Povzetek

I. Proizvajalci iz EU izdelujejo sladkor večinoma iz sladkorne pese, ki jo gojijo pridelovalci. Pred reformo trga je bila EU ena od največjih svetovnih proizvajalk sladkorja in druga največja porabnica. Leta 2006 je bila odobrena reforma trga sladkorja zaradi uskladitve s temeljnimi načeli nove skupne kmetijske politike o povečani tržni usmerjenosti in z mednarodnimi obveznostmi Unije.

II. Glavni cilji, ki naj bi jih dosegla reforma, so bili:

- zagotoviti konkurenčnost industrije sladkorja v EU;

- stabilizirati trge in zagotoviti redno preskrbo s sladkorjem;

- prispevati k zagotavljanju primerne življenjske ravni kmetijske skupnosti z instrumenti, vzpostavljenimi za blaženje velikega neposrednega in posrednega socialnega in gospodarskega učinka na kmetijsko skupnost v zadevnih regijah.

III. Glavne značilnosti reforme so bile:

- zmanjšanje kvot za proizvodnjo (do septembra 2010) za šest milijonov ton, kar je približno 30 % celotne kvotne proizvodnje, na stopnjo proizvodnje, ki bi po oceni Komisije ohranila tržno ravnovesje;

- postopna znižanja cen na tono sladkorja in sladkorne pese, pri čemer so se slednja znižanja deloma nadomestila z neposrednimi plačili pridelovalcem;

- začasni sklad za prestrukturiranje, financiran iz prispevka, ki ga za kvoto plačujejo proizvajalci, v skupnem znesku 6,2 milijarde EUR, iz katerega so se financirale zlasti pomoč za prestrukturiranje (4,7 milijarde EUR), pomoč za diverzifikacijo (0,7 milijarde EUR) in prehodna pomoč stalnim rafinerijam (0,2 milijarde EUR).

IV. Sodišče je z revizijo ocenilo, v kolikšnem obsegu so bili doslej doseženi cilji reforme.

V. Glede konkurenčnosti industrije sladkorja v EU je Sodišče prišlo do zaključka, da proces reforme na splošno ni v celoti zagotovil njene konkurenčnosti v prihodnosti s selektivnim zmanjšanjem nedonosnih proizvodnih zmogljivosti. V prvih dveh letih reforme ni bila dosežena pričakovana raven prostovoljnih opustitev kvot. Od tretjega leta reforme so bile uvedene ključne spremembe in skupni cilj 6 milijonov ton je bil v veliki meri dosežen, čeprav so znaten delež kvot opustili tudi proizvajalci, ki niso bili v najmanj konkurenčnih regijah. Sodišče ugotavlja tudi, da so bile z reformo hkrati zagotovljene spodbude za zmanjšanje ravni kvot in dodeljene dodatne kvote, domnevno najučinkovitejšim proizvajalcem, vendar so bile nekatere od teh dodatnih kvot nato opuščene. Poleg tega so imeli uvedeni ukrepi omejen učinek na povečanje konkurenčnosti posameznih proizvajalcev, sedanji sistem kvot pa ohranja togost in omejitve iz preteklosti. Zato bodo zunanji pritiski verjetno še naprej močno breme za sektor sladkorja v EU.

VI. Glede cilja stabilizacije trga in zagotavljanja redne preskrbe s sladkorjem je Sodišče ugotovilo, da je bila sicer za zdaj zagotovljena relativna stabilnost trga in so se cene na trgu sladkorja v EU stabilno gibale okoli referenčnih cen, vendar je bilo to doseženo z uporabo kvot za proizvodnjo, ki največjo dovoljeno domačo proizvodnjo trenutno omejujejo na raven, ki ne dosega zahtev notranjega trga, na 85 % porabe v EU. Posledično je preskrba v EU čedalje bolj odvisna od uvoza, novi načini uporabe sladkorja pa povečujejo povpraševanje. Sodišče ugotavlja tudi, da se zaradi odpiranja uvozu iz držav, ki so do tega upravičene zaradi pobude "vse razen orožja", povečuje tveganje preselitve proizvodnih zmogljivosti. Nadalje Sodišče opozarja na tveganje, da se zniževanje cen sladkorja ne bo preneslo na potrošnike. Pri predelanih proizvodih bodo večino prihrankov pri stroških verjetno zadržali proizvajalci, pri sladkorju v prodaji na drobno pa na prenos cen vpliva koncentracija distribucijskih mrež.

VII. Glede tega, ali so posebni instrumenti/mehanizmi uspešno odpravljali in lajšali težave pri prilagajanju, povezane z reformo, Sodišče ugotavlja, da še ni mogoče sprejeti splošnih zaključkov o tem, v kakšni meri so vzpostavljeni instrumenti ublažili velik neposredni in posredni socialni in gospodarski učinek na kmetijsko skupnost v zadevnih regijah. Zaradi reforme se je zaprlo približno 80 tovarn. Komisija in države članice niso posvetile dovolj pozornosti spremljanju neposrednega socialnega učinka odstranitve proizvodnih zmogljivosti. Sodišče je ugotovilo zamude v nekaterih državah članicah pri izvajanju ukrepov diverzifikacije, namenjenih razvoju alternativ proizvodnji sladkorja, ter pri izpolnjevanju okoljskih obveznosti. Poleg tega ni bilo na voljo nobenih dokazov, da je prehodna pomoč v višini 150 milijonov EUR, izplačana tradicionalnim rafinerijam, ki prečiščujejo trsni sladkor, temeljila na kakšnih drugih objektivnih parametrih učinka reforme sektorja sladkorja kot na izgubi "nekaterih ugodnosti", ki so jih prej imele zadevne rafinerije.

VIII. Sodišče ugotavlja, da bo v skladu za prestrukturiranje sicer verjetno na razpolago znesek v višini približno 640 milijonov EUR za dodelitev EKJS, vendar po drugi strani obstajajo znatni dodatni povezani stroški, ki ne bremenijo neposredno kmetijskega oddelka proračuna, za nadomestila tradicionalnim izvoznicam AKP za izgubo prihodka, zaradi česar je bil skupni strošek reforme za 1,2 milijarde EUR višji od povprečne proračunske podpore pred reformo.

IX. Ob upoštevanju teh dejavnikov Sodišče priporoča:

- da se pri vsaki nadaljnji prilagoditvi domače proizvodnje, ki bo potrebna, instrumenti in ukrepi načrtujejo tako, da bodo zagotavljali splošno doslednost in temeljili na tehničnih ocenah potreb ter objektivnih merilih;

- da Komisija predlaga ukrepe za odpravo togosti in omejitev v sedanjem sistemu kvot, ki negativno vplivajo na konkurenčnost pridelovalcev in proizvajalcev;

- da se pri prihodnjih odločitvah, ki vplivajo na proizvodnjo sladkorja v EU, upošteva raven domače proizvodnje sladkorja, kar se zdi potrebno glede na cilj iz Pogodbe o zagotavljanju redne preskrbe;

- da Komisija redno spremlja oblikovanje cen ter da Komisija in države članice zagotovijo pravilno izvajanje konkurenčnega prava v sektorju in s tem doseganje cilja iz Pogodbe, da je preskrba potrošnikom dostopna po primernih cenah;

- da Komisija in države članice sprejmejo nujne ukrepe, s katerimi bodo poskrbele, da bodo ukrepi diverzifikacije hitro postali operativni in dosegli načrtovani učinek;

- da Komisija in države članice dejavneje sodelujejo pri zagotavljanju, da se okoljske obveznosti, ki so jih sprejele zaprte tovarne, v celoti izpolnijo.

Uvod

Zgodovina in stanje pred reformo

1. Proizvajalci iz EU izdelujejo sladkor iz sladkorne pese [1], ki jo gojijo pridelovalci, ali pa ga rafinirajo iz uvoženega surovega sladkorja, pridobljenega iz sladkornega trsa. V idealnih razmerah bi bilo treba sladkorno peso pridelovati na zemljiščih blizu tovarn, da stroški prevoza ostanejo na razumni ravni in ker se vsebnost sladkorja v sladkorni pesi zmanjša kmalu po spravilu pridelka. Večina pridelovalcev sladkorne pese uporablja storitve upravljavcev strojev, ki izvajajo dejavnosti, kot sta setev in spravilo sladkorne pese. To nato prepeljejo v tovarne proizvajalcev, kjer jo predelajo, nakar proizvajalci sladkorja prodajo sladkor v razsutem stanju uporabnikom v živilski in neživilski industriji ali pakiran sladkor trgovcem na drobno.

2. Skupna ureditev trga (SUT) za sladkor je bila vzpostavljena leta 1967 [2] za zagotavljanje primernega dohodka proizvajalcem iz Skupnosti in stabilizacijo trga. Proizvajalci iz EU so lahko prodajali sladkor po zajamčenih cenah, tj. intervencijskih cenah, ki so bile v obdobju 1996–2006 bistveno višje od cene na svetovnem trgu (glej diagram 1).

Diagram 1

Cene belega sladkorja od leta 1996 do leta 2006

+++++ TIFF +++++

1 Aritmetična sredina promptnih cen (junij/julij) belega sladkorja, naloženega v pooblaščenih evropskih pristaniščih (FOB), v novih vrečah.

Vir: Komisija (GD AGRI) - "Agriculture in the European Union – Statistical and Economic Information (2000–2008)" (Kmetijstvo v Evropski uniji: statistični in gospodarski podatki 2000–2008).

3. Zaradi kvot za proizvodnjo, razdeljenih državam članicam, je skupna proizvodnja ostala v določenih mejah. Za zunanjo proizvodnjo so bili naloženi uvozni prelevmani, presežki sladkorja pa so se izvažali. Sladkor, ki je bil proizveden v okviru kvot, vendar je presegal zahteve na trgu, je bil izvožen z izvoznimi nadomestili [3]. Za izvoz sladkorja, ki je presegal kvote, niso bila odobrena nobena izvozna nadomestila.

4. Pred reformo je bila EU tretja največja svetovna proizvajalka sladkorja, ki ga je letno proizvedla več kot 20 milijonov ton, in druga največja porabnica [4]. EU je imela tudi omejeno proizvodnjo izoglukoze, ki nastane pri predelavi škroba, običajno pridobljenega iz koruze, pšenice ali krompirja. Izoglukoza se veliko uporablja v živilski industriji in je v številnih primerih, na primer v brezalkoholnih pijačah, potencialni nadomestek za sladkor. Proizvodnjo izoglukoze v EU je omejila zanemarljivo majhna kvota [5]. Kvote z omejeno pomembnostjo so določene tudi za proizvodnjo inulinskega sirupa, sladila, ki se pridobiva iz korenine cikorije. V tabeli 1 so navedeni ključni številčni podatki o sektorju sladkorja pred reformo in po njej.

5. V letih pred reformo je bila EU pod vse večjim pritiskom, naj se izogiba izvažanju presežnih količin sladkorja na svetovni trg po subvencioniranih cenah. Pritisk je sčasoma privedel do tega, da je Svetovna trgovinska organizacija leta 2005 sprejela odločitev, v skladu s katero je morala EU v svojo omejitev za izvoz sladkorja vključiti izvoz nekvotnega sladkorja in ponovni izvoz uvoza iz držav AKP. Zato EU od leta 2006 ne more izvoziti več kot 1,37 milijona ton subvencioniranega belega sladkorja, v primerjavi s povprečnim letnim izvozom 6,5 milijona ton v preteklosti [6]. Okvir 1 vsebuje nekaj dodatnih informacij o odločitvi Svetovne trgovinske organizacije.

Tabela 1

Sektor sladkorja pred reformo in po njej

Podatki za EU-25 pred reformo | Podatki za EU-27 po reformi [1001] |

Več kot 20 milijonov ton letne proizvodnje sladkorja (brez bioetanola). | 14 do 15,5 milijona ton letne proizvodnje sladkorja (brez bioetanola). |

285000 pridelovalcev sladkorne pese, ki na 2,1 milijona ha gojijo sladkorno peso za sladkor in uporabljajo storitve upravljavcev strojev; več kot 8000 pridelovalcev sladkornega trsa, ki na 43000 ha gojijo sladkorni trs, predvsem na čezmorskih ozemljih EU. | 164000 pridelovalcev sladkorne pese, ki na 1,4 milijona ha gojijo sladkorno peso za sladkor in uporabljajo storitve upravljavcev strojev; manj kot 8000 pridelovalcev sladkornega trsa. |

189 tovarn sladkorja, v katerih je zaposlenih 50000 delavcev. | 114 tovarn sladkorja, v katerih je zaposlenih 30000 delavcev (vključno s štirimi tovarnami v dveh novih državah članicah EU). |

16 proizvajalcev izoglukoze in štirje proizvajalci inulinskega sirupa, ki proizvedejo 820000 ton. | 10 proizvajalcev izoglukoze, ki proizvedejo 690000 ton (in noben proizvajalec inulinskega sirupa). |

Sedem stalnih rafinerij, ki letno uvozijo in predelajo 2 milijona ton surovega sladkorja iz sladkornega trsa. | 26 stalnih rafinerij (od katerih jih je 15 v novih članicah Bolgariji in Romuniji), ki letno uvozijo in predelajo 2,7 milijona ton surovega sladkorja iz sladkornega trsa. |

Izvoz v višini 7,5 milijona ton, od tega 2,5 milijona ton z izvoznimi nadomestili. | Izvoz, ki ne presega 1,37 milijona ton iz nekvotnega sladkorja in za katerega se ne dodelijo izvozna nadomestila. |

Poraba v EU je več kot 15 milijonov ton (brez bioetanola). | Poraba v EU je več kot 17 milijonov ton (brez bioetanola). |

6. Poleg tega je EU leta 2001 že sprejela pobudo, imenovano "vse razen orožja" (EBA), s katero je začasno opustila vse uvozne tarife za proizvode iz 49 držav v razvoju. Ta pobuda je imela neposreden učinek na sektor sladkorja, saj je bilo med njenimi upravičenkami šest [7] podpisnic Protokola o sladkorju iz afriških, karibskih in pacifiških držav (AKP). Izvoz iz držav EBA in AKP v EU v višini 3,5 milijona ton sladkorja je eden od pragov zaščitnega mehanizma, uvedenega z uredbo o SGP (sporazum o gospodarskem partnerstvu). Opustitev dajatev na sladkor iz teh držav je bila uvedena leta 2001 za omejene količine, namenjene rafinerijam. Količine so se nato postopoma večale, dokler ni bil od 1. oktobra 2009 odobren prost in neomejen dostop.

Okvir 1

Odločitev svetovne trgovinske organizacije

Podpisnice Marakeškega protokola k Splošnemu sporazumu o carinah in trgovini (GATT) iz leta 1994 so se med drugim strinjale, da bodo v obdobju šestih let zmanjšale izvozne subvencije za 36 % in subvencionirane količine za 21 %. Vsaka podpisnica je podrobnosti svojih obveznosti predstavila v posebni listi koncesij, priloženi Marakeškemu protokolu, ki postanejo liste h GATT 1994.

