Plačilnobilančno pomoč odobri Svet s kvalificirano večino za vsak primer posebej. Možne upravičenke so države članice zunaj euroobmočja, ki imajo hude plačilnobilančne težave. Pomoč je namenjena ublažitvi omejitev držav članic prejemnic pri zunanjem financiranju in ponovni vzpostavitvi plačilnobilančnega ravnovesja v državi. Izplačevati se začne, ko so izpolnjeni pogoji gospodarske politike, ki jih določi Svet – po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom o osnutku programa prilagajanja – o podrobnostih ter pogojev pa se dogovorita Komisija in država članica upravičenka v memorandumu o soglasju pred sklenitvijo sporazuma o posojilu. Stalna skladnost z ukrepi iz programa prilagajanja se redno preverja in je pogoj za izplačila nadaljnjih obrokov. Potrebna sredstva zbere Komisija na kapitalskih trgih v imenu Evropske unije.

Unija zagotavlja plačilnobilančno pomoč v skladu s členom 143 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU) in Uredbo Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic (v nadaljnjem besedilu: plačilnobilančna uredba) v obliki srednjeročnih posojil. Na splošno se dodeli skupaj s finančnimi sredstvi iz Mednarodnega denarnega sklada in drugih večstranskih posojilodajalcev, kot so Evropska investicijska banka (v nadaljnjem besedilu: EIB), Evropska banka za obnovo in razvoj ali Svetovna banka.

Komisija na podlagi različnih pravnih aktov Sveta ali Sveta in Evropskega parlamenta, odvisno od ciljev, ki se poskušajo doseči, zagotavlja finančno podporo tretjim državam in državam članicam v obliki dvostranskih posojil, ki jih financirajo kapitalski trgi in so zajamčena s proračunskim jamstvom EU. Skladnost finančne podpore, odobrene tretjim državam, s splošnimi cilji zunanjega delovanja EU zagotavljata Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ob podpori Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD).

Zaradi predvidenih sprememb finančne uredbe bodo informacije o najemanju in dajanju posojil v prihodnje vključene v sveženj finančnih poročil, določen v revidirani finančni uredbi. To ločeno poročilo o najemanju in dajanju posojil se bo takrat ukinilo, da bi se izognili podvajanju.

To poročilo je predloženo v skladu s členom 149 finančne uredbe, na podlagi katerega mora Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu enkrat letno poročati o proračunskih jamstvih in tveganjih, povezanih z njimi.

Medtem ko je bil sklep o najemu posojila za prvi obrok v višini do 100 milijonov EUR sprejet 27. maja 2015, zaradi zamud pri izvajanju do konca leta 2016 ni bilo opravljeno nobeno izplačilo. Prvi obrok posojila v višini 50 milijonov EUR je bil izplačan maja 2017.

Komisija je leta 2013 je sprejela Sklep C(2013) 3496 o odobritvi posojila Euratoma v višini do 300 milijonov EUR Ukrajini za podporo programu za varnostno nadgradnjo jedrskih elektrarn. Sporazum o posojilu je bil podpisan 7. avgusta 2013. Vzporedno je bil marca 2013 podpisan sporazum o posojilu v višini 300 milijonov EUR z Evropsko banko za obnovo in razvoj.

Svet je leta 1990 določil omejitev najemanja posojil na 4 milijarde EUR, pri čemer je bila sprejeta odločitev o najemu 3,7 milijarde EUR, 3,4 milijarde EUR pa so bile izplačane. V skladu s sklepom Sveta o najvišji zgornji meji za dajanje posojil (77/271/Euratom, kakor je bil spremenjen) Komisija obvesti Svet, ko znesek, za katerega so bila sklenjena posojila, doseže 3,8 milijarde EUR, pri čemer po potrebi predlaga novo zgornjo mejo za dajanje posojil.

Države upravičenke so odplačale 70 milijonov EUR zapadlih posojil (Bosna in Hercegovina 4 milijone EUR, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija 10 milijonov EUR, Črna gora 1,34 milijona EUR, Srbija pa 54,66 milijona EUR).

Evropski parlament in Svet sta 6. julija 2016 sklenila, da Tuniziji zagotovita nadaljnjo makrofinančno pomoč v višini največ 500 milijonov EUR v obliki posojil (trije obroki posojila v višini 200, 150 in 150 milijonov EUR).

