POVZETEK

V tem poročilu je povzet pregled Uredbe (EU) št. 376/2014 o poročanju, analizi in spremljanju dogodkov v civilnem letalstvu (v nadaljnjem besedilu: Uredba), ki ga je Komisija opravila v skladu s členom 24(2) Uredbe. V tem pregledu so zajete povratne informacije o trenutnem delovanju Uredbe pet let po začetku njene veljavnosti. Poročilo glede na kontekst obravnava glavne cilje Uredbe ter poudarja njene dosežke pri izboljšanju popolnosti in kakovosti poročil o dogodkih, povečanju števila predloženih in shranjenih poročil ter omogočanju zaščite, ki je na voljo poročevalcem. Poleg tega so v poročilu poudarjene nekatere težave, ki so se pojavile med izvajanjem Uredbe, zlasti kar zadeva izvajanje določb, povezanih s kulturo pravičnosti. Nazadnje, poročilo obravnava prispevek Uredbe k zmanjšanju števila letalskih nesreč in z njimi povezanih smrtnih žrtev. Ugotovitve, navedene v tem poročilu, so podprte s podatki, zbranimi v študiji, ki jo je naročila Komisija, da bi ocenila izvajanje Uredbe (EU) št. 376/2014 o poročanju, analizi in spremljanju dogodkov v civilnem letalstvu.

PREDGOVOR

Letalske nesreče so pogosto posledica zaporedja dogodkov, kar pomeni, da jih pogosto ni mogoče pripisati samo enemu vzroku. To pomeni tudi, da obstaja več možnosti, da se preprečijo, preden se zgodijo, in če se odstrani kateri koli del takega zaporedja s smrtnim izidom, se je nesrečam mogoče izogniti.

Poglavitni dejavnik pri preprečevanju letalskih nesreč sta poročanje in temeljita analiza vseh dogodkov in napak, tudi najmanjših, pri vsakodnevnih dejavnostih, ki lahko kažejo na potencialno resna tveganja za varnost, ki lahko privedejo do nesreč, če se ne odpravijo.

Za poročanje o dogodkih je potreben sistemski in na podatkih temelječ pristop k preprečevanju nesreč, pri čemer je treba priznati, da je za proaktivno krepitev varnosti pomembno preseči pripisovanje krivde, razen v nekaterih primerih, kar se je potrdilo z več desetletji raziskav na področju varnosti in človeških dejavnikov.

Veljavna zakonodaja o dogodkih je Uredba (EU) št. 376/2014 . S pravili je določeno, kako se sporočajo, zbirajo, shranjujejo, ščitijo, izmenjujejo, razširjajo in analizirajo ustrezne informacije v zvezi z varnostjo v civilnem letalstvu ter kako se v zvezi z njimi ukrepa.

1.UVOD

Člen 24 Uredbe (EU) št. 376/2014 določa, da Komisija do 16. novembra 2020 objavi in pošlje Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo, v katerem oceni izvajanje Uredbe.

Uredba (EU) št. 376/2014 se uporablja od 15. novembra 2015. Njen namen je s povratnimi informacijami in izkušnjami, pridobljenimi na podlagi dogodkov, preprečiti letalske nesreče, incidente ter z njimi povezane smrtne žrtve. Dogodek pomeni kateri koli dogodek v zvezi z varnostjo, ki ogroža ali ki bi lahko, če se ne odpravi ali če ni obravnavan, ogrozil zrakoplov, osebe v njem ali katero koli drugo osebo. Namen Uredbe je zagotoviti, da so ustrezne informacije v zvezi z varnostjo v civilnem letalstvu sporočene, zbrane, shranjene, zaščitene, izmenjane, razširjane in analizirane. S tem se posledično deležnikom v letalstvu in pristojnim organom olajša priprava ustreznih ukrepov za zmanjšanje tveganja, da se lahko pravočasno sprejmejo varnostni ukrepi.

Ta postopek upravljanja varnosti je odvisen od stalne razpoložljivosti informacij v zvezi z varnostjo. Glavna značilnost pri zagotavljanju, da glavni letalski uslužbenci poročajo o dogodkih, ki lahko pomenijo znatno tveganje za letalstvo, je zagotavljanje zaupnosti vira poročanja in ustrezne uporabe informacij. Zato Uredba pod določenimi pogoji zagotavlja zaščito oseb, ki poročajo o dogodkih, in drugih oseb, navedenih v poročilih o dogodkih, ter zagotavlja, da se informacije uporabljajo samo za izboljšanje varnosti.

Ta proaktivni in na dokazih temelječ pristop uporabljajo ustrezni organi držav članic za varnost v letalstvu, organizacije v okviru svojega sistema upravljanja varnosti in Agencija Evropske unije za varnost v letalstvu (EASA).

Uredbo (EU) št. 376/2014 dopolnjuje Izvedbena uredba , v kateri je naveden seznam dogodkov v civilnem letalstvu, o katerih je treba poročati.

Pred Uredbo je bila sprejeta Direktiva 2003/42/ES, v kateri je bilo določeno, da mora vsaka država članica vzpostaviti sistem obveznega poročanja o dogodkih (MORS). Države članice so morale zbirati, shranjevati, ščititi in med sabo razširjati informacije o nekaterih incidentih v civilnem letalstvu. Vendar Direktiva ni vključevala določb, povezanih z analizo zbranih podatkov, ki bi prispevala k varnosti v letalstvu. Zaradi drugih vzporedno veljavnih zahtev glede poročanja na evropski in mednarodni ravni so države članice Direktivo 2003/42/ES izvajale s precej različnimi pristopi. Rezultat tega je na primer več podatkovnih baz o dogodkih na evropski ravni.

Posledično so bili v okviru ocene učinka iz leta 2012 za predlog uredbe o poročanju o dogodkih opredeljeni naslednji posebni cilji nove uredbe:

·zagotoviti, da se zberejo vsi dogodki, ki ogrožajo ali bi lahko ogrozili varnost v letalstvu, pri čemer zagotavljajo popolno in jasno sliko tveganj za varnost v EU in njenih državah članicah,

·zagotoviti, da so poročila o dogodkih, ki so shranjena v nacionalnih podatkovnih bazah in v evropski centralni podatkovni bazi (ECR), popolna in vsebujejo visokokakovostne podatke,

·zagotoviti, da pristojni organi ustrezno dostopajo do vseh za varnost pomembnih informacij, shranjenih v evropski centralni podatkovni bazi, in da se te informacije uporabljajo izključno za izboljšanje varnosti,

·zagotoviti, da se sporočeni dogodki učinkovito analizirajo, da se opredelijo in obravnavajo tveganja za varnost, kjer je to ustrezno, ter da se spremlja učinkovitost sprejetih ukrepov v smislu varnosti.