EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 14.10.2020 COM(2020) 663 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ o strategiji EU za zmanjšanje emisij metana



I.Uvod Metan je močan toplogredni plin, ki po svojem celotnem prispevku k podnebnim spremembam zaostaja le za ogljikovim dioksidom. Na molekularni ravni je njegov vpliv izrazitejši od ogljikovega dioksida. Čeprav v ozračju ostane krajši čas, v tem obdobju pa znatno vpliva na podnebje ter prispeva k nastajanju troposferskega ozona, ki je močno lokalno onesnaževalo zraka, ki že samo povzroča resne zdravstvene težave . Zmanjšanje emisij metana tako prispeva k upočasnjevanju podnebnih sprememb in izboljšanju kakovosti zraka. Znatne količine emisij metana je mogoče stroškovno učinkovito omejiti. V uredbi o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov je Komisija pozvana, naj predloži strateški načrt za zmanjšanje emisij metana. Poleg tega je Komisija v sporočilu o evropskem zelenem dogovoru navedla, da je treba vprašanja emisij metana pri pridobivanju energije obravnavati kot del zaveze glede uresničitve podnebne nevtralnosti do leta 2050. Tako bo ukrep politike za zmanjšanje emisij metana prispeval k prizadevanjem EU za razogljičenje v okviru načrta za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030 in prizadevanjem EU za ničelno onesnaževanje za okolje brez strupov. V sedanjih politikah v zvezi z emisijami, ki niso emisije CO2, je že predvideno zmanjšanje emisij metana v EU za 29 % do leta 2030 v primerjavi z ravnmi iz leta 2005. Vendar je bilo v oceni učinka, ki spremlja načrt za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, ugotovljeno, da bo metan v EU še naprej prevladujoč toplogredni plin, ki ni CO2. V njej je bilo ugotovljeno, da bi bilo treba za ambicioznejše ravni zmanjšanja emisij toplogrednih plinov za vsaj 55 % do leta 2030 v primerjavi z letom 1990 pospešiti tudi prizadevanja za boj proti emisijam metana, pri čemer projekcije kažejo, da je treba do leta 2030 v primerjavi z letom 2005 povečati zmanjšanje emisij metana s 35 % na 37 %. Na svetovni ravni bi lahko 50-odstotno zmanjšanje emisij metana, povezanih s človekovo (antropogeno) dejavnostjo, v naslednjih 30 letih zmanjšalo svetovno spremembo temperature za 0,18 °C do leta 2050 . EU ima cilje zmanjšanja emisij do leta 2030 za vse toplogredne pline, s tem da so antropogene emisije metana zajete z zavezujočimi nacionalnimi cilji zmanjšanja emisij v skladu z uredbo o porazdelitvi prizadevanj . Vendar trenutno ni politike, namenjene zmanjšanju antropogenih emisij metana. Približno 41 % svetovnih emisij metana izhaja iz naravnih (biogenih) virov, kot so mokrišča ali požari v naravi . Preostalih 59 % je antropogenih, od katerih so največji viri kmetijstvo (40–53 %), zlasti v povezavi z intenzivno pridelavo, proizvodnja in uporaba fosilnih goriv (19–30 %) ter odpadki (20–26 %). V EU 53 % antropogenih emisij metana prihaja iz kmetijstva, 26 % iz sektorja ravnanja z odpadki in 19 % iz sektorja energije. Prijavljena porazdelitev emisij po sektorjih se nenehno spreminja sočasno z boljšim poročanjem in zbiranjem podatkov. Kljub temu pa ti trije sektorji prispevajo do 95 % svetovnih antropogenih emisij metana in bi zato morali biti v središču pozornosti blažilnih ukrepov . EU bi morala sodelovati tudi pri zagotavljanju zmanjšanj emisij metana na svetovni ravni. Čeprav sama prispeva le 5 % svetovnih emisij metana , lahko izkoristi svoj položaj največjega svetovnega uvoznika fosilnih goriv in močnega akterja v kmetijskem sektorju ter podpre podobno ukrepanje svetovnih partnerjev. EU ima tudi vodilno vlogo na tehničnem področju satelitskih posnetkov in odkrivanja puščanj emisij metana v okviru programa Copernicus ter lahko usmerja mednarodno sodelovanje za izboljšanje spremljanja in blažitve svetovnih emisij metana. To sporočilo določa strategijo za zmanjšanje emisij metana. Opisuje celosten okvir politike, ki združuje konkretne medsektorske in sektorske ukrepe znotraj EU ter spodbuja podobne ukrepe na mednarodni ravni. Medtem ko strategija kratkoročno spodbuja prostovoljne pobude in pobude pod vodstvom podjetij na svetovni ravni, da bi se nemudoma odpravila vrzel v smislu spremljanja in preverjanja emisij ter poročanja o njih, hkrati pa zmanjšale emisije metana v vseh sektorjih, pa za leto 2021 predvideva tudi zakonodajni predlogi na ravni EU, da bi se zagotovili obširni in pravočasni prispevki za doseganje ciljev EU glede razogljičenja. II.Nova strategija za zmanjšanje emisij metana: združevanje medsektorskih in sektorskih ukrepov EU je emisije metana prvič obravnavala s strategijo, sprejeto leta 1996 . V naslednjih letih je sprejela nekatere regulativne pobude, ki so prispevale k zmanjšanju emisij metana v ključnih sektorjih. Glede na ravni iz leta 1990 so se emisije metana v sektorju energije prepolovile, v sektorju odpadkov so se zmanjšale za tretjino, v kmetijskem sektorju pa za malo več kot petino . Kljub temu v vsakem od njih ostajajo precejšen izziv.

