SL Uradni list Evropske unije C 257/20

Mnenje Odbora regij – Globalni pristop k vprašanju migracij: Razvoj evropske politike na področju priseljevanja delavcev in odnosi s tretjimi državami

(2008/C 257/04)

ODBOR REGIJ

— meni, da bi morala Evropska unija čim prej razviti pravo evropsko politiko priseljevanja, ki bi upoštevala pristojnosti različnih ravni uprave, hkrati pa izvajala tudi svoje lastne;

— pozdravlja pobude Komisije za vzpostavitev mehanizmov, ki bi olajšali dovoljeno migracijo delavcev, saj obstaja neravnovesje med omejevalnimi ukrepi za boj proti nedovoljeni migraciji in ukrepi za spodbujanje dovoljene migracije; poziva Evropsko komisijo, naj razvije obsežno evropsko migracijsko politiko, ki bo zagotovila dodano vrednost ukrepov na evropski ravni, kot je to pri visokousposobljenih delavcih;

— se strinja, da je nezakonito zaposlovanje eden glavnih dejavnikov spodbujanja nedovoljenega priseljevanja in da morajo zato države članice poglobiti in izboljšati prizadevanja za sprejetje vseh potrebnih ukrepov za boj proti neprijavljenemu delu;

— obžaluje, da vloga Odbora regij ni navedena v nobenem od referenčnih dokumentov, in izraža zaskrbljenost, ker se teritorialni razsežnosti ne namenja dovolj pozornosti, čeprav je bila doslej priznana tako vloga lokalnih in regionalnih oblasti pri upravljanju migracij kot tudi posvetovalna vloga Odbora regij na tem področju;

— trdi, da bi bilo treba hkrati z razvojem zunanje razsežnosti politike in evropskih instrumentov za upravljanje priseljevanja krepiti tudi regionalno razsežnost ter lokalne in regionalne oblasti vključiti v pripravo celostnega pristopa do migracij. Zato je treba zagotoviti, da bo Evropska komisija spodbujala bolj proaktivno vlogo Odbora regij v začetnem obdobju ukrepanja Skupnosti;

— pozdravlja pobudo za spodbujanje krožne migracije, saj meni, da bi lahko pozitivno vplivala na trge dela v državah članicah in prispevala k razvoju držav izvora.

Poročevalka : Anna TERRÓN I CUSÍ (ES/PES), sekretarka katalonske vlade za Evropsko unijo

Referenčni dokumenti

Sporočilo Evropske komisije o krožni migraciji in partnerstvih za mobilnost med Evropsko unijo in tretjimi državami

COM(2007) 248 konč.

Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o sankcijah zoper delodajalce državljanov tretjih držav, ki nezakonito prebivajo v EU

COM(2007) 249 konč.

Predlog direktive Sveta o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav zaradi zaposlitve za visokokvalificirane delavce

COM(2007) 637 konč.

Predlog direktive Sveta o enotnem postopku obravnavanja vlog za enotno dovoljenje za državljane tretjih držav, da lahko prebivajo in delajo na ozemlju države članice, ter o skupnih pravicah za delavce iz tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državi članici

COM(2007) 638 konč.

POLITIČNA PRIPOROČILA

Splošna priporočila

ODBOR REGIJ

1. meni, da bi morala Evropska unija čim prej razviti pravo evropsko politiko priseljevanja, ki bi upoštevala pristojnosti različnih ravni uprave, hkrati pa izvajala tudi svoje lastne;

2. pozdravlja pobude Komisije za vzpostavitev mehanizmov, ki bi olajšali dovoljeno migracijo delavcev, saj obstaja neravnovesje med omejevalnimi ukrepi za boj proti nedovoljeni migraciji in ukrepi za spodbujanje dovoljene migracije; poziva Evropsko komisijo, naj razvije obsežno evropsko migracijsko politiko, ki bo zagotovila dodano vrednost ukrepov na evropski ravni, kot je to pri visokousposobljenih delavcih;

3. se strinja, da je nezakonito zaposlovanje eden glavnih dejavnikov spodbujanja nedovoljenega priseljevanja in da morajo zato države članice poglobiti in izboljšati prizadevanja za sprejetje vseh potrebnih ukrepov za boj proti neprijavljenemu delu;

