o spremembi Direktive 2003/59/ES o temeljnih kvalifikacijah in rednem usposabljanju voznikov nekaterih cestnih vozil za prevoz blaga ali potnikov in Direktive 2006/126/ES o vozniških dovoljenjih

Pobuda je skladna s sedanjo prednostno nalogo Komisije, da spodbudi ustvarjanje delovnih mest in rast. Posodobljene določbe o usposabljanju prispevajo k ciljem pametne rasti z gospodarstvom, temelječim na znanju in inovacijah, pri katerem imata vseživljenjsko učenje in sposobnost prilagajanja tehnološkim inovacijam pomembno vlogo, ter trajnostne rasti s spodbujanjem z viri bolj gospodarnega, okolju prijaznejšega in konkurenčnejšega gospodarstva in vključujoče rasti s spodbujanjem gospodarstva z visoko stopnjo zaposlenosti. Poleg tega je izboljšano vzajemno priznavanje usposabljanja voznikov v skladu z izboljšanjem enotnega trga, zlasti v podporo mobilnosti delovne sile.

Bela knjiga o prihodnji prometni politiki prek svojega cilja, da se do leta 2050 emisije CO2v cestnem prometu zmanjšajo za 60 %, spodbuja okoljsko trajnost. Še večji poudarek na usposabljanju poklicnih voznikov glede varčnega načina vožnje bo zmanjšal emisije CO2 in stroške goriva.

Vse možnosti politike bi prispevale k boljšemu usposabljanju in s tem k večji varnosti v cestnem prometu. To je združljivo s cilji Direktive, bele knjige o prometu iz leta 2011 in sporočilom Komisije iz leta 2010 z naslovom Evropski prostor varnosti v cestnem prometu: usmeritve politike na področju varnosti v cestnem prometu v obdobju 2011–2020“, zlasti s ciljem, da se znatno zmanjšuje število nesreč in poškodb v cestnem prometu in razpolovi število smrtnih žrtev v tem obdobju. Eden od glavnih ciljev je izboljšati izobraževanje, usposabljanje in usposabljanje po pridobitvi vozniškega izpita za udeležence v cestnem prometu.

S pojasnitvijo medsebojnega priznavanja potrdil za voznike za namene Direktive bi se izboljšala notranja skladnost Direktive, in sicer med določbami o kraju usposabljanja in določbami o upravnih postopkih za medsebojno priznavanje. Poleg tega bi se povečala skladnost z Uredbo št. 1072/2009 ter zagotovilo medsebojno priznavanje usposabljanja poklicnih voznikov, pri čemer bi se hkrati upoštevala nedavna ocena navedene uredbe.

Ta direktiva je sestavni del splošnega okvira zakonodaje EU v zvezi s profesionalnimi vozniki tovornjakov in avtobusov. Tesno je povezana tudi z varnostjo v cestnem prometu ter se uporablja skupaj z drugo zakonodajo EU, na primer direktivama o vozniških dovoljenjih in prevozu nevarnega blaga ter predpisi v zvezi s časom vožnje in odmori. Uporablja se tudi skupaj z zakonodajo EU o dostopu na trg.

Z ocenjevanjem so bile ugotovljene tudi pomanjkljivosti, ki zmanjšujejo učinkovitost in usklajenost pravnega okvira ter ovirajo doseganje prvotnih ciljev Direktive. Te pomanjkljivosti so opisane v oddelku 3.

Namen Direktive je izboljšati standarde med novimi vozniki ter ohraniti in izboljšati poklicna znanja in spretnosti voznikov tovornjakov in avtobusov v EU. Cilj Direktive je zlasti povečati ozaveščenost voznikov o tveganjih, da bi ta tveganja zmanjšali in povečali varnost v cestnem prometu. Poleg tega Direktiva določa standarde za poklicna znanja in spretnosti, da bi se v EU zagotovila poštena konkurenca.

Direktiva 2003/59/ES (v nadaljnjem besedilu: Direktiva) določa zahteve glede temeljnih kvalifikacij in rednega usposabljanja profesionalnih voznikov tovornjakov in avtobusov ter s tem izboljšuje varnost na evropskih cestah.

Glede na omejeno število predlaganih sprememb in ob upoštevanju dejstva, da je prvotni zakonodajni akt direktiva, se šteje, da je to najprimernejši instrument.

