Sporazum o trgovini in sodelovanju z Združenim kraljestvom je bil sklenjen konec leta 2020. Tako ni bilo dovolj časa za zaključek posvetovanj med EU in Združenim kraljestvom glede ribolovnih kvot za leto 2021. Poleg tega so bila posvetovanja med Združenim kraljestvom, Norveško in EU ter med EU in Norveško zahtevna in vse do trenutka sprejetja te izjave o politiki še niso zaključena. V pričakovanju sporazuma o skupnih staležih so bili na podlagi znanstvenega mnenja za obdobje do 31. marca 2021 določeni začasni celotni dovoljeni ulovi. Ti so bili naknadno podaljšani do 31. julija 2021, medtem ko so bili sklepi drugih posvetovanj (EU-UK-NO, EU-NO, obalne države) vključeni v uredbo o celotnem dovoljenem ulovu za celotno leto. Pri nekaterih staležih s posebnimi okoliščinami (mnenje 0-TAC, mešani ribolov in zaprtje ribolova (kadar so razpoložljive kvote za določeno vrsto izčrpane že (veliko) pred razpoložljivimi kvotami za druge vrste, ki se skupaj ulovijo pri mešanem ribolovu) se je znanstveno mnenje upoštevalo v okviru zahtev veljavne zakonodaje EU in v skladu z njimi. Druge izjeme od tega pristopa so povezane s sezonsko naravo ribolova, predvsem za pelagične staleže. S tem povezani popravni ukrepi, ki se zahtevajo na podlagi večletnih načrtov (npr. za staleže trske in mola v Keltskem morju), so se prav tako prenesli iz leta 2020.

Z izstopom Združenega kraljestva iz EU se je število celotnih dovoljenih ulovov, ki jih v Atlantiku, Baltskem morju in Skagerraku/Kattegatu upravlja le EU, močno zmanjšalo, in sicer na le 35 celotnih dovoljenih ulovov (deset v Baltskem morju, štirje v Skagerraku/Kattegatu in 21 v Atlantiku).

EU je na Norveško naslovila verbalno noto, v kateri je izrazila nestrinjanje s kvoto za arktično trsko, ki jo je določila Norveška, saj je nižja od tradicionalnega deleža EU za ta stalež, nižja od enostranske kvote, ki jo je sprejela EU, in ne velja za norveška/ruska plovila. Od Norveške je zahtevala, da odpravi diskriminatorne določbe, in izrazila pripravljenost, da sprejme ustrezne popravne protiukrepe za zaščito svojih zakonitih pravic.

EU, Norveška in Združeno kraljestvo so se dogovorili, da bodo celotne dovoljene ulove za sleda, morsko ploščo, mola in saja iz Severnega morja določili v skladu z mnenjem ICES glede največjega trajnostnega donosa. Za vahnjo je bil celotni dovoljeni ulov določen pod pragom iz mnenja ICES, da bi se omejil vpliv na trsko, ki je izčrpana in se ulovi pri istem ribolovu. Čeprav je EU pri trski poskušala upoštevati mnenje ICES, je bilo v okviru splošnega kompromisa, doseženega v okviru posvetovanj o celotnem dovoljenem ulovu, mogoče le soglasje o celotnem dovoljenem ulovu na ravneh, ki so (nekoliko) višje od točkovne vrednosti največjega trajnostnega donosa iz mnenja. Strani so se dogovorile, da bodo še naprej izvajale dodatne popravne ukrepe. Celotni dovoljeni ulovi za Skagerrak so na splošno podobni tistim za Severno morje, v zvezi s kozicami in molom pa sta se EU in Norveška dogovorili, da bosta upoštevali mnenje ICES.

Za skupne staleže skuše in norveškega sleda, ki se drsti spomladi, so se zadevne obalne države dogovorile o ravneh celotnega dovoljenega ulova ob upoštevanju mnenja glede največjega trajnostnega donosa. V zvezi s sinjim molom so obalne države pri določitvi celotnega dovoljenega ulova upoštevale dolgoročno strategijo upravljanja. Ribolov v okviru dogovorjenih ravni celotnega dovoljenega ulova ni zagotovljen za nobenega od teh treh celotnih dovoljenih ulovov, saj zanje niso več vzpostavljeni dogovori o delitvi kvot. EU bo okrepila prizadevanja za obravnavanje tega vprašanja z obalnimi državami. Pri skuši in sledu EU upošteva nekdanji delež na podlagi zadnjih dogovorov o delitvi.

