OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

Predlog Komisije za večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020 (predlog večletnega finančnega okvira)[1] določa proračunski okvir in glavne usmeritve skupne kmetijske politike (SKP). Na tej podlagi je Komisija predstavila sklop uredb, ki določajo zakonodajni okvir SKP v obdobju 2014–2020, skupaj z oceno učinka alternativnih scenarijev za razvoj politike.

Sedanji predlogi reform temeljijo na sporočilu o skupni kmetijski politiki proti letu 2020[2], v katerem so opredeljene splošne možnosti politike, da bi se zagotovil odziv na prihodnje izzive v kmetijstvu in na podeželskih območjih ter izpolnili cilji, določeni za SKP, in sicer 1) trajnostna proizvodnja hrane, 2) trajnostno upravljanje naravnih virov in ukrepi na področju podnebnih sprememb ter 3) uravnotežen teritorialni razvoj. Reformne usmeritve iz navedenega sporočila so dobile splošno podporo v medinstitucionalnih razpravah[3] in v posvetovanjih z zainteresiranimi stranmi, ki so bili izvedeni v okviru ocene učinka.

Pogosta tema, ki se je izpostavljala med celotnim postopkom, je potreba po spodbujanju učinkovite rabe virov za pametno, trajnostno in vključujočo rast kmetijstva in podeželja v EU v skladu s strategijo Evropa 2020, pri čemer se ohranja struktura SKP v obliki dveh stebrov, pri katerih se uporabljajo dopolnilni instrumenti za doseganje istih ciljev. Steber I zajema neposredna plačila in tržne ukrepe, s katerimi se zagotavljata osnovna letna dohodkovna podpora kmetom EU ter podpora v primeru posebnih motenj na trgu, medtem ko steber II zajema razvoj podeželja, kadar države članice pripravijo in sofinancirajo večletne programe v skupnem okviru.[4]

Z zaporednimi reformami SKP kot celostne politike razvoja podeželskih območij v EU se je z zagotavljanjem dohodkovne podpore proizvajalcem povečala tržna usmerjenost kmetijstva, izboljšala vključenost okoljskih zahtev in okrepila podpora za razvoj podeželja. Vendar so se zaradi istega postopka reform pojavile zahteve po boljši porazdelitvi podpore med državami članicami in znotraj njih ter pozivi k večji ciljni usmerjenosti ukrepov, namenjenih spopadanju z okoljskimi izzivi, in boljšemu obravnavanju vse večje nestanovitnosti trga.

V preteklosti so se z reformami obravnavali zlasti notranji izzivi, in sicer od velikih presežkov do kriz na področju zanesljive preskrbe s hrano, pri čemer so EU te reforme koristile na notranji in mednarodni ravni. Danes pa je večina izzivov posledica dejavnikov, ki niso povezani s kmetijstvom, zato je potreben širši odziv politike.

Pričakuje se, da se bo pritisk na kmetijske dohodke nadaljeval, ker se kmetje spopadajo z več tveganji, upočasnitvijo produktivnosti in zmanjševanjem marž zaradi višjih cen surovin, zato je treba ohraniti dohodkovno podporo ter okrepiti instrumente za boljše obvladovanje tveganja in odzivanje na krizne razmere. Močno kmetijstvo je ključno za prehrambeno industrijo EU in zanesljivo preskrbo s hrano na svetovni ravni.

Hkrati se poziva, naj se v kmetijstvu in na podeželskih območjih okrepijo prizadevanja za izpolnitev ambicioznih podnebnih in energetskih ciljev ter strategije o biotski raznovrstnosti, ki so del strategije Evropa 2020. Kmete, ki so skupaj z gozdarji glavni upravljavci zemljišč, bo treba podpreti pri sprejemanju in ohranjanju sistemov in načinov kmetovanja, ki zlasti ugodno vplivajo na okoljske in podnebne cilje, saj se pri tržnih cenah zagotavljanje takšnih javnih dobrin ne upošteva. To bo bistveno tudi za čim boljše izkoriščanje različnih možnosti podeželskih območij, s čimer se bo prispevalo tudi k vključujoči rasti in koheziji.

Prihodnja SKP zato ne bo politika, ki bi skrbela le za majhen, a bistveni del gospodarstva EU, ampak bo strateško pomembna tudi za zanesljivo preskrbo s hrano, okolje in ozemeljsko ravnovesje. To je dodana vrednost EU, ki jo zagotavlja prava skupna politika, s katero se čim učinkoviteje uporabijo omejena proračunska sredstva za ohranjanje trajnostnega kmetijstva v vsej EU, obravnavanje pomembnih čezmejnih vprašanj, kot so podnebne spremembe, in krepitev solidarnosti med državami članicami, hkrati pa se omogoča prožnost pri izvajanju, da se zadovoljijo lokalne potrebe.

V skladu z okvirom iz predloga večletnega finančnega okvira mora SKP ohraniti svojo strukturo dveh stebrov in proračun za posamezni steber v nominalnem smislu na ravni za leto 2013, hkrati pa zagotoviti jasno usmeritev v zagotavljanje rezultatov na področju ključnih prednostnih nalog EU. Neposredna plačila morajo spodbujati trajnostno proizvodnjo z dodelitvijo 30 % proračunskih sredstev obveznim ukrepom, ki ugodno vplivajo na podnebje in okolje. Ravni plačil se morajo postopno približevati, plačila velikim upravičencem pa biti vedno bolj omejena. Razvoj podeželja je treba vključiti v skupni strateški okvir skupaj z drugimi sredstvi deljenega upravljanja EU, pri čemer je treba uporabiti okrepljen pristop, usmerjen v rezultate, ter natančnejše in boljše predhodne pogoje. Kar zadeva tržne ukrepe, je treba financiranje SKP okrepiti z instrumentoma zunaj večletnega finančnega okvira: 1) rezervnimi sredstvi za nujne primere za odziv na krizne razmere in 2) razširitvijo obsega Evropskega sklada za prilagoditev globalizaciji.

Na tej podlagi so glavni elementi zakonodajnega okvira za SKP v obdobju 2014–2020 določeni v naslednjih uredbah:

- predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi pravil za neposredna plačila kmetom na podlagi shem podpore v okviru skupne kmetijske politike („uredba o neposrednih plačilih“);

- predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi skupne ureditve trga za kmetijske proizvode („uredba o enotni SUT“);

- predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) („uredba o razvoju podeželja“);

- predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike („horizontalna uredba“);

- predlog uredbe Sveta o opredelitvi ukrepov za določitev nekaterih pomoči in nadomestil v zvezi s skupno ureditvijo trga za kmetijske proizvode;

- predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 v zvezi z uporabo neposrednih plačil kmetom za leto 2013;

- predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 v zvezi s shemo enotnega plačila in podporo vinogradnikom.

Uredba o razvoju podeželja temelji na predlogu, ki ga je Komisija predložila 6. oktobra 2011 in v katerem so določena skupna pravila za vse sklade, ki delujejo na podlagi skupnega strateškega okvira[5]. Sprejeta bo tudi uredba o shemi za najbolj ogrožene skupine prebivalstva, ki se zdaj financira iz druge postavke večletnega finančnega okvira.

Poleg tega se pripravljajo novi predpisi o objavi informacij o upravičencih, ki bodo upoštevali pripombe Sodišča Evropske unije, da bi se na najprimernejši način uskladila pravica upravičencev do varstva osebnih podatkov in načelo preglednosti.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UČINKA

Na podlagi ocene sedanjega okvira politike ter analize prihodnjih izzivov in potreb se je z oceno učinka ocenil in primerjal učinek treh alternativnih scenarijev. To je rezultat dolgotrajnega procesa, ki se je začel aprila 2010 in ga je usmerjala medsektorska skupina, ki je združila obsežne kvantitativne in kvalitativne analize, vključno z določitvijo izhodišča v obliki srednjeročnih napovedi za kmetijske trge in dohodke do leta 2020 ter modeliranjem učinka različnih scenarijev politike na gospodarstvo v sektorju.

Trije scenariji, pripravljeni v okviru ocene učinka, so: 1) scenarij prilagoditve, pri katerem se ohrani sedanji okvir politike, medtem ko se obravnavajo njegove največje pomanjkljivosti, kot je porazdelitev neposrednih plačil, 2) scenarij povezovanja, ki vključuje pomembne spremembe politike v obliki okrepljene ciljne usmerjenosti neposrednih plačil, ki bi bila bolj okolju prijazna, okrepljene strateške ciljne usmerjenosti politike razvoja podeželja ob večji usklajenosti z drugimi politikami EU in razširitve pravne podlage za povečanje možnosti za sodelovanje proizvajalcev, ter 3) scenarij preusmeritve, na podlagi katerega bi se politika preusmerila izključno na okolje s postopnim opuščanjem neposrednih plačil, pri čemer se predvideva, da se lahko proizvodna zmogljivost ohrani brez podpore in da se lahko socialno-ekonomske potrebe podeželskih območij pokrijejo z drugimi politikami.

Ob upoštevanju gospodarske krize in pritiskov na javne finance, na katere se je EU odzvala s strategijo Evropa 2020 in predlogom večletnega finančnega okvira, v okviru teh treh scenarijev vsi trije cilji politike prihodnje SKP, ki je usmerjena v vzpostavitev konkurenčnejšega in bolj trajnostnega kmetijstva na pomembnih podeželskih območjih, niso enako pomembni. Za večjo usklajenost s strategijo Evropa 2020, zlasti v smislu učinkovite rabe virov, bo bistveno, da se izboljša kmetijska produktivnost na podlagi raziskav, prenosa znanja ter spodbujanja sodelovanja in inovacij (vključno z evropskim partnerstvom za inovacije na področju produktivnosti in trajnosti kmetijstva). Ker kmetijska politika EU ne deluje več v okolju politike izkrivljanja trgovine, se pričakuje dodaten pritisk na sektor zaradi nadaljnje liberalizacije, zlasti v okviru razvojne agende iz Dohe ali sporazuma o prosti trgovini z državami Mercosurja.

Pri pripravi zadevnih treh scenarijev politike so se upoštevale želje, izražene med posvetovanjem, ki je bilo izvedeno v okviru ocene učinka. Zainteresirane strani so bile pozvane, naj predložijo svoje prispevke od 23. novembra 2010 do 25. januarja 2011, svetovalni odbor pa se je sestal 12. januarja 2011. Najpomembnejše točke so povzete spodaj[6]:

- zainteresirane strani se splošno strinjajo glede potrebe po močni SKP na podlagi dveh stebrov, da se bodo obravnavali izzivi v zvezi z zanesljivo preskrbo s hrano, trajnostnim upravljanjem naravnih virov in teritorialnim razvojem;

- večina udeležencev meni, da mora SKP prispevati k stabilizaciji trgov in cen;

- zainteresirane strani imajo različna mnenja o ciljni usmeritvi podpore (zlasti o porazdelitvi neposredne pomoči in omejitvi plačil);

- splošno sprejeto je, da imata lahko oba stebra pomembno vlogo pri krepitvi ukrepov na področju podnebnih sprememb in povečevanju okoljske učinkovitosti v korist družbe EU. Čeprav veliko kmetov meni, da tako vlogo že imata, širša javnost meni, da bi bilo mogoče plačila v okviru stebra I učinkoviteje uporabiti;

- udeleženci menijo, da bi morali biti vsi deli EU, vključno z območji z omejenimi možnostmi, vključeni v prihodnjo rast in razvoj;

- veliko udeležencev je izpostavilo povezovanje SKP z drugimi politikami, kot so okoljska, zdravstvena, trgovinska in razvojna politika;

- inovacije, razvoj konkurenčnih podjetij in zagotavljanje javnih dobrin državljanom EU so bili izpostavljeni kot načini za usklajevanje SKP s strategijo Evropa 2020.

V okviru ocene učinka so se torej primerjali zadevni trije alternativni scenariji politike:

s scenarijem preusmeritve bi se pospešila strukturna prilagoditev kmetijskega sektorja s preusmerjanjem proizvodnje na stroškovno najučinkovitejša območja in donosne sektorje. Medtem ko bi se znatno povečala finančna sredstva, namenjena okolju, bi bil sektor izpostavljen tudi večjim tveganjem zaradi omejenih možnosti za posredovanje na trgu. Poleg tega bi to pomenilo velik družbeni in okoljski strošek, ker bi se manj konkurenčna območja spopadala z znatno izgubo dohodka in poslabšanjem okolja, saj politika ne bi več zagotavljala finančnega vzvoda z neposrednimi plačili, pogojenimi z zahtevami glede navzkrižne skladnosti.

Na drugi strani bi se s scenarijem prilagoditve najbolje zagotovila kontinuiteta politike z omejenimi, a konkretnimi izboljšavami na področju konkurenčnosti kmetijstva in okoljske učinkovitosti. Kljub temu obstajajo resni dvomi, ali bi se lahko s tem scenarijem ustrezno obravnavali pomembni podnebni in okoljski izzivi v prihodnosti, na katerih temelji tudi dolgoročna trajnost kmetijstva.

S scenarijem povezovanja se odpirajo nove možnosti z okrepljeno ciljno usmerjenostjo neposrednih plačil, ki bi bila okolju prijaznejša. Analiza je pokazala, da je oblikovanje okolju prijaznejših neposrednih plačil mogoče doseči po razumnih stroških za kmete, čeprav se določenemu obsegu upravne obremenitve ni mogoče izogniti. Podobno je mogoča nova spodbuda za razvoj podeželja, če države članice in regije učinkovito uporabljajo nove možnosti in se s skupnim strateškim okvirom skupaj z drugimi sredstvi EU ne odpravijo sinergije s stebrom I ali zmanjšajo posebne prednosti razvoja podeželja. Če se bo doseglo pravo ravnovesje, se bo s tem scenarijem najbolje dosegla dolgoročna trajnost kmetijstva in podeželskih območij.