Makrofinančna pomoč je bila zasnovana za zadovoljevanje izrednih zunanjih potreb po financiranju v državah članicah, ki so geografsko, gospodarsko in politično blizu EU. Njen cilj je znova vzpostaviti makroekonomsko in finančno stabilnost v državah kandidatkah, državah potencialnih kandidatkah in državah sosedstva EU (ter v izjemnih okoliščinah v drugih tretjih državah) ob hkratnem spodbujanju izvajanja makroekonomskih prilagoditev in strukturnih reform. Makrofinančna pomoč je izjemna in začasna ter se izplačuje v tranšah na podlagi strogih pogojev gospodarske politike. Namenjena je dopolnitvi obstoječih programov prilagajanja Mednarodnega denarnega sklada, ki so tudi pogoj zanjo. Zagotavlja se lahko v obliki posojil in/ali nepovratnih sredstev v nekaterih okoliščinah.

V zvezi s tem je bil prejet zahtevek za podaljšanje posojila EFSM v višini 4,75 milijarde EUR, ki je bil Portugalski izplačan leta 2011, datum njegove zapadlosti pa je bil 3. junij 2016. Posojilo se je refinanciralo v treh transakcijah z zapadlostjo leta 2023 (1,5 milijarde EUR), 2031 (2,25 milijarde EUR) in 2036 (1 milijarda EUR). Na podlagi tega podaljšanja zapadlosti zdaj tehtana povprečna zapadlost posojil EFSM Portugalski znaša 14,9 let.

V letu 2013 je bilo za obe državi članici sprejeto podaljšanje najdaljše dovoljene povprečne zapadlosti za izplačana posojila, in sicer z 12,5 leta na 19,5 leta. Upravičenci do EFSM lahko zaprosijo za podaljšanje ali refinanciranje vseh posojil iz EFSM, kolikor povprečna zapadlost izplačanih posojil (izračunana od prvega izplačila) ne presega 19,5 leta.

EIB zagotavlja finančna sredstva neposredno za posamezne naložbene projekte ali prek finančnih posrednikov za manjše projekte, ki jih izvajajo mala in srednja podjetja ali lokalni organi in občine. EIB zagotavlja tudi jamstva za posojila, tehnično pomoč in tvegani kapital.

Potem, ko je Portugalska vložila zahtevek za podaljšanje zapadlosti svojega posojila EFSM z zapadlostjo 3. junija 2016, je EU marca in aprila 2016 izdala tri obveznice z zapadlostjo leta 2023 (1,5 milijarde EUR), leta 2031 (2,25 milijarde EUR) in leta 2036 (1 milijarda EUR) za refinanciranje dospele obveznice.

Komisija je pooblaščena, da se za financiranje dajanja posojil, o katerih odloči Svet, v imenu Evropske unije in Euratoma zadolžuje na kapitalskih trgih. Najemanje in dajanje posojil sta med seboj vzajemno povezana, s čimer se zagotavlja, da proračun EU ni obremenjen z obrestnim ali deviznim tveganjem. Neporavnani dolgovi ustrezajo neporavnanim posojilom.

EIB je leta 2016 odobrila finančna sredstva v skupnem znesku 74,6 milijarde EUR (v primerjavi s 77,5 milijarde EUR leta 2015); Financiranje skupine EIB (vključno z dejavnostmi Evropskega investicijskega sklada) je znašalo 83,8 milijarde EUR, s čimer se je spodbudilo za skoraj 280 milijard EUR naložb.

Poleg tega je skupina EIB do konca leta 2016 v okviru naložbenega načrta odobrila 422 posojil in jamstev, ki jih je podprlo jamstvo EU v okviru EFSI. Skupna sredstva, odobrena v okviru EFSI, so znašala 30,2 milijardi EUR. Skupna vrednost projektov in mobiliziranih naložb znaša 163,9 milijarde EUR. To je 52 % celotnega cilja 315 milijard EUR v treh letih.

Financiranje EIB vpliva na proračun EU, kadar je povezano z jamstvi EU ali drugimi proračunskimi sredstvi EU. Poleg dejavnosti, odobrenih v okviru EFSI, to velja za:

-posojila EIB, izvedena na podlagi mandata za zunanja posojila (za predpristopne države, sosednje in partnerske države, Azijo in Latinsko Ameriko, Južno Afriko). Taka posojila so zavarovana s proračunskim jamstvom EU, da se krijejo državna ali politična tveganja. Ločeno poročilo o zunanjih posojilnih dejavnostih EIB v letu 2016 bo Komisija izdala v drugi polovici leta 2017;

-mehanizme financiranja na osnovi delitve tveganja, ki vključujejo uporabo proračuna EU za podpiranje politik EU (npr. sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja za raziskovalne in razvojne projekte ter pobuda za projektne obveznice).

V letu 2016 je dajanje posojil EIB zunaj EU znašalo 7,9 milijarde EUR, od tega 6,8 milijarde EUR v regijah, zavarovanih z mandatom za zunanja posojila (ELM). Približno 5,9 milijarde EUR oziroma 74 % vseh sredstev financiranja zunaj EU je bilo izvedenih v predpristopnih državah in v sosednjih regijah. Preostala sredstva (26 %) so bila odobrena v Aziji, Srednji Aziji in Latinski Ameriki.

