SL Uradni list Evropske unije C 77/157

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o odnosih med EU in Ukrajino: nova dinamična vloga za civilno družbo

(2009/C 77/33)

Evropski ekonomsko-socialni odbor je na plenarnem zasedanju 16. in 17. januarja 2008 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Odnosi med EU in Ukrajino: nova dinamična vloga za civilno družbo.

Strokovna skupina za zunanje odnose, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 17. julija 2008. Poročevalka je bila ga. HELLAM.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 447. plenarnem zasedanju 17. in 18. septembra 2008 (seja z dne 18. septembra) s 129 glasovi za, 4 glasovi proti in 8 vzdržanimi glasovi.

1. Povzetek

1.1 EESO želi s tem mnenjem spodbuditi boljše izvajanje načela skupne odgovornosti in partnerstva med ukrajinsko civilno družbo, ukrajinsko vlado in institucijami EU, in to s poglabljanjem odnosov med EU in Ukrajino ter zagotavljanjem, da politika EU do Ukrajine postane učinkovito orodje v podporo procesa reform in modernizacije v Ukrajini.

1.2 Evropska unija je za Ukrajino tako cilj kot gonilo sprememb. EESO je prepričan, da povezovanje Ukrajine z Evropsko unijo in njen proces reform terjata močno in trajnostno civilno družbo (1), kar pomeni dolgoročno politiko razvoja ukrajinske civilne družbe tako pri EU kot ukrajinski vladi.

1.3 Zagotavljanje večje vloge civilne družbe zahteva ugodnejše splošno politično okolje v odnosih EU-Ukrajina.

1.4 Možnost članstva Ukrajine v EU bi bila v tem pogledu pomembna. Podobno bi morali zagotoviti, da je možnost odprave vizumov verjetnejša, in Ukrajini ponuditi načrt, kako bo ta odprava vizumov dosežena. EESO predlaga, da se ti elementi vključijo v novi pridružitveni sporazum (2) med EU in Ukrajino, da bi lahko služil za spodbujanje procesa reform in civilni družbi dal trdno vlogo.

1.5 Kar zadeva konkretne politike civilne družbe, bi si morala ukrajinska vlada prizadevati za oblikovanje „civilni družbi prijaznega“ zakonodajnega okolja v Ukrajini; akterji civilne družbe bi morali dobiti trajno vlogo v političnem procesu in civilnem dialogu. EU bi morala medtem pomagati pri razvoju strategije za krepitev zmogljivosti ukrajinske civilne družbe. Zlasti je treba nameniti pozornost in stalno podporo razvoju socialnega dialoga na vseh ravneh.

1.6 EESO se zaveda napredka, ki ga je Ukrajina dosegla pri utrjevanju demokracije, krepitvi pravne države in spoštovanja človekovih pravic, kar bo pripomoglo k boljšim odnosom z EU, tesnejšemu gospodarskemu povezovanju in posebnim političnim vezem.

1.7 EESO poziva k hitremu zaključku pogajanj o pridružitvenem sporazumu. Predlaga tudi, da se v ta sporazum, v tesnem sodelovanju z ukrajinsko civilno družbo, vključi določba o ustanovitvi skupnega organa civilne družbe, ki bo civilni družbi omogočil izraziti svoja stališča v kontekstu odnosov med EU in Ukrajino.

2. EU in Ukrajina: splošen napredek sodelovanja in sedanje priložnosti

2.1 Spodbujanje demokracije, dobrega upravljanja in tržnega gospodarstva pri svojih sosedah ostaja osnovna prioriteta zunanje politike Evropske unije. Zato je EU sprožila evropsko sosedsko politiko, ki temelji na ključnih načelih partnerstva in skupne odgovornosti, razlikovanja in pomoči, prilagojene potrebam.

