EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 16.6.2021 JOIN(2021) 20 final





SKUPNO SPOROČILO EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU SVETU IN SVETU



Odnosi med EU in Rusijo – zoperstavljanje, omejevanje in sodelovanje















1.Uvod Evropski svet je na zasedanju 24. in 25. maja 2021 opravil prvo strateško razpravo o Rusiji in obsodil nezakonite, provokativne in razdiralne dejavnosti Rusije proti EU, njenim državam članicam in drugim. Ponovno je potrdil enotnost in solidarnost EU pri odzivu na taka dejanja ter njeno podporo vzhodnim partnericam. Evropski svet je vnovič potrdil zavezanost petim načelom, ki urejajo politiko EU do Rusije, in določil, da se bo EU še naprej usklajevala s podobno mislečimi partnerji. Visokega predstavnika in Komisijo je pozval, naj v skladu s petimi načeli predstavita poročilo s političnimi možnostmi za odnose med EU in Rusijo za njegovo zasedanje junija 2021. To skupno sporočilo je odgovor na ta poziv. 2.Politično ozadje Rusija je največja soseda EU in ostaja sila, ki jo je treba upoštevati v Evropi in po svetu. To v veliki meri temelji na njeni velikosti in geografskem dosegu, njeni pripravljenosti za mednarodno projekcijo moči ter političnih, diplomatskih in velikih vojaških zmogljivostih. Rusija si kot geopolitična akterka prizadeva ohraniti svoj svetovni položaj v večpolarnem svetu, ki temelji na politiki moči, pogosto v tesni povezavi z drugimi akterji, kot je Kitajska, namesto da bi prispevala in delovala v okviru močnejšega večstranskega sistema, ki temelji na pravilih. Uveljaviti poskuša svoje geopolitično območje vpliva, ki temelji predvsem na logiki ničelne vsote. Pri tem vlada pogosto izpodbija in spodkopava mednarodno pravo ter ključna načela OVSE in Sveta Evrope, h katerim se je zavezala in ki strukturirajo varnost in sodelovanje na evropski celini, vključno s pravico vsake države, da svobodno odloča o svojih odločitvah na področju zunanje, varnostne in notranje politike. Rusko vodstvo uporablja različne instrumente za vplivanje, vmešavanje, oslabitev ali si celo prizadeva za destabilizacijo EU in njenih držav članic ter držav Zahodnega Balkana in vzhodnega partnerstva. V okviru teh prizadevanj še naprej veliko vlaga v svojo zmožnost nadzora in vplivanja na informacijski prostor znotraj in zunaj svojih meja. Financiranje medijev, ki so pod nadzorom države, hitro narašča, zlasti medijskih hiš, kot je RT, ki so usmerjene izključno v zunanje občinstvo. Rusija še naprej izvaja vse bolj izpopolnjene kibernetske in informacijske manipulacije ter kemične in druge napade, vključno na Organizacijo za prepoved kemičnega orožja (OPCW), nemški Bundestag, Sergeja in Julijo Skripal v Salisburyju ter eksplozijo na Češkem. Izvaja neposredne vojaške in hibridne ukrepe, s katerimi podpihuje nerešene konflikte v Ukrajini, Gruziji in Moldaviji, pa tudi v južnem sosedstvu EU, zlasti v Siriji in Libiji, ter širše. Prizadeva si ohraniti nadzor nad avtoritarnim režimom v Belorusiji. Upravljanje odnosov z Rusijo zato predstavlja ključni strateški izziv za EU . Odnosi med EU in Rusijo so se močno poslabšali po letu 2014, ko je Rusija nezakonito priključila Krimski polotok in destabilizirala vzhodno Ukrajino. To vključuje nedavno okrepitev ruskih vojaških sil vzdolž ukrajinske meje, na Krimskem polotoku in Črnem morju, ki se je kasneje le nekoliko zmanjšala, ter dolgotrajno zaprtje nekaterih črnomorskih območij. Poleg tega je vpletenost ruskih obveščevalnih služb v razdiralne ukrepe v državah članicah EU privedla do nadaljnje negativne dinamike. To vključuje izgon diplomatov, prepoved potovanja in objavo tako imenovanega seznama „neprijateljskih držav“ s strani Rusije ter posledične omejitve za diplomatska predstavništva. Poleg tega ruska vlada pogosto poskuša poglobiti dvostranske odnose z državami članicami na račun odnosov med EU in Rusijo. Razvoj ruske notranje politike, za katero je značilna vse večja politična represija vlade, da bi ohranila sedanji politični in gospodarski red, je prav tako vse bolj vplival na odnose med EU in Rusijo. S prihajajočimi volitvami v državno dumo septembra 2021 se je položaj civilne družbe, zagovornikov človekovih pravic in neodvisnih medijev v Rusiji še poslabšal, kar je omejilo tudi njihovo zmožnost sodelovanja z EU. Spremembe ustave in represivni zakoni o tako imenovanih „tujih agentih“, „nezaželenih organizacijah“ in „ekstremizmu“ krepijo sistematično zatiranje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, čeprav so zapisane v ruski ustavi in mednarodnih obveznostih države. Poleg tega oblasti izvajajo kampanje dezinformiranja, ki ustvarjajo lažne diskurze o domnevnem „tujem vmešavanju“ v ruske notranje zadeve, da bi zatrle pravo opozicijo in diskreditirale civilno družbo. Politično motivirana obsodba Alekseja Navalnega, potem ko so ga poskušali umoriti s kemičnim živčnim strupom, dejanska prepoved delovanja njegove „ekstremistične“ politične mreže ter nenehno ustrahovanje in zatiranje neodvisnih medijev in novinarjev so le nekateri nedavni primeri. Hkrati se Rusija sooča z resnimi in vse večjimi strukturnimi pomanjkljivostmi. Realni razpoložljivi dohodek se je v Rusiji od leta 2013 zmanjšal za 10 %. Demografska in socialno-ekonomska krivulja padata, na kar še dodatno negativno vplivajo poslovni model, osredotočen na fosilna goriva, neuravnotežena proračunska usmeritev in trenutni vpliv pandemije COVID-19. Kljub tem temeljnim razlikam imata EU in Rusija temeljno skupno odgovornost za mir in varnost na evropski celini. Soočamo se s skupnimi svetovnimi izzivi in smo povezani na nekaterih specifičnih gospodarskih področjih. Prav tako nas zavezujejo iste obveznosti v mednarodnih organizacijah, kot sta Svet Evrope in OVSE, ki jih moramo spoštovati. Gospodarski odnosi med EU in Rusijo ·Rusija je peta največja trgovinska partnerica EU, saj je leta 2020 predstavljala 4,8 % celotne blagovne menjave EU s svetom. ·Obratno je EU daleč največja trgovinska partnerica Rusije, saj predstavlja 37,3 % celotne blagovne menjave države. ·EU je tudi daleč največja vlagateljica v Rusiji. Leta 2019 so neposredne tuje naložbe EU znašale 311,4 milijarde EUR (75 % skupnih neposrednih tujih naložb v Rusiji). ·Neposredne tuje naložbe Rusije v EU so bile ocenjene na 136 milijard EUR (le 1 % vseh neposrednih tujih naložb). Očitno je, da so možnosti za sodelovanje med EU in Rusijo zelo velike, če bodo to dopuščale politične razmere. EU je ponudila pogojno sodelovanje. Vendar si ruska vlada dejavno prizadeva za cilje, ki gredo v nasprotno smer: vzpostavitev območja odvisnosti v svojem sosedstvu, spodkopavanje politično združene Evrope, zavračanje naše vizije večstranskega, na pravilih temelječega reda in ustvarjanje razmer v mednarodnih zadevah, ki bi omejile vlogo EU in njenih partneric. 3.Izvajanje sporazumov iz Minska EU še vedno neomajno podpira normandijsko četverico, tristransko kontaktno skupino za Ukrajino in OVSE, vključno s prizadevanji posebne opazovalne misije OVSE. Izvolitev predsednika Zelenskega je dala nov zagon pogajanjem, vendar sklepi vrha v Normandiji decembra 2019 še niso bili v celoti izvedeni. Še bolj zaskrbljujoče je, da se ruska vlada vse bolj poskuša predstavljati kot mediatorka in ne kot stran v konfliktu ter zahteva neposreden stik med Kijevom in tako imenovanima „republikama“, kar je v nasprotju s protokolom iz Minska. Aprila 2021 je okrepila tudi svojo vojaško prisotnost vzdolž vzhodne meje Ukrajine in na Krimskem polotoku. Dostop posebne opazovalne misije OVSE do vzhodne Ukrajine še vedno sistematično ovirata tako imenovani „republiki“, kršitve premirja pa so na ravni premirja pred julijem 2020. Ta trend se bo verjetno nadaljeval, saj Rusija ne izvaja konstruktivnega pristopa. EU še naprej podpira obstoječe oblike in instrumente. Prav tako bo še naprej poudarjala svojo pripravljenost, da prevzame vodilno vlogo pri obnovi območij, ki so jih prizadeli konflikti, ko bodo izpolnjeni pogoji, vključno s spodbujanjem celovitega izvajanja sporazumov iz Minska. Medtem si EU še naprej odločno prizadeva za ublažitev humanitarnih posledic konflikta. EU je dejansko ena največjih donatork humanitarne pomoči za krizo v vzhodni Ukrajini. EU je od začetka krize zagotovila več kot 190 milijonov EUR nujne pomoči, vključno s 25,4 milijona EUR v letu 2021, in več kot 1 milijardo EUR, skupaj z državami članicami, za humanitarno pomoč in pomoč za zgodnjo obnovo. EU podpira ranljive osebe in tiste, ki najbolj potrebujejo pomoč, na obeh straneh stične črte. EU prek Mednarodne federacije Rdečega križa in Rdečega polmeseca zagotavlja tudi humanitarno pomoč ukrajinskim beguncem v Rusiji. Skupna pomoč zanje od leta 2017 znaša več kot 1 milijon EUR in zajema dostop do zdravstvenih storitev, bone za hrano, neprehrambene izdelke in podporo za preživljanje.

