[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 2.7.2009

COM(2009) 330 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

o izvrševanju pravnega reda Skupnosti o varstvu potrošnikov

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

o izvrševanju pravnega reda Skupnosti o varstvu potrošnikov(Besedilo velja za EGP)

1. UVOD

Za učinkovito delovanje notranjega trga je v središču prizadevanj 493 milijonov potrošnikov v EU. Glede na to, da njihovi izdatki pomenijo polovico premoženja EU, imajo potrošniki osrednjo vlogo pri doseganju ciljev lizbonske agende povečanja rasti, zaposlovanja in konkurence.

Vtis, da se pravila EU na področju varstva potrošnikov hitro izvršujejo, je vzrok čedalje večjemu zaupanju potrošnikov in svarilo podjetjem, ki se poskušajo izogniti navedenim pravilom. To v zameno ustvarja poštene in enake konkurenčne pogoje za vse zadevne akterje. Učinkovito izvrševanje je zato prednostna naloga potrošniške politike. Hkrati pa je ključni element politike Komisije za enotni trg, saj bodo državljani zgolj na podlagi izvajanja in izvrševanja pravil lahko občutili prednosti enotnega trga.

V okviru različnih dejavnosti za zagotavljanje skladnosti s pravili na področju varstva potrošnikov je za javne organe najpomembnejše njihovo izvrševanje, saj je temelj vseh drugih strategij in pogoj za njihov uspeh. Učinkovitost javnega izvrševanja in tržnega nadzora je močno svarilo trgovcem, ki se sicer poskušajo izogniti pravilom, in deluje kot spodbuda drugim ukrepom za izboljšanje delovanja trga in vedenja trgovcev. Za doseganje tega je ključnega pomena, da so dejavnosti izvrševanja in njihovi rezultati vidni. Zaupanje potrošnikov se lahko okrepi samo, če se bodo potrošniki bolj zavedali, kaj se dogaja na trgu, in vedeli, da neupoštevanje pravil ne bo nekaznovano. Po drugi strani pa bodo informativne kampanje imele želen učinek šele, če se bodo potrošniki zavedali, da njihove pravice niso zapisane le na papirju, ampak jih lahko tudi uveljavljajo.

Glede na trenutno svetovno gospodarsko recesijo je močno in dosledno izvrševanje še bolj pomembno, saj so zaradi krize potrošniki še bolj ranljivi, nizka raven upoštevanja pravil pa lahko vodi do dodatne škode za potrošnike. Poleg tega učinkovito izvrševanje krepi potrošnikovo zaupanje, ki je s krizo sicer oslabljeno, kar spodbuja potrošnjo prebivalstva, gonilno silo gospodarskega okrevanja. Povečanje tržnega nadzora in mehanizmov izvrševanja v smeri spodbujanja zaupanja potrošnikov je bistvenega pomena, saj bo potrošnja prebivalstva pomemben dejavnik pri gospodarskem okrevanju. Sedanja gospodarska kriza izvršilnim organom prinaša tudi nove izzive, kot je čedalje večje pomanjkanje sredstev, in morali bodo previdno določiti svoje prednostne naloge in čim bolj povečati učinek svojih dejavnosti izvrševanja.

Poleg tega evropski potrošniki ostajajo zadržani pri izkoriščanju koristi tržnega povezovanja. Eden od razlogov za to je pomanjkanje zaupanja potrošnikov, da so njihove pravice enako zaščitene tudi, ko kupujejo v tujini[1]. Na enotnem trgu se potrošnik ne bi smel ukvarjati s tem, kje je sedež trgovca, saj to ne bi smelo vplivati na raven zaščite pred nepoštenimi poslovnimi praksami. Zato je za EU poseben izziv zaščititi stalno visoko raven izvrševanja po vsem njenem območju. Namen tega sporočila je oceniti delo Komisije in proučiti možnosti prihodnjih pobud v okviru celovite analize dejavnosti izvrševanja.

2. IZZIVI ZA UčINKOVITO IZVRšEVANJE

2.1. Temelji – medsebojni vpliv javnega izvrševanja in drugih ukrepov za zagotavljanje skladnosti

Izvrševanje v potrošniški politiki obsega številne dejavnosti različnih akterjev in z različnimi instrumenti, ki zagotavljajo spoštovanje potrošnikovih pravic. Ti vključujejo formalne postopke izvrševanja, ki jih v glavnem izvajajo javni izvršilni organi in jih to sporočilo najbolj zadeva, ter tudi potrošniki, kadar svoje pravice uveljavljajo s pomočjo zasebnih ali drugih mehanizmov za reševanje sporov. Učinkovito izvrševanje združuje dejavnosti, ki izpolnjevanje pravil spodbujajo preko informacij potrošnikov in podjetij, s formalnejšimi ukrepi izvrševanja.

Za učinkovito izvrševanje je pomembna razpoložljivost podatkov, ki izvršilnim organom omogočajo, da svoja prizadevanja usmerijo na trge, ki ne izpolnjujejo pričakovanj potrošnikov, in zagotavljajo verodostojno bazo dokazov za izvršilne ukrepe. Podobne dokaze je treba zbrati tudi o vplivu in učinkovitosti izbrane kombinacije izvršilnih ukrepov.

