[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 19.3.2008

COM(2008) 153 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

POROČILO O NAPREDKU ENOTNEGA EVROPSKEGA TRGA ZA ELEKTRONSKE KOMUNIKACIJE ZA LETO 2007 (13. POROČILO)

{SEC(2008) 356}

1. UVOD

V tem sporočilu Komisija poroča o razvoju v sektorju elektronskih komunikacij v letu 2007[1].

Cilj regulativnega okvira EU je zagotoviti, da se prek pritiska konkurence in čedalje večje povezanosti evropskega trga povečajo naložbe v inovativne, privlačne in dostopne storitve, kar bi koristilo uporabnikom in potrošnikom. Končni cilj je postopno ukinjanje predhodne regulacije gospodarstva, pogoj pa je dovolj uspešna konkurenca.

Ta pristop se je izkazal za uspešnega. Kljub temu pa je še veliko možnosti za dodatne koristi, ki jih prinašajo okrepitev enotnega trga, večja konkurenca in zmanjšanje regulativnih obremenitev.

Komisija je zato predložila predelano priporočilo o upoštevnih trgih[2] in predloge[3] sprememb direktiv, ki tvorijo regulativni okvir EU. Njihov cilj je zlasti utrditev notranjega trga prek skladnejših nacionalnih regulativnih ukrepov, večje zaščite pravic uporabnikov in potrošnikov ter bolj učinkovitega upravljanja in uporabe spektra.

2. RAZVOJ TRGA

SEKTOR TELEKOMUNIKACIJ JE NAJVEčJI SESTAVNI DEL SEKTORJA IKT IN ZAJEMA SKORAJ 44 % NJEGOVEGA CELOTNEGA OBSEGA [4]. Ob predvideni rasti 1,9 %[5] v letu 2007 bo še naprej ohranjal svojo ključno vlogo v evropskem gospodarstvu, v katerega bo prispeval približno 12 % k porastu produktivnosti dela[6]. Predvideni prihodki znašajo 293 milijard EUR, v letu 2006 pa so bili 289 milijard EUR4. Prihodki od fiksnih govornih storitev se še naprej zmanjšujejo, od mobilnih storitev se povečujejo, od fiksnih širokopasovnih storitev pa se konstantno zelo povečujejo.

Leto 2007 je potrošnikom prineslo novo znižanje cen, zlasti pri mobilnih govornih storitvah. Povečala se je tudi ponudba, na primer z mobilnimi širokopasovnimi storitvami in hitrejšimi fiksnimi storitvami, zlasti preko optičnega omrežja. Na večini trgov EU se je povečal obseg ponudbe, cene pa so se zniževale, kar pomeni, da je bilo v letu 2007 stanje za povprečnega evropskega uporabnika elektronskih komunikacijskih storitev ugodnejše, kot leto prej.

Komisija še naprej pozorno spremlja stanje na področjih, kjer trg ni prinesel znižanja cen in izboljšanja storitev za isto ceno. Uredba o gostovanju[7] iz leta 2007 se je lotila visokih cen gostovanja za govorne storitve v EU. Pesimistične napovedi industrije se niso uresničile. Komisija bo še naprej spremljala razvoj in cene gostovanja za SMS in podatkovne storitve ter v letu 2008 Svetu in Parlamentu o tem poročala.

Naložbe

V letu 2007 naj bi skupni znesek kapitalskih naložb v sektorju po ocenah presegel 50 milijard EUR in je bil tako višji od naložb v letu 2006, kar pomeni, da se je raven naložb v primerjavi z letom poprej že petič zapored zvišala.

Naložbe prvotnih operaterjev fiksnih storitev so znašale približno 13,5 % njihovih prihodkov v letu 2007, približno toliko, kot v letu 2006. Pri alternativnih operaterjih je bil ta delež spet višji: naložbe vodilnih alternativnih operaterjev v Franciji in Italiji so na primer znašale približno 30 % njihovih prihodkov. Naložbe novih ponudnikov so po ocenah znašale 25 % celotne vsote.

