SL Uradni list Evropske unije C 44/1

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o pripravi makroregionalne strategije za Sredozemlje in koristih za otoške države članice (raziskovalno mnenje na zaprosilo ciprskega predsedstva)

2013/C 44/01

Poročevalec g. DIMITRIADIS

Andreas D. MAVROYIANNIS, namestnik ciprskega ministra za evropske zadeve, je 22. maja 2012 v imenu takrat še prihodnjega ciprskega predsedstva Sveta EU Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosil za mnenje o naslednji temi:

Priprava makroregionalne strategije za Sredozemlje in koristi za otoške države članice.

Strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 21. novembra 2012.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 485. plenarnem zasedanju 12. in 13. decembra 2012 (seja z dne 12. decembra) s 147 glasovi za, 1 glasom proti in 5 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepne ugotovitve

1.1 Kljub izredno občutljivi in trenutno negotovi situaciji v Sredozemlju so po mnenju EESO izpolnjeni pogoji (1) za začetek večnivojskega dialoga med Komisijo, državami članicami, državami, ki so vključene v evro-sredozemsko partnerstvo, lokalnimi in regionalnimi oblastmi ter civilno družbo, da bi oblikovali evro-sredozemsko makroregionalno strategijo (razdeljeno na dva dela), ki bo s povečanjem konkurenčnosti tega območja na mednarodni ravni odgovorila na njegove potrebe.

1.2 EESO priznava, da je Sredozemlje geografsko gledano zelo veliko območje z zelo različnimi gospodarskimi, družbenimi, političnimi in kulturnimi značilnostmi ter državami z različnimi sistemi in podsistemi (države EU, države kandidatke in tretje države, ki so vključene v evro-sredozemsko partnerstvo). Zato predlaga ustanovitev dveh podregionalnih politik (za vzhodni in zahodni del Sredozemlja), ki bili prek sodelovanja povezani med seboj in z Jadransko-jonsko makroregionalno strategijo.

1.3 EESO je seznanjen z odločitvijo Sveta in podobnim mnenjem Parlamenta, da makroregionalna strategija ne sme biti pogojena z dodatnimi finančnimi sredstvi, zakoni ali upravnimi organi (t. i. trije ne-ji). Kljub temu pa meni, da je treba financirati tehnično podporo za zbiranje podatkov in spodbujanje potrebnih strukturnih projektov.

1.4 Po mnenju EESO precejšnja finančna sredstva, ki jih je EU namenila za ukrepe in programe v okviru strukturnih skladov, in finančni instrumenti EIB zadostujejo, vendar jih je treba uporabljati transparentno in čim bolj prožno. EESO podpira tudi ustanovitev evro-sredozemske investicijske banke v okviru EIB in odprto politiko financiranja iz različnih virov (Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW), EBRD, Svetovna banka, Afriška razvojna banka in Islamska razvojna banka).

1.5 Po mnenju EESO je treba čim prej okrepiti sodelovanje znotraj tega območja s tesnejšimi trgovskimi, turističnimi in industrijskimi povezavami med južnosredozemskimi državami.

1.6 EESO meni, da bi moral Svet sprejeti ustrezne politične odločitve za takojšnjo odpravo nerešenih problemov, da bi lahko Unija za Sredozemlje postala pristojna za načrtovanje in izvajanje nove makroregionalne politike.

1.7 Po mnenju EESO bo takojšnje sprejetje Jadransko-jonske strategije v Svetu (Sklepi Sveta z dne 24. junija 2011) odprlo pot uvedbi makroregionalne strategije za Sredozemlje.

1.8 EESO meni, da bosta imela Ciper in Malta – tako kot vsi otoki v Sredozemlju – pomembno vlogo v vseh novih strategijah EU. Ti otoki so namreč v posebno težkem položaju zaradi slabih povezav in komunikacije s celinskimi državami članicami EU.

1.9 EESO poudarja, da je spodbujanje kmetijstva izrednega pomena za celotno Sredozemlje.

1.10 EESO ugotavlja, da je treba nujno izboljšati morske in letalske povezave med sredozemskimi državami, pa tudi z drugimi državami EU.

