EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 14.9.2022 COM(2022) 453 final 2022/0269(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o prepovedi proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trgu Unije (Besedilo velja za EGP)



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Mednarodna skupnost se je zavezala popolni odpravi prisilnega dela do leta 2030 (cilj trajnostnega razvoja Združenih narodov 8.7). Vendar je njegova uporaba še vedno razširjena. Mednarodna organizacija dela (MOD) je ocenila, da po svetu 27,6 milijona ljudi opravlja prisilno delo. EU kot del svoje zaveze za spodbujanje dostojnega dela v skladu s pogodbami EU spodbuja spoštovanje človekovih pravic po vsem svetu, vključno s povezanimi pravicami delavcev. V tem okviru sta boj proti prisilnemu delu in spodbujanje standardov na področju skrbnega pregleda v podjetjih glede trajnostnosti prednostni nalogi agende EU na področju človekovih pravic. Cilj tega predloga je učinkovito prepovedati dajanje proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, vključno s prisilnim delom otrok, na trg EU, omogočanje njihove dostopnosti na njem ter njihov izvoz iz EU. Prepoved zajema domače in uvožene proizvode. Predlog, ki temelji na mednarodnih standardih in dopolnjuje obstoječe medsektorske in sektorske pobude EU, zlasti obveznosti glede skrbnega pregleda v podjetjih glede trajnostnosti in glede poročanja podjetij o trajnostnosti, določa prepoved, podprto z zanesljivim izvršilnim okvirom, ki temelji na tveganju. Pobudo je prvič napovedala predsednica Ursula von der Leyen v svojem govoru o stanju v Uniji 15. septembra 2021. Splošni elementi tega predloga so bili določeni 23. februarja 2022 v Sporočilu Komisije o dostojnem delu po vsem svetu in v predlogu Komisije za direktivo o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti. •Skladnost z obstoječimi določbami s področja zadevne politike V Sporočilu Komisije o dostojnem delu po vsem svetu in tudi predlogu direktive Komisije o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti je bilo napovedano, da Komisija pripravlja novo zakonodajno pobudo, ki bo učinkovito prepovedovala dajanje proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trg EU in omogočanje njihove dostopnosti na njem. Učinki prisilnega dela so zajeti v predlagani direktivi o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti. Zlasti v prilogi k predlagani direktivi je med kršitvami pravic in prepovedmi navedeno prisilno delo, kakor je vključeno v ustrezne mednarodne sporazume, kot so Konvencija MOD št. 29 o prisilnem delu, Protokol iz leta 2014 h Konvenciji o prisilnem delu in Konvencija MOD št. 105 o odpravi prisilnega dela. V predlogu direktive Komisije o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti so obravnavani ravnanja podjetij in postopki skrbnega pregleda za podjetja, ki spadajo na področje njene uporabe, in niso določeni ukrepi, posebej namenjeni preprečevanju dajanja proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trg EU in omogočanja njihove dostopnosti na njem. Predlog se osredotoča na vzpostavitev sistema v okviru prava gospodarskih družb in upravljanja podjetij za obravnavanje kršitev človekovih pravic in uničevanja okolja na področju lastnega poslovanja podjetij, njihovih hčerinskih družb in vrednostnih verig. Od podjetij se zahteva, naj za odpravo kršitev sodelujejo s poslovnimi partnerji v svojih vrednostnih verigah. Izključitev se še naprej uporablja kot skrajni ukrep, kadar negativnih vplivov ni mogoče ublažiti. Čeprav v primeru neizpolnjevanja obveznosti glede skrbnega pregleda vključuje sankcije, pa od držav članic ali podjetij ne zahteva, naj prepovedo dajanje vseh proizvodov na trg ali omogočanje njihove dostopnosti na njem. Listina EU o temeljnih pravicah v členu 5(2) izrecno prepoveduje prisilno delo. Prepoved je močno poudarjena v obstoječi zakonodaji EU in prihodnjih zakonodajnih pobudah, obravnavajo pa jo tudi mednarodne in evropske pobude. Komisija in Evropska služba za zunanje delovanje sta julija 2021 objavili smernice za pomoč podjetjem EU pri sprejemanju ustreznih ukrepov za obravnavo tveganja prisilnega dela pri njihovem poslovanju in v njihovih dobavnih verigah, ki temeljijo na mednarodnih standardih. Navedeni dokument se je uporabljal kot most do zakonodaje, ki obravnava prisilno delo. Ta predlog je skladen s pristopom navedenih smernic, ki se bodo upoštevale pri obravnavanju ukrepov gospodarskih subjektov. Prisilno delo je oblika izkoriščanja delovne sile, ki je kazniva v skladu z Direktivo 2011/36/EU o preprečevanju trgovine z ljudmi in boju proti njej ter zaščiti njenih žrtev. Poleg tega Direktiva določa odgovornost pravnih oseb, ki jo spremljajo upravne in kazenske sankcije, za oblike izkoriščanja iz navedene direktive, če jih je v njihovo korist storila katera koli oseba na vodilnem položaju znotraj pravne osebe ali če je kaznivo dejanje omogočilo pomanjkanje nadzora ali kontrole. Ta predlog bo navedeno direktivo dopolnjeval, pristojnim organom, vključno z organi kazenskega pregona, pa ne bo preprečeval, da v okviru svoje pristojnosti sprejmejo ukrepe v zvezi z domnevnim ali s potrjenim kaznivim dejanjem trgovine z ljudmi v povezavi s prisilnim delom in izkoriščanjem delovne sile. Direktiva o sankcijah zoper delodajalce prepoveduje zaposlovanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav, vključno z žrtvami trgovine z ljudmi. Tudi ta predlog bo dopolnjeval navedeno direktivo. Nadaljnji obstoj prisilnega dela kaže na potrebo po dodatnih, tudi v proizvode usmerjenih ukrepih za preprečevanje dajanja proizvodov, proizvedenih z uporabo prisilnega dela, na trg in omogočanja njihove dostopnosti. •Skladnost z drugimi politikami EU Akcijski načrt EU o človekovih pravicah in demokraciji za obdobje 2020–2024 kot prednostno nalogo EU in držav članic vključuje spodbujanje izkoreninjenja prisilnega dela in izvajanje mednarodnih standardov glede odgovornega poslovanja, kot so vodilna načela ZN o podjetništvu in človekovih pravicah ter smernice Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj za večnacionalne družbe in skrbni pregled. Ta predlog je skladen s prednostnimi nalogami navedenega akcijskega načrta. Dopolnjuje tudi strategijo EU o otrokovih pravicah, ki EU v skladu s členom 32 Listine EU o temeljnih pravicah zavezuje k pristopu ničelne tolerance do dela otrok in zagotavljanju, da ga v dobavnih verigah podjetij EU ne bo. Ta predlog ne vpliva na uporabo drugih zahtev glede človekovih pravic. Prav tako bo dopolnil regulativno okolje EU, ki za zdaj ne vključuje prepovedi dajanja proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trg EU in omogočanja njihove dostopnosti na njem. Mednarodno sodelovanje z organi držav nečlanic EU bo potekalo strukturirano v okviru obstoječih struktur dialoga, na primer dialogov o človekovih pravicah s tretjimi državami ali po potrebi v okviru posebnih, ad hoc vzpostavljenih struktur dialoga. Visoki/-a predstavnik/-ca bo v vlogi podpredsednika/-ce Komisije zagotovil/-a skladnost z različnimi področji zunanjega delovanja znotraj Komisije.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Ta predlog temelji na členih 114 in 207 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Člen 114 PDEU določa, da Parlament in Svet sprejmeta ukrepe za približevanje zakonov in drugih predpisov v državah članicah, katerih predmet je vzpostavitev in delovanje notranjega trga. Cilj uredbe se je izogniti oviram za prosti pretok blaga in odpraviti izkrivljanja konkurence na notranjem trgu, ki bi lahko bila posledica odstopanj v nacionalnih zakonih, predpisih ali upravnih določbah v zvezi z dajanjem proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trg Unije in omogočanjem njihove dostopnosti na njem. Čedalje več pozornosti se namenja trdovratnosti težave prisilnega dela in potrebi po preprečevanju omogočanja dostopnosti proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom. Več parlamentov in vlad držav članic je napovedalo, da bo treba sprejeti zakonodajo za zagotovitev, da proizvodi, proizvedenih s prisilnim delom, ne končajo na njihovih trgih. Glede na to obstaja konkretno tveganje, da bodo države članice sprejele nacionalne zakone, ki prepovedujejo dajanje blaga, proizvedenega s prisilnim delom, na trg na njihovem ozemlju in omogočanje njegove dostopnosti na njem. Navedeni zakoni se bodo verjetno medsebojno razlikovali. Tako razlikovanje bo verjetno pripeljalo do poskusov izogibanja predpisom, ki bi vplivali na pretok blaga na notranjem trgu. Iz tega sledi, da obstaja tveganje, da bo odstopanje v zakonih držav članic o dajanju proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na njihov nacionalni trg in omogočanju njihove dostopnosti na njem, povzročilo izkrivljanja na notranjem trgu in nastanek neupravičenih ovir za prosti pretok blaga. V skladu s členom 207 PDEU mora skupna trgovinska politika temeljiti na enotnih načelih, na primer v zvezi z izvozno politiko. Ker bo ta predlog v obliki prepovedi izvoza proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, in prepovedi vstopa proizvodom, ki so bili dokazljivo proizvedeni s prisilnim delom, na trg EU, neposredno in posredno vplival na trgovino, bi morala biti pravna podlaga člen 207. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Za izvajanje tega predloga, zlasti preiskav in odločb v zvezi s prepovedjo proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, bodo pristojni nacionalni organi držav članic. Carinski organi bodo delovali predvsem na podlagi odločb, ki jih bodo izdali pristojni organi držav članic, na zunanjih mejah EU, da bi odkrili proizvode, proizvedene s prisilnim delom ter preprečili njihov vstop na trg EU in izstop iz njega. Vendar samo zakonodaja držav članic na navedenem področju verjetno ne bo zadostna in učinkovita, samo z zakonodajo na ravni držav članic, pa ciljev predloga ni mogoče ustrezno doseči. Evropska zakonodaja in usklajeno izvrševanje sta potrebna iz naslednjih razlogov: –delovanje trga EU zahteva skupne določbe na tem področju. Obstaja tveganje, da bo odstopanje v zakonih držav članic povzročilo izkrivljanja na notranjem trgu in nastanek neupravičenih ovir za prosti pretok blaga; –prizadevanja za izvrševanje morajo biti enotna po vsej EU. Če je v nekaterih delih EU izvrševanje manj strogo, nastanejo šibka področja, ki lahko ogrozijo javni interes in ustvarijo nepoštene pogoje trgovanja; –tveganja v zvezi s prisilnim delom v vrednostnih verigah podjetij imajo pogosto čezmejne učinke, ki sežejo v več držav članic EU in/ali v države nečlanice EU. To poudarja potrebo po vseevropskem pristopu s pravno varnostjo in enakimi konkurenčnimi pogoji za podjetja, ki delujejo na celotnem notranjem trgu in zunaj njega. Predlog mora zato zagotoviti dosledno in enotno izvrševanje na tem področju, da bi se preprečila izkrivljanja pri delovanju notranjega trga, ohranili javni interesi, ki se varujejo v tem okviru, in zagotovili enaki konkurenčni pogoji za podjetja s sedežem v EU in zunaj nje. •Sorazmernost Ker se ta predlog nanaša na proizvode, proizvedene s prisilnega dela v kakršni koli obliki in katerega koli izvora, bi vsi gospodarski subjekti, ki dajejo navedene proizvode na trg EU ter omogočajo njihovo dostopnost na njem, spadali na področje njegove uporabe. Kljub temu bodo morali pristojni organi zaradi učinkovitega izvrševanja svoja prizadevanja usmeriti na področja, na katerih so tveganja prisilnega dela najpogostejša in na katerih bo učinek najverjetneje največji. To pomeni, da bo poudarek verjetno namenjen večjim gospodarskim subjektom na začetku vrednostne verige EU (npr. uvoznikom, izdelovalcem, proizvajalcem ali dobaviteljem proizvodov). Predlog določa skupni sklop pooblastil za vse pristojne organe v državah članicah, kar bi moralo okrepiti izvrševanje. Izvršilna pooblastila bodo imele države članice. Nekatere države članice bodo morda morale prilagoditi svoje nacionalno postopkovno pravo in tako zagotoviti, da lahko njihovi izvršilni organi učinkovito uporabijo svoja pooblastila v čezmejnem okviru ter sodelujejo in obravnavajo neskladne proizvode v EU. Izbrana raven harmonizacije je potrebna, da se zagotovita nemoteno sodelovanje in izmenjava dokazov med pristojnimi organi. Predlog bo z vzpostavitvijo mreže ustreznih organov izboljšal sodelovanje in skladnost na področju izvrševanja, ne da bi organom držav članic nalagal nesorazmerno ali čezmerno breme. Predlog zato ne presega tega, kar je potrebno za doseganje njegovih ciljev. •Izbira instrumenta Uredba je potrebna za doseganje ciljev učinkovitega izvrševanja in izpolnjevanja. Z direktivo cilji ne bi bili doseženi, saj lahko po njenem prenosu še vedno obstajajo neskladnosti na področju pristojnosti, kar ogroža harmonizirano izvrševanje. Komisija bo izdala smernice za zagotavljanje podpore izvršilnim organom in podjetjem držav članic, ki bodo vsebovale splošne in osnovne informacije z nasveti, kako predlog uporabljati in izpolnjevati.

