EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 23.2.2022 COM(2022) 68 final 2022/0047(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o harmoniziranih pravilih za pravičen dostop do podatkov in njihovo uporabo

(akt o podatkih) (Besedilo velja za EGP) {SEC(2022) 81 final} - {SWD(2022) 34 final} - {SWD(2022) 35 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Ta obrazložitveni memorandum je priložen predlogu uredbe o harmoniziranih pravilih za pravičen dostop do podatkov in njihovo uporabo (akt o podatkih). Podatki so ključni element digitalnega gospodarstva ter bistveni vir za uspešen zeleni in digitalni prehod. Količina podatkov, ki jih ustvarijo ljudje in stroji, v zadnjih letih eksponentno narašča. Vendar se večina podatkov ne uporablja ali pa je njihova vrednost skoncentrirana v rokah razmeroma majhnega števila velikih podjetij. Nizko zaupanje, nasprotujoče si ekonomske spodbude in tehnološke ovire preprečujejo popolno uresničitev potenciala podatkovno vodenih inovacij. Zato je ključnega pomena, da se ta potencial sprosti, in sicer z zagotavljanjem priložnosti za ponovno uporabo podatkov ter z odpravo ovir za razvoj evropskega podatkovnega gospodarstva v skladu z evropskimi pravili in ob polnem spoštovanju evropskih vrednot, pa tudi v skladu s ciljem zmanjšanja digitalnega razkoraka, da bo imel vsakdo možnost, da te priložnosti izkoristi. Zagotavljanje večjega ravnovesja pri porazdelitvi vrednosti podatkov vzporedno z novim valom neosebnih industrijskih podatkov in širjenjem izdelkov, povezanih z internetom stvari, odpira ogromen potencial za spodbujanje trajnostnega podatkovnega gospodarstva v Evropi. Ureditev dostopa do podatkov in njihove uporabe je temeljni pogoj za izkoriščanje priložnosti, ki jih ponuja digitalna doba, v kateri živimo. Predsednica Komisije Ursula von der Leyen je v političnih usmeritvah Komisije za obdobje 2019–2024 navedla, da mora Evropa „[ustvariti] ravnovesje med tokom podatkov in njihovo široko uporabo ter hkrati [ohraniti] visoko raven zasebnosti, zaščite, varnosti in etičnih standardov“. V delovnem programu Komisije za leto 2020 je določenih več strateških ciljev, vključno z evropsko strategijo za podatke, ki je bila sprejeta februarja 2020. Cilj te strategije je vzpostaviti pravi enotni trg za podatke in zagotoviti vodilno vlogo Evrope v podatkovno okretnem gospodarstvu. Zato je akt o podatkih ključni steber in druga večja pobuda, napovedana v strategiji za podatke. Akt o podatkih bo zlasti prispeval k oblikovanju medsektorskega okvira upravljanja za dostop do podatkov in njihovo uporabo, in sicer z zakonodajno obravnavo zadev, ki vplivajo na odnose med akterji podatkovnega gospodarstva, da bi se spodbudila horizontalna souporaba podatkov med sektorji. Evropski svet je v sklepih z dne 21. in 22. oktobra 2021 poudaril, „da je treba hitro doseči napredek [...] pri drugih obstoječih in prihodnjih pobudah, zlasti [pri] omogočanju, da se v Evropi izkorišča vrednost podatkov, predvsem s celovitim regulativnim okvirom, ki bo naklonjen inovacijam, obenem pa bo zagotavljal boljšo prenosljivost podatkov in pravičen dostop do njih ter interoperabilnost“. 25. marca 2021 je ponovno pozval „k boljšemu izkoriščanju potenciala podatkov in digitalnih tehnologij v korist družbe, okolja in gospodarstva“. 1. in 2. oktobra 2020 je poudaril, „da je treba zagotoviti lažji dostop do visokokakovostnih podatkov ter spodbujati in omogočati boljšo izmenjavo in združevanje podatkov ter interoperabilnost“. Kar zadeva storitve v oblaku, so države članice EU 15. oktobra 2020 soglasno sprejele skupno izjavo o gradnji oblaka naslednje generacije za podjetja in javni sektor v EU. Za to bi bila potrebna naslednja generacija storitev v oblaku v EU, ki bi na primer dosegala najvišje standarde na področju prenosljivosti in interoperabilnosti. Evropski parlament je v resoluciji z dne 25. marca 2021 o evropski strategiji za podatke Komisijo pozval, naj pripravi akt o podatkih, s katerim bo v vseh sektorjih podprla in omogočila večji in pravičnejši pretok podatkov med podjetji (B2B), med podjetji in državo (B2G), med državo in podjetji (G2B) ter med državnimi organi (G2G). Evropski parlament je v resoluciji z dne 25. marca 2021 poleg tega poudaril potrebo po vzpostavitvi skupnih evropskih podatkovnih prostorov za prosti pretok neosebnih podatkov prek meja in med sektorji ter med podjetji, akademskimi krogi, ustreznimi deležniki in javnim sektorjem. V zvezi s tem je Komisijo pozval, naj pojasni pravice do uporabe, zlasti v odnosih med podjetji ter med podjetji in državo. Poudaril je, da tržna neravnovesja, ki izhajajo iz koncentracije podatkov, omejujejo konkurenco, povečujejo ovire za vstop na trg ter zmanjšujejo možnosti za širši dostop do podatkov in njihovo uporabo. Evropski parlament je v svoji resoluciji nadalje poudaril, da pogodbeni dogovori med podjetji ne zagotavljajo nujno ustreznega dostopa do podatkov za mala in srednja podjetja (MSP). Razlog za to so razlike v pogajalski moči ter strokovnem znanju in izkušnjah. Evropski parlament je zato poudaril, da je treba v pogodbah določiti jasne obveznosti ter odgovornost za dostop, obdelavo, souporabo in shranjevanje podatkov, da se omejijo njihove zlorabe. Komisija in države članice EU so bile zato pozvane k preučitvi pravic in obveznosti akterjev v zvezi z dostopom do podatkov v primeru sodelovanja pri njihovem ustvarjanju ter k izboljšanju njihove ozaveščenosti, zlasti o pravici, da dostopajo do podatkov, jih prenašajo, od druge stranke zahtevajo, naj jih preneha uporabljati, jih popravijo ali izbrišejo, pozvane pa so bile tudi k določitvi imetnikov in opredelitvi narave takih pravic. V zvezi s souporabo podatkov med podjetji in državo je Evropski parlament od Komisije zahteval, naj določi okoliščine, v katerih bi morala za zasebni sektor veljati obveznost dajanja podatkov na voljo za uporabo v javnem sektorju, na primer kadar je to potrebno za organizacijo javnih storitev, ki temeljijo na podatkih, ter s tem povezane pogoje in spodbude, pa tudi, naj preuči sheme obvezne souporabe podatkov med podjetji in državo, na primer v okoliščinah, na katere ljudje ne morejo vplivati. Komisija zato predstavlja predlagani akt o podatkih, s katerim želi zagotoviti pravično porazdelitev vrednosti podatkov med akterji v podatkovnem gospodarstvu ter spodbuditi dostop do podatkov in njihovo uporabo. Predlog bo pomagal doseči širše cilje politike, tj. podjetjem EU v vseh sektorjih zagotoviti možnost uvajanja inovacij in konkuriranja, dejansko okrepiti pravice posameznikov v zvezi z njihovimi podatki ter bolje opremiti podjetja in organe javnega sektorja s sorazmernim in predvidljivim mehanizmom za reševanje glavnih političnih in družbenih izzivov, vključno s splošnimi nevarnostmi in drugimi izjemnimi razmerami. Podjetja bodo lahko enostavno prenašala svoje podatke in druga digitalna sredstva med konkurenčnimi ponudniki storitev v oblaku in drugih storitev obdelave podatkov. Za souporabo podatkov znotraj gospodarskih sektorjev in med njimi je potreben okvir interoperabilnosti s postopkovnimi in zakonodajnimi ukrepi, ki bo okrepil zaupanje in izboljšal učinkovitost. Oblikovanje skupnih evropskih podatkovnih prostorov za strateške gospodarske sektorje in področja javnega interesa bo prispevalo k pravemu notranjemu trgu za podatke, ki bo omogočal izmenjavo in souporabo podatkov med sektorji. Ta uredba zato prispeva k tem okvirom in infrastrukturi upravljanja ter souporabi podatkov zunaj podatkovnih prostorov. Specifični cilji predloga so: –potrošnikom in podjetjem olajšati dostop do podatkov in njihovo uporabo, obenem pa ohraniti spodbude za naložbe v načine ustvarjanja vrednosti na podlagi podatkov. To zajema povečanje pravne varnosti v zvezi s souporabo podatkov, pridobljenih ali ustvarjenih z uporabo izdelkov ali z njimi povezanih storitev, ter operacionalizacijo pravil za zagotovitev pravičnosti v pogodbah o souporabi podatkov. Predlog pojasnjuje uporabo ustreznih pravic iz Direktive 96/9/ES o pravnem varstvu baz podatkov (direktiva o bazah podatkov) v zvezi z njegovimi določbami; –omogočiti uporabo podatkov, ki jih hranijo podjetja, organom javnega sektorja ter institucijam, agencijam ali organom Unije v nekaterih primerih, ko obstaja izjemna potreba po podatkih. To zajema zlasti splošne nevarnosti, pa tudi druge izjemne razmere, ko je obvezna souporaba podatkov med podjetji in državo upravičena, da se podprejo uspešne in učinkovite javne politike, ki temeljijo na dokazih in smotrnosti; –olajšati prehajanje med storitvami v oblaku in na robu. Dostop do konkurenčnih in interoperabilnih storitev obdelave podatkov je predpogoj za uspešno podatkovno gospodarstvo, v katerem se lahko podatki enostavno izmenjujejo znotraj sektorskih ekosistemov in med njimi. Uporaba storitev obdelave podatkov je odvisna od ravni zaupanja vanje med uporabniki iz različnih gospodarskih sektorjev; –vzpostaviti zaščitne ukrepe za preprečevanje nezakonitega prenašanja podatkov brez obvestila s strani ponudnikov storitev v oblaku. Gre za odziv na izražene pomisleke glede nezakonitega dostopa do podatkov s strani vlad držav, ki niso članice EU/Evropskega gospodarskega prostora (EGP). Taki zaščitni ukrepi bi morali dodatno okrepiti zaupanje v storitve obdelave podatkov, ki so vse pomembnejše za evropsko podatkovno gospodarstvo; –omogočiti razvoj standardov interoperabilnosti za ponovno uporabo podatkov med sektorji, da bi se odpravile ovire za souporabo podatkov med skupnimi evropskimi podatkovnimi prostori za posamezna področja, v skladu s sektorskimi zahtevami glede interoperabilnosti, in med drugimi podatki, ki ne spadajo na področje uporabe določenega skupnega evropskega podatkovnega prostora. Predlog podpira tudi določanje standardov za „pametne pogodbe“. Gre za računalniške programe v elektronskih evidencah, ki izvršujejo in poravnavajo transakcije na podlagi vnaprej določenih pogojev. Imetnikom in prejemnikom podatkov bi lahko jamčile, da so bili pogoji za souporabo podatkov izpolnjeni.

•Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Ta predlog je skladen z obstoječimi pravili o obdelavi osebnih podatkov (vključno s splošno uredbo o varstvu podatkov) ter varstvu zasebnega življenja in zaupnosti komunikacij, pa tudi vseh (osebnih in neosebnih) podatkov, ki so shranjeni v terminalski opremi in do katerih se z njo dostopa (direktiva o e-zasebnosti, ki bo nadomeščena z uredbo o e-zasebnosti, o kateri trenutno potekajo zakonodajna pogajanja). Ta predlog dopolnjuje obstoječe pravice, zlasti pravice v zvezi s podatki, ustvarjenimi z izdelkom uporabnika, povezanim z javno dostopnim elektronskim komunikacijskim omrežjem. Z uredbo o prostem pretoku neosebnih podatkov je bil vzpostavljen ključni gradnik evropskega podatkovnega gospodarstva, saj omogoča, da se neosebni podatki shranjujejo, obdelujejo in prenašajo kjer koli v Uniji. Predstavljen je bil tudi samoregulativni pristop k problemu vezanosti na ponudnika na ravni ponudnikov storitev obdelave podatkov, in sicer z uvedbo kodeksov ravnanja za olajšanje prenašanja podatkov med storitvami v oblaku (kodeksi ravnanja o zamenjavi ponudnika storitev v oblaku in prenosu podatkov (SWIPO), ki jih je razvila industrija). Ta predlog bo to še nadgradil ter bo podjetjem in državljanom pomagal čim bolje izkoristiti pravico do zamenjave ponudnika storitev v oblaku in prenosa podatkov. Predlog je tudi v celoti skladen z direktivo o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah, kar zadeva pogodbeno pravo. V zvezi s storitvami v oblaku se zdi, da samoregulativni pristop ni bistveno vplival na tržno dinamiko, zato je v tem predlogu predstavljen regulativni pristop k problemu, izpostavljenem v uredbi o prostem pretoku neosebnih podatkov. Mednarodno obdelavo, shranjevanje in prenos podatkov urejajo splošna uredba o varstvu podatkov, trgovinske zaveze Svetovne trgovinske organizacije (STO), Splošni sporazum o trgovini s storitvami (GATS) in dvostranski trgovinski sporazumi. Konkurenčno pravo se med drugim uporablja v okviru nadzora koncentracij, souporabe podatkov s strani podjetij ali zlorab prevladujočega položaja podjetij. Direktiva o bazah podatkov za podatkovne zbirke, ustvarjene z znatno naložbo, določa varstvo sui generis, tudi če sama podatkovna zbirka ni izvirna intelektualna stvaritev, zavarovana z avtorsko pravico. Ta predlog na podlagi obsežne sodne prakse, ki razlaga določbe direktive o bazah podatkov, odpravlja obstoječe pravne negotovosti glede tega, ali bi bile podatkovne zbirke, ki vsebujejo podatke, ustvarjene ali pridobljene z uporabo izdelkov ali z njimi povezanih storitev, kot so senzorji, ali druge vrste strojno tvorjenih podatkov, upravičene do takega varstva. Uredba o odnosih med platformami in podjetji nalaga obveznosti glede preglednosti, pri čemer od platform zahteva, da za poslovne uporabnike opišejo podatke, ustvarjene z opravljanjem storitve. Direktiva o odprtih podatkih določa minimalna pravila o ponovni uporabi podatkov, ki jih hrani javni sektor, in podatkov, pridobljenih v javno financiranih raziskavah, ki se dajo na voljo prek repozitorijev. Cilj pobude Interoperabilna Evropa je uvedba sodelovalne politike interoperabilnosti za posodobljen javni sektor. Pobuda je nastala na podlagi programa Unije za financiranje ISA2, ki se je izvajal med letoma 2016 in 2021 ter je podpiral razvoj digitalnih rešitev za interoperabilne čezmejne in čezsektorske javne storitve. Ta predlog dopolnjuje nedavno sprejeti akt o upravljanju podatkov, katerega cilj je olajšati prostovoljno souporabo podatkov s strani posameznikov in podjetij ter uskladiti pogoje za uporabo nekaterih podatkov javnega sektorja, ne da bi se spremenile materialne pravice do podatkov ali uveljavljene pravice do dostopa do podatkov in njihove uporabe. Prav tako dopolnjuje predlog akta o digitalnih trgih, v skladu s katerim bodo morali nekateri ponudniki jedrnih platformnih storitev, imenovani za „vratarje“, zagotoviti učinkovitejšo prenosljivost podatkov, ustvarjenih z dejavnostmi podjetij in končnih uporabnikov. Ta predlog ne vpliva na obstoječa pravila na področjih intelektualne lastnine (razen uporabe pravice sui generis iz direktive o bazah podatkov), konkurence, pravosodja in notranjih zadev ter s tem povezanega (mednarodnega) sodelovanja, s trgovino povezanih obveznosti ali pravnega varstva poslovnih skrivnosti. Za spodbujanje digitalnega prehoda so potrebne zakonodajne prilagoditve na več področjih. V okviru evropskega digitalnega potnega lista za izdelke (kot del pobude za trajnostne izdelke) bodo določena jasna pravila o dostopu do posebnih podatkov, potrebnih za krožnost in trajnostnost nekaterih izdelkov v njihovem celotnem življenjskem ciklu in v neizjemnih razmerah. Pravila zasebnega prava so ključni element splošnega okvira. S to uredbo se zato prilagajajo pogodbeno pravo in druga pravila, da bi se izboljšali pogoji za ponovno uporabo podatkov na notranjem trgu in da bi se pogodbenim strankam preprečilo zlorabljanje neravnovesja v pogajalski moči v škodo šibkejših strank. Akt o podatkih kot horizontalni predlog predvideva osnovna pravila za vse sektorje v zvezi s pravico do uporabe podatkov, na primer na področju pametnih strojev ali potrošniškega blaga. Vendar so pravice in obveznosti v zvezi z dostopom do podatkov in njihovo uporabo v različnem obsegu urejene tudi na sektorski ravni. Akt o podatkih ne bo spremenil nobene take obstoječe zakonodaje, prihodnja zakonodaja na teh področjih pa bi načeloma morala biti usklajena s horizontalnimi načeli akta o podatkih. Pri pregledu sektorskih instrumentov bi bilo treba oceniti konvergenco s horizontalnimi pravili akta o podatkih. Ta predlog dopušča vertikalno zakonodajo za določitev podrobnejših pravil za doseganje sektorskih regulativnih ciljev. Kar zadeva vzpostavitev podatkovnega prostora za zeleni dogovor, bo pregled direktive INSPIRE ob upoštevanju obstoječe sektorske zakonodaje omogočil nadaljnjo odprto razpoložljivost in ponovno uporabo prostorskih in okoljskih podatkov. Cilj te pobude je javnim organom, podjetjem in državljanom EU olajšati podporo prehodu na bolj zeleno in ogljično nevtralno gospodarstvo ter zmanjšati upravno breme. Pobuda naj bi podprla storitve za ponovno uporabo podatkov v velikem obsegu za pomoč pri zbiranju, souporabi, obdelavi in analizi velikih količin podatkov, pomembnih za zagotavljanje skladnosti z okoljsko zakonodajo in prednostnimi ukrepi iz zelenega dogovora. Poleg tega bo racionalizirala poročanje in zmanjšala breme z boljšo ponovno uporabo obstoječih podatkov, samodejno pripravo poročil na podlagi podatkovnega rudarjenja in poslovnim obveščanjem. Uredba EU o električni energiji od operaterjev prenosnih sistemov zahteva, da regulatorjem predložijo podatke za načrtovanje zadostnosti virov, direktiva EU o električni energiji pa določa pregleden in nediskriminatoren dostop do podatkov ter Komisijo pooblašča, da oblikuje povezane zahteve in postopke za interoperabilnost, ki bodo to omogočili. Revidirana direktiva o plačilnih storitvah pod določenimi pogoji odpira nekatere vrste informacij o plačilnih transakcijah in računih, s čimer omogoča souporabo podatkov med podjetji na področju finančne tehnologije. V sektorju mobilnosti in prometa obstaja veliko različnih pravil o dostopu do podatkov in njihovi souporabi. Za informacije o popravilu in vzdrževanju motornih vozil in kmetijskih strojev veljajo posebne obveznosti glede dostopa do podatkov/souporabe podatkov iz zakonodaje o homologaciji. Vendar so potrebna nova pravila, s katerimi bi se zagotovilo, da je obstoječa zakonodaja o homologaciji primerna za digitalno dobo ter spodbuja razvoj čistih, povezanih in avtomatiziranih vozil. Ta pravila bodo na podlagi akta o podatkih kot okvira za dostop do podatkov in njihovo uporabo obravnavala sektorske izzive, vključno z dostopom do funkcij in virov vozil. Na podlagi direktive o inteligentnih prometnih sistemih je bilo in še bo pripravljenih več delegiranih uredb, med drugim o podrobnejši določitvi dostopnosti podatkov za cestni in multimodalni potniški promet, zlasti prek nacionalnih točk dostopa. Pri upravljanju zračnega prometa so neoperativni podatki pomembni za izboljšanje intermodalnosti in povezljivosti. Za operativne podatke, povezane z upravljanjem zračnega prometa, bi veljala posebna ureditev, določena v okviru enotnega evropskega neba. Tudi pri spremljanju ladijskega prometa so podatki, povezani z ladjami (sledenje in določanje položaja), pomembni za izboljšanje intermodalnosti in povezljivosti. Za te podatke velja posebna ureditev, določena v direktivi o vzpostavitvi sistema spremljanja in obveščanja za ladijski promet. Prav tako spadajo na področje uporabe digitalnega pomorskega sistema in storitev. V predlogu uredbe o vzpostavitvi infrastrukture za alternativna goriva so v sinergiji s splošnim okvirom iz direktive o inteligentnih prometnih sistemih določene ustrezne vrste podatkov, ki morajo biti na voljo. •Skladnost z drugimi politikami Unije Ta predlog je v skladu s prednostnima nalogama Komisije, da se Evropa pripravi na digitalno dobo ter da se oblikuje gospodarstvo za ljudi, pripravljeno na prihodnost, pri katerem digitalizacija notranjega trga prinaša visoko raven zaupanja, zaščite, varnosti in izbire za potrošnike. Digitalizacija notranjega trga je zelo konkurenčna, saj temelji na okviru, ki spodbuja preglednost, konkurenco in inovacije ter je tehnološko nevtralen. Podpira mehanizem za okrevanje in odpornost, pri čemer upošteva izkušnje, pridobljene med pandemijo COVID-19, ter koristi lažje dostopnih podatkov, kadar je to potrebno. Ta predlog na različne načine podpira ključno vlogo podatkov pri uresničevanju ciljev evropskega zelenega dogovora. Med drugim poglablja razumevanje vlad, podjetij in posameznikov o učinkih izdelkov, storitev in materialov na družbo in gospodarstvo v celotnih dobavnih verigah. Nadalje izkorišča obstoječe bogastvo ustreznih podatkov zasebnega sektorja za reševanje vprašanj, povezanih s podnebjem, biotsko raznovrstnostjo, onesnaževanjem in naravnimi viri, v skladu s cilji evropskega zelenega dogovora, ustreznimi sklepi Sveta in stališči Evropskega parlamenta. Poleg tega zapira vrzeli v znanju in prispeva k obvladovanju s tem povezanih kriz z okrepljenimi ukrepi za blažitev, pripravljenost, odzivanje in okrevanje. V skladu z industrijsko strategijo predlog obravnava visoko strateške tehnologije, kot so sistemi računalništva v oblaku in umetne inteligence – področji, katerih potenciala Unija na pragu naslednjega industrijskega podatkovnega vala še ni v celoti izkoristila. Predlog poleg tega izvaja cilj strategije za podatke, da se podjetjem omogočijo boljše možnosti za inovacije in konkurenčnost na podlagi vrednot EU, ter načelo prostega pretoka podatkov na notranjem trgu. Prav tako je v skladu z akcijskim načrtom za intelektualno lastnino, v katerem je Komisija napovedala pregled direktive o bazah podatkov.

