P9_TA(2022)0287

Reševanje vprašanja prehranske varnosti v državah v razvoju

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 6. julija 2022 o reševanju vprašanja prehranske varnosti v državah v razvoju (2021/2208(INI))

(2023/C 47/11)

Evropski parlament,

— ob upoštevanju člena 25 Splošne deklaracije človekovih pravic in člena 11 Mednarodnega pakta o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah, v skladu s katerima je pravica do hrane priznana kot del pravice do ustreznega življenjskega standarda,

— ob upoštevanju člena 21 Pogodbe o Evropski uniji,

— ob upoštevanju člena 208 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu PDEU), ki znova potrjuje, da mora Unija upoštevati cilj razvojnega sodelovanja pri politikah, ki jih izvaja in ki lahko vplivajo na države v razvoju,

— ob upoštevanju člena 214 PDEU, ki določa načela in cilje za dejavnosti humanitarne pomoči EU,

— ob upoštevanju Uredbe (EU) 2021/947 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. junija 2021 o vzpostavitvi Instrumenta za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje – Globalna Evropa, spremembi in razveljavitvi Sklepa št. 466/2014/EU ter razveljavitvi Uredbe (EU) 2017/1601 in Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 (1),

— ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1257/96 z dne 20. junija 1996 o humanitarni pomoči (2),

— ob upoštevanju sporočil Komisije z dne 31. marca 2010 o humanitarni pomoči v hrani (COM(2010)0126) in o okviru politike EU za pomoč državam v razvoju pri reševanju vprašanja zanesljive preskrbe s hrano (COM(2010)0127),

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 3. oktobra 2012 z naslovom Pristop EU k odpornosti: izkušnje s krizami prehranske varnosti (COM(2012)0586),

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 12. marca 2013 z naslovom Krepitev prehrane mater in otrok v zunanji pomoči: okvir politike EU (COM(2013)0141),

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 10. marca 2021 o humanitarnih dejavnostih EU: novi izzivi, enaka načela (COM(2021)0110), v katerem so med drugim predvideni ključni ukrepi za okrepitev povezave med humanitarnim delovanjem, razvojem in mirom, za tesnejše povezovanje nujne pomoči in dolgoročnih rešitev, ter svoje resolucije z dne 15. decembra 2021 o novih usmeritvah za humanitarno delovanje EU (3),

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 23. marca 2022 z naslovom Zagotavljanje prehranske varnosti in krepitev odpornosti prehranskih sistemov (COM(2022)0133),

— ob upoštevanju akcijskega načrta EU za enakost spolov in opolnomočenje žensk v zunanjem delovanju EU za obdobje 2021–2025 (GAP III) in svoje resolucije o tem načrtu (4),

— ob upoštevanju akcijskega načrta Komisije o prehrani z dne 3. julija 2014, katerega cilj je do leta 2025 zmanjšati število otrok, mlajših od pet let, ki zaostajajo v razvoju, za 7 milijonov (SWD(2014)0234), in šestega poročila o napredku z dne 12. avgusta 2021 v zvezi s tem (SWD(2021)0229),

— ob upoštevanju svojih resolucij o prehranski in hranilni varnosti, zlasti tistih z dne 27. novembra 2014 o slabi prehranjenosti in nedohranjenosti otrok v državah v razvoju (5), z dne 7. junija 2016 o novem zavezništvu za prehransko varnost in prehrano (6) ter z dne 5. oktobra 2016 o naslednjih korakih k uresničevanju svetovnih ciljev in zavez EU o zanesljivi preskrbi s hrano in prehranski varnosti v svetu (7),

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 24. marca 2022 o potrebi po nujnem akcijskem načrtu EU za prehransko varnost v EU in zunaj nje zaradi ruskega napada na Ukrajino (8),

— ob upoštevanju Sklepov Sveta o prehranski varnosti in zagotavljanju zadostne hranilne vrednosti živil v okviru zunanje pomoči, sprejetih 28. maja 2013,

— ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 26. novembra 2018 o izboljšanju prehranske in hranilne varnosti na svetovni ravni, z dne 25. novembra 2019 o četrtem poročilu o napredku glede akcijskega načrta za prehrano, z dne 20. maja 2021 o prednostnih nalogah EU za vrh OZN o prehranskih sistemih leta 2021, z dne 14. junija 2021 o krepitvi zavezanosti Ekipe Evropa človekovemu razvoju in z dne 19. novembra 2021 o vodi v zunanjem delovanju,

— ob upoštevanju skupne izjave Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, Parlamenta in Komisije, o evropskem soglasju o humanitarni pomoči iz leta 2008 (9) in ob upoštevanju evropskega soglasja o razvoju iz leta 2017,

— ob upoštevanju šestih globalnih ciljev, ki jih je generalna skupščina Svetovne zdravstvene organizacije določila leta 2012 za prehrano mater, dojenčkov in majhnih otrok do leta 2025, in sicer (i) 40-odstotno zmanjšanje števila otrok, mlajših od pet let, z motnjami v razvoju, (ii) 50-odstotno zmanjšanje anemije pri ženskah v rodni dobi, (iii) 30-odstotno zmanjšanje nizke porodne teže, (iv) nobenega povečanja prekomerne teže v otroštvu, (v) povečanje stopnje izključnega dojenja za vsaj 50 % v prvih šestih mesecih in (vi) zmanjšanje deleža otrok, ki izgubljajo telesno težo, na manj kot 5 %,

— ob upoštevanju poročil o stanju prehranske in hranilne varnosti v svetu, svetovnega poročila o prehranskih krizah in svetovnega poročila o prehrani, vključno z izdajami za leto 2021, smernic Organizacije združenih narodov za prehrano in kmetijstvo (v nadaljnjem besedilu: FAO) o pravici do hrane, prostovoljnih smernic za prehranske sisteme in prehrano Odbora FAO za svetovno prehransko varnost, desetih elementov agroekologije, ki usmerjajo prehod na trajnostne prehranske in kmetijske sisteme (FAO) ter okvira za ukrepanje za prehransko in hranilno varnost v dolgotrajnih krizah iz leta 2014,

— ob upoštevanju poročila Organizacije združenih narodov za prehrano in kmetijstvo (FAO) o stanju svetovnega ribištva in akvakulture 2020 (10),

— ob upoštevanju sporazumov o partnerstvu o trajnostnem ribištvu med EU in tretjimi državami,

— ob upoštevanju svetovne mreže za boj proti prehranskim krizam, zavezništva humanitarnih in razvojnih akterjev, ki si s skupno analizo in znanjem prizadevajo za okrepljeno usklajevanje na medsebojno povezanih področjih humanitarnega, razvojnega in mirovnega delovanja,

— ob upoštevanju deklaracije OZN o pravicah domorodnih ljudstev (UNDRIP) z dne 13. septembra 2007 in deklaracije OZN o pravicah kmetov in drugih oseb, ki delajo na podeželju, z dne 28. septembra 2018,

— ob upoštevanju resolucije Generalne skupščine OZN z dne 25. septembra 2015 z naslovom Spreminjamo naš svet: agenda za trajnostni razvoj do leta 2030,

— ob upoštevanju resolucije generalne skupščine OZN z dne 1. aprila 2016 z naslovom Desetletje ukrepanja Združenih narodov na področju prehrane (2016–2025), ki ima za cilj sprožiti odločnejše ukrepe za odpravo lakote in izkoreninjenje slabe prehranjenosti po vsem svetu ter zagotoviti univerzalni dostop do bolj zdrave in trajnostne prehrane za vse ljudi, ne glede na to, kdo so ali kje živijo,

— ob upoštevanju ciljev trajnostnega razvoja OZN ter njihove tesne prepletenosti in povezanosti, zlasti cilja št. 1 za odpravo vseh oblik revščine povsod po svetu, cilja št. 2 o odpravi lakote, doseganju prehranske varnosti in boljše prehrane ter spodbujanju trajnostnega kmetijstva, cilja št. 3 o zagotavljanju zdravega življenja in spodbujanju splošno dobrega počutja v vseh življenjskih obdobjih, cilja št. 5 o doseganju enakosti spolov ter krepitvi vloge žensk in deklet, cilja št. 6 o zagotavljanju dostopa do vode in sanitarne ureditve za vse, cilja št. 10 o zmanjšanju neenakosti znotraj držav in med njimi, cilja št. 12 o zagotavljanju trajnostnih načinov proizvodnje in porabe, cilja št. 13 o sprejetju nujnih ukrepov za boj proti podnebnim spremembam in njihovim posledicam ter cilja št. 17 o okrepitvi načinov izvajanja ciljev in oživitvi svetovnega partnerstva za trajnostni razvoj,

— ob upoštevanju resolucije Varnostnega sveta OZN št. 2417 iz leta 2018, ki obsoja stradanje civilistov kot način vojskovanja in nezakonito zavrnitev dostopa humanitarne pomoči do civilnega prebivalstva,

— ob upoštevanju poročila Medvladne platforme o biološki raznovrstnosti in ekosistemskih storitvah (IPBES) in Medvladnega panela za podnebne spremembe (IPCC) iz junija 2020 (11), v katerem je poudarjena povezava med bojem proti podnebnim spremembam in ohranjanjem biotske raznovrstnosti,

— ob upoštevanju prostovoljnih smernic Odbora za svetovno prehransko varnost (CFS) za odgovorno upravljanje zemljiške posesti, ribištva in gozdov v okviru nacionalne prehranske varnosti (2012) ter načel CFS za odgovorne naložbe v kmetijstvo in prehranske sisteme (2015),

— ob upoštevanju gibanja za izboljšanje prehrane in njegovih prizadevanj za odpravo vseh oblik slabe prehranjenosti skozi podpiranje vladnih pobud in prednostnih nalog sodelujočih držav v sodelovanju s civilno družbo, OZN, donatorji, podjetji in raziskovalci,

— ob upoštevanju zaveze, ki jo je Komisija dala na vrhu o prehrani za rast v Tokiu, da bo v obdobju 2021–2024 vložila 2,5 milijarde EUR v boj proti slabi prehranjenosti, in sedanje zaveze EU, da bo do leta 2025 zmanjšala zaostanek v razvoju otrok pri vsaj 7 milijonih otrok,

— ob upoštevanju dogovora skupine G7 o preprečevanju lakote in humanitarnih kriz, ki je bil sprejet 13. junija 2021 na vrhu skupine G7 v Cornwallu in v katerem so se članice skupine G7 zavezale, da se bodo s skupnimi ukrepi borile proti lakoti in jo preprečevale,

— ob upoštevanju člena 54 Poslovnika,

— ob upoštevanju mnenja Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja,

— ob upoštevanju poročila Odbora za razvoj (A9-0195/2022),

A. ker se zmerno ali zelo neustrezna prehranska varnost od leta 2014 počasi povečuje, saj skoraj tretjina ljudi – 2,37 milijarde – v letu 2020 ni imela dostopa do ustrezne hrane (12);

B. ker sta se resnost in obseg prehranske krize od leta 2020 povečala zaradi konfliktov, gospodarskih pretresov in skrajnih vremenskih dogodkov ali kombinacije teh dejavnikov, pri čemer je bilo leta 2021 skoraj 193 milijonov ljudi izpostavljenih akutno neustrezni prehranski varnosti in je potrebovalo nujno pomoč pri preskrbi s hrano, kar je najvišje zabeleženo število od prve objave svetovnega poročila o prehranskih krizah pred šestimi leti; ker se med 720 in 811 milijonov ljudi spopada z lakoto, pet držav pa je na robu lahkote, vključno z Južnim Sudanom, Etiopijo, Madagaskarjem, Nigerijo (16 zveznih držav in ozemlje zvezne prestolnice) in Jemnom (13);

C. ker se pravica do hrane nanaša na stopnjo razpoložljivosti, dostopnosti, ustreznosti (zadostna količina in stabilnost dostopa);

D. ker organizacija FAO opredeljuje prehransko varnost kot stanje, ko imajo vsi ljudje stalen fizični in ekonomski dostop do zadostnih, varnih in hranljivih živil za zadovoljitev svojih prehranskih potreb in želja za aktivno in zdravo življenje (14);

E. ker je nezakonita, neizzvana in neupravičena ruska vojaška agresija v Ukrajini destabilizirala že tako krhke kmetijske trge in dodatno otežila hude razmere, ki so posledica pandemije covida-19, ter zaostrila sedanje prehranske krize in svetovno prehransko varnost, zaradi česar so se dvignile mednarodne cene hrane in krme, ki so bile že prej visoke; ker bo to verjetno povečalo neustrezno prehransko varnost, revščino, družbene nemire in nestabilnost v številnih državah v razvoju, ki so močno odvisne od uvoza pšenice iz Ukrajine in Rusije, saj je 40 % pšenice in koruze, izvoženih iz Ukrajine, namenjenih na Bližnji vzhod in v Afriko;

