EVROPSKA KOMISIJA 
Bruselj, 13.7.2011 
SEC(2011) 884 kon č. 
  
DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE 
POVZETEK OCENE U ČINKA 
Spremni dokument 
PREDLOGU UREDBE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA 
o tržni politiki za ribiške proiz vode in proizvod e iz ribogojstva 
{COM(2011) 416 kon č.} 
{SEC(2011) 883 kon č.}  
 
 1POVZETEK  
Trg EU je vodilni trg za ribiške proizvode in pr oizvode iz ribogojstva na  svetu ter je vreden 
55 milijard EUR (ali 12 milijonov ton). Državljani EU v povpre čju pojedo 22 kg ribiških 
proizvodov in proizvodov iz ribogojstva na let o, kar predstavlja 15 % njihovega vnosa 
beljakovin. Prehranjeval ne navade v državah članicah so zelo razli čne, tako da je v 
nekaterih državah (predvsem v vzhodnih) to povpre čje komaj 10 kg, v drugih pa nad 30 kg. 
Vendar pa se v vseh državah EU ribiških  proizvodov in proizvodov iz ribogojstva poje 
vedno več. Ker se je proizvodnja EU v zadnjem  desetletju zmanjšala, se je mo čno znižala 
tudi stopnja samozadostnosti v EU , in sicer s 57 % na 35 %.  
Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ri bogojstva je vzpostavljena od 
leta 1970 in je eden od stebr ov skupne ribiške politike (SRP ). Sedanja pravna podlaga je 
Uredba št. 104/2000, ki je bila sprejeta leta  1999. Reforma skupne ribiške politike, ki se 
trenutno izvaja, je odli čna priložnost za pregled in morebitno revizijo ciljev in instrumentov 
tržne politike za ribiške proizvode  in proizvode iz ribogojstva. 
Problemi  
Komisija od leta 2008 izvaja obsežna ocenjeva nja in posvetovanja z dvojnim namenom, in 
sicer da bi ocenila u činkovitost sedanjega pravnega okvira in pojasnila gibanja na trgih v 
EU v zadnjem desetletju na eni strani ter se na drugi strani seznanila z mnenji 
zainteresiranih strani. V tem poro čilu je predstavljenih in analiziranih pet glavnih 
problemati čnih podro čij, ki jih je mogo če povzeti na naslednji na čin:  
• tržna politika EU ni dovolj prispevala k trajnostni proizvodnji,  
• tržni položaj proizvodnje EU se je poslabšal,  
• EU ni bila zmožna napovedati a li obvladovati tržnih nihanj,  
• tržni potencial EU je ve činoma neizkoriš čen, 
• izvajanje tržne politike je ovira no zaradi težavnega in preve č zapletenega okvira.  
 
Več vrst ribolova v EU še danes ni trajnostn ih. Tržne premije za trajnostne prakse so 
zanemarljive, pri čemer ni tržnih sankcij za prakse, ki so ali bi lahko bile netrajnostne. 
Tržna politika EU ni uspela pr idobiti koristi zaradi stagnirajo čega ali zmanjšanega obsega 
proizvodnje niti ni spodbudila dobrih praks.  
Ponudba EU je raznolika in r azdrobljena. Glede na vse ma njšo proizvodnjo in vse bolj 
globaliziran trg je ponudba premalo konkuren čna, pri čemer se je pokazalo, da ne more 
predvideti in obvladovati tržnih nihanj ali se  prilagoditi povpraševanju glede predvidljivosti 
količine ali kakovosti in ob like ponudbe blaga. 
Navedenih pet glavnih problemov zaj ema tudi podskupine drugih problemov. 
Organizacije proizvajalcev ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva, ki bi lahko 
imele klju čno vlogo pri vsakodnevnem izvajanju SRP ( če so njihova naloga, sredstva ter 
pravice in obveznosti us trezno prilagojeni), obi čajno nimajo dovolj sr edstev in spodbud, 
potrebnih za u činkovito organizacijo proizvodnje in  upravljanje ribolovnih dejavnosti, 
dajanje proizvodov na trg itd. Poleg tega je ve čina ribiškega sektorja razdrobljena, 
predelovalci in dist ributerji pa so obi čajno zgoš čeni, zlasti na koncu maloprodajne verige. Z 
omogočanjem ali spodbujanjem zgoš čenosti ponudbe se bo ekonomski položaj ribi čev v 
 
