SL Uradni list Evropske unije C 191/103

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij in Uredbe št. […] o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg

(COM(2011) 883 final – 2011/0435 (COD))

2012/C 191/18

Glavni poročevalec: Arno METZLER

Evropski parlament in Svet sta 19. januarja oziroma 27. januarja 2012 sklenila, da v skladu s členoma 46 in 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosita za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij in Uredbe št. […] o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg

COM(2011) 883 final – 2011/0435 (COD).

Predsedstvo Evropskega ekonomsko-socialnega odbora je strokovno skupino za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo 17. januarja 2012 zadolžilo za pripravo mnenja.

Zaradi nujnosti postopka je Evropski ekonomsko-socialni odbor na 480. plenarnem zasedanju 25. in 26. aprila 2012 (seja z dne 26. aprila) za glavnega poročevalca imenoval Arna METZLERja ter mnenje sprejel s 164 glasovi za, 1 glasom proti in 3 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Priznavanje poklicnih kvalifikacij iz drugih držav članic je pomemben instrument za spodbuditev mobilnosti državljanov EU in s tem za uresničitev notranjega trga. Tako se izboljša konkurenčnost držav članic, podpre trajnostna rast in zmanjša brezposelnost, gospodarstva držav članic pa imajo koristi od različnih poklicnih izkušenj, ki jih njihovi državljani pridobijo v času poklicne dejavnosti v drugih državah članicah.

1.2 Potencial državljanov EU, ki si želijo delati v drugi državi članici, še ni dovolj izkoriščen. Razlog so različne ovire pri priznavanju poklicnih kvalifikacij iz drugih držav članic. Sedanji postopki so po mnenju državljanov EU preveč dolgotrajni in premalo pregledni.

1.3 Zato EESO načeloma pozdravlja predlog spremembe Direktive 2005/36/ES, s katero naj bi poenostavili postopke in zagotovili več preglednosti za državljane EU ter tako odpravili opisane težave pri priznavanju poklicnih kvalifikacij. Predlog učinkovito prispeva k doseganju ciljev glede povečanja mobilnosti državljanov EU, ki so opredeljeni v strategiji Evropa 2020.

1.4 EESO podpira tudi evropsko poklicno izkaznico, ki precej poenostavlja postopke. Vendar pa lahko nekatere določbe po mnenju EESO ogrozijo varnost in zdravje potrošnikov in pacientov. Spremeniti bi bilo treba predvsem naslednja predlagana pravila v zvezi evropsko poklicno izkaznico:

— v sami direktivi bi bilo treba določiti splošna in bistvena merila ter postopkovna pravila za uvedbo izkaznice;

— onemogočiti je treba zlorabo izkaznic v tiskani obliki, in sicer tako, da se omeji njihova veljavnost in sprejmejo ukrepi za zaščito pred ponarejanjem;

— EESO izraža močne pomisleke glede pravila, da se evropska poklicna izkaznica šteje za potrjeno, če država gostiteljica ne sprejme sklepa o potrditvi. Za neupoštevanje rokov bi bilo treba izbrati druge možnosti pravnega varstva, kot so zahteva za obravnavo ali odškodnino.

1.5 EESO izraža bojazen, da bo zaradi velikega števila evropskih sistemov na področju poklicnih kvalifikacij prihajalo do podvajanj ter konkurence ali celo nasprotij med predpisi. Zato je treba v direktivi o priznavanju poklicnih kvalifikacij pojasniti, kakšno je prednostno razmerje med to direktivo, instrumenti evropskega ogrodja kvalifikacij in evropskimi standardi. Poleg tega je treba nadaljevati izvajanje evropskega sistema prenašanja in zbiranja kreditnih točk (ECTS).

1.6 EESO podpira večje možnosti za samodejno priznavanje na podlagi skupnih načel za usposabljanje. Vendar pa bi bilo treba že v sami direktivi določiti postopkovne pogoje, postopek in merila, na podlagi katerih Komisija opredeli skupna načela za usposabljanje. Najmanjše število potrebnih držav članic je treba povečati na 50 % + 1 država članica.

