P6_TA(2006)0054

Reforma državnih pomoči 2005-2009

Resolucija Evropskega parlamenta o reformi državnih pomoči 2005-2009 (2005/2165(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju dokumenta Komisije o posvetovanju z naslovom"Akcijski načrt državnih pomoči — Manjša in bolje usmerjena državna pomoč: časovni načrt za reformo državnih pomoči 2005-2009" (KOM(2005)0107),

- ob upoštevanju sporočila Komisije: "Dokument o posvetovanju o državni pomoči za inovacije" (KOM(2005)0436),

- ob upoštevanju Odločbe Komisije 2005/842/ES z dne 28. novembra 2005 o uporabi člena 86(2) Pogodbe za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljene določenim podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena [1],

- ob upoštevanju Direktive Komisije 2005/81/ES z dne 28. novembra 2005 o spremembah Direktive 80/723/EGS o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji ter o finančni preglednosti v nekaterih podjetjih [2],

- ob upoštevanju delovnega dokumenta Komisije o okviru Skupnosti za državne pomoči v obliki nadomestil za javne storitve v različici, kakor je bila za pripravo mnenja posredovana Parlamentu dne 8. septembra 2004,

- ob upoštevanju osnutka sporočila Komisije z dne 21. decembra 2005"o smernicah za državno regionalno pomoč v obdobju 2007-2013",

- ob upoštevanju ciljev lizbonske strategije,

- ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskega sveta v Barceloni z dne 15. in 16. marca 2002 ter v Göteborgu z dne 15. in 16. junija 2001, in zlasti določb, s katerimi so države članice sporazumno sklenile zmanjšati državno pomoč v EU in jo nameniti horizontalnim ciljem skupnega interesa,

- ob upoštevanju členov 2, 5, 16, 73, 86, 87 in 88 Pogodbe ES,

- ob upoštevanju prejšnjih resolucij o storitvah splošnega pomena, še zlasti resolucij z dne 17. decembra 1997 o sporočilu Komisije o storitvah splošnega pomena v Evropi [3], z dne 18. maja 2000 o osnutku direktive o spremembah Direktive Komisije 80/723/EGS o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji [4], z dne 13. novembra 2001 o sporočilu Komisije "Storitve splošnega pomena v Evropi" [5], z dne 14. januarja 2004 o zeleni knjigi o storitvah splošnega pomena [6] in z dne 22. februarja 2005 o državni pomoči v obliki nadomestil javnih storitev [7],

- ob upoštevanju Uredbe Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri de minimis pomoči [8],

- ob upoštevanju členov I-3, I-5, II-96, III-122, III-166, III-167 in III-238 Pogodbe o ustavi za Evropo, ki so jo države članice podpisale dne 29. oktobra 2004 v Rimu,

- ob upoštevanju sodne prakse Evropskega sodišča v zvezi s storitvami splošnega pomena, še zlasti sodbe Evropskega sodišča z dne 24. julija 2003 v zadevi C-280/00, Altmark Trans GmbH and Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH [9],

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za ekonomske in monetarne zadeve in mnenja Odbora za regionalni razvoj (A6-0009/2006),

A. ker bi morala biti državna pomoč preprosta, transparentna in učinkovita,

B. ker je tržno gospodarstvo najučinkovitejši način razporejanja omejenih sredstev, ker bi morala biti zato državna pomoč "skrajno sredstvo",

C. ker bi morali biti cilji državne pomoči vedno jasno opredeljeni, pomoč pa sorazmerna in predvsem začasna,

D. ker je lahko državna pomoč potrebna pri doseganju ciljev evropske konkurenčnosti ali tehnološke neodvisnosti v okviru projektov skupnega evropskega interesa na podlagi člena 87(3)(b) Pogodbe ES,

E. ker skupni letni znesek državne pomoči v EU tudi po najskromnejših ocenah presega 50 % letnega proračuna EU, ker se obseg državne pomoči v razmerju do BDP po državah članicah bistveno razlikuje, — in se je gibal od 0,10% do 2,76% v letu 2003 — kar lahko povzroči precejšnje izkrivljanje trga,

