[pic] | COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES |

Bruselj, 7. decembra 2009

COM(2009) 661 konč.

POROČILO KOMISIJE

Statistični pregled državnih pomočiPoročilo o državnih pomočeh, ki so jih dodelile države članice EU

– Jesenska dopolnitev 2009 – {SEC(2009) 1638 }

KAZALO

Uvod ..... 3

Državne pomoči v okviru gospodarske krize 3

1. Državne pomoči v letu 2008 4

2. Trendi in značilnosti izdatkov za državne pomoči v državah članicah 5

2.1. Trend ravni državnih pomoči, dodeljenih industriji in storitvenemu sektorju 6

2.2. Državne pomoči, namenjene horizontalnim ciljem skupnega interesa 7

3. Državne pomoči v okviru finančne in gospodarske krize 8

3.1. Smernice Komisije v zadevah, povezanih s krizo 8

3.2. Ukrepanje Komisije v zadevah, povezanih s krizo 9

3.3. Odobreni ukrepi in stopnja njihove uporabe 9

3.4. Državne pomoči, dodeljene v letu 2008 10

4. Poenostavitev pravil o državni pomoči 11

4.1. Nova struktura nadzora državnih pomoči 11

4.2. Presoja posameznih zadev se je osredotočila na majhno število velikih, potencialno izkrivljajočih pomoči 12

4.3. Skoraj 19 % pomoči industriji in storitvenemu sektorju se dodeli na podlagi skupinskih izjem 12

5. Izvrševanje pravil o državni pomoči 12

Uvod

Jesenska dopolnitev statističnega pregleda državnih pomoči 2009 (v nadaljnjem besedilu: statistični pregled) je namenjena analizi stanja državnih pomoči v sedemindvajsetih državah članicah v letu 2008. Prinaša pregled pomoči glede na raven in cilje pomoči, ki so jih dodelile države članice. V posebnem poglavju so obravnavane državne pomoči, dodeljene finančnim institucijam v okviru odziva na finančno in gospodarsko krizo.

Poleg tega v statističnem pregledu poročamo o napredku pri izvajanju obsežnega in usklajenega paketa reform na področju državnih pomoči, ki je bil uveden s sprejetjem akcijskega načrta državnih pomoči leta 2005. V poročilu so opisani tudi dosežki pri izvrševanju pravil o državni pomoči.

Tokratni jesenski statistični pregled je sestavljen iz dveh delov: prvi del je to zbirno poročilo o državnih pomočeh, ki so jih dodelile države članice. Osredotoča se na ključna dejstva, ugotovitve in trende glede državnih pomoči, ki so jih dodelile države članice, ter na ključne spremembe politik v okviru nadzora državnih pomoči. Priloga z naslovom „Dejstva in podatki o državnih pomočeh v državah članicah EU“ pa vsebuje dodatne podatke, ki so podlaga poročilu.

Nadzorni organ Efte objavlja letni statistični pregled[1] o obsegu državnih pomoči, dodeljenih na Islandiji, v Lihtenštajnu in na Norveškem.

Državne pomoči v okviru gospodarske krize

V zadnjem desetletju je bila za EU značilna enakomerna gospodarska rast (v povprečju 1,5 % BDP letno). Med letoma 2002 in 2007 se je raven državnih pomoči, dodeljenih industriji in storitvenemu sektorju, letno v povprečju zmanjšala za 2 % in je v letu 2007 znašala 65 milijard EUR ali manj kot 0,5 % BDP. Hkrati so se proračunski primanjkljaji v letu 2007 v povprečju skrčili na 0,8 % BDP, kar je najboljši rezultat v tridesetih letih[2]. Brezposelnost se je v tem obdobju zmanjšala in je leta 2008 na ravni EU znašala 7 %, kar je najnižja raven v daljšem obdobju.

Finančna kriza je nenadoma ustavila rast BDP, povišala nizko raven državnih pomoči in ustavila krčenje proračunskih primanjkljajev. Skoraj izključno zaradi krizne pomoči finančnemu sektorju se je skupna raven državnih pomoči leta 2008 v primerjavi z letom 2007 skoraj popeterila ter narasla na 2,2 % BDP. Krizno pomoč realnemu gospodarstvu na podlagi začasnega okvira[3] so države članice začele izvajati šele leta 2009, zato ta pomoč v tem poročilu ni obravnavana. Gospodarska dejavnost je upadla in naj bi se stabilizirala šele leta 2010. Prehodni kazalniki sicer kažejo na prve znake gospodarskega okrevanja, vendar pa naj bi povprečni javnofinančni primanjkljaj v EU v letu 2009 po napovedih še vedno znašal 6 % BDP, v letu 2010 pa 7 % BDP. Proračunski primanjkljaji so se občutno povečali in spet dosegli raven iz leta 2000. Brezposelnost naj bi dosegla do 10-odstotno ali celo višjo raven in bo v prihodnjih letih predstavljala enega ključnih izzivov.

Ko so medbančna posojila septembra 2008 usahnila, so države članice začele v bančni sektor vlagati obsežne zneske pomoči, da bi preprečile finančni zlom. Da bi gospodarstvo še naprej imelo dostop do posojil, so države članice uvedle krovna jamstva, ki so jim sledili ukrepi dokapitalizacije in omejitev tveganja za finančne institucije. Na podlagi začasnega okvira so države članice v naslednjem koraku začele zagotavljati dodatne spodbude, da bi ohranile ali ponovno spodbudile naložbe realnega gospodarstva. Politika Evropske komisije na področju državnih pomoči je odločilno prispevala k usklajenemu izvajanju procesa reševanja, ki je bil v celoti gledano uspešen. Omogočila je hitro izvedbo doslej najobsežnejših ukrepov pomoči in hkrati zagotovila, da ni bila povzročena škoda enotnemu trgu.