2. Kratka vsebina dokumenta Komisije

2.1 Mobilnost kvalificiranih strokovnjakov v Evropski uniji je premajhna. Na tem področju je še veliko neizkoriščenih možnosti. Priznavanje poklicnih kvalifikacij je osrednjega pomena za zagotavljanje, da se temeljne svoboščine notranjega trga učinkovito uporabljajo v korist državljanov EU. Hkrati mobilnost ne bi smela potekati na račun potrošnikov, na primer na račun bolnikov, ki od zdravstvenih delavcev pričakujejo ustrezno jezikovno znanje.

2.2 Posodobljena direktiva bi ustrezala tudi potrebam držav članic, ki se soočajo z vse večjim pomanjkanjem usposobljene delovne sile. Mobilnost državljanov EU na notranjem trgu je zato pomembna tema. Pomanjkanje delovne sile bo prisotno tudi v prihodnosti in se bo po napovedih celo povečalo, zlasti v zdravstvenem sektorju, v izobraževanju, pa tudi v sektorjih rasti, kot so gradbeništvo ali poslovne storitve.

2.3 Cilji predlagane posodobitve sedanjih predpisov so:

— poenostavitev postopkov na podlagi evropske poklicne izkaznice, s katero bi bolje izkoristili prednosti že uspešnega informacijskega sistema za notranji trg (Internal Market Information system – IMI);

— sprememba splošnih pravil za ustanavljanje v drugi državi članici ali začasno opravljanje storitev v drugi državi članici;

— posodobitev sistema za samodejno priznavanje, zlasti za medicinske sestre, babice, farmacevte in arhitekte;

— oblikovanje pravnega okvira v direktivi za delno kvalificirane strokovnjake in notarje;

— pojasnitev zaščitnih ukrepov za bolnike, katerih pomisleki glede jezikovnega znanja in tveganja malomarnosti pri opravljanju poklica bi se morali bolje odražati v pravnem okviru;

— oblikovanje pravne zahteve po zagotavljanju uporabnikom prijaznih in vsebinsko usmerjenih informacij o pravilih o priznavanju kvalifikacij, kar bi bilo podprto s celostnimi storitvami e-vlade v celotnem postopku priznavanja;

— uvedba sistematičnega pregledovanja in medsebojnega ocenjevanja za vse regulirane poklice v državah članicah.

3. Splošne ugotovitve

3.1 V strategiji Evropa 2020 (1) je bil določen cilj, da se olajša in podpre mobilnost delovne sile v Evropski uniji. V sporočilu Program za nova znanja in spretnosti ter delovna mesta: evropski prispevek k polni zaposlenosti (2) je Evropska komisija ugotovila, da pomanjkanje kvalificirane delovne sile ovira trajnostni razvoj. Na območjih s stalno visoko rastjo je premalo kvalificirane delovne sile, nekatera pa se – ravno nasprotno – soočajo z nenehno visokimi stopnjami brezposelnosti. Geografska mobilnost je zato zelo pomembna za ublažitev regionalne brezposelnosti. Tudi v sporočilu Akt za enotni trg – Dvanajst pobud za okrepitev rasti in zaupanja (3) Komisija mobilnost državljanov obravnava kot eno od teh pobud. Večja mobilnost kvalificirane delovne sile lahko izboljša konkurenčnost evropskega gospodarstva. Zaradi tega je treba v času pomanjkanja delovne sile izboljšati možnosti, da delodajalci iz različnih držav članic najdejo kvalificirane delavce in obratno. EESO zato pričakuje, da bo direktiva močna spodbuda za rast.

3.2 V sedanji direktivi o priznavanju poklicnih kvalifikacij je še vrsta pomanjkljivosti. Državljani EU imajo sicer več možnosti za priznanje poklicnih kvalifikacij, vendar pa se težko dokopljejo do informacij o tem, katere postopke lahko uporabijo, na katere organe se lahko obrnejo in katere dokumente morajo predložiti. Te slabosti sedanje direktive ovirajo mobilnost državljanov EU in s tem uresničitev notranjega trga (4). Zaradi dolgih postopkov priznavanja se državljani EU pogosto ne morejo hitro odzvati na ponudbo za delovno mesto, saj morajo počakati, da se postopek zaključi, preden ponudbo sprejmejo. To zahteva prenovitev upravnih postopkov in večjo preglednost pri priznavanju poklicnih kvalifikacij. Skupna izhodišča so se izkazala za neizvedljiva in neučinkovita, saj od njihove uvedbe ni bilo sprejeto niti eno samo izhodišče.