Evropska skupnost je v svoji listi koncesij menila, da njen izvoz nekvotnega sladkorja (sladkorja C) ni subvencioniran, saj se zanj ne plačujejo izvozna nadomestila. Poleg tega se je, ker je hkrati velik uvoznik in izvoznik, odločila v svoj načrt zmanjševanja zajeti le tista izvozna nadomestila, ki so ustrezala njenemu izvozu brez uvoza. Na tej osnovi je svojo referenčno subvencionirano količino izračunala na 1,612 milijona ton, ki naj bi se zmanjšala za 21 % na 1,273 milijona ton. Po pristopu novih držav članic v EU se je ta prag spremenil v 1,37 milijona ton. Zato je lahko glede na raven proizvodnje sladkorja C skupni izvoz nihal med štirimi in sedmimi milijoni ton. Upoštevanje omejitev je bilo zagotovljeno z upravljanjem izvoznih dovoljenj.

Ko so Brazilija, Tajska in Avstralija leta 2002 vložile "zahtevo za posvetovanje", je organ Svetovne trgovinske organizacije za reševanje sporov ponovno preučil obveznosti in izvozno politiko ES ter v končnem poročilu z dne 28. aprila 2005 prišel do sklepa, da besedilo liste koncesij ES ne pomeni, da lahko izvoz količin, ki ustrezajo uvozu iz držav AKP, presega navedeno omejitev, izvoz sladkorja C (nekvotnega) pa je treba razumeti kot subvencioniranega, torej tudi ta ne sme presegati te omejitve.

V praksi je to pomenilo, da se je evropski izvoz zmanjšal za nadaljnjih pet milijonov ton. Tržno leto 2006–2007 je bilo prvo, za katerega so v celoti veljale omejitve za izvoz.

Reforma sektorja sladkorja in njeni cilji

7. Reforma trga sladkorja je zato veljala kot potrebna za to, da se SUT uskladi s temeljnimi načeli nove skupne kmetijske politike o povečani tržni usmerjenosti in da se ohrani tržno ravnovesje ob upoštevanju mednarodnih obveznosti Unije, se pravi odločitve Svetovne trgovinske organizacije, da mora ves subvencioniran izvoz iz EU ostati pod mejo 1,3 milijona ton (glej odstavek 5), in pobude "vse razen orožja" v korist najmanj razvitih držav, ki slednjim od leta 2009 omogoča neomejen dostop do EU brez dajatev (glej odstavek 6).

8. Svet je na predlog Komisije odobril reformo trga sladkorja, ki je začela veljati julija 2006 [8]. Pred tem je potekalo obširno posvetovanje z glavnimi zainteresiranimi stranmi in je nastala vrsta dokumentov z ocenami učinka, kar je bilo osnova predloga Komisije iz leta 2005.

9. Reforma je imela raznolike cilje, ki so si delno nasprotovali in jih je bilo zato težko doseči hkrati. Glavni cilji so bili:

- zagotoviti konkurenčnost industrije sladkorja v EU v prihodnosti z zmanjšanjem nedonosnih proizvodnih zmogljivosti;

- stabilizirati trge in zagotoviti redno preskrbo s sladkorjem;

- prispevati k zagotavljanju primerne življenjske ravni kmetijske skupnosti z instrumenti, vzpostavljenimi za blaženje velikega neposrednega in posrednega socialnega in gospodarskega učinka na kmetijsko skupnost v zadevnih regijah.

Glavne značilnosti reforme

10. Glavne značilnosti reforme so:

(a) ohranitev kvot za proizvodnjo, vendar zmanjšanje njihovega obsega za 6 milijonov ton (približno 30 % celotne kvotne proizvodnje) [9] do septembra 2010, kar bi po oceni Komisije ohranilo tržno ravnovesje. Vendar je bilo zagotovljene nekaj prožnosti tako, da je bila proizvajalcem, zlasti tistim, ki so menili, da so konkurenčni v novem tržnem okolju, v nakup ponujena dodatna kvota v višini približno 1,5 milijona ton;

(b) postopno znižanje cene belega sladkorja na tono z intervencijske cene [10] v višini 631,9 EUR pred tržnim letom 2006/2007 na referenčno ceno [11] v višini 404,4 EUR od tržnega leta 2009/2010;

(c) postopno znižanje minimalne cene na tono kvotne sladkorne pese, plačane proizvajalcem, s 44,01 EUR pred tržnim letom 2006/2007 [12] na 26,29 EUR od tržnega leta 2009/2010;

(d) mehanizem izvoznih nadomestil za izvoz kvotnega sladkorja ni bil ukinjen, čeprav je bilo predvideno, da se od tržnega leta 2007/2008 ne bo več uporabljal. Vendar je Komisija zaradi tržnega neravnovesja v tistem tržnem letu privolila v še eno tržno leto subvencioniranega izvoza za 2007/2008 in se odločila, da bodo izvozna nadomestila za sladkor ukinjena šele od 26. septembra 2008 [13];

(e) delno [14] nadomestilo pridelovalcem sladkorne pese za učinek znižanja cene sladkorne pese s pomočjo uvedbe plačilnih pravic v shemo enotnega plačila (SEP), ki ni vezana na proizvodnjo, ali ločenega plačila za sladkor v novih državah članicah, ki ne uporabljajo SEP. Pod določenimi pogoji je bilo pridelovalcem mogoče odobriti tudi dodatno plačilo, ohranjeno kot vezana pomoč za petletno prehodno obdobje. V nasprotju s tem proizvajalcem žit, ki so oskrbovali proizvajalce izoglukoze, ni bilo dodeljeno nadomestilo, saj se je domnevalo, da reforma ne bo bistveno spremenila cene žit;

(f) začasni sklad za prestrukturiranje, financiran iz prispevka, ki ga za kvoto plačajo proizvajalci, v skupnem znesku 6,2 milijarde EUR. Začasni sklad za prestrukturiranje je bil v veliki meri vzpostavljen za financiranje kompenzacijskih plačil za prostovoljno opustitev kvot za proizvodnjo. Upravlja ga Komisija v skladu z določbami za proračun EU [15] in predvideno je, da bodo po zaprtju sklada septembra 2012 vsa preostala sredstva dodeljena EKJS [16]. Sklad je bil namenjen financiranju:

(i) pomoči za prestrukturiranje (4 750 milijonov EUR), namenjene proizvajalcem, ki se odpovejo kvotni proizvodnji in opustijo zadevne kvote. 10 % [17] pomoči za prestrukturiranje naj bi bilo rezerviranih za pridelovalce sladkorne pese, na katere je vplivala opustitev kvot, in upravljavce strojev, ki so jim zagotavljali specializirane storitve (glej diagram 2);

(ii) pomoči za diverzifikacijo (675 milijonov EUR), da se spodbudi razvoj alternativ pridelovanju sladkorne pese in sladkornega trsa v regijah, na katere je vplivalo prestrukturiranje industrije sladkorja.

(iii) prehodne pomoči stalnim rafinerijam (150 milijonov EUR), da se jim omogoči prilagoditev prestrukturiranju industrije sladkorja [18].

11. Razčlenitev prihodkov in odhodkov sklada za prestrukturiranje je prikazana v Prilogi I.

Diagram 2

Pregled sklada za prestrukturiranje

Prihodki | Pomoč, ki se odobri, in upravičenci [1002] |

+++++ TIFF +++++

|

Pregled upravljavskih sistemov

12. Postopki, ki jim morajo pri vlaganju zahtevka za pomoč za prestrukturiranje slediti proizvajalci, so opisani v okviru 2.

Okvir 2

Postopek vlaganja zahtevkov za pomoč za prestrukturiranje

Proizvajalec je moral za sodelovanje v procesu prestrukturiranja delno ali v celoti opustiti svojo kvoto in državi članici predložiti zahtevek za pomoč za prestrukturiranje, ki je moral vsebovati načrt prestrukturiranja z naslednjimi elementi:

- socialni načrt, v katerem so podrobno opisane dejavnosti, načrtovane zlasti v zvezi s prekvalificiranjem, prerazporejanjem in predčasno upokojitvijo zadevne delovne sile;

- okoljski načrt, v katerem so podrobno opisane dejavnosti, načrtovane v zvezi z izpolnjevanjem okoljskih obveznosti;

- poslovni načrt, v katerem so podrobno opisani način, časovni razpored in stroški zaprtja tovarne ali tovarn ter popolna ali delna odstranitev proizvodnih zmogljivosti, ter

- finančni načrt, v katerem so podrobno navedeni vsi stroški v zvezi z načrtom prestrukturiranja.

Države članice so morale pregledati zahtevek in se prepričati, da ustreza zahtevam EU in nacionalnim zahtevam. Po odobritvi je lahko proizvajalec začel izvajati dejavnosti, predvidene v načrtu prestrukturiranja, in je moral zagotoviti letno poročilo o napredku. Proizvajalec je prejel pomoč za prestrukturiranje v dveh obrokih, ko je položil varščino v višini 120 % zneska pomoči, do katere je bil upravičen. Varščina se sprosti, ko so končane dejavnosti iz načrta prestrukturiranja in s tem povezani pregledi, ki jih opravijo nacionalni organi.

13. Države članice so odgovorne za pripravo nacionalnih programov prestrukturiranja, glede sklada za prestrukturiranje pa za:

(a) preverjanje upravičenosti zahtevkov proizvajalcev za pomoč za prestrukturiranje;

(b) določanje socialnih in okoljskih zahtev za proizvajalce, če to ne omeji procesa prestrukturiranja;

(c) odločanje o pomoči, ki bo dodeljena upravičencem, kjer to predvidevajo uredbe;

(d) izplačevanje pomoči za prestrukturiranje in diverzifikacijo upravičencem ter

(e) spremljanje, preverjanje in poročanje o izvajanju pomoči za prestrukturiranje in diverzifikacijo.

14. Komisija je odgovorna za spremljanje izvajanja reforme, pri čemer po potrebi predlaga popravne ukrepe, in za vodenje sklada za prestrukturiranje. Od držav članic prejme sezname zahtevkov za pomoč (in njihove kopije), nacionalne programe prestrukturiranja in poročila o izvajanju dejavnosti, povezanih s pomočjo za prestrukturiranje.

Obseg revizije in revizijski pristop

15. Sodišče je z revizijo ocenilo, v kolikšnem obsegu so bili doseženi cilji reforme trga sladkorja, z obravnavanjem naslednjih specifičnih vprašanj:

(a) Ali je reforma trga sladkorja zagotovila konkurenčnost industrije sladkorja v EU v prihodnosti?

(b) Ali je reforma trga sladkorja stabilizirala trge in zagotovila redno preskrbo s sladkorjem?

(c) Ali so posebni instrumenti/mehanizmi uspešno odpravljali in lajšali težave pri prilagajanju, povezane z reformo?

16. Poleg tega sta bila pri reviziji preučena skladnost z okoljskimi zahtevami, povezanimi z odstranjevanjem tovarn, in verjetni učinek znižanja cene sladkorja na potrošnike. Preučen je bil tudi strošek reforme.

17. Revizijski dokazi so bili zbrani in pregledani s pomočjo pogovorov ter analize sistemov, dokumentov in podatkov na Komisiji in v vzorcu osmih držav članic: Češka, Francija, Nemčija, Grčija, Irska, Italija, Poljska in Španija [19]. Delo na terenu je bilo opravljeno med koncem leta 2008 in sredino leta 2009 ter je pokrivalo dejavnosti sklada za prestrukturiranje v prvih treh tržnih letih reforme (od 2006/2007 do 2008/2009). Na sestankih s predstavniki European Committee of Sugar Manufacturers (evropski odbor proizvajalcev sladkorja), International Confederation of European Beet Growers (mednarodna konfederacija evropskih pridelovalcev pese) in Committee of Industrial Users of Sugar (odbor industrijskih uporabnikov sladkorja) so bili pridobljeni njihovi pogledi na reformo sektorja sladkorja.

18. Revizija v obiskanih državah članicah je vsebovala pregled sistemov, ki jih plačilne agencije uporabljajo za izvajanje reforme, ter preučitev vzorca plačil pomoči za prestrukturiranje, ki je vključevala preglede na kraju samem. Poleg tega so bili opravljeni pogovori s predstavniki zainteresiranih strani v sektorju sladkorja (proizvajalci, pridelovalci, upravljavci strojev in zaposleni v tovarnah sladkorja).

Prejšnje revizijsko poročilo

19. Sodišče je o upravljanju SUT za sladkor poročalo že v posebnem poročilu leta 2001 [20], v katerem je bilo pregledano doseganje splošnih ciljev skupne kmetijske politike. Poročilo je poudarilo visoke cene, ki jih morajo plačevati porabniki sladkorja v EU, preveliko togost sistema kvot za proizvodnjo, ki so zbrane v rokah omejenega števila proizvajalcev, ter priporočilo ukrepe za povečanje konkurenčnosti industrije.

Opažanja

Ali je reforma trga sladkorja zagotovila konkurenčnost industrije sladkorja v EU v prihodnosti?

20. Namen reforme je bil "uvesti temeljit proces prestrukturiranja, ki bi privedel do občutnega zmanjšanja nedonosnih proizvodnih zmogljivosti v Skupnosti" [21] z zagotavljanjem ekonomske spodbude proizvajalcem z najnižjo produktivnostjo, da bi se prostovoljno odrekli svoji kvotni proizvodnji, ob upoštevanju socialnih in okoljskih obveznosti, povezanih z opustitvijo proizvodnje [22].

21. Komisija je predvidevala, da bodo ponujene ekonomske spodbude podjetja z najnižjo produktivnostjo (tj. tovarne, ki po z reformo predvidenih znižanjih cene ne bi bile konkurenčne) pripravile do opustitve njihovih kvot in da bodo sprejela nadomestila od sklada za prestrukturiranje, ne da bi bilo treba instrumente usmeriti na specifične tovarne ali regije.

22. Reformo se je zato utemeljevalo s tem, da bo opustitev 6 milijonov ton v nizkoproduktivnih proizvodnih zmogljivostih povečala splošno produktivnost, kar bi zagotovilo konkurenčnost industrije EU v prihodnosti. Vendar je bilo zagotovljene nekaj prožnosti tako, da je bila proizvajalcem, zlasti tistim, ki so menili, da so konkurenčni v novem tržnem okolju, v nakup ponujena dodatna kvota v višini približno 1,5 milijona ton.

23. Konkurenčnost industrije sladkorja v EU je hkrati odvisna od učinkovitosti proizvajalcev pri proizvodnji sladkorja in od sposobnosti pridelovalcev pese, da jim zagotovijo sladkorno peso po konkurenčnih cenah. Ne glede na splošni cilj reforme, da se podjetja z najnižjo produktivnostjo odrečejo kvotam za proizvodnjo, je bilo pri reviziji ugotovljeno, da niti na Komisiji niti v organih za upravljanje v državah članicah ni bila na razpolago primerjava produktivnosti posameznih proizvajalcev ali tovarn. Komisija tudi ni zahtevala, da države članice in/ali industrija zagotovijo podatke, ki so potrebni za oceno izvajanja reforme, kar zadeva produktivnost posameznih proizvajalcev ali tovarn.