Na tej podlagi je bilo z oceno učinka ugotovljeno, da je scenarij povezovanja najbolj uravnotežen, saj postopno usklajuje SKP s strateškimi cilji EU, pri čemer je uravnoteženo tudi izvajanje različnih elementov zakonodajnih predlogov. Poleg tega bo bistveno, da se razvije okvir ocenjevanja za merjenje učinkovitosti SKP na podlagi skupnih kazalnikov, povezanih s cilji politike.

Poenostavitev je bila pomemben element celotnega postopka in jo je treba spodbujati na različne načine, na primer s poenostavitvijo navzkrižne skladnosti in tržnih instrumentov ali oblikovanjem sheme za male kmete. Poleg tega si je treba pri oblikovanju okolju prijaznejših neposrednih plačil prizadevati za čim večje zmanjšanje upravne obremenitve, vključno s stroški nadzora.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

Predlaga se ohranitev sedanje strukture SKP v obliki dveh stebrov, in sicer z letnimi obveznimi ukrepi splošne uporabe v okviru stebra I, dopolnjenimi s prostovoljnimi ukrepi, ki so bolje prilagojeni nacionalnim in regionalnim posebnostim na podlagi večletnega programskega pristopa, v okviru stebra II. Kljub temu je cilj nove oblike neposrednih plačil boljši izkoristek sinergij s stebrom II, ki je vključen v skupni strateški okvir, da bi se zagotovila večja skladnost z drugimi sredstvi deljenega upravljanja EU.

Na tej podlagi se ohrani tudi sedanja struktura štirih osnovnih pravnih instrumentov, čeprav je bilo področje uporabe finančne uredbe razširjeno, da so se skupne določbe združile v akt, ki se zdaj imenuje horizontalna uredba.

Predlogi so skladni z načelom subsidiarnosti. SKP je prava skupna politika: je v deljeni pristojnosti EU in držav članic ter se upravlja na ravni EU, da bi se ohranilo trajnostno in raznoliko kmetijstvo po vsej EU, obravnavala pomembna čezmejna vprašanja, kot so podnebne spremembe, in okrepila solidarnost med državami članicami. Glede na pomen prihodnjih izzivov za zanesljivo preskrbo s hrano ter okoljsko in ozemeljsko ravnovesje ostaja SKP strateško pomembna politika za zagotovitev najučinkovitejšega odziva na politične spremembe in za zagotovitev najučinkovitejše porabe proračunskih sredstev. Poleg tega se predlaga ohranitev sedanje strukture instrumentov v obliki dveh stebrov, ki državam članicam zagotavlja več možnosti za prilagoditev rešitev lokalnim posebnostim in sofinanciranje stebra II. Novo evropsko partnerstvo za inovacije in sklop instrumentov za obvladovanje tveganja sta prav tako vključena v steber II. Hkrati bo politika bolj usklajena s strategijo Evropa 2020 (vključno s skupnim okvirom z drugimi sredstvi EU), poleg tega pa bo uvedenih več elementov izboljšav in poenostavitve. Nazadnje, analiza, izvedena v okviru ocene učinka, je jasno pokazala, kakšne bi bile negativne gospodarske, okoljske in socialne posledice neukrepanja.

Uredba o razvoju podeželja temelji na strateškem pristopu, ki je bil uveden v sedanjem obdobju in je imel pozitiven vpliv v državah članicah, ki so razvile strategije in programe na podlagi analize SWOT, da so lahko ukrepe čim bolje prilagodile nacionalnim in regionalnim posebnostim. Nov mehanizem za izvajanje politik je usmerjen v krepitev strateškega pristopa, med drugim z določanjem jasno opredeljenih skupnih prednostnih nalog za razvoj podeželja na ravni EU (s povezanimi skupnimi kazalniki ciljev) in potrebnimi prilagoditvami glede na pridobljene izkušnje.

V Uredbo je vključeno tudi evropsko partnerstvo za inovacije na področju produktivnosti in trajnosti kmetijstva, katerega cilj je spodbujanje učinkovite rabe virov, povezovanje raziskav in prakse ter splošno spodbujanje inovacij. Partnerstvo deluje prek operativnih skupin, odgovornih za inovativne projekte, in s podporo mreže.

Na podlagi predloga, ki ga je Komisija predložila 6. oktobra 2011 in v katerem so določena skupna pravila za vse sklade, ki delujejo na podlagi skupnega strateškega okvira, mora biti steber II SKP usklajen s stebrom I in drugimi skladi EU (zlasti Evropskim skladom za regionalni razvoj (ESRR), Evropskim socialnim skladom (ESS), Kohezijskim skladom ter Evropskim skladom za pomorstvo in ribištvo (ESPR)) ter jih mora dopolnjevati. Skladi delujejo na podlagi skupnega strateškega okvira na ravni EU, ki bo prenesen v pogodbe o partnerstvu na nacionalni ravni, vključno s skupnimi cilji in pravili za njihovo delovanje. Z vzpostavitvijo skupnih pravil za vse sklade, ki delujejo na podlagi skupnega strateškega okvira, se bodo projekti lažje upravljali na ravni upravičencev in na ravni nacionalnih organov, prav tako pa se bo olajšalo izvajanje integriranih projektov.

V tem okviru politika razvoja podeželja ohranja dolgoročne strateške cilje glede spodbujanja konkurenčnosti kmetijstva, trajnostnega upravljanja naravnih virov in ukrepov na področju podnebnih sprememb ter uravnoteženega teritorialnega razvoja podeželskih območij. V skladu s strategijo Evropa 2020 so ti splošni cilji podpore za razvoj podeželja za obdobje 2014–2020 nadalje razdeljeni na naslednjih šest prednostnih nalog na ravni EU:

- spodbujanje prenosa znanja ter inovacij na področju kmetijstva in gozdarstva ter na podeželskih območjih;

- krepitev konkurenčnosti vseh vrst kmetijstva in krepitev sposobnosti preživetja kmetij;

- spodbujanje organizacije prehranske verige in obvladovanja tveganja v kmetijstvu;

- obnova, ohranjanje in izboljševanje ekosistemov, odvisnih od kmetijstva in gozdarstva;

- spodbujanje učinkovite rabe virov in prehoda na nizkoogljično gospodarstvo, odporno na podnebne spremembe, na področju kmetijstva, prehrane in gozdarstva;

- spodbujanje socialne vključenosti, zmanjševanja revščine in gospodarskega razvoja podeželskih območij.

Te prednostne naloge, vključno z opredelitvijo kazalnikov ciljev za vsako od njih, morajo biti podlaga za programiranje. Uredba vključuje pravila za pripravo, odobritev in revizijo programov, ki so zelo podobna sedanjim pravilom, ter uvaja možnost podprogramov (npr. mladi kmeti, mali kmeti, gorska območja in kratke dobavne verige), za katera veljajo višje intenzivnosti pomoči.

Seznam posameznih ukrepov je bil poenostavljen, posamezni ukrepi pa so bili pregledani, pri čemer je bilo predlaganih več prilagoditev, da so se obravnavala vprašanja obsega, izvajanja in uporabe, ki so bila izpostavljena v sedanjem obdobju. Ker se lahko večina ukrepov uporablja za izpolnjevanje več kot enega cilja ali prednostne naloge, jih ni več primerno razvrščati glede na osi, pri čemer bi moralo programiranje na podlagi prednostnih nalog zagotoviti uravnotežene programe. Uveden je poseben ukrep za ekološko kmetijstvo, območja s posebnimi naravnimi omejitvami pa so na novo razmejena. Izboljšane so določbe za spodbujanje skupnih okoljskih ukrepov.

Obstoječi ukrep sodelovanja je znatno okrepljen in razširjen, da se z njim podpirajo različne vrste sodelovanja (gospodarsko, okoljsko in socialno) med različnimi možnimi upravičenci. Zdaj izrecno zajema pilotne projekte ter nadregionalno in nadnacionalno sodelovanje. Pristop Leader in pristop mrežnega povezovanja bosta še naprej imela ključno vlogo, zlasti za razvoj podeželskih območij in širjenje inovacij. Podpora v okviru pristopa Leader bo usklajena in skladna s podporo za lokalni razvoj iz drugih sredstev deljenega upravljanja EU. Z nagrado za lokalne projekte inovativnega sodelovanja se bodo podprle čezmejne pobude v korist inovacij.

Sklop instrumentov za obvladovanje tveganja, ki vključujejo podporo za vzajemne sklade in nov instrument za stabilizacijo dohodkov, zagotavlja nove možnosti za obravnavanje velike nestanovitnosti kmetijskih trgov, ki naj bi se srednjeročno nadaljevala.

Z odpravo sedanjega sistema osi se bo poenostavilo tudi programiranje s strani držav članic.

Nazadnje se predlaga nadgradnja okvira skupnega spremljanja in vrednotenja, ki je bil uveden v sedanjem obdobju ter bo poenostavljen in izboljšan na podlagi pridobljenih izkušenj. Skupni seznam kazalnikov bo povezan s prednostnimi nalogami za namene spremljanja in vrednotenja.

4. PRORAČUNSKE POSLEDICE

V predlogu večletnega finančnega okvira je določeno, da mora biti znaten del proračuna EU še naprej namenjen kmetijstvu, tj. strateško pomembni skupni politiki. Zato se glede na tekoče cene predlaga, da se SKP osredotoči na svoje temeljne dejavnosti, pri čemer se v obdobju 2014–2020 317,2 milijarde EUR nameni stebru I, 101,2 milijarde EUR pa stebru II.

Financiranje stebra I in stebra II je dopolnjeno z dodatnimi sredstvi v višini 17,1 milijarde EUR, kar vključuje 5,1 milijarde EUR za raziskave in inovacije, 2,5 milijarde EUR za zanesljivo preskrbo s hrano in 2,8 milijarde EUR za pomoč v hrani za najbolj ogrožene skupine prebivalstva v drugih postavkah večletnega finančnega okvira ter 3,9 milijarde EUR v obliki nove rezerve za krizne razmere v kmetijskem sektorju in do 2,8 milijarde EUR v Evropskem skladu za prilagoditev globalizaciji zunaj večletnega finančnega okvira, kar pomeni, da skupni proračun za obdobje 2014–2020 znaša 435,6 milijarde EUR.

Kar zadeva porazdelitev podpore med državami članicami, se predlaga, da bi se pri vseh državah članicah, ki prejemajo neposredna plačila, nižja od 90 % povprečnih plačil v EU, odpravila ena tretjina te vrzeli. Na tej podlagi se izračunajo nacionalne zgornje meje iz uredbe o neposrednih plačilih.

Porazdelitev podpore za razvoj podeželja temelji na objektivnih merilih, povezanih s cilji politike, pri čemer se upošteva sedanja porazdelitev. Manj razvite regije morajo biti še naprej upravičene do višjih stopenj sofinanciranja, kar bo veljalo tudi za nekatere ukrepe, kot so prenos znanja, skupine proizvajalcev, sodelovanje in program Leader.

Uvedena je določena stopnja prilagodljivosti za prenose med stebroma (do 5 % neposrednih plačil): iz stebra I v steber II, da se državam članicam omogoči okrepitev njihove politike razvoja podeželja, ter iz stebra II v steber I za države članice, ki prejemajo neposredna plačila, nižja od 90 % povprečnih plačil v EU.

Podrobnosti finančnega vpliva predlogov reforme SKP so vključene v oceno finančnih posledic zakonodajnega predloga, priloženo predlogom.

2011/0282 (COD)

Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 42 in 43 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije[7],

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[8],

ob upoštevanju mnenja Odbora regij[9],

po posvetovanju z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov[10],

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

1. V sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij „Skupna kmetijska politika proti letu 2020: odziv na prihodnje izzive, povezane s hrano, naravnimi viri in ozemljem,“[11] (v nadaljnjem besedilu: Sporočilo SKP proti letu 2020) so opredeljeni možni izzivi, cilji in usmeritve za skupno kmetijsko politiko (v nadaljnjem besedilu: SKP) po letu 2013. Glede na razprave o navedenem sporočilu je potrebna reforma SKP, ki se mora začeti izvajati 1. januarja 2014. Ta reforma mora zajemati vse glavne instrumente SKP, vključno z Uredbo Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP)[12]. Zaradi obsega reforme je primerno, da se Uredba (ES) št. 1698/2005 razveljavi in nadomesti z novim besedilom.

2. Politika razvoja podeželja mora spremljati in dopolnjevati neposredna plačila in tržne ukrepe SKP ter tako prispevati k ciljem te politike, kot so določeni v Pogodbi o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba). Poleg tega mora politika razvoja podeželja vključevati pomembne cilje politike, določene v sporočilu Komisije z dne 3. marca 2010 „Evropa 2020 – Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“[13] (v nadaljnjem besedilu: strategija Evropa 2020), ter biti skladna s splošnimi cilji politike ekonomske in socialne kohezije iz Pogodbe.

3. Ker cilja te uredbe, tj. razvoja podeželja, države članice zaradi njegovih povezav z drugimi instrumenti SKP, obsega neskladij med različnimi podeželskimi območji in omejitev finančnih sredstev držav članic v razširjeni Uniji ne morejo zadovoljivo doseči ter ga je zato lažje doseči na ravni Unije z večletnim jamstvom sredstev Unije in osredotočanjem na njegove prednostne naloge, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kot je določeno v členu 5(3) Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti, kot je določeno v členu 5(4) navedene pogodbe, ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.