Predvideva tudi, da obstajajo pristojni organi z ustreznimi pooblastili za zagotavljanje uporabe pravil. To vključuje sorazmerna, dostopna in odvračilna pravna sredstva in kazni.

Običajno se pod uveljavljanjem varstva potrošnikov razume, da javni organi uporabijo trdo pravo. Vendar pa lahko potrošniki pravna sredstva danes neposredno poiščejo na druge načine. Pojavljajo pa se tudi nove oblike zagotavljanja skladnosti. Alternativno reševanje sporov in izvensodne poravnave so lahko primerne in privlačne alternative za potrošnike, ki niso uspešno rešili spora s trgovcem.

Koregulativni in samoregulativni ukrepi lahko okrepijo zavezanost industrije, da zavaruje visoko raven skladnosti (na primer pakt o varnosti igrač in forum za državljane o energiji), ter so alternativa ali dopolnilo formalne zakonodaje (okrogla miza o oglaševanju ali kodeks o zamenjavi bank). V drugem primeru je bistveno, da ukrep ne vzpostavlja samo pričakovanih standardov, ampak vključuje tudi nadzorne mehanizme in postopek za obravnavanje pritožb.

Javni izvršilni ukrepi in izvršilni ukrepi samoregulativnih organov se lahko zato medsebojno dopolnjujejo: prvi zagotavlja podporni pravni in pravosodni okvir, slednji pa je dodatni vir reševanja enostavnih zadev.

Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah[2] je dober primer tega, saj ohranja vidik, da samoregulacija lahko podpira pravosodno in upravno izvrševanje in pojasnjuje vlogo, ki jo pri izvrševanju lahko imajo imetniki kodeksov. Države članice se za izboljšanje varstva potrošnikov in skladnosti z zakonodajo lahko opirajo na samoregulativno reševanje sporov. Vendar pa direktiva jasno določa, da samoregulacija ne more nadomestiti pravosodnih in upravnih sredstev izvrševanja. Krepi učinkovitost kodeksov ravnanja, tako da od držav članic zahteva okrepitev samoregulativnih pravil za trgovce, ki so podpisali kodeks.

Posledično lahko organi, ki upravljajo s samoregulativnimi kodeksi, čim bolj povečajo učinek omejenih virov, če izpolnjujejo merila učinkovitosti, legitimnosti, odgovornosti in doslednosti.

2.2. Izzivi

Potrošniški trgi se hitro razvijajo in izvršilnim organom prinašajo nove izzive. Prvič, glede na to da se izdelki, storitve in prodajne poti čedalje bolj razvijajo, potrošniki pa morajo sprejemati čedalje kompleksnejše odločitve, zaradi česar so izpostavljeni vedno večjemu tveganju škode, je treba načine izvrševanja ustrezno prilagoditi. Morda bo treba pregledati in dopolniti tudi regulativni okvir.

Drugič, čezmejna razsežnost potrošniških trgov in e-trgovina hitro naraščata. K večji čezmejni razsežnosti potrošniških trgov prispevata tudi širitev notranjega trga in čedalje večja globalizacija trgovine. To izvršilnim organom, ki jih omejujejo zakonodajni okviri, prinaša nove izzive.

Tretjič, učinkovito politiko čezmejnega izvrševanja pa zato ovira razdrobljenost regulativnega okvira, ki je posledica klavzul o minimalnem usklajevanju, zajete v številnih potrošniških direktivah EU. Zaradi čezmejnega izvrševanja se je treba dogovoriti o načelih v zvezi s pravom, ki se uporablja, ter združljivosti različnih upravnih zmogljivosti in načinov izvrševanja v državah članicah.

Četrtič, učinkovito izvrševanje je mogoče doseči z najboljšo uporabo orodij, ki jih imajo organi izvrševanja. Področja, ki jih je treba podrobneje pregledati, je treba izbrati na podlagi doslednih meril, ki morajo vključevati zlasti razsežnost problemov v določenem sektorju (na primer, kakor je dokazano v številnih pritožbah), učinek izboljšav na blaginjo potrošnikov in morebitno škodo za potrošnike, ki bi bila posledica neukrepanja.

Nenazadnje, visoka raven skladnosti je dosežena, ko je na trgu jasno, da obstaja velika verjetnost odkritja, ujetja in kaznovanja. Ta pristop morajo spremljati sorazmerne in odvračilne kazni.

2.3. Vloga Komisije

Člen 153 Pogodbe ES določa vlogo Skupnosti pri podpori interesov potrošnikov in cilj zagotovitve visoke ravni varstva potrošnikov. Izvrševanje pravnega reda o varstvu potrošnikov proti trgovcem je odgovornost držav članic in izvrševanje v prvi vrsti poteka na nacionalni ravni.

Naloga Komisije[3] je glede na to decentralizirano izvrševanje zagotoviti, da regulativni okvir EU doseže najvišjo možno raven varstva potrošnikov in zagotavlja zaupanje potrošnikov in podjetij za doseganje enotnega in brezhibno delujočega enotnega trga.

Komisija glede na svojo vlogo varuhinje Pogodbe v državah članicah spremlja prenos in izvajanje direktiv ter izvajanje pravil, ki se neposredno uporabljajo. Kadar država članica ne izpolnjuje svojih obveznosti izvrševanja, Komisija po potrebi začne postopek zaradi kršitve v skladu s členom 226 Pogodbe ES.