 2EU verjetno izboljšal. Zdi se, da je bo ljša organizacija proiz vodnje predpogoj za dobro 
usklajevanje vseh elementov v tržni verigi. 
Informacije o tržnem povpraševanju, željah po trošnikov, gibanjih in oblikovanju cen niso 
splošno dostopne vsem akterjem. Vendar bi proi zvajalci EU z boljšim  razumevanjem tržne 
razsežnosti svoje dejav nosti lažje usmerjali ribi če v proizvodnjo, pri kateri so možnosti 
prodaje po razumni ceni ve čje (pri tem je zlato pravilo, naj se  ne lovijo ribe, ki se verjetno 
ne bodo prodale). To vklju čuje boljše na črtovanje zalog in prodaje, kar pomeni, da se je 
treba dejavno odlo čati o tem, kdaj, kje in katera vr sta proizvoda se bo prodajala.  
Za oblikovanje politike potrebujejo njeni ob likovalci splošne informacije in tudi 
vnaprejšnja opozorila o mo rebitnih krizah trgov. 
Glede na sedanje razmere, v katerih so staleži preve č izkoriščeni, uporaba javnih sredstev 
za uničenje rib ni ve č upravičena; tako imenovan umik ribiških proizvodov s trga je treba 
opustiti. Vpliv intervencijskih mehani zmov na stabilnost trga je namre č majhen ter omejen 
le na nekaj pristaniš č in nekatere majhne pelagi čne vrste.  
Razlog za to je, da lahko intervencije na tr gu prispevajo k odpravi posledic nenadnega 
znižanja cen, ne morejo pa odpraviti vzroka problema. Ne dvomno je ribištvo še vedno 
negotova in tvegana gospodars ka dejavnost; prilagajanje časa in koli čine ulova posebnim 
potrebam trga v dolo čenem trenutku bo vedno izziv. Vsak a razumna tržna politika mora 
upoštevati ta dejanski problem in  zajemati vsaj tveganja za ribi če, ki so nelo čljivo povezana 
z njihovo dejavnostjo.  
Tržni standardi EU, na podlagi katerih se oblikujejo standardizirane trgovinske zna čilnosti, 
so pomembni za nemoteno delovanje notranj ega trga EU za ribiške proizvode. V 
izvedenem ocenjevanju in v tem poro čilu se analizira, v ko likšnem obsegu je treba 
revidirati sedanje skupn e tržne standarde. 
Obveščanje potrošnikov je klju čni del ureditve trga, predvsem  zaradi velike izbire rib in 
morskih sadežev, ki se zdaj prodajajo, ter tudi  ker so ljudje vse bolj seznanjeni z okoljskimi 
vprašanji in želijo pri nakupu imeti vse informaci je. Je ta riba sveža ali odmrznjena? Kje 
točno je bila ulovljena? Ali je bil ulov ali proi zvodnja trajnostna oziroma ali je bila riba 
pravično tržena? Potrošniki imajo pravico, da z oznake na pr oizvodu pridobijo zanesljive 
informacije o tem, kaj kupujejo.  
Nazadnje, vse ve čja potrošnja v EU ponuja proizvajalce m iz EU in tretjih držav realne 
gospodarske možnosti.  
 
