5.1. Pravna narava pravic do emisij in njihova fiskalna obravnava

Sistem EU za trgovanje z emisijami (v nadaljnjem besedilu: EU ETS) je od leta 2005 temelj strategije EU za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov (v nadaljnjem besedilu: TGP) iz industrije in elektroenergetskega sektorja. Znatno prispeva k doseganju cilja EU, da se emisije TGP do leta 2020 zmanjšajo za 20 % v primerjavi z ravnmi iz leta 1990. EU je na dobri poti, da bo presegla ta cilj, vendar je za zmanjšanje emisij TGP za najmanj 40 % do leta 2030 – kot predvideva okvir podnebne in energetske politike EU za leto 2030 – potreben nadaljnji napredek. Ta domači cilj za leto 2030 bo EU dosegla kolektivno, in sicer z zmanjšanjem v sektorjih ETS in sektorjih, ki niso vključeni v ETS. Vendar bo dobro delujoč, reformiran EU ETS glavni mehanizem za dosego tega cilja s spodbujanjem 43-odstotnega zmanjšanja emisij TGP v sektorjih, ki so vključeni v sistem, v primerjavi z letom 2005.

To poročilo o delovanju evropskega trga ogljika je predstavljeno v skladu z zahtevami iz člena 10(5) in člena 21(2) Direktive 2003/87/ES (direktiva o EU ETS). Kot določa Direktiva, je cilj poročila zagotoviti redni letni pregled razvoja na evropskem trgu ogljika.

Preglednica 1: Poročila o trgu ogljika, objavljena v prejšnjih letih

Sklic Zajeto obdobje Politični okvir COM(2012) 652 2008–2011 Ocena potrebe po regulativnih ukrepih zaradi vse večjega presežka pravic do emisij. COM(2015) 576 2013–2014 Prvo poročilo o stanju energetske unije COM(2017) 48 2015 Drugo poročilo o stanju energetske unije

To poročilo zajema leto 2016, vendar so v njem predstavljene tudi nekatere pobude, ki so bile predlagane ali dogovorjene v letu 2017.V primerjavi s prejšnjim poročilom vsebuje novo poglavje o ureditvah nadomestil za posredne stroške zmanjševanja emisij ter informacije o kazalniku presežka v rezervi za stabilnost trga, prvič objavljene maja 2017. Če ni navedeno drugače, so bili za to poročilo uporabljeni javno razpoložljivi podatki, ki jih je imela Komisija na voljo do 30. junija 2017.

Splošne in opisne informacije o različnih vidikih EU ETS so vključene v okvirje v celotnem poročilu.



2.INFRASTRUKTURA EU ETS

2.1.Obseg vključenih dejavnosti, naprav in operaterjev zrakoplovov

EU ETS se izvaja v 31 državah Evropskega gospodarskega prostora (v nadaljnjem besedilu: EGP). Omejuje emisije iz skoraj 11 000 elektrarn in proizvodnih obratov ter emisije nekaj več kot 500 operaterjev zrakoplovov, ki letijo med letališči v EGP. Vključuje približno 45 % emisij TGP v EU. Od tretje faze (2013–2020)* so sektorji z nepremičnimi napravami, ki jih ureja EU ETS, energetsko intenzivni sektorji, vključno z elektrarnami in drugimi kurilnimi napravami z nazivno toplotno vhodno močjo, večjo od 20 MW (razen naprav za sežiganje nevarnih ali komunalnih odpadkov), naftnimi rafinerijami, koksarnami, proizvodnjo železa in jekla, cementnega klinkerja, stekla, apna, opeke, keramike, papirne kaše, papirja in kartona, aluminija, petrokemičnih proizvodov, amoniaka, proizvodnjo dušikove in adipinske kisline, glioksala in glioksilne kisline ter zajemanjem CO2, njegovim prenosom s cevovodi in geološkim shranjevanjem. Obseg letalstva, vključenega v EU ETS, je bil do konca leta 2016 omejen na lete znotraj EGP, dokler ni Mednarodna organizacija civilnega letalstva (ICAO) sprejela globalnega pristopa. Oktobra 2016 je ICAO sprejela resolucijo o sistemu za izravnavo in zmanjšanje emisij CO2 v mednarodnem letalstvu (CORSIA), ki bo začel delovati leta 2021. Na podlagi tega je Komisija predlagala nadaljevanje pristopa z leti znotraj EGP tudi po letu 2016 (glej oddelek 4). EU ETS vključuje emisije ogljikovega dioksida (CO2), emisije dušikovega oksida (N2O) iz celotne proizvodnje dušikove in adipinske kisline, glioksilne kisline in glioksala ter emisije perfluoriranih ogljikovodikov (PFC) iz proizvodnje aluminija. Čeprav je udeležba v EU ETS obvezna, so v nekaterih sektorjih vključene le naprave nad določeno velikostjo. Poleg tega lahko sodelujoče države iz sistema izključijo male naprave, če so vzpostavljeni ukrepi za tako zmanjšanje količine njihovih emisij, kot bi bilo doseženo, če bi bile naprave vključene v EU ETS. Sodelujoče države lahko poleg tega v EU ETS dodajo več sektorjev in TGP. * Informacije o prvi in drugi fazi EU ETS so na voljo na naslovu: https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/pre2013_en

Po poročilih iz člena 21, ki so jih sodelujoče države predložile leta 2017, je bilo leta 2016 skupaj 10 790 dovoljenih naprav, leta 2015 približno 10 950, leta 2014 pa približno 11 200.