F. ker po podatkih organizacije FAO 50 držav več kot 30 % svojih potreb po pšenici uvozi iz Rusije in Ukrajine, od tega pa 26 držav več kot 50 % uvoza pšenice dobi iz obeh držav; ker je Svetovni program za hrano kupoval skoraj polovico svoje svetovne zaloge pšenice iz Ukrajine in je poudaril, da bodo zato najbolj prizadete države, ki se že spopadajo s prehransko krizo, kot so Afganistan, Etiopija, Sirija in Jemen;

G. ker sta Ukrajina in Rusija neto izvoznici kmetijskih proizvodov in imata vodilno vlogo pri dobavi živil in gnojil na svetovnih trgih, kjer dobavo za izvoz pogosto opravlja le peščica držav; ker bi lahko zato ti trgi postali bolj ranljivi in nestanovitni; ker je Rusija vodilna izvoznica sintetičnih dušikovih gnojil in njihovih sestavin, Belorusija pa je velika izvoznica gnojil na osnovi kalijevega klorida; ker so cene dušikovih gnojil močno odvisne od cen zemeljskega plina, za katerega Rusija obvladuje velik del trga; ker so se številne države v razvoju že pred vojno v Ukrajini spopadale z negativnimi učinki visokih mednarodnih cen hrane in gnojil;

H. ker se je indeks cen hrane organizacije FAO, ki spremlja mednarodne cene hrane in krme, dvignil na novo najvišjo raven in ker so dodatna povišanja cen in inflacija cen hrane verjetno precej nad že tako visoko ravnjo;

I. ker je po podatkih organizacije FAO indeks cen hrane februarja 2022 dosegel rekordno vrednost; ker navaja, da na inflacijo cen hrane vplivajo dejavniki, kot so stanje pridelkov in razpoložljivost izvoza, vendar tudi sektorji, ki niso povezani s proizvodnjo hrane, zlasti sektorji energije, gnojil in krme;

J. ker je neustrezna prehranska varnost najbolj razširjena v Afriki, kjer je bilo 60 % prebivalstva (799 milijonov ljudi) v letu 2020 izpostavljenega zmerno ali hudo neustrezni prehranski varnosti (15);

K. ker bi morala Evropska unija posebno pozornost nameniti državam, ki se spopadajo z lakoto in tudi z naravnimi nesrečami, kot je Madagaskar, ki so ga nedavno prizadeli hudi cikloni in kjer dva od petih prebivalcev trpita zaradi akutno neustrezne prehranske varnosti, zlasti na območju južne regije, kjer več kot 300 000 otrok trpi zaradi hude slabe prehranjenosti;

L. ker številni mali kmetje v državah v razvoju ne morejo dostopati do zdravih, hranljivih in trajnostnih načinov prehranjevanja zaradi oddaljenosti, nizkih dohodkov in pomanjkanja dostopa do virov raznolike hrane; ker dokazi kažejo, da naložbe v sektor malih kmetov in regionalne strukture prinašajo najboljše rezultate v smislu zmanjševanja revščine in rasti, zato bi bilo treba prizadevanja osredotočiti na povečanje dohodkov malih kmetov, zlasti malih kmetic, ter okrepiti odpornost ranljivih skupnosti;

M. ker je bila zdrava prehrana leta 2020 nedostopna približno 3 milijardam ljudi po svetu in ker se debelost v vseh regijah močno povečuje (16);

N. ker je slaba prehranjenost nenormalno fiziološko stanje, ki ga povzročata podhranjenost ter prekomerna telesna teža in debelost; ker je zdravje žensk in deklet tesno povezano s telesnim in duševnim zdravjem ter prehranskim stanjem njihovih prihodnjih otrok; ker podhranjenost med nosečnicami in materami povečuje tveganje zapletov med nosečnostjo, umrljivost mater ter podhranjenost in umrljivost otrok; ker zaradi slabe prehranjenosti še vedno trpi nesprejemljivo veliko število otrok: od vseh otrok, mlajših od pet let, jih 22 % zaostaja v razvoju zaradi kronične slabe prehranjenosti, 6,7 % jih trpi zaradi izgube teže, kar je oblika akutne slabe prehranjenosti, 5,7 % otrok pa ima prekomerno telesno težo (17), dejanski podatki o zaostanku v razvoju in hranjenju pa naj bi bili še višji zaradi posledic pandemije;

O. ker je zagotavljanje varnega in zanesljivega dostopa do vode tesno povezano z izboljšanjem prehranske varnosti in prehrane; ker po podatkih najnovejšega poročila OZN o razvoju vodnih virov po svetu (2021) pomanjkanje vode prizadene več kot 40 odstotkov svetovnega prebivalstva, saj več kot 2 milijardi ljudi nimata neposrednega in zanesljivega dostopa do varne pitne vode;

P. ker je preživetje več kot 10 % svetovnega prebivalstva odvisno od ribištva in akvakulture (18) in ker je po podatkih OZN več kot 3 milijarde ljudi glavni viri beljakovin dobi iz morja, zlasti iz rib in morskih sadežev; ker je od malega ribolova odvisno več kot 90 % ribičev in ribiških delavcev po svetu;

Q. ker so zdravstveni sistemi, ki niso zelo odporni in močni, dodatno oslabljeni zaradi rednega pojavljanja epidemij, zlasti v zvezi z zmožnostjo zagotavljanja stalne najosnovnejše oskrbe; ker so bila v zadnjih dveh letih v boj proti covidu-19 preusmerjena sredstva zdravstvenega sistema, ki bi morala biti namenjena vrsti pomembnih funkcij, povezanih s prehrano, in osnovnih zdravstvenih storitev, povezanih s podhranjenostjo (vključno s predporodno oskrbo, dodajanjem mikrohranil ter preprečevanjem in zdravljenjem otroške driske, okužb in akutno slabe prehranjenosti) in ker zdravljenje in preventivne storitve za podhranjenost še vedno niso dovolj vključene v osnovne svežnje oskrbe, ki jih nudijo nacionalni zdravstveni sistemi, enakopraven dostop do storitev oskrbe pa je še vedno nezadosten;

R. ker so kronična revščina, visoka in vztrajna neenakost ter netrajnostni prehranski sistemi skupaj z vse pogostejšimi naravnimi nesrečami, povezanimi zlasti s podnebnimi spremembami, temeljni vzroki za neustrezno prehransko varnost in podhranjenost;

S. ker v skladu s šestim poročilom Medvladnega panela za podnebne spremembe iz leta 2022 podnebne spremembe, vključno s povečanjem pogostosti in intenzivnosti ekstremnih naravnih pojavov, zmanjšujejo prehransko in vodno varnost ter donos pridelkov, spreminjajo pašnike in tranzimanso ter zmanjšujejo hranilno vrednost hrane, s čimer ovirajo prizadevanja za uresničitev Agende 2030 in ciljev trajnostnega razvoja;

T. ker so zaradi podnebnih sprememb ženske še bolj ranljive in izpostavljene tveganjem; ker podnebne spremembe zaostrujejo obstoječe izzive, kot je nenadna izguba proizvodnje hrane in dostopa do hrane ter s tem povezane ranljivosti, vključno s povečevanjem revščine in neustrezne prehranske varnosti, zaradi česar se morajo skupnosti spoprijemati z vse večjimi krizami; ker se je zaradi manjše raznovrstnosti prehrane v številnih skupnostih povečala slaba prehranjenost, zlasti pri domorodnih ljudstvih, malih kmetih in gospodinjstvih z nizkimi dohodki, pri čemer so še posebej prizadeti otroci, starejši in nosečnice;

U. ker FAO ocenjuje, da je bilo po svetu izgubljenih približno 75 % genske raznovrstnosti rastlin; ker obsežna genetska erozija povečuje izpostavljenost podnebnim spremembam in pojav novih škodljivcev in bolezni;

V. ker so biotska raznovrstnost in z njo povezani pojavi (opraševanje, plenilci škodljivcev, večja odpornost kmetijskih ekosistemov na erozijo, suše in poplave, nastajanje tal in ponori ogljika) bistveni za zagotavljanje trajnostne proizvodnje hrane;

W. ker je lahko krepitev odpornosti biotske raznovrstnosti in podpiranje celovitosti ekosistemov koristno za ljudi, vključno z možnostmi za preživetje, zdravjem in dobrim počutjem ljudi ter zagotavljanjem hrane;

X. ker narašča število ljudi, ki nujno potrebujejo pomoč v oblike hrane, hranil in sredstev za preživljanje (19); ker se zaostrujejo glavni dejavniki neustrezne prehranske varnosti in prehrane ter slabe prehranjenosti, kot so konflikti, podnebne spremembe in ekstremni vremenski pojavi, degradacija okolja, naraščajoče cene energije, omejen dostop do vode, gospodarski pretresi, kronična revščina ter visoke in trajne ravni neenakosti, vključno z neenakostjo med spoloma, pomanjkanje dostopa do osnovnih socialnih in zdravstvenih storitev, rast svetovnega prebivalstva in neuspešno upravljanje, kar lahko posledično privede do potrebe po migraciji;

Y. ker konflikti ovirajo dostop do hrane in osnovnih socialnih storitev, ki vplivajo na stabilno zdravje, vključno s prehranskimi storitvami, vodo, sanitarnimi storitvami in higieno, ter negativno vplivajo na naravne vire, infrastrukturo, proizvodna sredstva in živino; ker je lahko neustrezna prehranska varnost vir konfliktov med prizadetimi skupnostmi, kar še zaostruje obstoječe izzive in napetosti, povezane s pomanjkanjem virov;

Z. ker je pandemija covida-19 povzročila motnje v vrednostnih verigah od proizvodnje in prevoza do skladiščenja in prodaje hrane, zaradi omejitev gibanja pa se je zmanjšal dostop do trgov za kmete in potrošnike, pravičen dostop do ustrezne hrane in prehrane za vse ter razkrila neodpornost uvoznih prehranskih sistemov in pomen trajnostnih agroživilskih sistemov;

AA. ker se je zaradi covida-19 povečala revščina, saj ni splošnih minimalnih ravni socialne zaščite; ker omejitve vplivajo na vsakodnevne gospodarske dejavnosti, od katerih so odvisna številna gospodinjstva, kar povzroča težave pri dostopu do zdrave in hranljive hrane ter pri pokrivanju zdravstvenih potreb; ker je dostop do kakovostnega zdravstvenega varstva v številnih državah v razvoju izjemno omejen, zlasti za najbolj ranljive in marginalizirane ljudi;

AB. ker so vključujoči, učinkoviti, odporni in trajnostni prehranski sistemi ključni za doseganje Agende 2030 in njenih ciljev trajnostnega razvoja; ker je pandemija covida-19 razkrila šibkosti svetovnih prehranskih sistemov, povečala neenakosti ter ogrozila življenja in preživetje najranljivejših; ker Desetletje OZN za ukrepanje poziva k pospešitvi prelomnih rešitev za reševanje svetovnih izzivov za ljudi in planet, od revščine in spola do podnebnih sprememb, neenakosti in odprave finančne vrzeli;

AC. ker je prehrana pomembno vprašanje, na katerem temelji in spodbuja doseganje vsaj 12 od 17 ciljev trajnostnega razvoja, in je neločljivo povezana z drugimi ključnimi vprašanji trajnostnega razvoja, bodisi zato, ker je od njih odvisna (tj. voda, sanitarna oskrba in higiena ter kmetijstvo), ker jih omogoča (npr. zdravje, zaposlovanje) ali ker deluje oboje (tj. enakost spolov in izobraževanje);

AD. ker sta Marakeški sporazum iz leta 1994 in zlasti Sporazum o kmetijstvu Svetovne trgovinske organizacije (STO) prispevala k specializaciji kmetijskih regij; ker je ta specializacija privedla do tega, da imajo ene regije visoke ravni izvoza, druge pa so skoraj v celoti odvisne od uvoza; ker ta položaj ni odporen na krize, kot je vojna, in je med dejavniki, ki prispevajo k sedanji nestabilni preskrbi s hrano po svetu;

AE. ker je zaradi velike odvisnosti od uvoza hrane prebivalstvo močno izpostavljeno nestanovitnosti svetovnega trga, zlasti tisti, ki velik delež dohodka porabijo za dnevne potrebe po hrani;

AF. ker nestabilnost mednarodnih trgov povzroča neustrezno prehransko varnost v državah, ki nimajo močne kmetijske politike, saj obdobja nizkih cen negativno vplivajo na proizvodne zmogljivosti in povzročajo porast uvoza, zaradi česar je mestno prebivalstvo ranljivo, kadar se svetovne cene zvišajo;

AG. ker so kmetijske politike glavne makroekonomske politike in ker je zaradi pomanjkanja zaščite pred izrazito nestanovitnostjo svetovnih cen škoda, ki jo povzroča inflacija, uničujoča za gospodarstva v vzponu;

AH. ker je prehranska neodvisnost pravica ljudi in držav, da opredelijo svojo kmetijsko in prehransko politiko; ker je namen tega koncepta vsaki državi omogočiti, da nahrani svoje prebivalstvo, da je samozadostna in samostojna; ker je namen strategije „od vil do vilic“, da se zmanjša odvisnost kmetov od zunanjih vložkov, v skladu s to opredelitvijo;