Pravica EU do ukrepanja  
V skladu s členom 3(1)(d) Pogodbe o delovanju Evr opske unije (PDEU) ima Evropska 
unija izklju čno pristojnost na podro čju ohranjanja morskih biološ kih virov v okviru SRP. V 
členu 4(2d) PDEU je dolo čeno, da ima EU za druge sestavne  dele SRP deljeno pristojnost. 
Te določbe opredeljujejo podro čje ukrepanja, in sicer kaj je treba obravnavati na ravni EU 
in kaj se lahko obravna va z ukrepi držav članic. Zadevajo tudi obl iko ukrepanja na ravni 
EU v smislu izbire instrumenta. Tržni ukr epi v okviru skupne ur editve trgov spadajo na 
 
 3področje uporabe člena 4(2d) PDEU, zato je potrebna utemeljitev ukrepov glede na na čelo 
subsidiarnosti. 
Uvedba tržne politike na ravni EU je bistve na za vzpostavitev notranj ega trga z ribiškimi 
proizvodi in proizvodi iz ribogojstva te r zagotovitev poštene konkurence. V skladu z 
načelom subsidiarnosti se državam članicam in gospodarskim subjektom pri uporabi 
različnih mehanizmov, ki se nanaša jo na tržno politiko, omogo či visoka stopnja 
samostojnosti. 
 
Povezanost z reformo SRP  
Glavni cilj reforme skupne ribiške politik e je spodbujati trajnost no upravljanje ribolovnih 
virov prek ekonomsko uspešnega sektor ja, ki bo imel tako tudi vedno ve čja pooblastila za 
lastno upravljanje. Za dosego tega cilja je  treba sektorju najprej pomagati, da se 
učinkoviteje organizira.  
Ob upoštevanju novih ciljev in instrumentov SRP je bilo v oceni u činka SRP ugotovljeno, 
da je potrebna daljnosežna re forma tržne politike: tržno usmerjeni instrumenti morajo 
neposredno ali posredno prispevati k iz polnjevanju glavnih ciljev SRP. 
Za obravnavo čezmernega ribolova in netrajnostnih  praks ter oddaljitev od strategij 
proizvodnje, ki temeljijo izklju čno na koli čini, bodo z novo tržno politiko podprti:  
• krepitev vloge organizacij proizvajalcev in  njihovo soupravljanje pravic do dostopa 
ter tudi dejavnosti proi zvodnje in trženja; 
• tržni ukrepi, s katerimi se pove čuje pogajalska mo č proizvajalcev (v ribištvu in 
ribogojstvu), izboljšujejo napovedi, prepre čevanje in obvladovanje krize na trgu ter 
krepita preglednost in u činkovitost trga; 
• tržne spodbude in premije za trajnostn e prakse; partners tva za trajnostno 
proizvodnjo, izkoriš čanje virov in potrošnja; certi ficiranje (znaki za okolje), 
promocije, obveš čanje potrošnikov; 
• dodatni tržni ukrepi za zavržke. 
 
Cilji  
Ocena učinka za vsako zgoraj navedeno glavno problemati čno podro čje opredeljuje 
posebne cilje nove tržne politike za ribiške proizvode in proiz vode iz ribogojstva: 
• dopolnitev tržnih spodbud v podporo tr ajnostnim praksam proizvodnje,  
• izboljšanje tržnega položaja proizvodnje EU,  
• večja povezanost med proizvodnjo EU in trgom EU,  
• povečanje tržnega poten ciala proizvodov EU, 
 
 4• podpiranje boljšega upravljanja in po enostavitev pravnega okvira. 
 
Možnosti  
Na podlagi opravljenih ocenjevanj, mnenj zainteresiranih strani, dolo čenih posebnih ciljev 
in opredeljenih orodij politike so bile analizirane štiri možnosti: 
• možnost 1: nadaljevanje s sedanjo skupno ureditvijo trgov za ribiške proizvode in 
proizvode iz ribogojstva;  
• možnost 2: revizija sedanje skupne ureditve  trgov za ribiške proi zvode in proizvode 
iz ribogojstva;  
• možnost 3: krepitev tržne pol itike za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva;  
• možnost 4: deregulacija sedanje skupne ureditve trgov za ribiške proizvode in 
proizvode iz ribogojstva. 
 
