[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 24.9.2010

COM(2010) 501 konč.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Prvo poročilo o učinkih prenove programa možnosti za oddaljene in otoške regije (POSEI) z leta 2006

KAZALO

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Prvo poročilo o učinkih prenove programa možnosti za oddaljene in otoške regije (POSEI) z leta 2006 1

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Prvo poročilo o učinkih prenove programa možnosti za oddaljene in otoške regije (POSEI) z leta 2006 3

1. Uvod 3

2. Zgodovina in glavni elementi programa 3

3. Pravna podlaga poročila 5

4. Učinek prenove iz leta 2006 6

4.1. Načrtovanje programov in partnerstvo 6

4.2. Posebni režimi oskrbe 6

4.2.1. Zagotovljena oskrba z osnovnimi proizvodi 6

4.2.2. Nadomestilo za dodatne stroške 7

4.2.3. Učinek ugodnosti na končnega uporabnika 7

4.2.4. Pošiljanje predelanih proizvodov naprej in izkrivljanje trgovanja 7

4.2.5. Ohranjanje in razvoj kmetijskih dejavnosti 7

4.3. Podpora lokalni proizvodnji 8

4.3.1. Ohranjanje in razvoj lokalne kmetijske pridelave 8

4.3.2. Kakovostna proizvodnja 8

5. Finančno izvajanje 9

6. Revizija izvajanja programa POSEI po letu 2006 9

7. Razvoj dogodkov v zvezi s trgovino po prenovi iz leta 2006 9

7.1. Sporazumi o gospodarskem partnerstvu 9

7.2. Svetovna trgovinska organizacija in dvostranski trgovinski sporazumi 10

8. Predlogi za izboljšanje 11

8.1. Predlagane spremembe zakonodaje EU 11

8.2. Priporočila državam članicam 12

9. Sklepne ugotovitve 12

SEC(2010) 1093

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Prvo poročilo o učinkih prenove programa možnosti za oddaljene in otoške regije (POSEI) z leta 2006

UVOD

Člen 349 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) upošteva strukturno pogojene, socialne in gospodarske razmere najbolj oddaljenih regij. Dodatno jih otežujejo dejavniki, kot so oddaljenost, otoška lega, majhnost, težavna topografija in podnebje ter ekonomska odvisnost od maloštevilnih proizvodov, ki zaradi svoje stalnosti in součinkovanja močno ovirajo razvoj teh regij.

Trenutno je v členu 349 PDEU navedenih devet regij, ki pripadajo trem državam članicam:

- Franciji: Guadeloupe, Francoska Gvajana, Martinique, Reunion, Saint-Barthélemy in Saint-Martin;

- portugalski otočji Azori in Madeira, ter

- španski Kanarski otoki.

Ob upoštevanju posebnih značilnosti in omejitev teh regij je treba sprejeti posebne ukrepe. Namen teh ukrepov je zlasti določiti pogoje uporabe Pogodb za te regije, vključno s skupnimi politikami.

V okviru skupne kmetijske politike so najbolj oddaljene regije upravičene do posebnega režima, ki omogoča lokalno proizvodnjo in oskrbo z osnovnimi proizvodi– do t.i. programa POSEI (programa možnosti za oddaljene in otoške regije).

ZGODOVINA IN GLAVNI ELEMENTI PROGRAMA

Uvedba posebnih programov za najbolj oddaljene regije je bila prvič omenjena v resoluciji Evropskega parlamenta iz leta 1987 o francoskih čezmorskih departmajih[1]. V njej je navedeno, da je „zaradi resnega položaja na teh območjih upravičeno in nujno sprejeti ukrepe za gospodarski in socialni razvoj v različnih sektorjih“.

Posebni kmetijski ukrepi v najbolj oddaljenih regijah so bili leta 1991 uvedeni v francoskih čezmorskih departmajih (POSEIDOM)[2], leta 1992 pa na Kanarskih otokih (POSEICAN)[3] ter na Azorih in Madeiri (POSEIMA)[4].

