IE, PL, UK) uskladilo pristop za razširjanje rezultatov med ključnimi akterji. Institucionalni mehanizmi so pogosto razviti na regionalni ali panožni ravni, kljub temu se v njih odraža ali ponavlja segmentacija izobraževalnih sistemov in sistemov usposabljanja.

Države obravnavajo odzivnost ponudbe izobraževanja in usposabljanja na razvoj trga s partnerstvi s ključnimi zainteresiranimi stranmi (EE, FI, SE); instrumenti za zagotavljanje kakovosti; uporabo mehanizmov za zagotavljanje kakovosti ter s pobudami za kompetence, zahtevane na trgu dela, zlasti pismenost, matematiko, naravoslovje in tehniko (AT, BE, NL, DE, FR, PL, LT, IE), jezike, digitalno pismenost ter samoiniciativnost in podjetnost (ES, EE, BG, LT, FR).

S spodbujanjem fantov in deklet k izbiri poklicev v sektorjih, v katerih so premalo zastopani, se bo zmanjšalo ločevanje spolov na področju izobraževanja in usposabljanja, poleg tega pa lahko pripomore k zmanjšanju pomanjkanja usposobljene delovne sile na trgu delovne sile.

Strateški okvir ET 2020 bi moral podpirati izvajanje vodilne pobude „Program za nove spretnosti in delovna mesta“. Komisija je sprejela sporočilo „Pobuda Priložnosti za mlade“ (14), ki poudarja pomen izobraževanja in usposabljanja pri preprečevanju nezaposlenosti med mladimi, med letom 2012 pa bo predstavila sporočilo o ponovnem razmisleku o spretnostih, v katerem bo predlagala ukrepe za izboljšanje ključnih kompetenc ter pospeševanje tesnejše povezave med izobraževanjem in trgom dela. Delo v okviru ET 2020 bo še naprej usmerjeno v spodbujanje ključnih kompetenc za vse državljane, izboljšanje spremljanja z oblikovanjem novega evropskega merila zaposljivosti, spodbujanje rednega posodabljanja spretnosti in ponovnega usposabljanja ter predvidevanje prihodnjega povpraševanja po spretnostih na trgu dela, zlasti prek evropske panorame spretnosti.

3. PRISPEVEK OKVIRA ET 2020 K STRATEGIJI EVROPA 2020

Prej omenjena ocena cikla 2009–2011 ob tem, da izpostavlja počasen napredek pri doseganju krovnega cilja glede izobraževanja in meril ET 2020, poudarja pomen učinkovitih naložb v reformirano izobraževanje in usposabljanje, da se zagotovi trajnostna rast in delovna mesta, in se zavzema za socialno vključenost.

Letni pregled rasti za leto 2012 poudarja potrebo po tem, da države članice sledijo smernicam politike na ravni EU. Okvir ET 2020 bi lahko uporabili za podporo državam članicam pri odzivanju na izzive, opredeljene v različnih priporočilih za posamezne države: osip (AT, DK, ES, MT) in doseganje terciarne izobrazbe (BG, CZ, MT, PL, SK); pri vseživljenjskem učenju, poklicnem izobraževanju in usposabljanju ter spretnostih za trg dela (AT, CY, DK, EE, ES, FI, FR, LU, MT, PL, SI, SK, UK) ter pri predšolski vzgoji in šolskem izobraževanju ali vprašanjih enakosti (BG, DE, EE).

Na podlagi ocene Komisije ter posvetovanja z državami članicami in evropskimi organizacijami zainteresiranih strani Svet in Komisija potrjujeta, da štirje strateški cilji ET 2020, začrtani leta 2009, ostajajo veljavni. Seznam srednjeročnih prednostnih področij, določenih leta 2009, je nadomeščen z novim, usmerjenim v mobilizacijo izobraževanja in usposabljanja za podporo rasti in delovnih mest (glej Prilogo).

Poleg tega Komisija predlaga pregled organizacije dela v okviru ET 2020, ki je bila začrtana pred dogovorom o strategiji Evropa 2020 in evropskem semestru. Okvir ET 2020 bi moral biti bolje usklajen s strategijo Evropa 2020; moral bi biti mehanizem za mobilizacijo zainteresiranih strani ET 2020, povečanje njihove lastne odgovornosti in uporabo njihovih strokovnih znanj v podporo strategiji Evropa 2020, pri čemer bi moral temeljiti na dokazih in podatkih zadevnih evropskih agencij in mrež (15).

