[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 18.11.2008

COM(2008) 773 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

o izvajanju prava Evropske skupnosti o okolju

{SEC(2008) 2851}{SEC(2008) 2852}{SEC(2008) 2876}

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

o izvajanju prava Evropske skupnosti o okolju

1. Uvod

Namen tega sporočila je pokazati, kako se bodo novi pristopi, določeni v sporočilu „Evropa rezultatov – uporaba prava Skupnosti“, uporabljali na področju okolja.

V njem je prikazano, kako se lahko pravo ES o okolju bolje izvaja, in sicer s kombinacijo naslednjih ukrepov:

- zakonodajnimi in pozakonodajnimi ukrepi za preprečevanje kršitev ,

- upoštevanjem posebnih interesov evropske javnosti ,

- neposrednejšim in intenzivnejšim obravnavanjem najpomembnejših kršitev ,

- okrepljenim dialogom z Evropskim parlamentom ,

- izboljšano preglednostjo, komunikacijo in dialogom z javnostjo ter zainteresiranimi stranmi.

Glede na širitev EU v obdobju 2004–2007, povečano zaskrbljenost zaradi okoljskih vprašanj, vse obsežnejšega pravnega reda na področju okolja, pomembnih novosti v sodni praksi Sodišča Evropskih skupnosti (SES) in novih praks, ki spodbujajo spoštovanje predpisov, prihaja ta pregled ob pravem času. Sporočilo kaže, da je večji poudarek na izvajanju, kar je v skladu z vsebino šestega okoljskega akcijskega programa[1] in njegovega vmesnega pregleda[2] ter dolgoletnimi interesi Evropskega parlamenta.

V sporočilu so najprej opredeljeni izzivi, ki se pojavljajo pri uporabi prava o okolju v EU. Nato so opisani posebni načini za spodbujanje in zagotavljanje spoštovanja predpisov, ki so razdeljeni na: ukrepe za preprečevanje kršitev z izboljšanjem kakovosti novega prava ES o okolju in zagotavljanjem njegovega pravilnega izvajanja na nacionalni ravni; ukrepe za upoštevanje posebnih interesov evropske javnosti z izboljšanim mehanizmom za reševanje problemov in okrepljeno navzočnostjo Komisije v državah članicah; merila za ugotavljanje kršitev, ki jim je treba posvetiti veliko pozornost; ter predloge za okrepljeni dialog z Evropskim parlamentom, javnostjo in zainteresiranimi stranmi. Sporočilo dopolnjujeta dva ločena dokumenta Komisije, in sicer na eni strani opis izzivov po posameznih področjih in načrt preventivnih ukrepov za spodbujanje spoštovanja predpisov ter na drugi strani povzetek ocene učinka[3].

2. IZZIVI PRI IZVAJANJU PRAVA ES O OKOLJU

2.1. Splošni izzivi

Pravni red na področju okolja je obsežen, vsebuje visoko zastavljene cilje in obsega področja, kot so podnebne spremembe, kakovost zraka, ravnanje z odpadki, varstvo vodnih virov in biotske raznovrstnosti, nadzor kemikalij in presoja vpliva na okolje. Vključuje uporabo veliko različnih mehanizmov, kot so standardi za izdelke, cilji v zvezi s stanjem okolja, prepovedi in omejitve, gospodarski instrumenti, določanje občutljivih območij, načrti in programi ter določbe o udeležbi javnosti in informacijah. Pravni red je treba uporabljati za raznovrstne naravne danosti ter v okviru zelo različnih nacionalnih in regionalnih upravnih ureditev ter v okoliščinah s pogostimi čezmejnimi vplivi. Obstaja tudi velik javni interes, ki se kaže v uveljavljanju okoljskih pravic, na primer s pritožbami in peticijami.

Poleg tega obstajajo še naslednji izzivi:

- neupoštevanje rokov in popolnosti predpisov med sprejemanjem nacionalne in regionalne zakonodaje,

- nacionalne in regionalne uprave s pomanjkljivim poznavanjem in ozaveščenostjo ,

- nezadostne upravne zmogljivosti ,

- pomanjkljive nacionalne in regionalne politike in prakse uveljavljanja predpisov ter

- nezadostne in zapoznele naložbe v potrebno infrastrukturo za zmanjšanje onesnaženosti.