Finančna predvidevanja

Po večletnem zaostajanju se je uspel sektor elektronskih komunikacij od leta 2005 dalje po splošni tržni uspešnosti izenačiti z drugimi sektorji. Zaradi posebnih značilnosti tega sektorja, na primer konstantnega denarnega toka iz fiksnih in širokopasovnih dejavnosti, zmanjšanja dolgov v preteklih letih in visoke dividendne donosnosti ga mnogi finančni analitiki ocenjujejo kot izredno rentabilnega.

[pic]

Mobilne storitve

Prihodki od mobilnih storitev so se povečali s 133 milijard EUR v letu 20064, na predvidenih 137 milijard EUR, kar pomeni porast za 3,8 %, leto prej pa za 4,1 %5.

Gostota se je še naprej povečevala in dosegla hipotetično vrednost 111,8 % populacije, leto prej pa 103,2 %.

[pic]

Manjša rast prihodkov je posledica večje konkurence in padajočih maloprodajnih cen pa tudi zasičenosti trgov večine držav in padajočih cen zaključevanja klicev. Cene košarice[8] za manj intenzivno uporabo so padle za 10 %, za srednjo in zelo intenzivno uporabo pa za skoraj 14 %.

Relativni tržni deleži vodilnih operaterjev, glavnih konkurenčnih ponudnikov in novih ponudnikov v posameznih državah članicah se od leta 2004 niso bistveno spremenili.

[pic]

Mobilne podatkovne storitve

Storitev SMS še naprej ostaja pomemben vir prihodkov, njen delež v skupnih prihodkih je v letu 2007 znašal približno 14 %, bistveno pa se je povečal delež prihodkov od drugih podatkovnih storitev, in sicer s 5 % v letu 2006 na sedanjih približno 7 %.

V letu 2007 so se zelo okrepile mobilne storitve tretje generacije – 3G. Danes tržne storitve 3G v državah članicah ponuja šestinosemdeset operaterjev, lansko leto pa jih je bilo sedemdeset. Gostota storitev 3G se je z 11 % ob koncu leta 2006 po ocenah povečala na 20 % ob koncu leta 2007[9], kar pomeni več kot 88 milijonov naročnikov. Podatkovne kartice za mobilni dostop do širokopasovnih storitev so postale pomemben vir prihodkov (zlasti v Avstriji).

Cene zaključevanja klicev v mobilna omrežja (MTR)

Pritisk za znižanje cen zaključevanja klicev z regulativnimi posegi se sicer nadaljuje, vendar je neusklajeni pristop precejšnja ovira za enotni trg. Povprečna cena se je spustila letos prvič pod 10 centov, in sicer na 9,67 centa, kar pomeni padec za 12 % v primerjavi z oktobrom 2006. Še vedno pa obstajajo precejšnje razlike cen zaključevanja klicev po posameznih državah članicah, in sicer od 1,93 centa na Cipru do 22,37 centa v Estoniji, povprečna cena zaključevanja klicev v mobilna omrežja je 8,7-krat višja od povprečne cene zaključevanja klicev v fiksna omrežja.

[pic]

Prenosljivost mobilnih številk

Število prenesenih mobilnih številk se je lansko leto povečalo za 7,1 milijona. Do oktobra 2007 se je 46 milijonov naročnikov (8,31 %) odločilo prenesti svoje številke. Samo v Italiji je svoje številke preneslo več kot 14 milijonov naročnikov. To je 15,96 % vseh mobilnih številk. Največji delež prenesenih številk je na Finskem (68,18 %), nato na Danskem (42,06 %) in v Španiji (27,3 %). Toda na splošno so ti deleži še vedno zelo neenotni in v mnogih državah članicah prav zanemarljivi, možnost vpliva na konkurenčnost torej v tem primeru očitno ni dovolj izkoriščena. Komisija zato predlaga, da se operaterjem dovoli zgolj en delovni dan za prenos številke.