Sprememba Direktive je sorazmeren ukrep, saj bi omogočila dodatno uskladitev zahtev glede usposabljanja, s čimer bi se odpravile nekatere težave, hkrati pa bi državam članicam še vedno omogočala prožnost, da izvajanje delov usposabljanja prilagodijo svojemu gospodarskemu in družbenemu okolju ter posebnim potrebam in značilnostim svojega sektorja cestnega prometa.

Kot je navedeno v točki 7 poročila o oceni učinka, se opredeljene težave najbolje rešujejo na ravni EU, in sicer v obliki spremenjene Direktive, ki zagotavlja jasnost v zvezi z nekaterimi elementi in določa bolj usklajene minimalne zahteve, hkrati pa državam članicam omogoča neko mero prožnosti.

Kar zadeva redno usposabljanje, nekatere države članice odstopajo od varnostnih ciljev, saj dopuščajo, da se isti moduli opravijo večkrat, ali pa ponujajo celovite tečaje usposabljanja, ki ne zajemajo varnostnih vprašanj. Čeprav je in bi moralo biti še naprej v ospredju to, da države članice usposabljanje prilagodijo nacionalnim potrebam in prednostnim nalogam, pa mora EU zagotoviti, da je minimalen del vsebine usposabljanja skladen s splošnimi cilji politike.

Poleg tega se posebno usposabljanje glede nevarnega blaga, ozaveščanja o invalidnosti in dobrobiti živali zahteva z zakonodajo EU, zato je naloga EU, da zagotovi pravno jasnost in skladnost med različnimi instrumenti zakonodaje EU.

Različne razlage Direktive in različne prakse v državah članicah negativno vplivajo na delovanje enotnega trga. Že izvedeni poskusi, da bi z nezakonodajnimi ukrepi, na primer izdajo navodil ali razpravami v odboru za spričevala, uskladili razumevanje in izvajanje v državah članicah, niso prinesli zadostnih rezultatov. Le skupna pravila EU lahko ustvarijo enake konkurenčne pogoje za cestne prevoznike in hkrati zagotovijo minimalno raven varnosti v cestnem prometu.

Težave na področju medsebojnega priznavanja rednega usposabljanja v drugi državi članici posamezne države članice same ne morejo učinkovito rešiti. Čeprav bi z izdajanjem izkaznic o vozniških kvalifikacijah, kot je že določeno v Direktivi, to težavo rešili, pa je v skladu s sedanjo zakonodajo to neobvezno. Osem držav članic se je kljub prizadevanju v okviru odbora za spričevala o strokovni usposobljenosti (v nadaljnjem besedilu: spričevala), da bi se ta težava rešila z nezakonodajnim ukrepom, odločilo, da te možnosti ne bo uporabljalo. Zato je potreben zakonodajni ukrep EU za zagotovitev, da upravne prakse v državah članicah omogočajo medsebojno priznavanje usposabljanja znotraj EU. Z morebitnimi dvostranskimi sporazumi med nekaterimi državami članicami ni mogoče učinkovito zagotoviti medsebojnega priznavanja po vsej EU.

(1)težave voznikov pri pridobitvi priznanja zaključenega/delno zaključenega usposabljanja, ki so ga opravili v drugi državi članici;

(2)vsebina usposabljanja, ki le delno ustreza potrebam voznikov;

(3)težave in pravna negotovost pri razlagi izjem;

(4)neusklajene zahteve glede najnižje starosti med direktivo o usposabljanju profesionalnih voznikov (2003/59/ES) in direktivo o vozniških dovoljenjih (2006/126/ES), dvoumnost glede možnosti kombiniranja usposabljanja za poklicne voznike z drugimi tečaji usposabljanja, ki se zahtevajo v skladu z zakonodajo EU (tj. usposabljanje na področjih nevarnega blaga (ADR), pravic potnikov in dobrobiti živali), ter premajhna jasnost glede uporabe IKT pri tečajih usposabljanja (npr. eučenje/kombinirano učenje).

Cilj predloga je ustrezno obravnavati opredeljene pomanjkljivosti.

•Posvetovanja z deležniki

Pred pripravo osnutka zakonodajnega predloga so se izvedla posvetovanja z deležniki, da bi se od zadevnih posameznikov in organov zbralo čim več pripomb in predlogov. Posvetovanja so bila izvedena v skladu z minimalnimi standardi za posvetovanje z zainteresiranimi stranmi iz sporočila Komisije z dne 11. decembra 2002 (COM(2002) 704 final).