3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Posvetovanja z deležniki Posvetovanje je vključevalo objavo poziva k predložitvi dokazov, ciljno posvetovanje ter druge dejavnosti ozaveščanja in ad hoc povratne informacije. Cilj posvetovalne strategije je bil pridobiti prispevek ustreznih deležnikov iz držav EU in držav nečlanic EU. Glavni deležniki, s katerimi so potekala posvetovanja, so vključevali: ·podjetja (vključno z mikro, malimi in srednjimi podjetji41 (MSP)) in njihovimi predstavniškimi organizacijami ter drugimi subjekti v dobavnih verigah, na katere lahko vpliva prisilno delo; ·sindikalne organizacije; ·države članice EU in države nečlanice EU; ·mednarodne organizacije (zlasti MOD in OECD); ·organizacije civilne družbe/nevladne organizacijo (NVO). Ciljno posvetovanje je potekalo od 19. maja 2022 do 23. junija 2022. Posvetovanje je temeljilo na prispevkih ustreznih organov držav članic in deležnikov prek srečanj z obstoječimi platformami in mrežami. Predvidena pobuda je bila predstavljena na 14 takih srečanjih, ki so vključevala evropsko mrežo za skladnost proizvodov, dialog s civilno družbo GD TRADE, strokovno skupino Komisije za trgovino in trajnostni razvoj ter izmenjavo stališč z evropskimi organizacijami socialnih partnerjev. Ciljnega posvetovanja so se udeležili predstavniki držav članic in več kot 450 drugih deležnikov. Na splošno so se vsi deležniki strinjali, da je prisilno delo večplastno vprašanje ter da ga je treba obravnavati in dokončno rešiti. Vendar so nekateri med njimi navedli, da bi bilo treba to v EU storiti z nacionalnimi kazenskopravnimi zakoni držav članic. Predstavniki držav članic in tudi drugi deležniki so poudarili, da mora biti predvideni instrument EU združljiv s STO in temeljiti na mednarodnih standardih, kot je opredelitev MOD o prisilnem delu MOD. Vsi deležniki so izrazili dvom zaradi neobstoja namenske ocene učinka. Večina deležnikov je tudi poudarila, da bi moral biti nov instrument združljiv in medsebojno povezan s predlogom direktive o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti, vendar pa da ga ne bi smel podvajati, zlasti v zvezi z izvajanjem in izvrševanjem obeh instrumentov. Številni deležniki so navedli, da je treba večji poudarek nameniti sorazmernosti, s čimer so opozorili, da je treba preprečiti nalaganje dodatnega bremena podjetjem, zlasti MSP. Deležniki so prav tako prosili za smernice zlasti z namenom, da bi jim te pomagale pri ugotavljanju tveganj. Nekateri deležniki so izpostavili vprašanje, kako se izogniti razlikam pri izvajanju novega instrumenta v različnih državah članicah. Poziv k predložitvi dokazov je bil objavljen na portalu za boljše pravno urejanje (znanem tudi kot „Povejte svoje mnenje“), da bi se deležnikom omogočilo, da podajo pripombe o potrebi po ukrepanju in predvideni pobudi ter izrazijo svoje mnenje o vseh morebitnih nadaljnjih vprašanjih, ki jih je treba upoštevati pri razvoju tega področja politike. Ciljno občinstvo so sestavljali strokovnjaki in predstavniki vseh zainteresiranih strani, kot so poslovna združenja, uvozniki in proizvajalci, potrošniki, nevladne organizacije, sindikati, maloprodajna podjetja in nacionalni predstavniki, vključno z nacionalnimi organi, pristojnimi za uveljavljanje ustreznih pravil. Javne pripombe in povratne informacije v zvezi s pozivom k predložitvi dokazov je bilo mogoče zagotoviti od 23. maja 2022 do 20. junija 2022. Skupno je bilo prejetih 107 odgovorov, 76 od teh pa je vsebovalo dodatne informacije ali priložene dokumente o stališču. Anketiranci so bili predvsem poslovna združenja (33 %), predstavniki NVO (31 %) in podjetja/poslovne organizacije (15 %), sledili pa so jim sindikati, državljani, javni organi ter akademske/raziskovalne ustanove. Povratne informacije so predložili deležniki iz 22 držav s petih celin. Večina anketirancev je bila deležnikov s sedežem v Belgiji (33 – to vključuje tudi tiste, ki so povratne informacije predložili prek svojega predstavništva v Belgiji), Nemčije (19) in ZDA (12). Kar zadeva področje uporabe instrumenta, je bila glavna sporna točka vprašanje, ali bi moralo biti omejeno na vsako pošiljko posebej, ki se pregleduje posamično, ali pa bi moralo omogočati tudi obširnejše preverjanje določenih proizvodov, panog, proizvodnih obratov, regij in držav. Deležniki so se večinoma strinjali glede uporabe opredelitve MOD o prisilnem delu, kakor je določena v Konvenciji o prisilnem delu iz leta 1930 (št. 29), in 11 kazalnikih MOD o prisilnem delu. Deležniki so se pogosto sklicevali na smernice OECD za večnacionalna podjetja in smernice OECD o potrebni skrbnosti za odgovorno poslovno ravnanje, pa tudi na vodilna načela ZN o podjetništvu in človekovih pravicah. Pogosto so navedli, da se te smernice že upoštevajo, in zahtevali usklajenost predloga z njimi. Nesoglasja so obstajala glede tega, kakšne dokaze potrebujejo organi za zadržanje pošiljke na točki vstopa. Deležniki iz civilne družbe so izrazili željo po izpodbojni domnevi za določene proizvode, panoge, proizvodne obrate, regije in države, v katerih se primeri prisilnega dela zelo pogosto pojavljajo. Prav tako bi bilo treba nacionalnim organom omogočiti, da začnejo preiskave, če imajo utemeljen sum, da vsebujejo proizvodi elemente prisilnega dela v vrednostni verigi. Poleg tega bi bilo treba vzpostaviti mehanizem za pritožbe, ki bi civilni družbi in sindikatom omogočal vložitev pritožb v zvezi s preiskavami. Zasebni sektor bi do proizvodov in držav raje zavzel agnostično stališče, pri katerem se preiskave začnejo na podlagi utemeljenega suma. Stališča so se razhajala tudi glede dokaznega bremena, in sicer ali bi moral uvoznik dokazati, da njegovo blago ne vsebuje sledov prisilnega dela, ali pa je to odgovornost carinskega organa, ki mora dokazati, da se je prisilno delo uporabljalo v proizvodnem postopku preiskovane pošiljke. Vsekakor pa se večina deležnikov strinja, da bi morali biti vzpostavljeni konkretni postopki in preiskovalni standardi, da bi se zagotovili predvidljivost in enotnost. Glede izvrševanja se je večina deležnikov strinjala, da bi morali biti za vse države članice vzpostavljeni enaki standardi in da bi bilo treba preprečiti tveganje razdrobljenosti. Zato je treba nacionalnim izvršilnim organom zagotoviti jasne smernice in vire, potrebne za učinkovito spremljanje in izvrševanje predlagane uredbe (vključno z usposabljanjem in zagotovitvijo, da imajo nacionalni organi na voljo dovolj osebja), EU pa omogočiti usklajevalno vlogo.

Anketiranci iz zasebnega sektorja so pogosto omenjali skladnost z obstoječimi predpisi EU in nacionalnimi predpisi, da bi se preprečila podvajanje prizadevanj podjetij in povečanje birokracije. Drugi so to pobudo razumeli bolj kot zapolnitev vrzeli v drugih predpisih, kot je na primer izvzetje MSP iz predlagane direktive o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti. Tudi pri vprašanju o MSP so se pogledi razlikovali. Predstavniki civilne družbe so poudarili, da MSP ne bi smela imeti ugodnosti od izključitev ali posebnih določb, kot so jo imeli pri predlagani direktivi o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti. Ker MSP predstavljajo večino podjetij v EU, je njihova popolna vključitev ključna za pomemben učinek novega instrumenta. Po drugi strani je precejšnje število predstavnikov poslovnih združenj ali podjetij/poslovnih organizacij zagovarjalo stališče, da so MSP deležna posebne obravnave tako, da se jim zagotovijo podrobne smernice in posebne določbe ali pa se celo izključijo iz instrumenta. Glavni argument v tem pogledu je bil, da imajo manjša podjetja manj virov za izvajanje podrobnega skrbnega pregleda in manjšo tržno moč za izvajanje pritiska na dobavitelje, da še povečajo svoja prizadevanja ali zagotovijo dostop do njihovih proizvodnih obratov in zaposlenih. Novi predlog bi moral zagotoviti, da proizvodi, za katere se ugotovi, da so proizvedeni s prisilnim delom, ne bi bili le prepovedani na enotnem trgu EU, temveč tudi, da jih ni mogoče vrniti v države, ki nimajo vzpostavljene prepovedi ali zmogljivosti za preiskovanje in/ali izvrševanje. Zato je vse bolj okrepljeno sodelovanje z organi iz držav nečlanic EU za zagotovitev, da proizvodi, vstop katerih na njihov trg je prepovedan, ne končajo na enotnem trgu EU in obratno, ključnega pomena. V prejetih povratnih informacijah je bila poudarjena tudi dodana vrednost podatkovne zbirke. Deležniki so predlagali, da bi lahko javni organi zagotovili register kaznovanih in prepovedanih subjektov ter proizvodov. To bi pomagalo podjetjem, zlasti MSP, saj bi se lahko izognili težavnim dobaviteljem. Številni deležniki so tudi zahtevali, naj carinski organi razkrijejo svoje podatke zaradi preglednosti. Predstavniki organizacij civilne družbe so zahtevali, da bi bilo treba od uvoznikov zahtevati, naj opredelijo in predložijo podrobnosti o vseh svojih dobaviteljih. Številni deležniki so predstavili podjetniške in sektorske pobude, ki so jih uvedli za obravnavanje prisilnega dela v svojih vrednostnih verigah, in dosežene rezultate. •Ocena učinka Vprašanje prisilnega dela, ki ga je treba obravnavati, je popolnoma v nasprotju s spoštovanjem človekovega dostojanstva ter univerzalnostjo in nedeljivostjo človekovih pravic, kakor jih določajo člen 21 Pogodbe o Evropski uniji, pa tudi člen 5(2) Listine EU o temeljnih pravicah in člen 4 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic. Glede na to zahteva prisilno delo takojšnje ukrepanje, ki ne omogoča ocene učinka. Vendar so bili dokazi, zbrani v ocenah učinka drugih pobud, kot sta predlog direktive o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti in pobuda za trajnostne proizvode, podlaga za pripravo osnutka tega predloga. Iz tega razloga in glede na pomembnost in nujnost pobude je bilo v skladu s smernicami Komisije o boljšem pravnem urejanju odobreno odstopanje. Analiza in podporni dokazi bodo predstavljeni še v treh mesecih po objavi tega predloga v delovnem dokumentu služb Komisije. Z vidika stroškov bo predlog povzročil predvsem stroške izvrševanja za javne organe in stroške usklajevanja za gospodarske subjekte. Tudi Komisiji bodo nastali omejeni stroški. Stroški usklajevanja so stroški, ki jih bodo imela podjetja zaradi zagotavljanja, da ne bodo dala proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trg EU in omogočala njihove dostopnosti na njem. Njihovi stroški bodo odvisni od tega, ali so že zajeti v določbah o skrbnem pregledu (na primer predlogu direktive o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti), ali pa so že izvedli skrbni pregled na prostovoljni podlagi. Kar zadeva stroške za države članice, ki bodo izvajale predlog, bo to odvisno od obstoječe upravne strukture na nacionalni ravni (tj. ali že obstoječi organi opravljajo podobne naloge ali ne), že obstoječe nacionalne zakonodaje o povezanih vprašanjih in morebitne posodobitve carinskih sistemov. •Ustreznost in poenostavitev ureditve Zajeti bi morali biti vsi gospodarski subjekti, ki proizvajajo proizvode, dostopne na trgu EU, ali jih z njega izvažajo. To je potrebno za učinkovito prepoved omogočanja dostopnosti proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trgu EU. MSP bi morala imeti omejene vire in strokovno znanje za učinkovito izvajanje sistemov skrbnega pregleda. Umikanje blaga s trga bi lahko prav tako pomenilo večjo obremenitev MSP v primerjavi z velikim podjetjem. Za MSP bo zato potrebnih več prilagoditev. En način upoštevanja posebnih potreb in omejitev MSP bi bilo teoretično izvzetje takih podjetij s področja uporabe tega predloga. Vendar ta možnost ni izvedljiva, saj se bo moral predlog osredotočati na proizvode, v zvezi s katerimi obstaja sum, da so bili proizvedeni s prisilnim delom, ne glede na velikost vključenega gospodarskega subjekta. Ni namreč mogoče vnaprej izključiti, da so subjekti, ki jih lahko organi obravnavajo, kadar začnejo preiskave prisilnega dela, v nekaterih primerih MSP. Izvzetje MSP bi zato vplivalo na učinkovitost predloga in povzročilo negotovost. Poleg tega je pomembno upoštevati, da ker so MSP običajno del vrednostnih verig, politike, ki obravnavajo velika podjetja znotraj teh dobavnih verig, vplivajo tudi na MSP, ki potrebujejo postopke skrbnega pregleda za dostop do financiranja in za zadostitev povpraševanju večjih kupcev/dobaviteljev, ki izvajajo skrbni pregled. Kot je poudarjeno v priporočilih Komisije v letnem poročilu o evropskih MSP za obdobje 2021/202242, je lahko ustrezneje, če zakonodaja upošteva poenostavljena prostovoljna orodja in blažilne ukrepe, ki MSP omogočajo, da dokažejo svoje zaveze v zvezi s trajnostnostjo. Komisija je ocenila ustreznost uvedbe zgornjega praga za količino in/ali vrednost proizvodov, pod katerim organi ne bi začeli preiskav prisilnega dela v skladu s tem predlogom. Ker je verjetneje, da MSP proizvajajo manjše količine, dostopne na trgu, bi se lahko taka klavzula de minimis načeloma uporabljala za upoštevanje njihovega položaja in pretežno njihovo izvzetje iz preiskav. Vendar bi določitev pragov de minimis izkrivljala enake konkurenčne pogoje na notranjem trgu, s čimer bi se ustvarile vrzeli. Prav tako ne bi bilo zagotovila, da bodo MSP vedno zunaj področja uporabe tega predloga, saj bi lahko manjši gospodarski subjekti zagotovo proizvedli znatne količine proizvodov, dostopnih na trgu, odvisno od sektorja. Zato bi bilo treba namesto z jasnim izvzetjem MSP ali pragom de minimis njihov položaj obravnavati z oblikovanjem ukrepa, ki bi vključeval izvrševanje na podlagi tveganja in podporna orodja. To bo na primer vključevalo: oblikovanje ukrepa: pri določanju rokov za predložitev informacij pristojnim organom se bodo upoštevali velikost in viri zadevnih gospodarskih subjektov ob zavedanju, da manjša podjetja ne bi imela toliko virov za pregled vrednostne verige in vzporejanje kot večja podjetja; izvrševanje na podlagi tveganja: pristojni organi bi morali svoja prizadevanja za izvrševanje usmeriti tja, kjer bo njihov učinek verjetno največji, in sicer v gospodarske subjekte, vključene v korake vrednostne verige čim bližje področju, ki je verjetno najbolj dovzetno za nastanek tveganja prisilnega dela. Prav tako bi morali upoštevati velikost in ekonomske vire gospodarskih subjektov, količino zadevnih proizvodov ter obseg domnevnega prisilnega dela; podporna orodja: ker so izkušnje pokazale, da MSP koristijo podporna orodja, kot so smernice ali predlogi, ki zahtevajo manjše stroške, bo Komisija izdala smernice, ki upoštevajo velikost in ekonomske vire gospodarskih subjektov.