1. Državne pomoči v letu 2008

Skupni znesek državnih pomoči[4], ki so jih dodelile države članice, je v letu 2008 znašal 279,6 milijarde EUR, kar ustreza 2,2 % BDP EU-27[5]. Vrednost kriznih ukrepov, o katerih so države članice poročale leta 2008, je znašala 212,2 milijarde EUR ali 1,7 % BDP. V letu 2008 je trinajst držav članic uvedlo ukrepe krizne pomoči v korist finančnemu sektorju (Belgija, Danska, Nemčija, Irska, Španija, Francija, Latvija, Luksemburg, Nizozemska, Portugalska, Finska, Švedska in Združeno kraljestvo). Do konca oktobra 2009 je Komisija odobrila ukrepe v zvezi s finančno krizo vsem državam članicam EU-15[6] ter Madžarski, Latviji in Sloveniji.

Brez upoštevanja kriznih ukrepov je skupni znesek državnih pomoči v letu 2008 znašal približno 67,4 milijarde EUR ali 0,54 % BDP EU-27. Pomoč industriji in storitvenemu sektorju predstavlja 78 % vseh državnih pomoči. Znašala je 52,9 milijarde EUR ali 0,42 % BDP EU-27. Pomoč premogovništvu se prišteva k industriji in storitvenemu sektorju. Znašala je 2,7 milijarde EUR ali 4,1% skupne pomoči. Preostanek pomoči je bil porazdeljen med kmetijstvo (11,8 milijarde EUR ali 17,5 % skupne pomoči), ribištvo (0,2 milijarde EUR ali 0,4 % skupne pomoči) in promet[7] (2,4 milijarde EUR ali 3,6 % skupne pomoči).

Pomoč železnicam, ki zaradi pomanjkanja primerljivih podatkov ni vključena v nobenega od zgoraj navedenih skupnih zneskov, je po podatkih držav članic znašala 46 milijard EUR ali 0,4 % BDP EU[8].

Pet največjih dajalk pomoči je prispevalo 40,5 milijarde EUR ali 60 % skupne pomoči[9]. Nemčija je dodelila pomoč v višini 15,7 milijarde EUR ali 23 % skupne pomoči, sledile pa so ji Francija (10,3 milijarde EUR; 15 %), Italija (5,5 milijarde EUR; 8 %), Španija (5,2 milijarde EUR; 8 %) in Združeno kraljestvo (3,8 milijarde EUR; 6 %). Povsem drugačno sliko dobimo, če pomoč izrazimo kot delež BDP. Madžarska je dodelila pomoč v višini 2,4 % BDP, sledile so ji Malta (2 %), Bolgarija (1,3 %), Finska (1,1 %) in Irska (1,1 %).

2. Trendi in značilnosti izdatkov za državne pomoči v državah članicah

Evropski svet je na zasedanju v Lizboni marca 2000 pozval Komisijo, Svet in države članice, naj pospešijo svoja prizadevanja za znižanje splošne ravni državne pomoči in poudarek preusmerijo od podpiranja posameznih podjetij ali sektorjev k uresničevanju horizontalnih ciljev v interesu Skupnosti, kot so zaposlovanje, regionalni razvoj, okolje, usposabljanje in raziskave . Na poznejših zasedanjih Evropskega sveta so se pozivi za „manjšo in bolje usmerjeno pomoč“ ponavljali. Ti cilji so bili poudarjeni v priporočilu Komisije o širših smernicah ekonomskih politik za obdobje 2005–2008. Poleg tega je bila manjša in bolje usmerjena pomoč opredeljena kot eden od štirih temeljnih načel, na katerih je temeljil program reform državnih pomoči, ki ga je Komisija uvedla leta 2005 (akcijski načrt državnih pomoči).

Dolgoročen trend kaže, da je se je skupna raven državnih pomoči v 1980-ih letih gibala okrog 2 % BDP, se nato v 1990-ih znižala na nekaj manj kot 1 % BDP, v obdobju 2003–2007 pa je nadalje upadla na raven okoli 0,5–0,6 % BDP. V letu 2008 se je zaradi izrednih kriznih ukrepov skupna raven pomoči v EU-27 povečala na več kot 2 % BDP.

Slika 1[10]: Skupna raven pomoči kot % BDP (EU-27; podatki od leta 1992)

[pic]

Znižanje izdatkov za državne pomoči v tem desetletju in do leta 2007 lahko pripišemo trem glavnim dejavnikom. Prvič, v obdobju gospodarske rasti od leta 2000 so države članice namenjale znatno manj pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetjem v težavah. Drugič, državne pomoči premogovništvu so bile ves čas v upadanju, zlasti na Poljskem, v Franciji, Nemčiji in Španiji. In tretjič, k temu trendu so prispevale tudi predpristopne zaveze in nadaljnja prizadevanja držav članic EU-12[11] po pristopu, saj so te države nadaljevale prilagajanje svojih politik in praks na področju državnih pomoči zahtevam zakonodaje in politik EU na tem področju.

Ta prizadevanja lahko označimo kot rezultat splošne ugotovitve, da je visoka raven državnih pomoči ne le ovirala učinkovito porazdelitev virov, temveč je bilo gospodarstvo kot celota tudi manj konkurenčno. Prvi koraki v tej smeri so bili storjeni že sredi 1980-ih let, in sicer z namenom, da bi učinkovit nadzor državnih pomoči postal bistven sestavni del programa enotnega trga. V 1990-ih se je disciplina na področju državnih pomoči razširila in okrepila v okviru EMU, nov zagon pa je dobila na zasedanju sveta v Lizboni leta 2000 in s programom reform leta 2005. Cilj paketa reform državnih pomoči, ki je nastal na tej podlagi, je predvsem boljša ciljna usmerjenost pomoči ob hkratnem zagotavljanju, da je izkrivljanje čim manjše in se tako ohrani delovanje enotnega trga.