Omeniti je treba tudi izzive v zvezi z zadnjo širitvijo. Za ustrezno uporabo pravnega reda Skupnosti v EU-12 je treba bistveno izboljšati infrastrukturo in upravno ureditev ter olajšati udeležbo javnosti. Države v procesu pristopanja se srečujejo s podobnimi izzivi.

2.2. Posebni izzivi

Pomanjkljiva komunikacija in napake v nacionalni in regionalni izvedbeni zakonodaji vplivajo na vse dele pravnega reda na področju okolja. Obstajajo naslednji posebni izzivi:

- odpadki – v nekaterih državah članicah je treba odpraviti nezakonito odlaganje odpadkov na odlagališča, vzpostaviti ustrezne mreže urejenih objektov za ravnanje z odpadki, preprečiti nezakonito pošiljanje odpadkov in povečati ozaveščenost javnosti o ciljih v zvezi s preprečevanjem, ponovno uporabo in recikliranjem odpadkov. Potrebna je kombinacija naložb in dobro strukturiranih nacionalnih in regionalnih ukrepov za uveljavljanje predpisov in povečevanje ozaveščenosti;

- voda – v nekaterih državah članicah je treba več vlagati v zbiranje in čiščenje komunalne odpadne vode. Za to so potrebni dolgoročno načrtovanje in finančne zaveze;

- narava – čeprav je najpomembnejše omrežje evropskih naravnih območij že zelo obsežno, so v njem še vedno vrzeli. Za upravljanje teh območij v skladu s cilji ohranjanja narave je treba narediti več;

- industrijski obrati – veliko število industrijskih obratov še vedno nima dovoljenja ES in ne izpolnjuje z njim povezanih zahtev;

- presoja vpliva na okolje – pri nasprotovanju velikim projektom se pogosto navaja vprašanje skladnosti s pravili ES o presoji vplivov na okolje. Izziv je urejen razvoj, pri katerem so upoštevana legitimna okoljska vprašanja;

- kakovost zraka – v številnih evropskih mestih niso izpolnjeni standardi ES za kakovost zraka, zato je potrebno usklajeno delovanje, da se zmanjšajo koncentracije onesnaževal;

- podnebne spremembe – na tem področju je treba nenehno zagotavljati, da vse države članice posredujejo informacije, ki so potrebne za učinkovito uresničevanje Kjotskega protokola k okvirni Konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja[4].

Več podrobnosti je v spremnem dokumentu.

3. Rešitve: uspešnejše izvajanje prava ES o okolju

Za boljše izvajanje prava ES o okolju je treba na ključnih področjih sprejeti več preventivnih in sanacijskih ukrepov. Obstaja tudi strateški element.

Generalni direktorat za okolje je ustanovil interne delovne skupine za ohranjanje narave, vodo, zrak, podnebne spremembe, odpadke in presojo vpliva, da bi zagotovil usklajenost politik od njihovega zasnovanja do njihovega izvajanja in usklajeno uporabo velikega števila instrumentov, ki so opisani v nadaljevanju.

Za to je bil potreben strateški pristop po področjih, ki pomeni ugotavljanje in reševanje problemov v velikem obsegu in v več državah članicah. Tak pristop je Komisiji na primer omogočil reševanje problema pomanjkanja čistilnih naprav za odpadne vode v veliko večjem številu mest in obstoja nezakonitih odlagališč odpadkov na veliko več krajih, kot bi bilo to mogoče, če bi se osredotočila samo na posamezne primere. Na področju naravovarstvene zakonodaje je bilo tako mogoče zagotoviti določitev tisočih naravovarstvenih območij po vsej EU: ta pristop se zdaj uporablja tudi pri upravljanju teh območij, na primer s spodbujanjem dialoga in najboljših praks v določenih gospodarskih sektorjih, kot so pristanišča in ekstraktivna industrija, dejavna na področju surovin za neenergetske namene. Prihodnje poročilo Komisije o prvem zdravstvenem pregledu habitatov in vrst, zaščitenih z naravovarstveno zakonodajo ES, bo pokazalo, kako učinkovita je sedanja politika.

3.1. Preprečevanje kršitev

Zaradi obsega in zapletenosti zakonodaje Skupnosti o okolju in velikega števila kršitev je še toliko bolj pomembno že na samem začetku imeti dobro izdelano strategijo za preprečevanje kršitev. Komisija že sistematično uporablja preventivne ukrepe, ki so opisani v nadaljevanju, še bolj celovito pa so opisani v spremnem dokumentu.