V sektorju energije metan uhaja z lokacij za proizvodnjo fosilnih goriv, iz prenosnih sistemov, ladij in distribucijskih sistemov. Poleg tega se izpušča (namenoma sprošča) v ozračje. Celo ob sežigu se v ozračje sprošča ogljikov dioksid, metan pa lahko med sežiganjem še vedno uide zaradi nepopolnega zgorevanja . Po sedanjih ocenah je 54 % emisij metana v sektorju energije ubežnih emisij iz sektorja nafte in plina, 34 % ubežnih emisij iz sektorja premoga ter 11 % ubežnih emisij iz stanovanjskega in drugih končnih sektorjev . V oceni učinka, ki spremlja načrt EU za uresničitev podnebnih ciljev, je navedeno, da je mogoče večino stroškovno učinkovitih prihrankov emisij metana doseči v sektorju energije. Za dejavnosti v sektorju nafte in plina, ki so v zgornjem delu oskrbovalne verige, so na voljo različne možnosti blaženja, ki ne povzročajo neto stroškov ali katerih stroški so blizu nič . Kmetijstvo je sektor z drugim največjim potencialom, kar zadeva splošne koristi zaradi zmanjšanja emisij metana. Obstajajo tudi morebitne sinergije in kompromisi za blaženje stroškov zmanjšanja emisij v kmetijstvu z zmanjšanjem izgub hranil v živalski krmi s črevesno fermentacijo in proizvodnjo bioplina . Emisije metana iz živinoreje povzročajo predvsem prežvekovalci (črevesna fermentacija) (80,7%), temu pa sledita ravnanje z gnojem (17,4 %) in pridelava riža (1,2 %). Viri emisij metana so v kmetijskem sektorju pogosto razpršeni, zato so lahko merjenje, poročanje in preverjanje izziv. Po vsej EU se tudi precej razlikujejo. Vendar obstajajo tehnološko izvedljive prakse blaženja, ki bi jih bilo treba pospešeno uvajati skupaj s poročanjem o njihovih učinkih. V sektorju odpadkov so glavni ugotovljeni viri metana nenadzorovane emisije deponijskega plina na odlagališčih odpadkov, ravnanje z blatom iz čistilnih naprav in puščanje obratov za pridobivanje bioplina zaradi slabe zasnove ali slabega vzdrževanja. Emisije iz odlaganja odpadkov na odlagališčih so se med letoma 1990 in 2017 zmanjšale za 47 % , potem ko je bila zagotovljena večja skladnost z zakonodajo EU o odpadkih, ki se nanaša na emisije z odlagališč odpadkov. To je uspelo predvsem s preusmerjanjem biološko razgradljivih odpadkov v druge možnosti obdelave, ki so višje v hierarhiji ravnanja z odpadki , kot sta kompostiranje in anaerobna razgradnja, ter zagotavljanjem stabilizacije biološko razgradljivih odpadkov pred odstranjevanjem. Za nadaljnje zmanjšanje emisij metana iz odpadkov pa so potrebne strožje prakse glede spoštovanja obveznosti. Učinkovita strategija EU za zmanjšanje emisij metana mora tako zagotoviti odločnejše ukrepe za obravnavanje emisij metana v vsakem sektorju, pa tudi bolje izkoristiti sinergije med sektorji in področji politike. Sprejetje celostnega pristopa prinaša jasne prednosti, saj omogoča bolj stroškovno učinkovito in na dokazih temelječe blaženje emisij metana. Dopušča tudi oblikovanje omogočitvenega okvira in krepitev poslovnih razlogov za zajem emisij metana. Glede na velik delež emisij metana v kmetijstvu zaradi živinoreje lahko k zmanjšanju emisij metana v EU znatno prispevajo tudi spremembe življenjskega sloga in prehrane. Strategija bo poleg zmanjšanja emisij zagotovila tudi priložnosti za ustvarjanje dodatnih tokov prihodkov ter za razvoj in naložbe na podeželju. 1.Medsektorski ukrepi znotraj EU a.Poročanje V sektorju energije je 3. stopnja poročanja za industrijo dosegljiva in bo zato ciljni standard EU. Obširno sprejetje okvira za merjenje in poročanje, razvitega v okviru koalicije za podnebje in čist zrak in njenega partnerstva za metan na področju nafte in plina , bo ta prehod pospešilo (več podrobnosti je na voljo pod ukrepi v oddelku, ki se nanaša na energijo). Novi standard partnerstva za metan na področju nafte in plina (Oil and Gas Methane Partnership, OGMP 2.0) sodelujoče države zavezuje k povečanju točnosti in razčlenjenosti poročanja o emisijah metana za upravljana sredstva v treh letih in za neupravljana v petih.

V kmetijskem sektorju izzivi, povezani z velikim številom različnih akterjev, vključenih v prilagajanje novim ciljem, upravičujejo začasni cilj, ki je uporaba pristopov iz 2. stopnje, z izboljšanjem razčlenitve podatkov o emisijskih faktorjih in končnim ciljem, da se doseže 3. stopnja. V sektorju odpadkov je že dosežena zanesljiva kakovost poročanja o odstranjevanju odpadkov na odlagališčih (v skladu s področjem uporabe Direktive 2010/75/ES) prek Evropskega registra izpustov in prenosov onesnaževal. Nasprotno pa so potrebne izboljšave v sektorju odpadne vode. b.Ustanovitev mednarodnega observatorija za emisije metana Trenutno ni nobenega neodvisnega mednarodnega organa, ki bi zbiral in preverjal podatke o emisijah metana. Komisija bo v partnerstvu s Programom Združenih narodov za okolje (UNEP), koalicijo za podnebje in čisti zrak ter Mednarodno agencijo za energijo podprla ustanovitev neodvisnega mednarodnega observatorija za emisije metana. Pristojen bo za zbiranje, usklajevanje, preverjanje in objavljanje podatkov o antropogenih emisijah metana na svetovni ravni. Observatorij naj bi bil del okvira Združenih narodov. Pri delu bi uporabljal številne delovne tokove, kot so partnerstvo za metan na področju nafte in plina in svetovne znanstvene študije o metanu v okviru koalicije za podnebje in čisti zrak. Observatorij bi na začetku spremljal metan iz sektorja nafte in zemeljskega plina, saj so zanesljive metodologije, ki lahko zagotovijo verodostojne podatke, že dobro opredeljene, na primer v okviru partnerstva za metan na področju nafte in plina (OGMP 2.0). Komisija predvideva razširitev področja dela observatorija na dejavnosti, povezane s premogom, odpadki in kmetijstvom, ko bodo za navedene sektorje vzpostavljene zanesljive metodologije spremljanja in poročanja. Dejavnosti za opredelitev teh metodologij bi se morale začeti takoj. Za namen preverjanja in usklajevanja podatkov o emisijah metana iz proizvodnje energije je treba potrebe po poročanju podjetij dopolniti s podatki iz nacionalnih evidenc emisij, znanstvenih raziskav ter satelitskih opazovanj in drugih tehnologij daljinskega zaznavanja, preverjenih z opazovanji na tleh. Observatorij bi bil pristojen tudi za testiranje novih tehnologij spremljanja in poročanja ter za oceno, kako bi te tehnologije lahko uporabili v okviru obstoječih metodologij, pa tudi za oceno stopnje izboljšanja, ki jo te tehnologije zagotavljajo glede kakovosti podatkov, ki jih predložijo podjetja. Komisija pričakuje, da bi observatorij pomagal izboljšati razumevanje virov emisij tudi znotraj sektorjev, na primer glede razlik v emisijah metana iz intenzivne reje živine v nasprotju s pašniško rejo . Komisija je pripravljena mobilizirati sredstva iz programa Obzorje 2020 za začetek ustanavljanja takega mednarodnega observatorija za emisije metana. V sodelovanju s Programom Združenih narodov za okolje in koalicijo za podnebje in čisti zrak namerava organizirati donatorsko konferenco, da bi spodbudila nacionalne vlade, naj prispevajo k financiranju observatorija. c.Satelitsko odkrivanje, Copernicus in spremljanje iz zraka Program EU Copernicus za opazovanje Zemlje prispeva k boljšemu posrednemu nadzorovanju zraka in spremljanju emisij metana. Prispeva lahko zlasti k zmogljivosti, usklajeni na ravni EU, za odkrivanje in spremljanje svetovnih super emisijskih virov , predvsem prek Copernicusove storitve za spremljanje ozračja . Na svetovni ravni 5 % uhajanj metana v sektorjih premoga, nafte in zemeljskega plina prispeva 50 % emisij v sektorju energije , na podlagi prve analize podatkov o emisijah v EU pa se podoben vzorec pojavlja tudi za EU . Satelitska tehnologija je ključna za ugotavljanje teh žarišč ter usmerjanje odkrivanja in popravljanja puščanja, pa tudi za usklajevanje podatkov iz poročanja podjetij od spodaj navzgor. Ko bo leta 2025 uvedena Copernicusova misija za spremljanje CO2 (CO2M), ki vključuje konstelacijo treh satelitov, bo podpirala ugotavljanje manjših in bolj prevladujočih virov emisij. Poleg tega bo lahko spremljala koncentracijo metana v zraku na svetovni ravni. To bo pomembna dodatna zmogljivost poleg Copernicusove storitve za spremljanje ozračja in instrumenta za troposfersko spremljanje (TROPOMI), kar sta obstoječi zmogljivosti programa Copernicus na krovu satelita Sentinel 5P, ki sta trenutno zmožni odkriti večje emisijske vire. Izboljšani podatki od zgoraj navzdol iz satelitov bodo pripomogli k ciljno usmerjenemu odkrivanju puščanj od spodaj navzgor na tleh in boljšemu spremljanju iz zraka. V zadnjih letih je bil na teh področjih dosežen pomemben napredek, pri čemer sta se izboljšali točnost in stroškovna učinkovitost. Uporaba dronov na primer omogoča pregledovanje velikih delov infrastrukture ter olajšuje širšo uporabo spremljanja iz zraka in večjo pogostost, kar je ključno za obravnavanje občasnih puščanj. Izpopolnjeni analitični programi omogočajo usklajevanje podatkov na različnih ravneh in se lahko uporabljajo za usmerjanje prizadevanj za zmanjšanje emisij. Komisija namerava podpreti izmenjavo informacij in tehnologije med deležniki, da bi se povečal dostop in spodbudila prizadevanja za zmanjšanje emisij.