3.3 Zato EESO podpira predlog spremembe Direktive 2005/36/ES. Poenostavljeni postopki vzajemnega priznavanja poklicnih kvalifikacij in večja preglednost bodo še bolj spodbudili svobodo opravljanja storitev, svobodo ustanavljanja in notranji trg. Predlog podpira tudi cilje, ki jih je Komisija določila v strategiji Evropa 2020 in z njo povezanih poznejših dokumentih.

3.4 Poenostavitve postopkov, ki so predvidene v okviru reforme, so po mnenju EESO načeloma primeren način za spodbuditev mobilnosti državljanov EU v Evropski uniji. Pomenijo lahko nov zagon, ki bo po preteklih krizah omogočil več rasti in mobilnosti ter ustvarjanje novih delovnih mest v državah članicah.

3.5 Za pridobivanje izkušenj v različnih državah članicah se zanimajo predvsem delovno aktivni mladi. Ti pri tem v druge države članice prinesejo številne različne poklicne izkušnje in vplivajo na opravljanje poklicne dejavnosti, tako v državi gostiteljici kot v svoji domovini, ko se vrnejo.

3.6 Pozitivni učinki mobilnosti odtehtajo morebitne negativne posledice zaradi bega možganov. Čeprav te nevarnosti ni mogoče izključiti, pa so dosedanje izkušnje pokazale, da je ta pojav veliko bolj omejen, kot se pričakuje, in da se državljani EU zaradi kulturnih in družinskih vezi po obdobju poklicne mobilnosti pogosto spet vrnejo v domovino.

3.7 Poklicna mobilnost med državami članicami mora potekati ob upoštevanju socialnih standardov. Predvsem se ne sme zgoditi, da bi se začasni migracijski pritiski v določeni državi članici izkoristili za znižanje socialnih standardov v drugi državi.

3.8 Evropska poklicna izkaznica bo omogočila dobrodošlo poenostavitev postopkov. Prosilci se bodo lahko obrnili na organe države izvora, ki so za preverjanje prejetih dokumentov načeloma bolje usposobljeni kot organi drugih držav članic. Preverjeni dokumenti, shranjeni v datoteki informacijskega sistema za notranji trg (datoteka IMI), bodo na voljo za nadaljnje postopke. Varnost potrošnikov in pacientov pa je treba še naprej zagotavljati tako, da država gostiteljica prizna evropsko poklicno izkaznico.

3.9 EESO izraža zadovoljstvo, da je v direktivi velik poudarek na informacijskem sistemu za notranji trg. Vendar pa imajo države članice že lastne strukture nacionalnih poklicnih izkaznic, ki bi jih bilo treba vključiti v postopek izdaje evropske poklicne izkaznice, da se preprečijo nepotrebne upravne in stroškovne obremenitve ter birokracija. Predvsem bi bilo treba omogočiti, da se na podlagi obstoječe nacionalne poklicne izkaznice izda evropska poklicna izkaznica v tiskani obliki, potem ko je bila potrjena. V direktivi je treba zlasti določiti merila v zvezi s členom 58 (člen 4a(vi)) in postopke, na podlagi katerih Komisija opredeli poklice, za katere se lahko uporablja evropska poklicna izkaznica. Enako velja glede odgovornosti za prevod potrebnih postopkov in dokumentov.

3.10 Bolonjski proces in evropsko ogrodje kvalifikacij spodbujata preglednost in primerljivost nacionalnih spričeval, predvsem visokošolskih diplom, vendar ne smeta podvajati določb direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij. Zato je treba v njej pojasniti, da je posamezne poklicne kvalifikacije mogoče priznati izključno na podlagi določb te direktive ali posebnih direktiv. Določbe evropskega ogrodja kvalifikacij ne smejo niti olajšati niti oteževati priznavanja posameznih poklicnih kvalifikacij. Enako velja glede odnosa med direktivo o priznavanju poklicnih kvalifikacij in evropskimi standardi.