Prizadevanja za preprečevanje kršitev morajo upoštevati celoten zakonodajni cikel. Začeti se morajo pri oblikovanju in pripravi zakonodaje, obsegati vrsto ukrepov in dejavnosti, ko je zakonodaja sprejeta, ter predvidevati pregled in revizijo zakonodaje. Zakonodaja na področju presoje vpliva, kakovosti zraka in odpadkov je primer posodabljanja zakonodaje, pri katerem se upoštevajo izkušnje, pridobljene pri njenem izvajanju in uveljavljanju.

Z uporabo mehanizmov in instrumentov, kot so tematske strategije, posvetovanja in presoja vpliva, je mogoče prispevati k zagotavljanju skladnosti in učinkovitosti nove zakonodaje in politik, pa tudi pregledov in revizij veljavne zakonodaje in politik.

Po začetku veljavnosti zakonodaje in politik je na voljo vrsta preventivnih instrumentov, ki pomagajo zagotoviti, da so naloge, ki jih določa zakonodaja, uspešno izvedene. Ti instrumenti obsegajo:

- učinkovito zbiranje informacij , da se preveri, v kolikšni meri so zakonodaja in politike učinkovite. Javno objavljena letna poročila Komisije o kopalnih vodah na primer omogočajo pregled kakovosti kopalnih voda v celotni Skupnosti;

- kazalce uspešnosti , ki državam članicam in javnosti omogočajo, da primerjajo relativno uspešnost držav članic pri izpolnjevanju posebnih ciljev. Pri enem od takih kazalcev se je označeval napredek države članice pri vzpostavljanju omrežja zavarovanih naravnih območij Skupnosti[5];

- ustrezno uporabo sredstev Skupnosti : s kmetijskimi okoljskimi izdatki na primer se podpirajo sistemi kmetovanja, ki ohranjajo občutljive polnaravne življenjske prostore. S sredstvi Skupnosti se podpirajo velike naložbe v zbiranje in čiščenje odpadnih vod. Sklad za regionalni razvoj in kohezijski sklad izrecno navajata okolju bolj prijazen promet;

- predpristopno podporo državam v procesu pristopanja , ki bodočim novim državam članicam omogoča, da bodo lahko od dneva pristopa bolje spoštovale pravni red Skupnosti;

- pripravo smernic Komisije, da se preprečijo spori glede razlage in napačno razumevanje. Komisija je na primer izdelala 24 smernic, ki obravnavajo glavne vidike okvirne zakonodaje o vodi. To kaže na splošen pomen zadevne zakonodaje in velik interes zainteresiranih strani zanjo;

- druge oblike podpore in strukturni dialog z nacionalnimi organi, na primer prek že vzpostavljenih mrež strokovnjakov IMPEL[6] in GreenForce[7] ter drugih zainteresiranih strani. Komisija na primer vodi dialog o problemih v zvezi z nezakonitimi in slabo upravljanimi odlagališči ter nezakonitim pošiljanjem odpadkov.

Komisija namerava tudi sofinancirati program za pravosodno izobraževanje s področja prava o okolju in bo sodelovala z mrežami sodnikov , kot sta evropski sodniški forum za okolje (European Forum of Judges for the Environment) in združenje evropskih upravnih sodnikov (Association of European Administrative Judges), ter prek njih izmenjevala informacije. S tem bo izpostavljena ključna vloga nacionalnih sodišč: ta namreč odločajo v številnih posameznih primerih, na področjih, kot so odpadki in ohranjanje narave, pa je sodna praksa, ki je nastala s tem, da so nacionalna sodišča uporabila člen 234 Pogodbe, pomembno dopolnila razlagalno sodno prakso SES, ki je rezultat neposrednih ukrepov Komisije na podlagi člena 226 Pogodbe ES.

Komisija bo po sprejetju pomembnejših novih direktiv za področje okolja vzpostavila trajne mreže, ki bodo vključevale uradnike Komisije in kontaktne točke držav članic. Te mreže bodo z izmenjevanjem nasvetov in izkušenj prispevale k popolnemu in pravočasnemu izvajanju zakonodaje. Takšne mreže na primer že obstajajo za naravovarstveno zakonodajo ES.