EU je proti Rusiji uvedla tri sklope omejevalnih ukrepov kot odziv na njeno nezakonito priključitev Krimskega polotoka in nenehno destabilizacijo vzhodne Ukrajine. Njihov namen je preprečiti nadaljnje stopnjevanje ali negativen razvoj dogodkov v Ukrajini in odločno kažejo, da EU podpira Ukrajino ter njeno ozemeljsko celovitost, suverenost in neodvisnost. Jasna povezava teh sankcij s polnim izvajanjem sporazumov iz Minska je zasnovana kot spodbuda za rusko vlado, da prispeva k rešitvi konflikta, medtem ko je možnost, da se EU dogovori o dodatnih sankcijah, namenjena odvračanju od nadaljnjega slabšanja razmer zaradi agresivnega ravnanja. Nadaljnja soglasna ohranitev sankcij dokazuje enotnost in verodostojnost EU. Ukrepi EU so povečali stroške Rusije za nadaljnjo agresijo in omejili nadaljnjo uporabo vojaških zmogljivosti ter širitev v Ukrajini. Rusija bo odgovorna za kakršno koli poslabšanje razmer v tako imenovanih „republikah“. Prav tako ostaja ključnega pomena ohraniti obstoječe usklajevanje in enotnost, vključno v zvezi s sankcijami, s podobno mislečimi partnerji, kot je skupina G7. Da bi zagotovili spoštovanje neodvisnosti, suverenosti in ozemeljske celovitosti Ukrajine ter dosledno uporabo pravil EU o schengenskih vizumih v Rusiji in Ukrajini, je EU zagotovila tudi smernice za nepriznavanje nekaterih kategorij navadnih ruskih mednarodnih potnih listov, izdanih prebivalcem Krimskega polotoka, in obravnavo vlog za izdajo vizumov prebivalcev območij Ukrajine Doneck in Lugansk, ki niso pod vladnim nadzorom. 4.Okrepitev odnosov z vzhodnimi partnericami EU in drugimi sosednjimi državami EU vzhodnim partnericam še naprej ponuja tesnejše odnose za blaginjo, dobro sosedstvo in reforme. Dobro delujoče vzhodno partnerstvo je orodje za okrepitev evropske stabilnosti, varnosti in blaginje. Visoki predstavnik in Komisija sta marca 2020 predlagala dolgoročne cilje politike vzhodnega partnerstva na področjih gospodarstva, upravljanja, okolja in podnebja, digitalizacije in družbe, s posebnim poudarkom na odpornosti. Na šestem vrhu vzhodnega partnerstva decembra 2021 bo potrjena prenovljena agenda za obdobje po letu 2020. EU odločno zavrača ruska prizadevanja za privilegirano območje vpliva. Vzhodne partnerice imajo polno in suvereno pravico, da svobodno oblikujejo širino in globino svojih odnosov z EU in drugimi mednarodnimi akterji. Ruska vlada kljub temu nadaljuje s konfrontacijsko politiko, pri čemer za izvajanje pritiska uporablja mehke in trde politične instrumente. Zato politika EU še vedno stremi h krepitvi odpornosti vzhodnih partneric z dvostranskimi sporazumi (vključno s pridružitvenimi sporazumi/poglobljenimi in celovitimi prostotrgovinskimi območji) in pomembno finančno podporo, s posebnim nedavnim poudarkom na nujnih reformah v gospodarstvu, upravljanju in pravni državi, zeleni in digitalni preobrazbi ter vključujočih družbah. V zadnjih sedmih letih je bila zagotovljena pomoč v obliki nepovratnih sredstev v višini skoraj 5 milijard EUR, s posebnim poudarkom na odpornosti proti hibridnim in kibernetskim grožnjam in dezinformacijam ter za mednarodno sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj. Poleg tega je EU leta 2020 zagotovila skoraj 1 milijardo EUR za pomoč državam pri obravnavanju posledic COVID-19. EU je trem vzhodnim partnericam zagotovila tudi znatno makrofinančno pomoč. EU je prav tako še naprej nasprotovala poskusom ruske vlade, da bi se predstavljala kot mediatorka in ne kot stran v teritorialnih konfliktih, ki zadevajo Ukrajino, Gruzijo in Moldavijo. Nadaljevala je politiko nepriznavanja v zvezi z nezakonito priključitvijo Krimskega polotoka in „neodvisnostjo“ gruzijskih separatističnih regij Abhazije in Južne Osetije, ki ju podpira Rusija. EU je junija 2019 prenovila svojo strategijo za Srednjo Azijo, da bi okrepila svoje delovanje in prispevala k razvoju regije s poudarkom na odpornosti, blaginji in regionalnem sodelovanju. EU je z Rusijo vzdrževala ad hoc dialog o Srednji Aziji. Vendar je odnos ruske vlade do delovanja EU v regiji še vedno negativen, vključno glede sklenitev okrepljenih sporazumov o partnerstvu in sodelovanju. 