1.11 EESO izraža prepričanje, da se s tem mnenjem začenja razprava o novi sredozemski makroregionalni strategiji in odpirajo pogajanja o glavnih vprašanjih strategije. EESO se bo še naprej loteval tega izredno pomembnega vprašanja in pripravil mnenja, v katerih bo podrobneje obravnaval probleme, predstavljene v tem mnenju.

2. Uvod

2.1 Ciper je kot prednostno nalogo svojega predsedovanja Svetu EU v drugi polovici leta 2012 določil tudi pripravo mnenja o pripravi makroregionalne strategije za Sredozemlje s posebnim poudarkom na koristih za otoške države članice.

2.2 EESO je bil izbran za izvedbo te študije zaradi njegove vloge pri pripravi raziskovalnih mnenj, v katerih se predstavljajo in odražajo stališča organizacij civilne družbe v državah članicah, s čimer se krepi participativna demokracija v EU.

2.3 Izbrana tema je povezana z uspešno opredelitvijo makroregionalnega pristopa za območje Baltskega morja (2) ter makroregionalnih razvojnih strategij za Podonavje, za Jadransko-jonsko makroregijo in za območje Atlantskega oceana, saj ima Sredozemlje posebne značilnosti in s tem posebne potrebe.

2.4 Cilj te strategije je oblikovati usklajene politike, ki bodo državam na tem območju pomagale h krepitvi medsebojnih gospodarskih in družbenih odnosov ter k sodelovanju pri reševanju številnih skupnih problemov, s čimer bo mogoče doseči konkurenčnost na mednarodni ravni, blaginjo, varnost in okoljsko trajnost njihove regije. Poleg tega bi lahko s takšno makroregionalno strategijo uskladili vse politike, cilje in ukrepe evropskih institucij z državami članicami, regijami, lokalnimi ekonomsko-socialnimi sveti in vsemi akterji iz Sredozemlja, zlasti majhnimi in izoliranimi otoškimi sredozemskimi državami.

2.5 Strategija naj bi poleg tega s spodbujanjem rasti, ustvarjanjem delovnih mest in zmanjšanjem brezposelnosti odpravila probleme, povezane s sedanjo mednarodno gospodarsko krizo.

2.6 Zato se v tem mnenju makroregionalna strategija razume, kakor jo je opredelila Komisija (3), torej strategija za območje, ki združuje različne države ali regije s skupnimi značilnostmi, na primer obmorsko ali drugo območje, ali skupnimi izzivi, kot so razvojni problemi, podnebne spremembe, omejena gospodarska in kulturna izmenjava itd. Makroregionalne strategije se opirajo na obstoječe instrumente, programe in finančna sredstva ter jih uporabljajo za uresničitev konkretnih ciljev posamezne makroregije, hkrati pa je njihov cilj vključitev javnih in zasebnih sredstev v načrtovanje teh strategij, da bi širšim politikam omogočili dostop do razpoložljivih sredstev (na evropski, nacionalni in regionalni ravni). Poleg tega omogočajo združevanje sredstev regij in sredstev različnih držav članic v okviru usklajenega „upravljanja“ in ustvarjajo „vzajemno korist“ za vse udeležene strani.

2.7 EU je glede na spremenljive in izredno negotove politične in družbene okoliščine v državah južnega Sredozemlja po nedavnih vstajah sprejela nov pristop za to območje, poimenovan partnerstvo za demokracijo in skupno blaginjo, ki naj bi nagradil države, ki dosegajo napredek pri izvajanju potrebnih reform na podlagi točno določenih in merljivih ciljev (4).

3. Izzivi za Sredozemlje

3.1 Glede na to, da obstaja že veliko programov in pobud tako za celotno Sredozemlje (evro-sredozemsko partnerstvo oziroma t. i. barcelonski proces) kot za posamezne dele Sredozemlja, kot je območje Jonskega in Jadranskega morja (teritorialno sodelovanje v Sredozemlju na podlagi Jadransko-jonske makroregije), mora nova makroregionalna strategija zajeti vse države, ki ležijo ob Sredozemskem morju, tako države članice EU (Portugalsko, Španijo, Francijo, Italijo, Grčijo, Ciper, Slovenijo in Malto) kot tretje države (Hrvaško, Črno goro, Albanijo, Turčijo, Libanon, Sirijo, palestinska ozemlja, Jordanijo, Izrael, Egipt, Libijo, Alžirijo, Tunizijo in Maroko).