3.2. Reševanje problemov – upoštevanje posebnih interesov evropske javnosti

Da bi zagotovili enoten sprejem prava ES o okolju, je pomembno, da imajo državljani možnost pridobivanja natančnih informacij o njej v vseh uradnih jezikih, pozivanja pristojnih organov k izpolnjevanju zahtev, v nekaterih primerih pa tudi poseganja po nacionalnih mehanizmih za reševanje sporov, ki izhajajo iz prava ES. Zaradi čim večjega izogibanja dvojnemu delu morajo tudi različni pristojni organi skladno in učinkovito sodelovati med sabo.

Za izvajanje zakonodaje so pristojne predvsem države članice, zato mora biti glavni poudarek na učinkovitem odzivanju in določanju odgovornosti na nacionalni in regionalni ravni.

Učinkovit odziv na nacionalni in regionalni ravni, vključno z mehanizmi za upravni in sodni nadzor

Zahteve državljanov pristojnim organom, da v spornih primerih uveljavijo zakonodajo, ki izhaja iz prava ES

Državljani bodo pogosto prvi opazili kršitve predpisov o okolju, ki izhajajo iz zakonodaje ES, kot so nezakonita odlagališča odpadkov ali onesnaženi izpusti v vodo. Ustrezno izvajanje zakonodaje se kaže predvsem v hitrosti in učinkovitosti, s katero organi posredujejo v primerih, na katere opozorijo ljudje. Države članice lahko takšno sodelovanje podprejo z vzpostavitvijo anonimne telefonske številke, postopki reševanja pritožb, organi za pregled nad izvrševanjem predpisov in varuhom človekovih pravic.

Primeri sporov: mehanizmi reševanja sporov na nacionalni in regionalni ravni, izpeljani iz prava ES, vloga Aarhuške konvencije

V nekaterih primerih se lahko pojavijo spori med pristojnimi nacionalnimi organi in državljani glede tega, ali so predpisi ES o okolju spoštovani ali ne.

Aarhuška konvencija[8], katere podpisnica je Skupnost[9], predvideva širok dostop do pravnega varstva. Komisija je leta 2003 sprejela predlog izvedbene direktive o dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah[10], ki jo zdaj proučujejo sozakonodajalci. Komisija je tudi objavila študijo o tem, kako države članice uveljavljajo konvencijo[11], in na podlagi ugotovitev[12] organizirala javno razpravo. Komisija še naprej meni, da bi se pravo Skupnosti o okolju uveljavljalo bolje in dosledneje, če bi bila predlagana direktiva sprejeta. Če bi olajšali vlaganje zadev pri nacionalnih sodnikih, bi se lahko problemi reševali bližje državljanom. Zmanjšala bi se tudi potreba po posredovanju Komisije.

Pravo ES o okolju že zdaj predvideva mehanizme pregleda v primerih sporov zaradi zavrnitve zagotavljanja zahtevanih informacij o okolju ali javnega posvetovanja v zvezi s presojo vpliva na okolje in odločb o dovoljenjih v zvezi s celovitim preprečevanjem in nadzorovanjem onesnaževanja. S preverjanjem kakovosti nacionalne zakonodaje in praktičnega izvajanj bo Komisija zagotovila, da so ti mehanizmi pregleda učinkoviti v vseh državah članicah. Pri pregledih veljavne zakonodaje ali predlogov nove zakonodaje bo Komisija po potrebi predlagala podobne mehanizme pregleda.

Vloga Komisije pri obravnavi zahtev po informacijah, pritožb in peticij

Najprej je sicer treba državljanom in zainteresiranim stranem zagotoviti zadovoljive odgovore na nacionalni in regionalni ravni, vendar Komisija prejema tudi zahteve po proučitvi pritožb in peticij ter po informacijah o okolju.

Komisija je s 15 državami članicami vzpostavila pilotni mehanizem za reševanje problemov, da bi preizkusila možnosti boljšega odziva na poizvedovanja državljanov glede uporabe prava ES. Vsi primeri kršitev predpisov o okolju bodo nemudoma posredovani državam članicam, ki sodelujejo pri tem pilotnem projektu. Države članice se bodo spodbujale, da najboljše prakse, ki so se potrdile v posameznih primerih, uporabijo v širšem obsegu.

