SL Uradni list Evropske unije C 159/7

Objava vloge v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

2013/C 159/06

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo.

VLOGA ZA SPREMEMBO

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (2)

VLOGA ZA SPREMEMBO V SKLADU S ČLENOM 9

„CHAOURCE“

ES št.: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

ZGO ( ) ZOP ( X )

1. Postavka v specifikaciji proizvoda, na katero se sprememba nanaša

—  ime proizvoda — ☒ opis proizvoda —  geografsko območje — ☒ dokazilo o poreklu — ☒ metoda pridobivanja —  povezanost — ☒ označevanje — ☒ nacionalne zahteve —  drugo (navedite)

2. Vrsta spremembe

— ☒ sprememba enotnega dokumenta ali povzetka —  sprememba specifikacije registriranega ZOP ali ZGO, za katerega enotni dokument in povzetek nista bila objavljena —  sprememba specifikacije, pri kateri objavljenega enotnega dokumenta ni treba spremeniti (člen 9(3) Uredbe (ES) št. 510/2006) —  začasna sprememba specifikacije zaradi obveznih sanitarnih ali fitosanitarnih ukrepov, ki so jih uvedli javni organi (člen 9(4) Uredbe (ES) št. 510/2006)

3. Spremembe

3.1 Sprememba 2. točke: opis proizvoda

— Surovine: obvezna predelava polnomastnega mleka, katerega sestava se ne spremeni, da bi se preprečilo dodajanje ali odvzemanje maščob ali beljakovin,

— vsebnost maščob v siru je bila zmanjšana, da bi se preprečil presežek maščob, ki je v nasprotju s tradicijo,

— površinska flora: pojasnila o prevladi mikroorganizma Penicillium candidum in navzočnosti mikroorganizma Geotrichum,

— dodan je bil opis organoleptičnih lastnosti,

— velikost sirov: navedeni sta bili dve velikosti, urejeni s predpisi na podlagi ciljnih vrednosti, ki jih je mogoče nadzirati.

3.2 Sprememba 4. točke: dokazilo o poreklu

Postavka „dokazila o poreklu proizvoda z geografskega območja“ je bila ob upoštevanju sprememb nacionalnih zakonov in predpisov prečiščena ter združuje zlasti deklarativne obveznosti in vodenje registrov v zvezi s sledljivostjo proizvoda in spremljanjem proizvodnih razmer.

Dodani so bili elementi, ki omogočajo boljšo sledljivost mleka in sirov, da bi se zagotovilo poreklo sirov z navedeno označbo. Nadzor nad specifikacijo za navedeno označbo porekla je urejen z nadzornim načrtom, ki ga pripravi nadzorni organ.

Ta postavka je poleg tega dopolnjena z več določbami o registrih in deklarativnih dokumentih, ki zagotavljajo sledljivost sirov.

3.3 Sprememba 5. točke: metoda pridobivanja

Prireja mleka: ta del je bil spremenjen, da bi se poudarila povezanost z ozemljem na podlagi porekla živali in njihove prehrane. Gre za mejo najmanj 80 % živali, skotenih na navedenem območju, in opredelitev pravil glede neodvisnosti preskrbe na navedenem območju. Ta pravila zadevajo tudi upravljanje pašnikov in uporabo trave v obroku (z določitvijo minimalne paše za telice in živali v laktaciji) ter zahteve v zvezi s krmo in dopolnili.

Proizvodnja sira: s predpisi so bili urejeni različni postopki proizvodnje na podlagi ciljnih vrednosti, ki jih je mogoče nadzirati (temperatura pri usirjanju, odcejanju, sušenju in zorenju ter trajanje navedenih postopkov, določitev pH pri oblikovanju in usirjanju).

3.4 Sprememba 8. točke: označevanje

Predlagajo se nekatera pravila (uporaba znaka ZOP EU in logotipa združenja …), da bi se etikete na siru uredile s predpisi in postale lažje berljive za potrošnike.