3.11 Direktiva se nanaša izključno na poklicne kvalifikacije, ki se pridobijo v posamezni državi članici. V sporočilu Program za nova znanja in spretnosti ter delovna mesta: evropski prispevek k polni zaposlenosti (5) je Evropska komisija kot cilj opredelila boljše vključevanje migrantov na trg dela. To naj bi med drugim dosegli z odpravo ovir za zaposlovanje, ki nastajajo zaradi nepriznavanja znanja, spretnosti in kvalifikacij. Evropska komisija naj zato sprejme ukrepe za poenostavitev priznavanja poklicnih kvalifikacij, pridobljenih v tretjih državah.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Evropska poklicna izkaznica

4.1.1 EESO pozdravlja uvedbo evropske poklicne izkaznice, predlagano v členih 4a do 4e. Uvedba te izkaznice v povezavi z informacijskim sistemom za notranji trg bo v mnogih primerih precej poenostavila in pospešila postopke priznavanja.

4.1.2 Člen 4a(7) omogoča pobiranje pristojbin za izdajo evropske poklicne izkaznice. Komisija je pooblaščena, da v postopku iz člena 58a določi merila za izračun in razdelitev pristojbin. Stroški morajo biti dovolj nizki, da prosilcev ne bodo odvračali od uporabe postopka.

4.1.3 EESO izraža močne pomisleke glede pravila iz člena 4d(5), namreč da evropska poklicna izkaznica velja za potrjeno, če pristojni organ ne sprejme sklepa v rokih iz člena 4d(2) in (3). Ta zelo kratek rok praviloma znaša en mesec, če so potrebni dopolnilni ukrepi, pa dva. To bi lahko pristojne organe spodbudilo k temu, da priznanje izkaznice odklonijo tudi takrat, ko ocenijo, da zaradi prevelikega števila prošenj ali pomanjkanja dodatnih informacij ne bodo mogli sprejeti ustrezne odločitve. To pa dejansko ne bo pospešilo postopkov, temveč jih bo zaradi pravnih sredstev, ki so na voljo za spodbijanje takšnih odločitev, še podaljšalo.

4.1.4 Če pa bo dejansko veliko primerov, ko bo evropska poklicna izkaznica potrjena na podlagi člena 4d(5), pa bosta ogrožena varnost in zdravje potrošnikov in pacientov, saj ni mogoče izključiti možnosti, da bodo prosilci na ta način neupravičeno pridobili izkaznico. Poleg tega bi bilo težko naknadno razveljaviti evropske poklicne izkaznice, ki so bile neupravičeno potrjene.

4.1.5 Zaradi upoštevanja interesov tako prosilcev kot potrošnikov Odbor predlaga pritožbeni postopek v skladu z nacionalnim pravom. Direktiva bi morala države članice zavezati k sprejetju takega postopka. Instrumenti postopka bi bili lahko zahteva za obravnavo ali odškodnino. Te pravice pa bi morale veljati samo, če pristojni organ v predpisanem roku po lastni krivdi ni izdal pozitivnega sklepa ali ni odredil dopolnilnega ukrepa.

4.1.6 Roki za odločitev bi morali biti določeni tako, da bi celoten postopek (preverjanje prošnje v državi izvora in priznanje v državi gostiteljici) trajal največ štiri mesece. Če pristojni organ države članice gostiteljice pošlje pristojnemu organu države izvora zahtevo po informacijah, rok – v nasprotju s tretjim stavkom člena 4d(3) – ne bi smel več veljati.

4.1.7 Člen 4e(5) med drugim določa, da se imetnika evropske poklicne izkaznice vsaki dve leti po izdaji izkaznice opozori na njegove pravice, ki izhajajo iz tega člena. To opominjanje bo povzročilo večje upravno breme, imetniku izkaznice pa ne bo dodatno koristilo. Dovolj in običajno je, da se imetnika o pravicah pouči samo enkrat.