5.Krepitev odpornosti EU EU je v zadnjih letih dosegla znaten napredek pri krepitvi odpornosti na izzive, ki izvirajo iz tujine ali jih ta instrumentalizira. Upravljanje in pospeševanje dvojnega, ekološkega in digitalnega prehoda krepi odpornost EU, saj postopoma zmanjšuje našo odvisnost od tuje dobave in geopolitike energije ter povečuje odpornost napredne strojne in programske opreme naših gospodarstev pred tujimi vplivi. V pregledu trgovinske politike in posodobitvi industrijske strategije iz leta 2020 so določeni tudi konkretni ukrepi za krepitev odprte strateške avtonomije Unije in obravnavanje strateških odvisnosti. Unija se na splošno opremlja z bolj avtonomnimi orodji, kot so mehanizem pregleda neposrednih tujih naložb, nabor orodij za kibernetsko varnost tehnologije 5G ali novi instrument za tuje subvencije. EU še naprej krepi svojo odpornost in energetsko varnost z diverzifikacijo svojih mednarodnih virov in oskrbe ter z vzpostavitvijo enotnega energetskega trga EU, zlasti kar zadeva plin. To je bilo doseženo z boljšo „strojno opremo“ (npr. novo infrastrukturo, vključno s povezovalnimi daljnovodi, plinovodi za povratni tok, več objekti za skladiščenje in terminali za utekočinjeni zemeljski plin) ter jasnejšo zakonodajno „programsko opremo“, ki med drugim zagotavlja odprte, nediskriminatorne maloprodajne trge, ločevanje proizvodnje in dobave od delovanja omrežij, regulativno neodvisnost in sodelovanje ter popolno uporabo pravil EU o konkurenci. Odnose med EU in Rusijo na področju energije zaznamuje visoka stopnja soodvisnosti: Rusija je trenutno prva dobaviteljica energije v EU in EU je daleč najpomembnejša destinacija Rusije za izvoz energije. Dodatni izzivi, povezani z energijo, vključujejo kibernetsko varnost energetske infrastrukture EU in pridobivanje strateških sredstev s strani ruskih akterjev pod nadzorom države v Uniji in bližnjih sosedah. Z odločnim prehodom na razogljičenje pa se bo naša energetska neodvisnost še povečala, odvisnost od ruske oskrbe pa se bo na splošno zmanjšala. Izvoz energentov iz Rusije v EU se bo v naslednjih 10–20 letih znatno zmanjšal, kar bo neizogibno vplivalo na notranji trg. Energetski odnosi med EU in Rusijo ·Rusija trenutno predstavlja 26 % uvoza nafte v EU in 40 % uvoza plina. ·Vendar je Rusija očitno odvisna od globokih, stabilnih in donosnih energetskih trgov EU: skoraj dve tretjini ruskega izvoza nafte, dve tretjini njenega izvoza plina in približno polovica izvoza premoga gredo v EU, medtem ko je le 27 % izvoza nafte in le 2 % plina namenjenega na Kitajsko. ·Izvoz energije je ključnega pomena tudi za ruski poslovni model, saj predstavlja 60 % njenega celotnega izvoza, 40 % njenih proračunskih prihodkov in 25 % njenega BDP. Krepitev zmogljivosti EU za boj proti hibridnim grožnjam je bila v zadnjih petih letih bistven vidik varnostne agende EU. Skupni okvir iz leta 2016 zaradi nezakonite priključitve Krimskega polotoka in poznejše kampanje dezinformiranja proti EU vzpostavlja širok politični okvir EU. Nadalje je bil razvit leta 2018 po napadu s kemičnim strupom v Salisburyju, vključno z novim, namenskim sistemom sankcij EU, povezanim z uporabo kemičnega orožja, in s tekočim izvajanjem strategije za varnostno unijo. Z orodji EU, ki so na voljo za preprečevanje hibridnih groženj, se krepi družbena odpornost na pretrese različnih hibridnih napadov na področjih, kot so zaščita kritične infrastrukture, kibernetska varnost, boj proti dezinformacijam, integriteta volitev in pregled neposrednih tujih naložb. Ruski akterji so postali agresivnejši v kibernetskem prostoru, saj izvajajo in/ali omogočajo zlonamerne kibernetske dejavnosti, ki pospešujejo njihove politične cilje, ogrožajo zahodne odprte družbe in gospodarstva ter škodijo človekovim pravicam in temeljnim svoboščinam. Vendar EU krepi svojo sposobnost preprečevanja kibernetskih napadov, odvračanja od njih in odzivanja nanje. EU je julija 2020 prvič sprejela tudi sankcije v odziv na kibernetske napade. Te so med drugim usmerjene proti ruskim hekerjem, vpletenim v kibernetske napade Cloud Hopper, WannaCry in NotPetya. Strategija EU za kibernetsko varnost iz leta 2020dodatno krepi kolektivno odpornost EU na tem področju, posebna zbirka orodij EU pa zagotavlja sklop trdnih in celovitih ukrepov za zagotovitev ustrezne ravni kibernetske varnosti omrežij 5G po vsej EU. Kibernetska obramba je eno od področij, na katerih EU in Nato krepita sodelovanje. Strateški kompas, ki bo sprejet leta 2022, bo zagotovil okvir, ki bo pomagal usmerjati prizadevanja držav članic na področju varnosti in obrambe. EU prek stalnega strukturnega sodelovanja in Evropskega obrambnega sklada podpira države članice pri razvoju njihovih obrambnih zmogljivosti, s čimer zagotavlja skladnost s prizadevanji Nata. Rusija še naprej izvaja dejavnosti manipulacije informacij in motenj z uporabo različnih taktik, tehnik in postopkov. Te dezinformacijske kampanje se izvajajo namerno in usklajeno, njihov cilj pa je zavajanje, širjenje nezaupanja ali spodkopavanje demokratičnih procesov in institucij. To je postalo še veliko bolj očitno med pandemijo COVID-19, ko je Rusija podprla dezinformacijske dejavnosti, namenjene spodkopavanju odziva EU. EU je vzpostavila vrsto struktur in ukrepov za boj proti manipulaciji informacij in vmešavanju iz tujine. Še naprej krepi svoje situacijsko zavedanje, odpornost in učinkovitost pri prekinitvi teh dejavnosti. EU s svojo zmogljivostjo za strateško komuniciranje, zlasti projektno skupino East StratCom, odkriva, analizira in razkriva ruske dezinformacije. Dodatno tudi krepi zmogljivosti in proaktivno sodeluje z občinstvom v EU, na Zahodnem Balkanu in v sosedstvu. Sistem hitrega obveščanja povezuje institucije EU z državami članicami in podobno mislečimi partnerji, kot sta G7 in NATO, da se omogoči skupni odziv. EU je s kodeksom ravnanja vzpostavila tudi jasen okvir, s katerim lahko spletne platforme rešujejo ta izziv. Izvajanje akcijskega načrta za evropsko demokracijo bo dodatno okrepilo te instrumente. 6.Morebitno selektivno sodelovanje z Rusijo o vprašanjih, ki so v interesu EU

