SPOROČILO KOMISIJE SVETU v zvezi s posvetovanjem o ribolovnih možnostih za leto 2014 /* COM/2013/0319 final */





SPOROČILO KOMISIJE SVETU v zvezi s posvetovanjem o ribolovnih možnostih za leto 2014 1. Uvod Ta dokument predstavlja začetne namere Evropske komisije glede določitve celotnih dovoljenih ulovov (TAC) in stopnje ribolovnega napora v evropskih vodah za evropske ribiče v letu 2014. Member States and Regional Advisory Councils (RACs) are invited to provide their views to the Commission for consideration before a final decision is taken on the Commission's proposals.Države članice in regionalni svetovalni sveti so pozvani, naj Komisiji v obravnavo pošljejo svoja mnenja pred sprejetjem končne odločitve o predlogih Komisije. Stanje staležev rib v evropskih atlantskih in okoliških vodah se še naprej izboljšuje. Več staležev je izkoriščenih v mejah največjega trajnostnega donosa. Seznanjenje s stanjem staležev v Sredozemskem in Črnem morju se prav tako izboljšuje. Čezmerni ribolov bi bilo treba še naprej postopno odpravljati. Glavni instrumenti za to so prilagoditve ravni ribolovnih možnosti s spremembami dovoljene strukture ribolovnega orodja za izboljšanje selektivnosti. Po pričakovanem sprejetju reforme skupne ribiške politike, ki temelji na predlogu Komisije[1], bo po predvidevanjih od leta 2014 obveznost iztovarjanja vseh ulovljenih rib postopoma začela veljati za vsako ribištvo posebej. To naj bi izboljšalo tudi ohranjanje staleža rib. Odprava čezmernega ribolova pomeni znatno zmanjšanje tveganja za propadanje komercialnih vrst rib, izboljšanje donosnosti ribolovnih flot, zmanjšanje emisij CO2 in porabe goriva ter zagotavljanje stabilnejše in zanesljivejše dobave rib potrošnikom. Prav tako pomeni zmanjšanje vpliva na morsko okolje in ranljive vrste, kot so delfini in korale. Ti ukrepi bodo prispevali k doseganju dobrega okoljskega stanja do leta 2020, kakor je predvideno v okvirni direktivi o morski strategiji[2]. Odprava čezmernega ribolova je tudi del rešitve za odpravo zavržkov, saj bo več rib lahko zraslo do uporabne velikosti, s čimer bi ribiči lažje ulovili ribe ustrezne velikosti, ne da bi pri tem ujeli tudi manjše ribe. Glede na koristi, ki jih prinaša največji trajnostni donos, bi bilo treba narediti vse, da bi ga dosegli čim prej. Komisija namerava upoštevati znanstveno mnenje Mednarodnega sveta za raziskovanje morja (ICES) ter Znanstvenega, tehničnega in gospodarskega odbora za ribištvo (STECF) o doseganju največjega trajnostnega donosa z nizkim tveganjem za zmanjšanje staleža. Predlogi za ribolovne možnosti temeljijo na enaki podlagi kot v ribolovnih letih 2011–2013. Kadar so biološke informacije o določenih staležih rib nepopolne in če ni mogoče količinsko oceniti največjega trajnostnega donosa, bo Komisija uporabila ocene in kvalitativna mnenja istih znanstvenih organov ter za podlago svojih predlogov uporabila razpoložljive podatke, pri čemer bo pregledno in sistematično uporabila previdnostno načelo. Za nekatere staleže ne bo predlagala sprememb TAC, razen če obstajajo novi dokazi, da je sprememba potrebna. 2. Stanje staležev Najnovejše informacije o stanju staležev v evropskih atlantskih vodah (Priloga 1a) kažejo na izrazito izboljšanje deleža staležev, za katere je na voljo znanstveno mnenje glede varnih bioloških meja (preglednica 1). Ta delež se je s 35 % leta 2012 povečal na 50 % leta 2013. Število staležev, za katere so na voljo popolne ocene, se je postopoma povzpelo z 29 leta 2007 na 46 leta 2013, kar pomeni izboljšanje znanstvenega znanja, ki je podlaga za mnenja (preglednica 5). Ker je ICES v primerih, ko so bili podatki omejeni, uporabljal novo metodologijo, se je število staležev, za