4.1.8 Pogoj za upoštevanje opisanih postopkov in rokov je nemoteno delovanje informacijskega sistema za notranji trg (sistem IMI). Ker bo število prošenj po pričakovanjih veliko, je treba zagotoviti, da bo sistem ob začetku veljavnosti direktive dobro deloval. Izpad sistema IMI bo mogoče veliko bolje obvladati v okviru predlaganega sistema pravnega varstva kot pa v primeru navidezne odobritve, ki jo je treba zavrniti, saj je v nasprotju s sistemom.

4.1.9 Evropska poklicna izkaznica ne sme biti na voljo zgolj kot datoteka v sistemu IMI. Prosilec mora po potrditvi prejeti izkaznico v tiskani obliki, ki se bo lahko v pravnih postopkih uporabljala kot legitimacija. Zato je treba določiti minimalne zahteve za tiskano obliko izkaznice, da se prepreči ponarejanje.

4.1.10 Izkaznica v tiskani obliki poleg tega ne sme veljati za nedoločen čas. V nasprotnem primeru bi se lahko zlorabljala kot legitimacija, čeprav so si države članice v skladu s prvim pododstavkom člena 56(2) ali na podlagi mehanizma opozarjanja iz člena 56(a) izmenjale informacije o okoliščinah, v katerih opravljanje poklica ni dovoljeno. Zato bi morala izkaznica v tiskani obliki veljati deset let, pri poklicih v zdravstvu pet let, nato pa bi moral imetnik zanjo ponovno zaprositi. Omejena veljavnost tiskane oblike pa ne bi smela vplivati na neomejeno veljavnost evropske poklicne izkaznice v sistemu IMI. Če se izreče prepoved opravljanja poklica, bi bilo treba odvzeti tudi tiskano izkaznico.

4.2 Delni dostop

4.2.1 Kodifikacija delnega dostopa v členu 4f vključuje pogoje, ki jih je določilo Sodišče Evropske unije v zadevi C-330/03. Kakršna koli omejitev bi bila v nasprotju s členoma 45 in 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

4.2.2 Delni dostop se v praksi ne bo veliko uporabljal. Kodifikacija ne sme povzročiti socialnega dumpinga.

4.3 Tudi v primerih iz člena 5(1)(b) je treba učinkovito preprečiti zlorabo, zato EESO predlaga uvedbo strožjega mehanizma nadzora.

4.4 V peti pododstavek člena 7(4) je vključena določba iz prejšnje direktive, v skladu s katero se storitev lahko opravlja, če se pristojni organ ne odzove. Ravno tako kot v členu 4d(5) je treba tudi tukaj dati prednost drugim pravnim sredstvom, s katerimi se lahko pridobi odločitev organa (glej točko 4.1.3 in naslednje točke).

4.5 Člen 11 za področje uporabe direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij določa pet ravni kvalifikacij. Te niso povezane z evropskim ogrodjem kvalifikacij in evropskim sistemom kreditnih točk v poklicnem izobraževanju in usposabljanju (ECVET). Točke ECVET se omenjajo pri opredelitvi minimalnih zahtev v Poglavju III naslova III. Za zagotovitev večje preglednosti za prosilce in pristojne organe bi morala Komisija uvesti postopek, ki bi omogočal uvrstitev petih ravni kvalifikacij v evropsko ogrodje kvalifikacij, evropski sistem ECVET, evropski referenčni okvir za zagotavljanje kakovosti poklicnega izobraževanja in usposabljanja (EQAVET, prej EQARF) ter bolonjski in københavnski proces, hkrati pa bi odpravil razlike in podvajanja.

4.6 Države članice naj bi preizkus poklicne usposobljenosti iz člena 14(1) izvedle vsaj dvakrat letno v skladu s členom 14(7). Ta zahteva lahko obremeni predvsem majhne države članice in na splošno povzroči težave pri poklicih z zelo malo prosilci. Boljša bi bila določba, v skladu s katero bi morale države članice zagotoviti, da na preizkus poklicne usposobljenosti nobenemu prosilcu ni treba čakati dlje kot šest mesecev od datuma, ko je bil ta preizkus odrejen.

4.7 S spremembo člena 31(1) se za sprejem v usposabljanje medicinskih sester za splošno zdravstveno nego zahteva zaključeno dvanajstletno splošno izobraževanje. Enak pogoj v skladu s členom 40(2) velja za usposabljanje za babice. EESO opozarja, da to ne sme povzročiti izključitve manj kvalificiranih mladih oseb iz možnosti za izobraževanje. Evropsko komisijo poziva, naj zagotovi, da bo visoka raven kakovosti v ustreznem sorazmerju z zahtevami v posameznih poklicih.