2.2 V okviru evropske sosedske politike so se januarja 2004 začela posvetovanja z Ukrajino o akcijskem načrtu EU-Ukrajina, ki ga je Svet EU nato decembra 2004 potrdil. Razvoj dogodkov po „oranžni revoluciji“ decembra 2004, ki je pokazala velik potencial civilne družbe v Ukrajini, in pro-evropska stališča oranžne vlade predsednika Viktorja Juščenka in Julije Timošenko so EU spodbudili, da akcijski načrt dopolni z dodatnimi spodbudami. Akcijski načrt je bil uradno sprejet na Svetu za sodelovanje EU-Ukrajina 21. februarja 2005 za obdobje treh let. Ustvaril je obsežen in ambiciozen okvir za sodelovanje z Ukrajino ter opredelil vsa ključna področja reform (politični dialog in reforme, gospodarske in socialne reforme in razvoj, reforme trga in zakonodaje, sodelovanje na področju pravosodja in notranjih zadev, promet, energija, informacijska družba in okolje, stiki med posamezniki).

2.3 Ukrajini je bila ponujena možnost začetka pogajanj o novem pogodbenem okviru (pridružitveni sporazum), če bodo leta 2006 izpeljane svobodne in poštene parlamentarne volitve, in možnost začetka pogajanj o poglobljenem območju proste trgovine, ko se Ukrajina pridruži STO. Med drugimi spodbudami, ponujenimi Ukrajini v okviru akcijskega načrta, so bili poenostavitev vizumskih postopkov, več finančnih sredstev in več priložnosti za stike med posamezniki.

2.4 Pogajanja o pridružitvenem sporazumu so se začela marca 2007, pogajanja o poglobljenem sporazumu o prosti trgovini pa februarja 2008, po tem ko je Ukrajina postala članica STO. Med marcem 2007 in julijem 2008 je bilo devet krogov pogajanj. Leta 2008 je stopil v veljavo sporazum o poenostavitvi vizumskih postopkov, podpisan leta 2007.

2.5 Pogajalski proces za sklenitev pridružitvenega sporazuma bo imel daljnosežne posledice na odnose med EU in Ukrajino ter na notranji ukrajinski proces reform. Ukrajinskim javnim oblastem daje edinstveno priložnost, da ustvarijo pregleden in sistematičen proces posvetovanja z organizacijami civilne družbe, ki bi lahko zagotovil notranjo podporo za reforme, predvidene v novem sporazumu. Ukrajinski civilni družbi tudi ponuja priložnost, da se utrdi in opredeli svoje interese, da bi jih lahko predstavila oblastem, pristojnim za pogajanja o sporazumu.

2.6 Pomembno je zagotoviti, da je proces pogajanj med EU in Ukrajino pregleden in da upošteva posledice, ki bi jih sporazum lahko imel za različne družbene skupine in za različna področja procesa notranjih reform v Ukrajini. Ta sporazum bo brez primere, saj raven političnega sodelovanja in obseg deleža na skupnem trgu nista vnaprej določena. EU nima vnaprej določenega načrta, ki bi mu sledila med pogajanji o tem sporazumu, zato bo potrebno sodelovanje različnih akterjev v Ukrajini in EU. Novi sporazum z Ukrajino naj bi postal tudi vzorec za sklenitev sporazumov, o katerih se bo EU pogajala z drugimi sosedami.

3. Dejavnosti EESO, povezane z Ukrajino

3.1 Od leta 2003 EESO krepi odnose z ukrajinskimi organizacijami civilne družbe. Odbor je leta 2004 civilnim družbam v Ukrajini, Rusiji, Moldaviji in Belorusiji posvetil študijo in mnenje. Odnosi med EU in Ukrajino se v zadnjih letih pospešeno razvijajo. Pogajanja o pridružitvenem sporazumu potekajo, civilna družba in EESO pa sta bila povabljena, da v prihodnjih odnosih igrata širšo in pomembnejšo vlogo. EESO je februarja 2006 v Kijevu organiziral konferenco o vlogi ukrajinske civilne družbe pri izvajanju evropske sosedske politike. V sklepni izjavi se je EESO zavezal podpirati razvoj civilne družbe v Ukrajini.