Komisija bo v svojih predstavništvih v štirih državah članicah[13] poskusno imenovala uradnike, pristojne za okoljska vprašanja, da bi državljanom in drugim zainteresiranim stranem omogočila kontakt s strokovnjaki na področju prava o okolju, ki bodo na voljo za pravne in druge informacije, za razjasnjevanje vprašanj, ugotavljanje in presojo problemov in rešitev ter za stik z nacionalnimi organi, pristojnimi za izvajanje teh predpisov. Njihova dejavnost bo tesno povezana z drugimi pobudami Komisije glede izvajanja predpisov, vključno z izboljšanim mehanizmom za reševanje problemov. Prvi znaki kažejo, da pobuda prispeva, da se problemi in rešitve prej ugotovijo.

Različni načini spodbujanja spoštovanja in zagotavljanja uresničevanja zakonodaje o okolju se bodo redno preverjali in ocenjevali glede na izpolnjevanje ciljev celovite izvedbe zakonodaje ob določenih rokih in ustreznosti odziva na interese javnosti.

3.3. Neposrednejše in intenzivnejše obravnavanje pomembnih kršitev

Sodbe SES so imele zelo pomembno vlogo pri izboljševanju uporabe prava ES o okolju. Sodbe v zadevah v zvezi z določitvijo premajhnega števila mokrišč in ostalih območij kot posebnih območij varstva za ptice na Nizozemskem[14] in v zvezi z določitvijo premajhnega števila habitatov v Nemčiji[15] in Franciji[16], namenjenih za vključitev v evropsko omrežje pomembnih naravnih območij, so na primer v teh državah pomagale vzpostaviti obsežna zavarovana območja za evropske ogrožene prostoživeče živalske in rastlinske vrste. Zadeve v zvezi z razširjenim nespoštovanjem pravil Skupnosti glede odpadkov na Irskem[17] in dopuščanjem velikega števila nezakonitih odlagališč v Grčiji[18] so vzpostavile podlago za izvedbo pomembnih reform pri ravnanju z odpadki v teh državah članicah.

Učinkovita uporaba postopkov v primeru kršitev je zelo pomembna za odpravljanje najpomembnejših problemov. Vse pritožbe in kršitve je sicer treba ustrezno obravnavati, vendar so za oblikovanje „Evrope rezultatov“ pomembne predvsem tri kategorije kršitev, ki jih je treba obravnavati bolj neposredno in intenzivno.

1. Prva kategorija, v katero spada neobveščanje o izvedbenih ukrepih za direktive, je še zlasti pomembna za okolje, saj v pravnem redu Skupnosti o okolju prevladujejo direktive.

2. V drugo kategorijo spada neizpolnjevanje sodb SES v referenčnem obdobju povprečno od 12 do 24 mesecev, razen izjemnih primerov v določenih okoliščinah. Precejšnje število sodb s področja okolja se nanaša na obveznosti doseganja rezultatov, na primer glede izpolnjevanja okoljskih standardov kakovosti ali zagotavljanja čiščenja odpadnih voda. Komisija bo pri določanju referenčnega obdobja upoštevala ustrezno sodno prakso SES[19].

3. V tretjo kategorijo spadajo kršitve prava ES, vključno s primeri neskladnosti, ki sprožajo načelna vprašanja ali imajo posebno daljnosežen negativni vpliv na državljane , kot so kršitve v zvezi z uporabo načel Pogodbe ter glavnih elementov okvirnih uredb in direktiv. Merila za primere takšnih neskladnosti je treba določiti za vsak sektor posebej.

Pri okoljski politiki imajo posebno daljnosežne negativne učinke na državljane kršitve, ki zadevajo neizpolnjevanje okoljskih standardov kakovosti ali neupoštevanje predpisov o preprečevanju onesnaženja, ki ljudem izrazito ali v več primerih neposredno škodujejo ali bi jim lahko v prihodnosti neposredno škodovale oziroma resno zmanjšale kakovost življenja. Prednost je treba dati problemu nepopravljive škode.

Nekateri primeri sprožajo načelna vprašanja, če na primer neka država članica bistveno spodkopava učinkovitost okoljske zakonodaje ES na sploh, ker sprejme ukrepe, ki so občutno v nasprotju z zadevno direktivo, ali ker ne sprejme ukrepov, ki bi omogočili uresničitev posebnih ciljev na ravni Skupnosti, kot je sistem trgovanja z emisijami.