3.2 Še preden se začrta okvir ciljev in politik, je treba ugotoviti, s katerimi izzivi se to območje srečuje.

3.2.1 Prvič, Sredozemlje, zlasti njegov vzhodni del, je zelo pomembno z zgodovinskega vidika in obsega tako države članice EU kot različno razvite tretje države. Glede na to, da je Sredozemlje že zelo dolgo naseljeno, se gospodarsko izrablja ter v njem poteka intenziven pretok blaga, ljudi in pomorskega prometa, so zanj značilni precejšni tokovi ljudi in trgovine, kljub temu pa so gospodarski odnosi med državami na tem območju še vedno zelo omejeni; med državami v vzhodnem Sredozemlju, na primer, še vedno tudi ni direktnih letalskih in pomorskih povezav. Nekateri upravičeno menijo, da je „evro-sredozemsko sodelovanje“ na žalost omejeno samo na sodelovanje med južnosredozemskimi državami in EU ali na dvostransko sodelovanje z nekaterimi državami članicami.

3.2.2 Drugič, zaradi ekonomskih neravnovesij in razlik v stopnji razvoja in blaginje držav na tem območju, pa tudi zaradi pogostih napetosti, zlasti v zadnjem času, so se začeli ljudje iz ekonomskih razlogov (zakonito in nezakonito) (5) izseljevati, kar ima negativne posledice tako za državo izvora kot ciljno državo, pri čemer so še zlasti zaskrbljujoč problem iskalci političnega azila.

3.2.3 Tretjič, Sredozemlje ostaja žarišče politične nestabilnosti in oboroženih spopadov z nezaželeno izgubo človeških življenj, materialno škodo in posledicami za gospodarske in trgovinske odnose ter okolje. Poleg tega se je že ob začetku vstaj v arabskem svetu pokazalo, da je treba na pobudo EU takoj pripraviti strategijo za okrepitev gospodarskih in družbenih vezi med državami na tem območju na podlagi demokratičnega dialoga z državami in civilno družbo (6), s čimer bo EU dokazala, da ljudem iz južnega Sredozemlja stoji ob strani (7).

3.2.4 Četrtič, Sredozemlje je vir številnih pomembnih surovin, predvsem energetskih rezerv iz širšega območja Bližnjega Vzhoda in Severne Afrike. Nedavno odkritje novih zalog zemeljskega plina je pomemben dogodek, ki naj bi EU zagotavljal nov in stabilnejši vir energije. Kljub vsemu pa je treba zagotoviti varno okolje in izboljšati komunikacijske, morske, letalske in druge povezave med sredozemskimi državami in preostalim svetom, predvsem pomorsko trgovino, ki je pomembna gospodarska dejavnost na tem območju.

3.2.5 Petič, dolgotrajna naseljenost in kmetijska izraba tega območja, nedavne in pogoste suše, prelov in gost pomorski promet so privedli do onesnaženja, ki ima negativne posledice za morsko okolje in obalo, to pa negativno vpliva na turizem. Kmetijska proizvodnja je vse manjša in proizvodi čedalje manj vredni (8), morski viri pa so vse bolj izčrpani, rezultat česar je majhen ulov rib.

3.2.6 Šestič, za vse sredozemske države je značilna pomembna vloga turizma pri zaposlovanju in ustvarjanju rasti, zato mora biti spodbujanje sodelovanja sredozemskih držav na področju turizma eden ključnih elementov strategije za razvoj, če želimo rešiti velike probleme, zlasti sezonsko naravo turizma.

3.2.7 In sedmič, uporaba tehnoloških in komunikacijskih rešitev na podlagi interneta je omejena, zlasti na južni strani Sredozemlja, kjer tudi ni zanimanja za raziskave ali inovacije, medtem ko sta ti dve področji ključna elementa modernega gospodarstva. Sredozemske države so med seboj zelo slabo povezane.