Komisija med drugim prispeva k reševanju problemov, s katerimi se soočajo izvršilni organi, z zagotavljanjem učinkovitih mehanizmov na ravni EU, ki omogočajo čim hitrejše reševanje čezmejnih primerov. Komisija v svoji vlogi posrednika sproža ter koordinira skupne izvršilne ukrepe na ravni EU. Ima pa tudi osrednjo vlogo pri izmenjavi najboljše prakse in zagotavlja dodatno podporo z izobraževanjem ter finančno podporo nadzoru skupnega trga in izvršilnim ukrepom, ki jih izvajajo nacionalni izvršilni organi.

Člen 153(3)(b) Pogodbe ES prav tako določa vlogo Skupnosti pri podpiranju, dopolnjevanju in nadzorovanju nacionalnih potrošniških politik. Spremljanje in primerjalne analize so pomemben element vzpostavljanja notranjega trga, ki služi potrošniku. Dodatno je treba oceniti orodja Komisije, ki zagotavljajo podporne in dopolnilne ukrepe za povečanje preglednosti. Večja preglednost je lahko še posebej pomembna, kadar škoda za potrošnike ni omejena zgolj na eno državo članico niti ne gre za čezmejni primer, ampak kadar neko ravnanje neke družbe vpliva na potrošnike v več ali vseh državah članicah. V takšnih primerih z evropsko dimenzijo je smiselno, da Komisija najprej obravnava problem in si prizadeva najti rešitev.

Ista določba bi lahko bila podlaga za prihodnje pravne instrumente, ki bi Komisiji omogočili, da bi lahko boljše podpirala in dopolnila izvrševanje držav članic.

3. PREMIK V VIšJO PRESTAVO:

Obravnava izzivov, s katerimi se soočajo organi izvrševanja, je bistvenega pomena za oprijemljivejše koristi za potrošnike. Komisija je na poti k temu cilju opredelila pet prednostnih področij dejavnosti:

( razvoj močnejših in učinkovitejših mehanizmov čezmejnega sodelovanja pri izvrševanju;

( okrepitev preglednosti ter vidnosti tržnega nadzora in izvršilnih ukrepov;

( boljša izmenjava znanja in razvoj skupnega razumevanja pravil;

( boljši tržni nadzor – razvoj močnejšega pristopa, ki temelji na dokazih;

( vzpostavitev mednarodnega sodelovanja.

3.1. Razvoj močnejših in učinkovitejših mehanizmov čezmejnega sodelovanja pri izvrševanju

Izkušnje kažejo, da je dejavno sodelovanje izvršilnih organov eden najučinkovitejših načinov obravnave izzivov, s katerimi se soočajo izvršilni organi. Izmenjava informacij, pomoč pri preiskovanju, obveščanje in usklajevanje tržnega nadzora in izvršilnih ukrepov so ključni dejavniki v oporo učinkovitim okvirom sodelovanja med organi.

Več sektorskih instrumentov EU je vzpostavilo takšne okvire sodelovanja, to sporočilo pa se bo osredotočilo na naslednje:

( Direktivo o splošni varnosti proizvodov[4] (GPSD, General Product Safety Directive) in novi zakonodajni okvir[5] določata okvir EU za tržni nadzor, ki bo organom držav članic v pomoč pri nadzoru proizvodov na trgu; vzpostavlja se sistem hitrega obveščanja (RAPEX) med organi tržnega nadzora, s pomočjo katerega se morajo medsebojno obveščati o ukrepih zoper potrošniški izdelek, ki resno ogroža zdravje ali varnost potrošnika.

( Uredbo o sodelovanju na področju varstva potrošnikov[6] (CPC, Consumer Protection Cooperation) združuje nacionalne javne organe, pristojne za izvrševanje pravnega reda EU za varstvo potrošnikov. Mreža CPC organom omogoča, da podjetjem preprečujejo čezmejne dejavnosti, ki škodijo potrošnikom. Določa skupen okvir za sodelovanje teh organov ter minimalna preiskovalna in izvršilna pooblastila.

Dejavnosti na področju varnosti izdelkov, ki so se začele v letu 2002, so bolj razvite kot CPC. Dragocen vpogled, ki ga daje GPSD, Komisija uporablja za razvoj in konsolidacijo mreže CPC, ki je začela delovati ob koncu 2006.

Za lažje sodelovanje v okviru, vzpostavljenem na podlagi GPSD in CPC, Komisija zagotavlja orodja informacijske tehnologije (RAPEX in CPCS), ki podpirajo izmenjavo informacij, ki se nadgradijo zaradi hitrejše obdelave vseh obvestil in zahtev.

Izvajanje obeh instrumentov se redno pregleduje. Zadnja pregleda sta bila izvedena v letu 2008. V obeh poročilih je bilo sklenjeno, da sta ob pravilni uporabi pravil oba instrumenta sposobna potrošnikom zagotavljati visoko raven zaščite. Ugotovljene so bile nekatere pomanjkljivosti, kot so pomanjkanje ustreznih virov, težave z orodji informacijske tehnologije in vprašanja glede prava, ki se uporablja. Nadaljnje podrobnosti so na voljo v ustreznih poročilih[7].