V ta namen so bili določeni glavni instrumenti programa POSEI:

1. Posebni režimi oskrbe , katerih cilj je ublažiti stroške oskrbe s proizvodi, ki se uporabljajo kot surovine za vsakodnevno porabo ali za proizvodnjo nekaterih osnovnih prehrambnih izdelkov. Ti režimi določajo oprostitve od dajatev na izdelke, uvožene neposredno iz tretjih držav, ali pomoč za proizvode s poreklom iz drugih delov Skupnosti v okviru lokalnih potreb;

2. Ukrepi za podporo lokalni proizvodnji , katerih cilj je ohranjati ali razvijati proizvodnjo nekaterih proizvodov s podporo proizvodnji, predelavi in/ali trženju teh proizvodov ali strukturiranju zadevnih sektorjev;

3. Spremljevalni ukrepi:

4. posebne določbe, ki skupno kmetijsko politiko prilagajo specifičnostim najbolj oddaljenih regij;

5. izjeme v zvezi s strukturnimi ukrepi;

6. uvedba grafičnega simbola, ki bi povečal ozaveščenost o proizvodih iz najbolj oddaljenih regij;

7. veterinarski ukrepi in ukrepi za zaščito rastlin.

Leta 2001 je bil program POSEI prenovljen[5]. S prenovo so bili posebni režimi oskrbe spremenjeni. Uvedene so bile „predvidene bilance oskrbe“ (seznami proizvodov, za katere veljajo posebni režimi oskrbe), spremenjen je bil tudi način izračuna pomoči v okviru posebnih režimov oskrbe. Namesto na podlagi izvoznih nadomestil se ta izračunava na podlagi „dodatnih stroškov“, nastalih zaradi oddaljenosti najbolj oddaljenih regij, njihove otoške lege in majhnosti. Prav tako so bili uvedeni novi ukrepi in dopolnjeni stari ukrepi za podporo lokalni proizvodnji, program je bil prilagojen novi uredbi o razvoju podeželja[6].

Leta 2006 je bil program POSEI ponovno prenovljen predvsem zaradi naslednjih dejavnikov:

8. Objava Sporočila Komisije COM(2004)343[7], v katerem je bila sprejeta strategija za najbolj oddaljene regije z namenom boljše uskladitve sredstev EU v korist najbolj oddaljenih regij in uvedbe ad-hoc instrumentov;

9. Prenova skupne kmetijske politike iz leta 2003 (Uredba Sveta (ES) št. 1782/2003[8] o shemah neposrednih podpor za kmete), ki je na novo določila usmeritve skupne kmetijske politike in uvedla reformo skupnih tržnih ureditev, na katere se je nanašal program POSEI.

10. Priznanje dejstva, da zaradi togega upravljanja programov [COM (2004)687] bilanc oskrbe in ukrepov za podporo lokalni proizvodnji ni bilo mogoče pravočasno prilagoditi potrebam območij in da je takšno togo upravljanje oviralo sodelovalni pristop.

Prejšnje tri uredbe je zato nadomestil enoten dokument in sicer Uredba Sveta (ES) št. 247/2006[9] o posebnih ukrepih za kmetijstvo v najbolj oddaljenih regijah Unije.

Glavni cilji in instrumenti sheme s prenovo iz leta 2006 niso bili spremenjeni. Glavna novost enotne uredbe je uvedba načrtovalnega pristopa in prenos odgovornosti za zasnovo in spreminjanje programov, prilagojenih lokalnim potrebam, ter za upravljanje in spremljanje takih programov na države članice. Cilj te novosti je omogočiti večjo prožnost pri upravljanju posebnih režimov oskrbe in ukrepov za podporo lokalni proizvodnji ter poenostaviti postopke za njihovo spreminjanje.

Potem ko je bila Uredba Sveta (ES) št. 247/2006 sprejeta, je bila večkrat spremenjena, da bi bile v njej upoštevane reforme sektorjev sladkorja in banan iz leta 2006, zdravstveni pregled (prenos proračunskih sredstev, namenjenih za ukrepe neposredne podpore, ki so bili prej vodeni na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003, v program POSEI) ter drugi prenosi neposredne pomoči v letih 2007 in 2008[10].

V teh spremembah je bilo predvideno postopno povečevanje sredstev iz programa POSEI, kot prikazuje naslednja tabela (člen 23 Uredbe Sveta (ES) št. 247/2006):

PORTUGALSKA | 77,9 | 86,98 | 87,08 | 87,18 | 106,21 |

ŠPANIJA | 127,3 | 268,4 | 268,4 | 268,4 | 268,42 |

SKUPAJ | 331,8 |617,98 |624,88 |628,58 |653,04 | | Danes programi POSEI ustrezajo prvemu stebru skupne kmetijske politike za najbolj oddaljene regije.