4. Komisija mora biti v skladu s členom 290 Pogodbe pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da se lahko dopolnijo ali spremenijo nekateri nebistveni elementi te uredbe. Zlasti je pomembno, da se Komisija med pripravljalnim delom ustrezno posvetuje, tudi na ravni strokovnjakov. Komisija mora pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti hkratno, pravočasno in ustrezno posredovanje zadevnih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu.

5. Za zagotovitev trajnostnega razvoja podeželskih območij se je treba osredotočiti na omejeno število glavnih prednostnih nalog, ki se nanašajo na prenos znanja v kmetijstvu, gozdarstvu in podeželskih območjih, konkurenčnost vseh vrst kmetijstva in sposobnost preživetja kmetij, organizacijo prehranske verige in obvladovanje tveganja v kmetijstvu, obnovo, ohranjanje in izboljševanje ekosistemov, odvisnih od kmetijstva in gozdarstva, učinkovito rabo virov in prehod na nizkoogljično gospodarstvo na področjih kmetijstva, prehrane in gozdarstva ter spodbujanje socialne vključenosti, zmanjševanja revščine in gospodarskega razvoja podeželskih območij. Pri tem je treba upoštevati raznolikost razmer, ki vplivajo na podeželska območja z različnimi značilnostmi ali različnimi kategorijami možnih upravičencev, ter horizontalne cilje inovacij ter blažitve podnebnih in okoljskih sprememb in prilagajanja tem spremembam. Ukrepi blažitve morajo zajemati tako omejevanje emisij v kmetijstvu in gozdarstvu v glavnih dejavnostih, kot sta živinoreja in uporaba gnojil, kot ohranjanje ponorov ogljika ter spodbujanje sekvestracije ogljika pri rabi zemljišč, spremembi rabe zemljišč in gozdarstvu. Prednostna naloga Unije za razvoj podeželja, ki se nanaša na prenos znanja in inovacije v kmetijstvu, gozdarstvu in na podeželskih območjih, se mora uporabljati horizontalno, tj. tudi za druge prednostne naloge Unije na področju razvoja podeželja.

6. Za uresničitev prednostnih nalog Unije v zvezi z razvojem podeželja si je treba prizadevati v okviru trajnostnega razvoja in prispevka Unije k cilju zaščite in izboljšanja okolja, kot določata člena 11 in 19 Pogodbe, ob upoštevanju načela „onesnaževalec plača“. Države članice morajo z uporabo metodologije, ki jo je sprejela Komisija, zagotoviti podatke o podpori ciljem glede podnebnih sprememb v skladu z željo, da se vsaj 20 % proračuna Unije nameni temu cilju.

7. Dejavnosti Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (v nadaljnjem besedilu: EKSRP) in dejavnosti, h katerim prispeva, morajo biti skladne in združljive s podporo v okviru drugih instrumentov SKP. Da se zagotovita čim ustreznejša dodelitev in učinkovita uporaba sredstev Unije, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo izjem pri pravilu, da se podpora iz te uredbe ne dodeli dejavnostim, za katere se prejema podpora v okviru skupne tržne ureditve.

8. Za zagotovitev takojšnjega začetka in učinkovitega izvajanja programov razvoja podeželja mora podpora EKSRP temeljiti na obstoju ustreznih okvirnih upravnih pogojev. Zato morajo države članice oceniti skladnost z nekaterimi predhodnimi pogoji. Vsaka država članica mora pripraviti nacionalni program razvoja podeželja za svoje celotno ozemlje ali sklop regionalnih programov. V vsakem programu morata biti določena strategija za izpolnjevanje ciljev v zvezi s prednostnimi nalogami Unije za razvoj podeželja in nabor ukrepov. Programiranje mora biti skladno s prednostnimi nalogami Unije za razvoj podeželja, pri čemer mora biti prilagojeno nacionalnim okoliščinam ter dopolnjevati druge politike Unije, zlasti politiko kmetijskega trga, kohezijsko politiko in skupno ribiško politiko. Države članice, ki se odločijo za sklop regionalnih programov, morajo biti poleg tega sposobne pripraviti nacionalni okvir, brez ločene proračunske dodelitve sredstev, da se olajša usklajevanje med regijami in obravnavajo izzivi na ravni celotne države.

9. Države članice morajo imeti možnost, da v svoje programe razvoja podeželja vključijo tematske podprograme, v okviru katerih se obravnavajo posebne potrebe na področjih, ki so zanje posebej pomembna. Tematski programi morajo biti med drugim namenjeni mladim kmetom, malim kmetijam, gorskim območjem in oblikovanju kratkih dobavnih verig. Poleg tega morajo zagotavljati možnost za obravnavanje prestrukturiranja kmetijskih sektorjev, ki zelo vplivajo na razvoj podeželskih območij. Za povečanje učinkovitega posredovanja s takšnimi tematskimi podprogrami je treba državam članicam omogočiti, da določijo višje stopnje podpore za nekatere dejavnosti, ki jih ti programi zajemajo.

10. V programih razvoja podeželja morajo biti opredeljene potrebe zajetega območja in opisana skladna strategija za njihovo izpolnjevanje z vidika prednostnih nalog Unije za razvoj podeželja. Ta strategija mora temeljiti na določitvi ciljev. Vzpostaviti je treba povezave med opredeljenimi potrebami, določenimi cilji in ukrepi, izbranimi za njihovo izpolnjevanje. Programi razvoja podeželja morajo vsebovati tudi vse informacije, potrebne za oceno njihove skladnosti z zahtevami iz te uredbe.

11. V programih razvoja podeželja je treba cilje določiti na podlagi skupnega sklopa kazalnikov ciljev za vse države članice. Da se to lažje izvede, je treba v skladu s prednostnimi nalogami Unije za razvoj podeželja opredeliti območja, ki jih zajemajo ti kazalniki. Zaradi horizontalne uporabe prednostne naloge Unije za razvoj podeželja, ki se nanaša na prenos znanja v kmetijstvu in gozdarstvu, ukrepi v okviru te prednostne naloge vplivajo na kazalnike ciljev, ki se določijo za ostale prednostne naloge Unije.

12. Vzpostaviti je treba nekatera pravila za pripravo in revizijo programov razvoja podeželja. Za spremembe, ki ne vplivajo na strategijo programov ali zadevne finančne prispevke Unije, je treba uvesti enostavnejši postopek.

13. Da se zagotovita pravna varnost in jasnost v zvezi s postopkom, ki ga je treba upoštevati pri spremembah programa, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo meril, na podlagi katerih se predlagane spremembe ovrednotenih ciljev programov štejejo za velike, tako da je treba zaradi njih program dopolniti z izvedbenim aktom, sprejetim v skladu s členom 91 te uredbe.

14. Razvoj in specializacija v kmetijstvu in gozdarstvu ter posebni izzivi, s katerimi se srečujejo mikro, mala in srednje velika podjetja (v nadaljnjem besedilu: MSP) na podeželskih območjih, zahtevajo ustrezno raven tehnične in ekonomske usposobljenosti ter vse večjo zmogljivost za dostop in izmenjavo znanja in informacij, tudi v obliki širjenja najboljših kmetijskih in gozdarskih proizvodnih praks. Prenos znanja in dejavnosti informiranja se ne smejo izvajati le v obliki običajnih tečajev usposabljanja, ampak jih je treba prilagoditi potrebam podeželskih subjektov. Zato je treba podpirati tudi delavnice, inštruiranje, predstavitvene dejavnosti in dejavnosti informiranja ter poleg tega še kratkoročne kmetijske izmenjave ali programe obiskov. Pridobljeno znanje in informacije morajo kmetom, lastnikom gozdov, osebam, ki delujejo na področju prehrane, in podeželskim MSP omogočiti, da povečajo zlasti svojo konkurenčnost in učinkovito rabo virov ter izboljšajo svojo okoljsko učinkovitost in hkrati prispevajo k trajnosti podeželskega gospodarstva. Da se zagotovi učinkovitost prenosa znanja in dejavnosti informiranja pri doseganju teh rezultatov, morajo biti ponudniki storitev prenosa znanja ustrezno usposobljeni.

15. Da lahko organi, ki opravljajo storitve prenosa znanja, zagotavljajo storitve, ki so po kakovosti in značilnostih v skladu z nameni politike razvoja podeželja, da se zagotovi boljše ciljno usmerjanje sredstev ter zagotovi, da so programi kmetijske izmenjave in obiski kmetij jasno ločeni od podobnih ukrepov v okviru drugih programov Unije, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z minimalno usposobljenostjo organov, ki zagotavljajo prenos znanja, upravičenimi stroški ter trajanjem in vsebino programov kmetijske izmenjave in obiskov kmetij.

16. Službe za kmetijsko svetovanje pomagajo kmetom, lastnikom gozdov in MSP na podeželskih območjih izboljšati trajnostno upravljanje in splošno učinkovitost njihovega gospodarstva ali podjetja. Zato je treba spodbujati, da se takšne službe ustanovijo ter da kmetje, lastniki gozdov in MSP storitve svetovanja uporabljajo. Da se povečata kakovost in učinkovitost opravljenih storitev svetovanja, je treba zagotoviti minimalno usposobljenost in redno usposabljanje svetovalcev. Službe za kmetijsko svetovanje iz Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (EU) št. HU/2012 z dne […][14] morajo kmetom pomagati oceniti učinkovitost njihovega kmetijskega gospodarstva ter opredeliti potrebna izboljšanja v zvezi z zakonsko predpisanimi zahtevami o upravljanju, načeli dobrega kmetijskega in okoljskega delovanja, podnebju in okolju prijaznimi kmetijskimi praksami iz Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (EU) št. RP/2012 z dne […][15], zahtevami ali ukrepi v zvezi z blažitvijo podnebnih sprememb in prilagajanjem tem spremembam, biotsko raznovrstnostjo, varstvom voda, obveščanjem o boleznih živali in inovacijami, vsaj kot je določeno v Prilogi I k Uredbi (EU) št. HU/2012. Po potrebi mora storitev svetovanja zajemati tudi standarde varstva pri delu. Storitev svetovanja lahko zajema tudi vprašanja, povezana z gospodarsko, kmetijsko in okoljsko učinkovitostjo gospodarstva ali podjetja. Službe za pomoč pri upravljanju kmetij in zagotavljanje nadomeščanja na kmetijah morajo kmetom pomagati izboljšati in olajšati upravljanje njihovega gospodarstva.

17. Da lahko subjekti in organi, ki opravljajo storitve svetovanja, zagotovijo svetovanje, ki je po kakovosti in značilnostih v skladu z nameni politike razvoja podeželja, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z natančnejšo opredelitvijo minimalne usposobljenosti organov in subjektov, ki zagotavljajo svetovalne storitve.

18. Z evropskimi ali nacionalnimi shemami kakovosti za kmetijske proizvode in hrano se potrošnikom jamčijo kakovost in značilnosti proizvoda ali uporabljenega proizvodnega postopka na podlagi sodelovanja kmetov v takšnih shemah, dosega se dodana vrednost zadevnih proizvodov in krepijo se njihove tržne priložnosti. Zato je treba kmete spodbujati, da sodelujejo v teh shemah. Ker v trenutku vstopa v take sheme in v prvih letih sodelovanja v njih trg dodatnih stroškov in obveznosti, ki jih imajo kmetje v okviru tega sodelovanja, v celoti ne povrne, mora biti podpora omejena na novo sodelovanje in mora zajemati obdobje največ petih let. Zaradi posebnih značilnosti bombaža kot kmetijskega proizvoda morajo biti zajete tudi sheme kakovosti za bombaž. Da se zagotovi smotrna in učinkovita uporaba proračunskih sredstev EKSRP, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi s shemami kakovosti v Uniji, ki jih lahko zajema ta ukrep.

19. Za izboljšanje gospodarske in okoljske učinkovitosti kmetijskih gospodarstev in podeželskih podjetij, izboljšanje učinkovitosti sektorjev trženja in predelave kmetijskih proizvodov, zagotovitev infrastrukture, ki je potrebna za razvoj kmetijstva, ter podpiranje naložb neprofitnega značaja, potrebnih za doseganje okoljskih ciljev, je treba zagotoviti podporo fizičnim naložbam, ki prispevajo k tem ciljem. V programskem obdobju 2007–2013 so se različna področja posredovanja urejala z več vrstami ukrepov. Zaradi poenostavitve ter tudi zaradi omogočanja upravičencem, da oblikujejo in uresničijo integrirane projekte z večjo dodano vrednostjo, mora en ukrep urejati vse vrste fizičnih naložb. Države članice morajo določiti prag za kmetijska gospodarstva, ki so upravičena do pomoči za naložbe, povezane s podpiranjem sposobnosti preživetja kmetij, na podlagi rezultatov analize prednosti in pomanjkljivosti ter priložnosti in nevarnosti (SWOT) kot sredstva za boljše ciljno usmerjanje pomoči.

20. V kmetijskem sektorju je v primerjavi z drugimi sektorji večja verjetnost, da bo zaradi naravnih nesreč prizadet proizvodni potencial. Da se v primeru takšnih nesreč kmetijam pomaga zagotoviti sposobnost preživetja in konkurenčnost, je treba kmetom omogočiti podporo za obnovo prizadetega kmetijskega potenciala. Države članice morajo preprečiti čezmerna nadomestila za škodo zaradi kombinacije shem Unije (zlasti ukrepa obvladovanja tveganja) ter nacionalnih in zasebnih odškodninskih shem. Da se zagotovi smotrna in učinkovita uporaba proračunskih sredstev EKSRP, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo upravičenih stroškov v okviru tega ukrepa.