Zelo se je povečalo tudi število skupnih dovoljenih ulovov (12 od 21), ki jih je Svet določil v skladu s previdnostnim mnenjem ICES. Prav tako so bili sprejeti dodatni ukrepi za trsko v Kattegatu, sleda v zahodnem Baltskem morju in trsko v vzhodnem Baltskem morju.

Pri staležih, ki jih upravlja le EU, v Atlantiku, Baltskem morju in Skagerraku/Kattegatu se je dober napredek nadaljeval s sprejetjem ribolovnih možnosti za leto 2021. Celotni dovoljeni ulov (TAC) je bil določen v višini največjega trajnostnega donosa za vse staleže rib z mnenjem glede največjega trajnostnega donosa, razen za sleda iz zahodnega Baltskega morja. V zvezi s tem je EU izvajala zelo stroge ukrepe v skladu z večletnim načrtom za Baltsko morje. Za dva celotna dovoljena ulova, ki sta bila predhodno določena v višini največjega trajnostnega donosa (južni oslič v severovzhodnem Atlantiku in losos v Baltskem morju), Mednarodni svet za raziskovanje morja (ICES) ni predložil mnenja glede največjega trajnostnega donosa, zato ta staleža nista vključena v letošnjo analizo.

V severovzhodnem Atlantiku se je v obdobju 2003–2019 ribolovni pritisk zmanjšal, staleži rib pa so se povečali. Da bi prihodnjim generacijam zagotovili zdrave staleže rib, količnik kazalnika ribolovne umrljivosti (s katerim se meri trajnostnost ribolovne dejavnosti) ne sme biti višji od 1, tj. ulovi se lahko samo toliko rib, kot se jih lahko v staležih rib vsako leto obnovi. Na začetku 21. stoletja je povprečni kazalnik ribolovne umrljivosti za več kot 1,7-krat presegal največji trajnostni donos, vendar se je nato zmanjšal, tako da se je leta 2011 ustalil pod 1,2 in se leta 2019 približal 1.

V nadaljevanju so predstavljene glavne usmeritve, ki bodo podlaga za predloge Komisije in njena posvetovanja s tretjimi državami na področju ribolovnih možnosti za leto 2022.

V tem sporočilu je opisan napredek pri zagotavljanju trajnostnega ribolova v EU, poleg tega pa so preučeni ravnovesje med ribolovno zmogljivostjo in ribolovnimi možnostmi, socialno-ekonomska uspešnost sektorja ter izvajanje obveznosti iztovarjanja.

V Sredozemskem in Črnem morju se je količnik kazalnika ribolovne umrljivosti znižal na približno 2,1. Čeprav je ta vrednost še vedno več kot dvakrat višja od trajnostnih ravni, je bilo doseženo rahlo izboljšanje. Odločna ohranitvena prizadevanja se morajo nadaljevati, zlasti z izvajanjem večletnega načrta za zahodno Sredozemlje ter izjave MedFish4Ever in Izjave iz Sofije. Vpliv ukrepov upravljanja, sprejetih v letih 2019 in 2020, bo viden v podatkih naslednje leto, saj kazalniki spremljanja zajemajo obdobje do leta 2018.

Sprejetje samostojne uredbe o ribolovnih možnostih za leto 2021 za te morske bazene je pomemben korak k trajnostnemu upravljanju ribištva. Z njo se prenaša zajeten sveženj ukrepov, ki jih je v letih 2018 in 2019 sprejela Generalna komisija za ribištvo v Sredozemlju (GFCM), in nadaljuje izvajanje večletnega načrta za zahodno Sredozemlje.