4.PRORAČUNSKE POSLEDICE V oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, ki je priložena temu predlogu, so navedene posledice za proračunske, človeške in upravne vire. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Komisija bo dejavno spremljala izvajanje predlagane uredbe in zagotovila, da bo predlagana uredba dosegla svoje cilje. Spremljanje bo osredotočeno zlasti na učinkovito preprečevanje omogočanja dostopnosti proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trgu EU ali njihovega izvoza iz EU ter na učinkovito sodelovanje med pristojnimi organi. Prav tako se bo pri spremljanju upošteval učinek na podjetja, zlasti MSP. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Poglavje I vsebuje splošne določbe: predmet urejanja (člen 1), opredelitev pojmov (člen 2) in prepoved proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, zlasti omogočanja njihove dostopnosti na trgu EU in njihovega izvoza (člen 3). V poglavju II so podrobno navedene preiskave in odločbe pristojnih organov. Države članice bodo morale imenovati enega ali več pristojnih organov, odgovornih za izvajanje obveznosti, ki izhajajo iz tega predloga (člen 12). V predhodni fazi preiskav bodo morali pristojni organi uporabljati pristop na podlagi tveganja, zlasti pa oceniti tveganje kršitve zgoraj navedene prepovedi (člen 4). Če pristojni organ določi, da obstaja utemeljen pomislek o taki kršitvi, bo moral preiskati proizvode in zadevne gospodarske subjekte (člen 5). V poglavju so tudi navedeni odločbe pristojnih organov (člen 6), njihova vsebina (člen 7), njihov pregled (člen 8) in njihovo priznavanje (člen 14). Pristojni organi bodo morali obveščati Komisijo in pristojne organe drugih držav članic (člen 9) ter izpolnjevati obveznosti glede upravnega sodelovanja in vzajemne komunikacije (člen 13). Poglavje vsebuje tudi določbe o predložitvi informacij o domnevnih kršitvah (člen 10) in podatkovni zbirki področij tveganja prisilnega dela ali proizvodov, ki so rezultat prisilnega dela (člen 11). Poglavje III zadeva določbe za proizvode, ki vstopajo na trg EU ali ga zapuščajo. Potrebne so posebne določbe za carinske kontrole, saj Uredba (EU) 2019/1020 v tem primeru ne ustreza namenu, carinski organi pa ne morejo delovati kot prva obrambna linija, kot je to običajno v skladu z Uredbo (EU) 2019/1020. Zato se bodo opirali na odločbe pristojnih organov. Poleg tega morajo imeti pristojni organi na voljo posebne informacije o fizičnih in pravnih osebah, vključenih v proizvodni postopek, pa tudi o samem proizvodu, da bi lahko učinkovito preprečili vstop proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trg EU ali njihov izstop iz njega v skladu z odločbami pristojnih organov. Zato poglavje III vključuje določbe za carinske kontrole (člen 15), informacije, ki jih mora carinskim organom dati na voljo gospodarski subjekt (člen 16), začasno prekinitev sprostitve proizvodov, ki lahko pomenijo kršitev prepovedi, v prosti promet ali njihov izvoz (člen 17), njihovo sprostitev v prosti promet ali njihov izvoz v primeru, če ni kršitve (člen 18), zavrnitev njihove sprostitve v prosti promet ali njihovega izvoza (člen 19) ter odstranjevanje proizvodov, sprostitev katerih v prosti promet ali izvoz katerih sta bila zavrnjena (člen 20), pa tudi določbe o izmenjavi informacij in sodelovanju med pristojnimi organi in carinskimi organi (člen 21). Poglavje IV vsebuje določbe o informacijskih sistemih (člen 22), o smernicah, ki jih mora izdati Komisija, da bi pristojnim organom pomagala pri izvajanju te predlagane uredbe, gospodarskim subjektom pa pri izpolnjevanju njenih zahtev, pa tudi določbe, ki zagotavljajo jasnost nalog in skladnost ukrepanja med pristojnimi organi (člen 23), ter o vzpostavitvi, sestavi in nalogah mreže EU za proizvode, proizvedene s prisilnim delom, ki se bo uporabljala kot platforma za strukturirano usklajevanje in sodelovanje med pristojnimi organi in Komisijo (člen 24). Poglavje V določa končne določbe: o zaupnosti (člen 25), mednarodnem sodelovanju (člen 26), delegiranih aktih (člen 27), nujnem postopku (člen 28), postopku v odboru (člen 29), kaznih (člen 30) ter začetku veljavnosti in datumu začetka uporabe te predlagane uredbe (člen 31). 2022/0269 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o prepovedi proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trgu Unije (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov 114 in 207 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Kot se priznava v uvodu Protokola iz leta 2014 h Konvenciji Mednarodne organizacije za delo (MOD), št. 29 o prisilnem delu (v nadaljnjem besedilu: Konvencija MOD št. 29), pomeni prisilno delo hudo kršitev človekovega dostojanstva in temeljnih človekovih pravic. MOD je odpravo vseh oblik prisilnega ali obveznega dela razglasila za načelo, ki se nanaša na človekove pravice. MOD uvršča Konvencijo MOD št. 29, Protokol iz leta 2014 h Konvenciji št. 29 in Konvencijo MOD št. 105 o odpravi prisilnega dela (v nadaljnjem besedilu: Konvencija MOD št. 105) med temeljne konvencije MOD. Prisilno delo zajema najrazličnejše prakse prisilnega dela, pri katerih se delo ali storitev zahteva od oseb, ki ga/je same niso ponudile prostovoljno. (2)Uporaba prisilnega dela je po svetu razširjena. Po ocenah je leta 2021 27,6 milijona ljudi opravljalo prisilno delo. Ranljive in odrinjene skupine v družbi so še posebno dovzetne, da se jim vsili opravljanje prisilnega dela. Tudi če država ne nalaga prisilnega dela, je slednje pogosto posledica pomanjkanja dobrega upravljanja nekaterih gospodarskih subjektov. (3)Izkoreninjenje prisilnega dela je prednostna naloga Unije. Spoštovanje človekovih pravic in nedeljivost človekovih pravic sta jasno določena v členu 21 Pogodbe o Evropski uniji. Člen 5(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 4 Evropske konvencije o človekovih pravicah določata, da se od nikogar ne sme zahtevati, da opravlja prisilno ali obvezno delo. Evropsko sodišče za človekove pravice je večkrat razlagalo člen 4 Evropske konvencije o človekovih pravicah tako, da morajo države članice kaznovati in učinkovito preganjati vsako dejanje, s katerim se ohranjajo položaji osebe, določeni v členu 4 Evropske konvencije o človekovih pravicah. (4)Vse države članice so temeljne konvencije MOD o prisilnem delu in delu otrok ratificirale. Države članice imajo zato pravno obveznost, da preprečujejo in odpravljajo prisilno delo ter redno poročajo MOD. (5)Prek njih si Unija s svojimi politikami in zakonodajnimi pobudami prizadeva izkoreniniti uporabo prisilnega dela. Unija spodbuja skrben pregled v skladu z mednarodnimi smernicami in načeli, ki so jih določile mednarodne organizacije, vključno z MOD, Organizacijo za gospodarsko sodelovanje (OECD) in Združenimi narodi (ZN), da bi zagotovila, da v vrednostnih verigah podjetij s sedežem v Uniji za prisilno delo ni prostora. (6)Trgovinska politika Unije podpira boj proti prisilnemu delu v enostranskih in tudi dvostranskih odnosih. Poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju v trgovinskih sporazumih Unije vsebujejo zavezo k ratifikaciji in učinkovitemu izvajanju temeljnih konvencij MOD, ki vključujejo Konvencijo MOD št. 29 in Konvencijo MOD št. 105. Poleg tega bi se lahko enostranski trgovinski preferenciali v okviru splošnega sistema preferencialov Unije v primeru hudih in sistematičnih kršitvah Konvencije MOD št. 29 in Konvencije MOD št. 105 začasno odvzeli. (7)Direktiva o boju proti trgovini z ljudmi (Direktiva 2011/36/EU) Evropskega parlamenta in Sveta (direktiva o boju proti trgovini z ljudmi) usklajuje opredelitev trgovine z ljudmi, vključno s prisilnim delom ali storitvami, ter določa minimalne kazni. Nobena pravila, ki so določena in se nanašajo na prepoved dajanja domačih ali uvoženih proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trg Unije ali omogočanja njihove dostopnosti na njem ali izvažanja takih proizvodov, in na obveznost zagotavljanja, da se taki proizvodi umaknejo s trga Unije (v nadaljnjem besedilu: prepoved), ne bi smela posegati v navedeno direktivo, zlasti pa ne v pristojnosti organov kazenskega pregona in pravosodnih organov, da preiskujejo in preganjajo kazniva dejanja trgovine z ljudmi, vključno z izkoriščanjem delovne sile. (8)[Zlasti Direktiva 20XX/XX/EU o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti določa horizontalne obveznosti skrbnega pregleda za prepoznavanje, preprečevanje in ublažitev dejanskih in morebitnih negativnih vplivov na človekove pravice, vključno s prisilnim delom, in okolje pri lastnem poslovanju podjetja, njegovih hčerinskih družbah in v vrednostnih verigah, ter za prevzemanje odgovornosti za tako škodo, v skladu z mednarodnimi standardi na področju človekovih pravic in pravic delavcev ter okoljskimi konvencijami. Navedene obveznosti se uporabljajo za velika podjetja nad določenim zgornjim pragom v smislu zaposlenih in čistega dobička, za manjša podjetja pa v sektorjih z velikim učinkom nad določenim zgornjim pragom v smislu števila zaposlenih in čistega dobička.] (9)Poleg tega Uredba (EU) 2017/821 Evropskega parlamenta in Sveta od uvoznikov mineralov v Uniji, ki spadajo na področje uporabe navedene uredbe, zahteva, naj izpolnjujejo obveznosti skrbnega pregleda v skladu s Prilogo II k smernicam OECD o potrebni skrbnosti za odgovorne oskrbovalne verige z minerali s konfliktnih območij in območij z visokim tveganjem ter izvajajo priporočila o skrbnem pregledu, ki so določeni v Uredbi. [Uredba (EU) št. XX/20XX o baterijah in odpadnih baterijah vsebuje zahteve, v skladu s katerimi morajo gospodarski subjekti v svojih dobavnih verigah izvajati skrbni pregled, vključno s spoštovanjem pravic delavcev.] [Uredba (EU) XX/20XX o omogočanju dostopnosti nekaterih primarnih in drugih proizvodov, povezanih s krčenjem in degradacijo gozdov, na trgu Unije in njihovem izvozu iz Unije zahteva skrben pregled v zvezi s pravnim značajem in značajem proizvodov in blaga, ki spadajo na njeno področje uporabe in ne povzročajo krčenja gozdov, vključno s spoštovanjem človekovih pravic.] (10)Členi [XX] Direktive 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta od držav članic zahtevajo, naj zagotovijo, da določeni gospodarski subjekti letno objavijo izjavo o nefinančnem poslovanju, v kateri poročajo o učinku njihove dejavnosti na okolje, socialne in kadrovske zadeve, spoštovanje človekovih pravic, vključno s prisilnim delom, bojem proti korupciji in podkupovanju. [Poleg tega so v Direktivi 20XX/XX/EU o poročanju podjetij o trajnostnosti predstavljene podrobne zahteve glede poročanja za zajeta podjetja v zvezi s spoštovanjem človekovih pravic, tudi v dobavnih verigah. Informacije, ki jih podjetja razkrivajo o človekovih pravicah, bi morale po potrebi vključevati informacije o prisilnem delu v njihovih vrednostnih verigah.] (11)Komisija in Evropska služba za zunanje delovanje sta julija 2021 objavili smernice za pomoč podjetjem v Uniji pri sprejemanju ustreznih ukrepov za obravnavo tveganja prisilnega dela pri njihovem poslovanju in v njihovih dobavnih verigah. (12)Kot se priznava v Sporočilu Komisije o dostojnem delu o vsem svetu, je ne glede na sedanje politike in sedanji zakonodajni okvir potrebno nadaljnje ukrepanje za dosego ciljev odprave proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, s trga Unije, in tako prispevanje k boju proti prisilnemu delu po vsem svetu. (13)Evropski parlament je v svojih resolucijah odločno obsodil prisilno delo ter pozval k prepovedi proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom. Zato je to stvar moralnega zadržka javnosti do tega, da bi lahko bili proizvodi, proizvedeni s prisilnim delom, dostopni na trgu Unije ali se izvažali v tretje države brez učinkovitega mehanizma za prepoved ali umik takih proizvodov. (14)Da bi se dopolnil zakonodajni okvir in okvir politike Unije o prisilnem delu, ni bilo treba prepovedati proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trgu Unije in omogočanja njihove dostopnosti na njem ali izvažanje doma proizvedenih ali uvoženih proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, ter zagotoviti, da se navedeni proizvodi umaknejo s trga Unije. (15)Zdaj ni v Uniji nobene zakonodaje, ki organe držav članic pooblašča, da neposredno zadržijo, zasežejo ali odredijo umik proizvodov na podlagi ugotovitve, da so bili bodisi v celoti bodisi delno proizvedeni s prisilnim delom. (16)Da bi se zagotovila učinkovitost, bi se morala taka prepoved uporabljati za proizvode, za katere se je prisilno delo uporabljajo na kateri koli stopnji proizvodnje, izdelave, pridobivanja ali izkopavanja, vključno z delom ali oplemenitenjem v zvezi s proizvodi. Prepoved bi se morala uporabljati za vse proizvode vseh vrst, vključno z njihovimi komponentami, in bi se morala uporabljati za proizvode ne glede na sektor, poreklo in to, ali so domači, ali uvoženi, ali dani na trg Unije, ali se omogoča njihova dostopnost na njem ali pa se izvažajo.