Komisija podpira države članice tudi pri njihovih dejavnostih sodelovanja z zagotavljanjem finančnih prispevkov za skupne čezmejne dejavnosti. Ključna prednost teh skupnih dejavnosti je, da so rezultati na voljo vsem članom mreže. V okviru varnosti izdelkov je bilo tako izvedenih 13 skupnih ukrepov za tržni nadzor, ki so se usmerili na posamezne skupine izdelkov, kot so vžigalniki, verige luči in oprema za igrišča. Komisija je finančno podprla tudi dva skupna izvršilna projekta CPC, eden je preiskoval ponarejeno počitniško ponudbo, drugi pa dajatve letalskih prevoznikov.

Komisija je spodbudila naslednje ukrepe na področju varnosti izdelkov z namenom izboljšanja njihovih učinkov:

(a) Pregled zakonodajnega okvira za trženje blaga povečuje delovanje notranjega trga in je v tem okviru zvišal raven varnosti izdelka ter okrepil tržni nadzor in sledljivost blaga.

(b) Pregled smernice, ki se uporabljajo v sistemu hitrega obveščanja (RAPEX), da bi se izboljšalo delovanje sistema.

(c) Uveljavitev novega pristopa do tržnega nadzora, ki uvaja bolj sistematični nadzor v zgodnejših fazah proizvodne in dobavne verige, ciljno naravnan nadzor na vstopnih točkah notranjega trga ter okrepljeno sodelovanje med carinskimi organi in organi za tržni nadzor. Izveden bo pilotni projekt za izbrano blago ali sektorje z visokim tveganjem.

Okvir EU za tržni nadzor spodbuja tudi sodelovanje med nacionalnimi nadzornimi organi, in sicer v dveh glavnih oblikah. Prvič, javni organi in gospodarski subjekti uporabljajo skupno dogovorjene instrumente, kot so kodeksi ravnanja[8] ali smernice glede uporabe prostovoljnih ukrepov[9]. Drugič, organi držav članic tesno sodelujejo z gospodarskimi subjekti v primeru „prostovoljnih“ ukrepov z zagotavljanjem smernic predhodnega in naknadnega obveščanja ali se z gospodarskimi subjekti dogovorijo o uporabi takšnih ukrepov[10]. Izkušnje s sistemom RAPEX kažejo, da je ta skupni tržni nadzor ključen za pravilno izvajanje korektivnih ukrepov.

Trenutna prednostna naloga Komisije glede mreže CPC je konsolidacija njenega delovanja. Glavni cilj je zagotoviti, da v vseh državah članicah doseže primerljivo stopnjo izvrševanja.

Pregled mreže CPC je pokazal, da pri reševanju čezmejnih primerov prihaja do težav, ki so posledica upravnih zmogljivosti organov, zlasti zaradi pomanjkanja razpoložljivih virov. Sedanja gospodarska kriza to še bolj stopnjuje ravno v času, ko je skladno izvrševanje čedalje bolj pomembno. Komisija v dialogu z državami članicami proučuje, kako zaščititi ustrezne vire, da bi bili skladni z obstoječimi obveznostmi iz Uredbe CPC. Kadar država članica ne izpolnjuje teh obveznosti, Komisija po potrebi začne postopek zaradi kršitve v skladu s členom 226 Pogodbe ES.

Komisija je začela izvajati vrsto dejavnosti za boljše delovanje mrež CPC:

(a) Usklajeni izvršilni ukrepi se izvajajo na letni osnovi. V okviru usmerjenih preiskav (”sweep”) nacionalni organi samodejno pregledajo določen sektor in njegovo skladnost z zakonodajo EU ter sprejmejo ustrezne izvršilne ukrepe. Mreža je izvedla dve preiskavi („sweep“): prvo leta 2007 na spletnih straneh za prodajo letalskih vozovnic in drugo leta 2008 na spletnih straneh s ponudbo melodij zvonjenja za mobilne telefone. Glede na pozitivne izkušnje iz teh dveh preiskav mreža sedaj proučuje načine za združitev preiskav („sweep“) z drugimi orodji, kot je anonimno nakupovanje.

(b) Mreža je sprejela letni akcijski načrt izvrševanja . Komisija bo proučila možnost, da se z državami članicami na visoki ravni dogovori o večletnem okviru za letne akcijske načrte izvrševanja. Več pozornosti bi lahko usmerili tudi v možnosti, da se ciljni sektorji izberejo na podlagi skladnih meril za določanje prednostnih nalog, pri čemer se vključi tudi ocena tveganja. Skupina organov si prizadeva za okrepitev pristopa, ki temelji na oceni tveganja, v okviru skupne dejavnosti v letu 2008. Priporočila v zvezi s projekti se bodo upoštevala za izboljšanje postopkov načrtovanja programov mreže. Tudi mreža bo lahko uporabila podatke pregleda stanja potrošniških trgov in kazalnike izvrševanja.

(c) Organizirajo se posebne tematske delavnice, na katerih se oblikuje skupni pristop k obravnavi vprašanj, ki so jih opredelili organi CPC. Primeri za to so delavnice o pravu, ki se uporablja, in o tem, kako bi se v letu 2009 čim bolje izkoristilo delovanje mreže.