V prvih dveh letih izvajanja večletnega načrta za zahodno Sredozemlje je bilo zabeleženo kumulativno 17,5-odstotno zmanjšanje ribolovnega napora, nadaljevala pa so se tudi prizadevanja za uveljavitev in določitev območij zaprtja za zagotovitev zmanjšanega prilova mladic in drstnic, zagotovitev boljše selektivnosti orodja ter zbiranje podatkov o rekreacijskem ribolovu. Cilj Komisije je nadaljnje zmanjšanje ribolovnega napora v skladu z znanstvenim mnenjem za dosego največjega trajnostnega donosa najpozneje 1. januarja 2025.

Intenzivno delo v okviru GFCM, ki je temeljilo na doslednem stališču EU v regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva, je pripeljalo do sprejetja večletnega načrta za pridneni ribolov v Jadranskem morju, ki je v prvih dveh letih vključeval 12-odstotno zmanjšanje napora za plovila z vlečnimi mrežami s širilkami in 16-odstotno zmanjšanje napora za plovila z vlečnimi mrežami z gredjo. Upravljanje jadranskih malih pelagičnih staležev se je nadaljevalo s 15-odstotnim zmanjšanjem ulova v treh letih. Uvedene so bile omejitve zmogljivosti flot za pridnene in male pelagične vrste, prav tako pa je bila zamrznjena ribolovna zmogljivost za globokomorske kozice v Levantinskem in Jonskem morju. Določene so bile omejitve ulova za rdečo koralo in nadaljevalo se je izvajanje ukrepov za evropsko jeguljo. Za črnomorske vrste so bili v okviru načrta GFCM določeni celotni dovoljeni ulovi za romba, za papalino pa je bila določena avtonomna kvota.

V severovzhodnem Atlantiku (le vode EU) se je biomasa od leta 2007 na splošno povečala, leta 2019 pa je bila za v celoti ocenjene staleže v povprečju približno 35 % višja kot leta 2003. V Sredozemskem in Črnem morju se je biomasa od leta 2015 povečala.

3.Stanje flote EU

Število plovil v floti EU se je še naprej zmanjševalo. V registru flote EU (brez najbolj oddaljenih regij) je bilo vpisanih 70 756 plovil, kar pomeni 0,4-odstotno zmanjšanje. Na splošno ostaja zmogljivost flote EU tako po bruto tonaži kot moči motorja pod zgornjimi mejami ribolovne zmogljivosti, določenimi v uredbi o SRP, vendar je zmogljivost nekaterih nacionalnih flot, zlasti v Sredozemskem in Črnem morju, zelo blizu zgornjih mej. Komisija bo ta položaj še naprej pozorno spremljala glede na opaženo majhno povečanje bruto tonaže in moči motorja ter neodpravljene pomisleke glede razširjene neskladnosti z deklarirano močjo motorja . Analiza ravnovesja med ribolovno zmogljivostjo in ribolovnimi možnostmi kaže, da v vseh morskih bazenih veliko segmentov flote verjetno še vedno ni v ravnovesju z ribolovnimi možnostmi. Leta 2018 v primeru celotne flote EU 145 od 182 ocenjenih segmentov flote ni bilo v ravnovesju glede na enega od ključnih bioloških kazalnikov (kazalnik trajnostne stopnje ulova). Komisija je v zvezi s segmenti z ugotovljeno strukturno presežno zmogljivostjo države članice opozorila na njihove obveznosti glede priprave akcijskega načrta.

Kar zadeva gospodarsko uspešnost, so izbruh COVID-19 ter posledični upad povpraševanja in motnje v dobavni verigi prekinili pozitivna gibanja iz preteklih let. Ocene kažejo, da se je gospodarska uspešnost flote EU leta 2020 zmanjšala, in sicer so se v primerjavi z letom 2019 zmanjšali vrednost iztovorjenega ulova za 17 %, zaposlenost za 19 % in neto dobiček za 29 %.

