OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Člen 5(2) Uredbe (EU) št. 1380/2013 o skupni ribiški politiki določa odstopanje za cono 12 navtičnih milj držav članic (teritorialne vode) od splošnega pravila enakega dostopa za ribiška plovila Unije do voda in virov v vseh vodah Unije iz člena 5(1) navedene uredbe. Odstopanje državam članicam dovoljuje, da omejijo ribolov v coni 12 navtičnih milj na določena plovila. Omejitve, ki so jih države članice uvedle na podlagi odstopanja, so zmanjšale ribolovni pritisk na biološko najbolj občutljivih območjih in prispevale h gospodarski stabilnosti malih obalnih dejavnosti.

Člen 5(3) Uredbe (EU) št. 1380/2013 določa podobno odstopanje za vode do 100 navtičnih milj od temeljnih črt najbolj oddaljenih regij Unije iz prvega odstavka člena 349 Pogodbe. Odstopanje zadevnim državam članicam omogoča, da omejijo ribolov na plovila, registrirana v pristaniščih na teh ozemljih.

Odstopanja veljajo do 31. decembra 2022, cilj predloga pa je preprečiti prekinitev posebne ureditve dostopa iz členov 5(2) in 5(3) Uredbe. Predlagana je sprememba ustreznih določb uredbe, da se podaljša obdobje, v katerem lahko države članice omejijo dostop do svojih voda v skladu s temi določbami.

Cilji posebne ureditve so enako smiselni kot v prejšnjih desetletjih. To dokazujejo trenutno stanje ohranjenosti številnih staležev, trajni pomen ohranjanja za obalne vode in stalne težave na obalnih območjih, ki so zelo odvisna od ribolova in za katera ni verjetno, da bi imela koristi od gospodarskega razvoja na drugačni osnovi. Če se spremeni sedanja ureditev, obstaja veliko tveganje, da se poruši ravnotežje, ki se je vzpostavilo po njeni uvedbi.

Namen predloga je zato podaljšati sedanja odstopanja za nadaljnjih 10 let.

Poleg tega se predlaga sprememba Priloge I k Uredbi (EU) št. 1380/2013. Priloga I za vsako državo članico določa geografske cone znotraj obalnih pasov drugih držav članic, v katerih lahko opravlja ribolovne dejavnosti, in katere vrste rib sme loviti. Pri tej spremembi se upoštevata izstop Združenega kraljestva iz Evropske unije ter skupno sporočilo Italije in Grčije Komisiji z dne 9. junija 2020 o dostopu italijanskih ribiških plovil do grških teritorialnih voda, kot je razvidno iz dvostranskega dogovora med zadevnima državama članicama. Nazadnje bi bilo treba v skladu s sodbo v zadevi C-457/18 iz Priloge I črtati sprotne opombe, ki se nanašajo na arbitražni sporazum med Slovenijo in Hrvaško, podpisan v Stockholmu 4. novembra 2009, zaradi nepristojnosti EU na področju mejnih zadev.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

Pravna podlaga tega predloga je člen 43(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).

V skladu s členom 3(1)(d) PDEU ima EU izključno pristojnost na področju ohranjanja morskih bioloških virov v okviru skupne ribiške politike (SRP). Predlog spada v to izključno pristojnost, zato se načelo subsidiarnosti ne uporablja.Ker predlog zadeva predvsem časovno omejeno podaljšanje veljavnosti ukrepa, ki že obstaja v Uredbi (EU) št. 1380/2013, ni pomislekov glede načela sorazmernosti.

3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA

•Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

V drugi polovici leta 2020 so bile države članice pozvane, naj predložijo informacije o omejitvah, ki jih uporabljajo v skladu s členoma 5(2) in 5(3) Uredbe (EU) št. 1380/2013. Zbrani so bili prispevki 16 držav članic, v katerih je potrjena potreba po nadaljevanju sedanje ureditve odstopanja brez sprememb. Edina izjema je bila sprememba Priloge I k Uredbi (EU) št. 1380/2013, ki sta jo zahtevali Italija in Grčija, da bi se upošteval dostop do grških teritorialnih voda v Egejskem, Jonskem in Libijskem morju.

Znanstveni, tehnični in gospodarski odbor za ribištvo (STECF) je decembra 2020 predložil poročilo o socialni razsežnosti SRP. Poročilo med drugim obravnava vprašanje, ali so omejitve, ki so jih države članice uvedle v skladu s členom 5(2) Uredbe, prispevale k ohranitvi tradicionalnih ribolovnih dejavnosti flot za priobalni ribolov ter s tem k vzdrževanju socialne in gospodarske infrastrukture na teh območjih.

STECF je ugotovil, da ni mogoče oceniti, kakšen je bil prispevek teh omejitev, saj sta potrebna nadaljnja analiza in upoštevanje številnih drugih prispevnih dejavnikov. Vendar so strokovnjaki ugotovili, da nobena država članica ni poročala o kakršnih koli sporih v zvezi s členom 5(2) Uredbe (EU) št. 1380/2013. STECF je ugotovil, da je to pravilo, ki velja od začetka sedemdesetih let prejšnjega stoletja ter je bilo leta 1982 vključeno v prvo osnovno uredbo o SRP in pozneje v vsako revizijo osnovne uredbe o SRP (1992, 2002, 2013), dobro sprejeto in preprečuje spore med državami članicami.