AI. ker se z evropskim zelenim dogovorom in strategijo „od vil do vilic“ sprejema celostni pristop h kmetijstvu ne le za preprečevanje podnebne krize in krize biotske raznovrstnosti v Evropi, temveč tudi za zagotavljanje prehranske varnosti, izboljšanje prehrane in javnega zdravja; ker bo ta pristop služil kot vzorec za naložbe na področju razvojnega financiranja, z namenom da se izkoristi odpornost in prehranska samozadostnost držav v razvoju;

AJ. ker je cilj strategije „od vil do vilic“ zmanjšati uporabo kmetijskih vložkov in zlasti skupno uporabo kemičnih pesticidov za 50 %, najbolj nevarnih pesticidov za 50 % in gnojil za vsaj 20 % do leta 2030;

AK. ker je prehrana pomembna naložba, saj je dobra prehrana v prvih tisoč dneh otrokovega življenja ključna za doseganje polnega fizičnega, intelektualnega in človeškega potenciala; ker lakota in podhranjenost negativno vplivata na učno sposobnost otrok, pripomoreta k temu, da opustijo šolanje, pomenita vseživljenjsko breme za posameznike in družbe ter negativno vplivata na človekov in nacionalni gospodarski razvoj; zato je dobra prehrana temelj blaginje družb;

AL. ker je ob vrhuncu pandemije covida-19 zaradi zaprtja šol 370 milijonov otrok ostalo brez dostopa do zagotovljenega šolskega obroka, ki je pogosto edina topla jed v dnevu, ker so šolski programi za prehrano pomemben element boja proti lakoti otrok in več oblikam podhranjenosti; ker neustrezna prehranska varnost ovira družbeno delovanje, vključno z zmožnostjo družin, da pošljejo svoje otroke v šolo, in je lahko z dodatnim stresom za družine gonilo nasilja v družini in nasilja na podlagi spola; ker se vsak dolar, vložen v prehranske ukrepe, lahko povrne v višini 16 dolarjev;

AM. ker se tako kot na drugih področjih humanitarne in razvojne pomoči vse večje potrebe ne ujemajo z ustreznimi viri, kar povzroča hitro naraščajočo vrzel v financiranju, ki zahteva pametnejše in bolj sistemske pristope, in sistemsko preobrazbo v smeri socialno pravičnih prehranskih sistemov, saj naši sedanji prehranski sistemi povečujejo socialno-ekonomske neenakosti in neenakosti med spoloma, ki preprečujejo dostop do zdrave, pravične in trajnostne prehrane;

AN. ker imajo ženske ključno vlogo pri zagotavljanju hranjenja po svetu kot kmetice, negovalke in proizvajalke – v državah v razvoju proizvedejo 60–80 % hrane –, vendar nimajo enakega dostopa do hrane, virov, storitev in sredstev, ki povečujejo njihov donos in dohodek; ker ženske zagotavljajo 75 % neplačane oskrbe in gospodinjskega dela, ženske v podeželskih skupnostih in državah z nizkimi dohodki pa za skrbstveno delo porabijo do 14 ur na dan;

AO. ker neenakost spolov vpliva na porazdelitev dela in povzroča nesorazmerno in neplačano breme oskrbe za ženske in dekleta;

AP. ker je treba zagotoviti varstvo pravic žensk in deklet na vseh ravneh in jim zagotoviti vključenost v postopke odločanja; ker podnebne spremembe in nesreče najbolj prizadenejo ženske in dekleta, kar povečuje ranljivost zaradi vse večjih tveganj;

AQ. ker neenakosti med spoloma neposredno vplivajo na prehrano, saj oblikujejo prehransko dinamiko v gospodinjstvu in skupnosti tako, da ta vpliva na proizvodnjo hrane s strani žensk in deklet, njihov dostop do nje in na to ali si ženske in dekleta lahko privoščijo in zagotovijo hrano, oskrbo ter zdravstvene in sanitarne storitve, ki jih potrebujejo zase; neenakosti med spoloma ženske in dekleta lahko ogrozi zaradi povečanega nasilja na podlagi spola in partnerjevega nasilja;

AR. ker bi lahko z odpravo razlik med spoloma med kmeti in kmeticami povečali kmetijsko proizvodnjo za 2,5 do 4 % v najrevnejših regijah in zmanjšali svetovno lakoto za 17 %;

AS. ker ženske predstavljajo 43 % delovne sile v kmetijstvu v partnerskih državah, pri čemer se ta delež v nekaterih državah Azije in podsaharske Afrike poveča na 50 % ali več, le 20 % kmetijskih zemljišč pa je v lasti žensk;

AT. ker je po svetu 608 milijonov družinskih kmetij, ki zasedajo med 70 in 80 % svetovnih kmetijskih zemljišč, predstavljajo več kot 90 % vseh kmetij po vsem svetu in po vrednosti proizvedejo približno 80 % svetovne hrane;

AU. ker se tretjina hrane, proizvedene na svetovni ravni, izgubi ali zavrže; ker so okrepljena prizadevanja za zmanjšanje izgub hrane in živilskih odpadkov z izvajanjem krožnega gospodarstva v kmetijskih proizvodnih sistemih, da se poveča trajnost in učinkovita raba virov kmetijske proizvodnje, ključna za odpravo neustrezne prehranske varnosti, podhranjenosti in zaščito biotske raznovrstnosti po vsem svetu;

AV. ker so za obravnavanje prehranske in hranilne varnosti potrebni ne le več finančnih sredstev, ampak tudi odločna politična usmeritev in prizadevanja;

AW. ker so nekatere tretje države vzpostavile številne inovativne projekte, kot je afriška pobuda „Veliki zeleni zid“, ki spodbuja agroekološke projekte;

AX. ker je Odbor za svetovno prehransko varnost najpomembnejša vključujoča mednarodna in medvladna platforma za sodelovanje vseh deležnikov pri doseganju skupnega cilja zagotavljanja prehranske in hranilne varnosti za vse;

AY. ker je generalna skupščina Združenih narodov 20. decembra 2017 sprejela projekt, s katerim je obdobje 2019–2028 razglasila za desetletje družinskih kmetij Združenih narodov;

AZ. ker so bile pravice kmetov leta 2004 sicer zapisane v Mednarodni pogodbi Organizacije OZN za prehrano in kmetijstvo o rastlinskih genskih virih za prehrano in kmetijstvo, vendar so pravila o industrijski lastnini pogosto v nasprotju z njimi, kar ogroža lokalne, tradicionalne in avtohtone semenske sisteme;

BA. ker je dejavna vloga EU v boju proti neustrezni prehranski varnosti bistvenega pomena, saj zagotavlja skoraj polovico uradne razvojne pomoči na svetovni ravni;

Prehranska in hranilna varnost v središču okrevanja po pandemiji covida-19

1. je zaskrbljen, ker nismo na poti in ker je malo verjetno, da bi cilje glede prehrane dosegli do leta 2025 ali da bi do leta 2030 izkoreninili lakoto v skladu s ciljem trajnostnega razvoja št. 2, ki je „odprava lakote“; opozarja, da se lakota in neustrezna prehranska varnost po vsem svetu spet povečujeta; z zaskrbljenostjo ugotavlja, da bi se lahko do leta 2030 približno 660 milijonov ljudi še naprej soočalo z lakoto, tudi zaradi posledic pandemije covida-19; opozarja, da so potrebni drzni ukrepi, zlasti v zvezi z neenakostmi pri dostopu do hrane, da bi pospešili napredek pri doseganju cilja odprave lakote; želi spomniti, da bi bilo treba odpravo podhranjenosti v vseh oblikah in cilj trajnostnega razvoja št. 2 obravnavati kot prednostni nalogi vseh politik, pri čemer bi bilo treba posebno pozornost nameniti najbolj ranljivim osebam;

2. poudarja, da imajo prehranski sistemi ključno vlogo pri odpravljanju revščine in doseganju cilja trajnostnega razvoja št. 1, hkrati pa obravnavajo podhranjenost in soobstoj prekomerne prehranjenosti in podhranjenosti, kar bo ključnega pomena za doseganje zdravstvenih ciljev iz cilja trajnostnega razvoja št. 3; poudarja, da brez osrednje vloge kmetijstva ne bo mogoče trajnostno upravljati vodnih virov in doseči cilja trajnostnega razvoja št. 6 ter da je trajnostno upravljanje ribištva bistveno za ohranjanje in trajnostno rabo oceanov in morij ter doseganje cilja trajnostnega razvoja št. 14; zato opozarja, da morajo prehranski sistemi v širšem smislu odražati tudi naše zaveze glede trajnostne porabe in proizvodnje v okviru cilja trajnostnega razvoja št. 12, prilagajanja podnebnim spremembam in njihove blažitve v okviru cilja trajnostnega razvoja št. 13 ter varstva, obnove in trajnostnega upravljanja kopenskih ekosistemov v okviru cilja trajnostnega razvoja št. 15;

3. opozarja na ključno vlogo malega ribolova za prehransko in hranilno varnost; poudarja, da morajo biti sporazumi o partnerstvu o trajnostnem ribištvu skladni z najboljšim razpoložljivim znanstvenim mnenjem in ne smejo ogrožati lokalne prehranske varnosti ali malega ribolova v državah, ki niso članice EU, tako da bi jih neposredno izpostavljali konkurenci s plovili EU; poziva, naj se sporazumi uskladijo z agendo za trajnostni razvoj do leta 2030 ter okoljskimi obveznostmi EU in cilji skupne ribiške politike, in sicer s povečanjem sektorske podpore in določbami o trajnosti v zvezi s presežki, zavržki in previdnostnim pristopom;

4. poudarja, da je pandemija covida-19 z gospodarsko krizo in zaprtjem meja ter sedanji konflikt v Ukrajini razkrila ranljivosti svetovnega prehranskega sistema; poudarja in opozarja Evropsko komisijo in države članice, da je pomembno vzpostaviti močnejše povezave med kratko-, srednje- in dolgoročnimi politikami, da bi zagotovili vključenost načrtov za okrevanje po pandemiji covida-19, hkrati pa posebno pozornost namenili najranljivejšim skupinam, kot so otroci, mladi, ženske, starejši in avtohtona ljudstva;

5. poziva EU, naj zaščiti pravico držav v razvoju do hrane in samozadostnosti kot sredstvo za doseganje prehranske varnosti, zmanjšanje revščine ter vključujoče, trajnostne in pravične svetovne dobavne verige in bolj trajnostnega prehranskega sistema; in naj podpre lokalne in regionalne trge, pri čemer naj posebno pozornost nameni ženskam in družinskim kmetijam, da se zagotovi oskrba s cenovno ugodno in dostopno hrano ter močnejše mreže socialne varnosti ter da se najbolj ranljivim ljudem dostop do hrane zagotovi tudi v izrednih ali kriznih razmerah;

6. opozarja, da sta Ukrajina in Rusija pomembna akterja na svetovnem izvoznem trgu hrane; zato imata v številnih državah z visoko stopnjo lakote večji vpliv, saj te države velik delež pšenice uvažajo iz Ukrajine ali Rusije;

7. poudarja, da bi se morale vlade v zvezi s tem izogibati prepovedim izvoza in opredeliti ukrepe za podporo prestrukturiranju kmetijskih trgov in njihovi regulaciji, in sicer s povečanjem njihove preglednosti in določitvijo novih pravil, s katerimi bi preprečili, da bi pretirane finančne špekulacije povzročile nestanovitnost cen hrane, saj take špekulacije zlasti v času vojne lahko umetno napihnejo veleprodajne cene in povzročijo nestanovitnost trga, kar prizadene zlasti države v razvoju in najbolj ranljivo prebivalstvo;

8. močno obžaluje finančne špekulacije s kmetijskimi in živilskimi proizvodi ter poziva Komisijo, naj nemudoma pripravi predloge za odpravo teh špekulacij, ki se izvajajo zlasti v okviru vojne, da se zagotovi stabilnost trga in kmetijske proizvodnje; v zvezi s tem opozarja, da strukturna nestabilnost mednarodnih kmetijskih trgov ogroža svetovno prehransko varnost in politično stabilnost v številnih državah v razvoju; poziva Komisijo in države članice, naj podprejo mednarodna pravila, katerih cilj je ustaviti finančne špekulacije s kmetijskimi in živilskimi proizvodi ter špekulativne prakse;

9. opozarja, da je pravica do hrane človekova pravica; poziva k celovitim in odločnim ukrepom EU, ki bodo spremljali popolno in postopno uresničevanje te pravice kot sredstvo za doseganje zanesljive preskrbe s hrano za vse; je zelo zaskrbljen zaradi močnega povečanja neustrezne prehranske varnosti v zadnjih nekaj letih;