4. meni, da je treba ukrepe za zajezitev neprijavljenega dela usmeriti predvsem v tiste delodajalce ali posameznike, ki zaposlujejo državljane tretjih držav, ki nezakonito prebivajo na ozemlju EU. Priseljenci so pogosto v zelo težkem položaju, zato jih je mogoče izkoriščati na nemoralen ali nezakonit način;

5. meni, da je enotno dovoljenje dober instrument za izogibanje nedovoljenemu priseljevanju, in opozarja, da člen 41 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije določa pravico do dobrega upravljanja;

6. meni, da je sodelovanje s tretjimi državami odločilnega pomena za celovit in skladen pogled na priseljevanje, kot je ugotovil Evropski svet v sklepih leta 2005 (1) z izjavo, „da so vprašanja migracij osrednji element odnosov EU s številnimi tretjimi državami, vključno s sosednjimi regijami Unije“;

7. se zavzema za to, da se pri t. i. partnerstvih za mobilnost daje prednost tistim tretjim državam, ki so pripravljene ukrepati za boj proti nezakonitemu priseljevanju in trgovanju z ljudmi;

8. pozdravlja predloge za razvijanje tesnejšega sodelovanja s tretjimi državami prek „partnerstev mobilnosti“ ali tehnične in/ali finančne pomoči ter poziva Komisijo, naj išče nove na enakopravnosti zasnovane oblike sodelovanja z državami izvora in tranzita, da bi ustvarila ozračje medsebojnega zaupanja, ki bi tem državam omogočilo sodelovanje v boju proti nedovoljenemu priseljevanju in vzpostavitev mehanizmov za urejanje dovoljenega priseljevanja;

9. poudarja odločilno vlogo lokalnih in regionalnih oblasti v pogajanjih in odnosih z državami izvora in tranzita, zlasti na področju razvoja in sodelovanja. Opozarja na pomemben prispevek lokalnih in regionalnih oblasti k zagotavljanju pravilnega izvajanja programov AENEAS, MEDA, TACIS in drugih, ter poudarja, da so te oblasti po zaslugi priseljenskih skupnosti razvile stike z državami izvora in tranzita ter pridobile znanje o njih;

10. obžaluje, da vloga Odbora regij ni navedena v nobenem od referenčnih dokumentov, in izraža zaskrbljenost, ker se teritorialni razsežnosti ne namenja dovolj pozornosti, čeprav je bila doslej priznana tako vloga lokalnih in regionalnih oblasti pri upravljanju migracij kot tudi posvetovalna vloga Odbora regij na tem področju;

11. trdi, da bi bilo treba hkrati z razvojem zunanje razsežnosti politike in evropskih instrumentov za upravljanje priseljevanja krepiti tudi regionalno razsežnost ter lokalne in regionalne oblasti vključiti v pripravo celostnega pristopa do migracij. Zato je treba zagotoviti, da bo Evropska komisija spodbujala bolj proaktivno vlogo Odbora regij v začetnem obdobju ukrepanja Skupnosti (2);

12. poudarja dosežke lokalnih in regionalnih oblasti na področju politik vključevanja priseljencev ter pri zagotavljanju pravilnega delovanja mehanizmov dostopanja na trg dela; poleg tega opozarja na vlogo, ki jo lahko imajo lokalne in regionalne oblasti pri izobraževanju priseljenih delavcev, ki naj bi jim omogočilo vključitev na evropski trg dela, pa tudi na trg dela v državi izvora, če se odločijo vrniti;

13. opozarja, da imajo lokalne in regionalne oblasti osrednjo vlogo pri zagotavljanju javnih storitev za (dovoljene in nedovoljene) priseljence, zlasti na področju sprejema priseljencev, zdravstvenih storitev, izobraževanja in nastanitve. Kot opozarja deklaracija pete konference parlamentov regij glavnih mest EU (april 2006), je pojav priseljevanja za nekatere regije in lokalne oblasti pomenil in še pomeni velik strošek na področju javnih storitev, zato bi bilo dobro proučiti nove načine, ki bi lokalnim in regionalnim oblastem omogočili aktivnejšo vlogo pri pripravi nacionalnih pobud in strategij za dostopanje in vključevanje na trg dela;