Brez izrednih kriznih ukrepov skupna pomoč znaša 0,54 % BDP (67,4 milijarde EUR), kar je še vedno v okviru povprečja preteklih let. To kaže, prvič, da so države članice – če odmislimo ukrepe, uvedene zaradi izbruha finančne in gospodarske krize leta 2008 – še naprej spoštovale disciplino pri dodeljevanju državnih pomoči. Drugič lahko rečemo, da je bila stroga disciplina pri dodeljevanju državnih pomoči v letih pred krizo pomemben dejavnik, ki je omogočil hiter, obsežen in ciljno usmerjen odziv na krizo, ne da bi to ogrozilo splošno sprejet dogovor, da je treba državne pomoči uporabljati previdno, premišljeno in po potrebi, da se doseže skupen cilj, ter da mora biti pomoč sorazmerna s problemom, katerega reševanju je namenjena.

V naslednjih razdelkih, v katerih analiziramo raven in usmerjenost pomoči (2.1 in 2.2), zaradi posebnosti pri pomoči kmetijstvu, ribištvu in prometu obravnavamo le pomoč industriji in storitvenemu sektorju.

2.1. Trend ravni državnih pomoči, dodeljenih industriji in storitvenemu sektorju

V spodnji analizi srednjeročnega trenda državnih pomoči, dodeljenih industriji in storitvenemu sektorju, krizni ukrepi niso upoštevani in bodo obravnavani ločeno v poglavju 3.

V celotni EU je bil v primerjavi z dvema zaporednima triletnima obdobjema (2006–2008 in 2003–2005) trend ravni pomoči, dodeljenih industriji in storitvenemu sektorju v EU, rahlo negativen. V povprečju so izdatki za pomoč v obdobju 2006–2008 znašali 52 milijard EUR ali 0,42 % BDP, v obdobju 2003–2005 pa 54 milijard EUR ali 0,46 % BDP. To kaže, da je večina držav članic, če odmislimo ciljni odziv na finančno in gospodarsko krizo, še naprej pozitivno prispevala k pozivu Sveta, da je treba zmanjšati skupno raven pomoči.

Večina držav članic (15) je v obdobju 2006–2008 v primerjavi z obdobjem 2003–2005 uspela ohraniti isto raven pomoči ali jo celo zmanjšati. Številne države v EU-12 so dosegle pomembno zmanjšanje, in sicer za 1 % BDP ali še več. Zato so se povprečni izdatki EU-12 skoraj prepolovili, in sicer z več kot 1 % BDP v obdobju 2003–2005 na le rahlo več kot 0,5 % v obdobju 2006–2008. Tudi nekatere države v EU-15 so uspele skrčiti raven pomoči[12], ki je v obdobju 2006–2008 znašala približno 0,4 % BDP, kar skoraj ustreza povprečju EU-27.

Kljub temu pozitivnemu trendu zniževanja pa so se izdatki za pomoč v nekaterih državah članicah v obdobju 2006–2008 v primerjavi z obdobjem 2003–2005 povečali[13]. Vsa povečanja lahko pretežno pripišemo pomoči za horizontalne cilje, zlasti za regionalni razvoj, varstvo okolja, raziskave in razvoj ter zaposlovanje. Vendar navedeno povečanje zaenkrat še ni povzročilo obrata v skupnem dolgoročnem trendu zniževanja za celotno EU.

Kratkoročno gibanje med letoma 2007 in 2008 kaže na zmerno povečanje v letu 2008. Izdatki za državne pomoči za industrijo in storitveni sektor so se povečali za približno 0,04 % BDP. Tako je denimo Nemčija povečala pomoč za regionalne naložbe, zlasti za nove dežele[14], Španija pa je namenila nekoliko več pomoči za varstvo okolja[15]. Poljska je znatno povečala pomoč za zaposlovanje in uvedla nove ukrepe na podlagi skupinskih izjem, za katere je namenila več 100 milijonov EUR izdatkov[16]. To kratkoročno povečanje kaže, da veljavni sistem nadzora državnih pomoči državam članicam omogoča, da se hitro odzivajo na spreminjajoče se potrebe gospodarstva, ne da bi bili potrebni nadaljnji postopki s Komisijo. Glavna orodja, ki jih imajo države članice pri tem na razpolago, so ukrepi na podlagi skupinskih izjem ter odobrene priglašene sheme pomoči, v okviru katerih se individualna pomoč lahko dodeli velikemu številu podjetij (o tem podrobneje v poglavju 4).

2.2. Državne pomoči, namenjene horizontalnim ciljem skupnega interesa

Običajno velja, da je državna pomoč za horizontalne cilje, tj. pomoč, ki ni namenjena posameznim sektorjem, primernejša za odpravljanje nedelovanja trga in zato manj izkrivljajoča kot sektorska in ad hoc pomoč. Najpomembnejši horizontalni cilji, za katere se namenja državna pomoč, so raziskave in razvoj ter inovacije (v nadaljnjem besedilu: R&R&I), varstvo okolja, podpora malim in srednje velikim podjetjem (v nadaljnjem besedilu: MSP), ustvarjanje delovnih mest, pomoč za usposabljanje in pomoč za regionalni gospodarski razvoj.

V tej analizi krizni ukrepi niso upoštevani, da bi dobili jasno sliko o osnovnem trendu pri prizadevanjih držav članic za preusmeritev „nekrizne" pomoči k horizontalnim ciljem skupnega interesa[17].

Pomoč, namenjena za horizontalne cilje, je tako v letu 2008 znašala 46,3 milijarde EUR, kar pomeni približno 88 % skupne pomoči industriji in storitvenemu sektorju. Leta 2007 je primerljiv delež znašal 80 %, leta 2004 74 %, sredi 1990-ih let pa približno 50 %. Trije glavni cilji držav članic v letu 2008 so bili regionalna pomoč (26 %), pomoč na podlagi smernic za okoljsko pomoč (24 %)[18] in pomoč za R&R&I (16 %). Osnovni trend potrjuje povečanje pomoči, namenjene horizontalnim ciljem. V obdobju 2003–2005 je bilo za horizontalne cilje v povprečju namenjene 74 % pomoči, ki se je v obdobju 2006–2008 povečala na 85 %. Podobno sliko dobimo, če primerjamo število držav članic, ki so za horizontalne cilje skupnega interesa namenile 90 % ali več pomoči industriji in storitvenemu sektorju. V letu 2008 je bilo takih držav članic 17, v letu 2007 prav tako 17[19], v letu 2006 pa 16[20]. Tega razvoja ni mogoče pripisati enemu samemu glavnemu vzroku ali vzorcu.

