SL Uradni list Evropske unije C 145/22

Objava vloge za spremembo v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2015/C 145/10)

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo za spremembo.

ZAHTEVEK ZA ODOBRITEV SPREMEMBE SPECIFIKACIJE PROIZVODA ZA ZAŠČITENE OZNAČBE POREKLA/ZAŠČITENE GEOGRAFSKE OZNAČBE, KI NI MANJŠA

ZAHTEVEK ZA ODOBRITEV SPREMEMBE V SKLADU S PRVIM PODODSTAVKOM ČLENA 53(2) UREDBE (EU) št. 1151/2012

„ZGORNJESAVINJSKI ŽELODEC“

EU št.: SI-PGI-0105-01140-31.7.2013

ZOP ( ) ZGO ( X )

1. Skupina vložnikov in pravni interes

Združenje izdelovalcev zgornjesavinjskega želodca Rečica ob Savinji 55 SI-3332 Rečica ob Savinji SLOVENIJA Tel. +386 38390910

Predlog sprememb je predložila ista skupina proizvajalcev, kot je vložila vlogo za registracijo zgornjesavinjskega želodca.

2. Država članica ali tretja država

Slovenija

3. Postavka v specifikaciji proizvoda, na katero se sprememba nanaša

—

☐

—

☒

—

☐

—

☐

—

☒

—

☒

—

☒

—

☐

4. Vrsta sprememb

—

☒

—

☐

5. Spremembe

1. Opis proizvoda

— V omenjeni točki se spremeni razmerje mesa in slanine. Sedanje razmerje „85:15 do 80:20“ se popravi v „najmanj 75 % mesa in največ 25 % slanine“. Novo razmerje med mesom in slanino je določeno na podlagi več kot dvajsetletnega senzoričnega ocenjevanja zgornjesavinjskih želodcev, ki ga izvaja posebna strokovna komisija. Ugotovljeno je namreč bilo, da je optimalno razmerje med mesom in slanino, ki zagotavlja ustrezen izgled, barvo in aromo rezine zgornjesavinjskega želodca, najmanj 75 % mesa in največ do 25 % slanine.

— Teža končnega proizvoda se z „najmanj 0,7 kg“ popravi na „najmanj 0,6 kg“ in debelina želodca s „3 – 5 cm“ na „2,5 do 3,5 cm“. Razlog za to spremembo je povečano povpraševanje potrošnikov po tanjših in nekoliko manjših izdelkih.

2. Metoda pridobivanja

— Spremembo razmerja med mesom in slanino ter spremembo teže končnega proizvoda je potrebno upoštevati tudi v tej točki.

— Masa sveže polnjenih želodcev se popravi z zdajšnjih „1,3 do 2,5 kg“ na „1,2 kg do 4 kg“. Znižana spodnja meja teže končnega izdelka pogojuje znižanje teže surovega izdelka. Povečanje zgornje dovoljene teže surovega želodca se predlaga zaradi potreb gostinskih obratov po večjih oziroma daljših izdelkih (zaradi zmanjšanja odpadka na razrezu na račun robov izdelka).

— Temperatura sušenja/zorenja se z zdajšnjih „12–18 °C“ zniža na „6–16 °C“. Črtata se izraz „kašča“ ter „relativna vlaga pa med 60–80 %“. Glede na dejansko dosežene povprečne temperature v sušilnicah zgornjesavinjskih, želodcev, predvsem zaradi spremenljivih vremenskih razmer, se zniža temperatura sušenja in hkrati poveča temperaturni interval. Izraz „kašča“ se danes ne uporablja več za sušilnice mesa. Podatek o relativni vlagi prostorov se črta, ker se nadzorujeta predvsem sušenje in vlaga v izdelkih.

— Čas sušenja/zorenja se popravi s „3 do 5 mesecev“ v „najmanj tri mesece“. Popravek je posledica praktičnih izkušenj izdelovalcev želodcev glede na spremenljive vremenske razmere.

— Izguba teže se z „najmanj 36 %“ popravi na „najmanj 40 %“. Razlog je povpraševanje potrošnikov po bolj dozorelih in bolj sušenih izdelkih.

3. Povezanost

V tej točki se na podlagi zgodovinskih dejstev besedilo „George VI.“ popravi v „George V.“.