Ta predlog bi moral biti skladen tudi z načeli iz akcijskega načrta za evropski steber socialnih pravic in zahtevami glede dostopnosti iz Direktive (EU) 2019/882 o zahtevah glede dostopnosti za proizvode in storitve. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Pravna podlaga za ta predlog je člen 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije, katerega cilja sta vzpostavitev in delovanje notranjega trga z okrepljenimi ukrepi za približevanje nacionalnih pravil. Namen tega predloga je spodbuditi dokončno oblikovanje notranjega trga za podatke, na katerem bi se podatki javnega sektorja, podjetij in posameznikov čim bolje uporabljali, hkrati pa bi se spoštovale pravice v zvezi s takimi podatki in naložbami za njihovo zbiranje. Namen določb o prehajanju med storitvami obdelave podatkov je vzpostaviti poštene in konkurenčne tržne pogoje za notranji trg storitev v oblaku in na robu ter s tem povezanih storitev. Varstvo zaupnih poslovnih podatkov in poslovnih skrivnosti je pomemben vidik dobrega delovanja notranjega trga, podobno kot v drugih primerih, ko se izmenjujejo storitve in se trguje z blagom. Ta predlog zagotavlja spoštovanje poslovnih skrivnosti pri uporabi podatkov med podjetji ali s strani potrošnikov. Ta pobuda bo Uniji omogočila, da izkoristi obseg notranjega trga, saj se izdelki ali z njimi povezane storitve pogosto razvijajo na podlagi podatkov iz različnih držav članic in pozneje tržijo po vsej Uniji. Nekatere države članice so sprejele zakonodajne ukrepe za reševanje navedenih težav v odnosih med podjetji ter med podjetji in državo, druge pa tega niso storile. To lahko povzroči zakonodajno razdrobljenost na notranjem trgu, pa tudi različna pravila in prakse v Uniji ter s tem povezane stroške za podjetja, ki bi morala zagotavljati skladnost z različnimi ureditvami. Zato je pomembno zagotoviti, da se predlagani ukrepi dosledno uporabljajo v vseh državah članicah. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Glede na čezmejno naravo uporabe podatkov in številna področja, na katera akt o podatkih vpliva, vprašanj, s katerimi se ukvarja ta predlog, ni mogoče učinkovito obravnavati na ravni držav članic. Treba bi bilo preprečiti razdrobljenost, ki izhaja iz razlik med nacionalnimi pravili, saj bi povzročila višje transakcijske stroške, pomanjkanje preglednosti, pravno negotovost in nezaželeno izbiranje najugodnejšega sodišča. To je zlasti pomembno v vseh primerih, ki se nanašajo na podatkovni vidik odnosov med podjetji, vključno s poštenimi pogodbenimi pogoji in obveznostmi proizvajalcev izdelkov za internet stvari ali z njimi povezanih storitev. Pri teh vidikih je potreben homogen okvir na ravni Unije. Tudi ocena čezmejnih vidikov pretoka podatkov na področju souporabe podatkov med podjetji in državo kaže, da je treba ukrepati na ravni Unije. Pri številnih zasebnih akterjih, ki hranijo ustrezne podatke, gre za multinacionalne družbe. Te družbe se ne bi smele soočati z razdrobljeno pravno ureditvijo. Storitve računalništva v oblaku se redko ponujajo v samo eni državi članici. V skladu s splošno uredbo o varstvu podatkov in uredbo o prostem pretoku neosebnih podatkov, ki potrošnikom in podjetjem omogočata obdelavo osebnih in neosebnih podatkov kjer koli v Uniji, je čezmejna obdelava podatkov v Uniji bistvena za poslovanje na notranjem trgu. Zato je ključnega pomena, da se določbe o prehajanju med storitvami obdelave podatkov uporabljajo na ravni Unije ter se tako prepreči škodljiva razdrobljenost na sicer enotnem trgu storitev obdelave podatkov. Le s skupnim ukrepanjem na ravni Unije bo mogoče doseči cilje iz tega predloga, vključno z vzpostavitvijo inovativnih in enakih konkurenčnih pogojev za podatkovno vodena podjetja ter okrepitvijo vloge državljanov. To skupno ukrepanje je odločen korak k uresničitvi vizije oblikovanja pravega notranjega trga za podatke. •Sorazmernost Ta predlog usklajuje pravice in interese zadevnih deležnikov ter splošni cilj omogočiti večjo uporabo podatkov širokemu krogu akterjev. Ustvarja omogočitveni okvir, ki ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev. Obravnava obstoječe ovire za boljše izkoriščanje potencialne vrednosti podatkov s strani podjetij, potrošnikov in javnega sektorja. Poleg tega določa okvir za prihodnja sektorska pravila, da bi se preprečili razdrobljenost in pravna negotovost. Pojasnjuje obstoječe pravice in po potrebi zagotavlja pravice do dostopa do podatkov, s čimer prispeva k razvoju notranjega trga za souporabo podatkov. Pobuda dopušča precejšnjo prožnost pri uporabi na sektorski ravni. Ta predlog bo povzročil finančne in upravne stroške. Nosili jih bodo zlasti nacionalni organi, proizvajalci in ponudniki storitev, ki bodo morali zagotoviti skladnost z obveznostmi iz te uredbe. Vendar se je s preučitvijo različnih možnosti ter njihovih pričakovanih stroškov in koristi dosegla uravnotežena zasnova instrumenta. Podobno se bodo stroški za uporabnike in imetnike podatkov izravnali z vrednostjo, ki jo imajo večji dostop do podatkov in njihova večja uporaba ter uvedba novih storitev na trg. •Izbira instrumenta Uredba je bila izbrana, ker je to najboljši mehanizem za doseganje širših ciljev politike, tj. vsem podjetjem v Uniji zagotoviti možnost uvajanja inovacij in konkuriranja, potrošnikom omogočiti večji nadzor nad njihovimi podatki ter bolje opremiti institucije, agencije in organe Unije za reševanje glavnih političnih izzivov, vključno s splošnimi nevarnostmi. Uredba je potrebna, da se izpolni cilj celovite harmonizacije iz tega predloga, da se zagotovita pravna varnost in preglednost za gospodarske subjekte, vključno z mikro, malimi in srednjimi podjetji, da se pravnim in fizičnim osebam v vseh državah članicah zagotovi enaka raven pravno izvršljivih pravic in obveznosti ter da se omogočita dosledno izvrševanje v vseh državah članicah in učinkovito sodelovanje med pristojnimi organi različnih držav članic. Ta predlog bo okrepil notranji trg za podatke s povečanjem pravne varnosti ter vzpostavitvijo enotnega, horizontalnega in skladnega pravnega okvira. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje

Ta predlog delno temelji na najnovejši oceni direktive o bazah podatkov in študiji Komisije v podporo pregledu direktive. Direktiva o bazah podatkov je med drugim uvedla posebno pravico sui generis do varstva podatkovnih zbirk, če je subjekt, ki je izdelal podatkovno zbirko, znatno vložil v pridobivanje, preverjanje in predstavitev podatkov. Direktiva je bila od sprejetja ocenjena dvakrat. Obe oceni sta bili dopolnjeni s sporočili Komisije o politiki za podatkovno gospodarstvo. Sodišče Evropske unije je izboljšalo razumevanje znatnih naložb v podatkovno zbirko in pojasnilo, da je namen pravice sui generis zaščititi naložbe v zbiranje, ne ustvarjanje podatkov kot stranskega produkta druge gospodarske dejavnosti. Vendar ostaja negotovost glede naključne ali nenamerne uporabe pravice sui generis za podatkovne zbirke, ki vsebujejo strojno tvorjene podatke, tj. podatke, pridobljene ali ustvarjene z uporabo izdelkov ali z njimi povezanih storitev. Cilje politike varstva intelektualne lastnine v zvezi s takimi podatkovnimi zbirkami je treba uravnotežiti v okviru podatkovnega gospodarstva, pri katerem izključnost podatkov kot nerivalske dobrine na splošno velja za oviro za inovacije. Zaradi skladnosti z regulativnimi ukrepi iz tega predloga se pri ukrepanju v zvezi s pravico sui generis posebej obravnava ugotovljena problematična uporaba te pravice v primeru interneta stvari. Komisija trenutno pripravlja tudi oceno Uredbe (EU) 2018/1807, ki naj bi bila končana novembra 2022. Začetna poročila zunanjih izvajalcev so pokazala omejen učinek kodeksov ravnanja SWIPO na zamenjavo ponudnika storitev v oblaku. •Posvetovanja z deležniki V mandatu prejšnje Komisije se je začelo obsežno delo, katerega cilj je bil ugotoviti, katere težave Uniji preprečujejo, da bi v celoti izkoristila potencial podatkovno vodenih inovacij v gospodarstvu. Predlog temelji na preteklih ukrepih posvetovanja, kot so javno posvetovanje iz leta 2017 v podporo sporočilu Komisije z naslovom „Oblikovanje evropskega podatkovnega gospodarstva“, javno posvetovanje iz leta 2017 o oceni direktive o bazah podatkov, javno posvetovanje iz leta 2018 o reviziji direktive o ponovni uporabi informacij javnega sektorja, posvetovanje odbora za MSP iz leta 2018 o načelih in smernicah za souporabo podatkov med podjetji ter odprto spletno posvetovanje Komisije o strategiji za podatke, ki je potekalo od februarja do maja 2020. 28. maja 2021 je bila na portalu za boljše pravno urejanje objavljena začetna ocena učinka, v zvezi s katero so se nato štiri tedne zbirale povratne informacije. Komisija je na portalu za boljše pravno urejanje prejela 91 prispevkov, predvsem od podjetij. 3. junija 2021 je bilo objavljeno spletno javno posvetovanje o aktu o podatkih. Zaključilo se je 3. septembra 2021. Posvetovanje je obravnavalo teme, zajete v pobudi, z ustreznimi oddelki in vprašanji. Namenjeno je bilo vsem vrstam deležnikov, zbirali pa so se prispevki o souporabi podatkov, dostopu do njih in njihovi uporabi v okviru odnosov med podjetji ter med podjetji in državo, o okrepitvi vloge potrošnikov in prenosljivosti podatkov, o morebitni vlogi tehničnih ukrepov, kot so pametne pogodbe, o možnosti uporabnikov, da zamenjajo ponudnika storitev v oblaku, o pravicah intelektualne lastnine (tj. varstvu podatkovnih zbirk) in o zaščitnih ukrepih za neosebne podatke v mednarodnem okviru. Po poglobljeni analizi odgovorov je Komisija na svojem spletnem mestu objavila zbirno poročilo. Skupno je bilo prejetih 449 prispevkov iz 32 držav. Največ prispevkov so poslali poslovni subjekti, od tega 122 poslovnih združenj in 105 podjetij/poslovnih organizacij. Poleg tega je odgovorilo 100 javnih organov in 58 posameznikov. Na splošno so odgovori potrdili, da obstaja veliko ovir za uspešno in učinkovito souporabo podatkov v vseh vrstah podatkovnih razmerij. V odnosih med podjetji so, kljub temu da je souporaba podatkov med podjetji običajna praksa, anketiranci, ki so se soočili s težavami, navedli ovire, kot so tehnične težave (format, pomanjkanje standardov – 69 %), zavrnitev dostopa, ki ni povezana s pomisleki glede konkurence (55 %), ali zloraba pogodbenega neravnovesja (44 %). Kar zadeva pogodbena vprašanja, je bila skoraj polovica anketirancev (46 %) naklonjena uvedbi preskusa nepoštenosti, 21 % pa jih je bilo proti temu. MSP so pokazala močno podporo (50 %) preskusu nepoštenosti, naklonjen pa mu je tudi velik delež velikih podjetij (41 %). Podobno je 46 % deležnikov iz vseh sektorjev podprlo splošna pravila o dostopu na podlagi poštenih, razumnih in nediskriminatornih pogojev (46 %). 60 % anketirancev, zlasti MSP in mikropodjetij (78 %), se je strinjalo, da bi vzorčni pogodbeni pogoji prispevali k večji souporabi podatkov. 70 % deležnikov je navedlo, da pri podatkih, ustvarjenih v okviru interneta stvari, obstaja težava v zvezi s pravičnostjo in da proizvajalci povezanih izdelkov ali z njimi povezanih storitev ne bi smeli imeti možnosti enostransko odločati o tem, kaj se zgodi s podatki, ki jih ustvarijo taki izdelki. 79 % anketirancev je navedlo, da bi bile pametne pogodbe lahko učinkovito orodje za tehnično izvajanje dostopa do podatkov in njihove uporabe v primeru soustvarjenih podatkov interneta stvari. Kot glavne dejavnike, ki ovirajo souporabo podatkov med podjetji in državo, so anketiranci najpogosteje navedli pravno negotovost in ovire, komercialno odvračilne dejavnike in pomanjkanje ustrezne infrastrukture. Skoraj vsi javni organi menijo, da je potrebno ukrepanje (na ravni Unije ali držav članic) v zvezi s souporabo podatkov med podjetji in državo; med akademskimi/raziskovalnimi institucijami ta delež znaša 80 %, med podjetji oziroma poslovnimi organizacijami/združenji pa 38 %. Velika večina deležnikov (zlasti državljanov in javnih uprav) je prav tako navedla, da bi morala biti souporaba podatkov med podjetji in državo obvezna, pri čemer bi bilo treba določiti jasne zaščitne ukrepe za posamezne primere uporabe z jasnim javnim interesom v izrednih razmerah ter za namene kriznega upravljanja, za uradno statistiko, varstvo okolja in na splošno bolj zdravo družbo. Anketiranci so potrdili tudi koristnost pravice do prehoda na drugo storitev za poslovne uporabnike storitev računalništva v oblaku. Kar zadeva zaščitne ukrepe za neosebne podatke v mednarodnem okviru, 76 % anketirancev meni, da bi morebiten dostop tujih organov do podatkov na podlagi tuje zakonodaje pomenil tveganje za njihovo organizacijo, pri čemer se 19 % to tveganje zdi veliko. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj V podporo temu predlogu je bilo pripravljenih več študij, delavnic in drugih strokovnih prispevkov, in sicer: –študija v podporo tej oceni učinka o okrepljeni uporabi podatkov v Evropi, vključno z razgovori s ciljnimi deležniki. Zajemala je dve medsektorski delavnici o souporabi podatkov med podjetji ter med podjetji in državo ter zaključno potrditveno delavnico, ki je bila organizirana spomladi 2021; –študija o vzorčnih pogodbenih pogojih, nadzoru pravičnosti pri souporabi podatkov in pogodbah o storitvah v oblaku ter pravicah do dostopa do podatkov, v kateri so bili zlasti ocenjeni vidiki pravičnosti pri souporabi podatkov med podjetji, vključevala pa je tudi ciljno usmerjene razgovore z deležniki in potrditveno delavnico; –študija o gospodarski škodi zaradi nepravičnih in neuravnovešenih pogodb na področju računalništva v oblaku. Ta študija je zajemala spletno raziskavo med vzorcem MSP in zagonskih podjetij, ki pri poslovanju uporabljajo računalništvo v oblaku; –študija o zamenjavi ponudnika storitev v oblaku, vključno z medsektorsko delavnico v drugem četrtletju 2017; –študija v podporo pregledu direktive o bazah podatkov, vključno z razgovori s ciljnimi deležniki. Ta študija je Komisiji pomagala pri pripravi te ocene učinka, ki bo priložena pregledu direktive o bazah podatkov, v okviru akta o podatkih in pri doseganju njunih skupnih ciljev; –metodološka podpora za oceno učinka uporabe podatkov v zasebni lasti za namene uradne statistike. To zajema prispevek k oceni učinka ponovne uporabe podatkov v razmerju med podjetji in državo v uradni statistiki z razvojem metodološkega pristopa ter opisom koristi in stroškov ponovne uporabe podatkov in izbranih primerov uporabe za različna statistična področja in različne vrste podatkov zasebnega sektorja. Ta ukrep prispeva k tekočim raziskavam in razpravam za boljše razumevanje souporabe podatkov med podjetji in državo; –spletni seminarji o platformah osebnih podatkov in platformah industrijskih podatkov. Trije spletni seminarji so potekali 6., 7. in 8. maja 2020. Na njih so bili predstavljeni pomembni projekti podatkovnih platform v portfelju javno-zasebnega partnerstva za vrednost velepodatkov; –poročilo strokovne skupine na visoki ravni o souporabi podatkov med podjetji in državo. V poročilu so analizirane težave v zvezi s souporabo podatkov med podjetji in državo v Uniji, predstavljen pa je tudi sklop priporočil za prožno, odgovorno in trajnostno souporabo podatkov med podjetji in državami v javnem interesu. Poleg priporočila Komisiji, naj preuči možnost pravnega okvira na tem področju, je predstavljenih več načinov spodbujanja zasebnih podjetij, naj dajejo svoje podatke v souporabo. Med njimi so denarne in nedenarne spodbude, na primer davčne spodbude, naložbe javnih sredstev v podporo razvoju zaupanja vrednih tehničnih orodij in sheme priznavanja za souporabo podatkov;