PRAVNA PODLAGA POROčILA

Člen 28(3) Uredbe Sveta (ES) št. 247/2006 določa: „Najkasneje 31. decembra 2009 in nato vsakih pet let Komisija predloži Evropskemu parlamentu in Svetu splošno poročilo, iz katerega je razviden učinek ukrepov, sprejetih na podlagi te uredbe, vključno s primernimi predlogi, kjer je to ustrezno.“

Ker je bila prenova programa POSEI uresničena kasneje, kot je bilo sprva predvideno (med koncem leta 2006 in sredino leta 2007), bo prvo poročilo, kot je navedeno zgoraj, predloženo tekom leta 2010, da bo mogoče zbrati čim več elementov za oceno začetnega učinka te prenove.

Sedanje poročilo še zlasti upošteva finančno izvajanje programov do finančnega leta 2009, podatke o upoštevnih trgih do leta 2009 in študijo o oceni ukrepov, izvedenih v okviru programa POSEI od leta 2001 (v nadaljnjem besedilu: ocenjevalna študija), ki jo je za Komisijo izvedla svetovalna agencija Oréade–Brèche, objavljena pa je bila februarja 2010 na naslovu http://ec.europa.eu/agriculture/eval/reports/posei/index_fr.htm.

UčINEK PRENOVE IZ LETA 2006

Načrtovanje programov in partnerstvo

Države članice in partnerji so pozdravili povečanje odgovornosti in pristojnosti nacionalnih in regionalnih organov pri načrtovanju njihovih programov ter sodelovanje zainteresiranih strani pri oblikovanju ukrepov.

Pozitivno je bila zlasti sprejeta večja prožnost pri postopnem prilagajanju programov na dejanske lokalne potrebe, ki se izraža v letnih prilagoditvah. V okolju, ki je zaradi tržnih in podnebnih tveganj teh regij ranljivo, je s tako prožnostjo podporne ukrepe dejansko mogoče hitro prilagoditi dejanskim potrebam posameznega območja.

Ocenjevalna študija kaže, da se je s prenovo izboljšala administrativna učinkovitost (povečanje proračuna je namreč ustvarilo učinke ekonomije obsega).

Vendar povečanje partnerstev ni olajšalo administrativnih bremen: z načrtovanjem programov so se bremena povečala tako za nacionalne/regionalne organe kot za službe Komisije.

Posebni režimi oskrbe

Zagotovljena oskrba z osnovnimi proizvodi

Po ugotovitvah ocenjevalne študije posebni režimi oskrbe dobro pokrivajo potrebe po proizvodih, ki jih izberejo države članice/najbolj oddaljene regije in v zvezi s katerimi imajo ti režimi naslednjo ključno vlogo:

11. zagotavljati redno oskrbo z ustvarjanjem zalog;

12. ustvarjati konkurenco s podobnimi uvoženimi izdelki, kar vpliva na stabilnost cen;

13. ohranjati lokalno strukturo proizvodnje s:

14. podpiranjem donosnosti lokalne živinoreje;

15. zagotavljanjem vitalnosti lokalne agroživilske industrije.

Nadomestilo za dodatne stroške

Vsaka država članica je pri določanju dodatnih stroškov uporabila drugačne pristope. Kot ugotavlja ocenjevalna študija, posebni režimi oskrbe omogočajo kompenzacijo dodatnih stroškov za oskrbo z vsemi izbranimi proizvodi.

Proračun za posebne režime oskrbe, ki je omejen s fiksnimi letnimi zgornjimi mejami, zlasti nestanovitnosti prevoznih stroškov ne more vsako leto kriti istega deleža dodatnih stroškov.

Učinek ugodnosti na končnega uporabnika

Po ugotovitvah ocenjevalne študije je bila ugodnost zgolj v nekaterih primerih ustrezno prenesena. V ostalih primerih je to težko določiti. Na splošno je težko ugotoviti primeren prenos ugodnosti posebnih režimov oskrbe na končnega uporabnika, zlasti kar zadeva proizvode, ki so bili uvedeni v okviru predelovalnega procesa. Slednje mora preveriti zadevna država članica, ki izvaja sisteme nadzora.

