SL Uradni list Evropske unije C 267/1

85. PLENARNO ZASEDANJE 9. IN 10. JUNIJA 2010

Resolucija Odbora regij – Za boljši nabor orodij za izvajanje strategije Evropa 2020: integrirane smernice za gospodarske politike in politike zaposlovanja držav članic in Unije

(2010/C 267/01)

ODBOR REGIJ

1. podpira predlog za zmanjšanje skupnega števila širših gospodarskih in zaposlitvenih smernic ter za njihovo vključitev v koherenten dokument, skladen s strategijo Evropa 2020;

2. priznava, da bi se morala kljub temu, da so te smernice naslovljene na države članice, strategija Evropa 2020 izvajati v partnerstvu z regionalnimi in lokalnimi oblastmi, saj je njihovo sodelovanje – ob upoštevanju njihovih pristojnosti in zmogljivosti na področjih, na katera se nanašajo te smernice, ter v skladu z načelom subsidiarnosti – potrebno pri pripravi nacionalnih programov reform in njihovem izvajanju ter pri splošnem komuniciranju o tej strategiji;

3. poziva Evropsko komisijo in Evropski svet, naj spoštujeta in podpreta pristop „od spodaj navzgor“ na področjih politik, pomembnih za regionalne in lokalne oblasti, ter v smislu upravljanja in prevzema odgovornosti za strategijo Evropa 2020, tako da na več ravneh in prožno oblikujeta vodilne pobude te strategije in programe nacionalnih reform. V zvezi s tem pozdravlja nedavno sklicevanje Evropskega parlamenta na pomen vključevanja lokalnih in regionalnih oblasti v to strategijo;

4. poudarja, da je treba strategijo Evropa 2020 izvajati ob upoštevanju cilja teritorialne kohezije, priznanega v Lizbonski pogodbi;

5. poziva k pojasnitvi proračunskih posledic predlaganih ukrepov v okviru strategije Evropa 2020, da bi zagotovili, da bo naslednji finančni okvir v celoti odražal prednostne naloge, določene v strategiji Evropa 2020. Ta pojasnitev bi morala vključevati tudi presojo vpliva novih finančnih instrumentov EU in sistema novih lastnih virov EU.

ŠIRŠE SMERNICE ZA DRŽAVE ČLANICE IN GOSPODARSKE POLITIKE EU

ODBOR REGIJ

6. se zavzema za ustrezno gospodarsko in davčno usklajevanje na ravni EU ter med državami članicami, da se zmanjšajo težave, s katerimi se že soočajo javne finance zaradi sedanje finančne, gospodarske in socialne krize;

7. pozdravlja pobudo EU za strožji nadzor proračunske discipline držav članic in temeljit pregled ureditve finančnih trgov;

8. podpira poziv Komisiji in Svetu, ki ga je Evropski parlament zapisal v resoluciji z dne 10. marca 2010, v kateri ju je pozval, naj ocenita, kako bi različni davki na finančne transakcije lahko prispevali k proračunu EU;

9. podpira priporočila, ki jih je podal Mario Monti v poročilu predsedniku Barrosu z dne 9. maja 2010 o novi strategiji za enotni trg; g. Monti predlaga boljše evropsko usklajevanje na davčnem področju, da se odpravijo davčne ovire na enotnem trgu in negativni učinki davčne konkurence na zaposlovanje;

10. poudarja, da bo mogoče dolgoročno monetarno stabilnost doseči le z uspešno konsolidacijo in okrepitvijo pakta za stabilnost. Podpreti jo je mogoče s povečanjem možnosti za dolgoročno rast vseh držav in teritorialnih skupnosti EU s pomočjo kombinacije strukturnih politik za trajnostno rast (strategija Evropa 2020) in kohezijske politike, za katere pa je treba zagotoviti ustrezna sredstva;

11. se zavzema za večji poudarek na kakovosti in vzdržnosti javnih financ, katerih cilj morajo biti javne naložbe v okoljsko in socialno inovativne sektorje;

12. odločno nasprotuje predlogu Evropske komisije iz sporočila z dne 12. maja 2010 o krepitvi gospodarskega upravljanja, da odpravi uporabo kohezijskega sklada za države članice, ki so v postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Ta predlog bi bil diskriminatoren iz treh razlogov: (i) izpostavlja kohezijsko politiko kot edino politiko EU, pri kateri bi se uporabljale sankcije; (ii) odprava bi neupravičeno prizadela regije in mesta; (iii) obravnava neenakomernega razporejanja sredstev iz kohezijskega sklada med države članice bi bila nepravična;

13. odločno poudarja, da je treba okrepiti vlogo kohezijske politike kot edine politike EU s celostnim in lokalnim pristopom do razvoja, ki omogoča povezovanje evropskih prednostnih nalog z lokalnimi in regionalnimi posebnostmi ter zmanjšuje razlike med regijami in znotraj njih;