3.2 Nekaj mesecev pozneje je bil ustanovljen ukrajinski nacionalni tristranski ekonomsko-socialni svet (NTESS). Delegacija NTESS, ki jo je vodil ukrajinski minister za delo, je 24. in 25. oktobra 2007 obiskala EESO. Kontaktna skupina za vzhodnoevropske sosede je ukrajinski civilni družbi posvetila posebno sejo.

3.3 Obstaja splošno soglasje o pripravljenosti za začetek strukturiranega sodelovanja med EESO in NTESS. Vendar želi EESO zagotoviti širšo zastopanost ukrajinske civilne družbe, da bi se torej poleg sindikatov in delodajalcev, ki imajo svoje predstavnike v NTESS, vključile tudi aktivne nevladne organizacije. Ukrajinska civilna družba bi zato morala ustvariti platformo, ki bi zastopala tako NTESS kot predstavnike drugih organizacij civilne družbe.

4. Politične razmere in gospodarsko-socialna vprašanja v Ukrajini

4.1 Po letu 2004 in oranžni revoluciji je Ukrajina postala mlada demokracija in za seboj pustila večino svojih post-sovjetskih sosed. Svobodne in poštene volitve so v Ukrajini postale nekaj običajnega, svoboda govora in združevanja, ki je bila pridobljena med oranžno revolucijo, pa se je ohranila.

4.2 Po letu 2005, ko se je navdušenje oranžne revolucije umirilo, pa se je Ukrajina znašla sredi politične nestabilnosti in tekmovalnosti, kar je pripeljalo do velikih političnih kriz, zaradi katerih so bile vse veje oblasti v sporu druga z drugo in ki so ukrajinski sodni sistem in organe kazenskega pregona spravile na slab glas. Od tedaj sta za ukrajinsko politiko značilni politična nestabilnost in nesposobnost sprožiti daljnosežne reforme. Evropska sosedska politika in njen akcijski načrt sta sicer prinesla nekakšen načrt za reforme v Ukrajini, vendar pa jima politične elite in širše družbe v glavnem ni uspelo povezati okrog istega cilja, evropske integracije.

4.3 Ukrajinsko gospodarstvo še naprej raste, stopnja inflacije pa vse bolj narašča: leta 2007 je dosegla dobrih 16 % in leta 2008 še raste, saj vladi ni uspelo uvesti protiinflacijskih ukrepov. Čeprav se je v Ukrajini v zadnjih letih močno zmanjšalo število revnih, pod pragom revščine še vedno živi dobrih 20 % Ukrajincev, povprečni dohodek v Ukrajini pa je okrog 150 EUR na mesec. Ukrajina ostaja država, v kateri zakonodajno okolje še vedno močno ovira neposredne tuje naložbe in ustanavljanje podjetij. Na splošno Ukrajini ni uspelo uvesti daljnosežnih makroekonomskih reform in gospodarska rast je predvsem zasluga dejavnikov, ki niso povezani z vladno politiko.

4.4 Kljub številnim političnim izjavam v Ukrajini ni otipljivega napredka v boju proti korupciji. Kot je leta 2007 pokazala raziskava organizacije Transparency International, približno 70 % Ukrajincev meni, da oblasti niso učinkovite v boju proti korupciji. Uveljavljeni lobistični interesi in nepotizem izrazito vplivajo na proces odločanja. V Ukrajini je nujno treba izboljšati predstavniško strukturo, oblike posredovanja med državo in družbo, pravno državo in ukrepanje proti korupciji.

5. Stanje civilne družbe in njena vloga v evropskem povezovanju Ukrajine

5.1 Stanje civilne družbe v Ukrajini

5.1.1 Po uradnih statističnih podatkih obstaja več kot 50 000 registriranih organizacij civilne družbe. Državni uslužbenci trdijo, da ima 90 % organizacij civilne družbe proračun od 50 000 do 300 000 USD na leto. Po drugi strani pa dejstvo, da več kot 80 % ukrajinskih državljanov ni dejavnih v nobeni prostovoljni organizaciji, kaže, da je stopnja sodelovanja državljanov v Ukrajini nizka v primerjavi z zahodnimi demokracijami ter srednje- in vzhodnoevropskimi državami.