Možnost 1 pomeni, da se sedanja sku pna tržna ureditev ne spremeni, pri čemer je poudarek 
predvsem na intervencijah na trgu, da se  podprejo stabilnost cen (umik, prenos, zasebno 
skladiščenje, kompenzacijsko nadomestilo za tune), avtonomni tarifni režim (oprostitve in 
kvote), tržni standardi (svežost in velikost) in obvezne inform acije za potrošnike (trgovsko 
ime; način proizvodnje: ujeto na morju, ujeto v sladki vodi ali gojeno; izvor (lovno obmo čje 
ali država porekla za proizvode, ujete v sladki vodi, ali gojene proizvode). 
Pri možnosti 2 so intervencijski mehanizmi omejeni na enotno pomo č za skladiš čenje 
ribiških proizvodov, namenjenih prehrani ljudi . Obravnavajo se neskladja med najmanjšimi 
velikostmi za iztovarjanje in najmanjšimi velikostmi za dajanje v promet. V skladu s to možnostjo je revizija tarifnih kvot in samo stojne oprostitve prilagodljivejša (na vsake 
3 leta). 
Možnost 3 je enaka možnosti 2, pri čemer so organizacije proizvajalcev in medpanožne 
organizacije pooblaš čene za dodatne naloge ter se jim odobri finan čna podpora za pripravo 
in izvajanje na črtov trajnostne proizvodnje in trženja. Poleg tega je pri tej možnosti 
poenostavljeno in prilagojeno podro čje uporabe tržnih sta ndardov; ta možnost dolo ča 
upoštevanje mednarodnih konvencij za upravljan je ribištva v okviru  preferencialnega 
avtonomnega tarifnega režima in ustana vlja evropsko opazova lnico trgov; obvezno 
obveščanje potrošnikov in obseg informacij st a razširjena na vse proizvode (sveže, 
zamrznjene, konzervirane, predelane). Ta možnost dolo ča okvir za zagotovitev to čnosti in 
nadzora prostovoljnega ozna čevanja. 
Možnost 4: brez skupne tr žne ureditve. Pri tej mo žnosti ni nobene finan čne podpore 
(intervencij in podpore skupnim ukrepom) ali pos ameznih pravnih instrumentov za ribiške 
proizvode in proizvode iz ribogojstva. Pr av tako ni predpogojev za uvožene ribiške 
proizvode in proiz vode iz ribogojstva. 
 