24. V zvezi s tem se je ocena učinka sklicevala le na študije [23], v katerih so bile regije, v katerih proizvajajo sladkor, razvrščene glede na skupno donosnost pridelovalcev in proizvajalcev, in sicer na regije z nizko, srednjo in visoko skupno donosnostjo. V tabeli 2 so navedene podrobnosti o razvrstitvi in ravni prvotnih kvot za beli sladkor. Razvrstitev temelji na podatkih za industrijo sladkorja v EU za leto 2001. Vendar ti podatki v času predloga Komisije leta 2005 niso bili posodobljeni, kljub nekaterim pomembnim spremembam, kot so povečanje pridelka sladkorne pese v Španiji in Združenem kraljestvu ter konsolidacija/racionalizacija proizvajalca na Irskem.

25. Ker ni na razpolago natančnejših podatkov Komisije o konkurenčnosti posameznih proizvajalcev ali tovarn sladkorja, se kot kazalnik doseganja ciljev reforme uporablja obseg, v katerem so kvote za beli sladkor opustili proizvajalci v regijah, ki so v razvrstitvi po donosnosti iz ocene učinka uvrščene med regije z nizko in srednjo donosnostjo. Vendar so to povprečni številčni podatki, ki ne kažejo obstoja posameznih proizvajalcev in/ali pridelovalcev z visoko donosnostjo na območjih z nizko donosnostjo ali obratno.

V prvih dveh letih reforme ni bila dosežena pričakovana raven prostovoljnih opustitev kvot

26. V prvih dveh letih reforme so proizvajalci prostovoljno opustili le 2,2 milijona ton, čeprav je bil ciljni znesek 6 milijonov ton, kar se je zgodilo zaradi majhnega števila opustitev v drugem letu. To je jasno pokazalo, da ponujene spodbude za industrijo niso bile dovolj zanimive, da bi spodbujale odpoved kvotam.

27. Dejavnik, ki je bistveno vplival na odločitev proizvajalcev sladkorja o tem, ali naj se odpovejo kvotam, je bila negotovost glede ponujenega finančnega nadomestila. Države članice so se dejansko lahko odločile, koliko pomoči so dodelile proizvajalcem, pri čemer jo je bilo vsaj 10 % rezervirane za pridelovalce in upravljavce strojev. Zato proizvajalci ob vlaganju zahtevka za pomoč za prestrukturiranje niso vedeli, kolikšno nadomestilo bodo prejeli.

Tabela 2

Razčlenitev držav članic po njihovi skupni donosnosti

Vir: Komisija (enota C.5 GD AGRI).

Država članica | Stopnja skupne donosnosti [1003] | Prvotna kvota [1004] (v tonah belega sladkorja) |

Irska | nizka | 2143923 |

Grčija |

Italija |

Portugalska (celinska) |

Češka | srednja | 2923655 |

Danska |

Španija |

Latvija |

Litva |

Madžarska |

Slovenija |

Slovaška |

Finska |

Belgija | visoka | 12895381 |

Nemčija |

Francija (celinska) |

Nizozemska |

Avstrija |

Poljska |

Švedska |

Združeno kraljestvo |

Druge države članice [1005] | ni zajeta | 604114 |

SKUPAJ | | 18567073 |

28. Dodatni dejavnik, ki je morda vplival na odločitev pridelovalcev, da bodo še naprej pridelovali sladkorno peso, je bila stopnja pomoči, ki je bila še naprej na voljo. Zakonodaja predvideva, da se v državah članicah, ki so opustile vsaj 50 % kvote, preostalim pridelovalcem odobri dodatno plačilo, ohranjeno kot vezana pomoč za petletno prehodno obdobje. Ta vezana pomoč je bila odobrena v štirih državah članicah, razvrščenih v kategoriji z nizko ali srednjo skupno donosnostjo, ki so opustile tak delež kvot [24], in je pomenila spodbudo za te preostale pridelovalce, da sladkorno peso pridelujejo še naslednjih pet let.

29. Poleg razmišljanja posameznih subjektov je treba razliko med želenimi in dejanskimi opustitvami analizirati tudi glede na skupno velikost želenih opustitev. Nerealistično je bilo pričakovati, da je mogoče znatno opustitev kvot v višini približno 30 % celote doseči prek prostovoljnih odločitev proizvajalcev z najnižjo produktivnostjo. Dejansko je združena celotna kvota proizvajalcev v državah članicah, ki jih je Komisija razvrstila med države z "nizko" ali "srednjo" donosnostjo, znašala 5,1 milijona ton, torej manj od želenega znižanja. Poleg tega bi se v primeru, če bi vsi ti proizvajalci opustili svoje kvote, proizvodnja sladkorja v 13 državah članicah povsem prenehala.

30. Pri reviziji je bilo ugotovljeno, da je v eni državi članici njen edini proizvajalec, ki je pred reformo sektorja sladkorja začel konsolidirati/racionalizirati svoje predelovalne obrate in je menil, da je eden od najučinkovitejših proizvajalcev v Evropi, zaprl svojo veliko, sodobno in potencialno učinkovito tovarno sladkorja, svojo odločitev pa upravičil s tveganjem, da se bo dobava sladkorne pese zaradi nižjih cen zmanjšala na negospodarno raven.

Od tretjega leta reforme so bile uvedene ključne spremembe …

31. Kot je bilo že navedeno, je bilo prostovoljnih opustitev v prvih dveh tržnih letih 2006/2007 in 2007/2008 manj, kot je bilo pričakovano.

32. Zaradi doseganja cilja skupno 6 milijonov ton so bile v skladu za prestrukturiranje leta 2007 uvedene naslednje ključne spremembe [25]:

(a) delež pomoči za prestrukturiranje, namenjen proizvajalcem sladkorja, se je povečal in določil na 90 % pomoči za prestrukturiranje, da bi se zagotovilo nadomestilo tudi pridelovalcem, na katere je prestrukturiranje vplivalo, pa jim je bilo odobreno enkratno plačilo 237,50 EUR na opuščeno tono;

(b) družbe, ki so se odpovedale vsaj 13,5 % svoje kvote za tržno leto 2008/2009, so bile za 13,5 % svoje kvote oproščene plačila začasnega zneska za prestrukturiranje za leto 2007/2008 v višini 173,80 EUR na tono;

(c) napovedano je bilo obvezno zmanjšanje kvot brez nadomestila v letu 2010, če prostovoljne opustitve ne bi zadoščale za izpolnitev cilja. Slednji ukrep bi najbolj prizadel proizvajalce, ki niso opustili nobene svoje kvote. Posledično so morali tudi ti predvideti prostovoljno opustitev proizvodnje.

… in cilj šestih milijonov ton je bil v veliki meri dosežen, vključno z 0,5 milijona ton izoglukoze in inulinskega sirupa, …

33. S temi spremembami se je skušalo doseči zaželeno ravnovesje na trgu sladkorja v EU z znižanjem proizvodnje sladkorja, izoglukoze in inulinskega sirupa za 6 milijonov ton. Zaradi uvedenih sprememb so se proizvajalci v letih 2008 in 2009 odrekli 3,6 milijona tonam kvot. Do leta 2009 se je zaprlo približno 80 tovarn, opustitve pa so skupno dosegle 5,77 milijona ton, od katerih se 5,23 milijona ton nanaša na kvoto za sladkor. Proizvajalci izoglukoze so opustili 0,22 milijona ton, proizvajalci inulinskega sirupa pa so opustili vse razpoložljive kvote, kar ustreza proizvodnji 0,32 milijona ton (podrobnosti so prikazane v Prilogi II). Tako ni bilo potrebe po končnem zmanjšanju proizvodnje.

… čeprav so se kvotam odpovedali tudi proizvajalci, ki niso bili najmanj konkurenčni

34. Službe Komisije so potrdile, da je po drugem letu obdobja prestrukturiranja postalo očitno, da zahtevanega znižanja kvot ni mogoče doseči samo s tem, da bi s proizvodnjo sladkorja prenehale najmanj konkurenčne tovarne v regijah, ki so najmanj primerne za pridelovanje pese. Zato je bila ustvarjena močna spodbuda za proizvajalce, da opustijo vsaj določen odstotek svoje kvote, da se doseže potrebno znižanje in sektorju omogoči, da najde novo tržno ravnovesje.

35. Pri reviziji so bili odkriti primeri, ko so podjetja, ki so menila, da so med najproduktivnejšimi, kupila dodatne kvote za sladkor in jih nato opustila, zlasti da bi se izognila tveganju neplačanega zmanjšanja kvot. V Franciji, Nemčiji in na Poljskem so predstavniki proizvajalcev, s katerimi so bili opravljeni pogovori med revizijo, izjavili, da so del svoje kvote opustili predvsem zato, da bi zmanjšali tveganje končnega zmanjšanja brez nadomestila.

36. Poleg tega opustitve na tržno leto in državo članico kažejo, da se je kvotna proizvodnja opuščala v vseh kategorijah produktivnosti, čeprav je bil prvotno cilj, da se k odpovedi kvotam spodbudi proizvajalce sladkorja z najnižjo produktivnostjo.

37. Skupno je bilo opuščenih skoraj šest milijonov ton kvot, od tega 5,2 milijona ton za beli sladkor. Čeprav so regije, ki štejejo med tiste z nizko/srednjo produktivnostjo, opustile bistveno večji delež razpoložljive kvote za proizvodnjo sladkorja, so se 2,4 milijona tonam, tj. približno 47 %, kar pomeni 19 % njihove prvotne kvote, odpovedali proizvajalci s tovarnami v regijah, ki so po mnenju Komisije najkonkurenčnejše (glej Prilogo III).

38. Zaradi tega stanja je vprašljiva uspešnost ukrepov, uvedenih za zagotavljanje konkurenčnosti proizvajalcev v industriji sladkorja v prihodnosti. Zlasti ukrepi, uvedeni od tretjega leta reforme, niso bili dovolj ciljno usmerjeni, da bi dosegli zaželeni cilj.

Z reformo so bile zagotovljene spodbude za zmanjšanje ravni kvot, hkrati pa dodeljene dodatne kvote

39. Z reformo sektorja sladkorja so bili uvedeni številni mehanizmi, ki si včasih nasprotujejo. Med njimi je uvedba zaželene ravni kvotne proizvodnje.

40. Z reformo je bila po eni strani uvedena pomoč za prestrukturiranje, ki naj bi podjetja za proizvodnjo sladkorja spodbudila k opustitvi kvotne proizvodnje zaradi ohranjanja stabilnosti trga [26], po drugi strani pa je bila z njo zaradi zagotavljanja nemotenega poteka sprememb, uvedenih zaradi odločitve Svetovne trgovinske organizacije (odstavek 5), istim podjetjem hkrati ponujena dodatna kvotna proizvodnja, ki je skupaj znašala do 1,5 milijona ton [27] in je bila razdeljena takole:

- Dodatne kvote za sladkor: podjetja za proizvodnjo sladkorja so lahko zaprosila za dodatno kvoto za sladkor do skupne količine 1,1 milijona ton in plačale enkratni znesek 730 EUR na tono dodeljene dodatne kvote. Dejansko je bil kupljen približno 1 milijon ton.

- Dodatne kvote za izoglukozo: podjetjem je bilo dodeljenih 300000 ton dodatnih kvot za izoglukozo sorazmerno s kvotami za izoglukozo, ki so jim bile dodeljene že prej. Te dodatne kvote so bile dodeljene brezplačno.

- Nadomestne kvote za izoglukozo: podjetja v Italiji, Litvi in na Švedskem so lahko zaprosila za nadomestno kvoto za izoglukozo do skupne količine 103000 ton in plačale enkratni znesek 730 EUR na tono dodeljene nadomestne kvote. Do časa revizije ni noben proizvajalec izkoristil možnosti za nakup nadomestne kvote.

41. Čeprav je bilo razpoložljivost dodatne kvote mogoče upravičiti, v kolikor je bila namenjena učinkovitejšim proizvajalcem, je neizogibno povečala potrebe po zmanjšanju skupne kvote zaradi doseganja zaželenega ravnovesja na trgu.

42. Dejansko je bil približno 1 milijon ton dodatne kvote za sladkor dodeljen podjetjem, ki so plačala enkratni znesek 730 EUR na tono dodeljene kvote. Pri reviziji so bili ugotovljeni primeri podjetij, ki so se proti enakovrednemu nadomestilu odpovedala tem dodatnim, pred kratkim kupljenim kvotam za sladkor, zlasti v drugi fazi reforme, da bi se izognila tveganju neplačanega zmanjšanja kvot, ki je bilo napovedano leta 2007 (glej odstavek 32(c)). Znesek, ki so ga za nakup dodatnih kvot plačala podjetja, je bil približno enak znesku, ki so ga nato prejela za to, da so jih opustila, posledično pa je finančni učinek mogoče šteti za približno nevtralen. Vendar ni nobene utemeljitve za to, da se po eni strani kvote povečujejo, po drugi strani pa je cilj njihovo znižanje. Poleg tega je imela ta politika tudi negativne finančne posledice za proračun EU, kot je pojasnjeno v nadaljevanju.

43. V tej zvezi je bilo podjetjem brezplačno dodeljenih 300000 ton dodatnih kvot za izoglukozo, čeprav so bile istim podjetjem nato izplačane spodbude za opustitev njihovih kvot. Do leta 2009 so proizvajalci izoglukoze opustili 222316 ton proizvodnje in v nadomestilo prejeli pomoč za prestrukturiranje, ki je po ocenah znašala približno 97 milijonov EUR [28]. Posledično je mogoče sklepati, da so z reformo podjetja dobila plačilo za opustitev kvot, ki so jim bile odobrene brezplačno. Logika vključevanja teh dodatnih brezplačnih kvot v poznejše odpovedi kvotam nikakor ni jasna. Poleg tega ni mogoče upravičiti dodatnih stroškov, ki so jih povzročile te odločitve.

Uvedeni ukrepi so imeli omejen učinek na konkurenčnost posameznih pridelovalcev

44. Konkurenčnost pridelovalcev sladkorne pese, tj. njihova zmožnost zagotavljanja sladkorne pese proizvajalcem po konkurenčnih cenah, je odvisna od tega, ali lahko zmanjšajo svoje stroške pridelovanja sladkorne pese na tono, da bi držali korak z znižanimi cenami sladkorja, ki so bile določene z reformo. Toda čeprav so reforme v okviru sheme enotnega plačila pridelovalcem sladkorne pese delno nadomestile izgubo prihodka, do katere je prišlo zaradi velikega znižanja minimalnih cen za sladkorno peso, so imeli uvedeni ukrepi omejen učinek na konkurenčnost posameznih pridelovalcev.