–delavnica o oznakah/certificiranju ponudnikov tehničnih rešitev za izmenjavo podatkov. Tega spletnega seminarja, ki je potekal 12. maja 2020, se je udeležilo približno sto udeležencev iz podjetij (vključno z MSP), evropskih institucij in akademskih krogov. Njegov namen je bil preučiti, ali bi sistem označevanja ali certificiranja s povečanjem zaupanja v podatkovni ekosistem lahko spodbudil podjetja k večji uporabi podatkovnih posrednikov; –deset delavnic, organiziranih med julijem in novembrom 2019, na katerih je sodelovalo več kot 300 deležnikov iz različnih sektorjev. Na delavnicah se je razpravljalo o tem, kako bi organizacija souporabe podatkov na nekaterih področjih, kot so okolje, kmetijstvo, energetika ali zdravstvo, lahko koristila družbi kot celoti, saj bi javnim akterjem pomagala oblikovati boljše politike in izboljšati javne storitve, zasebnim akterjem pa ponujati storitve, ki prispevajo k reševanju družbenih izzivov; –posvetovanje odbora za MSP. V tem posvetovanju, ki je potekalo od oktobra 2018 do januarja 2019, so se zbirala mnenja MSP o načelih in smernicah Komisije za souporabo podatkov med podjetji, predstavljenih v sporočilu z naslovom „Na poti k skupnemu evropskemu podatkovnemu prostoru“ in priloženem delovnem dokumentu služb Komisije z dne 25. aprila 2018. –najnovejša raziskava Eurobarometra o vplivu digitalizacije. Ta splošna raziskava o vsakdanjem življenju Evropejcev, objavljena 5. marca 2020, vključuje vprašanja o nadzoru ljudi nad osebnimi podatki in njihovim dajanjem v souporabo. Vsebuje informacije o pripravljenosti evropskih državljanov, da dajo svoje osebne podatke v souporabo, vključno s tem, pod katerimi pogoji; –mnenje Evropskega nadzornika za varstvo podatkov (ENVP) o evropski strategiji za podatke. ENVP je 16. junija 2020 sprejel Mnenje št. 3/2020 o evropski strategiji za podatke. ENVP je pozdravil strategijo in navedel, da je njeno izvajanje priložnost, da se postavi zgled alternativnega modela podatkovnega gospodarstva. •Ocena učinka Temu predlogu je priložena ocena učinka, ki je bila predložena Odboru za regulativni nadzor 29. septembra 2021 in 13. decembra 2021. Odbor je 21. januarja 2022 podal pozitivno mnenje s pridržki. •Primernost in poenostavitev ureditve S pojasnitvijo, da se pravica sui generis iz direktive o bazah podatkov (Direktiva 96/9/ES) ne uporablja za podatkovne zbirke, ki vsebujejo podatke, ustvarjene ali pridobljene z uporabo izdelkov ali z njimi povezanih storitev, predlog zagotavlja, da pravica sui generis ne bo posegala v pravice podjetij in potrošnikov do dostopa do podatkov ter njihove uporabe in souporabe iz te uredbe. Ta pojasnitev bo uskladila uporabo pravice sui generis s ciljem zakonodajnega predloga ter pozitivno vplivala na enotno uporabo pravil na notranjem trgu in na podatkovno gospodarstvo. Akt o podatkih bi moral z olajšanjem dostopa do podatkov in njihove uporabe zmanjšati bremena za javni sektor in podjetja, zlasti zaradi nižjih transakcijskih stroškov in večje učinkovitosti. V skladu s pristopom „za enega sprejetega se eden odpravi“, katerega cilj je čim bolj zmanjšati breme, povezano s posledicami in stroški uporabe zakonodaje, za državljane in podjetja, neto upravno breme akta o podatkih, ocenjeno na podlagi ocene učinka, kaže, da koristi najverjetneje ne bodo zgolj izravnale, temveč celo močno odtehtale povezane upravne stroške. •Temeljne pravice Predlog je v skladu z zakonodajo Unije o varstvu osebnih podatkov ter zasebnosti komunikacij in terminalske opreme ter predvideva dodatne zaščitne ukrepe v zvezi z dostopom do osebnih podatkov in v primerih, ko veljajo pravice intelektualne lastnine. V poglavju II je visoka raven varstva potrošnikov še okrepljena z novo pravico do dostopa do podatkov, ki jih ustvarijo uporabniki, v primerih, ki prej niso bili zajeti v pravu Unije. Pravica do uporabe zakonito pridobljene lastnine in razpolaganja z njo je okrepljena s pravico do dostopa do podatkov, ustvarjenih z uporabo predmetov za internet stvari. To lastniku omogoča boljšo uporabniško izkušnjo in širši nabor storitev, na primer storitev popravila in vzdrževanja. Kar zadeva varstvo potrošnikov, je treba posebno pozornost nameniti pravicam otrok kot ranljivih potrošnikov, zato bodo pravila akta o podatkih prispevala k jasnosti glede primerov dostopa do podatkov in njihove uporabe. Pravica tretjih oseb do dostopa do podatkov interneta stvari, ki se dodeli na zahtevo uporabnika, omejuje svobodo gospodarske pobude in pogodbeno svobodo proizvajalca ali oblikovalca izdelka ali z njim povezane storitve. Omejitev je upravičena, da se okrepi varstvo potrošnikov, zlasti za podporo gospodarskih interesov potrošnikov. Proizvajalec ali oblikovalec izdelka ali z njim povezane storitve ima običajno izključni nadzor nad uporabo podatkov, ustvarjenih z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve, kar prispeva k učinkom vezanosti in otežuje vstop na trg akterjem, ki ponujajo poprodajne storitve. Pravica do dostopa do podatkov interneta stvari ta položaj obravnava z nadaljnjo okrepitvijo vloge potrošnikov, ki uporabljajo izdelke ali z njimi povezane storitve, da bodo lahko resnično nadzirali uporabo podatkov, ki jih ustvarijo z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve, in z omogočanjem inovacij več tržnim akterjem. Potrošniki bodo tako lahko izkoristili večjo izbiro pri poprodajnih storitvah, na primer pri popravilu in vzdrževanju, in ne bodo več odvisni zgolj od storitev proizvajalca. Predlog olajšuje prenosljivost podatkov uporabnika tretjim osebam ter tako omogoča konkurenčno ponudbo poprodajnih storitev, pa tudi obsežnejše na podatkih temelječe inovacije in razvoj izdelkov ali storitev, ki niso povezani s tistimi, ki jih je uporabnik prvotno kupil ali naročil. Omejitev pogodbene svobode in svobode gospodarske pobude proizvajalca ali oblikovalca je sorazmerna in ublažena z nespremenjeno možnostjo, da tudi proizvajalec ali oblikovalec uporablja podatke, če to počne v skladu z veljavno zakonodajo in v dogovoru z uporabnikom. Poleg tega bo imel tudi proizvajalec oziroma oblikovalec koristi od pravice, da zahteva nadomestilo za omogočitev dostopa tretji osebi. Pravica do dostopa ne posega v obstoječe pravice posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, do dostopa in prenosljivosti v skladu s splošno uredbo o varstvu podatkov. Dodatni zaščitni ukrepi zagotavljajo sorazmerno uporabo podatkov s strani tretje osebe. Pravičen in učinkovit sistem varstva pred nepoštenimi pogodbenimi pogoji pri souporabi podatkov iz poglavja IV bo prispeval k sposobnosti mikro, malih ali srednjih podjetij za poslovanje. Ta določba pogodbeno svobodo podjetij na tem področju omejuje v omejenem obsegu, saj se uporablja le za nepoštene pogodbene pogoje v zvezi z dostopom do podatkov in njihovo uporabo, ki jih ena pogodbena stranka enostransko naloži mikro, malemu ali srednjemu podjetju. To je upravičeno, saj so MSP običajno v slabšem pogajalskem položaju in pogosto nimajo druge izbire, kot da sprejmejo pogodbene pogoje po načelu „vzemi ali pusti“. Pogodbena svoboda v veliki meri ostaja nespremenjena, saj se razveljavijo le pretirani in nepošteni pogoji, sklenjena pogodba pa, če je to mogoče, ostane veljavna brez nepoštenih pogojev. Poleg tega se lahko stranki še vedno posamično dogovorita o posebnem pogodbenem pogoju. Določbe poglavja V glede souporabe podatkov med podjetji in državo na podlagi izjemne potrebe bodo povečale zmožnost javnih organov za ukrepanje za skupno dobro, med drugim za odzivanje na splošno nevarnost, njeno preprečevanje ali pomoč pri okrevanju po njej. Od racionalizacije postopkov za zahtevke za podatke bo imel koristi tudi zasebni sektor. Določbe o zamenjavi ponudnika storitev obdelave podatkov iz poglavja VI bodo izboljšale položaj poslovnih strank in zaščitile njihovo pravico do zamenjave ponudnika. Omejitev pravice ponudnikov storitev obdelave podatkov do gospodarske pobude je upravičena, saj nova pravila obravnavajo učinke vezanosti na trgu storitev v oblaku in na robu ter povečujejo možnost izbire storitev obdelave podatkov za poslovne uporabnike in posameznike. Ukrep iz poglavja X, ki se nanaša na pravico sui generis v zvezi s podatkovnimi zbirkami iz direktive o bazah podatkov, ne omejuje zaščite intelektualne lastnine iz navedene direktive. Ta ukrep zgolj prispeva k pravni varnosti v primerih, v katerih je bilo prej varstvo pravice sui generis nejasno. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE

Predlog ne bo imel proračunskih posledic. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Na sektorski in makroekonomski ravni bo tekoča študija o spremljanju podatkovnega trga pomagala spremljati gospodarski učinek sedanjega predloga na rast podatkovnega trga v Uniji. Učinek na MSP, zlasti njihovo dojemanje težav, povezanih z dostopom do podatkov in njihovo uporabo, bo ocenjen v okviru posvetovanja odbora za MSP pet let po sprejetju akta o podatkih. Glede na osrednjo vlogo skupnih evropskih podatkovnih prostorov pri izvajanju evropske strategije za podatke se bodo številni učinki te pobude spremljali na ravni sektorskih podatkovnih prostorov in z uvidi, ki jih bo zbral podporni center za podatkovne prostore, financiran v okviru programa Digitalna Evropa. Tudi redno sodelovanje med službami Komisije, podpornim centrom in Evropskim odborom za podatkovne inovacije (ki bo ustanovljen po začetku veljavnosti akta o upravljanju podatkov) bi moralo biti zanesljiv vir informacij, ki bo podlaga za oceno napredka. Poleg tega se bo štiri leta po sprejetju akta o podatkih začela ocena pobude, na podlagi katere bodo po potrebi pripravljeni nadaljnji ukrepi. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga V poglavju I sta določena predmet urejanja in področje uporabe uredbe in so opredeljeni pojmi, ki se uporabljajo v instrumentu. Poglavje II povečuje pravno varnost za potrošnike in podjetja pri dostopu do podatkov, ustvarjenih z izdelki ali z njimi povezanimi storitvami, ki jih imajo v lasti, najemu ali zakupu. Proizvajalci in oblikovalci morajo izdelke zasnovati tako, da so podatki privzeto dostopni, prav tako pa bodo morali poskrbeti za preglednost glede tega, kateri podatki so dostopni in kako do njih dostopati. Določbe tega poglavja ne vplivajo na možnost proizvajalcev, da dostopajo do podatkov iz izdelkov ali z njimi povezanih storitev, ki jih ponujajo, ali te podatke uporabljajo, če se o tem dogovorijo z uporabnikom. Imetnik podatkov mora take podatke na zahtevo uporabnika dati na voljo tretjim osebam. Uporabniki bodo lahko imetniku podatkov dovolili, da omogoči dostop do podatkov tretjim ponudnikom storitev, kot so ponudniki poprodajnih storitev. Mikro in mala podjetja bodo izvzeta iz teh obveznosti. V poglavju III so določena splošna pravila glede obveznosti dajanja podatkov na voljo. Za primere, ko mora imetnik podatkov te dati na voljo prejemniku podatkov v skladu s poglavjem II ali drugim pravom Unije ali zakonodajo držav članic, splošni okvir določa pogoje, pod katerimi se podatki dajo na voljo, in nadomestilo za ta namen. Vsi pogoji bodo morali biti pošteni in nediskriminatorni, nadomestilo pa razumno, pri čemer se ne izključi možnost, da se z drugim pravom Unije ali nacionalno zakonodajo, s katero se izvaja pravo Unije, nadomestilo izključi ali pa se določi nižje nadomestilo za dajanje podatkov na voljo. Kakršno koli nadomestilo, določeno za MSP, ne sme presegati stroškov, nastalih zaradi dajanja podatkov na voljo, razen če ni drugače določeno v sektorski zakonodaji. Organi za reševanje sporov, ki jih potrdijo države članice, lahko pomagajo strankam, ki se ne strinjajo glede nadomestila ali pogojev, da dosežejo dogovor. Poglavje IV obravnava nepoštenost pogodbenih pogojev v pogodbah o souporabi podatkov med podjetji v primerih, ko ena stranka mikro, malemu ali srednjemu podjetju enostransko naloži določen pogodbeni pogoj. To poglavje zagotavlja, da se pri pogodbenih dogovorih o dostopu do podatkov in njihovi uporabi ne izkoriščajo neravnovesja v pogajalski moči med pogodbenimi strankami. Instrument preskusa nepoštenosti vključuje splošno določbo, ki opredeljuje nepoštenost pogodbenega pogoja v zvezi s souporabo podatkov, dopolnjuje pa jo seznam pogojev, ki so bodisi vedno nepošteni bodisi domnevno nepošteni. V primeru neenake pogajalske moči ta preskus ščiti šibkejšo pogodbeno stranko, njegov cilj pa je preprečiti nepoštene pogodbe. Taka nepoštenost ovira uporabo podatkov s strani obeh pogodbenih strank. Določbe zato zagotavljajo pravičnejšo razporeditev vrednosti v podatkovnem gospodarstvu. Vzorčni pogodbeni pogoji, ki jih priporoča Komisija, lahko poslovnim strankam pomagajo sklepati pogodbe, ki temeljijo na poštenih pogojih. Poglavje V vzpostavlja harmoniziran okvir za uporabo podatkov, ki jih hranijo podjetja, s strani organov javnega sektorja ter institucij, agencij in organov Unije v primerih, ko obstaja izjemna potreba po zahtevanih podatkih. Ta okvir temelji na obveznosti dajanja podatkov na voljo in bi se uporabljal le v primeru splošne nevarnosti ali v primerih, ko imajo organi javnega sektorja izjemno potrebo po uporabi nekaterih podatkov, vendar takih podatkov ni mogoče pravočasno pridobiti na trgu, s sprejetjem nove zakonodaje ali na podlagi obstoječih obveznosti poročanja. V primeru izjemne potrebe z namenom odziva na splošno nevarnost, kot so izredne razmere v javnem zdravju, večje naravne nesreče ali večje nesreče, ki jih povzroči človek, bi bilo treba podatke dati na voljo brezplačno. V drugih primerih izjemne potrebe, tudi pri preprečevanju splošne nevarnosti ali za pomoč pri okrevanju po njej, pa bi moral biti imetnik podatkov, ki podatke da na voljo, upravičen do nadomestila, ki vključuje stroške, povezane z dajanjem ustreznih podatkov na voljo, in razumno maržo. Da bi se preprečila zloraba pravice zahtevati podatke in da bi javni sektor ostal odgovoren za njihovo uporabo, bi morali biti zahtevki za podatke sorazmerni, vsebovati jasno navedbo namena, ki ga je treba doseči, in upoštevati interese podjetja, ki podatke da na voljo. Pristojni organi bi zagotovili preglednost in javno dostopnost vseh zahtevkov. Prav tako bi reševali vse morebitne pritožbe. Poglavje VI uvaja minimalne regulativne zahteve pogodbene, komercialne in tehnične narave, ki jih morajo izpolnjevati ponudniki storitev v oblaku in na robu ter drugih storitev obdelave podatkov, da se omogoči prehajanje med takimi storitvami. Predlog zlasti zagotavlja, da je strankam tudi po zamenjavi ponudnika storitev na voljo funkcionalna enakovrednost (minimalna raven funkcionalnosti). Predlog vsebuje izjemo v primeru tehnične neizvedljivosti, vendar dokazno breme v zvezi s tem nalaga ponudniku storitev. Predlog ne predpisuje posebnih tehničnih standardov ali vmesnikov. Vendar zahteva, da so storitve združljive z evropskimi standardi ali odprtimi tehničnimi specifikacijami za interoperabilnost, kadar obstajajo. Poglavje VII se nanaša na nezakonit dostop tretjih oseb do neosebnih podatkov, ki jih v Uniji hranijo ponudniki storitev obdelave podatkov, ki delujejo na trgu Unije. Predlog ne vpliva na pravno podlago za zahtevke za dostop do podatkov, predložene v zvezi s podatki, ki jih hranijo državljani ali podjetja EU, ter ne posega v okvir Unije o varstvu podatkov in zasebnosti. Ponuja posebne zaščitne ukrepe, saj morajo ponudniki sprejeti vse razumne tehnične, pravne in organizacijske ukrepe za preprečevanje takega dostopa, ki je v nasprotju s hkratnimi obveznostmi za varstvo takih podatkov v skladu s pravom Unije, razen če so izpolnjeni strogi pogoji. Uredba je v skladu z mednarodnimi zavezami Unije v okviru STO in dvostranskih trgovinskih sporazumov. V poglavju VIII so določene bistvene zahteve glede interoperabilnosti, ki jih morajo izpolnjevati upravljavci podatkovnih prostorov in ponudniki storitev obdelave podatkov, ter bistvene zahteve za pametne pogodbe. To poglavje je tudi podlaga za odprte specifikacije za interoperabilnost in evropske standarde za interoperabilnost storitev obdelave podatkov, ki omogočajo nemoteno okolje oblaka z več ponudniki. V poglavju IX je določen okvir izvajanja in izvrševanja s pristojnimi organi v vsaki državi članici, vključno s pritožbenim mehanizmom. Komisija priporoči prostovoljne vzorčne pogodbene pogoje za dostop do podatkov in njihovo uporabo. V primeru kršitve te uredbe se naložijo kazni. Poglavje X vsebuje določbo, v skladu s katero se pravica sui generis iz Direktive 96/9/ES ne uporablja za podatkovne zbirke, ki vsebujejo podatke, pridobljene ali ustvarjene z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve, ter tako ne ovira učinkovitega uveljavljanja pravice uporabnikov do dostopa do podatkov in njihove uporabe v skladu s členom 4 te uredbe ali pravice do souporabe takih podatkov s tretjimi osebami v skladu s členom 5 te uredbe. Poglavje XI Komisiji omogoča, da sprejme delegirane akte za uvedbo mehanizma za spremljanje nadomestil za zamenjavo ponudnika, ki se naložijo ponudnikom storitev obdelave podatkov, podrobnejšo določitev bistvenih zahtev glede interoperabilnosti ter objavo sklica na odprte specifikacije za interoperabilnost in evropske standarde za interoperabilnost storitev obdelave podatkov. Poleg tega določa postopek v odboru za sprejetje izvedbenih aktov za lažje sprejetje skupnih specifikacij za interoperabilnost in pametne pogodbe, kadar harmonizirani standardi ne obstajajo ali ne zadostujejo za zagotovitev skladnosti z bistvenimi zahtevami. Predlog tudi pojasnjuje razmerje do drugih pravnih aktov Unije, ki urejajo pravice in obveznosti glede souporabe podatkov. 2022/0047 (COD)

Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o harmoniziranih pravilih za pravičen dostop do podatkov in njihovo uporabo

(akt o podatkih) (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Podatkovne tehnologije so v zadnjih letih močno vplivale na vse gospodarske sektorje. Zlasti širjenje izdelkov, povezanih z internetom stvari, je povečalo obseg in potencialno vrednost podatkov za potrošnike, podjetja in družbo. Visokokakovostni in interoperabilni podatki z različnih področij krepijo konkurenčnost in inovacije ter zagotavljajo trajnostno gospodarsko rast. Enak nabor podatkov se lahko uporabi in ponovno uporabi za različne namene in v neomejeni meri, ne da bi to vplivalo na kakovost ali količino. (2)Ovire za souporabo podatkov preprečujejo optimalno porazdelitev podatkov v korist družbe. Med temi ovirami so pomanjkanje spodbud za imetnike podatkov, da bi prostovoljno sklepali sporazume o souporabi podatkov, negotovost glede pravic in obveznosti v zvezi s podatki, stroški sklepanja pogodb za tehnične vmesnike in njihovega izvajanja, visoka raven razdrobljenosti informacij v podatkovnih silosih, slabo upravljanje metapodatkov, pomanjkanje standardov za semantično in tehnično interoperabilnost, ozka grla, ki ovirajo dostop do podatkov, pomanjkanje skupnih praks souporabe podatkov ter zloraba pogodbenih neravnovesij v zvezi z dostopom do podatkov in njihovo uporabo. (3)V sektorjih, za katere je značilna prisotnost mikro, malih in srednjih podjetij, pogosto primanjkuje digitalnih zmogljivosti ter znanj in spretnosti za zbiranje, analizo in uporabo podatkov, dostop pa je pogosto omejen, kadar so v sistemu enega akterja ali zaradi pomanjkanja interoperabilnosti med podatki, med podatkovnimi storitvami ali prek meja. (4)Da bi zadovoljili potrebe digitalnega gospodarstva in odpravili ovire za dobro delujoč notranji trg za podatke, je treba oblikovati harmoniziran okvir, v katerem bo določeno, kdo razen proizvajalca ali drugega imetnika podatkov lahko dostopa do podatkov, ustvarjenih z izdelki ali z njimi povezanimi storitvami, pod katerimi pogoji in na kakšni podlagi. Države članice ne bi smele sprejeti ali ohraniti dodatnih nacionalnih zahtev v zvezi z zadevami, ki spadajo na področje uporabe te uredbe, razen če je to izrecno določeno v tej uredbi, saj bi to vplivalo na njeno neposredno in enotno uporabo. (5)Ta uredba zagotavlja, da lahko uporabniki izdelka ali z njim povezane storitve v Uniji pravočasno dostopajo do podatkov, ustvarjenih z uporabo tega izdelka ali z njim povezane storitve, in da lahko navedeni uporabniki te podatke uporabljajo, vključno z njihovo souporabo s tretjimi osebami po lastni izbiri. Imetniku podatkov nalaga obveznost, da v določenih okoliščinah podatke da na voljo uporabnikom in tretjim osebam, ki jih določijo uporabniki. Zagotavlja tudi, da dajo imetniki podatkov prejemnikom podatkov v Uniji podatke na voljo pod poštenimi, razumnimi in nediskriminatornimi pogoji ter na pregleden način. Pravila zasebnega prava so ključna v splošnem okviru souporabe podatkov. Zato ta uredba prilagaja pravila pogodbenega prava in preprečuje izkoriščanje pogodbenih neravnovesij, ki ovirajo pravičen dostop do podatkov in njihovo uporabo s strani mikro, malih ali srednjih podjetij v smislu Priporočila 2003/361/ES. Prav tako zagotavlja, da imetniki podatkov v primeru izjemne potrebe organom javnega sektorja držav članic ter institucijam, agencijam ali organom Unije dajo na voljo podatke, potrebne za opravljanje nalog, ki se izvajajo v javnem interesu. Poleg tega je namen te uredbe olajšati prehajanje med storitvami obdelave podatkov in izboljšati interoperabilnost podatkov ter mehanizmov in storitev za souporabo podatkov v Uniji. Te uredbe se ne bi smelo razlagati, kot da priznava ali ustvarja kakršno koli pravno podlago za hranjenje podatkov, dostopanje do njih ali njihovo obdelavo s strani imetnika podatkov ali kot da imetniku podatkov podeljuje kakršno koli novo pravico do uporabe podatkov, ustvarjenih z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve. Uredba izhaja iz nadzora, ki ga ima imetnik podatkov dejansko, de facto ali de iure, nad podatki, ustvarjenimi z izdelki ali z njimi povezanimi storitvami. (6)Ustvarjanje podatkov je rezultat dejanj vsaj dveh akterjev, tj. oblikovalca ali proizvajalca izdelka in njegovega uporabnika. Odpira vprašanja o pravičnosti v digitalnem gospodarstvu, saj so podatki, ki jih beležijo taki izdelki ali z njimi povezane storitve, pomemben vir informacij za poprodajne, pomožne in druge storitve. Da bi lahko izkoristili pomembne gospodarske koristi, ki jih podatki kot nerivalska dobrina prinašajo za gospodarstvo in družbo, je splošni pristop k dodeljevanju pravic do dostopa do podatkov in njihove uporabe boljša možnost kot podelitev izključnih pravic do dostopa in uporabe. (7)Temeljna pravica do varstva osebnih podatkov je zaščitena zlasti z Uredbo (EU) 2016/679 in Uredbo (EU) 2018/1725. Direktiva 2002/58/ES poleg tega varuje zasebno življenje in zaupnost komunikacij, pri čemer med drugim določa pogoje shranjevanja kakršnih koli osebnih in neosebnih podatkov v terminalski opremi in dostopanja do njih prek take opreme. Ti instrumenti so podlaga za trajnostno in odgovorno obdelavo podatkov, tudi kadar nabori podatkov vključujejo kombinacijo osebnih in neosebnih podatkov. Ta uredba dopolnjuje pravo Unije o varstvu podatkov in zasebnosti, zlasti Uredbo (EU) 2016/679 in Direktivo 2002/58/ES, in ne posega vanj. Nobena določba te uredbe se ne bi smela uporabljati ali razlagati tako, da bi zmanjšala ali omejila pravico do varstva osebnih podatkov ali pravico do zasebnosti in zaupnosti komunikacij. (8)Načeli najmanjšega obsega podatkov ter vgrajenega in privzetega varstva podatkov sta bistveni, kadar obdelava vključuje znatna tveganja za temeljne pravice posameznikov. Ob upoštevanju najnovejšega tehnološkega razvoja bi morale vse stranke, udeležene v souporabi podatkov, tudi kadar ta poteka v okviru uporabe te uredbe, izvajati tehnične in organizacijske ukrepe za zaščito teh pravic. Taki ukrepi vključujejo psevdonimizacijo in šifriranje, pa tudi rabo vse bolj razpoložljive tehnologije, ki omogoča uporabo algoritmov v povezavi s podatki in pridobivanje dragocenih uvidov brez prenosa med strankami ali nepotrebnega kopiranja samih surovih ali strukturiranih podatkov.