21. Vzpostavitev in razvoj nove gospodarske dejavnosti v obliki novih kmetij, novih podjetij ali novih naložb v nekmetijske dejavnosti sta bistvena za razvoj in konkurenčnost podeželskih območij. Z ukrepom razvoja kmetij in podjetij je treba olajšati zagon dejavnosti za mlade kmete in strukturno prilagoditev njihovih gospodarstev po ustanovitvi, diverzifikacijo kmetov v nekmetijske dejavnosti ter ustanovitev in razvoj nekmetijskih MSP na podeželskih območjih. Prav tako je treba spodbujati razvoj malih kmetij, ki so lahko ekonomsko uspešne. Da se zagotovi sposobnost preživetja novih gospodarskih dejavnosti, ki prejmejo podporo v okviru tega ukrepa, je pogoj za podporo predložitev poslovnega načrta. Podpora za zagon podjetja mora zajemati le začetno obdobje življenjske dobe podjetja in ne sme postati pomoč za tekoče poslovanje. Če se države članice odločijo za dodelitev pomoči v obrokih, se zato ti lahko izplačujejo največ pet let. Poleg spodbujanja prestrukturiranja kmetijskega sektorja je treba zagotoviti podporo v obliki letnih plačil kmetom, ki sodelujejo v shemi za male kmete na podlagi naslova V Uredbe (EU) št. RP/2012 in ki se zavežejo, da bodo svoje celotno kmetijsko gospodarstvo in ustrezne pravice do plačil prenesli na drugega kmeta, ki ne sodeluje v navedeni shemi.

22. MSP so temelj podeželskega gospodarstva Unije. Cilji razvoja kmetij in nekmetijskih podjetij morajo biti spodbujanje zaposlovanja in ustvarjanje kakovostnih delovnih mest na podeželskih območjih, ohranjanje obstoječih delovnih mest, zmanjšanje sezonskih nihanj v zaposlovanju, razvoj nekmetijskih sektorjev zunaj kmetijstva ter kmetijske in živilske predelave ob hkratnem spodbujanju poslovnega vključevanja in lokalnih medsektorskih povezav. Spodbujati je treba projekte, ki hkrati vključujejo kmetijstvo, podeželski turizem v okviru pospeševanja trajnostnega in odgovornega turizma na podeželskih območjih ter naravno in kulturno dediščino, ter naložbe v obnovljive vire energije.

23. Da se zagotovi smotrna in učinkovita uporaba proračunskih sredstev EKSRP, zagotovi varstvo pravic upravičencev ter prepreči diskriminacija upravičencev, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo pogojev, pod katerimi se lahko pravne osebe štejejo za mlade kmete, določitvijo obdobja mirovanja za pridobitev poklicnih strokovnih znanj, minimalno vsebino poslovnih načrtov ter merili, ki jih morajo države članice uporabiti za opredelitev malih kmetij ter zgornjih in spodnjih pragov za določitev upravičenosti dejavnosti v okviru podpore za mlade kmete ali razvoj malih kmetij.

24. Razvoj lokalne infrastrukture in lokalnih osnovnih storitev na podeželskih območjih, vključno z dejavnostmi za prosti čas in kulturnimi dejavnostmi, obnova vasi in dejavnosti, katerih cilja sta obnova in izboljšanje kulturne in naravne dediščine vasi in podeželskih krajin, so bistveni elementi vsakega prizadevanja za uresničitev možnosti za rast in spodbujanje trajnosti podeželskih območij. Zato je treba dodeliti podporo dejavnostim s tem ciljem, vključno z dostopom do informacijskih in komunikacijskih tehnologij ter razvojem hitrega in ultrahitrega širokopasovnega omrežja. V skladu s temi cilji je treba spodbujati razvoj storitev in infrastrukture, ki omogočajo socialno vključenost ter spreminjajo trende družbenega in gospodarskega nazadovanja ter upadanja števila prebivalcev na podeželskih območjih. Da se doseže največja učinkovitost takšne podpore, je treba zajete dejavnosti izvajati v skladu z načrti za razvoj občin, kjer takšni načrti obstajajo, pa mora njihove osnovne storitve zagotavljati ena ali več podeželskih občin. Da se zagotovi skladnost s podnebnimi cilji Unije, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z opredelitvijo vrst infrastrukture za obnovljive vire energije, ki so upravičene do podpore.

25. Gozdarstvo je sestavni del razvoja podeželja, zato mora podpora za trajnostno in podnebju prijazno rabo zemljišč zajemati razvoj gozdnih območij in trajnostno upravljanje gozdov. V programskem obdobju 2007–2013 so se različne vrste podpore za gozdarske naložbe in upravljanje urejale z več vrstami ukrepov. Zaradi poenostavitve ter tudi zaradi omogočanja upravičencem, da oblikujejo in uresničijo integrirane projekte z večjo dodano vrednostjo, mora en ukrep urejati vse vrste podpore za gozdarske naložbe in upravljanje. Ta ukrep mora zajemati tudi širitev in izboljšanje gozdnih virov s pogozdovanjem zemljišč in vzpostavitvijo kmetijsko-gozdarskih sistemov, ki združujejo ekstenzivno kmetijstvo in gozdarske sisteme, obnovo gozdov, poškodovanih v požarih ali drugih naravnih nesrečah, ustrezne preventivne ukrepe, naložbe v nove gozdarske tehnologije ter v predelavo in trženje gozdarskih proizvodov z namenom izboljšanja gospodarske in okoljske učinkovitosti lastnikov gozdov ter naložbe neprofitnega značaja, s katerimi se izboljšujeta odpornost gozdnih ekosistemov na podnebne spremembe in njihova okoljska vrednost. Podpora ne sme izkrivljati konkurence in mora biti tržno nevtralna. Zato je treba določiti omejitve glede velikosti in pravnega statusa upravičencev. Preventivne ukrepe varstva pred požarom je treba sprejeti na območjih, ki jih države članice uvrščajo med območja s srednjo ali visoko požarno ogroženostjo. Vsi preventivni ukrepi morajo biti del načrta za varstvo gozdov. V primeru ukrepa za obnovo potenciala poškodovanega gozda mora pojav naravne nesreče uradno potrditi javna znanstvena organizacija. Ukrep v gozdarstvu mora biti sprejet v skladu z zavezami Unije in držav članic na mednarodni ravni ter mora temeljiti na nacionalnih in podnacionalnih gozdnih načrtih držav članic ali enakovrednih instrumentih, pri katerih je treba upoštevati zaveze, sprejete na ministrski konferenci o varstvu gozdov v Evropi. Takšen ukrep mora prispevati k izvajanju gozdarske strategije Unije[16]. Za zagotovitev, da je pogozdovanje kmetijskih površin skladno s cilji okoljske politike, je Komisiji treba podeliti pooblastilo v skladu s členom 290 Pogodbe v zvezi z opredelitvijo nekaterih minimalnih okoljskih zahtev.

26. Da se zagotovi smotrna in učinkovita uporaba proračunskih sredstev EKSRP, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo pogojev, pod katerimi države članice ugotovijo pojav naravne nesreče, škodljivcev ali bolezni, ter v zvezi z opredelitvijo vrst preventivnih ukrepov, ki so upravičeni do podpore EKSRP.

27. Skupine proizvajalcev pomagajo kmetom, da skupaj obvladujejo izzive v zvezi s trženjem njihovih proizvodov, in sicer tudi na lokalnih trgih, zaradi vedno večje konkurence in konsolidacije prodajnih trgov. Zato je treba spodbujati ustanavljanje skupin proizvajalcev. Za zagotovitev najboljše uporabe omejenih finančnih sredstev bi morale podporo prejemati le skupine proizvajalcev, ki se štejejo za MSP. Za zagotovitev sposobnosti preživetja skupine proizvajalcev je predložitev poslovnega načrta pogoj, da lahko države članice priznajo skupino proizvajalcev. Da se prepreči zagotavljanje pomoči za tekoče poslovanje in ohrani spodbujevalna vloga podpore, se ta lahko izplačuje največ pet let.

28. Kmetijsko-okoljska in kmetijsko-podnebna plačila morajo še naprej imeti pomembno vlogo pri podpiranju trajnostnega razvoja podeželskih območij in pri odzivanju na večje povpraševanje družbe po okoljskih storitvah. Kmete in druge upravljavce zemljišč morajo še naprej spodbujati, da koristijo družbi kot celoti z uvedbo ali nadaljnjo uporabo kmetijskih praks, ki prispevajo k blažitvi podnebnih sprememb in prilagajanju tem spremembam ter so združljive z varstvom in izboljšanjem okolja, krajine in njenih značilnosti, naravnih virov, tal in genske raznovrstnosti. V tem smislu je treba nameniti posebno pozornost ohranjanju genskih virov v kmetijstvu in dodatnim potrebam kmetijskih ekosistemov z visoko naravno vrednostjo. Plačila morajo prispevati h kritju dodatnih stroškov in izpada dohodka, ki nastanejo zaradi prevzetih obveznosti, pri čemer morajo zajemati le obveznosti, ki presegajo ustrezne obvezne standarde in zahteve, v skladu z načelom „onesnaževalec plača“. S sinergijo, ki nastane na podlagi obveznosti, ki jo skupaj sprejme skupina kmetov, se okoljska in podnebna korist pogosto poveča. Vendar s skupnim ukrepanjem nastanejo dodatni transakcijski stroški, ki morajo biti ustrezno povrnjeni. Da se kmetom in drugim upravljavcem zemljišč omogoči pravilno izvajanje obveznosti, ki so jih sprejeli, si morajo države članice prizadevati, da jim zagotovijo potrebne spretnosti in znanja. Države članice morajo ohraniti raven prizadevanj iz programskega obdobja 2007–2013 in morajo prek kmetijsko-okoljsko-podnebnih ukrepov, ukrepov ekološkega kmetijstva in plačil območjem, ki se soočajo z naravnimi ali drugimi posebnimi omejitvami, najmanj 25% skupnega prispevka iz EKSRP nameniti za vsak program razvoja podeželja za ublažitev posledic podnebnih sprememb in prilagoditev nanje ter za upravljanje zemljišč.

29. Da se zagotovi opredelitev kmetijsko-okoljskih in kmetijsko-podnebnih obveznosti, ki je v skladu s splošnimi okoljskimi cilji Unije, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo pogojev, ki veljajo za letno podaljšanje obveznosti po začetnem obdobju, obveznostmi glede ekstenzifikacije ali drugačnih načinov upravljanja živinoreje, omejevanja uporabe gnojil, fitofarmacevtskih sredstev ali drugih vnosov, vzreje lokalnih pasem, ki jim grozi prenehanje reje, ali ohranjanja rastlinskih genskih virov, ter v zvezi z upravičenimi dejavnostmi za ohranjanje genskih virov v kmetijstvu.

30. Plačila za preusmeritev v ekološko kmetijstvo ali njegovo ohranjanje morajo kmete spodbujati k sodelovanju v takšnih shemah, kar pomeni odziv na vse večje povpraševanje družbe po uporabi okolju prijaznih kmetijskih praks in višjih standardih za dobro počutje živali. Zaradi povečanja sinergije koristi v zvezi z biotsko raznovrstnostjo, ki jo zagotavlja ukrep, je treba spodbujati kolektivne pogodbe ali sodelovanje med kmeti, da se vključijo večja sosednja območja. Da se prepreči obsežna ponovna preusmeritev kmetov nazaj v konvencionalno kmetovanje, je treba podpreti ukrepe za preusmerjanje in ohranjanje. Plačila morajo prispevati h kritju nastalih dodatnih stroškov in izpada dohodka zaradi obveznosti, pri čemer morajo zajemati le obveznosti, ki presegajo ustrezne obvezne standarde in zahteve.

31. Kmetom in lastnikom gozdov je treba še naprej dodeljevati podporo za lažje obravnavanje posebnih omejitev na zadevnih območjih, ki izhajajo iz izvajanja Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic[17] ter Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst[18], da se prispeva k učinkovitemu upravljanju območij Natura 2000, pri čemer je treba kmetom zagotoviti tudi podporo za lažje obravnavanje omejitev na območjih povodij, ki izhajajo iz izvajanja Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike[19]. Podpora mora biti povezana s posebnimi zahtevami, opisanimi v programu razvoja podeželja, ki presegajo ustrezne obvezne standarde in zahteve. Obenem morajo države članice pri celotnem oblikovanju svojih programov razvoja podeželja upoštevati posebne potrebe območij Natura 2000.

32. Plačila kmetom na gorskih območjih ali drugih območjih z naravnimi ali drugimi posebnimi omejitvami morajo v okviru neprekinjene uporabe kmetijskih zemljišč prispevati k ohranjanju podeželja ter ohranjanju in spodbujanju sonaravnega sistema kmetovanja. Da se zagotovi učinkovitost takšne podpore, je treba s plačili kmetom nadomestiti izpad dohodka in dodatne stroške, povezane z omejitvami na zadevnih območjih.

33. Da se zagotovita učinkovita uporaba sredstev Unije in enaka obravnava kmetov po vsej Uniji, je treba gorska območja in druga območja z naravnimi ali drugimi posebnimi omejitvami opredeliti v skladu z objektivnimi merili. V primeru območij z naravnimi omejitvami morajo biti to biofizikalna merila, ki temeljijo na trdnih znanstvenih dokazih. Sprejeti je treba prehodne ureditve, da se olajša postopno opuščanje plačil na območjih, ki se zaradi uporabe teh meril ne bodo več štela za območja z naravnimi omejitvami.