katera so na voljo kvalitativna mnenja, s 47 povečalo na 77. Stanje staležev se stalno izboljšuje (preglednica 2). Število čezmerno izkoriščanih staležev (kjer je najnovejša umrljivost rib višja od tiste, ki bo zagotovila največji trajnostni donos) je padlo s 47 % lani na 39 % letos. Za več staležev se priporoča, da se ulov zmanjša na najnižjo možno raven (preglednica 3). To so staleži trske in morskega lista v Irskem morju, sleda v Keltskem morju, kozice (Pandalus) v severnem Severnem morju in mola v vodah zahodno od Škotske. Norveški molič leta 2013 ni več v tej kategoriji. Od leta 2011 so TAC za 6 staležev določile posamezne države članice[3]. To je bilo storjeno v primerih, ko je imela interes za ribolov le ena članica, pri čemer so bili sprejeti zaščitni ukrepi v zvezi z ustreznim upravljanjem. Zaskrbljujoče je, da države članice niso uspele v celoti izpolniti zahtev za poročanje, večinoma zaradi pomanjkanja tehnične podlage za popolno oceno stanja zadevnih staležev in določitev natančnih ciljev glede največjega trajnostnega donosa za te vire. Težko je oceniti, v kakšni meri so sprejeti TAC na področju trajnosti skladni s skupno ribiško politiko. Komisija bo leta 2013 opravila nadaljnji pregled. Na zasedanju Sveta za kmetijstvo in ribištvo decembra 2012 so se Danska, Nemčija, Nizozemska, Švedska in Združeno kraljestvo strinjali, da mora zmanjšanje umrljivosti staležev trske ostati prednostna naloga in da bodo države članice pripravile ukrepe za zmanjšanje zavržkov in izogibanje trskam ter leta 2013 izvedle načrte za izogibanje trskam. Sedanje znanje o stanju staležev rib na regionalni ravni je opisano v nadaljevanju[4]. Pelagični staleži v severovzhodnem Atlantiku: večino staležev sleda (Severno morje, vode zahodno od Škotske, zahodni Baltik, Botnijsko morje, Irsko morje in Keltsko morje) in papaline v Baltskem morju se zdaj lovi na meji ali v mejah največjega trajnostnega donosa. TAC, ki ustreza največjemu trajnostnemu donosu, je bil za leto 2013 določen v vseh primerih, razen za sled v Botnijskem morju. Položaj se je poslabšal tudi za nekatere druge pelagične staleže: zahodni šur in sled v vodah severozahodno od Irske, v Riškem zalivu in v glavni podmorski kotlini Baltskega morja sta čezmerno izkoriščana. Še posebej zaskrbljujoče je stanje staleža skuše. Unija si še naprej prizadeva doseči dogovor z Islandijo in Ferskimi otoki, da bi se pridružili Norveški in EU pri trajnostnem upravljanju skuše. Dogovor še ni dosežen. Skupna količina TAC, ki so jo leta 2013 določili EU, Norveška, Ferski otoki in Islandija, je spet za 36 % presegla vrednosti iz znanstvenega mnenja (ob neupoštevanju ulova Rusije). Stopnja ribolova še vedno presega trajnostne okvire in stalež se bo v naslednjih letih še zmanjševal. V ICES se nadaljuje delo za oceno stanja staleža skuše. Severno morje, Skagerrak in Kattegat: ribolov saja, morske plošče, vahnje in sleda je na ravni, skladni z največjim trajnostnim donosom, enako pa velja za škampa v Skagerraku in kotlini Fladen grounds. Vsi drugi staleži, vključno z morskim listom, so čezmerno izkoriščani ali pa ni na voljo dovolj podatkov za oceno njihovega stanja. Stanje staleža trske v Severnem morju ostaja zelo zaskrbljujoče. Kljub nedavnemu povečanju velikosti staleža in zmanjšanju umrljivosti rib je stalež blizu mejni biomasi in znaša manj kot polovico previdnostne vrednosti. Stopnja zavržkov se zmanjšuje, vendar še vedno znaša približno 25 % iztovorjenega ulova. Stopnja umrljivosti rib je veliko višja od ravni največjega trajnostnega donosa in vse bolj presega stopnje, predvidene v dolgoročnem načrtu. Dosedanji ukrepi ne zadostujejo. Treba je storiti več. V Kattegatu je stalež trske na