45. Dejansko je bila v oceni učinka, ki jo je izvedla Komisija, za izbrane države članice preučena cena, ki predstavlja prag rentabilnosti, tj. raven, pod katero se pridelovalec običajno odloči, da bo s sladkorne pese prešel na drug konkurenčni pridelek. V oceni je bilo poudarjeno, da so imeli pridelovalci sladkorne pese v večini teh držav članic proizvajalk prag rentabilnosti, ki je veliko višji (glej tabelo 3) od minimalne cene v višini približno 26 EUR na tono, ki je bila določena za sladkorno peso od oktobra 2009.

Tabela 3

Razčlenitev po izbranih državah članicah glede na ocenjeno povprečno ceno, ki predstavlja prag rentabilnosti za sladkorno peso na ravni kmetije

Vir: Na podlagi dokumenta Komisije SEC(2005) 808, str. 11.

Veliko več od 25 EUR na tono | Blizu 25 EUR na tono |

Države članice | Cena, ki predstavlja prag rentabilnosti v EUR na tono | Države članice | Cena, ki predstavlja prag rentabilnosti v EUR na tono |

Finska | 44 | Belgija/ Nizozemska | 30 |

Italija | 42 | Danska | 25 |

Združeno kraljestvo | 40 | Francija | 26 |

Avstrija | 40 | Nemčija | 30 |

Španija | 36 | |

Švedska | 34 |

Grčija | 34 |

46. Poleg tega pridelovalec težko dostavlja v drugo tovarno, če tovarno v bližini zaprejo, saj je treba sladkorno peso pridelovati blizu tovarn (glej odstavek 1). Zato v številnih primerih celo tisti pridelovalci, ki so bili pripravljeni ali sposobni povečati učinkovitost, na primer s povečanjem donosa na hektar, za to niso dobili možnosti, če se je lokalni proizvajalec odločil zapreti tovarno. Pri reviziji so bili najdeni primeri tovarn sladkorja, ki so jih proizvajalci zaprli zaradi relativno nizkih zmogljivosti in zastarele tehnologije, čeprav so pridelovalci dosegli najvišje donose sladkorne pese na hektar.

47. Glede na okoliščine reformni predlogi niso zagotovili spodbud za povečanje konkurenčnosti pridelovalcev, ki so nameravali ostati v sektorju.

Sedanji sistem kvot ohranja togost in omejitve iz preteklosti

48. Sodišče je v svojem prejšnjem posebnem poročilu o SUT za sladkor (glej odstavek 18) opozorilo na togost sistema kvot in prišlo do zaključka, da so nacionalne kvote preprečile selitev proizvodnje na najučinkovitejša področja [29], da normalne konkurenčne sile ne delujejo in da so bile družbe za proizvodnjo sladkorja v več primerih oglobljene zaradi kršitev konkurence [30], ter v njem navedlo, da bi Komisija morala obravnavati obstoj ovir za vstop novih pridelovalcev sladkorne pese [31].

49. V zvezi s tem je bila v sporočilu Komisije iz leta 2004 [32] prvotno predlagana reforma sektorja sladkorja na podlagi enotnega zmanjšanja kvot, ki naj bi spodbujala prenosljivost kvot med proizvajalci v EU. Vendar ta predlog ni bil sprejet, ker je večina držav članic nasprotovala prenosom kvot znotraj Skupnosti.

50. Kar zadeva proizvodno učinkovitost industrije sladkorja ohranjanje togosti in omejitev, ki so sestavni del sedanjega sistema kvot, kot so uvedba količinskih kvot na posameznega pridelovalca v nekaterih državah članicah, netržljivost kvot ter omejene možnosti za njihovo prenosljivost, povzročajo neupravičeno togost proizvodnih zmogljivosti in zmanjšujejo sposobnost tako pridelovalcev kot proizvajalcev za povečanje učinkovitosti. Revizija je potrdila, da v nekaterih revidiranih državah članicah omejitve kvot ovirajo vstop morebitnih novih pridelovalcev, dobavnih pravic obstoječih pridelovalcev pa ni mogoče spremeniti brez njihovega soglasja. To pomeni pomembne omejitve za trg proizvodnje sladkorja.

51. Nekateri proizvajalci so to omejitev sicer skušali ublažiti z zasebnimi pobudami, vendar so te omejitve na splošno dejavnik, ki omejuje uporabo načela gospodarske trajnosti, ki bi ga bilo treba, kot je navedeno v oceni učinka, izboljšati s premikom od načela porazdelitve proizvodnih zmogljivosti, ki je sedaj sestavni del ureditve kvot za sladkor, k bolj konkurenčnejšemu in bolj tržno usmerjenemu sektorju.

Ali je reforma trga sladkorja stabilizirala trge in zagotovila redno preskrbo s sladkorjem?

52. Eden od ciljev reforme sektorja sladkorja je bil stabilizacija trgov in zagotavljanje redne preskrbe s sladkorjem [33]. Sodišče je pri reviziji preučilo doseganje tega cilja.

Cene na trgu sladkorja v eu so se doslej stabilno gibale okoli referenčnih cen

53. Pri reviziji je bilo ocenjeno doseganje tržnega ravnovesja za sladkor z vidika potrebe po usklajenosti porabe s proizvodnjo in uvozom minus izvozom ter usklajenosti tržnih cen z referenčnimi.

54. Zaključek revizije je bil, da je bil trg sladkorja v EU v prvih treh letih stabilen; kot je prikazano v diagramu 3, podatki o cenah kažejo, da so se trgi od začetka reforme stabilno gibali okoli referenčnih cen.

Zagotavljanje redne preskrbe: raven kvot za proizvodnjo je pod porabo v EU, ki je zdaj neto uvoznica

55. Na trg sladkorja sta hkrati vplivala povečan uvoz in zmanjšane možnosti za subvencioniran izvoz. Od 1. oktobra 2009 dejansko ni več nobenih količinskih omejitev uvoza iz najmanj razvitih držav, ki so upravičenke v okviru pobude "vse razen orožja".

Diagram 3

Cene belega sladkorja med reformo

+++++ TIFF +++++

Opombe:

1 Povprečna cena belega sladkorja v Skupnosti, kot so jo sporočili proizvajalci in rafinerije v EU (cene franko tovarna za sladkor standardne kakovosti iz homogenih kristalov v zrnih, v razsutem stanju ali v velikih vrečah (big bags))

2 Referenčna cena iz Uredbe Sveta (ES) št. 318/2006.

3 Terminske cene na borzi Liffe (London) (beli sladkor standardne kakovosti franko ladja (FOB) in naložen)

Viri:

(1-2) Komisija (enota C.5 GD AGRI).

(3) L'économie sucrière 2010 (Industrija sladkorja 2010) in mesečni statistični podatki - France Agrimer

56. Zato je raven domače proizvodnje, ki je potrebna za zadostitev potreb EU, postala ključni dejavnik stabilizacije trga. Reforma je bila usmerjena na zmanjšanje domače proizvodnje prek opustitve kvot, kar je večinoma tudi dosegla. Vendar se je s tem ponudba na trgu EU spremenila z ravni proizvodnje, ki je bila veliko nad domačo porabo, na raven, ki je opazno pod stopnjo porabe. Tako je EU postala neto uvoznica, saj njena proizvodnja pokriva 85 % njene porabe (glej diagram 4).

57. Nadaljnje povečanje uvoza bi negativno vplivalo na ravnovesje na trgu sladkorja v EU in Komisija bi morda morala znova uporabiti svoj mehanizem umika za zmanjšanje kvot proizvajalcev iz EU ter tako nadalje zmanjšati proizvodne zmogljivosti za sladkor v EU, kar bi verjetno povzročilo dodatna zaprtja tovarn. Pomembno je omeniti, da je čas zagona proizvodnih zmogljivosti relativno dolg in da je zaradi visokih kapitalskih stroškov malo verjetno, da bi bilo mogoče v kratkoročnem obdobju obnoviti zmogljivosti, ko so bile enkrat zmanjšane.

Diagram 4

Proizvodnja in poraba sladkorja v EU od 2001/2002 do 2008/2009

+++++ TIFF +++++

Opomba: Leto 2006/2007 (EU-25/27) traja 15 mesecev

Vir: Komisija (enota C.5 GD AGRI).

58. Zato je EU postala bolj odvisna od uvoza strateškega proizvoda za agroživilsko in kemično industrijo, medtem ko novi načini uporabe sladkorja, kot je za bioetanol, povečujejo povpraševanje. Poleg tega je vse več nihanj na svetovnem trgu, kjer ponudbo obvladuje omejeno število držav izvoznic.

59. Razpoložljivi podatki kažejo, da bosta v prihodnosti rednost preskrbe in stabilnost trga EU odvisni od dejavnikov, kot so:

(a) ali bodo lahko proizvajalci plačali pridelovalcem dovolj visoko ceno, da bodo pripravljeni še naprej dobavljati sladkorno peso;

(b) v kakšni meri bo za tretje države, s katerimi je EU sklenila dvostranske trgovinske sporazume, zanimivo izvažati sladkor v EU. To je odvisno od več dejavnikov, kot so svetovne cene sladkorja, stroški prevoza, stroški pridelovanja drugih pridelkov itd., in pomeni večjo negotovost preskrbe s sladkorjem na trgu EU.

Tveganje delokalizacije

60. Povečane pravice tretjih držav do dostopa proizvajalce tudi spodbujajo k naložbam v teh tretjih državah. To zato povečuje tveganje preselitve določenih proizvodnih zmogljivosti EU, kar bi povečalo odvisnost EU od uvoza in bi lahko imelo negativne posledice za socialno strukturo zadevnih območij EU.

61. Sodišče ugotavlja, da so vsaj tri skupine proizvajalcev iz EU, ki so prejele pomoč zaradi opustitve kvot in zapiranja tovarn v EU, investirale v proizvodne zmogljivosti za sladkor ali podpisale trgovinske sporazume v tretjih državah, ki jim je EU odobrila trgovinske koncesije. Zato so se nekateri proizvajalci na znižanje kvot v EU odzvali z uvozom sladkorja iz držav zunaj EU.

Koristi znižanj cen sladkorja

62. Reforma je zasnovana za znižanje cen sladkorja do 36 % [34] in cena sladkorja v EU je dejansko sledila znižanjem njegove referenčne cene. V diagramu 3 je bilo prikazano upadanje cen sladkorja od začetka reforme.

63. Eden od ciljev skupne kmetijske politike [35] je zagotoviti, da je preskrba potrošnikom dostopna po primernih cenah. Oblikovanje potrošniških cen je zapleten proces, v katerem na cene ne vplivajo le stroški surovin, pač pa tudi drugi dejavniki, kot so stroški energije in dela. Posledično je zelo težko ugotoviti, v kakšni meri bo znižanje referenčne cene sladkorja v razsutem stanju, ki ga prodajajo proizvajalci, vplivalo na ceno, ki jo plača končni potrošnik. Komisija je poudarila potrebo, "da se zagotovi, da se zniževanje cen kmetijskih surovin takoj prenese na potrošnike" [36]. Vendar za Komisijo izvedene študije [37] kažejo, da se znižanja cene sladkorja v razsutem stanju verjetno ne bodo prenesla na končnega potrošnika. Pri predelanih proizvodih, ki pomenijo več kot dve tretjini porabe sladkorja, bo večina prihrankov pri stroških, do katerih je prišlo zaradi znižanj cen, dodanih dobičku industrijskih proizvajalcev [38]; pri maloprodajni ceni sladkorja na prenos cen vpliva koncentracija distribucijskih mrež [39].

64. Poleg tega je proizvodnja po reformi postala še bolj koncentrirana, tako da zdaj 75 % domače proizvodnje EU proizvede le šest industrijskih skupin družb.

Ali so posebni instrumenti/mehanizmi uspešno odpravljali in lajšali težave pri prilagajanju, povezane z reformo?

65. Zakonodajni okvir med drugimi cilji določa cilj zagotovitve primerne življenjske ravni kmetijske skupnosti [40].

66. Po pričakovanjih naj bi imela odpoved pridelovanju sladkorne pese in zapiranje tovarn zaradi ukrepov prestrukturiranja močan neposreden in posreden socialni učinek na zadevne kmetijske skupnosti in regije. V oceni učinka je bila napovedana izguba številnih delovnih mest v zadevnih regijah, ki naj bi po ocenah znašala vsaj 4500 kmetijskih, 24500 industrijskih in 49000 posrednih delovnih mest [41].

67. Zaradi tega je bil ustanovljen sklad za prestrukturiranje za financiranje posameznih instrumentov/mehanizmov – tj. pomoči za prestrukturiranje in diverzifikacijo ter prehodne pomoči –, namenjenih soočanju s težavami pri prilagajanju in njihovemu lajšanju, kar naj bi prispevalo k primerni življenjski ravni kmetijske skupnosti, ki deluje v sektorju sladkorja.

68. Pri reviziji so bili ti instrumenti/ mehanizmi preučeni, kot je opisano v naslednjih oddelkih.

Pomoč proizvajalcem za prestrukturiranje ter njihove socialne in okoljske obveznosti

69. Proizvajalci, ki so se odpovedali kvotni proizvodnji in opustili zadevne kvote, so bili upravičeni do pomoči za prestrukturiranje, ki je bila izračunana kot fiksni znesek na tono opuščene kvote [42]. Pri opustitvah kvot za sladkor je bilo proizvajalcem odobrene približno 90 % pomoči za prestrukturiranje [43], preostanek pa je bil rezerviran za pridelovalce sladkorne pese in upravljavce strojev. Proizvajalcem inulinskega sirupa je bilo podobno odobrenih 90 % pomoči. Proizvajalci izgolukoze, ki so se odpovedali svojim kvotam, so bili upravičeni do 100 % nadomestila iz pomoči za prestrukturiranje.

70. Proizvodnja sladkorja v EU je dokaj koncentrirana, zato je razdelitev pomoči za prestrukturiranje omejena. V osmih obiskanih državah članicah se je zaprlo 45 tovarn, ki so v zameno za opustitev približno 3,7 milijona ton kvot za sladkor prejele pomoč za prestrukturiranje v višini približno 2,1 milijarde EUR (Priloga IV).

71. Proizvajalci, ki so se odrekli svoji kvotni proizvodnji, so morali spoštovati svoje socialne in okoljske obveznosti. Glede tega so veljavni predpisi določali, da bi morala vloga za pomoč za prestrukturiranje vsebovati "socialni načrt, v katerem so podrobno opredeljene dejavnosti, načrtovane zlasti v zvezi s prekvalificiranjem, prerazporejanjem in predhodno upokojitvijo zadevne delovne sile" [44].