5.1.2 Za nizko stopnjo sodelovanja ukrajinskih državljanov je več razlogov: nezaupanje ljudi v organizacije in politični proces na splošno, ki izvira iz sovjetske dediščine „prisilnih ritualnih dejavnosti“, razočaranje nad rezultati demokratičnih in tržnih reform, odsotnost močnega srednjega družbenega razreda in nadaljnji obstoj neuradnih družbenih mrež. Te značilnosti so skupaj z nezaupanjem države do delovanja državljanov privedle do tega, da Ukrajina stagnira v sedanjem stanju polovične demokracije.

5.1.3 Nekaj napredka pa je le. V letih 2005–2006 se je več organizacij civilne družbe lotilo priprave doktrine civilne družbe, ki bi javnim oblastem izrazila zahteve. Večino predlogov iz te doktrine so javne oblasti vključile v projekt podpore instituta civilne družbe. Novembra 2007 so bili na nacionalni konferenci o javnih politikah v podporo razvoju civilne družbe – nove prednostne naloge predstavljeni predlogi novi vladi in parlamentu za razvoj civilne družbe in civilni dialog.

5.1.4 Da bi dopolnili zakonodajo o organizacijah civilne družbe, mora novi zakon o civilnih organizacijah omogočiti preprostejši in cenejši postopek za registracijo organizacij civilne družbe, dovoliti pravnim osebam, da ustanovijo organizacije, črtati sedanje ozemeljske omejitve dejavnosti organizacij civilne družbe in dovoliti varovanje pravic vseh posameznikov.

5.1.5 Drugi problem pri razvoju civilne družbe v Ukrajini je pomanjkanje državnega financiranja. Nekateri viri navajajo, da državna sredstva predstavljajo zgolj 2 % prihodkov organizacij civilne družbe. To je izjemno malo v primerjavi s 30–40 % v sosednjih vzhodnoevropskih državah. V večini starih držav članic EU so državna sredstva glavni vir prihodka organizacij civilne družbe.

5.2 Socialni dialog

5.2.1 Sindikati so se povezali v Zvezo sindikatov Ukrajine (FPU), Nacionalno združenje sindikatov in Svobodne sindikate Ukrajine. Nacionalno združenje sindikalnih organizacij Ukrajine (NKPU) je nacionalni sindikalni center v Ukrajini, ustanovljen leta 2004. Nastal je z odcepitvijo od Zveze sindikatov Ukrajine. Kljub svojim uradnim strukturam so sindikati doslej imeli le skromno vlogo pri varovanju interesov svojih članov, na primer pri spodbujanju varnosti na delovnem mestu.

5.2.2 Ukrajinski delodajalci in poslovna združenja pa so ponekod zelo močni in znajo zastopati svoje interese (Zveza delodajalcev Ukrajine, Ukrajinska gospodarska zbornica itd.). Vendar v Ukrajini ni zakonodaje o lobiranju ali oblik strukturiranega posvetovanja za spodbujanje različnih interesov.

5.2.3 V skladu s predsedniškim odlokom (3) o razvoju socialnega dialoga v Ukrajini je bil leta 2006 ustanovljen Nacionalni tristranski ekonomsko-socialni svet (NTESS) kot svetovalno in posvetovalno telo, povezano z uradom ukrajinskega predsednika. Poleg tega so bili na ukrajinski regionalni ravni ustanovljeni teritorialni tristranski ekonomsko-socialni sveti.

5.2.4 Namen teh institucij je razviti socialni dialog ter vključiti predstavnike delavcev in delodajalcev v oblikovanje in izvajanje državne socialno-ekonomske politike.

5.3 Vloga civilne družbe v ukrajinskem procesu evropskega povezovanja

5.3.1 Čeprav je, kot navajamo zgoraj, ukrajinska civilna družba razmeroma šibka, pa ima več aktivnih organizacij civilne družbe pomembno vlogo pri spodbujanju evropskih vrednot, pri spremljanju javnih oblasti in zavzemanju za konkretne politike, pri strokovnem svetovanju javnim oblastem, spremljanju javnega mnenja in povečanju ozaveščenosti javnosti o EU. Tovrstne dejavnosti običajno finančno podprejo mednarodni donatorji, kljub temu da so pogosto v skladu s cilji ustreznih državnih programov in da obstajajo pravna sredstva za podporo dejavnosti organizacij civilne družbe iz državnega proračuna.