14. opozarja, da mu je ljubši izraz nedovoljeno priseljevanje („irregular immigration“), ker se v mnogih uradnih jezikih izraz nezakonito očitno povezuje s prestopništvom, in v vsakem primeru poziva, da se opusti uporaba izraza „nezakoniti priseljenec“;

15. ugotavlja, da so omenjene tudi druge politike EU, ki lahko vplivajo na priseljence, kot so razvojna politika, evropska strategija za zaposlovanje in druge politike z družbenega in gospodarskega področja, zato prosi za boljše usklajevanje z vsemi politikami, ki vplivajo na priseljence;

16. poziva Komisijo, naj upošteva ocene potreb po delovni sili v državah članicah na podlagi podatkov, ki jih služba Eurostat dobi od držav članic, in sezname poklicev, za katere je težko najti delovno silo, da bi tako dobili natančnejšo sliko ukrepov in ocen posameznih držav članic. Pri tem pa je treba spoštovati nacionalne pristojnosti glede dostopa državljanov tretjih držav na trge dela;

17. poudarja pomen zanesljivega in posodobljenega sistema statističnih podatkov, ki državam omogočajo prostovoljno izmenjavo informacij in izkušenj s področja politik zaposlovanja in trga dela, kot predvideva Uredba (ES) št. 862/2007 o statistikah Skupnosti o selitvah in mednarodni zaščiti (3);

18. poudarja pomembno vlogo lokalnih in regionalnih oblasti pri pridobivanju statističnih informacij in podatkov ter vztraja pri tem, da lahko lokalne in regionalne skupnosti dajo svoj prispevek med drugim tudi k evropskemu portalu o priseljevanju ter k širjenju storitev mreže EURES. Lokalne in regionalne oblasti same upravljajo številne spletne portale, ki lahko te pobude dopolnjujejo;

19. izraža zaskrbljenost zaradi dejstva, da mednarodni sporazumi, ki so jih države članice podpisale v okviru Mednarodne organizacije dela, niso izrecno navedeni, in opozarja, da bi države članice morale delovati v skladu z Deklaracijo o temeljnih načelih in pravicah pri delu (ILO, 1998) ter Akcijskim načrtom o delavcih migrantih (ILO, 2004) in na splošno spoštovati temeljne človekove pravice, ki jih zagotavljajo veljavni nacionalni sporazumi;

20. meni, da je zelo pomembno vzpostaviti mrežo lokalnih in regionalnih oblasti za pripravo skupnih statističnih instrumentov in kazalnikov, ki bodo prispevali k boljšemu razumevanju migracij;

21. želi poudariti, da je pomembno podpirati ustanavljanje stalnih delovnih skupin in forumov (konference, seminarji itd.) za izmenjavo izkušenj in primerov dobre prakse pri sprejemanju priseljencev in njihovem vključevanju v družbo in na trg dela;

22. se zavzema za to, da države članice ratificirajo Mednarodno konvencijo o zaščiti pravic vseh delavcev migrantov in njihovih družinskih članov.

Krožna migracija in odnosi s tretjimi državami

ODBOR REGIJ

23. pozdravlja pobudo o spodbujanju krožne migracije in meni, da lahko ta pozitivno vpliva na trge dela držav članic in razvoj držav izvora;

24. priznava, da je lahko krožna migracija pozitivna vez med državami izvora in državami gostiteljicami ter instrument za spodbujanje dialoga, sodelovanja in medsebojnega razumevanja;

25. opozarja, da mora krožna migracija potekati pravilno, da ne bi postala sredstvo za nedovoljeno priseljevanje, zato je treba dejansko vzpostaviti načine, s katerimi bi zagotovili vračanje priseljencev ter spodbujali kroženje. Obenem pa opozarja, da krožna migracija ne more nadomestiti trajne migracije, niti omejiti pobud držav članic na področju politike vključevanja priseljencev;

26. se zavzema za tesnejše povezovanje migracijske politike z drugimi politikami EU, s ciljem izboljšati ekonomsko-socialni okvir držav izvora ter „prispevati k zmanjšanju spodbud za nezakonito migracijo“ (4);

