o pooblastilu Avstriji, Luksemburgu in Romuniji, da v interesu Evropske unije sprejmejo pristop Belorusije in Uzbekistana k Haaški konvenciji iz leta 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok

Eden glavnih ciljev Uredbe je preprečevanje protipravnih odvzemov otrok med državami članicami z vzpostavitvijo postopkov za zagotovitev hitre vrnitve otroka v državo članico običajnega prebivališča. Uredba Bruselj IIa v ta namen v členu 11 vključuje postopek iz Haaške konvencije iz leta 1980 in ga dopolnjuje s pojasnitvijo nekaterih njegovih vidikov, zlasti zaslišanja otroka, roka za izdajo odločbe potem, ko je bil vložen zahtevek za vrnitev, in razlogov za to, da se otrok ne vrne. Prav tako uvaja določbe, ki urejajo primere nasprotujočih si odločb o tem, da se otrok vrne oziroma ne vrne, izdanih v različnih državah članicah.

S sprejetjem Avstrije, Luksemburga in Romunije bi se Konvencija iz leta 1980 uporabljala med Belorusijo, Uzbekistanom in vsemi državami članicami EU razen Danske.

Ker mednarodni protipravni odvzem otrok spada v izključno zunanjo pristojnost Evropske unije, je odločitev o sprejetju pristopa Belorusije in Uzbekistana treba sprejeti na ravni EU v obliki sklepa Sveta. Avstrija, Luksemburg in Romunija bi tako morali v zvezi s pristopom Belorusije in Uzbekistana podati izjavo o sprejetju v interesu Evropske unije.

Konvencija iz leta 1980 že velja med Uzbekistanom in 24 državami članicami EU. Samo Avstrija, Danska, Luksemburg in Romunija še niso sprejeli pristopa Uzbekistana h Konvenciji.

Konvencija iz leta 1980 že velja med Belorusijo in 24 državami članicami EU. Samo Avstrija, Danska, Luksemburg in Romunija še niso sprejeli pristopa Belorusije h Konvenciji.

Namen Haaške konvencije z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok (v nadaljnjem besedilu: Konvencija iz leta 1980), ki jo je do danes ratificiralo 98 držav, vključno z vsemi državami članicami EU, je povrniti razmere v prejšnje stanje, in sicer s hitro vrnitvijo neupravičeno premeščenih ali zadržanih otrok s pomočjo sistema sodelovanja med centralnimi organi, ki so jih določile podpisnice Konvencije.

Med junijem 2015 in decembrom 2017 je že bilo sprejetih 14 sklepov Sveta, da bi se sprejel pristop 20 tretjih držav k Haaški konvenciji iz leta 1980 o mednarodnem protipravnem odvzemu otrok (Maroka, Singapurja, Ruske federacije, Albanije, Andore, Sejšelov, Armenije, Republike Koreje, Kazahstana, Peruja, Gruzije, Južne Afrike, Čila, Islandije, Bahamov, Paname, Urugvaja, Kolumbije, Salvadorja in San Marina).

•Skladnost z drugimi politikami Unije

Ta predlog je očitno povezan s splošnim ciljem varstva otrokovih pravic iz člena 3 Pogodbe o Evropski uniji. Sistem Haaške konvencije iz leta 1980 je oblikovan tako, da ščiti otroke pred škodljivimi učinki starševskega protipravnega odvzema in zagotavlja, da lahko otrok vzdržuje stike z obema staršema, na primer z zagotovitvijo učinkovitega uveljavljanja pravice do stikov. Omembe je vredna tudi povezava s spodbujanjem uporabe mediacije za reševanje čezmejnih družinskih sporov. Direktiva o nekaterih vidikih mediacije v civilnih in gospodarskih zadevah se uporablja tudi za družinsko pravo v okviru skupnega evropskega pravosodnega prostora. Haaška konvencija iz leta 1980 prav tako spodbuja sporazumno rešitev družinskih sporov. Eden od priročnikov o dobrih praksah v skladu s Haaško konvencijo iz leta 1980, ki ga je objavila Haaška konferenca o mednarodnem zasebnem pravu, je posvečen uporabi mediacije za reševanje mednarodnih družinskih sporov glede otrok, ki spadajo na področje uporabe Konvencije. Na pobudo Evropske komisije je bil ta priročnik preveden v vse uradne jezike EU, razen v angleščino in francoščino, ter v arabščino, da se podpre dialog z državami, ki Konvencije še niso ratificirale, in pomaga pri iskanju konkretnih načinov za reševanje problemov, ki jih povzroča mednarodni protipravni odvzem otrok pri državah, ki Konvencije niso ratificirale.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga

Glede na to, da se sklep nanaša na mednarodni sporazum, se za pravno podlago uporabi člen 218 Pogodbe o delovanju Evropske unije skupaj s členom 81(3). Svet odloča s soglasjem po posvetovanju z Evropskim parlamentom. Uredba (ES) št. 2201/2003 zavezuje Združeno kraljestvo in Irsko, ki zato sodelujeta pri sprejetju in uporabi tega sklepa. V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja.

•Sorazmernost

Ta predlog je oblikovan po vzoru že sprejetih sklepov Sveta o isti zadevi in ne presega tistega, kar je potrebno za dosego cilja doslednega ukrepanja EU na področju mednarodnega protipravnega odvzema otrok, in sicer z zagotavljanjem, da Avstrija, Luksemburg in Romunija sprejmejo pristop Belorusije in Uzbekistana k Haaški konvenciji iz leta 1980 v določenem časovnem okviru.

3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA

•Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi

Komisija se je z Avstrijo, Luksemburgom in Romunijo posvetovala o njihovi pripravljenosti, da sprejmejo pristop Belorusije in Uzbekistana h Konvenciji iz leta 1980, in ti so podali ugodno mnenje. Iz razprav na srečanju strokovnjakov z dne 18. aprila 2018 je razvidno, da države članice v tej fazi ne ugovarjajo temu, da bi Avstrija, Luksemburg in Romunija sprejeli pristop Belorusije in Uzbekistana h Konvenciji iz leta 1980.

•Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

Komisija in strokovnjaki držav članic so glede na to, da Konvencija že velja med 24 državami članicami in Belorusijo ter Uzbekistanom, menili, da v takih primerih posebna ocena razmer v zadevnih tretjih državah ni potrebna.

•Ocena učinka

Tako kot za 14 sklepov Sveta, ki so že bili sprejeti med letoma 2015 in 2017 ter zadevajo sprejetje pristopa več tretjih držav k Haaški konvenciji iz leta 1980, zaradi narave tega zakonodajnega akta posebna ocena učinka ni bila izvedena. V vsakem primeru se je ob upoštevanju tega, da Konvencija že velja s 24 državami članicami EU, ter pripravljenosti Avstrije, Luksemburga in Romunije, da sprejmejo Belorusijo in Uzbekistan, štelo, da posebna ocena razmer v Belorusiji in Uzbekistanu ni potrebna.

4.PRORAČUNSKE POSLEDICE