(9)Ta uredba dopolnjuje pravo Unije, ki podpira interese potrošnikov ter zagotavlja visoko raven varstva potrošnikov, njihovega zdravja, varnosti in gospodarskih interesov, zlasti Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES, Direktivo 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta in Direktivo 93/13/EGS Evropskega parlamenta in Sveta, ter ne posega vanj. (10)Ta uredba ne posega v pravne akte Unije, ki določajo souporabo podatkov, dostop do njih in njihovo uporabo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij ali za davčne ali carinske namene, ne glede na pravno podlago v skladu s Pogodbo o delovanju Evropske unije, na podlagi katere so bili sprejeti. Taki akti vključujejo Uredbo (EU) 2021/784 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2021 o obravnavanju razširjanja terorističnih spletnih vsebin, [predloga o elektronskih dokazih [COM(2018) 225 in 226] po sprejetju], [predlog] uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES, pa tudi mednarodno sodelovanje na tem področju, zlasti na podlagi Konvencije Sveta Evrope o kibernetski kriminaliteti iz leta 2001 (Budimpeška konvencija). Ta uredba ne posega v pristojnosti držav članic glede dejavnosti v zvezi z javno varnostjo, obrambo in nacionalno varnostjo v skladu s pravom Unije ter dejavnosti carinskih organov v zvezi z obvladovanjem tveganja in na splošno s preverjanjem skladnosti gospodarskih subjektov s carinskim zakonikom. (11)Ta uredba ne bi smela vplivati na pravo Unije, ki določa zahteve glede fizične zasnove in podatkov za izdelke, ki se dajejo na trg Unije. (12)Ta uredba dopolnjuje pravo Unije, ki določa zahteve glede dostopnosti za nekatere izdelke in storitve, zlasti Direktivo (EU) 2019/882, in ne posega vanj. (13)Ta uredba ne posega v pristojnosti držav članic glede dejavnosti v zvezi z javno varnostjo, obrambo in nacionalno varnostjo v skladu s pravom Unije ter dejavnosti carinskih organov v zvezi z obvladovanjem tveganja in na splošno s preverjanjem skladnosti gospodarskih subjektov s carinskim zakonikom. (14)Ta uredba bi morala zajemati fizične izdelke, ki prek svojih komponent pridobivajo, ustvarjajo ali zbirajo podatke v zvezi s svojo uspešnostjo, uporabo ali okoljem in ki lahko te podatke sporočajo prek javno dostopne elektronske komunikacijske storitve (pogosto imenovane „internet stvari“). Elektronske komunikacijske storitve vključujejo kopenska telefonska omrežja, kabelska televizijska omrežja, satelitska omrežja in omrežja komunikacije v bližnjem polju. Taki izdelki lahko vključujejo vozila, naprave za dom in potrošniško blago, medicinske in zdravstvene pripomočke ali kmetijske in industrijske stroje. Podatki predstavljajo digitalizacijo dejanj in dogodkov uporabnikov in bi zato morali biti dostopni uporabniku, za informacije, ki so bile izpeljane iz teh podatkov ali na katere je mogoče sklepati na njihovi podlagi, kadar se hranijo zakonito, pa se ne bi smelo šteti, da spadajo na področje uporabe te uredbe. Taki podatki imajo lahko vrednost za uporabnika ter podpirajo inovacije in razvoj digitalnih in drugih storitev za varstvo okolja, zdravja in krožnega gospodarstva, zlasti z omogočanjem vzdrževanja in popravil zadevnih izdelkov. (15)Nasprotno ta uredba ne bi smela zajemati nekaterih izdelkov, ki so namenjeni predvsem prikazovanju, predvajanju, snemanju ali prenašanju vsebin, med drugim za uporabo s strani spletne storitve. Taki izdelki na primer vključujejo osebne računalnike, strežnike, tablične računalnike in pametne telefone, kamere, spletne kamere, sisteme za snemanje zvoka in naprave za prepoznavanje besedila. Na podlagi človeškega prispevka proizvajajo različne oblike vsebin, kot so besedilni dokumenti, zvočne datoteke, video datoteke, igre in digitalni zemljevidi. (16)Treba je določiti pravila za povezane izdelke, ki vključujejo storitev ali so z njo povezani tako, da brez te storitve ne bi mogli opravljati svojih funkcij. Take z izdelkom povezane storitve so lahko del pogodbe o nakupu, najemu ali zakupu ali pa se običajno zagotavljajo za izdelke iste vrste in bi uporabnik glede na naravo izdelka in ob upoštevanju javnih izjav, ki jih poda prodajalec, najemodajalec, zakupodajalec ali druga oseba v predhodnih členih verige poslov, vključno s proizvajalcem, ali se podajo v njegovem imenu, lahko razumno pričakoval, da se zagotavljajo. Te z izdelkom povezane storitve lahko same ustvarjajo podatke, ki imajo vrednost za uporabnika, neodvisno od zmogljivosti za zbiranje podatkov izdelka, s katerim so povezane. Ta uredba bi se morala uporabljati tudi za z izdelkom povezano storitev, ki je ne zagotovi sam prodajalec, najemodajalec ali zakupodajalec, temveč jo na podlagi pogodbe o nakupu, najemu ali zakupu zagotovi tretja oseba. V primeru dvoma, ali je zagotavljanje storitev del pogodbe o nakupu, najemu ali zakupu, bi se morala uporabljati ta uredba. (17)Podatki, ustvarjeni z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve, vključujejo podatke, ki jih uporabnik zabeleži namerno. Taki podatki vključujejo tudi podatke, ki so ustvarjeni kot stranski produkt uporabnikovega delovanja, kot so diagnostični podatki, podatke, ki so ustvarjeni brez kakršnega koli dejanja uporabnika, na primer kadar je izdelek v stanju pripravljenosti, ter podatke, ki so zabeleženi, ko je izdelek izklopljen. Taki podatki bi morali vključevati podatke v formatu in zapisu, v katerih se z izdelkom ustvarijo, ne pa podatkov, ki so rezultat kakršnega koli procesa programske opreme, s katerim se iz takih podatkov izračunajo izpeljani podatki, saj za tak proces programske opreme lahko veljajo pravice intelektualne lastnine. (18)Uporabnika izdelka bi bilo treba razumeti kot pravno ali fizično osebo, kot je podjetje ali potrošnik, ki je kupila, najela ali zakupila izdelek. Glede na pravni naslov, na podlagi katerega ga uporablja, tak uporabnik nosi tveganja in uživa koristi uporabe povezanega izdelka, moral pa bi imeti tudi dostop do podatkov, ustvarjenih s tem izdelkom. Uporabnik bi zato moral imeti pravico do izkoriščanja podatkov, ustvarjenih z navedenim izdelkom ali katero koli z njim povezano storitvijo. (19)V praksi vsi podatki, ustvarjeni z izdelki ali z njimi povezanimi storitvami, niso lahko dostopni njihovim uporabnikom, prav tako pa imajo ti pogosto omejene možnosti glede prenosljivosti podatkov, ustvarjenih z izdelki, povezanimi z internetom stvari. Uporabniki ne morejo pridobiti podatkov, na podlagi katerih bi se lahko obrnili na izvajalce popravil in drugih storitev, podjetja pa ne morejo ponuditi inovativnih, učinkovitejših in priročnejših storitev. V številnih sektorjih lahko proizvajalci z nadzorom nad tehnično zasnovo izdelka ali z njim povezanih storitev pogosto določijo, kateri podatki se ustvarjajo in kako se lahko do njih dostopa, čeprav nimajo zakonske pravice do podatkov. Zato je treba zagotoviti, da se izdelki oblikujejo in proizvajajo ter z njimi povezane storitve opravljajo tako, da so podatki, ustvarjeni z njihovo uporabo, vedno lahko dostopni uporabniku. (20)Če ima več oseb ali subjektov lastništvo nad izdelkom ali so stranke pogodbe o najemu ali zakupu in imajo koristi od dostopa do z njim povezane storitve, bi si bilo treba razumno prizadevati izdelek ali z njim povezano storitev ali ustrezni vmesnik oblikovati tako, da imajo lahko vse osebe dostop do podatkov, ki jih ustvarijo. Uporabniki izdelkov, s katerimi se ustvarjajo podatki, morajo običajno ustvariti uporabniški račun. Ta omogoča identifikacijo uporabnika s strani proizvajalca ter komunikacijo v zvezi z izvajanjem in obdelavo zahtevkov za dostop do podatkov. Proizvajalci ali oblikovalci izdelka, ki ga običajno uporablja več oseb, bi morali vzpostaviti potreben mehanizem, ki bi omogočal ločene uporabniške račune za posamezne osebe, kadar je to ustrezno, ali dopuščal možnost, da več oseb uporablja isti uporabniški račun. Dostop bi se moral uporabniku odobriti na podlagi preprostih mehanizmov za zahtevke, ki bi omogočali samodejno izvršitev brez pregleda ali odobritve proizvajalca ali imetnika podatkov. To pomeni, da bi se morali podatki dati na voljo le, kadar uporabnik to dejansko želi. Kadar samodejna izvršitev zahtevka za dostop do podatkov, na primer prek uporabniškega računa ali spremljevalne mobilne aplikacije, zagotovljene z izdelkom ali storitvijo, ni mogoča, bi moral proizvajalec uporabnika obvestiti, kako se lahko dostopa do podatkov. (21)Izdelki so lahko zasnovani tako, da so nekateri podatki neposredno na voljo v pomnilniku podatkov na napravi ali z oddaljenega strežnika, kamor se pošiljajo. Dostop do pomnilnika podatkov na napravi se lahko omogoči prek kabelskih ali brezžičnih lokalnih omrežij, povezanih z javno dostopno elektronsko komunikacijsko storitvijo ali mobilnim omrežjem. Pri strežniku gre lahko za zmogljivost lokalnega strežnika proizvajalca ali pa strežnika tretje osebe ali ponudnika storitev v oblaku, ki deluje kot imetnik podatkov. Izdelki so lahko zasnovani tako, da uporabniku ali tretji osebi omogočajo obdelavo podatkov na izdelku ali na računalniškem primerku proizvajalca. (22)Virtualni pomočniki imajo vse večjo vlogo pri digitalizaciji potrošniških okolij in delujejo kot enostaven vmesnik za predvajanje vsebin, pridobivanje informacij ali aktiviranje fizičnih predmetov, povezanih z internetom stvari. Virtualni pomočniki lahko na primer delujejo kot enotna vstopna točka v okolju pametnega doma in beležijo znatne količine ustreznih podatkov o tem, kako uporabniki uporabljajo izdelke, povezane z internetom stvari, vključno s tistimi, ki jih proizvajajo druge stranke, ter lahko nadomestijo uporabo vmesnikov, ki jih zagotovi proizvajalec, kot so zasloni na dotik ali aplikacije za pametne telefone. Uporabnik bi lahko želel take podatke dati na voljo tretjim proizvajalcem in tako omogočiti nove storitve pametnega doma. Za take virtualne pomočnike bi morala pravica do dostopa do podatkov iz te uredbe veljati tudi v zvezi s podatki, zabeleženimi pred aktivacijo virtualnega pomočnika z aktivacijsko besedo, in podatki, ki se ustvarijo, ko uporabnik izdelek uporablja prek virtualnega pomočnika, ki ga zagotavlja subjekt, ki ni proizvajalec izdelka. Vendar na področje uporabe te uredbe spadajo samo podatki, ki izhajajo iz interakcije med uporabnikom in izdelkom prek virtualnega pomočnika. Podatki, ki jih proizvede virtualni pomočnik, a niso povezani z uporabo izdelka, niso predmet te uredbe. (23)Pred sklenitvijo pogodbe o nakupu, najemu ali zakupu izdelka ali opravljanju z njim povezane storitve bi se morale uporabniku zagotoviti jasne in zadostne informacije o tem, kako se lahko dostopa do ustvarjenih podatkov. Ta obveznost zagotavlja preglednost v zvezi z ustvarjenimi podatki in povečuje enostavnost dostopa za uporabnika. Ta obveznost zagotavljanja informacij ne vpliva na obveznost upravljavca, da posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, zagotovi informacije v skladu s členi 12, 13 in 14 Uredbe (EU) 2016/679. (24)Ta uredba imetnikom podatkov nalaga obveznost, da v določenih okoliščinah podatke dajo na voljo. Če se obdelujejo osebni podatki, je imetnik podatkov upravljavec v skladu z Uredbo (EU) 2016/679. Kadar so uporabniki posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, bi morala za imetnike podatkov veljati obveznost, da jim zagotovijo dostop do njihovih podatkov ter podatke dajo na voljo tretjim osebam po izbiri uporabnika v skladu s to uredbo. Vendar ta uredba ne ustvarja pravne podlage v skladu z Uredbo (EU) 2016/679, na podlagi katere bi imetnik podatkov lahko zagotovil dostop do osebnih podatkov ali jih dal na voljo tretji osebi, kadar to zahteva uporabnik, ki ni posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, prav tako pa se ne bi smelo razumeti, da imetniku podatkov podeljuje novo pravico do uporabe podatkov, ustvarjenih z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve. To velja zlasti, kadar je imetnik podatkov proizvajalec. V tem primeru bi morala uporaba neosebnih podatkov s strani proizvajalca temeljiti na pogodbenem dogovoru med proizvajalcem in uporabnikom. Ta dogovor je lahko del pogodbe o nakupu, najemu ali zakupu izdelka. Vsi pogodbeni pogoji v dogovoru, na podlagi katerih se imetniku podatkov omogoči uporaba podatkov, ki jih ustvari uporabnik izdelka ali z njim povezane storitve, bi morali biti za uporabnika pregledni, tudi kar zadeva namen, za katerega namerava imetnik podatkov te uporabiti. Ta uredba ne bi smela preprečevati pogodbenih pogojev, katerih učinek je izključitev ali omejitev uporabe podatkov ali nekaterih vrst podatkov s strani imetnika podatkov. Prav tako ne bi smela preprečevati sektorskih regulativnih zahtev na podlagi prava Unije ali nacionalnega prava, združljivega s pravom Unije, ki bi iz natančno opredeljenih razlogov javnega reda izključile ali omejile uporabo nekaterih takih podatkov s strani imetnika podatkov. (25)V sektorjih, za katere je značilna koncentracija majhnega števila proizvajalcev, ki oskrbujejo končne uporabnike, so uporabnikom na voljo le omejene možnosti glede souporabe podatkov s temi proizvajalci. V takih okoliščinah pogodbeni dogovori morda ne bodo zadostovali za doseganje cilja okrepitve vloge uporabnikov. Podatki običajno ostanejo pod nadzorom proizvajalcev, kar uporabnikom otežuje pridobivanje vrednosti na podlagi podatkov, ustvarjenih z opremo, ki so jo kupili ali najeli. Zato imajo inovativna manjša podjetja omejene možnosti za konkurenčne podatkovne rešitve, kar zmanjšuje raznolikost podatkovnega gospodarstva v Evropi. Ta uredba bi zato morala temeljiti na nedavnem napredku v posameznih sektorjih, kot je oblikovanje kodeksa ravnanja o pogodbeni souporabi kmetijskih podatkov. Za obravnavo potreb in ciljev posameznih sektorjev se lahko pripravi sektorska zakonodaja. Imetnik podatkov ne bi smel uporabljati nobenih podatkov, ustvarjenih z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve, da bi pridobil vpogled v gospodarski položaj, sredstva ali proizvodne metode uporabnika ali kakršno koli drugo uporabo s strani uporabnika, na podlagi katerega bi lahko oslabil tržni položaj uporabnika na trgih, na katerih je dejaven. To bi na primer vključevalo uporabo spoznanj o splošni uspešnosti podjetja ali kmetije pri pogodbenih pogajanjih z uporabnikom o morebitni pridobitvi uporabnikovih izdelkov ali kmetijskih pridelkov v škodo uporabnika ali uporabo takih informacij za polnjenje večjih, združenih podatkovnih zbirk o določenih trgih (npr. podatkovnih zbirk o kmetijskem donosu za prihajajočo sezono žetve), saj bi lahko taka raba posredno negativno vplivala na uporabnika. Uporabniku bi moral biti na voljo potreben tehnični vmesnik za upravljanje dovoljenj, če se le da, z možnostjo podrobnih dovoljenj (kot so „dovoli enkrat“ ali „dovoli pri uporabi te aplikacije ali storitve“), vključno z možnostjo preklica dovoljenja. (26)Pri pogodbah med imetnikom podatkov in potrošnikom kot uporabnikom izdelka ali z njim povezane storitve, ki ustvarja podatke, se v zvezi s pogodbenimi pogoji uporablja Direktiva 93/13/EGS, da se zagotovi, da za potrošnika ne veljajo nepošteni pogodbeni pogoji. V zvezi z nepoštenimi pogodbenimi pogoji, ki se enostransko naložijo mikro, malemu ali srednjemu podjetju, kot je opredeljeno v členu 2 Priloge k Priporočilu 2003/361/ES, ta uredba določa, da taki nepošteni pogoji za to podjetje ne bi smeli biti zavezujoči. (27)Imetnik podatkov lahko zahteva ustrezno uporabniško identifikacijo, da preveri uporabnikovo pravico do dostopa do podatkov. V primeru obdelave osebnih podatkov s strani obdelovalca v imenu upravljavca bi moral imetnik podatkov zagotoviti, da zahtevek za dostop prejme in obravnava obdelovalec. (28)Uporabnik bi moral imeti možnost, da podatke uporabi za kakršen koli zakonit namen. To vključuje zagotavljanje podatkov, ki jih je uporabnik prejel v okviru uveljavljanja pravice iz te uredbe, tretji osebi, ki ponuja poprodajno storitev, s katero bi lahko konkurirala storitvi, ki jo zagotavlja imetnik podatkov, ali navodilo imetniku podatkov, naj to stori. Imetnik podatkov bi moral zagotoviti, da so podatki, ki se dajo na voljo tretji osebi, tako točni, popolni, zanesljivi, relevantni in posodobljeni kot podatki, do katerih ima imetnik podatkov možnost ali pravico dostopati zaradi uporabe izdelka ali z njim povezane storitve. Pri obdelavi podatkov bi bilo treba spoštovati vse poslovne skrivnosti ali pravice intelektualne lastnine. Pomembno je ohraniti spodbude za naložbe v izdelke, katerih funkcije temeljijo na uporabi podatkov iz senzorjev, vgrajenih v te izdelke. Cilje te uredbe bi bilo treba skladno s tem razumeti kot pospeševanje razvoja novih, inovativnih izdelkov ali z njimi povezanih storitev, spodbujanje inovacij na poprodajnih trgih, pa tudi spodbujanje razvoja popolnoma novih storitev, pri katerih se uporabljajo podatki, tudi iz različnih izdelkov ali z njimi povezanih storitev. Obenem je njen namen preprečiti spodkopavanje naložbenih spodbud za vrsto izdelkov, iz katerih se pridobivajo podatki, na primer z uporabo podatkov za razvoj konkurenčnega izdelka.