4.8 Člen 24(2) določa, da osnovno medicinsko usposabljanje traja eno leto manj, tj. namesto šest najmanj pet let, vendar pa zajema vsaj 5 500 ur usposabljanja. Tudi če število ur usposabljanja ostaja nespremenjeno, je treba zaradi skrajšanja minimalnega obdobja na pet let usposabljanje strniti, s tem pa se posreduje manj teoretičnega in praktičnega znanja. Zaradi zaščite pacientov bi moralo usposabljanje še naprej trajati najmanj šest let. Zobozdravniki menijo, da je pet let in 5 000 ur usposabljanja primernih.

4.9 Poglavje IIIA – Samodejno priznavanje na podlagi skupnih načel za usposabljanje

4.9.1 Priznavanje na podlagi enotnega okvira za usposabljanje ali enotnega zaključnega izpita je treba pozdraviti, saj spodbuja mobilnost ponudnikov storitev, hkrati pa z enotno ravnjo usposabljanja zagotavlja kakovost storitev.

4.9.2 Komisija v postopku iz člena 58a določi skupni sklop znanj, spretnosti, sposobnosti in kvalifikacij, ki se jih lahko pridobi v enotnem okviru za usposabljanje (člena 49a(3), 49b(3)). To pa ne sme povzročiti prilagoditve najnižji ravni kvalifikacij v Uniji. V direktivi je treba določiti postopkovne pogoje, postopek in merila, na podlagi katerih Komisija sprejme odločitev o skupnemu sklopu.

4.9.3 Najmanjše število držav članic, v katerih se uporablja sklop znanj, spretnosti in sposobnosti in ki znaša eno tretjino držav članic (člen 49a(2)(c)), je prenizko. Povezano je z nevarnostjo, da se minimalni standardi glede trajanja in kakovosti izobraževanja znižajo na najmanjši skupni imenovalec. Najmanjše število držav članic je zato treba povečati na 50 % + 1 država članica. To bo odpravilo nevarnost, da bi manjšina držav članic tvorila relativno večino, ter zagotovilo sprejemanje skupnih načel za usposabljanje.

4.9.4 Komisija ima v nasprotju s prejšnjim sistemom skupnih izhodišč v skladu s postopkom iz člena 58a izključno pravico do pobude. Pravico do pobude za skupna načela za usposabljanje pa bi morale še naprej imeti države članice ali poklicna predstavniška združenja ali organizacije, ki delujejo na nacionalni ali evropski ravni.

4.9.5 Člen 55a omogoča lažje priznavanje plačane prakse v državi izvora, ki je bila opravljena v drugi državi. EESO podpira to pravilo, ki spodbuja mobilnost diplomantov med državami članicami.

4.10 V skladu s členom 57a(4) vsi roki začnejo teči že ob vložitvi elektronske prošnje na enotno kontaktno točko. Zaradi zelo kratkih rokov, določenih v direktivi (glej tudi točko 4.1.3), se zdi, da bodo pristojni organi izredno težko ustrezno obdelali prošnje. Vendar pa se EESO zaveda, da je to povezano s prizadevanji za usklajenost z direktivo o storitvah.

V Bruslju, 26. aprila 2012 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Glej sporočilo Komisije Evropa 2020 – Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast z dne 3. marca 2010, COM(2010) 2020 final.

(2) Sporočilo Komisije z dne 23. novembra 2010, COM(2010) 682, točka 2.

(3) Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z dne 13. aprila 2011Akt za enotni trg – Dvanajst pobud za okrepitev rasti in zaupanja – Skupaj za novo rast, COM(2011) 206 final.

(4) Tako ugotavlja Evropska komisija v poročilu o državljanstvu EU iz leta 2010 Odpravljanje ovir za pravice državljanov EU z dne 27. oktobra 2010, COM(2010) 603 final.

(5) Sporočilo Komisije z dne 23. novembra 2010, COM(2010) 682, točka 2.5.