34. Kmete je treba še naprej spodbujati k prevzemanju visokih standardov dobrega počutja živali z zagotavljanjem podpore kmetom, ki se obvežejo sprejeti standarde živinoreje, ki presegajo ustrezne obvezne standarde. Da se zagotovi skladnost obveznosti v zvezi z dobrim počutjem živali s splošno politiko Unije na tem področju, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z opredelitvijo območij, na katerih morajo takšne obveznosti zagotoviti višje standarde načinov proizvodnje.

35. Še naprej je treba dodeljevati plačila lastnikom gozdov, ki opravljajo okoljske storitve ali podnebju prijazne storitve ohranjanja gozdov s sprejetjem obveznosti za povečanje biotske raznovrstnosti, ohranitev visokokakovostnih gozdnih ekosistemov, izboljšanje njihovega potenciala za blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje tem spremembam ter okrepitev zaščitne vrednosti gozdov glede na erozijo tal, ohranjanje vodnih virov in naravne nesreče. V tem smislu je treba ohranjanju in spodbujanju gozdnih genskih virov nameniti posebno pozornost. Plačila se dodelijo za gozdarsko-okoljske obveznosti, ki presegajo ustrezne obvezne standarde, določene z nacionalno zakonodajo. Da se zagotovi smotrna in učinkovita uporaba proračunskih sredstev EKSRP, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z vrstami dejavnosti, upravičenih do podpore v okviru tega ukrepa.

36. V programskem obdobju 2007–2013 je bila v okviru politike razvoja podeželja izrecno podprta le ena vrsta sodelovanja: sodelovanje pri razvoju novih proizvodov, proizvodnih postopkov in tehnologij na področjih kmetijstva in prehrane ter gozdarstva. Podpora za to vrsto sodelovanja je še vedno potrebna, vendar jo je treba prilagoditi, da bo izpolnjevala zahteve ekonomije znanja. V tem smislu je treba omogočiti, da se v okviru tega ukrepa financirajo projekti enega subjekta, če se pridobljeni rezultati razširjajo in se s tem izpolni cilj širjenja novih praks, procesov ali postopkov. Poleg tega je postalo jasno, da se lahko s podpiranjem veliko več vrst sodelovanja z večjim številom upravičencev, ki zajemajo male in velike subjekte, prispeva k doseganju ciljev politike razvoja podeželja, ker se subjektom na podeželskim območjih pomaga premagati gospodarske, okoljske in druge omejitve zaradi razdrobljenosti. Zato je treba ukrep razširiti. Podpora za organizacijo skupnih delovnih procesov ter skupno rabo objektov in naprav ter virov mora malim subjektom pomagati, da kljub majhnosti dosežejo ekonomsko uspešnost. Podpora za horizontalno in vertikalno sodelovanje med subjekti v dobavni verigi ter promocijske dejavnosti na lokalni ravni mora spodbuditi ekonomsko smotrn razvoj kratkih dobavnih verig, lokalnih trgov in lokalnih prehranskih verig. Podpora za skupne pristope k okoljskim projektom in praksam mora prispevati k zagotavljanju večjih in trajnejših okoljskih in podnebnih koristi, kot jih posamezni subjekti lahko dosežejo, če delujejo brez vključevanja drugih (na primer s praksami, ki se uporabljajo na širših neobdelanih območjih). Na teh različnih območjih je treba podporo zagotoviti v različnih oblikah. Grozdi in mreže so posebno pomembni za izmenjavo strokovnega znanja in izkušenj ter razvoj novega in specializiranega strokovnega znanja in izkušenj, storitev in proizvodov. Pilotni projekti so pomembno orodje za preskušanje tržne uporabnosti tehnologij, tehnik in praks v različnih okoliščinah ter po potrebi za njihovo prilagoditev. Operativne skupine so osrednji element evropskega partnerstva za inovacije (v nadaljnjem besedilu: EIP) na področju kmetijske produktivnosti in trajnosti. Drugo pomembno orodje so lokalne razvojne strategije, ki se izvajajo zunaj okvira lokalnega razvoja na podlagi pristopa LEADER, in sicer med javnimi in zasebnimi subjekti s podeželskih in mestnih območij. V nasprotju s pristopom LEADER bi lahko bila takšna partnerstva in strategije omejena na en sektor in/ali sorazmerno specifične razvojne cilje, vključno z zgoraj navedenimi. V okviru tega ukrepa morajo biti do podpore upravičene tudi medpanožne organizacije. Podpora mora biti omejena na sedem let, razen za skupinske okoljske ukrepe in ukrepe na področju podnebnih sprememb v ustrezno utemeljenih primerih.

37. Kmetje so zdaj izpostavljeni vse večjim gospodarskim in okoljskim tveganjem, ki so posledica podnebnih sprememb in naraščajoče nestanovitnosti cen. V tem smislu je učinkovito obvladovanje tveganj za kmete vse pomembnejše. Zato je treba uvesti ukrep obvladovanja tveganja, s katerim se bo kmetom pomagalo pri obravnavanju najobičajnejših tveganj, katerim so izpostavljeni. Zato je treba s tem ukrepom kmetom zagotoviti podporo za kritje premij, ki jih plačajo za zavarovanje pridelka, živali in rastlin, ter podpreti ustanovitev vzajemnih skladov in nadomestila, ki jih takšni skladi plačajo kmetom za izgube, nastale zaradi izbruha bolezni živali ali rastlin ali okoljskih nesreč. Prav tako je treba vključiti instrument za stabilizacijo dohodkov v obliki vzajemnega sklada za podporo kmetom, ki se jim izredno zmanjšajo dohodki. Da se zagotovi enako obravnavanje kmetov po vsej Uniji, neizkrivljanje konkurence in spoštovanje mednarodnih obveznosti Unije, je treba določiti posebne pogoje za dodelitev podpore v okviru teh ukrepov. Za zagotovitev smotrne uporabe proračunskih sredstev EKSRP je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo najkrajšega in najdaljšega časa trajanja komercialnih posojil za vzajemne sklade.

38. Pristop LEADER za lokalni razvoj se je v več letih izkazal za koristnega pri spodbujanju razvoja podeželskih območij, pri čemer se v celoti upoštevajo večsektorske potrebe za endogeni razvoj podeželja s pristopom od spodaj navzgor. S pristopom LEADER je zato treba nadaljevati v prihodnosti, pri čemer mora njegova uporaba ostati obvezna za vse programe razvoja podeželja.

39. Da se zagotovi, da se lokalne razvojne strategije uporabljajo na teritorialni ravni, na kateri lahko dosegajo rezultate, ki učinkovito prispevajo k prednostnim nalogam Unije za razvoj podeželja in inovacijam, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo meril glede naseljenosti za območje, ki ga zajema vsaka takšna strategija, ter glede natančnega obsega pripravljalnih in animacijskih stroškov, ki jih je treba podpreti.

40. Podpora iz EKSRP za lokalni razvoj v okviru pristopa LEADER mora zajemati vse vidike priprave in izvajanja lokalnih razvojnih strategij in delovanja lokalnih akcijskih skupin ter sodelovanje med ozemlji in skupinami, ki izvajajo lokalni razvoj, pri čemer ta razvoj poteka od spodaj navzgor in ga vodi skupnost. Da se partnerjem na podeželskih območjih, ki še ne uporabljajo pristopa LEADER, omogoči, da preskusijo lokalno razvojno strategijo ter se pripravijo na njeno oblikovanje in delovanje, je treba financirati tudi „začetno orodje LEADER“. Da se zagotovi smotrna in učinkovita uporaba proračunskih sredstev EKSRP, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z natančno opredelitvijo upravičenih animacijskih stroškov za lokalne akcijske skupine.

41. Naložbe so skupne več ukrepom razvoja podeželja v skladu s to uredbo in lahko zadevajo zelo različne dejavnosti. Da se zagotovi jasnost pri izvajanju teh dejavnosti, je treba določiti nekatera skupna pravila za vse naložbe. S temi skupnimi pravili je treba opredeliti vrste izdatkov, ki jih je mogoče šteti za izdatke za naložbe, in zagotoviti, da podporo prejmejo le takšne naložbe, ki ustvarjajo novo vrednost v kmetijstvu. Da se upoštevajo posebnosti posameznih vrst naložb, kot so nakup rabljene opreme in enostavne nadomestne naložbe, ter se hkrati zagotovi učinkovita uporaba sredstev EKSRP, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo pogojev, pod katerimi se lahko nekatere vrste naložb štejejo za upravičene izdatke. Da se spodbuja uresničevanje investicijskih projektov, je treba državam članicam omogočiti izplačevanje predplačil. Za zagotovitev učinkovitosti, poštenosti in trajnostnega učinka pomoči EKSRP je treba določiti pravila, ki zagotavljajo, da so naložbe v zvezi z dejavnostmi trajne in da se podpora EKSRP ne uporablja za izkrivljanje konkurence.

42. Pri nekaterih ukrepih, povezanih s posameznimi območji, v skladu s to uredbo morajo upravičenci prevzeti obveznosti, ki zajemajo obdobje vsaj petih let. V tem obdobju se lahko spremenijo razmere na kmetijskem gospodarstvu ali razmere upravičenca. Zato je treba določiti pravila, ki bodo določila ukrepanje v takšnih primerih. Za zagotovitev učinkovitega izvajanja ukrepov, povezanih s posameznimi območji, in zaščito finančnih interesov Unije je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo pogojev, ki se uporabljajo v primeru delnega prenosa gospodarstva, ter opredelitvijo drugih okoliščin, v katerih podpore ni treba vrniti.

43. Nekateri ukrepi v skladu s to uredbo kot pogoj za dodelitev podpore določajo, da morajo upravičenci prevzeti obveznosti, ki presegajo izhodiščno stanje, opredeljeno v smislu obveznih standardov ali zahtev. V primeru morebitnih sprememb zakonodaje v obdobju obveznosti, zaradi katerih bi bila potrebna sprememba izhodiščnega stanja, je treba omogočiti revizijo zadevnih pogodb, da se zagotovi nadaljnje izpolnjevanje tega pogoja.

44. Da se zagotovi čim boljša uporaba finančnih sredstev za razvoj podeželja in se ukrepi v okviru programov razvoja podeželja ciljno usmerijo v skladu s prednostnimi nalogami Unije za razvoj podeželja ter da se hkrati zagotovi tudi enako obravnavanje kandidatov, morajo države članice določiti merila za izbor projektov. Izjema pri tem pravilu mora veljati le za tiste ukrepe, za katere obstaja podpora v obliki plačil za opravljanje kmetijsko-okoljskih storitev ali storitev za dobro počutje živali. Pri uporabi meril za izbor je treba upoštevati načelo sorazmernosti v zvezi z majhnimi nepovratnimi sredstvi.

45. EKSRP mora s tehnično pomočjo podpirati dejavnosti, ki se nanašajo na izvajanje programov razvoja podeželja, vključno s stroški v zvezi z zaščito simbolov in kratic za sheme kakovosti Unije za sodelovanje, v katerih se lahko dodeli podpora v skladu s to uredbo, ter stroški držav članic za razmejitev območij z naravnimi omejitvami. Da se zagotovi smotrna uporaba proračunskih sredstev EKSRP, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z nadzornimi dejavnostmi, ki se lahko financirajo v okviru tehnične pomoči.

46. Pokazalo se je, da ima lahko povezovanje nacionalnih mrež, organizacij in uprav, ki sodelujejo v različnih fazah izvajanja programa, organizirano v okviru Evropske mreže za razvoj podeželja, s spodbujanjem vključenosti zainteresiranih strani v upravljanje razvoja podeželja in v obveščanje širše javnosti o njegovih koristih zelo pomembno vlogo pri izboljševanju kakovosti programov razvoja podeželja. Zato ga je treba financirati kot del tehnične pomoči na ravni Unije.

47. Da se prispeva k doseganju ciljev EIP na področju kmetijske produktivnosti in trajnosti, je treba vzpostaviti mrežo EIP za povezovanje operativnih skupin, svetovalnih služb in raziskovalcev, vključenih v izvajanje ukrepov, ki so ciljno usmerjeni v inovacije v kmetijstvu. Financirati jo je treba kot del tehnične pomoči na ravni Unije.

48. V programskem obdobju 2007–2013 je v okviru Evropske mreže za razvoj podeželja delovala strokovna mreža za vrednotenje. Da se upoštevajo posebne potrebe v zvezi z vrednotenjem, je treba ustanoviti Evropsko mrežo za vrednotenje razvoja podeželja za programsko obdobje 2014–2020, v okviru katere se bodo povezali vsi subjekti, vključeni v dejavnosti vrednotenja, ter se bo olajšala izmenjava strokovnega znanja in izkušenj na tem področju. Financirati jo je treba kot del tehnične pomoči.

49. Države članice morajo del skupnega zneska vsakega programa razvoja podeželja, ki je namenjen tehnični pomoči, rezervirati za financiranje vzpostavitve in delovanja nacionalne mreže za podeželje, v okviru katere se povezujejo organizacije in uprave, ki delujejo na področju razvoja podeželja, vključno s partnerstvom, z namenom povečanja njihove vključenosti v izvajanje programa in izboljšanja kakovosti programov razvoja podeželja. Nacionalne mreže za podeželje morajo pripraviti in izvajati akcijski načrt.