F. ker so vir državne pomoči davkoplačevalci in jo je zato treba porabiti odgovorno in stroškovno visoko učinkovito,

G. ker je treba utemeljitve za upravičenost do državne pomoči pregledovati redno in v ustreznih časovnih intervalih, ker se redno spremljanje in revizija porabe državne pomoči ne bi smeli prenesti na nacionalne urade držav članic za revizijo,

H. ker je učinkovit in strog nadzor nad dodeljevanjem državne pomoči potreben za zagotavljanje poštene konkurence in transparentnosti ter preprečevanje diskriminacije,

I. ker bi se morala Komisija pri uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti osredotočiti na kršitve, ki imajo velik vpliv na notranji trg, saj je, kakor določa člen 87 Pogodbe, državna pomoč nezdružljiva s skupnim trgom le "kolikor prizadene trgovino med državami članicami...",

J. ker je državna pomoč, ki ne izkrivlja konkurence, poleg drugih orodij, vključno s financiranjem Skupnosti, kakor so strukturni skladi, legitimno sredstvo za spodbujanje gospodarskega razvoja in je tako lahko tudi sredstvo za spodbujanje lizbonske agende za gospodarsko rast in zaposlovanje,

K. ker je učinkovitost nadzora nad državno pomočjo odvisna od boljše obveščenosti vpletenih strani o njenih posledicah zanje,

L. ker lahko koristi državne pomoči bistveno presegajo stroške, če se državna pomoč uporablja racionalno in na podlagi opravljenih analiz stroškov in koristi,

M. ker v državah članicah ne obstaja mehanizem za spremljanje, ki bi bil primerljiv z nadzorom nad pomočjo na ravni Skupnosti,

N. ker se Parlament v svojih prejšnjih resolucijah o državni pomoči in v rednih razpravah, ki potekajo s predstavniki Komisije v Odboru za ekonomske in monetarne zadeve, vedno znova zavzema za ukrepe, ki bi zagotovili večjo transparentnost,

Splošno

1. pozdravlja namen Komisije, da posodobi prakso in postopke državne pomoči, kakor je predvidela v akcijskem načrtu državnih pomoči, zlasti s povečanjem pravne varnosti, izboljšanjem gospodarskega pristopa, povečanjem preglednosti s posvetovanjem z interesnimi skupinami in z izboljšanjem postopka presoje;

2. se strinja s Komisijo, da je obsežna reforma politike državne pomoči nujno potrebna;

3. ugotavlja, da je politika državne pomoči sestavni del konkurenčne politike in da nadzor državne pomoči odraža potrebo po ohranjanju enakih konkurenčnih pogojev za vsa podjetja, ki delujejo na enotnem evropskem trgu; vendar pa poudarja, da je v skladu s členom 87 Pogodbe državna pomoč lahko uporabljena za doseganje ciljev EU, zlasti tistih iz člena 2 Pogodbe;

4. ugotavlja, da člena 86 in 87 Pogodbe izrecno dovoljujeta izjeme v zvezi s splošno prepovedjo državnih pomoči, če imajo predlagane ureditve pomoči jasno opredeljene ugodne učinke na prebivalstvo in okolje ter pomoč ne škoduje splošnim dejavnostim EU; zato meni, da je pri ugotavljanju združljivosti državne pomoči s Pogodbo bistveno, da se najde pravo ravnotežje med negativnimi učinki državne pomoči na konkurenco in njenimi pozitivnimi učinki v splošnem interesu Skupnosti;

5. poudarja, da bi morale biti odločbe Komisije usklajene z upoštevnimi sodbami Sodišča, da se prepreči pravna negotovost; meni, da morajo akcijske načrte državnih pomoči po potrebi spremljati zakonodajne pobude, usmerjene v reformo državne pomoči v skladu s smernicami EU in izboljšanje pravne varnosti;

6. predlaga, naj Komisija čim bolj dosledno objavlja smernice za razlage sodb Sodišča o pravilih državne pomoči, če te temeljijo na določbah Pogodbe ali pa na določbah sekundarne zakonodaje;

7. poudarja, da je treba upoštevati posledice tako neuspešnega dodeljevanja državne pomoči v preteklosti kakor tudi primere, v katerih se je državna pomoč izkazala kot učinkovit instrument za doseganje zastavljenih ciljev; poudarja, da bi bilo treba ukiniti državno pomoč, ki izkrivlja konkurenco;