27. pozdravlja partnerstva za mobilnost s tretjimi državami in priznava pomen spodbujanja pridružitvenih sporazumov z državami izvora. Komisija v sporočilu poudarja, da je treba pri sklepanju takšnih sporazumov upoštevati razdelitev pristojnosti med EU in državami članicami. Pridružitveni sporazumi morajo vsebovati instrumente za skupno upravljanje migracijskih tokov, ukrepe za boj proti nedovoljenemu priseljevanju in lajšanje ponovnega sprejema in vračanja nezakonitih priseljencev ter mehanizme za spodbujanje gospodarskega razvoja teh držav;

28. poudarja pomen sklepanja sporazumov o ponovnem sprejemu s tretjimi državami v okviru obveznosti, ki so jih sprejele te države, in opozarja, da je treba priseljencem olajšati vrnitev v njihovo domovino ob spoštovanju njihovih in mednarodno priznanih pravic;

29. poziva k priznanju vloge lokalnih in regionalnih oblasti pri mednarodnem čezmejnem sodelovanju; se zavzema za spodbujanje sodelovanja lokalnih in regionalnih oblasti v okviru evropske sosedske politike; poziva lokalne in regionalne oblasti, naj sodelujejo z regionalnimi oblastmi držav izvora in v ta namen izkoristijo programe Evropske komisije, zlasti skupno pilotno pobudo za regionalno sodelovanje med najbolj oddaljenimi regijami in sosednjimi tretjimi državam; poudarja, da prav regionalne in lokalne oblasti najbolje poznajo gospodarski in družbeni vpliv priseljevanja ter njegove posledice za območja izvora;

30. opozarja, da bi bilo treba analizirati učinke krožne migracije v državah izvora in denarnih nakazil v te države. Zavzema se za to, da se v skladu s temi analizami uporabijo potrebni instrumenti za lažje izvajanje nakazil;

31. prosi za proučitev možnosti, da bi mesta in regije, ki so izvor in cilj migracijskih tokov, vključili v partnerstva za mobilnost, saj bi tako omogočili večjo mobilnost priseljencev in pozitivno vplivali na njihovo vključevanje v družbo;

32. poudarja, da je treba spodbujati mehanizme, ki v EU pospešujejo mobilnost priseljenih delavcev, ki zakonito prebivajo in delajo v eni od držav članic;

33. poudarja, da morajo tretje države, ki sodelujejo v partnerstvu za mobilnost, z aktivnimi ukrepi za spodbujanje proizvodne infrastrukture in dostojnih delovnih razmer učinkovito poskrbeti za lažjo vrnitev in ponovno vključitev migrantov. Organi države gostiteljice bi morali države izvora, partnerje za mobilnost, opozoriti na to ter se z njimi posvetovati ali jih drugače podpreti, ne da bi bilo to povezano s finančnim stroški;

34. odobrava zamisel o vizumih za večkratni vstop za daljši čas, ki spodbujajo krožno migracijo; podpira pobude za spodbujanje udeležbe državljanov tretjih držav na trgih dela držav članic, kadar so bili ti predhodno sprejeti kot študenti, pa tudi tistih, ki so sodelovali v mehanizmih krožne migracije in so izpolnili obveznosti glede vračanja;

35. prosi Komisijo, naj stori vse, kar je v njeni moči, da bi krožnim migrantom zagotovila možnost, da ob vrnitvi v državo izvora tja prenesejo vse pridobljene pokojninske pravice;

36. pozitivno ocenjuje povečanje števila pobud za sodelovanje s tretjimi državami, ki dopolnjujejo druge ukrepe in spodbujajo vključevanje lokalnih in regionalnih oblasti v razvojne projekte;

37. podpira zamisel o ustanovitvi skupnih središč za vlaganje prošenj za vizume v tretjih državah; poziva, naj ta pobuda ne poveča upravnega bremena, temveč pomeni poenostavitev in večjo prožnost.

