[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 24.10.2007

COM(2007) 673 konč.

2006/0145 (COD)

Spremenjeni predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o aditivih za živila

(predložila Komisija v skladu s členom 250(2) Pogodbe ES)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

I. POSTOPEK

1. Komisija je 28. julija 2006 sprejela predlog Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o aditivih za živila [dokument (COM (2006)0428 konč.)] kot del paketa štirih predlogov o sredstvih za izboljšanje živil. Predlog je bil Svetu in Evropskemu parlamentu predložen 28. julija 2006.

2. Ekonomsko-socialni odbor je dal svoje mnenje dne 25. aprila 2007.

3. Svet se je na zasedanju EPSCO 31. maja 2007 dogovoril o „splošnem pristopu“.

4. Evropski parlament je v svoji prvi obravnavi 10. julija 2007 podal pozitivno mnenje v zvezi s predlogom.

5. Sedanji predlog spreminja prvotni predlog [COM (2006)0428 – 2006/0148(COD)], da se upoštevajo spremembe Evropskega parlamenta, ki jih je Komisija sprejela.

6. Evropski parlament je v zvezi s prvotnim predlogom sprejel 59 sprememb. Komisar Kyprianou je na plenarnem zasedanju 9. julija 2007 povedal, da bi Komisija lahko v celoti ali deloma sprejela številne spremembe, ob upoštevanju preoblikovanja besedila. Komisija ne more sprejeti naslednjih sprememb: 10, 11, 12, 20, 24, 25, 29, 30, 34, 38, 40, 45, 47, 52, 54, 5, 6, 69rev, 73 in 78.

7. Spremembe v spremenjenem predlogu so v krepkem tisku in podčrtane. Številne spremembe so bile preoblikovane, da se zagotovi doslednost terminologije v predlogu in drugih predlogih paketa ali da se besedilo uskladi s pristopom Sveta, kadar so bile predlagane podobne spremembe.

8. Številčenje členov je bilo prilagojeno, da se upošteva število sprememb.

II. CILJI PREDLOGA

Komisija je v Beli knjigi o varnosti živil (COM (1999) 719 konč.) navedla, da bo posodobila in poenostavila obstoječo zakonodajo Skupnosti v zvezi z aditivi za živila (ukrep 11 v Beli knjigi). Cilji tega predloga so:

- poenostavitev zakonodaje o aditivih za živila z vzpostavitvijo enotnega instrumenta za načela, postopke in odobritve;

- podelitev izvedbenih pooblastil Komisiji za posodobitev seznama Skupnosti o odobrenih aditivih za živila;

- posvetovanje z Evropsko agencijo za varnost hrane (EFSA) za varnostno oceno aditivov za živila;

- priprava programa ponovnega ocenjevanja za obstoječe aditive za živila;

- zaprositi za odobritev aditivov, ki so sestavljeni ali proizvedeni iz gensko spremenjenih organizmov ali jih vsebujejo, v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. septembra 2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi.

III. PREGLED SPREMEMB EVROPSKEGA PARLAMENTA

9. Tehnične/redakcijske spremembe

Namen številnih predlaganih sprememb je izboljšati predlog s tehničnega in redakcijskega vidika. Te spremembe je Komisija večinoma sprejela, čeprav v nekaterih primerih z redakcijskimi spremembami (zadevne spremembe: 3, 8, 13, 14, 15, 16, 18, 19, 21, 22, 33 (delno), 36, 37, 39, 42, 43, 44, 46, 48,67rev, 79, 68rev, 80, 51, 55, 56, 57, 58, 59 , 60 in 64rev.)

10. Področje uporabe (člen 2)

Spremembe 10 ni mogoče sprejeti, saj za fitofarmacevtska sredstva, ki se uporabljajo za tretiranje po spravilu, že velja ločena zakonodaja Skupnosti. Če pa snov(-i), ki se uporablja(-jo) za tretiranje po spravilu, ne sodi(-jo) v opredelitev fitofarmacevstkega sredstva, bi se obravnavala(-e) kot aditiv(-i) za živila v primeru učinka konzerviranja.

Komisija v spremenjeni predlog ni vključila spremembe 11 , ki bi izključila mikrobiološke kulture iz področja uporabe zakonodaje. Nekatere kulture se dodajo živilom ob koncu njihove proizvodnje za predviden učinek konzerviranja in se jih zato lahko obravnava kot aditivi za živila. Zato ni primerno izključiti takšne snovi iz zakonodaje o aditivih za živila.

11. Komitologija

Ker je bil paket sprejet približno takrat kot Sklep 2006/512/ES o spremembi Sklepa 1999/468/ES o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil, se je predlog Komisije skliceval na običajni zakonodajni postopek. Zato Komisija na splošno podpira uskladitev spremenjenega predloga s Sklepom 2006/512/ES.

Vendar sprememba 12 uvaja regulativni postopek s pregledom, da se odloči, ali določena snov spada v področje uporabe Uredbe ali ne. Uporaba te določbe pomeni izvajanje pravil iz osnovnega akta (opredelitev „aditiv za živila“) in zato ne spada v nov regulativni postopek s pregledom. Zato bi moral veljati običajni regulativni postopek. Podobno ni mogoče sprejeti sprememb 40 in 47 , saj se prav tako nanašata na določbe, katerih uporaba pomeni izvajanje pravil iz osnovnega akta in zato ne spadajo v nov regulativni postopek s pregledom.

12. Prepoved neustreznih aditivov za živila (člen 5)

Spremembi 9 in 22 pojasnjujeta, da se aditiv za živila ali živilo, ki vsebuje aditiv za živila, ne bi smela dati v promet, če aditiv za živila ali njegova uporaba ni v skladu s predlagano uredbo. To pojasnilo je poudarjeno v spremenjenem predlogu z vključitvijo člena 5.

13. Merila za odobritev (člen 6)

Predlog Komisije določa merila za odobritev aditivov za živila. Aditivi za živila morajo biti varni; za njihovo uporabo mora biti tehnološka potreba; njihova uporaba pa ne sme zavajati potrošnika. Komisija je v uvodno izjavo spremenjenega predloga vključila pojasnilo, kaj pomeni zavajanje potrošnika (spremembi 3 in 26 ). Načelo spremembe 28 je bilo prav tako vključeno v uvodno izjavo 8 spremenjenega predloga, ki bo poudarilo, da se bodo odobritve aditivov za živila sklicevale na obravnavo meril v Uredbi.

Na podlagi spremembe 78 mora odobritev aditivov za živila temeljiti na načelu previdnosti. Načelo previdnosti in pogoji za njegovo uporabo so že določeni v splošni živilski zakonodaji (Uredba (ES) št. 178/2002) in jih v predlagani uredbi o aditivih za živila ne bi smeli ponavljati.

Sprememba 24 predlaga povezavo med tehnološko potrebo po aditivih za živila in ugodnostmi za potrošnika. Tehnološka funkcija aditiva za živila lahko v številnih primerih koristi proizvajalcem, ne da bi negativno vplivala na potrošnike ali jim neposredno koristila. Primer bi lahko bila uporaba aditivov za živila za zmanjševanje izgube v proizvodnem procesu.

Vpliv na okolje ne spada med splošne pogoje za odobritev aditivov za živila, seveda pa je utemeljeni dejavnik, ki ga je treba obravnavati. Pri določitvi škodljivih vplivov na okolje je na primer le-te mogoče upoštevati med odobritvijo ali spremembo pogojev uporabe za aditiv za živila. Čeprav spremembe 25 ni mogoče sprejeti, je zato mogoče uvesti druge spremembe besedila, da se okrepi okoljski vidik. Podobno je mogoče sprejeti spremembo 7, ob upoštevanju sprememb, ki odražajo druga načela iz splošne živilske zakonodaje, tj. da bodo pravila o aditivih za živila, uporabljenih v živilih, zagotovila učinkovito delovanje notranjega trga in visoko raven varstva zdravja ljudi ter varstvo interesov potrošnikov, vključno s poštenimi praksami v trgovini z živili, ob upoštevanju okolja.

Kar zadeva spremembo 1 , je alergenost živil (vključno z aditivi za živila) zajeta z označevanjem v skladu z Direktivo 2000/13/ES. Čeprav Komisija ne more sprejeti popolne omejitve uporabe aditivov za živila, ki so lahko alergeni, se lahko alergenost obravnava kot utemeljeni dejavnik med odobritvijo aditiva za živila. To načelo je zato poudarjeno v uvodni izjavi 7.

14. Merila za odobritev (sladila) (člen 7)

Sprememb 20 in 29 ni mogoče sprejeti. Sedanja merila za uporabo sladil omejujejo njihovo uporabo na živila, ki imajo zmanjšano energijsko vrednost ali ne vsebujejo dodanega sladkorja. To zagotavlja, da imajo potrošniki koristi od uporabe takšnih sladil, saj obstaja precej nižja energijska vrednost (30 %) ali pa izdelek ne vsebuje dodanega sladkorja. Nova predlagana merila lahko povečajo število živil, pri katerih se lahko sladila uporabljajo, in lahko zato vplivajo na porabo takšnih aditivov. Poleg tega imajo lahko v nekaterih primerih potrošniki zelo majhne koristi od zamenjave 30 % sladkorja.

Sladila se ne uporabljajo za podaljšanje roka uporabnosti živil s konzerviranjem. Vendar je lahko posledica uporabe sladil ta, da se rok uporabe podaljša zaradi pomanjkanja fermentacijskega sladkorja, ki ga je sladilo nadomestilo; zato Komisija spremembe 73 ne more sprejeti.