V celotni EU je bila pomoč za sektorski razvoj, vključno s pomočjo za reševanje in prestrukturiranje, v letu 2008 nižja kot v letu 2007, in sicer je znašala 6,5 milijarde EUR ali 12 % skupne pomoči industriji in storitvenemu sektorju[21]. Pomoč za reševanje in prestrukturiranje, ki ni povezana z gospodarsko in finančno krizo, je v letu 2008 znašala le 557 milijonov EUR, medtem ko je letno povprečje v obdobju 2003–2005 doseglo 3,5 milijarde EUR, v obdobju 2006–2008 pa 872 milijonov EUR.

V celoti gledano dolgoročni trend kaže, da države članice še naprej namenjajo visoko raven pomoči za horizontalne cilje. Zlasti vse države članice EU-12 postopoma preusmerjajo pomoč k horizontalnim ciljem.

3. Državne pomoči v okviru finančne in gospodarske krize

3.1. Smernice Komisije v zadevah, povezanih s krizo

Po poglobitvi finančne krize jeseni 2008 je Komisija pripravila smernice za oblikovanje in izvajanje državnih pomoči za banke v obliki sporočil[22]. V teh sporočilih je Komisija ugotovila, da resnost krize upravičuje dodeljevanje pomoči na podlagi člena 87(3)(b) Pogodbe ES, in oblikovala usklajen okvir za države članice za zagotavljanje državnih jamstev, ukrepov dokapitalizacije in ukrepov finančne pomoči za oslabljena sredstva, bodisi za posamezne banke ali kot del nacionalne sheme. Te smernice so bile pripravljene predvsem z namenom, da bi z nujnimi ukrepi, potrebnimi za finančno stabilnost, zagotovili enake pogoje bankam v različnih državah članicah ter enake pogoje vsem bankam ne glede na to, ali prejemajo državno pomoč ali ne. Cilj nadzora državnih pomoči, ki ga izvaja Komisija, je čim bolj zmanjšati negativno prelivanje učinkov državnih posegov med državami članicami, med prejemnicami pomoči z različnimi profili tveganja ter med prejemnicami pomoči in bankami, ki ne prejemajo državne pomoči, hkrati pa olajšati uresničevanje ciljev shem pomoči.

Evropski svet[23] je ponovno potrdil svojo zavezanost obnovi zaupanja in ustreznemu delovanju finančnega trga ter poudaril, da morajo ukrepi politik na ravni EU biti skladni z načeli enotnega trga, zagotavljati enake pogoje in upoštevati verodostojno strategijo izhoda. Ta proces pomeni na eni strani obsežno prestrukturiranje bank v težavah, na drugi strani pa ponovno vzpostavitev običajnih tržnih pogojev bank, ki so v osnovi zdrave. Podobno se temeljna načela uporabljajo za podjetja v „realnem“ gospodarstvu, ki se soočajo s strukturnimi problemi in bodo morala izvesti ukrepe prestrukturiranja, da bi ponovno lahko dolgoročno začela uspešno poslovati.

Komisija je v posebni izdaji statističnega pregleda, ki je izšla lansko pomlad, objavila celovit pregled svojih ukrepov v zvezi z državnimi pomočmi v okviru finančne in gospodarske krize[24]. Pregled je vključeval podrobne povzetke sporočila o bančništvu, sporočila o dokapitalizaciji, začasnega okvira za realno gospodarstvo in sporočila o oslabljenih sredstvih[25] ter podatke o njihovi dosedanji uporabi. Komisija je 23. julija 2009 sprejela smernice o ponovni vzpostavitvi uspešnega poslovanja in oceni ukrepov prestrukturiranja v finančnem sektorju v sedanji krizi na podlagi pravil o državni pomoči[26] , v katerih so pojasnjena merila, ki jih bo Komisija uporabljala za pomoč za prestrukturiranje bank v tekočem obdobju.

3.2. Ukrepanje Komisije v zadevah, povezanih s krizo

Kot že doslej bo Komisija še naprej imela ključno vlogo pri usklajevanju ukrepov držav članic, da bi zagotovila enake pogoje, ohranila celovitost skupnega trga in preprečevala škodljiv protekcionizem. Komisija bo še naprej natančno spremljala razmere na trgu in pregledovala podporne ukrepe držav članic ter tako zagotavljala, da bodo ti oblikovani tako, da se kar najbolj omeji možno izkrivljanje konkurence in da se ohrani delovanje enotnega trga. Poleg tega je Komisija še posebej poudarila, da morajo biti podporni ukrepi oblikovani ob upoštevanju srednje- do dolgoročne perspektive, zlasti zaradi hitre ponovne vzpostavitve konkurenčnega okolja. In končno, Komisija bo v okviru spremljanja državnih pomoči podpirala procese prestrukturiranja.

Vzemimo primer Irske, ki je napovedala, da bo v državno jamstveno shemo vključila le šest irskih bank. To bi pomenilo resno tveganje velikega odliva kapitala od konkurenčnih bank, ki ne bi bile upravičene do pomoči. Na vztrajanje Komisije je irska vlada po nekaj dneh potrdila, da bo jamstvena shema na voljo vsem bankam s podružnicami ali enotami na Irskem, ki imajo v domačem gospodarstvu pomembno prisotnost[27].

Podoben primer je Francija, katere napovedana načrtovana pomoč avtomobilskemu sektorju je sprva vzbudila pomisleke glede pravil o državni pomoči in enotnem trgu. Komisija je v tej zadevi izrazila nedvoumno stališče, da se nobena pomoč, ki se dodeli pod dodatnimi netržnimi pogoji v zvezi s krajem naložb (in/ali geografske porazdelitve ukrepov prestrukturiranja v neki drugi zadevi), ne more šteti za združljivo. Po intenzivnih pogovorih med Komisijo in francoskimi organi se je Francija zavezala, da se bo odpovedala vsem pogojem, ki so v nasprotju s pravili enotnega trga[28]. Komisija je ravnala enako tudi v vseh drugih zadevah, zlasti v zvezi z nemškimi načrti glede družbe Opel[29].

