Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o ustanovitvi Sklada za migracije in azil /* COM/2011/0751 konč. - 2011/0366 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA Politike v zvezi z območjem svobode, varnosti in pravice postajajo v zadnjih letih vedno pomembnejše. Njihov pomen je bil potrjen s stockholmskim programom[1] in njegovim akcijskim načrtom[2], izvajanje slednjega pa je strateška prednostna naloga v naslednjih petih letih ter pokriva področja, kot so migracije (zakonito priseljevanje in vključevanje, azil, nezakonito priseljevanje in vračanje), varnost (preprečevanje terorizma in organiziranega kriminala in boj proti njima, policijsko sodelovanje) in upravljanje zunanjih meja (vključno z vizumsko politiko), ter zunanjo razsežnost teh politik. Lizbonska pogodba tudi omogoča Uniji, da pokaže večjo zavzetost pri odzivanju na vsakdanje skrbi državljanov v območju svobode, varnosti in pravice. V stockholmskem programu se potrjuje dejstvo, da večja mobilnost oseb prinaša tako priložnosti kot izzive, in poudarja, da so lahko dobro urejene migracije v korist vsem udeleženim. Evropski svet se prav tako zaveda, da bodo ob povečanem povpraševanju po delovni sili in zaradi velikih demografskih izzivov, s katerimi se bo v prihodnosti spopadala Unija, prilagodljive politike na področju migracij dolgoročno pomembno prispevale h gospodarskemu razvoju in uspešnosti Unije. Komisija je 29. junija 2011 sprejela predlog naslednjega večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020[3]: Proračun za izvajanje strategije Evropa 2020. Za politike na področju notranjih zadev, ki zajemajo varnost, migracije in upravljanje zunanjih meja, je Komisija predlagala poenostavitev strukture instrumentov za upravljanje izdatkov, in sicer z zmanjšanjem števila programov na strukturo, sestavljeno iz dveh stebrov: Sklada za migracije in azil ter Sklada za notranjo varnost. Ta uredba ustanavlja Sklad za migracije in azil, ki temelji na procesu krepitve zmogljivosti, razvitem s pomočjo Evropskega sklada za begunce[4], Sklada za vključevanje državljanov tretjih držav[5] in Evropskega sklada za vračanje[6], ter ga razširja, da se bolj celovito zajamejo različni vidiki skupne politike Unije o azilu in priseljevanju, vključno z ukrepi v tretjih državah in v zvezi z njimi, ki so predvsem namenjeni uveljavljanju interesov in doseganju ciljev EU na navedenih področjih politik, upošteva pa tudi nova dogajanja. V okviru razvoja skupne politike o azilu, katerega namen je ponuditi ustrezen status vsem državljanom tretjih držav, ki potrebujejo mednarodno zaščito, in zagotoviti skladnost z načelom nevračanja iz Pogodbe o delovanju Evropske unije, je treba na podlagi solidarnosti med državami članicami vzpostaviti mehanizme, ki spodbujajo uravnoteženo porazdelitev prizadevanj med državami članicami pri sprejemanju oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito, in razseljenih oseb ter reševanju posledic sprejemanja. Pomemben del tega so tudi prizadevanja na področju preselitve in premestitve. Dobro zasnovana politika zakonitega priseljevanja in učinkovitejše strategije vključevanja, ki so v skladu s stockholmskim programom in jih podpirajo pravni instrumenti Unije, imajo osrednjo vlogo pri zagotavljanju dolgoročne konkurenčnosti Unije in tudi prihodnosti njenega socialnega modela. Boljše gospodarsko in družbeno vključevanje državljanov tretjih držav, ki zakonito prebivajo v Uniji, tako ostaja ključ do povečanja koristi priseljevanja na največjo možno mero. Učinkovita in vzdržna politika vračanja je bistven element uspešno vodenega sistema migracij v Uniji. Ta politika je tudi potrebno dopolnilo k verodostojni politiki zakonitega priseljevanja in azilni politiki, pa tudi pomemben element v boju proti nezakonitemu priseljevanju. Nedavni dogodki na grško-turški meji in v južnem Sredozemlju so prav tako pokazali, kako pomembno je za Unijo, da ima celovit pristop do migracij, ki zajema različne vidike, kot so okrepljeno upravljanje meja in upravljanje schengenskega območja, bolje usmerjeno zakonito priseljevanje, okrepljeno širjenje najboljših praks na področju vključevanja, okrepljeni skupni evropski azilni sistem in bolj strateški pristop do odnosov s tretjimi državami na področju migracij. 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA V skladu z večjim poudarkom na vrednotenju kot orodju za oblikovanje politik je ta predlog sestavljen na podlagi rezultatov vrednotenja, posvetovanja z zainteresiranimi stranmi in ocene učinka. V zvezi s tem so bili zlasti pomembni rezultati poročil o naknadnem vrednotenju Evropskega sklada za begunce za obdobje 2005–2007 ter vmesnem vrednotenju izvajanja Sklada za vključevanje državljanov tretjih držav za obdobje 2007–2009 in Evropskega sklada za vračanje za obdobje 2008–2009. Pripravljanje prihodnjih finančnih instrumentov za notranje zadeve se je začelo leta 2010 in se nadaljevalo v letu 2011. V tem okviru se je decembra 2010 v sodelovanju z zunanjim izvajalcem začela izvajati študija vrednotenja/ocene učinka. Študija je bila končana julija 2011 in je združila razpoložljive rezultate vrednotenja za obstoječe finančne instrumente ter osvetlila težave, cilje in možnosti ukrepanja, vključno z njihovim verjetnim učinkom, obravnavanim v oceni učinka. Na podlagi te študije je Komisija sestavila poročilo o oceni učinka, na podlagi katerega je 9. septembra 2011 odbor za oceno učinka dal svoje mnenje. Pri oceni učinka so upoštevani rezultati spletnega javnega posvetovanja o prihodnosti financiranja na področju notranjih zadev. Posvetovanje je potekalo od 5. januarja do 20. marca 2011 in je bilo namenjeno vsem zainteresiranim stranem. Prispelo je 115 odgovorov od posameznikov in organizacij, med katerimi je bilo tudi osem dokumentov o stališčih. Pri posvetovanju so sodelovali udeleženci iz vseh držav članic in tudi iz nekaterih tretjih držav. Aprila 2011 je konferenca „The future of EU funding for Home Affairs: A fresh look“ (prihodnost financiranja EU na področju notranjih zadev: svež pogled) k sodelovanju privabila ključne zainteresirane strani (države članice, mednarodne organizacije, organizacije civilne družbe itd.), ki so tako dobile priložnost za razpravljanje o prihodnosti financiranja Unije na področju notranjih zadev. Poleg tega je bila konferenca tudi priložnost za predstavitev ocene stanja in javnega posvetovanja. O prihodnosti financiranja Unije na področju notranjih zadev so institucionalne zainteresirane strani razpravljale že večkrat, med drugim tudi 21. januarja 2011 na neformalnih razpravah ob kosilu med sejo Sveta PNZ, 26. januarja 2011 na neformalnih razpravah ob zajtrku s političnimi koordinatorji Evropskega parlamenta, 10. marca 2011 na zaslišanju komisarke Malmström pred parlamentarnim odborom SURE ter 17. marca 2011 med izmenjavo mnenj generalnega direktorja Generalnega direktorata za notranje zadeve in parlamentarnega odbora LIBE. Praktični strokovni nasveti o prihodnjih finančnih instrumentih na področju azila in migracij so bili pridobljeni na razpravi, ki je potekala 22. februarja 2011 v odboru za priseljevanje in azil, na srečanju mreže nacionalnih kontaktnih točk o vključevanju, ki je bilo 15. marca 2011, na seji kontaktnega odbora za direktivo o vračanju 18. marca 2011 in na srečanju delovne skupine na visoki ravni za migracije in azil 27. aprila 2011. Poleg tega so bili obravnavani tudi tehnični vidiki v zvezi z izvajanjem prihodnjega finančnega instrumenta na področju azila in migracij, razprava pa je temeljila na pisnem posvetovanju iz aprila 2011 s strokovnjaki držav članic v okviru skupnega odbora za splošni program „Solidarnost in upravljanje migracijskih tokov“ (odbor SOLID). Navedena posvetovanja, konference in strokovne razprave so potrdili, da se ključne zainteresirane strani na splošno strinjajo, da je treba razširiti obseg uporabe financiranja Unije na področju azila in migracij, tudi kar zadeva njegovo zunanjo razsežnost, ter da si je treba prizadevati za večjo poenostavitev izvedbenih mehanizmov in večjo prožnost, zlasti pri ravnanju v izrednih razmerah. Po mnenju zainteresiranih strani so bile splošne tematske prednostne naloge na področju azila in migracij že določene s stockholmskim programom in njegovim akcijskim načrtom. Široko podporo je dobila zamisel o zmanjšanju števila finančnih instrumentov na strukturo, sestavljeno iz dveh skladov, če bi to dejansko zagotovilo njihovo poenostavitev. Strinjale so se tudi glede nujnosti prilagodljivega mehanizma za odzivanje na izredne razmere, ki bi Uniji omogočal, da se hitro in učinkovito odziva na krizne razmere na področju migracij in varnosti. Deljeno upravljanje z uvedbo večletnega načrtovanja programov z začrtanimi skupnimi cilji na ravni Unije je bilo na splošno sprejeto kot ustrezna metoda upravljanja vseh izdatkov na področju notranjih zadev, vendar so nevladne organizacije menile, da je treba ohraniti tudi neposredno upravljanje. Prav tako so zainteresirane strani podprle okrepitev vloge agencij za notranje zadeve, s čimer bi spodbudili sodelovanje in povečali sinergije. 3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA Pravica do ukrepanja izhaja iz člena 3(2) Pogodbe o Evropski uniji, v katerem je navedeno, da „Unija nudi svojim državljanom območje svobode, varnosti in pravice brez notranjih meja, na katerem je v povezavi z ustreznimi ukrepi glede kontrole na zunanjih mejah, azila, priseljevanja ter glede preprečevanja kriminala in boja proti njemu zagotovljeno prosto gibanje oseb“. Ukrepanje Unije je upravičeno zaradi ciljev iz člena 67 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba), ki določa sredstva za vzpostavitev območja svobode, varnosti in pravice. Uredba temelji na pravnih podlagah iz naslova IV Pogodbe na področju svobode, varnosti in pravice, in sicer na členu 78(2) ter členu 79(2) in (4), ki sta pravna podlaga za ukrepe Unije na področju azila, priseljevanja, upravljanja migracijskih tokov, pravične obravnave državljanov tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državah članicah, boja proti nezakonitemu priseljevanju in trgovine z ljudmi, vključno s sodelovanjem s tretjimi državami. Glede položaja Združenega kraljestva, Irske in Danske ta člena predstavljata ustrezno pravno podlago glede področij, ki jih zajemata in tako določata združljiva pravila glasovanja v Svetu. Za vsakega od njiju se uporablja redni zakonodajni postopek. Opozoriti je treba na člen 80 Pogodbe, ki določa, da za te politike Unije in njihovo izvajanje velja načelo solidarnosti in pravične delitve odgovornosti med državami članicami, tudi na finančnem področju. Na splošno je to področje, na katerem imajo ukrepi Unije v primerjavi s samostojnim delovanjem držav članic očitno dodano vrednost. Evropska unija je v boljšem položaju kot države članice, da zagotovi okvir za izkazovanje solidarnosti Unije pri upravljanju migracijskih tokov. Finančna podpora na podlagi te uredbe torej prispeva zlasti h krepitvi nacionalnih in evropskih zmožnosti na tem področju. Zato je ta uredba med drugim namenjena krepitvi in oblikovanju skupnega evropskega azilnega sistema, krepitvi solidarnosti in delitvi odgovornosti med državami članicami, zlasti s tistimi, ki so jih najbolj prizadeli migracijski in azilni tokovi, spodbujanju razvoja proaktivnih strategij na področju priseljevanja, ki so pomembne za proces vključevanja državljanov tretjih držav in ga podpirajo, ter spodbujanju vključevanja državljanov tretjih držav s posebnim poudarkom na lokalni in regionalni ravni držav članic, izboljšanju zmogljivosti držav članic za spodbujanje poštenih in učinkovitih strategij vračanja ter podpiranju razvoja partnerstev in sodelovanja s tretjimi državami. Vendar se v celoti priznava, da je treba ukrepe izvajati na ustrezni ravni in da Unija ne sme posegati na področja, na katerih to ni potrebno. Kot je poudarjeno v Pregledu proračuna, „bi bilo treba proračun EU uporabljati za financiranje javnih dobrin EU, ukrepov, ki jih države članice in regije ne morejo financirati same, ali kadar se na ta način lahko dosežejo boljši rezultati“[7]. 4. PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog Komisije o večletnem finančnem okviru vključuje predlog v višini 3 869 milijonov EUR (v tekočih cenah) za Sklad za migracije in azil za obdobje 2014–2020. Okvirno je treba porabiti več kot 80 % tega zneska (3 232 milijonov EUR) za nacionalne programe držav članic, Komisija pa mora upravljati 637 milijonov EUR na centralni ravni za financiranje ukrepov Unije, nujne pomoči, Evropske migracijske mreže, tehnične pomoči in izvajanja posebnih operativnih nalog agencij Unije. v mio EUR (v tekočih cenah) Sklad za migracije in azil || 3 869 Nacionalni programi || 3 232 Centralizirano upravljanje || 637 5. GLAVNI ELEMENTI PREDLOGA 5.1. Sredstva za države članice Najpomembnejši del sredstev, ki so na voljo v okviru Sklada, se bo usmerjal prek nacionalnih programov držav članic, ki bodo pokrivali celotno obdobje 2014–2020. Pri tem bo znesek sredstev, ki se dodelijo državam članicam v okviru Sklada, sestavljen iz osnovnega in spremenljivega zneska. Po vmesnem pregledu se lahko od proračunskega leta 2018 dalje dodeli dodaten znesek. 5.1.1. Osnovni znesek Osnovni znesek se določi na podlagi najnovejših razpoložljivih statističnih podatkov o migracijskih tokovih, kot so število prvih prošenj za azil, število ugoditvenih odločb, s katerimi se podeljuje status begunca ali subsidiarne zaščite, število preseljenih beguncev, število državljanov tretjih držav, ki zakonito prebivajo v Uniji, in njihovi tokovi, število odločb o vrnitvi, ki jih izdajo nacionalni organi, in število opravljenih vrnitev[8]. Navedeni podatki so enaki tistim, ki so se doslej uporabljali za izračun dodelitev sredstev v okviru Evropskega sklada za begunce, Sklada za vključevanje državljanov tretjih držav in Evropskega sklada za vračanje. Da se zagotovi kritična masa za izvajanje nacionalnih programov, se vsaki državi članici doda 5 milijonov EUR kot najnižji znesek. Osnovni zneski, rezervirani za posamezne države članice, bodo podlaga za začetek dialoga o politiki, ki mu bo sledilo večletno načrtovanje programov, da se po eni strani zagotovi podpora omejenemu številu obveznih ciljev (npr. krepitev vzpostavitve skupnega evropskega azilnega sistema z zagotavljanjem učinkovite in enotne uporabe pravnega reda Unije na področju azila ali razvoj programa v podporo prostovoljnemu vračanju, ki vključuje komponento o ponovnem vključevanju), po drugi strani pa omogoči obravnava posebnih potreb vsake države članice. 5.1.2. Spremenljivi znesek Po navedenem dialogu o politiki bo spremenljivi znesek dodeljen tistim državam članicam, ki so pripravljene delati na operativnih področjih, odvisnih od njihove politične zavezanosti in pripravljenosti za ukrepanje ali sposobnosti za sodelovanje z drugimi državami članicami. To bo veljalo za izvajanje posebnih ukrepov, kot so skupna obravnava prošenj za azil, skupno izvajanje vračanja, ustanovitev skupnih centrov za migracije ter izvajanje preselitev in premestitev. Za preselitve bodo države članice prejele finančne spodbude (pavšalne zneske) vsaki dve leti, in sicer na podlagi svojih napovedi, ki bodo sledile določitvi skupnih prednostnih nalog Unije na področju preseljevanja. Te bodo rezultat političnega procesa, ki bo vključeval zlasti Evropski parlament in Svet ter odražal razvoj politik na nacionalni ravni in na ravni Unije. S temi finančnimi spodbudami je treba doseči dva cilja: kvantitativnega, tj. znatno je treba povečati sedanje številke na področju preseljevanja, ki so prenizke, in kvalitativnega, tj. evropsko razsežnost je treba okrepiti z izvajanjem opredeljenih in dinamičnih skupnih prednostnih nalog Unije na področju preseljevanja. Poleg tega bodo države članice na podlagi podobnih napovedi in v rednih časovnih presledkih prejemale finančne spodbude (pavšalne zneske) za premestitve upravičencev do mednarodne zaščite. 5.1.3. Vmesna dodelitev Del razpoložljivih sredstev se bo hranil za vmesni pregled. To bo na eni strani omogočilo, da se dodatni zneski dodelijo tistim državam članicam, ki doživljajo znatne spremembe v migracijskih tokovih ter imajo posebne potrebe glede azilnih sistemov in sistemov za sprejem, na drugi strani pa bo dovoljevalo dodelitev dodatnih zneskov tistim državam članicam, ki so pripravljene izvajati posebne ukrepe. Slednje se lahko revidira v skladu z najnovejšim razvojem politik. 5.2. Agencije Unije Za učinkovitejšo uporabo usposobljenosti in strokovnih znanj ustreznih agencij Unije na področju notranjih zadev predvideva Komisija tudi uporabo možnosti, ki jo ponuja finančna uredba[9], da v okviru sredstev, ki so na voljo po tej uredbi, zaupa izvajanje posebnih nalog takim agencijam v skladu z njihovimi nalogami in njihovimi delovnimi programi. Glede nalog iz te uredbe se to zlasti nanaša na Evropski azilni podporni urad (EASO) in Evropsko agencijo za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (Frontex), kar zadeva dejavnosti v Evropski uniji in zunaj nje, ki zahtevajo operativno strokovno znanje o vprašanjih, povezanih z azilom in nezakonitim priseljevanjem. 5.3. Ukrepi v tretjih državah in v zvezi z njimi Ta sklad podpira ukrepe, ki so predvsem namenjeni uveljavljanju interesov EU, imajo neposreden vpliv na EU in njene države članice ter zagotavljajo kontinuiteto z dejavnostmi, ki se izvajajo na ozemlju EU. Ta sklad ne podpira ukrepov, ki so neposredno usmerjeni v razvoj. Pri izvajanju takih ukrepov si je treba prizadevati, da se doseže popolna skladnost z načeli in splošnimi cilji zunanjega ukrepanja Unije v zvezi z zadevno državo ali regijo. 2011/0366 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o ustanovitvi Sklada za migracije in azil EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 78(2) ter člena 79(2) in (4) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[10], ob upoštevanju mnenja Odbora regij[11], v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Cilj Unije, da postane območje svobode, varnosti in pravice, je treba med drugim doseči s skupnimi ukrepi, ki tvorijo politiko o azilu in priseljevanju ter temeljijo na solidarnosti med državami članicami, ki je pravična do tretjih držav in njihovih državljanov. Evropski Svet je 2. decembra 2009 potrdil, da morajo biti finančna sredstva v Uniji vedno bolj prožna in usklajena, tako v smislu uporabe in uporabnosti, za podporo razvoju politike o azilu in priseljevanju. (2) S to uredbo je treba ustanoviti Sklad za migracije in azil (v nadaljnjem besedilu: Sklad), da se prispeva k razvoju skupne politike Unije o azilu in priseljevanju ter h krepitvi območja svobode, varnosti in pravice z uporabo načel solidarnosti in delitve odgovornosti med državami članicami in sodelovanja s tretjimi državami. (3) Sklad mora solidarnost pokazati s finančno pomočjo državam članicam. Izboljšati mora učinkovito upravljanje migracijskih tokov v Unijo na področjih, na katerih Unija prispeva največjo vrednost, zlasti z delitvijo odgovornosti med državami članicami ter z delitvijo odgovornosti in krepitvijo sodelovanja s tretjimi državami. (4) Za zagotovitev enotne in visoko kakovostne azilne politike ter uporabo višjih standardov mednarodne zaščite mora Sklad prispevati k učinkovitemu delovanju skupnega evropskega azilnega sistema, ki zajema ukrepe v zvezi s politiko, zakonodajo, krepitvijo zmogljivosti, v sodelovanju z drugimi državami članicami, agencijami Unije in tretjimi državami. (5) Primerno je podpreti in okrepiti prizadevanja držav članic, da v celoti in ustrezno izvajajo pravni red Unije na področju azila, zlasti da zagotovijo primerne pogoje sprejema prosilcem za azil, razseljenim osebam in upravičencem do mednarodne zaščite, da v skladu z Direktivo Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite[12], zagotovijo pravilno ugotavljanje statusa, da uporabljajo poštene in učinkovite azilne postopke ter spodbujajo dobre prakse na področju azilne politike, tako da se zaščitijo pravice oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito, in omogoči učinkovito delovanje azilnih sistemov držav članic. (6) Sklad mora ponuditi ustrezno podporo skupnim prizadevanjem držav članic za opredelitev, skupno uporabo in spodbujanje najboljših praks ter vzpostavitev učinkovitih struktur sodelovanja za izboljšanje kakovosti odločanja v okviru skupnega evropskega azilnega sistema. (7) Ta sklad mora dopolnjevati in krepiti dejavnosti Evropskega azilnega podpornega urada (EASO), ustanovljenega z Uredbo (EU) št. 439/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010[13] zaradi usklajevanja praktičnega sodelovanja med državami članicami na področju azila, zagotavljanja podpore državam članicam, katerih azilni sistemi so izpostavljeni posebnemu pritisku, in prispevanja k izvajanju skupnega evropskega azilnega sistema. (8) Sklad mora podpirati prizadevanja Unije in držav članic glede povečanja zmogljivosti držav članic za razvoj, spremljanje in oceno njihove azilne politike ob upoštevanju obveznosti v skladu z obstoječo zakonodajo Unije. (9) Sklad mora podpreti prizadevanja držav članic za zagotovitev mednarodne zaščite in trajne rešitve na njihovih ozemljih za begunce in razseljene osebe, za katere je Visoki komisariat Združenih narodov za begunce (UNHCR) ugotovil, da so upravičene do preselitve, kot so ocena potreb preselitve in premestitve zadevnih oseb na njihova ozemlja z namenom zagotavljanja varnega pravnega statusa teh oseb in pospeševanja njihovega učinkovitega vključevanja. (10) Sklad mora zagotoviti podporo ukrepom razdelitve bremena, ki vključujejo premestitev prosilcev za mednarodno zaščito in upravičencev do mednarodne zaščite iz ene države članice v drugo. (11) Partnerstva in sodelovanje s tretjimi državami, da se zagotovi ustrezno obvladovanje pritoka oseb, ki prosijo za azil ali druge oblike mednarodne zaščite, so bistveni sestavni del azilne politike Unije. Da se dostop do mednarodne zaščite in trajne rešitve zagotovijo na najzgodnejši stopnji, tudi v okviru regionalnih programov zaščite[14], mora Sklad vključevati pomembno komponento na področju preselitve. (12) Za izboljšanje in okrepitev vključevanja v evropske družbe mora Sklad olajšati zakonito priseljevanje v Unijo v skladu z gospodarskimi in socialnimi potrebami držav članic ter predvideti pripravo vključevanja že v državi izvora državljanov tretjih držav, ki prihajajo v EU. (13) Zaradi učinkovitosti in doseganja največje dodane vrednosti si mora Sklad prizadevati za bolj usmerjen pristop v podporo skladnim strategijam, posebej oblikovanim za spodbujanje vključevanja državljanov tretjih držav na lokalni in/ali regionalni ravni. Te strategije morajo izvajati predvsem regionalni ali lokalni organi in nedržavni akterji, pri tem pa morajo sodelovati tudi nacionalnimi organi, če tako zahteva upravna organizacija države članice. Izvajalske organizacije morajo med razpoložljivimi ukrepi izbrati tiste, ki so najbolj primerni za njihove posebne okoliščine. (14) Področje uporabe ukrepov vključevanja mora zajemati tudi begunce, prosilce za azil in osebe, ki jim je priznana druga oblika mednarodne zaščite, da se zagotovi celovit pristop k vključevanju, pri tem pa je treba upoštevati posebnosti teh ciljnih skupin. (15) Za zagotovitev doslednosti odziva Evropske unije na vključevanje državljanov tretjih držav morajo biti ukrepi, ki se financirajo v okviru tega sklada, posebni in dopolnjevati ukrepe, ki se financirajo v okviru Evropskega socialnega sklada. V tem okviru je treba od organov držav članic, ki so odgovorni za izvajanje tega sklada, zahtevati, da vzpostavijo mehanizme sodelovanja in usklajevanja z organi, ki jih države članice določijo za upravljanje ukrepov Evropskega socialnega sklada. (16) Sklad mora podpirati države članice pri vzpostavljanju strategij za organiziranje zakonitega priseljevanja ter s tem okrepiti njihove zmogljivosti za razvoj, izvajanje, spremljanje in splošno vrednotenje vseh strategij, politik in ukrepov na področju priseljevanja in vključevanja državljanov tretjih držav, vključno s pravnimi instrumenti Unije. Sklad mora podpreti tudi izmenjavo informacij, najboljše prakse in sodelovanje med različnimi upravnimi službami ter z drugimi državami članicami. (17) Unija mora nadaljevati in razširiti uporabo partnerstev za mobilnost kot glavnega strateškega, celovitega in dolgoročnega okvira za sodelovanje s tretjimi državami pri upravljanju priseljevanja. Sklad mora podpirati dejavnosti v okviru partnerstev za mobilnost, ki se izvajajo v Uniji ali v tretjih državah in so namenjena zadovoljevanju potreb in uresničevanju prednostnih nalog Unije, zlasti ukrepov, ki zagotavljajo kontinuiteto financiranja, pri katerem sodelujejo Unija in tretje države. (18) Primerno je nadaljevati podporo in