8. želi, da bi Komisija objavila letno poročilo za Parlament in Svet o državni pomoči, ki je bila dodeljena v državah članicah;

9. poziva Komisijo, da v zvezi s tem uvede stroga pravila poročanja tako za države članice kakor za upravičence; nadalje poziva Komisijo, naj ob upoštevanju navedenega spremeni preglednico državne pomoči s kazalniki;

10. meni, da je v današnjem svetovnem gospodarstvu bistveno, da pravila, sprejeta na ravni Skupnosti, upoštevajo pogoje mednarodne konkurence;

11. poziva Komisijo, naj preveri, ali najvišja mogoča stopnja pomoči, ki načeloma lahko znaša do 50%, ni previsoka s stališča tržnega gospodarstva, saj tako visoke stopnje pomoči omogočajo ustanovitev podjetja, ki nima lastnega kapitala, kar je v nasprotju z načelom podjetniške odgovornosti v tržnem gospodarstvu;

12. pozdravlja izjavo Komisije v akcijskem načrtu državnih pomoči, da so ključni cilji Skupnosti visoka stopnja zaposlenosti, trajnostna rast ter gospodarska in družbena kohezija;

Boljši gospodarski pristop

13. pozdravlja namen Komisije, da izboljša svoj gospodarski pristop k postopkom državne pomoči in se ob upoštevanju ciljev lizbonske in göteborške strategije usmeri predvsem v primere, ki utegnejo povzročiti resno izkrivljanje konkurence in trgovine;

14. poziva k natančni opredelitvi gospodarskega pristopa Komisije, da bi povečali pravno varnost za vpletene strani; zato meni, da bi morala ekonomska analiza Komisije temeljiti na opredeljenih merilih, ki izhajajo iz veljavnih postopkov na drugih področjih konkurenčnega prava, pri čemer je treba zagotoviti, da postopki ne postanejo preveč ovirajoči;

15. poziva Komisijo, naj v vse svoje odločbe vključi gospodarsko analizo obeh meril za presojanje nezakonite pomoči iz člena 87(1) Pogodbe (pomoči, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco po eni strani in prizadela trgovino med državami članicami po drugi); poziva Komisijo, naj svoj pristop do obeh meril potrdi in pojasni v posebnih smernicah;

16. predlaga Komisiji, naj podrobneje opredeli tako koncept "tržne nepopolnosti", vključno z razlago, v katerih primerih se uporablja in kakor skladno metodologijo; vztraja, da bi moral biti koncept izvedljiv, da ga bodo lahko države članice in upravičenci uporabljali v praksi ter imeli od njega koristi; vztraja, da se z novim konceptom skrajšajo tudi postopki; poziva Komisijo, naj pojasni omejitve koncepta tržne nepopolnosti in razmerje med njim in sestavnimi elementi prepovedi državne pomoči iz člena 87 Pogodbe;

17. upošteva pobudo podpredsednika Komisije Siima Kallasa za večjo transparentnost v postopku podeljevanja kmetijskih subvencij, po kateri bi morale države članice identiteto vseh upravičencev in tudi zneske dodeljenih pomoči objaviti na internetu, ter uvedbo takšne rešitve priporoča za vse državne subvencije; priporoča državam članicam, da zahtevajo od podjetij objavo podatkov o prejetih subvencijah, da bi se delničarjem omogočilo bolje oceniti njihovo resnično poslovno uspešnost, zlasti če bi se državne subvencije nato zmanjšale;

18. opozarja na morebitno škodljivo vlogo tako nacionalne kakor evropske državne pomoči, če ta spodbudi selitve potencialnih podjetij — upravičencev med državami članicami zaradi tekmovanja podjetij za subvencije, ne da bi to pomenilo resnično korist za skupne cilje EU;

Inovacije, razvoj in raziskave

19. poudarja velik pomen inovacij, razvoja in raziskav za prihodnjo konkurenčnost EU v svetovnem gospodarstvu;