d.Pregled in morebitne revizije ustrezne okoljske in podnebne zakonodaje Komisija je v evropskem zelenem dogovoru napovedala, da bo leta 2021 pregledala zakonodajo EU, končni cilj tega pa je uresničiti višje podnebne cilje, kot so zajeti v oceni učinka, priloženi načrtu EU za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030. Ta pregled zajema številne zakonodajne akte, ki so povezani z emisijami metana. To vključuje sistem EU za trgovanje z emisijami in uredbo o porazdelitvi prizadevanj, s tem da zadnjenavedena zajema vse emisije metana v EU, poleg tega pa še vse druge toplogredne pline, ki jih sistem trgovanja z emisijami ne zajema. V oceni, ki podpira načrt za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, je bilo poudarjeno, da bodo za nadaljnje zmanjšanje emisij potrebne okrepljene pobude tudi za te pline. K uresničitvi teh okrepljenih ciljev bodo pripomogli sektorski ukrepi v tej strategiji. Revizija okoljske zakonodaje bo vključevala ukrepe za obravnavanje onesnaževanja. Komisija bo na primer ocenila, ali bi bilo mogoče okrepiti vlogo direktive o industrijskih emisijah pri preprečevanju in nadzorovanju emisij metana. To bi bilo mogoče s širitvijo področja uporabe direktive o industrijskih emisijah, da se zajamejo sektorji, ki prispevajo emisije metana, vendar v njeno področje uporabe še niso vključeni, ter večjo osredotočenostjo na metan med pregledi referenčnih dokumentov o najboljših razpoložljivih tehnikah. To bi pomenilo zagotovitev, da so tehnike za zmanjšanje emisij metana opredeljene v pregledih referenčnih dokumentih in da so ravni emisij metana, povezane z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, vključene v zaključke o le teh. Komisija bo tudi ocenila možnost za razširitev sektorskega področja uporabe uredbe o Evropskem registru izpustov in prenosov onesnaževal (Evropski RIPO) na poročanje o emisijah metana. Komisija bo obravnavala možnost, da se metan vključi v okvir spremljanja ničelnega onesnaževanja, ki naj bi bil vzpostavljen v skladu z akcijskim načrtom za ničelno onesnaževanje, napovedanim za leto 2021, in tretjo izdajo poročila o obetih za čisti zrak v letu 2022. Do leta 2025 bo pregledala tudi direktivo o nacionalnih zavezah za zmanjšanje emisij in kot del tega pregleda preučila možnost vključitve metana med s predpisi urejena onesnaževala. e.Priložnosti pri proizvodnji bioplina Tokove človeških in kmetijskih odpadkov in ostankov, ki jih ni mogoče reciklirati (npr. gnoj), je mogoče uporabiti v anaerobnih gniliščih za proizvodnjo bioplina ali v biorafinerijah za proizvodnjo biomaterialov in vmesnih biokemikalij. Kadar se take surovine uporabijo za proizvodnjo bioplina, lahko učinkovito prispevajo k zmanjšanju emisij metana iz procesov anaerobne razgradnje v naravi. Hkrati se lahko pri proizvodnji bioplina ustvarijo tudi dodatni tokovi prihodkov za kmete ter ponudijo priložnosti za razvoj in naložbe na podeželju. V ta namen je bistveno sodelovanje s kmeti in lokalnimi skupnostmi ter med njimi s priložnostmi za izboljšanje lokalnih gospodarstev in pospeševanje krožnosti. Ta sodelovalni pristop pri spodbujanju priložnosti za podeželje bo tudi del dolgoročne vizije za podeželje, ki jo bo Komisija predstavila leta 2021. Bioplin, pridobljen iz takih surovin, je vir zelo trajnostne in koristne energije iz obnovljivih virov, ki jo je mogoče uporabiti na več načinov, medtem ko se lahko material, ki ostane po anaerobni razgradnji (digestat), po nadaljnji predelavi uporabi kot sredstvo za izboljšanje tal. Tako se zmanjša zahteva po alternativnih proizvodih za izboljšanje tal, kot so sintetična gnojila fosilnega izvora. Poleg tega se lahko v skladu s hierarhijo ravnanja z odpadki na odpadkih temelječ biološko razgradljiv vložek v biorafinerije in obrate za pridobivanje bioplina šteje kot prispevek k ciljem recikliranja komunalnih odpadkov iz Direktive 2008/98/ES. Vloga trajnostne proizvodnje bioplina v obliki prispevka k ciljem EU za razogljičenje je bila priznana v nedavno objavljenih strategijah EU, strategiji EU za povezovanje energetskega sistema in strategiji EU za vodik . V skladu z dolgoročno strategijo EU za razogljičenje naj bi se do leta 2050 v EU letna poraba bioplinov (bioplina in biometana) s približno 17 Mtoe v letu 2017 povečala za od 54 Mtoe do 72 Mtoe na leto. Ta rast proizvodnje bo prispevala k ciljem EU, ki se nanašajo na energijo iz obnovljivih virov in podnebne spremembe ter so modelirani v dolgoročni strategiji. Z bioplinom iz kmetijskih odpadkov ali ostankov je mogoče tudi stroškovno učinkovito blažiti emisije metana v kmetijskem sektorju in sektorju odpadkov. Nasprotno bioplin, pridobljen iz prehranskih ali krmnih rastlin, povečuje emisije metana in lahko tako ogrozi prispevek bioplina k blaženju emisij. Zato je bistveno, da razvoj bioplina temelji predvsem na odpadkih ali ostankih. Nadalje bi bilo treba spodbujati zbiranje in uporabo organskih odpadkov ali ostankov iz kmetovanja, ki oddajajo veliko metana, kot substratov za bioplin. To je na primer mogoče doseči z opredeljevanjem primerov dobre prakse za zbiranje in/ali pobiranje trajnostnih odpadkov in ostankov ali s spodbujanjem uporabe digestata kot trajnostnega izboljševalca tal namesto gnojil iz anorganskih materialov. Tudi zaporedna pridelava se lahko kombinira z gnojem kot surovino za trajnostno proizvodnjo bioplina, obenem pa prispeva k trajnostnim kmetijskim praksam in bi jo bilo kot tako mogoče tudi nadalje spodbujati . Nacionalni strateški načrti za skupno kmetijsko politiko (SKP) bi morali med drugimi instrumenti in skladno s cilji iz nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov spodbujati celostne ukrepe, ki lahko zajemajo podporo za ustrezne kmetijske prakse, trajnostno uporabo digestata in hranil v njem, naložbe v učinkovite naprave ter storitve, kot so svetovanje, usposabljanje in inovacije. Zato bo Komisija to vprašanje do konca leta 2020 obravnavala v posebnih priporočilih za posamezne države. Kot je bilo napovedano v strategiji EU za povezovanje energetskega sistema27, bo Komisija znova preučila regulativni okvir za trg s plinom, da bi olajšala uporabo plinov iz obnovljivih virov, vključno s premislekom o vprašanjih, kot sta povezava na infrastrukturo in dostop do trga za porazdeljeno proizvodnjo plinov iz obnovljivih virov. Poleg tega bodo v prihajajoči reviziji direktive o energiji iz obnovljivih virov junija 2021 predstavljene priložnosti za nadaljnjo ciljno podporo za pospešitev razvoja trga za bioplin.