(17)Prepoved bi morala prispevati k mednarodnim prizadevanjem za odpravo prisilnega dela. Opredelitev „prisilnega dela“ bi zato morala biti usklajena z opredelitvijo iz Konvencije MOD št. 29. Opredelitev „prisilnega dela, ki ga uporabljajo državni organi“ bi morala biti usklajena s Konvencijo MOD št. 105, ki posebej prepoveduje uporabo prisilnega dela kot kazni za izražanje političnih stališč, za namene gospodarskega razvoja ali kot sredstvo discipline dela, kot kazen za udeležbo na stavkah ali kot sredstvo rasne, verske ali druge diskriminacije. (18)Mikro, mala in srednja podjetja (MSP) imajo lahko omejene vire in sposobnost za zagotovitev, da so proizvodi, ki jih dajejo na trg Unije ali omogočajo njihovo dostopnost na njem, brez elementov prisilnega dela. Komisija bi zato morala izdati smernice o skrbnem pregledu v zvezi s prisilnim delom, ki bi morale upoštevati tudi velikost in ekonomske vire gospodarskih subjektov. Poleg tega bi Komisija morala izdati smernice o kazalnikih tveganja prisilnega dela in javno dostopnih informacijah, da bi MSP in tudi drugim gospodarskim subjektom pomagala pri izpolnjevanju zahtev prepovedi. (19)Pristojni organi držav članic bi morali spremljati trg za ugotavljanje kršitev prepovedi. Države članice bi morale pri imenovanju navedenih pristojnih organov zagotoviti, da imajo navedeni organi dovolj virov in da ima njihovo osebje potrebne kompetence in znanje, zlasti v zvezi s človekovimi pravicami, upravljanjem vrednostne verige in postopki skrbnega pregleda. Pristojni organi bi morali tesno sodelovati z nacionalnimi delovnimi inšpektorati ter pravosodnimi organi in organi kazenskega pregona, vključno s tistimi, ki so odgovorni za boj proti trgovini z ljudmi, in sicer tako, da se prepreči ogrozitev preiskav takih organov. (20)Za povečanje učinkovitosti prepovedi bi morali pristojni organi gospodarskim subjektom odobriti razumen rok za ugotavljanje, blažitev, preprečevanje in odpravo tveganja prisilnega dela. (21)Pri ugotavljanju morebitnih kršitev prepovedi bi morali pristojni organi zavzeti pristop na podlagi tveganja in oceniti vse informacije, ki so jim na voljo. Pristojni organi bi morali uvesti preiskavo, kadar na podlagi svoje ocene vseh razpoložljivih informacij ugotovijo, da obstaja utemeljen pomislek o kršitvi prepovedi. (22)Pred uvedbo preiskave bi morali pristojni organi od ocenjevanih gospodarskih subjektov zahtevati informacije o sprejetih ukrepih za blažitev, preprečevanje ali odpravo tveganj prisilnega dela pri njihovem poslovanju in v vrednostnih verigah v zvezi z ocenjevanimi proizvodi. Izvajanje takega skrbnega pregleda v zvezi s prisilnim delom bi moralo gospodarskemu subjektu pomagati pri zmanjšanju njegovega tveganja, da je pri njegovem poslovanju ali v vrednostnih verigah prisoten element prisilnega dela. Ustrezen skrben pregled pomeni, da so bila vprašanja prisilnega dela v vrednostni verigi opredeljena in obravnavana v skladu z ustrezno zakonodajo Unije in mednarodnimi standardi. To pomeni, da se preiskava ne bi smela uvesti, kadar pristojni organ presodi, da ni nobenega utemeljenega pomisleka o kršitvi prepovedi, med drugim na primer na podlagi veljavne zakonodaje, smernic, priporočil ali katerega koli drugega skrbnega pregleda v zvezi s prisilnim delom, ki se uporablja tako, da blaži, preprečuje in odpravlja tveganje prisilnega dela. (23)Da bi se med pristojnimi organi, imenovanimi na podlagi te ali druge ustrezne zakonodaje, zagotovila sodelovanje in usklajenost njihovih ukrepov in odločitev, bi morali pristojni organi, imenovani na podlagi te uredbe, od drugih pristojnih organov po potrebi zahtevati informacije o tem, ali za ocenjevane gospodarske subjekte velja skrben pregled v zvezi s prisilnim delom v skladu z veljavno zakonodajo Unije ali držav članic, ki določa zahteve glede skrbnega pregleda in preglednosti v zvezi s prisilnim delom, in ali ga ti izvajajo. (24)V prehodni fazi preiskave bi se morali pristojni organi osredotočiti na gospodarske subjekte, vključene v korake vrednostne verige, pri katerih v zvezi s preiskovanimi proizvodi obstaja večje tveganje prisilnega dela, pri čemer bi morali upoštevati tudi njihovo velikost in ekonomske vire, količino zadevnih proizvodov ter obseg domnevnega prisilnega dela. (25)Kadar pristojni organi zahtevajo informacije med preiskavo, bi morali, če je to mogoče in skladno z učinkovitim izvajanjem preiskav, dati prednost preiskovanim gospodarskim subjektom, ki so vključeni v korake vrednostne verige čim bližje področju, ki je verjetno najbolj dovzetno za nastanek tveganja prisilnega dela, ter upoštevati velikost in ekonomske vire gospodarskih subjektov, količino zadevnih proizvodov ter obseg domnevnega prisilnega dela. (26)Pristojni organi bi morali nositi breme ugotavljanja, da se je prisilno delo uporabljalo na kateri koli stopnji proizvodnje, izdelave, pridobivanja ali izkopavanja proizvoda, vključno z delom ali oplemenitenjem v zvezi s proizvodi, na podlagi vseh informacij in dokazov, zbranih med preiskavo, vključno z njeno predhodno fazo. Da bi gospodarski subjekti zagotovili svojo pravico do dolžnega postopanja, bi morali imeti možnost, da med celotno preiskavo pristojnim organom predložijo informacije v svojo obrambo. (27)Pristojni organi, ki ugotovijo, da so gospodarski subjekti kršili prepoved, bi morali brez odlašanja prepovedati dajanje takih proizvodov na trg Unije in omogočanje njihove dostopnosti na njem ter njihov izvoz iz Unije, od gospodarskih subjektov, ki so bili preiskovani, pa zahtevati, da zadevne že dostopne proizvode umaknejo s trga Unije in jih dajo uničiti, poskrbijo za njihovo neuporabnost ali jih dajo drugače odstraniti v skladu z nacionalnim pravom, ki je skladno s pravom Unije, vključno z zakonodajo o ravnanju z odpadki. (28)V navedeni odločbi bi morali pristojni organi navesti ugotovitve preiskave in informacije, na katerih te temeljijo, ter določiti razumen rok, v katerem bi morali gospodarski subjekti izpolniti odločbo, pa tudi informacije, ki omogočajo opredelitev proizvoda, za katerega se uporablja odločba. Komisijo bi bilo treba pooblastiti za sprejemanje izvedbenih aktov, potrebnih za navedbo podrobnosti o informacijah, ki jih morajo vsebovati take odločbe. (29)Pri določanju razumnega roka za izpolnitev odločbe bi morali pristojni organi upoštevati velikost in ekonomske vire zadevnih gospodarskih subjektov. (30)Če gospodarski subjekti ne izpolnijo odločbe pristojnih organov do izteka določenega časovnega okvira, bi morali pristojni organi zagotoviti prepoved dajanja zadevnih proizvodov prepovedano dajati na trg Unije, omogočati njegovo dostopnost na njem ali jih izvažati, ali da se umaknejo s trga Unije in da se vsi preostali taki proizvodi pri zadevnih gospodarskih subjektih uničijo, postanejo neuporabni ali se drugače odstranijo v skladu z nacionalnim pravom, ki je skladno s pravom Unije, vključno z zakonodajo o ravnanju z odpadki, na stroške gospodarskih subjektov. (31)Gospodarski subjekti bi morali imeti možnost, da zahtevajo revizijo odločb pristojnih organov, potem ko so predložili nove informacije, ki kažejo, da ni mogoče izključiti, da so bili zadevni proizvodi proizvedeni s prisilnim delom. Pristojni organi bi morali svoje odločbe preklicati, če na podlagi navedenih novih informacij ugotovijo, da ni mogoče ugotoviti, da so bili proizvodi proizvedeni s prisilnim delom. (32)Vsakemu posamezniku, bodisi fizični bodisi pravni osebi, ali vsakemu združenju brez pravne osebnosti, bi bilo treba omogočiti, da pristojnim organom predloži informacije, če meni, da se proizvodi, proizvedeni s prisilnim delom, dajejo na trg Unije in da se omogoča njihova dostopnost na njem, in da so obveščeni o izidu presoje njihove vloge. (33)Komisija bi morala izdati smernice za lažje izvajanje prepovedi s strani gospodarskih subjektov in pristojnih organov. Take smernice bi morale vsebovati navodilo o skrbnem pregledu v zvezi s prisilnim delom in dodatne informacije za pristojne organe za izvajanje prepovedi. Smernice o skrbnem pregledu v zvezi s prisilnim delom bi morale temeljiti na smernicah o potrebni skrbnosti za podjetja v Uniji v zvezi z obvladovanjem tveganja prisilnega dela v njihovih dejavnostih in dobavnih verigah, ki sta jih julija 2021 objavili Komisija in Evropska služba za zunanje delovanje. Smernice bi morale biti usklajene z drugimi smernicami Komisije v zvezi s tem ter ustreznimi smernicami mednarodnih organizacij. Za opredelitev kazalnikov tveganja bi bilo treba upoštevati poročila mednarodnih organizacij, zlasti MOD, in tudi druge neodvisne in preverljive vire informacij. (34)Odločbe pristojnih organov o ugotovitvi kršitve prepovedi bi bilo treba posredovati carinskim organom, ki bi si morali prizadevati za odkrivanje zadevnih proizvodov med proizvodi, prijavljenimi za sprostitev v prosti promet ali izvoz. Pristojni organi bi morali biti odgovorni za celotno izvrševanje prepovedi v zvezi z notranjim trgom in tudi proizvodi, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo. Ker je prisilno delo del proizvodnega postopka in na proizvodu ne pušča sledov in ker Uredba (EU) 2019/1020 zajema le proizvedene proizvode in je njeno področje uporabe omejeno na sprostitev v prosti promet, carinski organi pri uporabi in izvrševanju prepovedi ne bi mogli samostojno ukrepati na podlagi Uredbe (EU) 2019/1020. Konkretna organizacija kontrol vsake države članice ne bi smela posegati v Uredbo (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta in njene splošne določbe o pooblastilih carinskih organov za izvajanje kontrol in nadzora. (35)Informacije, ki jih gospodarski subjekti zdaj dajejo na voljo carinskim organom, vključujejo le splošne informacije o proizvodih, ne pa tudi informacij o izdelovalcu ali proizvajalcu in dobaviteljih proizvoda ter konkretnih informacij o proizvodih. Da bi carinski organi lahko odkrili proizvode, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo in ki bi lahko kršili Uredbo ter jih je zato treba ustrezno ustaviti na zunanjih mejah EU, bi morali gospodarski subjekti carinskim organom predložiti informacije, ki omogočajo povezovanje odločbe pristojnih organov z zadevnim proizvodom. To bi moralo vključevati informacije o izdelovalcu ali proizvajalcu in dobaviteljih proizvoda, pa tudi druge informacije o samem proizvodu. V ta namen bi bilo treba Komisijo pooblastiti za sprejemanje delegiranih aktov, na podlagi katerih so opredeljeni proizvodi, za katere bi bilo treba predložiti informacije, med drugim z uporabo podatkovne zbirke, določene v skladu s to uredbo, pa tudi informacij in odločb pristojnih organov, vnesenih v informacijski in komunikacijski sistem iz člena 34 Uredbe (EU) 2019/1020 (v nadaljnjem besedilu: sistem ICSMS). Poleg tega bi bilo treba Komisijo pooblastiti za sprejemanje izvedbenih aktov, potrebnih za navedbo podrobnosti o informacijah, ki jih morajo gospodarski subjekti dati na voljo carinskim organom. Te informacije bi morale vključevati opis, ime ali blagovno znamko proizvoda, posebne zahteve na podlagi zakonodaje Unije za opredelitev proizvoda (kot so na primer tip, referenca, model, serijska ali zaporedna številka, nameščena na proizvodu ali navedena na embalaži ali v dokumentu, priloženem proizvodu, ali edinstvena oznaka digitalnega potnega lista), pa tudi podrobnosti o izdelovalcu ali proizvajalcu in dobaviteljih proizvoda, vključno z imenom, trgovinskim imenom ali registrirano blagovno znamko vsakega od njih, njihovimi kontaktnimi podatki, njihovo edinstveno identifikacijsko oznako v državi, v kateri imajo sedež, ter, kadar je na voljo, njihovo registracijsko in identifikacijsko številko gospodarskega subjekta (številka EORI). Pri pregledu carinskega zakonika Unije se bo proučila uvedba informacij v carinski zakonodaji, ki jih morajo gospodarski subjekti dati na voljo carinskim organom za izvrševanje te uredbe, v širšem smislu pa za okrepitev preglednosti. (36)Carinski organi, ki odkrijejo proizvod, morebiti zajet v odločbi o ugotovitvi kršitve prepovedi, ki so jo posredovali pristojni organi, bi morali začasno zadržati sprostitev navedenega proizvoda v prosti promet, o tem pa nemudoma obvestiti pristojne organe. Pristojni organi bi morali v razumnem časovnem okviru sprejeti sklep o zadevi, ki so jim jo priglasili carinski organi, v katerem bodisi potrdijo bodisi ovržejo, da je zadevni proizvod zajet z odločbo. Pristojni organi bi morali biti po potrebi pooblaščeni, da zahtevajo ohranitev začasnega zadržanja njegove sprostitve v prosti promet. Če pristojni organi ne sprejmejo sklepa v določenem roku, bi morali carinski organi proizvode sprostiti v prosti promet, če so izpolnjene vse druge veljavne zahteve in formalnosti. V splošnem se niti sprostitev v prosti promet ali za izvoz ne bi smela šteti za dokaz skladnosti s pravom Unije, saj takšna sprostitev ne vključuje nujno popolnega nadzora take skladnosti.