izjemno nizki ravni, zato so za zaščito tega staleža potrebni dodatni ukrepi, na primer zaprta območja. Zavržek morske plošče in mola je še vedno zelo visok in znašaj približno 40 % oziroma 56 % ulova. Vendar je bilo po sporazumu z Norveško o izvajanju prepovedi zavržkov v Skagerraku leta 2013 uvedeno novo orodje z izboljšano selektivnostjo. Prav tako se nadaljujejo prizadevanja za nadaljnje izboljšanje selektivnosti v Severnem morju. Baltsko morje: papalina, vzhodna trska, zahodni sled in sled v Botnijskem morju se lovijo na ravneh, skladnih z največjim trajnostnim donosom. Leta 2012 so na regionalnem forumu nacionalnih ribiških direktoratov („BALTFISH“) potekale razprave o TAC v Baltskem morju. Dosežen je bil zelo odgovoren dogovor v zvezi z določanjem TAC za leto 2013 v skladu z znanstvenim mnenjem, Komisija pa je s Svetom našla soglasje o TAC, dogovorjenem na forumu BALTFISH. To je odličen primer izvajanja regionalnega pristopa, ki bi se ga morale države članice držati tudi na drugih področjih. Države članice so prav tako dosegle dogovor o izvajanju prepovedi zavržkov. Znanstveniki v sodelovanju z regionalnim svetovalnim svetom za Baltsko morje pripravljajo nove ukrepe za selektivnost pri ribolovu trske. Ti naj bi zagotovili nemoten prehod k izvajanju prepovedi zavržkov. Vode zahodno od Škotske, Irsko morje in Keltsko morje: staleži belih rib (trska, vahnja in mol) v Irskem morju in v vodah zahodno od Škotske so še vedno zaskrbljujoči. Mnenje za trsko in mol v vodah zahodno od Škotske in v Irskem morju je bilo, da bi bilo treba ulov zmanjšati na najnižjo možno raven. Ocene o izboljšanju staleža vahnje v vodah zahodno od Škotske so se izkazale za previsoke. Za Keltsko morje so bili izraženi nekateri pomisleki glede obnavljanja staleža, ocene pa še naprej poudarjajo potrebo po selektivnih ukrepih. Mnenje o največjem trajnostnem donosu za vahnjo v Keltskem morju predvideva 55-odstotno zmanjšanje ulova. Zavržki belih rib so še naprej zelo visoki in ogrožajo preživetje teh staležev. Na zasedanju Sveta za kmetijstvo in ribištvo decembra 2012 sta se Združeno kraljestvo in Komisija dogovorila o sodelovanju z drugimi državami članicami, ki lovijo v vodah na zahodu Škotske, da bi se zmanjšal neželeni ulov in odpravili zavržki. Za Keltsko morje so se Komisija, Francija, Irska in Združeno kraljestvo dogovorili, da bodo leta 2013 pregledali ukrepe za uvedbo selektivnega orodja in po razpravah z zainteresiranimi stranmi opredelili potrebne izboljšave. Na podlagi zaključkov se bodo države članice dogovorile o dodatnih selektivnih ukrepih za zmanjšanje zavržkov pri ribolovu mešanih belih rib do konca leta 2013. Od 18 staležev, za katere je bilo mogoče oceniti največji trajnostni donos, je bil leta 2011 pri 10 ulov na ravni največjega trajnostnega donosa. Za 12 od teh staležev so bila pogosto izdana priporočila za občutno zmanjšanje. Povečanje je bilo priporočeno za 8 staležev. Za škampa so izboljšane raziskave omogočile oceno največjega trajnostnega donosa za vse razen ene funkcionalne enote. Izboljšane informacije dovoljujejo krajše nelovne sezone v Plitvini ježevcev. Ukrepi za zmanjšanje zavržkov in umrljivosti trske so bili uvedeni v Keltskem morju, Irskem morju in vodah zahodno od Škotske. Večina jih je bila izvedena šele oktobra, tako da je učinke treba še opredeliti. Ti ukrepi so temeljili na podatkih ribiškega sektorja. Regionalni svetovalni svet za severozahodne vode nadaljuje „pobudo za odpravo pomanjkanja podatkov“ in je na tretjem letnem srečanju skupne delovne skupine z ICES skušal izboljšati znanje o nekaterih staležih v Keltskem morju. To je bilo zelo koristno in sprejet je bil predlog, da se leta 2013 obnovijo