50. EKSRP mora izraziti priznanje Unije v zvezi s tem, kako se lahko lokalni razvojni pristopi in nadnacionalna razsežnost medsebojno krepijo, zlasti v primeru inovativnega razmišljanja. To mora narediti s podelitvijo nagrad omejenemu številu projektov, ki so zgled takšnih značilnosti. Nagrade morajo dopolnjevati druge vire financiranja, ki so na voljo v okviru politike razvoja podeželja, s podelitvijo priznanja kateremu koli primernemu vodilnemu projektu, ne glede na to, ali je bil ta projekt financiran tudi prek programa razvoja podeželja.

51. V okviru programov razvoja podeželja je treba s podporo EIP za kmetijsko produktivnost in trajnost zagotoviti inovativne ukrepe, s katerimi se spodbuja z viri gospodaren in produktiven kmetijski sektor z malo emisijami. Cilj EIP mora biti spodbujanje hitrejše in širše uporabe inovativnih rešitev v praksi. EIP mora ustvariti dodano vrednost s povečanjem uporabe in učinkovitosti instrumentov v zvezi z inovacijami ter krepitvijo sinergije med njimi. EIP mora zapolniti vrzeli z boljšim povezovanjem raziskovanja in kmetovanja v praksi.

52. Izvajanje inovativnih projektov v okviru EIP na področju kmetijske produktivnosti in trajnosti morajo prevzeti operativne skupine, ki vključujejo kmete, raziskovalce, svetovalce, podjetja in druge subjekte, ki so povezani z inovacijami v kmetijskem sektorju. Da bi bili rezultati takšnih projektov koristni za celotni sektor, jih je treba razširjati.

53. Sprejeti je treba določbe, s katerimi se lahko določijo skupni znesek podpore Unije za razvoj podeželja v skladu s to uredbo za obdobje od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020, letna razdelitev in najmanjši zneski, ki bodo skoncentrirani v manj razvitih regijah v skladu z večletnim finančnim okvirom za obdobje 2014 do 2020 ter medinstitucionalnim sporazumom o sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju[20] za isto obdobje. Razpoložljiva odobrena proračunska sredstva morajo biti za potrebe programiranja pavšalno indeksirana.

54. Za olajšanje upravljanja sredstev EKSRP je treba določiti enotno stopnjo prispevka EKSRP za programe razvoja podeželja glede na javne izdatke v državah članicah. Da se upošteva poseben pomen ali narava nekaterih vrst dejavnosti, je treba zanje določiti posebne stopnje prispevka. Za blažitev posebnih omejitev zaradi ravni razvoja, oddaljenosti in otoške lege je treba določiti ustrezno stopnjo prispevka EKSRP za manj razvite in najbolj oddaljene regije iz Pogodbe ter manjše Egejske otoke.

55. Sredstva, sproščena v državah članicah na podlagi uporabe zgornje meje za neposredna plačila, ki jih prejmejo velike posamezne kmetije v okviru prvega stebra SKP, je treba v vsaki državi članici rezervirati za financiranje projektov, povezanih z inovacijami, da se kmetijam, vključno z velikimi kmetijami, pomaga povečati njihovo konkurenčnost v okviru ciljev SKP. Te projekte morajo izvajati kmetje, ne glede na velikost njihovih kmetij, operativne skupine EIP ali lokalne akcijske skupine ter skupine partnerjev, dejavnih na področju kmetijstva.

56. Države članice morajo sprejeti vse potrebne ukrepe in uvesti ustrezne določbe, da zagotovijo preverljivost in možnost nadzora svojih ukrepov za razvoj podeželja. V ta namen morata organ upravljanja in plačilna agencija zagotoviti predhodno oceno in se zavezati k oceni ukrepov v celotnem obdobju izvajanja programa. Ukrepe, ki ne izpolnjujejo tega pogoja, je treba prilagoditi.

57. Komisija in države članice morajo sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev dobrega upravljanja programov razvoja podeželja. V tem smislu mora Komisija izvajati ustrezni nadzor, države članice pa morajo sprejeti ukrepe za zagotovitev dobrega delovanja njihovega sistema upravljanja.

58. Za upravljanje in izvajanje posameznega programa razvoja podeželja mora biti pristojen en organ upravljanja. Njegove naloge morajo biti podrobno opredeljene v tej uredbi. Organ upravljanja mora imeti možnost, da del svojih nalog prenese na drug organ, pri čemer ohrani odgovornost za učinkovitost in pravilnost upravljanja. Če program razvoja podeželja vsebuje tematske podprograme, mora imeti organ upravljanja možnost, da imenuje drug organ za celotno upravljanje in izvedbo tega podprograma glede na finančne dodelitve, ki so bile zanj opredeljene v programu, ter mora hkrati zagotoviti dobro finančno poslovodenje teh podprogramov.

59. Vsak program razvoja podeželja je treba spremljati, da se redno ugotavljata izvajanje programa in napredek pri doseganju opredeljenih ciljev programa. Dokazovanje in izboljševanje učinkovitosti in vpliva ukrepov v okviru EKSRP sta odvisna tudi od ustreznega vrednotenja med pripravo in izvajanjem programa ter njegovim dokončanjem. Sistem spremljanja in vrednotenja morajo zato skupaj vzpostaviti Komisija in države članice z namenom prikaza napredka ter ocene vpliva in učinkovitosti izvajanja politike razvoja podeželja.

60. Za zagotovitev, da se lahko informacije združijo na ravni Unije, mora biti sklop skupnih kazalnikov del sistema. Ključne informacije o izvajanju programov razvoja podeželja je treba elektronsko evidentirati in hraniti kot sredstvo za lažje združevanje podatkov. Zato morajo upravičenci predložiti minimalne informacije, ki so potrebne za spremljanje in vrednotenje.

61. Odgovornost za spremljanje programa si morata deliti organ upravljanja in nadzorni odbor, ustanovljen v ta namen. Naloga nadzornega odbora mora biti spremljanje učinkovitosti pri izvajanju programa. Zato morajo biti njegove pristojnosti podrobno opredeljene.

62. Spremljanje programa mora vključevati pripravo letnega poročila o izvajanju, ki se predloži Komisiji.

63. Vsak program razvoja podeželja je treba ovrednotiti, da se izboljša njegova kakovost in prikažejo njegovi dosežki.

64. Za podporo ukrepov razvoja podeželja v skladu s to uredbo je treba uporabiti člene 107, 108 in 109 Pogodbe. Kljub temu je treba zaradi posebnosti kmetijskega sektorja ukrepe razvoja podeželja za dejavnosti, ki spadajo na področje uporabe člena 42 Pogodbe ter se izvajajo v okviru te uredbe in v skladu z njo, ter plačila, ki jih izvedejo države članice in so namenjena zagotovitvi dodatnega nacionalnega financiranja dejavnosti razvoja podeželja, katerim se dodeli podpora Unije in ki spadajo na področje uporabe člena 42 Pogodbe, izključiti iz uporabe členov 107, 108 in 109 Pogodbe.

65. Zaradi zagotavljanja skladnosti z ukrepi razvoja podeželja, ki so upravičeni do podpore Unije, in poenostavitve postopkov je poleg tega treba plačila, ki jih izvedejo države članice in so namenjena zagotovitvi dodatnega nacionalnega financiranja dejavnosti razvoja podeželja, katerim se dodeli podpora Unije in ki spadajo na področje uporabe člena 42 Pogodbe, odobriti kot del programiranja v okviru postopka obveščanja v skladu z določbami te uredbe. Za zagotovitev ustreznega spremljanja teh plačil mora Komisija pri njihovi oceni smiselno uporabljati merila, določena za uporabo člena 107 Pogodbe. Da se prepreči zagotavljanje dodatnega nacionalnega financiranja, ki ga Komisija ne odobri, zadevna država članica svojega predlaganega dodatnega financiranja razvoja podeželja ne sme zagotoviti, dokler ni odobreno. O plačilih, ki jih izvedejo države članice in so namenjena zagotovitvi dodatnega nacionalnega financiranja dejavnosti razvoja podeželja, katerim se dodeli podpora Unije in ki ne spadajo na področje uporabe člena 42 Pogodbe, je treba obvestiti Komisijo v skladu s členom 108(3) Pogodbe, razen če spadajo na področje uporabe uredbe, sprejete v skladu z Uredbo Sveta št. 994/98[21], pri čemer se financiranje ne sme zagotoviti, preden Komisija dokončno ne odobri tega postopka.

66. Vzpostaviti je treba elektronski informacijski sistem za zagotovitev učinkovite in varne izmenjave podatkov.

67. Na tem področju se uporablja zakonodaja Unije o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takšnih podatkov, zlasti Direktiva 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov[22] ter Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov[23].

68. Da se zagotovijo enotni pogoji za izvajanje te uredbe v zvezi s predstavitvijo programov razvoja podeželja, odobritvijo programov in njihovimi dopolnitvami, postopki in časovnimi razporedi za odobritev programov, postopki in časovnimi razporedi za odobritev dopolnitev programov, vključno z začetkom njihove veljavnosti in pogostostjo predložitve, v zvezi s posebnimi pogoji za izvajanje ukrepov razvoja podeželja, strukturo in delovanjem mrež, vzpostavljenih v skladu s to uredbo, sprejetjem sistema spremljanja in vrednotenja ter pravili za delovanje informacijskega sistema, je treba Komisiji podeliti izvedbena pooblastila. Navedena pooblastila je treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[24].

69. Nova shema podpore iz te uredbe nadomešča shemo podpore iz Uredbe (ES) št. 1698/2005. Zato je treba Uredbo (ES) št. 1698/2005 s 1. januarjem 2014 razveljaviti.

70. Da se zagotovi neoviran prehod s sistema, vzpostavljenega z Uredbo (ES) št. 1698/2005, na sistem, ki ga vzpostavlja ta uredba, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo prehodnih določb –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

KAZALO

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) Error! Bookmark not defined.

NASLOV I Cilji in strategija 28

Poglavje I Področje uporabe in opredelitev pojmov 28

Poglavje II Poslanstvo, cilji, prednostne naloge in skladnost 31

NASLOV II Programiranje 34

Poglavje I Vsebina programiranja 34

Poglavje II Priprava, odobritev in dopolnitev programov razvoja podeželja 38

NASLOV III Podpora za razvoj podeželja 40

Poglavje I Ukrepi 40

Oddelek 1 40

Posamezni ukrepi 40

Oddelek 2 63

Leader 63

Poglavje II Skupne določbe za različne ukrepe 65

Poglavje III Tehnična pomoč in mrežno povezovanje 67

Poglavje IV Nagrada za inovativno lokalno sodelovanje na podeželskih območjih 72

NASLOV IV EIP na področju kmetijske produktivnosti in trajnosti 74

NASLOV V Finančne določbe 76

NASLOV VI Upravljanje, nadzor in obveščanje javnosti 80

NASLOV VII Spremljanje in vrednotenje 83

Poglavje I Splošne določbe 83

Oddelek 1 Vzpostavitev sistema spremljanja in vrednotenja ter njegovi cilji 83

Oddelek 2 Tehnične določbe 83

Poglavje II Spremljanje 84

Poglavje III Vrednotenje 86

NASLOV VIII Določbe o konkurenci 88

NASLOV IX Pooblastila Komisije, skupne določbe ter prehodne in končne določbe 89

Poglavje I Pooblastila Komisije 89

Poglavje II 90

Skupne določbe 90

Poglavje III 90

Prehodne in končne določbe 90

PRILOGA I Zneski in stopnje podpore 92

PRILOGA II Biofizikalna merila za razmejitev območij z naravnimi omejitvami 96

PRILOGA III Okvirni seznam ukrepov in dejavnosti, ki so posebej pomembni za tematske podprograme iz člena 8 97

PRILOGA IV Predhodni pogoji za razvoj podeželja 99

PRILOGA V Okvirni seznam ukrepov, ki so pomembni za eno ali več prednostnih nalog Unije pri razvoju podeželja 105

NASLOV I Cilji in strategija

Poglavje I Področje uporabe in opredelitev pojmov

Člen 1

Področje uporabe

71. Ta uredba:

72. določa splošna pravila, ki urejajo podporo Unije za razvoj podeželja, ki jo financira Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (v nadaljnjem besedilu: EKSRP), ustanovljen z Uredbo (EU) št. HU/2012;

73. opredeljuje cilje, h katerim mora prispevati politika razvoja podeželja, in ustrezne prednostne naloge Unije za razvoj podeželja;

74. določa strateški okvir za politiko razvoja podeželja;

75. opredeljuje ukrepe politike razvoja podeželja;

76. določa pravila o programiranju, mrežnem povezovanju, upravljanju, spremljanju in vrednotenju na podlagi pristojnosti, ki si jih delijo države članice in Komisija;

77. določa pravila za zagotavljanje usklajevanja EKSRP z drugimi instrumenti Unije.