Vsi ukrepi v podporo proizvodnji bioplina morajo biti skrbno ocenjeni, da bi se izognili neprimernim spodbudam, ki bi lahko vodile v splošno povečanje emisij iz sektorjev odpadkov, rabe zemljišč in kmetijstva, ter da bi preprečili povečanje odlaganja digestata, ki ni bil uporabljen za izboljšanje tal, na odlagališčih. Ukrepi, spodbujeni v okviru strategije za metan, bi morali biti skladni s splošnimi merili trajnostnosti za bioenergijo, razvitimi v okviru zakonodaje o energiji iz obnovljivih virov in uredbe o taksonomiji . Medsektorski ukrepi 1.Komisija bo podpirala izboljšave pri merjenju in poročanju o emisijah metana v podjetjih po vseh relevantnih sektorjih, vključno s sektorskimi pobudami. 2.Komisija bo v sodelovanju z mednarodnimi partnerji podprla ustanovitev neodvisnega mednarodnega observatorija za emisije metana, ki bo del okvira Združenih narodov. Observatorij bi bil pristojen za zbiranje, usklajevanje, preverjanje in objavljanje podatkov o antropogenih emisijah metana na svetovni ravni. 3.Komisija bo okrepila satelitsko podprto odkrivanje in spremljanje emisij metana prek programa EU Copernicus, da bi prispevala k zmogljivosti, usklajeni na ravni EU, za odkrivanje in spremljanje svetovnih super emisijskih virov. 4.Da bi uresničili povečane podnebne cilje iz ocene učinka, ki spremlja načrt EU za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, bo Komisija pregledala ustrezno podnebno in okoljsko zakonodajo EU, da bodo emisije, povezane z metanom, učinkoviteje obravnavane, predvsem direktivo o industrijskih emisijah ter Evropski register izpustov in prenosov onesnaževal. 5.Komisija bo prek prihajajočih pobud politike zagotovila ciljno podporo za pospešitev razvoja trga za bioplin, pridobljen iz trajnostnih virov, kot so gnoj oziroma organski odpadki in ostanki. To bo vključevalo prihodnji regulativni okvir za trg s plinom in prihajajočo revizijo direktive o energiji iz obnovljivih virov. Komisija bo predlagala pilotni projekt za podporo podeželskih območij in kmetijskih skupnosti pri pripravi projektov za bioplin in dostopu do sredstev za proizvodnjo bioplina iz kmetijskih odpadkov. 2.Ukrepi v sektorju energije Obseg ukrepov za metan iz proizvodnje energije zajema celotne oskrbovalne verige za nafto, plin in premog. Vključuje utekočinjeni zemeljski plin, skladiščenje plina in biometan, uveden v plinske sisteme. V tem sektorju so prihranki emisij izvedljivi, vsaj tretjina zmanjšanj pa je možna brez neto stroškov za industrijo . Največje koristi v neto gospodarskem, okoljskem in socialnem smislu bi bile dosežene z zmanjšanjem sežiganja in izpuščanja, zmanjšanjem puščanj pri proizvodnji, prenosu in zgorevanju zemeljskega plina in nafte ter zmanjšanjem emisij metana iz premogovnikov . Izpuščanje in rutinsko sežiganje bi bilo treba omejiti na neizogibne okoliščine, na primer iz varnostnih razlogov, in ga evidentirati za namene preverjanja. Podpora prostovoljnim pobudam Pristop Komisije v sektorju energije je podpreti prostovoljne pobude, hkrati pa pripraviti temeljno zakonodajo in utrditi napredek, dosežen s prostovoljnimi ukrepi. Komisija v okviru tega pristopa dejavno spodbuja obširno izvajanje okvira za merjenje in poročanje, oblikovanega na podlagi okvira za merjenje in poročanje partnerstva za metan na področju nafte in plina. Partnerstvo za metan na področju nafte in plina je prostovoljna pobuda, ki trenutno zajema naftna in plinska podjetja v zgornjem delu oskrbovalne verige. Komisija si v sodelovanju s Programom Združenih narodov za okolje ter koalicijo za podnebje in čisti zrak prizadeva razširiti okvir partnerstva za metan na področju nafte in plina na več podjetij v zgornjem, srednjem in spodnjem delu oskrbovalne verige s plinom, pa tudi na sektor premoga in zaprte ali opuščene lokacije . Okvir partnerstva je najboljši obstoječi instrument za izboljšanje merjenja in preverjanja zmogljivosti v sektorju energije ter poročanja o njem. Komisija poleg tega poziva podjetja v sektorjih nafte, plina in premoga, naj vzpostavijo zanesljivejše programe za odkrivanje in popravljanje puščanja, da se pripravijo na prihajajoče predloge zakonodaje, na podlagi katere bodo taki programi obvezni (več podrobnosti v naslednjem oddelku). Zakonodajni ukrepi Komisija bo leta 2021 predstavila zakonodajni predlog o obveznem merjenju, poročanju in preverjanju za vse emisije metana iz proizvodnje energije, ki bo temeljil na metodologiji partnerstva za metan na področju nafte in plina. Izboljšanje kakovosti podatkov o emisijah z obveznim poročanjem podjetij na višji stopnji bo državam članicam pomagalo tudi izboljšati poročanje Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC). Rezultat bi lahko bil torej tudi večji delež poročanja na višji stopnji za zadevne ključne kategorije v evidenci EU.