(37)Kadar pristojni organi ugotovijo, da proizvod ustreza odločbi o ugotovitvi kršitve prepovedi, bi morali o tem nemudoma obvestiti carinske organe, ki bi morali zavrniti njegovo sprostitev v prosti promet ali za izvoz. Proizvod bi bilo treba uničiti, poskrbeti za njegovo neuporabnost ali ga drugače odstraniti v skladu z nacionalnim pravom, skladnim s pravom Unije, vključno z zakonodajo o ravnanju z odpadki, ki izključuje ponovni izvoz v primeru neunijskega blaga. (38)Pogoji, ki se uporabljajo za proizvode v času začasnega zadržanja njihove sprostitve v prosti promet ali za izvoz, vključno z njihovim skladiščenjem ali uničenjem in odstranjevanjem v primeru zavrnitve sprostitve v promet, bi morali določiti carinski organi, kjer je ustrezno v skladu z Uredbo (EU) št. 952/2013. Če proizvodi, ki vstopijo na trg Unije, zahtevajo nadaljnje oplemenitenje, jih je treba vključiti v ustrezni carinski postopek v skladu s členi 220, 254, 256, 257 in 258 Uredbe (EU) št. 952/2013. (39)Enotno izvrševanje prepovedi v zvezi s proizvodi, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo, je mogoče doseči le s sistematično izmenjavo informacij in sodelovanjem med pristojnimi organi, carinskimi organi in Komisijo. (40)Za zbiranje, obdelavo in shranjevanje informacij v strukturirani obliki o vprašanjih v zvezi z izvrševanjem prepovedi, bi morali pristojni organi uporabljati sistem ICSMS. Komisija, pristojni organi in carinski organi bi morali imeti dostop do navedenega sistema za opravljanje svojih ustreznih dolžnosti na podlagi te uredbe. (41)Za optimizacijo in razbremenitev postopka nadzora proizvodov, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo, je treba omogočiti avtomatiziran prenos podatkov med sistemom ICSMS in carinskimi sistemi. Trije različni prenosi podatkov bi se morali razlikovati glede na svoj zadevni namen. Prvič, odločbe o ugotovitvi kršitve prepovedi bi bilo treba posredovati iz sistema ICSMS v elektronski carinski sistem za obvladovanje tveganja (CRMS) iz člena 36 Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2447 brez poseganja v kateri koli prihodnji razvoj okolja za obvladovanje tveganja na carinskem področju, da bi jih lahko carinski organi uporabili za odkrivanje proizvodov, ki lahko ustrezajo taki odločbi. Razpoložljivi vmesniki carinskega okolja bi se morali uporabljati za navedene prvotne prenose podatkov. Drugič, kadar carinski organi odkrijejo tak proizvod, bo potreben sistem vodenja zadev, med drugim za prenos uradnega obvestila o začasnem zadržanju, sklepa pristojnih organov in rezultatov ukrepov, ki so jih sprejeli carinski organi. Okolje enotnega okenca EU za carino bi moralo podpirati navedene sekundarne prenose podatkov med sistemom ICSMS in nacionalnimi carinskimi sistemi. Tretjič, carinski sistem vsebujejo informacije o proizvodih, ki vstopajo na trg Unije in ga zapuščajo, ki bi bile pomembne, da bi lahko pristojni organi opravljali svoje dolžnosti, vendar ti nimajo dostopa do njih. Ustrezne informacije bi zato bilo treba ekstrahirati in jih posredovati sistemu ICSMS. Tri medsebojne povezave bi morale biti visoko avtomatizirane in enostavne za uporabo, da bi se omejilo vsako dodatno breme za carinske organe. Komisija bi morala biti v sodelovanju s carinskimi organi in pristojnimi organi pooblaščena za sprejemanje izvedbenih aktov, potrebnih za določitev postopkovnih pravil, praktičnih ureditev in podatkovnih elementov, ki se morajo prenašati med sistemom ICSMS in carinskimi sistemi, ter vseh drugih dodatnih zahtev. (42)Za zagotovitev učinkovitega izvrševanja bi morali odločbe, ki jih sprejmejo pristojni organi v eni državi članici, priznavati in izvrševati pristojni organi v drugi državi članici v zvezi s proizvodi z isto identifikacijo iz iste dobavne verige, za katere se je ugotovilo, da so rezultat prisilnega dela. (43)Kadar je za prepoved potrebna obdelava osebnih podatkov, bi jo bilo treba izvesti v skladu s pravom Unije o varstvu osebnih podatkov. Za vsako obdelavo osebnih podatkov na podlagi prepovedi bi se morala glede na primer uporabljati Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta. (44)Za zagotovitev učinkovitega izvrševanja prepovedi je treva vzpostaviti mrežo s ciljem strukturiranega usklajevanja in sodelovanja med pristojnimi organi držav članic in po potrebi strokovnjaki carinskih organov ter Komisijo. Namen mreže bi moral biti tudi poenostavitev praks pristojnih organov v Uniji, s čimer bodo države članice lahko enostavneje izvajale skupne dejavnosti v zvezi z izvrševanjem, na primer skupne preiskave. Navedena upravna podporna struktura bi morala omogočiti združevanje virov in vzdrževati komunikacijski in informacijski sistem med državami članicami in Komisijo, s čimer bi prispevala h krepitvi izvrševanja prepovedi. (45)Ker je prisilno delo svetovna težava in so svetovne verige medsebojno povezane, je treba spodbujati mednarodno sodelovanje pri boju proti prisilnemu delu, s čimer bi se izboljšala tudi učinkovitost uporabe in izvrševanja prepovedi. Za izboljšanje učinkovitega izvrševanja prepovedi bi morala Komisija ustrezno sodelovati z organi tretjih držav in mednarodnimi organizacijami ter izmenjevati informacije z njimi. Mednarodno sodelovanje z organi držav nečlanic EU bi moralo potekati strukturirano v okviru obstoječih struktur dialoga, na primer dialogov o človekovih pravicah s tretjimi državami ali po potrebi v okviru posebnih, ad hoc vzpostavljenih struktur dialoga. (46)Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (47)Da se dopolnijo ali spremenijo nekatere nebistvene določbe te uredbe, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastila za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija mora pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti hkratno, pravočasno in ustrezno posredovanje zadevnih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. (48)Za zagotovitev, da imajo carinski organi vse potrebne informacije o proizvodu za učinkovito ukrepanje v zvezi s proizvodi, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo, vključno z informacijami, ki opredeljujejo zadevni proizvod, informacijami o izdelovalcu ali proizvajalcu ter informacijami o dobaviteljih proizvodov, bi bilo treba pooblastilo za sprejetje aktov v skladu s členom 290 PDEU prenesti na Komisijo. Carinskim organom je treba omogočiti hitro pridobitev informacij o določenih proizvodih, opredeljenih v odločbah pristojnih organov, da bi lahko učinkovito in hitro sprejeli ukrepe. V takih primerih bi bilo treba delegirane akte sprejeti po nujnem postopku. (49)Ker cilja te uredbe, in sicer prepovedi, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi obsega in učinkov lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. (50)Da bi se omogočila takojšnja uporaba ukrepov iz te uredbe, bi morala ta uredba začeti veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Poglavje I Splošne določbe Člen 1 Predmet urejanja in področje uporabe 1.Ta uredba določa pravila, ki gospodarskim subjektom prepovedujejo dajanje proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trg Unije in omogočanje njihove dostopnosti na njem ali njihovo izvažanje s trga Unije.

2.Ta uredba ne zajema umika proizvodov, ki so dosegli končne uporabnike na trgu Unije. Člen 2 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (a)„prisilno delo“ pomeni prisilno ali obvezno delo, kot je opredeljeno v členu 2 Konvencije Mednarodne organizacije dela o prisilnem delu (št. 29) iz leta 1930, vključno s prisilnim delom otrok; (b)„prisilno delo, ki ga naložijo državni organi“ pomeni uporabo prisilnega dela, kot je opisana v členu 1 Konvencije Mednarodne organizacije dela o odpravi prisilnega dela (št. 105) iz leta 1957; (c)„skrbni pregled v zvezi s prisilnim delom“ pomeni prizadevanja gospodarskega subjekta za izvajanje obveznih zahtev, prostovoljnih smernic, priporočil ali praks za odkrivanje, preprečevanje, blažitev ali odpravo prisilnega dela v zvezi s proizvodi, dostopnost katerih se omogoča na trgu Unije ali ki se izvažajo; (d)„omogočanje dostopnosti na trgu“ pomeni vsako dobavo proizvoda za distribucijo, porabo ali uporabo na trgu Unije v okviru gospodarske dejavnosti v zameno za plačilo ali brezplačno ter v primeru, kadar se proizvod ponuja za prodajo prek spleta ali drugega sredstva za prodajo na daljavo, zanj velja, da je postal dostopen na trgu, če je ponudba za prodajo usmerjena proti končnim uporabnikom v Uniji; (e)„dajanje na trg“ pomeni prvo omogočanje dostopnosti proizvoda na trgu Unije; (f)„proizvod“ pomeni vsak proizvod, ki ga je mogoče denarno ovrednotiti in je lahko kot tak predmet poslovnih transakcij, kadar se izkopava, pridobiva, proizvaja ali izdeluje, vključno z delom in oplemenitenjem v zvezi s proizvodi, na kateri koli stopnji njegove dobavne verige; (g)„proizvod, proizveden s prisilnim delom“, pomeni proizvod, za katerega se je v celoti ali delno uporabljalo prisilno na kateri koli stopnji njegovega izkopavanja, pridobivanja, proizvodnje ali izdelave, vključno z delom in oplemenitenjem v zvezi s proizvodi, na kateri koli stopnji njegove dobavne verige; (h)„gospodarski subjekt“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo ali združenje posameznikov, ki dajejo proizvode na trg Unije ali omogočajo njihovo dostopnost na njem ali proizvode izvažajo; (i)„izdelovalec“ pomeni izdelovalca proizvoda v skladu z zakonodajo Unije, ki se uporablja za navedeni proizvod; (j)„proizvajalec“ pomeni proizvajalca kmetijskih proizvodov iz člena 38(1) PDEU ali surovin; (k)„dobavitelj proizvoda“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo ali združenje posameznikov v dobavni verigi, ki izkopava, pridobiva, proizvaja ali izdeluje proizvod v celoti ali delno ali posega v delo ali oplemenitenje v zvezi s proizvodom na kateri koli stopnji njegove dobavne verige bodisi kot izdelovalec bodisi v vseh drugih okoliščinah; (l)„uvoznik“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo ali združenje posameznikov s sedežem v Uniji, ki da proizvod iz tretje države na trg Unije; (m)„izvoznik“ pomeni izvoznika, kot je opredeljen v členu 1, točka (19), Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/2446; (n)„utemeljen pomislek“ pomeni utemeljen razlog na podlagi objektivnih in preverljivih informacij, da pristojni organi sumijo, da so bili proizvodi verjetno proizvedeni s prisilnim delom; (o)„carinski organi“ pomeni carinske organe, kot so opredeljeni v členu 5, točka (1), Uredbe (EU) št. 952/2013; (p)„proizvodi, ki vstopajo na trg Unije“ pomeni proizvode iz tretjih držav, ki so namenjeni za dajanje na trg Unije ali za zasebno uporabo ali porabo na carinskem območju Unije in so vključeni v carinski postopek „sprostitve v prosti promet“;