Velike razlike v pomoči za prestrukturiranje brez neposrednih stroškov odstranitve proizvodnih zmogljivosti

72. Pomoč za prestrukturiranje ni bila namenjena le neposrednim stroškom odstranitve tovarn in ni povrnila samo teh. Komisija trdi, da je bila namenjena tudi soočanju z gospodarskimi, socialnimi in okoljskimi posledicami, povezanimi z znižanjem kvot. Pri reviziji je bilo preučeno razmerje med pomočjo za prestrukturiranje, odobreno proizvajalcem v revidiranih državah članicah, in njihovimi neposrednimi stroški zaprtja, predvidenimi v proračunu, tj. stroški zaprtja brez morebitne valorizacije kvot. Pri tem je bilo ugotovljeno, da ni jasno opredeljeno, katere stroške je treba vključiti v načrt prestrukturiranja, in da predvideni stroški niso primerljivi med državami članicami. Posledično razpoložljivi podatki kažejo zelo velike razlike, ki segajo od neto presežka v višini 390 EUR na opuščeno tono v primerjavi z neto stroški zaprtja do neto primanjkljaja v višini 226 EUR na tono (Priloga IV).

Neustrezno spremljanje socialnih obveznosti

73. V EU se je zaradi reforme zaprlo približno 80 tovarn. Komisija od držav članic ni zahtevala poročanja o neposrednem socialnem učinku odstranitve proizvodnih zmogljivosti. Pri reviziji je bilo ugotovljeno, da takšni podatki Komisiji niso dosledno na voljo in da ni izčrpnih podatkov o učinku opustitev kvot na lokalna gospodarstva, o številu izgubljenih delovnih mest ali alternativnem zaposlovanju osebja, ki je bilo prej zaposleno v odstranjenih tovarnah. To ovira oceno skupnega učinka reforme na zadevne regije.

Zamude pri okoljskih obveznostih

74. Zapiranje proizvodnih zmogljivosti prinaša tudi resne okoljske izzive, zato veljavni predpisi določajo, da ga spremljajo primerni ukrepi za odstranitev proizvodnih zmogljivosti in obnovitev okoljskega stanja na krajih, kjer so stale tovarne. Toda pri reviziji so bili odkriti primeri resnih zamud in naraščajoče negotovosti glede pravočasnega izpolnjevanja teh okoljskih obveznosti s strani proizvajalcev. Komisija je decembra 2009 spremenila zakonodajo, da bi omogočila podaljšanje rokov do septembra 2011 [45].

Opustitve kvot so vplivale na pomoč za prestrukturiranje, namenjeno pridelovalcem in upravljavcem strojev

75. Pri opustitvah kvot za sladkor, ki predstavljajo veliko večino opustitev kvot, naj bi bil del pomoči za prestrukturiranje (do leta 2007 vsaj 10 %, od leta 2007 pa 10 %) rezerviran za pridelovalce sladkorne pese, na katere so vplivale opustitve, in upravljavce strojev, ki so jim zagotavljali specializirane storitve [46]. Podobno je bil del pomoči rezerviran za pridelovalce cikorije, na katere so vplivale opustitve kvot za inulinski sirup. Po drugi strani ni bila nobena pomoč rezervirana za pridelovalce koruze, ko so proizvajalci izoglukoze opustili svoje kvote. O dodelitvah so odločali nacionalni organi po posvetovanjih s predstavniki pridelovalcev in upravljavcev strojev, kjer so ti bili [47]. Leta 2007 je bilo zadevnim pridelovalcem odobreno enkratno plačilo v višini 237,50 EUR na tono [48], ki je zanje predstavljalo levji delež prejetega nadomestila.

Pomoč za diverzifikacijo

76. Zaradi reforme se je zaprlo približno 80 tovarn sladkorja. Te imajo močno ozemeljsko povezavo z okoliško skupnostjo. Njihovo zaprtje lahko povzroči hude negativne posledice za socialno strukturo zadevnih območij, zlasti če se nahajajo na odročnih in prikrajšanih območjih.

77. Ni pravno opredeljeno, koga zajema pojem "kmetijska skupnost". Vendar je po ocenah reforma sektorja sladkorja vplivala na širšo lokalno skupnost in ne le na ključne zainteresirane strani iz sektorja sladkorja, ki jim je bila z uredbo namenjena pomoč (proizvajalci in njihovi zaposleni, pridelovalci, upravljavci strojev).

78. Z zakonodajo je bila določena pomoč, ki je znašala 675 milijonov EUR, za spodbujanje razvoja alternativ pridelovanju sladkorne pese in proizvodnji sladkorja v regijah, na katere je vplivalo prestrukturiranje industrije sladkorja (glej razčlenitev po državah članicah v Prilogi V).

- Pomoč za diverzifikacijo [49] je namenjena predvsem financiranju ukrepov, ki naj bi bili enaki tistim, ki se jih podpira v okviru osi 1 in 3 iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja [50]. Običajno se v okviru teh ukrepov financira posamezne projekte za povečanje konkurenčnosti kmetijskega in gozdarskega sektorja, izboljšanje kakovosti življenja na podeželskih območjih ali za diverzifikacijo podeželskega gospodarstva.

- Dodatna pomoč za diverzifikacijo [51] se državi članici odobri, ko je bilo opuščenih vsaj 50 % kvot, in se poveča, ko je delež opustitve višji. Pomoč se lahko odobri enako kot pomoč za diverzifikacijo ali pa se jo izplača neposredno pridelovalcem.

79. Države članice, ki se odločijo dodeliti pomoč za diverzifikacijo, oblikujejo nacionalne programe prestrukturiranja, v katerih so podrobno opredeljeni ukrepi diverzifikacije, ki bodo izvedeni v zadevnih regijah, ter o teh programih obvestijo Komisijo. Ni treba, da programe odobri Komisija.

80. Analiza nacionalnih načrtov prestrukturiranja, ki so jih pripravile države članice, kaže, da je dodelitev pomoči za diverzifikacijo v različnih državah članicah temeljila na zelo raznolikih merilih, kot je prikazano v Prilogi VI.

81. Poleg tega je Sodišče v nekaterih državah članicah ugotovilo zamude pri izvajanju teh ukrepov, namenjenih razvoju alternativ pridelovanju sladkorne pese in proizvodnji sladkorja, ki še niso postale povsem operativne. Zaradi te zamude po zaprtju tovarne mine več let, preden gospodarske alternative postanejo operativne, če to sploh postanejo. Komisija je decembra 2009 spremenila zakonodajo, da bi omogočila podaljšanje roka za izvedbo ukrepa do septembra 2011 [52].

82. Razen tega Komisija nima pregleda nad učinkom, ki ga ima pomoč za diverzifikacijo na prizadete regije, čeprav ji morajo države članice posredovati letna poročila o napredku, ki se med drugim nanašajo na nacionalne programe prestrukturiranja [53]. Vendar Komisija ni vzpostavila postopkov za sistematično pregledovanje in vrednotenje teh informacij [54].

Prehodna pomoč stalnim rafinerijam

83. Zakonodaja je določila prehodno pomoč stalnim rafinerijam (150 milijonov EUR), ki naj bi jim omogočila prilagoditev prestrukturiranju industrije sladkorja [55]. Stalna rafinerija je proizvodni obrat, ki prečiščuje uvoženi surov trsni sladkor kot edino dejavnost ali nad določenim pragom [56].

84. Prvotni predlogi Komisije niso vsebovali teh pomoči, pač pa so bile naknadno dodane po razpravah v Svetu. Pomoč je bila izplačana zelo omejenemu številu rafinerij (skupno sedmim) v zneskih od 1,5 milijona EUR do 94 milijonov EUR na rafinerijo.

85. Pri reviziji niso bili odkriti nobeni dokazi, da je pomoč temeljila na tehnični oceni potreb rafinerij in da je izračun zneskov pomoči temeljil na objektivnih merilih. Poleg tega nejasnost ciljev, ki jih je treba doseči (prilagoditev prestrukturiranju industrije sladkorja) [57], in dejavnosti, ki bi jih bilo mogoče vključiti v poslovni načrt zaradi pridobitve pomoči (vključno s prispevki za obratovalne stroške in drugimi stroški, ki se ocenijo kot potrebni) [58], onemogoča ovrednotenje učinkovitosti ali uspešnosti pomoči. Kaže, da je pomoč pomenila predvsem nadomestilo stalnim rafinerijam, ki prečiščujejo uvožen surov trsni sladkor, za izgubo njihovega monopola pri uvozu surovega sladkorja v prihodnosti. Uredba Komisije se sklicuje le na to, da so izgubile "nekatere ugodnosti" [59], ki so jih prej imele.

86. V večini zadevnih držav članic je samo en potencialni upravičenec. To je poseglo v zakonodajno določbo, da morajo države članice odobriti pomoč na podlagi objektivnih in nediskriminatornih meril [60].

Stroški reforme sektorja sladkorja

Verjetno bo v skladu za prestrukturiranje na voljo znesek za dodelitev EKJS

87. Zakonodaja določa [61]: "Vsak znesek, ki je v skladu za prestrukturiranje na voljo po financiranju odhodkov iz odstavka 2, se dodeli EKJS."

88. Nizka stopnja opustitev kvot, zlasti v drugem letu reforme, je povzročila večji prihodek od začasnih zneskov za prestrukturiranje, kot je pričakovala Komisija. Vsa sredstva, ki ostanejo v skladu za prestrukturiranje ob njegovem zaprtju septembra 2012, bodo dodeljena EKJS. Po sedanjih ocenah bo ostalo na voljo približno 640 milijonov EUR.

Drugi dejavniki, ki vplivajo na skupne stroške

89. Ko je Komisija predlagala reformo, je ocenila, da bodo stroški SUT za sladkor, ki bodo bremenili proračun EU, v sedemletnem obdobju od 2007 do 2013 znašali 10,7 milijarde EUR [62]. To je približno sedemkrat več od odhodkov za SUT za sladkor v letu 2006. Na tej osnovi je Komisija izjavila, da bodo odhodki v kmetijskem oddelku proračuna enaki kot za prejšnjo SUT [63].

90. Vendar Sodišče ugotavlja, da obstajata še dve zadevi, povezani s trgom sladkorja, ki proračun EU staneta skupno 1,2 milijarde EUR, čeprav ne bremenita neposredno kmetijskega oddelka proračuna:

(a) proizvodna dajatev [64], ki je leta 2006 znašala 498 milijonov EUR, je bila ukinjena in zamenjal jo je pavšal v znesku 12 EUR na tono. Vendar zaradi mednarodnih obveznosti Skupnosti stopnja proizvodnih dajatev od leta 2006 ne bi bila ohranjena, saj so se dajatve nanašale le na proizvodnjo, ki je presegala porabo, ter

(b) v sedemletnem obdobju je bilo 1,2 milijarde EUR namenjene spremljevalnim ukrepom za države podpisnice Protokola o sladkorju. Ta pomoč je bila ponujena državam AKP v nadomestilo za izgubo prihodka zaradi nižjih cen njihovega preteklega preferencialnega uvoza. Ker je to uvrščeno pod naslov 21 "Razvoj in odnosi z afriškimi, karibskimi in pacifiškimi (AKP) državami", se ne upošteva kot del SUT za sladkor.

91. Reforma sektorja sladkorja je bila načrtovana kot proračunsko nevtralna. Glede tega Sodišče ugotavlja, da je ob upoštevanju zgoraj omenjenih stroškov verjetno, da bodo skupni stroški za proračun EU po reformi v obdobju 2007–2013 za 1,2 milijarde EUR višji kot pred reformo.

Zaključki in priporočila

92. Reforma trga sladkorja naj bi bila potrebna zaradi uskladitve sektorja sladkorja s temeljnimi načeli nove skupne kmetijske politike o povečani tržni usmerjenosti in z mednarodnimi obveznostmi Unije.

93. Reforma je imela raznolike cilje, ki so si delno nasprotovali in jih je bilo zato težko doseči hkrati. Sodišče je z revizijo ocenilo, v kolikšnem obsegu so bili doslej doseženi glavni cilji.

Ali je reforma trga sladkorja zagotovila konkurenčnost industrije sladkorja v EU v prihodnosti?

94. Z reformo se je skušalo doseči občutno zmanjšanje (za 6 milijonov ton) nedonosnih proizvodnih zmogljivosti v Skupnosti z uvedbo pomembne ekonomske spodbude za to, da bi se podjetja za proizvodnjo sladkorja z najnižjo produktivnostjo odrekla svoji kvotni proizvodnji. Temeljila je na predpostavki, da bodo nizkoproduktivne proizvodne zmogljivosti opustile proizvodnjo, kar bo povečalo povprečno produktivnost in tako zagotovilo konkurenčnost industrije EU v prihodnosti. Vendar niti Komisija niti države članice niso imele na voljo podatkov o relativni produktivnosti posameznih proizvajalcev. Hkrati je bila dana na voljo dodatna kvota v višini 1,5 milijona ton, ki je bila namenjena učinkovitejšim proizvajalcem.

95. V prvih dveh letih reforme so proizvajalci prostovoljno opustili le 2,2 milijona ton, kar kaže, da se ponujene spodbude proizvajalcem, ki so jim bile namenjene, niso zdele dovolj zanimive. Zato je bilo leta 2007 v proces reforme uvedenih več sprememb, ki so ustvarile močno spodbudo za vse proizvajalce, da opustijo vsaj določen odstotek svoje kvote. Tako je bilo zaželeno zmanjšanje kvot sicer doseženo, vendar ga ni bilo mogoče doseči samo s tem, da bi s proizvodnjo prenehale najmanj konkurenčne tovarne.

96. Pri reviziji so bili odkriti primeri podjetij, ki so opustila pred tem pridobljene ali kupljene dodatne kvote za sladkor. Ni nobene utemeljitve za to, da se najprej dajo na razpolago dodatne kvote, nato pa se jih skuša zmanjšati. Poleg tega so v primeru dodatnih kvot za izoglukozo podjetja prejela plačilo celo, ko so opustila kvote, ki so jih tik pred tem dobila brezplačno. Zadevnih stroškov, ki znašajo približno 97 milijonov EUR, ni mogoče upravičiti.

97. Čeprav so reforme pridelovalcem sladkorne pese delno nadomestile izgubo prihodka, do katere je prišlo zaradi velikega znižanja minimalnih cen za sladkorno peso, so imeli uvedeni ukrepi omejen učinek na konkurenčnost posameznih pridelovalcev.

98. Kot je Sodišče že opozorilo v enem od prejšnjih poročil [65], ohranjanje togosti in omejitev, ki so sestavni del sedanjega sistema kvot, poleg tega povzroča neupravičeno togost proizvodnih zmogljivosti in zmanjšuje sposobnost tako pridelovalcev kot proizvajalcev za povečanje učinkovitosti.

99. Na splošno je mogoče zaključiti, da je imel cilj stabilizacije trga prek prostovoljne opustitve kvotne proizvodnje v višini 6 milijonov ton prednost pred ciljem zmanjšanja nedonosnih proizvodnih zmogljivosti v Skupnosti. Posledično proces reforme ni v celoti zagotovil konkurenčnosti industrije sladkorja v EU v prihodnosti. Zato bodo zunanji pritiski verjetno še naprej močno breme za sektor sladkorja v EU.