Taka zakonodaja naj bi poleg tega vključevala obveznost, da se izboljša odkrivanje in popravljanje puščanja) po celotni infrastrukturi za zemeljski plin ter vsej drugi infrastrukturi, ki proizvaja, prenaša ali uporablja zemeljski plin, vključno kot surovino. Pri prizadevanju za zmanjšanje emisij iz sežiganja in izpuščanja se bodo obveznosti odkrivanja in popravljanja puščanja prednostno nanašale na učinkovitost sežiganja. Komisija bo tudi preučila možnosti, kar zadeva morebitne cilje zmanjšanja emisij metana oziroma standarde ali druge pobude glede energije iz fosilnih virov, porabljene in uvožene v EU. Za izvajanje programov odkrivanja in popravljanja puščanja imajo plinska podjetja v zgornjem delu oskrbovalne verige nekaj – sicer omejene – finančne spodbude, saj lahko plin, katerega uhajanje preprečijo, prodajo . Operaterji prenosnih, skladiščnih in distribucijskih sistemov (vključno s številnimi terminali za utekočinjeni zemeljski plin) so regulirana podjetja in plina nimajo v lasti. Zato bo Komisija spodbujala nacionalne regulativne organe, naj naložbe v odkrivanje in popravljanje puščanja ter zmanjšanje metana priznajo kot dovoljene stroške za regulirane subjekte na področju prenosa, skladiščenja in distribucije, vključno prek morebitnih smernic za regulatorje. S pomočjo predlagane revizije direktive o nefinančnem poročanju bi lahko razvili evropske standarde nefinančnega poročanja. Za zagotovitev ustrezne uskladitve bi lahko pri razvoju takšnih standardov upoštevali predhodno obstoječe standarde partnerstva za metan na področju nafte in plina za oskrbovalne verige z nafto, zemeljskim plinom in premogom. Komisija bo preučila razpoložljive možnosti, da bi predlagala zakonodajo o odpravi rutinskega izpuščanja in sežiganja v sektorju energije, ki zajema vso oskrbovalno verigo do mesta proizvodnje . To bi dopolnilo cilje pobude Svetovne banke „Zero Flaring“ za odpravo rutinskega sežiganja do leta 2030, ki jo namerava Komisija podpreti poleg svetovnega partnerstva za zmanjšanje sežiganja plina v okviru Svetovne banke. Komisija si bo za prednostno nalogo zadala tudi preučitev natančnejšega standarda za učinkovitost sežiganja, da bi se nadalje zmanjšale ubežne emisije in emisije iz nepopolnega zgorevanja goriv. Te možnosti za blaženje so na splošno stroškovno učinkovite, hkrati pa so tudi ključna sestavina za blaženje emisij metana v sektorju energije, saj zgorevanje prispeva znaten delež emisij EU . Obravnavanje premogovnikov in opuščenih proizvodnih lokacij Komisija spodbuja sanacijska dela, da se odstranijo emisije metana iz delujočih ali neuporabljenih premogovnikov ter opuščenih lokacij za nafto in plin v EU. Izkušnje iz držav nečlanic EU in nekaterih držav članic kažejo, da so lahko ravni emisij na teh lokacijah precejšnje . Vendar trenutno ni nobenih pravil, ki bi veljala za vso EU, glede preverjanja, merjenja ali uporabe puščanja ali emisij metana iz premogovnikov oziroma naftnih in plinskih vrtin po njihovem zaprtju. Prihajajoči predlog Komisije za reformo Raziskovalnega sklada za premog in jeklo podpira tudi raziskave na tem področju. Pobuda za premogovniške regije v prehodu, ki je zdaj del platforme za pravični prehod, se lahko uporablja kot forum za razpravo o dobrih praksah in najboljših razpoložljivih tehnikah. Komisija bo podprla bodisi dejansko zaprtje in zapečatenje premogovnikov bodisi njihovo uporabo za proizvodnjo energije iz ostankov (z zbiranjem metana za lokalno uporabo). Tehnologije za dosego tega so na voljo in se v nekaterih delih Evrope že uporabljajo. V ta namen bo treba usposobiti lokalno delovno silo na teh področjih, dodeliti sredstva v podporo nekomercialnemu dokončnemu zaprtju in razviti priložnosti za gospodarske družbe, da zbirajo metan iz opuščenih lokacij. Komisija bo po potrebi predložila priporočila za dobre prakse in/ali pooblastitveno zakonodajo. Ukrepi v sektorju energije 6.Komisija bo leta 2021 predložila zakonodajne predloge o: •obveznem merjenju, poročanju in preverjanju za vse emisije metana iz proizvodnje energije, ki bo temeljilo na metodologiji partnerstva za metan na področju nafte in plina (Oil and Gas Methane Partnership, OGMP 2.0); •obveznosti, da se izboljša odkrivanje in popravljanje puščanja po celotni infrastrukturi za zemeljski plin ter vsej drugi infrastrukturi, ki proizvaja, prenaša ali uporablja zemeljski plin, vključno kot surovino. 7.Komisija bo preučila zakonodajo o odpravi rutinskega izpuščanja in sežiganja v sektorju energije, ki zajema vso oskrbovalno verigo do mesta proizvodnje. 8.Komisija si bo prizadevala razširiti okvir partnerstva za metan na področju nafte in plina na več podjetij v zgornjem, srednjem in spodnjem delu oskrbovalne verige s plinom in nafto, pa tudi na sektor premoga ter zaprte in opuščene lokacije. 9.Komisija bo spodbujala sanacijska dela v skladu s pobudo za premogovniške regije v prehodu. Po potrebi bodo pripravljeni priporočila glede dobre prakse in/ali pooblastitvena zakonodaja. 3.Ukrepi v kmetijskem sektorju Na splošno so se emisije metana iz kmetijskega sektorja v EU od leta 1990 zmanjšale za približno 22 %, predvsem zaradi zmanjšanja števila prežvekovalcev. Vendar so se v zadnjih petih letih velikosti čred spet povečale, zato so se emisije metana v navedenem obdobju rahlo povečale. Tudi intenzivnost emisij metana pri mesu in mleku (v smislu emisij metana po teži mesa ali mleka) se je sčasoma zmanjšala zaradi sprememb v metodah pridelave. Nadaljnja zmanjšanja je mogoče doseči z bolj trajnostno proizvodnjo prek inovacij in tehnologije na eni strani ter bolj trajnostno prehrano na drugi. Zato mora strateška vizija temeljiti na ravnovesju med tehnologijami, trgi in spremembami v prehrani, manjših vložkih fosilnih ogljikovodikov ter zagotavljanju preživetja in trajnostnih poslovnih priložnosti za kmete, hkrati pa podpirati temelje prehranske politike EU, kot so opisani v strategiji „od vil do vilic“ .

Zmanjšanje emisij metana v kmetijstvu ter točno spremljanje in preverjanje teh emisij in poročanje o njih v zadevnem sektorju spremljajo zapletenosti. Kompromisov pri blažitvenih ukrepih mora biti čim manj. Če se na primer živinoreja bolj izvaja v zaprtih prostorih, so emisije metana običajno manjše. Vendar bi se lahko zaradi večje porabe energije v zaprtem prostoru povečale emisije ogljikovega dioksida. Med drugimi zadevami, ki jih je treba upoštevati, je tudi morebitna izguba koristi, ki je rezultat paše prežvekovalcev, v smislu sekvestracije ogljika in biotske raznovrstnosti na travinju in pašnikih. Na voljo so številne tehnologije in prakse za blaženje, ki bi lahko zagotovile zmanjšanja emisij in niso vezane na proizvodnjo. V glavnem so povezane z izboljšanjem živalske prehrane, upravljanja čred, ravnanja z gnojem (zlasti glede njegove uporabe v gnojilih in pri proizvodnji bioplina), vzreje, zdravja črede in dobrobiti živali. Najučinkovitejši načini za zmanjšanje emisij iz črevesne fermentacije vključujejo izboljšanje zdravja in plodnosti čred, izboljšanje živalske prehrane (krmne mešanice), krmne dodatke in tehnike krmljenja. Približno 7–10 % energije v krmi prežvekovalcev se presnovi v metan. Največji potencial za zmanjšanje intenzivnosti emisij je v novih pristopih h krmljenju, kot je omenjeno v strategiji „od vil do vilic“, s katerimi se lahko emisije metana znatno zmanjšajo . Ti ukrepi zmanjšujejo emisije, poleg tega pa bi lahko s prispevanjem k nižjim stroškom in boljši dobrobiti živali tudi koristili kmetom in živalim. Ukrepi, s katerimi se zmanjšajo emisije iz gnoja, kmetom zagotavljajo dodaten dohodek. S sodelovanjem med kmeti in znotraj skupnosti bi bilo treba ovrednotiti tokove odpadkov in ostankov iz kmetijskega sektorja in sektorja odpadkov z anaerobno