15. Merila za odobritev (barvila) (člen 8)

Splošna merila za uporabo aditivov v členu 6 že določajo, da uporaba aditivov ne sme zavajati potrošnika. Tudi splošne informacije o označevanju zagotavljajo, da so potrošniki obveščeni o sestavi živil, zlasti v zvezi s prisotnimi sestavinami. Kar zadeva uporabo barvil, se ta običajno uporabljajo v nekaterih živilih za določitev posebne arome, na primer v brezalkoholnih pijačah ali sladkornih izdelkih. V teh primerih ni dokazov o zavajanju potrošnikov glede vsebine živil. Zato ob upoštevanju načela, ki je že prisotno v členu 6, sprememba 30 ni bila vključena v ta spremenjeni predlog.

16. Seznam Skupnosti o aditivih za živila (člena 4 in 10, prilogi II in III)

Sprememba 34 predlaga, da se na seznam Skupnosti doda sklicevanje na druge aditive za živila, ki se jih ne sme uporabljati v kombinaciji z aditivom za živila. Komisija te spremembe ni sprejela, saj meni, da bi takšno sklicevanje že bilo zajeto v točki „c“, ki zahteva določitev pogojev uporabe. Kadar je zaskrbljenost glede uporabe aditivov v kombinaciji poudarjena v oceni EFSA, bi bili pri odobritvi aditiva določeni ustrezni pogoji uporabe.

17. Povezava z Uredbo 1829/2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi (člen 13)

Namen predloga Komisije je zajeti vse aditive za živila, vključno tiste, ki so izdelani iz gensko spremenjenih organizmov ali z gensko spremenjenimi mikroorganizmi (z uporabo fermentacije). Aditivi za živila, izdelani z uporabo gensko spremenjenih mikroorganizmov, ne spadajo v Uredbo 1829/2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi, prav tako pa bosta njihova ocena in odobritev v celoti zajeti z Uredbo o aditivih za živila. Aditivi za živila, ki spadajo v področje uporabe Uredbe (ES) št. 1829/2003, bodo predmet navedene uredbe v zvezi z varnostno oceno genske spremembe, medtem ko bodo drugi vidiki varnosti, obravnava drugih meril in končna odobritev obravnavani v okviru Uredbe o aditivih za živila. Obe oceni in odobritvi lahko potekata istočasno.

Spremembi 4 in 63 pojasnjujeta, da lahko oba postopka potekata istočasno v skladu z dobro upravno prakso. Komisija podpira predlagano pojasnilo, ob upoštevanju nekaterih redakcijskih sprememb, da se zagotovi večja skladnost določb z Uredbo 1829/2003. Sprememba 38 pa predlaga uvedbo dodatnih zahtev glede označevanja. Označevanje gensko spremenjenih organizmov je predmet horizontalnih pravil iz Uredbe 1829/2003, zato v skladu s to vertikalno zakonodajo o aditivih za živila ni primerno uvajati posebnih ukrepov.

18. Označevanje (členi 21 do 24)

Sprememba 45 bi uvedla zahtevo za opozorila glede alergena, kadar so prisotna azo barvila. Označevanje alergenov se obravnava horizontalno v skladu z Direktivo 2000/13/ES, zato bi se moralo vprašanje označevanja alergenov še naprej obravnavati po tej zakonodaji na podlagi znanstvenih ocen EFSA.

Označevanje aditivov za živila, ki se prodajajo od podjetja do podjetja ali končnemu potrošniku

Spremembe 42 , 43 in 44 so sprejemljive, saj uvajajo nekatere koristne vidike za določbe o označevanju pri prodaji med podjetji. Zlasti sprememba 44 zagotavlja praktično odstopanje, tako da je mogoče nekatere informacije v primeru velikih pošiljk aditivov (npr. v zabojnikih) vključiti v spremno dokumentacijo in ne na embalažo.

V svojem prvotnem predlogu je Komisija uskladila določbe o označevanju aditivov s tistimi o encimih. Evropski parlament je uvedel številne spremembe k predlogu o encimih, da se zagotovi nova predstavitev in poenostavitev določb o označevanju za encime, ki se prodajajo od podjetja do podjetja ali končnemu potrošniku. Komisija je zato sprejela idejo teh sprememb tudi v ta spremenjeni predlog o aditivih za živila.

Ker se aditivi za živila, namenjeni za prodajo končnemu potrošniku, obravnavajo kot živilo in morajo biti v skladu z ustreznimi določbami o označevanju iz Direktive 2000/13/ES o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil, je bilo besedilo nadalje poenostavljeno, da se določbe Direktive 2000/13/ES ne bi ponovile.

19. Spremembe v proizvodnem postopku ali vhodnih surovinah pri aditivu za živila (člen 11)

Sprememba 35 bi uvedla ločene mejne vrednosti za aditive za živila v nano razdaljah; Komisija meni, da takšna sprememba ni potrebna, saj bi posebne omejitve že lahko dodelili pod pogoji uporabe, če se bo to zdelo potrebno.

Ker pa je to pomembno vprašanje, je koristno spremeniti besedilo ter tako poudariti in pojasniti, da mora aditive v nano razdaljah oceniti EFSA, preden se lahko uporabijo, saj se lahko njihovo vedenje spremeni, kar bi lahko vplivalo na njihovo varnost.

Spremenjeni predlog Komisije vključuje nov člen 11, ki uvaja zahteve za aditive za živila, ki so že vključeni v seznam Skupnosti in ki so pripravljeni s proizvodnimi metodami ali vhodnimi surovinami, ki se znatno razlikujejo od tistih iz ocene tveganja Agencije. Ta člen odraža načelo iz uvodne izjave 14 predloga Komisije.

20. Pregledi in ponovna ocena (člena 29 in 30)

Komisija je predlagala, da se trenutne odobritve aditivov za živila prenesejo v nove priloge po pregledu meril, razen meril varnosti. Ta pregled bo trajal približno 2 leti. Istočasno je EFSA dobila nalogo za ponovno oceno varnosti vseh trenutno dovoljenih aditivov za živila, ki bo trajala več let. Če se bodo med oceno EFSA pojavili posamezni pomisleki, je mogoče kadar koli sprejeti kakršne koli potrebne spremembe. Zaradi časovnih razlik ni primerno povezati teh dveh ločenih pregledov. Zaradi jasnosti je prav tako primerno, da se priloge izpolnijo čimprej. Spremembe 52 , 6 in 69rev bi ta dva vidika povezale in jih zato Komisija zaradi zgoraj navedenih razlogov ne more sprejeti. Načelo spremembe 55 je mogoče sprejeti, spremenjen pa je bil tudi člen 29, da se pojasni, da po izpolnitvi Priloge II uporabe aditiva za živila, ki niso več potrebne, ne bodo vključene.

V spremembi 57 je bila predlagana sprememba opredelitve nosilcev, da se vključijo tudi snovi, ki se uporabljajo za raztapljanje, razredčevanje, razprševanje ali drugo fizikalno spremembo hranil in/ali drugih snovi, dodanih za hranilne ali fiziološke namene. Sprememba 60 predvideva določbo, da se takšne snovi vključijo v Prilogo III. Komisija lahko sprejme te spremembe, ki razširjajo področje uporabe in nadalje usklajujejo področje aditivov za živila. Osnutek spremenjenega predloga zato odraža te spremembe in tudi nekatere druge posledične spremembe, potrebne za vključitev teh določb. Ker bo ta sprememba področja uporabe nova za zakonodajo o aditivih za živila, bo začetek njene veljavnosti odložen, prav tako pa bo odložen začetek veljavnosti za druge nove določbe o aditivih za živila v aditivih za živila in živilskih encimih.

Predlagane so bile tudi druge spremembe, kar pomeni, da bodo aditivi za živila, dovoljeni v aromah, navedeni v Prilogi III in ne Prilogi II, kot je bilo prvotno predvideno (spremembi 58 in 59 ). Komisija lahko sprejme to spremembo, ki bo aditive za živila, ki se uporabljajo v aditivih za živila, živilskih encimih in aromah, obravnavala na enak način in je spremenila predlog tako, da odraža to spremembo; uvedene so bile tudi nekatere posledične spremembe drugih vidikov predloga Seznam preglednic v prilogi je bil prilagojen, da se upoštevajo različne zahteve in zlasti razlike v datumih začetka njihove veljavnosti ali zaključka.

21. Program ponovne ocene

Spremembi 5 in 54 bi uvedle zahtevo za tekoči program ponovne ocene. Aditivi za živila so po odobritvi predmet stalnega spremljanja in se ponovno ocenijo vsakič, ko so na razpolago novi znanstveni podatki, ki lahko vplivajo na rezultat prejšnje ocene. Redni pregled zato ni potreben in bi povečal upravno breme za Komisijo in EFSA.

22. Prehodne določbe (člen 32)

Ker nekatere spremembe, zlasti glede označevanja, uvajajo spremembe iz sedanje zakonodaje, je primerno uvesti prehodno določbo, kot je predlagano v spremembi 56 . Primerna določba je bila zato vključena v člen 32, ki bo omogočil, da se zakonito označeni aditivi za živila še naprej tržijo do minimalnega roka trajanja.

23. V skladu s členom 250(2) Pogodbe ES Komisija spremeni svoj predlog, kot je navedeno zgoraj.

2006/0145 (COD)

Spremenjeni predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o aditivih za živila

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 95 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[1],

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[2],

v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Prosti pretok varnih in zdravstveno ustreznih živil je pomemben vidik notranjega trga in znatno prispeva k zdravju in dobremu počutju državljanov ter njihovim socialnim in gospodarskim interesom.

(2) Pri uresničevanju politik Skupnosti je treba zagotoviti visoko raven varovanja življenja in zdravja ljudi.

(3) Ta uredba nadomešča prejšnje direktive in odločbe v zvezi z aditivi za živila, dovoljenimi za uporabo v živilih, da se zagotovi učinkovito delovanje notranjega trga ter visoka raven varovanja zdravja ljudi in zaščita interesov potrošnikov s celovitimi in poenostavljenimi postopki.

