[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 8.6.2005

KOM(2005) 245 končno

.

POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

o izvajanju makrofinančne pomoči tretjim državam v letu 2004{SEC(2005) 747}

1. UVOD

To poročilo predstavlja splošni pregled makrofinančne pomoči ES tretjim državam z zgodovinskim ozadjem, povzetkom operacij v letu 2004 in opisom gospodarskega položaja držav upravičenk.

V tretjem delu je posebna pozornost namenjena pomembnim vidikom procesa gospodarske stabilizacije in izvajanju strukturnih reform v državah prejemnicah. V tem pogledu napredek tudi odraža stopnjo, do katere so bili izpolnjeni ustrezni pogoji gospodarske politike, povezani z makrofinančno pomočjo ES.

Poleg tega je v zvezi s priporočilom Računskega sodišča iz posebnega poročila iz marca 2002 o izboljševanju finančnega upravljanja v državah upravičenkah Komisija leta 2004 s pomočjo revizorske hiše izvedla ocene operacij finančnih tokov in organizacije nadzora, povezanih z makrofinančno pomočjo v vsaki državi upravičenki. Sklepi teh ocen bodo ustrezno upoštevani pri oblikovanju pogojev politike, povezanih z izvedbo te pomoči.

Poleg tega zunanji svetovalec izvaja naknadno vrednotenje z namenom merjenja vpliva operacij makrofinančne pomoči v Armeniji. Končno poročilo bo na voljo leta 2005. Nadaljnja naknadna vrednotenja bodo v državah upravičenkah izvedla specializirana podjetja, izbrana na odprtem javnem razpisu.

To poročilo je predloženo v skladu s sklepi Sveta o makrofinančni ali izredni finančni pomoči Skupnosti tretjim državam in nadaljuje poročila, ki so bila predstavljena v prejšnjih letih. Bolj podrobno poročilo (delovni dokument služb Komisije SEC(2005) 747 ), ki ponuja gospodarske in finančne podatke v zvezi z državami upravičenkami, je objavljeno istočasno.

2. PREGLED

2.1. Ozadje

Makrofinančna pomoč (MFP) podpira prizadevanja za politične in gospodarske reforme držav upravičenk in se izvaja skupaj s podpornimi programi Mednarodnega denarnega sklada (MDS) in Svetovne banke. Še vedno vsebuje niz načel, znova potrjenih v sklepih Sveta z dne 8. oktobra 2002, ki poudarjajo izrednost te pomoči, njeno vlogo dopolnjevanja financiranja iz mednarodnih finančnih institucij (MFI) in njeno makroekonomsko pogojenost. MFP Skupnosti podpira zlasti prizadevanja držav prejemnic pri uvajanju gospodarskih reform in strukturnih sprememb. V tesnem usklajevanju z MDS in Svetovno banko spodbuja politike, ki so prilagojene potrebam posamične države, da bi se tako stabiliziralo finančno stanje in vzpostavila tržno usmerjena gospodarstva.

2.2. Makrofinančna pomoč v letu 2004.

V obdobju 2000–2003 so bile države Balkana (Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Kosovo, Bosna in Hercegovina, Srbija in Črna gora ter Albanija) deležne pomoči na podlagi devetih sklepov Sveta o pomoči. Ta usmeritev je bila leta 2004 potrjena s tremi novimi sklepi o MFP, namenjeni Albaniji, Srbiji in Črni gori ter Bosni in Hercegovini. Z novimi sklepi o pomoči v skupnem znesku največ 733 milijonov EUR so tako države Balkana glavne upravičenke MFP v obdobju 2000–2004.

2.2.1. Novi sklepi

Svet je leta 2004 v zvezi z zahodnim Balkanom sprejel tri nove sklepe.

- Dne 29. aprila je Svet sklenil (2004/580/ES), da zagotovi makrofinančno pomoč Albaniji (ki jo sestavlja donacija v višini 16 milijonov EUR in posojilo v višini 9 milijonov EUR).