10. poudarja, da so energetska kriza in slabe vremenske razmere pred vojno v Ukrajini povzročile dvig cen kmetijskih proizvodov na svetovnem trgu, in v zvezi s tem poziva k večji in učinkovitejši podpori pri preskrbi s hrano, da bi bolje povezali nujno pomoč in dolgoročne rešitve; zlasti poziva Evropsko komisijo in države članice EU, naj povečajo svoj prispevek k Svetovnemu programu za hrano in k ukrepom za preoblikovanje naših prehranskih sistemov s podporo raznolikosti in kakovosti kmetijske proizvodnje in predelave v partnerskih državah ter z ukrepi za odpravo strukturne revščine in trdovratnih neenakosti, ki so temeljni vzroki za neustrezno prehransko varnost;

11. z zaskrbljenostjo ugotavlja, da bo imela ruska invazija v Ukrajino obsežne posledice v širšem smislu, kar bo še povečalo obstoječo neustrezno prehransko varnost in posledice pandemije covida-19; z zaskrbljenostjo ugotavlja, da je Ukrajina ključna proizvajalka osnovnih živil, kot so pšenica, koruza in rastlinska olja; poziva Komisijo, naj oblikuje daljnosežne ukrepe za zanesljivo preskrbo s hrano in jih izvaja kratko-, srednje- in dolgoročno; opozarja, da mora EU zagotoviti, da pravica do hrane za vse ni tržna dobrina; opozarja, da so lakote nekatere od možnih posledic, ki jih je treba resno obravnavati kot izid vojne, če svetovni voditelji ne sprejmejo protiukrepov;

12. poudarja, da vojna v Ukrajini kaže, koliko držav z nizkimi dohodki je za osnovno preskrbo s hrano odvisnih od svetovnega trga, njihova prehranska varnost pa temelji na peščici držav izvoznic žita, zaradi česar so te države še posebej izpostavljene motnjam na trgu in zvišanju cen; opozarja, da 14 držav z nizkim ali nižjim srednjim dohodkom za prehrano svojih prebivalcev iz Rusije in Ukrajine uvozi več kot 50 odstotkov pšenice, ki jo potrebujejo, od katerih se nekatere že na robu lakote;

13. poudarja, da bi morale države, ki so odvisne od uvoza hrane iz Ukrajine in Ruske federacije, diverzificirati vire svoje preskrbe s hrano s tem, da bi se zanašale na druge države izvoznice in na obstoječe zaloge hrane ali da bi povečale raznolikost svojih domačih proizvodnih baz, da bi ublažile pretrese, ki so posledica konfliktov, in ostale odporne;

14. poziva EU in njene države članice, naj nemudoma zapolnijo vrzel v financiranju v okviru humanitarnih pozivov OZN za Vzhodno Afriko in Bližnji vzhod iz leta 2022, saj je financiranje teh dveh regij trenutno 99-odstotno prešibko; opozarja, da je moral Svetovni program za hrano že zmanjšati kvote za begunce in druge ranljive skupine prebivalstva v vzhodni Afriki in na Bližnjem vzhodu zaradi pomanjkanja sredstev, zvišanja cen in manjše ponudbe blaga na trgih, tudi zaradi vojne v Ukrajini;

15. poudarja, da bi moralo biti ambiciozno financirale programov za prehrano in hranila v središču načrtov okrevanja po pandemiji;

16. poziva EU, naj v svojih mednarodnih razvojnih programih prednostno obravnava prehrano in trajnostno kmetijstvo, in lokalnim skupnostim in organizacijam zagotovi dostop do financiranja; poziva EU, naj vlaga v ukrepe in partnerske intervencije z državami v razvoju, ki omogočajo dostop do raznolikih, cenovno dostopnih, varnih, trajnostnih in dovolj hranljivih živil, saj so naložbe v hrano in prehrano ključni element krepitve človeškega kapitala, konkurenčnosti in doseganja ciljev trajnostnega razvoja;

17. poudarja, da morajo biti politike usmerjene v posamezne države, temeljiti na potrebah in biti prilagojene okoliščinam, kajti prehranski sistemi so zelo raznoliki; opozarja, da bi bilo treba dati prednost lokalni proizvodnji hrane s financiranjem malih kmetov, varstvu človekovih pravic ter krepitvi družinskih kmetijskih sistemov, zadrug in regionalnih dobavnih verig;

18. poudarja, da so mali kmetje glavni proizvajalci hrane v državah v razvoju in imajo ključno vlogo pri prehranski in hranilni varnosti teh držav; poziva EU, naj pri razvojni pomoči posebej podpre in okrepi vlogo malega kmetijstva, družinskega kmetovanja in zadrug, pri tem pa naj se osredotoči tudi na dostojno delo; poudarja, da povečanje kmetijske proizvodnje malih kmetij pomeni več hrane na svetovnem trgu, kar vodi do nižjih cen hrane in boljše prehrane;

19. opozarja, da lahko lokalne kmetijske tradicije, dopolnjene s sodobno tehnologijo, izboljšajo proizvodnjo zdrave in hranljive hrane; meni, da bi morale biti države v razvoju sposobne zaščititi svoje javne kmetijske politike;

20. poudarja, da lokalna proizvodnja hrane in lokalna potrošnja, ki podpirata kmetovanje v majhnem obsegu in zagotavljata poštene cene za proizvajalce in potrošnike, zmanjšujeta odvisnost držav od uvoza in njihovo ranljivost zaradi mednarodnega nihanja cen;

21. poudarja, da imajo lahko strateške naložbe v trajnostne kmetijske prakse ključno vlogo pri odpornejših in trajnostnejših agroživilskih sistemih; vztraja, da morajo biti naložbe EU v skladu z Agendo 2030, Pariškim sporazumom o podnebnih spremembah in Konvencijo o biološki raznovrstnosti; pozdravlja in spodbuja naložbe EU v partnerstvo z državami v razvoju v agroekologijo, kmetijsko-gozdarske sisteme in diverzifikacijo posevkov ter ponavlja, da morajo biti naložbe v kmetijstvo, gozdarstvo ali ribištvo, ki jih podpira EU, ali v podjetja, ki vplivajo na tla, travinje, gozdove, vodo ali morje, med drugim v skladu s prostovoljnimi smernicami FAO/CFS o odgovornem upravljanju zemljiške posesti, ribištva in gozdov v okviru nacionalne prehranske varnosti ter z načeli FAO/CFS za odgovorne naložbe v kmetijstvo in prehranske sisteme; podpira evropsko financiranje za proizvajalce in agroživilska podjetja, saj jim lahko omogočijo potrebne naložbe za uskladitev z zahtevami iz analize tveganj in kritičnih nadzornih točk, in sicer z izvajanjem ukrepov za odpravo morebitnih tveganj za prehransko varnost.

22. poudarja, da je mogoče sedanje pomanjkljivosti v prehranskem sistemu reševati s kratkimi in odpornimi dobavnimi verigami, in želi opomniti, da podnebju prijazno kmetijstvo med drugim zajema zmanjšanje odvisnosti od energije iz fosilnih goriv, vključno z uporabo kemičnih pesticidov in gnojil;

23. pozdravlja vse pobude za izvajanje ali krepitev kmetijskih politik na nacionalni ali regionalni ravni, katerih cilj je zagotoviti večjo samozadostnost s hrano, in spodbuja prehod držav v razvoju k večji samozadostnosti, ki kmetom nalaga odgovornost, lastništvo in neodvisnost pri oblikovanju trajnostnih kmetijsko-živilskih sistemov in bolj samozadostnih proizvodnih sistemov; poziva, naj se prizadevanja na področju kmetijstva osredotočijo na zaščito pravice držav v razvoju do prehranske varnosti in prehranske neodvisnosti ( 20 ) , ter na krepitev njihove zmogljivosti za zadovoljitev prehranskih potreb prebivalstva;

24. poudarja pomen varstva in spodbujanja pravice lokalnih skupnosti do dostopa do naravnih virov, kot sta zemlja in voda, ter nadzora nad njimi; obžaluje pogostost prilaščanja zemljišč v številnih državah v razvoju; opozarja, da gre za nasilno ravnanje, ki ni združljivo s ciljem prehranske varnosti in neodvisnosti ter ogroža preživetje podeželskih skupnosti;

25. ugotavlja, da so na primer pravica do paše in pašniki skupnosti tradicionalne pravice do rabe zemljišč, ki temeljijo na običajnem pravu in ne na zapisanih lastninskih pravicah; kljub temu poudarja, da je varstvo teh običajnih pravic temeljnega pomena za podeželsko prebivalstvo;

26. poziva k obravnavanju socialnih napetosti med ustaljenim kmetijskim prebivalstvom in nomadskimi pašniškimi skupnostmi, zlasti v regijah s prekrivajočimi se etnično-verskimi konflikti;

27. je globoko zaskrbljen, ker so države v razvoju močno odvisne od uvoza hrane, zlasti iz Evropske unije, posebno če gre za uvoz subvencioniranih proizvodov, ki zaradi nizke cene pomenijo škodljivo konkurenco za lokalno kmetijstvo majhnega obsega;

28. poudarja, da je treba zaščititi pravice kmetov do ohranjanja genskih virov za namene prehranske varnosti in prilagajanja podnebnim spremembam; poziva Komisijo, naj v okviru svoje razvojne pomoči ter trgovinske in naložbene politike podpre sisteme kmetovanja, ki so v skladu z določbami Mednarodne pogodbe o rastlinskih genskih virih za prehrano in kmetijstvo (ITPGRFA), ki ščiti pravice kmetov do ohranjanja, nadziranja, varovanja in razvijanja lastnih semen in tradicionalnega znanja;

29. poudarja, da je treba dosledno sodelovati z državami, mednarodnimi in regionalnimi organizacijami, zasebnim sektorjem, kmeti in malimi kmeti ter lokalno civilno družbo in lokalnimi skupnostmi, da bi podprli oblikovanje, izvajanje in spremljanje konkretnih, izvedljivih in trdnih nacionalnih prehranskih ciljev; priznava ključno vlogo civilne družbe, zlasti pri doseganju malih kmetov, saj jih povezuje z usposabljanjem, viri, trgi in vrednostnimi verigami;

30. meni, da je prednostna obravnava potreb po prehrani mater in dojenčkov ključnega pomena za zagotavljanje trdne in odporne prehranske varnosti, ter poziva Komisijo in države članice, naj podprejo nacionalne organe v državah v razvoju pri vključevanju prehranskih storitev v zdravstvene sisteme, da bi obravnavali vse oblike slabe prehranjenosti in zagotovili neprekinjenost prehranskih storitev, zlasti zgodnje odkrivanje akutne slabe prehranjenosti in njeno obvladovanje na ravni skupnosti ter hranjenje dojenčkov in majhnih otrok, pa tudi s tem povezane programe za prehrano mater; v zvezi s tem pozdravlja dosežke in delo gibanja za izboljšanje prehrane;

31. poziva EU, naj zaščiti dostop malih proizvajalcev do zemljišč in drugih virov ter nadzor nad njimi, vključno s semeni kmetov, dostopom do vode in dostopom do infrastrukture, da bi podeželske skupnosti povezali s teritorialnimi trgi, vključno z mestnimi območji;

32. poziva EU, naj zagotovi ustrezno financiranje in soustvarjanje znanja in tehničnih inovacij z raziskavami, ki jih vodijo kmetje, vključno s podporo malim organizacijam proizvajalcev in ženskim združenjem ter njihovim kolektivnim dejavnostim predelave in trženja;

33. poziva Komisijo, naj vzpostavi tesne stike s partnerskimi državami za izmenjavo znanja o kmetijstvu; poudarja strokovno znanje evropskega kmetijskega sektorja, pa tudi, da je treba partnerstva na področju raziskav in inovacij v kmetijstvu obravnavati prednostno, tudi prek programa Obzorje Evropa, in izboljšati odgovorne in etične inovacije, da bi spodbudili trajnostne kmetijske prakse ter povečali donose in kmetijsko proizvodnjo; v zvezi s tem poziva k večjemu zanašanju na prispevek tradicionalnega lokalnega znanja k pravičnemu prehodu, zlasti v zvezi s kmetijskimi praksami, ribištvom in varstvom gozdov, s čimer bi okrepili vlogo lokalnega prebivalstva in skupnosti;

34. je seznanjen s pozitivnimi rezultati proračunske podpore, ki so razvidni iz šestega poročila o napredku akcijskega načrta za prehrano kot mehanizma za trajnostne, učinkovite in za državo pomembne naložbe v prehrano;

35. poziva EU, naj globalne in nacionalne cilje v zvezi s prehrano vključi v ustrezne razvojne programe in strategije posameznih držav; poziva EU in njene države članice, naj mobilizirajo dolgoročne finančne naložbe v prehransko in hranilno varnost ter trajnostno kmetijstvo, ribištvo in akvakulturo ter naj spodbujajo partnerske države, naj prek svojih nacionalnih proračunov več vlagajo v te sektorje;

36. poziva EU, naj v svojih mednarodnih razvojnih programih s partnerskimi državami prednostno obravnava prehransko varnost, zaščito biotske raznovrstnosti in trajnostno kmetijstvo, pri tem pa upošteva njihove posebne lokalne potrebe, hkrati pa lokalnim skupnostim in organizacijam, ki jih podpirajo, zagotovi dostop do financiranja; poziva EU in njene države članice, naj ob udeležbi civilne družbe ocenijo in spremljajo svoje naložbe, da bi zagotovile, da se bodo konkretno borile proti revščini in neustrezni prehranski varnosti;