Boj proti neprijavljenemu delu

ODBOR REGIJ

38. podpira namen Komisije za boj proti nezakonitemu delu oseb iz tretjih držav. Izrekanje gospodarskih, upravnih ali – v hujših primerih – kazenskih sankcij za kršitve predpisov EU spada v področje pristojnosti držav članic, z izjemo sankcij, ki naj bi zagotavljale učinkovitost zakonodaje EU;

39. opozarja, da je treba za vsako jezikovno različico direktive oceniti, ali je primernejši izraz „delodajalec“ ali izraz „podjetnik“, in meni, da bi bilo v primerih, ko pravni sistem države članice razlikuje med obema pojmoma, bolje uporabiti izraz „delodajalec“, da bi tako jasno ločili kriminalno vedenje od podjetniškega duha ter z izrazom zajeli osebe, ki sicer nimajo pravnega statusa podjetnika, imajo pa redno zaposlenega delavca;

40. meni, da se je treba proti neprijavljenemu delu boriti s sankcijami zoper osebe, ki nezakonito zaposlujejo državljane tretjih držav, vendar tudi s pogostejšimi delovnimi inšpekcijami, boljšimi možnostmi za zakonito zaposlovanje in proučevanjem alternativnih sistemov, ki spodbujajo razširjanje najboljših praks. Rezultate delovnih inšpekcij bi morali objavljati, da bi potrošniki in morebitni delojemalci lahko sprejemali odločitve na podlagi ustreznih informacij;

41. meni, da mora biti boj proti neprijavljenemu delu, ki je eden od glavnih „magnetov“ za nedovoljeno migracijo, prednostna naloga v okviru ukrepov EU na področju politike priseljevanja; pravna podlaga direktive mora biti osredotočena na boj proti neprijavljenemu delu, ki bo vodil k zmanjšanju obsega nedovoljenega priseljevanja in ne obratno;

42. poudarja, da imajo lahko lokalne in regionalne oblasti v skladu z nacionalnimi zakoni pomembno vlogo pri izvajanju ukrepov za nadzor in spremljanje trga dela. Za povečanje števila inšpekcij je mogoče treba okrepiti človeške in materialne vire;

43. meni, da je treba v okviru boja proti neprijavljenemu delu posebno pozornost nameniti ukrepom zoper tihotapljenje priseljencev in trgovino z ljudmi. Odbor obsoja vlogo mafijskih mrež in mrež organiziranega kriminala pri ohranjanju nedovoljenega priseljevanja na splošno, zlasti pa pri izkoriščanju delavcev; to se je razvilo v dobičkonosno kriminalno dejavnost;

44. podpira pobude za boj proti neprijavljenemu delu in poziva k spodbujanju ustreznih skupnih pobud različnih ravni upravljanja (nacionalne, regionalne in lokalne) ter socialnih partnerjev (predvsem delodajalcev in sindikatov, pa tudi nevladnih organizacij in organizacij, dejavnih na področju človekovih pravic). Odbor se zavzema za kampanje ozaveščanja in obveščanja, ki bi jih izvedli v določenih sektorjih, da bi delodajalce, ki zaposlujejo delavce na nedovoljen način, odvrnili od tega in jih obveščali o prednostih zakonitega zaposlovanja;

45. se strinja, da ne bi bilo smiselno iz področja uporabe direktive izključiti fizične osebe, ki zaposlujejo priseljence, ki nedovoljeno prebivajo v EU, vendar hkrati poudarja, da tega ni mogoče preprečiti brez prožnih dodatnih rešitev za redno zaposlovanje delovne sile, ki je primanjkuje na trgu dela;

46. poudarja, da je treba zaposlovanje delavcev za določen čas urediti tako, da bo lahko potekalo prožneje in hitreje. Poleg tega je treba določiti načine priseljevanja zaradi sezonskega dela, kot je to predvideno v Načrtu politike zakonitega priseljevanja iz leta 2005, saj so to ukrepi, ki lahko pomagajo preprečiti nadaljevanje nedovoljenega zaposlovanja;

47. opozarja na izredno težke delovne in življenjske razmere številnih priseljenk v Evropski uniji in poziva, da se temu vprašanju posveti več pozornosti;

48. podpira odločitev, da sankcije ne veljajo za državljane tretjih držav, ki jih obravnava predlog direktive, čeprav je zahtevo po vrnitvi ali odredbo o odstranitvi (5) mogoče razlagati kot kazen. Odbor tudi pozdravlja gospodarske sankcije zoper kršitelje, zlasti prevzem stroškov vrnitve; tem bi lahko dodali še stroške bivanja in oskrbe priseljenca do zaključka postopka vrnitve; poudarja, da bi morala Evropska unija zagotoviti doslednost zakonodajnih instrumentov, povezanih z ukrepi vračanja, in njihovo izpolnjevanje zahtev, povezanih s temeljnimi človekovimi pravicami;