Od skupno 6,8 milijarde EUR, ki jih je EIB v letu 2016 odobrila v regijah, zajetih v mandat za zunanja posojila, so bile skoraj 4 milijarde EUR (58 %) zavarovane z jamstvom EU.

Evropski parlament in Svet sta 16. aprila 2014 sprejela sklep o odobritvi jamstva EU za ukrepe EIB zunaj EU. Obseg celotnega mandata znaša 27 milijard EUR ter dodaten neobvezen znesek v višini 3 milijard EUR. O celotnem ali delnem aktiviranju tega neobveznega zneska odločita Evropski parlament in Svet v skladu z rednim zakonodajnim postopkom in na podlagi rezultatov vmesnega pregleda mandata za zunanja posojila.

Evropska komisija je septembra 2016 predlagala spremembo mandata za zunanja posojila, in sicer, da bi se zgornja meja zvišala na 32,3 milijarde EUR, o čemer trenutno razpravljata zakonodajalca.

4.2Dejavnosti EIB v zvezi z najemanjem posojil

EIB ima trdno strategijo financiranja, saj z izdajo obveznic na mednarodnih kapitalskih trgih zbira dolgoročna sredstva, s čimer podpira svoje dejavnosti dajanja posojil. Cilji strategije financiranja EIB so doseganje zadostnih količin in rokov zapadlosti, potrebnih za upravljanje sredstev in obveznosti, ter optimiziranje stroškov financiranja na vzdržni osnovi; ta strategija kombinira izdajanje velikih in likvidnih obveznic v najpomembnejših valutah s ciljnimi in prilagojenimi izdajami v več drugih valutah.

Leta 2016 so dejavnosti EIB v zvezi z najemanjem posojilznašale 66,4 milijarde EUR s povprečno zapadlostjo 7,1 leta.

5.Zagotavljanje finančne stabilnosti v euroobmočju

Države članice euroobmočja so se na svetovno gospodarsko in finančno krizo odzvale s sprejetjem ukrepov za ohranitev finančne stabilnosti v euroobmočju in v celotni Evropi. Ti ukrepi so opisani spodaj in niso zavarovani s proračunskim jamstvom EU.

5.1Instrument posojil za Grčijo

Po dogovoru o podpori Grčiji, ki so ga finančni ministri euroobmočja soglasno sprejeli 2. maja 2010, je bil vzpostavljen triletni skupni program z MDS za pomoč Grčiji, ki je vključeval finančni sveženj v višini največ 110 milijard EUR in je bil dopolnjen s strogimi pogoji politike, o katerih so se grški organi dogovorili s Komisijo in MDS v povezavi z ECB. Posojila, ki so jih države članice euroobmočja izplačale v okviru instrumenta posojil za Grčijo (GLF) znašajo 52,9 milijarde EUR, izplačana pa so bila med majem 2010 in decembrom 2011.

5.2Evropski instrument za finančno stabilnost

Evropski instrument za finančno stabilnost (EFSF) so ustanovile države članice euroobmočja kot družbo s sedežem v Luksemburgu, ki je v njihovi lasti, zasnovan pa je bil kot začasen reševalni mehanizem za nadaljnje dajanje posojil državam članicam euroobmočja v težavah z izdajanjem obveznic z jamstvom držav članic euroobmočja. Oktobra 2010 je bilo odločeno, da se vzpostavi trajni reševalni mehanizem, tj. Evropski mehanizem za stabilnost (EMS), ki je začel delovati 8. oktobra 2012.

Finančni ministri euroobmočja in MDS so 14. marca 2012 odobrili drugi program makroekonomskega prilagajanja za Grčijo, v okviru katerega je bilo neizplačanim zneskom iz prvega programa dodanih 130 milijard EUR. Ta drugi program torej predvideva skupno finančno pomoč v višini 164,5 milijarde EUR, pri čemer znaša prispevek MDS 19,8 milijarde EUR. Medtem ko je bil prvi program (instrument posojil za Grčijo) oblikovan kot sporazum med upniki združenih dvostranskih posojil, ki so jih kot podporo zagotovile države članice euroobmočja, pri čemer je Komisija zagotavljala usklajevanje in upravljanje, pa se je drugi program financiral prek evropskega instrumenta za finančno stabilnost.

Od 1. julija 2013 EFSF ni več vključen v financiranje novih programov financiranja ali nove sporazume o posojilih. Vendar je kot posojilodajalec še vedno vključen v tekoče programe v Grčiji, na Portugalskem in Irskem (skupaj z MDS in nekaterimi državami članicami).