Priporočilo 1

Komisija bo zaradi zunanjih pritiskov morda morala predlagati nadaljnje prilagoditve domače proizvodnje. Sodišče priporoča, naj v tem primeru instrumente in ukrepe načrtuje tako, da bodo zagotavljali splošno doslednost in temeljili na podrobnih tehničnih ocenah potreb ter objektivnih in nediskriminatornih merilih.

Priporočilo 2

Zaradi pomembnosti proizvodnje sladkorja v kmetijstvu Sodišče priporoča, naj Komisija predlaga ukrepe za odstranitev togosti in omejitev v sedanjem sistemu kvot, ki negativno vplivajo na konkurenčnost pridelovalcev in proizvajalcev.

Ali je reforma trga sladkorja stabilizirala trge in zagotovila redno preskrbo s sladkorjem?

100. Na trg sladkorja so hkrati vplivali povečan uvoz in zmanjšane možnosti za subvencioniran izvoz. V teh razmerah je stopnja domače proizvodnje, ki je potrebna za zadostitev potrebam EU, postala ključni dejavnik stabilizacije trga. Povečanja uvoza v prihodnosti bodo verjetno sprožila nadaljnje umike kvot in posledično nadalje zmanjšala proizvodnjo sladkorja v EU.

101. Sodišče je prišlo do zaključka, da je bila stabilnost trga doslej sicer zagotovljena, vendar je bila dosežena z uporabo kvot za proizvodnjo, ki največjo dovoljeno domačo proizvodnjo tega strateškega proizvoda za agroživilsko in kemično industrijo zdaj določajo na ravni približno 85 % porabe v EU, tako pa povečujejo odvisnost EU od uvoza, medtem ko ponudbo na svetovnem trgu obvladuje omejeno število držav izvoznic.

Priporočilo 3

Sodišče priporoča, naj se pri morebitnih odločitvah v prihodnosti, ki bodo vplivale na proizvodnjo sladkorja v EU, upošteva raven domače proizvodnje sladkorja, ki se zdi potrebna glede na cilj iz Pogodbe o zagotavljanju redne preskrbe.

102. Preskrba bi morala biti potrošnikom dostopna po primernih cenah [66]. Namen reforme je do 36 odstotno zmanjšanje cen sladkorja [67]. Zaradi zapletenega procesa oblikovanja cen je zelo težko ugotoviti, v kakšni meri bo znižanje referenčne cene sladkorja v razsutem stanju vplivalo na ceno, ki jo plača končni potrošnik. Čeprav je Komisija poudarila, da je treba zagotoviti, da se zniževanje cen kmetijskih surovin takoj prenese na potrošnike, zanjo izvedene študije kažejo, da se znižanja cene sladkorja v razsutem stanju verjetno ne bodo prenesla na končnega potrošnika.

Priporočilo 4

Sodišče priznava, da je oblikovanje cen v živilskem sektorju še posebej zapleteno, vendar meni, da bi ga morala Komisija redno spremljati. Komisija in države članice morajo zagotoviti pravilno izvajanje konkurenčnega prava v sektorju in s tem doseganje cilja iz Pogodbe, da je preskrba potrošnikom dostopna po primernih cenah.

Ali so posebni instrumenti/mehanizmi uspešno odpravljali in lajšali težave pri prilagajanju, povezane z reformo?

103. Odpoved pridelovanju sladkorne pese in zapiranje tovarn neposredno in posredno močno vplivata na zadevne kmetijske skupnosti in regije, vključno z izgubo številnih delovnih mest. Z zakonodajo je bil ustanovljen začasni sklad za prestrukturiranje za financiranje posameznih instrumentov, namenjenih soočanju s težavami pri prilagajanju in njihovemu lajšanju.

104. Pri reviziji je bilo ugotovljeno, da niti Komisija niti zadevne države članice niso ustrezno nadalje spremljale socialnih posledic prestrukturiranja. Zato ni izčrpnih podatkov o učinku opustitve kvot na lokalna gospodarstva.

105. Poleg tega v času revizijskih obiskov ukrepi pomoči za diverzifikacijo v različnih državah članicah še niso bili v celoti operativni. Časovni zamik med zaprtjem tovarn in izvajanjem ukrepov diverzifikacije lahko škoduje zadevnim regijam.

106. Zaprtje proizvodnih zmogljivosti so morali spremljati ustrezni ukrepi za njihovo odstranitev in obnovitev okoljskega stanja na krajih, kjer so stale tovarne. Toda pri reviziji so bili odkriti primeri, ko so proizvajalci zamujali pri izpolnjevanju teh okoljskih obveznosti.

107. Pri reviziji niso bili odkriti nobeni podatki, ki bi kazali, da je prehodna pomoč stalnim rafinerijam temeljila na tehnični oceni potreb in da je izračun zneskov pomoči temeljil na objektivnih merilih.

108. Globalno gledano še ni mogoče sprejeti zaključkov o tem, v kakšni meri so vzpostavljeni instrumenti ublažili velik neposredni in posredni socialni in gospodarski učinek na kmetijsko skupnost v zadevnih regijah.

Priporočilo 5

Sodišče priporoča, naj Komisija in države članice sprejmejo nujne ukrepe, s katerimi bodo zagotovile, da ukrepi diverzifikacije hitro postanejo operativni in povzročijo načrtovani učinek spodbujanja alternativ sladkorni pesi in proizvodnji sladkorja.

Priporočilo 6

Sodišče priporoča, naj Komisija in države članice dejavneje sodelujejo pri zagotavljanju, da se okoljske obveznosti, ki so jih sprejele zaprte tovarne, v celoti izpolnijo.

Stroški reforme

109. Sodišče ugotavlja, da bodo ob upoštevanju dodatnih stroškov, ki ne bremenijo neposredno kmetijskega oddelka proračuna, namreč stroškov spremljevalnih ukrepov za države AKP, ki so podpisnice Protokola o sladkorju, skupni stroški za proračun EU po reformi v obdobju 2007–2013 verjetno za 1,2 milijarde EUR višji kot pred reformo.

To poročilo je sprejel senat 1, ki ga vodi g. Michel Cretin, član Računskega Sodišča, v Luxembourgu na svojem zasedanju dne 21. julija 2010.

Za Računsko sodišče

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Predsednik

[1] Edina tovarna v EU, ki je izdelovala sladkor iz sladkornega trsa (razen tovarn v najbolj oddaljenih regijah), se je zaprla leta 2006.

[2] SUT je bila vzpostavljena z Uredbo Sveta št. 1009/67/EGS (UL 308, 18.12.1967, str. 1). Zdaj jo ureja Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode ("Uredba o enotni SUT") (UL L 299, 16.11.2007, str. 1).

[3] Stroške izvoznih nadomestil so deloma pokrivale dajatve, naložene proizvajalcem. Kot je navedeno v posebnem poročilu Evropskega računskega sodišča št. 20/2000, odstavek 46: Izvoz presežkov sladkorja letno stane proračun EU približno 1500 milijonov EUR, od katerih se 800 milijonov povrne s proizvodnimi dajatvami.

[4] EU je leta 2005 proizvedla 20,3 milijona ton sladkorja in porabila 15,6 milijona ton. Uvozila je 2,3 milijona ton surovega sladkorja, izvozila pa ga je 7,5 milijona ton, od katerih je 2,5 milijona ton subvencionirala z izvoznimi nadomestili.

[5] Z Uredbo Sveta (ES) št. 318/2006 (UL L 58, 28.2.2006, str. 1) je bila kvota za izoglukozo določena na 507680 ton (EU 25); ta številka je bila večkrat posodobljena z upoštevanjem novih dodelitev in opustitev ter zdaj znaša 690441 ton (EU 27) (zadnja posodobitev z Uredbo (ES) št. 1234/2007). V Združenih državah predstavlja proizvodnja izoglukoze približno polovico proizvodnje naravnih sladil.

[6] Povprečni letni izvoz v tržnih letih 2003/2004, 2004/2005 in 2005/2006 – Komisija: Agriculture in the European Union – Statistical and Economic Information 2007 (Kmetijstvo v Evropski uniji: statistični in gospodarski podatki 2007).

[1001] Kjer imajo podatki za Bolgarijo in Romunijo pomemben učinek, je to prikazano.

[7] Madagaskar, Malavi, Mozambik, Tanzanija, Uganda, Zambija.

[8] Pravna podlaga: Uredbe Sveta (ES) št. 318/2006, (ES) št. 319/2006 in (ES) št. 320/2006 (UL L 58, 28.2.2006, str. 1, 32 in 42). Uredbo (ES) št. 318/2006 je medtem razveljavila in nadomestila Uredba (ES) št. 1234/2007. Izvedbena pravila določa Uredba Komisije (ES) št. 968/2006 (UL L 176, 30.6.2006, str. 32).

[9] Ta številčni podatek zajema tudi nadomestka za sladkor izoglukozo in inulinski sirup.

[10] V okviru prejšnje SUT za sladkor so lahko proizvajalci prodali sladkor standardne kakovosti nacionalnim intervencijskim agencijam po intervencijski ceni, s čimer je bila določena minimalna veleprodajna cena v EU.

[11] Pri sedanji SUT za sladkor ni intervencijske cene, toda Komisija je določila referenčno ceno, okoli katere bi se morala gibati veleprodajna tržna cena.

[12] Tehtano povprečje minimalnih cen sladkorne pese iz kvot A in B po odbitku dajatev za tržni leti 2003/2004 in 2004/2005.

[13] Uredbe Komisije (ES) št. 900/2007 (UL L 196, 28.7.2007, str. 26), (ES) št. 947/2008, št. 948/2008 in št. 951/2008 (UL L 258, 26.9.2008, str. 60, 61 in 66) za sladkor v trdni obliki, sladkorne sirupe in sladkor v obliki proizvodov, ki niso zajeti v Prilogi I k Pogodbi.

[14] SEP je pridelovalcem sladkorne pese nadomestila približno dve tretjini zmanjšanja prihodkov, ki so ga povzročila znižanja cene. Nadomestilo se torej ne plača za eno tretjino.

[15] Člen 1 Uredbe (ES) št. 320/2006: "Sklad za prestrukturiranje je del Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada. Od 1. januarja 2007 je del Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS). … Začasni znesek za prestrukturiranje iz člena 11 je prejemek, dodeljen skladu za prestrukturiranje v skladu s členom 18(2) Uredbe (ES, Euratom) št. 1605/2002. Vsak znesek, ki je v skladu za prestrukturiranje na voljo po financiranju odhodkov iz odstavka 2, se dodeli EKJS."

[16] Člen 1 Uredbe (ES) št. 320/2006: "Vsak znesek, ki je v skladu za prestrukturiranje na voljo po financiranju odhodkov iz odstavka 2, se dodeli EKJS." Z Uredbo Komisije (EU) št. 1204/2009 je bil rok podaljšan do leta 2012.

[17] Člen 3(6) Uredbe št. 320/2006, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1261/2007 (UL L 283, 27.10.2007, str. 8).

[18] Z Uredbo (ES) št. 320/2006 je bilo poleg tega predvidenih 14 milijonov EUR v obliki prehodne pomoči nekaterim državam članicam (9 milijonov EUR Avstriji, 5 milijonov EUR Švedski). Člen 9 določa: "V okviru nacionalnega programa prestrukturiranja iz člena 6(3): (a) se pomoč v višini največ 9 milijonov EUR podeli v Avstriji za naložbe v zbiralne centre sladkorne pese in drugo logistično infrastrukturo, potrebno zaradi prestrukturiranja; (b) se pomoč v višini največ 5 milijonov EUR podeli na Švedskem v neposredno ali posredno korist pridelovalcem sladkorne pese v Gotlandu in Ölandu, ki opustijo pridelavo sladkorja v okviru nacionalnega procesa prestrukturiranja."

[1002] Vsa preostala neporabljena sredstva bodo dodeljena EKJS (trenutno so ocenjena na 0,64 milijarde EUR).

[19] Proizvajalci iz teh držav članic so predstavljali več kot 70 % opustitev kvot za sladkor v vsakem letu sklada za prestrukturiranje.

[20] Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 20/2000 o upravljanju skupne ureditve trga za sladkor (UL C 50, 15.2.2001).

[21] Uvodna izjava 1 Uredbe (ES) št. 320/2006.

[22] Uvodna izjava 5 Uredbe (ES) št. 320/2006.

[23] Posodobitev ocene učinka z dne 22. junija 2005, SEC(2005) 808.

[1003] Razčlenitev držav članic po skupni donosnosti, ki bi vplivala na njihovo verjetno znižanje proizvodnje sladkorja (tabela 3 v "Posodobitvi ocene učinka" Komisije (SEC(2003) 1022)).

[1004] "Prvotna kvota" je kvota, ki je bila v skladu s Prilogo III Uredbe (ES) št. 318/2006 prvotno dodeljena državi članici za tržno leto 2006/2007, skupaj z dodatnimi kvotami, kupljenimi v tržnih letih 2006/2007 in 2007/2008.

[1005] "Druge države članice" zajemajo Romunijo, Bolgarijo, francoske čezmorske departmaje in avtonomno regijo Azori.

[24] Grčija, Madžarska, Italija in Španija.

[25] Uredba Sveta (ES) št. 1260/2007 z dne 9. oktobra 2007 o spremembi Uredbe (ES) št. 318/2006 o skupni ureditvi trgov v sektorju sladkorja (UL L 283, 27.10.2007, str. 1).

[26] Uredba (ES) št. 320/2006.

[27] Člena 8 in 9 Uredbe (ES) št. 318/2006.

[28] Proizvajalci izoglukoze so bili upravičeni do pomoči za delno odstranitev proizvodnih zmogljivosti (razen če so odstranili cele obrate za proizvodnjo škroba), zato je znesek izračunan z zneskom nadomestila iz pomoči, pomnoženim s tonami, opuščenimi v tržnem letu, tj. 547,50 EUR × 32664 opuščenih ton v letu 2007/2008 + 468,75 EUR × 60568 opuščenih ton v letu 2008/2009 + 390,00 EUR × 129083 opuščenih ton v letu 2009/2010.

[29] Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 20/2000, odstavek 72(d).

[30] Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 20/2000, odstavek 83.

[31] Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 20/2000, odstavek 23(d).

[32] Sporočilo COM(2004) 499 konč. Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu Accomplishing a sustainable agricultural model for Europe through the reformed CAP – sugar sector reform (Pripraviti trajnostni model kmetijstva za Evropo na podlagi nove SKP – reforma sektorja sladkorja).

[33] Redna preskrba in stabilnost trgov je cilj skupne kmetijske politike, določen v členu 39 Pogodbe o delovanju Evropske unije (imenovane Lizbonska pogodba), prej v členu 33 Pogodbe ES, ki torej velja tudi za SUT za sladkor.