[pic]

Gostovanje

Uredba o gostovanju je začela veljati 30. junija 2007 in se je izvajala v vseh državah članicah, pri čemer se je pojavilo le nekaj manjših težav. To je za potrošnike pomenilo bistveno zmanjšanje stroškov za gostujoče klice, in sicer za približno 60 %. Komisija zdaj preučuje izvajanje uredbe in zlasti vprašanje, ali bi bilo treba njeno veljavnost podaljšati preko junija 2010 in ali obstaja potreba po regulaciji cen gostovanja za SMS in prenosa podatkov.

Fiksne govorne storitve

Prihodki od fiksnih govornih storitev so se tudi lansko leto zmanjšali za 5 %4, torej za toliko, kot v letu 2006. Prihodki so po ocenah znašali 79 milijard EUR4. Razlog za zmanjšanje prometa je mogoče pripisati prehodu na storitve IP in mobilne storitve.

Tržni deleži prvotnih operaterjev fiksnih storitev (po prihodkih od maloprodaje in prometu) so se skoraj ustalili, izjema so le deleži za mednarodne klice, ki se še naprej zmanjšujejo. V nekaterih državah, kjer je tudi koncentracija tržnih deležev zelo velika, so sicer prvotni operaterji celo okrepili svoj položaj. Vendar se je povečalo število priključkov z neposrednim dostopom, ki jih zagotavljajo novi ponudniki storitev, prenosljivost fiksnih številk pa ima še naprej pomemben vpliv pri krepitvi konkurence.

[pic]

Paketne storitve

Poleg združevanja platform se nadaljuje tudi premik k paketnim storitvam, pri katerih operaterji ponujajo kombinacijo fiksnih govornih in širokopasovnih storitev, televizijo in mobilne storitve po pavšalni tarifi. Pri tem pa je zlasti pomembno, da imajo tudi alternativni operaterji dostop do ustreznih medoperaterskih ponudb, ki jim omogočajo ponudbo konkurenčnih storitev, in da možnost uporabnikov, da zamenjajo operaterja, ni pretirano omejena. Raziskava[10] EU je pokazala, da je 29 % gospodinjstev naročnikov vsaj ene paketne storitve, leto prej pa je ta delež znašal 18 %.

VoIP

Čeprav se je uporaba storitve VoIP v mnogih državah članicah povečala in na primer v Franciji njen delež v skupnem prometu fiksnih storitev znaša 14 %, v Avstriji 6,3 % in Sloveniji 5,6 %, bi lahko zaradi razlik v pristopih posameznih nacionalnih regulatornih organov (NRO) možnosti te tehnologije ostale neizkoriščene. Očitne razlike obstajajo pri vprašanjih obravnavanja kot tradicionalne govorne storitve, dodeljevanju in prenosljivosti klicnih številk, medomrežnem povezovanju, kakovosti storitve in zagotavljanju informacije o lokaciji klicatelja dežurnim službam. Evropska skupina regulatornih organov je pred kratkim izdala skupno stališče o nekaterih navedenih vprašanjih[11], ki omogoča pomik proti bolj usklajenemu pristopu.

Širokopasovne storitve

Prihodki od fiksnih podatkovnih storitev, predvsem širokopasovnih, še naprej zelo naraščajo. Ta sektor je po ocenah skupaj ustvaril 62 milijard EUR, v letu 2006 pa 58,5 milijarde EUR4.

Število fiksnih širokopasovnih priključkov je 1. januarja 2008 presegalo 99 milijonov, v januarju 2007 pa jih je bilo 80 milijonov.

Povprečna gostota v EU se je s 16,3 % v januarju 2007 povečala na 20,0 % v januarju 2008.

[pic]

Razlika med največjo in najmanjšo gostoto v posameznih državah članicah se je povečala s 27,4 odstotne točke v januarju 2007 na 28,0 v januarju 2008.

Precejšnje razlike obstajajo tudi med dostopnostjo širokopasovnih storitev na urbanih in podeželskih območjih. Razpoložljivost DSL na podeželskih območjih znaša na primer 71,3 %, na nacionalni ravni pa 89,3 % (na urbanih območjih je razpoložljivost 94 %). Pri kabelskih storitvah so razlike še večje; na podeželskih območjih znaša njihova razpoložljivost 7,4 %, na nacionalni ravni pa 35,6 %. Razlika med razpoložljivostjo DSL in kabelskih storitev na podeželskih območjih in na nacionalni ravni je zelo velika zlasti na Slovaškem, v Italiji, Latviji in Nemčiji[12].