Pošiljanje predelanih proizvodov naprej in izkrivljanje trgovanja

Kot navaja uvodna izjava št. 4 Uredba Sveta (ES) št. 247/2006, so količine, zajete v posebnih režimih oskrbe, omejene z zahtevami najbolj oddaljenih regij po oskrbi, s čimer se zagotavlja nemoteno delovanje notranjega trga in preprečujejo preusmeritve v trgovanju z zadevnimi proizvodi. Pošiljanje ali izvažanje teh izdelkov iz najbolj oddaljenih držav je zato prepovedano. Pošiljanje ali izvažanje teh izdelkov je sicer dovoljeno, če se ugodnost, ki izhaja iz posebnih režimov oskrbe, ustrezno povrne ali, v primeru predelanih proizvodov, da se zagotovi regionalna trgovina oziroma tradicionalni trgovinski tokovi, kot določa člen 4 zgoraj navedene uredbe.

Te tradicionalne količine so bile določene na podlagi povprečja trgovinskih tokov med letoma 1989 in 1991, tj. pred uvedbo programa POSEI. Po mnenju Komisije tradicionalnih količin ni treba revidirati. Takšna revizija bi bila v nasprotju s ciljem programa, da se oskrba omeji na lokalne potrebe, obenem pa lahko pomeni izkrivljanje trgovanja. Vseeno je treba med najbolj oddaljenimi regijami spodbuditi trgovanje s predelanimi proizvodi iz posebnih režimov oskrbe.

Ohranjanje in razvoj kmetijskih dejavnosti

Posebni režimi oskrbe imajo bistveno vlogo pri ohranjanju struktur lokalne proizvodnje, pri čemer:

- podpirajo donosnost lokalne živinoreje;

- zagotavljajo vitalnost lokalne agroživilske industrije.

Posebni režimi oskrbe zato odpirajo nova lokalna delovna mesta v kmetijstvu in agroživilski industriji.

Po drugi strani raven pomoči, ki je določena za oskrbo z nekaterimi proizvodi v določenih najbolj oddaljenih regijah (npr. mesni in mlečni izdelki na Kanarskih otokih in Madeiri) ustvarja konkurenco z lokalno proizvodnjo istih izdelkov, ki se zaradi tega komaj lahko razvija. Države članice morajo same izboljšati porazdelitev sredstev na način, ki daje prednost lokalni proizvodnji.

Podpora lokalni proizvodnji

Ohranjanje in razvoj lokalne kmetijske pridelave

Ker je program POSEI prilagojen posebnostim najbolj oddaljenih regij, ima ključen pomen vsaj pri zmanjševanju nazadovanja kmetijskih dejavnosti. Kot ponazarja ocenjevalna študija, program prispeva k ohranjanju čim več vrst pridelave in celo pomaga razvijati nekatere od njih. Številnim sektorjem, ki so deležni podpore v okviru programa POSEI, sta se tudi zahvaljujoč dodatnim ukrepom za razvoj podeželja izboljšali donosnost in konkurenčnost.

Od prenove programa POSEI se je skoraj vsem proizvajalcem povečal prihodek.

V svetovnem merilu so bili ukrepi programa POSEI zelo učinkoviti za izvozna sektorja banan v najpomembnejših regijah pridelave (Kanarski otoki, Guadeloupe in Martinique) in sladkorja (Guadeloupe, Martinique in Reunion), ki prejemata precejšnjo stopnjo podpore, a kot poudarja ocenjevalna študija, obenem kažeta tudi dobre rezultate pri ohranjanju ravni proizvodnje in prihodkov.

V sektorju živinoreje je bila na Reunionu in Azorih opažena povečana proizvodnja mesa in mleka . Vendar sektorja mesa in mleka ne kažeta enakih pozitivnih rezultatov v vseh najbolj oddaljenih regijah. Na Madeiri in Kanarskih otokih se dejansko nista izkazala kot pretirano učinkovita.

V francoskih departmajih obenem opažajo težave v sektorju sadja in zelenjave . Ker se morajo proizvajalci (zlasti v Francoski Gvajani) povezovati v združenja, da lahko prejemajo pomoč, pomoč ne doseže vseh. Med drugimi izdelki iz tega sektorja, ki so namenjeni izvozu in se prav tako soočajo s težavami, je treba omeniti ananas na Azorih in paradižnik na Kanarskih otokih.

Kar zadeva sektor banan , je bil opažen pomemben napredek v smislu večje donosnosti, učinkov na produktivnost, kakovosti in okoljskih pogojev proizvodnje.