V skladu s petimi vodilnimi načeli, dogovorjenimi marca 2016, je EU pripravljena na selektivno sodelovanje z Rusijo o vprašanjih, ki so v interesu EU. EU ima takšne interese v zvezi z elementi naše zelene agende (podnebje, okolje, energija) in nekaterimi zunanjepolitičnimi vprašanji. Tekoče selektivno sodelovanje o vprašanjih, kot so trgovina, gospodarske in digitalne zadeve, notranje zadeve in javno zdravje, je prineslo nekaj konkretnih rezultatov, čeprav obstajajo velike ovire, zlasti na področju trgovine in prometa. Kmalu po pristopu Rusije k Pariškemu sporazumu in glede na ambiciozne podnebne cilje EU je EU postopoma nadaljevala razprave visokih uradnikov o podnebju z Rusijo, med drugim na konferenci decembra 2020 v Moskvi, ki jo je financirala EU, kot priprava na konferenco COP-26 v Glasgowu. Rusija pripravlja dolgoročno strategijo in je nekoliko posodobila svoj nacionalno določen prispevek, čeprav še vedno dopušča veliko prostora za naraščajoče emisije. Rusija je sprejela tudi nekaj zakonodajnih ukrepov za posodobitev svojih podnebnih politik, vendar bi lahko njena nedavna prizadevanja ustvarila napačna pričakovanja. Ruski organi so vse pogosteje zaprošali za tehnične razprave z EU o možnem vplivu podnebne politike EU na rusko gospodarstvo. EU je ponudila tematske razprave, med drugim o oblikovanju cen ogljika, prilagajanju podnebnim spremembam in morda mehanizmu za ogljično prilagoditev na mejah. Rusija ima več kot 2 000 kilometrov dolgo mejo z EU in se sooča s številnimi okoljskimi izzivi, ki vplivajo na EU in njene države članice. Tesnejše sodelovanje bi lahko vključevalo tematike, kot so ravnanje z odpadki, zmanjšanje čezmejnega onesnaževanja in onesnaževanja zraka, krožno gospodarstvo, trajnostno gospodarjenje z gozdovi in boj proti gozdnim požarom. To bi pozitivno vplivalo tudi na podnebne spremembe, katerih posledice so v Rusiji že zdaj očitne, na primer taljenje permafrosta. Kratkoročno bo prihodnja konferenca pogodbenic Konvencije o biološki raznovrstnosti priložnost za predhodno sodelovanje. Čeprav se dialog o energiji med EU in Rusijo še vedno ne izvaja, obstajajo številna pereča vprašanja. Spremljati je treba pravilno izvajanje sporazuma o tranzitu plina v Ukrajini. Treba bi bilo zaključiti sinhronizacijo baltskih držav z evropskim omrežjem in trgovanjem z električno energijo, hkrati pa zagotoviti neprekinjeno varno delovanje ruskega in beloruskega omrežja. Kar zadeva digitalna vprašanja, izmenjave na delovni ravni z Rusijo niso prinesle konkretnih rezultatov. Še vedno potekajo znatna prizadevanja za interese EU, zlasti usklajevanje uporabe 700-megaherčnega frekvenčnega pasu in dostop do trga za podjetja EU v Rusiji. Obravnavane so bile tudi druge teme, vključno z raziskavami in inovacijami, velepodatki, varstvom podatkov, avtorskimi pravicami, upravljanjem interneta in avtonomnimi vozili, vendar nadaljnjih pomembnih ukrepov ni bilo. EU bi morala dejavno obravnavati tudi rusko politiko nadomeščanja uvoza pri javnih naročilih programske in strojne opreme, da bi preprečila znatna tveganja in težave za digitalno industrijo EU. Kar zadeva vprašanja zunanje politike, še vedno obstajajo napetosti v sosedstvu EU in vse večja konkurenca v drugih regijah, kjer si Rusija strateško prizadeva, da bi uveljavila svojo vlogo, kot so Zahodni Balkan in južno Sredozemlje, pa tudi afriška celina. Kljub temu je ruska vlada na nekaterih področjih igrala konstruktivno vlogo, na primer pri ohranjanju skupnega celovitega načrta ukrepanja z Iranom ter zagotavljanju njegovega polnega in učinkovitega izvajanja. Enako velja za tekoča diplomatska prizadevanja na Dunaju, da bi se ZDA lažje vrnile k skupnemu celovitemu programu ukrepanja in da bi Iran v celoti ponovno začel izpolnjevati svoje jedrske zaveze. V Libiji sta ključni prednostni nalogi EU zagotoviti pozitiven odnos ruske vlade do potekajočega političnega procesa in hiter umik njenih plačancev. Stališče Rusije o bližnjevzhodnem mirovnem procesu je načeloma ostalo podobno stališču EU. Glede Sirije pa se stališči EU in Rusije močno razlikujeta. Ruska vlada podpira sedanji