3.5 Sprememba 9. točke: nacionalne zahteve

Na koncu specifikacije je bila dodana preglednica z glavnimi točkami, ki jih je treba nadzirati.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (3)

„CHAOURCE“

ES št.: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

ZGO ( ) ZOP ( X )

1. Ime

„Chaource“

2. Država članica ali tretja država

Francija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.3 Siri

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz 1. točke

Mehki sir „Chaource“ s površinsko plesnijo in prevladujočim mlečnim okusom se proizvaja izključno iz polnomastnega kravjega mleka brez dodanih ali odvzetih maščob ali beljakovin.

Slano testo vsebuje najmanj 40 % suhe snovi, v kateri je najmanj 48 % maščob.

Skorja mora biti pretežno prekrita z belo plesnijo mikroorganizma Penicillium candidum. Površina je lahko marmornatega videza ali razgibana zaradi mikroorganizma Geotrichum.

Sir blago diši po gobah in ima rahel priokus po svežih gobah ter lahko razvije sadne arome, med drugim aromo po lešnikih.

Je valjaste oblike z ravno zgornjo in spodnjo ploskvijo. Proizvaja se v dveh velikostih:

— veliki sir po minimalnem zorenju tehta od 450 do 700 gramov, notranji premer oblikovala pa je od 110 do 115 milimetrov,

— mali sir po minimalnem zorenju tehta od 250 do 380 gramov, notranji premer oblikovala pa je od 85 do 90 milimetrov.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode)

Pri proizvodnji sira „Chaource“ se uporablja polnomastno kravje mleko, v katerem ni dodanih ali odvzetih maščob ali beljakovin, so le tiste iz okolja, v katerem živijo kulture mlečnih fermentov, ki jih je lahko največ 3 %. Mleko se zbira, skladišči in predeluje neodvisno od drugih vrst mleka, kar se zagotovi s popolno neodvisnostjo zbirnih poti in predelovalnih obratov ali tako, da se znotraj enega samega obrata ločijo različne vrste mleka in predelani proizvodi, in sicer od zbiranja mleka do zorenja sirov.

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora)

Povprečni letni delež krme, ki se pridela na kmetijskem gospodarstvu, vsebuje najmanj 75 % suhe snovi v celotnem obroku mlečne črede. Povprečni delež krme, ki izvira z območja geografske označbe „Chaource“, poleg tega vsebuje najmanj 85 % suhe snovi v celotnem obroku mlečne črede.

Krave molznice imajo dostop do paše najmanj pet mesecev na leto. Vsaka od njih ima v tem obdobju na voljo najmanj 20 arov površine. Če se jim poleg paše daje sveža krma, lahko površine za navedeno krmo obsegajo največ 10 arov na kravo mlekarico.

Delež trave v prehrani krav molznic je najmanj 30 % suhe snovi v voluminozni krmi. Delež trave v prehrani telic, izračunan neodvisno od deleža v prehrani krav molznic, je najmanj 30 % suhe snovi v voluminozni krmi. Navedene zahteve veljajo vedno in vse leto.

Povprečni letni delež dopolnil v prehrani krav mlekaric je manj kot 27 % suhe snovi v celotnem obroku.

Obrok krav molznic je opredeljen kot celota voluminozne krme in razdeljenih dopolnil.

Specifikacija vsebuje seznam odobrenih vrst krme in močne krme.

Telice se morajo na geografskem območju označbe po odstavitvi in pred prvo laktacijo pasti najmanj štiri mesece.

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Prireja mleka ter proizvodnja in zorenje sirov morajo potekati na geografskem območju.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn.

—

3.7 Posebna pravila za označevanje

Na etiketi morata biti navedena ime označbe porekla in znak ZOP Evropske unije.

Prepovedano je dodajanje opisov ali drugih navedb tej označbi porekla na etiketah, v oglasih, na računih in v trgovskih dokumentih, razen:

— blagovnih znamk,

— navedb „artisanal“ ali „fabrication artisanale“, ki ju lahko uporabljajo le obrtniški predelovalci, priznani na podlagi predpisov o obrtništvu,

— navedb „affiné“ ali „affineur“ ali drugih navedb v zvezi z zorenjem sira,

— logotipa Syndicat de Défense du Fromage de Chaource.