(4) Ta uredba usklajuje uporabo aditivov za živila v živilih v Skupnosti. To vključuje uporabo aditivov za živila v živilih, ki jih zajema Direktiva Sveta 89/398/EGS z dne 3. maja 1989 o približevanju zakonodaje držav članic, ki se nanaša na živila za posebne prehranske namene[3], ter uporabo nekaterih živilskih barvil za označevanje zdravstvene ustreznosti mesa ter za okrasitev in žigosanje jajc. Usklajuje tudi uporabo aditivov za živila v aditivih za živila in živilskih encimih, s čimer zagotavlja njihovo varnost in kakovost ter omogoča njihovo hrambo in uporabo. Zadnja kategorija še ni bila urejena na ravni Skupnosti.

(5) Aditivi za živila so snovi, ki se običajno ne uživajo kot hrana, ampak se namensko dodajo živilu zaradi tehnoloških razlogov, kot je konzerviranje hrane. Vendar se snovi ne štejejo za aditive za živila, če se uporabljajo za dodajanje arome in/ali okusa. Poleg tega v področje uporabe te uredbe ne smejo biti vključene snovi, ki se štejejo za živila in se lahko uporabljajo za tehnološke namene, kot so natrijev klorid ali žafran za obarvanje in živilski encimi. Živilski encimi so zajeti z Uredbo (št.) ... [o živilskih encimih][4], ki izključuje uporabo te uredbe.

(6) Snovi, ki se ne uživajo kot hrana, ampak se namensko uporabljajo pri predelavi živil, in so prisotne le kot ostanki v končnem živilu ter nimajo tehnološkega vpliva na končni proizvod (pomožna tehnološka sredstva), ne smejo biti zajete s to uredbo.

(7) Aditivi za živila se smejo odobriti in uporabljati le, če izpolnjujejo merila iz te uredbe. Uporaba aditivov za živila mora biti varna, obstajati mora tehnološka potreba po njihovi uporabi, njihova uporaba ne sme zavajati potrošnika in mu mora koristiti. Zavajanje potrošnika lahko med drugim vključuje vprašanja kakovosti uporabljenih sestavin, naravnosti proizvoda ali proizvodnega postopka ali hranilne vrednosti proizvoda ter vsebnosti sadja in zelenjave. Pri odobritvi aditivov za živila bi se morali upoštevati tudi drugi dejavniki v zvezi z obravnavanim primerom, med drugim družbeni, gospodarski, etični, okoljski dejavniki in dejavniki, povezani s tradicijami, ter možnost izvajanja nadzora. Uporaba in najvišje vrednosti aditiva za živila bi morale upoštevati vnos aditiva za živila iz drugih virov ter izpostavljenost aditivu za živila pri posebnih skupinah potrošnikov (npr. potrošniki z alergijo).

(8) Vključitev aditiva za živila v priloge se sklicuje na obravnavo meril iz te uredbe.

(9) Aditivi za živila morajo biti vedno v skladu z odobrenimi specifikacijami. Specifikacija mora vključevati podatke, ki ustrezno določajo aditiv za živila, vključno z izvorom, in opisujejo sprejemljiva merila čistosti. Predhodno oblikovane specifikacije za aditive za živila, vključene v Direktivo Komisije 95/31/ES z dne 5. julija 1995 o določitvi posebnih meril čistosti sladil za uporabo v živilih[5], Direktivo Komisije 95/45/ES z dne 26. julija 1995 o določitvi posebnih meril čistosti v zvezi z barvili za uporabo v živilih[6] in Direktivo Komisije 96/77/ES z dne 2. decembra 1996 o posebnih merilih čistosti aditivov za živila razen barvil in sladil[7], je treba ohraniti, dokler ustrezni aditivi niso vključeni v priloge k tej uredbi. Ob vključitvi je treba specifikacije v zvezi s temi aditivi navesti v Uredbi. Navedene specifikacije se morajo neposredno navezovati na aditive, vključene na sezname Skupnosti iz prilog k tej uredbi. Vendar se kot take glede na kompleksen značaj in vsebino takšnih specifikacij zaradi jasnosti ne smejo vključiti v navedene sezname Skupnosti, ampak jih je treba navesti v eni ali več ločenih uredbah.

(10) Za nekatere aditive za živila je dovoljena posebna uporaba v nekaterih odobrenih enoloških postopkih in obdelavah. Uporaba takšnih aditivov za živila mora biti v skladu s to uredbo in posebnimi določbami iz ustrezne zakonodaje Skupnosti.

(11) Da se zagotovi enotnost, je treba oceno tveganja in odobritev aditivov za živila opraviti v skladu s postopkom iz Uredbe (ES) št. […] o vzpostavitvi skupnega postopka odobritve za aditive za živila, živilske encime in arome za živila[8].

(12) V skladu z Uredbo (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane[9], se je treba z Evropsko agencijo za varnost hrane („Agencija“) posvetovati o zadevah, ki lahko vplivajo na javno zdravje.

(13) Za aditiv za živila, ki spada na področje uporabe Uredbe (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. septembra 2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi[10], bi se moral uporabiti postopek odobritve iz navedene uredbe, da se zagotovi ocena varnosti genske spremembe, medtem ko bi se morala končna odobritev za živilski encim dodeliti v skladu z navedeno uredbo, preden se odobri v skladu s to uredbo.

(14) Aditiv za živila, ki je že odobren v skladu s to uredbo in pridobljen s proizvodnimi metodami ali iz vhodnih sestavin, bistveno drugačnih od tistih, ki so vključene v oceno tveganja Agencije, ali drugačnih od tistih, ki jih zajemajo navedene specifikacije, je treba predložiti Agenciji, da jih oceni, zlasti specifikacije. Bistveno drugačne proizvodne metode ali vhodne sestavine lahko pomenijo spremembo proizvodne metode iz izvlečkov iz rastlin v proizvodnjo s fermentacijo z uporabo mikroorganizma ali gensko spremenjenega prvotnega mikroorganizma.

(15) Aditive za živila je treba stalno spremljati ter po potrebi ponovno oceniti glede na spremenjene pogoje uporabe in nove znanstvene podatke.

(16) Državam članicam, ki so ohranile prepoved uporabe nekaterih aditivov v nekaterih posebnih živilih, ki se štejejo za tradicionalna in se proizvajajo na njihovem ozemlju, mora biti dovoljena nadaljnja uporaba navedenih prepovedi. Poleg tega ta uredba v zvezi s proizvodi, kot sta „Feta“ ali „Salame cacciatore“, ne posega v strožje predpise, povezane z uporabo nekaterih poimenovanj, iz Uredbe Sveta (EGS) št. 2081/92 z dne 14. julija 1992 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila[11] ter Uredbe Sveta (EGS) št. 2082/92 z dne 14. julija 1992 o certifikatih o posebnih lastnostih za kmetijske proizvode in živila[12].

(17) Za aditive za živila še vedno veljajo splošne obveznosti označevanja iz Direktive 2000/13/ES ter, odvisno od primera, uredb (ES) št. 1829/2003 in št. 1830/2003. Poleg tega je treba posebne določbe za označevanje aditivov za živila, ki se kot taki prodajo proizvajalcu ali končnemu potrošniku, vključiti v to uredbo.

(18) Ukrepe, potrebne za izvajanje te uredbe, je treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil[13].

(19) Zlasti je treba Komisijo pooblastiti za spremembo prilog k tej uredbi in za sprejetje ustreznih prehodnih ukrepov. Ker je področje uporabe teh ukrepov splošno in so namenjeni spremembi nebistvenih določb te uredbe in/ali dopolnitvi z dodajanjem novih nebistvenih določb, jih je treba sprejeti v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 5a Sklepa 1999/468/ES.

(20) Da se zakonodaja Skupnosti na področju aditivov za živila razvije in posodobi na skladen in učinkovit način, je treba zbirati podatke, izmenjavati informacije in usklajevati delo med državami članicami. V ta namen je lahko koristno izvesti študije za obravnavo posebnih vprašanj, da se olajša postopek odločanja. Primerno je, da Skupnost financira takšne študije kot del svojega proračunskega postopka. Financiranje teh ukrepov zajema Uredba (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali[14], zato bo pravna podlaga za financiranje navedenih ukrepov Uredba (ES) št. 882/2004.

(21) Države članice morajo izvajati uradni nadzor, da se doseže skladnost s to uredbo v skladu z Uredbo (ES) št. 882/2004.

(22) Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči cilja ukrepa, ki ga je treba sprejeti, tj. določitve pravil Skupnosti o aditivih za živila, ter se ta zaradi enotnosti trga in visoke ravni varstva potrošnikov lažje doseže na ravni Skupnosti, lahko Skupnost sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Ta uredba v skladu z načelom sorazmernosti, ki je opredeljeno v istem členu, ne presega tega, kar je nujno za dosego navedenih ciljev.

(23) Po sprejetju te uredbe mora Komisija skupaj s Stalnim odborom za prehranjevalno verigo in zdravje živali pregledati vse obstoječe odobritve glede na merila, razen varnosti, kot so vnos, tehnološka potreba in možnost zavajanja potrošnika. Vse aditive za živila, ki bodo še naprej odobreni v Skupnosti, je treba vključiti v sezname Skupnosti iz prilog II in III k tej uredbi. Prilogo III k tej uredbi je treba dopolniti z drugimi aditivi za živila, ki se uporabljajo v aditivih za živila in živilskih encimih, kot tudi z nosilci hranil ter pogoji za njihovo uporabo v skladu z Uredbo (ES) št. [...] o vzpostavitvi skupnega postopka odobritve za aditive za živila, živilske encime in arome za živila. Za zagotovitev ustreznega prehodnega obdobja se določbe iz Priloge III, razen tistih, ki zadevajo nosilce za aditive za živila in aditive za živila v aromah , ne smejo uporabljati do [1.1. 2011].

(24) Brez poseganja v rezultat navedenega pregleda mora Komisija v enem letu po sprejetju te uredbe določiti program ocenjevanja, da Agencija ponovno oceni varnost aditivov za živila, ki so že bili odobreni v Skupnosti. Ta program mora opredeliti potrebe in vrstni red prednostnih nalog, v skladu s katerimi je treba preveriti odobrene aditive za živila.