Asadov režim, vključno z nedavnimi tako imenovanimi „predsedniškimi volitvami“ 26. maja 2021. Vojaško posredovanje v Siriji je bilo morda ključnega pomena pri zagotavljanju preživetja režima, vendar je dodatno oslabilo stabilnost in sposobnost preživetja sirske države ter prispevalo k regionalni humanitarni krizi. Za EU je edina pot naprej resnična politična rešitev, ki temelji na polnem izvajanju Resolucije Varnostnega sveta OZN št. 2254, kar bi odprlo tudi pot do morebitne prostovoljne, varne in dostojanstvene vrnitve beguncev. V vsakem primeru bo EU še naprej sodelovala z Rusijo glede potrebe po ohranjanju humanitarnega dostopa do Sircev, ki potrebujejo pomoč, in glede spoštovanja mednarodnega humanitarnega prava v Siriji. EU še naprej sodeluje z Rusijo v okviru severne dimenzije in črnomorske regije. Sodelovanje v okviru partnerstva severne dimenzije za promet in logistiko se osredotoča na morebitno izmenjavo mnenj in najboljših praks v zvezi z razogljičenjem prometa. Potekajo tudi razprave o sodelovanju Rusije v programih Interreg za črnomorsko območje in severno obrobje ter Arktiko v obdobju 2021–2027, za katera je izrazila zanimanje. Rusko vodstvo še vedno blokira prošnjo EU za status opazovalke v Arktičnem svetu, ki ji zdaj predseduje, čeprav to EU ni preprečilo, da bi prispevala k njegovemu delu. Rusija tudi blokira vzpostavitev zavarovanih morskih območij v Antarktičnem oceanu. EU v zvezi s trgovino vzdržuje z Rusijo tehnične stike, ki so običajno omejeni na izmenjave stališč glede številnih motečih dejavnikov, vendar rezultati niso spodbudni. Večina dejavnikov izhaja iz politike nadomeščanja uvoza, ki jo izvaja ruska vlada in jo vse bolj utemeljuje z domnevnimi varnostnimi razlogi, povezanimi s sankcijami. Poleg tega že obstajajo tudi znatna izkrivljanja v ruskem gospodarstvu, ki jih povzroča vlada. Posledično se splošno poslovno in naložbeno ozračje v državi še poslabšuje. V razmeroma pozitivnejšem okviru sta se EU in Rusija lotili reforme STO, vključno s ponovno vzpostavitvijo reševanja sporov. Ruska vlada je z različnimi sanitarnimi in fitosanitarnimi omejitvami prepovedala uvoz približno polovice kmetijskih proizvodov iz držav članic EU, da bi omogočila povečanje domače proizvodnje in izvajala pritisk na preostalo trgovino z agroživilskimi proizvodi, zlasti z vinom, žganjem in hrano za hišne živali. Predvsem geografske označbe EU se še naprej zlorabljajo. Vendar je agroživilski sektor EU izredno odporen. Zaradi nekaterih sektorskih in regionalnih razlik je na splošno lahko našel alternativne trge, tako da se je vrednost svetovnega izvoza EU od uvedbe embarga znatno povečala. Nekateri strokovni dialogi o notranjih zadevah se izvajajo v različnih časovnih presledkih. V letih 2018 in 2019 so potekala zadnja srečanja v okviru dialoga o migracijah med EU in Rusijo ter skupnih odborov za poenostavitev vizumskih postopkov in ponovni sprejem. Čeprav ruska vlada meni, da je sodelovanje na teh področjih pomembno, svojih obveznosti ne izpolnjuje v celoti. Prav tako v mednarodnih forumih pogosto nasprotuje EU na področju boja proti terorizmu in kibernetske kriminalitete. Zadnji pogovori na visoki ravni med EU in Rusijo o boju proti terorizmu so potekali oktobra 2019. Resolucija OZN, ki jo podpira Rusija, je sprožila zahteven proces, ki bi lahko ogrozil položaj Budimpeške konvencije o kibernetski kriminaliteti. Vsako leto se izmenjajo relevantne informacije prek strokovnega dialoga o drogah. Med EU in Rusijo ni rednih tehničnih izmenjav o javnem zdravju, čeprav poteka dobro sodelovanje na regionalni ravni v okviru partnerstva severne dimenzije za javno zdravje in socialno blaginjo. Evropska agencija za zdravila je marca 2021 začela s tekočim pregledom ruskega cepiva proti COVID-19 Sputnik V, pri čemer je ocenjevala njegovo skladnost s standardi EU. V teku je tudi vrsta drugih stikov, in sicer na področjih, ki segajo od carinskega sodelovanja prek industrijskih vprašanj in vprašanj konkurence do prometa. Ti stiki ostajajo na tehnični ravni. 7.Medosebni stiki in podpora ruski civilni družbi Rusija ostaja pomembna partnerica na področju mobilnosti med ljudmi. To je država, v kateri se izda največ schengenskih vizumov na svetu: med 3,1 milijona in 3,8 milijona v obdobju 2016–2018, 4,1 milijona leta 2019 (27 % vseh izdanih schengenskih vizumov na svetu) in 635 000 leta 2020 (26 %). Poleg tega so približno štirje od petih schengenskih vizumov, izdanih v Rusiji od leta 2016, namenjeni večkratnim vstopom. Raziskave in inovacije so pomembno področje sodelovanja, zlasti kar zadeva sodelovanje ruskih subjektov v programih EU. V okviru programa Obzorje 2020 je na primer njihovo sodelovanje v ukrepih Marie Skłodowske-Curie vključevalo 36 različnih organizacij in približno 520 ruskih