Na etiketi morata biti poleg tega v celoti navedena ime in naslov zadnjega proizvajalca, pooblaščenega za označbo porekla „Chaource“, to je zorilca.

4. Kratka opredelitev geografskega območja

Geografsko območje proizvodnje je zelo omejeno ter leži na meji med departmajema Aube in Yonne, pri čemer zajema naravno vlažno regijo Šampanja, katere središče je občina Chaource.

Departma Aube

Celotni kantoni: Aix-en-Othe, Bar-sur-Seine, Bouilly, Chaource, Ervy-le-Châtel, Mussy-sur-Seine, Les Riceys in Troyes (sedem kantonov).

Departma Yonne

Celotni kantoni: Ancy-le-Franc, Crusy-le-Châtel, Flogny-la-Chapelle in Tonnerre.

Celotne občine: Bagneaux, Boeurs-en-Othe, Cérilly, Chigy, les Clérimois, Coulours, Flacy, Foissy-sur-Vanne, Fontaine-la-Gaillarde, Fournaudin, Maillot, Malay-le-Grand, Malay-le-petit, Noé, Saint-Clément, Saligny, Sens, les Sièges, Theil-sur-Vanne, Vareilles, Vaudeurs, Villeneuve-l'Archevêque, Villiers-Louis in Voisines.

Deli občin: Arces-Dilo (del severno od nacionalne ceste 5), Cerisiers (del severno od nacionalne ceste 5), Lailly (del južno od departmajske ceste 28), La Postolle (del južno od departmajske ceste 28), Soucy (del južno od nacionalne ceste 439), Thorigny-sur-Oreuse (del južno od departmajske ceste 28), Vaumort (del severno od nacionalne ceste 5).

5. Povezanost z geografskim območjem

5.1 Posebnosti geografskega območja

A. Naravni dejavniki

Izhodišče za opredelitev območja označbe je bila kotlina, v kateri se proizvaja sir, obsega pa območje Chaourçois in podobna sosednja območja. Navedena kotlina zajema naravno vlažno regijo Šampanja, katere središče je občina Chaource. Na severu meji na gozd Aumont in Seno, na jugu na gozd Maulnes in reko Armançon, na zahodu na apnenčasto planoto pokrajine Pays d'Othe, na vzhodu pa na vodotok Sarce.

Za kotlino je značilna neprepustna zemeljska plast, sestavljena pretežno iz apnenca in gline. Navedeno območje prepredajo številni vodotoki in izviri.

To malo območje je zlasti izolirano zaradi gozda, ki leži med dvema velikima prometnima povezavama:

— Troyes-Saint-Florentin in

— Vallée de la Seine.

Glinena tla na navedenem območju najpogosteje poraščajo naravni travniki. Zaradi stalne vlažnosti ustvarjajo ugodne pogoje za rast trave, vendar niso uporabna niti primerna za obdelovanje. Na nekaterih območjih, kot so vlažne doline, se pašna sezona pogosto pozno začne, zato trava izgubi hranilno vrednost, mleko pa je manj bogato z različnimi snovmi („Procès Verbal de l’Assemblée Générale du Contrôle Laitier“ (zapisnik generalne skupščine za nadzor nad mlekom), 23. januar 1937).

Zaradi raznolikih tal na navedenem območju in s tem možnosti njihove rabe se je na njem razširilo mešano kmetijstvo. S sirom „Chaource“ povezana vzreja je omogočila in še danes omogoča ohranitev tradicionalnih kmetijskih dejavnosti na navedenem območju, za katero je značilno ostro celinsko podnebje.

B. Človeški dejavniki

Začetek proizvodnje sira na navedenem območju je bil v srednjem veku tesno povezan s številnimi tam delujočimi opatijami in komendami. Menihi so bili namreč edini, ki so jim bili na voljo travniki in gozdovi za prehrano živine ter prirejo mleka in proizvodnjo sira. Ker večinoma niso uživali mesa, so ga pogosto nadomeščali s sirom, kar je omogočilo razvoj živinoreje in prenos tehnik predelave v sir.