Trenutno pristop Komisije temelji na uresničevanju potenciala decentraliziranega vzorca iz GPSD in Uredbe CPC. Pozneje bi morda bilo treba ponovno razmisliti o upravnih razmerjih za spodbuditev večjih sinergij v skladu z nedavnim razvojem na drugih področjih evropske regulacije.

3.2. Okrepitev preglednosti in vidnosti

Vidnost rezultatov tržnega nadzora in dejavnosti izvrševanja je sestavni del skladne strategije izvrševanja. Ta zagotavlja, da se trg zaveda velike verjetnosti odkritja, ujetja in kaznovanja. To je ključnega pomena za okrepitev potrošnikovega zaupanja v upravljanje trga in doseganje svarilnega učinka ter zato bistveno za dobro delovanje trga. Glede na to je Komisija ukrepala na naslednji način:

( Vzpostavila je komunikacijsko mrežo s predstavniki držav članic za razvoj skupnega pristopa za komunikacijo o dejavnostih mreže CPC.

( S pomočjo ciljno usmerjenih medijskih dejavnosti je na ravni EU zagotovila večjo vidnost izvrševanja, ki ga izvajajo nacionalni izvršilni organi, da bi čim bolj povečala njegov učinek.

Praktične izkušnje, pridobljene iz usklajenih dejavnosti izvrševanja, so pokazale na pravno kompleksnost v zvezi z objavo rezultatov. Medijske dejavnosti v okviru prvega skupnega ukrepa na spletnih straneh letalskih prevoznikov v letu 2007 so pokazale na velike razlike med pravnimi pravili in upravnimi praksami držav članic ter med njihovimi pristopi h komunikaciji. Preiskovalno delo izvršilnih organov je pogosto predmet strogih pravil o zaupnosti. Komisija se prav tako sooča s pravnimi omejitvami v zvezi z objavami rezultatov svojih lastnih dejavnosti v podporo nacionalnih potrošniških politik.

Ker je na tem področju treba zagotoviti večjo preglednost in pravno varnost, bo Komisija proučila, na kakšen način lahko sporoča informacije o trgu in tako potrošnikom omogoča, da se odločajo na podlagi dobre obveščenosti. Namen vsake prihodnje pobude Komisije bi bil omogočiti objavo rezultatov prihodnjih študij in spremljanja skladnosti, vključno z razčlembo teh rezultatov po posameznih podjetjih. Takšna pobuda bi upoštevala legitimne interese zadevnih podjetij in dejstvo, da Komisija sama ne more formalno razglasiti obstoja kršitve.

3.3. Boljša izmenjava znanja in razvoj skupnega razumevanja pravil

Ena večjih prednosti navedenih mrež sodelovanja je, da zagotavljajo privilegirano okolje, v katerem si organi lahko izmenjujejo najboljše prakse. To združevanje znanja prispeva k višjim standardom varstva potrošnikov ter k bolj poenotenemu pristopu k izvrševanju EU.

Izkušnje potrjujejo, da se je zagotavljanje pomoči čezmejnim dejavnostim izkazalo kot temeljno za napredek na tem področju. Spodbujanje takšnih izmenjav je prednostna naloga Komisije, ki na tem področju deluje kot posrednik:

( Priprava smernic in priročnikov v sodelovanju z državami članicami za zagotavljanje nemotenega delovanja obstoječih mrež (npr. smernice RAPEX[11]).

( Vzpostavitev podatkovnih baz za shranjevanje ključnih dokumentov, kot so smernice, priročniki, zakonodaja in sodna praksa. Primeri za to so zbirka potrošniške zakonodaje EU s povezavo do direktiv, ki se pregledujejo, sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti, nacionalnih ukrepov za prenos in nacionalne sodne prakse ter podatkovna baza o nepoštenih poslovnih praksah, ki je v pripravi in bo zagotavljala informacije o nacionalnih pravilih, izvršilnih odločbah, nacionalni sodni praksi in sodni praksi EU ter drugih dokumentih, kot so strokovni članki, študije in nacionalne smernice.

( Zagotovitev finančnih prispevkov za skupne projekte , ki vzpostavljajo okvir za izmenjavo dobre prakse in skupne metode dela.

Pomemben primer je projekt s področja varnosti izdelkov Krepitev tržnega nadzora z najboljšo prakso (EMARS, Enhancing Market Surveillance through Best Practice). Ta triletna skupna dejavnost se je končala leta 2008 s številnimi rezultati, ki bodo vključeni v nadaljnji projekt, ki se je začel leta 2009: med njimi so na znanju temelječ forum za hitro svetovanje, priročnik najboljše prakse in nova strategija usposabljanja, ki dopolnjuje sheme usposabljanja za tržni nadzor na nacionalni ravni. Naslednji projekt, ki ga je izvedla mreža CPC, je zajemal razvoj skupne metodologije za izvedbo spletnih preiskav („sweep“), ki bo preizkušena v skupni vaji leta 2009.