raziskovalcev. Sodelovanje temelji na načelu sofinanciranja, pri čemer Rusija podpira svoje znanstvenike v skupnih projektih ali zagotavlja sorazmeren finančni in materialni prispevek. Interesi EU vključujejo dostop do vodilnih obsežnih raziskovalnih infrastruktur Rusije, uporabo ruskega znanstvenega strokovnega znanja za raziskave o temah, povezanih s prednostnimi nalogami politike EU in globalnimi izzivi, olajšanje sprejemanja evropskih rešitev v Rusiji in ohranjanje povezav z rusko akademsko skupnostjo. Obe strani sta zaključili notranje postopke za podaljšanje sporazuma o znanstvenem in tehnološkem sodelovanju med EU in Rusijo za novo petletno obdobje, vendar je podaljšanje še vedno blokirano zaradi vprašanja, povezanega z njegovim ozemeljskim področjem uporabe. Medtem ko bi podaljšanje zagotovilo stabilen dolgoročni okvir za sodelovanje, se zdaj skupni odbor za znanstveno in tehnološko sodelovanje sestaja enkrat letno. Kar zadeva izobraževanje, mlade in kulturo, EU prek svojih programov podpira vzpostavljanje stikov z rusko družbo, akademsko in raziskovalno skupnostjo, mladimi in kulturnimi deležniki. Rusija je polnopravna članica evropskega visokošolskega prostora in bolonjskega procesa. Rusija se uvršča na najvišje mesto med vsemi mednarodnimi partnerskimi državami, ki sodelujejo v programu Erasmus+ za obdobje 2014–2020, saj se je z njo v okviru programa Erasmus+ izvedlo več kot 23 000 dvostranskih akademskih izmenjav študentov in osebja. Na področju kulture lahko Rusija sodeluje v platformi za kulturne odnose. Erasmus+ 2021–2027 predvideva nadaljnje sodelovanje z Rusijo na področju visokošolskega izobraževanja in mladih ter nove ukrepe financiranja poklicnega izobraževanja in usposabljanja in virtualne izmenjave. Cilj programa Obzorje Evropa 2021–2027 je dodatno uravnotežiti izmenjavo tokove raziskovalcev med Rusijo in EU. Nedavno sprejete spremembe zakona o izobraževanju bi lahko vplivale na mednarodno sodelovanje na področju izobraževanja in raziskav. Rusija trenutno sodeluje v osmih programih sodelovanja Interreg, ki ostajajo eden od redkih instrumentov EU, ki prek centralnih organov vlagajo v projekte v Rusiji. Rusija redno prispeva k programom. EU je vodilna podpornica ruske civilne družbe in organizacij za človekove pravice. Ukrepi EU za ruske državljane zajemajo širok spekter področij, vključno s podporo univerzalnim pravicam, medijsko pismenostjo, mladimi, ženskami, enakostjo spolov, socialno vključenostjo, starejšimi, ženskami in otroki, invalidi, migranti, pripadniki manjšinskih skupnosti, žrtvami nasilja v družini, zaporniki ter drugimi marginaliziranimi in ranljivimi skupinami. EU financira tudi forum civilne družbe EU-Rusija. Ukrepanje EU je ključnega pomena, da lahko ruske organizacije civilne družbe nadaljujejo svoje dejavnosti kljub zelo represivnemu okolju, ki se še naprej zaostruje, krepijo ozaveščenost ter omogočajo zagotavljanje točnih informacij o EU in pomembnih temah.

Kot je navedeno zgoraj, bolj omejujoč pravni okvir, zatiranje neodvisnih glasov in omejevanje temeljnih svoboščin v Rusiji močno omejujejo delo civilne družbe. Več neodvisnih novinarjev in zagovornikov človekovih pravic je zapustilo državo. EU še naprej vztrajno podpira medosebne stike in civilno družbo kot naložbo v prihodnost. Poleg tega ima EU zdaj na voljo posebne instrumente proti tistim, ki kršijo človekove pravice. Sprejetje novega globalnega sistema sankcij EU za človekove pravice in prve uvrstitve na njegov seznam so jasen politični signal, da smo pripravljeni ukrepati proti tistim, ki jih ogrožajo, tudi v Rusiji. 8.Sklepi in ukrepi V tem poročilu je predstavljeno kompleksno stanje odnosov med EU in Rusijo, pri čemer so jasno opredeljeni izzivi in priložnosti. Rusija ostaja naša največja soseda in pomemben svetovni akter. Vendar, kot je razvidno iz tega poročila, so namerne politične odločitve in agresivni ukrepi ruske vlade v zadnjih letih povzročili negativen potek dogodkov. Da bi se spoprijela s strateškim izzivom, ki ga predstavlja rusko vodstvo, si je EU s skupnim izvajanjem petih načel zastavila cilj ter načelni pristop k zaščiti naših interesov in spodbujanju naših vrednot. EU in njene države članice še naprej delujejo enotno in dosledno ter branijo svoje temeljne vrednote, načela in interese. Dvostransko sodelovanje se ne bi smelo izvajati na račun skupnih interesov in ciljev EU. EU in Rusijo povezujejo skupna zgodovina, geografska bližina in ljudje. Vendar pa se zdi prenovljeno partnerstvo, ki bi nam omogočalo, da v celoti izkoristimo potencial tesnega sodelovanja, še daleč. Zaradi težkih političnih razmer in glede na strateške odločitve Rusije najbolj realistični obeti zaenkrat kažejo, da se mora EU pripraviti na nadaljnjo ohladitev odnosov z Rusijo. Naš cilj bi moral biti