5.3.2 Učinek teh dejavnosti na dejansko napredovanje procesa ukrajinskega približevanja EU ali evropeizacije Ukrajine je precej omejen. To je mogoče pripisati šibkemu položaju in omejenim zmogljivostim civilne družbe, saj ni dovolj utrjena ali organizirana, da bi lahko vplivala na nosilce političnega odločanja. Poleg tega je povezava med organizacijami civilne družbe in povprečnim državljanom nejasna. Tako imajo organizacije civilne družbe in aktivisti malo možnosti za mobilizacijo državljanov in oblikovanje javnega mnenja. Negotove politične razmere so še ena velika ovira, ki zmanjšuje vpliv civilne družbe.

5.3.3 Ko organizacijam civilne družbe le uspe spodbuditi določene politične odločitve, je to po zaslugi posameznih politikov in javnih uslužbencev, ki so odprti in pripravljeni sodelovati. Imenovanje podpredsednika vlade za evropsko povezovanje decembra 2007 je spodbudilo udeležbo civilne družbe. Strokovnjaki civilne družbe zdaj sodelujejo pri oblikovanju državnih programov na področju evropskega povezovanja in svetujejo pri različnih zadevah v okviru pristojnosti podpredsednika vlade.

5.3.4 Razen zaznavne aktivne vloge, ki jo ima omejeno število nevladnih organizacij, celotna civilna družba dojema evropsko povezovanje kot nekaj abstraktnega. Če različne organizacije civilne družbe (sindikati, poklicna združenja, združenja potrošnikov itd.) ne bodo dojele, da je evropsko povezovanje pomembno v vsakodnevnem življenju in da bodo reforme vplivale na vse, bo njihova vloga ostala pasivna.

6. Sklepne ugotovitve in priporočila za novo dinamično vlogo civilne družbe v odnosih med EU in Ukrajino

6.1 Da bi civilna družba dobila pomembnejšo vlogo, so potrebni tako ugodno splošno politično okolje v odnosih EU-Ukrajina, kot posebni ukrepi za krepitev vloge civilne družbe.

6.2 Glede splošnega političnega okolja in dinamike odnosov med EU in Ukrajino se zdijo potrebni naslednji elementi:

6.2.1 Ukrajini bi bilo treba v okviru pridružitvenega sporazuma ponuditi možnost članstva v EU. To bo dalo novih moči zagovornikom reform, vključno z reformam naklonjeno civilno družbo. Spodbude, ki jih prinaša možnost članstva v EU, bodo pomagale pri izvajanju reform v družbi in premagale tiste, ki se jim upirajo. Po mnenju ukrajinskih in mednarodnih strokovnjakov bi že sklicevanje na člen 49 Pogodbe o Evropski uniji, ki določa, da lahko vsaka evropska država, ki izpolnjuje pogoje, zaprosi za članstvo v Uniji, Ukrajini poslalo močan signal.

6.2.2 Možnost odprave vizumov bi morala biti verjetnejša in Ukrajini bi bilo treba ponuditi načrt, kako bo ta odprava vizumov dosežena. Zaradi sedanjih ovir potovanju imajo akterji civilne družbe omejene možnosti za vzpostavitev učinkovitih partnerstev s podobnimi organizacijami v EU. Odprava vizumske obveznosti bo na splošno povečala stike med posamezniki in pomagala v Ukrajini vpeljati evropske standarde, vrednote in načine dela.

6.2.3 Tako EU kot Ukrajina bi se morali potruditi, da bo Ukrajina imela čim več koristi od programov in agencij EU, ki so ji na voljo (4). Obenem je treba najti in razširiti nove možnosti za krepitev razsežnosti stikov med posamezniki.