V francoskih departmajih podpora v sektorju sladkorja deluje kot protiutež učinkom sladkorne reforme iz leta 2006 v smislu, da omogoča ohranjanje sprejemljive ravni cen za proizvajalce, vitalnost industrije predelave sladkorja in posledično pošteno konkurenco na trgu EU. Kljub podpori v okviru programa POSEI se sektor sladkorja na Azorih sooča s težavami. Da bi jih ublažili, so zakonodajalci maja 2010 sprejeli zakonodajni predlog.

Kakovostna proizvodnja

Program POSEI je v povezavi s programi za razvoj podeželja zelo uporaben instrument za podporo kakovostni lokalni proizvodnji, da lahko konkurira uvoženim proizvodom, ki niso več edina ponudba na lokalnih trgih.

H kakovostnemu označevanju proizvodnje v najbolj oddaljenih regijah EU prispeva tudi uvedba logotipa, ki ga lahko lokalni izvozno usmerjeni proizvajalci uporabijo z dovoljenjem pristojnih nacionalnih organov.

FINANčNO IZVAJANJE

Podatki o finančnem izvajanju programov POSEI od leta 2006 do 2008 (finančna leta 2007–2009) so v Prilogi I. Ti podatki kažejo, da se je v navedenem obdobju povečevala uporaba sredstev iz programa POSEI.

V zadnjih letih so se zlasti z nekaterimi ukrepi izčrpala dodeljena finančna sredstva. To je posebej očitno pri diverzifikacijskih ukrepih v sektorjih živinoreje in pridelave zelenjave v francoskih čezmorskih departmajih, kjer je v zadnjih letih prišlo do nepričakovanega razvoja. Zaradi nezadostnih sredstev so morali francoski organi uvesti „stabilizatorje“, tj. sorazmerna znižanja pomoči glede na proračunski primanjkljaj. Problem je bil rešen z odobritvijo dodatnega nacionalnega financiranja od leta 2010 dalje.

Kot je razvidno, se letni proračun za posebne režime oskrbe praktično v celoti porabi v skoraj vseh najbolj oddaljenih regijah. Letno dodeljena sredstva za posebne režime oskrbe so bila za vsako državo članico določena v obdobju 2005/2006 na podlagi preteklega izvajanja v obdobju 2001–2003 in so fiksna. V vsakem programu je položaj mogoče izboljšati s prerazporeditvijo razpoložljivih proračunskih sredstev med ukrepe, za katere so določene stopnje. Člen 16 Uredbe Sveta (ES) št. 247/2006 obenem državam članicam omogoča zagotavljanje dodatnih finančnih sredstev za ukrepe za podporo lokalni proizvodnji.

Vendar zgornje meje, kot jih določa člen 23(3) Uredbe Sveta (ES) št. 247/2006, pri posebnih režimih oskrbe povzročajo določeno togost. Zato se predlaga bolj prožna prerazporeditev sredstev med ukrepe za podporo lokalni proizvodnji in posebne režime oskrbe v okviru dodeljenega proračuna (glej točko 8.1).

REVIZIJA IZVAJANJA PROGRAMA POSEI PO LETU 2006

Revizijske službe Komisije so preverile potrjene računovodske izkaze na Azorih, Madeiri in Reunionu za leto 2008, na Kanarskih otokih za leti 2008 in 2009 ter na otokih Martinique in Guadeloupe za leto 2009.

Ugotovitve iz teh revizij na splošno kažejo, da se je položaj v primerjavi s tistim iz prejšnjih let močno izboljšal, čeprav se obenem še vedno pojavljajo pomanjkljivosti v zvezi z izmero nasadov banan v okviru programa POSEI za Kanarske otoke, ki jih bo treba podrobneje proučiti v postopku potrditve obračuna.

RAZVOJ DOGODKOV V ZVEZI S TRGOVINO PO PRENOVI IZ LETA 2006

Sporazumi o gospodarskem partnerstvu

S sporazumi o gospodarskem partnerstvu je bil od 1. 1. 2008 številnim afriškim, karibskim in pacifiškim državam (v nadaljnjem besedilu: države AKP) omogočen dostop do trga EU brez dajatev in kvot. Številne države AKP proizvajajo izvozno blago, ki predstavlja pomemben del izvoza najbolj oddaljenih regij; to so npr. banane, sladkor, riž, meso ter drugo sadje in zelenjava. Med najpomembnejšimi proizvodi, ki zadevajo najbolj oddaljene regije, so banane in sladkor.