Glede na to se bodo na področju okolja uporabljala naslednja merila:

a) neskladnost s ključno zakonodajo, za katero se meni, da lahko bistveno ogrozi pravilno izvajanje predpisov o okolju in s tem njihovo učinkovitost nasploh . To merilo bo omejeno na tiste direktive in določbe v direktivah, ki oblikujejo glavni okvir za varstvo okolja. Nanaša se na napačne ali nepopolne prenose v nacionalno zakonodajo, ki bistveno omejujejo področje uporabe zahtev direktive ali drugače ogrožajo uresničitev zastavljenih ciljev. Na področju ohranjanja narave in presoje vpliva so na primer že sproženi sodni postopki zaradi neskladnosti z Direktivo o pticah,[20] Direktivo o habitatih[21] in Direktivo o presoji vplivov[22]. Podobni ukrepi se čedalje pogosteje sprejemajo tudi glede pomembnih direktiv s področja ravnanja z odpadki, vode in zaščite zraka;

b) sistemske kršitve zahtev o okoljskih standardih kakovosti ali drugih zahtev za varstvo okolja, ki imajo resne posledice ali ki resno ogrožajo zdravje in dobro počutje ljudi ali naravne dobrine z veliko ekološko vrednostjo . To merilo se nanaša na hujše ali večkratne kršitve zahtev v zvezi s stanjem okolja, najprej glede upoštevanja največje ravni onesnaževal v zraku ali vodi ali glede preprečevanja poslabšanja stanja naravnih habitatov, nadalje pa v zvezi s ključnimi obveznosti glede postopkov ali dejavnosti, kot so na primer zahteve, da odlagališča odpadkov za obratovanje potrebujejo dovoljenje za odpadke, nekateri industrijski obrati pa dovoljenje IPPC[23], ter zahteve po čiščenju in obdelavi komunalnih odpadnih voda. Čeprav je lahko tudi ločeno obravnavanje posameznih primerov učinkovito, pa izkušnje kažejo, da je sistematično reševanje pogostih problemov na splošno bolj učinkovito pa tudi pravično. Primeri sistemskih kršitev, ki jih je obravnavala ali jih še obravnava Komisija, so v primeru voda kršitve standardov glede kopalne in pitne vode ter neupoštevanje zahtev po čiščenju in obdelavi komunalnih odpadnih voda, v primeru odpadkov dopuščanje nezakonitega odlaganja odpadkov, v primeru varstva narave pa nespoštovanje lovskih predpisov ali pogojev za odstopanje. Komisija namerava te primere vzeti za svoje izhodišče in se na podlagi dokazov, ki so na voljo, usmeriti proti sistemskim kršitvam osrednjih določb direktiv o okolju, kot so zahteve o zaščiti območij varovanja iz Direktive o habitatih;

c) kršitve osrednjih strateških obveznosti, od katerih je odvisno izpolnjevanje drugih obveznosti. To merilo se nanaša na neizpolnjevanje zahtev po določitvi območij, načrtovanju in pripravi programov ter poročanja in podobnih zahtev, ki pomenijo jedro posameznih zakonov o okolju in so namenjeni postavljanju strateškega okvira za druge zahteve. Primeri za to so sodni postopki, ki jih je Komisija sprožila na področju naravovarstvene zakonodaje zaradi zagotavljanja določitve ali imenovanja omrežij pomembnih območij za prostoživeče živalske in rastlinske vrste; na področju zakonodaje o vodah zaradi zagotavljanja skladnosti akcijskih programov za zmanjšanje onesnaženosti voda zaradi uporabe kmetijskih gnojil; na področju trgovanja z emisijami za sprejetje nacionalnih načrtov razdelitve emisijskih pravic in na področju zakonodaje o odpadkih za načrte ravnanja z odpadki;

d) kršitve v zvezi z velikimi infrastrukturnimi projekti ali posegi, ki vključujejo finančna sredstva EU ali imajo velike škodljive vplive . Glede na Aarhuško konvencijo so nacionalna sodišča najprimernejša za obravnavanje številnih takih kršitev. Vendar to ne izključuje ukrepanja Komisije, na primer kadar Skupnost sofinancira projekte. Komisija bo upoštevala več vidikov, kot je nastanek nepopravljive ekološke škode, in po potrebi na SES zahtevala sprejetje začasnih odredb. Zahteve po začasnih odredbah bodo verjetno uporabljene le v izjemnih primerih, vendar imajo lahko zelo pomembno vlogo pri preprečevanju, da pri kršitvah ne gre za zelo škodljiva izvršena dejstva.