Da bi povečali prispevek okvira ET 2020 k strategiji Evropa 2020, je mogoče upravljanje okvira ET 2020 in njegovih delovnih orodij prilagoditi, kot je opisano v nadaljevanju:

1. Svet za izobraževanje, mladino, kulturo in šport bi lahko obravnaval razsežnost izobraževanja in usposabljanja strategije Evropa 2020 tako med evropskim kot tudi nacionalnim semestrom. Svet bi lahko obravnaval letni pregled rasti in poročal Evropskemu svetu na marčevskem zasedanju, prav tako bi lahko preučil skupna vprašanja, ki se pojavljajo zaradi smernic Evropskega sveta in njihovega izvajanja v okviru nacionalnih programov reform, in razpravljal o ukrepanju na podlagi rezultatov evropskega semestra.

2. Celovitost strategije Evropa 2020 dopušča pospešitev sodelovanja med Odborom za izobraževanje ter Odborom za ekonomsko politiko, Odborom za zaposlovanje in Odborom za socialno zaščito. S sodelovanjem bi zagotovili vključenost okvira ET 2020 v izvajanje strategije Evropa 2020, tudi v smislu uporabe kazalnikov spremljanja.

3. Instrument za vzajemno učenje bi lahko bolje izkoristili in ga v večji meri vključili v strategijo Evropa 2020. Za začetek bi lahko vsako leto septembra ali oktobra opravili letni vzajemni pregled, organiziran v tesnem sodelovanju s predsedstvom Sveta, ki bi bil podlaga za razpravo na ravni Sveta. Ta večstranski pristop bi se lahko osredotočil na ključna politična vprašanja iz predhodnega evropskega semestra, ki so povzročila izdelavo številnih priporočil za posamezne države. Poleg tega bi lahko države članice, če bi želele, povabile strokovnjake na poglobljeno razpravo o posebnih vprašanjih v njihovih državah. Komisija bi to dejavnost podprla s ustreznimi finančnimi instrumenti, tudi s podpiranjem sodelovanja mednarodno priznanih strokovnjakov.

4. Za okrepitev povezave med strategijo Evropa 2020 in okvirom ET 2020 bi lahko Komisija vsako leto organizirala izmenjavo mnenj med zainteresiranimi stranmi na področju izobraževanja in usposabljanja. Na novem forumu za izobraževanje in usposabljanje bi lahko v začetku oktobra razpravljali o napredku glede posodobitve sistemov izobraževanja in usposabljanja, pri čemer bi se opirali na vprašanja izobraževanja v evropskem semestru.

5. Svet bo pregledal seznam kazalnikov na področju izobraževanja in usposabljanja (16), da se zagotovi skladnost kazalnikov, uporabljenih v okviru ET 2020, s cilji okvira. Namesto sedanjega poročila o napredku (17) bo Komisija vsako jesen predstavila nov pregled izobraževanja in usposabljanja, v katerem bo strnjeno opisan napredek pri doseganju meril in bistvenih kazalnikov okvira ET 2020, tudi krovnega cilja strategije Evropa 2020 o izobraževanju in usposabljanju. Ta dokument bi služil kot podlaga za razpravo na ravni Sveta.

Končno je treba uporabiti vse instrumente, da se dosežejo cilji, začrtani v strategiji Evropa 2020 in okviru ET 2020, vključno s sedanjimi in bodočimi programi s področja izobraževanja in usposabljanja, strukturnima skladoma in programom Horizon 2020.

(1) UL C 119, 28.5.2009, str. 2.

(2) Dok. 18577/11 ADD 1 (SEC(2011) 1607 konč.) in dok. 18577/11 ADD 2 (SEC(2011) 1608 konč.).

(3) Dokument Evropske mreže strokovnjakov za ekonomijo izobraževanja (European Expert Network on Economics of Education), januar 2011: Strošek nizke dosežene izobrazbe v Evropski uniji (The Cost of Low Educational Achievement in the European Union).

(4) UL C 191, 1.7.2011, str. 1.

(5) Vir podatkov za leto 2010: Eurostat (ADS).

(6) UL C 372, 20.12.2011, str. 36.

(7) Vir podatkov za leto 2010: Eurostat (ADS). (ravni ISCED) 5–6. Za DE cilj vključuje tudi ISCED 4, za AT pa ISCED 4A.

(8) UL C 111, 6.5.2008, str. 1.

(9) Evropski sistem kreditnih točk za poklicno izobraževanje in usposabljanje, evropski sistem zbiranja in prenašanja kreditnih točk, glej http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc48_en.htm

(10) UL L 394, 30.12.2006, str. 10.

(11) COM(2009) 329 konč.

(12) UL L 390, 31.12.2004, str. 6.

(13) http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf

(14) Dok. 5166/12 (COM(2011) 933 konč.).

(15) Zlasti Cedefop, Evropska ustanova za usposabljanje in mreža Euridyce.

(16) UL C 311, 21.12.2007, str. 13.

(17) Zadnja izdaja: SEC(2011) 526.