37. poudarja vlogo EU kot dejavnika, ki omogoča preoblikovanje svetovnih prehranskih sistemov, da bi lahko postali odpornejši, trajnostnejši in pravičnejši; poudarja, da je strategija „od vil do vilic“ ambiciozen okvir politike EU za spodbujanje trajnostnejšega in odpornejšega agroživilskega sistema EU ter podpiranje svetovnega in pravičnega prehoda na trajnostne agroživilske sisteme, ki bodo koristili ljudem, naravi in gospodarski rasti ter bodo v skladu s cilji strategije za biotsko raznovrstnost ohranjali naravne vire; želi spomniti, da je namen strategije „od vil do vilic“, da se zmanjša odvisnost kmetov od zunanjih izložkov;

38. poziva EU in njene države članice, naj ostanejo v celoti zavezane svojim mednarodnim prizadevanjem na področju podnebja in biotske raznovrstnosti, zelenemu dogovoru in strategiji „od vil do vilic“ ter naj v skladu s tem izvajajo priporočila Medvladnega panela za podnebne spremembe za prilagajanje podnebnim spremembam, zlasti v razmerah, ko kriza zaradi pandemije in vojna v Ukrajini kažeta na dovzetnost svetovnega trga s hrano za motnje;

39. poziva Komisijo, naj pospeši prizadevanja za podporo partnerskim državam pri zmanjšanju števila otrok, mlajših od pet let, ki zaostajajo v razvoju, za 7 milijonov do leta 2025, k čemur se je zavezala v akcijskem načrtu EU za prehrano;

40. poziva Evropsko unijo, naj še naprej podpira partnerske države pri ponovni vzpostavitvi razpoložljivosti raznolike in hranljive hrane za šolske otroke s programi šolskih obrokov, pri čemer naj spodbuja lokalno in trajnostno pridelano hrano ter posebno pozornost nameni najranljivejšim otrokom; poleg tega poudarja, da so programi javnih naročil koristni za spodbujanje podpore javnosti za nakupe od malih kmetov in lokalnih proizvajalcev pri nabavi hrane za distribucijo;

41. pozdravlja podporo Evropske komisije in več držav članic koaliciji za šolske obroke pri nadaljnjem ukrepanju po vrhu o prehranskih sistemih; ugotavlja, da je pomembno zagotoviti, da so pristopi, ki upoštevajo hranilnost, povezani s prehranskimi ukrepi in drugimi zdravstvenimi ukrepi v državah v razvoju;

42. želi spomniti, da na svetu do 811 milijonov ljudi trpi lakoto in da je približno 2 milijardi ljudi kronično podhranjenih, zlasti v podsaharski Afriki in Aziji, in jim primanjkuje pomembnih vitaminov in mineralov; želi spomniti, da so ti učinki še posebej uničujoči za otroke v prvih 1000 dneh življenja, saj v primeru pomanjkanja osnovnih mikrohranil, kot so vitamin A, železo ali cink, ti učinki trajajo vse življenje in povzročajo zmanjšano rast in duševne sposobnosti, ki prizadenejo ne le posameznike, temveč celotna gospodarstva; poudarja, da sta lakota in slaba prehranjenost zato med največjimi ovirami za razvoj;

43. pozdravlja zavezo, ki jo je EU dala na vrhu o prehrani za rast, da bo v obdobju 2021–2024 vložila 2,5 milijarde EUR v boj proti slabi prehranjenosti; poziva EU, naj prevzame vodilno vlogo pri izpolnjevanju tega cilja;

44. ugotavlja, da je pandemija covida-19 pokazala medsebojne povezave med zdravjem ljudi, rastlin in živali, zdravjem okolja in prehransko varnostjo; poudarja, da tudi bolezni, ki prizadenejo živali in rastline, še naprej ovirajo prehransko varnost s prekinitvijo preskrbe s hrano po vsem svetu; poziva Evropsko komisijo in države članice, naj združijo prizadevanja z mednarodno skupnostjo na podlagi načela „eno zdravje“, da bi preoblikovali prehranske sisteme, izboljšali njihovo odpornost ter dosegli boljše zdravje in prehransko varnost za vse;

45. opozarja, da raziskave kažejo, da bi lahko preoblikovanje prehranskih sistemov sprostilo 12 bilijonov USD, ki jih svet porabi za skrite stroške hrane, in da bi preusmeritev nekaterih od teh sredstev lahko preprečila nadaljnjo škodo okolju in zdravju ljudi ter bi lahko pripomogla k povečanju zavez za financiranje prilagajanja, k čemur so pozvali države članice in voditelji na 26. konferenci pogodbenic v Glasgowu;

46. opozarja, da bodo podnebne spremembe vse bolj obremenile proizvodnjo hrane in dostop do nje, zlasti v ranljivih regijah, kar bo ogrozilo prehransko varnost in prehrano; opozarja na ugotovitve iz poročila Medvladnega foruma o podnebnih spremembah za leto 2022, da bo globalno segrevanje postopoma oslabilo zdravje tal in ekosistemske storitve, kot je opraševanje, povečalo pritisk škodljivcev in bolezni ter zmanjšalo morsko živalsko biomaso, kar bo ogrozilo produktivnost pri proizvodnji hrane v številnih regijah na kopnem in v oceanih; pozdravlja njegova priporočila za prilagajanje podnebnim spremembam s spodbujanjem agroekoloških načel in praks, kmetijsko-gozdarskega sistema, prilagajanja na ravni skupnosti, ekosistemskega upravljanja v ribištvu in akvakulturi ter drugih pristopov, ki delujejo z naravnimi procesi v podporo prehranski varnosti, prehrani, zdravju in dobremu počutju;

Krepitev odpornosti na prihodnje pretrese

47. opozarja, da je treba pri krepitvi odpornosti obravnavati vse pogostejše in intenzivnejše konflikte in naravne nesreče, zlasti sušo, ciklone in poplave, pa tudi zdravstvene krize, izgubo biotske raznovrstnosti, strukturne neenakosti in gospodarske pretrese, ki imajo številne učinke na najranljivejše, ki se seštevajo; poudarja, da imajo lahko strateške naložbe v trajnostne kmetijske prakse ključno vlogo pri odpornejših in trajnostnejših agroživilskih sistemih;

48. poziva EU, naj spodbuja predvidljivo, specifično in ciljno usmerjeno financiranje za vnaprejšnje in zgodnje ukrepanje, da bi preprečili neustrezno prehransko varnost, zmanjšali njene učinke ter povečali pozornost in financiranje, ki se namenjata lokalno vodenemu prilagajanju in odpornosti; poziva EU, naj okrepi programe za preživljanje, da bi podprla prehransko varnost in ljudem zagotovila sposobnost ustvarjanja in ohranjanja sredstev za življenje, krepitve lastne blaginje, pa tudi blaginje prihodnjih generacij; poziva EU, naj zaščiti dostop malih proizvajalcev do zemljišč in drugih virov ter nadzor nad njimi, vključno s semeni kmetov in infrastrukturo, da bi podeželske skupnosti povezali s teritorialnimi trgi, vključno z mestnimi območji;

49. poudarja, da prehranska varnost pozitivno vpliva na odpornost splošnega prebivalstva in ljudem pomaga, da se bolje spopadajo s pretresi, skrajnimi dogodki in dolgotrajnimi krizami;

50. poziva Komisijo, naj pregleda obstoječe načrte kriznega upravljanja, zlasti z vidika proizvodnje hrane;

51. poudarja, da bi morale biti strategije prilagajanja podnebnim spremembam usmerjene v zmanjšanje izgube hrane in živilskih odpadkov; opozarja, da imajo najmanj razvite države in države z nizkimi dohodki velik potencial za zmanjšanje živilskih odpadkov z večjimi naložbami v skladiščenje, pakiranje in prometno infrastrukturo; poudarja pomen, ki ga ima izvajanje krožnega gospodarstva v kmetijskih proizvodnih sistemih za povečanje njihove trajnosti in učinkovitosti z viri ter za čim večje zmanjšanje izgube hrane in živilskih odpadkov; poziva Evropsko komisijo in vse države članice, naj vzpostavijo in izvajajo programe za preprečevanje nastajanja živilskih odpadkov, ki bodo vključevali spodbujanje kratkih verig preskrbe s hrano, ki zmanjšujejo tveganje nastajanja živilskih odpadkov; poudarja, kako pomembna sta razvoj in posodabljanje svetovne podatkovne zbirke, ki bi bila dostopna pristojnim organom in v kateri bi se evidentirale zaloge, zlasti zaloge žit, da bi postavili temelje za sistem, ki bi zagotavljal stalno prehransko varnost na ustrezni ravni in čim bolj zmanjšal razmetavanje s hrano;

52. poudarja, da je prehranska varnost odvisna od doseganja podnebnih ciljev, boja proti izgubi biotske raznovrstnosti in zagotavljanja zdravih kopenskih, obalnih in morskih ekosistemov; poudarja, da se je zato nujno treba boriti proti onesnaževanju s plastiko in razpršenemu onesnaževanju;

53. poudarja, da proizvodnja biogoriv vpliva na prehransko varnost, saj kmetijske proizvode, kot so žita, soja, repično olje, koruza in sladkorni trs, preusmerja iz proizvodnje hrane; meni, da je zagotavljanje prožnejših in bolje usklajenih politik za biogoriva na mednarodni ravni ključnega pomena za optimizacijo uporabe živil, hkrati pa je treba izkoristiti možnosti za stabilizacijo, ki jih ponuja ta alternativna možnost; poziva EU, naj nameni prednost proizvodnji hrane pred proizvodnjo biogoriv iz poljščin, pri čemer naj spoštuje hierarhijo ravnanja z odpadki in upošteva načelo kaskadne uporabe, da bi zagotovili dodatno preskrbo s hrano in stabilizirali svetovne trge prehrambnih proizvodov;

54. ugotavlja, kako pomembne so strateške povezave med Afriko in Evropo, ki temeljijo na napredku, doseženem z akcijskim načrtom Afriške unije in EU za preoblikovanje podeželja; želi spomniti na resolucijo Evropskega parlamenta z dne 16. septembra 2020 o varnostnem sodelovanju med EU in Afriko na območju Sahela, v Zahodni Afriki in na Afriškem rogu, v kateri je opozoril, da je nezanesljiva preskrba s hrano pogosto temeljni vzrok terorizma in oboroženih spopadov; zato poziva k popolni vključitvi pristopa humanitarne, razvojne in mirovne povezave v varnostne strategije v tretjih državah, ki zahteva podporo zagotavljanju osnovnih storitev, vključno s prehransko varnostjo, ob sodelovanju lokalnih skupnosti;

55. opozarja, da je cilj pobude o velikem zelenem zidu na afriškem območju Sahela do leta 2030 obnoviti 100 milijonov hektarjev trenutno degradiranih zemljišč, sekvestrirati 250 milijonov ton ogljika in ustvariti 10 milijonov delovnih mest na podeželju, kar bi moralo skupaj podpirati 15 od 17 ciljev trajnostnega razvoja, zmanjšati revščino in lakoto, okrepiti lokalno odpornost na podnebne spremembe, izboljšati zdravje in dobro počutje, ustvariti delovna mesta in spodbuditi gospodarsko rast;

56. poziva EU, naj razširi podporo za nacionalne sisteme socialne zaščite, vključno s socialno pomočjo v denarju, ki je odporna na pretrese, da bi odpravili dohodkovno neenakost na način, ki bo upošteval konflikte in bo v skladu z načelom neškodovanja, ter zaščitili dostop do hrane za najranljivejše s povečanjem njihove kupne moči;

57. podpira vzpostavitev finančnega instrumenta za pomoč afriškim državam pri premostitvi obstoječe vrzeli v financiranju pri nujnem razvoju načrtov socialne zaščite, ne glede na to, ali s prihodnjim globalnim pospeševalnikom za delovna mesta in socialno zaščito ali z ustanovitvijo svetovnega sklada za socialno zaščito;

58. poudarja, kako pomembna sta podpiranje in spodbujanje izmenjave znanja in vzajemnega učenja, na primer med kmeti in med podjetji, na področjih proizvodnje, predelave in trženja; poudarja, da sta kmetijski in živilski sektor osrednjega pomena za gospodarstvo in za zagotavljanje dostojnih in trajnostnih zaposlitvenih priložnosti na podeželju; poudarja, da to večinoma zadeva male in družinske kmetije; ugotavlja, da je pomembno spodbujati in krepiti ukrepe in instrumente v podporo povečanju kakovosti, diverzifikaciji proizvodov, trajnostnemu posodabljanju kmetijskih praks in varnim delovnim razmeram ter ukrepe za krepitev odpornosti kmetov;