raziskati možnosti, ki bi lahko pomagale postopoma spremeniti sedanjo dinamiko v predvidljivejše in stabilnejše odnose. Da bi EU to omogočila, bo ohranila odprte komunikacijske kanale z Rusijo. Pričakujemo, da bo rusko vodstvo pokazalo bolj konstruktivno sodelovanje in politično zavezanost ter ustavilo ukrepe proti EU in njenim državam članicam ter proti tretjim državam. To je nujno za spremembo sedanjega neproduktivnega in potencialno nevarnega trenda v tem pomembnem odnosu. EU se bo zoperstavila Rusiji in jo omejevala, hkrati pa z njo sodelovala in sicer na podlagi trdnega skupnega razumevanja ciljev Rusije, načelnega pragmatičnega pristopa in popolne skladnosti s petimi načeli. EU se bo še naprej borila proti kršitvam človekovih pravic in se zavzemala za demokratične vrednote, tudi v mednarodnih forumih, pri čemer bo jasno izrazila, da so to vprašanja, ki neposredno in upravičeno zadevajo vse države OZN, OVSE in Sveta Evrope ter ne spadajo izključno v notranje zadeve posamezne države. Ruska vlada mora spoštovati svoje mednarodne obveznosti in zaveze. EU bo še naprej opozarjala na nenehne kršitve mednarodnega prava s strani Rusije v Ukrajini, Gruziji in drugod, tudi s pobudami s podobno mislečimi partnerji. To vključuje poziv Rusiji, naj prevzame odgovornost kot stran v konfliktu in v celoti izvaja sporazume iz Minska. EU bo bolj dejavno izpodbijala lažno propagando, ki jo Rusija uporablja za utemeljevanje svojih ukrepov na vseh ravneh. Še naprej se bomo (prek naših vizumskih praks) borili proti ruski politiki „vsiljevanja potnih listov“ v Ukrajini. EU se bo še naprej ustrezno odzivala na zlonamerne ukrepe ruske vlade, tudi na hibridne ukrepe. To bi lahko vključevalo povečanje obsega in razširitev različnih obstoječih sistemov sankcij in/ali po potrebi sprejetje dodatnih omejevalnih ukrepov. EU si bo prizadevala omejiti vire, iz katerih ruska vlada lahko črpa za izvajanje razdiralne zunanje politike. Poleg tega bomo učinkoviteje izvajali zakonodajo EU, da bi skupaj s podobno mislečimi partnerji na ciljno usmerjen način preprečevali kriminalne dejavnosti, ki izvirajo iz Rusije (tudi napade z izsiljevalskim programjem). Okrepili bomo boj proti korupciji in pranju denarja, tudi z večjo preglednostjo finančnih tokov v zvezi z Rusijo. EU bo okrepila svoje ukrepanje proti prisilnim praksam tretjih držav, tudi Rusije, in sicer z razvojem novega avtonomnega orodja, ki bo omogočalo učinkovite odzive za odvračanje in ublažitev prisile. Da bi omejili ruske poskuse spodkopavanja interesov EU, mora Unija postati močnejša in odpornejša. Groženj in zlonamernih ukrepov se moramo lotiti bolj sistematično in povezano, hkrati pa zagotoviti usklajevanje s podobno mislečimi partnerji, kot sta NATO in G7. Države članice bi morale še bolj proaktivno usklajevati svoje odzive na ruske ukrepe. Nadalje bi morali razviti zmogljivosti EU za kibernetsko varnost in obrambo ter njene zmogljivosti za strateško komuniciranje. Še odločneje bomo ukrepali proti manipulaciji z informacijami in proti dezinformacijam ter jih preprečevali, med drugim s krepitvijo regulativnega okvira za platforme družbenih medijev. EU razmišlja o uvedbi novih instrumentov, ki bi omogočali naložitev stroškov storilcem, tudi v okviru akcijskega načrta za evropsko demokracijo. Še naprej bi morali krepiti svoje zmogljivosti proti hibridnim grožnjam, vključno s hibridno fuzijsko celico EU, Evropskim centrom odličnosti za preprečevanje hibridnih groženj v Helsinkih in našim strukturiranim sodelovanjem z Natom, ter sprejeti posebne ukrepe za boljšo zaščito demokratičnih procesov, institucij in volilne infrastrukture EU in držav članic. Bolje bomo izkoristili vzvod, ki ga zagotavlja naš energetski prehod, in v celoti izvajali pravila energetskega trga EU. Podpirali bomo energetsko varnost naših sosed, vključno s pravilnim izvajanjem sporazuma o tranzitu plina v Ukrajini. Dokončanje sinhronizacije baltskih držav z evropskim omrežjem in trgovanjem z električno energijo bo tudi v prihodnje pomembna prednostna naloga. Okrepili bomo podporo našim vzhodnim partnericam in si prizadevali za uresničitev celotnega potenciala vzhodnega partnerstva. Prihodnji vrh vzhodnega partnerstva bo pomembna priložnost za oblikovanje te skupne agende za obdobje po letu 2020. Uspešne politične in gospodarske reforme, zlasti na področju pravne države, človekovih pravic, boja proti korupciji in dobrega upravljanja, bodo zmanjšale ranljivost naših partneric in služile kot ključno sredstvo zoper vmešavanje in poskuse destabilizacije s strani Rusije. Naša agenda bi lahko vključevala naložbe v varnostna partnerstva z našimi sosednjimi državami za nadaljnje povečanje njihove odpornosti. Da bi podprla svoje interese, bi morala EU Rusijo pritegniti k reševanju več ključnih izzivov.