Komisija z razpravami in delavnicami ter z objavo razlagalnih smernic o potrošniški zakonodaji EU razvija svetovalne smernice . Primer za to so na pobudo Komisije objavljene razlagalne smernice o novih konceptih Direktive o nepoštenih poslovnih praksah. Vsakdanje delo mreže CPC je pokazalo na kompleksnost in pomanjkanje soglasja pri interpretaciji potrošniške zakonodaje EU. To je prispevalo k počasni obravnavi čezmejnih primerov.

Komisija si bo prizadevala odpraviti te pomanjkljivosti z vzpostavitvijo mehanizma, s katerim bo doseženo soglasje o skupnem razumevanju potrošniškega regulativnega okvira. To je lahko v obliki spletnega orodja, ki bo omogočalo centralizirano obdelavo vprašanj, povezanih s prenosom ali interpretacijo, s pripravo vodnika, najpogosteje zastavljenih vprašanj ali priročnika v tiskani ali elektronski obliki. Namen tega je predlagati smernice nacionalnim izvršilnim organom, ki si prizadevajo za skupno razumevanje pravil. Kot prvi korak je bila v letu 2009 organizirana vrsta delavnic odbora CPC.

3.4. Boljši tržni nadzor (razvoj pristopa, ki temelji na dokazih)

Dejanski rezultati politik so odvisni od objektivnih dejstev in podatkov, ki so podlaga za oblikovanje strategij izvrševanja in določanje prednostnih nalog ter ocenjevanje učinkovitosti izvrševanja.

Pristop, ki temelji na dokazih, je še posebej pomemben, ko se različne prednostne naloge potegujejo za omejena sredstva. Dokazi in analize prispevajo k usmerjanju izvrševanja, tako da se z obravnavo pravih vprašanj in z ustreznimi ukrepi čim boljše izkoristijo razpoložljiva sredstva. Tako se oblikuje kultura medsebojnega pregledovanja ter primerjave, ki spodbuja razvoj močne kulture izvrševanja. Tak pristop je prav tako učinkovit za ocenjevanje učinka zavezujočih pravnih predpisov in prostovoljnih ukrepov, sprejetih na podlagi samoregulacije.

Komisija je razvila nova orodja za spremljanje rezultatov na trgu in primerjavo potrošniškega okolja v smislu skladnosti, izvrševanja, vedno večje moči potrošnikov prek posebnih kazalnikov, ki bodo odkrivali pomanjkljivosti in napake, ki jih je treba nadalje raziskati in/ali zahtevajo korektivne ukrepe. Ta orodja zajemajo:

( Pregled stanja potrošniških trgov[12] , ki se je začel izvajati v letu 2008, spremlja trge s potrošniškega vidika in letno ocenjuje, ali ti trgi učinkovito delujejo, in sicer v dveh fazah. Prva faza je pregled trgov in se izvaja na podlagi petih ključnih kazalnikov uspešnosti: pritožb, zadovoljstva, cen, zamenjav in varnosti. Ti kazalniki se lahko uporabijo za opredelitev področij, ki jih je treba nadalje raziskati. Podatki pa so tudi kazalniki problemov ter se lahko uporabijo za določitev prednostnih nalog izvrševanja na nacionalni ravni in/ali na ravni EU.

( Kot drugi korak mehanizma pregleda stanja potrošniških trgov poglobljena analiza natančneje proučuje trge s potrošniškega vidika in je usmerjena na posamezna potrošniška vprašanja, pri katerih se je pri pregledu stanja izkazalo, da potrošnikove potrebe niso zadovoljene. Cilj je opredeliti razloge za probleme, odkrite v zvezi s potrošniško politiko in pravnim redom o varstvu potrošnikov. Pregled stanja potrošniških trgov dopolnjuje in spada v okvir širšega postopka tržnega spremljanja in sicer na področjih, na katerih Komisiji meni, da je poglobljena študija o trgih potrebna zaradi celostnega pregleda vseh elementov delovanja trga z vidika ponudbe in povpraševanja. Glede na to bodo predlagane ustrezne rešitve.

( Ukrepi za razvoj usklajene metodologije za razvrščanje pritožb potrošnikov . To bo zagotovilo skupen okvir za zbiranje pritožb in lažjo primerljivost podatkov. Metodologija se bo uporabljala na prostovoljni podlagi.

( Namen podrobnejših raziskav izkušenj potrošnikov in trgovcev na drobno je opredelitev splošnih vprašanj skladnosti. Ta ukrep bo okrepljen z razvojem nadaljnjih kazalnikov izvrševanja prek novega orodja za spremljanje medijske pozornosti ter nacionalnih vhodnih in izhodnih podatkov. Pregled stanja potrošniških trgov za leto 2009 je vseboval prvi niz kazalnikov, ki bodo zagotavljali primerjalne analize izvrševanja po vsej EU.

4. VZPOSTAVITEV MEDNARODNEGA SODELOVANJA

V čedalje bolj globaliziranem svetu se načelo tesnejšega sodelovanja med izvršilnimi organi uporablja tudi za odnose z organi zunaj EU, zlasti s tistimi državami, ki že imajo močne gospodarske vezi z EU. Blago se čedalje bolj proizvaja zunaj EU in se uvaža iz vsega sveta, zlasti iz Kitajske. Tudi zaradi zagotavljanja varnosti izdelkov, ki krožijo po notranjem trgu, je treba združiti prizadevanja z organi in/ali gospodarskimi subjekti iz držav nečlanic EU. Pristop Komisije združuje različne instrumente za spodbujanje standardov EU za varstvo potrošnikov:

( Prizadeva si za sklenitev formalnih sporazumov z izvršilnimi organi v tretjih državah.