Prebivalke navedenega območja so prevzele to znanje in spretnosti v 17. in 18. stoletju ter proizvajale sir le za domačo porabo. Ker so morale njegovo proizvodnjo uskladiti s številnimi dnevnimi opravili, so imele zanjo le malo časa. Molzle so zjutraj ali zvečer, nato pa so pustile mleko, da se naravno usiri, in ga prevzele ob koncu dneva ali naslednje jutro. Sir so proizvajale iz polnomastnega, to je neposnetega mleka („z neodstranjeno smetano“). Mlečna sirnina se lahko odceja počasi in brez posebnega nadzora, kar je ustrezalo zlasti kmeticam zaradi njihovega dnevnega ritma.

Sir je postal mlečen prav zaradi tega načina proizvodnje in z njim povezanih postopkov (trajanje usirjenja, počasno odcejanje).

Siri so se uživali na več načinov, sveži ali suhi, pri čemer so imeli na splošno sveži siri prednost poleti zaradi svežosti, pa tudi iz praktičnih razlogov. Zorenje se je namreč spreminjalo glede na težave s shranjevanjem, ki so bile najpogosteje povezane s temperaturo: ko razmere niso bile ugodne, so se siri uživali sveži, da se ne bi pokvarili, ko pa so razmere dopuščale, so se lahko hranili največ dva meseca. Navade, povezane z njihovim uživanjem, so se ohranile vse do danes, iz česar izhajata dve velikosti sira, ki sta se razvijali vsaka nekoliko drugače.

Kmetje so sire, ki jih niso porabili na kmetiji, prodajali na trgih. Zapise o njihovi prodaji je mogoče zaslediti od leta 1829 (oktober 1929, „Seznam sejmov v departmaju Aube“). Sire so večinoma zbirali t. i. „cossoniers“ (trgovci s sirom), ki so jih prodali naprej na lokalne trge, pa tudi v najpomembnejša francoska mesta, kot so Pariz, Lyon, Dijon, Toulouse, Reims, Metz, Douai, Clermont-Ferrand, Annecy in Lons-le-Saunier.

Donos mleka se je z razvojem kmetijstva v 19. in 20. stoletju izboljševal, kar je omogočilo povečanje prireje mleka. Razvila se je prodaja na trgih. Toda proizvodnja sirov in njihova prodaja sta bili še naprej naporni dejavnosti, in kmetice so z mlekom raje oskrbovale mlekarne, ki so se pojavile v tistem času. Ker je bilo sirov s kmetije premalo, so jih začeli proizvajati trgovci s sirom. Mali sirarji so na začetku 60. let prejšnjega stoletja od kmetic dokončno prevzeli proizvodnjo sira.

Proizvajalci so lahko z navedenim postopkom proizvodnje in uporabljenimi surovinami vedno ustvarili dodatno vrednost glede na suhe in manjše okoliške sire iz delno posnetega mleka („z odstranjeno smetano“).

5.2 Posebnosti proizvoda

A. Posebnosti proizvoda

Sir „Chaource“ se proizvaja izključno iz polnomastnega kravjega mleka.

Suho soljeno testo je kremasto, prožno in hkrati precej čvrsto. Posebnost je centripetalno zorenje, zaradi katerega sčasoma nastanejo razlike med kremastim obodom ter fino in rahlo zrnato teksturo sredice.

Skorja je pretežno prekrita z belo plesnijo mikroorganizma Penicillium candidum.

Sir blago diši po gobah in ima rahel priokus po svežih gobah ter lahko razvije sadne arome, med drugim aromo po lešnikih.

To je edini sir, narejen iz kravjega mleka in s površinsko plesnijo, ki ima obliko visokega valja z ravno zgornjo in spodnjo ploskvijo. Ta oblika je povezana zlasti z uporabo oblikoval, ki so veliko višja kot širša in lahko zadržijo veliko sirnine, kar omogoča počasno odcejanje že zaradi učinka težnosti in zato ni potrebno posredovanje od zunaj.