59. je seznanjen, da neenakosti med spoloma omejujejo kmetijsko produktivnost in učinkovitost ter zato ogrožajo razvoj; želi spomniti, da je krepitev vloge žensk in deklet bistvena za prehrano, ohranjanje zdravja in prehransko varnost ter krepitev odpornosti; poudarja, da krepitev vloge žensk in deklet ostaja izziv za kmetijstvo ter za prehransko in hranilno varnost; poziva Evropsko komisijo in države članice, naj podprejo podjetništvo, zaposlovanje in politično zastopanost žensk, zagotovijo vključitev vidika spola v upravljanje prehranske varnosti in zagotovijo udeležbo žensk v procesu odločanja na tem področju, vključno z ženskami, ki pripadajo diskriminiranim manjšinam;

60. poziva EU in njene države članice, naj si zlasti z razvojno pomočjo prizadevajo za pomoč pri odpravljanju diskriminacije, s katero se soočajo ženske, zlasti v zvezi z dostopom kmetic do zemlje, proizvodnih virov in finančnih storitev; želi spomniti, da na primer v Afriki skoraj polovico kmetijskih del opravljajo ženske, najpogosteje male kmetice ali samooskrbne kmetice, ki nimajo potrebnega dostopa do informacij, posojil, zemlje, virov ali tehnologije; spodbuja krepitev dednih pravic žensk in deklet ter poziva EU, naj podpre partnerske države, zlasti pri priznavanju polne pravice žensk do zemljiških pravic; poziva Evropsko komisijo in države članice, naj spodbujajo pristope h kmetijskim, ribiškim in prehranskim sistemom, ki odražajo vidik spola, in sicer z gradnjo zmogljivosti za ženske na podeželju, posebnimi reformami politike za pravičnejšo zakonodajo o zemljiški posesti ter posebnimi pobudami, osredotočenimi na krepitev ekonomskega položaja in dostop do financiranja, kot je navedeno v akcijskem načrtu za enakost spolov III;

61. ugotavlja, da ženske na podeželju kljub strukturnim pomanjkljivostim proizvedejo več kot polovico svetovne hrane; poudarja, da je nujno treba izboljšati dostop podeželskih žensk do zemljišč, proizvodnih virov, sredstev in trgov ter nadzor nad njimi, saj je to nujen pogoj za izboljšanje prehranske varnosti po vsem svetu; poziva Evropsko unijo, naj posebno pozornost nameni ženskam na podeželju ter njihovemu ekonomskemu, socialnemu in političnemu opolnomočenju; opozarja na prostovoljne smernice Odbora za svetovno prehransko varnost za odgovorno upravljanje zemljiške posesti kot dober instrument za odpravo ovir v običajnih in tradicionalnih dednih sistemih ter zagotavljanje boljšega poznavanja zakonskih pravic žensk ( 21 )

62. opozarja na strateški pomen naložb v kmetijsko biotsko raznovrstnost na ravni kmetij, da bi zagotovili zdravo prehrano, kakovost prehrane in diverzifikacijo ter ustrezen vnos hranil; poudarja zlasti, da je za ženske in dekleta bolj verjetno, da bodo z diverzifikacijo kmetijstva in samooskrbno proizvodnjo raznolikih poljščin, ki se uporabljajo za prehrano, dosegle minimalno raznoliko in z mikrohranili ustrezno prehrano ( 22 )

63. poudarja pomen preoblikovanja podeželja ter krepitve lokalnih, regionalnih in preglednih vrednostnih verig, da bi ustvarili trajnostna delovna mesta, preprečili kršitve človekovih pravic in ublažili podnebne spremembe; poudarja, da je treba podpirati mlade in ženske, zlasti z usposabljanjem, dostopom do posojil in dostopom do trgov; poziva k njihovi vključitvi v oblikovanje kmetijskih politik in k podpori kolektivnih ukrepov prek organizacij malih proizvajalcev;

64. opozarja, da sta zaradi slabe prehranjenosti izobraževanje in ozaveščanje bistvena predpogoja za trajnostni življenjski slog in uspešno družbo;

65. pozdravlja tekoče delo Odbora za svetovno prehransko varnost v zvezi z njegovimi prostovoljnimi smernicami za enakost spolov ter krepitev vloge žensk in deklet v okviru prehranske varnosti in prehrane;

66. opozarja, da podnebne spremembe in izguba biotske raznovrstnosti med drugim ogrožajo našo sposobnost zagotavljanja svetovne prehranske varnosti in dodatno obremenjujejo že tako krhke prehranske sisteme; poziva k okolju prijazni proizvodnji hrane, kot sta agroekologija in prilagajanje, odporno na podnebne spremembe, ter k ohranjanju in obnovi naravnih ekosistemov, da bi zmanjšali podnebna tveganja, se soočili s podnebno krizo, zaustavili izgubo biotske raznovrstnosti ter tako okrepili odpornost trajnostnih agroživilskih sistemov; v zvezi s tem poziva Komisijo in države članice, naj podprejo partnerske države pri sprejemanju trajnostnih kmetijskih praks in inovativnih rešitev, vključno z uporabo prihodkov iz dražb sistema trgovanja z emisijami in certifikatov za ogljično prilagoditev na mejah za krepitev njihovih zmogljivosti za odpornost na podnebne spremembe, prilagajanje nanje in njihovo blažitev, da bi imele bolj trajnostne prehranske sisteme;

67. poziva Komisijo in države članice, naj zagotovijo, da bo financiranje v okviru novega instrumenta NDICI vključevalo pristop, ki temelji na človekovih pravicah, tako da bodo lokalne skupnosti in domorodna ljudstva osrednjega pomena za podnebna, okoljska in razvojna prizadevanja; meni, da je treba posebno pozornost nameniti malim kmetom, ki imajo na splošno manjšo sposobnost prilagajanja na učinke podnebnih sprememb; v zvezi s tem pozdravlja prihodnji akcijski načrt OZN za splošno pokritost storitev zgodnjega opozarjanja pred skrajnimi vremenskimi in podnebnimi spremembami v prihodnjih petih letih, ki ga bo Svetovna meteorološka organizacija predstavila na konferenci OZN o podnebju (COP 27) v Egiptu; želi spomniti, da je posebni odposlanec za vrh OZN o prehranskih sistemih poudaril, da je stičišče med podnebjem in hrano globoko;

68. poziva Komisijo, naj države v razvoju podpre, da bodo razvile in zaščitile svoje občutljive in mlade gospodarske panoge, spodbujale prehransko varnost, podpirale blažitev podnebnih sprememb v kmetijstvu ter izpolnjevale standarde EU in mednarodne standarde trajnosti pri izvozu kmetijskih proizvodov;

69. meni, da je treba državam v razvoju pomagati pri oblikovanju javnih kmetijskih in prehranskih politik, ki bodo sposobne zadovoljiti potrebe njihovega hitro rastočega prebivalstva; poudarja, da mora biti glavni cilj politike prehranske varnosti zagotavljanje zadostne, hranljive, varne in cenovno dostopne hrane za državljane skozi vse leto na trajnosten način, hkrati pa kmetom zagotoviti pravičen dohodek in primeren življenjski standard; ugotavlja, da so v zgodovini skupne kmetijske politike odprava izvoznih subvencij in nevezana neposredna plačila znatno zmanjšali tveganje dampinga na trgih tretjih držav; poziva Komisijo in države članice, naj bolj podprejo razvoj kmetijstva, s katerim bo mogoče zagotoviti zanesljivo preskrbo s hrano v državah v razvoju, in naj odločno povečajo svoje naložbe v teritorialni razvoj podeželja;

70. poudarja, da so prehranski sistemi pomembno gonilo emisij toplogrednih plinov; ugotavlja, da bo treba za krepitev odpornosti prehranskih sistemov na podnebne spremembe vključiti prilagajanje podnebnim spremembam ter zmanjševanje in obvladovanje tveganja nesreč v kratko-, srednje- in dolgoročne politike; poziva Komisijo in države članice, naj spremljajo države v razvoju v tem procesu;

71. poziva EU, naj zaščiti dostop malih kmetov do zemljišč in drugih virov ter nadzor nad njimi, vključno s semeni, infrastrukturo in vodo;

72. poziva EU, naj zagotovi javna naročila, ki bodo dajala prednost lokalni agroekološki proizvodnji, pravila o varnosti hrane, primerna za proizvodnjo v majhnem obsegu, zaščito domačih trgov pred uvozom po nizkih cenah ter izobraževanje potrošnikov in socialno varstvo, da bi povečali porabo hranljive lokalne hrane;

73. poziva EU, naj prilagodi svoje načrtovanje programov v okviru Instrumenta za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje – Globalna Evropa, da bi dejavno podprla globalno preobrazbo v trajnostne prehranske sisteme, ki lahko zagotovijo cenovno dostopno zdravo in hranljivo prehrano, ki je pravična, odporna in okoljsko trajnostna ter temelji na pravicah, pri čemer naj posebno pozornost nameni potrebam žensk in zmanjša pritisk proizvodnje hrane na rabo zemljišč in vode;

74. poudarja, da posledice podnebnih sprememb kritično negativno vplivajo na prehransko varnost v državah v razvoju in da je prilagajanje podnebnim spremembam bistveno za zagotovitev odpornih trajnostnih prehranskih sistemov; obžaluje, da so razvite države kršile zavezo iz københavnskega sporazuma iz leta 2009, da bodo zagotovile predvidljivo in ustrezno financiranje za podnebne ukrepe v državah v razvoju, zlasti za potrebe po prilagajanju, ki bi morala leta 2020 doseči 100 milijard dolarjev; poziva EU, naj poveča financiranje podnebnih ukrepov prek okvira instrumenta NDICI – Globalna Evropa, tudi z ambiciozno uporabo prihodkov iz dražb sistema trgovanja z emisijami in certifikatov mehanizma za ogljično prilagoditev na mejah;

75. poziva Komisijo, naj podpre agroekološki prehod v partnerskih državah, da bi zagotovili hranljivo, varno, raznoliko in cenovno dostopno hrano za vse skozi vse leto ter ohranili biotsko raznovrstnost, povečali odpornost proti podnebnim spremembam in okrepili socialno kohezijo z zmanjšanjem socialnih neenakosti; poziva jo, naj podpre razvoj lokalnih prehranskih mrež, da bi zagotovili lokalno proizvodnjo in potrošnjo, ki bo spodbujala ustvarjanje lokalnih delovnih mest, zagotavljala pravične cene za proizvajalce in potrošnike ter zmanjšala odvisnost držav od uvoza in njihovo ranljivost za mednarodna nihanja cen;

76. poudarja, da bi morali naložbe in ukrepi EU temeljiti na strogih predhodnih ocenah, popolni preglednosti in vključitvi tistih deležnikov, na katere vplivajo naložbe in ukrepi, vključno z organizacijami civilne družbe, da bi oblikovali pravične ukrepe in okrepili zmogljivosti na nacionalni in lokalni ravni, vključno z nedržavnimi akterji; vztraja, da je treba priznati potrebo po ukrepih, prilagojenih razmeram, da bi dosegli bolj trajnostne kmetijske in prehranske sisteme v partnerskih državah;

77. poziva k akcijskem načrtu EU za prehrano, da bi obravnavali vse oblike slabe prehranjenosti v humanitarnih in razvojnih razmerah ter vključili nove ambiciozne politične in finančne zaveze;

78. ugotavlja, da 45 milijonov otrok, mlajših od pet let, zaradi akutne slabe prehranjenosti v zgodnjem življenjskem obdobju trpi zaradi hiranja, ki je opredeljeno kot nizko razmerje med telesno težo in višino; opozarja, da se prekomerna telesna teža in debelost pri odraslih, mladostnikih in otrocih povečujeta na rekordno raven in prizadeneta 2 milijardi ljudi po vsem svetu, od katerih jih 70 % živi v državah z nizkimi in srednjimi dohodki; opozarja, da sta prekomerna telesna teža in debelost povezani s tveganjem bolezni, povezanih s prehrano, vključno z nenalezljivimi boleznimi, saj je slaba prehranjenost izziv za vse države ne glede na njihovo stopnjo razvoja; zato se številne države soočajo z „dvojnim bremenom“ vsaj dveh vrst slabe prehranjenosti, pri čemer soobstajata podhranjenost ter prekomerna telesna teža in debelost; poziva Evropsko komisijo, naj pregleda okvir politike za prehransko varnost iz leta 2010 in okvir politike za prehrano iz leta 2013, k čemur so države članice EU pozvale v sklepih Sveta iz leta 2018 o krepitvi svetovne prehranske in hranilne varnosti;

79. poziva Komisijo, naj zagotovi, da se bo prehrana v celoti upoštevala pri naložbah EU v kmetijstvo, gospodarski razvoj, varstvo podnebja in prilagajanje podnebnim spremembam, varovanje zdravja, zdravstvo in druge sektorje; podpira revizijo globalne zdravstvene strategije iz leta 2010 in poziva k vključitvi boja proti slabe prehranjenosti v revidirani dokument; poziva k večji finančni podpori za izgradnjo močnih in odpornih zdravstvenih sistemov, da bi prekinili medgeneracijski začarani krog slabe prehranjenosti in podhranjenosti;