V primeru banke Bradford & Bingley[30] je Komisija poskrbela, da bodo upravičenci do pomoči vlagatelji banke na drobno. Poseg države je omogočil nadaljevanje poslovanja banke s prebivalstvom s pomočjo prodaje enote za poslovanje na drobno, hkrati pa je bilo odobreno zaprtje dela banke, ki je bil v težavah.

Svet je nedavno ocenil učinkovitost shem pomoči za banke in splošno situacijo glede stabilnosti in delovanja finančnih trgov[31] ter ugotovil, da so državni ukrepi, uvedeni od tretjega četrtletja 2008 dalje, prispevali k stabilizaciji izjemno oteženih razmer na finančnih trgih. Vendar pa bo poslovanje bank najverjetneje še naprej oteženo, zlasti v zvezi s kreditnimi izgubami, povezanimi z njihovimi kreditnimi portfelji.

3.3. Odobreni ukrepi in stopnja njihove uporabe

Od oktobra 2008 do konca oktobra 2009 je Komisija odobrila 73 kriznih ukrepov. Glede na vrsto ukrepa je bilo odobrenih 32 shem (jamstvene sheme, sheme dokapitalizacije, likvidnostne sheme in sheme finančne pomoči za oslabljena sredstva) in 41 posameznih zadev.

Skupni najvišji obseg kriznih ukrepov, ki ga je Komisija odobrila od oktobra 2008 do oktobra 2009, je znašal približno 3 632 milijard EUR, kar ustreza 29 % BDP EU-27[32]. Pri jamstvenih shemah je najvišji obseg dosegel 2 738 milijard EUR, kar ustreza 22 % BDP EU-27. Ukrepi za dokapitalizacijo so znašali 231 milijard EUR[33], kar ustreza 2 % BDP EU-27. Splošni likvidnostni ukrepi in finančna pomoč za oslabljena sredstva so dosegli 76 milijard EUR, kar ustreza 0,6 % BDP EU. Poleg tega je Komisija v zvezi z več ad hoc ukrepi sprejela odločitev v korist posameznih finančnih institucij, in sicer v skupnem obsegu 587 milijard EUR.

Komisija je večino splošnih shem odobrila jeseni 2008 po objavi sporočil o bančništvu in dokapitalizaciji[34]. Ukrepi, odobreni v letu 2008 (sheme in ad hoc pomoči skupaj), so znašali 3 361 milijard EUR. Leta 2009 države članice niso čutile velike potrebe po uvedbi dodatnih podpornih ukrepov. Od januarja do marca 2009 je Komisija odobrila dodatne ukrepe za reševanje in stabilizacijo v višini 96 milijard EUR. Od aprila 2009 dalje je skupni najvišji obseg dodatnih ukrepov, ki so jih sprejele države članice, znašal le 175 milijard EUR[35].

Stopnja uporabe shem s strani bank je določena kot dejanska uporaba ukrepa glede na priglašene odobrene zneske. Služi kot predhodni kazalnik delovanja shem[36]. Najvišji skupni znesek pomoči, naveden zgoraj, ni bil dejansko uporabljen. Stopnja uporabe kriznih ukrepov po navedbah Komisije[37] znaša približno 33 % za jamstva in približno 55 % za ukrepe dokapitalizacije.

3.4. Državne pomoči, dodeljene v letu 2008

Skupni znesek državnih pomoči, povezanih s kriznimi ukrepi[38], ki so jih dodelile države članice, je v letu 2008 znašal približno 212,2 milijarde EUR, kar ustreza 1,7 % BDP EU-27

Najvišji znesek ukrepov, ki so jih v letu 2008 sprejele države članice za stabilizacijo finančnih trgov in jih je odobrila Komisija, je znašal 3 361 milijard EUR. Glede na podatke v letnih poročilih, ki so jih predložile države članice, so države članice izvedle ukrepe v nominalni vrednosti 958 milijard EUR, kar pomeni 29-odstotno stopnjo uporabe. Po prvih ocenah je element pomoči v podpornih ukrepih, uvedenih leta 2008 – kot merilo koristi, ki jih je država dodelila upravičenim finančnim institucijam – znašal 212,2 milijarde EUR, kar ustreza 1,7 % BDP EU-27. Komisija je v letu 2008 odobrila krizne ukrepe, ki jih je priglasilo sedemnajst držav članic. Samo trinajst držav članic je poročalo, da so bili ti ukrepi izvedeni že v letu 2008.

Ad hoc krizni ukrepi[39] so v letu 2008 obsegali 37 % skupne krizne pomoči, pomoči, dodeljene v okviru shem, pa 63 % skupne pomoči.

Za pregled odobrenih kriznih ukrepov glej poglavje 3 „Dejstva in podatkih o državnih pomočeh v državah članicah EU“ v Prilogi.

4. Poenostavitev pravil o državni pomoči

4.1. Nova struktura nadzora državnih pomoči

V akcijskem načrtu državnih pomoči, sprejetem junija 2005, je Komisija napovedala, da namerava spodbujati uporabo politike državnih pomoči kot učinkovitega orodja politik za rast in delovna mesta. Z akcijskim načrtom je bila uvedena revizija skoraj vseh pravil in postopkov v zvezi z državno pomočjo[40]. Program reform je temeljil na štirih glavnih načelih:

- manjša in bolje usmerjena državna pomoč,

- nadgrajen gospodarski pristop,

- učinkovitejši postopki, boljše izvajanje, večja predvidljivost in povečana preglednost,

- deljena odgovornost med Komisijo in državami članicami.