49. poziva k sprejetju potrebnih ukrepov, s katerimi bi zagotovili, da delavci, ki se vrnejo domov, prejmejo vsa neporavnana plačila;

50. zahteva, da pristojni organi držav članic bolje zaščitijo delavce, ki so žrtve zlorabe, in predlaga razmislek o možnosti, da bi ti delavci, zlasti v najhujših primerih zlorabe, dobili dovoljenje za prebivanje v skladu z Direktivo 2004/81/ES o dovoljenju za prebivanje za državljane tretjih držav, ki so žrtve trgovine z ljudmi ali so jim pomagali pri nezakoniti preselitvi in ki sodelujejo s pristojnimi organi.

Visokousposobljeni delavci

ODBOR REGIJ

51. pozdravlja pobude za spodbujanje zakonitih poti za priseljevanje v EU in poskuse uskladitve različnih in zapletenih postopkov za dostop do trgov dela v državah članicah;

52. meni, da so ukrepi, kot je „modra karta“ („blue card“), potrebni, če želimo, da bo Evropska unija privlačnejša za (visoko)usposobljene delovne migrante, da bodo upoštevane zahteve evropskih trgov dela in zagotovljeno uresničevanje lizbonske strategije; poziva Komisijo, naj jasneje opredeli pojma „usposobljeni“ in „visokousposobljeni“ migranti; nadalje predlaga, naj opredelitev upošteva stopnjo izobrazbe, delovne izkušnje in jezikovna znanja priseljencev ter druge pomembne dejavnike;

53. poudarja, da ne smemo podcenjevati prispevka nekvalificiranih ali nizkokvalificiranih delavcev na trgih dela nekaterih evropskih držav in opozarja Komisijo – po njenem pregledu in oceni možnosti zaposlitve za nekvalificirane ali nizkokvalificirane delavce – na obveze Sveta glede približevanja postopkov sprejema zaradi zaposlitve, določene v Načrtu politike zakonitega priseljevanja;

54. meni, da bi morali „modro karto“ izdati tudi delavcem, ki že prebivajo na območju ene od držav članic, in ne le tistim usposobljenim delavcem, ki so zaprosili za vstop v Evropsko unijo;

55. meni, da je zbiranje zanesljivih in osnovnih informacij o potrebah po usposobljeni delovni sili na trgih dela v državah članicah nujno potrebno, in Komisijo poziva, da v skladu z Direktivo št. 862/2007 pripravi učinkovito enotno metodo zbiranja in prikaza statističnih podatkov na tem področju;

56. poziva države članice k spodbujanju sodelovanja lokalnih in regionalnih oblasti pri odločitvah o številu vstopnih dovoljenj za državljane tretjih držav, sprejetih na podlagi ponudb za delo za visokousposobljeno delovno silo, in obžaluje, da to sodelovanje ni izrecno predvideno v predlogu direktive;

57. zastavlja vprašanje, ali obveznost, da visokousposobljeni delavci ostanejo v prvi državi članici najmanj dve leti, ne omejuje njihove delovne mobilnosti, in Komisijo poziva, naj poišče alternativne rešitve, ki bi zagotavljale delovno mobilnost in ustrezale zahtevam nacionalnih trgov dela;

58. pozdravlja pogoje za vstop družinskih članov visokousposobljenih delavcev, saj je to – kot so pokazale izkušnje med drugim Avstralije, Kanade in ZDA – po njegovem mnenju lahko odločilni dejavnik pri zaposlovanju strokovne delovne sile;

59. poudarja, da je treba preprečiti beg možganov iz držav v razvoju, in je zaskrbljen, ker programi za sprejem visokousposobljene delovne sile (tudi pobude glede krožne migracije, ki jih je pred kratkim sprejela Komisija) po podatkih Mednarodne organizacije dela vedno bolj povečujejo težave v zvezi z begom možganov (6);

60. poziva k analizi bega možganov in njegovih posledic v državah izvora na podlagi zanesljivih podatkov in statistik, da bi s temi državami opredelili skupne ukrepe za čim večjo možno preprečitev tveganj in negativnih posledic tega pojava;

61. poziva Komisijo, naj sprejme vse ustrezne ukrepe za spodbujanje „kroženja možganov“ kot alternative begu možganov, torej zasnove, v skladu s katero se migranti vrnejo v svoje države in koristi, ki jim jih prinašajo sposobnosti, pridobljene v ciljni državi, delijo z drugimi (7), saj to oživi in poglobi odnose med skupinami prebivalstva v državah izvora in ciljnih državah.