Dopolnilni odziv humanitarne in razvojne politike EU

80. vztraja, da bi bilo treba povečati humanitarno pomoč državam, ki se spopadajo s krizami zaradi pomanjkanja hrane ali so jih prizadeli konflikti; ugotavlja, da si mora mednarodna skupnost, vključno z Evropsko unijo, prizadevati za zmanjšanje vse večjega razkoraka med humanitarnimi potrebami in viri, ki so na voljo na svetovni ravni; obsoja vsa dejanja, pri katerih se dostop do hrane uporablja kot orodje za zatiranje ali vojno orožje, in opozarja na štiri humanitarna načela: človečnost, nevtralnost, nepristranskost in neodvisnost;

81. poudarja, da je humanitarno pomoč mogoče uporabiti za reševanje neposredno smrtno nevarnih razmer, ko so obstoječe zmogljivosti preobremenjene, obenem pa si je treba prizadevati za rešitve, financirane z drugimi oblikami pomoči, da bi preprečili in odpravili vzroke za neustrezno prehransko varnost in slabo prehranjenost;

82. pozdravlja praznovanje prvega evropskega humanitarnega foruma, da bi dodatno okrepili učinek humanitarnega odziva ter zagotovili uspešnost in učinkovitost pri zagotavljanju pomoči, in pozdravlja odločitev, da se forum vključi v letni koledar humanitarnih dogodkov; poudarja pomen sodelovanja v okviru Ekipe Evropa pri reševanju svetovne humanitarne krize na področju prehranske varnosti;

83. poziva vlade držav članic EU, naj se po diplomatski poti prizadevajo preprečiti konflikte, odpraviti vse oblike slabe prehranjenosti in naj vlagajo več v preprečevanje konfliktov s posebnim poudarkom na ženskah in dekletih, pri tem pa dosledno izvajajo resolucijo varnostnega sveta OZN št. 1325; opozarja, da je treba humanitarno pomoč izvzeti iz mednarodnih sankcij; želi poudariti, da je treba poiskati trajnostne srednje- in dolgoročne rešitve za razvojno sodelovanje, da bi odpravili temeljne vzroke neustrezne prehranske varnosti;

84. opozarja, da Ukrajina in Rusija predstavljata približno 30 % svetovne trgovine s pšenico, 32 % ječmena, 17 % koruze in več kot 50 % sončničnih semen ter 20 % sončničnih semen; poudarja, da bosta zmanjšanje ali izguba ukrajinskega izvoza vplivala na države, ki so močno odvisne od njihove proizvodnje, vključno z državami, ki se že soočajo z nezanesljivo preskrbo s hrano in so izpostavljene pretresom pri oskrbi in zvišanju cen, kot na primer v Afriki; poziva Komisijo in države članice, naj usklajeno s svojimi mednarodnimi partnerji in ustreznimi mednarodnimi institucijami nujno ocenijo, koliko sredstev je na voljo, da se preprečijo zamude v plačilnih bilancah držav uvoznic, vključno z neposrednim financiranjem in prestrukturiranjem njihovega dolga; poudarja, da je pomembno, da ima financiranje z nepovratnimi sredstvi prednost, in sicer kot standardna možnost, zlasti za najmanj razvite države;

85. podpira tekoče uresničevanje povezave med področji humanitarnega, razvojnega in mirovnega delovanja; poudarja, da bi bilo treba to načelo še naprej vključevati v humanitarno pomoč ter načrtovanje programov za prehransko varnost in prehrano, ki bo podprto z jasnimi smernicami na podlagi dobrih praks, ki temeljijo na dokazih;

86. pozdravlja delo EU in agencij OZN s sedežem v Rimu, in sicer Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo, Svetovnega programa za hrano in Mednarodnega sklada za razvoj kmetijstva na tem, da bi vnaprej ukrepali in s tem preprečili krize, preden se razvijejo, in zaščitili najranljivejše skupine pred podnebnimi nesrečami in nesrečami, ki jih povzroči človek; poziva k okrepitvi mehanizmov usklajevanja z lokalnimi akterji na terenu in k iskanju tesnejših povezav med kratkoročnimi vnaprejšnjimi ukrepi in dolgoročnimi vladnimi programi; opozarja, da bi morali biti vnaprejšnji ukrepi prilagojeni razmeram in vodeni na lokalni ravni, da bi bili vključujoči, ter bi morali zagotavljati, da bodo tudi najranljivejši imeli besedo na ravni odločanja, da bi obravnavali njihove posebne potrebe;

87. podpira dejavno vlogo EU v svetovni mreži za preprečevanje prehranskih kriz in poziva k nadaljnji operacionalizaciji mreže, zlasti v regionalnem in nacionalnem okviru; poziva države članice, naj okrepijo svetovno mrežo za boj proti prehranskim krizam pri reševanju prehranskih kriz z večplastnimi in večpanožnimi ukrepi, krepitvijo odpornosti in znanja ter izvajanjem povezave med humanitarnim delovanjem, razvojem in mirom; v zvezi s tem poziva Evropsko komisijo in države članice, naj sodelujejo z državami v razvoju pri oblikovanju in izvajanju inovativnih politik in strategij pod vodstvom držav za odpravo neustrezne prehranske varnosti, spodbujanje gospodarskega vključevanja in doseganje bolj trajnostnih prehranskih sistemov;

88. opozarjanja, da je treba izboljšati sisteme zgodnjega opozarjanja, protokole za zgodnje ukrepanje in nadzorne mehanizme, da bi z odzivanjem začeli dovolj zgodaj, da bi bilo pravočasno, da bi ublažili vpliv nevarnosti na prehransko varnost in prešli z odzivnih ukrepov na proaktivne ukrepe, ki rešujejo življenja, prek preventivnega humanitarnega ukrepanja; podpira Odbor za prehransko varnost kot glavno vključujočo mednarodno in medvladno politično platformo o prehranski varnosti in prehrani;

89. poziva Komisijo, naj zagotovi večpanožni pristop k prehrani in prednostno obravnava vključevanje prehranske varnosti in prehrane v ukrepe na področju zdravja, izobraževanja, vode, sanitarne oskrbe in higiene, da bi zagotovila, da bo vsaj 20 % uradne razvojne pomoči v okviru Instrumenta za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje – Globalna Evropa namenjene socialnemu vključevanju in človekovemu razvoju;

90. poziva k vključitvi prehrane v splošno zdravstveno varstvo, ker je bistvenega pomena za odpravo slabe prehranjenosti in ker ne bo mogoče doseči splošnega zdravstvenega varstva, če ne bodo bistveni prehranski ukrepi učinkovito vključeni kot osnovna zdravstvena storitev in prednostno obravnavani v zdravstvenih sistemih; opozarja, da je splošno zdravstveno varstvo vse življenje ključnega pomena za ljudi, pri čemer se je treba osredotočiti na najbolj ogrožene in marginalizirane, ter da bi ga bilo treba prilagoditi zdravstvenim potrebam prebivalstva; opozarja, da ga je mogoče podpreti z zagotavljanjem optimalnega in varnega prehranjevanja dojenčkov in majhnih otrok, tudi z dojenjem, s prizadevanjem za uravnoteženo in zdravo prehrano, tudi s šolskimi obroki, z zagotavljanjem izobraževanja o prehrani in svetovanja o s tem povezanimi spremembami vedenja, ki ga nudijo usposobljeni strokovnjaki, z vključitvijo prehrane v proračun zdravstvenega sektorja, vzpostavitvijo zdravstvenih informacijskih sistemov za pravočasno ukrepanje ter s spodbujanjem dostopa do učinkovitih in cenovno dostopnih proizvodov, povezanih s prehrano, ob hkratnem zmanjšanju trženja nezdravih živil;

91. priznava, da bi morala biti prehrana osrednjega pomena za strategije, načrte in proračune zdravstvenih sistemov, da bi dosegli splošno zdravstveno varstvo; poziva k večji finančni podpori za zdravje, da bi vzpostavili močne in odporne zdravstvene sisteme in prekinili medgeneracijski začarani krog podhranjenosti ter preprečili zdravstvene krize in se nanje odzvali; podpira vključitev zdravljenja podhranjenosti in preventivnih storitev ter zdravstvenih ukrepov, kot so načrtovanje družine, duševno zdravje ter predporodna in poporodna oskrba, v osnovne svežnje oskrbe, ki jih nudijo nacionalni zdravstveni sistemi, da bi dosegli splošno zdravstveno varstvo;

92. ugotavlja, da je prehranska varnost tesno povezana z dostopom do vode, zato Evropsko komisijo poziva, naj v ukrepe za zanesljivo preskrbo s hrano v državah v razvoju vključi pravico do vode ter razvoj infrastrukture v zvezi z vodo in čiščenjem vode;

93. ugotavlja, da prehranska in kmetijska biotska raznovrstnost povečujeta odpornost na pretrese ter olajšujeta prilagajanje, ohranjata stabilnost in podpirata okrevanje; opozarja, da je sposobnost agroekologije, da uskladi gospodarsko, okoljsko in socialno razsežnost trajnosti, splošno priznana v prelomnih poročilih, zlasti poročilih IPCC in IPBES, pa tudi v globalni oceni kmetijstva, ki jo vodita Svetovna banka in FAO (IAASTD); poudarja pomen spodbujanja agroekologije, kmetijsko-gozdarskih sistemov, lokalne proizvodnje in trajnostnih prehranskih sistemov, ki se osredotočajo na razvoj kratkih dobavnih verig, v nacionalnih politikah in mednarodnih forumih, da bi zagotovili prehransko in hranilno varnost za vse ter povečali trajnostno produktivnost kmetijskega sektorja in njegovo odpornost na podnebne spremembe;

94. poziva Komisijo, naj podpre partnerske države pri razvoju trajnostnih kmetijskih praks, vključno z agroekologijo, da bi izboljšali rodovitnost tal, čim bolj povečali biotsko raznovrstnost in izboljšali učinkovito rabo vode kot ključne elemente za boljšo prehransko varnost; je seznanjen z izzivi, ki jih prinašajo podnebne spremembe in izguba biotske raznovrstnosti in z njunimi negativnimi učinki na prehrano in prehransko varnost, ter s potrebo po zagotovitvi potrebnih sredstev za prilagajanje podnebnim spremembam in njihovo blažitev;

95. ugotavlja, da obstajajo številni agronomski in agroekološki pristopi, ki lahko koristijo tudi drugim podnebjem in razmeram, kot so mešani posevki, kombinirane kulture, kmetijsko-gozdarski sistemi, vključno z uporabo leguminoznih dreves, ki so zlasti koristna za nudenje sence in zaščite za druge posevke in živali ter za privabljanje in/ali povečanje kroženja in/ali zadrževanja vode;

96. poudarja, da uničevanje tropskih deževnih gozdov povzroča trajno izgubo biotske raznovrstnosti in zmogljivosti za sekvestracijo ogljika ter domovanj in načina življenja domorodnih ljudstev, ki prebivajo v gozdovih; opozarja, da gozdovi pomembno prispevajo k doseganju podnebnih ciljev, varovanju biotske raznovrstnosti ter preprečevanju dezertifikacije in skrajne erozije tal; meni, da bi bilo treba pospešiti naravovarstvena prizadevanja za ohranitev prostoživečih vrst ter morskih in obalnih ekosistemov, v ta namen pa uporabiti regulativne okvire, zadostna sredstva in znanstvene podatke ter jih pospremiti z obnovo ekosistemov in upravljavskimi ukrepi;

97. poziva, da se upošteva povezanost javnega zdravja in biotske raznovrstnosti v skladu s pristopom enega zdravja; poziva EU in vse partnerske države, naj priznajo in zaščitijo pravice domorodnih ljudstev do običajnega lastništva in nadzora nad njihovimi zemljišči in naravnimi viri, kot je določeno v deklaraciji OZN o pravicah domorodnih ljudstev in konvenciji Mednarodne organizacije dela št. 169, ter naj spoštujejo načelo svobodnega, predhodnega in informiranega soglasja;

98. opozarja, da so glavni vzroki za degradacijo biotske raznovrstnosti po vsem svetu, vključno z gensko erozijo sort poljščin in živine, netrajnostne prakse intenzifikacije kmetijstva; opozarja, da je cilj strategije „od vil do vilic“ do leta 2030 postopno zmanjšati splošno uporabo in tveganje kemičnih in nevarnih pesticidov v kmetijstvu ter spodbujati alternativne prakse; poudarja, da so revne države prejemnice pomembnega dela nevarnih snovi; zato pozdravlja, da namerava Komisija v okviru trajnostne strategije EU za kemikalije predlagati odpravo te prakse; vendar poziva Komisijo, naj spodbuja iskanje trajnostnih in cenovno dostopnih alternativ uporabi teh pesticidov, da bi preprečili resne motnje prehranske varnosti v državah v razvoju in s tem povečanje lakote med najranljivejšim prebivalstvom; poziva k posebni podpori izobraževanju in usposabljanju o trajnostnih pristopih k varstvu rastlin in alternativah pesticidom ter k zmanjšanju izpostavljenosti nevarnim snovem na najmanjšo možno mero;