3.3 Omeniti je treba, da so gospodarske, politične in družbene vezi med severnoafriškimi državami še posebej slabe, tako da je evro-sredozemsko sodelovanje dejansko omejeno na sodelovanje EU s samo nekaterimi državami. Poleg tega politike in programi EU za to območje niso bili ravno uspešni zaradi premalo sposobnih partnerjev na lokalni ravni, korupcije (9) in slabega poznavanja lokalnih navad, običajev in družbenih predstav. Rezultati barcelonskega procesa, ki se je začel leta 1995, so razmeroma slabi, poleg tega pa niti program MEDA niti Unija za Sredozemlje nista prinesla pričakovanih rezultatov z vidika ustrezne promocije sodelovanja EU s sredozemskimi državami.

4. Cilji makroregionalne strategije za Sredozemlje

4.1 Glede na zgoraj naštete izzive predlagamo naslednje glavne cilje makroregionalne strategije:

4.1.1 doseči trajnostni razvoj s krepitvijo konkurenčnosti gospodarstva držav na tem območju, da bi odgovorili na sedanjo mednarodno gospodarsko krizo, ustvarili delovna mesta in zmanjšali brezposelnost;

4.1.2 okrepiti vezi med sredozemskimi državami, da bi postale most za komunikacijo med EU ter Bližnjim Vzhodom in Afriko, s čimer bi vzpostavili pogoje za mir, blaginjo in regionalno kohezijo;

4.1.3 začrtati ambiciozno energetsko politiko, ki bi služila tako državam na tem območju kot EU, glede na to da slednja potrebuje bolj raznolik nabor energetskih ponudnikov in želi zmanjšati svojo odvisnost od Rusije;

4.1.4 spodbuditi prosti pretok blaga, storitev, kapitala in oseb med sredozemskimi državami, ki niso v EU;

4.1.5 izboljšati komunikacijske povezave, da bi omogočili hiter in neoviran dostop do blaga, oseb in storitev, ob poudarku na varnem transportu energetskih virov;

4.1.6 okrepiti vlogo majhnih otoških sredozemskih držav članic EU (Cipra in Malte) s konkretnimi pobudami za izboljšanje odnosov s sredozemskimi partnerji, zlasti z razširitvijo elektronskih povezav teh držav s preostalim svetom;

4.1.7 spodbujati programe za ustvarjanje delovnih mest za skupine prebivalstva, ki potrebujejo posebno pozornost (10) (ženske, mladi, invalidi itd.).

4.2 Cilj makroregionalne strategije za Sredozemlje (razdeljene v dve podregionalni strategiji za vzhodni in zahodni del Sredozemlja) mora biti spremeniti to območje v resnično inovativno z vidika trgovine, turizma, kulture, idej, inovacij, raziskav in izobraževanja ter v območje miru, da bi dosegli trajni gospodarski in družbeni razvoj ter blaginjo.

5. Strateški pristop za sredozemsko makroregijo

5.1 S pomočjo zgornje analize lahko določimo glavne elemente strategije za to območje na podlagi naslednjih šestih stebrov, ki so v skladu s strategijo Evropa 2020 (11):

5.1.1 Prvi steber se nanaša na gospodarsko sodelovanje in razvoj v povezavi s cilji trajnosti in pomembnimi ukrepi na gospodarskem področju, kot so: — opredelitev dolgoročne strategije v okviru SKP za spodbujanje trajnostnega kmetijstva, ki temelji na usposabljanju, tehnologiji, inovacijah in raziskavah; — izvajanje ukrepov za razvoj akvakulture; — podpora MSP, ki so hrbtenica lokalnega gospodarstva; — liberalizacija trgovine med državami s tega območja; — boj proti korupciji, ki uničuje gospodarske in družbene strukture ter zmanjšuje konkurenčnost; — spodbujanje razvoja turizma in kulture s poudarkom na transnacionalnem sodelovanju, privabljanje tujih naložb, načrtovanje križarjenj z več destinacijami ter večja skrb za kulturno dediščino in plaže, da bodo prejele znak kakovosti.