78. Ta uredba dopolnjuje določbe dela II Uredbe (EU) št. [SSO/2012].

Člen 2

Opredelitev pojmov

1. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

79. „programiranje“: postopek organiziranja, odločanja in dodeljevanja finančnih sredstev v več fazah, ki je namenjen večletnemu izvajanju skupnih ukrepov Unije in držav članic za uresničevanje prednostnih nalog Unije za razvoj podeželja;

80. „regija“: teritorialna enota, ki ustreza ravni 1 ali 2 nomenklature statističnih teritorialnih enot (ravni NUTS 1 in 2) v smislu Uredbe (ES) št. 1059/2003 Evropskega parlamenta in Sveta[25];

81. „ukrep“: sklop dejavnosti, ki prispevajo k eni ali več prednostnim nalogam Unije za razvoj podeželja;

82. „dejavnost“: projekt, skupina projektov, pogodba, sporazum ali drug ukrep, ki je izbran v skladu z merili za zadevni program razvoja podeželja in ga izvaja eden ali več upravičencev ter ki omogoča izpolnjevanje ene ali več prednostnih nalog Unije za razvoj podeželja;

83. „upravičenec“: fizična ali pravna oseba ali drug javni ali zasebni organ, ki je odgovoren za izvajanje dejavnosti ali prejema podporo;

84. „sistem spremljanja in vrednotenja“: splošni pristop, ki so ga oblikovale Komisija in države članice z določitvijo omejenega števila skupnih kazalnikov, ki se nanašajo na izhodiščno stanje ter finančno izvajanje, učinke, rezultate in vplive programov;

85. „lokalna razvojna strategija“: usklajen sklop dejavnosti za izpolnjevanje lokalnih ciljev in potreb, ki prispeva k izpolnjevanju prednostnih nalog Unije za razvoj podeželja in se izvaja v okviru partnerstva na ustrezni ravni;

86. „stopnja podpore“: stopnja skupnega javnega prispevka k dejavnosti;

87. „javni izdatki“: vsi javni prispevki k financiranju dejavnosti, ki izhajajo iz državnega proračuna, proračunov regionalnih in lokalnih organov ter proračuna Unije in vsi podobni izdatki. Vsi prispevki k financiranju dejavnosti, ki izhajajo iz proračunov organov javnega prava ali združenj enega ali več regionalnih ali lokalnih organov ali organov javnega prava v smislu Direktive 2004/18/ES[26], se štejejo za javne prispevke;

88. „manj razvite regije“: regije, katerih bruto domači proizvod (BDP) na prebivalca je nižji od 75 % povprečja BDP v EU-27;

89. „mikro, mala in srednje velika podjetja“ (v nadaljnjem besedilu: MSP): mikro, mala in srednje velika podjetja, kakor so opredeljena v Priporočilu Komisije 2003/361/ES[27];

90. „transakcijski stroški“: stroški, ki so povezani z obveznostjo, vendar jih ni mogoče neposredno pripisati njenemu izvajanju;

91. „kmetijsko zemljišče v uporabi“: kmetijsko zemljišče v uporabi v smislu Uredbe Komisije (ES) št. 1200/2009 z dne 30. novembra 2009[28];

92. „ekonomske izgube“: vsi dodatni stroški, ki jih ima kmet zaradi izrednih ukrepov, ki jih je sprejel s ciljem zmanjšanja ponudbe na zadevnem trgu, ali vsi večji izpadi proizvodnje;

93. „slabe vremenske razmere“: vremenski pogoji, kot so slana, nevihte in toča, zmrzal, močan dež ali huda suša, ki se lahko primerjajo z naravno nesrečo;

94. „bolezni živali“: bolezni, navedene na seznamu bolezni živali, ki ga je sestavila Svetovna organizacija za zdravje živali, ali v Prilogi k Odločbi Sveta 90/424/EGS[29];

95. „okoljska nesreča“: posebno onesnaženje, kontaminacija ali poslabšanje kakovosti okolja, ki je povezano s posebnim dogodkom in je geografsko omejeno. To ne zajema splošnih okoljskih tveganj, ki niso povezana s posebnim dogodkom, kot so podnebne spremembe ali onesnaženje zraka;

96. „naravna nesreča“: naravni dogodek biotske ali abiotske narave, ki povzroči pomembne motnje kmetijskih proizvodnih sistemov in gozdnih struktur, zaradi česar lahko nastane pomembna gospodarska škoda za kmetijski in gozdarski sektor;

97. „huda nesreča“: nepredviden dogodek biotske ali abiotske narave, ki je posledica človekove dejavnosti in povzroči pomembne motnje kmetijskih proizvodnih sistemov in gozdnih struktur, zaradi česar lahko nastane pomembna gospodarska škoda za kmetijski in gozdarski sektor;

98. „kratka dobavna veriga“: dobavna veriga, ki vključuje omejeno število gospodarskih subjektov, zavezanih k sodelovanju, lokalni gospodarski razvoj ter tesne geografske in socialne odnose med proizvajalci in potrošniki;

99. „mladi kmet“: kmet, ki je v času predložitve vloge mlajši od 40 let, ima ustrezna poklicna strokovna znanja in usposobljenost ter je v kmetijskem gospodarstvu prvič imenovan za vodjo gospodarstva;

100. „dokončana dejavnost“: dejavnost, ki je fizično dokončana ali v celoti izvedena ter v zvezi s katero so upravičenci poravnali vsa s tem povezana plačila ter prejeli ustrezen javni prispevek;

101. „tematski cilji“: tematski cilji, kakor so opredeljeni v členu 9 Uredbe (EU) št. [SSO/2012] Evropskega parlamenta in Sveta[30];

102. „skupni strateški okvir“: skupni strateški okvir, kakor je opredeljen v členu 10 Uredbe (EU) št. [SSO/xxx].

103. 2. Kar zadeva opredelitev mladega kmeta v odstavku 1(u), je Komisija pooblaščena, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 90 glede pogojev, pod katerimi lahko pravna oseba šteje za mladega kmeta, vključno z določitvijo obdobja mirovanja za pridobitev strokovnih spretnosti in znanja.

Poglavje II Poslanstvo, cilji, prednostne naloge in skladnost

Člen 3

Poslanstvo

EKSRP prispeva k strategiji Evropa 2020, tako da pospešuje trajnostni razvoj podeželja na celotnem območju Unije z dopolnjevanjem drugih instrumentov skupne kmetijske politike (SKP) ter z dopolnjevanjem kohezijske in skupne ribiške politike. EKSRP prispeva k ozemeljsko in okoljsko bolj uravnoteženemu, podnebju prijaznemu in inovativnemu kmetijskemu sektorju Unije, ki je odporen na podnebne spremembe.

Člen 4

Cilji

Znotraj skupnega okvira SKP podpora za razvoj podeželja prispeva k doseganju naslednjih ciljev:

104. konkurenčnosti kmetijstva;

105. trajnostnega gospodarjenja z naravnimi viri in ukrepov na področju podnebnih sprememb;

106. uravnoteženega teritorialnega razvoja podeželskih območij.

Člen 5

Prednostne naloge Unije za razvoj podeželja

Cilji razvoja podeželja, ki prispevajo k strategiji Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast, se dosegajo prek naslednjih šestih prednostnih nalog Unije za razvoj podeželja, s katerimi se pretvarjajo ustrezni tematski cilji skupnega strateškega okvira:

107. pospeševanje prenosa znanja ter inovacij v kmetijstvu, gozdarstvu in na podeželskih območjih s poudarkom na področjih:

108. pospeševanja inovacij in baze znanja na podeželskih območjih;

109. krepitve povezav med kmetijstvom in gozdarstvom ter raziskavami in inovacijami;

110. krepitve vseživljenjskega učenja in poklicnega usposabljanja v kmetijskem in gozdarskem sektorju;

111. krepitev konkurenčnosti vseh vrst kmetijstva in krepitev sposobnosti preživetja kmetij s poudarkom na področjih:

112. spodbujanja prestrukturiranja kmetij z velikimi strukturnimi problemi, predvsem kmetij z nizko udeležbo na trgu, tržno usmerjenih kmetij v posameznih sektorjih in kmetij s potrebo po kmetijski diverzifikaciji;

113. spodbujanja generacijske pomladitve v kmetijskem sektorju;

114. spodbujanje organizacije prehranske verige in obvladovanja tveganja v kmetijstvu s poudarkom na področjih:

115. boljše vključitve primarnih proizvajalcev v prehransko verigo v okviru shem kakovosti, promocije na lokalnih trgih, kratkih dobavnih verig, skupin proizvajalcev in medpanožnih organizacij;

116. podpore obvladovanja tveganja v okviru kmetij;

117. obnova, ohranjanje in izboljševanje ekosistemov, odvisnih od kmetijstva in gozdarstva, s poudarkom na področjih:

118. obnavljanja in ohranjanja biotske raznovrstnosti, vključno z območji Natura 2000 in kmetijstvom velike naravne vrednosti, in stanja krajin v Evropi;

119. izboljševanja gospodarjenja z vodami;

120. izboljševanja upravljanja tal;

121. spodbujanje učinkovite rabe virov in prehoda na nizkoogljično gospodarstvo, odporno na podnebne spremembe, na področju kmetijstva, prehrane in gozdarstva s poudarkom na področjih:

122. povečevanja učinkovitosti rabe vode v kmetijstvu;

123. povečevanja učinkovitosti rabe energije v kmetijstvu in živilski predelavi;

124. spodbujanja ponudbe in uporabe obnovljivih virov energije, stranskih proizvodov, odpadkov, ostankov in drugih neživilskih surovin za namene biogospodarstva;

125. zmanjševanja emisij dušikovega oksida in metana iz kmetijstva;

126. spodbujanja sekvestracije ogljika v kmetijstvu in gozdarstvu;

127. spodbujanje socialne vključenosti, zmanjševanja revščine in gospodarskega razvoja podeželskih območij s poudarkom na področjih:

128. spodbujanja diverzifikacije, ustanavljanja novih malih podjetij in ustvarjanja novih delovnih mest;

129. pospeševanja lokalnega razvoja podeželskih območij;

130. spodbujanja dostopa do informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT) na podeželskih območjih ter njihove uporabe in kakovosti.

Vse te prednostne naloge prispevajo k doseganju horizontalnih ciljev inovacij ter blažitve podnebnih sprememb in prilagajanju tem spremembam.

Člen 6

Skladnost

131. Zagotovi se skladnost podpore EKSRP z ukrepi, ki jih financira Evropski kmetijski jamstveni sklad.

132. Nobena podpora iz te uredbe se ne dodeli dejavnostim, ki so podprte v okviru skupnih tržnih ureditev. Komisija je v skladu s členom 90 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da se opredelijo izjeme od tega pravila.

NASLOV II Programiranje

Poglavje I Vsebina programiranja

Člen 7

Programi razvoja podeželja

133. EKSRP v državah članicah deluje na podlagi programov razvoja podeželja. V okviru teh programov se strategija za izpolnjevanje prednostnih nalog Unije za razvoj podeželja izvaja z naborom ukrepov iz naslova III, pri čemer se za doseganje njihovega uresničevanja zaprosi za pomoč EKSRP.

134. Država članica lahko predloži en program za svoje celotno ozemlje ali pa več regionalnih programov.

135. Države članice z regionalnimi programi lahko v odobritev predložijo tudi nacionalni okvir s skupnimi elementi za te programe brez ločene proračunske dodelitve sredstev.

Člen 8

Tematski podprogrami

136. Države članice lahko v svoje programe razvoja podeželja vključijo tematske podprograme, s katerimi se prispeva k prednostnim nalogam Unije za razvoj podeželja in katerih cilj je obravnavati opredeljene posebne potrebe zlasti v zvezi z:

137. mladimi kmeti;

138. malimi kmetijami iz tretjega pododstavka člena 20(2);

139. gorskimi območji iz člena 33(2);

140. kratkimi dobavnimi verigami.

Okvirni seznam ukrepov in vrst dejavnosti, ki so posebej pomembni za posamezne tematske podprograme, je naveden v Prilogi III.

141. Tematski podprogrami lahko obravnavajo tudi posebne potrebe v zvezi s prestrukturiranjem kmetijskih sektorjev, ki znatno vplivajo na razvoj posameznega podeželskega območja.

142. Pri dejavnostih, ki se podpirajo v okviru tematskih podprogramov v zvezi z malimi kmetijami in kratkimi dobavnimi verigami, se lahko stopnje podpore iz Priloge I povišajo za 10 odstotnih točk. V primeru mladih kmetov in gorskih območij se lahko najvišje stopnje podpore povišajo v skladu s Prilogo I. Kljub temu najvišja stopnja skupne podpore ne presega 90 %.

Člen 9

Vsebina programov razvoja podeželja

143. Poleg elementov iz člena 24 Uredbe (EU) št. [SSO/2012] vsak program razvoja podeželja vsebuje:

144. predhodno vrednotenje iz člena 48 Uredbe (EU) št. [SSO/2012];

145. analizo položaja, kar zadeva prednosti in pomanjkljivosti ter priložnosti in nevarnosti (v nadaljnjem besedilu: analiza SWOT), ter opredelitev potreb, ki jih je treba obravnavati na geografskem območju, ki je ga zajema program in po potrebi tematski podprogrami iz člena 8.

Analiza temelji na prednostnih nalogah Unije za razvoj podeželja. V okviru prednostnih nalog Unije za razvoj podeželja se ocenijo posebne potrebe v zvezi z okoljem, blažitvijo podnebnih sprememb in prilagajanjem tem spremembam ter inovacijami, da se opredelijo ustrezni odzivi na ravni posamezne prednostne naloge na teh treh področjih;

146. opis strategije, ki vključuje določanje ciljev za vsako področje prednostnih nalog Unije za razvoj podeželja, vključenih v program, na podlagi skupnih kazalnikov iz člena 76, ki se opredelijo kot del sistema spremljanja in vrednotenja iz člena 74, ter nabor ukrepov na podlagi načela učinkovitega posredovanja v okviru programa, vključno z oceno pričakovanega prispevka izbranih ukrepov k doseganju ciljev.