14. meni, da se ocena rasti ne sme nanašati le na podatke o BDP, temveč tudi na distribucijo rasti in merljive cilje glede izčrpavanja naravnih virov;

15. pozdravlja oblikovanje regionalnih raziskovalnih in inovacijskih strategij, ki spodbujajo sodelovanje javnih organov, univerz in zasebnega sektorja, s tem pa prispevajo k nastajanju delovnih mest ter k trajnostni rasti regij in mest;

16. opozarja, da so lokalne in regionalne oblasti odgovorne za boj proti podnebnim spremembam in varovanje okolja. Izkoristijo lahko pomembne prednosti v okviru potrebnega prehoda na nizkoogljično gospodarstvo, če bo uveden primeren evropski okvir, ki bi omogočil tako predvidevanje tehnoloških sprememb kot tudi prilagajanje profilov izobraževanja in poklicnega usposabljanja ter spodbujanje zelenih javnih naročil. Glede na to podpira pobudo Konvencije županov in njeno širitev na regionalno raven;

17. meni, da je podpora podjetništvu ključnega pomena za spreminjanje ustvarjalnih idej v inovativne izdelke, storitve in procese, ki lahko ustvarijo rast, kakovostna delovna mesta ter teritorialno, gospodarsko in socialno kohezijo; poleg tega spodbuja lokalne in regionalne oblasti, da izboljšajo pogoje za delovanje malih in srednje velikih podjetij v skladu s pobudo Akta za mala podjetja, zlasti s polnim izkoriščanjem možnosti, ki jih ponujajo storitve e-uprave. Ravno tako priznava, da ima podpora podjetnicam lahko pomembno vlogo pri pomoči gospodarstvu s pametno rastjo, in poziva k evropskemu okviru za gospodarski razvoj žensk kot sredstvu za zmanjšanje neenakosti v državah članicah, za boj proti revščini otrok, za lažje usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja, okrepitev možnosti za rast ter za regionalni razvoj rastoče baze MSP.

SMERNICE ZA POLITIKE ZAPOSLOVANJA DRŽAV ČLANIC

18. ponovno poudarja, da so socialni partnerji, vključno z lokalnimi in regionalnimi oblastmi, ključnega pomena za izvajanje politik prožne varnosti, glede na to, da so v državah članicah EU veliki delodajalci in da imajo pogosto tudi vlogo pri zagotavljanju izobraževanja, usposabljanja in ukrepov za podporo trgu dela. Regije in občine bi zato morale sodelovati že na začetku oblikovanja politik, da bi prispevale k dinamičnim trgom dela in pomagale državljanom dobiti delo;

19. ugotavlja, da je dolgoročno celovito načrtovanje in financiranje javnih izobraževalnih sistemov, prometne infrastrukture, zmogljivosti otroškega varstva in izobraževalnih ustanov ključnega pomena za razvoj trajnostnih regionalnih trgov dela;

20. opozarja, da so lokalne in regionalne oblasti osrednji akterji procesa izvajanja pri doseganju strateških ciljev glede kakovosti, ustreznosti in udeležbe v izobraževanju ter preprečevanja zgodnjega šolskega osipa;

21. opozarja, da se mladi v obdobju naraščanja brezposelnosti soočajo s težavami pri vstopu na trg dela in da morajo bolje razumeti različne možnosti, ki so jim na voljo, kar jim bo zagotovilo nemoten prehod iz izobraževanja na trg dela ali na poklicno pot podjetnika, ki ustvarja delovna mesta. Zato pričakuje, da bo v smernice vključen Evropski pakt za mlade in da se bo podjetništvo aktivneje spodbujalo v šolah;

22. poziva k usmerjenim ukrepom za starejše delavce, ki zaradi gospodarske krize izgubijo službo in jim je treba omogočiti pridobivanje novih boljših spretnosti ter znanja za prihodnje poklicne priložnosti;

23. poudarja, da je treba za dosego predlaganega 25-odstotnega zmanjšanja števila Evropejcev, ki živijo pod nacionalnim pragom revščine, dodeliti ustrezna finančna sredstva lokalnim in regionalnim oblastem, saj so pravno odgovorne za oblikovanje, financiranje in izvajanje aktivne politike vključevanja ter spodbujanje agende za dostojno delo. Leto 2010, ki je leto boja proti revščini in socialni izključenosti, je primeren trenutek za poudarjanje teh dejstev, ki se lahko še dodatno poslabšajo zaradi trenutne finančne in gospodarske krize;

24. poudarja, da so za dostop do storitev splošnega pomena, zlasti socialnih storitev, vključevanje na trg dela in prilagajanje strukturnim spremembam ter za politike socialnega, gospodarskega in kulturnega vključevanja pristojne predvsem lokalne in regionalne oblasti; zato morajo smernice za zaposlovanje zagotoviti ustrezen okvir in finančne instrumente za podporo lokalnim in regionalnim oblastem pri izpolnjevanju teh nalog.