[34] Za 36 % se razlikujeta intervencijska cena pred reformo in referenčna cena po njej.

[35] Člen 39 Pogodbe o delovanju Evropske unije (prej člen 33 Pogodbe ES).

[36] Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko socialnemu odboru in Odboru regij "Cene hrane v Evropi" COM(2008) 821 konč.

[37] "Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector" (Vrednotenje skupne organizacije trgov v sektorju sladkorja), ki ga je izvedel Netherlands Economic Institute (Nizozemski ekonomski inštitut), in študija "Price transmission in the agri food sector" (Prenos cen v agroživilskem sektorju), ki jo je izvedel AgraCEAS Consulting Ltd.

[38] Treba je pripomniti, da proizvodi, ki vsebujejo sladkor, običajno kažejo nizko cenovno elastičnost povpraševanja. Za industrijske proizvajalce teh proizvodov rast cen sladkorja ne bo pretirano zaskrbljujoča, saj lahko višje stroške prenesejo na končnega potrošnika brez velikega upada obsega prodaje. Običajno se zavzemajo za znižanje cene sladkorja, ker jim to omogoča, da večji del prihrankov pri stroških dodajo svojemu dobičku. Ni močne spodbude, da bi se ti prihranki prenesli na končnega potrošnika. Vir: "Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector" (Vrednotenje skupne organizacije trgov v sektorju sladkorja), Netherlands Economic Institute (Nizozemski ekonomski inštitut), str. 76.

[39] "Cenovne razlike med državami članicami pri distribuciji sladkorja in njegovi prodaji na drobno nastanejo zaradi razlik v strukturi trgov (obstoj monopolov in monopsonov na trgih, uporaba (zloraba) tržne moči) ter (makro)ekonomskih in političnih razmer. Razlike se odražajo v različnih stroških prevoza, dela in naložb, davkih na dodano vrednost in dobiček itd., ki skupaj sestavljajo stroškovni del sektorja distribucije in prodaje na drobno. Te razlike v stroških se odražajo v različnih maloprodajnih tržnih cenah." Vir: "Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector" (Vrednotenje skupne organizacije trgov v sektorju sladkorja), Netherlands Economic Institute (Nizozemski ekonomski inštitut), str. 77.

[40] Uvodna izjava 2 Uredbe (ES) št. 318/2006.

[41] Podobno je po ocenah "Study to assess the impact of future options for the future reform of the sugar CMO " (študija za oceno prihodnjih možnosti za reformo SUT za sladkor) iz julija 2003, ki jo je izvedla zveza Eurocare, zaposlitev, posredno povezanih s tovarnami sladkorja, dvakrat več od neposrednih delovnih mest.

[42] Člen 3(5) Uredbe (ES) št. 320/2006.

[43] Treba je opozoriti, da je člen 3(6) Uredbe (ES) št. 320/2006 določal "vsaj 10 %", dokler to ni bilo spremenjeno na "10" z Uredbo (ES) št. 1261/2007.

[44] Člen 4(3)(f) Uredbe (ES) št. 320/2006.

[45] Uredba Komisije (EU) št. 1204/2009 z dne 4. decembra 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 968/2006 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 320/2006 o ustanovitvi začasne sheme za prestrukturiranje industrije sladkorja v Skupnosti (UL L 323, 10.12.2009, str. 64).

[46] Člen 3(6) Uredbe (ES) št. 320/2006, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1261/2007.

[47] Na Poljskem ni bilo združenja upravljavcev strojev, zato so nacionalni organi za posvetovanja izbrali tri upravljavce.

[48] Uredba (ES) št. 1260/2007.

[49] Člen 6 Uredbe (ES) št. 320/2006.

[50] Uredba Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 277, 21.10.2005, str. 1).

[51] Člen 7 Uredbe (ES) št. 320/2006.

[52] Uredba (EU) št. 1204/2009.

[53] Člen 24 Uredbe (ES) št. 968/2006.

[54] Edini pregledi, ki jih Komisija izvede v državah članicah, so pregledi enote za potrditev obračunov v GD AGRI, ki zajemajo skladnost z uredbami.

[55] Člen 8 Uredbe (ES) št. 320/2006.

[56] Člen 2 Uredbe (ES) št. 320/2006.

[57] Člen 8 Uredbe (ES) št. 320/2006.

[58] "Naložbe, odstranitev proizvodnih zmogljivosti, prispevke za obratovalne stroške, stroške amortizacije opreme in druge stroške, ki se ocenijo kot potrebni za prilagoditev novemu stanju" (člen 15 Uredbe (ES) št. 968/2006).

[59] Uredba (ES) št. 968/2006 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 320/2006, uvodna izjava 10: "Da bi stalnim rafinerijam, ki so izgubile nekatere ugodnosti, ki so jih imele v okviru Uredbe (ES) št. 1260/2001 z dne 19. junija 2001 o skupni ureditvi trgov za sladkor, olajšala prilagoditev na novo stanje po začetku veljavnosti Uredbe (ES) št. 318/2006 z dne 20. februarja 2006 o skupni ureditvi trgov v sektorju sladkorja, Uredba (ES) št. 320/2006 uvaja prehodno pomoč, ki se podeli v tistih državah članicah, kjer so bile v preteklosti ustanovljene rafinerije v smislu Uredbe (ES) št. 1260/2001."

[60] Člen 8(3) Uredbe (ES) št. 320/2006.

[61] Člen 1 Uredbe (ES) št. 320/2006.

[62] Vštete so napovedi za finančni okvir 2007–2013. O poznejšem proračunu bo dogovor sklenjen v prihodnosti.

[63] Oddelek 5 o vplivu predlogov za reformo na proračun v predlogu Komisije, COM(2005) 263 konč.

[64] Proizvodna dajatev je lahko za del kvot (tako imenovana kvota B) znašala do 39,5 % intervencijske cene (631 EUR na tono), tj. do 249 EUR na tono (člen 15 Uredbe (ES) št. 1260/2001).

[65] Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 20/2000 o upravljanju skupne organizacije trga za sladkor.

[66] Člen 33 Pogodbe ES, ki je postal člen 39 Pogodbe o delovanju Evropske unije (imenovane Lizbonska pogodba), kot enega od ciljev skupne kmetijske politike določa, da je preskrba potrošnikom dostopna po primernih cenah.

[67] Za 36 % se razlikujeta intervencijska cena pred reformo in referenčna cena po njej.

--------------------------------------------------

PRILOGA I

PREGLED DEJANSKIH PRIHODKOV IN OCENJENIH ODHODKOV SKLADA ZA PRESTRUKTURIRANJE

Vir: Revizorji Sodišča so za izračun zgornjih zneskov uporabili številčne podatke o opustitvah, ki jih je zagotovila Komisija (enota C.5 GD AGRI).

(v milijonih EUR) |

Država članica | Skupni prihodki | Odhodki |

Pomoč za prestrukturiranje [1] | Pomoč za diverzifikacijo [2] | Prehodna pomoč [3] | Skupaj |

(A) | (B) | (C) | (D) | (E) = (B) +(C) + (D) |

Belgija | 339 | 331 | 19 | 0 | 350 |

Bolgarija | 13 | 2 | 1 | 0 | 3 |

Češka | 166 | 88 | 11 | 0 | 99 |

Danska | 163 | 37 | 8 | 0 | 45 |

Nemčija | 1350 | 639 | 71 | 0 | 710 |

Irska | 0 | 187 | 44 | 0 | 231 |

Grčija | 88 | 130 | 26 | 0 | 156 |

Španija | 346 | 454 | 70 | 0 | 524 |

Francija | 1354 | 611 | 64 | 25 | 700 |

Italija | 293 | 981 | 167 | 0 | 1148 |

Latvija | 8 | 59 | 15 | 0 | 74 |

Litva | 40 | 17 | 2 | 0 | 19 |

Madžarska | 152 | 260 | 52 | 0 | 312 |

Nizozemska | 344 | 177 | 12 | 0 | 189 |

Avstrija | 152 | 25 | 5 | 9 | 39 |

Poljska | 657 | 288 | 34 | 0 | 322 |

Portugalska | 10 | 34 | 15 | 24 | 73 |

Romunija | 32 | 10 | 0 | 0 | 10 |

Slovenija | 7 | 51 | 12 | 2 | 65 |

Slovaška | 76 | 77 | 16 | 0 | 93 |

Finska | 45 | 64 | 7 | 5 | 76 |

Švedska | 128 | 63 | 9 | 5 | 77 |

Združeno kraljestvo | 466 | 165 | 15 | 94 | 274 |

SKUPAJ | 6229 | 4750 | 675 | 164 | 5589 |

[1] Zajema tudi retroaktivno plačilo.

[2] Zajema pomoč za diverzifikacijo in dodatno pomoč za diverzifikacijo.

[3] V skladu s členoma 8 in 9 Uredbe (ES) št. 320/2006 (prehodna pomoč stalnim rafinerijam in nekaterim državam članicam).

--------------------------------------------------

PRILOGA II

PREGLED KVOT, KI SO JIH OPUSTILE DRŽAVE ČLANICE

A – SLADKOR

(v tonah belega sladkorja) |

Država članica | Prvotne kvote [1] | Kvota, opuščena v zadevnem tržnem letu | Razpoložljive kvote iz tržnega leta 2009/2010 | Odstotek skupnih opuščenih kvot |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = Σ(B+C+D+E)/A |

Francija [2] | 4120687 | | | –683 655 | | 3437032 | 16,6 % |

Nemčija | 3655456 | | | –757 200 | | 2898256 | 20,7 % |

Poljska | 1772477 | | | –366 869 | | 1405608 | 20,7 % |

Združeno kraljestvo | 1221474 | | | –165 000 | | 1056474 | 13,5 % |

Nizozemska | 931435 | | | –126 547 | | 804888 | 13,6 % |

Belgija | 882301 | | | –206 066 | | 676235 | 23,4 % |

Italija | 1557443 | –778 737 | –24 861 | –245 467 | | 508378 | 67,4 % |

Španija | 996961 | –93 119 | –16 679 | –256 578 | –132 106 | 498479 | 50,0 % |

Češka | 474932 | | –102 473 | | | 372459 | 21,6 % |

Danska | 452466 | | | –80 083 | | 372383 | 17,7 % |

Avstrija | 405812 | | | –54 785 | | 351027 | 13,5 % |

Švedska | 385984 | –42 562 | | –50 236 | | 293186 | 24,0 % |

Grčija | 317502 | | –158 800 | | | 158702 | 50,0 % |

Slovaška | 216037 | | –70 133 | –33 584 | | 112320 | 48,0 % |

Madžarska | 406684 | | –108 093 | –193 171 | | 105420 | 74,1 % |

Romunija [3] | 109164 | | | –4 475 | | 104689 | 4,1 % |

Litva | 111010 | | | –20 758 | | 90252 | 18,7 % |

Finska | 146087 | | –56 087 | –9 001 | | 80999 | 44,6 % |

Portugalska [4] | 79671 | –35 218 | –19 500 | –15 000 | | 9953 | 87,5 % |

Slovenija | 52973 | | –52 973 | | | 0 | 100,0 % |

Latvija | 66505 | | –66 505 | | | 0 | 100,0 % |

Irska | 199260 | –199 260 | | | | 0 | 100,0 % |

Bolgarija [3] | 4752 | | | –4 752 | | 0 | 100,0 % |

SKUPAJ | 18567073 | –1 148896 | –676 104 | –3 273227 | –132 106 | 13336740 | 28,2 % |

| Skupno število opuščenih kvot = 5230333 | |

B – INULINSKI SIRUP

(v tonah ekvivalenta belega sladkorja) |

Država članica | Prvotne kvote1 | Kvota, opuščena v zadevnem tržnem letu | Razpoložljive kvote iz tržnega leta 2009/2010 | Odstotek skupnih opuščenih kvot |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Belgija | 215246 | –215 246 | | | | 0 | 100,0 % |

Nizozemska | 80950 | –80 950 | | | | 0 | 100,0 % |

Francija | 24521 | –24 521 | | | | 0 | 100,0 % |

SKUPAJ | 320717 | –320 717 | 0 | 0 | 0 | 0 | 100,0 % |

| Skupno število opuščenih kvot za inulinski sirup = 320717 | |

C – IZOGLUKOZA

Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi podatkov Komisije (GD AGRI).

(v tonah suhe snovi) |

Država članica | Prvotne kvote [5] | Kvota, opuščena v zadevnem tržnem letu | Razpoložljive kvote iz tržnega leta 2009/2010 | Odstotek skupnih opuščenih kvot |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Madžarska | 220266 | | | | | 220266 | 0,0 % |

Belgija | 114580 | | | | | 114580 | 0,0 % |

Bolgarija [6] | 89198 | | | | | 89198 | 0,0 % |

Slovaška | 68095 | | | | | 68095 | 0,0 % |

Nemčija | 56638 | | | | | 56638 | 0,0 % |

Španija | 131423 | | –5 000 | –3 000 | –69 613 | 53810 | 59,1 % |

Poljska | 42861 | | | | | 42861 | 0,0 % |

Italija | 32493 | | | | | 32493 | 0,0 % |

Portugalska | 15871 | | | –3 371 | | 12500 | 21,2 % |

Francija | 27664 | | –27 664 | | | 0 | 100,0 % |

Združeno kraljestvo | 43592 | | | | –43 592 | 0 | 100,0 % |

Nizozemska | 14563 | | | –14 563 | | 0 | 100,0 % |

Grčija | 20636 | | | –20 636 | | 0 | 100,0 % |

Romunija [6] | 15879 | | | | –15 879 | 0 | 100,0 % |

Finska | 18999 | | | –18 999 | | 0 | 100,0 % |

SKUPAJ | 912758 | 0 | –32 664 | –60 569 | –129 084 | 690441 | 24,4 % |

| Skupno število opuščenih kvot za izoglukozo = 222317 | |

[1] "Prvotna kvota" je kvota, ki je bila v skladu s Prilogo III Uredbe (ES) št. 318/2006 prvotno dodeljena državi članici za tržno leto 2006/2007, skupaj z dodatnimi kvotami, dodeljenimi v 2006/2007, 2007/2008 in 2008/2009.

[2] Tudi kvote za francoske čezmorske departmaje (480 245 ton).

[3] Kvote na razpolago šele od tržnega leta 2007/2008 (novi državi članici, ki sta vstopili v EU leta 2007).

[4] Vsebuje kvote za avtonomno regijo Azori (9 953 ton).

[5] "Prvotna kvota" je kvota, ki je bila v skladu s Prilogo III Uredbe (ES) št. 318/2006 prvotno dodeljena državi članici za tržno leto 2006/2007, skupaj z dodatnimi kvotami, dodeljenimi v 2006/2007, 2007/2008 in 2008/2009.

[6] Kvote na razpolago šele od tržnega leta 2007/2008 (novi državi članici, ki sta vstopili v EU leta 2007), skupaj z dodatnimi kvotami, dodeljenimi do leta 2009/2010.