 
 5Ocena možnosti  
 
Okoljska trajnost  
Možnost 1 je osredoto čena na upravljanje intervencijskih mehanizmov; pri tej možnosti 
organizacije proizvajalcev niso pooblaš čene za upravljanje svojih  ribolovnih dejavnosti na 
trajnosten na čin niti ni zagotovljeno, da se deja vnosti ribogojstva izvajajo trajnostno. 
Dejstvo, da možnost 2 ne vklju čuje pomo či za umik, bo imelo precej omejen neposreden 
učinek glede na majhne koli čine, ki jih umiki v zadnjih le tih zadevajo. Kljub temu je to 
močno politično sporočilo, da je potrebno boljše predvi devanje tržnega povpraševanja in 
prodajnih možnosti.  
Možnost 3: s pooblastitvijo organizacij proizvaj alcev za kolektivno upravljanje, spremljanje 
in nadzor ribolovnih možnosti, ki jih dolo čijo države članice (vklju čno s posameznimi 
ribolovnimi pravicami in ribolovnim naporom njihovih članov), bi se trajnost ribiškega 
sektorja EU bistveno izboljšala. Na  podlagi dostopa potrošnikov do natan čnejših informacij 
o vseh proizvodih ne glede na njihovo predstav itev se bo poznavanje ribiških proizvodov in 
proizvodov iz ribogojstva prece j razširilo. Tako se bodo la hko potrošniki lažje odlo čali na 
podlagi informacij in kon čno spodbudili odgovorno potrošnjo.  
Premajhna podpora organizacijam proizvajalcev pri možnosti 4 bi negativno vplivala na 
njihovo usklajevanje pri izvajanju trajnostnih ribolovnih praks. S tem bi se omejila tudi 
trenutna prizadevanja organizac ij proizvajalcev za upravljanje. Čeprav je zasebnih pobud za 
trajnostno izkoriš čanje virov in potrošnjo v EU vse ve č, se mora razvoj tega novega trga 
okrepiti, njegova verodostojnost in  zaupanje vanj pa se morata pove čati. 
Ekonomska trajnost  
Dodana vrednost organizacij proizvajalcev pri možnosti 1 bo še naprej omejena na možnost 
uporabe intervencijskih mehanizmov. Malo verj etno je, da bi organi zacije proizvajalcev 
svojim članom zagotavljale dodatne st oritve, zlasti kar zadeva ve čjo povezanost njihove 
proizvodnje s tržnimi zahtevami in doda janje vrednosti njihovim proizvodom. 
V smislu vpliva možnosti 2 na cene prve proda je se bodo proizvajalci verjetno še naprej 
prilagajali cenam, dokler ne bodo znali u činkovito razvrstiti sv oje ponudbe in bolje 
promovirati svojih proizvodov. 
V zvezi z možnostjo 3 primerjalna analiza s se ktorjem sadja in zelenjave kaže na jasno 
povezavo med stopnjo strukturiran osti proizvodnje, stabilnos tjo cen in dodano vrednostjo. 
Zato je treba z na črtovanjem in zgoš čenostjo ponudbe zagotoviti ve čjo stabilnost cen prve 
prodaje. Z ustreznim strokovnim znanjem in izkušnjami, povezanimi s trgom, je treba okrepiti položaj na trgu in sposobnost pr edvidevanja gibanja al i kriz na trgu. Z ve čjo 
pogajalsko mo čjo proizvajalcev se mora dose či bolj uravnotežena porazdelitev dodane 
vrednosti. Na podlagi natan čnejšega obveš čanja potrošnikov o izvoru (npr. o staležu, 
podobmo čju FAO, opredeljenem pomorskem prosto ru, kot so Biskajski zaliv, Rokavski 
preliv itd.) se bosta podprla  lokalno kupovanje in usmer itev v trajnostno potrošnjo. 
Ladjevja za mali ribo lov bi lahko svojo proizvodnjo bolje tržila, s čimer bi se zaupanje 
potrošnikov obnovilo ali ohranilo. Z razširitvijo zahtev glede obveš čanja na predelane 
proizvode bi se tudi izpolnila pri čakovanja potrošnikov in lažje prepre čile goljufije. 
 