Predlogi Komisije za reformo so usmerjeni k razreševanju tega neskladja prek olajšanja uporabe delov spektra, ki se bodo sprostili po prehodu na digitalni sistem, kar bo omogočilo dostop do širokopasovnih storitev na podeželskih območjih z brezžično tehnologijo.

Mednarodna primerjava

V juliju 2007 sta imeli Danska in Nizozemska največjo gostoto na svetu, med ostalimi vodilnimi državami pa je bilo tudi veliko drugih držav članic EU. Čeprav se je v ZDA in Južni Koreji to stanje v letu 2007 še izboljšalo, pa je gostota širokopasovnih priključkov v osmih državah članicah EU še vedno večja kot v ZDA.

[pic]

V EU se je gostota najbolj povečala na Finskem, v Nemčiji, na Švedskem, Irskem in Cipru. Med temi državami sta Finska in Švedska že izhajali iz uspešnejšega stanja, ostale tri države pa so uspele svoj zaostanek zelo zmanjšati.

[pic]

Širokopasovne platforme

DSL je še vedno daleč najbolj razširjena tehnologija širokopasovnega dostopa v EU, saj njen delež znaša 80 % vseh priključkov. Ker pa je bila njena rast v letu 2007 22,4 %, v letu 2006 pa kar 34,5 %, se je njen položaj v primerjavi z drugimi tehnologijami spremenil. Alternativne tehnologije, zlasti kabelske, optika do doma (FTTH), brezžični dostop (WLL) in mobilne tehnologije hkrati obetajo nastanek večje konkurence med posameznimi širokopasovnimi platformami.

Število širokopasovnih kabelskih priključkov se je od januarja 2007 povečalo za 21,7 %, zlasti izrazita pa je bila ta rast v Nemčiji, na Poljskem, v Združenem kraljestvu, Španiji, na Madžarskem in v Belgiji. Na Švedskem, v Litvi in Estoniji, državah članicah z največjim deležem optičnih vodov, se je tržni delež FTTH v primerjavi s koncem leta 2006 povečal; WLL je pomembna tehnologija dostopa v Češki republiki, na Irskem in Slovaškem, pri čemer je bilo zlasti v slednji državi mogoče opaziti precejšnjo stopnjo rasti v letu 2007.

Konkurenca

Čeprav se je tržni delež prvotnih operaterjev pri širokopasovnih storitvah očitno zmanjšal (v povprečju na 46,3 % v januarju 2008 s 46,8 % v januarju 2007), pa velik del konkurence še vedno temelji na ponovni prodaji storitev prek vodov prvotnih operaterjev. V Združenem kraljestvu je tržni delež prvotnih operaterjev brez ponovne prodaje vodov znašal 25,8 %, vendar skoraj dvakrat toliko, če se upošteva ponovna prodaja. V Nemčiji znaša ta razlika 18,0 odstotnih točk, v Luksemburgu pa 10,8. Tržni delež prvotnih operaterjev znaša od 17,2 % v Romuniji do 88,0 % na Cipru.

Čeprav so novi ponudniki pri ponudbi širokopasovnih storitev svojim naročnikom še vedno precej odvisni od ponovne prodaje, pa njihova konkurenca čedalje manj temelji zgolj na storitvah. Na medoperaterskem trgu se je čez leto povečalo število razvezanih dostopov do krajevnih zank, katerih delež danes znaša 12,8 % vseh priključkov PSTN v EU (povsem razvezanih za 54,2 %, s sodostopom pa za 33,8 %), medtem ko se je število dostopov z bitnim tokom povečalo za 10,5 %. Glede na to, da je število razvezanih dostopov danes 23,5 milijona, ponovno prodanih 11,6 milijona, dostopov z bitnim tokom pa 6,0 milijona, se novi ponudniki vzpenjajo po investicijski lestvici.