- Dne 7. decembra je Svet sklenil podaljšati prejšnje sklepe, s čimer je zagotovil nadaljnjo makrofinančno pomoč Srbiji in Črni gori (2004/862/ES) ter Bosni in Hercegovini (2004/861/ES).

- V zvezi z NND Svet leta 2004 ni sprejel nobenega novega sklepa, medtem ko je Komisija 10. decembra 2004 sprejela sporočilo o izvajanju makrofinančne pomoči v Armeniji, Tadžikistanu in Gruziji.

2.2.2. Izplačila

Izplačila makrofinančne pomoči so znašala skupaj 32 milijonov EUR, od katerih je bilo 22 milijonov EUR izključno v obliki donacij; 10 milijonov EUR za Srbijo in Črno goro, 5,5 milijonov EUR za Armenijo (te operacije so bile opravljene na podlagi postopkov, začetih v letu 2003, toda končanih v letu 2004) in 6,5 milijonov EUR za Gruzijo.

Pomoč, izplačana kot posojila, je znašala 10 milijonov EUR za Bosno in Hercegovino.

Izplačila v višini 7 milijonov EUR kot donacija za Tadžikistan in 15 milijonov EUR kot posojilo za Srbijo in Črno goro so bila začeta v letu 2004, vendar je bil zaradi tehničnih razlogov finančni prenos prestavljen v leto 2005.

2.3. Trendi in geografska porazdeljenost makrofinančne pomoči.

MFP ES je namenjena podpiranju makroekonomske stabilizacije držav upravičenk in lajšanju njihovih plačilnobilančnih (in proračunskih) težav. Prav tako ima zelo uporabno vlogo pri spodbujanju strukturnih reform. Število držav, za katere je primerno, da jim Skupnost nudi takšno pomoč, je skozi leta naraslo, saj se je naraščajoče število držav v soseščini EU znašlo v plačilnobilančnih težavah in se zavezalo strogim programom gospodarskih reform. To je vodilo k spremembi geografske uravnoteženosti pomoči iz začetnih let, ko je bila večina držav upravičenk iz srednje in vzhodne Evrope. Kot posledica sporov na zahodnem Balkanu, še posebej konflikta na Kosovu leta 1999 in političnih sprememb v Srbiji in Črni gori (nekdanja ZRJ), se je v sklepih Sveta iz let 1999–2004 razvila jasna težnja za relativno povečanje MFP državam Balkana.

Posebnost sklepov v letih 2000–2004 je dejansko velik delež podpore v obliki donacij v skupni vsoti iz sklepov: 41 % v primerjavi s 6 % v obdobju 1990–1999. Novo razmerje med donacijami in posojili paketov pomoči odraža oceno, ki so jo organi EU naredili o relativni stopnji revščine v državah prejemnicah in njihovi omejeni sposobnosti odplačevanja dolga. Kot je bilo opaženo že v letih 2000 in 2001, MFP ni namenjena samo spodbujanju makroekonomske stabilizacije, ampak tudi podpiranju programov strukturnih reform, ki jih izvajajo vlade prejemnic. MFP je bila dosledno združena s pomočjo iz programov PHARE/ISPA, TACIS ali CARDS z namenom okrepitve institucionalne zmožnosti, ki je bistvena za uspeh procesa strukturnih reform.

Tabeli 1 in 2 ter spremljajoča grafa 1a in 2a poudarjajo izrednost MFP ES. Najvišji obseg operacij MFP je bil sprejet in izplačan v letih takoj po spremembah političnih in gospodarskih sistemov držav srednje in vzhodne Evrope. Od takrat nihanja v zneskih MFP odražajo sklepe, ki so bili sprejeti posamično po oceni makroekonomskega položaja in preostalih zunanjih potreb po financiranju možnih držav upravičenk. Graf 1a – za neto zneske operacij , ki so bile sprejete v celotnem obdobju od leta 1990 do leta 2004 (skupaj več kot 6 milijard EUR) – in graf 2a – za dejanske izplačane zneske (skupaj več kot 5 milijard EUR) – prikazujeta pomembno koncentracijo pomoči v srednje- in vzhodnoevropskih državah (približno 55 % celotne makrofinančne pomoči, ki je bila sprejeta v zadnjih 14 letih). Toda MFP za te države je bila postopoma ukinjena, ko so napredovale pri makroekonomskem prilagajanju in reformah. V zadnjem času je bila MFP zagotovljena večinoma za zahodni Balkan (63,5 % operacij, ki so bile sprejete med letoma 1999 in 2002 ter 84 % za obdobje 2000–2004) in nekatere od NND z nizkimi prihodki. Razmeroma nizke zneske za sredozemske države (13 % celotnih odobrenih zneskov, toda nobene nove odobritve od leta 1996) je treba razumeti v okviru drugih oblik makroekonomske podpore, ki je na voljo tem državam (predvsem zmogljivosti za strukturno prilagoditev programa MEDA).