Komisija ima izključno pristojnost za ocenjevanje združljivosti ukrepov državne pomoči s Pogodbo ES. Zato morajo države članice Komisiji priglasiti vse ukrepe pred njihovo izvedbo[41], razen če ne spadajo na področje uporabe uredbe de minimis[42] ali katere od uredb o skupinskih izjemah, zlasti Uredbe o splošnih skupinskih izjemah[43]. Razlog za to spremembo je bilo razmišljanje, da taki ukrepi najverjetneje ne bodo imeli pomembno negativno vplivali na konkurenco na ravni Skupnosti, hkrati pa bodo prispevali k cilju skupnega interesa in se jih zato lahko dodeli brez predhodne priglasitve Komisiji pod pogojem, da izpolnjujejo merila zadevnih pravnih instrumentov. Pri ukrepih državne pomoči, ki jih mora pred začetkom izvajanja še vedno preveriti Komisija, lahko države članice priglasijo sheme pomoči. Ko je shema odobrena, lahko država članica načeloma dodeljuje posamezne pomoči brez predhodne priglasitve Komisiji. Posebej je treba priglasiti le velike individualne pomoči, dodeljene v okviru sheme, ki presegajo določen prag, in individualne pomoči (ad hoc pomoči), ki niso dodeljene v okviru sheme.

Tristopenjski sistem: skupinske izjeme, standardna ocena in podrobna ocena

Komisija je v strukturo nadzora državnih pomoči uvedla pomembne spremembe, da bi pospešila postopke in sprejemanje odločitev ter povečala njihovo učinkovitost. To je dosegla tako, da je za različne ukrepe pomoči uvedla tako raven nadzora, ki ustreza njihovim potencialnim učinkom na konkurenco in trgovino. Nova struktura temelji na tristopenjskem sistemu: skupinske izjeme (in de minimis), standardna ocena in podrobna ocena. Medtem ko se število ukrepov na podlagi skupinskih izjem povečuje, se za večino posameznih zadev ali shem, ki jih je še vedno treba priglasiti, uporablja standardna ocena, ki omogoča tekočo izvedbo ocene. Podrobna ocena je bila od leta 2007 do sredine leta 2009 izvedena le v 25 od 177 zadev R&R&I ter v 10 od 49 zadev v zvezi z rizičnim kapitalom. V zadevah, ki spadajo v katerega koli od drugih horizontalnih ciljev, ni bila opravljena nobena podrobna ocena.

Nov poenostavljeni postopek

Da bi postopek priglasitve za zadeve, ki se že vnaprej štejejo za združljive, potekal še bolj tekoče, je Komisija septembra 2009 uvedla poenostavljeni postopek[44]. Komisija namerava s tem novim postopkom zagotoviti, da bo očitno združljiva pomoč odobrena hitreje, in sicer v enem mesecu na podlagi popolne priglasitve s strani države članice.

4.2. Presoja posameznih zadev se je osredotočila na majhno število velikih, potencialno izkrivljajočih pomoči

Države članice vse bolj izkoriščajo možnosti za dodeljevanje pomoči na podlagi skupinskih izjem in še naprej uporabljajo sheme, na podlagi katerih se pomoč posameznim podjetjem lahko dodeli brez predhodne priglasitve Komisiji. V letu 2008 je bilo 648 ali 66 % novih ukrepov pomoči uvedenih na podlagi skupinskih izjem, 248 shem, ki so bile v letu 2008 odobrene z odločbo Komisije, je predstavljalo 25 % pomoči, 92 posameznih ukrepov pomoči pa 9 %. Po podatkih o zneskih pomoči, ki so jih sporočile države članice (brez kriznih ukrepov), so individualne pomoči predstavljale zgolj 5 % celotnega zneska pomoči industriji in storitvenemu sektorju (2,5 milijarde EUR), medtem ko so pomoči, dodeljene v okviru shem, dosegle 76 % (40 milijard EUR), pomoči na podlagi skupinskih izjem pa 19 % (10 milijard EUR). To pomeni, da so države članice pri dodeljevanju državnih pomoči 95 % pomoči industriji in storitvenemu sektorju dodelile, ne da bi bila potrebna posamična ocena Komisije na ravni upravičencev, pri tem pa so seveda upoštevale disciplino pri dodeljevanju državnih pomoči.

4.3. Skoraj 19 % pomoči industriji in storitvenemu sektorju se dodeli na podlagi skupinskih izjem

Izdatki za pomoči na podlagi skupinskih izjem so se v letu 2008 znatno povečali in dosegli 10 milijard EUR ali 19 % vseh pomoči, ki so bile dodeljene industriji in storitvenemu sektorju (leta 2007 so znašali 6,3 milijarde EUR ali 13 %, leta 2006 pa 3 milijarde EUR ali 6 % vseh pomoči). Glavni razlog za povečanje so regionalne pomoči, dodeljene na podlagi možnosti uporabe skupinske izjeme, uvedene leta 2007. Poleg tega se vse bolj uporabljajo tudi pomoči na podlagi skupinskih izjem, namenjene drugim, že obstoječim ciljem, tj. pomoč za MSP, usposabljanje in zaposlovanje. Možnosti, ki jih prinašajo novi cilji, uvedeni na podlagi Uredbe o splošnih skupinskih izjemah, bo treba šele izkoristiti, saj je nova uredba začela veljati šele konec avgusta 2008.

5. Izvrševanje pravil o državni pomoči

Nezakonita pomoč

Člen 88(3) Pogodbe ES določa, da morajo države članice ne le priglasiti Komisiji ukrepe državne pomoči pred njihovo izvedbo, ampak pred izvedbo priglašenih ukrepov tudi počakati na rezultate preiskave Komisije. Če katera koli od teh zahtev ni izpolnjena, se ukrep državne pomoči šteje za nezakonitega.

V obdobju 2000–2008 je Komisija izdala 811 odločb o nezakoniti pomoči. V približno 23 % zadevah v zvezi z nezakonito državno pomočjo (187 zadev) je Komisija izdala negativno odločbo o nezdružljivem ukrepu pomoči. V negativni odločbi Komisija običajno zahteva, da morajo zadevne države članice izterjati nezakonito dodeljeno pomoč. V nadaljnjih 2 % zadev o nezakoniti pomoči (15 zadev) je Komisija izdala pogojno odločbo. Pri nezakonitih pomočeh je torej delež posredovanja Komisije z odločbami okoli 25-odstoten, kar je približno desetkrat več od deleža negativnih in pogojnih odločb pri pravilno priglašenih zadevah. Več kot polovica teh odločb je bilo izdanih v sektorju industrije in storitev, približno četrtina v kmetijstvu, preostanek pa v prometu, premogovništvu in ribištvu.