(25) Ta uredba razveljavlja in nadomešča naslednje pravne akte: Direktivo Sveta 62/2645/EGS o približevanju zakonodaj držav članic o barvilih, ki se smejo uporabiti v živilih, namenjenih za prehrano ljudi[15], Direktivo Sveta 65/66/EGS z dne 26. januarja 1965 o posebnih merilih čistosti za konzervanse, ki jih je dovoljeno uporabljati v živilih, namenjenih za prehrano ljudi[16], Direktivo Sveta 78/663/EGS z dne 25. julija 1978 o določitvi posebnih meril čistosti za emulgatorje, stabilizatorje, gostila in želirna sredstva za uporabo v živilih[17], Direktivo Sveta 78/664/EGS z dne 25. julija 1978 o določitvi posebnih meril čistosti za antioksidante, ki se lahko uporabijo v živilih, namenjenih za prehrano ljudi[18], Prvo direktivo Komisije 81/712/EGS z dne 28. julija 1981 o določitvi analiznih metod Skupnosti za preverjanje, da nekateri aditivi za živila izpolnjujejo merila čistosti[19], Direktivo Sveta 89/107/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaj držav članic o aditivih za živila, ki se smejo uporabljati v živilih, namenjenih za prehrano ljudi[20], Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 94/35/ES z dne 30. junija 1994 o sladilih za uporabo v živilih[21], Direktivo 94/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. junija 1994 o barvilih za uporabo v živilih[22], Direktivo 95/2/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 1995 o aditivih za živila razen barvil in sladil[23] in Odločbo 292/97/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. decembra 1996 o ohranjanju nacionalnih predpisov o prepovedi uporabe nekaterih aditivov pri proizvodnji nekaterih posebnih živil[24]{100} ter Odločbo Komisije 2002/247/ES z dne 27. marca 2002 o prekinitvi dajanja v promet in uvoza slaščic iz želeja, ki vsebujejo živilski aditiv E 425 konjak[25]{111}. Kljub temu je primerno, da nekatere določbe navedenih pravnih aktov še naprej veljajo v prehodnem obdobju, da se omogoči dovolj časa za pripravo seznamov Skupnosti iz prilog k tej uredbi –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

POGLAVJE I VSEBINA, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1Vsebina

Ta uredba določa pravila za aditive za živila, ki se uporabljajo v živilih, da se zagotovi učinkovito delovanje notranjega trga in visoka raven varovanja zdravja ljudi in varstva interesov potrošnikov, vključno s poštenimi praksami trgovine z živili, pri tem pa se ustrezno upošteva varstvo okolje.

Za navedene namene ta uredba določa:

(a) sezname Skupnosti za odobrene aditive za živila;

(b) pogoje uporabe aditivov za živila v živilih, vključno v aditivih za živila in v živilskih encimih, kot je navedeno v Uredbi (ES) št. …/… [o živilskih encimih], in z aromami za živila, kot je navedeno v Uredbi (ES) št. …/… [o živilskih sestavinah z aromatičnimi lastnostmi] ;

(c) pravila označevanja aditivov za živila, ki se prodajajo kot taki.

Člen 2 Področje uporabe

1. Ta uredba se uporablja za aditive za živila.

2. Ta uredba se ne uporablja za naslednje snovi, razen če se uporabljajo kot aditivi za živila:

(a) pomožna tehnološka sredstva;

(b) snovi, ki se uporabljajo za varstvo rastlin in rastlinskih proizvodov v skladu s pravili Skupnosti o zdravstvenem varstvu rastlin;

(c) snovi, ki se dodajajo živilom kot hranila;

(d) snovi, ki se uporabljajo za čiščenje vode za prehrano ljudi in spadajo na področje uporabe Direktive Sveta 98/83/ES[26].

3. Ta uredba se ne uporablja za živilske encime, ki spadajo v področje uporabe Uredbe (ES) št. [.../..] [o živilskih encimih].

4. Ta uredba se uporablja brez poseganja v kakršna koli posebna pravila Skupnosti v zvezi z uporabo aditivov za živila:

(a) v posebnih živilih;

(b) za namene, ki niso vključeni v to uredbo.

5. Po potrebi se lahko v skladu s postopkom iz člena 28 27 (2) odloči, ali neka snov spada na področje uporabe te uredbe ali ne.

Člen 3 Opredelitev pojmov

1. Za namene te uredbe se uporabljajo opredelitve pojmov iz uredb (ES) št. 178/2002 in št. 1829/2003.

2. Uporabljajo se tudi naslednje opredelitve:

(a) „aditiv za živilo“ pomeni vsako snov, ki se običajno ne uživa kot hrana in običajno ni tipična sestavina živila, ki se iz tehnoloških razlogov namensko dodaja živilu med proizvodnjo, predelavo, pripravo, obdelavo, pakiranjem, prevozom ali hrambo, ne glede na to, ali ima hranilno vrednost ali ne, ter neposredno ali posredno postane ali lahko postane sestavina živila kot taka ali kot stranski proizvod;

vendar se za aditive za živila se ne štejejo:

(i) živila, ki vsebujejo monosaharidi, disaharidi ali oligosaharidi in živila, ki jih vsebujejo, uporabljeni zaradi njihovih sladilnih lastnosti;

(ii) živila, posušena ali zgoščena, vključno z aromami, ki so med postopkom proizvodnje sestavljenih živil dodana zaradi arome in okusa ali hranilnih lastnosti ter drugotnega barvnega ali drugega tehnološkega učinka;

(iii) snovi, ki se uporabljajo v materialih za pokrivanje ali ovijanje ter ki niso del živil in niso namenjene za zaužitje skupaj z njimi;

(iv) proizvodi, ki vsebujejo pektin in so pridobljeni iz posušenih jabolčnih tropin ali lupin citrusov ali mešanice obeh, z obdelavo z razredčeno kislino, ki ji sledi delna nevtralizacija z natrijevimi ali kalijevimi solmi („tekoči pektin“);

(v) baze za žvečilni gumi;

(vi) beli ali rumeni dekstrin, pražen ali dekstriniran škrob, škrob, modificiran s kislinsko ali alkalno obdelavo, beljen škrob, fizikalno modificiran škrob in škrob, obdelan z amilolitičnimi encimi;

(vii) amonijev klorid;

(viii) krvna plazma, krvni proteini , jedilna želatina, beljakovinski hidrolizati in njihove soli, mlečne beljakovine in gluten;

(ix) aminokisline in njihove soli, ki nimajo tehnološke funkcije, razen glutaminske kisline, glicina, cisteina ter cistina in njunih soli;

(x) kazeinati in kazein;

(xi) inulin;

(b) „pomožno tehnološko sredstvo“ pomeni vsako snov, ki:

(i) se kot živilo ne uživa sama;

(ii) se namenoma uporablja pri predelavi surovin, živil ali njihovih sestavin za nekatere tehnološke namene med obdelavo ali predelavo; ter

(iii) lahko povzroči nenamerno, vendar tehnično neizogibno prisotnost ostankov snovi ali njenih derivatov v končnem proizvodu, če ti ostanki niso nevarni za zdravje ljudi in nimajo nobenega tehnološkega učinka na končni proizvod;

(c) „funkcijski razred“ pomeni eno od kategorij iz Priloge I, ki temelji na tehnološki funkciji, ki jo ima aditiv za živilo v živilu;

(d) „nepredelano živilo“ pomeni živilo, ki ni bilo obdelano z nobenim postopkom, ki bi povzročil bistveno spremembo prvotnega stanja živila, pri čemer se za postopke, ki povzročijo bistveno spremembo, ne štejejo zlasti: razdelitev, ločitev, razrezanje, izkoščenje, sekljanje, odrtje, odrezanje, lupljenje, mletje, rezanje, čiščenje, obrezovanje, globoko zamrznjenje, zamrznjenje, hlajenje, brušenje, luščenje, pakiranje ali razpakiranje;

(e) „živilo brez dodanega sladkorja“ pomeni:

(i) živilo brez dodatka monosaharidov ali disaharidov ali oligosaharidov; ali

(ii) živilo, ki vsebuje monosaharide ali disaharide ali oligosaharide, uporabljene zaradi njegovih sladilnih lastnosti;

(f) živilo, ki vsebuje monosaharide ali disaharide ali oligosaharide , uporabljene zaradi njegovih sladilnih lastnosti;

(g) „namizna sladila“ pomeni pripravke iz dovoljenih sladil, ki lahko vsebujejo druge aditive za živila in/ali živilske sestavine ter niso namenjeni za prodajo končnemu potrošniku kot nadomestek za sladkor je .

(h) „quantum satis“ pomeni, da ni določena nobena mejna vrednost in da se morajo snovi uporabljati v skladu z dobro proizvodno prakso na ravni, ki ni višja od tiste, ki je potrebna za doseganje predvidenega namena, in če ne zavaja potrošnika.

POGLAVJE IISEZNAMI SKUPNOSTI ZA ODOBRENE ADITIVE ZA ŽIVILA

Člen 4Seznami Skupnosti za aditive za živila

1. Le aditivi za živila, vključeni v seznam Skupnosti iz Priloge II, se lahko dajo na trg kot taki in uporabljajo v živilih, vključno z živili za posebne prehranske namene, ki spadajo na področje uporabe Direktive 89/398/EGS.

2. V aditivih za živila, in v živilskih encimih in v aromah za živila se lahko uporabljajo le aditivi za živila, ki so vključeni v seznam Skupnosti iz Priloge III, pod pogoji uporabe iz te priloge .

3. Seznam aditivov za živila iz Priloge II je izdelan na podlagi kategorij živil, katerim se lahko dodajo aditivi.

4. Seznam aditivov za živila iz Priloge III je izdelan na podlagi aditivov za živila, živilskih encimov, arom za živila in hranil ali njihovih kategorij, katerim se lahko dodajo aditivi.