6.3 Posebni ukrepi za krepitev vloge civilne družbe bi morali temeljiti na naslednjih treh stebrih:

6.3.1 Prvič, akterji civilne družbe bi morali dobiti trdno vlogo v političnem procesu (razvoj politik, izvajanje in spremljanje politik), zlasti kar zadeva politike, povezane z EU.

6.3.2 Z akterji civilne družbe bi se bilo treba posvetovati v okviru pogajalskega procesa za sklenitev pridružitvenega sporazuma med EU in Ukrajino, pri čemer je treba vsako leto določiti prednostne naloge sodelovanja (to trenutno poteka prek skupnih institucij, ki jih je vzpostavil Sporazum o partnerstvu in sodelovanju, ko bo začel veljati pridružitveni sporazum, pa v skladu z določbami novega sporazuma o institucijah), izvesti vmesni pregled aktualne finančne perspektive (nacionalni strateški dokument za Ukrajino za obdobje 2007–2013 v okviru evropskega sosedskega in partnerskega instrumenta, ENPI) in pripraviti letni program v okviru ENPI (zlasti pri opredeljevanju prioritet financiranja za Ukrajino kot proračunske podpore znotraj ENPI).

6.3.3 Neodvisno spremljanje, ki ga izvaja civilna družba, je treba spodbujati in podpreti, tako EU kot Ukrajina pa bi ga morali upoštevati.

6.3.4 Drugič, EU in ukrajinska vlada bi si morali prizadevati za oblikovanje „civilni družbi prijaznega“ zakonodajnega okolja v Ukrajini. S tem bi med drugim zagotovili možnosti za nacionalno financiranje ukrajinskih organizacij civilne družbe (na primer z državnim financiranjem prek pogodb za izvajanje storitev) in zmanjšali sedanjo odvisnost ukrajinskih organizacij civilne družbe od tujih donatorjev.

6.3.5 Tretjič, EU bi morala pomagati pri razvoju strategije usposabljanja in vzpostavljanja institucij za ukrajinsko civilno družbo. Ukrajinska civilna družba je trenutno precej razdrobljena in ima na politični proces le malo ali nič vpliva. Politika EU in politika ukrajinske vlade bi morali biti usmerjeni v to, da civilna družba postane trden partner, pri čemer je usposabljanje in vzpostavljanje institucij izjemno močan element. To bi vključevalo naslednje: — boljše in dostopnejše možnosti financiranja EU, zlasti za organizacije civilne družbe na lokalni ravni, ki bi bilo osredotočeno ne le na projekte, ampak tudi na institucionalni razvoj in splošno trajnost; — programe usposabljanja za krepitev zmogljivosti ukrajinskih organizacij civilne družbe, ki bi se osredotočili na vodenje projektov, mrežno povezovanje, sposobnosti zagovarjanja interesov itd. ter ukrajinsko civilno družbo bolje seznanili s priložnostmi, ki ji jih EU že nudi (vključno s financiranjem); — pomoč, namenjeno krepitvi posameznih pobud civilne družbe, vključno z vzpostavljanjem koalicij in platform med ukrajinskimi organizacijami civilne družbe.

6.3.6 Poleg tega mora pridružitveni sporazum med EU in Ukrajino odigrati vlogo instrumenta reformnega procesa in civilni družbi zagotoviti močnejšo vlogo. Poleg že omenjene možnosti članstva v EU se bo moral sklep Sveta o pridružitvenem sporazumu sklicevati na člen 310 PES (5). Ta člen daje EU mandat za sklepanje pridružitvenih sporazumov s tretjimi državami.

6.3.7 Ta dogovor bi moral izrecno omeniti zavezanost obeh strani (EU in Ukrajine) nadaljnji krepitvi civilne družbe v Ukrajini in temu, da se ji omogoči sodelovanje v civilnem dialogu in političnem procesu.