Izterjava pomoči

V prvi polovici leta 2009 je bil dosežen dodaten napredek pri izvrševanju odločb o izterjavi, ki so v postopku. Skupno število odločb o izterjavi, ki so v postopku, se je nadalje znižalo na 43 (v primerjavi s 50 zadevami sredi leta 2007 in 94 zadevami ob koncu leta 2004). Znesek nezakonitih in nezdružljivih pomoči, izterjanih od leta 2000, se je še povečal, in sicer z 2,3 milijarde EUR decembra 2004 na 9,4 milijarde EUR na dan 30. junija 2009. To pomeni, da se je delež nezakonitih in nezdružljivih pomoči, ki jih je še treba izterjati, znižal s 75 % ob koncu leta 2004 na okoli 9 % na dan 30. junija 2009.

Komisija je poleg tega izdala nekaj odločb o izterjavi na področju kmetijstva, ribištva in prometa.

Izvrševanje zakonodaje o državni pomoči: sodelovanje z nacionalnimi sodišči

Komisija je nedavno sprejela novo obvestilo o izvrševanju zakonodaje o državni pomoči na nacionalnih sodiščih[45]. Obvestilo ima dva glavna cilja:

- zagotoviti jasne smernice nacionalnim sodiščem in potencialnim tožečim strankam v zvezi z različnimi vprašanji, ki lahko nastanejo pri tožbah v zvezi z državno pomočjo pred nacionalnimi sodišči,

- poleg tega je cilj Komisije z novim obvestilom okrepiti sodelovanje z nacionalnimi sodišči v posameznih zadevah.

Po sprejetju novega obvestila namerava Komisija okrepiti svoja prizadevanja na področju izvrševanja zakonodaje o državni pomoči osebam zasebnega prava.

Naknadno spremljanje

Odkar je začela veljati Uredba o splošnih skupinskih izjemah, vse večjega števila ukrepov pomoči ni več treba priglasiti. Člen 10 navedene uredbe je osnova za izvajanje naknadnega spremljanja na podlagi naključnega vzorca. Analiza rezultatov prvih treh preverjanj kaže, da tisti del obstoječe strukture državnih pomoči, ki omogoča odobritev shem pomoči in državam članicam omogoča, da izvajajo ukrepe pomoči na podlagi uredbe o (splošnih) skupinskih izjemah, na splošno deluje zadovoljivo.

PRILOGA

Delovni dokument služb Komisije „Dejstva in podatki o državnih pomočeh v državah članicah EU“.

[1] http://www.eftasurv.int/information/sascoreboard/.

[2] Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu – Dolgoročna vzdržnost javnih financ za okrevajoče gospodarstvo, KOM(2009) 545 z dne 14. oktobra 2009 (http://ec.europa.eu/economy_finance/thematic_articles/article15994_en.htm).

[3] Začasni okvir za ukrepe državnih pomoči v podporo dostopu do financiranja ob trenutni finančni in gospodarski krizi; prečiščeno besedilo UL C 83, 7.4.2009, kakor je bilo nadalje spremenjeno z UL C 261, 31.10.2009, str. 2.

[4] Skupni znesek zajema pomoč predelovalnim dejavnostim, storitvenemu sektorju, premogovništvu, kmetijstvu, ribištvu in delu prometnega sektorja, zaradi pomanjkanja primerljivih podatkov pa ne vključuje železniškega sektorja ter pomoči za nadomestilo za storitve splošnega gospodarskega pomena. Če ni drugače navedeno, se zneski pomoči nanašajo na element pomoči, vsebovan v ukrepu državne pomoči (glej metodološka pojasnila v spremnem delovnem dokumentu služb Komisije).

[5] EU-27 pomeni vse države članice EU.

[6] EU-15 zajema države članice, ki so k EU pristopile pred letom 2004.

[7] Razen železniškega prometa.

[8] Glej tudi odstavek 2.3.5 delovnega dokumenta služb Komisije z naslovom „Dejstva in podatki o državnih pomočeh v državah članicah EU“.

[9] Krizni ukrepi niso upoštevani.

[10] Vir: GD za konkurenco; podatki o BDP: Eurostat.

[11] EU-12 vključuje države članice, ki so k EU pristopile leta 2004 ali pozneje.

[12] Združeno kraljestvo za 0,2 milijarde EUR, Nemčija za 0,9 milijarde EUR in Italija za 0,4 milijarde EUR.

[13] Na Švedskem za 0,6 milijarde EUR, v Belgiji za 0,4 milijarde EUR in v Franciji za 0,3 milijarde EUR.

[14] Zlasti na podlagi zakona Investitionszulagengesetz 2007 (N357a/2006 in XR 6/2007).

[15] Povečanje je povezano zlasti s pomočjo NN 61/2004 Tax exemption on bio fuels (oprostitev davka za biogoriva).

[16] Npr. XE 11/2004 Compensation des coûts liés à l'insertion des personnes handicapées dans les PME (nadomestilo za stroške, povezane z zaposlovanjem invalidov v MSP) , N 575/2007 Secteur du charbon (premogovništvo) 2008-2015 .

[17] Če bi upoštevali krizne ukrepe, bi se delež horizontalnih pomoči znižal na 17,5 %.

[18] V kategorijo okoljske pomoči in varčevanja z energijo spadata dve ločeni skupini zadev: prva skupina zadev je namenjena neposredni koristi za okolje, druga skupina pa zajema znižanje ali oprostitev okoljskih davkov. Pri drugi skupini zadev izdatkov za pomoč ni mogoče upoštevati kot merila okoljske koristi, saj se okoljska korist dosega z davkom, ne pa z njegovo oprostitvijo. Več podrobnosti je na voljo v pomladanskem statističnem pregledu 2008, COM(2008) 304 z dne 21. maja 2008.