20. poudarja, da je treba državno pomoč za raziskave in razvoj oceniti z vidika lizbonskih ciljev in da tovrstna pomoč lahko omogoči državam članicam tako osredotočanje na tržne nepopolnosti, kakor tudi pripravo ukrepov, ki bodo spodbudili industrijo, da bo investirala več v raziskave in razvoj; vendar poudarja, da pomoč za razvoj in raziskave ne sme povzročati izkrivljanja konkurence, zlasti če omogoča prednost že uveljavljenim udeležencem na trgu; v zvezi s tem poudarja potrebo po preseganju regulatornih in davčnih ovir v državah članicah, ki zavirajo razvoj mladih in inovativnih podjetij;

21. ugotavlja, da je znatna državna pomoč, namenjena fosilnim gorivom in jedrski energiji, ovirala razvoj okoljskih tehnologij v EU, zlasti v energetskem sektorju; trdno verjame v načelo, da je treba zunanje stroške vključiti v ceno energije iz različnih virov ter da mora biti to načelo temelj pregleda smernic EU o državni pomoči;

22. podpira prilagodljivost državne pomoči pri ustvarjanju in spodbujanju inovativnih zamisli v raziskovalnih ustanovah v javnem sektorju in na univerzah, pa tudi jasna in preprosta pravila za prenos takšnih zamisli in strokovnega znanja v gospodarstvo; v zvezi s tem podpira razvoj novih inovacij z javno-zasebnim sodelovanjem in partnerstvi;

23. poudarja načelo, da se pri dodeljevanju pomoči za raziskave in razvoj ne bi smelo dajati prednosti posameznim podjetjem; poziva Komisijo, da pomoč za raziskave in razvoj nameni predvsem inovacijskim skupinam;

24. podpira namen Komisije, da naredi sistem državne pomoči bolj prilagodljiv in tako spodbuja inovacijske procese sorazmerno z njihovo oddaljenostjo od trga;

Rizični kapital

25. ocenjuje, da zaradi pomanjkljive zakonodaje in davčnih sistemov, ki ne spodbujajo podjetništva, v nekaterih državah članicah rizični kapital ni dovolj dostopen, zlasti ne za mala podjetja, zato odobrava potekajoči pregled sporočila Komisije o državni pomoči in rizičnem kapitalu [10], ki poteče v avgustu 2006;

26. poudarja potrebo po podpiranju odpiranja novih in razvoja mladih, inovativnih malih in srednjih podjetij, med drugim z ustreznimi davčnimi spodbudami;

27. poudarja potrebo po manj obremenjujočih, hitrejših postopkih odobritve; v zvezi s tem podpira skupinske izjeme za pomoč v manjšem obsegu, namenjeno malim in srednjim podjetjem;

Storitve splošnega gospodarskega pomena

28. poziva Komisijo, da končno zagotovi pravno jasnost glede pomoči za storitve splošnega gospodarskega pomena;

29. meni, da je element prekomernih kompenzacij najpomembnejše merilo, zato predstavlja financiranje storitev splošnega gospodarskega pomena državno pomoč samo v primerih, ko merilo ustrezne izravnave ni izpolnjeno in ni dokaza o njegovi izpolnitvi;

30. obžaluje, da še vedno obstajajo velike razlike, kako si bo Komisija v praksi razlagala preskus iz sodbe Sodišča v primeru Altmark; poziva Komisijo, da izda jasno in natančno razlago četrtega merila iz sodbe v primeru Altmark, ki upošteva posebnosti različnih sektorjev;

31. ob upoštevanju vedno večjega pomena javno-zasebnih partnerstev za gradnjo infrastrukture v slabše razvitih regijah poziva Komisijo, naj podeljevanju državne pomoči tovrstnim partnerstvom posveti posebno pozornost ter poskrbi za pravno svetovanje o vseh vprašanjih v zvezi z uporabo pravil o državni pomoči na tem področju, še zlasti pa z ustreznimi pravili poenostavi uporaba javno-zasebnih partnerstev; predlaga, da bi bilo treba s tem v zvezi zlasti poskrbeti, da se zagotovi ohranjanje transparentnosti;

32. ugotavlja, da so manjša podjetja za javne storitve izvzeta iz uporabe pravil o državni pomoči; ter se sprašuje, ali je razlikovanje med majhnimi in velikimi podjetji pri presoji pravil o državni pomoči ustrezno; zato se zavzema, da bi presoja Komisije temeljila na učinkih državne pomoči na zadevnem trgu, ne pa na velikosti podjetja za javne storitve;