3. OPIS GOSPODARSKEGA STANJA IN REFORM V DRžAVAH UPRAVIčENKAH

3.1. Zahodni Balkan

Rast na zahodnem Balkanu[1] je v letu 2004 po upočasnitvi v letih 2002–2003, ki je bila deloma posledica upadajoče donacijske podpore in konca povojne obnove, ocenjena na približno 4,5 %. Albanija, Bosna in Hercegovina ter Srbija in Črna gora naj bi dosegle deleže rasti v višini vsaj 5 %. Toda rast je ostala razmeroma omejena v Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji in na Kosovu. Gospodarska stabilizacija se je nadaljevala v letih 2003–2004. Inflacija se je še naprej umirjala v letu 2004 in se spustila na povprečno vrednost 5,6 %. Po opaznih izboljšanjih v prejšnjih letih je fiskalna konsolidacija napredovala precej neenakomerno po vseh državah. Javnofinančni primanjkljaj (po donacijah) naj bi dosegel v povprečju približno 2,7 % – stopnjo, ki je na splošno podobna tisti iz leta 2003.

Zunanja neravnovesja ostajajo še naprej izziv za makroekonomsko stabilnost. Za regijo kot celoto je primanjkljaj pri trgovanju z blagom ostal visok v letih 2003–2004 (približno 25 % BDP). Povprečni primanjkljaj tekočega računa je ocenjen na približno 12 % BDP v letu 2004, kar je nekoliko višje kot leta 2003. To pomeni, da so se številne države še naprej zanašale na pomoč donatorjev za financiranje zunanjega primanjkljaja in ta pomoč je ostala pomemben, čeprav enakomerno padajoč, vir dohodkov v tuji valuti. V letu 2003 so donacije dosegle 2,2 % BDP v Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji, 2,6 % v Albaniji ter 2,4 % v Srbiji in Črni gori. Čeprav je Kosovo poseben primer, saj je dobivalo tujo pomoč v višini 40,7 % BDP v letu 2003, bo eden od mnogih izzivov za lokalno gospodarstvo, da prebrodi hitro upadanje te pomoči.

Uvedena je bila večina temeljnega zakonodajnega okvira tržnega gospodarstva. Medtem ko sta Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija in Albanija znatno napredovali pri procesu prestrukturiranja in privatizacije velikih podjetij, ostaja položaj javnih podjetij, ki prinašajo izgubo, še posebej težak na Kosovu, v Bosni in Hercegovini ter v Srbiji in Črni gori, kar bo vodilo k stalnim napetostim v proračunu in nadaljnjim izgubam delovnih mest. Reforma javne uprave in upravljanje javnih financ prav tako predstavljata pomembna izziva za srednjeročno obdobje. Pomemben napredek je bil opažen na tem področju v letu 2004, na primer reforma carinske in davčne uprave v Bosni in Hercegovini v letu 2004 ter napredovanje k proračunu na osnovi plačil na Kosovu. Izvajanje zakonodaje po vsej regiji še vedno resno ovirajo šibke institucije, še posebej v pravosodju.

3.2. Nove neodvisne države

Gospodarski rezultati večine novih neodvisnih držav (NND) so v letu 2004 ostali zelo močni, s skupno rastjo proizvodnje nad 7,5 %.