spodbujanje prizadevanj držav članic za izboljšanje upravljanja vračanja v vseh njegovih razsežnostih z namenom, da se doseže stalno, pravično in učinkovito izvajanje splošnih standardov vračanja, zlasti kot je določeno v Direktivi 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav[15]. Sklad mora spodbujati razvoj strategij vračanja na nacionalni ravni in tudi ukrepov za njihovo učinkovito izvajanje v tretjih državah. (19) Kar zadeva prostovoljno vračanje oseb, vključno z osebami, ki se želijo vrniti, čeprav jim ni treba zapustiti ozemlja, je treba predvideti spodbude za take povratnike, kot je preferencialna obravnava z večjo pomočjo pri vračanju. Z vidika stroškovne učinkovitosti je tovrstno prostovoljno vračanje v interesu povratnikov in organov. Države članice je treba spodbujati, da dajo prednost prostovoljnemu vračanju. (20) Vendar sta z vidika politike prostovoljno in prisilno vračanje tesno povezana in se medsebojno krepita, zato je treba države članice pri njihovem upravljanju vračanja spodbujati h krepitvi komplementarnosti obeh oblik. Zaradi ohranitve doslednosti politike priseljevanja in azilne politike Evropske unije ter sistemov priseljevanja in azila držav članic obstaja potreba po izvajanju prisilnih vrnitev. Tako je možnost prisilnega vračanja predpogoj za zagotovitev, da se politika ne oslabi, in za uresničevanje vladavine prava, ki je bistvena za vzpostavitev območja svobode, varnosti in pravice. Sklad mora zato podpirati ukrepe držav članic za pospeševanje prisilnega vračanja. (21) Nujno je, da Sklad podpira posebne ukrepe za povratnike v državi vrnitve, da se zagotovi učinkovita vrnitev v njihov kraj ali regijo izvora pod dobrimi pogoji in okrepi njihova trajna ponovna vključitev v njihovo skupnost. (22) Sporazumi Unije o ponovnem sprejemu so sestavni del politike vračanja Unije in eno glavnih orodij za učinkovito upravljanje migracijskih tokov, saj je z njimi olajšana hitra vrnitev nezakonitih priseljencev. Navedeni sporazumi so pomemben element v okviru dialoga in sodelovanja s tretjimi državami izvora in tranzita nezakonitih priseljencev, njihovo izvajanje v tretjih državah pa je treba podpreti zaradi učinkovitosti strategij vračanja na nacionalni ravni in na ravni Unije. (23) Sklad mora dopolnjevati in okrepiti dejavnosti Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (Frontex), ustanovljene z Uredbo Sveta (ES) št. 2007/2004 z dne 26. oktobra 2004[16], saj je ena njenih nalog zagotoviti pomoč, potrebno za organizacijo skupnih operacij vrnitve držav članic, ter opredeliti najboljšo prakso za pridobitev potnih listin in odstranitev državljanov tretjih držav, ki se nezakonito zadržujejo na območju držav članic. (24) Sklad se mora izvajati ob popolnem spoštovanju pravic in načel iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Zlasti je treba pri upravičenih ukrepih upoštevati posebne razmere ranljivih oseb, posebno pozornost in namenski odziv pa je treba posvetiti mladoletnikom brez spremstva in drugim ogroženim mladoletnim osebam. (25) Ukrepi v tretjih državah in v zvezi z njimi, ki se podpirajo prek Sklada, morajo biti v sinergiji in skladju z drugimi ukrepi zunaj Unije, ki prejemajo pomoč prek instrumentov zunanje pomoči Unije, in sicer tako geografskih kot tematskih. Pri izvajanju takih ukrepov si je treba zlasti prizadevati, da se doseže popolna skladnost z načeli in splošnimi cilji zunanjega ukrepanja in zunanje politike Unije v zvezi z zadevno državo ali regijo. Ti ukrepi ne smejo biti podpora ukrepom, ki so neposredno usmerjeni v razvoj, po potrebi pa lahko dopolnjujejo finančno pomoč iz instrumentov zunanje pomoči. Zagotoviti je treba tudi skladnost s humanitarno politiko Unije, še zlasti glede izvajanja nujne pomoči. (26) Velik del razpoložljivih sredstev v okviru Sklada je treba dodeliti sorazmerno z odgovornostjo, ki jo nosi vsaka država članica zaradi svojih prizadevanj pri upravljanju migracijskih tokov na podlagi objektivnih meril. V ta namen je treba uporabiti najnovejše razpoložljive statistične podatke o migracijskih tokovih, kot so število prvih prošenj za azil, število ugoditvenih odločb, s katerimi se podeljuje status begunca ali subsidiarne zaščite, število preseljenih beguncev, število državljanov tretjih držav, ki zakonito prebivajo v Uniji, število državljanov tretjih držav, ki so pridobili dovoljenje za bivanje, ki ga izda država članica, število odločb o vrnitvi, ki jih izdajo nacionalni organi, in število opravljenih vrnitev[17]. (27) Čeprav je primerno, da se določen znesek vsaki državi članici dodeli na podlagi najnovejših razpoložljivih statističnih podatkov, je treba del razpoložljivih sredstev iz Sklada razdeliti tudi za izvajanje posebnih ukrepov, ki zahtevajo skupna prizadevanja držav članic in ustvarjajo znatno dodano vrednost za Unijo, ter za izvajanje programa Unije za preselitev in za izvajanje premestitev. (28) V ta namen mora ta uredba uvesti seznam posebnih ukrepov, upravičenih do sredstev iz Sklada. Dodatne zneske je treba dodeliti tistim državam članicam, ki se zavežejo njihovemu izvajanju. (29) Sklad mora zaradi postopne vzpostavitve programa Unije za preselitev zagotoviti namensko pomoč v obliki finančnih spodbud (pavšalni zneski) za vsakega preseljenega begunca. (30) Da se poveča učinek prizadevanj Unije pri preseljevanju z zagotavljanjem zaščite beguncem in da se doseže največji možni strateški učinek preseljevanja z izboljšanim usmerjanjem na osebe, ki najbolj potrebujejo preselitev, je treba na ravni Unije vsaki dve leti opredeliti skupne prednostne naloge pri preseljevanju, in sicer na podlagi splošnih kategorij, določenih v tej uredbi. (31) Zaradi posebne ranljivosti nekaterih kategorij beguncev je te treba vedno vključiti med skupne prednostne naloge Unije na področju preseljevanja. (32) Ob upoštevanju potreb po preselitvi, določenih v skupnih prednostnih nalogah Unije na področju preseljevanja, je treba zagotoviti tudi dodatne finančne spodbude za preselitev oseb iz posebnih geografskih regij in nacionalnosti ter posebnih kategorij beguncev, ki jih je treba preseliti, če se ugotovi, da je preselitev najustreznejši odziv na njihove posebne potrebe. (33) Da se okrepi solidarnost in izboljša delitev odgovornosti med državami članicami, zlasti s tistimi, ki so jih najbolj prizadeli azilni tokovi, je treba za premestitev upravičencev do mednarodne zaščite vzpostaviti podoben mehanizem, ki bi temeljil na finančnih spodbudah. (34) Da se upoštevajo znatne spremembe migracijskih tokov ter obravnavajo potrebe azilnih sistemom in sistemov za sprejem držav članic, je treba opraviti vmesni pregled. V ta namen je treba zagotoviti finančno rezervo, ki se razdeli ob vmesnem pregledu. (35) Podpora, ki jo zagotavlja Sklad, bo bolj učinkovita in imela večjo dodano vrednost, če se v tej uredbi določi omejeno število obveznih ciljev, ki morajo biti vključeni v programe vsake države članice ob upoštevanju njihovih posebnih okoliščin in potreb. (36) Za okrepljeno solidarnost je pomembno, da Sklad prek nujne pomoči na podlagi Direktive Sveta 2001/55/ES z dne 20. julija 2001 o najnižjih standardih za dodelitev začasne zaščite v primeru množičnega prihoda razseljenih oseb in o ukrepih za uravnoteženje prizadevanj in posledic za države članice pri sprejemanju takšnih oseb[18] zagotavlja dodatno podporo za reševanje izrednih razmer v primeru hudega migracijskega pritiska na države članice ali tretje države ali v primeru množičnega prihoda razseljenih oseb. (37) Ta uredba mora zagotoviti nadaljevanje Evropske migracijske mreže, ki je bila ustanovljena z Odločbo Sveta 2008/381/ES z dne 14. maja 2008 o ustanovitvi Evropske migracijske mreže[19], ter potrebno finančno podporo za njene dejavnosti v skladu z njenimi cilji in nalogami, opredeljenimi v tej uredbi. (38) Odločbo 2008/381/ES je zato treba razveljaviti. (39) Zaradi namena finančnih spodbud, dodeljenih državam članicam za preselitev in/ali premestitev v obliki pavšalnih zneskov, in ker spodbude predstavljajo le majhen delež dejanskih stroškov, je treba v tej uredbi določiti nekatera odstopanja od pravil o upravičenosti izdatkov. (40) Zaradi dopolnjevanja ali spreminjanja določb te uredbe o pavšalnih zneskih za preselitev in premestitev ter opredelitvi posebnih ukrepov in skupnih prednostnih nalogah Unije na področju preseljevanja je treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejetje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Zlasti je pomembno, da Komisija med svojim pripravljalnim delom izvede ustrezna posvetovanja, tudi s strokovnjaki. Komisija mora pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti hkratno, pravočasno in ustrezno posredovanje ustreznih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. (41) Da se zagotovi enotna, učinkovita in pravočasna uporaba določb te uredbe, je treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila je treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[20]. (42) Sredstva iz proračuna Unije je treba usmeriti v dejavnosti, pri katerih lahko posredovanje Unije prinese dodano vrednost v primerjavi z ukrepi samih držav članic. Ker je Evropska unija v boljšem položaju kot države članice, da zagotovi okvir za izkazovanje solidarnosti Unije pri upravljanju migracijskih tokov, mora finančna podpora na podlagi te uredbe prispevati zlasti h krepitvi nacionalnih zmogljivosti in zmogljivosti Unije na tem področju. (43) Za namene upravljanja in izvajanja Sklada mora ta biti del skladnega okvira, ki ga sestavljata ta uredba in Uredba (EU) št. […/…] Evropskega parlamenta in Sveta o splošnih določbah o Skladu za migracije in azil ter o instrumentu finančne podpore na področju policijskega sodelovanja, preprečevanja kriminala in boja proti njemu ter kriznega upravljanja[21]. (44) Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči cilja te uredbe, tj. prispevati k učinkovitemu upravljanju migracijskih tokov v Uniji v okviru območja svobode, varnosti in pravice v skladu s skupno politiko o azilu, subsidiarni zaščiti in začasni zaščiti ter skupno politiko priseljevanja, in se ta laže doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev. (45) Odločbo št. 573/2007/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. maja 2007 o ustanovitvi Evropskega sklada za begunce za obdobje 2008–2013[22] je treba razveljaviti. (46) Odločbo št. 575/2007/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. maja 2007 o ustanovitvi Evropskega sklada za vračanje 2008–2013[23] je treba razveljaviti. (47) Odločbo Sveta 2007/435/ES z dne 25. junija 2007 o ustanovitvi Evropskega sklada za vključevanje državljanov tretjih držav za obdobje 2007–2013[24] je treba razveljaviti. (48) V skladu s členom 3 Protokola o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, ter brez poseganja v člen 4 navedenega protokola Irska [ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja/[je] uradno sporočila, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi te uredbe]. (49) V skladu s členom 3 Protokola o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, ter brez poseganja v člen 4 navedenega protokola Združeno kraljestvo [ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanj ni zavezujoča in se v njem ne uporablja / [je] uradno sporočilo, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi te uredbe]. (50) V skladu s členoma 1 in 2 Protokola o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: POGLAVJE I SPLOŠNE DOLOČBE Člen 1 Namen in področje uporabe 1. S to uredbo se ustanovi Sklad za migracije in azil (v nadaljnjem besedilu: Sklad), in sicer za obdobje od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020. 2. Ta uredba določa: (a) cilje finančne podpore in upravičene ukrepe; (b) splošni okvir za izvajanje upravičenih ukrepov;, (c) razpoložljiva finančna sredstva in njihovo razdelitev; (d) načela in mehanizme za določanje skupnih prednostnih nalog Unije na področju preselitve; (e) cilje, naloge in sestavo Evropske migracijske mreže. 