V Logarski Dolini je bil na povabilo kralja Aleksandra Karađorđevića v letih 1932 ali 1933 na obisku angleški kralj George V., ki je vladal do svoje smrti leta 1936. Iz dejstva, da je bil kralj Aleksander Karađorđević leta 1934 ubit v atentatu v Marseillu, je razvidno, da kralj Aleksander Karađorđević v Logarski dolini ni mogel gostiti kralja Georga VI.

4. Označevanje

V tej točki se zaradi spremembe evropske zakonodaje namesto izraza „znak Skupnosti“ navede „simbol Unije“, ob navedbi „zaščitena geografska označba“ se zapiše še „ali ustrezna kratica“, doda se še slika enotnega logotipa za označevanje zgornjesavinjskih želodcev, ki je bila do sedaj objavljena samo v specifikaciji.

ENOTNI DOKUMENT

„ZGORNJESAVINJSKI ŽELODEC“

EU št.: SI-PGI-0105-01140-31.7.2013

ZOP ( ) ZGO ( X )

1. Ime

„Zgornjesavinjski želodec“

2. Država članica ali tretja država

Slovenija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.2 Mesni proizvodi (kuhani, soljeni, dimljeni itn.)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

Zgornjesavinjski želodec je na zraku sušena/zorjena mesnina, narejena iz kakovostnega svinjskega mesa (stegno, pleče) in trde hrbtne slanine. Mesni nadev z dodatkom soli in začimb se polni v naravne ovitke kot so prašičji želodec, prašičji mehur, slepo goveje črevo ali v umetne propustne ovitke. Izdelek je ime dobil, ker se je nadev že od nekdaj polnil v naravne ovitke, predvsem prašičje želodce.

Zgornjesavinjski želodec sestavljata meso in slanina v razmerju najmanj 75 % mesa in največ do 25 % slanine. Ostale dodane sestavine so česen, sol, poper in sladkor. Uporaba nitritov, nitratov in drugih aditivov ni dovoljena. Vsebnost soli je pod 7 %.

Sušen izdelek je okrogle ali pravokotne oblike. Tehta najmanj 0,6 kg in ima zaradi prešanja značilno ploščato obliko, debeline 2,5–3,5 cm. Ovitek je gladek, tesno se prilega nadevu in je rahlo prekrit z značilno sivorjavo plesnijo iz rodu Penicillium.

Zaradi ploščate oblike so rezine zgornjesavinjskega želodca ozke in dolge. Želodec odlikuje polna aroma, ki jo dopolnjujejo dodane začimbe, ki ne prekrivajo osnovne arome zorjenega mesa in slanine.

Tekstura je rahlo čvrsta in primerna za rezanje na rezine. Rezina ima značilen in prepoznaven „mozaik“, ki ga sestavljata mesni del rožnato rdeče barve in posebej vidni delci slanine, bele do bledo bele barve. Rezina je v ustih gladka in se hitro razgradi.

3.3 Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

Za izdelavo zgornjesavinjskega želodca se uporablja kakovostno svinjsko meso (stegno in pleče) in trda hrbtna slanina mesnatih pasem prašičev in njihovih križancev.

3.4 Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Izdelava (mletje mesa, sekljanje slanine, priprava nadeva, polnjenje želodcev) ter sušenje/zorenje zgornjesavinjskih želodcev morajo potekati znotraj definiranega geografskega območja.

3.5 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

—

3.6 Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Certificirane proizvode se označi z imenom „zgornjesavinjski želodec“, navedbo „zaščitena geografska označba“ ali ustrezno kratico, pripadajočim simbolom Unije, nacionalnim simbolom kakovosti in logotipom za zgornjesavinjski želodec. Uporaba logotipa je obvezna za vse tržne oblike želodca.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Z zaščiteno geografsko označbo se označi le izdelek, ki je proizveden na območju Zgornje Savinjske doline. Severna meja teče po hrbtu Olševe preko grebena Smrekovškega pogorja. Na jugu meja teče po temenu Dobrovelj in Menine, ki Zgornjo Savinjsko dolino ločita od Spodnje in Tuhinjske doline. Na zahodu poteka meja po prelazu Črnivec, naprej na Kranjsko Reber, Veliko Planino ter preko prevala Presedljaj na Ojstrico. Od tu teče po vršnem grebenu Grintavcev do Skute in od tam na sever do Mrzle gore. Tu pride na slovensko-avstrijsko mejo in po njej teče proti severu do Pavličevega sedla, nakar spremeni smer proti vzhodu in pride nazaj na Olševo.

