Predlaga se, da se stališče, ki naj se v imenu Unije zastopa na zasedanjih Sveta ICAO, določi po dvostopenjskem pristopu. Najprej se s tem sklepom Sveta v Prilogi 1 določijo vodilna načela in usmeritve stališča Unije na večletni podlagi. V drugem koraku Komisija Svetu v obliki pisnega dokumenta posreduje v razpravo in odobritev podrobno stališče za vsako zasedanje Sveta ICAO. Komisija v pisnem dokumentu predlaga podrobno stališče na podlagi vodilnih načel in usmeritev iz Priloge 1 ter postopka iz Priloge 2.

ICAO sprejema mednarodne standarde na področju civilnega letalstva, zlasti glede varnosti v letalstvu, navigacije in upravljanja zračnega prometa, okolja, varovanja v letalstvu, gospodarskega razvoja v letalskem prevozu, pravic potnikov in poenostavitev. Ta področja so zajeta v določbah Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) in so večinoma v pristojnosti Evropske unije. Cilj Unije je v največjem možnem obsegu zagotoviti skladnost z mednarodnimi standardi na področju civilnega letalstva.

Čikaška konvencija zajema 96 členov, ki določajo temeljna pravila in načela, ki urejajo ICAO. Podpira jo 19 prilog, ki vsebujejo standarde in priporočene prakse ter se redno spreminjajo.

ICAO je bila ustanovljena s Čikaško konvencijo, ki je bila podpisana leta 1944 v Čikagu in je začela veljati 4. aprila 1947. Vse države članice Evropske unije so pogodbenice navedene konvencije in s tem članice ICAO. Unija ima v ICAO status opazovalke in je z njo sklenila memorandum o sodelovanju, ki zagotavlja okvir za krepitev sodelovanja na področjih varnosti in varovanja v letalstvu, upravljanja zračnega prometa in varstva okolja.

–sprejetja aktov v Svetu Mednarodne organizacije civilnega letalstva (ICAO) na področjih varnosti civilnega letalstva, navigacije in upravljanja zračnega prometa, in sicer v prilogah 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 18 in 19 h Konvenciji o mednarodnem civilnem letalstvu (v nadaljnjem besedilu: Čikaška konvencija);

Akti, ki jih sprejema ICAO, so akti s pravnim učinkom. Standardi in priporočene prakse, ki jih sprejme ICAO, se namreč uporabljajo v okviru Čikaške konvencije, razen če država pogodbenica ICAO sporoči odstopanje (člen 38 Čikaške konvencije), po sprejetju in uveljavitvi pa so zavezujoči za vse države pogodbenice ICAO v skladu s Čikaško konvencijo in v okviru omejitev, določenih v njej. V skladu s členom 37 Čikaške konvencije se vsaka država pogodbenica zavezuje, da bo sodelovala pri zagotavljanju najvišje možne stopnje enotnosti takih standardov in priporočenih praks. Poleg tega se čim bolj upoštevajo v zakonodaji Unije, zato lahko ti standardi in priporočene prakse odločilno vplivajo na vsebino zakonodaje Unije na področju civilnega letalstva.

Zlasti notranji predpisi ICAO omogočajo predložitev dokumentov od deset dni do 24 ur pred zasedanjem Sveta ICAO (odvisno od narave dokumentov). Šele takrat so vsi prispevki na voljo in lahko Komisija analizira dokumente za pripravo stališča Unije glede tem, ki spadajo v pristojnost EU ter bodo obravnavane in se bo o njih odločalo v okviru Sveta ICAO. Čas od razpoložljivosti dokumentov do začetka zasedanja Sveta ICAO lahko ogrozi pravočasno pripravo in sprejetje pravno zahtevanega sklepa Sveta v skladu s členom 218(9) PDEU.

(b)po napovedi sprejetja novih aktov v obliki dopisa, s katerim ICAO države pogodbenice pozove k priglasitvi njihovega nestrinjanja s sprejetimi ukrepi ali morebitnih odstopanj od njih in datuma skladnosti s sprejetimi ukrepi, in

(2)Države članice Unije so pogodbenice Čikaške konvencije in države pogodbenice ICAO, Unija pa ima status opazovalke v nekaterih organih ICAO.

Materialna pravna podlaga za sklep iz člena 218(9) PDEU je odvisna predvsem od cilja in vsebine predvidenega akta, glede katerega se v imenu Unije zastopa stališče. Če ima predvideni akt dva cilja ali elementa in če je eden od teh ciljev ali elementov glavni, drugi pa postranski, mora sklep iz člena 218(9) PDEU temeljiti na samo eni materialni pravni podlagi, in sicer tisti, ki se zahteva za glavni ali prevladujoči cilj ali element.