[19] Glej jesenski statistični pregled 2008, COM(2008) 751 z dne 17. novembra 2008, str. 30.

[20] Glej jesenski statistični pregled 2007, COM(2007) 791 z dne 13. decembra 2007, str. 22.

[21] Ta delež ne vključuje tistih ukrepov s horizontalnim ciljem, ki so kljub temu namenjeni predelovalnim dejavnostim in storitvenemu sektorju.

[22] Glej Sporočilo Komisije – Uporaba pravil o državni pomoči za ukrepe v zvezi s finančnimi institucijami v okviru trenutne svetovne finančne krize, UL C 270, 25.10.2008, str. 8 (sporočilo o bančništvu); Sporočilo Komisije – Dokapitalizacija finančnih institucij v trenutni finančni krizi: omejitev pomoči na najmanjšo potrebno in zaščitni ukrepi za preprečevanje neupravičenega izkrivljanja konkurence, UL C 10, 15.1.2009, str. 2 (sporočilo o dokapitalizaciji); Sporočilo Komisije o obravnavanju oslabljenih sredstev v bančnem sektorju Skupnosti, UL C 72, 26.3.2009 (sporočilo o oslabljenih sredstvih); Sporočilo Komisije o ponovni vzpostavitvi uspešnega poslovanja in oceni ukrepov prestrukturiranja v finančnem sektorju v sedanji krizi na podlagi pravil o državni pomoči, UL C 195, 19.8.2009, str. 9.

[23] Glej točko II Sklepov predsedstva zasedanja Evropskega sveta v Bruslju 18.–19. junija 2009.

[24] Pomladanski statistični pregled 2009 (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/studies_reports.html).

[25] Vsebina teh sporočil je na kratko predstavljena v poglavju 3 „Dejstva in podatki o državnih pomočeh v državah članicah EU“ v Prilogi.

[26] Sporočilo Komisije o ponovni vzpostavitvi uspešnega poslovanja in oceni ukrepov prestrukturiranja v finančnem sektorju v sedanji krizi na podlagi pravil o državni pomoči, UL C 195, 19.8.2009.

[27] Glej NN 48/2008 Guarantee scheme for banks in Ireland (jamstvena shema za banke na Irskem) .

[28] Glej sporočilo za javnost (Memo/09/90).

[29] Glej sporočili za javnosti (Memo/09/460 in Memo/09/411).

[30] NN 41/2008, Rescue aid to Bradford & Bingley (pomoč za reševanje banke Bradford & Bradley) .

[31] Priloga k Poročilu Sveta (Ecofin) za zasedanje Evropskega sveta 18. in 19. junija o učinkovitosti shem finančne pomoči): Poročilo delovne skupine o pregledu učinkovitosti finančnih ukrepov pomoči.

[32] Podatek pomeni skupni najvišji znesek jamstvenih shem, paketov za reševanje in prestrukturiranje ter drugih ukrepov, ki so jih pripravile države članice.

[33] Podatek vključuje sheme dokapitalizacije in sheme, ki kombinirajo dokapitalizacije in druge ukrepe. Odstopanja od zneskov, objavljenih v pomladanskem statističnem pregledu 2009, so posledica različne klasifikacije shem. V tej izdaji so likvidnostni ukrepi upoštevani kot posebna kategorija.

[34] Spring 2009 Scoreboard (pomladanski statistični pregled 2009) se je osredotočil na ukrepe državne pomoči v sedanji finančni in gospodarski krizi ter pregled ukrepov, ki jih je Komisija pregledala do 31. marca 2009.

[35] Med drugim šest shem na podlagi sporočila o bančništvu, ena shema na podlagi sporočila o oslabljenih sredstvih in ena posebna shema.

[36] Visoka stopnja uporabe v zadevni državi članici ni nujno pokazatelj, ali je ukrep ustrezen ali ne. Nizka stopnja uporabe jamstev v nekaterih državah članicah je delno povezana z dejstvom, da so zneski, napovedani v shemah, višji od dejanskih potreb. Poleg tega so banke v nekaterih državah članicah brez težav pridobile sredstva na trgu, pogosto po nižji ceni.

[37] Podrobnejši podatki so na voljo v pregledu jamstvenih in dokapitalizacijskih shem v finančnem sektorju v sedanji krizi z dne 7. avgusta 2009, ki ga je izdal GD za konkurenco: ( http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/review_of_schemes_en.pdf ).

[38] Vključuje nekaj začetnih posameznih zadev v prvi fazi krize, sprejetih v okviru smernic za reševanje in prestrukturiranje, ter ukrepe, ki so bili odobreni na podlagi sporočil o bančništvu in dokapitalizaciji ter izvedeni v letu 2008. Ukrepi, povezani s krizo realnega gospodarstva, ki so bili odobreni na podlagi začasnega okvira, niso zajeti v tem poglavju, saj so bili sprejeti in izvedeni v letu 2009.

[39] Sporočeni ali ocenjeni zneski pomoči.

[40] Glej preglednico 2 v Prilogi „Dejstva in podatki o državnih pomočeh v državah članicah EU“.

[41] Člen 88 Pogodbe ES; podrobne določbe v Uredbi Sveta št. 659/1999 z dne 22. marca 1999; UL L 83, 27.3.1999, str. 1–9.

[42] Uredba Komisije (ES) št. 1998/2006 z dne 15. decembra 2006 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe pri pomoči de minimis; UL L 379, 28.12.2006, str. 5.

[43] Uredba Komisije (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov 87 in 88 Pogodbe (Uredba o splošnih skupinskih izjemah); UL L 214, 9.8.2008, str. 3.

[44] Obvestilo Komisije o poenostavljenem postopku obravnave nekaterih vrst državnih pomoči; UL C 136, 16.6.2009, str. 3–12.

[45] Obvestilo Komisije o izvrševanju zakonodaje o državni pomoči na nacionalnih sodiščih; UL C 85, 9.4.2009, str. 1.