3. REGULATIVNO OKOLJE

Institucionalni okvir

Pooblastila in sredstva NRO

Komisija preučuje domneve, da NRO nimajo zadostnih izvršilnih pooblastil, zlasti glede nalaganja najvišjih denarnih kazni (Bolgarija, Estonija, Avstrija), ali glede možnosti NRO, da posežejo pri vprašanjih dostopa in medomrežnega povezovanja (Poljska, Švedska).

Medtem ko se je v mnogih državah učinkovitost NRO sicer povečala (Italija, Irska, Madžarska, Švedska, Nizozemska), pa Komisija preučuje domneve, da NRO še vedno nimajo na voljo dovolj sredstev v Bolgariji, Grčiji, Luksemburgu, na Poljskem in Slovaškem.

Zlasti za NRO v manjših državah članicah je težko pridobiti dovolj strokovnjakov in virov, potrebnih za pripravo pregledov trga in spremljanje izvajanja protiukrepov na čedalje bolj kompleksnih trgih.

Neodvisnost

Neodvisnost NRO je predpogoj za regulativno varnost. Ukrepi za utrditev neodvisnosti nacionalnih regulatornih organov so bili sprejeti ali so načrtovani v Latviji in na Madžarskem. Nerazrešena ostajajo vprašanja glede stanja v Bolgariji in Luksemburgu, zlasti pa na Poljskem v zvezi s pravili o umiku vodje nacionalnega regulatornega organa. Komisija je zato v svoj predlog spremenjenega okvira vključila določbe o krepitvi neodvisnosti nacionalnih regulatornih organov.

Pritožbe

Dolgotrajne in sistematične pritožbe na odločitve NRO ovirajo učinkovitost njihovega izvajanja, in sicer kljub prizadevanjem za poenostavitev postopka (Nemčija, Grčija, Irska, Malta, Poljska, Švedska). Predlogi Komisije za reformo na tem področju so usmerjeni v slabljenje spodbud za zavlačevanja izvedbe regulativnih odločitev preko sistematičnega vlaganja pritožb.

Izvajanje regulativnih ukrepov

Pregledi trga

Prvi krog pregledov trga je zdaj v vseh državah članicah v glavnem zaključen, izjema sta Bolgarija in Romunija. Komisija je zato sicer zaključila postopek za ugotavljanje kršitev proti enajstim državam članicam, vendar je očitno, da učinek usmerjene regulacije v teh državah ni bil tolikšen, kot v državah članicah, v katerih so bili pregledi opravljeni pravočasno.

V državah članicah, v katerih je bil prvi krog tržne analize zaključen pravočasno in so bili na medoperaterskem trgu sprejeti ustrezni regulativni ukrepi, je bilo mogoče deregulirati del maloprodajnega trga. Prihodnji pregledi trga, ki jih bodo pripravili NRO ob upoštevanju predelanega priporočila Komisije o upoštevanih trgih, bodo verjetno omogočili še večjo deregulacijo maloprodajnega trga.

Izvajanje protiukrepov

Pri stanju glede nalaganja in izvrševanja regulativnih protiukrepov obstajajo nekatere razlike. V mnogih državah članicah je treba končne ukrepe šele sprejeti (npr. na Madžarskem in Poljskem), drugje pa so težave z zamudo pri nalaganju dokončnih obveznosti po tem, ko so bile tržne analize dokončane, npr. v Nemčiji, Estoniji, na Irskem in v Luksemburgu.

Še celo tam, kjer so bile dokončne obveznosti že naložene, te pogosto niso dovolj podrobne, da bi zagotavljale trdno podlago za naložbe in vstop na trg. Z zagonom komercialnih storitev se pogosto čaka, dokler se prek pritožb in postopkov za individualno razreševanje sporov ne razjasnijo odločilne podrobnosti.