3. Ta uredba določa uporabo pravil iz Uredbe (EU) št. .../… [horizontalna uredba]. Člen 2 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (a) „preselitev“ pomeni postopek, s katerim se na zahtevo Visokega komisariata Združenih narodov za begunce (UNHCR) na podlagi potrebe posameznika po mednarodni zaščiti državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, katerih status je opredeljen z Ženevsko konvencijo z dne 28. julija 1951 in jim je kot beguncem dovoljeno bivati v eni od držav članic, premestijo iz tretje države in so nastanjeni v državi članici, kjer jim je dovoljeno bivati na podlagi: (i) statusa begunca v smislu točke (d) člena 2 Direktive 2004/83/ES ali (ii) statusa, ki v okviru nacionalne zakonodaje in zakonodaje Unije zagotavlja podobne pravice in ugodnosti kakor status begunca; (b) „premestitev“ pomeni postopek, s katerim se osebe iz točk (a) in (b) člena 4(1) premestijo iz države članice, ki jim je priznala mednarodno zaščito, v drugo državo članico, kjer jim bo priznana enakovredna zaščita, ali osebe, ki spadajo v kategorijo iz točke (c) člena 4(1), premestijo iz države članice, ki je pristojna za obravnavo njihove prošnje, v drugo državo članico, kjer se bo njihova prošnja za mednarodno zaščito obravnavala; (c) „državljan tretje države“ pomeni vsako osebo, ki ni državljan Unije v smislu člena 20(1) Pogodbe; (d) „mladoletnik brez spremstva“ pomeni vsakega državljana tretje države ali vsako osebo brez državljanstva, mlajšega oz. mlajšo od osemnajst let, ki pride ali je prišel (oz. prišla) na ozemlje držav članic brez spremstva odraslega, ki je zanj (oz. zanjo) odgovoren po zakonu ali nacionalni praksi zadevne države članice, dokler takšna odrasla oseba zanj (oz. zanjo) ne začne dejansko skrbeti; izraz vključuje tudi mladoletnika, ki je ostal brez spremstva po vstopu na ozemlje držav članic; izraz vključuje tudi mladoletnika, ki je ostal brez spremstva po vstopu na ozemlje držav članic; (e) „družinski člani“ pomenijo vse osebe, ki so vzdrževani sorodniki v ravni črti, vključno s posvojenimi otroki, zakonci, zunajzakonskimi partnerji v ustrezno priznanem daljšem razmerju ali v registrirani partnerski skupnosti, če je tako določeno z nacionalnim pravom zadevne države članice; (f) „izredne razmere“ pomenijo stanje, ki nastane zaradi: (i) hudega migracijskega pritiska v eni ali več državah članicah, za katerega je značilen velik in nesorazmeren pritok državljanov tretjih držav, ki povzroči znatne in nujne potrebe po njihovih sprejemnih objektih in centrih za pridržanje, azilnih sistemih in postopkih; (ii) izvajanja mehanizmov začasne zaščite v smislu Direktive 2001/55/ES ali (iii) hudega migracijskega pritiska v tretjih državah, v katerih so begunci obtičali zaradi političnih dogodkov ali sporov. Člen 3 Cilji 1. Splošni cilj Sklada je prispevati k učinkovitemu upravljanju migracijskih tokov v Uniji v okviru območja svobode, varnosti in pravice v skladu s skupno politiko o azilu, subsidiarni zaščiti in začasni zaščiti ter skupno politiko priseljevanja. 2. Sklad v okviru splošnega cilja prispeva k naslednjim specifičnim ciljem: (a) okrepitev in razvoj skupnega evropskega azilnega sistema, vključno z njegovo zunanjo razsežnostjo. Doseganje tega cilja se meri s kazalniki, med drugim s stopnjo izboljšanja razmer za sprejem prosilcev za azil in kakovosti azilnih postopkov ter stopnja približevanja med državami članicami na področju priznavanja statusa in stopnja okrepitve njihovih prizadevanj za preselitev; (b) podpora zakonitemu priseljevanju v Unijo v skladu z gospodarskimi in socialnimi potrebami držav članic ter spodbujanje učinkovitega vključevanja državljanov tretjih držav, vključno s prosilci za azil in upravičenci do mednarodne zaščite. Doseganje tega cilja se meri s kazalniki, med drugim s stopnjo povečanja udeležbe državljanov tretjih držav v zaposlovanju, izobraževanju in demokratičnih procesih; (c) izboljšanje poštenih in učinkovitih strategij vračanja v državah članicah s poudarkom na trajnosti vračanja in dejanskem ponovnem sprejemu v državah izvora. Doseganje tega cilja se meri s kazalniki, med drugim s številom povratnikov; (d) okrepitev solidarnosti in delitev odgovornosti med državami članicami, zlasti s tistimi, ki so jih najbolj prizadeli migracijski in azilni tokovi. Doseganje tega cilja se meri s kazalniki, med drugim s stopnjo povečanja medsebojne pomoči med državami članicami, vključno s sodelovanjem v praksi in premestitvijo. Člen 4 Ciljne skupine 1. Sklad prispeva k financiranju ukrepov, namenjenih eni ali več naslednjih kategorij oseb: (a) vsak državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, ki ima status, opredeljen v Ženevski konvenciji, in ima dovoljenje za bivanje kot begunec v eni od držav članic; (b) vsak državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, ki uživa obliko subsidiarne zaščite v smislu Direktive 2004/83/ES; (c) vsak državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, ki je zaprosila za eno od oblik zaščite iz točk (a) in (b); (d) vsak državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, ki uživa začasno zaščito v smislu Direktive 2001/55/ES; (e) vsak državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, ki je v postopku preselitve ali je že bil(a) preseljen(a) v državo članico; (f) vsak državljan tretje države, ki zakonito prebiva v državi članici ali pridobiva dovoljenje za zakonito prebivanje v državi članici; (g) vsak državljan tretje države na ozemlju tretje države, ki se želi preseliti v Unijo in izpolnjuje posebne pogoje pred odhodom in/ali pogoje iz nacionalne zakonodaje, vključno s tistimi, ki se nanašajo na sposobnost vključevanja v družbo države članice; (h) vsak državljan tretje države, ki v državi članici še ni prejel pravnomočne odločbe o zavrnitvi svoje prošnje za prebivanje, zakonito prebivanje in/ali mednarodno zaščito in ki se lahko odloči za možnost prostovoljne vrnitve, če ni pridobil novega državljanstva in ni zapustil ozemlja zadevne države članice; (i) vsak državljan tretje države, ki v državi članici uživa pravico do bivanja, zakonitega prebivanja ali eno od vrst mednarodne zaščite v smislu Direktive 2004/83/ES ali začasne zaščite v smislu Direktive 2001/55/ES in ki se odloči za možnost prostovoljne vrnitve, če ni pridobil novega državljanstva in ni zapustil ozemlja zadevne države članice; (j) vsak državljan tretje države, ki ne izpolnjuje ali ne izpolnjuje več pogojev za vstop in/ali bivanje v državi članici. 2. Ciljno skupino po potrebi sestavljajo družinski člani navedenih oseb, če veljajo isti pogoji. POGLAVJE II SKUPNI EVROPSKI AZILNI SISTEM Člen 5 Sistemi za sprejem in azilni sistemi 1. V okviru posebnega cilja iz točke (a) člena 3(2) in glede na dogovorjene sklepne ugotovitve dialoga o politiki iz člena 13 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] Sklad podpira ukrepe, ki so namenjeni osebam iz točk (a) do (e) člena 4(1) in se zlasti nanašajo na enega ali več naslednjih področij: (a) zagotavljanje materialne pomoči, izobraževanja, usposabljanja, podpornih storitev ter zdravstvene in psihološke pomoči; (b) zagotavljanje socialnega varstva, informacij ali pomoči pri upravnih in/ali sodnih formalnostih ter informacij ali svetovanja glede morebitnega izida azilnega postopka, tudi glede možnosti prostovoljnega vračanja; (c) zagotavljanje pravne in jezikovne pomoči; (d) zagotavljanje posebne pomoči ranljivim osebam, kot so mladoletniki, mladoletniki brez spremstva, invalidi, starejše osebe, nosečnice, starši samohranilci z mladoletnimi otroki, žrtve trgovine z ljudmi, osebe s hudimi telesnimi boleznimi, duševno bolne osebe ali osebe s posttravmatskimi stresnimi motnjami in osebe, ki so preživele mučenje, posilstvo ali druge hude oblike psihološkega, fizičnega ali spolnega nasilja; (e) informacije za lokalne skupnosti in tudi usposabljanje osebja lokalnih organov, ki bodo v stiku z osebami, ki so bile sprejete; (f) izvajanje ukrepov vključevanja s seznama iz člena 9(1), če se ti kombinirajo s sprejemom oseb iz točk (a) do (e) člena 4(1). 2. V novih državah članicah, ki bodo v Unijo vstopile po 1. januarju 2013, ter v državah članicah s posebnimi strukturnimi pomanjkljivostmi na področju nastanitvene infrastrukture in storitev lahko Sklad poleg upravičenih ukrepov iz odstavka 1 podpira tudi ukrepe, ki so namenjeni: (a) vzpostavljanju, razvoju in izboljšanju nastanitvene infrastrukture in storitev; (b) vzpostavljanju upravnih struktur, sistemov in usposabljanja osebja in ustreznih sodnih organov, da se zagotovijo nemoten dostop prosilcev za azil do azilnih postopkov ter učinkoviti in kakovostni azilni postopki. Člen 6 Zmogljivost držav članic za razvoj, spremljanje in vrednotenje svojih azilnih politik V okviru posebnega cilja iz točke (a) člena 3(2) in glede na dogovorjene sklepne ugotovitve dialoga o politiki iz člena 13 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] so zlasti upravičeni naslednji ukrepi: (a) ukrepi za povečanje zmogljivosti držav članic za zbiranje, analizo in razširjanje podatkov in statistik o azilnih postopkih, sprejemnih objektih, preselitvah in premestitvah; (b) ukrepi, ki neposredno prispevajo k vrednotenju azilnih politik, kot so nacionalne ocene učinka, raziskave med ciljnimi skupinami, razvoj kazalnikov in primerjalne analize. Člen 7 Preselitev in premestitev V okviru posebnih ciljev iz točk (a) in (d) člena 3(2) ter glede na dogovorjene sklepne ugotovitve dialoga o politiki iz člena 13 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] Sklad zlasti podpira naslednje ukrepe v zvezi s preselitvijo oseb iz točke (e) člena 4 in/ali premestitvijo oseb iz točk (a), (b) in (c) člena 4(1): (a) oblikovanje in razvoj nacionalnih programov za preselitev in premestitev; (b) vzpostavitev ustrezne infrastrukture in storitev, da se zagotovi nemoteno in učinkovito izvajanje preselitev in premestitev; (c) vzpostavitev struktur, sistemov in usposabljanja osebja za izvajanje misij v tretjih državah in/ali drugih državah članicah, pogovorov ter zdravstvenih in varnostnih preverjanj; (d) ocenjevanje potencialnih primerov za preselitev in/ali premestitev s strani pristojnih organov držav članic, kot so izvajanje misij v tretjih državah in/ali drugih državah članicah, pogovorov ter zdravstvenih in varnostnih preverjanj; (e) ocenjevanje zdravstvenega stanja in zdravljenje pred odhodom, dobava materiala pred odhodom, ukrepi zagotavljanja informacij in organizacija potovanja pred odhodom, vključno z zagotavljanjem storitev zdravstvenega spremstva; (f) informacije in pomoč ob prihodu, vključno s storitvami tolmačenja; (g) krepitev infrastrukture in storitev v državah, določenih za izvajanje regionalnih programov zaščite. POGLAVJE III VKLJUČEVANJE DRŽAVLJANOV TRETJIH DRŽAV IN ZAKONITO PRISELJEVANJE Člen 8 Priseljevanje in ukrepi pred odhodom Da se olajša zakonito priseljevanje v Unijo in da se osebe iz točke (g) člena 4(1) bolje pripravijo za vključevanje v sprejemno družbo v okviru posebnega cilja iz točke (b) člena 3(2) in glede na dogovorjene sklepne ugotovitve dialoga o politiki iz člena 13 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] so zlasti upravičeni naslednji ukrepi, ki se izvajajo v državi izvora: (a) svežnji z informacijami in kampanje ozaveščanja, vključno z uporabnikom prijaznimi komunikacijsko in informacijsko tehnologijo ter spletnimi stranmi; (b) ocena usposobljenosti in kvalifikacij ter izboljšanje preglednosti in enakovrednosti usposobljenosti in kvalifikacij v državah izvora; (c) poklicno usposabljanje; (d) celoviti tečaji državljanske vzgoje in učenje zadevnega jezika. Člen 9 Ukrepi vključevanja na lokalni in regionalni ravni 1. V okviru posebnega cilja iz točke (b) člena 3(2) se upravičeni ukrepi izvajajo na podlagi skladnih strategij nevladnih organizacij, lokalnih in/ali regionalnih organov, ki so posebej oblikovane za vključevanje oseb iz točk (a) do (g) člena 4(1), po potrebi na lokalni in/ali regionalni ravni. Med upravičene ukrepe spadajo pri tem predvsem: (a) oblikovanje in razvoj takih strategij vključevanja, vključno z analizo potreb, izboljšanjem kazalnikov in vrednotenjem; (b) nasveti in pomoč na področjih nastanitve, sredstev za preživljanje, svetovanje na področju upravnih zadev in pravno svetovanje, zdravstveno in socialno varstvo ter psihološka pomoč, otroško varstvo; (c) ukrepi za uvajanje državljanov tretjih držav v družbo sprejemnico in ukrepi, ki jim omogočajo, da se tej družbi prilagodijo, ukrepi, s katerimi se seznanijo z svojimi pravicami in dolžnostmi, ter ukrepi, ki jim omogočajo sodelovanje v civilnem in kulturnem življenju ter da delijo vrednote iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah; (d) ukrepi, namenjeni izobraževanju, vključno z jezikovnim usposabljanjem in pripravljalnimi ukrepi za lažji dostop do trga dela; (e) ukrepi, ki so namenjeni spodbujanju samostojnosti državljanov tretjih držav in s katerimi bi jim omogočili, da se preživljajo sami; (f) ukrepi, ki spodbujajo pomembne stike in konstruktiven dialog med državljani tretjih držav in družbo sprejemnico, ter ukrepi za izboljšanje sprejemanja migracije v družbi sprejemnici, vključno z vključevanjem medijev; (g) ukrepi, ki spodbujajo tako enakost dostopa kot enakost rezultatov v zvezi z opravki državljanov tretjih držav z javnimi in zasebnimi službami, vključno s prilagajanjem teh služb za delo z državljani tretjih držav; (h) krepitev zmogljivosti izvajalskih organizacij, vključno z izmenjavo izkušenj in dobrih praks, ter vzpostavljanje stikov. 