B. Zgodovina uporabe imena in prepoznavnost

Ustna tradicija sega v prvo polovico 19. stoletja. Kmetice z območja Chaourçois so iz kravjega mleka proizvajale sir, ki se je že imenoval „le fromage de Chaource“ (sir z območja Chaource).

Dr. Pourriau in Huguier-Truelle sta natančno opisala sire „Chaource“ in glavna pravila za njihovo proizvodnjo, prvi leta 1872 v delu „La Laiterie“ (Mlekarstvo), drugi pa leta 1883 v delu „Le Petit Guide de la fermière de l’Aube“ (Kratek vodnik kmetice iz Auba).

5.3 Vzročna povezanost geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali značilnostjo proizvoda (pri ZGO)

Geografsko območje je bilo opredeljeno na podlagi tradicionalnega območja proizvodnje sira „Chaource“ in mlečne govedoreje.

Zaradi izmenjujočih se apnenčastih in glinenih tal so se razvila kmetijska gospodarstva z mešanim kmetijstvom, pri čemer so se nekatera kmetijska gospodarstva, ki so se nahajala na glinenih tleh in v poplavnih dolinah z vodotoki, usmerila v proizvodnjo krme.

Na živinorejske postopke neposredno vplivajo značilnosti podnebja in prsti na navedenem območju ter njegova geografska lega. Tako zaradi njegove lege na stičišču več območij pasem goveda ni bilo zanimanja za pasme krav, ampak za lokalne živali. Zaradi samozadostnega delovanja kmetijskih gospodarstev, ki želijo čim bolj izkoristiti lokalne vire, so dobili prednost krma in dopolnila, pridelani na kmetijskem gospodarstvu ali v bližnji kotlini (najmanj 75 % krme izvira s kmetijskega gospodarstva, 85 % pa z navedenega območja). Trava je zato postala v prehrani živali zelo pomembna, pa naj so jo uživale na paši (več kot 20 arov na kravo najmanj 5 mesecev) ali kot seno (več kot 30 % uporabne suhe snovi v krmi). Ker trava pogosto raste na poplavnih naravnih travnikih, ni dovolj kakovostna za prirejo mleka, ki bi imelo ustrezno strukturo za predelavo v sir, zato ji je treba dodajati drugo visokoenergetsko krmo in dopolnila.

Ker je bilo mleko manj bogato z različnimi snovmi, zlasti pa zaradi uskladitve številnih opravil, so se kmetice samodejno usmerile v proizvodnjo sira iz polnomastnega mleka (zato imajo siri najmanj 48 % maščob v suhi snovi). Zaradi številnih in raznolikih kmetijskih opravil so imele malo časa za proizvodnjo sirov, zato so potrebovale način, ki bi bil prilagojen njihovemu dnevnemu ritmu in ne bi zahteval veliko nadzora. S tem je mogoče pojasniti, zakaj so postopki izdelave tako dolgi in poenostavljeni (najmanj 12-urno usirjanje, samodejno in počasno odcejanje). Svojemu dnevnemu ritmu so prilagodile tudi zorenje. Poleti se je namreč sir na splošno užival svež zaradi osvežujočega mlečnega okusa in očitno tudi zaradi shranjevanja, bolj zoreni siri pa so se uživali, takoj ko so razmere to dopuščale. Navade glede uživanja sira so se ohranile, zaradi njih pa sta se razvili dve obliki sira s podobnim trajanjem zorenja: mali zoreni sir in večji sir z ustrezno plesnijo in izrazitejšim mlečnim okusom.

Sklic na objavo specifikacije

(Člen 5(7) Uredbe ES) št. 510/2006 (4))

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCChaource.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.

(2) UL L 93, 31.3.2006, str. 12. Nadomeščena z Uredbo (EU) št. 1151/2012.

(3) Nadomeščena z Uredbo (EU) št. 1151/2012.

(4) Prim. opombo 3.