Poleg tega morda tudi oblikovanje cen referenčnih ponudb za specifične regulirane storitve alternativnih operaterjev ne spodbuja dovolj, da bi ponudili svoje konkurenčne storitve (npr. Litva, Luksemburg, Malta, Poljska, Slovaška in Švedska). Izvajanje lahko upočasnijo tudi težave pri zagotavljanju medoperaterskih storitev (npr. necenovna diskriminacija glede na maloprodajno vejo operaterja s pomembno tržno močjo, težave pri dogovorih o ravni storitev, kolokacija, preusmeritev na druge storitve ali prenosljivost) in onemogočijo konkurenčnost alternativnih maloprodajnih ponudnikov.

Med področja, pri katerih je pomanjkanje skladnega izvajanja protiukrepov zlasti očitno, spadajo metodologije stroškovne naravnanosti in stroškovnega računovodstva. Preusmeritev na stroškovno naravnanost je lahko pogojena z različnimi časovnimi okviri in stopnjami nesorazmerij, ki niso nujno upravičeni z razlikami med razmerami na posameznih nacionalnih trgih.

Te razlike pomenijo še dodatno obremenitev za operaterje, ki želijo uvesti vseevropske storitve, in ovirajo konkurenco na notranjem trgu za elektronske komunikacijske storitve. Nezadostna izvršilna pooblastila nacionalnih regulatornih organov ali nepripravljenost za njihovo uporabo je lahko še en razlog, zakaj se protiukrepi v praksi ne izvajajo.

Zaradi navedenih pomanjkljivosti Komisija meni, da mora imeti svojo besedo pri protiukrepih in da NRO potrebujejo večja izvršilna pooblastila, oboje je bilo vključeno v predloge Komisije za reformo.

Zaradi težav, ki jih imajo nacionalni regulatorni organi pri prizadevanjih po pravočasnem in učinkovitem onemogočanju diskriminacije na reguliranih trgih so nekateri organi (npr. v Italiji, na Poljskem in Švedskem) začeli preučevati možnost funkcionalne ločitve storitev omrežja za krajevni dostop prvotnih operaterjev fiksnih storitev od njegovih drugih maloprodajnih in medoperaterskih poslovnih enot, s čimer bi izenačili maloprodajno vejo prvotnega operaterja in alternativnega operaterja pri dostopu do medoperaterskih ponudb. Na Irskem je sam prvotni operater predlagal neko obliko strukturne ločitve. Ta razvoj kaže na potrebo po mehanizmu, ki bi zagotovil skladnost pristopa držav članic.

Upravljanje spektra

Številni usklajevalni ukrepi na ravni EU glede uporabe spektra, ki ne zahteva individualne pravice uporabe (naprave kratkega dosega, RFID in R-LAN), so omogočili nadaljnji napredek v smeri enotnega trga brezžičnih komunikacij v letu 2007. Nadaljeval se je tudi razvoj proti bolj tržno usmerjenemu pristopu pri upravljanju spektra. Predlagane spremembe regulativnega okvira bi lahko ta razvoj še utrdile, kar je potrebno tudi zaradi hitrosti razvoja novih tehnologij, spremenljivega povpraševanja po storitvah in čedalje večje globalizacije trga.

V nekaterih državah članicah obstajajo tudi težnje, da se avtorizacije uporabe spektra oblikujejo neodvisno od tehnologije in storitev, kar je v skladu s predlogi Komisije v zvezi z razveljavitvijo Direktive o GSM in je vključeno v predlog sprememb okvira. Regulatorni organi Švedske in Združenega kraljestva so na primer najavili, da bo vsaj del spektra, ki se bo sprostil s prehodom na digitalno radiodifuzijo, tehnološko in storitveno nevtralen, mnoge države članice pa so začele postopek, s katerim bodo omogočile uporabo storitev 3G v pasu 900 MHz, ki je bil doslej rezerviran za storitve GSM[13]. Tudi Malta, Danska in Finska pripravljajo precejšnje spremembe pri upravljanju spektra.

Odločbe o uskladitvi spektra, ki jih je Komisija v skladu z Odločbo o radijskem spektru 676/2002/ES izdala v letih od 2004 do 2007, so bile sicer izvedene v večini držav članic, vendar je še vedno potrebnih precej prizadevanj za dokončanje tega procesa. Težave povzroča tudi dejstvo, da se zakonodaja o uskladitvi spektra prekriva z nezavezujočimi medvladnimi sporazumi, sklenjenimi v okviru CEPT.