99. obžaluje, da v EU obstajajo dvojni standardi za pesticide, zaradi česar je mogoče nevarne snovi, ki so v EU prepovedane, iz nje izvažati; poudarja, da uporaba nekaterih pesticidov v intenzivnem kmetijstvu v državah v razvoju povzroča tako okoljsko škodo kot negativen vpliv na zdravje delavcev; poziva, naj se organizirajo izobraževanja in usposabljanja o trajnostnem varstvu rastlin, agroekoloških in ekoloških praksah;

100. opozarja, da je bilo v nedavnih poročilih ugotovljeno, da prehranski sistemi prispevajo do tretjino emisij toplogrednih plinov, do 80 % izgube biotske raznovrstnosti in porabijo do 70 % sladke vode; vendar poudarja, da bi bilo treba priznati, da so trajnostni sistemi proizvodnje hrane bistvena rešitev za obstoječe izzive ter da je mogoče nahraniti rastoče svetovno prebivalstvo, hkrati pa zaščititi naš planet;

101. poziva EU, naj dejavno izpolnjuje zaveze iz leta ukrepanja v zvezi s prehrano 2021, zlasti tiste, ki izhajajo z vrha OZN o prehranskih sistemih in vrha o prehrani za rast, in naj ima v skladu s svojo strategijo „od vil do vilic“ osrednjo vlogo pri sodelovanju z avtohtonimi skupnostmi pri teh prizadevanjih; pozdravlja odločitev Evropske komisije, da bo pomembna partnerica v osmih koalicijah z vrhunskega srečanja OZN o prehranskih sistemih;

102. poziva Komisijo in države članice, naj sodelujejo z Afriško unijo, da bi zagotovile večjo zavezanost in naložbe za reševanje trenutnih izzivov v zvezi s prehrano v regiji ter podprle „leto prehrane“ Afriške unije: „Krepitev odpornosti na področju prehrane in prehranske varnosti na afriški celini: krepitev kmetijskih prehranskih sistemov, zdravstvenih sistemov in sistemov socialne zaščite za pospešitev razvoja človeškega, socialnega in gospodarskega kapitala“;

103. poudarja, da digitalne tehnologije ter pametno in precizno kmetovanje ponujajo pomembne priložnosti za razvoj trajnostnih agroživilskih sistemov ter za spodbujanje poštene in vključujoče gospodarske rasti na podeželskih območjih držav v razvoju;

104. poudarja, da je treba s celostnim in trajnostnim pristopom k prehranskemu sistemu izboljšati prehransko in hranilno varnost v državah v razvoju; poziva Komisijo, naj sprejme vključujočo večpanožno strategijo, ki bo temeljila na pravicah; poziva Evropsko komisijo, naj zagotovi, da bodo naložbe EU v kmetijstvo, gospodarski razvoj, blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje, oskrbo z vodo, sanitarno oskrbo in higieno, zdravstvo in druge sektorje v celoti upoštevale prehrano, tako da bodo v fazi načrtovanja vključeni merljivi prehranski rezultati;

105. poudarja, da mora EU zagovarjati človekove pravice in pravico do ustrezne prehrane kot osrednje načelo in prednostno nalogo prehranskih sistemov, da bi zagotovili najbolj marginaliziranim pravico do hranljivih živil, ter priznava pomen Deklaracije OZN o pravicah kmetov in drugih oseb, ki delajo na podeželskih območjih;

106. podpira, da se med EU in državami v razvoju razvijajo trgovinske priložnosti, ki lahko spodbudijo lokalno kmetijstvo; opozarja, da so družinski in mali kmetje dokazali, da so sposobni zagotavljati raznolike proizvode in trajnostno povečati proizvodnjo hrane;

107. poudarja, da je treba priznati vodilno vlogo kmetov, organizacij proizvajalcev in njihovih predstavnikov v vseh strategijah za izboljšanje prehranske varnosti, in poudarja, da je treba podpirati ustanavljanje zadrug in skupin proizvajalcev v državah v razvoju, da bi okrepili njihovo kolektivno zmogljivost. da se učinkoviteje organizirajo, da bi imeli koristi zaradi boljšega položaja v prehranski verigi in delili dodano vrednost na izvozne izdelke;

108. poudarja, da bi lahko liberalizacija trgovine vplivala na krčenje gozdov, podnebne spremembe in izgubo biotske raznovrstnosti ter na proizvodnjo hrane in dostop do nje; meni, da bi morala trgovinska in naložbena politika EU do držav v razvoju temeljiti na trgovinski politiki, ki spodbuja zaščito gozdov in biotske raznovrstnosti, razvoj lokalnega kmetijstva ter lokalnih proizvajalcev in kmetov, da bi spodbujali popolno prehransko neodvisnost in zmanjšali pojav prilaščanja zemljišč in krčenja gozdov zaradi izvoza kmetijskih proizvodov;

109. meni, da bi morale Unija in države članice spodbujati različne pobude „pravične trgovine“ ter okoljske in socialne cilje celovito in celostno vključiti v vse določbe vseh trgovinskih sporazumov;

110. opozarja, da je raznovrstnost semen bistvena za krepitev odpornosti kmetijstva na podnebne spremembe; želi spomniti, da po ocenah semena, shranjena na kmetijah, v nekaterih afriških državah predstavljala več kot 80 % vseh potreb kmetov po semenih; v skladu s tem poziva EU, naj podpre režime pravic intelektualne lastnine v trgovinskih sporazumih, ki spodbujajo razvoj lokalno prilagojenih sort semen in semen, shranjenih na kmetijah, a naj ne vpliva na prenovo zakonodaje o semenih, zlasti v Afriki, s sprejetjem določb Mednarodne zveze za varstvo novih sort rastlin iz leta 1991, če to ni v skladu z določbami Mednarodne pogodbe o rastlinskih genskih virih za prehrano in kmetijstvo (ITPGRFA);

111. poudarja, da so ribiški proizvodi in proizvodi iz akvakulture med najbolj zdravimi živili in najmanj vplivajo na naravno okolje; poudarja, da lahko pripomorejo k doseganju več ciljev trajnostnega razvoja, zlasti cilja št. 2 o odpravi lakote; zato poziva Komisijo, naj pri sprejemanju strategij za prehransko varnost vključi ribiške proizvode in proizvode iz akvakulture, tudi za države v razvoju;

112. spodbuja EU, naj si še naprej prizadeva za zaključek večstranskih pogajanj o subvencijah za ribištvo v okviru Svetovne trgovinske organizacije – izvajanje cilja trajnostnega razvoja 14.6 – za prepoved nekaterih oblik subvencij za ribištvo, ki prispevajo k presežni zmogljivosti in prelovu, odpravo subvencij, ki prispevajo k nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu, ter naj ne uvaja novih takih subvencij, popolnoma v skladu s cilji evropskega zelenega dogovora, osmega okoljskega akcijskega programa in Pariškega sporazuma;

113. poziva, naj globalna razsežnost strategije za biotsko raznovrstnost podpira pravico do ustrezne hrane, izvajanje deklaracije OZN o pravicah kmetov in drugih oseb, ki delajo na podeželskih območjih, da se bodo obravnavali ukrepi za globalno izboljšanje delovnih pogojev kmetijskih delavcev in dohodkov malih kmetov, ki so del mednarodnih verig preskrbe s hrano, ter vključitev previdnostnega načela v vse zahteve glede varnosti hrane; poziva EU, naj svojo trgovinsko politiko uskladi s cilji strategije „od vil do vilic“ in strategije za biotsko raznovrstnost ter s ciljem doseganja ogljične nevtralnosti iz evropskega zelenega dogovora;

114. poudarja, da je za uspešno uresničevanje ciljev trajnostnega razvoja nujno, da tretje države, ki delujejo na svetovnem prizorišču, k temu ustrezno prispevajo;

115. poudarja vrednost hrane, ki jo je treba razumeti kot veliko več kot zgolj blago, ampak kot pravico ljudi, ki jo je treba uresničiti, ter da je treba bolje oceniti gospodarski, družbeni in okoljski vpliv in zunanje učinke ter jih po potrebi ublažiti ali izkoristiti;

116. poziva k okrepljenemu ukrepanju na mednarodni ravni, da bi zagotovili, da bo prehranska varnost v središču odločanja o politikah, da bi preprečili pomanjkanje hrane in zagotovili prehransko varnost v najbolj ranljivih državah;

117. poziva k nadaljnjim prizadevanjem za zagotovitev doslednosti politik EU v skladu z načelom skladnosti politik za trajnostni razvoj; poziva, naj se zagotovi, da evropski izvoz ne bo škodoval razvoju lokalne proizvodnje in lokalnih trgov; poudarja, da prostotrgovinski sporazumi EU ne bi smeli povzročati motenj za lokalno kmetijstvo, škodovati malim pridelovalcem ali povečevati odvisnosti od uvoza hrane; poziva k podpori lokalne proizvodnje in potrošnje, ki lahko poskrbita za lokalna delovna mesta, poštene cene, zaščito zdravja in varnosti delavcev ter zmanjšata odvisnost držav od uvoza in njihovo ranljivost za mednarodna nihanja cen;

118. poudarja, da so potrebne jasne smernice o tem, kako doseči skladnost politik za razvoj na ravni EU, hkrati pa obravnavati cilje politike, ki si morda nasprotujejo; poziva EU, naj zagotovi skladnost evropske kmetijske in trgovinske politike, da bi podprla prehransko varnost in prehransko neodvisnost, pa tudi zaščitila lokalne in regionalne trge;

o

o o

119. naroči svoji predsednici, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

(1) UL L 209, 14.6.2021, str. 1.

(2) UL L 163, 2.7.1996, str. 1.

(3) Sprejeta besedila, P9_TA(2021)0505.

(4) https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-9-2022-0073_SL.html

(5) UL C 289, 9.8.2016, str. 71.

(6) UL C 86, 6.3.2018, str. 10.

(7) UL C 215, 19.6.2018, str. 10.

(8) Sprejeta besedila, P9_TA(2022)0099.

(9) UL C 25, 30.1.2008, str. 1.

(10) FAO, Stanje v svetovnem ribištvu in akvakulturi 2020, https://www.fao.org/3/ca9231en/CA9231EN.pdf

(11) Delavnica pod pokroviteljstvom IPBES in IPCC, biotska raznovrstnost in podnebne spremembe, poročilo z delavnice.

(12) State of Food Security and Nutrition in the World 2021 (Stanje prehranske in hranilne varnosti v svetu za leto 2021).

(13) Global Report on Food Crises 2021 (Svetovno poročilo o prehranskih krizah za leto 2021), posodobitev septembra.

(14) Voluntary Guidelines to support the progressive realization of the right to adequate food in the context of national food security (Prostovoljne smernice za postopno uresničitev pravice do zadostne hrane v okviru nacionalne prehranske varnosti,).

(15) State of Food Security and Nutrition in the World 2021 (Stanje prehranske in hranilne varnosti v svetu za leto 2021): https://www.fao.org/3/cb4474en/cb4474en.pdf

(16) State of Food Security and Nutrition in the World 2021 (Stanje prehranske in hranilne varnosti v svetu za leto 2021).

(17) UNICEF, Svetovna zdravstvena organizacija in Svetovna banka, skupne ocene, Levels and trends in child malnutrition (Ravni in trendi slabe prehranjenosti otrok), 2021.

(18) FAO, Stanje v svetovnem ribištvu in akvakulturi 2020, https://www.fao.org/3/ca9231en/CA9231EN.pdf

(19) Global Report on Food Crises 2021 (Svetovno poročilo o prehranskih krizah za leto 2021).

(20) Via Campesina je prehransko neodvisnost opredelila kot „pravico narodov do zdrave in kulturno primerne hrane, proizvedene z okolju prijaznimi in trajnostnimi metodami, ter njihovo pravico do opredelitve lastnega prehranskega in kmetijskega sistema“. Prehranska varnost, kot jo je opredelil Odbor Združenih narodov za svetovno prehransko varnost, je zagotovljena, „kadar imajo vsi ljudje stalen fizični in ekonomski dostop do zadostne, varne in hranljive hrane, s katero lahko zadovoljijo svoje prehranske potrebe in preference za aktivno in zdravo življenje“.

(21) https://www.oxfam.org/en/empowering-women-farmers-end-hunger-and-poverty

(22) Jones, Andrew D, Creed-Kanashiro, Hilary, Zimmerer, Karl S., De Haan, Stef, Carrasco, Miluska, Meza, Krysty, Cruz-Garcia, Gisella S., Tello, Milka, Amaya, Franklin Plasencia, Marin, R Margot, in Ganoza, Lizette. 2018. Farm-level agricultural biodiversity in the Peruvian Andes is associated with greater odds of women achieving a minimally diverse and micronutrient adequate diet. V: Journal of Nutrition, 148(10), str. 1625–1637.