Za vsak program razvoja podeželja se dokaže, da:

(i) so vključene ustrezne kombinacije ukrepov v zvezi s prednostnimi nalogami Unije za razvoj podeželja, vključenih v program, ki temeljijo na predhodnem vrednotenju iz točke (a) in analizi iz točke (b);

(ii) je porazdelitev finančnih virov za ukrepe iz programa uravnotežena ter ustrezna za dosego zastavljenih ciljev;

(iii) se prek ustrezno oblikovanih kombinacij ukrepov ali tematskih podprogramov upoštevajo in dejavno obravnavajo posebne potrebe, povezane s posebnimi pogoji na regionalni ali podregionalni ravni;

(iv) je v program vključen primeren pristop k inovacijam, okolju, vključno s posebnimi potrebami območij Natura 2000, ter blažitvi podnebnih sprememb in prilagajanju tem spremembam;

(v) so predvideni ustrezni ukrepi za poenostavitev izvajanja programa;

(vi) so bili sprejeti ukrepi, da se zagotovi razpoložljivost dovolj svetovalnih organov za svetovanje glede regulativnih zahtev in vseh vidikov, povezanih s trajnostnim razvojem v kmetijstvu in gozdarstvu ter s podnebnimi ukrepi;

(vii) so načrtovane pobude za ozaveščanje in spodbujanje inovativnih ukrepov ter ustanovitev operativnih skupin EIP na področju kmetijske produktivnosti in trajnosti;

(viii) je opredeljen ustrezen pristop, s katerim se določijo načela v zvezi z oblikovanjem meril za izbor projektov in lokalnih razvojnih strategij ter ki upošteva zadevne cilje. V okviru tega lahko države članice omogočijo, da imajo prednost dejavnosti, ki jih opravlja skupina kmetov, ali da za te dejavnosti velja višja stopnja podpore;

147. oceno predhodnih pogojev in po potrebi ukrepe iz člena 17(4) Uredbe (EU) [SSO/2012] ter najpomembnejše cilje, določene za namene člena 19 Uredbe (EU) št. [SSO/2012];

148. opis vsakega izbranega ukrepa;

149. kar zadeva lokalni razvoj, poseben opis mehanizmov usklajevanja med lokalnimi razvojnimi strategijami, ukrepom sodelovanja iz člena 36, ukrepom osnovnih storitev in obnovo vasi na podeželskih območjih iz člena 21 ter podporo za nekmetijske dejavnosti na podeželskih območjih v okviru ukrepa razvoja kmetij in podjetij na podeželskih območjih iz člena 20;

150. opis pristopa k inovacijam za večjo produktivnost in trajnostno upravljanje virov ter prispevanje k doseganju ciljev EIP na področju kmetijske produktivnosti in trajnosti iz člena 61;

151. analizo potreb v zvezi z zahtevami glede spremljanja in vrednotenja ter načrt vrednotenja iz člena 49 Uredbe (EU) št. [SSO/2012]. Države članice zagotovijo zadostna sredstva in dejavnosti za krepitev zmogljivosti, da se izpolnijo opredeljene potrebe;

152. finančni načrt, ki zajema:

(i) preglednico, v kateri je v skladu s členom 64(4) določen celoten prispevek EKSRP, ki je načrtovan za vsako leto. Kadar je ustrezno, so v tej preglednici znotraj celotnega prispevka EKSRP ločeno prikazana odobrena proračunska sredstva, namenjena manj razvitim regijam, in sredstva, prenesena v EKSRP na podlagi člena 7(2) Uredbe (EU) št. RP/2012. Načrtovani letni prispevek EKSRP je v skladu z večletnim finančnim okvirom;

(ii) preglednico, v kateri sta za vsak ukrep, vrsto dejavnosti, za katero velja posebna stopnja prispevka EKSRP, in tehnično pomoč določena celoten načrtovan prispevek Unije in veljavna stopnja prispevka EKSRP. Po potrebi se v tej preglednici ločeno prikaže stopnja prispevka EKSRP za manj razvite regije in za druge regije;

153. načrt kazalnikov, v katerem so za vsako prednostno nalogo Unije za razvoj podeželja, vključeno v program, navedeni kazalniki ter izbrani ukrepi z načrtovanimi učinki in izdatki, razčlenjeni na javne in zasebne;

154. po potrebi preglednico dodatnega nacionalnega financiranja za posamezen ukrep v skladu s členom 89;

155. elemente, potrebne za oceno na podlagi člena 89, in po potrebi seznam shem pomoči, ki spadajo pod člen 88(1) in so namenjene izvedbi programov;

156. podatke o dopolnjevanju z ukrepi, ki se financirajo iz drugih instrumentov skupne kmetijske politike, v okviru kohezijske politike ali iz ESPR;

157. ureditve za izvajanje programa, ki vključujejo:

(i) določitev vseh organov iz člena 72(2) s strani države članice ter informativni opisni povzetek upravljavskih in nadzornih struktur;

(ii) opis postopkov za spremljanje in vrednotenje ter sestave nadzornega odbora;

(iii) določbe, ki zagotavljajo obveščanje javnosti o programu, tudi prek nacionalne mreže za podeželje iz člena 55;

158. določitev partnerjev iz člena 5 Uredbe (EU) št. [SSO/2012] in rezultate partnerskih posvetovanj;

159. po potrebi glavne elemente akcijskega načrta in strukture nacionalne mreže za podeželje iz člena 55(3) ter določbe za njeno upravljanje, na katerih bi temeljili njeni letni akcijski načrti.

160. Kadar so v program razvoja podeželja vključeni tematski podprogrami, vsak podprogram vključuje:

161. posebno analizo položaja, kar zadeva SWOT, in opredelitev potreb, ki so bile obravnavane v okviru podprogramov;

162. posebne cilje na ravni podprograma in nabor ukrepov na podlagi podrobne opredelitve načela posredovanja v okviru podprograma, vključno z oceno pričakovanega prispevka izbranih ukrepov k doseganju ciljev;

163. ločen poseben načrt kazalnikov z načrtovanimi učinki in izdatki, razčlenjeni na javne in zasebne.

164. Komisija z izvedbenimi akti določi pravila za vključitev elementov, opisanih v odstavkih 1 in 2, v programe razvoja podeželja. Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom preverjanja iz člena 91.

Poglavje II Priprava, odobritev in dopolnitev programov razvoja podeželja

Člen 10

Predhodni pogoji

Poleg predhodnih pogojev iz Priloge IV za EKSRP veljajo splošni predhodni pogoji iz Priloge IV k Uredbi (EU) št. [SSO/2012].

Člen 11

Odobritev programov razvoja podeželja

165. Za vsak program razvoja podeželja države članice Komisiji predložijo predlog, ki vsebuje podatke iz člena 9.

166. Komisija vsak program razvoja podeželja odobri z izvedbenim aktom, ki ga sprejme v skladu s postopkom preverjanja iz člena 91.

Člen 12

Sprememba programov razvoja podeželja

167. Prošnje za spremembe programa držav članic se odobrijo v skladu z naslednjim postopkom:

(a) Komisija z izvedbenimi akti odloči o prošnjah za spremembo programov v zvezi s:

(i) spremembo strategije programa, in sicer s pomembno spremembo ovrednotenih ciljev;

(ii) spremembo stopnje prispevka EKSRP za enega ali več ukrepov;

(iii) spremembo celotnega prispevka Unije ali letno porazdelitvijo prispevka med programe;

(iv) prenosom sredstev med ukrepi, ki se izvajajo v okviru različne stopnje prispevka EKSRP.

Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom preverjanja iz člena 91.

(b) Komisija z izvedbenimi akti odloča o prošnjah za spremembo programa v vseh drugih primerih. Ti primeri vključujejo zlasti:

(i) uvedbo ali odpravo ukrepov ali vrst dejavnosti;

(ii) spremembe opisa ukrepov, vključno s spremembami pogojev za upravičenost.

168. Komisija je v skladu s členom 90 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v zvezi z merili za opredelitev velike spremembe ovrednotenih ciljev iz odstavka 1(a)(i).

Člen 13

Pravila o postopkih in časovnem razporedu

Komisija z izvedbenimi akti sprejme pravila o postopkih in časovnem razporedu za:

169. odobritev programov razvoja podeželja;

170. predložitev in odobritev predlogov za spremembe programov razvoja podeželja, vključno z začetkom njihove veljavnosti in pogostostjo predložitev teh predlogov v programskem obdobju.

Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom preverjanja iz člena 91.

NASLOV III Podpora za razvoj podeželja

Poglavje I Ukrepi

Člen 14

Ukrepi

Vsak ukrep za razvoj podeželja je načrtovan posebej za to, da prispeva k izpolnjevanju ene ali več prednostnih nalog Unije za razvoj podeželja. Okvirni seznam ukrepov, ki so posebej pomembni z vidika prednostnih nalog Unije, je naveden v Prilogi V.

ODDELEK 1

POSAMEZNI UKREPI

Člen 15

Prenos znanja in dejavnosti informiranja

171. Podpora v okviru tega ukrepa je namenjena dejavnostim poklicnega usposabljanja in pridobivanja strokovnih znanj ter predstavitvenim dejavnostim in dejavnostim informiranja. Dejavnosti poklicnega usposabljanja in pridobivanja strokovnih znanj lahko vključujejo tečaje usposabljanja, delavnice in inštruiranje.

Podpora lahko zajema tudi kratkoročne izmenjave za upravljanje kmetij ali obiske kmetij.

172. Podpora v okviru tega ukrepa je namenjena osebam, ki izvajajo dejavnosti na področjih kmetijstva, prehrane in gozdarstva, upravljavcem zemljišč in drugim gospodarskim subjektom, ki so MSP in delujejo na podeželskih območjih.

Subjekt, ki zagotovi usposabljanje ali izvaja druge dejavnosti prenosa znanja in informiranja, je upravičen do podpore.

173. Podpora v okviru tega ukrepa ni namenjena izobraževalnim tečajem ali usposabljanju, ki je del običajnih izobraževalnih programov ali sistemov na srednješolski ali višjih ravneh.

Subjekti, ki izvajajo dejavnosti prenosa znanja in informiranja, zagotovijo ustrezno zmogljivost v obliki usposobljenosti in rednega izobraževanja osebja za opravljanje te naloge.

174. Stroški, ki so upravičeni v okviru tega ukrepa, so stroški organizacije in izvajanja dejavnosti prenosa znanja ali informiranja. V primeru predstavitvenih projektov se lahko s podporo krijejo tudi ustrezni naložbeni stroški. Upravičeni stroški so tudi stroški potovanja, nastanitve in dnevnic udeležencev ter nadomestitveni stroški kmetov.

175. Komisija je v skladu s členom 90 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v zvezi z natančnejšo opredelitvijo upravičenih stroškov, minimalne usposobljenosti subjektov, ki zagotavljajo storitve prenosa znanja, ter trajanja in vsebine programov kmetijske izmenjave in obiskov kmetij.

Člen 16

Službe za svetovanje, službe za pomoč pri upravljanju kmetij in službe za zagotavljanje nadomeščanja na kmetijah

176. Podpora v okviru tega ukrepa se dodeli za:

177. pomoč kmetom, lastnikom gozdov in MSP na podeželskih območjih pri uporabi storitev svetovanja za izboljšanje gospodarske in okoljske učinkovitosti ter zmanjšanje negativnega vpliva njihovega kmetijskega gospodarstva, podjetja in/ali naložbe na podnebje in povečanje odpornosti teh gospodarstev, podjetij in/ali naložb na podnebne spremembe;

178. spodbujanje ustanavljanja služb za pomoč pri upravljanju kmetij, služb za zagotavljanje nadomeščanja na kmetijah ter služb za kmetijsko in gozdarsko svetovanje, vključno s sistemom za kmetijsko svetovanje iz členov 12, 13 in 14 Uredbe (EU) št. HU/2012;

179. spodbujanje usposabljanja svetovalcev.

180. Do podpore iz odstavka 1(a) in (c) je upravičen subjekt, ki zagotovi svetovanje ali usposabljanje. Podpora iz odstavka 1(b) se dodeli organu ali subjektu, ki je izbran za ustanovitev službe za pomoč pri upravljanju kmetij, službe za zagotavljanje nadomeščanja na kmetijah ali službe za kmetijsko in gozdarsko svetovanje.

181. Organi ali subjekti, izbrani za svetovanje, zagotovijo zadostne vire v obliki osebja, ki se redno usposablja in izobražuje, ima izkušnje s svetovanjem ter je zanesljivo na področju, v zvezi s katerim svetuje. Upravičenci so izbrani na podlagi razpisa za zbiranje predlogov. Postopek izbire je objektiven ter namenjen javnim in zasebnim subjektom.

Službe za svetovanje pri svetovanju upoštevajo obveznosti glede nerazkritja iz člena 13(2) Uredbe (EU) št. HU/2012.

182. Storitev svetovanja kmetom je povezana z vsaj eno prednostno nalogo Unije za razvoj podeželja in obsega vsaj enega od naslednjih elementov:

183. eno ali več z zakonom predpisanih zahtev o upravljanju in/ali načela dobrega kmetijskega in okoljskega delovanja iz poglavja I naslova VI Uredbe (EU) št. HU/2012;

184. po potrebi kmetijske prakse, ki ugodno vplivajo na podnebje in okolje, kot so določene v poglavju 2 naslova III Uredbe (EU) št. RP/2012, ter vzdrževanje kmetijskih območij iz člena 4(1)(c) Uredbe (EU) št. RP/2012;

185. zahteve ali ukrepe v zvezi z blažitvijo podnebnih sprememb in prilagajanjem tem spremembam, biotsko raznovrstnostjo, varstvom voda in tal, obveščanjem o boleznih živali in rastlin ter inovacijami, kot je določeno v Prilogi I k Uredbi (EU) št. HU/2012;

186. trajnostni razvoj gospodarskih dejavnosti