Komisija je svojo Odločbo 2007/98/ES o usklajeni uporabi radijskega spektra za uvedbo sistemov, ki zagotavljajo mobilne satelitske storitve (MSS), avgusta 2007 nadgradila s predlogom Odločbe Evropskega parlamenta in Sveta, ki bo ustvarila pravno podlago za vseevropsko izbiro in avtorizacijo operaterjev MSS. Na ravni celotne Evrope poteka tudi usklajena dejavnost za olajšanje mobilnih komunikacij na zrakoplovih.

Na ravni Skupnosti je očitno potrebno nadaljnje usklajevanje postopkov, da se zagotovi usklajeno in pravočasno izdajanje dovoljenj za uporabo spektra, ki omogočajo delovanje vseevropskih storitev. Komisija zato predlaga ustanovitev novega organa, in sicer organa za trg evropskih elektronskih komunikacij, kar bo olajšalo postopek izdaje dovoljenj za vseevropske storitve.

4. INTERESI POTROšNIKOV

Nacionalni regulatorni organi čedalje večjo pozornost namenjajo potrošniškim vprašanjem, kar je morda odraz večje konkurence in združevanja trgov, povezovanja ponudb različnih storitev in v skladu s tem prizadevanj operaterjev, da pridobijo in obdržijo čim več naročnikov.

Preglednost tarif

Preglednost cen ostaja pomembno vprašanje, čeprav čedalje več regulatorjev razvija spletna orodja za primerjavo cen, s katerimi želijo pomagati potrošnikom pri odločitvi o tem, kateri ponudnik storitev najbolj ustreza njihovim potrebam.

Mnoge države članice so uvedle tudi ukrepe za povečanje preglednosti premijskih storitev in drugih storitev, pri katerih iz številke ni razvidna geografska lokacija in pri katerih obstaja nevarnost prikritih stroškov in pomanjkljivih informacij o ceni.

Komisija pozdravlja ta razvoj, ki je v skladu s predlaganimi spremembami okvira.

Univerzalna storitev

Nemčija in Luksemburg ostajata edini državi članici, v katerih se univerzalna storitev ponuja v normalnih tržnih razmerah. Mnoge države članice so se na drugi strani odločile izvzeti posamezne elemente iz storitve (npr. Italija in Estonija imenike in imeniške storitve, Irska in Avstrija pa zgolj imeniške storitve). Češka republika dostopa na fiksni lokaciji ne vključuje več med elemente storitve, Švedska in Finska pa preučujeta mobilne rešitve. Romunija storitve omejuje na delovanje „telecentrov“, ki omogočajo dostop na podeželskih območjih.

Uporabniki invalidi in osebe s posebnimi potrebami se še naprej spopadajo z mnogimi omejitvami pri dostopu do storitev, ki so bistvene za njihovo socialno in ekonomsko življenje. Pravni okvir sicer spodbuja države članice k sprejemanju ukrepov za olajšanje dostopa do storitev, ki so na voljo večini uporabnikov, vendar po EU obstajajo velike razlike glede sprejetih ukrepov in rezultatov, ki jih prinašajo.

Prenosljivost številk

Prenosljivost številk je zdaj na voljo uporabnikom fiksne in mobilne telefonije v vseh državah članicah razen v Bolgariji in Romuniji. Mnoge države članice si dejavno prizadevajo za olajšanje prenosljivosti številk za ponudnike storitev VoIP in operaterje navideznega mobilnega omrežja (MVNO), vendar se pravila glede na razvrstitev in uporabo številk med sabo zelo razlikujejo. Za omogočanje konkurence je odločilen čas, ki je potreben za prenos številk (in stroški zanj). Čeprav se je stanje izboljšalo (npr. v Franciji, Španiji in Združenem kraljestvu), pa zamude v mnogih državah članicah še vedno ovirajo razmah konkurence, zato je Komisija predlagala pravno zahtevo, da se prenos številke izvede v enem delovnem dnevu.