Zaradi visokih cen blaga, še posebej ogljikovodikov in kovin, je BDP v vodilnem gospodarstvu regije, Rusiji , zrasel za skoraj 7 %, kljub opaznemu upočasnjevanju ob koncu leta. Rast še naprej vodi zunanje povpraševanje, medtem ko domača poraba ostaja močna zaradi izboljšav neto razpoložljivega dohodka. Počasnejši tempo rasti celotne ruske gospodarske dejavnosti v tretji četrtini leta 2004 je bil posledica zmanjšanega tempa širitve bruto naložb v osnovna sredstva in nadaljnji realni upad neto izvoza blaga in storitev. V nasprotju s tem se je tempo skupne porabe dobro odrezal.

Nekatere druge države Skupnosti neodvisnih držav so zabeležile precej višje stopnje rasti. V Ukrajini je rast BDP presegla 12 %, po tem, ko je v letu pred tem že presegla 9 %. Rast v številnih drugih državah regije ( Belorusija, Armenija, Azerbajdžan, Tadžikistan, Kazahstan in Gruzija ) se je približala ali presegla 10 %. Najslabši gospodarski rezultati so bili zabeleženi v Moldaviji , kjer je bila rast še vedno približno 6 %. Večini teh držav je skupno vzdržno zunanje povpraševanje na nekaterih od njihovih glavnih trgov, še posebej Rusije (za manjše NND) in Kitajske (ki je še posebej pomembna za jeklarski izvoz iz Ukrajine) ter močno domače povpraševanje, ki ga spodbujajo nakazila delavcev (največja postavka tekočega računa v eni od najrevnejših držav v regiji). Poleg tega nekaterim NND pomagajo visoke cene blaga in pomembne naložbe v sektorje naravnih virov (Kazahstan, Azerbajdžan) kot tudi obsežno javno (Gruzija, Tadžikistan, Kirgiška republika) ali privatno (Armenija) zunanje financiranje.

V večini držav regije so inflacijski pritiski ostali obvladljivi kljub močni rasti primarnega denarja zaradi povečanja rezerv (ki je bilo posledica velikih prilivov tuje valute iz izvoza blaga in/ali nakazil delavcev). Proračunske politike so v večini držav regije ostale stroge. Več držav je zabeležilo bistvene proračunske presežke; velik del davčnih prihodkov nekaterih držav, ki pridobivajo nafto, je bil shranjen v stabilizacijskih skladih (še posebej v Rusiji). Razvoj tekočih računov je bil različen. Po eni strani je cvetoč izvoz v dveh največjih gospodarstvih regije (Rusiji in Ukrajini) in v večini manjših držav, ki izvažajo naravne vire, prinesel rekordne presežke tekočega računa (približno 10 % BDP v Rusiji in Ukrajini). Po drugi strani so številne države, ki uvažajo nafto, zabeležile nadaljnje povečanje primanjkljaja tekočih računov. Številne NND so še vedno močno odvisne od zunanjega financiranja s strani mednarodnih finančnih institucij in bilateralnih donatorjev ter so še vedno daleč od doseganja finančne vzdržnosti.

Napredek pri tranziciji je bil precej neenak v regiji in izvajanje druge faze institucionalnih reform v podporo trga in privatnih podjetij je v večini NND šele v povojih. Armenija in Ukrajina sta med upravičenkami do makrofinančne pomoči Skupnosti najbolj napredovali. V letu 2004 je tudi Gruzija po spremembi režima konec leta 2003 začela program močnega prilagajanja in reform. Hkrati pa je bilo v Moldaviji le malo napredka, saj razširjeno vmešavanje države in resne upravljalske napake ogrožajo naložbeno ozračje in ostajajo pomembna ovira za vzdržno rast in zmanjševanje revščine. Izvajanje ukrepov, ki jih predvideva nedavno sprejeti akcijski načrt EU-Moldavija v okviru evropske sosedske politike, bo preskus pripravljenosti Moldavije za odločno in uspešno izvajanje agende resnične tržne reforme.

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[1] Ta zajema Albanijo, Bosno in Hercegovino, Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, Srbijo in Črno goro ter Kosovo.