Uredba CPC določa pravno podlago za pristop k mednarodnim sporazumom sodelovanja. Vzpostavljajo se stiki z organi ZDA in Švice za proučitev možnosti sodelovanja z mrežo CPC.

Dejanski delovni odnosi z izvršilnimi organi v ZDA in na Kitajskem so na področju varnosti izdelkov dobro vzpostavljeni. To se je izkazalo v številnih upravnih sporazumih o sodelovanju[13] ter v pomembnih praktičnih izboljšavah v pristopu Kitajske do varstva potrošnikov.

( Spodbuja sodelovanje izvršilnih organov na svetovni ravni z razširjanjem najboljše prakse[14].

5. PODPORA IZVRšEVANJU

Učinkovita potrošniška politika je odvisna od potrošnikov in podjetij, ki poznajo svoje pravice in dolžnosti v okviru obstoječe zakonodaje, ter od njihove sposobnosti, da jih pri svojem trgovinskem poslovanju uresničujejo. Medtem ko je verjetna možnost izvrševanja javnih organov nujno potrebna in pomeni močno spodbudo za trgovce, da upoštevajo pravila, pa so ukrepi iz tega oddelka, ključni za lajšanje izvrševanja in za to, da potrošniki lahko uveljavljajo svoje pravice.

5.1. Samo obveščeni potrošniki so potrošniki z okrepljeno močjo

Obveščeni potrošniki, ki vedo, kam naj se obrnejo v primeru nespoštovanja pravil, ter njihova sposobnost prepoznavanja in poročanja kršitev so pomembni dejavniki za odkrivanje nespoštovanja pravil. Komisija zato daje velik pomen zagotavljanju, da se potrošniki zavedajo svojih pravic, ter dopolnjuje politike držav članic z obveščanjem in izobraževanjem potrošnikov na različne načine, kot so informativne kampanje v državah članicah, uporabniku prijazne spletne strani[15], na primer eYouGuide, uporabniku prijazen spletni vodnik, ki predstavlja potrošnikove pravice v digitalnem okolju[16], ter dan potrošnikov EU, letni dogodek, s katerim se ščitijo pravice potrošnikov po vsej EU s številnimi usklajenimi dejavnostmi.

Komisija sofinancira tudi Evropsko mrežo centrov za varstvo potrošnikov[17] (ECC-Net, European Consumer Centres Network), ki zagotavlja praktične informacije o pravicah potrošnikov in pomaga pri čezmejnih pritožbah.

Za Komisijo je prav tako pomembno sodelovanje s potrošniškimi organizacijami in jih podpira pri pomembnem delu, ki ga opravljajo. Potrošniške organizacije imajo s svojim delom pomembno vlogo pri primerjalnem testiranju izdelkov in na trgu delujejo kot nadzorne službe. Posamezne dejavnosti, kot je usposabljanje za nacionalne potrošniške organizacije, so namenjene izboljšanju njihovih sposobnosti, da na ravni EU in nacionalni ravni delujejo učinkoviteje.

5.2. Ustrezni načini za iskanje odškodnine

Končni cilj potrošniške politike EU je vzpostavitev okolja, v katerem potrošnik lahko kupuje blago in storitve, ne da bi ga pri tem ovirale nacionalne meje, ob zavedanju, da v primeru nepravilnosti obstajajo učinkoviti in primerni korektivni ukrepi.

Na ravni EU so bili vzpostavljeni številni mehanizmi, ki vključujejo postopek v sporih majhne vrednosti[18] za čezmejne spore, ki od leta 2009 poenostavlja, pospešuje in zmanjšuje stroške sodnih postopkov za zahtevke, ki ne presegajo 2 000 EUR; Direktivo o nekaterih vidikih mediacije v civilnih in gospodarskih zadevah[19], ki si prizadeva okrepiti uporabo mediacije v državah članicah; ter Direktivo o opustitvenih tožbah[20], ki določa skupni postopek, ki usposobljenemu organu v eni državi članici dopušča, da vloži opustitveno tožbo v drugi državi članici, s katero se preneha kršitev.

Komisija prav tako spodbuja vzpostavitev mehanizmov za alternativno reševanje sporov, ki jih je podprla z dvema priporočiloma[21], s katerima je oblikovala načela, postopke in merila kakovosti, ki se uporabljajo za organe za alternativno reševanje sporov.

Komisija prav tako lajša dostop za potrošnike do izvensodnih postopkov za reševanje čezmejnih sporov s pomočjo različnih mrež. ECC-Net deluje kot kontaktna točka za posredovanje informacij za 400 organov za alternativno reševanje sporov, ki so jih uradno sporočile države članice. Sodeluje tudi z drugimi mrežami v EU, kot je FIN-Net[22], shemo za izvensodno poravnavo glede finančnih storitev, in SOLVIT[23], ki obravnava probleme v zvezi z napačno uporabo pravil notranjega trga.