Komisija je sektorju zagotovila hitro podporo s spremembami Evropskega sklada za pomorstvo in ribištvo (ESPR), da bi se omogočilo izplačilo nadomestil. V okviru ESPR je bilo za ukrepe podpore v razmerah COVID-19 v 22 državah članicah načrtovanih 136 milijonov EUR. 61 % sredstev je bilo porabljenih v okviru podpore za začasno ustavitev, 17 % za odškodnino proizvajalcem v akvakulturi in 14 % za podporo sektorju predelave. Izbranih je bilo več kot 8 200 ukrepov, od diverzifikacije obrata za gojenje morskih rastlin v proizvodnjo razkužil za roke, do inovativnih storitev dostave rib prek prodajnih avtomatov in spletnih orodij. Zagotovljena sta bila tudi začasni okvir za državno pomoč in podpora iz Evropskega sklada za regionalni razvoj.

Na splošno je flota EU leta 2020 še naprej ustvarjala dobiček, saj je poročala o zdravih stopnjah bruto in neto dobička v višini približno 26 % oziroma 14 %, kar je skoraj 1,5 milijarde EUR bruto dobička in 800 milijonov EUR neto dobička. To kaže na izjemno odpornost, ki je rezultat kombinacije nizkih cen goriva in prizadevanj sektorja v preteklih letih za doseganje največjega trajnostnega donosa. To jasno ponazarja prednosti modrega gospodarstva EU, ki temelji na trajnostnosti. Flota EU je pred pandemijo dosegala stopnje sorazmerne dobičkonosnosti, ki so bile višje od stopenj v drugih sektorjih modrega gospodarstva, kot je obalni turizem.

Zlasti socialno-ekonomski podatki kažejo, da se gospodarska uspešnost in plače ribičev EU običajno izboljšajo, kadar so flote odvisne od staležev, ki se lovijo trajnostno, in stagnirajo, kadar so staleži prelovljeni ali se čezmerno izkoriščajo.

Med kategorijami flote in ribolovnimi regijami obstajajo izrazite razlike v uspešnosti. Segmenti flote, ki delujejo v Atlantiku in Severnem morju, so bili bolj gospodarsko uspešni od tistih, ki delujejo v Baltskem in Sredozemskem morju, kjer pri številnih staležih še vedno obstajajo težave zaradi prelova ali čezmernega izkoriščanja.

4.Obveznost iztovarjanja

Nadzor in izvrševanje sta že vedno izziv. Prvi rezultati presoj, ki jih je Komisija začela izvajati leta 2020, kažejo, da države članice, za katere so bila poročila o presoji končana, niso sprejele potrebnih ukrepov za zagotovitev nadzora in izvrševanja te obveznosti ter da je veliko nedokumentiranih zavržkov ulova s strani gospodarskih subjektov. To potrjujejo še druga poročila, med drugim tri ocene skladnosti Evropske agencije za nadzor ribištva (EFCA). Komisija preučuje razpoložljive možnosti za nadaljnje ukrepanje na podlagi rezultatov presoj.

Orodja za elektronsko spremljanje na daljavo so najuspešnejši in stroškovno najučinkovitejši način za spremljanje obveznosti iztovarjanja. Komisija je uporabo takih sodobnih orodij nadzora podprla v svojem predlogu za revidiran sistem za nadzor ribištva in si bo s sozakonodajalcema še naprej prizadevala za dosego dogovora.

Tudi zbiranje podatkov o ulovu in njihovo sporočanje ostajata ključnega pomena za kakovost znanstvenih mnenj in s tem za doseganje cilja največjega trajnostnega donosa.

Da bi se zagotovilo boljše izpolnjevanje obveznosti iztovarjanja pri mešanem ribolovu, uredba o ribolovnih možnostih omogoča uvedbo skupnega fonda za izmenjavo kvot, namenjenega kritju neizogibnega prilova držav članic, ki nimajo kvot. Regionalne skupine držav članic so ta mehanizem izmenjave kvot začele uspešno izvajati.

Podrobna pravila za izvajanje obveznosti iztovarjanja morajo biti navedena bodisi v večletnih načrtih bodisi, če teh ni, v začasnih načrtih zavržkov. Večina teh načrtov izvržkov se je leta 2020 po šestih letih iztekla. S temi določbami se z načrtov zavržkov postopoma prehaja na specifikacije, sprejete v okviru večletnih načrtov. Na podlagi obeh okvirov je bilo leta 2020 v veljavi skupaj sedem delegiranih uredb, ki določajo ureditev izvajanja obveznosti iztovarjanja.