razgradnjo. Obravnavati bi bilo treba ovire, kot so nezadostno strokovno znanje in izkušnje, ki preprečujejo njihovo širšo uporabo. Iz tega je jasno razvidna potreba po sistemskem spodbujanju povezanega strokovnega znanja in izkušenj ter omogočitvenih okvirov, pri čemer je treba upoštevati posebnosti različnih držav članic in proizvodnih sistemov. Emisije metana z riževih polj je mogoče zmanjšati s ponovno namočitvijo, sušenjem in drugimi ustreznimi kmetijskimi tehnikami. Obravnavati je treba visoke stroške teh praks in reorganizacijo upravljanja kmetij, ki jo zahtevajo. Komisija bo do konca leta 2021 razvila evidenco dobrih praks ter razpoložljivih in inovativnih tehnologij, da bi spodbudila širšo uporabo pristopov za zmanjšanje metana v kmetijstvu. To evidenco bo posodabljala s tehnologijami, ki postopoma prihajajo na trg. Evidenca se bo razvijala in posodabljala v sodelovanju s sektorskimi strokovnjaki, ključnimi deležniki in državami članicami. Komisija bo v prvi polovici leta 2021 podprla ustanovitev strokovne skupine, da bi analizirala metriko emisij v življenjskem ciklu metana. Ta skupina bo preučila upravljanje živine ter ravnanje z gnojem in krmo, značilnosti krme, nove tehnologije in prakse ter druga vprašanja, pri čemer bo upoštevala ustrezno mednarodno delo. Cilj analize življenjskega cikla bo razlikovati, koliko (1) specifične izbire glede upravljanja živine in dobrobiti živali; (2) uvožena ali domača krma ter (3) izbire glede intenzivnega ali pašniškega kmetovanja vplivajo na emisije metana. Komisija bo to temo v obliki delovnega toka uvrstila tudi v program za kmetijstvo koalicije za podnebje in čist zrak in se posvetovala z znanstvenim svetovalnim odborom navedene koalicije glede njegove ocene. Da bi Komisija pomagala pri zbiranju podatkov in merjenju, bo do leta 2022 predlagala digitalno predlogo za uravnavanje ogljika (carbon navigator) ter spodbujala razvoj in uporabo takih predlog na ravni kmetij. To bo tudi izboljšalo ozaveščenost kmetov o emisijah toplogrednih plinov in učinkih blažitvenih tehnologij na njihovih kmetijah. Druge pobude, ki izhajajo iz zelenega dogovora in prenovljene skupne kmetijske politike (SKP), bodo nadalje prispevale k učinkovitemu in postopnemu zmanjšanju skupnih emisij metana iz živinorejskega sektorja EU. V skladu z načrtom EU za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030 bo uredba o porazdelitvi prizadevanj (ki zajema emisije metana iz kmetijstva) zdaj pregledana, da bo odražala povečan cilj glede zmanjšanja emisij ogljika, tako da bodo zagotovljene večje spodbude za zmanjšanje emisij metana. Komisija bo spodbujala države članice, naj sheme za zmanjševanje emisij metana vključijo v strateške načrte za SKP, kot so pobude za zajemanje ogljika v kmetijstvu. Te lahko pomagajo razviti nov zeleni poslovni model z nagrajevanjem kmetov za uporabo kmetijskih praks, ki CO2 odstranjujejo iz ozračja in prispevajo k cilju podnebne nevtralnosti (vključno z živinorejskim sektorjem), kot je omenjeno v strategiji „od vil do vilic“ . Strateški načrti za SKP ter nacionalni načrti za okrevanje in odpornost lahko podprejo tudi naložbe v obrate za pridobivanje bioplina ter sodelovanje med kmeti in lokalnimi skupnostmi, da se kar najbolj poveča dodana vrednost. Take naložbe lahko prispevajo h gospodarskemu okrevanju EU in povečanju kakovosti življenja na podeželskih območjih. Tehnični blažitveni ukrepi bodo dopolnili druge pomembne razvojne spremembe za sektor in podeželje, zlasti v pričakovani družbeni preusmeritvi k bolj uravnoteženi prehrani z manj rdečega in predelanega mesa ter več sadja, zelenjave in beljakovin iz rastlinskih virov, skladno s strategijo EU „od vil do vilic“. Te spremembe življenjskega sloga lahko „[zmanjšajo] tveganje za smrtno nevarne bolezni, pa tudi vpliv prehranskega sistema na okolje“ . Komisija bo nadaljevala raziskave na tem področju, predvsem prek ciljno naravnanih raziskav v strateškem načrtu 2021–2024 v okviru Obzorja Evropa.

Ukrepi v kmetijskem sektorju 10.Komisija bo v prvi polovici leta 2021 podprla ustanovitev strokovne skupine, da bi analizirala metriko emisij v življenjskem ciklu metana. Ta skupina bo preučila upravljanje živine ter ravnanje z gnojem in krmo, značilnosti krme, nove tehnologije in prakse ter druga vprašanja. Prizadevala si bo tudi vzpostaviti metodologijo življenjskega cikla na podlagi vseh emisij za živino. 11.Komisija bo do konca leta 2021 – v sodelovanju s sektorskimi strokovnjaki in državami članicami – razvila evidenco primerov dobre prakse in razpoložljivih tehnologij za raziskovanje in spodbujanje širše uporabe inovativnih blažitvenih ukrepov. Ti ukrepi bodo posebej osredotočeni na metan iz črevesne fermentacije. 12.Da bi Komisija spodbudila izračune stanja ogljika na ravni kmetije, bo do leta 2022 zagotovila digitalno predlogo za uravnavanje ogljika in smernice o skupnih poteh za kvantitativni izračun emisij toplogrednih plinov in njihovega odstranjevanja. 13.Komisija bo spodbujala uporabo blažitvenih tehnologij z obsežnejšim uvajanjem „zajemanja ogljika v kmetijstvu“ v državah članicah in njihovih strateških načrtih v okviru skupne kmetijske politike od leta 2021. 14.Komisija bo v okviru strateškega načrta 2021–2024 programa Obzorje Evropa razmislila o predlogu ciljno naravnane raziskave o različnih dejavnikih, zaradi katerih se emisije metana dejansko zmanjšajo, pri čemer se bo osredotočila na tehnologijo, rešitve, ki temeljijo na naravi, ter dejavnike, ki vodijo do prehranskih sprememb. 4.Ukrepi v sektorju odpadkov in odpadne vode Na področju ravnanja z odpadki se z direktivo o odlagališčih iz leta 1999 od upravljavcev odlagališč zahteva, naj deponijski plin bodisi uporabijo za proizvodnjo energije bodisi sežgejo. Pri sežiganju še vedno nastajajo onesnaževala in CO2. V skladu s hierarhijo odpadkov je odlaganje na odlagališčih najmanj zaželena možnost in bi jo bilo treba kar najbolj omejiti. Leta 2018 je bilo 24 % vseh komunalnih odpadkov, nastalih v EU, odloženih na odlagališčih, pri čemer so bili zaradi pravnih in naložbenih pomanjkljivosti v nekaterih državah članicah deleži znatno večji. Biološko razgradljivi odpadki povzročajo nastanek deponijskega plina. Z nedavnimi spremembami zakonodaje EU o odpadkih (2018) je bila uvedena obveznost ločenega zbiranja biološko razgradljivih odpadkov do leta 2024 in določen nov cilj do leta 2035, da se na odlagališča odloži največ 10 % odpadkov. Zaradi teh sprememb se pričakuje, da se bodo emisije metana z odlagališč še naprej zmanjševale. Čim večje zmanjšanje odlaganja biološko razgradljivih odpadkov na odlagališčih ter njihova uporaba za podnebno nevtralne krožne materiale in kemikalije na biološki osnovi sta bistvena, da se prepreči nastajanje metana, hkrati pa zagotavljata nadomestek za fosilno in ogljično intenzivne proizvode. Zato bi morale države članice strožje izvrševati obstoječe zakonske zahteve, kot so cilji za preusmeritev biološko razgradljivih odpadkov z odlagališč in obdelava biološko razgradljivih odpadkov pred odlaganjem, da se nevtralizira njihova razgradljivost . Države članice bi morale tudi poostriti nadzor nad delovanjem nezakonitih odlagališč odpadkov. Tudi na tem področju je potrebno okrepljeno spremljanje, poročanje in preverjanje, da se predvidijo učinki, ki jih bodo imeli ti ukrepi na podnebne cilje do leta 2030 in pozneje. Potrebnih je več podatkov in informacij za ugotovitev potrebe po nadaljnjem ukrepanju in njegovem obsegu. V idealnem primeru bi morala vsa odlagališča odpadkov uporabljati plin, ki ga proizvedejo, dokler energijska vrednost ne pade pod koristno raven. Potem ko izkoriščanje deponijskega plina ni več vzdržno, se lahko priporoči uporaba tehnologije za biološko oksidacijo v „žariščih“, ugotovljenih na lokaciji, za nevtralizacijo preostanka metana. Kar zadeva čiščenje ter uporabo odpadne vode in blata iz čistilnih naprav v skladu s sedanjim regulativnim okvirom, namreč direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode in direktivo o blatu iz čistilnih naprav, emisije toplogrednih plinov niso posebej obravnavane. V zadnjih 29 letih je izvajanje direktive o čiščenju komunalne odpadne vode pomagalo preprečiti precejšnje emisije metana zaradi zbiranja in čiščenja odpadne vode v učinkovitih centraliziranih napravah. Iz teh naprav se izpusti precej manj metana in drugih toplogrednih plinov kot pri alternativnih pristopih k čiščenju. Direktiva o blatu iz čistilnih naprav, ki je bila sprejeta pred več kot 30 leti, ureja uporabo blata iz čistilnih naprav z namenom varstva okolja in zlasti tal pred škodljivimi učinki kontaminiranega blata, kadar se uporablja v kmetijstvu. Direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode se trenutno pregleduje . Komisija bo vzporedno z oceno učinka v zvezi z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode, ki se začenja v tretjem četrtletju 2020, izvedla študijo, ki bo podprla vrednotenje direktive o blatu iz čistilnih naprav. Izvedla bo tudi dodatno študijo, s katero bo ocenila obseg nadaljnjega ukrepanja glede emisij toplogrednih plinov, vključno z metanom iz blata iz čistilnih naprav. Komisija bo na podlagi izidov vrednotenja direktive o blatu iz čistilnih naprav ter nadaljnjih raziskav in ocene učinka za revizijo direktive o čiščenju komunalne odpadne vode preučila možnost sprejetja ukrepov za omejitev emisij toplogrednih plinov iz blata iz čistilnih naprav. Komisija bo pri pregledu direktive o odlagališčih, zahtevanem za leto 2024, preučila več ukrepov glede ravnanja z deponijskim plinom. Prvič, preučila bo nove tehnike za zmanjšanje emisij metana. To lahko vključuje prezračevanje odlagališčne mase, da se prepreči nastajanje metana, izboljšanje uporabe deponijskega plina za proizvodnjo energije, ali kadar nobena od teh možnosti ni na voljo, uporabo tehnik za učinkovito oksidacijo metana, kot sta biološka oksidacija ali sežiganje. Drugič, Komisija bo preučila okrepljeno spremljanje, poročanje in preverjanje, ki so bistveni za oceno učinkov in izboljšanje uspešnosti na tem področju skozi čas. Na podlagi zgoraj navedenih ukrepov, in kadar bo to potrebno, bo dokument s smernicami o izvajanju zahtev iz direktive o odlagališčih o nadzoru plinov ustrezno posodobljen. Pri nadaljnjem zmanjšanju emisij metana v sektorju so lahko učinkovite nove tehnologije za boljšo pretvorbo odpadkov v biometan. V zvezi s tem bo Komisija v strateškem načrtu za obdobje 2021–2024 v okviru Obzorja Evropa podprla ciljno naravnane raziskave o rešitvah, ki temeljijo na tehnologiji. Ukrepi v sektorju odpadkov in odpadne vode 15.Komisija bo še naprej odpravljala nezakonite prakse ter zagotavljala tehnično pomoč državam članicam in regijam. Ta pomoč bo namenjena obravnavi vprašanj, kot so podstandardna odlagališča. Komisija bo državam članicam in regijam tudi pomagala, da biološko razgradljive odpadke pred odlaganjem stabilizirajo in jih vse bolj uporabljajo za proizvodnjo podnebno nevtralnih krožnih materialov in kemikalij na biološki osnovi ter preusmerjajo v proizvodnjo bioplina. 16.Komisija bo pri pregledu direktive o odlagališčih leta 2024 preučila nadaljnje ukrepe za izboljšanje upravljanja deponijskega plina, čim večje zmanjšanje njegovih škodljivih podnebnih učinkov in izkoriščanje vseh morebitnih prihrankov energije. 17.Komisija bo v okviru strateškega načrta 2021–2024 programa Obzorja Evropa razmislila o predlogu ciljno naravnane raziskave o tehnologijah za pridobivanje biometana iz odpadkov.

III.Mednarodni ukrepi EU si bo emisije metana iz sektorjev energije, kmetijstva in odpadkov prizadevala obravnavati v sodelovanju s partnerskimi državami in mednarodnimi organizacijami. To delo bo temeljilo na obstoječih partnerstvih v okviru mednarodnih forumov, na primer koaliciji za podnebje in čisti zrak, Arktičnem svetu in Združenju držav jugovzhodne Azije (ASEAN). EU bo sodelovala tudi z mednarodnimi organizacijami. EU ima kot največji uvoznik nafte in zemeljskega plina dovolj vpliva, da spodbuja zmanjšanja emisij metana iz proizvodnje energije na svetovni ravni. Ocene kažejo, da so zunanje emisije ogljika ali metana, povezane s porabo zemeljskega plina v EU (tj. emisije, sproščene zunaj EU za proizvodnjo in dobavo zemeljskega plina v EU) od tri- do osemkrat tolikšne kot količine emisij, ki nastanejo v EU . Zato namerava EU mobilizirati mednarodno koalicijo ključnih držav uvoznic, da bi se uskladila prizadevanja glede emisij metana v sektorju energije. Poleg tega bo svojo vodilno vlogo v krožnem gospodarstvu in napredne kmetijske prakse, ki uravnotežajo dobrobit živali in produktivnost, izkoristila kot vzvod za pospešitev mednarodnega ukrepanja. Komisija bo tudi podprla mednarodno izmenjavo podatkov o emisijah metana prek predvidenega mednarodnega observatorija za emisije metana in svetovnim partnerjem dala na voljo satelitske podatke EU. Tako bo pri izmenjavi podatkov dajala zgled mednarodnega sodelovanja. Ti medsektorski ukrepi bodo dopolnjeni s posebnimi ukrepi v vsakem sektorju, kot je opisano spodaj. 1.Energija a.Nagovarjanje mednarodnih dobaviteljev energije in držav, ki kupujejo energijo, ter podpora večstranskemu sodelovanju EU bo vodila diplomatsko kampanjo nagovarjanja držav in podjetij, ki so proizvajalci fosilnih goriv, ter jih spodbujala, naj postanejo dejavni v partnerstvu za metan na področju nafte in plina . Prizadevala si bo tudi za tesnejše sodelovanje z ZDA, Kanado in Mehiko (državami z obstoječo ureditvijo za metan in cilji za zmanjšanje metana na državni ravni), da bi se izmenjale izkušnje in opredelili skupni ukrepi. EU bo z dvostranskimi dialogi zagovarjala potrebo po ustreznem merjenju in zmanjšanju emisij metana na svetovni ravni. Komisija bo preučila možnost, da se partnerskim državam zagotovi tehnična pomoč pri proizvodnji plina in nafte, da bodo lahko izboljšale regulativne okvire za metan ter zmogljivost spremljanja, poročanja in preverjanja. Pri zmanjšanju emisij metana v sektorju zemeljskega plina so možnosti za usklajeno mednarodno ukrepanje med državami, ki kupujejo fosilno gorivo, še posebno velike. EU, Kitajska, Južna Koreja in Japonska predstavljajo več kot 75 % svetovne trgovine z zemeljskim plinom . EU se bo obrnila na te partnerje, da bi oblikovala koalicijo držav, ki kupujejo energijo, in podprla ambiciozen mednarodni standard spremljanja, poročanja in preverjanja ter tako spodbujala svetovno uporabo tehnologij za zmanjšanje emisij. Poleg tega bi imel mednarodni observatorij za emisije metana pooblastila, naj zbere in objavi indeks oskrbe z metanom na ravni EU in mednarodni ravni. Na začetku bi bil lahko indeks sestavljen na podlagi obstoječih in sporočenih podatkov iz evidenc emisij, ki so jih države predložile UNFCCC, da bi se lahko kupci ob nakupu goriv ozaveščeno odločali. Sčasoma bi se lahko uporabili podatki na svetovni ravni, ki bi jih zagotovil mednarodni observatorij za emisije metana. Da bi Komisija spodbudila točno merjenje in preverjanje zemeljskega plina (vključno z uvozom) ter poročanje o njem, bo predlagala uporabo privzete vrednosti za količine, za katere ni ustreznih sistemov merjenja, poročanja in preverjanja. Privzeta vrednost bo uporabljena, kjer bo to potrebno, dokler se ne bo začel izvajati obvezen okvir merjenja, poročanja in preverjanja za vse emisije metana iz proizvodnje energije, ki bo temeljil na metodologiji partnerstva za metan na področju nafte in plina (OGMP 2.0). Ti koraki bodo povečali preglednost v mednarodnih tokovih trgovine s plinom.