5. Aditivi za živila so vedno v skladu s specifikacijami iz člena 12 14 .

Člen 5 Prepoved neustreznih aditivov za živila in/ali neustreznih živil

V promet je prepovedano dajati vsak aditiv za živila in/ali živilo, ki vsebuje takšen aditiv, če aditivi za živila ali njihova uporaba niso v skladu z zahtevami te uredbe.

Člen 5 6 Splošni pogoji za vključitev aditivov za živila v seznam Skupnosti in njihovo uporabo

1. Aditiv za živila se lahko vključi v sezname Skupnosti iz prilog II in III, le če izpolnjuje naslednje pogoje in po potrebi druge utemeljene dejavnike:

(a) na podlagi razpoložljivih znanstvenih dokazov uporaba v predlaganih količinah ne predstavlja tveganja za zdravje potrošnika;

(b) obstaja upravičena tehnološka potreba, ki je ni mogoče doseči z drugimi ekonomsko in tehnološko izvedljivimi sredstvi;

(c) njegova uporaba ne zavaja potrošnika.

2. Da se aditiv za živila vključi v sezname Skupnosti iz prilog II in III, mora imeti za potrošnika prednosti in ugodnosti ter zato izpolnjevati enega ali več naslednjih namenov:

(a) ohranitev hranilne vrednosti živila;

(b) zagotovitev potrebnih surovin ali sestavin za živila, proizvedena za skupine potrošnikov s posebnimi prehranskimi potrebami;

(c) ohranitev kakovosti ali obstojnosti živila ali izboljšanje njegovih organoleptičnih lastnosti, če se ne spremeni narava, sestava ali kakovost živila tako, da bi zavajala potrošnika;

(d) zagotovitev pomoči pri proizvodnji, predelavi, pripravi, obdelavi, pakiranju, prevozu ali skladiščenju živila, če aditiv za živila ni uporabljen za prikrivanje učinkov uporabe neustreznih surovin ali katerih koli neželenih praks ali postopkov, vključno s higienskimi praksami ali postopki, med izvajanjem katere koli od teh dejavnosti.

3. Z odstopanjem od točke (a) odstavka 2 se lahko aditiv za živila, ki zmanjšuje hranilno vrednost živila, vključi v seznam Skupnosti iz Priloge II, če:

(a) živilo ni pomembna sestavina običajne prehrane; ali

(b) je aditiv za živila potreben za proizvodnjo živil za skupine potrošnikov s posebnimi prehranskimi potrebami.

Člen 6 7 Posebni pogoji za sladila

Aditiv za živila se lahko vključi v seznam Skupnosti iz Priloge II v funkcijski razred za sladilo, le če izpolnjuje, poleg izpolnjevanja enega ali več namenov iz člena 5 6 (2), tudi enega ali več naslednjih namenov:

(a) nadomeščanje sladkorja za proizvodnjo živil z zmanjšano energijsko vrednostjo, živil proti kariesu ali živil brez dodanega sladkorja;

(b) podaljšanje roka uporabnosti z zamenjavo sladkorja;

(c) proizvodnja živil za posebne prehranske namene iz člena 1(2)(a) Direktive 89/398/EGS.

Člen 7 8 Posebni pogoji za barvila

Aditiv za živila se lahko vključi v seznam Skupnosti iz Priloge II v funkcijski razred za barvilo, le če izpolnjuje, poleg izpolnjevanja enega ali več namenov iz člena 5 6 (2), tudi enega od naslednjih namenov:

(a) povrnitev prvotnega videza živila, katerega barva je bila spremenjena pri predelavi, skladiščenju, pakiranju in dostavi, s čimer se je lahko poslabšala vizualna podoba živila;

(b) zagotovitev privlačnejše vizualne podobe živila;

(c) obarvanje živil, ki so drugače brezbarvna.

Člen 8 9 Funkcijski razredi aditivov za živila

1. Aditivi za živila se lahko uvrstijo v enega od funkcijskih razredov iz Priloge I na podlagi glavne tehnološke funkcije aditiva za živila.

Uvrstitev aditiva za živila v funkcijski razred ne izključuje njegove uporabe za več funkcij.

2. Po potrebi se lahko zaradi znanstvenega napredka ali tehnološkega razvoja v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 28 27 ( 2 3 ) sprejmejo ukrepi, namenjeni spremembi nebistvenih elementov te uredbe, ki se nanašajo na dodatne funkcijske razrede, vključene v Prilogo I.

Člen 9 10 Vsebina seznamov Skupnosti aditivov za živila

1. Aditiv za živila, ki izpolnjuje pogoje iz členov 5 6 , 6 7 in 7 8 , se lahko v skladu s postopkom iz Uredbe (ES) št. [skupni postopki] vključi v:

(a) seznam Skupnosti iz Priloge II k tej uredbi; in/ali

(b) seznam Skupnosti iz Priloge III k tej uredbi.

2. Pri vnosu aditiva za živila na sezname Skupnosti iz prilog II in III se podrobno navede:

(a) ime aditiva za živila in njegovo številka E, če je že določena;

(b) živila in/ali aditive za živila in/ali živilske encime in/ali arome za živila , katerim se lahko doda aditiv za živila;

(c) pogoje, v skladu s katerimi se lahko uporabi aditiv za živila;

(d) če je ustrezno, ali so kakršne koli omejitve v zvezi s prodajo aditiva za živila neposredno potrošnikom.

3. Seznami Skupnosti iz prilog II in III se spremenijo v skladu s postopkom iz Uredbe (ES) št. […] o vzpostavitvi skupnega postopka odobritve za aditive za živila, živilske encime in arome za živila.

Člen 11 Spremembe v proizvodnem postopku ali vhodnih surovinah pri aditivu za živila, ki je že vključen na seznam Skupnosti

Kadar pride v zvezi z aditivom za živila, ki je že vključen na seznam Skupnosti, do znatne spremembe v proizvodnih metodah ali vhodnih surovinah, se aditiv za živila, pripravljen s temi novimi metodami ali surovinami, obravnava kot drug aditiv, zato je treba pred njegovim dajanjem v promet zahtevati nov vnos v seznam Skupnosti ali spremembo v specifikacijah.

Člen 10 12 Ravni uporabe aditivov za živila

1. Pri določitvi pogojev uporabe iz člena 9 10 (2)(c) se:

(a) za raven uporabe določi najmanjša vrednost, ki je potrebna za dosego želenega učinka;

(b) raven upošteva:

(i) vsak dopustni dnevni vnos ali drugo oceno vnosa aditiva za živila in verjetni dnevni vnos aditiva za živila iz vseh virov;

(ii) kadar se aditiv za živila uporablja v živilih za skupine potrošnikov s posebnimi prehranskimi potrebami, verjetni dnevni vnos aditiva za živila s strani potrošnikov iz teh skupin.

2. Če je primerno, za aditiv za živila ni določena najvišja raven ( quantum satis ). V takšnem primeru se aditiv za živila uporablja v skladu z načelom quantum satis.

3. Najvišje ravni uporabe aditivov za živila iz Priloge II se uporabljajo za gotova živila, ki so pripravljena po navodilih za uporabo, razen če je drugače navedeno. Za posušena in/ali zgoščena živila, ki jih je treba pripraviti v skladu z navodili na etiketi, se uporabljajo najvišje ravni, razen če ni drugače navedeno, ob upoštevanju najmanjšega faktorja razredčenja, kot je naveden na etiketi.

4. Najvišje ravni za barvila iz Priloge II se uporabljajo za količine barvne sestavine, ki jo vsebuje barvni pripravek, razen če je drugače navedeno.

Člen 11 13 Aditivi za živila, ki spadajo na področje uporabe Uredbe (ES) št. 1829/2003

Aditiv za živila, ki spada na področje uporabe Uredbe (ES) št. 1829/2003, je lahko vključen v sezname Skupnosti iz prilog II in III v skladu s to uredbo le, po odobritvi kadar zanj velja odobritev v skladu z Uredbo (ES) št. 1829/2003.

Člen 12 14 Specifikacije aditivov za živila

Specifikacije aditivov za živila zlasti v zvezi s poreklom, merili čistosti in katerimi koli drugimi potrebnimi podatki se sprejmejo ob prvi vključitvi aditiva za živila v sezname Skupnosti iz prilog II in III, v skladu s postopkom iz Uredbe (ES) […o vzpostavitvi skupnega postopka odobritve za aditive za živila, živilske encime in arome za živila].

POGLAVJE IIIUPORABA ADITIVOV ZA ŽIVILA V ŽIVILIH

Člen 13 15 Uporaba aditivov za živila v nepredelanih živilih

Aditivi za živila se ne uporabljajo v nepredelanih živilih, razen če je takšna uporaba posebej določena v Prilogi II.

Člen 14 16 Uporaba barvil in sladil v živilih za dojenčke in male otroke

Barvila in sladila se ne uporabljajo v živilih za dojenčke in male otroke iz Direktive 89/398/EGS, vključno z dietičnimi živili za dojenčke in male otroke za posebne zdravstvene namene, razen če je izrecno določeno v Prilogi II k tej uredbi.

Člen 15 17 Uporaba barvil za označevanje

Za označevanje zdravstvene ustreznosti v skladu z Direktivo Sveta 91/497/EGS[27] in druga označevanja, ki so potrebna za mesne izdelke, ter okrasno barvanje in žigosanje jajčnih lupin v skladu z Uredbo Komisije (EGS) št. 1274/91[28] se lahko uporabljajo le živilska barvila iz Priloge II k tej uredbi.