(29)Tretja oseba, ki se ji dajo na voljo podatki, je lahko podjetje, raziskovalna organizacija ali neprofitna organizacija. Pri dajanju podatkov na voljo tretji osebi imetnik podatkov ne bi smel zlorabljati svojega položaja za pridobivanje konkurenčne prednosti na trgih, na katerih si lahko imetnik podatkov in tretja oseba neposredno konkurirata. Imetnik podatkov zato ne bi smel uporabljati nobenih podatkov, ustvarjenih z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve, da bi pridobil vpogled v gospodarski položaj, sredstva ali proizvodne metode tretje osebe ali kakršno koli drugo uporabo s strani tretje osebe, na podlagi katerega bi lahko oslabil tržni položaj tretje osebe na trgih, na katerih je dejavna. (30)Pri uporabi izdelka ali povezane storitve se, zlasti kadar je uporabnik fizična oseba, lahko ustvarijo podatki, ki se nanašajo na določeno ali določljivo fizično osebo (posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki). Za obdelavo takih podatkov veljajo pravila iz Uredbe (EU) 2016/679, tudi kadar so osebni in neosebni podatki v naboru podatkov neločljivo povezani. Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, je lahko uporabnik ali druga fizična oseba. Osebne podatke lahko zahteva le upravljavec ali posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki. Uporabnik, ki je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, je v določenih okoliščinah na podlagi Uredbe (EU) 2016/679 upravičen do dostopa do osebnih podatkov, ki se nanašajo nanj, in ta uredba na take pravice ne vpliva. V skladu s to uredbo ima uporabnik, ki je fizična oseba, tudi pravico do dostopa do vseh osebnih in neosebnih podatkov, ustvarjenih z izdelkom. Kadar uporabnik ni posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, temveč podjetje, kar vključuje samostojne podjetnike (ne pa primerov skupne uporabe izdelka v gospodinjstvu), je uporabnik upravljavec v smislu Uredbe (EU) 2016/679. Ustrezno mora imeti tak uporabnik kot upravljavec, ki namerava zahtevati osebne podatke, ustvarjene z uporabo izdelka ali povezane storitve, pravno podlago za obdelavo podatkov v skladu s členom 6(1) Uredbe (EU) 2016/679, kot je privolitev posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali zakonit interes. Ta uporabnik bi moral zagotoviti, da je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ustrezno obveščen o določenih, izrecnih in zakonitih namenih obdelave teh podatkov in o tem, kako lahko učinkovito uveljavlja svoje pravice. Kadar sta imetnik podatkov in uporabnik skupna upravljavca v smislu člena 26 Uredbe (EU) 2016/679, morata na pregleden način z medsebojnim dogovorom določiti odgovornosti vsakega od njiju za skladnost z navedeno uredbo. Treba je razumeti, da tak uporabnik po tem, ko so bili podatki dani na voljo, lahko postane imetnik podatkov, če izpolnjuje merila iz te uredbe, in tako zanj lahko veljajo obveznosti dajanja podatkov na voljo v skladu s to uredbo. (31)Podatki, ustvarjeni z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve, bi se morali dati na voljo tretji osebi le na zahtevo uporabnika. Ta uredba ustrezno dopolnjuje pravico iz člena 20 Uredbe (EU) 2016/679. Navedeni člen določa pravico posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, da osebne podatke v zvezi z njimi prejmejo v strukturirani, splošno uporabljani in strojno berljivi obliki ter da te podatke posredujejo drugim upravljavcem, kadar se ti podatki obdelujejo na podlagi člena 6(1), točka (a), ali člena 9(2), točka (a), ali pogodbe v skladu s členom 6(1), točka (b). Posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, imajo tudi pravico, da se njihovi osebni podatki prenesejo neposredno od enega upravljavca k drugemu, vendar le, kadar je to tehnično izvedljivo. V členu 20 je navedeno, da to zadeva podatke, ki jih je posredoval posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ni pa določeno, ali je potrebno aktivno ravnanje posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, oziroma ali so vključeni tudi primeri, ko izdelek ali z njim povezana storitev po svoji zasnovi pasivno spremlja ravnanje posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali druge informacije v zvezi z njim. Pravica iz te uredbe na več načinov dopolnjuje pravico do prejema in prenosa osebnih podatkov iz člena 20 Uredbe (EU) 2016/679. Uporabnikom daje pravico, da dostopajo do vseh podatkov, ustvarjenih z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve, in jih dajo na voljo tretji osebi, ne glede na to, ali gre za osebne podatke, brez razlike med aktivno zagotovljenimi ali pasivno zaznanimi podatki in ne glede na pravno podlago za obdelavo. Za razliko od tehničnih obveznosti iz člena 20 Uredbe (EU) 2016/679 ta uredba določa in zagotavlja tehnično izvedljivost dostopa tretjih oseb za vse vrste osebnih in neosebnih podatkov, ki spadajo na njeno področje uporabe. Poleg tega imetniku podatkov omogoča, da določi razumno nadomestilo za kakršne koli stroške, ki nastanejo pri zagotavljanju neposrednega dostopa do podatkov, ustvarjenih z uporabnikovim izdelkom, ki ga morajo plačati tretje osebe, ne pa uporabnik. Če se imetnik podatkov in tretja oseba ne moreta dogovoriti glede pogojev za tak neposredni dostop, to posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, ne bi smelo preprečiti uveljavljanja pravic iz Uredbe (EU) 2016/679, vključno s pravico do prenosljivosti podatkov, s pravnimi sredstvi v skladu z navedeno uredbo. V zvezi s tem je treba razumeti, da v skladu z Uredbo (EU) 2016/679 pogodbeni dogovor ne dovoljuje obdelave posebnih vrst osebnih podatkov s strani imetnika podatkov ali tretje osebe. (32)Dostop do vseh podatkov, ki so shranjeni v terminalski opremi in do katerih se z njo dostopa, ureja Direktiva 2002/58/ES, zanj pa je potrebno soglasje naročnika ali uporabnika v smislu navedene direktive, razen če je nujno potreben za opravljanje storitve informacijske družbe, ki jo je izrecno zahteval uporabnik ali naročnik (ali izključno za namen prenosa sporočila). Direktiva 2002/58/ES (direktiva o e-zasebnosti) (tako kot predlagana uredba o e-zasebnosti) varuje celovitost uporabnikove terminalske opreme, kar zadeva uporabo obdelovalnih in pomnilniških zmogljivosti ter zbiranje informacij. Oprema interneta stvari se šteje za terminalsko opremo, če je neposredno ali posredno povezana z javnim komunikacijskim omrežjem. (33)Da bi se preprečilo izkoriščanje uporabnikov, bi morale tretje osebe, ki se jim na zahtevo uporabnika dajo na voljo podatki, te podatke obdelovati zgolj za namene, dogovorjene z uporabnikom, in jih dajati v souporabo drugi tretji osebi le, če je to nujno za opravljanje storitve, ki jo je zahteval uporabnik. (34)V skladu z načelom najmanjšega obsega podatkov bi morala tretja oseba dostopati le do dodatnih informacij, ki so nujne za opravljanje storitve, ki jo je zahteval uporabnik. Po prejemu dostopa do podatkov bi morala tretja oseba te podatke obdelovati zgolj za namene, dogovorjene z uporabnikom, brez vmešavanja imetnika podatkov. Uporabnik bi moral imeti možnost, da dostop do podatkov s strani tretje osebe tako enostavno zavrne ali prekine, kot ga odobri. Tretja oseba ne bi smela na noben način prisiliti ali zavesti uporabnika ali manipulirati z njim s spodkopavanjem ali oviranjem njegove avtonomije, odločanja ali izbire, vključno z digitalnim vmesnikom z uporabnikom. V zvezi s tem se tretje osebe pri oblikovanju svojih digitalnih vmesnikov ne bi smele opirati na tako imenovane temne vzorce. Temni vzorci so oblikovalske tehnike, ki potrošnike spodbudijo ali zavedejo, da sprejmejo odločitve, ki imajo zanje negativne posledice. S temi manipulativnimi tehnikami se lahko uporabnike, zlasti ranljive potrošnike, prepriča v neželeno vedenje, jih zavaja s spodbujanjem k temu, da se odločijo za transakcijo razkritja podatkov, ali nerazumno vpliva na odločanje uporabnikov storitve na način, ki spodkopava ali ovira njihovo avtonomijo, odločanje ali izbiro. Običajne in zakonite poslovne prakse, ki so v skladu s pravom Unije, same po sebi ne bi smele pomeniti temnih vzorcev. Tretje osebe bi morale izpolnjevati svoje obveznosti iz ustreznega prava Unije. zlasti zahteve iz Direktive 2005/29/ES, Direktive 2011/83/EU, Direktive 2000/31/ES in Direktive 98/6/ES. (35)Tretja oseba prav tako ne bi smela uporabljati podatkov za profiliranje posameznikov, razen če so te dejavnosti obdelave nujno potrebne za opravljanje storitve, ki jo je zahteval uporabnik. Zahteva po izbrisu podatkov, ko ti več niso več potrebni za namen, dogovorjen z uporabnikom, dopolnjuje pravico posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do izbrisa v skladu s členom 17 Uredbe (EU) 2016/679. Kadar je tretja oseba ponudnik storitve posredovanja podatkov v smislu [akta o upravljanju podatkov], se uporabljajo zaščitni ukrepi za posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, iz navedene uredbe. Tretja oseba lahko podatke uporabi za razvoj novega in inovativnega izdelka ali z njim povezane storitve, vendar ne za razvoj konkurenčnega izdelka. (36)Zagonska podjetja, mala in srednja podjetja ter podjetja iz tradicionalnih sektorjev z manj razvitimi digitalnimi zmogljivostmi težko pridobijo dostop do ustreznih podatkov. Cilj te uredbe je tem subjektom olajšati dostop do podatkov, hkrati pa zagotoviti, da so povezane obveznosti čim bolj sorazmerne in ne pretirane. Obenem se je pojavilo majhno število zelo velikih podjetij, ki so z zbiranjem in združevanjem velike količine podatkov ter tehnološko infrastrukturo za njihovo monetizacijo pridobile znatno gospodarsko močjo v digitalnem gospodarstvu. Med njimi so podjetja, ki opravljajo jedrne platformne storitve in nadzorujejo celotne ekosisteme platform v digitalnem gospodarstvu ter s katerimi se obstoječi ali novi udeleženci na trgu ne morejo meriti ali jim konkurirati. Cilj [uredbe o tekmovalnih in pravičnih trgih v digitalnem sektorju (akt o digitalnih trgih)] je odpraviti te neučinkovitosti in neravnovesja ter Komisiji omogočiti, da ponudnika imenuje za „vratarja“ in tako določenim vratarjem naloži številne obveznosti, vključno s prepovedjo združevanja nekaterih podatkov brez privolitve in obveznostjo zagotavljanja dejanskih pravic do prenosljivosti podatkov na podlagi člena 20 Uredbe (EU) 2016/679. V skladu z [uredbo o tekmovalnih in pravičnih trgih v digitalnem sektorju (akt o digitalnih trgih)] in glede na zmožnost teh podjetij, da pridobijo podatke, ki je druga podjetja nimajo, vključitev takih podjetij vratarjev med upravičence do pravice do dostopa do podatkov ne bi bila potrebna za dosego cilja te uredbe in bi bila nesorazmerna glede na imetnike podatkov, za katere veljajo take obveznosti. To pomeni, da podjetje, ki opravlja jedrne platformne storitve in je bilo imenovano za vratarja, ne more zahtevati ali pridobiti dostopa do podatkov uporabnikov, ustvarjenih z uporabo izdelka ali z njim povezane storitve ali virtualnega pomočnika, na podlagi določb poglavja II te uredbe. Podjetje, ki opravlja jedrne platformne storitve in je bilo imenovano za vratarja v skladu z aktom o digitalnih trgih, je treba razumeti tako, da vključuje vse pravne subjekte skupine podjetij, v kateri en pravni subjekt opravlja jedrno platformno