2. Ukrepi iz odstavka 1 upoštevajo posebne potrebe različnih kategorij državljanov tretjih držav in njihovih družinskih članov, vključno s tistimi, ki vstopajo ali bivajo zaradi zaposlitve ali samozaposlitve in združitve družine, upravičenci do mednarodne zaščite, prosilci za azil, preseljenimi ali premeščenimi osebami ter ranljivimi skupinami migrantov, zlasti mladoletniki, mladoletniki brez spremstva, invalidi, starejšimi osebami, nosečnicami, starši samohranilci z mladoletnimi otroki, žrtvami trgovine z ljudmi in osebami, ki so preživele mučenje, posilstvo ali druge hude oblike psihološkega, fizičnega ali spolnega nasilja. 3. Ukrepi iz odstavka 1 lahko po potrebi vključujejo državljane države članice s priseljenskim poreklom, kar pomeni, da je vsaj eden od staršev (tj. mati ali oče) državljan tretje države. 4. Za namene načrtovanja in izvajanja ukrepov iz odstavka 1 partnerstvo iz člena 12 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] vključuje organe, ki jih države članice določijo za upravljanje ukrepov Evropskega socialnega sklada. Člen 10 Ukrepi za krepitev zmogljivosti V okviru posebnega cilja iz točke (b) člena 3(2) in glede na dogovorjene sklepne ugotovitve dialoga o politiki iz člena 13 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] so zlasti upravičeni naslednji ukrepi: (a) oblikovanje strategij, ki spodbujajo zakonito priseljevanje, da se olajša razvoj in izvajanje prilagodljivih postopkov sprejema, med drugim s podpiranjem sodelovanja med agencijami in zavodi za zaposlovanje iz držav članic in tretjih držav ter s podpiranjem držav članic pri izvajanju migracijskega prava Unije, postopkov posvetovanja z ustreznimi zainteresiranimi stranmi ter strokovnega svetovanja ali izmenjave informacij o pristopih, ki so namenjeni državljanom določenih tretjih držav ali kategorijam državljanov tretjih držav glede na potrebe trgov dela; (b) krepitev zmogljivosti držav članic za razvoj, izvajanje, spremljanje in vrednotenje svojih strategij, politik in ukrepov na področju priseljevanja na različnih ravneh in v različnih službah uprave, zlasti povečanje njihove zmogljivosti za zbiranje, analizo in razširjanje podatkov in statistik o migracijskih postopkih in tokovih, dovoljenjih za bivanje ter razvoju orodij za spremljanje, shem vrednotenja, kazalnikov in primerjalnih analiz za merjenje dosežkov teh strategij; (c) krepitev medkulturne usposobljenosti izvajalskih organizacij, ki zagotavljajo javne in zasebne storitve, vključno z izobraževalnimi ustanovami, pri čemer se spodbujajo izmenjava izkušenj in dobrih praks, sodelovanje ter vzpostavljanje stikov; (d) gradnja trajnih organizacijskih struktur za upravljanje vključevanja in raznolikosti, zlasti s sodelovanjem med različnimi zainteresiranimi stranmi, kar uradnikom na različnih ravneh nacionalnih uprav omogoča, da hitro pridobijo informacije o izkušnjah in najboljših praksah drugje in, če je to mogoče, da združijo vire; (e) prispevanje k dinamičnemu dvosmernemu procesu vzajemne interakcije ter osnovnim strategijam vključevanja na lokalni in regionalni ravni z razvojem platform za posvetovanje z državljani tretjih držav in izmenjavo informacij med zainteresiranimi stranmi ter platform za medkulturni in medverski dialog med skupnostmi državljanov tretjih držav in/ali med temi skupnostmi in družbo sprejemnico in/ali med navedenimi skupnostmi ter organi, ki oblikujejo politike, in organi odločanja. POGLAVJE IV VRAČANJE Člen 11 Ukrepi, ki spremljajo postopke vračanja V okviru posebnega cilja iz točke (c) člena 3(2) in glede na dogovorjene sklepne ugotovitve dialoga o politiki iz člena 13 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] Sklad podpira ukrepe, ki so namenjeni osebam iz točk (h) do (j) člena 4(1) in se zlasti nanašajo na enega ali več naslednjih področij: (a) vzpostavitev in izboljšanje nastanitvene infrastrukture ali storitev ter pogojev za sprejem ali pridržanje; (b) vzpostavljanje upravnih struktur, sistemov in usposabljanja osebja, da se zagotovi nemoteno izvajanje postopkov vračanja; (c) zagotavljanje materialne pomoči ter zdravstvene in psihološke pomoči; (d) zagotavljanje socialnega varstva, informacij ali pomoči pri upravnih in/ali sodnih formalnostih ter informacij ali svetovanja; (e) zagotavljanje pravne in jezikovne pomoči; (f) zagotavljanje posebne pomoči ranljivim osebam, kot so mladoletniki, mladoletniki brez spremstva, invalidi, starejše osebe, nosečnice, starši samohranilci z mladoletnimi otroki, žrtve trgovine z ljudmi in osebe, ki so preživele mučenje, posilstvo ali druge hude oblike psihološkega, fizičnega ali spolnega nasilja; Člen 12 Ukrepi vračanja V okviru posebnega cilja iz točke (c) člena 3(2) in glede na dogovorjene sklepne ugotovitve dialoga o politiki iz člena 13 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] Sklad podpira ukrepe, ki so namenjeni osebam iz točk (h) do (j) člena 4(1) in se zlasti nanašajo na enega ali več naslednjih področij: (a) sodelovanje s konzularnimi organi tretjih držav in službami tretjih držav za priseljevanje z namenom pridobitve potnih listin za lažje vračanje in zagotovitev ponovnega sprejema; (b) ukrepi v podporo prostovoljnemu vračanju, vključno z zdravniškimi pregledi in pomočjo, organizacijo potovanj, finančnimi prispevki ter svetovanjem in pomočjo pred vrnitvijo in po njej; (c) ukrepi za doseganje napredka pri ponovnem vključevanju za osebni razvoj povratnika, kot so denarne spodbude, usposabljanje, pomoč za nastanitev in zaposlovanje ter začetna podpora za gospodarske dejavnosti; (d) gradnja objektov in vzpostavitev storitev v tretjih državah, ki so namenjeni ustrezni začasni nastanitvi in sprejemu ob prihodu; (e) zagotavljanje posebne pomoči ranljivim osebam, kot so mladoletniki, mladoletniki brez spremstva, invalidi, starejše osebe, nosečnice, starši samohranilci z mladoletnimi otroki, žrtve trgovine z ljudmi in osebe, ki so preživele mučenje, posilstvo ali druge hude oblike psihološkega, fizičnega ali spolnega nasilja. Člen 13 Praktično sodelovanje in ukrepi za krepitev zmogljivosti V okviru posebnega cilja iz točke (c) člena 3(2) in glede na dogovorjene sklepne ugotovitve dialoga o politiki iz člena 13 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] so zlasti upravičeni naslednji ukrepi: (a) ukrepi za spodbujanje in krepitev operativnega sodelovanja med službami držav članic za izvajanje vračanja, tudi sodelovanja s konzularnimi organi tretjih držav in službami tretjih držav za priseljevanje; (b) ukrepi v podporo sodelovanju med službami za izvajanje vračanja držav članic in tretjih držav, vključno z ukrepi za okrepitev zmogljivosti tretjih držav za izvajanje ponovnega sprejema in vključevanja v okviru sporazumov o ponovnem sprejemu; (c) ukrepi za povečanje zmogljivosti pri razvoju učinkovite in trajnostne politike vračanja, zlasti z izmenjavo informacij o stanju v državah vrnitve in najboljših praksah ter z izmenjavo izkušenj in združevanjem virov med državami članicami; (d) ukrepi za povečanje zmogljivosti za zbiranje, analizo in razširjanje podatkov in statistik o postopkih in ukrepih vračanja, sprejemnih objektih in centrih za pridržanje, prisilnih in prostovoljnih vrnitvah, spremljanju in ponovnem vključevanju; (e) ukrepi, ki neposredno prispevajo k vrednotenju politik vračanja, kot so nacionalne ocene učinka, raziskave med ciljnimi skupinami, razvoj kazalnikov in primerjalne analize. POGLAVJE V FINANČNI OKVIR IN OKVIR ZA IZVAJANJE Člen 14 Skupna sredstva in izvajanje 1. Skupna sredstva za izvajanje te uredbe znašajo 3 869 milijonov EUR. 2. Letna odobrena proračunska sredstva za Sklad odobri proračunski organ v mejah finančnega okvira. 3. Skupna sredstva se izvajajo prek: (a) nacionalnih programov v skladu s členom 20; (b) ukrepov Unije v skladu s členom 21; (c) nujne pomoči v skladu s členom 22; (d) Evropske migracijske mreže v skladu s členom 23; (e) tehnične pomoči v skladu s členom 24. 4. Skupna sredstva, ki so na voljo po tej uredbi, se izvajajo z deljenim upravljanjem v skladu s [točko (b) člena 55(1) nove finančne uredbe][25], razen ukrepov Unije iz člena 21, nujne pomoči iz člena 22, Evropske migracijske mreže iz člena 23 in tehnične pomoči iz člena 24. 5. Skupna sredstva se indikativno uporabijo na naslednji način: (a) 3 232 milijonov EUR za nacionalne programe držav članic; (b) 637 milijonov EUR za ukrepe Unije, nujno pomoč, Evropsko migracijsko mrežo in tehnično pomoč Komisije. Člen 15 Sredstva za upravičene ukrepe v državah članicah 1. Državam članicam se indikativno dodeli 3 232 milijonov EUR, od tega: (a) 2 372 milijonov EUR, kot je določeno v Prilogi I; (b) 700 milijonov EUR na podlagi mehanizma dodeljevanja za posebne ukrepe iz člena 16, za program Unije za preselitev iz člena 17 in za premestitev iz člena 18; (c) 160 milijonov EUR v okviru vmesnega pregleda in od proračunskega leta 2018, da se upoštevajo pomembne spremembe v migracijskih tokovih in/ali obravnavajo posebne potrebe, ki jih določi Komisija, iz člena 19. 2. Znesek iz točke (b) odstavka 1 je namenjen podpori: (a) posebnih ukrepov iz Priloge II, (b) preselitve oseb iz točke (e) člena 4 in/ali premestitve oseb iz točk (a), (b) in (c) člena 4(1). Člen 16 Sredstva za posebne ukrepe 1. Dodatni znesek iz točke (a) člena 15(2) se lahko dodeli državam članicam, če je v programu opredeljen kot tak in se uporabi za izvajanje posebnih ukrepov. Navedeni posebni ukrepi so našteti v Prilogi II. 2. Da bi se upošteval razvoj politik, se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov v skladu s členom 26 z namenom revidiranja Priloge II v okviru vmesnega pregleda. Države članice lahko na podlagi revidiranega seznama posebnih ukrepov glede na razpoložljiva sredstva prejmejo dodaten znesek, kot je določeno v odstavku 1. 3. Dodatni zneski iz odstavkov 1 in 2 se državam članicam dodelijo s posameznimi sklepi o financiranju, s katerimi se odobrijo ali revidirajo njihovi nacionalni programi v okviru vmesnega pregleda v skladu s postopkom iz členov 14 in 15 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba]. Navedeni zneski se uporabijo samo za izvajanje posebnih ukrepov. Člen 17 Sredstva za program Unije za preselitev 1. Države članice poleg dodeljenih sredstev, izračunanih v skladu s točko (a) člena 15(1), vsaki dve leti prejmejo dodaten znesek iz točke (b) člena 15(2) na podlagi pavšalnega zneska v višini 6 000 EUR za vsako preseljeno osebo. 2. Pavšalni znesek iz odstavka 1 se poveča na 10 000 EUR za vsako preseljeno osebo v skladu s skupnimi prednostnimi nalogami Unije na področju preseljevanja, ki so določene v skladu z odstavkoma 3 in 4 ter navedene v Prilogi III. 3. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov v skladu s členom 26 za podrobno opredelitev skupnih prednostnih nalog Unije na področju preseljevanja vsaki dve leti na podlagi naslednjih splošnih kategorij: – osebe iz države ali regije, določene za izvajanje regionalnih programov zaščite, – osebe iz države ali regije, ki je bila navedena v napovedih UNHCR na področju preseljevanja in kjer bi skupni ukrepi Unije imeli znaten učinek pri obravnavanju potreb glede zaščite, – osebe iz določene kategorije, za katero veljajo merila UNHCR za preseljevanje. 4. Naslednje ranljive skupine beguncev se v vsakem primeru vključijo v skupne prednostne naloge Unije na področju preseljevanja in izpolnjujejo pogoje za pavšalni znesek iz odstavka 2: – ogroženi ženske in otroci, – mladoletniki brez spremstva, – osebe z zdravstvenimi potrebami, ki jih je mogoče zadovoljiti samo s preselitvijo, – osebe, ki zaradi pravne ali fizične zaščite potrebujejo nujno ali zasilno preselitev. 