Člen 16 18 Načelo prenosa

1. Prisotnost aditiva za živila je dovoljena:

(a) v sestavljenih živilih, razen tistih iz Priloge II, kadar je aditiv za živila dovoljen v eni od sestavin sestavljenega živila;

(b) v živilu, ki mu je dodan aditiv za živila, živilski encim ali aroma, kadar je aditiv za živila:

(i) dovoljen v aditivu za živila, živilskem encimu ali aromi v skladu s to uredbo;

(ii) prenesen v živilo z aditivom za živila, živilskim encimom ali aromo;

(iii) nima tehnološke funkcije v končnem živilu;

(c) v živilu, ki je namenjeno le za pripravo sestavljenega živila, in če je sestavljeno živilo v skladu s to uredbo.

2. Odstavek 1 tega člena se ne uporablja za začetne formule, nadaljevalne formule za dojenčke in male otroke, žitne kašice in živila za dojenčke ter dietična živila za posebne zdravstvene namene za dojenčke in male otroke iz Direktive 89/398/EGS, razen če je izrecno določeno.

3. Kadar je aditiv za živila dodan živilu v aromi, aditivu za živila ali živilskemu encimu in ima v tem živilu tehnološko funkcijo, se šteje za aditiv za živilo tega živila in ne za aditiv za živilo dodane arome, aditiva za živila ali živilskega encima.

4. Brez poseganja v odstavek 1 je prisotnost močnega sladila dovoljena v sestavljenem živilu brez dodanega sladkorja, sestavljenem živilu z zmanjšano energijsko vrednostjo, sestavljenih živilih za uporabo v energijsko omejenih dietah za znižanje telesne teže in sestavljenem živilu z dolgim rokom uporabnosti, če je močno sladilo dovoljeno v eni od sestavin sestavljenega živila.

Člen 17 19 Odločanje o razlagi

Kadar je potrebno, se lahko v skladu s postopkom iz člena 28 27 (2) odloči, ali:

(a) posamezno živilo spada v kategorijo živil iz Priloge II; ali

(b) se aditiv za živila, ki je naveden v prilogah II in III ter dovoljen na ravni „quantum satis“, uporablja v skladu z merili iz člena 10 12 (2).

Člen 18 20 Tradicionalna živila

Države članice iz Priloge IV lahko še naprej prepovedujejo uporabo nekaterih kategorij aditivov za živila v tradicionalnih živilih, ki se proizvajajo na njihovem ozemlju in so našteta v navedeni prilogi.

POGLAVJE IV OZNAČEVANJE

ODDELEK 1 OZNAčEVANJE ADITIVOV ZA žIVILA, KI NISO NAMENJENI ZA PRODAJO KONčNEMU POTROšNIKU

ČLEN 19 21 Označevanje aditivov za živila, ki niso namenjeni za prodajo končnemu potrošniku

1. Aditivi za živila, ki niso namenjeni za prodajo končnemu potrošniku in ki se prodajajo posamično ali v mešanici z drugimi aditivi za živila in/ali z drugimi sestavinami, kot je opredeljeno v členu 6(4) Direktive 2000/13/ES, se lahko tržijo le, če so v skladu z označevanjem njihove embalaže ali posod, na katerih so navedeni podatki iz člena 20 22 do 23 te uredbe, ki morajo biti dobro vidni, jasno berljivi in neizbrisni. Podatki iz člena 22 so v jeziku, ki je kupcem razumljiv.

2. Država članica, v kateri se proizvod trži, lahko na svojem ozemlju v skladu s pravili Pogodbe določi, da se ti podatki navedejo v enem ali več uradnih jezikih Skupnosti, ki jih določi navedena država članica. To ne izključuje navedbe takšnih podatkov v več jezikih.

Člen 20 22 Splošne zahteve glede označevanja za aditive za živila, ki niso namenjeni prodaji končnemu potrošniku Zahteve po podatkih v zvezi z identifikacijo aditivov za živila

1. Kadar se aditivi za živila, ki niso namenjeni za prodajo končnemu potrošniku, prodajajo posamično ali v mešanici z drugimi in/ali drugimi živilskimi sestavinami, in/ali katerim se dodajo druge snovi , so na njihovi embalaži ali posodah za vsak aditiv navedeni naslednji podatki :

(a) ime in/ali njihova številka E iz te uredbe v zvezi z vsakim aditivom za živila ali prodajno oznako, ki vključuje ime in/ali številko E vsakega aditiva za živila;

(b) če ni imena in/ali številke E iz točke (a), opis aditiva za živila, ki je dovolj natančen, da se lahko aditiv za živila razlikuje od proizvodov, s katerimi bi ga bilo mogoče zamenjati.

(b) navedba „za živilo“ ali navedba „omejena uporaba v živilih“ ali podrobnejši opis namena njegove uporabe;

(c) po potrebi posebni pogoji shranjevanja in/ali uporabe;

(d) oznaka serije ali lota;

(e) navodila za uporabo, če bi se sicer brez njih aditiv za živila lahko uporabil nepravilno;

(f) ime ali naziv podjetja ter naslov proizvajalca, izvajalca pakiranja ali prodajalca;

(g) kadar je primerno, navedba o največji količini vsakega sestavnega dela ali skupine sestavnih delov, za katere veljajo količinske omejitve pri živilih, in/ali ustrezni jasni in lahko razumljivi podatki, na podlagi katerih lahko kupec ravna v skladu s to uredbo ali z drugo ustrezno zakonodajo Skupnosti; kadar enaka količinska omejitev velja za skupino sestavin, ki se uporabljajo posamično ali v kombinaciji, se lahko navede le skupni odstotni delež; količinska omejitev je izražena v številkah ali po načelu quantum satis ;

(h) neto količina;

(i) minimalni rok trajanja;

(j) po potrebi podatki o aditivu za živila ali drugih snoveh, kakor je navedeno v tem členu in v Prilogi IIIa k Direktivi 2000/13/ES, da se kupcu omogoči skladnost z navedeno direktivo.

2. Kadar se aditivi za živila prodajajo v mešanici z drugimi in/ali z drugimi živilskimi sestavinami, mora biti na embalaži ali posodah končnega izdelka naveden seznam vseh sestavin so podatki iz odstavka 1 navedeni za vsak aditiv za živila v padajočem vrstnem redu glede na njegov utežni odstotek celote.

3. Kadar so aditivom za živila (vključno z aditivi za živila ali z drugimi živilskimi sestavinami) dodane snovi, da se izboljša njihovo shranjevanje, prodaja, standardizacija, razredčenje ali raztapljanje, je na embalaži ali posodi naveden seznam vseh teh sestavin v padajočem vrstnem redu glede na utežni odstotek celote.

4. Z odstopanjem od odstavkov 1, 2 in 3 se lahko podatki, zahtevani v točkah (e) do (g) in (j) odstavka 1 in v odstavkih 2 in 3, navedejo le v spremnih dokumentih, ki so poslani pred pošiljko ali hkrati z njo, pod pogojem, da je navedba „namenjeno za proizvodnjo živil in ne za prodajo na drobno“ na dobro vidnem delu embalaže ali posode zadevnega izdelka.

5. Z odstopanjem od odstavkov 1, 2 in 3 se lahko za aditive za živila, ki se pošljejo v zabojnikih, vsi podatki navedejo le v spremnih dokumentih, ki so poslani s pošiljko.

Člen 21 Zahteve po podatkih, kadar so aditivom za živila dodane druge snovi, materiali ali živilske sestavine

Kadar so aditivom za živila, ki niso namenjeni za prodajo končnemu potrošniku, dodane snovi, materiali ali živilske sestavine, razen aditivov za živila, da se izboljša njihovo shranjevanje, prodaja, standardizacija, razredčenje ali raztapljanje, so na embalaži, posodah ali spremnih dokumentih aditivov za živila navedeni podatki iz člena 20 in navedba vsake sestavine v padajočem vrstnem redu glede na utežni odstotek celote.

Člen 22 Zahteve po podatkih, kadar so aditivi za živila v mešanici z drugimi živilskimi sestavinami

Kadar so aditivi za živila, ki niso namenjeni za prodajo končnemu potrošniku, v mešanici z drugimi živilskimi sestavinami, je na embalaži ali posodah aditiva za živila naveden seznam vseh sestavin po padajočem vrstnem redu glede na utežni odstotek celote.

Člen 23Splošne zahteve po podatkih za aditive za živila

1. Na embalaži ali posodah aditivov za živila, ki niso namenjeni za prodajo končnemu potrošniku, so navedeni naslednji podatki:

(a) navedba „za uporabo v živilih“ ali navedba „omejena uporaba v živilih“ ali podrobnejši opis namena uporabe v živilih;

(b) po potrebi posebni pogoji shranjevanja in uporabe;

(c) navodila za uporabo, če bi se sicer brez njih aditiv za živila lahko uporabil nepravilno;

(d) oznaka serije ali lota;

(e) ime ali naziv podjetja ter naslov proizvajalca, izvajalca pakiranja ali prodajalca;

(f) če za sestavino aditiva za živila velja količinska omejitev v živilu, navedba odstotka te sestavine v aditivu za živila ali zadostni podatki o sestavi aditiva za živila, ki kupcu omogočajo zagotovitev skladnosti s količinsko omejitvijo v živilu; kadar enaka količinska omejitev velja za skupino sestavin, ki se uporabljajo posamično ali v kombinaciji, se lahko navede le skupni odstotni delež; količinska omejitev je izražena v številkah ali po načelu quantum satis ;

(g) neto količina;

(h) kadar je ustrezno, podatki o aditivu za živila ali drugih snoveh, kakor je navedeno v členih 20, 21 in 22 te uredbe in našteto v Prilogi IIIa k Direktivi 2000/13/ES v zvezi z navedbo sestavin, ki so prisotne v živilih;

2. Z odstopanjem od odstavka 1 se lahko podatki, zahtevani v točkah (c) do (f) in (h) navedenega odstavka, navedejo le v spremnih dokumentih, ki so poslani pred pošiljko ali hkrati z njo, pod pogojem, da je navedba „namenjeno za proizvodnjo živil in ne za prodajo na drobno“ na dobro vidnem delu embalaže ali posode zadevnega izdelka.