V zvezi z bananami je Komisija pred prenovo skupne ureditve trga banan iz leta 2006 izvedla oceno učinka. V tej oceni so bile upoštevane verjetne posledice sporazumov o gospodarskem partnerstvu, zaradi nje so bila obenem iz skupne ureditve trga za banane v program POSEI prenesena višja sredstva. Uvoz banan iz držav AKP v EU je leta 2008 v primerjavi s prejšnjim letom narasel za skoraj 10 %, leta 2009 pa še za dodatnih 4 %. Potem ko je proizvodnja na otokih Martinique in Guadeloupe zaradi orkana Deana avgusta 2007 močno upadla (glej Prilogo III), je proizvodnja v najbolj oddaljenih regijah znova narasla, in sicer za 2,7 % leta 2008 in 7,4 % leta 2009.

Za sladkor so bili s sporazumi o gospodarskem partnerstvu od 1. 10. 2009 uvedeni dajatev in kvot prosti uvozi, za katere do leta 2015 velja prehodni zaščitni ukrep za tiste države AKP, ki niso hkrati najmanj razvite države. To lahko privede do povečanega uvoza iz držav AKP, ne glede na to, ali gre za najmanj razvite države ali ne. Kratkoročno je sicer malo verjetno, da bi ta uvoz dosegel raven 3,5 mio. ton, kot je predvideno v sladkorni reformi iz leta 2006. V tem oziru sporazumi o gospodarskem partnerstvu doslej niso imeli neposrednega učinka na sektor sladkorja v najbolj oddaljenih regijah.

Svetovna trgovinska organizacija in dvostranski trgovinski sporazumi

EU je pred kratkim sklenila večstranske in dvostranske sporazume, ki spreminjajo uvozne tarifne preferenciale za nekatere proizvode. Te spremembe lahko vplivajo na konkurenčnost proizvajalcev iz najbolj oddaljenih regij na trgu EU. Spremembe bodo verjetno vplivale na rum, določene vrste sadja in zelenjave, trsni sladkor in predelane proizvode z visoko vsebnostjo v celoti pridobljenega trsnega sladkorja.

V zvezi z bananami je EU 15. decembra 2009 parafirala sporazum s proizvajalci iz Latinske Amerike, znanimi tudi kot proizvajalci iz držav z največjimi ugodnostmi. Sporazum predvideva postopno znižanje uvoznih tarif EU s 176 EUR na tono na 114 EUR v obdobju od sedem do devet let. EU je v dveh dvostranskih sporazumih, ki jih je sklenila v prvi polovici leta 2010 (enega s Kolumbijo in Perujem, drugega pa z državami Srednje Amerike) pristala tudi na nadaljnja znižanja svojih dajatev na banane na 75 EUR na tono do leta 2020. Drug pomemben izvoznik banan, Ekvador, je izrazil interes za pridružitev k sporazumu EU s Kolumbijo in Perujem.

Potem ko je potekla Posebna okvirna pomoč za tradicionalne dobavitelje banan iz držav AKP, ki je v obdobju 1999–2008 tradicionalnim izvoznicam banan iz držav AKP zagotavljala podporo v višini 375 mio. EUR, je Komisija predlagala, da se desetim glavnim izvoznicam banan iz držav AKP v obdobju 2010–2013 zagotovi do 200 mio. EUR sredstev (spremljevalni ukrepi glede banan), s katerimi bi podprli njihov potreben proces prilagajanja.

Kar zadeva proizvajalce iz najbolj oddaljenih regij, so bili v prenovi skupne ureditve trga banan iz leta 2006 že v precejšnji meri upoštevani učinki novega trgovinskega okolja. V oceni učinka, opravljeni pred prenovo, so bile proučene verjetne posledice zmanjšanj tarif, ki so primerljiva z nedavno dogovorjenimi zmanjšanji. Zaradi dejstva, da program POSEI proizvajalcem banan zagotavlja prejemanje polnega upravičenega zneska, tudi če ne dosegajo povsem ustrezne ravni proizvodnje, študija ugotavlja, da bi spremembe uvoznih tarif EU, če bi se gibale v okviru določenih meja, imele omejen učinek na proizvodnjo v EU (glej Priloga IV).