(q)„proizvodi, ki zapuščajo trg Unije“ pomeni proizvode, ki so vključeni v carinski postopek „izvoza“; (r)„sprostitev v prosti promet“ pomeni postopek, določen v členu 201 Uredbe (EU) št. 952/2013; (s)„izvoz“ pomeni postopek, določen v členu 269 Uredbe (EU) št. 952/2013; (t)„carinski sistem enotnega okenca EU za izmenjavo potrdil“ ali (EU CSW-CERTEX) pomeni sistem, vzpostavljen s členom 4 [Uredbe (EU) XX/20XX o vzpostavitvi okolja enotnega okenca Evropske unije za carino in spremembi Uredbe (EU) št. 952/2013, COM(2020) 673 final]; (u)„okolja enotnega nacionalnega okenca za carino“ pomeni okolja enotnega nacionalnega okenca za carino, kot so opredeljena v členu 2, točka 9, [Uredbe (EU) XX/20XX Evropskega parlamenta in Sveta. Člen 3 Prepoved proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom Gospodarski subjekti ne dajejo proizvodov, proizvedenih s prisilnim delom, na trg Unije ali omogočajo njihovo dostopnost na njem, niti takih proizvodov ne izvažajo. Poglavje II Preiskave in odločbe pristojnih organov Člen 4 Predhodna faza preiskav 1.Pristojni organi pri ocenjevanju verjetnosti, da so gospodarski subjekti kršili člen 3, uporabijo pristop, ki temelji na tveganju. Navedeno ocenjevanje temelji na vseh ustreznih informacijah, ki so jim na voljo, vključno z naslednjimi informacijami: (a)vlogami fizičnih ali pravnih oseb ali katerega koli združenja brez pravne osebnosti v skladu s členom 10; (b)kazalniki tveganja in drugimi informacijami v skladu s členom 23, točki (b) in (c); (c)podatkovno zbirko iz člena 11; (d)informacijami in odločbami, vnesenimi v informacijski in komunikacijski sistem iz člena 22(1), vključno z vsemi morebitnimi primeri izpolnjevanja ali neizpolnjevanja člena 3 s strani gospodarskega subjekta v preteklosti; (e)informacijami, ki jih pristojni organ po potrebi zahteva od drugih ustreznih organov, o tem, ali za ocenjevane gospodarske subjekte velja skrbni pregled v zvezi s prisilnim delom v skladu z veljavno zakonodajo Unije ali držav članic, ki določa zahteve glede skrbnega pregleda in preglednosti v zvezi s prisilnim delom, in ali ga ti izvajajo. 2.Pristojni organi se v svoji oceni verjetnosti, da so gospodarski subjekti kršili člen 3, osredotočijo na gospodarske subjekte, vključene v korake vrednostne verige čim bližje področju, ki je verjetno najbolj dovzetno za nastanek tveganja prisilnega dela, ter upoštevajo velikost in ekonomske vire gospodarskih subjektov, količino zadevnih proizvodov ter obseg domnevnega prisilnega dela.

3.Pred uvedbo preiskave v skladu s členom 5(1) pristojni organi od ocenjevanih gospodarskih subjektov zahtevajo informacije o ukrepih, sprejetih za odkrivanje, preprečevanje, blažitev ali odpravo tveganj prisilnega dela pri njihovem poslovanju in v vrednostnih verigah v zvezi z ocenjevanimi proizvodi, tudi na podlagi česar koli od naslednjega: (a)veljavne zakonodaje Unije ali zakonodaje držav članic, ki določa zahteve glede skrbnega pregleda in preglednosti v zvezi s prisilnim delom; (b)smernic, ki jih izda Komisija v skladu s členom 23, točka (a); (c)smernic ali priporočil ZN, MOD, OECD ali drugih ustreznih mednarodnih organizacij glede skrbnega pregleda; (d)katerega koli drugega skrbnega pregleda v zvezi s prisilnim delom. 4.Gospodarski subjekti se na zahtevo pristojnega organa iz odstavka 3 odzovejo v 15 delovnih dneh od dneva, ko so prejeli tako zahtevo. Gospodarski subjekti lahko pristojnim organom predložijo vse druge informacije, ki jih morda štejejo za koristne za namene tega člena. 5.V 30 delovnih dneh od dneva prejema informacij, ki so jih predložili gospodarski subjekti v skladu z odstavkom 4, pristojni organi zaključijo predhodno fazo svoje preiskave v zvezi s tem, ali obstaja utemeljen pomislek o kršitvi člena 3 na podlagi ocenjevanja iz odstavka 1 in informacij, ki so jih gospodarski subjekti predložili v skladu z odstavkom 4. 6.Pristojni organ ustrezno upošteva, kadar gospodarski subjekt dokaže, da izvaja skrbni pregled na podlagi ugotovljenega učinka prisilnega dela na njegovo dobavno verigo, sprejme in izvaja ukrepe, primerne in učinkovite za odpravo prisilnega dela v kratkem času. 7.Pristojni organi ne uvedejo preiskave v skladu s členom 5, kadar na podlagi ocenjevanja iz odstavka 1 ter informacij, ki so jih gospodarski subjekti predložili v skladu z odstavkom 4, presodijo, da ni nobenega utemeljenega pomisleka o kršitvi člena 3, med drugim na primer na podlagi veljavne zakonodaje, smernic, priporočil ali katerega koli drugega skrbnega pregleda v zvezi s prisilnim delom iz odstavka 3, ki se uporablja tako, da blaži, preprečuje in odpravlja tveganje prisilnega dela, in o tem ustrezno obvestijo ocenjevane gospodarske subjekte. Člen 5 Preiskave 1.Pristojni organi, ki v skladu s členom 4(5) ugotovijo, da obstaja utemeljen pomislek o kršitvi člena 3, odločijo o uvedbi preiskave zadevnih proizvodov in gospodarskih subjektov. 2.Pristojni organi, ki uvedejo preiskavo v skladu z odstavkom 1, gospodarske subjekte, ki so predmet preiskave, v treh delovnih dneh od datuma sprejetja odločbe o uvedbi take preiskave obvestijo o: (a)uvedbi preiskave in njenih morebitnih posledicah; (b)proizvodih, ki so predmet preiskave; (c)razlogih za uvedbo preiskave, razen če bi to ogrozilo rezultat preiskave; (d)možnosti gospodarskih subjektov, da pristojnemu organu predložijo vse druge dokumente ali informacije, in o datumu, do katerega je treba predložiti take informacije. 3.Preiskovani gospodarski subjekti navedenim pristojnim organom na njihovo zahtevo predložijo vse informacije, ki so pomembne in potrebne za preiskavo, vključno z informacijami, ki opredeljujejo preiskovane proizvode, izdelovalca ali proizvajalca navedenih proizvodov in dobavitelje proizvodov. Kadar pristojni organi zahtevajo take informacije, če je to mogoče: (a)dajo prednost preiskovanim gospodarskim subjektom, vključenim v korake vrednostne verige čim bližje področju, ki je verjetno najbolj dovzetno za nastanek tveganja prisilnega dela, ter (b)upoštevajo velikost in ekonomske vire gospodarskih subjektov, količino zadevnih proizvodov ter obseg domnevnega prisilnega dela.

4.Gospodarski subjekti predložijo informacije v 15 delovnih dneh od zahteve iz odstavka 3 ali predložijo utemeljeno zahtevo za podaljšanje navedenega roka. 5.Kadar pristojni organi odločajo o rokih iz tega člena, upoštevajo velikost in ekonomske vire zadevnih gospodarskih subjektov. 6.Pristojni organi lahko izvajajo vsa potrebna preverjanja in inšpekcijske preglede, vključno s preiskavami v tretjih državah, če zadevni gospodarski subjekti dajo svoje soglasje in je bila vlada države članice ali tretje države, v kateri potekajo inšpekcijski pregledi, o tem uradno obveščena in ne vloži ugovora. Člen 6 Odločbe pristojnih organov 1.Pristojni organi ocenijo vse informacije in dokaze, zbrane v skladu s členoma 4 in 5, in na navedeni podlagi v razumnem roku od datuma, ko so uvedli preiskavo v skladu s členom 5(1), ugotovijo, ali je bil kršen člen 3. 2.Ne glede na odstavek 1 lahko pristojni organi ugotovijo, da je bil kršen člen 3 na podlagi vseh drugih razpoložljivih dejstev, kadar ni bilo mogoče zbrati informacij in dokazov na podlagi člena 5(3) ali (6). 3.Če pristojni organi ne morejo ugotoviti, da je bil kršen člen 3, sprejmejo odločbo o zaključku preiskave in o tem obvestijo gospodarski subjekt. 4.Če pristojni organi ugotovijo, da je bil kršen člen 3, brez odlašanja sprejmejo odločbo, ki vsebuje: (a)prepoved dajanja zadevnih proizvodov na trg Unije ali omogočanja njihove dostopnosti na njem ali njihovega izvažanja; (b)odreditev, da gospodarski subjekti, ki so bili predmet preiskave, umaknejo zadevne proizvode s trga Unije, ki so že bili dani na trg ali dostopnost katerih na njem je že bila omogočena; (c)odreditev, da gospodarski subjekti, ki so bili predmet preiskave, odstranijo ustrezne proizvode v skladu z nacionalnim pravom, skladnim s pravom Unije. 5.Če gospodarski subjekt odločbe iz člena 4 ni izpolnil, pristojni organi zagotovijo vse od naslednjega: (a)da je prepovedano dati zadevne proizvode na trg ali omogočati njihovo dostopnost na njem; (b)da so proizvodi, ki so že bili dani na trg ali dostopnost katerih na njem je že bila omogočena, umaknjeni s trga Unije; (c)da so vsi preostali proizvodi pri zadevnem gospodarskem subjektu odstranjeni v skladu z nacionalnim pravom, skladnim s pravom Unije, na stroške gospodarskega subjekta. 6.Če gospodarski subjekti pristojnim organom predložijo dokaze, da so izpolnili odločbo iz odstavka 4, in da so odpravili element prisilnega dela iz njihovega poslovanja ali dobavne verige v zvezi z zadevnimi proizvodi, pristojni organi svojo odločbo prekličejo za prihodnje dajanje proizvodov na trg ali omogočanje njihove dostopnosti na njem, in o tem obvestijo gospodarske subjekte. Člen 7 Vsebina odločbe 1.Odločba iz člena 6(4) vsebuje vse od naslednjega:

(a)ugotovitve preiskav in informacije, na katerih temeljijo ugotovitve; (b)razumen rok, da gospodarski subjekti izpolnijo odločbo, ki ni krajši od 30 delovnih dni in ni daljši, kot je potrebno za umik ustreznih proizvodov. Pri določanju takega roka pristojni organ upošteva velikost in ekonomske vire gospodarskega subjekta; (c)vse ustrezne informacije in zlasti podrobnosti, ki omogočajo identifikacijo proizvoda, za katerega se uporablja odločba, vključno s podrobnostmi o izdelovalcu ali proizvajalcu in dobaviteljih proizvoda; (d)če so na voljo in kjer je ustrezno, informacije, ki se zahtevajo v skladu s carinsko zakonodajo, kot je opredeljeno v členu 5(2) Uredbe (EU) št. 952/2013. 2.Komisija sprejme izvedbene akte, s katerimi nadalje določi podrobnosti o informacijah, ki jih je treba vključiti v odločbe. Navedene podrobnosti vključujejo najmanj podrobnosti o informacijah, ki jih je treba dati na voljo pristojnim organom v skladu s členom 16(3). Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda na podlagi člena 29. Člen 8 Pregled odločb 1.Pristojni organi gospodarskim subjektom, ki jih zadeva odločba, sprejeta v skladu s členom 6(4), omogočijo, da zahtevajo pregled navedene odločbe v 15 delovnih dneh od datuma njenega prejema. V primeru pokvarljivega blaga, živali ali rastlin znaša rok pet delovnih dni. Zahteva za pregled vsebuje informacije, ki dokazujejo, da so proizvodi dani na trg, ali da je omogočena njihova dostopnost na njem, ali da so namenjeni za izvoz v skladu s členom 3. 2.Zahteva za pregled odločbe, sprejete v skladu s členom 6(4), vsebuje nove informacije, s katerimi pristojni organ med preiskavo ni bil seznanjen. Zahteva za pregled zadrži izvršitev odločbe, sprejete v skladu s členom 6(4), do odločitve pristojnega organa o zahtevi za pregled. 3.Pristojni organ odloči o zahtevi za pregled v 15 delovnih dneh od datuma prejema zahteve. V primeru pokvarljivega blaga, živali ali rastlin znaša rok pet delovnih dni. 4.Če pristojni organ presodi, da po upoštevanju novih informacij, ki jih je predložil gospodarski subjekt v skladu z odstavkom 1, ni mogoče ugotoviti, da so bili proizvodi dani na trg, ali da se je omogočila njihova dostopnost na njem, ali da se izvažajo v nasprotju s členom 3, prekliče svojo odločbo, sprejeto v skladu s členom 6(4). 5.Gospodarski subjekti, ki jih je zadevala odločba pristojnega organa v skladu s to uredbo, imajo dostop do pravnega varstva za revizijo postopkovne in vsebinske zakonitosti odločbe. 6.Odstavek 5 ne posega v določbo nacionalne zakonodaje, ki zahteva, da morajo biti najprej izčrpani upravni revizijski postopki, preden se uvede sodni postopek. 7.Odločbe, ki jih sprejmejo pristojni organi v skladu s členom 6 in tem členom ne posegajo v nobene pravne odločbe nacionalnih sodišč ali upravnih organov držav članic v zvezi z istimi gospodarskimi subjekti ali proizvodi. Člen 9 Obveznosti pristojnih organov glede obveščanja 1.Pristojni organi z uporabo informacijskega in komunikacijskega sistema iz člena 22(1) brez odlašanja obvestijo Komisijo in pristojne organe drugih držav članic o: (a)vsaki odločitvi o neuvedbi preiskave iz člena 4(7) po predhodni fazi preiskave; (b)vsaki odločitvi o uvedbi preiskave iz člena 5(1); (c)vsaki odločitvi o prepovedi dajanja proizvodov na trg in omogočanja njihove dostopnosti na njem in njihovega izvoza ter o odreditvi umika proizvodov, ki so že bili dani na trg ali se je omogočila njihova dostopnost na njem, in njihovega odstranjevanja iz člena 6(4);