Oddelek 2Označevanje aditivov za živila, namenjenih za prodajo končnemu potrošniku

ČLEN 24 23 Označevanje aditivov za živila, namenjenih za prodajo končnemu potrošniku

1. Brez poseganja v Direktivo 2000/13/ES, Direktivo 89/396/EGS in Uredbo (ES) 1829/2003 se živilski encimi, ki se prodajajo posamično ali v mešanici z drugimi encimi in/ali z drugimi sestavinami in so namenjeni za prodajo končnemu potrošniku, lahko tržijo le, če so na embalaži navedeni naslednji podatki, ki morajo biti dobro vidni, jasno berljivi in neizbrisni :

(a) ime in številka E pod katerim se aditiv za živila prodaja; to ime sestavljata ime iz katere koli določbe Skupnosti, ki veljajo za zadevni aditiv za živila, in njegova številka E iz te uredbe v zvezi z vsakim aditivom za živila ali prodajno oznako, ki vključuje ime in/ali številko E vsakega aditiva za živila ;

(b) navedba „za uporabo v živilih“ ali navedba „za omejeno uporabo v živilih“ ali podrobnejši opis namena njegove uporabe podatki v skladu s členi 20, 21 in 22 ter točkami (a) do (e), (g) in (h) člena 23(1) .

2. Z odstopanjem od odstavka 1(a) p rodajna oznaka namiznega sladila vsebuje izraz„namizno sladilo na osnovi...“, pri čemer je(so) navedeno(-a) ime(-na) sladil(-a) v njegovi sestavi.

3. Označba namiznega sladila, ki vsebuje poliole in/ali aspartam in/ali sol aspartama-acesulfama, mora imeti naslednje opozorilo:

(a) polioli: „prekomerno uživanje lahko povzroča laksativne učinke“;

(b) aspartam/sol aspartama-acesulfama: „vsebuje vir fenilalanina“.

4. Za podatke iz odstavka (1) do (3) se ustrezno uporablja člen 13(2) Direktive 2000/13/ES.

ODDELEK 3 DRUGE ZAHTEVE PO OZNAčEVANJU

ČLEN 25 24 Druge zahteve po označevanju

1. Členi 19 21 do 24 23 ne posegajo v specialnejše ali širše zakone ali druge predpise o teži in dimenzijah ali o predstavitvi, razvrstitvi, pakiranju in označevanju nevarnih snovi in pripravkov ali o prevozu takšnih snovi.

2. Podatki, predvideni v členih 19 do 24, so v jeziku, ki je kupcem lahko razumljiv.

Država članica, v kateri se proizvod trži, lahko na svojem ozemlju v skladu s pravili Pogodbe določi, da se ti podatki navedejo v enem ali več uradnih jezikih Skupnosti, ki jih določi navedena država članica. Prvi in drugi pododstavek tega odstavka ne izključujeta, da se ti podatki navedejo v več jezikih.

POGLAVJE VPOSTOPKOVNE DOLOČBE IN IZVAJANJE

Člen 26 25 Obveznost obveščanja

1. Proizvajalec ali uporabnik aditiva za živila nemudoma obvesti Komisijo o kakršnih koli novih znanstvenih ali tehničnih podatkih, ki bi lahko vplivali na oceno varnosti aditiva za živila.

2. Proizvajalec ali uporabnik aditiva za živila Komisijo na njeno zahtevo obvesti o dejanski uporabi aditiva za živila.

Člen 27 26 Spremljanje vnosa aditivov za živila

1. Države članice ohranijo sisteme za spremljanje uživanja in uporabe aditivov za živila v skladu s pristopom na podlagi tveganja ter o svojih ugotovitvah vsako leto poročajo Komisiji in Evropski agenciji za varnost hrane (v nadaljevanju „Agencija“).

2. Po posvetovanju z Agencijo se lahko sprejme skupna metodologija za zbiranje podatkov držav članic o vnosu aditivov za živila s hrano v Skupnosti v skladu s postopkom iz člena 28 27 (2).

Člen 28 27 Odbor

1. Komisiji pomaga Stalni odbor za prehranjevalno verigo in zdravje živali (v nadaljnjem besedilu „Odbor“).

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

Obdobje, določeno v členu 5(6) Sklepa 1999/468/ES, je tri mesece.

3. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člen 5a(1) do (4) in člen 7 Sklepa 1999/468/ES ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

3. Odbor sprejme svoj poslovnik.

Člen 29 28 Financiranje usklajenih politik s strani Skupnosti

Pravna podlaga za financiranje ukrepov iz te uredbe je člen 66(1)(c) Uredbe (ES) št. 882/2004.

POGLAVJE VIPREHODNE IN KONČNE DOLOČBE

Člen 30 29 Uvedba seznamov Skupnosti za aditive za živila

1. Aditivi za živila, ki so bili dovoljeni za uporabo v živilih v skladu z direktivami 94/35/ES, 94/36/ES in 95/2/ES pred datumom začetka veljavnosti te uredbe, in pogoji za njihovo uporabo se vključijo v Prilogo II k tej uredbi po pregledu njihove skladnosti s členi 5 6 , 6 7 in 7 8 te uredbe. Ukrepi v zvezi z omembo teh aditivov v Prilogi II, ki naj bi spreminjali nebistvene določbe te uredbe, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 28 27 ( 2 3 ). Ta pregled ne vključuje nove ocene tveganja, ki jo opravi Agencija. Pregled je končan do […] 2 leti po datumu objave te uredbe. Aditivi za živila in uporabe, ki niso več veljavne, se ne vnesejo v Prilogo.

2. Aditivi za živila, odobreni za uporabo v aditivih za živila kot dovoljeni nosilci iz Priloge V k Direktivi 95/2/ES, in pogoji za njihovo uporabo se vključijo v del 1 Priloge III k tej uredbi po pregledu njihove skladnosti s členom 5 6 te uredbe. Ukrepi v zvezi z omembo teh aditivov v Prilogi III, ki naj bi spreminjali nebistvene določbe te uredbe, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 28 27 ( 2 3 ). Ta pregled ne vključuje nove ocene tveganja, ki jo opravi Agencija. Ta pregled se zaključi do […..]. 2 leti od datuma objave te uredbe. Aditivi za živila in uporabe, ki niso več veljavne, se ne vnesejo v Prilogo.

3. Aditivi za živila, odobreni za uporabo v aromah za živila iz Direktive 95/2/ES, in pogoji za njihovo uporabo se vključijo v del 4 Priloge III k tej uredbi po pregledu njihove skladnosti s členom 6 te uredbe. Ukrep v zvezi z omembo teh aditivov v Prilogi III, ki naj bi spreminjali nebistvene določbe te uredbe, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 27(3). Ta pregled ne vključuje nove ocene tveganja, ki jo opravi Agencija. Pregled je končan do 2 leti po datumu objave te uredbe. Aditivi za živila in uporabe, ki niso več veljavne, se ne vnesejo v Prilogo.

3 4 . Specifikacije aditivov za živila iz odstavkov 1, in 2 in 3 tega člena se v skladu z Uredbo ES [... o vzpostavitvi skupnega postopka odobritve za aditive za živila, živilske encime in arome za živila] sprejmejo takoj, ko se ti aditivi za živila vključijo v priloge v skladu z navedenima odstavkoma.

4 5 . Ukrepi v zvezi s katerimi koli ustreznimi prehodnimi ukrepi, ki naj bi spreminjali nebistvene določbe te uredbe, se med drugim lahko sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 28 27 ( 2 3 ).

Člen 31 30 Ponovna ocena odobrenih aditivov za živila

1. Za aditive za živila, ki so bili dovoljeni pred datumom začetka veljavnosti te uredbe, opravi Agencija novo oceno tveganja.

2. Po posvetovanju z Agencijo se v enem letu po datumu začetka veljavnosti te uredbe sprejme program ocenjevanja za navedene aditive v skladu s postopkom iz člena 28 27 (2). Program ocenjevanja se objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Člen 32 31 Razveljavitve

1. Razveljavijo se naslednji pravni akti:

(a) Direktiva 62/2645/EGS;

(b) Direktiva 65/66/EGS ;

(c) Direktiva 78/663/EGS ;

(d) Direktiva 78/664/EGS ;

(e) Direktiva 81/712/EGS ;

(f) Direktiva 89/107/EGS ;

(g) Direktiva 94/35/ES;

(h) Direktiva 94/36/ES;

(i) Direktiva 95/2/ES;

(j) Odločba 292/97/ES;

(k) Odločba 2002/247/ES.

2. Sklicevanja na razveljavljene akte se štejejo kot sklicevanja na to uredbo.

Člen 33 32 Prehodne določbe

Z odstopanjem od člena 32 31 se naslednje določbe še naprej uporabljajo do [...]:

(a) člen 2(1), (2) in (4) Direktive 94/35/ES in Priloga k Direktivi;

(b) člen 2(1) do (6), (8), (9) in (10) Direktive 94/36/ES in priloge I do V k Direktivi;

(c) člena 2 in 4 Direktive 95/2/ES in priloge I do VI k Direktivi.

Ne glede na točko (c) se odobritve za E 1103 invertaza in E 1105 lizocim iz Direktive 95/2/ES razveljavijo z začetkom uporabe seznama Skupnosti živilskih encimov v skladu s členom 18 17 [Uredbe o živilskih encimih].

Aditivi za živila, ki niso v skladu z določbami Uredbe in so bili zakonito dani v promet ali označeni pred [12 mesecev po objavi te uredbe], se lahko še naprej tržijo do datuma minimalnega roka trajanja.

Člen 34 33 Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Uporablja se od [eno leto po datumu objave te uredbe].

Vendar se člen 4 5 (2) za dela 2, in 3 in 5 Priloge III uporablja od [1. januarja 2011].