(3)Svet ICAO lahko v skladu s členom 54(l) Čikaške konvencije sprejme mednarodne standarde in priporočene prakse za civilno letalstvo v obliki prilog k Čikaški konvenciji (v nadaljnjem besedilu: priloge ICAO).

(4)Ker lahko standardi in priporočene prakse ICAO odločilno vplivajo na vsebino prava Unije na področju civilnega letalstva, saj so upoštevani v zakonodaji iz uvodnih izjav 9 in 10, je primerno določiti stališče, ki naj se v imenu Unije zastopa v Svetu ICAO.

(5)V skladu s členom 90 Čikaške konvencije vsaka priloga ICAO ali vsaka sprememba priloge ICAO začne veljati v treh mesecih po predložitvi državam pogodbenicam ICAO ali po izteku daljšega časovnega obdobja, ki ga lahko predpiše Svet ICAO, razen če medtem večina držav pogodbenic ICAO sporoči svoje nestrinjanje. Ko so standardi sprejeti in veljavni, so zavezujoči za vse države pogodbenice ICAO, vključno z vsemi državami članicami Unije, v skladu s Čikaško konvencijo in v njej določenih okvirih, zlasti njenima členoma 37 in 38.

(6)V skladu s členom 38 Čikaške konvencije mora vsaka država pogodbenica ICAO, ki meni, da ne more v celoti spoštovati katerega koli takega standarda ali v celoti uskladiti svojih predpisov ali praks s katerim koli standardom po njegovi spremembi, ali ki meni, da mora sprejeti predpise in prakse, ki v nekaterih pogledih odstopajo od tistih, predpisanih v standardu, ICAO takoj priglasiti odstopanja med lastnimi predpisi ali praksami in predpisi ali praksami, ki jih določa standard. V primeru sprememb standardov mora vsaka država, ki svojih predpisov ali praks ustrezno ne spremeni, to priglasiti ICAO v šestdesetih dneh po sprejetju spremembe standarda ali navesti ukrep, ki ga namerava sprejeti.

(7)Notranji predpisi ICAO, zlasti pozna razpoložljivost dokumentov za sklepe o novih standardih ali spremembah standardov v Svetu ICAO, ali roki, ki jih je ICAO določila za države pogodbenice ICAO za priglasitev odstopanj v zvezi s standardi, ter število odstopanj na področjih varnosti v letalstvu, navigacije in upravljanja zračnega prometa, ki jih je treba vsako leto priglasiti, otežujejo pravočasno določitev stališča, ki naj se v imenu Unije zastopa v sklepu Sveta na podlagi člena 218(9) PDEU.

(8)Poleg tega se standardi, ki jih je sprejel Svet ICAO na področjih varnosti v letalstvu, navigacije in upravljanja zračnega prometa, večinoma nanašajo na zadeve, ki so v izključni pristojnosti Unije. Zato je učinkovito in ustrezno, da se določi okvir za sprejetje novih standardov ali sprememb standardov in priglasitev odstopanj v zvezi s standardi na področjih varnosti v letalstvu, navigacije in upravljanja zračnega prometa, ki spadajo v pristojnost Unije, brez poseganja v pravice in obveznosti držav članic v skladu s Čikaško konvencijo. Na ravni ICAO so standardi na področjih varnosti v letalstvu, navigacije in upravljanja zračnega prometa v glavnem vključeni v priloge ICAO 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 18 in 19.

(9)Na ravni Unije se zahteve, vsebovane v navedenih standardih za varnost v letalstvu, večinoma odražajo in so navedene v Uredbi (EU) 2018/1139, Uredbi (EU) 996/2010, Uredbi (ES) št. 2111/2005 in Uredbi (EU) št. 376/2014 Evropskega parlamenta in Sveta ter v izvedbenih in delegiranih aktih, sprejetih na njihovi podlagi, zlasti Uredbi Komisije (EU) št. 1178/2011, Uredbi Komisije (EU) št. 748/2012, Uredbi Komisije (EU) št. 965/2012, Uredbi Komisije (EU) št. 139/2014, Uredbi Komisije (EU) št. 452/2014, Uredbi Komisije (EU) št. 1321/2014, Uredbi Komisije (EU) 2015/640, Uredbi Komisije (EU) 2019/947, Uredbi Komisije (EU) 2019/945 in Uredbi Komisije (EU) 2021/664.