(d)vsaki odločitvi o zaključku preiskave iz člena 6(3); (e)vsakem preklicu odločbe iz člena 6(6), (f)vsaki zahtevi gospodarskega subjekta za pregled iz člena 8(1); (g)vseh rezultatih pregleda iz člena 8(4). 2.Komisija odločbe in preklice iz odstavka 1, točke (c), (d), (e) in (g), objavi na posebnem spletišču. Člen 10 Predložitev informacij v zvezi s kršitvami člena 3 1.Vloge katere koli fizične ali pravne osebe ali katerega koli združenja brez pravne osebnosti z informacijami o domnevnih kršitvah člena 3, predložene pristojnim organom, vsebujejo informacije o zadevnih gospodarskih subjektih ali proizvodih ter navedbo razlogov, ki utemeljujejo domnevo. 2.Pristojni organ osebo ali združenje iz odstavka 1 čim prej obvesti o rezultatu presoje njune vloge. 3.Za prijavo kršitev te uredbe in zaščito oseb, ki prijavijo take kršitve, se uporablja Direktiva (EU) 2019/1937 Evropskega parlamenta in Sveta. Člen 11 Podatkovna zbirka področij tveganja prisilnega dela ali proizvodov, ki so rezultat prisilnega dela 1.Komisija zunanje strokovnjake pozove k zagotovitvi okvirne, neizčrpne, preverljive in redno posodobljene podatkovne zbirke tveganj prisilnega dela na določenih geografskih območjih v zvezi z določenimi proizvodi, tudi v zvezi s prisilnim delom, ki ga nalagajo državni organi. Podatkovna zbirka temelji na smernicah iz člena 23, točke (a), (b) in (c), ter ustreznih zunanjih virih informacij med drugim mednarodnih organizacij in organov tretjih držav. 2.Komisija zagotovi, da zunanji strokovnjaki podatkovno zbirko objavijo vsaj 24 mesecev po začetku veljavnosti te uredbe. 3.Od gospodarskih subjektov, ki dajejo proizvode, ki niso navedeni v podatkovni zbirki iz odstavka 1 tega člena ali ki izhajajo z območij, ki niso navedena v navedeni podatkovni zbirki, na trg Unije ali omogočajo njihovo dostopnost na njem ali jih izvažajo, se prav tako zahteva, da izpolnjujejo člen 3. Člen 12 Pristojni organi 1.Države članice imenujejo enega ali več pristojnih organov, odgovornih za izvajanje obveznosti, določene v tej uredbi. Imenovani pristojni organi držav članic so odgovorni za zagotavljanje učinkovitega in enotnega izvajanja te uredbe po vsej Uniji. 2.Če so države članice imenovale več kot en pristojni organ, jasno zamejijo ustrezne dolžnosti in vzpostavijo komunikacijske in usklajevalne mehanizme, da se navedenim organom omogoči, da med seboj tesno sodelujejo in da svoje dolžnosti opravljajo učinkovito. 3.Države članice najpozneje tri mesece po datumu začetka veljavnosti te uredbe prek informacijskega in komunikacijskega sistema iz člena 22(1) zagotovijo Komisiji in drugim državam članicam naslednje informacije:

(a)imena, naslove in kontaktne podatke imenovanega pristojnega organa oziroma imenovanih pristojnih organov; (b)področja pristojnosti imenovanega pristojnega organa oziroma imenovanih pristojnih organov. Države članice redno posodabljajo informacije, določene v točkah (a) in (b) prvega pododstavka tega odstavka. 4.Komisija seznam imenovanih pristojnih organov objavi na svojem spletišču in ga redno posodablja na podlagi posodobitev, ki jih prejme od držav članic. 5.Države članice zagotovijo, da imenovani pristojni organi izvajajo svoja pooblastila nepristransko, pregledno in ob ustreznem upoštevanju obveznosti poklicne skrivnosti. Države članice zagotovijo, da imajo njihovi pristojni organi potrebna pooblastila in vire za izvajanje preiskav, vključno z zadostnimi proračunskimi in drugimi viri, in da se tesno usklajujejo z nacionalnimi delovnimi inšpekcijami ter pravosodnimi organi in organi kazenskega pregona, vključno s tistimi, ki so odgovorni za boj proti trgovini z ljudmi. 6.Države članice na svoje pristojne organe prenesejo pooblastilo za nalaganje kazni v skladu s členom 30. Člen 13 Upravno sodelovanje in komunikacija med pristojnimi organi 1.Komisija zagotavlja učinkovito sodelovanje med pristojnimi organi držav članic s spodbujanjem in usklajevanjem izmenjave in zbiranja informacij in najboljših praks v zvezi z uporabo te uredbe. 2.Pristojni organi dejavno sodelujejo v mreži iz člena 24. Člen 14 Priznavanje odločb 1.Odločbe, ki jih sprejmejo pristojni organi v eni državi članici, priznavajo in izvršujejo pristojni organi v drugi državi članici, kolikor so povezane s proizvodi z isto identifikacijo iz iste dobavne verige, za katere se je ugotovilo, da so rezultat prisilnega dela. 2.Pristojni organ, ki je prek informacijskega in komunikacijskega sistema iz člena 22(1) od pristojnega organa druge države članice prejel zahtevo po informacijah za preverjanje katerega koli dokaza, ki ga je predložil gospodarski subjekt, navedene informacije zagotovi v 15 delovnih dneh od datuma prejema zahteve. 3.Kadar dva ali več pristojnih organov uvedejo preiskave, ki se nanašajo na iste proizvode ali gospodarske subjekte, je vodilni organ tisti, ki so ga prvega obvestili Komisija in pristojni organi drugih držav članic o odločitvi o uvedbi preiskave v skladu s členom 9(1), točka (b). 4.Pred uvedbo preiskave v skladu s členom 5 pristojni organ v informacijskem in komunikacijskem sistemu iz člena 22(1) preveri, ali obstaja vodilni organ iz odstavka 3, ki preiskuje isti proizvod ali gospodarski subjekt. 5.Če obstaja vodilni organ iz odstavka 3, pristojni organi izmenjajo dokaze in informacije, ki jih morda imajo, z navedenim vodilnim organom za lažje preiskovanje in ne začnejo ločene preiskave. 6.Vodilni organ izvaja preiskavo in sprejme odločbo v skladu s členom 6 na podlagi predhodne presoje vseh dokazov. Poglavje III Proizvodi, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo

Člen 15 Kontrole 1.Proizvodi, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo, so predmet kontrol in ukrepov, določenih v tem poglavju. 2.Uporaba tega poglavja ne posega v drugo zakonodajo Unije, ki ureja sprostitev proizvodov v prosti promet ali njihov izvoz, zlasti v člene 46, 47, 134 in 267 Uredbe (EU) št. 952/2013. 3.Če v rokih iz člena 8(1) ni bila predložena nobena zahteva za pregled ali je odločba dokončna v primeru zahteve za pregled, kot je navedeno v členu 8(3), pristojni organ brez odlašanja pristojne organe držav članic obvesti o: (a)vsaki odločitvi o prepovedi dajanja proizvodov na trg Unije ali omogočanja njihove dostopnosti na njem in njihovega izvoza ter o odreditvi umika proizvodov, ki so že bili dani na trg Unije ali se je omogočila njihova dostopnost na njem, in njihovega odstranjevanja iz člena 6(4); (b)vsaki odločitvi po pregledu iz člena 8(3). 4.Carinski organi se pri identifikaciji proizvodov, ki morda niso skladni s prepovedjo, določeno v členu 3, opirajo na odločitve, o katerih so bili obveščeni v skladu z odstavkom 3. Za ta namen izvajajo kontrole v zvezi s proizvodi, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo v skladu s členoma 46 in 47 Uredbe (EU) št. 952/2013. 5.Pristojni organ brez odlašanja pristojne organe držav članic obvestijo o preklicu odločbe iz člena 6(6). Člen 16 Informacije, ki jih je treba dati na voljo pristojnim organom 1.Komisija je v skladu s členom 27 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov za dopolnitev te uredbe z opredelitvijo proizvodov ali skupin proizvodov, informacije o katerih iz odstavka 2 se predložijo pristojnim organom med drugim na podlagi podatkovne zbirke iz člena 11 ali informacij in odločb, vnesenih v informacijski in komunikacijski sistem iz člena 22(1). 2.Carinskim organom se v zvezi s proizvodi, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo ter ki jih je Komisija opredelila v skladu z odstavkom 1, predložijo informacije, ki opredeljujejo proizvod, informacije o izdelovalcu ali proizvajalcu ter informacije o dobaviteljih proizvoda, razen če se predložitev takih informacij že zahteva v skladu s carinsko zakonodajo iz člena 5(2) Uredbe (EU) št. 952/2013. 3.Komisija lahko sprejme izvedbene akte, s katerimi se določijo nadaljnje podrobnosti o informacijah, ki jih je treba dati na voljo pristojnim organom v skladu z odstavkom 1. 4.Izvedbeni akti iz odstavka 3 se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda v skladu s členom 29. 5.Če se odkrije proizvod, ki je bil opredeljen v odločbi iz člena 6(4), se za delegirane akte, sprejete v skladu s tem členom, uporablja postopek, določen v členu 28, da se carinskim organom omogoči takojšnje ukrepanje. Člen 17 Začasno zadržanje Če carinski organi odkrijejo proizvod, ki vstopa na trg Unije ali ga zapušča ter ki je lahko v skladu z odločbo, prejeto v skladu s členom 15(3), v nasprotju s členom 3, začasno zadržijo sprostitev navedenega proizvoda v prosti promet ali njegov izvoz. Carinski organi nemudoma uradno obvestijo ustrezne pristojne organe o začasnem zadržanju in jim posredujejo vse ustrezne informacije, da bi lahko ugotovili, ali proizvod zajema odločitev, o kateri so bili obveščeni v skladu s členom 15(3). Člen 18

Sprostitev v prosti promet ali izvoz 1.Kadar sta sprostitev proizvoda v prosti promet ali njegov izvoz začasno zadržana v skladu s členom 17, se ta proizvod sprosti v prosti promet ali izvozi, ko so izpolnjene vse druge zahteve in formalnosti v zvezi s takšno sprostitvijo ali izvozom in je izpolnjen eden od naslednjih pogojev: (a)v štirih delovnih dneh od začasnega zadržanja, če pristojni organi od carinskih organov niso zahtevali, da se začasno zadržanje ohrani. V primeru pokvarljivih proizvodov, živali in rastlin znaša rok dva delovna dneva; (b)pristojni organi so carinske organe obvestili o njihovi odobritvi sprostitve v prosti promet ali izvoza v skladu s to uredbo. 2.Sprostitev v prosti promet ali izvoz se ne šteje za dokazilo o skladnosti s pravom Unije in zlasti s to uredbo. Člen 19 Zavrnitev sprostitve v prosti promet ali izvoza 1.Če pristojni organi ugotovijo, da je proizvod, ki jim je bil priglašen v skladu s členom 17, proizvod, proizveden s prisilnim delom v skladu z odločbo iz člena 6(4), od carinskih organov zahtevajo, naj ga ne sprostijo v prosti promet niti ne dovolijo njegovega izvoza. 2.Pristojni organi navedene informacije nemudoma vnesejo v informacijski in komunikacijski sistem iz člena 22(1) in o tem ustrezno uradno obvestijo carinske organe. Carinski organi na podlagi takega uradnega obvestila ne dovolijo sprostitve navedenega proizvoda v prosti promet ali njegovega izvoza in v carinski sistem za obdelavo podatkov in po možnosti na trgovinski račun, ki je priložen proizvodu, in na vse druge priložene dokumente vključijo naslednji zaznamek: „Proizvod, proizveden s prisilnim delom – sprostitev v prosti promet/izvoz ni odobren/-a – Uredba (EU) XX/20XX“ [UP navesti sklic te uredbe]. Člen 20 Ukrepi v zvezi s proizvodi, sprostitev katerih v prosti promet ali izvoz katerih je bil/-a zavrnjen/-a Če sta bila sprostitev proizvoda v prosti promet ali njegov izvoz zavrnjena v skladu s členom 19, pristojni organi sprejmejo ustrezne ukrepe za zagotovitev, da je zadevni proizvod odstranjen v skladu z nacionalnim pravom, skladnim s pravom Unije. Pri tem se ustrezno uporabljata člena 197 in 198 Uredbe (EU) št. 952/2013. Člen 21 Izmenjava informacij in sodelovanje 1.Da se omogoči uporaba na tveganju temelječega pristopa do proizvodov, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo, in za zagotovitev, da so kontrole učinkovite in opravljene v skladu z zahtevami te uredbe, pristojni organi in carinski organi tesno sodelujejo in izmenjujejo informacije na podlagi tveganja. 2.Sodelovanje med organi in izmenjava informacij o tveganjih, ki sta potrebna za izpolnjevanje njihovih ustreznih funkcij na podlagi te uredbe, tudi prek elektronskih sredstev, poteka med naslednjimi organi: (a)carinskimi organi v skladu s členom 46(5) Uredbe (EU) št. 952/2013; (b)pristojnimi organi in carinskimi organi v skladu s členom 47(2) Uredbe (EU) št. 952/2013. Poglavje IV