Več podrobnosti o postopkih Komisije zaradi kršitev je navedenih v dopolnilnem dokumentu. Komisija se namerava o zgoraj navedenih merilih, vključno z njihovo uporabo na posebnih tematskih področjih, kot so ohranjanje narave, vode in odpadki, posvetovati še z Evropskim parlamentom in zainteresiranimi stranmi ter jih z letnimi poročili o uporabi prava EU po potrebi dodatno prilagoditi ali proučiti. Komisija bo proučila tudi morebitna stališča Sveta.

Pri spremljanju napredka bo posebna pozornost namenjena napredku pri zgoraj navedenih primerih. Da bi se splošna in področna merila uporabljala smiselno, bodo obravnavani tudi drugi primeri, in sicer s hitrostjo in na način, ki ne bo ogrozil učinkovitega obravnavanja pomembnih primerov. Komisija si bo še zlasti prizadevala, da bi se tudi ostali primeri razrešili s sredstvi, navedenimi v oddelkih 3.1 in 3.2.

3.4. Dialog z Evropskim parlamentom

Evropski parlament je kot sozakonodajalec še posebno zainteresiran za učinkovito izvajanje zakonodaje. Delež vseh parlamentarnih vprašanj Komisiji, ki se nanašajo na okolje, je približno 10 %. Odbor za okolje ima redne seje o izvajanju prava ES o okolju, 35 % peticij, ki jih obravnava odbor za peticije, pa se nanaša na okolje.

Delo teh odborov lahko olajša dialog o strateških vidikih izvajanja prava, npr. v zvezi z oceno, ki bo narejena v prihodnjih letnih poročilih Komisije o uporabi prava EU. Seje odbora za okolje o izvajanju prava so tako priložnost za razpravo o stanju na posameznih področjih, na primer glede voda, odpadkov in ohranjanja narave. Izboljšani mehanizem za reševanje problemov bi pomagal odboru za peticije pri obravnavi pritožb državljanov. Pričakovati je mogoče tudi sodelovanje Evropskega parlamenta z nacionalnimi parlamenti, navsezadnje že zaradi njihove vloge pri prenosu direktiv, ki jih sprejema skupaj s Svetom, v nacionalne zakonodaje. Komisija namerava pomagati pri tem sodelovanju.

3.5. Preglednost, komunikacija in dialog z javnostjo ter zainteresiranimi stranmi

Preglednost in komunikacija sta še zlasti pomembni na področju, kjer veliko število pravnih predpisov potrjuje pomen javnosti, ki je dejavna in dobro seznanjena o ekoloških vprašanjih. Vsako leto bodo v letnih poročilih Komisije objavljeni informacije in ključni statistični podatki, ki bodo zlasti pokazali, kako napreduje delo v zvezi s pomembnimi primeri. Pri bolj odmevnih ciljih, kot so določanja naravovarstvenih območij, bodo navedeni redno posodobljeni kazalci uspešnosti. Spodbujale se bodo tudi dejavnosti za večjo ozaveščenost, medijski dogodki in objave, namenjene splošni in strokovni javnosti. Komunikacijske strategije se bodo najprej analizirale, nato pa prilagodile operativnim zahtevam, po potrebi z internetom.

Nevladne okoljske organizacije imajo ključno vlogo pri spodbujanju ustreznega izvajanja prava in ozaveščanju javnosti. Zato se predlaga reden dialog z njimi, ki bi potekal v Bruslju ter prestolnicah držav članic, in sicer prek predstavništev. Komisija bo prek dialoga poskušala pridobiti informacije o največjih problemih in interesih, ki se pojavljajo pri izvajanju in terjajo oblikovanje strateške analize, ter zagotovila optimalno uporabo različnih sredstev za reševanje problemov, tudi na nacionalni ravni.

Dialog bo potekal tudi z drugimi zainteresiranimi stranmi, da bi lahko pri oblikovanju splošnih stališč o izvajanju pravnega reda Skupnosti o okolju upoštevala čim več različnih vidikov.