Postopek posvetovanja je vključeval dve vrsti ukrepov – zbiranje mnenj in zbiranje podatkov. Uporabljeni so bili metode odprtega in ciljno usmerjenega posvetovanja ter različna orodja posvetovanja.

Kar zadeva odprto posvetovanje, je med 17. julijem in 25. oktobrom 2013 potekalo javno posvetovanje prek interneta. Komisija je prejela 395 prispevkov, pri čemer so sodelovale 203 fizične osebe, 192 odgovorov pa je bilo predloženih v imenu institucij ali interesnih predstavništev. 58 sodelujočih je registriranih v registrih za preglednost Evropskega parlamenta in Evropske komisije.

Sodelujoči so poudarili, kako pomembno je stalno ukrepanje EU na področju kvalifikacij in usposabljanja za poklicne voznike. Deležniki menijo, da Direktiva ni dovolj prispevala k doseganju svojih ciljev, in sicer večji varnosti v cestnem prometu, razvoju znanj in spretnosti poklicnih voznikov, mobilnosti voznikov in ustvarjanju enakih konkurenčnih pogojev za voznike in podjetja. Vendar so bila mnenja o tem, kateri konkretni ukrepi so potrebni za odpravo teh težav, deljena.

Posvetovalni dokument, prejeti prispevki, povzetek teh prispevkov in poročilo o konferenci deležnikov z dne 6. marca 2014 so na voljo na spletišču enote za varnost v cestnem prometu pri GD MOVE in spletišču „Vaš glas v Evropi“.

Postopek ciljno usmerjenega posvetovanja je vključeval naslednje elemente:

Komisija je pobudo predstavila v okviru socialnega dialoga s socialnimi partnerji s področja cestnega prevoza 24. junija 2013 in s področja mestnega javnega prevoza 25. septembra 2013. Glavne ugotovitve odprtega javnega posvetovanja so bile socialnim partnerjem s področja cestnega prevoza ponovno predstavljene 25. aprila 2014. Ključna vprašanja, obravnavana v predlogu, so bila socialnim partnerjem predstavljena 19. novembra 2014. Takrat so socialni partnerji izrazili svojo podporo zakonodaji na ravni EU na tem področju in niso predložili nobenih ugovorov zoper cilje, ki jih je predlagala Komisija.

Dne 6. marca 2014 so v Bruslju potekali pogovori z deležniki, na katerih so sodelovale delegacije iz približno 100 organizacij, ki zastopajo cestne prevoznike v tovornem prometu, cestne prevoznike v potniškem prometu, delavce, ponudnike usposabljanja in nacionalne uprave. Na konferenci so bile potrjene ugotovitve z odprtega javnega posvetovanja (glej zgoraj). Poročilo o konferenci je na voljo na spletišču enote za varnost v cestnem prometu pri GD MOVE.

Komisija je 23. januarja 2014 organizirala neformalno delavnico z državami članicami, da bi razpravljale o zahtevah glede najnižje starosti in strukturi usposabljanja v okviru morebitnega pregleda Direktive. Na zasedanju odbora za spričevala 23. oktobra 2014 je bil zadnji del namenjen neformalni razpravi z državami članicami o tem, kako bi lahko izboljšali medsebojno priznavanje. Odbor za spričevala se je ponovno sestal 9. oktobra 2015, ko je razpravljal o tekočem pregledu Direktive. Kar zadeva medsebojno priznavanje rednega usposabljanja, so sodelujoči izrazili zaskrbljenost, ker države članice uporabljajo različne prakse, in na splošno menili, da je potreben usklajen pristop. Poudarjeno je bilo, da je pomembno, da Direktiva upošteva tehnološki napredek, in da je potrebna večja jasnost glede nekaterih vidikov, kot je e-učenje.

Organom držav članic je bil decembra 2013 v okviru podporne študije poslan vprašalnik, da bi se zbrale podrobne informacije o izvajanju Direktive. Vprašalniki so bili razdeljeni članom odbora za spričevala pri GD MOVE. Aprila 2014 je bila poslana naknadna zahteva za podatke, da bi se zbrale dodatne kvantitativne informacije o posebnih točkah, povezanih z Direktivo.

Poleg tega je zunanji izvajalec skupaj z Evropsko federacijo delavcev v prometu (ETF) pripravil vprašalnik o možnih ovirah za prosto gibanje voznikov. Ta vprašalnik je bil aprila 2014 predložen članom EU v ETF.