zgodovinski podatki za Irsko morje. Na voljo je le malo ocen za Biskajski zaliv in ibersko-atlantske vode. Južnega osliča je zaradi dobre obnove v izobilju, vendar je stalež še vedno preveč izkoriščan, dolgoročna trajnost staleža pa je ogrožena. Sisteme za evidentiranje ulova in ribolovnih naporov atlantskih držav članic je Komisija pregledala leta 2012 in določila dodatne ukrepe. Z izvajanjem korektivnih ukrepov v letih 2012 in 2013 bo doseženi napredek izboljšal kontrolne sisteme zadevnih držav članic. Za škampe v Kantabrijskem morju še vedno velja mnenje o prenehanju ribolova. Zavržki osliča so ocenjeni na približno 6 % celotnega ulova. V Sredozemskem morju sta se število in kakovost ocen precej izboljšala, čeprav so ocene še vedno neenakomerno porazdeljene in neredne. Od 113 staležev, ki so v interesu EU, jih je po analizah iz let 2010–2012 85 čezmerno izkoriščanih, kar pomeni 75 %. Sedem od desetih trajnostno izkoriščanih staležev so majhne pelagične vrste. Ker so se ta ocenjevanja začela opravljati šele pred kratkim in vsi staleži niso ocenjeni vsako leto, teh podatkov ni mogoče uporabiti za pripravo pregleda razvoja stanja staležev skozi čas. V Črnem morju se je položaj poslabšal. Stalež papaline trenutno ni v dobrem stanju in se ga čezmerno izkorišča, umrljivost romba pa se zdi najvišja v zgodovini. Ne izkorišča se ga trajnostno. Čeprav te ocene zaradi pomanjkanja informacij, neodvisnih od ribiškega sektorja, niso popolne, znanstveniki predlagajo, da se za ta stalež pripravi mednarodni načrt upravljanja. V vsakem primeru bi morali TAC za leto 2014 temeljiti na znanstvenih mnenjih in biti pripravljeni skupaj z drugimi pogodbenicami v okviru Generalne komisije za ribištvo v Sredozemlju (GFCM). 3. Gospodarska analiza Skupna ribiška flota EU je leta 2011 pokazala nekaj znakov dobičkonosnosti, zlasti zaradi izboljšav v tržnih cenah. Vendar je gospodarska učinkovitost v številnih segmentih flote slaba, zlasti v sektorjih ribolova pridnenih vrst. Podatki STECF kažejo, da je približno 45 % vseh segmentov flote EU leta 2011 ustvarilo izgubo. Analiza razkriva dva razloga za slabo gospodarsko učinkovitost. Kljub izboljšanju številnih staležev rib slabo stanje nekaterih pomembnih staležev vodi k nižji stopnji ulova, stroški, povezani z ribolovom, zlasti stroški za gorivo, pa so višji od pričakovanih. Cene goriva so se leta 2011 še povečale, kar je zmanjšalo dobičkonosnost flote, zlasti za ribolovna orodja, za katera se porabi veliko goriva, kot so svetlobni pramen, pridnene in pelagične vlečne mreže. Te vplive bi lahko nekoliko ublažili s prehodom na varčnejši pogon ter spremembami ribolovnega vedenja in opreme. Skupna poraba goriva flote EU se je v primerjavi z letom 2010 zmanjšala za 5 %. Kadar so bile uvedene ustrezne spremembe, so flote lahko dosegle znaten prihranek goriva. Vendar h gospodarski učinkovitosti in stabilnosti ob soočanju z višjimi stroški najbolj prispeva postopna odprava čezmernega ribolova. Najnovejše številke iz leta 2011 kažejo, da je bilo v EU zaposlenih približno 130 000 ribičev, kar je približno 5 % manj kot leta 2010. Grčija in Ciper nista vključena v analizo, ker nista predložila podatkov. V tem sektorju je trend zaposlovanja še vedno negativen. V skladu z informacijami, ki so jih države članice sporočile do 8. maja 2013, te trditve med drugim temeljijo na naslednjih podatkih in kazalnikih. Dohodek od ribolova se je povečal s približno 6,5 milijarde EUR leta 2010 na 7,1 milijarde EUR leta 2011, čisti dobiček pa s 324 milijonov EUR leta 2010 na 457 milijonov EUR leta 2011. Dohodek iztovorjenega ulova se je leta 2011 povečal za 10 %. Vrednost iztovorjenega ulova se je povečala za 7,5 %, obseg