(10)Na ravni Unije se zahteve, vsebovane v navedenih standardih za navigacijo in upravljanje zračnega prometa, večinoma odražajo in so navedene v Uredbi (ES) št. 549/2004, Uredbi (ES) št. 550/2004, Uredbi (ES) 551/2004 Evropskega parlamenta in Sveta ter v izvedbenih in delegiranih aktih, sprejetih na njihovi podlagi, zlasti Uredbi Komisije (EU) št. 923/2012, Uredbi Komisije (EU) št. 1332/2011, Uredbi Komisije (EU) 2018/1048 in Uredbi Komisije (EU) 2015/340.

(11)Glede na specifičnost sektorjev varnosti, navigacije in upravljanja zračnega prometa v civilnem letalstvu v primerjavi z drugimi sektorji, ki jih obravnava ICAO, zlasti glede na veliko število standardov, ki jih je Svet ICAO sprejel v teh sektorjih, in druge povezane odločitve ter število odstopanj, ki jih je treba vsako leto priglasiti, je učinkovito, da se tako stališče, ki ga sestavljajo vodilna načela in usmeritve, določi za več let. Večina tem v okviru Sveta ICAO se nanaša na zadeve, ki jih ureja delovni program ICAO, ki se določi vsaka tri leta na zasedanju skupščine ICAO. Torej je mogoče določiti splošno stališče, ki naj se v imenu Unije zastopa v Svetu ICAO.

(12)Podrobno stališče Unije bi bilo treba določiti na podlagi vodilnih načel in usmeritev iz Priloge 1 in postopka iz Priloge 2 ter v skladu s cilji Unije v okviru skupne prometne politike na področju letalstva z namenom spodbujanja varnega, zanesljivega, učinkovitega, uspešnega, odprtega, gospodarsko vzdržnega in okolju prijaznega sistema zračnega prevoza.

(13)Odstopanja, ki jih je treba priglasiti ICAO, bi morala temeljiti zlasti na informacijah, ki jih zagotovi Agencija Evropske unije za varnost v letalstvu (EASA) v skladu s členom 90(4) Uredbe (EU) 2018/1139, kadar je to ustrezno. Odstopanja bi morala biti v skladu z obliko, ki jo je določila ICAO v sistemu za elektronsko sporočanje odstopanj, kadar to zahteva ICAO. Kadar je v skladu s tem sklepom stališče, ki se zastopa v imenu Unije, določeno v pisnem dokumentu, ki ga Komisija predloži Svetu v razpravo in odobritev, bi moral tak dokument, kjer je to ustrezno in za vsak primer posebej, navajati, ali bi bilo treba državam članicam omogočiti prožnost pri obliki priglasitve zadevnih odstopanj. Poleg tega bi si morala Komisija prizadevati čim prej začeti pripravljati tak dokument, da bi imela na voljo dovolj časa za tako pripravo, vključno z vsemi ustreznimi posvetovanji, ki jih je treba opraviti na ravni strokovnjakov.

(14)Odstopanja od standardov, ki jih je sprejel Svet ICAO na področjih varnosti v letalstvu, navigacije in upravljanja zračnega prometa lahko izhajajo tudi iz nacionalnih ukrepov, sprejetih v skladu s členom 71 Uredbe (EU) 2018/1139 v primeru nujnih nepredvidljivih okoliščin, kadar navedeni ukrepi odstopajo od standardov in zato zahtevajo priglasitev odstopanj ICAO v skladu s členom 38 Čikaške konvencije. Zato je ustrezno, da se v tem sklepu opredeli tudi postopek za opredelitev takih odstopanj. Ta postopek bi moral biti odvisen od področja uporabe in trajanja sprejetih nacionalnih ukrepov ter bi moral državam članicam omogočati, da brez odlašanja izpolnijo svoje mednarodne obveznosti na podlagi člena 38 Čikaške konvencije. Navedeni postopek ne bi smel posegati v pogoje in postopek iz člena 71 Uredbe (EU) 2018/1139.

(15)Stališče Unije izrazijo države članice Unije, ki so članice ICAO in nastopajo skupaj v interesu Unije, pri čemer jim pomaga Komisija v skladu s statusom opazovalke Unije.

(16)Izvajanje tega sklepa bi moralo državam članicam omogočiti izpolnjevanje njihovih obveznosti iz Čikaške konvencije.

(17)Ta sklep bi se moral uporabljati za omejeno obdobje, in sicer do zasedanja Sveta ICAO po 42. skupščini ICAO –

SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

Stališče, ki naj se v imenu Unije zastopa v Mednarodni organizaciji civilnega letalstva, kadar ta organ sprejema sklepe na področjih varnosti v letalstvu, navigacije in upravljanja zračnega prometa v zvezi s prilogami 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 18 in 19, je določeno v Prilogi 1.

Člen 2

Določitev stališča Unije, ki se zastopa na vsakem zasedanju Sveta ICAO, se izvede v skladu s Prilogo 2.