o sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo ter Antigvo in Barbudo o spremembi Sporazuma med Evropsko skupnostjo ter Antigvo in Barbudo o odpravi vizumov za kratkoročno bivanje

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

Uredba (EU) št. 610/2013 z dne 26. junija 2013 (v nadaljnjem besedilu: spremembe Zakonika o schengenskih mejah) spreminja Konvencijo o izvajanju Schengenskega sporazuma, Uredbo (ES) št. 562/2006 (Zakonik o schengenskih mejah) in Uredbo (ES) št. 810/2009 (vizumski zakonik) in med drugim ponovno opredeljuje pojem „kratkoročno bivanje“ za državljane tretjih držav v schengenskem območju. Od 18. oktobra 2013 je za državljane tretjih držav – ne glede na to, ali potrebujejo vizum ali ne – ki nameravajo kratkoročno bivati v schengenskem območju, najdaljše dovoljeno trajanje bivanja opredeljeno kot „90 dni v katerem koli 180-dnevnem obdobju“. V nasprotju z opredelitvijo, veljavno do 18. oktobra 2013 („tri mesece v obdobju šestih mesecev od prvega vstopa“), je novi pojem natančnejši, saj določa trajanje v dnevih namesto v mesecih. Poleg tega je bila iz opredelitve črtana ubeseditev „od prvega vstopa“, zaradi katere je pogosto prihajalo do dvomov in vprašanj.

V spremembah Zakonika o schengenskih mejah so bile uvedene vse potrebne spremembe pravnega reda EU na področju vizumov in mej, tj. Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma, Zakonika o schengenskih mejah, vizumskega zakonika in Uredbe (ES) št. 539/2001. Pojem kratkoročnega bivanja pa je zapisan tudi v mednarodnih sporazumih, ki jih je sklenila Evropska unija. V sporazumih o odpravi vizumov, sklenjenih z Antigvo in Barbudo, Bahami, Barbadosom, Brazilijo, Mauritiusom, Saint Kittsom in Nevisom in Sejšeli, se opredelitev trajanja bivanja brez vizumov še vedno nanaša na staro opredelitev („tri mesece v obdobju šestih mesecev od prvega vstopa“).

Komisija je 16. julija 2014 sprejela priporočilo za sklep Sveta o pooblastilu, da začne pogajanja za spremembo sporazumov o odpravi vizumov za kratkoročno bivanje med Evropsko unijo in zgoraj navedenimi državami, ki ga je Svet sprejel 9. oktobra 2014. Namen tega je bil za teh sedmih držav uvesti novo opredelitev kratkoročnega bivanja, kakor je določena v spremembah Zakonika o schengenskih mejah. Poleg tega je opredelitev „kratkoročno bivanje“ v sporazumih o odpravi vizumov v smislu dni namesto mesecev manj zahtevna za preverjanje in preračunavanje z elektronskimi/IT sredstvi ter je zato primernejša za centralizirane sisteme upravljanja meja, kot je predlagani sistem vstopa/izstopa (SVI).

Komisija je po odobritvi Sveta začela pogajanja za spremembo sporazumov o odpravi vizumov s sedmimi državami (Antigva in Barbuda, Bahami, Barbados, Brazilija, Mauritius, Saint Kitts in Nevis ter Sejšeli).

Pogajanja z Antigvo in Barbudo so se uspešno zaključila 28. oktobra 2016 s parafiranjem Sporazuma o spremembi. Obe strani sta se dogovorili, da bosta sprejeli novo opredelitev „kratkoročnega bivanja“ v celotnem Sporazumu o odpravi vizumov med EU ter Antigvo in Barbudo. Poleg tega Sporazum vključuje spremembo nekaterih tehničnih podrobnosti (glej v nadaljevanju), vendar so z vidika potnika vsi predlogi sprememb zanemarljivi.

Posebni položaj Združenega kraljestva in Irske je opredeljen v preambuli Sporazuma.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga

Sporazum morata odobriti obe pogodbenici v skladu s svojimi postopki. Kar zadeva Unijo, sta za to potrebna sklepa Sveta o podpisu in sklenitvi Sporazuma.

Ta predlog je predložen Svetu, da odobri sklenitev Sporazuma o spremembi Sporazuma med Evropsko skupnostjo ter Antigvo in Barbudo o odpravi vizumov za kratkoročno bivanje.

Sporazum zagotavlja pravno skladnost in usklajevanje med državami članicami, in sicer z upoštevanjem nove opredelitve kratkoročnega bivanja, kakor je določena v spremembah Zakonika o schengenskih mejah, kar zagotavlja jasno razlago „kratkoročnega bivanja“.

Pravna podlaga za ta predlog je člen 77(2)(a) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) v povezavi s členom 218 PDEU.

Unija nima pooblastil za spremembo sporazumov o odpravi vizumov, ki bi zavezovali štiri države, pridružene izvajanju schengenskega pravnega reda, kar vključuje skupno vizumsko politiko. Za zagotovitev usklajenega pristopa in izvajanje določb o trajanju dovoljenega bivanja v schengenskem območju je v Sporazum vključena skupna izjava, v kateri je izražena želja, da Antigva in Barbuda na eni strani ter Islandija, Lihtenštajn, Norveška in Švica na drugi strani ustrezno prilagodijo obstoječe dvostranske sporazume o odpravi vizumov.

Priloženi predlog je pravni instrument za sklenitev Sporazuma. Svet bo sprejel odločitev s kvalificirano večino po tem, ko oseba, ki jo imenuje predsedstvo Sveta, podpiše Sporazum v imenu Unije in ko Svet pridobi odobritev Evropskega parlamenta v skladu s točko (a) drugega pododstavka člena 218(6) PDEU.

•Subsidiarnost (za neizključno pristojnost)

Če je ena od pogodbenic mednarodnega sporazuma Evropska unija, države članice ne morejo same pravno izvajati sprememb takega sporazuma. Sporazum o odpravi vizumov z Antigvo in Barbudo je sklenila Evropska unija, zato je potrebno ukrepanje na ravni Unije.

Poleg tega bi sklenitev sporazumov o odpravi vizumov s strani držav članic vplivala na pravni red Unije na področju vizumov (člen 3(2) PDEU).