Minimalni standardi, cilji ali druge take pobude glede emisij metana, ki temeljijo na zanesljivi znanstveni analizi, so lahko učinkovit dejavnik za zagotovitev zmanjšanj emisij metana v EU in po svetu. Komisija bo preučila vse razpoložljive možnosti, pri tem pa se bo oprla na delo predvidenega neodvisnega mednarodnega observatorija za emisije metana ter izhajala iz indeksa oskrbe z metanom. Če ne bo pomembnih zavez mednarodnih partnerjev glede zmanjšanja emisij metana, bo Komisija razmislila o predlogu zakonodaje o ciljih, standardih ali drugih pobudah za zmanjšanje emisij metana iz energije iz fosilnih virov, porabljene in uvožene v EU. To bo temeljilo na oceni učinka, v kateri bodo izčrpno ocenjene posledice uveljavitve takega instrumenta, vključno glede neodvisnega preverjanja in pregledov skladnosti, ki bodo potrebni za njegovo učinkovito izvrševanje, ter glede morebitnih prispevkov k skupnim zmanjšanjem svetovnih emisij metana. Ta ocena učinka bo opravljena ob tesnem posvetovanju z mednarodnimi partnerji, civilno družbo in ključnimi deležniki. EU se bo tudi pridružila pobudam in jih dejavno podprla, vključno z mednarodno javno-zasebno svetovno pobudo za metan, svetovno pobudo za zmanjšanje sežiganja plina pri Svetovni banki in pobudo Svetovne banke za odpravo rutinskega sežiganja do leta 2030. Sodelovanje EU s Programom Združenih narodov za okolje (UNEP), Mednarodno agencija za energijo in koalicijo za podnebje in čisti zrak v zvezi z mednarodnim observatorijem za emisije metana je ključnega pomena v večstranskih prizadevanjih v vseh teh organizacijah za kratkoročno obravnavanje svetovnih emisij metana. Komisija bo prispevala k vrsti ključnih mednarodnih dogodkov v pripravi na Generalno skupščino OZN v New Yorku septembra 2021, cilj pa je, da se na zadevnem zasedanju v okviru ZN sprejme usmeritev za zmanjšanje emisij metana v obdobju 2021–2031. Namen bo zagotoviti podporo za usklajevanje mednarodnih ukrepov za hitro zmanjšanje svetovne koncentracije metana v zraku in spodbuditi dolgoročnejše ukrepanje, predvsem prek oblikovanja pravno zavezujočega okvira na mednarodni ravni za zmanjšanje emisij metana. b.Izmenjava satelitskih podatkov o super emisijskih virih Obravnavanje super emisijskih virov v EU in na mednarodni ravni je stroškovno učinkovit ukrep, ki je izvedljiv s trenutno razpoložljivimi podatki ter vzpostavljenimi ukrepi za odkrivanje in popravljanje puščanja. Tudi uhajanje metana iz premogovnikov je pogosto precejšnje, zato je potrebnih več podatkov za podrobno razumevanje tega področja . EU bo v predvidenem mednarodnem observatoriju za emisije metana spodbujala razširitev zmogljivosti za odkrivanje in spremljanje super emisijskih virov po vsem svetu. To zmogljivost bo ponudila mednarodnim partnerjem, za spremljanje in delo pa bo uporabila ukrepe energetske diplomacije, da bi se emisije super emisijskih virov na svetovni ravni zmanjšale. Te informacije bodo temeljile na satelitskih podatkih, usklajenih s postopkom odkrivanja od spodaj navzgor. Od leta 2021 bo ta zmogljivost za odkrivanje in spremljanje podlaga za vzpostavitev postopka, ki EU in nacionalne vlade opozarja na glavne vire emisij v EU in na mednarodni ravni. Nadaljnje izboljšave zmogljivosti za odkrivanje bodo na voljo od leta 2023 . EU ima vodilno vlogo na tehničnem področju satelitskih posnetkov in odkrivanja puščanja emisij metana v okviru programa Copernicus ter zlasti globalno in brezplačno razpoložljivih produktov CAMS in Sentinel 5P. EU, ZDA in Japonska bodo v prihodnjih letih izstrelile še druge satelite, ki bodo pokrivali enak spekter kot Sentinel 5P. Izmenjava podatkov med mednarodnimi akterji bo zgled mednarodnega sodelovanja za izboljšanje spremljanja svetovnih emisij metana. 2.Kmetijstvo Precejšen delež globalnih emisij metana v kmetijskem sektorju nastane zunaj EU, po predvidevanjih pa se bo ta delež še povečal. Zato sta bistvena mednarodna vizija in spodbujanje blažitvenih ukrepov. Komisija in države članice so bile in bodo še naprej zelo dejavne na različnih mednarodnih forumih za zmanjšanje emisij iz kmetijskega in agroživilskega sistema. EU bo okrepila sodelovanje z državami nečlanicami EU v okviru skupnih prizadevanj na področju kmetijstva iz Koronivije pod okriljem Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC). Ta okvir zajema vrsto povezanih tem, kot so tla, živina, gospodarjenje s hranili in vodo, prehranska varnost, družbeno-gospodarski vplivi podnebnih sprememb v kmetijstvu ter metode za oceno podnebnih sprememb. Na zasedanju COP 26 si bo EU prizadevala iz delovnega programa skupnih prizadevanj na področju kmetijstva iz Koronivije izluščiti dobre prakse in znanje, da bi prispevala k večji trajnostnosti svetovnega prehranskega sistema. EU je dejavna članica tematske delovne skupine za kmetijstvo , ki jo vodi Organizacija ZN za prehrano in kmetijstvo. V tej vlogi bo pomagala pospeševati sodelovanje ter izmenjavo znanja in dobrih praks, da bi se izboljšalo izvajanje podnebnih ukrepov v kmetijstvu. To delo bo zajemalo živino in bo usmerjeno v boljše izvajanje nacionalno določenih prispevkov, h katerim so se države zavezale v okviru Pariškega sporazuma.