OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Glede na Europolovo oceno ogroženosti zaradi internetnega organiziranega kriminala kibernetska kriminaliteta še naprej vse bolj ogroža varnost državljanov in podjetij v Evropski uniji (EU). Kibernetska kriminaliteta je svetoven pojav brez meja, okrepitev mednarodnega sodelovanja v boju proti njej pa je že vrsto let prednostna naloga držav po vsem svetu.

Konvencija Sveta Evrope o kibernetski kriminaliteti iz leta 2001 (v nadaljnjem besedilu: Budimpeška konvencija) je prva mednarodna pogodba o kibernetski kriminaliteti, ki opredeljuje kazniva dejanja, povezana s kibernetsko kriminaliteto, določa vrsto pooblastil in postopkov za preiskovanje kibernetske kriminalitete, kot sta iskanje računalniških omrežij in prestrezanje, in varne elektronske dokaze v zvezi s katerim koli kaznivim dejanjem ter vzpostavlja okvir za mednarodno sodelovanje. Budimpeška konvencija je odprta za države, ki niso članice Sveta Evropa, in k njej so pristopile države iz vseh geografskih regij. Do zdaj ima Konvencija 66 držav pogodbenic, k njenemu pristopu pa je bilo povabljenih še štirinajst dodatnih držav. Na njej temelji zakonodaja na področju boja proti kibernetski kriminaliteti v 80 % držav po vsem svetu. Dejstvo, da je Odbor ministrov Sveta Evrope 17. novembra 2021 sprejel Drugi dodatni protokol k Budimpeški konvenciji, dokazuje, da je Konvencija še naprej pomembna kot okvir za mednarodno sodelovanje na področju kibernetske kriminalitete.

Na dnevnem redu Združenih narodov (ZN) sta tudi vzpon informacijske tehnologije in hiter razvoj novih telekomunikacijskih in računalniških omrežnih sistemov ter uporaba in zloraba tehnologij v kriminalne namene. Generalna skupščina ZN je 21. decembra 2010 sprejela Resolucijo 65/230, v kateri je Komisijo za preprečevanje kriminala in kazensko pravosodje (CCPCJ) pozvala, naj ustanovi odprto medvladno strokovno skupino (v nadaljnjem besedilu: medvladna strokovna skupina), ki bo izvedla celovito študijo o problemu kibernetske kriminalitete. Medvladna strokovna skupina se je na svojem sedmem (in zadnjem) zasedanju med 6. in 8. aprilom 2021 seznanila z vsemi predhodnimi sklepi in priporočili, ki so jih predlagale države članice ZN, ter se dogovorila, da bo CCPCJ posredovala 63 dogovorjenih sklepov in priporočil. V svoji študiji medvladna strokovna skupina ni dosegla soglasja o potrebi po novi mednarodni pogodbi o kibernetski kriminaliteti.

Hkrati so nekatere države članice ZN okrepile svoja prizadevanja za dosego take pogodbe v okviru razprav Tretjega odbora Generalne skupščine ZN. Generalna skupščina ZN je zato 17. decembra 2018 sprejela Resolucijo 73/187 o boju proti uporabi informacijskih in komunikacijskih tehnologij v kriminalne namene. Generalna skupščina ZN je nato 27. decembra 2019 sprejela drugo resolucijo (74/247) o isti temi, s katero je bil ustanovljen odprt ad hoc medvladni strokovni odbor (v nadaljnjem besedilu: ad hoc odbor), ki bo pripravil celovito mednarodno konvencijo o boju proti uporabi informacijskih in komunikacijskih tehnologij v kriminalne namene. V resoluciji je določeno, da mora ad hoc odbor v celoti upoštevati obstoječe mednarodne instrumente in prizadevanja na nacionalni, regionalni in mednarodni ravni za boj proti uporabi informacijskih in komunikacijskih tehnologij v kriminalne namene, zlasti delo in rezultate medvladne strokovne skupine. Generalna skupščina ZN je 26. maja 2021 sprejela Resolucijo 75/282, v kateri je določila načine izvajanja pogajanj. Generalna skupščina ZN je med drugim sklenila, da bi moral ad hoc odbor sklicati vsaj šest zasedanj, vsako po 10 dni, ki se začnejo januarja 2022, in sklepno zasedanje, da bi Generalni skupščini ZN predložili osnutek konvencije na njenem oseminsedemdesetem zasedanju leta 2024. Sklenila je tudi, da bi moral ad hoc odbor prvo, tretje in šesto pogajalsko zasedanje organizirati v New Yorku, drugo, četrto in peto zasedanje pa na Dunaju. Generalna skupščina je 20. januarja 2022 sklenila, da bo zaradi pandemije COVID-19 v New Yorku prvo zasedanje preložila na poznejši datum.

Cilj tega predloga je zagotoviti ustrezno sodelovanje Evropske unije v teh pogajanjih, saj naj bi se pogajanja nanašala tudi na elemente, povezane z zakonodajo in pristojnostmi EU, zlasti na področju kibernetske kriminalitete. Člen 3(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) določa, da ima Unija izključno pristojnost „za sklenitev mednarodnega sporazuma, [...] kolikor lahko vpliva na skupna pravila ali spremeni njihovo področje uporabe“. Mednarodni sporazum lahko vpliva na skupna pravila ali spremeni njihovo področje uporabe, kadar se področje, ki ga zajema sporazum, prekriva z zakonodajo Unije ali je v veliki meri zajeto s pravom Unije.

Ker se pogajanja nanašajo na zadeve v pristojnosti Unije, ki niso SZVP in za katere se pričakuje, da bodo glavni sestavni deli predvidenega sporazuma, bi bilo treba za vodjo pogajalske skupine imenovati Komisijo. V zadevah, povezanih s skupno zunanjo in varnostno politiko, pogajanja v okviru skupine vodi visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. Glavni pogajalec Komisije bo zagotovil splošno doslednost sporazuma. Službe Komisije bodo pod vodstvom glavnega pogajalca vodile tiste dele predvidenega sporazuma, ki niso povezani s SZVP, Evropska služba za zunanje delovanje pa bo imela vodilno vlogo pri tistih delih predvidenih sporazumov, ki spadajo na področje SZVP.

To priporočilo se predloži Svetu v skladu s členom 218 PDEU, da bi dobil pooblastilo za pogajanja o prihodnji konvenciji ZN v imenu Evropske unije, zagotovil pogajalske smernice in imenoval Komisijo za pogajalko.