Vzporedno s prenovo trga banan je bil izračunan znesek, dodeljen za program POSEI. Kot podlaga je bilo vzeto najugodnejše povprečje pomoči, izplačane proizvajalcem banan v obdobju 2000–02, kateremu je bila prišteta marža 8,4 %, s čimer se upoštevajo nihanja trga banan v okviru nadaljnje liberalizacije. Proračun za banane je dejansko naraščal še hitreje, za okoli 47 %, kadar je temeljil na povprečju pomoči, izplačane med 2002 in 2006. Po mnenju Komisije se s to znatno dodelitvijo sredstev ustrezno upošteva učinek nedavno sklenjenih trgovinskih sporazumov – vsaj do konca trenutne finančne perspektive EU leta 2013. Zaradi nedavnih dogodkov na trgu Komisija vseeno skrbno spremlja učinek večstranskih trgovinskih sporazumov.

V primeru sladkorja bi lahko morebitno zmanjšanje uvoznih dajatev in/ali uvedba novih tarifnih kvot v okviru trajajočih večstranskih pogajanj v Dohi privedla do prekomerne oskrbe. Lahko bi celo vplivala na cene sladkorja znotraj EU. Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 zahteva od Komisije, da ohranja strukturno ravnovesje trga na ravni cene, ki je blizu referenčni ceni. Za odpravo takšnega položaja je na voljo veliko tržnih ukrepov, npr. umik s trga ali zasebno skladiščenje. Ti ukrepi vplivajo na proizvodnjo sladkorja iz kvote. Toda ker najbolj oddaljene regije proizvajajo manj sladkorja, kot je dodeljeno s kvoto, mora biti učinek teh ukrepov omejen.

PREDLOGI ZA IZBOLJšANJE

Predlagane spremembe zakonodaje EU

Zaradi razvoja programa v zadnjih letih in glede na to, da je nedavno začela veljati Lizbonska pogodba, se predlaga prenovitev Uredbe Sveta (ES) št. 247/2006 , da se posodobijo in poenostavijo nekatere določbe in da se uredba uskladi z novimi zahtevami PDEU.

Še zlasti se predlaga sprememba člena 4(2) v smislu, da se vključi možnost proste trgovine s predelanimi proizvodi iz posebnih režimov oskrbe med francoskimi čezmorskimi departmaji (glej točko 4.2.4) .

Prav tako se predlaga sprememba člena 23(3) v smislu povečanja največjih letnih zgornjih meja v okviru posebnih režimov oskrbe za Francijo in Portugalsko, da se sprosti pritisk finančnega okvira, predvidenega za posebne režime oskrbe, in omogoči uvedba dodatnih proizvodov v načrtovano bilanco oskrbe najbolj oddaljenih regij, ki to potrebujejo, brez povečevanje splošnega proračuna (glej točka 5).

Da bi zmanjšala administrativno breme in državam članicam omogočila več časa, da določijo dejanske potrebe in dokončno oblikujejo strateški pristop za naslednje leto (glej točko 4.1), namerava Komisija spremeniti člen 49 Uredbe Komisije (ES) št. 793/2006 . V okviru spremembe naj bi končni datum za oddajo letnih sprememb programa Komisiji za prihodnje leto prestavili s 1. avgusta na 30. september. Take spremembe morajo preveriti službe Komisije, pisno pa jih mora potrditi Generalni direktorat AGRI, kolikor ne gre za bistvene spremembe, kot je uvedba novega ukrepa (poglavja) v program. V tem primeru se spremembe predložijo do 1. avgusta, Komisija pa jih potrdi s sklepom.

Priporočila državam članicam

Države članice trenutno vzpostavljajo ustrezne nadzorne sisteme , s katerimi bodo preverjale ustrezen prenos ugodnosti iz posebnih režimov oskrbe na končnega uporabnika (točka 4.2.3). Države članice so pozvane, naj takšne sisteme uvedejo čimprej in Komisiji predložijo poročila.

Državam članicam se priporoča prilagoditev stopnje pomoči iz posebnih režimov oskrbe za tiste proizvode, ki se proizvajajo tudi lokalno , in sicer na način, ki daje prednost razvoju lokalne proizvodnje (točka 4.2.5).

Državam članicam se priporoča, naj temeljito proučijo razloge za zgolj delno uspešnost ukrepov, ki ne dosegajo ustreznih ciljev (točka 4.3.1), in v svojih programih predlagajo izboljšano strategijo podpore . Prožnost, ki so jo države članice za vodenje svojih programov pridobile v okviru prenove, je lahko zelo učinkovita pri obravnavanju določenih položajev. Zahvaljujoč prožnejšim določbam glede državne pomoči za najbolj oddaljene regije (točka 5) lahko države članice za pomoč sektorjem v težavah v okviru programa prerazporedijo sredstva iz finančnega okvira za POSEI in celo dodelijo dodatno pomoč.