5. Če država članica preseli osebo, ki spada v več kot eno od kategorij iz odstavkov 1 in 2, za navedeno osebo prejme pavšalni znesek samo enkrat. 6. Komisija z izvedbenimi akti določi časovni razpored in druge izvedbene pogoje, povezane z mehanizmom dodeljevanja sredstev za program Unije za preselitev v skladu s postopkom iz člena 27(2). 7. Dodatni zneski iz odstavka 1 se državam članicam dodelijo vsaki dve leti, prvič s posameznimi sklepi o financiranju, s katerimi se odobrijo njihovi nacionalni programi v skladu s postopkom iz člena 14 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba], in pozneje s sklepom o financiranju, ki se priloži sklepom o odobritvi njihovih nacionalnih programov. Navedeni zneski se ne prenesejo na druge ukrepe iz nacionalnega programa. 8. Za učinkovito doseganje ciljev programa Unije za preselitev z razpoložljivimi sredstvi se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov v skladu s členom 26 zaradi morebitne prilagoditve pavšalnih zneskov iz odstavkov 1 in 2. Člen 18 Sredstva za premestitev 1. Države članice poleg dodeljenih sredstev, izračunanih v skladu s točko (a) člena 15(1), po potrebi prejmejo dodaten znesek iz točke (b) člena 15(2) na podlagi pavšalnega zneska v višini 6 000 EUR za vsako osebo, premeščeno iz druge države članice. 2. Komisija določi časovni razpored in druge izvedbene pogoje, povezane z mehanizmom dodeljevanja sredstev za preselitev v skladu s postopkom iz člena 26(2). 3. Dodatni zneski iz odstavka 1 se državam članicam dodeljujejo redno, prvič s posameznimi sklepi o financiranju, s katerimi se odobrijo njihovi nacionalni programi v skladu s postopkom iz člena 14 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba], in pozneje s sklepom o financiranju, ki se priloži sklepu o odobritvi njihovega nacionalnega programa. Navedeni zneski se ne prenesejo na druge ukrepe iz nacionalnega programa. 4. Za učinkovito doseganje ciljev solidarnosti in delitve odgovornosti med državami članicami z razpoložljivimi sredstvi se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov v skladu s členom 26 zaradi prilagoditve pavšalnih zneskov iz odstavka 1. Člen 19 Sredstva v okviru vmesnega pregleda 1. Zaradi dodelitve zneska iz točke (c) člena 15(1) Komisija do 31. maja 2017 oceni potrebe držav članic glede njihovih azilnih sistemom in sistemov za sprejem, njihove razmere glede migracijskih tokov v obdobju 2014–2016 in pričakovani razvoj dogodkov. Za svojo oceno Komisija med drugim uporablja informacije, pridobljene pri Eurostatu, Evropski migracijski mreži in EASO ter analizo tveganja agencije Frontex. Na podlagi navedene analize Komisija določi stopnjo posebnih potreb glede azilnih sistemov in sistemov za sprejem ter glede migracijskega pritiska v državah članicah z združevanjem naslednjih dejavnikov: (a) azilni sistemi in sistemi za sprejem: (i) dejavnik 1, ko posebnih potreb ni; (ii) dejavnik 1,5 za manjše posebne potrebe; (iii) dejavnik 3 za velike posebne potrebe; (b) migracijski pritisk: (i) dejavnik 1, ko posebnega pritiska ni; (ii) dejavnik 1,5 za nizek posebni pritisk; (iii) dejavnik 3 za visok posebni pritisk. 2. Na podlagi navedenega vzorca Komisija z izvedbenimi akti določi države članice, ki prejmejo dodaten znesek, in pripravi distribucijsko matrico za dodelitev razpoložljivih sredstev med navedene države članice v skladu s postopkom iz člena 27(3). Člen 20 Nacionalni programi 1. Države članice si v okviru nacionalnih programov, ki jih v skladu s členom 14 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] pregleda in odobri Komisija, prizadevajo, da izpolnijo predvsem naslednje cilje: (a) krepitev vzpostavitve skupnega evropskega azilnega sistema z učinkovito in enotno uporabo pravnega reda Unije na področju azila; (b) podpora vzpostavljanju in razvoju programa Unije za preselitev s trajnimi rešitvami za begunce, ki so obtičali v tretjih državah, zlasti v skladu s skupnimi prednostnimi nalogami Unije na področju preseljevanja; (c) oblikovanje in razvoj strategij vključevanja na lokalni/regionalni ravni, ki zajemajo različne vidike tega dvosmernega dinamičnega procesa in obravnavajo posebne potrebe različnih kategorij migrantov ter razvijajo učinkovita partnerstva med vsemi zainteresiranimi stranmi; (d) razvoj programa v podporo prostovoljnemu vračanju, ki vključuje komponento o ponovnem vključevanju. 2. Države članice zagotovijo, da so vsi ukrepi, ki se podpirajo v okviru tega sklada, združljivi s pravnim redom Unije na področju azila in priseljevanja, tudi če jih uporaba ustreznih ukrepov ne zavezuje ali zanje ne velja. Člen 21 Ukrepi Unije 1. Na pobudo Komisije se lahko Sklad uporabi za financiranje nadnacionalnih ukrepov ali ukrepov v posebnem interesu Unije, ki se nanašajo na splošne in posebne cilje iz člena 3. 2. Da bi bili ukrepi Unije upravičeni do financiranja, morajo predvsem podpirati: (a) krepitev sodelovanja Unije pri izvajanju prava Unije in dobrih praks na področju azila, vključno s preselitvijo in premestitvijo, in zakonitega priseljevanja, vključno z vključevanjem državljanov tretjih držav, ter vračanja; (b) vzpostavitev omrežij za nadnacionalno sodelovanje in pilotnih projektov, vključno z inovativnimi projekti, ki temeljijo na nadnacionalnih partnerstvih med organi, ki so v dveh ali več državah članicah, ter so zasnovani za spodbujanje inovacij in olajšanje izmenjave izkušenj in dobrih praks; (c) izvajanje študij o možnih novih oblikah sodelovanja Unije na področju azila, priseljevanja, vključevanja in vračanja, o ustrezni zakonodaji EU, razširjanju in izmenjavi informacij o najboljših praksah in vseh ostalih vidikih azilne politike ter politike priseljevanja, vključevanja in vračanja, vključno z institucionalnim komuniciranjem o političnih prednostnih nalogah Unije; (d) razvoj in uporabo skupnih statističnih orodij, metod ter kazalnikov za merjenje razvoja na področju azila, zakonitega priseljevanja ter vključevanja in vračanja v državah članicah; (e) pripravljalno, spremljevalno, upravno in tehnično pomoč ter razvoj mehanizma za vrednotenje, potrebnega za izvajanje politik o azilu in priseljevanju; (f) sodelovanje s tretjimi državami, zlasti v okviru izvajanja sporazumov o ponovnem sprejemu, partnerstev za mobilnost in regionalnih programov zaščite. 3. Ukrepi iz tega člena se izvajajo v skladu s členom 7 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba]. Člen 22 Nujna pomoč 1. Sklad zagotavlja finančno pomoč za nujne in posebne potrebe v izrednih razmerah. 2. Nujna pomoč se izvaja v skladu s členom 8 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba]. Člen 23 Evropska migracijska mreža 1. Sklad podpira Evropsko migracijsko mrežo ter zagotavlja potrebno finančno podporo za njene dejavnosti in prihodnji razvoj. 2. Cilj Evropske migracijske mreže je: (a) delovati kot svetovalni svet Unije za migracije in azil z usklajevanjem in sodelovanjem na nacionalni ravni in ravni Unije s predstavniki držav članic, akademskimi krogi, civilno družbo, možganskimi trusti in drugimi subjekti Unije/mednarodnimi subjekti; (b) izpolnjevati potrebe institucij Unije in držav članic po informacijah o migracijah in azilu z zagotavljanjem najnovejših, objektivnih, zanesljivih in primerljivih informacij o migracijah in azilu v podporo oblikovanju politik Evropske unije na teh področjih; (c) sporočati informacije iz točke (b) širši javnosti. 3. Za doseganje svojega cilja Evropska migracijska mreža: (a) zbira in izmenjuje najnovejše, objektivne, zanesljive in primerljive podatke in informacije iz različnih virov, vključno s sestankov, po elektronski poti, prek skupnih študij in priložnostnih poizvedovanj; (b) analizira podatke in informacije iz točke (a), vključno z izboljšanjem primerljivosti, ter jih zagotavlja v lahko dostopni obliki zlasti oblikovalcem politik; (c) pripravlja in objavlja redna poročila o razmerah na področju migracij in azila v Uniji ter državah članicah; (d) z zagotavljanjem informacij, ki jih je pridobila, se predstavlja širši javnosti kot vir objektivnih, nepristranskih informacij o migracijah in azilu. 4. Evropska migracijska mreža, EASO in agencija Frontex zagotovijo, da so njihove dejavnosti dosledne in usklajene. 5. Evropsko migracijsko mrežo sestavljajo: (a) Komisija, ki usklajuje delo Evropske migracijske mreže in zlasti zagotavlja, da ta ustrezno odraža politične prednostne naloge Unije na področju migracij in azila; (b) usmerjevalni odbor, ki določa politične smernice za dejavnosti Evropske migracijske mreže in jih tudi odobri ter ga sestavljajo Komisija in strokovnjaki iz držav članic, Evropskega parlamenta in drugih ustreznih subjektov; (c) nacionalne kontaktne točke, ki jih določijo države članice in jih sestavljajo najmanj trije strokovnjaki s področja migracij in azila ter pokrivajo vidike oblikovanja politik, prava, raziskovanja in statistik ter usklajujejo in zagotavljajo nacionalne prispevke k dejavnostim iz člena 19(1), da bi prispevke dale vse zadevne zainteresirane strani; (d) drugi ustrezni subjekti z nacionalne ravni in ravni Unije s področja migracij in azila. 6. Komisija z izvedbenimi akti določi podrobna pravila za delovanje Evropske migracijske mreže v skladu s postopkom iz člena 27(2). 7. Znesek, ki je na voljo Evropski migracijski mreži prek letnih odobrenih proračunskih sredstvih Sklada, in delovni program, ki določa prednostne naloge za njene dejavnosti, se sprejmeta v skladu s postopkom iz člena 27(3) in, če je mogoče, skupaj z delovnim programom za ukrepe Unije in nujno pomoč. 8. Finančna pomoč za dejavnosti Evropske migracijske mreže je v obliki donacij nacionalnim kontaktnim točkam in javnih naročil – kot je ustrezno – v skladu s finančno uredbo. Člen 24 Tehnična pomoč 1. Na pobudo in/ali v imenu Komisije se vsako leto iz Sklada uporabi do 2,5 milijona EUR za tehnično pomoč v skladu s členom 10 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba]. 2. Na pobudo države članice lahko Sklad za tehnično pomoč v okviru nacionalnega programa v skladu s členom 20 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] prispeva do 5 % skupnega zneska, dodeljenega državi članici. POGLAVJE VI KONČNE DOLOČBE Člen 25 Posebne določbe o pavšalnih zneskih za preselitev in premestitev Z odstopanjem od pravil o upravičenosti izdatkov iz člena 18 Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba], zlasti glede pavšalnih zneskov in pavšalnih stopenj, so pavšalni zneski, dodeljeni državam članicam za preselitve in/ali premestitve v skladu s to uredbo: – izvzeti iz obveznosti, da morajo temeljiti na statističnih ali zgodovinskih podatkih, in – odobreni, če je bila oseba, za katero je bil pavšalni znesek dodeljen, dejansko preseljena in/ali premeščena v skladu s to uredbo. Člen 26 Izvajanje pooblastila 1. Pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov se Komisiji podeli pod pogoji iz tega člena. 2. Pooblastilo iz te uredbe se Komisiji podeli za sedem let od datuma začetka veljavnosti te uredbe. Pooblastilo se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet nasprotujeta temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem vsakega obdobja. 3. Pooblastilo iz te uredbe lahko Evropski parlament ali Svet kadar koli prekličeta. S sklepom o preklicu pooblastila pooblastilo iz navedenega sklepa preneha. Sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na dan, ki je v njem naveden. Na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov ne vpliva. 4. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o tem hkrati uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 5. Delegirani akt, sprejet v skladu s to uredbo, začne veljati le, če mu niti Evropski parlament niti Svet v dveh mesecih, ko sta bila o tem uradno obveščena, ne nasprotujeta ali če pred iztekom tega roka obvestita Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se ta rok podaljša za dva meseca. Člen 27 Postopek v odboru 1. Komisiji pomaga skupni odbor za azil, migracije in varnost, ustanovljen s členom 55(1) Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba]. 2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 4 Uredbe (EU) št. 182/2011. 3. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011. Člen 28 Pregled Evropski parlament in Svet na predlog Komisije pregledata to uredbo najpozneje do 30. junija 2020. Člen 29 Uporaba Uredbe (EU) št. …/… [horizontalna uredba] Določbe [Uredbe (EU) št. …/…] se uporabljajo za ta sklad. Člen 30 Razveljavitev S 1. januarjem 2014 prenehajo veljati naslednje odločbe: (a) Odločba št. 573/2007/ES; (b) Odločba št. 575/2007/ES; (c) Odločba 2007/435/ES; (d) Odločba 2008/381/ES. Člen 31 Prehodne določbe 1. Ta uredba ne vpliva na nadaljevanje ali spremembo, vključno s popolnim ali delnim preklicem, zadevnih projektov ali letnih programov, do njihovega zaključka, ali pomoči, ki jih je Komisija odobrila na podlagi odločb št. 573/2007/ES, 575/2007/ES in 2007/435/ES ali katere koli druge zakonodaje, ki se uporablja za navedeno pomoč 31. decembra 2013. Ta uredba ne vpliva na nadaljevanje ali spremembo, vključno s popolnim ali delnim preklicem, finančne pomoči, ki jo je Komisija odobrila na podlagi Odločbe 2008/381/ES ali katere koli druge zakonodaje, ki se uporablja za navedeno pomoč 31. decembra 2013. 2. Pri sprejemanju sklepov o sofinanciranju po tej uredbi Komisija upošteva ukrepe, ki so bili sprejeti na podlagi odločb št. 573/2007/ES, 575/2007/ES, 2007/435/ES in 2008/381/ES pred [datum objave v Uradnem listu] ter imajo finančne posledice v obdobju, ki ga zajema navedeno sofinanciranje. 3. Zneske obveznosti, prevzetih za sofinanciranje, ki jih je Komisija odobrila v obdobju od 1. januarja 2011 do 31. decembra 2013 ter za katere zahtevani dokumenti za zaključek ukrepov niso bili poslani Komisiji v roku za predložitev končnega poročila, Komisija samodejno sprosti do 31. decembra 2017, kar sproži vračilo neupravičeno izplačanih zneskov. 4. Zneski iz ukrepov, ki so bili začasno ustavljeni zaradi sodnih postopkov ali upravnih pritožb z odložitvenim učinkom, se ne upoštevajo pri računanju zneska, ki se bo samodejno sprostil. Člen 32 Začetek veljavnosti in uporaba Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah v skladu s Pogodbama. V Bruslju, Za Evropski parlament Za Svet Predsednik Predsednik PRILOGA I Indikativna večletna razčlenitev po državah članicah za obdobje 2014–2020 PRILOGA II Seznam posebnih ukrepov v skladu s členom 16 (1) Vzpostavitev in razvoj prehodnih centrov in centrov za oskrbo beguncev v Uniji, zlasti v podporo preselitvam v sodelovanju z UNHCR. (2) Novi pristopi v sodelovanju z UNHCR, ki se nanašajo na dostop do azilnih postopkov za glavne države tranzita, kot so programi zaščite za posebne skupine ali nekateri postopki za obravnavanje prošenj za azil. (3) Skupne pobude držav članic na področju vključevanja, kot so primerjalne analize, strokovni pregledi ali testiranje evropskih modulov, na primer pri pridobivanju jezikovnega znanja ali organizaciji uvodnih programov. (4) Skupne pobude za odkrivanje in izvajanje novih pristopov v zvezi s postopki pri prvem srečanju in standardi zaščite mladoletnikov brez spremstva. (5) Skupni ukrepi vračanja, vključno s skupnimi ukrepi glede izvajanja sporazumov Unije o ponovnem sprejemu. (6) Skupni projekti na področju ponovnega vključevanja v državah izvora, da se doseže trajna vrnitev, in skupni ukrepi za krepitev zmogljivosti tretjih držav pri izvajanju sporazumov Unije o ponovnem sprejemu. (7) Skupne pobude, ki so namenjene ponovnemu združevanju družin in ponovnemu vključevanju mladoletnikov brez spremstva v njihovih državah izvora. (8) Ustanovitev skupnih centrov za migracije v tretjih državah ter skupni projekti, ki so namenjeni spodbujanju sodelovanje med agencijami in zavodi za zaposlovanje iz držav članic in tretjih držav. PRILOGA III Seznam skupnih prednostnih nalog Unije na področju preseljevanja za obdobje 2014–2015 (1) Regionalni program zaščite v vzhodni Evropi (Belorusija, Moldavija, Ukrajina) (2) Regionalni program zaščite na Somalijskem polotoku (Džibuti, Kenija, Jemen) (3) Regionalni program zaščite v severni Afriki (Egipt, Libija, Tunizija) (4) Begunci na območju vzhodne Afrike / Velikih jezer (5) Iraški begunci v Siriji, Libanonu, Jordaniji (6) Iraški begunci v Turčiji OCENA FINANČNIH POSLEDIC ZAKONODAJNEGA PREDLOGA 1. OKVIR PREDLOGA/POBUDE 1.1. Naslov predloga/pobude 1.2. Zadevna področja ABM/ABB 1.3. Vrsta predloga/pobude 1.4. Cilji 1.5. Utemeljitev predloga/pobude 1.6. Trajanje ukrepa in finančnih posledic 1.7. Načrtovani načini upravljanja 2. UKREPI UPRAVLJANJA 2.1. Določbe glede spremljanja in poročanja 2.2. Sistem upravljanja in nadzora 2.3. Ukrepi preprečevanja goljufij in nepravilnosti 3. OCENA FINANČNIH POSLEDIC PREDLOGA/POBUDE 3.1. Zadevni razdelki večletnega finančnega okvira in odhodkovne proračunske vrstice 3.2. Ocenjeni učinek na odhodke 3.2.1. Povzetek ocenjenega učinka na odhodke 3.2.2. Ocenjeni učinek na odobritve za poslovanje 3.2.3. Ocenjeni učinek na odobritve upravne narave 3.2.4. Skladnost z veljavnim večletnim finančnim okvirom 3.2.5. Udeležba tretjih oseb pri financiranju 3.3. Ocenjeni učinek na prihodke OCENA FINANČNIH POSLEDIC ZAKONODAJNEGA PREDLOGA 1. OKVIR PREDLOGA/POBUDE 1.1. Naslov predloga/pobude Sporočilo „Gradimo odprto in varno Evropo: proračun za notranje zadeve za obdobje 2014–2020“; Predlog uredbe o splošnih določbah o Skladu za migracije in azil ter o instrumentu finančne podpore na področju policijskega sodelovanja, preprečevanja kriminala in boja proti njemu ter kriznega upravljanja; Predlog uredbe o ustanovitvi Sklada za migracije in azil 1.2. Zadevna področja ABM/ABB[26] Trenutno razdelek 3, naslov 18 – notranje zadeve Prihodnji večletni finančni okvir: razdelek 3 (Varnost in državljanstvo) – „Sklad za migracije in azil“ Vrsta predloga/pobude þ Predlog/pobuda se nanaša na nov ukrep (financiranje področja notranjih zadev za obdobje 2014–2020) ¨ Predlog/pobuda se nanaša na nov ukrep, ki je nadaljevanje pilotnega projekta / pripravljalnega ukrepa[27]. ¨ Predlog/pobuda je namenjena podaljšanju obstoječega ukrepa. ¨ Predlog/pobuda se nanaša na nadaljevanje obstoječega ukrepa z novo usmeritvijo. 1.3. Cilji 1.3.1. Večletni strateški cilji Komisije, ki naj bi bili doseženi s predlogom/pobudo Končni cilj politike na področju notranjih zadev je vzpostaviti območje brez notranjih meja, v katerega lahko državljani EU in tretjih držav vstopijo, se v njem prosto gibljejo, živijo in delajo, prinašajo nove zamisli, kapital, znanje in inovacije ali zapolnjujejo vrzeli na nacionalnih trgih dela, prepričani, da se njihove pravice v celoti upoštevajo in da je zagotovljena njihova varnost. Sodelovanje z državami, ki niso članice EU, in mednarodnimi organizacijami je bistveno za doseganje tega cilja. Pomen politike na področju notranjih zadev je bil potrjen s stockholmskim programom in njegovim akcijskim načrtom, katerih izvajanje je strateška prednostna naloga Unije ter pokriva področja, kot so migracije (zakonito priseljevanje in vključevanje, azil, nezakonito priseljevanje in vračanje), varnost (preprečevanje terorizma in organiziranega kriminala ter boj proti njima, policijsko sodelovanje) in upravljanje zunanjih meja (vključno z vizumsko politiko), ter zunanjo razsežnost teh politik. Lizbonska pogodba tudi omogoča Uniji, da pokaže večjo zavzetost pri odzivanju na vsakdanje skrbi državljanov v območju svobode, varnosti in pravice. Prednostne naloge na področju notranjih zadev, zlasti vključevanje državljanov tretjih držav, je prav tako treba obravnavati v okviru sedmih vodilnih pobud iz strategije Evropa 2020, ki so namenjene podpori EU pri premagovanju trenutne finančne in gospodarske krize ter doseganju pametne, trajnostne in vključujoče rasti. S Skladom za migracije in azil se bo zagotavljala finančna podpora, ki je potrebna za pretvorbo ciljev Unije na področju notranjih zadev v otipljive rezultate. 1.3.2. Specifični cilji in zadevne dejavnosti ABM/ABB SKLAD ZA MIGRACIJE IN AZIL (a) okrepitev in razvoj skupnega evropskega azilnega sistema, vključno z njegovo zunanjo razsežnostjo; (b) podpora zakonitemu priseljevanju v Unijo v skladu z gospodarskimi in socialnimi potrebami držav članic ter spodbujanje učinkovitega vključevanja državljanov tretjih držav, vključno s prosilci za azil in upravičenci do mednarodne zaščite; (c) izboljšanje poštenih in učinkovitih strategij vračanja v državah članicah s poudarkom na trajnosti vračanja in dejanskem ponovnem sprejemu v državah izvora; (d) okrepitev solidarnosti in delitev odgovornosti med državami članicami, zlasti s tistimi, ki najbolj čutijo posledice migracijskih in azilnih tokov. Trenutne zadevne dejavnosti ABB: 18 03 (Evropski sklad za begunce, izredni ukrepi in Evropski sklad za vključevanje državljanov tretjih držav) in 18 02 (kar zadeva Evropski sklad za vračanje). 1.3.3. Pričakovani izid in učinki Navedite, kakšne posledice naj bi imel predlog/pobuda na upravičence / ciljne skupine. Učinki predloga na upravičence / ciljne skupine so podrobneje opisani v oddelku 4.1.2 ocene učinka. Na splošno bo poenostavitev na vseh ravneh postopka financiranja in pri vsakem načinu upravljanja prinesla jasne ugodne učinke na postopke, v okviru katerih se bo finančna pomoč upravljala. Glavni upravičenci do finančne podpore za migracije in azil bodo službe držav članic, pristojne za izvajanje ustreznega pravnega reda ali politik, in mednarodne organizacije ali nevladne organizacije, ki delujejo na področju azila in migracij (postopki sprejema, ukrepi vključevanja in postopki vračanja). Ciljne skupine, ki bodo imele koristi od sprememb, so prosilci za azil, upravičenci do mednarodne zaščite, ponovno naseljeni begunci ter drugi državljani tretjih držav, ki prihajajo v EU iz različnih razlogov in imajo različne potrebe (npr. gospodarski vzroki, združitev družine, mladoletniki brez spremstva itd.). Te ciljne skupine bo lažje doseči, saj združitev različnih ukrepov v zvezi z upravljanjem priseljevanja v en sklad omogoča lažji dostop do finančnih sredstev (en odgovorni organ, večja prepoznavnost in jasnejše področje uporabe ukrepov), hkrati pa bo omogočena tudi večja prilagodljivost podpore (npr. istovrstni ukrep za več ciljnih skupin). Področje uporabe ukrepov bo tudi razširjeno, tako da bo pokrivalo celotno migracijsko verigo z različnimi ciljnimi skupinami, vključno z razširjenimi ciljnimi skupinami, tj. drugo generacijo državljanov tretjih držav (katerih matere ali očetje so državljani tretje države). 1.3.4. Kazalniki izida in učinkov Navedite, s katerimi kazalniki se bo spremljalo izvajanje predloga/pobude. Zaradi potrebe po dialogu o politiki pred oblikovanjem nacionalnih programov ni mogoče na tej stopnji določiti dokončnega nabora kazalnikov, ki se bodo uporabljali za merjenje uspeha pri doseganju navedenih posebnih ciljev. Vendar bi med kazalnike za področje azila in migracij med drugim spadali stopnja izboljšanja razmer za sprejem prosilcev za azil in kakovosti azilnih postopkov ter stopnja približevanja med državami članicami na področju priznavanja statusa in stopnja okrepitve njihovih prizadevanj za preselitev, stopnja povečanja udeležbe državljanov tretjih držav v zaposlovanju, izobraževanju in demokratičnih procesih, število povratnikov ter stopnja povečanja medsebojne pomoči med državami članicami, vključno s sodelovanjem v praksi in premestitvijo. 1.4. Utemeljitev predloga/pobude 1.4.1. Potrebe, ki jih je treba kratkoročno ali dolgoročno zadovoljiti EU se bo v obdobju 2014–2020 še naprej spopadala z velikimi izzivi na področju notranjih zadev. Zaradi demografskih sprememb, strukturnih sprememb na trgih dela in vzorcev v tekmovanju za usposobljene delavce bo v prihodnost usmerjena politika na področju zakonitega priseljevanja in vključevanja bistvenega pomena za spodbujanje konkurenčnosti in socialne kohezije EU, kar bo tudi obogatilo naše družbe in ustvarilo priložnosti za vse. EU mora prav tako ustrezno obravnavati nezakonito priseljevanje in se boriti proti trgovini z ljudmi. Obenem pa moramo še naprej izkazovati solidarnost s tistimi, ki potrebujejo mednarodno zaščito. Dokončna vzpostavitev bolj zaščitniškega in učinkovitejšega skupnega evropskega azilnega sistema, ki odraža naše vrednote, bo tudi v prihodnje naša prednostna naloga. Sodelovanje z državami, ki niso članice EU, in mednarodnimi organizacijami je bistveno za doseganje teh ciljev. Nedavni dogodki v severni Afriki so pokazali, kako pomembno je, da ima EU celovit in usklajen pristop do migracij, meja in varnosti. Vedno pomembnejšo zunanjo razsežnost politike EU na področju notranjih zadev je zato treba okrepiti, in sicer tako, da bo popolnoma v skladu z zunanjo politiko Unije. 