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju,

Za Evropski parlament Za Svet

Predsednik Predsednik

PRILOGA I

Funkcijski razredi aditivov za živila v živilih ter aditivov za živila v aditivih za živila in živilskih encimih:

1. „sladila“ so snovi (polnilna sladila in intenzivna sladila), ki se uporabljajo za sladkanje živil ali kot namizna sladila.

2. „barvila“ so snovi, ki dodajo ali obnovijo barvo živila ter vsebujejo naravne sestavine živil in so naravnega izvora ter ki se običajno kot take ne zaužijejo kot živilo in se običajno ne uporabljajo kot tipične sestavine živil.Barvila v smislu te uredbe so pripravki iz živil ter druge naravne izvirne snovi, pridobljene s fizično in/ali kemično ekstrakcijo, pri čemer gre za selektivno ekstrakcijo pigmentov, povezanih s hranilnimi ali aromatskimi sestavinami;

3. „konzervansi“ so snovi, ki podaljšajo rok uporabnosti živil tako, da jih ščitijo pred kvarjenjem, ki ga povzročajo mikroorganizmi;

4. „antioksidanti“ so snovi, ki podaljšajo rok uporabnosti živil tako, da jih ščitijo pred kvarjenjem, ki ga povzroča oksidacija, kot sta žarkost maščob in sprememba barve;

5. „nosilci“ so snovi, ki se uporabljajo za raztapljanje, razredčevanje, razprševanje ali drugo fizikalno spremembo aditiva za živila ali arome, živilskega encima, hranila in/ali druge snovi, dodane živilom v hranilne ali fiziološke namene (ali živilom in/ali dodatkom živilom) , pri čemer se njegova funkcija (in ne da bi imel sam kakršen koli tehnološki učinek) ne spremeni, z namenom olajšanja ravnanja z njim, njegove uporabe ali rabe;

6. „kisline“ so snovi, ki povečajo kislost živila in/ali mu dajejo kisel okus;

7. „sredstva za uravnavanje kislosti“ so snovi, ki spremenijo ali nadzirajo kislost ali alkalnost živila;

8. „sredstva proti strjevanju“ so snovi, ki zmanjšujejo težnjo posameznih delcev v živilu, da bi se sprijemali med seboj;

9. „sredstva proti penjenju“ so snovi, ki preprečujejo ali zmanjšujejo nastanek pene;

10. „sredstva za povečanje prostornine“ so snovi, ki povečajo prostornino živila, ne da bi bistveno povečale njegovo energetsko vrednost;

11. „emulgatorji“ so snovi, ki omogočajo nastanek ali ohranjanje homogene mešanice dveh ali več medsebojno nezdružljivih faz, kot sta olje in voda, v živilu;

12. „emulgirne soli“ so snovi, ki spremenijo beljakovine v siru v razpršeno obliko in tako pripomorejo k homogeni porazdelitvi maščobe in drugih sestavin;

13. „utrjevalci“ so snovi, ki omogočajo ali ohranjajo čvrstost sadja ali zelenjave ali v povezavi s sredstvi za želiranje tvorijo ali utrdijo žele;

14. „ojačevalci arome“ so snovi, ki izboljšajo obstoječi okus in/ali vonj živila;

15. „sredstva za penjenje“ so snovi, ki omogočajo homogeno razpršitev plinaste faze v tekočem ali v trdem živilu;

16. „sredstva za želiranje“ so snovi, ki dajejo živilu teksturo s tvorbo želeja;

17. „sredstva za glaziranje“ so snovi (vključno z mazivi), ki dajejo živilu lesk in tvorijo zaščitno oblogo na njegovi zunanji površini;

18. „sredstva za ohranjanje vlage“ so snovi, ki preprečujejo izsušitev živil na zraku ali pospešujejo raztapljanje praška v vodi;

19. „modificirani škrobi“ so snovi, pridobljene z enim ali več kemičnimi postopki iz jedilnega škroba, ki je bil lahko izpostavljen fizikalnim ali encimatskim postopkom in ki je lahko beljen ali razredčen s kislino ali lugom;

20. „plini za pakiranje“ so plini, razen zraka, ki se dovajajo v embalažo pred namestitvijo živila v navedeno embalažo, med njo ali po njej;

21. „potisni plini“ so plini, razen zraka, ki potisnejo živilo iz embalaže;

22. „sredstva za vzhajanje“ so snovi ali njihove kombinacije, ki sproščajo plin in tako povečajo prostornino različnih vrst testa;

23. „veziva“ so snovi, ki tvorijo kemične komplekse s kovinskimi ioni;

24. „stabilizatorji“ so snovi, ki vzdržujejo fizikalno-kemično stanje živila; stabilizatorji vključujejo snovi, ki vzdržujejo homogeno razpršenost dveh ali več snovi, ki se v živilu med seboj ne mešajo, snovi, ki stabilizirajo, ohranijo ali poudarijo obstoječo barvo živila, ter snovi, ki povečajo sposobnost vezave živil, vključno z nastankom navzkrižnih povezav med beljakovinami, ki omogočajo vezavo delcev živil v rekonstituiranih živilih;

25. „sredstva za zgoščevanje“ so snovi, ki povečujejo viskoznost živila;

26. „sredstva za obdelavo moke“ so snovi, razen emulgatorjev, ki so dodane moki ali testu za izboljšanje njunih pecilnih lastnosti.

PRILOGA II

Seznam Skupnosti o aditivih za živila, odobrenih za uporabo v živilih, in pogoji uporabe.

PRILOGA III

Seznam Skupnosti o aditivih za živila, odobrenih za uporabo v aditivih za živila in, živilskih encimih in aromah za živila , ter njihovih pogojih uporabe. Seznam Skupnosti o nosilcih v hranilih in njihovih pogojih uporabe.

Del 1 Nosilci v aditivih za živila

Del 2 Aditivi, razen nosilcev v aditivih za živila

Del 3 Aditivi, vključno z nosilci , v živilskih encimih

Del 4 Aditivi, vključno z nosilci, v aromah za živila

Del 5 Nosilci v hranilih

PRILOGA IV

Tradicionalna živila, za katera lahko nekatere države članice še naprej prepovedujejo uporabo nekaterih kategorij aditivov za živila

Država članica | Živila | Kategorije aditivov, ki so lahko še naprej prepovedane |

Nemčija | tradicionalno nemško pivo („Bier nach deutschem Reinheitsgebot gebraut“) | vse razen potisnih plinov |

Francija | tradicionalni francoski kruh | vse |

Francija | tradicionalne francoske konzervirane gomoljike | vse |

Francija | tradicionalni francoski konzervirani polži | vse |

Francija | tradicionalne francoske gosje in račje konzerve („confit“) | vse |

Avstrija | tradicionalni avstrijski „Bergkäse“ | vse razen konzervansov |

Finska | tradicionalni finski „Mämmi“ | vse razen konzervansov |

Švedska Finska | tradicionalni švedski in finski sadni sirupi | barvila |

Danska | tradicionalni danski „Kødboller“ | konzervansi in barvila |

Danska | tradicionalni danski „Leverpostej“ | konzervansi (razen sorbinske kisline) in barvila |

Španija | tradicionalni španski „Lomo embuchado“ | vse razen konzervansov in antioksidantov |

Italija | tradicionalna italijanska „Mortadella“ | vse razen konzervansov, antioksidantov, sredstev za uravnavanje kislosti, ojačevalcev arome, stabilizatorjev in plina za pakiranje |

Italija | tradicionalni italijanski „Cotechino e zampone“ | vse razen konzervansov, antioksidantov, sredstev za uravnavanje kislosti, ojačevalcev arome, stabilizatorjev in plina za pakiranje |

[pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] UL C […], […], str. […].

[2] UL C 168, 20.7.2007, str. 34 .

[3] UL L 186, 30.6.1989. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 284, 31.10.2003, str. 1).

[4] UL L […], dd/mm/llll, str. […].

[5] UL L 178, 28.7.1995, str. 1. Direktiva kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2004/46/ES(UL L 114, 21.4.2004, str. 15).

[6] UL L 226, 22.9.1995, str. 1. Direktiva kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2004/47/ES(UL L 113, 20.4.2004, str. 24).

[7] UL L 339, 30.12.1996, str. 1. Direktiva kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2004/45/ES(UL L 113, 20.4.2004, str. 19).

[8] UL L […], […], str. […].

[9] UL L 31, 1.2.2002, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) 1642/2003 (UL L 245, 29.9.2003, str. 4).

[10] UL L 268, 18.10.2003, str. 1.

[11] UL L 208, 24.7.1992, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 806/2003 (UL L 122, 16.5.2003, str. 1).

[12] UL L 208, 24.7.1992, str. 9. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 806/2003.

[13] UL L 184, 17.7.1999, str. 23.

[14] UL L 165, 30.4.2004, str. 1. Popravljena različica (UL L 191, 28.5.2004, str. 1).

[15] UL L 115, 11.11.1962, str. 2645/62. Direktiva kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 95/45/ES (UL L 226, 22.9.1995, str. 1).

[16] UL 22, 9.2.1965, str. 373. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Komisije 96/77/ES (UL L 339, 30.12.1996, str. 1).

[17] UL L 223, 14.8.1978, str. 7. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Direktivo Komisije 92/4/ES(UL L 55, 29.2.1992, str. 96).

[18] UL L 223, 14.8.1978, str. 30. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Komisije 96/77/ES.

[19] UL L 257, 10.9.1981, str. 1.

[20] UL L 40, 11.2.1989, str. 27. Direktiva, kakor je bil nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta.

[21] UL L 237, 10.9.1994, str. 3. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) 1882/2003.

[22] UL L 237, 10.9.1994, str. 13. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) 1882/2003.

[23] UL L 61, 18.3.1995, str. 3. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) 1882/2003.

[24] UL L 48, 19.2.1997, str. 13.

[25] UL L 84, 28.3.2002, str. 69.

[26] UL L 330, 5.12.1998, str. 32.

[27] UL L 268. 24.9.1991, str. 69.

[28] UL L 121, 16.5.1991, str. 11.