Pri teh strateških odločitvah naj države članice dajo prednost ukrepom, ki ohranjajo lokalna delovna mesta in spodbujajo njihovo ustvarjanje.

Države članice so prav tako pozvane, naj redno izdajajo poročila o ključnih kazalnikih , ki jih službe Komisije določajo za izvedbo splošne ocene napredka programa POSEI skozi leta.

Na koncu je treba poudariti, da je bil v prvotni opredelitvi programov POSEI zahtevan sodelovalni pristop vseh zainteresiranih strani; tako naj bi bilo tudi pri letnih spremembah teh programov. Predvidena sprememba člena 49 Uredbe Komisije (ES) št. 793/2006, s katero naj bi prestavili končni datum za predložitev sprememb (točka 8.1), bo omogočila več časa za posvetovanje z zadevnimi udeleženci na trgu.

SKLEPNE UGOTOVITVE

V prvih letih izvajanja se je program POSEI izkazal za uspešnega, kar zadeva načrtovanje programa (ki je nedvomno prožnejše in bližje lokalnim potrebam), zagotavljanje oskrbe z bistvenimi proizvodi z zmanjšanjem dodatnih stroškov za njihovo dobavo, zagotavljanje prihodka kmetov v najbolj oddaljenih regijah in razvoj določenih sektorjev kmetijstva.

Na podlagi aktualne analize in položaja Komisija meni, da je bil programu POSEI dodeljen ustrezen finančni okvir, saj je omogočil uresničitev splošnih ciljev programa.

Vloga držav članic je pri izvajanju programa POSEI ključna. Države članice bi morale premisliti o bolj ciljno usmerjeni prerazporeditvi razpoložljivih sredstev, s katero bi podprle nastajajoče sektorje in oblike proizvodnje, ki se v primerjavi z drugimi soočajo z večjimi težavami.

Tako Komisija kot države članice morajo nadaljevati prizadevanja za čim boljše izvajanje programa, predvsem pa za uresničitev ciljev samooskrbe s hrano in spremembe dejavnosti iz tradicionalno izvozno usmerjenih proizvodnih sektorjev, da se zagotovi vitalnost kmetijskih dejavnosti tudi v primeru krize na ciljnih trgih.

Med ostalimi ključnimi cilji, ki jih je prav tako treba uresničevati, so zaposlovanje v kmetijstvu, ki naj se v okviru možnosti ohranja in povečuje, kakovost proizvodnje in ohranjanje okolja.

[1] Resolucija Evropskega parlamenta z dne 11. maja 1987.

[2] Uredba Sveta (EGS) št. 3763/91, UL L 356, 24.12.1991, str. 1 .

[3] Uredba Sveta (EGS) št. 1601/92, UL L 173, 27.6.1992, str. 13 .

[4] Uredba Sveta (EGS) št. 1600/92, UL L 173, 27.6.1992, str. 1 .

[5] Uredba Sveta (ES) št. 1452/2001 (POSEIDOM), 1453/2001 (POSEIMA) in 1454/2001 (POSEICAN) z dne 28. junija 2001, OJ L 198, 21.7.2001, str. 11.

[6] Uredba Sveta (ES) št. 1257/1999, UL L 160, 26.6.1999, str. 80 .

[7] Revidirano in okrepljeno s Sporočilom Komisije COM(2008)642.

[8] UL L 270, 21.10.2003, str. 1.

[9] UL L 42, 14.2.2006, str. 1.

[10] - Uredba Sveta (ES) št. 318/2006, UL L 58, 28.2.2006 , str. 1. (reforma sladkornega sektorja)

- Uredba Sveta (ES) št. 2013/2006, UL L 384, 29.12.2006 , str. 13. (reforma sektorja banan)

- Uredba Komisije (ES) št. 1276/2007, UL L 284 , 30.10.2007, str. 11. (proračunske zgornje meje za leto 2007)

- Uredba Komisije (ES) št. 674/2008, UL L 189 , 17.7.2008, str. 5. (proračunske zgornje meje za leto 2008)

- Uredba Sveta (ES) št. 73/2009, UL L 30 , 31.1.2009, str. 16. (zdravstveni pregled)