5. Povezava z geografskim območjem

Zaščita zgornjesavinjskega želodca temelji na njegovem slovesu. Poglavitna specifičnost zgornjesavinjskega želodca je v tradiciji njegove izdelave, saj so na ostalih območjih v Sloveniji med suhomesnatimi izdelki izdelovali predvsem domače klobase in salame, na tem, z gorami obdanem območju, pa se recept za izdelavo avtentičnega želodca prenaša iz roda v rod že stoletja. Njegova izdelava se je najprej pojavila v višjih, goratih predelih Zgornje Savinjske doline. Prvi zapisi o proizvodnji želodca sodijo predvidoma v začetek 19. stoletja. Narodopisec Jože Lekše je v svojih rokopisih pisal o obrednem pomenu želodca, ki se je serviral ob posebnih priložnostih na ohcetih (porokah), sedminah ali družinskih slavjih. V 20. stoletju se je izdelava želodcev pojavila tudi v nižjih in bolj naseljenih delih doline, kar med drugim dokazuje tudi okrog leta 1930 nastali rokopis recepture za izdelavo želodca na kmetiji Logar v Logarski dolini.

Aleksander Videčnik, publicist in raziskovalec ljudskih običajev in življenja v Zgornji Savinjski dolini, med drugim poroča, da naj bi med vojnama celo angleški kralj George V. med obiskom pri kralju Aleksandru, obiskal Logarsko dolino (ki je del Zgornje Savinjske doline), kjer sta poskusila želodec. Ta je bil angleškemu kralju tako všeč, da so ga kasneje občasno celo pošiljali na angleški dvor.

Skozi leta je izdelek postal znan kot izključna specialiteta tega območja, saj tudi danes predstavlja eno pomembnih jedi na večjih prireditvah, ob praznikih, svatbah, za velikonočne praznike pa ga ljudje nosijo k žegnu.

Na geografskem območju Zgornje Savinjske doline se prepletajo značilnosti alpskega in predalpskega podnebja. Tip podnebja, ki prevladuje, je odvisen predvsem od nadmorske višine. Višji predeli imajo alpsko podnebje, s povprečno temperaturo najhladnejšega meseca pod –3 °C, nižji pa zmerno predalpsko podnebje. V dolino Savinje in Drete prihaja z okoliških planin svež gorski zrak, kar dela poletje prijetno, ne prevroče. Jeseni so hladne, prav tako tudi pomladi, zime pa večinoma mrzle in dolge. Pri splošnih podnebnih značilnostih pridejo do izraza tudi lokalne posebnosti (prisojne in osojne lege, zaprte doline).

Pomembna posebnost omenjenega območja je, da zaradi velikih temperaturnih razlik med prisojnimi in osojnimi ter med višinskimi in nižinskimi deli pride do lokalnih zračnih tokov, ki omogočajo sušenje želodca z izkoriščanjem naravnega kroženja zraka.

Za Zgornjo Savinjsko dolino je značilna svojstvena mikroklima, veliko smrekovih gozdov ter okolica visokih hribov in izredna vodnatost. Poleg mikroklime območja je za sušenje in zorenje želodcev odločilnega pomena tudi mikroklima v prostoru, kjer se želodci sušijo.

Smrekov les, kamen in opeka so poglavitni gradbeni materiali sušilnic, v katerih se želodec suši.

Ti celoviti specifični pogoji imajo izrazit vpliv na sušenje in zorenje želodcev ter na njihov okus in vonj.

Ob ugodnih naravnih danostih je h kakovosti želodcev prispeval tudi človeški dejavnik, ki je na proizvodnem območju razvil svojstveno tehniko priprave, oblikovanja in sušenja želodcev. Želodci se še danes izdelujejo po postopkih, ki spoštujejo tradicijo, in uvajanje tehnoloških izboljšav ne spreminja tipične oblike in senzoričnih lastnosti želodcev. Okolje, vonjave smrekovih gozdov v povezavi s podnebjem in človeški dejavnik, ki vsebuje izkušnje, specifična tehnična in praktična znanja, so nenadomestljivi pri pripravi zgornjesavinjskih želodcev.

Sklic na objavo specifikacije

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

http://www.mkgp.gov.si/fileadmin/mkgp.gov.si/pageuploads/podrocja/Varna_in_kakovostna_hrana_in_krma/zasciteni_kmetijski_pridelki/Specifikacije/ZGSAV_-_SPECIFIKACIJA_julij_13.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.