4. Sklepna ugotovitev

Za učinkovito izvajanje prava ES o okolju bo uporabljena kombinacija več sredstev. Priprava zakonodaje bo v prihodnje prek uporabe instrumentov, kot sta presoja vpliva in posvetovanje, usmerjena v najbolj učinkovite načine za uresničitev okoljskih ciljev. Nadaljnje delo bo usmerjeno v preprečevanje kršitev, in sicer z zagotavljanjem pomoči državam članicam, da do zastavljenih rokov sprejmejo celovito in ustrezno zakonodajo ter druge ukrepe na nacionalni in regionalni ravni. Poleg tega se bo skušala Komisija pri spodbujanju odzivov na nacionalni in regionalni ravni posvetiti tudi posebnim interesom evropske javnosti, pri čemer bo uporabila izboljšani mehanizem za reševanje problemov in sprva poskusno imenovala posebne strokovnjake na področju prava o okolju v državah članicah. Na voljo je tudi niz meril, s katerimi se bodo ugotavljale kršitve, ki jim je treba posvetiti večjo pozornost, po potrebi pa tudi na SES zahtevati sprejetje začasnih odredb. Predviden je tudi okrepljen dialog z Evropskim parlamentom, javnostjo in zainteresiranimi stranmi, da bi Komisija lahko po potrebi v skladu s tem prilagodila svoj pristop.

Ta strategija bi lahko s kombinacijo instrumentov pomagala Komisiji, da bolj učinkovito in usmerjeno spodbuja spoštovanje predpisov in si prizadeva za njihovo uveljavitev, da se bolje odziva na želje državljanov in zainteresiranih strani ter da naredi več za rešitev izzivov v državah članicah, ki so nedavno pristopile k EU, in v državah v procesu pristopanja. Učinkovitost strategije se bo redno preverjala, Komisija pa bo po potrebi predlagala nadaljnje ukrepe, da se zagotovi boljše izvajanje prava ES o okolju.

KRATICE IN POJASNILA

ES = Evropska skupnost

SES = Sodišče Evropskih skupnosti

EU = Evropska unija

EU-12 = države članice Evropske unije, ki so se pridružile v obdobju 2004–2007

Pravni red = celota vseh veljavnih pravnih predpisov

[1] Sklep št. 1600/2002/ES.

[2] Sporočilo Komisije COM(2007) 225.

[3] SEC(2008) 2851 in SEC(2008) 2852.

[4] Odločba 280/2004.

[5] Kazalec je poznan kot barometer Natura 2000. Za več informacij glej http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/barometer/index_en.htm.

[6] Mreža Evropske unije za izvajanje in uveljavljanje okoljske zakonodaje (European Union network for the implementation and enforcement of environmental law). Ta mreža nacionalnih inšpektorjev je bila vzpostavljena leta 1992. Za več informacij glej http://ec.europa.eu/environment/impel/index.htm.

[7] Mreža naravovarstvenih in gozdarskih inšpektorjev iz držav članic Evropske unije (The European Union network of Member States' practitioners in both nature conservation and forestry). Za več informacij glej http://ec.europa.eu/environment/greenforce/index_en.htm.

[8] Konvencija o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah.

[9] Glej Sklep Sveta št. 2005/370/ES (UL L 124, 17.5.2005).

[10] COM(2003) 624.

[11] Naslov študije je „Measures on access to justice in environmental matters (Article 9(3))“ (Ukrepi za dostop do pravnega varstva v okoljskih zadevah (člen 9(3)). Na voljo je na spletni strani http://ec.europa.eu/environment/aarhus/study_access.htm.

[12] Glej prejšnjo opombo. Študija je na splošno pokazala, da v Skupnosti obstaja precej možnosti za izboljšanje dostopa do pravnega varstva.

[13] Španija, Portugalska, Italija in Poljska.

[14] Zadeva C-3/96, Komisija proti Nizozemski , Recueil [1998], str. I-3031.

[15] Zadeva C-71/99, Komisija proti Nemčiji, Recueil [2001], str. I-5811.

[16] Zadeva C-220/99, Komisija proti Franciji, Recueil [2001], str. I-5831.

[17] Zadeva C-494/01, Komisija proti Irski , ZOdl. [2005], str. I-3331.

[18] Zadeva C-502/03, Komisija proti Grčiji .

[19] C-278/01 Komisija proti Španiji , Recueil [2003], str. I-14141, točke 26–30.

[20] Direktiva 79/409/EGS o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 103, 25.4.1979).

[21] Direktiva 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, 22.7.1992).

[22] Direktiva 85/337/EGS o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, 5.7.1985).

[23] Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja.