EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 24.9.2020 COM(2020) 593 final 2020/0265(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o trgih kriptoimetij in spremembi Direktive (EU) 2019/1937 (Besedilo velja za EGP) {SEC(2020) 306 final} - {SWD(2020) 380 final} - {SWD(2020) 381 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Predlog je del svežnja o digitalnih financah, ki zajema ukrepe za nadaljnje omogočanje in podpiranje potenciala digitalnih financ, kar zadeva inovacije in konkurenco, ob hkratnem zmanjševanju tveganj. Oblikovan je v skladu s prednostnima nalogama Komisije, da se Evropo pripravi na digitalno dobo in zgradi gospodarstvo, ki bo pripravljeno na prihodnost in bo delovalo v dobrobit ljudi. Sveženj o digitalnih financah vključuje novo strategijo za digitalne finance v finančnem sektorju EU, katere cilj je zagotoviti, da bo EU odprtih rok sprejela digitalno revolucijo in jo spodbujala z inovativnimi evropskimi podjetji na čelu, tako da bodo koristi digitalnih financ na voljo evropskim potrošnikom in podjetjem. V svežnju je tudi predlog pilotne ureditve o uporabi tehnologije razpršene evidence v tržnih infrastrukturah, predlog za digitalno operativno odpornost in predlog za pojasnitev ali spremembo nekaterih povezanih pravil EU o finančnih storitvah. Eno od opredeljenih prednostnih področij strategije je zagotoviti, da je regulativni okvir EU za finančne storitve prijazen inovacijam in ne ovira uporabe novih tehnologij. Ta predlog je skupaj s predlogom o pilotni ureditvi tehnologije razpršene evidence prvi konkretni ukrep na tem področju. Kriptoimetja so ena najpomembnejših vrst uporabe tehnologije veriženja podatkovnih blokov na področju financ. Komisija od objave akcijskega načrta za finančno tehnologijo marca 2018 preučuje priložnosti in izzive, ki jih prinašajo kriptoimetja. Po velikem povečanju tržne kapitalizacije kriptoimetij v letu 2017 je izvršni podpredsednik Dombrovskis decembra 2017 z dopisom pozval Evropski bančni organ (EBA) in Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA), naj ponovno opozorita vlagatelje. V akcijskem načrtu za finančno tehnologijo iz leta 2018 je Komisija pooblastila EBA in ESMA, naj ocenita uporabnost in primernost obstoječega regulativnega okvira EU za finančne storitve, kar zadeva kriptoimetja. V nasvetu iz januarja 2019 je bilo navedeno, da bi lahko nekatera kriptoimetja sicer spadala na področje uporabe zakonodaje EU, vendar njena učinkovita uporaba v zvezi s temi sredstvi ni vedno enostavna. Poleg tega je bilo v nasvetu navedeno, da lahko določbe v obstoječi zakonodaji EU ovirajo uporabo tehnologije razpršene evidence. Hkrati sta EBA in ESMA poudarila, da z izjemo zakonodaje EU o preprečevanju pranja denarja in financiranju terorizma večina kriptoimetij ne spada na področje uporabe zakonodaje EU o finančnih storitvah in zato zanje med drugim ne veljajo določbe o varstvu potrošnikov in vlagateljev ter celovitosti trga, čeprav kriptoimetja povzročajo takšna tveganja. Poleg tega so številne države članice nedavno sprejele zakonodajo o vprašanjih v zvezi s kriptoimetji, ki povzročajo razdrobljenost trga. Nedavno se je pojavila razmeroma nova podskupina kriptoimetij, t. i. stabilnih kovancev, ki je pritegnila pozornost javnosti in regulatorjev po svetu. Čeprav je obseg trga kriptoimetij še vedno skromen in trenutno ne ogroža finančne stabilnosti, se to lahko spremeni z uvedbo „globalnih stabilnih kovancev“, za katerih širše sprejetje se prizadeva z vključevanjem značilnosti, namenjenih stabilizaciji njihove vrednosti, in z izkoriščanjem mrežnih učinkov podjetij, ki ta sredstva oglašujejo. Glede na ta razvoj dogodkov in v okviru širše digitalne agende Komisije je predsednica Ursula von der Leyen poudarila potrebo po „skupnem pristopu z državami članicami glede kriptovalut, da bomo razumeli, kako čim bolje izkoristiti priložnosti, ki jih ustvarjajo, in obravnavali nova tveganja, ki jih lahko predstavljajo“. Komisija in Svet sta ob priznavanju tveganj, ki jih lahko predstavljajo, decembra 2019 tudi skupaj izjavila, da si „prizadevata za vzpostavitev okvira, ki bo izkoristil morebitne priložnosti, ki bi jih lahko ponujala kriptoimetja“. Evropski parlament v zadnjem času pripravlja poročilo o digitalnih financah, ki se posebej osredotoča na kriptoimetja. Da bi se odzvali na vsa ta vprašanja in vzpostavili okvir EU, ki bi omogočal trge kriptoimetij in tokenizacijo tradicionalnih finančnih sredstev ter širšo uporabo DLT pri finančnih storitvah, bodo to uredbo spremljali drugi zakonodajni predlogi: Komisija predlaga tudi pojasnilo, da obstoječa opredelitev „finančnih instrumentov“, ki opredeljuje področje uporabe direktive o trgih finančnih instrumentov (MiFID II), vključuje finančne instrumente, ki temeljijo na tehnologiji razpršene evidence, ter pilotno ureditev za tržne infrastrukture na podlagi tehnologije razpršene evidence za te instrumente. Pilotna ureditev bo omogočila eksperimentiranje v varnem okolju in pokazala na morebitne potrebne nadaljnje spremembe. Ta predlog zajema kriptoimetja, ki ne spadajo v okvir veljavne zakonodaje EU o finančnih storitvah, in e-denarne žetone ter ima štiri splošne in povezane cilje. Prvi cilj je pravna varnost. Za razvoj trgov kriptoimetij v EU je potreben trden pravni okvir, ki bo jasno opredelil regulativno obravnavo vseh kriptoimetij, ki niso zajeta v veljavni zakonodaji o finančnih storitvah. Drugi cilj je podpreti inovacije. Za spodbujanje razvoja kriptoimetij in širše uporabe tehnologije razpršene evidence je treba vzpostaviti varen in sorazmeren okvir, ki bo podpiral inovacije in pošteno konkurenco. Tretji cilj je zagotoviti ustrezno raven varstva potrošnikov in vlagateljev ter celovitost trga, saj so kriptoimetja, ki niso zajeta v veljavni zakonodaji o finančnih storitvah, povezana s številnimi enakimi tveganji kot bolje znani finančni instrumenti. Četrti cilj je zagotoviti finančno stabilnost. Kriptoimetja se nenehno razvijajo. Nekatera imajo precej omejen obseg in uporabo, medtem ko druga, kot je nastajajoča kategorija „stabilnih kovancev“, lahko postanejo splošno sprejeta in potencialno sistemske narave. Ta predlog vključuje zaščitne ukrepe za obravnavo morebitnih tveganj za finančno stabilnost in urejeno denarno politiko, ki bi lahko nastala zaradi „stabilnih kovancev“. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Ta predlog je del širšega okvira za kriptoimetja in tehnologijo razpršene evidence, saj ga spremljajo predlogi, ki zagotavljajo, da obstoječa zakonodaja ne ovira uvajanja novih tehnologij, hkrati pa še vedno izpolnjuje ustrezne regulativne cilje. Predlog temelji na obsežnem in dolgotrajnem spremljanju trga in sodelovanju pri delu na področju mednarodne politike, na primer v forumih, kot so Odbor za finančno stabilnost, Projektna skupina za finančno ukrepanje in skupina G7. Komisija je v okviru akcijskega načrta za finančno tehnologijo, sprejetega marca 2018, pooblastila evropske nadzorne organe za pripravo nasvetov o uporabnosti in primernosti obstoječega regulativnega okvira EU za finančne storitve za kriptoimetja. V tem predlogu so upoštevani nasveti EBA in ESMA. •Skladnost z drugimi politikami Unije Kot je v svojih političnih usmeritvah navedla predsednica Ursula von der Leyen in kot je navedeno v sporočilu „Oblikovanje digitalne prihodnosti Evrope“, je za Evropo ključnega pomena, da v varnih in etičnih okvirih izkoristi priložnosti, ki jih nudi digitalna doba. Poleg tega je v poslanici izvršnemu podpredsedniku Dombrovskisu pozvala k oblikovanju skupnega pristopa z državami članicami glede kriptovalut, da bi Evropa lahko kar najbolje izkoristila priložnosti, ki jih ustvarjajo, in obvladovala nova tveganja, ki jih prinašajo s seboj. Ta predlog je tesno povezan s širšimi politikami Komisije o tehnologiji veriženja blokov, saj so kriptoimetja kot najpomembnejši način uporabe te tehnologije neločljivo povezana s spodbujanjem tehnologije veriženja podatkovnih blokov po vsej Evropi. Ta predlog podpira celosten pristop k verigam podatkovnih blokov in tehnologiji razpršene evidence, katerega cilj je umestiti Evropo na čelo uvajanja verig podatkovnih blokov in inovacij v zvezi z njimi. Politično delo na tem področju je vključevalo ustanovitev Evropske opazovalnice in foruma za blokovne verige ter evropskega partnerstva za blokovne verige, ki združuje vse države članice na politični ravni, ter javno-zasebna partnerstva, predvidena z Mednarodno združenje za zaupanja vredne rešitve, ki temeljijo na tehnologijah veriženja podatkovnih blokov. Ta predlog je skladen tudi s politikami Unije, namenjenimi oblikovanju unije kapitalskih trgov. V prvi vrsti pomeni odgovor na končno poročilo foruma na visoki ravni, v katerem je bil poudarjen premalo izkoriščen potencial kriptoimetij, Komisija pa je bila pozvana, naj zagotovi pravno varnost in določi jasna pravila za uporabo kriptoimetij. Ta predlog je skladen s strategijo za MSP, sprejeto 10. marca 2020, ki prav tako poudarja tehnologijo razpršene evidence in kriptoimetja kot inovacijo, ki lahko MSP omogoči neposredno sodelovanje z vlagatelji. Predlog je tudi popolnoma v skladu s priporočilom iz strategije za varnostno unijo glede razvoja zakonodajnega okvira za kriptoimetja zaradi vse večjega učinka teh novih tehnologij na način izdaje, izmenjave, delitve in dostopa do finančnih sredstev.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Predlog temelji na členu 114 PDEU, ki evropskim institucijam podeljuje pristojnost, da določijo ustrezne določbe za približevanje zakonodaj držav članic, katerih cilj je vzpostavitev in delovanje notranjega trga. Cilj predloga je odpraviti ovire za vzpostavitev notranjega trga za finančne storitve in izboljšati njegovo delovanje z zagotovitvijo popolne uskladitve veljavnih pravil. Izdajatelji kriptoimetij in ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji trenutno zaradi pomanjkanja pravne varnosti glede regulativne obravnave kriptoimetij ter odsotnosti namenske in usklajene regulativne in nadzorne ureditve na ravni EU ne morejo v celoti izkoristiti prednosti notranjega trga. Nekaj držav članic je sicer že uvedlo prilagojeno ureditev, ki zajema nekatere ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji ali dele njihovih dejavnosti, vendar v večini držav članic ti delujejo zunaj kakršne koli regulativne ureditve. Poleg tega vse več držav članic razmišlja o prilagojenih nacionalnih okvirih, namenjenih posebnemu urejanju kriptoimetij in ponudnikov storitev v zvezi s kriptoimetji. Različni okviri, pravila in razlage kriptoimetij in storitev v zvezi s kriptoimetji po Uniji ovirajo zmožnost ponudnikov storitev, da bi razširili svojo dejavnost na ravni EU. To pomeni, da se morajo ponudniki storitev teh, že samih po sebi čezmejnih proizvodov in storitev seznaniti z zakonodajo več držav članic, pridobiti več nacionalnih dovoljenj ali registracij ter spoštovati pogosto različne nacionalne zakone, kar pomeni, da morajo včasih prilagajati svoj poslovni model po vsej Uniji. To povzroča visoke stroške, pravno zapletenost in negotovost za ponudnike storitev, ki delujejo na področju kriptoimetij, kar omejuje razvoj in povečanje obsega dejavnosti v zvezi s kriptoimetji v Uniji. Poleg tega odsotnost veljavnih ureditev za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji v številnih državah članicah omejuje razpoložljivost financiranja in včasih celo širši dostop do potrebnih finančnih storitev, kot so bančne storitve, in sicer zaradi regulativne negotovosti, povezane s kriptoimetji in s tem s tudi ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji. Te razlike ustvarjajo tudi neenake konkurenčne pogoje za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji glede na njihovo lokacijo, kar ustvarja dodatne ovire za nemoteno delovanje notranjega trga. To prispeva k pomanjkanju pravne varnosti, ki skupaj z odsotnostjo skupnega okvira EU potrošnike in vlagatelje izpostavlja velikim tveganjem. Z uvedbo skupnega okvira EU se lahko določijo enotni pogoji poslovanja za podjetja v EU, s čimer se premostijo razlike v nacionalnih okvirih, ki povzročajo razdrobljenost trga, ter zmanjšajo zapletenost in stroški za podjetja, ki delujejo na tem področju. Hkrati bo podjetjem omogočil neoviran dostop do notranjega trga in pravno varnost, ki je potrebna za spodbujanje inovacij na trgu kriptoimetij. Poleg tega bo okvir poskrbel za celovitost trga ter potrošnikom in vlagateljem zagotovil ustrezno raven zaščite in jasno razumevanje njihovih pravic, pa tudi finančno stabilnost. •Subsidiarnost Različni pristopi držav članic otežujejo čezmejno opravljanje storitev v zvezi s kriptoimetji. Širjenje različnih nacionalnih pristopov pomeni tudi tveganje za enake konkurenčne pogoje na enotnem trgu v smislu varstva potrošnikov in vlagateljev, celovitosti trga in konkurence. Poleg tega so nekatera tveganja sicer manjša v državah članicah, ki so uvedle prilagojene ureditve za kriptoimetja, vendar potrošniki, vlagatelji in udeleženci na trgu v drugih državah članicah ostajajo nezaščiteni pred nekaterimi najpomembnejšimi tveganji, povezanimi s kriptoimetji (kot so goljufije, kibernetski napadi, tržna manipulacija). Ukrepanje na ravni EU, kot je ta predlog uredbe, bi ustvarilo okolje, v katerem bi se lahko razvil večji čezmejni trg za kriptoimetja in ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji, tako da bi se v celoti izkoristile prednosti notranjega trga. Okvir EU bi znatno zmanjšal zapletenost, pa tudi finančno in upravno breme za vse deležnike, kot so ponudniki storitev, izdajatelji, potrošniki in vlagatelji. Uskladitev operativnih zahtev za ponudnike storitev in zahtev po razkritju za izdajatelje bi lahko prinesla tudi jasne koristi v smislu zaščite potrošnikov in vlagateljev ter finančne stabilnosti. •Sorazmernost V skladu z načelom sorazmernosti ukrepi EU vsebinsko in formalno ne bi smeli presegati tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev Pogodb. Predlagana pravila ne bodo presegla tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev predloga. Zajemala bodo le vidike, ki jih države članice ne morejo doseči same ter pri katerih so upravno breme in stroški sorazmerni s posebnimi in splošnimi cilji, ki jih je treba doseči. Predlagana uredba bo načrtno zagotovila sorazmernost, pri čemer bo jasno razlikovala med posameznimi vrstami storitev in dejavnosti glede na povezana tveganja, tako da bo vsakokratno upravno breme sorazmerno s povezanimi tveganji. Zlasti so zahteve iz te uredbe sorazmerne z omejenimi povezanimi tveganji glede na doslej razmeroma majhen trg. Hkrati predlog uvaja strožje zahteve za „stabilne kovance“, za katere je bolj verjetno, da bodo hitro rasli, kar bi lahko povzročilo višje stopnje tveganja za vlagatelje, nasprotne stranke in finančni sistem. •Izbira instrumenta Člen 114 PDEU omogoča sprejetje aktov v obliki uredb ali direktiv. Za ta predlog je bila izbrana uredba, da se določi enoten sklop pravil, ki se začnejo takoj uporabljati na celotnem enotnem trgu. Predlagana uredba določa usklajene zahteve za izdajatelje, ki želijo ponujati svoja kriptoimetja po vsej Uniji, in ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji, ki želijo zaprositi za dovoljenje za opravljanje svojih storitev na enotnem trgu. Za te izdajatelje in ponudnike storitev ne smejo veljati posebni nacionalni predpisi, zato je uredba v tem primeru ustreznejša od direktive. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Ni relevantno. •Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi

Komisija se je v celotnem postopku priprave tega predloga posvetovala z zainteresiranimi stranmi. Natančneje: i)Komisija je izvedla namensko odprto javno posvetovanje (19. december 2019 – 19. marec 2020); ii)Komisija se je posvetovala z javnostjo o začetni oceni učinka (19. december 2019 – 16. januar 2020); iii)službe Komisije so se dvakrat posvetovale s strokovnjaki držav članic v strokovni skupini za bančništvo, plačila in zavarovanje (18. maja 2020 in 16. julija 2020); iv)službe Komisije so organizirale namenski spletni seminar o okviru EU za kriptoimetja, in sicer kot del javnih predstavitev in razprav za pripravo strategije za digitalne finance v letu 2020 (19. maja 2020). Namen javnega posvetovanja je bil obvestiti Komisijo o razvoju potencialnega okvira EU za kriptoimetja. Vključevalo je vprašanja o kriptoimetjih, ki niso zajeta v obstoječi zakonodaji EU o finančnih storitvah, kriptoimetjih, ki jih zajema obstoječa zakonodaja EU o finančnih storitvah (ki se npr. štejejo kot prenosljivi vrednostni papirji ali elektronski denar), posebna vprašanja o tako imenovanih „stabilnih kovancih“ ter splošna vprašanja o uporabi DLT v finančnih storitvah. Večina sodelujočih je poudarila, da bi bila uvedba prilagojene ureditve za kriptoimetja, ki trenutno niso zajeta v zakonodaji EU o finančnih storitvah, vključno z nereguliranimi „stabilnimi kovanci“, koristna za vzpostavitev vzdržnega ekosistema kriptoimetij v EU. Večina sodelujočih je potrdila, da obstaja potreba po pravni varnosti in uskladitvi nacionalnih zakonodaj. Številne zainteresirane strani so podprle večino ponazorjenih zahtev, ki bi se lahko uvedle za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji. Predstavniki držav članic v strokovni skupini za bančništvo, plačila in zavarovanje so izrazili splošno podporo izbranemu pristopu, da se oblikuje ustrezen prilagojen regulativni okvir za neregulirana kriptoimetja. Poudarili so, da je treba preprečiti regulativno arbitražo in izogibanje pravilom s strani izdajateljev kriptoimetij ter zagotoviti, da so vsa relevantna pravila obstoječe zakonodaje o plačilih in e-denarju prisotna tudi v prilagojeni ureditvi za tako imenovane „stabilne kovance“. Omenjena je bila tudi potreba po zagotovitvi pravice do unovčenja „stabilnih kovancev“, medtem ko je bilo mnenje o najprimernejši rešitvi glede nadzora deljeno. Kot del vrste javnih predstavitev in razprav je Komisija gostila tudi spletni seminar, namenjen posebej kriptoimetjem. Udeležili so se ga številni deležniki iz industrije in javni organi, ki so podali dodatne informacije iz svojega sektorja, kar zadeva interakcijo z zakonodajo o finančnih storitvah. Predlog upošteva tudi povratne informacije, prejete na srečanjih z zainteresiranimi stranmi ter organi EU. Večina zainteresiranih strani, vključno s ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji je na splošno izrazila podporo in ponovno poudarila, da si sektor zelo prizadeva za pravno varnost, da bi se lahko še naprej razvijal. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Komisija se je pri pripravi tega predloga oprla na kvalitativne in kvantitativne dokaze, zbrane iz priznanih virov, vključno z dvema poročiloma EBA in ESMA. Poleg tega je uporabila javno dostopna poročila nadzornih organov, mednarodnih organov za določanje standardov in vodilnih raziskovalnih inštitutov ter kvantitativne in kvalitativne prispevke opredeljenih zainteresiranih strani v globalnem finančnem sektorju. •Ocena učinka Temu predlogu je priložena ocena učinka, predložena Odboru za regulativni nadzor 29. aprila 2020 in odobrena 29. maja 2020. Odbor za regulativni nadzor je priporočil izboljšave na nekaterih področjih, da bi: (i) pobudo umestili v okvir tekočih regulativnih prizadevanj EU in mednarodnih regulativnih prizadevanj; (ii) bolje pojasnili, kako bo pobuda zmanjšala tveganja goljufij, vdorov in zlorab trga, ter pojasnili skladnost s prihodnjo revizijo zakonodaje o preprečevanju pranja denarja in (iii) bolje utemeljili pomisleke glede finančne stabilnosti, kar zadeva „stabilne kovance“, in pojasnili, kako bodo nadzorni organi zagotavljali varstvo vlagateljev in potrošnikov. Ocena učinka je bila ustrezno spremenjena, pri čemer so bile upoštevane tudi podrobnejše pripombe Odbora za regulativni nadzor. Prvič, Komisija je preučila dve možnosti politike za razvoj okvira kriptoimetij za kriptoimetja, ki nista zajeta v veljavni zakonodaji EU o finančnih storitvah (razen „stabilnih kovancev“, za katere je bil proučen drugačen sklop možnosti – glej spodaj): ·Možnost 1 – ureditev z „možnostjo vključitve“ za neregulirana kriptoimetja V okviru možnosti 1 bi izdajatelji in ponudniki storitev, ki se odločijo za vključitev v ureditev EU, lahko uporabili dovoljenje EU za čezmejno opravljanje dejavnosti za razširitev svojih dejavnosti prek meja. Ponudniki storitev, ki se ne bi odločili za vključitev, bi ostali neregulirani ali pa bi zanje veljale posebne nacionalne ureditve, ne da bi jim bilo izdano dovoljenje EU za čezmejno opravljanje dejavnosti. ·Možnost 2 – Popolna uskladitev V okviru možnosti 2 bi za vse izdajatelje (razen tistih s ponudbami majhne vrednosti) in ponudnike storitev veljala zakonodaja EU in bi vsi uporabljali dovoljenje EU za čezmejno opravljanje dejavnosti. Nacionalne prilagojene ureditve za kriptoimetja se ne bi več uporabljale. Medtem ko bi bila možnost 1 lahko manj obremenjujoča za male izdajatelje in ponudnike storitev, ki se lahko odločijo, da se ne bodo vključili, bi možnost 2 zagotovila višjo raven pravne varnosti, zaščite vlagateljev, celovitosti trga in finančne stabilnosti ter zmanjšala razdrobljenost trga na enotnem trgu. Popolna uskladitev pomeni skladnejši pristop v primerjavi z ureditvijo z možnostjo vključitve. Prednost je zato imela možnost 2.

Komisija je ocenila tudi posebne možnosti za t. i. „stabilne kovance“, da bi se tudi ti šteli za kriptoimetja, ki niso zajeta v veljavni zakonodaji EU o finančnih storitvah: ·Možnost 1 – prilagojena zakonodajna ureditev za obvladovanje tveganj, ki jih prinašajo „stabilni kovanci“ in „globalni stabilni kovanci“ Ob uporabi doslednega pristopa, ki temelji na tveganju, in na podlagi priporočil, ki jih na primer oblikuje Odbor za finančno stabilnost, bi ta možnost obravnavala ranljivosti za finančno stabilnost, ki jih prinašajo stabilni kovanci, hkrati pa omogočila razvoj različnih vrst poslovnih modelov za „stabilne kovance“. Ti bi vključevali posebne zahteve po razkritju za izdajatelje „stabilnih kovancev“ in zahteve v zvezi z rezervami, s katerimi so kriti „stabilni kovanci“. ·Možnost 2 – ureditev „stabilnih kovancev“ v skladu z direktivo o elektronskem denarju „Stabilni kovanci“, katerih vrednost je krita z eno samo valuto, ki je zakonito plačilno sredstvo, so blizu opredelitvi e-denarja iz direktive o elektronskem denarju. Cilj številnih „stabilnih kovancev“ je ustvariti „plačilno sredstvo“, nekateri „stabilni kovanci“ pa bi ob kritju rezerve sredstev lahko postali verodostojno menjalno sredstvo in hranilci vrednosti. Glede tega imajo morda „stabilni kovanci“ skupne značilnosti z e-denarjem. Vendar bi ta možnost zahtevala, da izdajatelji „stabilnega kovanca“ ravnajo v skladu z veljavno zakonodajo, ki morda ne ustreza temu namenu. Čeprav bi lahko direktiva o elektronskem denarju in s tem tudi direktiva o plačilnih storitvah zajemala nekatere ponudnike storitev v zvezi s „stabilnimi kovanci“, morda ne bi ustrezno ublažila najpomembnejših tveganj za varstvo potrošnikov, na primer tistih, ki jih prinašajo ponudniki denarnic. Poleg tega direktiva o elektronskem denarju ne vsebuje posebnih določb za sistemski subjekt, kar bi „globalni stabilni kovanci“ lahko postali. ·Možnost 3 – ukrepi za omejitev uporabe „stabilnih kovancev“ v EU Možnost 3 bi bila omejitev izdajanja „stabilnih kovancev“ in zagotavljanja storitev v zvezi s to vrsto kriptoimetij. Ta pristop bi lahko bil upravičen, saj bi tveganja, ki jih prinašajo „stabilni kovanci“, zlasti tista, ki bi lahko dosegla globalni obseg (vključno s tveganji za finančno stabilnost, denarno politiko in monetarno suverenost), presegala koristi za potrošnike EU v smislu hitrih, poceni, učinkovitih in vključujočih plačilnih sredstev. Vendar možnost 3 ne bi povzročila le stroškov za „stabilne kovance“, ki se že uporabljajo, temveč bi tudi preprečila izkoriščanje kakršnih koli koristi, povezanih s to novo vrsto kriptoimetij. Možnost 3 ne bi bila skladna s cilji, določenimi na ravni EU za spodbujanje inovacij v finančnem sektorju. Poleg tega možnost 3 ne bi obravnavala nekaterih tveganj za finančno stabilnost, če bi potrošniki v EU široko uporabljali „stabilne kovance“, izdane v tretjih državah. Komisija je menila, da je za „stabilne kovance“ najprimernejša možnost 1 v kombinaciji z možnostjo 2, da se prepreči regulativna arbitraža med „stabilnimi kovanci“, ki jih ni mogoče razlikovati od e-denarja, in obravnavo e-denarja, izdanega na podlagi razpršene evidence. Skupaj z možnostjo 2 (popolna uskladitev, kot je opisano zgoraj) za druge vrste kriptoimetij, ki niso zajete v veljavni zakonodaji EU o finančnih storitvah, bi to ustvarilo celovit in celosten okvir EU za „stabilne kovance“, ki bi lahko ublažil tveganja, ki jih je opredelil Odbor za finančno stabilnost, zlasti tveganja za finančno stabilnost. Struktura „stabilnih kovancev“ je zapletena in zajema številne soodvisne funkcije in pravne subjekte. Regulativni pristop iz možnosti 1 (v kombinaciji z možnostjo 2 za doslej neregulirana kriptoimetja) bi zajemal različne funkcije, ki so običajno prisotne v strukturah „stabilnih kovancev“ (funkcija organa upravljanja, upravljanja premoženja, plačevanja in vmesnika za stranke), ter bi zajemal tudi tiste interakcije med subjekti, ki lahko povečajo tveganje za finančno stabilnost. •Primernost in poenostavitev ureditve Ta uredba izdajateljem kriptoimetij nalaga obveznost objave informativnega dokumenta (t. i. bele knjige) z obveznimi zahtevami po razkritju. Da bi preprečili nastanek upravnega bremena, bodo mala in srednja podjetja (MSP) izvzeta iz objave takšnega informativnega dokumenta, če je celotna vrednost ponudbe kriptoimetij v obdobju 12 mesecev nižja od 1 000 000 EUR. Izdajateljem „stabilnih kovancev“ ne bo treba pridobiti dovoljenja nacionalnega pristojnega organa, če je neporavnani znesek „stabilnih kovancev“ nižji od 5 000 000 EUR. Poleg tega so zahteve, naložene ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji, sorazmerne s tveganji, ki jih prinašajo ponujene storitve. •Temeljne pravice EU je zavezana visokim standardom varstva temeljnih pravic in je podpisnica številnih konvencij o človekovih pravicah. V tem okviru predlog verjetno ne bo neposredno vplival na te pravice, kot so navedene v glavnih konvencijah ZN o človekovih pravicah, Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, ki je sestavni del Pogodb EU, ter Evropski konvenciji o človekovih pravicah. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Ta predlog ima posledice v smislu stroškov in upravnega bremena za pristojne nacionalne organe, EBA in ESMA. Obseg in porazdelitev teh stroškov bosta odvisna od točnih zahtev, ki bodo naložene izdajateljem kriptoimetij in ponudnikom storitev v zvezi z njimi, ter od povezanih nalog nadzora in spremljanja. Ocenjeni stroški nadzora za vsako državo članico (vključno z osebjem, usposabljanjem, infrastrukturo IT in namenskimi preiskovalnimi orodji) znašajo od 350 000 EUR do 500 000 EUR na leto, enkratni stroški pa so ocenjeni na 140 000 EUR. Vendar bi se to delno izravnalo z nadomestili za nadzor, ki bi jih pristojni nacionalni organi zaračunali ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji in izdajateljem kriptoimetij. Organ EBA bo za prevzem nadzora nad izdajatelji pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, ali e-denarnih žetonov sčasoma potreboval 18 zaposlenih s polnim delovnim časom (EPDČ). Poleg tega bo imel EBA dodatne stroške IT, stroške službenih potovanj za inšpekcijske preglede na kraju samem in stroške prevajanja. Vendar bi se vsi ti stroški v celoti krili z nadomestili, zaračunanimi izdajateljem pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, in izdajateljem pomembnih e-denarnih žetonov. Ocenjeni stroški ESMA za vzpostavitev registra vseh ponudnikov storitev v zvezi s kriptoimetji in njegovega vzdrževanja na podlagi informacij, prejetih od pristojnih nacionalnih organov in organa EBA, se krijejo iz njegovega operativnega proračuna. Finančni in proračunski učinki tega predloga so podrobno pojasnjeni v oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, ki je priložena temu predlogu. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja

Trden mehanizem spremljanja in ocenjevanja je ključnega pomena za zagotovitev, da so sprejeti regulativni ukrepi učinkoviti pri doseganju njihovih ciljev. Komisija je zato vzpostavila program za spremljanje dosežkov in učinkov te uredbe. Komisija bo odgovorna za spremljanje učinkov prednostnih možnosti politike na podlagi neizčrpnega seznama kazalnikov v oceni učinka (str. 64–65). Komisija bo odgovorna tudi za ocenjevanje učinka te uredbe in bo zadolžena za pripravo poročila Svetu in Parlamentu (člen 122 predloga). •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Namen tega predloga je zagotoviti pravno varnost za kriptoimetja, ki niso zajeta v veljavni zakonodaji EU o finančnih storitvah, in vzpostaviti enotna pravila za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji in izdajatelje kriptoimetij na ravni EU. Predlagana uredba bo nadomestila obstoječe nacionalne okvire za kriptoimetja, ki niso zajeta v veljavni zakonodaji EU o finančnih storitvah, in določila posebna pravila za t. i. „stabilne kovance“, tudi kadar gre pri teh za e-denar. Predlagana uredba je razdeljena na devet naslovov. Naslov I določa predmet urejanja, področje uporabe in opredelitev pojmov. V členu 1 je določeno, da se Uredba uporablja za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji in izdajatelje kriptoimetij, ter določa enotne zahteve glede preglednosti in razkritja v zvezi z izdajanjem, delovanjem, organizacijo in upravljanjem ponudnikov storitev v zvezi s kriptoimetji ter določa pravila in ukrepe za varstvo potrošnikov, da se prepreči zlorabo trga. V členu 2 je področje uporabe Uredbe omejeno na kriptoimetja, ki se v skladu z zakonodajo EU o finančnih storitvah ne štejejo za finančne instrumente, vloge ali strukturirane vloge. V členu 3 so določeni izrazi in opredelitve pojmov, ki se uporabljajo za namene te uredbe, vključno s „kriptoimetjem“, „izdajateljem kriptoimetij“, „žetonom, vezanim na sredstva“ (pogosto opisanim kot „stabilni kovanec“), „e-denarnim žetonom“ (pogosto opisanim kot „stabilni kovanec“), „ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji“, „uporabniškim žetonom“ in drugimi. V členu 3 so opredeljene tudi različne storitve v zvezi s kriptoimetji. Pomembno je, da Komisija lahko sprejme delegirane akte, s katerimi določi nekatere tehnične elemente opredelitev, da se upoštevata razvoj trga in tehnološki razvoj. Naslov II ureja javne ponudbe in trženje kriptoimetij, razen žetonov, vezanih na sredstva, in e-denarnih žetonov. V njem je navedeno, da je izdajatelj upravičen, da taka kriptoimetja javno ponudi v Uniji ali zaprosi za uvrstitev takih kriptoimetij v trgovanje na platformi za trgovanje, če izpolnjuje zahteve iz člena 4, kot sta obveznost, da je izdajatelj pravna oseba, in obveznost, da pripravi belo knjigo o kriptoimetju v skladu s členom 5 (s Prilogo I), o taki beli knjigi uradno obvesti pristojne organe (člen 7) in jo objavi (člen 8). Po objavi bele knjige o kriptoimetju lahko izdajatelj kriptoimetij ponudi svoja kriptoimetja v EU ali zaprosi za uvrstitev takih kriptoimetij v trgovanje na platformi za trgovanje (člen 10). Člen 4 vključuje tudi nekatera izvzetja iz obveznosti objave bele knjige, vključno z manjšimi ponudbami kriptoimetij (v vrednosti manj kot milijon EUR v dvanajstmesečnem obdobju) in ponudbami, namenjenimi dobro poučenim vlagateljem, kot so opredeljeni v uredbi o prospektu (Uredba (EU) 2017/1129). V členu 5 in Prilogi I predloga so določene zahteve po informacijah, kar zadeva belo knjigo o kriptoimetju, ki spremlja javno ponudbo kriptoimetij ali sprejem kriptoimetij na platformo za trgovanje s kriptoimetji, medtem ko so v členu 6 določene nekatere zahteve v zvezi s trženjskim gradivom, ki ga pripravijo izdajatelji kriptoimetij, ki niso žetoni, vezani na sredstva, ali e-denarni žetoni. Za belo knjigo o kriptoimetju ne velja obveznost postopka predhodne odobritve s strani nacionalnih pristojnih organov (člen 7). O njej se uradno obvesti nacionalne pristojne organe, skupaj zlasti z oceno, ali je zadevno kriptoimetje finančni instrument v skladu z direktivo o trgih finančnih instrumentov (Direktiva 2014/65/EU). Po uradnem obvestilu o beli knjigi o kriptoimetju bodo lahko pristojni organi začasno ustavili ali prepovedali ponudbo, zahtevali vključitev dodatnih informacij v belo knjigo o kriptoimetju ali javno objavili dejstvo, da izdajatelj ne ravna v skladu z Uredbo (člen 7). Naslov II vključuje tudi posebne določbe o časovno omejenih ponudbah kriptoimetij (člen 9), spremembah prvotne bele knjige o kriptoimetju (člen 11), pravici do odstopa od pogodbe, podeljeni pridobiteljem kriptoimetij (člen 12), obveznostih, ki veljajo za vse izdajatelje kriptoimetij (člen 13), in odgovornosti izdajateljev, kar zadeva belo knjigo o kriptoimetju (člen 14). V poglavju 1 naslova III sta opisana postopek za izdajo dovoljenja izdajateljem žetonov, vezanih na sredstva, in odobritev njihove bele knjige o kriptoimetju s strani nacionalnih pristojnih organov (členi 16 do 19 ter prilogi I in II). Za pridobitev dovoljenja za poslovanje v Uniji morajo biti izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, registrirani v obliki pravne osebe s sedežem v EU (člen 15). V členu 15 je navedeno tudi, da v Uniji ni mogoče javno ponuditi žetonov, vezanih na sredstva, ali jih uvrstiti v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji, če izdajatelj nima dovoljenja v Uniji in ne objavi bele knjige o kriptoimetju, ki jo je odobril njegov pristojni organ. Člen 15 vključuje tudi izjeme za žetone, vezane na sredstva, majhnega obsega in za žetone, vezane na sredstva, ki se tržijo in distribuirajo izključno dobro poučenim vlagateljem in jih lahko posedujejo le ti. Odvzem dovoljenja je podrobno opisan v členu 20, v členu 21 pa je določen postopek za spremembo bele knjige o kriptoimetju. V Poglavju 2 naslova III so določene obveznosti izdajateljev žetonov, vezanih na sredstva. Določeno je, da morajo ravnati pošteno, pravično in strokovno (člen 23). V njem so določena pravila za objavo bele knjige o kriptoimetju in morebitnih tržnih sporočil (člen 24) ter zahteve, kar zadeva ta sporočila (člen 25). Poleg tega za izdajatelje velja obveznost stalnega obveščanja (člen 26) in morajo vzpostaviti postopek za obravnavo pritožb (člen 27). Izpolnjevati morajo tudi druge zahteve, kot so pravila o nasprotjih interesov (člen 28), uradno obvestilo o spremembah upravljalnega organa pristojnemu organu (člen 29), ureditve upravljanja (člen 30), kapital (člen 31), pravila o rezervni sredstev, s katerimi so kriti žetoni, vezani na sredstva (člen 32), in zahteve glede skrbništva rezervnih sredstev (člen 33). V členu 34 je pojasnjeno, da lahko izdajatelj rezervna sredstva vlaga samo v varna sredstva z nizkim tveganjem. V členu 35 je določeno tudi, da morajo izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, razkriti pravice, povezane z žetoni, vezanimi na sredstva, vključno z vsemi morebitnimi neposrednimi terjatvami do izdajatelja ali do rezerve sredstev. Če izdajatelj žetonov, vezanih na sredstva, neposrednih pravic do unovčenja ali terjatev do izdajatelja ali rezervnih sredstev ne nudi vsem imetnikom žetonov, vezanih na sredstva, so v členu 35 imetnikom žetonov, vezanih na sredstva, zagotovljene minimalne pravice. S členom 36 se izdajateljem žetonov, vezanih na sredstva, in ponudnikom storite v zvezi s kriptoimetji preprečuje, da bi imetnikom žetonov, vezanih na sredstva, dajali kakršne koli obresti. V poglavju 4 naslova III so določena pravila za pridobitev izdajateljev žetonov, vezanih na sredstva, pri čemer je v členu 37 podrobno opredeljena ocena nameravane pridobitve, v členu 38 pa vsebina take ocene. V členu 39 poglavja 5 naslova III so določena merila, ki jih EBA uporabi pri ugotavljanju, ali je žeton, vezan na sredstva, pomemben. Ta merila so: velikost kroga strank promotorjev žetonov, vezanih na sredstva, vrednost izdanih žetonov, vezanih na sredstva, ali njihova tržna kapitalizacija, število in vrednost poslov, velikost rezerve sredstev, pomen čezmejnih dejavnosti izdajatelja žetonov in medsebojna povezanost s finančnim sistemom. V členu 39 je vključeno tudi pooblastilo Komisiji, da sprejme delegirani akt, s katerim podrobneje določi okoliščine in pragove, da se izdajatelj žetonov, vezanih na sredstva, šteje za pomembnega. Člen 39 vključuje nekatere minimalne pragove, ki jih mora delegirani akt v vsakem primeru upoštevati. V členu 40 je podrobno določena možnost, da izdajatelj žetonov, vezanih na sredstva, takrat, ko zaprosi za dovoljenje, te žetone na lastno pobudo razvrsti kot pomembne. V členu 41 so navedene dodatne obveznosti, ki veljajo za izdajatelje pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, kot so dodatne kapitalske zahteve, politika za upravljanje likvidnosti in interoperabilnost. V členu 42 poglavja 6 naslova III je določeno, da mora imeti izdajatelj vzpostavljen postopek za urejeno prenehanje dejavnosti. V poglavju 1 naslova IV je opisan postopek za izdajo dovoljenja za izdajatelja e-denarnih žetonov. V členu 43 je opisano, da v Uniji e-denarni žetoni ne smejo javno ponuditi ali uvrstiti v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji, razen če je izdajatelj pridobil dovoljenje kot kreditna institucija ali kot „institucija za izdajo elektronskega denarja“ v smislu člena 2(1) Direktive 2009/110/ES. V členu 43 je navedeno tudi, da se za namene Direktive 2009/110/ES „e-denarni žeton“ šteje za elektronski denar. V členu 44 je opisano, kako se imetnikom e-denarnih žetonov zagotovi terjatev do izdajatelja: e-denarni žetoni se izdajo po nominalni vrednosti in ob prejemu denarnih sredstev, na zahtevo imetnika e-denarnih žetonov pa jih morajo izdajatelji kadar koli unovčiti po nominalni vrednosti. S členom 45 se izdajateljem e-denarnih žetonov in ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji preprečuje, da bi imetnikom e-denarnih žetonov dajali kakršne koli obresti. V členu 46 in Prilogi III so določene zahteve za belo knjigo o kriptoimetju, ki spremlja izdajo e-denarnih žetonov, na primer: opis izdajatelja, podroben opis izdajateljevega projekta, navedba, ali gre za javno ponudbo e-denarnih žetonov ali njihovo uvrstitev na platformo za trgovanje, ter informacije o tveganjih, povezanih z izdajateljem elektronskega denarja, e-denarnimi žetoni in izvajanjem morebitnega projekta. Člen 47 vključuje določbo o odgovornosti na podlagi bele knjige o kriptoimetju, kar zadeva e-denarne žetone. V členu 48 so določene zahteve za morebitna tržna sporočila, pripravljena v zvezi s ponudbo e-denarnih žetonov, člen 49 pa določa, da se vsa denarna sredstva, ki jih izdajatelj prejme v zameno za e-denarne žetone, naložijo v sredstva, denominirana v valuti, ki je enaka valuti, na katero je vezan e-denarni žeton. V členu 50 poglavja 2 naslova IV je določeno, da EBA e-denarne žetone razvrsti kot pomembne na podlagi meril iz člena 39. V členu 51 je podrobno določena možnost, da izdajatelj e-denarnih žetonov takrat, ko zaprosi za dovoljenje, te žetone na lastno pobudo razvrsti kot pomembne. Člen 52 vsebuje dodatne obveznosti, ki veljajo za izdajatelje pomembnih e-denarnih žetonov. Izdajatelji pomembnih e-denarnih žetonov morajo uporabiti člen 33 o skrbništvu rezervnih sredstev in člen 34 o vlaganju teh sredstev namesto člena 7 Direktive 2009/110/ES, člen 41(1), (2) in (3) o prejemkih, interoperabilnosti in upravljanju likvidnosti, člen 41(4) namesto člena 5 Direktive 2009/110/ES in člen 42 o urejenem prenehanju dejavnosti. Naslov V vsebuje določbe o pogojih za izdajo dovoljenja in pogojih poslovanja za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji. V Poglavju 1 so opredeljene določbe o dovoljenju (člen 53), podrobni vsebini take vloge (člen 54), oceni vloge (člen 55) in pravicah, podeljenih pristojnim organom za odvzem dovoljenja (člen 56). Poglavje vključuje tudi pooblastilo ESMA za vzpostavitev registra vseh ponudnikov storitev v zvezi s kriptoimetji (člen 57), ki bo vključeval tudi informacije o belih knjigah o kriptoimetjih, o katerih uradno obvestijo pristojni organi. Za čezmejno opravljanje storitev v zvezi s kriptoimetji so v členu 58 določeni podrobnosti in način sporočanja informacij o čezmejnih dejavnostih v zvezi s kriptoimetji s strani pristojnega organa matične države članice pristojnemu organu države članice gostiteljice. V Poglavju 2 so določene zahteve za vse ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji, kot so obveznost poštenega, pravičnega in strokovnega ravnanja (člen 59), bonitetna varovala (člen 60 in Priloga IV), organizacijske zahteve (člen 61), pravila o skrbništvu kriptoimetij in denarnih sredstev strank (člen 63), obveznost vzpostavitve postopka za obravnavo pritožb (člen 64), pravila o nasprotju interesov (člen 65) in pravila o zunanjem izvajanju (66). V Poglavju 3 naslova V so določene zahteve za posamične storitve: skrbništvo kriptoimetij (člen 67), upravljanje platform za trgovanje s kriptoimetji (člen 68), menjavo kriptoimetij za fiat valuto ali druga kriptoimetja (člen 69), izvrševanje naročil (člen 70), posredovanje pri izdaji kriptoimetij (člen 71), sprejemanje in posredovanje naročil v imenu tretjih oseb (člen 72) ter svetovanje o kriptoimetjih (člen 73). V Poglavju 4 so določena pravila za pridobitev ponudnikov storitev v zvezi s kriptoimetji. V Naslovu VI so določene prepovedi in zahteve za preprečevanje zlorabe trga, ki vključuje kriptoimetja. V členu 76 je opredeljeno področje uporabe pravil o zlorabi trga. V členu 77 je opredeljen pojem notranjih informacij in navedeno, da izdajatelj, katerega kriptoimetja so uvrščena v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji, razkrije notranje informacije. Druge določbe naslova prepovedujejo trgovanje z notranjimi informacijami (člen 78), protipravno razkritje notranjih informacij (člen 79) in tržno manipulacijo (člen 80). Naslov VII vsebuje podrobnosti o pooblastilih nacionalnih pristojnih organov, EBA in ESMA. S Poglavjem 1 naslova VII se državam članicam nalaga obveznost, da za namene te uredbe imenujejo enega ali več pristojnih organov, vključno z enim pristojnim organom, ki se določi kot enotna kontaktna točka (člen 81). Poglavje 1 vsebuje tudi podrobne določbe o pooblastilih nacionalnih pristojnih organov (člen 82), sodelovanju med pristojnimi organi (člen 83), z EBA in ESMA (člen 84) ali z drugimi organi (člen 85). Prav tako zajema podrobno določene dolžnosti držav članic glede uradnega obveščanja (člen 86), pravil o poslovni skrivnosti (člen 87), varstva podatkov (člen 88) in o previdnostnih ukrepih, ki jih lahko sprejmejo nacionalni pristojni organi držav članic gostiteljic (člen 89). V členu 90 so določena pravila o sodelovanju s tretjimi državami, v členu 91 pa je opredeljena obravnava pritožb s strani pristojnih organov. Poglavje 2 naslova VII zajema upravne sankcije in ukrepe, ki jih lahko naložijo pristojni organi (člen 92), izvajanje njihovih nadzorniških pooblastil in pooblastil za naložitev kazni (člen 93), pravico do pritožbe (člen 94), objavo odločitev (člen 95), poročanje o kaznih organoma EBA in ESMA (člen 96) ter poročanje o kršitvah in zaščiti prijaviteljev takih kršitev (člen 97). Poglavje 3 naslova VII vsebuje podrobne določbe o pooblastilih in pristojnostih EBA v zvezi z nadzorom izdajateljev pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, in pomembnih e-denarnih žetonov, vključno z nadzornimi odgovornostmi (člen 98), medtem ko so pravila o kolegijih nadzornikov za izdajatelje pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, navedena v členu 99. Kolegij med drugim sestavljajo pristojni organ matične države članice, v kateri je izdajatelj žetonov, vezanih na sredstva, pridobil dovoljenje, EBA, ESMA, pristojni organi, ki nadzorujejo najpomembnejše platforme za trgovanje s kriptoimetji, skrbnike, kreditne institucije itd., ki opravljajo storitve v zvezi s pomembnim žetonom, vezanim na sredstva, in ECB. Če ima izdajatelj pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, sedež v državi članici, katere valuta ni euro, ali če je valuta, ki ni euro, vključena v rezervna sredstva, je v kolegiju tudi nacionalna centralna banka te države članice. Pristojni organi, ki niso člani kolegija, lahko od kolegija zahtevajo vsakršne informacije, ki so pomembne za opravljanje njihovih nadzorniških dolžnosti. V členu 99 je opisano tudi, da mora EBA v sodelovanju z ESMA in Evropskim sistemom centralnih bank pripraviti osnutke regulativnih standardov, ki določajo najpomembnejše platforme za trgovanje in skrbnike ter podrobnosti o praktični ureditvi delovanja kolegija.

V členu 100 je pooblastilo za izdajanje nezavezujočih mnenj preneseno na kolegij. Ta mnenja se lahko nanašajo na zahtevo, da mora izdajatelj imeti višji znesek kapitala, na spremenjeno belo knjigo o kriptoimetju, predviden odvzem dovoljenja, predviden dogovor o izmenjavi informacij z nadzornim organom tretje države itd. Pristojni organi ali EBA ustrezno upoštevajo mnenja kolegija in, če se ne strinjajo z njim, vključno z morebitnimi priporočili, njihova končna odločitev vsebuje pojasnila o vsakem znatnem odstopanju od mnenja ali priporočil. V členu 101 so določena pravila za kolegije nadzornikov za izdajatelje pomembnih e-denarnih žetonov, ki delujejo na enak način kot kolegiji za žetone, vezane na sredstva (dodatni udeleženci vključujejo pristojne organe najpomembnejših plačilnih institucij, ki opravljajo plačilne storitve v zvezi s pomembnimi e-denarnimi žetoni), v členu 102 pa pooblastila takega kolegija za izdajo nezavezujočih mnenj. V Poglavju 4 so določena pooblastila in pristojnosti EBA v zvezi z izdajatelji pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, in izdajatelji pomembnih e-denarnih žetonov. Varovanje zaupnosti (člen 103), zahtevek za informacije (člen 104), splošna preiskovalna pooblastila (člen 105), inšpekcijski pregledi na kraju samem (člen 106), izmenjava informacij (člen 107), dogovor o izmenjavi informacij s tretjimi državami (člen 108), razkrivanje informacij iz tretjih držav (člen 109) in sodelovanje z drugimi organi (člen 110). Obveznost varovanja poslovne skrivnosti je omenjena v členu 111, nadzorni ukrepi EBA pa v členu 112. Upravne sankcije in drugi ukrepi, zlasti globe, so podrobno opisani v členu 113, v členih, ki mu sledijo, pa so urejeni periodične denarne kazni (člen 114), razkritje, narava in izvrševanje glob (člen 115) ter ustrezna postopkovna pravila za sprejemanje nadzornih ukrepov in nalaganje glob (člen 116). V členih 117 in 118 so določene zahteve glede pridobitve izjav zadevnih oseb in neomejene pristojnosti Sodišča za presojanje odločitev EBA. EBA bi moral imeti v skladu s členom 119 možnost zaračunati nadomestila izdajateljem pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, in izdajateljem pomembnih e-denarnih žetonov na podlagi delegiranega akta, sprejetega v skladu z Uredbo. V skladu s členom 120 ima EBA pooblastilo, da prenese posebne nadzorne naloge na pristojne organe, kadar je to potrebno za ustrezen nadzor izdajatelja pomembnega žetona, vezanega na sredstva, ali izdajatelja pomembnega e-denarnega žetona. Izvajanje pooblastila za sprejemanje delegiranih aktov Komisije je zajeto v poglavju VIII. Predlog uredbe zajema pooblastila Komisije za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo nekatere podrobnosti, zahteve in ureditve, kot je določeno v Uredbi (člen 121). Naslov IX vključuje prehodne in končne določbe, vključno z obveznostjo Komisije, da pripravi poročilo o oceni učinka Uredbe (člen 122). Prehodni ukrepi, ki vključujejo prehodno določbo o ohranitvi pridobljenih pravic za kriptoimetja, ki so bila izdana pred začetkom veljavnosti te uredbe, z izjemo žetonov, vezanih na sredstva, in e-denarnih žetonov, so navedeni v členu 123. S členom 124 se spremeni direktiva o zaščiti oseb, ki prijavijo kršitve prava Unije (Direktiva (EU) 2019/1937), tako da se ji doda ta uredba, v členu 125 pa je določeno, da je treba to spremembo prenesti v nacionalno zakonodajo v 12 mesecih po začetku veljavnosti te uredbe. V členu 126 je navedeno, da se ta uredba začne uporabljati 18 mesecev po začetku veljavnosti, razen določb v zvezi z e-denarnimi žetoni in žetoni, vezanimi na sredstva, ki se začnejo uporabljati na datum začetka veljavnosti te uredbe. 2020/0265 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o trgih kriptoimetij in spremembi Direktive (EU) 2019/1937 (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Namen sporočila Komisije o strategiji za digitalne finance je zagotoviti, da je zakonodaja Unije o finančnih storitvah primerna za digitalno dobo in da prispeva h gospodarstvu, ki je pripravljeno na prihodnost in deluje za ljudi, vključno z omogočanjem uporabe inovativnih tehnologij. Unija je izrazila in potrdila politični interes za razvoj in spodbujanje uvajanja preobrazbenih tehnologij v finančnem sektorju, vključno s tehnologijo veriženja podatkovnih blokov in tehnologijo razpršene evidence. (2)Na področju financ so kriptoimetja med najpomembnejšimi načini uporabe tehnologije razpršene evidence. Kriptoimetja so digitalna predstavitev vrednosti ali pravic, ki bi lahko znatno koristile udeležencem na trgu in potrošnikom. Z racionalizacijo postopkov zbiranja kapitala in krepitvijo konkurence lahko izdajanje kriptoimetij omogoči cenejši, manj obremenjujoč in bolj vključujoč način financiranja malih in srednjih podjetij. Kadar se plačilni žetoni uporabljajo kot plačilno sredstvo, lahko pomenijo priložnost za cenejša, hitrejša in učinkovitejša plačila, zlasti prek meja, saj omejujejo število posrednikov.

(3)Nekatera kriptoimetja se štejejo za finančne instrumente, kot so opredeljeni v členu 4(1)(15) Direktive 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta. Vendar večina kriptoimetij ne spada na področje uporabe zakonodaje Unije o finančnih storitvah. Ni pravil za storitve, povezane s kriptoimetji, vključno za upravljanje platform za trgovanje s kriptoimetji, storitev menjave kriptoimetij za fiat valuto ali druga kriptoimetja, prav tako ne za skrbništvo kriptoimetij. V odsotnosti takih pravil so imetniki kriptoimetij izpostavljeni tveganjem, zlasti na področjih, ki jih pravila o varstvu potrošnikov ne zajemajo. Odsotnost takih pravil lahko povzroči tudi znatna tveganja za celovitost trga na sekundarnem trgu kriptoimetij, vključno s tržno manipulacijo. Nekatere države članice so za obravnavanje teh tveganj uvedle posebna pravila za vsa kriptoimetja ali podskupino teh imetij, ki ne spadajo v okvir zakonodaje Unije o finančnih storitvah. Druge države članice razmišljajo o sprejetju zakonodaje na tem področju. (4)Odsotnost splošnega okvira Unije za kriptoimetja lahko povzroči pomanjkanje zaupanja uporabnikov v ta sredstva, kar bo oviralo razvoj trga teh sredstev in lahko privede do zamujenih priložnosti, kar zadeva inovativne digitalne storitve, alternativne plačilne instrumente ali nove vire financiranja za podjetja v Uniji. Poleg tega podjetja, ki uporabljajo kriptoimetja, ne bodo imela pravne varnosti glede tega, kako bodo njihova kriptoimetja obravnavana v različnih državah članicah, kar bo ogrozilo njihova prizadevanja za uporabo kriptoimetij za digitalne inovacije. Odsotnost splošnega okvira Unije bi lahko povzročila tudi regulativno razdrobljenost, ki bo izkrivljala konkurenco na enotnem trgu, ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji pa otežila čezmejno širitev njihovih dejavnosti in ustvarila regulativno arbitražo. Obseg trga kriptoimetij je še vedno skromen in še ne ogroža finančne stabilnosti. Vendar je verjetno, da bodo potrošniki široko sprejeli podskupino kriptoimetij, katerih ceno se prizadeva stabilizirati z vezanjem njihove vrednosti na določeno sredstvo ali košarico sredstev. Takšen razvoj bi lahko pomenil dodatne izzive za finančno stabilnost, transmisijski mehanizem denarne politike ali monetarno suverenost. (5)Zato je na ravni Unije potreben namenski in usklajen okvir za oblikovanje posebnih pravil za kriptoimetja ter povezane dejavnosti in storitve ter za pojasnitev veljavnega pravnega okvira. Tak usklajen okvir bi moral zajemati tudi storitve v zvezi s kriptoimetji, če te storitve še niso zajete v zakonodaji Unije o finančnih storitvah. Tak okvir bi moral podpirati inovacije in pošteno konkurenco, hkrati pa zagotavljati visoko raven varstva potrošnikov in celovitost trga kriptoimetij. Jasen okvir bi moral ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji omogočiti, da razširijo svoje poslovanje preko meja, in jim olajšati dostop do bančnih storitev, da bi lahko nemoteno opravljali svoje dejavnosti. Zagotoviti bi moral tudi finančno stabilnost in obravnavati tveganja denarne politike, ki jih lahko prinesejo kriptoimetja, katerih cilj je stabilizirati lastno ceno z vezavo na valuto, sredstvo ali košarico sredstev. Ob okrepitvi varstva potrošnikov, celovitosti trga in finančne stabilnosti z regulacijo javnih ponudb kriptoimetij ali storitev v zvezi s temi kriptoimetji okvir Unije za trge kriptoimetij ne bi smel urejati temeljne tehnologije in bi moral omogočati uporabo tako razpršene evidence na podlagi dovoljenj kot razpršene evidence brez dovoljenj. (6)Zakonodaja Unije o finančnih storitvah ne bi smela dajati prednosti določeni tehnologiji. Kriptoimetja, ki se štejejo za „finančne instrumente“, kot so opredeljeni v členu 4(1)(15) Direktive 2014/65/EU, bi zato morala še naprej urejati splošna obstoječa zakonodaja Unije, vključno z Direktivo 2014/65/EU, ne glede na tehnologijo, ki se uporablja za njihovo izdajo ali prenos. (7)Kriptoimetja, ki jih izdajo centralne banke v okviru svojih pristojnosti monetarnega organa, ali drugi javni organi, ne bi smela spadati v okvir Unije, ki zajema kriptoimetja, prav tako ne storitve, povezane s kriptoimetji, ki jih opravljajo take centralne banke ali drugi javni organi. (8)Vsaka zakonodaja, sprejeta na področju kriptoimetij, bi morala biti specifična in primerna za prihodnost ter zmožna slediti inovacijam in tehnološkemu razvoju. „Kriptoimetja“ in „tehnologijo razpršene evidence“ bi bilo zato treba opredeliti čim širše, da se zajamejo vse vrste kriptoimetij, ki trenutno ne spadajo na področje uporabe zakonodaje Unije o finančnih storitvah. Taka zakonodaja bi morala prispevati tudi k cilju preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma. Vsaka opredelitev „kriptoimetij“ bi zato morala ustrezati opredelitvi „virtualnih sredstev“ iz priporočil Projektne skupine za finančno ukrepanje (FATF). Iz istega razloga bi moral vsak seznam storitev v zvezi s kriptoimetji vključevati tudi storitve v zvezi z virtualnimi sredstvi, ki bi lahko vzbudile pomisleke glede pranja denarja in ki jih kot take opredeljuje FATF. (9)Razlikovati bi bilo treba med tremi podkategorijami kriptoimetij, za katere bi morale veljati posebne zahteve. Prva podkategorija je vrsta kriptoimetij, ki je namenjena zagotavljanju digitalnega dostopa do blaga ali storitev, ki je na voljo na podlagi tehnologije razpršene evidence in jo sprejema le izdajatelj zadevnega žetona („uporabniški žetoni“). Taki „uporabniški žetoni“ služijo nefinančnim namenom, povezanim z delovanjem digitalne platforme in digitalnih storitev, zato bi jih bilo treba obravnavati kot posebno vrsto kriptoimetij. Druga podkategorija kriptoimetij so „žetoni, vezani na sredstva“. Namen takih žetonov, vezanih na sredstva, je ohranjanje stabilne vrednosti z vezanostjo na več valut, ki so zakonito plačilno sredstvo, eno ali več vrst blaga, eno ali več kriptoimetij ali košarico takih sredstev. Ob stabilizaciji njihove vrednosti je namen žetonov, vezanih na sredstva, pogosto ta, da jih njihovi imetniki uporabljajo kot plačilno sredstvo za nakup blaga in storitev ter kot hranilec vrednosti. Tretja podkategorija kriptoimetij so kriptoimetja, ki so namenjena predvsem uporabi kot plačilno sredstvo, njihovo vrednost pa se prizadeva stabilizirati z vezanostjo na eno samo fiat valuto. Funkcija takih kriptoimetij je zelo podobna funkciji elektronskega denarja, kot je opredeljen v členu 2(2) Direktive 2009/110/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Tako kot elektronski denar so taka kriptoimetja elektronska nadomestila za kovance in bankovce ter se uporabljajo za izvajanje plačil. Ta kriptoimetja so opredeljena kot „žetoni elektronskega denarja“ ali „e-denarni žetoni“. (10)Kljub podobnostim se elektronski denar in kriptoimetja, vezana na eno samo fiat valuto, razlikujejo v nekaterih pomembnih vidikih. Imetniki elektronskega denarja, kot so opredeljeni v členu 2(2) Direktive 2009/110/ES, imajo vedno terjatev do institucije za izdajo elektronskega denarja in imajo pogodbeno pravico, da kadar koli unovčijo svoj elektronski denar za fiat valuto, ki je zakonito plačilno sredstvo, in sicer po nominalni vrednosti v tej valuti. Nasprotno pa nekatera kriptoimetja, vezana na eno samo fiat valuto, ki je zakonito plačilno sredstvo, svojim imetnikom ne zagotavljajo terjatve do izdajateljev takih sredstev in bi lahko izpadla iz področja uporabe Direktive 2009/110/ES. Druga kriptoimetja, vezana na eno samo fiat valuto, ne zagotavljajo terjatve po nominalni vrednosti vezane valute ali omejujejo obdobje za unovčenje. Dejstvo, da imetniki takih kriptoimetij nimajo terjatve do izdajateljev takih sredstev ali da taka terjatev ni v nominalni vrednosti valute, na katero so vezana ta kriptoimetja, bi lahko omajalo zaupanje uporabnikov teh kriptoimetij. Da bi preprečili izogibanje pravilom iz Direktive 2009/110/ES, bi morala biti opredelitev „e-denarnih žetonov“ čim širša, da bi zajela vse vrste kriptoimetij, vezanih na eno samo fiat valuto, ki je zakonito plačilno sredstvo. Da bi preprečili regulativno arbitražo, bi bilo treba določiti stroge pogoje za izdajo e-denarnih žetonov, vključno z obveznostjo, da take e-denarne žetone izda kreditna institucija, kot je opredeljena v Uredbi (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta, ali institucija za izdajo elektronskega denarja, ki ima dovoljenje v skladu z Direktivo 2009/110/ES. Iz istega razloga bi morali izdajatelji takih e-denarnih žetonov njihovim uporabnikom omogočiti tudi terjatev za unovčenje svojih žetonov v katerem koli trenutku in sicer po nominalni vrednosti v valuti, na katero so vezani ti žetoni. Ker so e-denarni žetoni tudi kriptoimetja in lahko prinesejo nove izzive v smislu varstva potrošnikov in celovitosti trga, značilne za kriptoimetja, bi tudi zanje morala veljati pravila iz te uredbe, da se obvladajo ti izzivi v zvezi z varstvom potrošnikov in celovitostjo trga. (11)Glede na različna tveganja in priložnosti, ki jih prinašajo kriptoimetja, je treba določiti pravila za izdajatelje kriptoimetij, za katere bi se morala šteti vsaka pravna oseba, ki javno ponuja katero koli vrsto kriptoimetij ali zaprosi za sprejem takih kriptoimetij na platformo za trgovanje s kriptoimetji. (12)Določiti je treba posebna pravila za subjekte, ki opravljajo storitve, povezane s kriptoimetji. V prvi kategoriji takih storitev so zagotavljanje upravljanja platforme za trgovanje s kriptoimetji, menjava kriptoimetij za fiat valute, ki so zakonito plačilno sredstvo, ali druga kriptoimetja, ki poslujejo za svoj račun, ter storitev zagotavljanja skrbništva in upravljanja kriptoimetij v imenu tretjih oseb ali zagotavljanja nadzora sredstev za dostop do takih kriptoimetij. V drugi kategoriji takih storitev so posredovanje pri izdaji kriptoimetij, prejemanje ali posredovanje naročil za kriptoimetja, izvrševanje naročil za kriptoimetja v imenu tretjih oseb in svetovanje o kriptoimetjih. Vsako osebo, ki takšne storitve v zvezi s kriptoimetji zagotavlja profesionalno, bi bilo treba šteti za „ponudnika storitev v zvezi s kriptoimetji“. (13)Za zagotovitev, da pristojni organi ustrezno spremljajo in nadzorujejo vse javne ponudbe kriptoimetij v Uniji, razen žetonov, vezanih na sredstva, in e-denarnih žetonov, oziroma vse uvrstitve takih kriptoimetij v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji, bi morali biti vsi izdajatelji kriptoimetij pravni subjekti. (14)Za zagotovitev varstva potrošnikov bi morali biti potencialni kupci kriptoimetij obveščeni o značilnostih in funkcijah kriptoimetij, ki jih nameravajo kupiti, ter o tveganjih, ki so povezana z njimi. Pri javni ponudbi kriptoimetij v Uniji ali pri prošnji za uvrstitev kriptoimetij v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji bi morali izdajatelji kriptoimetij pripraviti, o njem uradno obvestiti pristojni organ in objaviti informativni dokument („belo knjigo o kriptoimetju“), ki vsebuje obvezna razkritja. Bela knjiga o kriptoimetju bi morala vsebovati splošne informacije o izdajatelju, o projektu, ki se bo izvedel z zbranim kapitalom, javni ponudbi kriptoimetij ali njihovi uvrstitvi v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji, pravicah in obveznostih, povezanih s kriptoimetji, o temeljni tehnologiji, uporabljeni za taka imetja, in o povezanih tveganjih. Da se zagotovi poštena in nediskriminatorna obravnava imetnikov kriptoimetij, morajo biti informacije v beli knjigi o kriptoimetju in v vseh morebitnih tržnih sporočilih, povezanih z javno ponudbo, poštene, jasne in nezavajajoče. (15)Da se zagotovi sorazmeren pristop, se zahteve za pripravo in objavo bele knjige o kriptoimetju ne bi smele uporabljati za ponudbe kriptoimetij, ki niso žetoni, vezani na sredstva, ali e-denarni žetoni, ki se ponujajo brezplačno, ali za ponudbe kriptoimetij, ki se ponujajo izključno dobro poučenim vlagateljem, kot so opredeljeni v členu 2(e) Uredbe (EU) 2017/1129 Evropskega parlamenta in Sveta, ki jih lahko posedujejo samo takšni dobro poučeni vlagatelji, oziroma ki so naslovljene na majhno število oseb na državo članico ali so edinstvena in nezamenljiva za druga kriptoimetja. (16)Mala in srednja podjetja ter zagonska podjetja ne bi smela biti prekomerno upravno obremenjena. Javne ponudbe kriptoimetij v Uniji, ki ne presegajo ustreznega skupnega praga v obdobju 12 mesecev, bi bilo zato treba izvzeti iz obveznosti priprave bele knjige o kriptoimetju. Vendar se horizontalna zakonodaja EU, ki zagotavlja varstvo potrošnikov, kot so Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta ali Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah, vključno z vsemi obveznostmi obveščanja, ki jih vsebuje, še naprej uporablja za te javne ponudbe kriptoimetij, kadar vključujejo odnose med podjetji in potrošniki. (17)Kadar se javna ponudba nanaša na uporabniške žetone za storitev, ki še ne deluje, trajanje javne ponudbe, kot je opisano v beli knjigi o kriptoimetju, ne presega dvanajst mesecev. Ta omejitev trajanja javne ponudbe ni odvisna od trenutka, ko proizvod ali storitev postaneta dejansko operativna in ju imetnik uporabniškega žetona lahko uporabi po izteku javne ponudbe. (18)Da se omogoči nadzor, bi morali izdajatelji kriptoimetij pred vsako javno ponudbo kriptoimetij v Uniji ali preden se ta kriptoimetja uvrstijo v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji, pristojne organe države članice, v kateri imajo statutarni sedež ali podružnico, uradno obvestijo o svoji beli knjigi o kriptoimetju in morebitnih tržnih sporočilih. Izdajatelji s sedežem v tretji državi bi morali o beli knjigi o kriptoimetju in morebitnih tržnih sporočilih uradno obvestiti pristojni organ države članice, v kateri naj bi bila kriptoimetja ponujena ali v kateri se najprej zaprosi za uvrstitev v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji. (19)Preprečiti je treba nepotrebna upravna bremena. Od pristojnih organov se zato ne bi smelo zahtevati, da odobrijo belo knjigo o kriptoimetju pred njeno objavo. Vendar bi pristojni organi morali biti po njeni objavi pooblaščeni, da zahtevajo vključitev dodatnih informacij v belo knjigo o kriptoimetju in v morebitna tržna sporočila. (20)Pristojni organi bi morali imeti možnost, da začasno ustavijo ali prepovejo javno ponudbo kriptoimetij ali uvrstitev takih kriptoimetij v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji, če taka javna ponudba ali uvrstitev v trgovanje ne izpolnjuje veljavnih zahtev. Pristojni organi bi morali imeti tudi pooblastilo, da na svojem spletišču ali v sporočilu za javnost objavijo opozorilo, da izdajatelj teh zahtev ni izpolnil. (21)Objaviti bi bilo treba bele knjige o kriptoimetju in morebitna tržna sporočila, i katerih so bili ustrezno uradno obveščeni pristojni organi, nato pa bi morali izdajatelji kriptoimetij imeti možnost, da ponujajo svoja kriptoimetja po vsej Uniji in zaprosijo za uvrstitev v trgovanje s temi kriptoimetji na platformi za trgovanje s kriptoimetji. (22)Za nadaljnje zagotavljanje varstva potrošnikov bi bilo treba potrošnikom, ki kriptoimetja, ki niso žetoni, vezani na sredstva, ali e-denarni žetoni, kupijo neposredno od izdajatelja ali ponudnika storitev v zvezi s kriptoimetji, ki posreduje pri izdaji kriptoimetij v imenu izdajatelja, zagotoviti pravico do odstopa od pogodbe v omejenem časovnem obdobju po njihovi pridobitvi. Da se zagotovi nemotena izvedba javne ponudbe kriptoimetij, za katere je izdajatelj določil rok, potrošnik te pravice do odstopa ne bi smel uveljaviti po koncu vpisnega obdobja. Poleg tega se pravica do umika ne bi smela uporabljati, kadar so kriptoimetja, ki niso ki niso žetoni, vezani na sredstva, ali e-denarni žetoni, uvrščena v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji, saj bi bila v takem primeru cena takih kriptoimetij odvisna od nihanj na trgih kriptoimetij.

(23)Tudi če so izvzeti iz obveznosti objave bele knjige o kriptoimetju, bi morali vsi izdajatelji kriptoimetij, ki niso žetoni, vezani na sredstva, ali e-denarni žetoni, ravnati pošteno, pravično in strokovno ter z imetniki kriptoimetij komunicirati pošteno, jasno in verodostojno, prav tako bi morali opredeliti, preprečiti, obvladovati in razkriti nasprotja interesov ter imeti učinkovito upravno ureditev za zagotovitev, da njihovi sistemi in varnostni protokoli izpolnjujejo standarde Unije. Da bi pristojnim organom pomagali pri njihovih nadzornih nalogah, bi bilo treba Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA) pooblastiti, da v tesnem sodelovanju z Evropskim bančnim organom (EBA) objavi smernice o teh sistemih in varnostnih protokolih, da se ti standardi Unije podrobneje opredelijo. (24)Za dodatno zaščito imetnikov kriptoimetij bi se morala za izdajatelje kriptoimetij in njihov upravljalni organ, kar zadeva informacije, ki se javnosti zagotavljajo z belo knjigo o kriptoimetju, uporabljati pravila o civilni odgovornosti. (25)Vrednost žetonov, vezanih na sredstva, se poskuša stabilizirati z vezavo na več fiat valut, eno ali več vrst blaga, eno ali več drugih kriptoimetij ali košarico takih sredstev. Uporabniki bi jih zato lahko široko sprejeli za prenašanje vrednosti ali kot plačilno sredstvo, kar bi pomenilo, da bi v primerjavi z drugimi kriptoimetji pomenili večje tveganje za varstvo potrošnikov in celovitost trga. Za izdajatelje žetonov, vezanih na sredstva, bi zato morale veljati strožje zahteve kot za izdajatelje drugih kriptoimetij. (26)Tako imenovani algoritemski „stabilni kovanci“, katerih vrednost se poskuša stabilizirati s pomočjo protokolov, ki zagotavljajo povečanje ali zmanjšanje ponudbe takih kriptoimetij v odziv na spremembe povpraševanja, se ne bi smeli šteti za žetone, vezane na sredstva, če se njihove vrednosti ne poskuša stabilizirati z vezavo na eno ali več drugih sredstev. (27)Da bi zagotovili ustrezen nadzor in spremljanje javnih ponudb žetonov, vezanih na sredstva, bi morali imeti izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, statutarni sedež v Uniji. (28)Javne ponudbe žetonov, vezanih na sredstva, v Uniji ali prošnje za uvrstitev takih kriptoimetij v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji bi morale biti možne le, če je pristojni organ izdal dovoljenje izdajatelju takih kriptoimetij in odobril belo knjigo o kriptoimetju za takšna kriptoimetja. Vendar se zahteva po izdanem dovoljenju ne bi smela uporabljati, kadar se žetoni, vezani na sredstva, ponujajo samo dobro poučenim vlagateljem ali če je javna ponudba žetonov, vezanih na sredstva, pod določenim pragom. Za kreditne institucije, ki imajo dovoljenje v skladu z Direktivo 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta, za izdajanje žetonov, vezanih na sredstva, ne bi smelo biti potrebno dodatno dovoljenje v skladu s to uredbo. V takih primerih bi moral izdajatelj takih žetonov, vezanih na sredstva, še vedno pripraviti belo knjigo o kriptoimetju ter z njo kupce obvestiti o značilnostih takih žetonov, vezanih na sredstva, in z njimi povezanih tveganjih ter o tem pred objavo uradno obvestiti ustrezni pristojni organ. (29)Pristojni organ bi moral zavrniti izdajo dovoljenja, kadar lahko poslovni model potencialnega izdajatelja žetonov, vezanih na sredstva, resno ogrozi finančno stabilnost, transmisijski mehanizem denarne politike in monetarno suverenost. Pristojni organ bi se moral pred izdajo dovoljenja ali zavrnitvijo njegove izdaje posvetovati z EBA in ESMA ter, kadar so ti žetoni, vezani na sredstva, vezani na valute Unije, z Evropsko centralno banko (ECB) in nacionalnimi centralnimi bankami, ki izdajajo takšne valute. EBA, ESMA ter po potrebi ECB in nacionalne centralne banke bi morale pristojnemu organu predložiti nezavezujoče mnenje o prošnji potencialnega izdajatelja. Kadar pristojni organ izda dovoljenje potencialnemu izdajatelju žetonov, vezanih na sredstva, bi morala biti potrebna tudi njegova odobritev bele knjige o kriptoimetju, ki jo pripravi zadevni subjekt. Dovoljenje pristojnega organa bi moralo veljati po vsej Uniji in izdajatelju žetonov, vezanih na sredstva, omogočiti, da taka kriptoimetja ponudi na enotnem trgu in zaprosi za uvrstitev v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji. Enako bi morala tudi bela knjiga o kriptoimetjih veljati za celotno Unijo, države članice pa ne bi smele imeti možnosti, da naložijo dodatne zahteve. (30)Da bi zagotovili varstvo potrošnikov, bi morali izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, imetnikom žetonov, vezanih na sredstva, vedno zagotoviti jasne, poštene in nezavajajoče informacije. Bela knjiga o kriptoimetju o žetonih, vezanih na sredstva, bi morala vključevati informacije o mehanizmu za stabilizacijo, naložbeni politiki za rezervna sredstva, ureditvi skrbništva rezervnih sredstev in o pravicah, zagotovljenih imetnikom. Če izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, ne nudijo neposredne terjatve ali pravice do unovčenja do rezervnih sredstev vsem imetnikom takih žetonov, vezanih na sredstva, bi morala bela knjiga o kriptoimetju, ki se nanaša na žetone, vezane na sredstva, vsebovati jasno in nedvoumno opozorilo glede tega. Tržna sporočila izdajatelja žetonov, vezanih na sredstva, bi morala tako izjavo vključevati tudi, kadar izdajatelji takšnih neposrednih pravic ne ponujajo vsem imetnikom žetonov, vezanih na sredstva. (31)Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali poleg informacij v beli knjigi o kriptoimetju imetnikom takih žetonov stalno zagotavljati informacije. Zlasti bi morali na svojem spletišču najmanj enkrat mesečno razkriti količino žetonov, vezanih na sredstva, v obtoku ter vrednost in sestavo rezervnih sredstev. Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali razkriti tudi vse dogodke, ki bi lahko znatno vplivali na vrednost žetonov, vezanih na sredstva, ali na rezervna sredstva, ne glede na to, ali so taka kriptoimetja uvrščena v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji. (32)Da bi zagotovili varstvo potrošnikov, bi morali izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, vedno ravnati pošteno, pravično in strokovno ter v skladu z najboljšim interesom imetnikov žetonov, vezanih na sredstva. Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali vzpostaviti tudi jasen postopek za obravnavo pritožb, ki jih prejmejo od imetnikov kriptoimetij. (33)Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali vzpostaviti politiko za prepoznavanje, obvladovanje in morebitno razkritje nasprotij interesov, ki lahko nastanejo pri njihovih odnosih s poslovodstvom, delničarji, strankami ali tretjimi ponudniki storitev. (34)Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali imeti zanesljivo ureditev upravljanja, vključno z jasno organizacijsko strukturo z natančno opredeljenimi, preglednimi in doslednimi odgovornostmi ter učinkovitimi postopki za ugotavljanje, upravljanje in spremljanje tveganj ter poročanje o tveganjih, ki so jim ali bi jim lahko bili izpostavljeni. Upravljalni organ takih izdajateljev in njihovi delničarji bi morali imeti dober ugled in zadostno strokovno znanje ter biti sposobni in primerni za namene preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma. Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali uporabljati tudi vire, sorazmerne z obsegom njihovih dejavnosti, ter vedno zagotavljati neprekinjeno in redno izvajanje svojih dejavnosti. V ta namen bi morali izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, vzpostaviti politiko neprekinjenega poslovanja, katere cilj je v primeru prekinitve njihovih sistemov in postopkov zagotoviti izvajanja njihovih glavnih plačilnih dejavnosti. Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali imeti tudi močan mehanizem notranje kontrole in ocenjevanja tveganja ter sistem, ki zagotavlja celovitost in zaupnost prejetih informacij. (35)Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, so običajno v središču mreže subjektov, ki zagotavljajo izdajo takih kriptoimetij, njihov prenos in razdelitev imetnikom. Od izdajateljev žetonov, vezanih na sredstva, bi bilo zato treba zahtevati, da vzpostavijo in ohranjajo ustrezne pogodbene dogovore s temi tretjimi subjekti, ki zagotavljajo mehanizem za stabilizacijo in naložbe rezervnih sredstev, ki krijejo vrednost žetonov, skrbništvo takih rezervnih sredstev in, kadar je primerno, razdelitev žetonov, vezanih na sredstva, javnosti. (36)Za obravnavo tveganj za finančno stabilnost širšega finančnega sistema bi morale za izdajatelje žetonov, vezanih na sredstva, veljati kapitalske zahteve. Te kapitalske zahteve bi morale biti sorazmerne z obsegom izdaje žetonov, vezanih na sredstva, in bi zato morale biti izračunane kot odstotek rezerve sredstev, ki krijejo vrednost žetonov, vezanih na sredstva. Pristojni organi pa bi morali imeti možnost, da povečajo ali zmanjšajo zahtevani znesek kapitalskih zahtev, med drugim na podlagi ocene mehanizma izdajatelja za oceno tveganja, kakovosti in nestanovitnosti sredstev v rezervi, ki krijejo žetone, vezane na sredstva, ali skupne vrednosti in števila žetonov, vezanih na sredstva. (37)Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali za stabilizacijo vrednosti svojih žetonov, vezanih na sredstva, ves čas imeti in vzdrževati rezervo sredstev, ki krijejo navedena kriptoimetja. Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali zagotoviti preudarno upravljanje takšne rezerve sredstev in zlasti zagotoviti, da se ustvarjanje in uničevanje žetonov, vezanih na sredstva, vedno ujema z ustreznim povečanjem ali zmanjšanjem rezervnih sredstev ter da se tako povečanje ali zmanjšanje ustrezno upravlja, da se preprečijo škodljivi učinki rezervnih sredstev na trg. Izdajatelji kriptoimetij s kritjem v sredstvih bi zato morali vzpostaviti, vzdrževati in podrobno opredeliti politike, ki med drugim opisujejo sestavo rezervnih sredstev, razporeditev sredstev, celovito oceno tveganj, ki izhajajo iz rezervnih sredstev, postopek za ustvarjanje in uničevanje žetonov, vezanih na sredstva, postopek nakupa in unovčenja žetonov, vezanih na sredstva, iz rezervnih sredstev ter, če so rezervna sredstva naložena, naložbeno politiko, ki ji sledi izdajatelj. (38)Da bi preprečili tveganje izgube pri žetonih, vezanih na sredstva, in ohranili vrednost teh sredstev, bi morali izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, imeti ustrezno politiko skrbništva rezervnih sredstev. Ta politika bi morala zagotoviti, da so rezervna sredstva vedno v celoti ločena od izdajateljevih lastnih sredstev, da rezervna sredstva niso obremenjena ali zastavljena kot zavarovanje s premoženjem in da ima izdajatelj žetonov, vezanih na sredstva, takojšen dostop do teh rezervnih sredstev. Rezervna sredstva bi morala, odvisno od njihove narave, v skrbništvu hraniti kreditna institucija v smislu Uredbe (EU) št. 575/2013 ali pooblaščen ponudnik storitev v zvezi s kriptoimetji. Kreditne institucije ali ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki v skrbništvu hranijo rezervna sredstva, ki krijejo žetone, vezane na sredstva, bi morali izdajatelju ali imetnikom žetonov, vezanih na sredstva, odgovarjati za izgubo takšnih rezervnih sredstev, razen če dokažejo, da je do take izgube prišlo zaradi zunanjega dogodka, na katerega razumno ni mogoče vplivati. (39)Za zaščito imetnikov žetonov, vezanih na sredstva, pred zmanjšanjem vrednosti sredstev, ki krijejo vrednost žetonov, bi morali izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, vložiti rezervna sredstva v varna sredstva z nizkim tveganjem z minimalnim tržnim in kreditnim tveganjem. Ker se žetoni, vezani na sredstva, lahko uporabijo kot plačilno sredstvo, bi moral vse dobičke ali izgube, ki izhajajo iz naložbe rezervnih sredstev, nositi izdajatelj žetonov, vezanih na sredstva. (40)Nekateri žetoni, vezani na sredstva, lahko vsem imetnikom ponudijo pravice, kot so pravice do unovčenja ali terjatve do rezervnih sredstev ali do izdajatelja, medtem ko drugi žetoni, vezani na sredstva, morda ne dajejo takih pravic vsem imetnikom in lahko pravico do unovčenja omejijo na le določene imetnike. Vsa pravila glede žetonov, vezanih na sredstva, bi morala biti dovolj prožna, da zajamejo vse navedene primere. Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali zato imetnike žetonov, vezanih na sredstva, obvestiti o tem, ali jim je zagotovljena neposredna terjatev do izdajatelja ali pravica do unovčenja. Kadar izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, vsem imetnikom podelijo neposredne pravice v razmerju do izdajatelja ali rezervnih sredstev, bi morali izdajatelji natančno določiti pogoje, pod katerimi se take pravice lahko uveljavljajo. Kadar izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, take neposredne pravice v razmerju do izdajatelja ali rezervnih sredstev omejijo na določeno število imetnikov žetonov, vezanih na sredstva, bi morali izdajatelji kljub temu zagotavljati minimalne pravice vsem imetnikom žetonov, vezanih na sredstva. Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali zagotoviti likvidnost teh žetonov s sklepanjem in ohranjanjem ustreznih likvidnostnih dogovorov s ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki so odgovorni za predvidljivo objavljanje zavezujočih ponudb za nakup in prodajo žetonov, vezanih na sredstva, v zameno za fiat valuto. Kadar se vrednost žetonov, vezanih na sredstva, znatno razlikuje od vrednosti rezervnih sredstev, bi morali imetniki žetonov, vezanih na sredstva, imeti pravico, da unovčenje svojih žetonov, vezanih na sredstva, v zameno za rezervna sredstva zahtevajo neposredno od izdajatelja. Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, ki prostovoljno ustavijo svoje poslovanje ali so v postopku urejenega prenehanja, bi morali imeti pogodbene dogovore, s katerimi bi zagotovili, da se iztržek rezervnih sredstev plača imetnikom žetonov, vezanih na sredstva. (41)Za zagotovitev, da se žetoni, vezani na sredstva, uporabljajo predvsem kot menjalno sredstvo in ne kot hranilec vrednosti, izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, in morebitni ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji uporabnikom žetonov, vezanih na sredstva, ne bi smeli dajati obresti za čas, ko imajo uporabniki v lasti te žetone, vezane na sredstva. Nekatere žetone, vezane na sredstva, in e-denarne žetone bi bilo treba šteti za pomembne zaradi potencialno številčnega kroga strank njihovih promotorjev in delničarjev, njihove potencialne visoke tržne kapitalizacije, potencialne velikosti rezerve sredstev, ki krije vrednost takih žetonov, vezanih na sredstva, ali e-denarnih žetonov, potencialnega velikega števila poslov, potencialne medsebojne povezanosti s finančnim sistemom ali potencialne čezmejne uporabe takih kriptoimetij. Za pomembne žetone, vezane na sredstva, ali pomembne e-denarne žetone, ki bi jih lahko uporabljalo veliko število imetnikov in ki bi lahko povzročili posebne izzive v smislu finančne stabilnosti, transmisijskega mehanizma denarne politike ali monetarne suverenosti, bi morale veljati strožje zahteve kot za druge žetone, vezane na sredstva, ali e-denarne žetone. (42)Zaradi svojega velikega obsega lahko pomembni žetoni, vezani na sredstva, pomenijo večja tveganja za finančno stabilnost kot druga kriptoimetja in žetoni, vezani na sredstva, z bolj omejeno izdajo. Za izdajatelje pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, bi zato morale veljati strožje zahteve kot za izdajatelje drugih kriptoimetij ali žetonov, vezanih na sredstva, z bolj omejeno izdajo. Zlasti bi zanje morale veljati višje kapitalske zahteve in zahteve glede interoperabilnosti, vzpostaviti pa bi morali tudi politiko upravljanja likvidnosti.

(43)Izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, bi morali imeti načrt za urejeno prenehanje, s katerim bi zagotovili, da so pravice imetnikov žetonov, vezanih na sredstva, zaščitene, kadar izdajatelji žetonov, vezanih na sredstva, prenehajo poslovati ali kadar v skladu z nacionalnim insolvenčnim pravom urejeno prenehajo opravljati svoje dejavnosti. (44)Izdajatelji e-denarnih žetonov bi morali imeti dovoljenje kot kreditna institucija v skladu z Direktivo 2013/36/EU ali kot institucija za izdajo elektronskega denarja v skladu z Direktivo 2009/110/ES in bi morali izpolnjevati ustrezne operativne zahteve iz Direktive 2009/110/ES, razen če je v tej uredbi določeno drugače. Izdajatelji e-denarnih žetonov bi morali pripraviti belo knjigo o kriptoimetju in o tem uradno obvestiti svoj pristojni organ. Kadar je izdaja e-denarnih žetonov pod določenim pragom ali če lahko e-denarne žetone posedujejo izključno dobro poučeni vlagatelji, za izdajatelje takih e-denarnih žetonov ne bi smele veljati zahteve za pridobitev dovoljenja. Vendar bi morali izdajatelji vedno pripraviti belo knjigo o kriptoimetju in o tem uradno obvestiti svoj pristojni organ. (45)Imetnikom e-denarnih žetonov bi bilo treba zagotoviti terjatev do izdajatelja zadevnih e-denarnih žetonov. Imetnikom e-denarnih žetonov bi bilo treba vedno zagotoviti pravico, da lahko kadar koli zahtevajo njihovo unovčenje po nominalni vrednosti v fiat valuti, na katero je vezan e-denarni žeton. Izdajatelji e-denarnih žetonov bi morali imeti možnost, da zaračunajo provizijo, kadar imetniki e-denarnih žetonov zahtevajo njihovo unovčenje za fiat valuto. Takšna provizija bi morala biti sorazmerna z dejanskimi stroški, ki jih ima izdajatelj e-denarnih žetonov. (46)Izdajatelji e-denarnih žetonov in ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji imetnikom e-denarnih žetonov ne bi smeli dajati obresti za obdobje, ko imajo ti imetniki v lasti zadevne e-denarne žetone. (47)Bela knjiga o kriptoimetju, ki jo pripravi izdajatelj e-denarnih žetonov, bi morala vsebovati vse ustrezne informacije o tem izdajatelju in ponudbi e-denarnih žetonov oziroma o njihovi uvrstitvi v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji, ki so potrebne, da se potencialnim kupcem omogoči, da sprejmejo informirano odločitev o nakupu in razumejo tveganja v zvezi s ponudbo e-denarnih žetonov. V beli knjigi o kriptoimetju bi moralo biti tudi izrecno navedeno, da imajo imetniki e-denarnih žetonov terjatev v obliki pravice, da svoje e-denarne žetone kadar koli unovčijo v zameno za fiat valuto po nominalni vrednosti. (48)Kadar izdajatelj e-denarnih žetonov vloži sredstva, prejeta v zameno za e-denarne žetone, jih mora vložiti v sredstva, denominirana v valuti, ki je enaka valuti, na katero je vezan e-denarni žeton, da bi se izognili medvalutnim tveganjem. (49)Pomembni e-denarni žetoni lahko pomenijo večje tveganje za finančno stabilnost kot manj pomembni e-denarni žetoni in tradicionalni elektronski denar. Za izdajatelje takih pomembnih e-denarnih žetonov bi zato morale veljati dodatne zahteve. Za izdajatelje e-denarnih žetonov bi zlasti morale veljati višje kapitalske zahteve kot za druge izdajatelje e-denarnih žetonov in zahteve glede interoperabilnosti, vzpostaviti pa bi morali tudi politiko upravljanja likvidnosti. Izdajatelji e-denarnih žetonov bi morali izpolnjevati tudi nekatere zahteve, ki veljajo za izdajatelje žetonov, vezanih na sredstva, kot so zahteve glede skrbništva rezervnih sredstev, naložbena pravila za rezervna sredstva in obveznost priprave načrta urejenega prenehanja. (50)Storitve v zvezi s kriptoimetji bi morale opravljati samo pravne osebe, ki imajo statutarni sedež v državi članici in ki jim je pristojni organ države članice, v kateri se nahaja njihov statutarni sedež, izdal dovoljenje za ponudnika storitev v zvezi s kriptoimetji. (51)Ta uredba ne bi smela vplivati na možnost oseb s sedežem v Uniji, da na lastno pobudo prejemajo storitve v zvezi s kriptoimetji, ki jih opravlja podjetje iz tretje države. Kadar podjetje iz tretje države opravlja storitve v zvezi s kriptoimetji izključno na pobudo osebe s sedežem v Uniji, se ne bi smelo šteti, da se te storitve v zvezi s kriptoimetji opravljajo na ozemlju Unije. Kadar podjetje iz tretje države v Uniji pridobiva stranke ali potencialne stranke ali če v Uniji promovira ali oglašuje storitve ali dejavnosti v zvezi s kriptoimetji, se ne bi smelo šteti, da se storitve opravljajo na pobudo stranke. V takem primeru bi moralo imeti podjetje iz tretje države dovoljenje za ponudnika storitev v zvezi s kriptoimetji. (52)Glede na trenutni razmeroma majhen obseg ponudnikov storitev v zvezi s kriptoimetji bi bilo treba pristojnost za izdajo dovoljenj in nadzor takih ponudnikov storitev prenesti na nacionalne pristojne organe. Dovoljenje bi moral izdati, zavrniti ali odvzeti pristojni organ države članice, v kateri ima subjekt statutarni sedež. V takem dovoljenju bi morale biti navedene storitve v zvezi s kriptoimetji, za katere ima ponudnik storitev v zvezi s kriptoimetji dovoljenje, veljati pa bi moralo za celotno Unijo. (53)Za olajšanje preglednosti za imetnike kriptoimetij v zvezi z opravljanjem storitev v zvezi s kriptoimetji, bi moral ESMA vzpostaviti register ponudnikov storitev v zvezi s kriptoimetji, ki bi moral vključevati informacije o subjektih, ki imajo dovoljenje za opravljanje teh storitev po vsej Uniji. Ta register bi moral vključevati tudi bele knjige o kriptoimetju, o katerih so bili uradno obveščeni pristojni organi in ki jih objavijo izdajatelji kriptoimetij. (54)Nekaterim podjetjem, za katera velja zakonodaja Unije o finančnih storitvah, bi moralo biti omogočeno, da storitve v zvezi s kriptoimetji opravljajo brez predhodnega dovoljenja. Za kreditne institucije, ki imajo dovoljenje v skladu z Direktivo 2013/36/EU, se za opravljanje storitev v zvezi s kriptoimetji ne bi smelo zahtevati pridobitve dodatnega dovoljenja. Investicijska podjetja, ki imajo v skladu z Direktivo 2014/65/EU dovoljenje za opravljanje ene ali več investicijskih storitev, kot so opredeljene v navedeni direktivi, ki so podobne storitvam v zvezi s kriptoimetji, ki jih nameravajo opravljati, bi morala prav tako imeti možnost opravljanja storitev v zvezi s kriptoimetji po vsej Uniji, ne da bi za to morala pridobiti dodatno dovoljenje. (55)Da bi zagotovili varstvo potrošnikov, celovitost trga in finančno stabilnost, bi morali ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji vedno ravnati pošteno, pravično in strokovno ter v skladu z najboljšim interesom svojih strank. Storitve v zvezi s kriptoimetji bi se morale šteti za „finančne storitve“, kot so opredeljene v Direktivi 2002/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Kadar se kriptoimetja tržijo na daljavo, bi morala navedena direktiva veljati za pogodbe med ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji in potrošniki. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji bi morali svojim strankam zagotoviti jasne, poštene in nezavajajoče informacije ter jih opozoriti na tveganja, povezana s kriptoimetji. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji bi morali javno objaviti svojo politiko oblikovanja cen, vzpostaviti postopek obravnave pritožb in imeti trdno politiko za prepoznavanje, preprečevanje, obvladovanje in razkrivanje nasprotij interesov. (56)Za zagotovitev varstva potrošnikov bi morali ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji izpolnjevati nekatere bonitetne zahteve. Te bonitetne zahteve bi bilo treba določiti kot fiksni znesek ali sorazmerno z njihovimi stalnimi splošnimi stroški iz predhodnega leta, odvisno od vrste storitev, ki jih opravljajo. (57)Za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji bi morale veljati stroge organizacijske zahteve. Njihovi poslovodje in glavni delničarji bi morali biti sposobni in primerni za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji bi morali zaposliti poslovodstvo in osebje z ustreznimi veščinami, znanjem in strokovnostjo ter sprejeti vse razumne ukrepe za opravljanje njihovih nalog, tudi s pripravo načrta za neprekinjeno poslovanje. Imeti bi morali zanesljive mehanizme notranje kontrole in ocenjevanja tveganja ter ustrezne sisteme in postopke za zagotavljanje celovitosti in zaupnosti prejetih informacij. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji bi morali imeti ustrezno ureditev za vodenje evidenc o vseh poslih, naročilih in storitvah v zvezi s kriptoimetji, ki jih opravijo. Prav tako bi morali imeti vzpostavljene sisteme za odkrivanje morebitnih zlorab trga, ki jih zagrešijo stranke. (58)Za zagotovitev varstva potrošnikov bi morali imeti ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji ustrezno ureditev za zaščito lastninske pravice strank do premoženja v obliki kriptoimetij. Če morajo zaradi svojega poslovnega modela imeti denarna sredstva, kot so opredeljena v členu 4(25) Direktive (EU) 2015/2366 Evropskega parlamenta in Sveta, v obliki bankovcev, kovancev, denarnega depozita ali elektronskega denarja, ki pripadajo njihovim strankam, bi morali ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji takšna denarna sredstva zaupati kreditni instituciji ali centralni banki. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji bi morali imeti dovoljenje za izvajanje plačilnih transakcij, povezanih s storitvami v zvezi s kriptoimetji, ki jih ponujajo, samo če imajo dovoljenje za opravljanje plačilnih storitev v skladu z Direktivo (EU) 2015/2366. (59)Glede na storitve, ki jih opravljajo, in zaradi posebnih tveganj, povezanih z vsako vrsto storitev, bi morale za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji veljati posebne zahteve, kar zadeva te storitve. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki zagotavljajo storitve skrbništva in upravljanja kriptoimetij v imenu tretjih oseb, bi morali imeti pogodbeno razmerje s svojimi strankami z obveznimi pogodbenimi določbami ter vzpostaviti in izvajati politiko skrbništva. Ti ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji bi morali odgovarjati tudi za vso morebitno škodo zaradi incidentov v zvezi z IKT, vključno z incidenti zaradi kibernetskih napadov, kraje ali nepravilnega delovanja. (60)Za zagotovitev pravilnega delovanja trgov kriptoimetij bi morali imeti ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki upravljajo platformo za trgovanje s kriptoimetji, podrobna pravila delovanja ter zagotoviti, da so njihovi sistemi in postopki dovolj odporni, zanje pa bi tudi morale veljati zahteve glede preglednosti pred trgovanjem in po njem, prilagojene trgu kriptoimetij. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji bi morali zagotoviti, da se posli, izvedeni na njihovi platformi za trgovanje s kriptoimetji, hitro poravnajo in evidentirajo na podlagi tehnologije distribuirane knjige transakcij. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki upravljajo platformo za trgovanje s kriptoimetji, bi morali imeti tudi pregledno strukturo provizij za opravljene storitve, da se prepreči oddajanje naročil, ki bi lahko prispevala k zlorabi trga ali neurejenim pogojem trgovanja. (61)Za zagotovitev varstva potrošnikov bi morali ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki kriptoimetja menjajo za fiat valute ali druga kriptoimetja z uporabo lastnega kapitala, vzpostaviti nediskriminatorno trgovinsko politiko. Objaviti bi morali zavezujoče ponudbe ali metodo, ki jo uporabljajo za določanje cene kriptoimetij, ki jih želijo kupiti ali prodati. Zanje bi morale veljati tudi zahteve glede preglednosti po trgovanju. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki izvršujejo naročila za kriptoimetja v imenu tretjih oseb, bi morali oblikovati politiko izvrševanja in si vedno prizadevati za doseganje najboljših možnih rezultatov za svoje stranke. Sprejeti bi morali vse potrebne ukrepe, da bi preprečili zlorabo informacij o naročilih strank s strani njihovih zaposlenih. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki prejemajo naročila in jih posredujejo drugim ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji, bi morali vzpostaviti postopke za hitro in pravilno pošiljanje teh naročil. Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji ne bi smeli biti deležni nobenih denarnih ali nedenarnih koristi za posredovanje teh naročil kateri koli posamezni platformi za trgovanje s kriptoimetji ali drugim ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji. (62)Ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki posredujejo pri izdaji kriptoimetij za potencialne uporabnike, bi morali tem osebam pred sklenitvijo pogodbe posredovati informacije o tem, kako nameravajo izvajati svojo storitev. Uvesti bi morali tudi posebne ukrepe za preprečevanje nasprotij interesov, ki bi lahko izhajali iz te dejavnosti.

(63)Za zagotovitev varstva potrošnikov bi morali ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, ki svetujejo o kriptoimetjih, na zahtevo tretje osebe ali na lastno pobudo, predhodno oceniti izkušnje, znanje, cilje in zmožnost kritja izgub svojih strank. Če stranke ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji ne zagotovijo informacij o svojih izkušnjah, znanju, ciljih in zmožnosti kritja izgub ali če je jasno, da te stranke nimajo dovolj izkušenj ali znanja za razumevanje z njimi povezanih tveganj ali sposobnosti kritja izgub, bi morali ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji te stranke opozoriti, da kriptoimetja ali storitve v zvezi s kriptoimetji zanje morda niso primerne. Pri svetovanju bi morali ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji pripraviti poročilo, v katerem bi povzeli potrebe in zahteve strank ter dane nasvete. (64)Zagotoviti je treba zaupanje uporabnikov v trge kriptoimetij in celovitost trga. Zato je treba določiti pravila za odvračanje od tržnih zlorab v zvezi s kriptoimetji, ki so uvrščena v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji. Ker pa so izdajatelji kriptoimetij in ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji zelo pogosto MSP, bi bilo nesorazmerno, da bi se zanje uporabljale vse določbe Uredbe (EU) št. 596/2014 Evropskega parlamenta in Sveta. Zato je treba določiti posebna pravila, ki prepovedujejo nekatera ravnanja, ki bi lahko ogrozila zaupanje uporabnikov v trge kriptoimetij in celovitost trgov kriptoimetij, vključno s trgovanjem z notranjimi informacijami, nezakonitim razkritjem notranjih informacij in tržno manipulacijo, povezano s kriptoimetji. Ta prilagojena pravila o zlorabi trga, povezani s kriptoimetji, bi se morala uporabljati, kadar so kriptoimetja uvrščena v trgovanje na platformi za trgovanje s kriptoimetji. (65)Pristojnim organom bi bilo treba podeliti zadostna pooblastila za nadzor nad izdajanjem kriptoimetij, vključno z žetoni, vezanimi na sredstva, ali e-denarnimi žetoni, ter ponudniki storitev v zvezi s kriptoimetji, med drugim tudi pooblastilo, da začasno ustavijo ali prepovejo izdajo kriptoimetij ali zagotavljanje storitev v zvezi s kriptoimetji ter preiskujejo kršitve pravil o zlorabi trga. Glede na čezmejno naravo kriptoimetij bi morali pristojni organi medsebojno sodelovati, da bi odkrili in preprečili morebitne kršitve pravnega okvira, ki ureja kriptoimetja in trge kriptoimetij. Pristojni organi bi morali imeti tudi pooblastilo, da naložijo sankcije izdajateljem kriptoimetij, vključno z žetoni, vezanimi na sredstva, ali e-denarnimi žetoni, in ponudnikom storitev v zvezi s kriptoimetji. (66)Pomembni žetoni, vezani na sredstva, se lahko uporabijo kot menjalno sredstvo in za opravljanje velike količine čezmejnih plačilnih transakcij. Da bi se izognili nadzorni arbitraži med državami članicami, je primerno, da se EBA dodeli naloga nadzora izdajateljev pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, ko se taki žetoni, vezani na sredstva, razvrstijo kot pomembni. (67)EBA bi moral ustanoviti kolegij nadzornikov za izdajatelje pomembnih žetonov, vezanih na sredstva. Ti izdajatelji so običajno v središču mreže subjektov, ki zagotavljajo izdajo takih kriptoimetij, njihov prenos in razdelitev imetnikom. Med člani kolegija nadzornikov bi zato morali biti vsi pristojni organi za zadevne subjekte in ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji, ki med drugim zagotavljajo skrbništvo rezervnih sredstev, upravljanje platform za trgovanje s kriptoimetji, na katerih so pomembni žetoni, vezani na sredstva, uvrščeni v trgovanje, ter za ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji, ki zagotavljajo skrbništvo in upravljanje pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, v imenu imetnikov. Kolegij nadzornikov bi moral olajšati sodelovanje in izmenjavo informacij med svojimi člani ter izdajati nezavezujoča mnenja o nadzornih ukrepih ali spremembah glede dovoljenj v zvezi z izdajatelji pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, ali zadevnih subjektih, ki opravljajo storitve ali dejavnosti v zvezi s pomembnimi žetoni, vezanimi na sredstva. (68)Izdajatelje e-denarnih žetonov bi morali nadzorovati pristojni organi, odgovorni za nadzor v skladu z Direktivo 2009/110/ES. Vendar je glede na potencialno razširjeno uporabo pomembnih e-denarnih žetonov kot plačilnega sredstva in tveganj, ki jih lahko predstavljajo za finančno stabilnost, potreben dvojni nadzor nad izdajatelji pomembnih e-denarnih žetonov, ki ga izvajajo tako pristojni organi kot EBA. EBA bi moral nadzorovati, ali izdajatelji pomembnih e-denarnih žetonov izpolnjujejo posebne dodatne zahteve iz te uredbe za pomembne e-denarne žetone. (69)EBA bi moral ustanoviti kolegij nadzornikov za izdajatelje pomembnih e-denarnih žetonov. Izdajatelji pomembnih e-denarnih žetonov so običajno v središču mreže subjektov, ki zagotavljajo izdajo takih kriptoimetij, njihov prenos in razdelitev imetnikom. Med člani kolegija nadzornikov za izdajatelje e-denarnih žetonov bi zato morali biti vsi pristojni organi za zadevne subjekte in ponudnike storitev v zvezi s kriptoimetji, ki med drugim zagotavljajo upravljanje platform za trgovanje s kriptoimetji, kjer so pomembni e-denarni žetoni uvrščeni v trgovanje, in za izvajalce storitev v zvezi s kriptoimetji, ki zagotavljajo skrbništvo in upravljanje pomembnih e-denarnih žetonov v imenu imetnikov. Kolegij nadzornikov za izdajatelje e-denarnih žetonov bi moral olajšati sodelovanje in izmenjavo informacij med svojimi člani ter izdajati nezavezujoča mnenja o nadzornih ukrepih ali spremembah glede dovoljenj v zvezi z izdajatelji pomembnih e-denarnih žetonov ali zadevnih subjektih, ki opravljajo storitve ali dejavnosti v zvezi s takimi pomembnimi e-denarnimi žetoni. (70)Za nadzor izdajateljev pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, bi moral biti EBA med drugim pooblaščen za izvajanje inšpekcijskih pregledov na kraju samem, sprejemanje nadzornih ukrepov in nalaganje glob. EBA bi moral imeti tudi pooblastilo za nadzor nad tem, ali izdajatelji pomembnih e-denarnih žetonov izpolnjujejo dodatne zahteve iz te uredbe. (71)EBA bi moral izdajateljem pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, in izdajateljem pomembnih e-denarnih žetonov zaračunavati nadomestila za pokritje svojih stroškov, tudi posrednih. Za izdajatelje pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, bi moralo biti nadomestilo sorazmerno z velikostjo njihovih rezervnih sredstev. Za izdajatelje pomembnih e-denarnih žetonov bi moralo biti nadomestilo sorazmerno z zneskom sredstev, prejetih v zameno za pomembne e-denarne žetone. (72)Da se zagotovi enotna uporaba te uredbe, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) sprejme akte v zvezi s