112

Evropska številka za klic v sili 112 je brezplačno na voljo za klice s fiksnih ali mobilnih telefonov kjer koli v EU, razen Bolgariji.

Javljanje informacije o lokaciji klicatelja dežurnim službam še ni omogočeno povsod. Komisija se je zato odločila vložiti tožbo na sodišču zoper šest držav članic (Italijo, Nizozemsko, Litvo, Slovaško, Latvijo in Poljsko) in začeti postopek zoper Romunijo, ker niso zagotovile javljanja informacije o lokaciji klicatelja številke 112 preko mobilnega omrežja dežurnim službam.

Tudi kakovost odziva na klic v sili je po EU zelo različna, saj na tem področju ne veljajo enotna pravila. Do spremembe sedanje pravne ureditve v EU, ki bo omogočila določitev okvira za najboljše prakse na tem področju, si Komisija prek odbora za komunikacije in posebne podskupine za dostop do storitev v sili ter odbora za civilno zaščito prizadeva za povečanje kakovosti odziva na klice 112.

5. SKLEPI

Za sektor je še naprej značilna rast prihodkov, ki je posledica konstantne rasti prometa s fiksnimi in mobilnimi storitvami. Okrepljeno konkurenčno okolje z nižjimi cenami hkrati prinaša koristi tudi za potrošnike.

Regulativni model EU torej lahko hkrati omogoči povečanje konkurenčnosti trga in zagotovi primerno varstvo potrošnikov ter zajamčene osnovne storitve.

V državah članicah, v katerih se regulacija uporablja v skladu z najboljšimi praksami, so se pokazale koristi, ki jih ta prinaša potrošnikom, na primer z uvedbo inovativnih širokopasovnih storitev. Regulativni ukrepi so bili še zlasti uspešni v primerih, ko je bila pravočasno izvedena tržna analiza, ko so bili operaterjem s pomembno tržno močjo naloženi dovolj natančni in podrobni protiukrepi, ko so bili pritožbeni in sodni postopki izpeljani učinkovito in so lahko regulatorni organi neovirano reševali vprašanja, ki niso povezana s ceno.

Sedanji regulativni okvir pa kljub vsemu omogoča zelo široko razlago pravil, ki jih je treba sprejeti, in načina, na kateri jih je treba izvajati. Regulativno okolje zato pogosto sloni na neusklajenih pristopih, ki zelo ovirajo uresničitev enotnega trga po vsej Uniji in ekonomskih koristi, ki bi jih lahko prinesel. Primeri takšne neskladne regulacije so cene in razponi zaključevanja klicev v mobilnih omrežjih, metodologije stroškovnega računovodstva, obravnava VoIP, prenosljivost mobilnih številk in necenovna diskriminacija, ki jo izvajajo prevladujoči operaterji.

Predlogi Komisije, ki jih obravnavata Evropski parlament in Svet, se lotevajo prav teh vprašanj in pri tem po potrebi uporabljajo inovativne pristope, hkrati pa ohranjajo osnovno zamisel, ki jo vsebuje okvir iz leta 2002.

[1] Če ni navedeno drugače, se podatki nanašajo na stanje z dne 31. decembra 2007, podatki o trgu pa na stanje z dne 1. oktobra 2007.

[2] Priporočilo Komisije 2007/879/ES.

[3] COM(2007) 697– 699.

[4] Evropski informacijsko-tehnološki observatorij (EITO) 2007.

[5] EITO Update 2007.

[6] Ocena temelji na EU KLEMS.

[7] Uredba (ES) št. 717/2007.

[8] Metodologija OECD – glej delovni dokument služb Komisije.

[9] IDATE - PAC Consultants – Coe-Rexecode, november 2007.

[10] Raziskava e-komunikacij po gospodinjstvih (november–december 2007).

[11] ERG (07) 56 rev 2.

[12] IDATE „Broadband Coverage in Europe“ 2007 – Razpoložljivost širokopasovnih storitev v Evropi (podatki z 31. decembra 2006).

[13] Pripravlja se tudi predlog za odločbo EU.