--------------------------------------------------

PRILOGA III

RAZČLENITEV DRŽAV ČLANIC PO NJIHOVI SKUPNI DONOSNOSTI IN OPUŠČENIH KVOTAH ZA SLADKOR

Vir: Komisija (enota C.5 GD AGRI).

(v tonah belega sladkorja) |

Država članica | Stopnja skupne donosnosti [1] | Dejanski učinek reforme |

Prvotna kvota [2] | Kvota, opuščena v prvih dveh letih | Kvota, opuščena v tržnem letu 2008/2009 [3] | Odstotek opustitve prvotne kvote | Odstotek skupne opustitve kvote | Kvota na razpolago od leta 2009/2010 |

(A) | (B) | (C) | (D) = (B+C)/(A) | (E) = (B+C)/ skupaj B+skupaj C | (F) = A+B+C |

Irska | nizka | 2143923 | –1 216376 | –260 466 | 68,9 % | 28,2 % | 667081 |

Grčija |

Italija |

Portugalska (celinska) |

Češka | srednja | 2923655 | –566 062 | –725 282 | 44,2 % | 24,7 % | 1632311 |

Danska |

Španija [3] |

Latvija |

Litva |

Madžarska |

Slovaška |

Slovenija |

Finska |

Belgija | visoka | 12895381 | –42 562 | –2 410358 | 19,0 % | 46,9 % | 10442461 |

Nemčija |

Francija (celinska) |

Nizozemska |

Avstrija |

Poljska |

Švedska |

Združeno kraljestvo |

Druge države članice [4] | ni zajeta | 604114 | 0 | –9 227 | 1,5 % | 0,2 % | 594887 |

SKUPAJ | 18567073 | –1 825000 | –3 405333 | 28,2 % | 100,0 % | 13336740 |

[1] Razčlenitev držav članic po skupni donosnosti, ki bi vplivala na njihovo verjetno znižanje proizvodnje sladkorja (tabela 3 v "Posodobitvi ocene učinka" Komisije (SEC(2003) 1022)).

[2] "Prvotna kvota" je kvota, ki je bila v skladu s Prilogo III Uredbe (ES) št. 318/2006 prvotno dodeljena državi članici za tržno leto 2006/2007, skupaj z dodatnimi kvotami, kupljenimi v tržnih letih 2006/2007 in 2007/2008.

[3] Kvote 132 106 ton, ki so bile opuščene v Španiji v tržnem letu 2009/2010, so zajete v leto 2008/2009.

[4] "Druge države članice" zajemajo Romunijo, Bolgarijo, francoske čezmorske departmaje in avtonomno regijo Azori.

--------------------------------------------------

PRILOGA IV

PREGLED POMOČI, KI JE NA VOLJO PROIZVAJALCEM, IN NJIHOVIH NEPOSREDNIH STROŠKOV ZAPRTJA

Vir: Načrti prestrukturiranja in (končna) poročila o napredku, ki so jih predložili proizvajalci v revidiranih državah članicah.

Revidirane države članice | Češka | Nemčija | Irska | Grčija [1] | Španija | Francija | Italija | Poljska |

Število zaprtih tovarn sladkorja | 3 | 5 | 1 | 2 | 7 | 5 | 14 | 8 |

(A)Število opuščenih kvot za zaprte tovarne (v 1000 tonah belega sladkorja) | 102 | 736 | 199 | 159 | 498 | 651 | 1049 | 296 |

(v milijonih EUR) |

(B)Skupna pomoč za prestrukturiranje na voljo proizvajalcu – vključno z retroaktivnim plačilom za zaprte tovarne | 58 | 415 | 127 | 72 | 277 | 358 | 666 | 166 |

(C)Skupni neposredni stroški zaprtja [2] | 48 | 178 | 172 | 21 | 266 | 104 | 450 | 98 |

v zvezi s sredstvi, zalogami in odpisom zalog | 22 | 67 | 108 | 4 | 165 | 42 | 237 | 51 |

v zvezi s socialnimi stroški (presežki delovne sile, pokojnine, usposabljanje, prerazporeditev) | 8 | 49 | 42 | 5 | 62 | 37 | 67 | 15 |

v zvezi s stroški odstranitve in drugimi stroški zaprtja | 18 | 62 | 22 | 12 | 39 | 25 | 146 | 32 |

Razlika med pomočjo za prestrukturiranje in neposrednimi stroški zaprtja (B–C) | 10 | 237 | –45 | 51 | 11 | 254 | 216 | 68 |

Pomoč za prestrukturiranje na opuščeno tono brez neposrednih stroškov zaprtja (B–C)/A | 98 | 322 | –226 | 321 | 22 | 390 | 206 | 230 |

[1] Tovarni naj bi preuredili v obrata za proizvodnjo biomase (zahtevek je bil vložen le za pomoč za delno odstranitev).

[2] Izgube bodočih dobičkov niso bile vštete med neposredne stroške zaprtja.

--------------------------------------------------

PRILOGA V

IZVAJANJE POMOČI ZA DIVERZIFIKACIJO

Vir: Komisija (enota C GD AGRI).

(v EUR) |

Države članice | Pomoč za diverzifikacijo, dodeljena za 2006–2010 [1] |

Pomoč za diverzifikacijo | Dodatna pomoč za diverzifikacijo | Skupaj |

(A) | (B) | (C) | (D) = (B)+(C) |

Belgija | 19328991 | 0 | 19328991 |

Bolgarija | 445738 | 445738 | 891475 |

Češka | 11220772 | 0 | 11220772 |

Danska | 7511785 | 0 | 7511785 |

Nemčija | 71025341 | 0 | 71025341 |

Irska | 21818970 | 21818970 | 43637940 |

Grčija | 17388600 | 8694300 | 26082900 |

Španija | 46394042 | 23197021 | 69591063 |

Francija (celinska) | 64126854 | 0 | 64126854 |

Italija | 111018706 | 55509353 | 166528059 |

Latvija | 7282298 | 7282298 | 14564595 |

Litva | 1947100 | 0 | 1947100 |

Madžarska | 29955623 | 22466717 | 52422341 |

Nizozemska | 11870109 | 0 | 11870109 |

Avstrija | 5138833 | 0 | 5138833 |

Poljska | 34412305 | 0 | 34412305 |

Portugalska (celinska) | 7398621 | 7398621 | 14797242 |

Romunija | 419772 | 0 | 419772 |

Slovenija | 5800544 | 5800544 | 11601087 |

Slovaška | 10829743 | 5414871 | 16244614 |

Finska | 6985820 | 0 | 6985820 |

Švedska | 9372676 | 0 | 9372676 |

Združeno kraljestvo | 15477000 | 0 | 15477000 |

SKUPAJ | 517170242 | 158028432 | 675198674 |

[1] Pomoč za diverzifikacijo vsebuje tako pomoč za diverzifikacijo (člen 6 Uredbe (ES) št. 320/2006) kot dodatno pomoč za diverzifikacijo (člen 7 Uredbe (ES) št. 320/2006).

--------------------------------------------------

PRILOGA VI

PRIMERI RAZLIČNIH MERIL ZA DODELITEV POMOČI ZA DIVERZIFIKACIJO V DRŽAVAH ČLANICAH

Dodelitev pomoči za diverzifikacijo je v državah članicah temeljila na zelo raznolikih merilih, na primer:

- na Irskem je bila vsa pomoč za diverzifikacijo dodeljena pridelovalcem, ki so izgubili dobavne pravice, ne da bi jim bilo treba dokazati kakršne koli stroške diverzifikacije;

- tudi na Češkem so vso pomoč za diverzifikacijo prejeli pridelovalci, vendar je bila omejena na del stroškov novih kmetijskih strojev;

- v Italiji in na Poljskem je bila pomoč za diverzifikacijo dodeljena projektom diverzifikacije, ki so jih izvajali pridelovalci in drugi upravičenci, predvsem mala in srednje velika podjetja;

- v Franciji, Nemčiji in Španiji so regionalni organi pomoč za diverzifikacijo dodelili za različne ukrepe, podobne ukrepom za razvoj podeželja, od katerih so imeli korist pridelovalci, mala in srednje velika podjetja ter lokalni organi.

--------------------------------------------------

PRILOGA VII

GLOSAR KLJUČNIH IZRAZOV IN KRATIC

AKP : afriške, karibske in pacifiške države

Bioetanol iz sladkornega trsa ali sladkorne pese : pridobi se s fermentacijo surovega soka (takoj po ekstrakciji iz sladkornega trsa ali sladkorne pese) ali melase (ki nastane z nadaljnjo predelavo, vključno s fazo koncentriranja, ki omogoči vmesno skladiščenje) in destilacijo; proizvodni proces ne zajema izdelave sladkorja v trdni obliki. Bioetanol je mogoče pridobivati tudi iz drugih pridelkov, uporablja pa se lahko kot gorivo ali kot dodatek za gorivo.

Intervencija (javno skladiščenje) : mehanizem tržne podpore, ki proizvajalcem omogoča prodajati kmetijski proizvod v državi članici (intervencijska agencija) po ceni, ki jo določa uredba Sveta; ta intervencijska cena nato deluje kot minimalna cena na domačem trgu. Prvotno so bile v okviru tega mehanizma upravičene neomejene količine. V sektorju sladkorja je reforma iz leta 2006 najprej omejila te količine v odvisnosti od znižanih cen, nato pa je mehanizem ukinila.

Inulin in inulinski sirup : inulin je ogljikov hidrat (sestavljen iz verige molekul fruktoze), ki je prisoten v številnih rastlinah. Industrijsko se ekstrahira iz korenine cikorije. S hidrolizo inulina se pridobiva fruktoza, rezultat tega procesa pa je sladilo, imenovano inulinski sirup, ki je vključeno v skupno ureditev trga za sladkor v EU. Leta 2006 so proizvodne kvote zanj znašale približno 321 000 ton (1,5-odstotni tržni delež). Opomba: inulin ni povezan z inzulinom, hormonom, ki pomaga zniževati sladkor v krvi.

Izoglukoza : znana je tudi pod imenom visokofruktozni koruzni sirup in je sladilo, ki se pridobiva pri predelavi glukoze. Del slednje se spremeni v fruktozo in tako nastane sirup, ki je podoben rezultatu hidrolize sladkorja (pri kateri se saharoza razgradi v glukozo in fruktozo); standardni kakovosti vsebujeta 42 % in 55 % fruktoze. Tudi glukoza iz tega postopka je sladilo, ki se uporablja v živilski industriji; nastane s predelavo škroba, ki se običajno pridobiva iz koruze, vendar je v industriji škroba mogoče uporabljati tudi pšenico ali krompir. Izoglukoza je tekmec sladkorju pri pomembnih uporabah, kot je proizvodnja brezalkoholnih pijač, in je vključena v skupno ureditev trga za sladkor v EU: po reformi je proizvodna kvota zanjo znašala približno 508 000 ton (tržni delež pod 3 % v EU-25).

Izvozna nadomestila : mehanizem tržne podpore, ki proizvajalcem ali trgovcem omogoča izvoz razpoložljivih kmetijskih proizvodov po cenah, ki so višje od prodajnih cen na svetovnem trgu, s plačevanjem subvencije, ki pri vsakem postopku izvoza nadomesti razliko med domačimi cenami in izvoznimi cenami.

Kvote (kvote za proizvodnjo) : mehanizem tržne podpore, katerega osnovni namen je preprečevanje presežkov z dodelitvijo omejenega tržnega deleža vsakemu proizvajalcu. Za proizvodnjo, ki presega kvoto, se lahko določi kazen ali obvezno skladiščenje ali pa zanjo velja posebna uporaba (kot je nesubvencioniran izvoz v sektorju sladkorja). V sektorju sladkorja je mogoče kvote prenašati med proizvajalci v isti državi članici (znotraj omejitev), ne pa tudi med proizvajalci v različnih državah članicah.

Kvota A, B in tako imenovani sladkor C : to se nanaša na sistem kvot za sladkor pred reformo leta 2006: kvote "A" so v grobem ustrezale potrebam porabe v Evropski skupnosti, kvote "B", ki so bile fiksni odstotek kvot A, pa so ustrezale količinam, ki jih je bilo mogoče izvoziti z izvoznimi nadomestili. Za kvote B so se zaračunavale visoke proizvodne dajatve, da so se financirali stroški izvoznih nadomestil, za kvote A pa so bile dajatve veliko nižje. Nekvotna proizvodnja, imenovana sladkor "C", je pomenila sladkor, ki je presegal skupno količino kvot A in B ter je bil izvožen brez nadomestila.

Minimalna cena sladkorne pese : Uredba Sveta (ES) št. 318/2006 določa minimalno ceno sladkorne pese in predpisuje obveznost, da proizvajalci sladkorja pridelovalcem pese plačujejo po ceni, ki ni nižja od cene sladkorne pese standardne kakovosti, namenjene predelavi v kvotni sladkor; raven cene temelji na ravni referenčne cene sladkorja; s tem mehanizmom se skuša zagotoviti, da tržna podpora za sladkor koristi kmetom.

Neposredna plačila : plačila, ki so odobrena neposredno kmetom v okviru sheme dohodkovne podpore (kot je shema enotnega plačila iz Priloge I Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003). Ta plačila so lahko vezana (tj. povezana s posamezno proizvodnjo) ali nevezana, na podlagi pravic, ki temeljijo na prejemkih v preteklih referenčnih obdobjih.

Referenčna cena sladkorja : referenčne cene surovega sladkorja in belega sladkorja so bile določene v Uredbi Sveta (ES) št. 318/2006; to niso zajamčene cene za proizvajalce, toda če se dejanske cene na trgu razlikujejo od referenčne cene za več kot za določen odstotek, lahko Komisija sproži nekatere posebne ukrepe tržne podpore.

SKP : skupna kmetijska politika.

Sladkor, surovi in beli : beli sladkor je opredeljen kot sladkor, ki vsebuje vsaj 99,5 % saharoze (kemično čista molekula, ki tvori sladkor); surovi sladkor standardne kakovosti vsebuje 96 % saharoze, čeprav je običajno vsebuje več, in je svetlo bež do srednjetemnorjave barve. Surovi sladkor se običajno pridobiva iz sladkornega trsa, beli sladkor pa neposredno s predelavo sladkorne pese ali sladkornega trsa ali z nadaljnjo predelavo (rafiniranjem) surovega sladkorja. Standardna oblika porabe je beli sladkor, vendar se uporabljajo tudi majhne količine surovega sladkorja (predvsem zaradi barve ali zaradi okusa sladkornega trsa).

Sladkor iz sladkorne pese in sladkornega trsa : sladkor se izdeluje iz sladkorne pese ali sladkornega trsa. Trs (vrsta trave) se običajno goji v tropskih območjih, sladkorna pesa (korenovka) pa tradicionalno v zmernem podnebju, čeprav narašča zanimanje za spodbujanje