Tako kot v prejšnjih letih so bila goriva, ki so izgorevala v okviru EU ETS, leta 2016 še vedno predvsem fosilna. Vendar je 29 držav poročalo tudi o uporabi biomase (v primerjavi s 27 leta 2015) v povezavi z 2 079 napravami (19 % vseh naprav). Le dve državi (Lihtenštajn in Malta) o uporabi biomase sploh nista poročali. Emisije iz biomase so leta 2016 znašale približno 141 milijonov ton CO2 (8 % sporočenih emisij v okviru EU ETS), medtem ko so leta 2015 znašale približno 125 milijonov ton CO2 (približno 7 % sporočenih emisij v okviru EU ETS). Isti državi kot lani (Nemčija in Švedska) sta poročali o majhni uporabi biogoriv pri treh operaterjih zrakoplovov (leta 2015 so bili štirje).

V okviru kategorij naprav na podlagi letnih emisij je po podatkih za leto 2016 tako kot v prejšnjih letih približno 72 % naprav pripadalo kategoriji A, skoraj 21 % kategoriji B in malo več kot 7 % kategoriji C. Za več kot 6 202 napravi je bilo sporočeno, da so „naprave z nizkimi emisijami“ (57,5 % vseh).

Naprave EU ETS, ki vključujejo dejavnosti izgorevanja, je mogoče najti v vseh sodelujočih državah, v večini držav pa je mogoče najti dejavnosti rafiniranja nafte in proizvodnje jekla, cementa, apna, stekla, keramike ter papirne kaše in papirja. Kar zadeva dejavnosti EU ETS, ki so dodatno navedene v zvezi z emisijami toplogrednih plinov razen CO2, je bilo sporočeno, da so dovoljenja za proizvodnjo primarnega aluminija in perfluoriranih ogljikovodikov izdana v 13 državah (v Nemčiji, Španiji, Franciji, Grčiji, na Islandiji, v Italiji, na Nizozemskem, Norveškem, v Romuniji, na Švedskem, v Sloveniji, na Slovaškem, v Združenem kraljestvu), za proizvodnjo dušikove kisline in N2O pa v 21 državah (razen na Cipru, Danskem, v Estoniji, na Irskem, Islandiji, v Lihtenštajnu, Luksemburgu, Latviji, na Malti in v Sloveniji). O drugih sektorjih N2O, tj. proizvodnji adipinske kisline ter proizvodnji glioksala in glioksilne kisline, so poročale tri države (Nemčija, Francija, Italija) oziroma dve državi (Nemčija, Francija). O dejavnostih zajemanja in shranjevanja CO2 sta poročali isti državi (Francija in Norveška) kot lani.

Osem držav (Nemčija, Španija, Francija, Hrvaška, Islandija, Italija, Slovenija in Združeno kraljestvo) je uporabilo možnost izključitve malih onesnaževalcev iz EU ETS v skladu s členom 27 direktive o EU ETS. Tako kot leta 2015 je količina izključenih emisij za leto 2016 znašala približno 4 milijone ton CO2 (približno 0,22 % vseh preverjenih emisij).

Glede na podatke, predložene leta 2017 v skladu s členom 21, je doslej sedem držav (Belgija, Danska, Francija, Hrvaška, Madžarska, Lihtenštajn in Litva) izkoristilo možnost iz določbe člena 13 Uredbe Komisije (EU) št. 601/2012 („uredbe o spremljanju in poročanju“), da se za nepremične naprave v primerih z majhnim tveganjem dovoli uporaba poenostavljenih načrtov za spremljanje. Od leta 2015 se je pridružila le Danska. V primeru operaterjev zrakoplovov z nizkimi emisijami so o uporabi te določbe poročale štiri države (Belgija, Finska, Islandija in Poljska), ki se jim je leta 2015 pridružila Belgija.

V zvezi z vključenostjo operaterjev zrakoplovov je bilo leta 2016 za 503 operaterje zrakoplovov sporočeno, da imajo načrt za spremljanje (v primerjavi s 524 leta 2015 in 611 leta 2014). To pomeni, da se število operaterjev zrakoplovov v EU ETS stabilizira. Skoraj 60 % (300) operaterjev, o katerih se je poročalo, je bilo komercialnih, preostalih 40 % (203) pa je bilo nekomercialnih. Skupno je 249 operaterjev zrakoplovov (skoraj 50 %) spadalo med male onesnaževalce (v primerjavi z 274 (52 %) leta 2015 in 329 (54 %) leta 2014).

2.2.Register Unije in evidenca transakcij Evropske unije (EUTL)