 6Zaradi odprave instrument ov tržne politike, kot dolo ča možnost 4, bi se odpravila vsaka 
spodbuda za strukturiranje sektorja. S tem bi se zmanjšala pogajalska mo č proizvajalcev in 
omejila njihova zmožnost prilagajanja ponudbe povpraševanju (razpršena ponudba, slabo 
usklajevanje med proizvajalci). Glede na  zavezanost gospodarskih subjektov trajnostni 
proizvodnji bi bilo primerno prostovoljno obveš čanje potrošnikov. Kljub temu se s tem cilj 
boljšega obveš čanja potrošnikov EU ne bo dosegel ni ti se ne bo nadgradilo znanje o 
ribiških proizvodih in proizvodih iz ribištva . Ugotovljeni so bili primeri, v katerih so 
neresnične navedbe o prijaznosti do okolja  zavajale potrošnike ali povzro čale zmedo, kar 
ogroža vsak poskus ponovne vzpostavitve podobe sektorja.  
Socialna trajnost  
Pri možnosti 1 in 2 bodo u činki na dohodek še naprej zelo omejeni, ker na eni strani 
zadevata le primere, v katerih je treba prepre čiti znižanje cen, na drugi strani pa je 
intenzivnost pomo či zelo nizka (0,2 % vrednos ti proizvodnje EU).  
Pri možnosti 3 se pri čakuje, da se bo z boljšo strukturir anostjo proizvodnje zagotovilo tudi 
boljše predvidevanje krize in ve čja dodana vrednost na podlagi raznovrstnih tržn ih strategij. 
Na podlagi tega bi se morali ohraniti stopnji zaposlenosti in dohodkov. 
Pri možnosti 4 je verjetno, da bo odprava tržnih  instrumentov vplivala na nekatere sektorje 
(majhne tovarne za konzerviranje pelagi čnih vrst), ki bi se lahko preselili v države zunaj 
EU. V teh primerih je lahko vpliv na del ovna mesta in dohodek na lokalni ravni velik. 
Primerjava možnosti  
Na podlagi ocenjenih u činkov in opredeljenih tveganj se  možnosti primerjajo glede na 
osnovni scenarij (obstoje če stanje) v smislu uspešnosti in u činkovitosti v zvezi s cilji ter v 
smislu skladnosti s splošnimi cilji EU (in sicer  cilji SRP in tudi drugimi medsektorskimi 
vprašanji). To je mogo če povzeti na naslednji na čin: 
Možnost 1, tj. obstoje če stanje, je bila podrobno ocenjena, pri čemer je bilo ugotovljeno, da 
je delno neu činkovita in preve č zapletena, da bi izpolnila svoje sedanje cilje. Do zdaj je bila 
skupna ureditev trgov osredoto čena predvsem na stabilnost cen s pomo čjo intervencij na 
trgu. Pokazalo se je, da je pri tem u činek majhen, stopnja uspešnos ti pa nizka; odpravljale 
so se posledice in ne dejanski vzroki, pošiljali so se napa čni politični signali, pri čemer so 
imeli gospodarski subjekti malo odgovornosti ali pa je sploh niso imeli. Zdi se, da sedanja 
skupna ureditev trgov 12 let po sprejetju ni pripravljena na izzive  trga EU. Zato bo v 
prenovljeni SRP še bolj neu činkovita in po možnosti neskladna z njenimi temeljnimi cilji. 
Cilj možnosti 2 je odpraviti glavne pomanjkljivosti obstoje če skupne ureditve trgov, tako da 
se predlagajo prilagoditve in poenostavitve, ki bi izboljšale njeno delovanje. Ustreznost 
glede na glavne cilje reforme SRP bi b ila kljub temu še naprej vprašljiva.  
V okviru možnosti 4 bi se tržna politika EU  povsem odpravila. Dejstvo je, da se spodbuja 
tržno usmerjen razvoj in pove čujejo spodbude za trajnost; na  podlagi zavez predelovalcev 
in prodajalcev na drobno ter ve čjega pritiska nevladnih orga nizacij in civilne družbe za 
pridobitev trajnostnih proizvodov bi se morali približati okoljs kim ciljem. Kljub temu se 
glavni ugotovljeni problemi, in sicer zapl eten in razdrobljen sektor ponudbe EU ter 
tveganja za zavajajo če ali nejasno obveš čanje potrošnikov, ne bi v celoti odpravili. Sektor 
bo dejansko imel ve čjo odgovornost za upravljanje lastni h dejavnosti, vendar premajhna 
 
 7podpora za strukturiranje proizvodn je in pomanjkanje spremljajo čih tržnih ukrepov ne bi 
bila v skladu s ciljem reforme, tj. podpreti tr žne instrumente (namesto dragih strukturnih 
ukrepov) in pomagati organizacijam proizvajalce m, da izboljšajo trženje svojih proizvodov.  
V okviru možnosti 3 se predlaga okrepitev tržne polit ike, ki bi se izvajala v sektorju ribištva 
in ribogojstva, ko se ta preusmerja v trajnos tne prakse proizvodnje. Veliko se lahko doseže 
v smislu organizacije in trženja, da se pove ča predvidljivost ponudbe in  zmanjšajo stroški 
transakcij. Ta možnost poudarja vlogo vsake gla vne zainteresirane st rani pri spodbujanju 
trajnostnih praks. 
V okviru te možnosti bi bila struktura in cilj nove tržne politike veliko splošnejša in 
jasnejša: 
• opusti se ve č orodij, zlasti tržni interven cijski mehanizmi. To pomeni mo čno 
politično sporočilo in veliko poenostavitev;  
• nekateri elementi, kot so tržni standardi in avtonomna tarifna politika, se ohranijo, 
vendar so prilagodljivejši; uvedejo se doda tni cilji (podpiranje razvoja prodaje na 
daljavo ali e-trgovanja, enaki konkuren čni pogoji itd.); 
• poudarjeni so drugi elementi: sektor se reorganizira, pri čemer je ve čji poudarek na 
sposobnosti proizvajalcev za upravljanj e proizvodnje in trženje proizvodov; 
predvidena je poenostavljena enotna pomo č za skladiš čenje (proizvod, ki se 
skladišči, predela in ponovno pošlje na trg); obseg in vsebina obveš čanja 
potrošnikov sta bistveno širša; 
• nov element je opazovalnica trgov EU. 
 