6.4 Sporazum mora predvideti ustanovitev skupnega organa civilne družbe v institucionalnem okviru odnosov med EU in Ukrajino. V zvezi s tem EESO priporoča navezavo stalnih odnosov z ukrajinsko civilno družbo, usmerjenih v prihodnost, za kar je treba najprej strukturirati naše odnose, na primer z organizacijo delavnice oktobra 2008, na kateri bi nadalje razpravljali o ustanovitvi tega skupnega organa z ukrajinsko civilno družbo.

6.4.1 Ta skupni organ bi sestavljalo enako število članov EESO in članov organizacije, ki predstavlja ukrajinsko organizirano civilno družbo. Ukrajinsko delegacijo bi sestavljali člani NTSES (predstavniki delodajalcev, sindikatov in vlade) ter predstavniki civilne družbe, ki ni zastopana v NTSES. Skupnemu organu bi skupaj predsedovala sopredsednika, ki bi ju imenovala vsaka stran. Skupni organ bi se sestal dvakrat letno (enkrat v Bruslju in enkrat v Ukrajini). Za mnenje bi ga lahko zaprosil Skupni svet ali pa bi na lastno pobudo razpravljal o različnih temah, ki so v skupnem interesu in so pomembne za civilno družbo. Glavni cilji skupnega organa civilne družbe EU-Ukrajina bi lahko bili: — zagotoviti sodelovanje organizirane civilne družbe v odnosih EU-Ukrajina; — spodbujati javno razpravo in ozaveščenost v Ukrajini o odnosih z EU in o evropskem povezovanju Ukrajine; — podpirati sodelovanje ukrajinske civilne družbe pri izvajanju nacionalnega akcijskega načrta in novega okrepljenega sporazuma, ko ta stopi v veljavo, ter okrepiti udeležbo civilne družbe v procesu nacionalnega odločanja; — olajšati proces vzpostavljanja institucij in utrjevanja organizacij civilne družbe v Ukrajini na različne načine, na primer z neformalnim mrežnim povezovanjem, obiski, delavnicami in drugimi dejavnostmi; — ukrajinskim predstavnikom omogočiti seznanjanje s procesom posvetovanja, ki poteka v EU in, splošneje, z dialogom med socialnimi in civilnimi partnerji v EU.

V Bruslju, 18. septembra 2008 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Dimitris DIMITRIADIS

(1) Civilna družba v tem mnenju predstavlja tri skupine glede na njihove dejavnosti: 1.) interesne organizacije, ki zastopajo in promovirajo interese in vrednote določenih skupin ali družbe kot celote, 2.) storitvene organizacije, ki opravljajo storitve za svoje člane ali širši krog strank, in 3.) podporne organizacije, ki zagotavljajo sredstva tistim, ki potrebujejo pomoč, ali za izvajanje določenih dejavnosti. Med organizacije civilne družbe štejemo sindikate, delodajalce, poslovna združenja, zagovorniške organizacije, organizacije, ki opravljajo socialne storitve ali zastopajo ogrožene družbene skupine in posebne interese, kot so mladinske organizacije ali potrošniška združenja. Zimmer, A. and Priller, E. (ur.), Future of Civil Society. Making Central European Nonprofit Organizations work. VS Verlag fűr Sozialwissenschaften, str. 16.

(2) Prej je bil ta sporazum imenovan novi, okrepljeni sporazum. Skupna deklaracija vrha EU-Ukrajina (9. september 2008) poziva k zaključku pridružitvenega sporazuma med EU in Ukrajino.

(3) Odlok predsednika Ukrajine št. 1871 z dne 29. decembra 2005.

(4) Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu o splošnem pristopu, s katerim se partnerskim državam Evropske sosedske politike omogoči sodelovanje v agencijah Skupnosti ter v programih Skupnosti, COM(2006) 724 konč.

(5) Glej Sushko, O., Khorolsky, R., Shumylo, O., Shevliakov, I. (2007), The New Enhanced Agreement between Ukraine and the EU: Proposals of Ukrainian Experts. KAS Policy Paper 8. Glej tudi Hillion, C. (2007), Mapping-Out the New Contractual Relations between the European Union and Its Neighbours: Learning from the EU-Ukraine „Enhanced Agreement“, European Foreign Affairs Review 12, str. 169–182.