iztovorjenega ulova pa se je zmanjšal za 7,6 %. K izboljšanju dobičkonosnosti je bolj kot obseg iztovorjenega ulova vplivalo zvišanje cen. Skupni obseg iztovorjenega ulova je bil sicer manjši, vendar se je za nekatere staleže, predvsem pelagičnih vrst, povečal. Čeprav se je skupna učinkovitost flote EU leta 2011 izboljšala (približno 40 % več čistega dobička), se je število segmentov flote, ki ustvarja izgube, povečalo. Približno 45 % flote EU je leta 2011 ustvarilo izgubo, leta 2010 pa 42 %. To pomeni, da se je vrzel med dobičkonosnimi in nedobičkonosnimi flotami povečala. Stroški energije so se leta 2011 v primerjavi z letom 2010 povečali za približno 21 %. 4. Usmeritve politike 4.1. Razvoj znanstvenih mnenj v zvezi s staleži, za katere so podatki nepopolni Zaskrbljenost zaradi pomanjkanja znanstvenih mnenj za številne staleže je bila izražena v prejšnjih izdajah tega sporočila. V odgovor je ICES leta 2012 uvedel novo svetovalno metodologijo, ki temelji na uporabi vseh razpoložljivih informacij. Če so podatki nepopolni (in ni mogoče izračunati količinske ocene), se po novih postopkih za sprejemanje sklepov o stanju staleža uporabijo razpoložljivi podatki. Informacije, kot so zgodovina ulova, trendi raziskav, biološke informacije o rasti in zrelosti, se zdaj lahko povezujejo in uporabljajo za oblikovanje mnenja glede največjega trajnostnega donosa ali previdnostnih meril. Te informacije so manj natančne od tistih, ki temeljijo na analitičnih ocenah, vendar je to pri manjših staležih ali staležih z manjšim gospodarskim pomenom ali kratko zgodovino izkoriščanja sprejemljivo. ICES je leta 2012 podal mnenje o 48 takih staležih. Ta kategorija trenutno vključuje tudi nekaj dragocenih in pomembnih staležev, zlasti morske spake. Še vedno so potrebne dodatne izboljšave pri zbiranju in analizi podatkov. Komisija bo še naprej izvajala te izboljšave, in sicer z uvedbo novih predpisov, ki bodo nadomestili „okvir za zbiranje podatkov“[5]. V primeru stalnega pomanjkanja podatkov bo treba okrepiti previdnostni pristop. 4.2. Obveznost iztovarjanja celotnega ulova Pričakuje se, da bo reforma skupne ribiške politike sprejeta leta 2013 in da bo obveznost iztovarjanja celotnega ulova začela veljati 1. januarja 2015, in sicer za: ribolov majhnih pelagičnih rib (skuša, sled, šur, sinji mol, merjaščevka, sardon, srebrenka, sardela, papalina); ribolov velikih pelagičnih rib (tun, mečarica, beli tun, veleoki tun, sinja in bela jadrovnica); ribolov za industrijske namene, med drugim za ribištvo za kapelan, prave peščenke in norveškega moliča; ribolov lososa v Baltskem morju (po pričakovanju bo obveznost iztovarjanja celotnega tovora začela veljati 1. januarja 2014). Komisija prosi ICES, STECF in GFCM za oceno zavržene količine teh staležev v letu 2013, da bo lahko po potrebi prilagodila določanje ribolovnih možnosti. Te prilagoditve lahko vključujejo povečanje TAC glede na obseg prejšnjih zavržkov. Veljalo bo načelo, da skupen ulov, vključno z ribami, ki bi bile prej zavržene, ne bo smel vplivati na doseganje ciljev skupne ribiške politike in zlasti ne na ohranjanje ribolovne umrljivosti na ravni največjega trajnostnega donosa (Fmsy). Pred to oceno morajo države članice navedenim svetovalnim organom predložiti posodobljene informacije. Posvetovanja potekajo tudi z ustreznimi regionalnimi svetovalnimi odbori. Bistveno je, da ti organi znanstveno pregledajo podatke o zavržku, preden se jih obravnava za namene prilagoditve TAC. Osnutki prihodnjih predlogov Komisije o ribolovnih možnostih za te vrste bodo pripravljeni ob upoštevanju znanstvenih mnenj o posledicah za ustrezne ravni ribolovnih možnosti in ocenjenih zavržkov. Kot je navedeno zgoraj, takšne prilagoditve ne smejo vplivati na doseganje ciljev ohranjanja staležev iz skupne ribiške politike in zlasti ne na doseganje cilja, da se staleže vrne in obdrži v okviru največjega trajnostnega donosa. 