storitev. Tretje osebe, ki se jim na zahtevo uporabnika dajo na voljo podatki, ter podatkov ne smejo dati na voljo imenovanemu vratarju. Tretja oseba na primer ne sme oddati opravljanja storitev v podizvajanje vratarju. To pa tretjim osebam ne preprečuje uporabe storitev obdelave podatkov, ki jih ponuja imenovani vratar. Ta izključitev imenovanih vratarjev iz področja uporabe pravice do dostopa na podlagi te uredbe tem podjetjem ne preprečuje, da bi podatke pridobili z drugimi zakonitimi sredstvi. (37)Glede na trenutno stanje tehnologije je naložitev dodatnih obveznosti glede zasnove izdelkov, ki jih proizvajajo ali oblikujejo mikro in mala podjetja, ter z njimi povezanih storitev, ki jih opravljajo ta podjetja, preveč obremenjujoča. To pa ne velja, kadar mikro ali malo podjetje proizvodnjo ali oblikovanje izdelka prejme v podizvajanje. V takih primerih lahko podjetje, ki je to storitev oddalo v podizvajanje mikro ali malemu podjetju, podizvajalcu izplača ustrezno nadomestilo. Vendar za mikro ali malo podjetje vseeno lahko veljajo zahteve za imetnike podatkov iz te uredbe, kadar ni proizvajalec izdelka ali ponudnik z njim povezanih storitev. (38)Ta uredba vsebuje splošna pravila o dostopu za primere, ko je imetnik podatkov zakonsko zavezan dati podatke na voljo prejemniku podatkov. Tak dostop bi moral temeljiti na poštenih, razumnih, nediskriminatornih in preglednih pogojih, da bi se zagotovila doslednost praks souporabe podatkov na notranjem trgu, tudi med sektorji, ter spodbudila pravična souporaba podatkov tudi na področjih, kjer taka pravica do dostopa do podatkov ni zagotovljena. Ta splošna pravila o dostopu se ne uporabljajo za obveznosti glede dajanja podatkov na voljo v skladu z Uredbo (EU) 2016/679. Ta pravila ne vplivajo na prostovoljno souporabo podatkov. (39)Na podlagi načela pogodbene svobode bi se morale imeti stranke še naprej možnost pogajati o natančnih pogojih za dajanje podatkov na voljo v svojih pogodbah, in sicer v okviru splošnih pravil o dostopu za dajanje podatkov na voljo. (40)Da bi bili pogoji obveznega dostopa do podatkov pravični za obe stranki, bi se morala splošna pravila o pravicah do dostopa do podatkov sklicevati na pravilo o preprečevanju nepoštenih pogodbenih pogojev. (41)Za nadomestitev pomanjkanja informacij o pogojih različnih pogodb, zaradi katerega prejemnik podatkov težko oceni, ali so pogoji za dajanje podatkov na voljo nediskriminatorni, bi moral imetnik podatkov dokazati, da pogodbeni pogoj ni diskriminatoren. Kadar imetnik podatkov uporablja različne pogodbene pogoje za dajanje podatkov na voljo ali drugačno nadomestilo, ne gre za nezakonito diskriminacijo, če so te razlike utemeljene z objektivnimi razlogi. Te obveznosti ne posegajo v Uredbo (EU) 2016/679. (42)Da bi spodbudili nadaljnje naložbe v ustvarjanje dragocenih podatkov, vključno z naložbami v ustrezna tehnična orodja, ta uredba vsebuje načelo, v skladu s katerim lahko imetnik podatkov zahteva razumno nadomestilo, kadar je pravno zavezan dati podatke na voljo prejemniku podatkov. Te določbe se ne bi smele razumeti kot plačilo za same podatke, temveč v primeru mikro, malih ali srednjih podjetij kot nadomestilo za nastale stroške in naložbe, potrebne za dajanje podatkov na voljo. (43)V upravičenih primerih, tudi za zaščito udeležbe potrošnikov in konkurence ali spodbujanje inovacij na nekaterih trgih, se s pravom Unije ali nacionalno zakonodajo, s katero se izvaja pravo Unije, lahko uvede regulirano nadomestilo za dajanje na voljo posebnih vrst podatkov. (44)Za zaščito mikro, malih ali srednjih podjetij pred prekomernimi gospodarskimi bremeni, ki bi jim komercialno preveč otežila oblikovanje in uporabo inovativnih poslovnih modelov, nadomestilo za dajanje podatkov na voljo, ki ga morajo plačati, ne bi smelo presegati neposrednih stroškov dajanja podatkov na voljo in bi moralo biti nediskriminatorno. (45)Neposredni stroški dajanja podatkov na voljo so stroški, potrebni za razmnoževanje podatkov ter njihovo razširjanje z elektronskimi sredstvi in shranjevanje, ne pa stroški zbiranja ali priprave podatkov. Neposredni stroški dajanja podatkov na voljo bi morali biti omejeni na delež, ki ga je mogoče pripisati posameznim zahtevkom, ob upoštevanju, da bo moral imetnik podatkov trajno vzpostaviti potrebne tehnične vmesnike ali povezano programsko opremo in povezljivost. Dolgoročne ureditve med imetniki in prejemniki podatkov, na primer na podlagi naročniškega modela, bi lahko zmanjšale stroške, povezane z dajanjem podatkov na voljo v rednih ali ponavljajočih se transakcijah v poslovnem odnosu. (46)Posredovanje ni potrebno v primeru souporabe podatkov med velikimi podjetji ali kadar je imetnik podatkov malo ali srednje podjetje, prejemnik podatkov pa veliko podjetje. V takih primerih se šteje, da so se podjetja sposobna izpogajati o nadomestilu, če je razumno, pri čemer se upoštevajo dejavniki, kot so obseg, format, narava ali ponudba podatkov in povpraševanje po njih, pa tudi stroški njihovega zbiranja in dajanja na voljo prejemniku podatkov. (47)Preglednost je pomembno načelo, ki zagotavlja, da je nadomestilo, ki ga zahteva imetnik podatkov, razumno, ali če je prejemnik podatkov mikro, malo ali srednje podjetje, da nadomestilo ne presega stroškov, ki so neposredno povezani z dajanjem podatkov na voljo prejemniku podatkov in jih je mogoče pripisati posameznemu zahtevku. Da bi prejemnik podatkov lahko ocenil in preveril, ali je nadomestilo skladno z zahtevami iz te uredbe, bi moral imetnik podatkov prejemniku podatkov zagotoviti dovolj podrobne informacije za izračun nadomestila. (48)Zagotavljanje dostopa do alternativnih načinov reševanja domačih in čezmejnih sporov, ki nastanejo v zvezi z dajanjem podatkov na voljo, bi moralo koristiti imetnikom in prejemnikom podatkov ter tako okrepiti zaupanje v souporabo podatkov. V primerih, ko se stranke ne morejo dogovoriti o poštenih, razumnih in nediskriminatornih pogojih za dajanje podatkov na voljo, bi jim morali organi za reševanje sporov ponuditi preprosto, hitro in cenovno ugodno rešitev.

(49)Da za reševanje enega spora, zlasti v čezmejnih primerih, ne bi bila zaprošena dva ali več organov za reševanje sporov, bi moral imeti organ za reševanje sporov možnost zavrniti zahtevek za rešitev spora, ki je bil že predložen drugemu organu za reševanje sporov ali sodišču države članice. (50)Strankam v postopkih reševanja sporov se ne bi smelo preprečiti uveljavljanja njihovih temeljnih pravic do učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja. Zato odločitev, da se spor predloži organu za reševanje sporov, navedenim strankam ne bi smela odvzeti pravice do uveljavljanja pravnih sredstev pred sodiščem države članice. (51)Kadar je ena stranka v močnejšem pogajalskem položaju, obstaja tveganje, da bi pri pogajanjih o dostopu do podatkov tak položaj izkoristila v škodo druge pogodbene stranke in povzročila, da bi postal dostop do podatkov tržno manj donosen in včasih celo ekonomsko nevzdržen. Taka pogodbena neravnovesja zlasti škodujejo mikro, malim in srednjim podjetjem, ki nimajo prave možnosti za pogajanje o pogojih za dostop do podatkov in morda nimajo druge izbire, kot da sprejmejo pogodbene pogoje po načelu „vzemi ali pusti“. Nepošteni pogodbeni pogoji, ki urejajo dostop do podatkov in njihovo uporabo ali odgovornost in pravna sredstva za kršitev ali prenehanje obveznosti v zvezi s podatki, zato ne bi smeli biti zavezujoči za mikro, mala ali srednja podjetja, kadar so jim bili enostransko naloženi. (52)Pravila o pogodbenih pogojih bi morala upoštevati načelo pogodbene svobode kot bistven koncept v odnosih med podjetji. Zato se preskus nepoštenosti ne bi smel uporabljati za vse pogodbene pogoje, temveč zgolj za tiste, ki se enostransko naložijo mikro, malim in srednjim podjetjem. To zadeva primere „vzemi ali pusti“, kadar ena stranka postavi določen pogodbeni pogoj in mikro, malo ali srednje podjetje kljub temu, da se je poskusilo pogajati, ne more vplivati na njegovo vsebino. Pogodbeni pogoj, ki ga ena stranka določi, mikro, malo ali srednje podjetje pa sprejme, ali pogoj, o katerem se pogodbeni stranki najprej pogajata in nato dogovorita ob upoštevanju predlaganih sprememb, se ne bi smel šteti za enostransko naloženega. (53)Poleg tega bi se morala pravila o nepoštenih pogodbenih pogojih uporabljati le za tiste elemente pogodbe, ki so povezani z dajanjem podatkov na voljo, tj. pogodbene pogoje v zvezi z dostopom do podatkov in njihovo uporabo ter odgovornostjo ali pravnimi sredstvi za kršitev in prenehanje obveznosti v zvezi s podatki. Za druge dele iste pogodbe, ki niso povezani z dajanjem podatkov na voljo, se preskus nepoštenosti iz te uredbe ne uporablja. (54)Merila za opredelitev nepoštenih pogodbenih pogojev bi se morala uporabljati zgolj za pretirane pogodbene pogoje, pri katerih gre za zlorabo močnejšega pogajalskega položaja. Pri veliki večini pogodbenih pogojev, ki so za eno stranko poslovno ugodnejši kot za drugo, vključno s tistimi, ki so običajni v pogodbah med podjetji, gre za običajen izraz načela pogodbene svobode, zato se še naprej uporabljajo. (55)Če pogodbeni pogoj ni uvrščen na seznam pogojev, ki se vedno štejejo za nepoštene ali za katere se domneva, da so nepošteni, se zanj uporablja splošna določba o nepoštenosti. Pri tem bi se morali pogoji, navedeni kot nepošteni, uporabljati kot referenčna merila za razlago splošne določbe o nepoštenosti. Poleg tega so lahko poslovnim strankam pri pogajanjih o pogodbah v pomoč tudi vzorčni pogodbeni pogoji za pogodbe o souporabi podatkov med podjetji, ki jih bo pripravila in priporočila Komisija. (56)V primerih izjemne potrebe morajo organi javnega sektorja ali institucije, agencije ali organi Unije morda uporabiti podatke, ki jih hrani podjetje, da bi se lahko odzvali na splošno nevarnost ali druge izjemne okoliščine. Tudi raziskovalne organizacije in organizacije, ki financirajo raziskave, bi lahko bile organizirane kot organi javnega sektorja ali osebe javnega prava. Da bi omejili breme za podjetja, bi bilo treba mikro in mala podjetja izvzeti iz obveznosti dajanja podatkov na voljo organom javnega sektorja in institucijam, agencijam ali organom Unije v primerih izjemne potrebe. (57)V primeru splošne nevarnosti, kot so izredne razmere v javnem zdravju, nevarnosti, ki so posledica degradacije okolja, večje naravne nesreče, vključno s tistimi, ki so še hujše zaradi podnebnih sprememb, pa tudi večje nesreče, ki jih povzroči človek, kot so večji kibernetski incidenti, javni interes uporabe podatkov prevlada nad interesi imetnikov podatkov, da prosto razpolagajo s podatki, ki jih hranijo. V takem primeru bi bilo treba imetnikom podatkov naložiti obveznost, da dajo podatke na voljo organom javnega sektorja ali institucijam, agencijam ali organom Unije, in sicer na njihovo zahtevo. Ali gre za splošno nevarnost, se določi v skladu z ustreznimi postopki v državah članicah ali ustreznih mednarodnih organizacijah. (58)Izjemna potreba se lahko pojavi tudi, kadar lahko organ javnega sektorja dokaže, da so podatki potrebni za preprečitev splošne nevarnosti ali za pomoč pri okrevanju po njej v okoliščinah, ki so razumno podobne zadevni splošni nevarnosti. Kadar izjemna potreba ni