Informacijski sistemi, smernice in usklajeno izvrševanje Člen 22 Informacijski in komunikacijski sistemi 1.Za namene poglavij II in III pristojni organi uporabljajo informacijski in komunikacijski sistem iz člena 34 Uredbe (EU) 2019/1020. Komisija, pristojni organi in carinski organi imajo dostop do navedenega sistema za namene te uredbe. 2.Odločitve, ki se sporočajo v skladu s členom 15(3), se vnesejo v ustrezno okolje za obvladovanje tveganja na carinskem področju. 3.Komisija razvije medsebojno povezavo, ki omogoča avtomatizirano sporočanje odločitev iz člena 15(3) iz informacijskega in komunikacijskega sistema iz odstavka 1 v okolje iz odstavka 4. Navedena medsebojna povezava začne delovati najpozneje dve leti od datuma sprejetja izvedbenega akta iz odstavka 7, točka (b), v zvezi z navedeno medsebojno povezavo. 4.Izmenjava zahtev in uradnih obvestil med pristojnimi organi in carinskimi organi v skladu s členi 17 do 20 te uredbe in tudi nadaljnjih sporočil poteka prek informacijskega in komunikacijskega sistema iz odstavka 1. 5.Komisija medsebojno poveže okolja enotnega nacionalnega okenca za carino z informacijskim in komunikacijskim sistemom iz člena 1, da omogoči izmenjavo zahtev in uradnih obvestil med carinskimi organi in pristojnimi organi v skladu s členi 17 do 20 te uredbe. Ta medsebojna povezava se zagotovi prek [EU CSW-CERTEX v skladu z Uredbo XX/20XX] v štirih letih od datuma sprejetja izvedbenega akta iz odstavka 7, točka (c). Izmenjave iz odstavka 4 potekajo prek te medsebojne povezave takoj, ko začne delovati. 6.Komisija lahko iz sistema za nadzor iz člena 56(1) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2447 v zvezi z izvajanjem te uredbe ekstrahira informacije o proizvodih, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo, in jih prenese v informacijski in komunikacijski sistem iz odstavka 1. 7.Komisija je pooblaščena za sprejemanje izvedbenih aktov v skladu s postopkom pregleda na podlagi člena 29, v katerih so navedeni postopkovna pravila in podrobnosti o izvedbenih ureditvah za ta člen, vključno: (a)s funkcijami, podatkovnimi elementi in z obdelavo podatkov ter tudi s pravili o obdelavi osebnih podatkov, zaupnosti in upravljanju informacijskega in komunikacijskega sistema iz odstavka 1 in odstavka 4; (b)s funkcijami, podatkovnimi elementi in z obdelavo podatkov ter tudi s pravili o obdelavi osebnih podatkov, zaupnosti in upravljanju za medsebojno povezavo iz odstavka 3; (c)s podatki, ki se prenašajo med informacijskim in komunikacijskim sistemom iz odstavka 1 in okolji enotnega nacionalnega okenca za carino za namene odstavka 5; (d)s podatki, ki se prenašajo, in tudi pravili o njihovi zaupnosti in njihove upravljanju v skladu z odstavkom 6. Člen 23 Smernice Komisija najpozneje 18 mesecev po začetku veljavnosti te uredbe izda smernice, ki vključujejo: (a)navodilo o skrbnem pregledu v zvezi s prisilnim delom, v katerem se upošteva veljavna zakonodaja Unije, ki določa zahteve skrbnega pregleda v zvezi s prisilnim delom, smernice in priporočila mednarodnih organizacij ter tudi velikost in ekonomske vire gospodarskih subjektov; (b)informacije o kazalnikih tveganja prisilnega dela, ki temeljijo na neodvisnih in preverljivih informacijah, vključno s poročili mednarodnih organizacij, zlasti Mednarodne organizacije dela, civilne družbe in poslovnih organizacij, ter izkušnjah z izvajanjem zakonodaje Unije, ki določa zahteve skrbnega pregleda v zvezi s prisilnim delom; (c)seznam javno dostopnih virov informacij, pomembnih za izvajanje te uredbe;

(d)nadaljnje informacije za lažje izvajanje te uredbe s strani pristojnih organov; (e)navodilo za praktično izvajanje člena 16 in po potrebi vseh drugih določb, določenih v poglavju III te uredbe. Člen 24 Mreža Unije proti proizvodom, proizvedenim s prisilnim delom 1.Mreža Unije proti proizvodom, proizvedenim s prisilnim delom (v nadaljnjem besedilu: mreža) je vzpostavljena. Mreža se uporablja kot platforma za strukturirano usklajevanje in sodelovanje med pristojnimi organi držav članic in Komisijo ter za poenostavitev praks izvrševanja te uredbe znotraj Unije, s čimer se povečata učinkovitost in usklajenost izvrševanja. 2.Mrežo sestavljajo predstavniki pristojnega organa vsake države članice, predstavniki Komisije in po potrebi strokovnjaki iz pristojnih organov. 3.Mreža ima naslednje naloge: (a)olajšati opredelitev skupnih prednostnih nalog za dejavnosti izvrševanja, izmenjavo informacij, strokovnega znanja in dobrih praks; (b)izvajati skupne preiskave; (c)olajšati dejavnosti krepitve zmogljivosti in prispevati k enotnim pristopom na podlagi tveganja ter upravnim praksam za izvajanje te uredbe v državah članicah; (d)prispevati k razvoju smernic za zagotavljanje učinkovite in enotne uporabe te uredbe; (e)spodbujati in olajšati sodelovanje, da se preučijo možnosti za uporabo novih tehnologij za izvajanje te uredbe in sledljivost proizvodov; (f)spodbujati sodelovanje in izmenjavo strokovnega znanja in dobrih praks med pristojnimi organi in carinskimi organi. 4.Komisija podpira in spodbuja sodelovanje med izvršilnimi organi prek mreže in sodeluje na sestankih mreže. 5.Mreža sprejme svoj poslovnik. POGLAVJE V Končne določbe Člen 25 Zaupnost 1.Pristojni organi uporabljajo le informacije, ki so jih prejeli v skladu s to uredbo za namen uporabe te uredbe.

2.Komisija, države članice in pristojni organi na zahtevo identiteto tistih, ki zagotavljajo informacije, ali zagotovljene informacije obravnavajo zaupno. Zahtevi za zaupno obravnavo se priloži nezaupen povzetek predloženih informacij ali utemeljitev, zakaj se informacije ne smejo nezaupno povzemati. 3.Odstavek 2 Komisiji ne preprečuje razkritja splošnih informacij v obliki povzetka, če take splošne informacije ne vsebujejo informacij, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti identiteto predlagatelja informacij. Pri takem razkritju splošnih informacij v obliki povzetka se upoštevajo legitimni interesi zadevnih strank v zvezi s preprečevanjem razkritja zaupnih informacij. Člen 26 Mednarodno sodelovanje 1.Da se olajša učinkovito izvajanje in izvrševanje te uredbe, lahko Komisija po potrebi sodeluje med drugim z organi tretjih držav, mednarodnih organizacij, predstavniki civilne družbe in poslovnimi organizacijami ter z njimi izmenjuje informacije. Mednarodno sodelovanje z organi tretjih držav poteka strukturirano v okviru obstoječih struktur dialoga s tretjimi državami ali po potrebi v okviru posebnih, ad hoc vzpostavljenih struktur dialoga. 2.Za namene odstavka 1 so lahko rezultat sodelovanja med drugim z mednarodnimi organizacijami, predstavniki civilne družbe, poslovnimi organizacijami in pristojnimi organi tretjih držav spremljevalni ukrepi, ki jih razvije Unija v podporo prizadevanjem podjetij in partnerskih držav, ter lokalno razpoložljive zmogljivosti na področju odprave prisilnega dela. Člen 27 Delegirani akti in izvajanje prenosa pooblastila 1.Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov se prenese na Komisijo pod pogoji iz tega člena. 2.Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 16(1) se prenese na Komisijo za nedoločen čas od datuma začetka veljavnosti te uredbe. 3.Prenos pooblastila iz člena 16(1) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. S sklepom o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tem sklepu. Sklep začne učinkovati dan po njegovi objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je določen v navedenem sklepu. Sklep ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. 4.Komisija se pred sprejetjem delegiranega akta posvetuje s strokovnjaki, ki jih imenujejo države članice, v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje. 5.Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o njem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 6.Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 16(1), začne veljati le, če mu niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje v dveh mesecih od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta Evropski parlament in Svet pred iztekom tega roka obvestila Komisijo, da ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca. Člen 28 Nujni postopek 1.Delegirani akti, sprejeti na podlagi tega člena, začnejo veljati brez odlašanja in se uporabljajo, dokler se jim ne nasprotuje v skladu z odstavkom 2. V uradnem obvestilu Evropskemu parlamentu in Svetu o delegiranem aktu se navedejo razlogi za uporabo postopka v nujnih primerih. 2.Evropski parlament ali Svet lahko nasprotuje delegiranemu aktu v skladu s postopkom iz člena 27(6). V tem primeru Komisija takoj po tem, ko jo Evropski parlament ali Svet uradno obvesti o sklepu o nasprotovanju aktu, ta akt razveljavi. Člen 29 Postopek v odboru

1.Komisiji pomaga odbor. Navedeni odbor je odbor v smislu člena 3(2) Uredbe (EU) št. 182/2011. 2.Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011. Člen 30 Kazni 1.Države članice določijo pravila o kaznih, ki veljajo za neupoštevanja odločbe iz člena 6(4), ter sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da se te kazni izvajajo v skladu z nacionalnim pravom. 2.Kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. 3.Države članice o teh določbah uradno obvestijo Komisijo do [UP: vstaviti DATUM = 24 mesecev od začetka veljavnosti te uredbe], kadar o njih ni bila uradno obveščena že prej, in jo brez odlašanja uradno obvestijo o vsakršni naknadni spremembi, ki nanje vpliva. Člen 31 Začetek veljavnosti in datum začetka uporabe Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Uporablja se od [UP: vstaviti DATUM = 24 mesecev od začetka njene veljavnosti]. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, Za Evropski parlament Za Svet Predsednica Predsednik OCENA FINANČNIH POSLEDIC ZAKONODAJNEGA PREDLOGA 1.OKVIR PREDLOGA/POBUDE 1.1.Naslov predloga/pobude 1.2.Zadevna področja 1.3.Ukrep, na katerega se predlog/pobuda nanaša

1.4.Cilji 1.4.1.Splošni cilji 1.4.2.Specifični cilji 1.4.3.Pričakovani rezultati in posledice 1.4.4.Kazalniki smotrnosti 1.5.Utemeljitev predloga/pobude 1.5.1.Potrebe, ki jih je treba zadovoljiti kratkoročno ali dolgoročno, vključno s podrobno časovnico za uvajanje ustreznih ukrepov za izvajanje pobude 1.5.2.Dodana vrednost ukrepanja Unije (ki je lahko posledica različnih dejavnikov, npr. boljšega usklajevanja, pravne varnosti, večje učinkovitosti ali dopolnjevanja). Za namene te točke je „dodana vrednost ukrepanja Unije“ vrednost, ki izhaja iz ukrepanja Unije in predstavlja dodatno vrednost poleg tiste, ki bi jo sicer ustvarile države članice same. 1.5.3.Spoznanja iz podobnih izkušenj v preteklosti 1.5.4.Skladnost z večletnim finančnim okvirom in možne sinergije z drugimi ustreznimi instrumenti 1.5.5.Ocena različnih razpoložljivih možnosti financiranja, vključno z možnostmi za prerazporeditev 1.6.Trajanje predloga/pobude in finančnih posledic 1.7.Načrtovani načini upravljanja 2.UKREPI UPRAVLJANJA 2.1.Pravila o spremljanju in poročanju 2.2.Upravljavski in kontrolni sistemi 2.2.1.Utemeljitev načinov upravljanja, mehanizmov financiranja, načinov plačevanja in predlagane strategije kontrol 2.2.2.Podatki o ugotovljenih tveganjih in vzpostavljenih sistemih notranjih kontrol za njihovo zmanjševanje 2.2.3.Ocena in utemeljitev stroškovne učinkovitosti kontrol (razmerje „stroški kontrol ÷ vrednost z njimi povezanih upravljanih sredstev“) ter ocena pričakovane stopnje tveganja napake (ob plačilu in ob zaključku) 2.3.Ukrepi za preprečevanje goljufij in nepravilnosti

3.OCENA FINANČNIH POSLEDIC PREDLOGA/POBUDE 3.1.Zadevni razdelki večletnega finančnega okvira in odhodkovne proračunske vrstice 3.2.Ocenjene finančne posledice predloga za odobritve 3.