4.3. Ribolovni napor Da bi zmanjšali zavržke in nezakonit ulov, se je doslej poleg TAC upravljal tudi ribolovni napor (omejitve časa plovbe za ribiška plovila). Upravljanje napora je ohranitveni ukrep, uporabljen v številnih dolgoročnih načrtih, npr. za trsko v Severnem in Baltskem morju, morsko ploščo in morskega lista v Severnem morju, morskega lista v zahodnem Rokavskem prelivu ter staleže južnega osliča in škampov (Priloga II). Priloga II kaže na neenakomeren, vendar splošen trend zmanjševanja ribiškega napora od leta 2003 ali 2004 do leta 2010. Napor se je najbolj zmanjšal v zahodnem Baltskem morju, Severnem morju, Kattegatu, Irskem morju in v vodah zahodno od Škotske, nekoliko manj pa v Rokavskem prelivu, kjer je bil napor v zadnjih treh letih stabilen. Na ibersko-atlantskem območju so bila do leta 2009 zabeležena le manjša zmanjšanja. Podatki za leto 2010 in pozneje manjkajo, države članice pa so pozvane, naj pošljejo popolne podatke o naporu, da bi se ustvarila boljša slika trenda napora, zlasti v okviru režima napora za južnega osliča in v skladu s predpisi o več „ribolovnih možnostih“. Zdi se, da se napor od leta 2009 povečuje v osrednjem Baltskem morju. Pri ribolovu z vlečnimi mrežami z gredjo v zahodnem Rokavskem se je napor od leta 2010 do leta 2011 prav tako povečal. Od leta 2010 do leta 2011 je bil napor skoraj nespremenjen v Irskem morju in v zahodnem Rokavskem prelivu, vendar se je izrazito zmanjšal v vodah zahodno od Škotske. V nasprotju z razvojem na drugih področjih na ibersko-atlantskem območju ni dokazov o učinkovitosti ukrepov za zmanjšanje napora. 5. Upravljanje z večletnimi načrti Izvajanje dolgoročnih načrtov je odločilno prispevalo k izboljšanju stanja staležev rib od sredine prejšnjega desetletja. Treba je nadaljevati izvajanje obstoječih načrtov v skladu z znanstvenimi mnenji, da se zagotovijo večja stabilnost sektorja in bolj zdravi ribji staleži. Komisija je začela s pripravami za nadomestitev sedanjih načrtov, ki temeljijo na posameznih staležih, z načrti upravljanja, ki zajemajo več staležev hkrati. Prvi predlog, ki bo dokončan, bo večvrstni načrt za Baltsko morje, ki bo upošteval medsebojne biološke vplive, kot so plenjenje in konkurenca. Prav tako že potekajo dejavnosti za pripravo načrta za mešani ribolov v Severnem morju, ki bo upošteval medsebojne tehnične vplive, tj. načine, na katere različna ladjevja in ribolovna oprema zagotavljajo ulov različnih vrst rib. Naročena je bila tudi študija o ribištvih v Keltskem morju. Za izpolnitev zahtev iz okvirne direktive o morski strategiji, po kateri je treba za doseganje dobrega okoljskega stanja ekosistem upravljati kot celoto, ne pa zgolj posameznih staležev, je treba še naprej razvijati take pristope. Komisija je predloge načrtov za sardona v Biskajskem zalivu, lososa v Baltskem morju in zahodnega šura sprejela med letoma 2009 in 2011, trenutno pa jih obravnavata Parlament in Svet. V Sredozemskem morju se bodo nadaljevala prizadevanja za povečanje števila staležev, za katera so na voljo znanstvena mnenja, in za pripravo mednarodnih dolgoročnih načrtov. V skladu z „Uredbo o Sredozemskem morju“[6] morajo države članice EU izdelati večletne načrte na nacionalni ravni. Kljub večjim zamudam je bil pred nedavnim storjen napredek pri izvajanju teh obveznosti, ki se ga pozorno nadzoruje. Za nadaljnjo pospešitev tega procesa je Komisija začela predhodne postopke proti več državam članicam, potrebni postopki zaradi kršitev pa se bodo leta 2013 še okrepili. Ukrepi se izvajajo na ravni GFCM, da bi se izboljšalo upravljanje okvira na podregionalni ravni. Vse to naj bi pripomoglo k boljšim odločitvam pri sprejemanju večletnih načrtov na mednarodni ravni. Po pričakovanjih bo na 37. zasedanju GFCM predstavljen predlog za vzpostavitev mednarodnega načrta upravljanja za majhne pelagične staleže v Jadranskem morju. V Črnem morju potekajo prvi koraki za vzpostavitev mednarodnega načrta upravljanja za stalež romba. 6. Metoda za predlaganje TAC 6.1. Načela za določitev TAC Kadar so v veljavi dolgoročni načrti za upravljanje TAC ali omejitev naporov, jih je treba upoštevati. Komisija bo predlagala tudi TAC ali omejitve naporov na ravneh, ki ustrezajo predlogom Komisije za dolgoročne načrte. Kadar sta načrte, ki so jih oblikovali regionalni svetovalni sveti, ICES in STECF ocenila kot skladne s standardi največjega trajnostnega donosa, bodo taki načrti prav tako upoštevani. Kadar pa so načrti dosegli svoje cilje obnovitve in če ne predvidevajo več določanja letnih ribolovnih možnosti, bo Komisija predloge pripravila na podlagi znanstvenega mnenja o doseganju ravni umrljivosti rib v okviru največjega trajnostnega donosa do leta 2015. Kadar so bili TAC in drugi ukrepi sprejeti v dogovoru s tretjimi državami, jih je treba upoštevati. Kadar znanstveno mnenje temelji na izčrpnih podatkih ter količinskih analizah in napovedih v skladu z ICES-ovim „okvirom največjega trajnostnega donosa“, je treba TAC določiti v skladu z znanstvenim mnenjem. Če je tako mnenje na voljo, bi ga bilo treba neposredno uporabiti za določitev ravni ali kvot ribolovnega napora, da bi se do leta 2015 dosegla skladnost z ravnmi največjega trajnostnega donosa. Kadar se TAC na podlagi znanstvenega mnenja lahko določi na ravni, ki omogoča, da bodo ravni največjega trajnostnega donosa brez ali z majhnim zmanjšanjem TAC dosežene pred letom 2015, bo Komisija pripravila tak predlog. Kadar je podano znanstveno mnenje, pripravljeno na podlagi kvalitativne analize razpoložljivih podatkov (tudi če so ti nepopolni ali vključujejo strokovne presoje), ga je treba upoštevati pri sprejemanju odločitev glede TAC. Posebna vprašanja v teh primerih so nadalje obravnavana v oddelku 6.2. Kadar ni na voljo znanstvenega mnenja, je treba na sistematičen, vnaprej določen in pregleden način upoštevati previdnostno načelo (kakor je določeno v Sporočilu COM(2000) 1 final.). 6.2. Postopek za izbrane staleže z omejenimi podatki V skupni izjavi s Svetom decembra 2012 je Komisija navedla, da je potrebno (kjer je mogoče, glede na prihodnja znanstvena mnenja) TAC za staleže, navedene v Prilogi III, ohraniti pri vrednostih, določenih za leto 2013. To so staleži, za katere ni popolnih informacij o stanju in so manjšega gospodarskega pomena, ulovljeni samo kot prilov ali z nizko stopnjo izkoriščenosti kvot. 7. Globokomorske vrste TAC za globokomorske vrste so bili določeni za 2014[7], spremembe pa niso predvidene. 8. Potek Predvideni časovni razpored dela je opisan v nadaljevanju. Po običajni praksi bo Komisija Svetu vse leto po potrebi predstavljala ločene predloge o ribolovnih možnostih za kratkožive vrste. Uredba o ribolovnih možnostih || Mnenje na voljo || Predlog Komisije || Predvideno sprejetje v Svetu staleži v Atlantiku, Severnem morju, na Antarktiki in drugih območjih || od julija do decembra || oktober || december Baltsko morje || začetek junija || sredina septembra || oktober Črno morje || konec oktobra || november || december PRILOGA Ia – Povzetek znanstvenega mnenja v zvezi s staleži v severovzhodnem Atlantskem oceanu in sosednjih vodah Preglednica 2. Znanstveno mnenje o čezmernem izkoriščanju || Število staležev || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013 Stopnja ribolova na stalež v primerjavi s stopnjo največjega trajnostnega donosa je znana || || || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 38 || 41 Stalež je čezmerno izkoriščan || || || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 18 || 16 Stalež se lovi na stopnji največjega trajnostnega donosa || || || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 20 || 25 % čezmerno izkoriščanih staležev || || || 94 % || 91 % || 94 % || 88 % || 86 % || 72 % || 63 % || 47 % || 39 % PRILOGA Ib – Povzetek mnenja v zvezi s staleži v Sredozemskem in Črnem morju Znanstveno mnenje o čezmernem izkoriščanju pridnenih in majhnih pelagičnih staležev v Sredozemskem in Črnem morju || št. || % || || || || || || Staleži, uvrščeni v skladu z merili (referenčna točka je dogovorjena) || 85 || 75 || || Drugi staleži, ki niso uvrščeni zaradi pomanjkanja podatkov (referenčna točka še ni dogovorjena) || 28 || 25 || Upoštevani staleži (od 27 vrst) || 113 || 100 || || Uvrščeni staleži: || || || || Stalež je čezmerno izkoriščan (ribolovna umrljivost nad ravnjo največjega trajnostnega donosa (Fmsy) ali nadomestka te ravni) || 75 || 88 || Stalež se izkorišča na ravni Fmsy ali njenega nadomestka ali pod njo) || 10 || 12 || Skupno staležev || 85 || 100 || || || || || || PRILOGA II – Ribolovni napor, reguliran v okviru večletnih načrtov, ki so jih države članice sporočile STECF (podatke posredovalo Skupno raziskovalno središče) Slika 1. Regulirani ribolovni napor v zahodnem Baltskem morju Slika 2. Regulirani ribolovni napor v osrednjem Baltskem morju Slika 3. Regulirani ribolovni napor v Kattegatu Slika 4. Regulirani ribolovni napor v Severnem morju, Skagerraku in vzhodnem Rokavskem prelivu Slika 5. Regulirani ribolovni napor v Irskem morju Slika 6. Regulirani ribolovni napor v vodah zahodno od Škotske Slika 7. Regulirani ribolovni napor v zahodnem Rokavskem prelivu Slika 8. Regulirani ribolovni napor v ibersko-atlantskih vodah Španija podatkov za leto 2010 in leto 2011 ni posredovala, zato so podatki na grafu prikazani le do leta 2009. PRILOGA III. Staleži, za katere morajo stopnje TAC ostati enake tistim, določenim za leto 2013, razen če se stanje teh staležev bistveno spremeni. Domače ime || Enota TAC Modri leng || vode EU in mednarodne vode con II in IV Modri leng || vode EU in mednarodne vode cone III Trska || VIb (podenota Rockall) Morski list || VI, Vb, mednarodne vode con XII in XIV Morski list || VIIbc Sled || VIIef Velika srebrenka || vode EU in mednarodne vode con I in II Velika srebrenka || vode EU in mednarodne vode con III in IV Leng || vode EU in mednarodne vode con I in II Leng || vode EU in mednarodne vode cone V Morska plošča || Vb (vode EU), VI, XII, XIV Morska plošča || VIIbc Morska plošča || VIII, IX, X in CECAF 34.1.1 Polak || Vb (vode EU), VI, XII in XIV Polak || IX, X, CECAF 34.1.1 (EU) Saj || VII, VIII, IX, X, CECAF 34.1.1 (ES) Morski list || VIIIcde, IX, X, CECAF (EU) Papalina || VIIde Morski menek || IIIa in EU 22–23 Morski menek || EU I, II, XIV Morski menek || vode EU cone IV [1] COM(2011) 425 final. [2] Direktiva 2008/56/ES, UL L 164, 25.6.2008, str. 19. [3] Člen 6 Uredbe Sveta (EU) št. 39/2013, UL L 23, 25.1.2013. [4] Preglednica evropskih kvot in ustreznega „sistema signalizacije“ je na voljo na: http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications. Celotna analiza stanja staležev rib je na voljo na www.ices.dk in https://stecf.jrc.ec.europa.eu. [5] Uredba Sveta (ES) št. 199/2008, UL L 60, 5.3.2008, str. 1–12. [6] Uredba Sveta (ES) št. 1967/2006, UL L 196, 28.7.2011, str. 42. [7] Uredba Sveta (EU) št. 1262/2012, UL L 356, 22.12.2012, str. 22).