Skupinske izjeme

33. podpira sprejetje uredbe Komisije o splošnih skupinskih izjemah, ki bo poenostavila in združila obstoječe skupinske izjeme, zlasti glede usposabljanja, malih in srednjih podjetij ter zaposlovanja in vključila nove, zlasti kar zadeva državno pomoč za mala in srednja podjetja ter raziskave in razvoj, v kolikor je navzkrižno subvencioniranje od malih do velikih podjetij ustrezno nadzorovano in po potrebi prepovedano; podpira Komisijo, ki se namerava spopasti predvsem z oblikami pomoči, ki najbolj izkrivljajo konkurenco; meni, da bi morali biti priglasitveni postopki in z njimi povezani zaostanki sorazmerni s tveganjem, da bo zadevna pomoč povzročila resno izkrivljanje konkurence; meni, da bi lahko z enim samim zakonskim instrumentom omogočili prihodnje razširitve koncepta skupinskih izjem, tako da manjših zneskov posameznih vrst pomoči ne bi bilo treba priglasiti;

34. poudarja, da bi morala splošna uredba o skupinskih izjemah resnično poenostaviti postopek, in sicer z jasnimi, podrobnimi in nedvoumnimi določbami, ki ne bodo ogrozile glavnega cilja, namreč splošnega zmanjšanja državne pomoči;

35. pozdravlja predlog za zvišanje praga de minimis; predlaga podvojitev zneska na 200000 EUR; v zvezi s tem prosi Komisijo, naj se posveti nadzoru kumulacije različnih pomoči;

Regionalna pomoč

36. pozdravlja smernice Komisije o nacionalni regionalni pomoči za obdobje 2007-2013 [11]; poudarja, da bi morala politika regionalne pomoči nameniti večjo pozornost ozemeljskim merilom, da bi se geografska področja EU z močnim gospodarstvom razlikovala od področij, ki se srečujejo s težavami pri prehodu v industrijsko družbo in od področij s trajnimi, naravnimi ovirami; meni, da se kohezijska politika in politike državne pomoči dopolnjujejo: politike državne pomoči so dokazano učinkovit instrument za doseganje resnične konvergence dohodkov po vsej EU;

37. meni, da bi morala biti državna pomoč dovoljena le, če dodaja vrednost, ki je ne more noben drug politični ukrep in koristi regiji; zato podpira učinkovitejši način dodeljevanja regionalne pomoči s poudarkom na naložbah v infrastrukturo ter na horizontalni pomoči za najmanj razvite regije EU, vključno z uvedbo davčnih olajšav za prehodno obdobje največ petih let; v zvezi s tem opozarja na potrebo po ohranjanju ustreznih podpornih ukrepov za regije, prizadete zaradi "statističnega učinka";

38. meni, da bi morali pregledati zmanjšanja državne pomoči za regije s "statističnim učinkom", katerih dohodek se je zaradi širitve sicer relativno povečal, dejansko pa niso dosegle rasti ali zbliževanja ter so obremenjene z visoko stopnjo nezaposlenosti;

39. poziva Komisijo, da ob upoštevanju na ciljev EU in njene kohezijske politike, katere namen je gospodarsko in socialno zbliževanje na podlagi ukrepov za odpravljanje neravnovesij med regijami EU, da zagotovi, da niti nacionalna niti evropska državna pomoč ne izkrivlja konkurence med regijami držav članic in ne financira selitev podjetij znotraj EU, ki se odraža zlasti v izgubi delovnih mest ene regije na račun druge regije;

40. spodbuja Komisijo, naj skladno z lizbonsko in göteborško strategijo bolj poglobljeno in natančneje oceni različne vrste državnih pomoči in njihovo učinkovitost ter tako ugotovi, ali so katere od njih koristnejše za regionalni razvoj kakor druge z vidika njihovega morebitnega trajnega in pozitivnega učinka;

41. poziva Komisijo, da načela, ki jih je zapisala v akcijskem načrtu državnih pomoči, uporablja tudi pri posebnih pravilih, ki veljajo za določene sektorje, na primer kmetijstvo, ribištvo ter proizvodnjo in prevoz premoga, ki so ponavadi koncentrirani na območjih, upravičenih do sredstev iz strukturnih skladov, ter poda nadaljnje predloge za spreminjanje teh posebnih pravil;