Enotno dovoljenje za prebivanje in delo

ODBOR REGIJ

62. pozdravlja predlog enega samega postopka za izdajo enotnega dovoljenja za prebivanje in delo ter poziva k izboljšanju upravnih postopkov za izdajanje takšnih dovoljenj;

63. pozdravlja vsak predlog, ki poenostavlja mehanizme za vstop v EU zaradi zaposlitve, in zahteva, da se olajšajo postopki vlaganja prošenj in izdajanja dovoljenj, da bi zagotovili učinkovito delovanje sistema;

64. meni, da je enotno dovoljenje primeren instrument za boj proti nedovoljeni migraciji – pojavu, ki je v državah članicah EU dobil občutne razsežnosti in omejuje pravico do dobrega upravljanja, ki jo priznava Listina Unije o temeljnih pravicah;

65. pozdravlja dejstvo, da se vsem imetnikom enotnega dovoljenja prizna sveženj pravic, in poziva k priznanju, da so te pravice povezane z mednarodnim okvirom za varstvo delavcev, ki ga zagotavlja Mednarodna organizacija dela;

66. poudarja, da je treba – kot je že ugotovil v mnenju CdR 233/2006 (8) – izboljšati mehanizme priznavanja poklicne usposobljenosti in izobrazbe ter na splošno poklicnih sposobnosti priseljencev, da bi tako olajšali njihovo vključevanje na trg dela, ki bolj ustreza njihovim sposobnostim;

67. pozdravlja določitev jamstev v okviru enega postopka za izdajo enotnega dovoljenja za prebivanje in delo, zlasti glede zahteve po obrazložitvi razlogov za zavrnitev prošnje in možnosti uporabe pravnega sredstva v primeru negativnega odgovora;

68. poudarja, da morajo države članice v skladu z načelom subsidiarnosti zlasti takrat, ko gre za integracijo in trg dela, v oblikovanje politike priseljevanja vključiti lokalne in regionalne oblasti, da bodo te lahko soodločale o tem, koliko priseljencev bodo sprejele na svojem območju in kakšna naj bo njihova poklicna usposobljenost.

V Bruslju, 18. junija 2008 Predsednik Odbora regij Luc VAN DEN BRANDE

(1) Sklepi predsedstva. Evropski svet v Bruslju, 15. in 16. december 2005, odstavek IV, točka 8.

(2) V skladu s protokolom o sodelovanju med Evropsko komisijo in Odborom regij iz novembra 2005.

(3) Uredba št. 862/2007, uvodna izjava (5): „Povečala se je tudi potreba po statističnih podatkih glede poklica, izobrazbe, usposobljenosti in vrste dejavnosti selivcev“. In dalje v uvodni izjavi (6): „Usklajene in primerljive statistike Skupnosti o selitvah in azilu so bistvene za razvoj in spremljanje zakonodaje in politik Skupnosti, ki se nanašajo na priseljevanje in azil ter na prost pretok oseb.“

(4) COM(2007) 248 konč.

(5) COM(2005) 391 konč. in COM(2007) 248 konč.

(6) Forum Mednarodne organizacije dela (ILO), 2007: Securing the benefits, diminishing the risks of worker mobility (Zagotovitev koristi in zmanjšanje tveganj v zvezi z mobilnostjo delavcev), tematski dokument za 3. sejo: Migration for work, within borders and internationally (Notranja in mednarodna delovna migracija).

(7) Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU. Osnutek poročila o migraciji usposobljenih delavcev in njenih posledicah na nacionalni razvoj. AKP-EU/100.012/B/2007.

(8) Mnenje Odbora regij Načrt politike zakonitega priseljevanja, boj proti nezakonitemu priseljevanju, prihodnost evropske migracijske mreže (CdR 233/2006 z dne 13.2.2007).