V oceni u činka reforme SRP je bilo ugotovljeno, da  je potrebna daljnosežna reforma tržne 
politike, tj. takšna, ki krepi vlogo organizac ij potrošnikov in medpanožnih organizacij ter 
tržne ukrepe na splošno. To bo prispevalo k ciljem reforme glede ekonomske trajnosti in 
prav tako pripomoglo k okoljski trajnosti. Tržna politika mora dejavnosti proizvodnje 
usmeriti na obmo čja, na katerih so tržni pogoji dobri in obstaja trg za ribiške proizvode in 
proizvode iz ribogojstva.  
Tržna politika mora prispevati k pove čanju dodane vrednosti ribiških proizvodov in 
proizvodov iz ribogojstva v okoliš činah, v katerih se za ladjevje ne zagotavlja finan čna 
podpora (zlasti za razreze in za časno ukinitev) v korist pametn ih, zelenih, inovativnih in 
tržno usmerjenih rešitev za sektor ribištva in ribogojstva. To natan čneje pomeni, da morajo 
izvajanje nove SRP spremljati in podpi rati nekateri vidiki reforme trga: 
• pooblastitev organizacij proizvajalcev za zagotovitev upravljanja, izvajanja in 
nadzora ribolovnih dejavnosti njihovih članov; 
• tržno zasnovani prenosljivi ribolovni deleži omogo čajo ribiškemu sektorju, da se 
zmogljivost ladjevja prilagodi raz položljivim morskim virom, pri čemer javno 
intervencije niso potrebne;  organizacije proizvajalcev so lahko odgovorne za skupno 
upravljanje prenosljivih ribolovnih deležev; 
• tržne ukrepe, ki spremljajo dejavno politi ko za obvezno iztovarj anje vseh ulovov za 
staleže, za katere veljajo omejitve ulova, je treba natan čno določiti in jih lahko 
izvajajo organizacije proizvajalcev; 
 
 8• ovrednotenje selektivnejših in trajne jših proizvodnih de javnosti in opustitev 
strategije na podlagi obsega, ta ko da sta proizvodnja in na črtovanje trženja 
organizacij proizvajalcev boljša, potrošnik i EU pa imajo dejavnejšo vlogo, kadar se 
odločajo na podlagi informacij. 
 
Razlike pri vplivih porazdelitve med obmo čji ali regijami so zelo omejene zaradi 
popolnoma enotnega dostopa organizacij proizvajalcev do finan čnih instrumentov in vseh 
pravil.  
Veliko zainteresiranih strani bo imel o pri možnosti 3 velike koristi. Z ve čjo odgovornostjo 
organizacij proizvajalcev in  obsežnejšimi sredstvi se bodo zagotovile nove poslovne 
priložnosti za proizvajalce ri biških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva, zato bo zanje 
članstvo privla čnejše. Na podlagi no ve tarifne politike se bo izboljšala predvidljivost oskrbe 
s surovinami, zaradi česar bodo predelovalci lažje pre dvideli svoje dejavnosti. Celoten 
sektor bo bolje usklajen in spodbujan k ob likovanju pobud skupnega interesa, zlasti kar 
zadeva spodbujanje trajnostnega ribolova. Zaradi boljšega in to čnejšega ozna čevanja 
ribiških proizvodov in proizvodov iz ri bogojstva bodo imeli potrošniki pri odlo čanju na 
voljo več informacij. Nazadnje, poenostavitev in  zmanjšanje upravne obremenitve bosta 
pozitivno vplivala na Komisijo, uprave držav članic in gospodarske subjekte. 
 
Glede na analizo u činka GD MARE podpira možnost 3, tj.  vzpostavitev okrepljene tržne 
politike za ribiške proizvode in  proizvode iz ribogojstva.