Komisija proučuje tudi vprašanje kolektivnih odškodnin[24] v primerih, kadar je skupino potrošnikov prizadela ista ali podobna kršitev s strani istega trgovca. Mehanizmi kolektivnih odškodnin so lahko alternativna možnost v primerih, v katerih se potrošniki za posamezno ukrepanje ne odločijo, ker bi bili stroški sodnih postopkov nesorazmerni z vrednostjo pritožbe.

6. SKLEPI

Učinkovita potrošniška politika izvrševanja je ključnega pomena za delovanje enotnega trga in je v prihodnjih letih prednostna naloga Komisije. Komisija bo kot varuhinja Pogodbe še naprej lajšala, podpirala in pomagala državam članicam na tej poti. Proučila bo tudi možnosti za pregled formalnih in neformalnih mehanizmov izvrševanja CPC.

Komisija bo za zagotovitev pravilne uporabe pravnega reda s področja varstva potrošnikov nadaljevala s preverjanji prenosov in s spremljanjem skladnosti. Po potrebi bo začela postopek zaradi kršitve proti vsaki državi članici, ki ne bo izpolnjevala svojih obveznosti iz ustreznih pravil.

Tudi v trenutnih gospodarskih razmerah je mogoče slediti cilju izvrševanja, če se ponovno uporabijo številni razpoložljivi instrumenti izvrševanja ter vzpostavijo močni in učinkoviti čezmejni mehanizmi, ki se lahko prilagajajo in učinkovito delujejo v hitro razvijajočem se tržnem okolju; vzpostavi skupno razumevanje pravil, ki jih je treba uporabljati; izboljšajo načini, s katerimi se spremljajo trgi, preglednost informacij, zbranih med takšnimi spremljanji, in vidnost izvršilnih ukrepov ter vzpostavi mednarodno sodelovanje s tretjimi državami.

Tako Komisija kot nacionalni izvršilni organi se morajo bolj potruditi, če se želijo spoprijeti z današnjimi kompleksnimi izzivi in če želimo doseči najvišjo možno raven varstva potrošnikov v Evropski uniji, da bodo potrošniki z zaupanjem izkoristili vse možnosti enotnega trga.

[1] Od 33 % Evropejcev, ki so v letu 2008 kupovali prek spleta, je samo 7 % takih, ki so kupovali čez mejo (Posebna raziskava Eurobarometra 298: oktober 2008).

[2] UL L 149, 11.6.2005.

[3] V skladu s svojimi obveznostmi iz člena 211 Pogodbe ES.

[4] UL L 11, 15.1.2002.

[5] UL L 218, 13.8.2008. Novi zakonodajni okvir, tj. je Uredba (ES) št. 765/2008 in Sklep št. 768/2008/ES, revidira obstoječe horizontalne določbe za prosti pretok blaga. Uvaja evropska pravila za akreditacijo, določa temeljne določbe za učinkovit in trden sistem tržnega nadzora in širi obstoječe horizontalne določbe.

[6] UL L 364, 27.10.2004.

[7] GPSD: COM(2008) 905; CPC: COM(2009) 336 konč.

[8] http://ec.europa.eu/consumers/safety/projects/docs/tie_voluntary_agreement.pdf http://ec.europa.eu/consumers/safety/projects/docs/safety_vol_agr_retailers-importers.pdf

[9] http://ec.europa.eu/consumers/cons_safe/action_guide_en.pdf

[10] UL L 381, 28.12.2004.

[11] UL L 381, 28.12.2004.

[12] Prva in druga izdaja pregleda stanja potrošniških trgov − COM(2008) 31 in COM(2009) 25 konč.

[13] Memorandum o soglasju med Evropsko komisijo in Splošno upravo za nadzor kakovosti, pregled in karanteno (AQSIQ, General Administration for Quality Supervision, Inspection and Quarantine) ter Načrt za varnejše igrače med Evropsko komisijo in AQSIQ.

[14] Mednarodna mreža za varstvo potrošnikov in izvrševanje (ICPEN, the International Consumers Protection and Enforcement Network) − Komisija ima status opazovalca, člani pa so tudi večina članov mreže CPC.

[15] http://www.isitfair.eu/ in http://ec.europa.eu/eyouguide

[16] Komisija je potrošnikom omogočila eYouGuide, informativno spletno stran, ki je s svojo usmerjenostjo zlasti na e-trgovino in spletno okolje namenjena pojasnjevanju obstoječih pravic, ki se uporabljajo na spletu in so zagotovljene na ravni EU. Na voljo so tudi povezave do pristojnih organov in potrošniških organizacij, če potrošnik želi uveljavljati svoje pravice in poiskati odškodnino.

[17] Letno poročilo ECC-Net 2007: http://ec.europa.eu/consumers/reports/reports_en.htm#ecc-net

[18] UL L 199, 31.7.2007.

[19] UL L 136, 24.5.2008.

[20] UL L 166, 11.6.1998.

[21] UL L 115, 17.4.1998 in UL L 109, 19.4.2001.

[22] http://ec.europa.eu/internal_market/finservices-retail/finnet/index_en.htm

[23] http://ec.europa.eu/solvit/

[24] Zelena knjiga o kolektivnih odškodninah za potrošnike − COM(2008) 794.