Okoljska pomoč

42. meni, da ima lahko pošteno in razvidno uporabljena državna pomoč za varstvo okolja ključno vlogo pri doseganju trajnostnega razvoja v EU, zlasti z dolgoročnim spodbujanjem naložb v tehnologijo in njenim patentiranjem v EU v skladu s ciljem ustalitve emisij toplogrednih plinov, določenim v Okvirni konvenciji ZN o klimatskih spremembah;

43. potrjuje stališče Komisije, da trenutne smernice o državni pomoči za varstvo okolja "niso primerno prilagojene vse bolj izpopolnjenim naložbam v okoljske tehnologije in novim oblikam javno-zasebnih partnerstev" [12];

44. poziva Komisijo in države članice, da pospešijo uvajanje ukrepov za zmanjšanje okolju škodljive državne pomoči ter da jo naposled v celoti ukinejo; ugotavlja, da je višina te državne pomoči znatna; in poziva Evropsko agencijo za okolje, da pripravi seznam subvencij, ki neposredno ali posredno spodbujajo onesnažujočo proizvodnjo in porabo, kar povzroča nelojalno konkurenco čistejšim tehnologijam;

45. zato pozdravlja začetek postopka z interesnimi skupinami, da bi se ponovno pregledale te smernice, ki veljajo do konca leta 2007;

Boljše upravljanje

46. meni, da so trenutna praksa in postopki na področju politike državne pomoči pomanjkljivi in preveč birokratski;

47. zato pozdravlja uvedbo smernic za najboljšo prakso pri podeljevanju državne pomoči, da bodo priglasitveni postopki potekali hitreje in učinkoviteje, vendar se ob tem sprašuje, ali ne bi tega cilja hitreje dosegli z uredbo kakor s smernicami;

48. odločno podpira zamisel o vzpostavitvi tesnejše mreže nadzornih organov, kakor so na primer računska sodišča v državah članicah, s čimer bi zagotovili večjo doslednost pri izvajanju pravil za državno pomoč;

49. poudarja, da zahteva vsaka decentralizacija pristojnosti v prid nacionalnih organov strog nadzor in usklajevanje, da se zagotovi dosledno uporabo pravil v vseh državah članicah; meni, da bi z decentralizacijo morda tvegali nedosledno izvajanje pravil za državno pomoč, še posebej zaradi različne sestave, izkušenj ter strokovnega znanja pristojnih organov držav članic; poudarja pomembnost delovanja mreže pristojnih organov v državah članicah;

50. poziva Komisijo, naj jasno določi roke za postopke državne pomoči, vključno s postopki v zvezi s skladnostjo;

51. izraža nezadovoljstvo, da se trenutno kazni za nepriglasitev izrekajo samo upravičencem pomoči, državam članicam pa ne; zato podpira Komisijo pri raziskovanju novih mehanizmov za preprečevanje, ki bi obravnavali nepravilno izvajanje pravil za državno pomoč držav članic, in poziva Komisijo, naj poskrbi za ustrezne sankcije v zvezi s tem;

52. ponovno poziva k uvedbi postopka soodločanja za vse zadeve v zvezi s konkurenčno politiko, o katerih Svet odloča s kvalificirano večino;

*

* *

53. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

[1] UL L 312, 29.11.2005, str. 67.

[2] UL L 312, 29.11.2005, str. 47.

[3] UL C 14, 19.1.1998, str. 74.

[4] UL C 59, 23.2.2001, str. 238.

[5] UL C 140 E, 13.6.2002, str. 153.

[6] UL C 92 E, 16.4.2004, str. 294.

[7] UL C 304 E, 1.12.2005, str. 117.

[8] UL L 10, 13.1.2001, str. 30.

[9] [2003] ECR I-7747.

[10] UL C 235, 21.8.2001, str. 3.

[11] Še ni objavljeno v Uradnem listu.

[12] Sporočilo Komisije z naslovom: "Spodbujanje tehnologij za trajnostni razvoj: Akcijski načrt okoljskih tehnologij za Evropsko unijo" z dne 28. januarja 2004 (KOM(2004)0038, v odstavku 4.2.3).

--------------------------------------------------