1.4.2. Dodana vrednost ukrepanja Evropske unije Upravljanje migracijskih tokov je izziv, s katerim se ne morejo spopasti države članice same. To je eno od področij, na katerih je dodana vrednost uporabe proračuna EU očitna. Nekatere države članice nosijo veliko breme zaradi svoje specifične zemljepisne lege in dolžine zunanje meje Unije, ki jo morajo upravljati. Načelo solidarnosti in pravične delitve odgovornosti med državami članicami je zato temeljna prvina skupnih politik o azilu in priseljevanju. Proračun EU zagotavlja sredstva za reševanje finančnih posledic tega načela. V zvezi z zunanjo razsežnostjo notranjih zadev je jasno, da bo sprejetje ukrepov in združevanje virov na ravni EU znatno povečalo vzvode EU, ki so potrebni, da se tretje države prepričajo k sodelovanju z EU o vprašanjih, povezanih z migracijami, ki so predvsem v interesu EU in držav članic. Pravica EU do ukrepanja na področju notranjih zadev izhaja iz naslova V „Območje svobode, varnosti in pravice“ Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), zlasti člena 77(2), člena 78(2) ter člena 79(2) in (4), člena 82(1), člena 84 in člena 87(2) PDEU. Sodelovanje s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami ureja člen 212(3) PDEU. Predlogi upoštevajo načelo subsidiarnosti, ker se bo večina financiranja izvedla v skladu z načelom deljenega upravljanja in ob spoštovanju institucionalnih pristojnosti držav članic. 1.4.3. Glavna spoznanja iz podobnih izkušenj Čeprav na splošno velja, da obstoječi finančni instrumenti na področju notranjih zadev dosegajo cilje in delujejo učinkovito, so izkušnje, pridobljene z vmesnim pregledom in posvetovanjem z zainteresiranimi stranmi, pokazale, da je treba: – poenostaviti in racionalizirati prihodnje instrumente na področju notranjih zadev, tako da se zmanjša število finančnih programov na dva programa, in sicer z oblikovanjem Sklada za migracije in azil ter Sklada za notranjo varnost. To bo EU omogočilo bolj strateško uporabo instrumentov, da bi ti postali bolj odzivni na politične prednostne naloge in potrebe EU; – okrepiti vlogo EU kot svetovnega akterja z vključitvijo zunanje razsežnosti v prihodnja sklada, da se okrepi finančno vzvodje EU glede zunanjepolitične razsežnosti politik na področju notranjih zadev; – dati prednost deljenemu upravljanju pred centraliziranim, kadar bo to mogoče, da se odpravi nepotrebno upravno breme; – vzpostaviti bolj ciljno usmerjen pristop k deljenemu upravljanju s prehodom na večletno načrtovanje s dialogom o politiki na višji ravni za zagotovitev, da so nacionalni programi držav članic popolnoma v skladu s cilji in prednostnimi nalogami politike EU ter se osredotočajo na doseganje rezultatov; – izboljšati centralizirano upravljanje, da se zagotovijo orodja za dejavnosti, ki jih usmerjajo politike, vključno s podporo za nadnacionalne ukrepe, še posebej inovativni ukrepi ter ukrepi v tretjih državah in v zvezi z njimi (zunanja razsežnost), pa tudi nujni ukrepi, študije in dogodki; – vzpostaviti skupni regulativni okvir s skupnimi pravili glede načrtovanja, poročanja, finančnega poslovodenja in kontrol, ki mora biti čim bolj podoben okvirom drugih skladov EU, ki se upravljajo deljeno, za zagotovitev, da vse zainteresirane strani bolje razumejo pravila, ter za zagotovitev visoke stopnje skladnosti in doslednosti; – zagotoviti hiter in učinkovit odziv v izrednih primerih, in sicer s tako oblikovanima skladoma, ki EU omogočata ustrezno odzivanje v hitro se spreminjajočih razmerah; – okrepiti vlogo agencij za notranje zadeve zaradi spodbujanja praktičnega sodelovanja med državami članicami in jim zaupati izvajanje posameznih ukrepov, hkrati pa zagotoviti ustrezen politični nadzor nad dejavnostmi agencij. Več podrobnosti je na voljo v oceni učinka in obrazložitvenih memorandumih vsake uredbe. 1.4.4. Skladnost in možnosti dopolnjevanja z drugimi relevantnimi instrumenti Več drugih instrumentov EU bo podpiralo dejavnosti, ki dopolnjujejo dejavnosti, financirane v okviru Sklada za migracije in azil ter Sklada za notranjo varnost: Evropski socialni sklad trenutno podpira ukrepe vključevanja pri dostopu do trga dela, iz Sklada za vključevanje pa se financirajo ukrepi, kot so tečaji državljanske vzgoje, sodelovanje v družbenem in javnem življenju, enak dostop do storitev itd. Ukrepi za vključevanje bodo še naprej prejemali podobno podporo v okviru Sklada za migracije in azil ter prihodnjega Evropskega socialnega sklada. Zunanja razsežnost Sklada za migracije in azil bo podpirala ukrepe v tretjih državah in v zvezi z njimi, ki so predvsem namenjeni uveljavljanju interesov in doseganju ciljev EU, imajo neposreden vpliv na EU in njene države članice ter zagotavljajo kontinuiteto z dejavnostmi, ki se izvajajo na ozemlju EU. To financiranje se bo oblikovalo in izvajalo v skladu z zunanjimi ukrepi in zunanjo politiko EU. Ne bo namenjeno v podporo ukrepom, ki so usmerjeni v razvoj, in bo po potrebi dopolnjevalo finančno pomoč iz instrumentov zunanje pomoči. V tem okviru bo naslednik tematskega programa o migracijah in azilu ter instrumenta za stabilnost posebnega pomena na področju notranjih zadev. Instrumenti zunanje pomoči podpirajo bodisi razvojne potrebe držav upravičenk ali splošne politične interese EU s strateškimi partnerji, sklada za notranje zadeve pa bosta podpirala posebne ukrepe v tretjih državah, ki so v interesu politike EU o migracijah. Tako bosta izpolnila posebno vrzel in prispevala k dopolnjevanju nabora instrumentov, ki so na voljo EU. 1.5. Trajanje ukrepa in finančnih posledic þ Časovno omejen predlog/pobuda: – þ trajanje predloga/pobude od 1. 1. 2014 do 31. 12. 2020 – þ finančne posledice med letoma 2014 in 2023 ¨ Časovno neomejen predlog/pobuda: – izvedba z začetnim obdobjem postopne krepitve med letoma LLLL in LLLL, – ki mu sledi polno delovanje. 1.6. Načrtovani načini upravljanja[28] þNeposredno centralizirano upravljanje – Komisija. þ Posredno centralizirano upravljanje – prenos izvrševanja na: – þ izvajalske agencije, – þ organe, ki jih ustanovita Skupnosti[29], – þ nacionalne javne organe/organe, ki opravljajo javne storitve, – ¨ osebe, ki se jim zaupa izvedba določenih ukrepov v skladu z naslovom V Pogodbe o Evropski uniji in so določene v relevantnem temeljnem aktu v smislu člena 49 finančne uredbe. þ Deljeno upravljanje z državami članicami. þ Decentralizirano upravljanje s tretjimi državami. þ Skupno upravljanje z mednarodnimi organizacijami (navedite). Pri navedbi več kot enega načina upravljanja je treba to natančneje razložiti v oddelku „opombe“. Opombe: Predlogi se bodo večinoma izvajali z deljenim upravljanjem prek večletnih nacionalnih programov. Cilje, ki jih je treba doseči v okviru nacionalnih programov, bodo dopolnjevali „ukrepi Unije“ in mehanizem hitrega odzivanja v izrednih razmerah. Ti bodo v glavnem v obliki donacij in javnih naročil v okviru neposrednega centraliziranega upravljanja ter bodo zajemali ukrepe v tretjih državah in v zvezi z njimi. Uporabljena bodo vsa možna sredstva, da bi se izognili razdrobljenosti, in sicer s koncentracijo sredstev za doseganje omejenega števila ciljev EU in z uporabo strokovnega znanja ključnih zainteresiranih strani, po potrebi tudi na podlagi sporazumov o partnerstvu in okvirnih sporazumov. Tehnična pomoč na pobudo Komisije so bo izvajala z neposrednim centraliziranim upravljanjem. 2. UKREPI UPRAVLJANJA 2.1. Določbe glede spremljanja in poročanja Navedite pogostost in pogoje. Za deljeno upravljanje se predlaga usklajen in učinkovit okvir za poročanje, spremljanje in vrednotenje. Za vsak nacionalni program se bo od držav članic zahtevalo, da ustanovijo odbor za spremljanje, v katerem lahko sodeluje tudi Komisija. Države članice bodo poročale o izvajanju večletnega programa na letni podlagi. Ta poročila bodo predpogoj za letna plačila. Da bi države članice prispevale k vmesnem pregledu, bodo morale leta 2017 zagotoviti dodatne informacije o napredku pri doseganju ciljev. Podoben postopek bo potekal v letu 2019, namenjen pa bo izvedbi prilagoditev v zadnjem proračunskem letu (2020), če bo to potrebno. Sklada bosta s podporo razvoju kulture, ki temelji na vrednotenju, na področju notranjih zadev imela skupni okvir za vrednotenje in spremljanje z obsežnimi kazalniki v zvezi s politiko, ki kažejo na k rezultatom usmerjen pristop skladov in bistveno vlogo, ki bi jo sklada lahko imela v kombinaciji politik, s katero bi dosegli cilj vzpostavitve območja svobode, varnosti in pravice. Ti kazalniki se nanašajo na vpliv, ki bi ga sklada lahko imela: razvoj skupne kulture varnosti meja, policijskega sodelovanja in kriznega upravljanja; učinkovito upravljanje migracijskih tokov v EU; poštena in enaka obravnava državljanov tretjih držav; solidarnost in sodelovanje med državami članicami na področju migracij in notranje varnosti ter skupni pristop EU do tretjih držav glede migracij in varnosti. Da se zagotovi ustrezna uporaba načel o vrednotenju in ob upoštevanju praktičnih izkušenj z vrednotenjem v državah članicah v okviru veljavnega financiranja EU na področju notranjih zadev, bodo Evropska komisija in države članice skupaj oblikovale skupni okvir za vrednotenje in spremljanje okvir, med drugim z opredelitvijo predlog ter skupnih kazalnikov za realizacije in rezultate. Vsi ukrepi bodo določeni na začetku programskega obdobja, s čimer bo državam članicam omogočeno, da vzpostavijo svoje sisteme poročanja in vrednotenja na podlagi dogovorjenih načel in zahtev. Za zmanjšanje upravnega bremena in zagotavljanje sinergij med poročanjem in vrednotenjem bodo informacije za poročila o vrednotenju nadgradnja in dopolnitev podatkov, ki jih države članice zagotovijo v letnih poročilih o izvajanju nacionalnih programov. Komisija bo leta 2018 predložila tudi poročilo o vmesnem pregledu nacionalnih programov. Širše gledano bo Komisija predložila vmesno poročilo o izvajanju skladov do 31. decembra 2018, poročilo o naknadnem vrednotenju, ki bo zajemalo celotno izvajanje (tj. ne le nacionalne programe v okviru deljenega upravljanja), pa do 30. junija 2024. 2.2. Sistem upravljanja in nadzora 2.2.1. Ugotovljena tveganja GD za notranje zadeve se ni spopadal z resnim tveganjem, da bi prišlo do napak v njegovih programih porabe. To potrjuje dejstvo, da v letnih poročilih Računskega sodišča ni zaslediti pomembnejših ugotovitev in tudi stopnja preostalih napak v letnih poročilih GD za notranje zadeve (in nekdanjega GD JLS) o dejavnostih v zadnjih letih ne presega 2 %. Pri deljenem upravljanju se splošno tveganje v zvezi z izvajanjem obstoječih programov deli na tri glavne kategorije: – tveganja neučinkovite ali pomanjkljivo usmerjene porabe sredstev, – napake, ki so posledica zapletenosti pravil in pomanjkljivosti v sistemih upravljanja in nadzora, – neučinkovita uporaba upravnih sredstev (omejena sorazmernost zahtev). Prav tako je treba omeniti posebne elemente sistema štirih skladov v okviru splošnega programa „Solidarnost in upravljanje migracijskih tokov“. – Sistem letnih programov zagotavlja, da se končna plačila opravljajo redno na podlagi potrjenih in revidiranih izdatkov. Vendar obdobje upravičenosti letnih programov ni povezano s proračunskim letom EU in zato veriga dajanja zagotovil, kljub zelo zapletenemu sistemu, ni popolnoma zadovoljiva. – Podrobna pravila o upravičenosti določa Komisija. To načeloma zagotavlja homogenost financiranih odhodkov. Vendar povzroča tudi nepotrebno obremenitev nacionalnih organov in Komisije ter povečuje tveganje nastanka napake na strani upravičencev in/ali držav članic zaradi napačne razlage pravil EU. – Sedanji sistemi upravljanja in nadzora so zelo podobni tistim za strukturna sklada. Vendar so med njimi manjše razlike, predvsem v verigi odgovornosti med organi za potrjevanje in revizijskimi organi. To ustvarja zmedo v državah članicah, zlasti pri organih, ki imajo opravka z obema vrstama skladov. Tako se povečuje tudi tveganje nastanka napak in zahteva tesnejši nadzor. Ti elementi bodo bistveno spremenjeni s tem predlogom: – Sistemi upravljanja in nadzora bodo upoštevali splošne zahteve iz skladov skupnega strateškega okvira (SSO) in bodo popolnoma v skladu z novimi zahtevami nove finančne uredbe: tri organe bosta nadomestila dva organa (odgovorni organ in revizijski organ), katerih vlogi sta pojasnjeni zaradi boljših zagotovil. – V večletnem načrtovanju se bodo skupaj z letno potrditvijo obračuna na podlagi plačil odgovornega organa obdobja upravičenosti uskladila z letnimi računovodskimi izkazi Komisije, ne da bi ob tem povečali upravno breme v primerjavi z veljavnim sistemom. – Pregledi na kraj