5.1.2 Drugi steber se nanaša na varstvo okolja in boj proti podnebnim spremembam: — zaščita morskega bogastva z obnovo ribjih staležev in čim večjim zmanjšanjem problemov, ki jih povzročajo podnebne spremembe; — sprejetje dodatnih ukrepov za zaščito obale; — okrepitev sodelovanja med državami na tem območju, da bi zaščitili in zagotovili enakomerno razdelitev omejenih vodnih virov; — uporaba načel trajnostnega razvoja v pomorskem prometu s pomočjo novih tehnologij, da bi znižali obratovalne stroške in emisije CO2.

5.1.3 Tretji steber se nanaša na promet; njegov cilj je zagotoviti povezave ter varnost pomorskega in letalskega blagovnega in potniškega prometa. Cilji v zvezi s tem so: — okrepiti in izboljšati pomorski trgovski promet na podlagi sodelovanja sredozemskih držav ter zagotoviti pogoje za varnost mednarodnih morskih, priobalnih in letalskih povezav; — izboljšati letalske in morske povezave med posameznimi sredozemskimi državami, med vzhodnim in zahodnim delom Sredozemlja ter s preostankom EU; — ustvariti nove pomorske poti in izboljšati obstoječe, predvsem da bi otoškima državama članicama zagotovili varne in konkurenčne povezave.

5.1.4 Četrti steber se nanaša na sodelovanje na področju energetike (12) – ogljikovodike, zemeljski plin, obnovljive vire energije in njihov varen transport od države proizvajalke do EU in drugam. Dolgoročni cilj je ustvariti energetsko skupnost med EU in južnim Sredozemljem, kar je zelo ambiciozen, vendar nujen načrt. V ta namen bo treba oblikovati energetsko politiko za Sredozemlje na več ravneh, katere cilji so: — izraba na novo odkritih zalog zemeljskega plina ter obnovljivih virov energije, kot sta sončna in vetrna energija; — iskanje novih polj zemeljskega plina in njihovo izkoriščanje; — razvoj obnovljivih virov energije z regionalnimi pobudami, kot so sredozemski solarni načrt, Dii – obnovljivi viri energije, ki združujejo kontinente, in Medgrid; — vključitev južnosredozemskih držav v notranji trg EU z energijo.

5.1.5 Peti steber se nanaša na inovativnost in konkurenčnost. Strategija mora izkoristiti možnosti, ki jih ponujajo obstoječe pobude EU na področju raziskav in inovativnosti, da bi izboljšala konkurenčnost in prispevala k blaginji ljudi in držav v celotnem Sredozemlju s: — spodbujanjem reforme šolstva in prilagajanjem šolskih sistemov trenutnim zahtevam na področju razvoja s politiko usposabljanja delovne sile; — omogočanjem tesnejšega sodelovanja univerz, podjetij in raziskovalnih inštitutov na področju raziskav in tehnologije; — spodbujanjem programov izmenjav znanstvenikov in študentov (programi Erasmus, Leonardo Da Vinci itd.); — povečanjem sodelovanja med temi državami, da se izboljšajo elektronske povezave in dostop do interneta.

5.1.6 Šesti steber se nanaša na priseljevanje in mobilnost (13), pri čemer gre za spodbujanje zakonitega in dobro vodenega priseljevanja, spoštovanje mednarodne azilne zakonodaje, zmanjšanje nezakonitega priseljevanja, ukrepe proti kriminalnim mrežam trgovine z ljudmi in varstvo človekovih pravic ob kontrolah na meji: — okrepitev sodelovanja, ko gre za spremljanje priseljevanja in gibanja oseb, med izvornimi, prehodnimi in ciljnimi državami – slednje so povečini države članice EU; — izboljšan pretok prometa, zagotovljen prost prehod in nova celovita azilna politika EU, ki temelji na: — prednostnih nalogah skupnega evropskega azilnega sistema (CEAS); — izboljšanem policijskem sodelovanju z namenom preprečevanja čezmejnega kriminala in boja proti njemu.

6. Pogoji za uresničitev ciljev makroregionalne razvojne strategije za Sredozemlje

6.1 Nova makroregionalna strategija za Sredozemlje, razdeljena na dva dela, se bo izvajala v okviru strategije Evropa 2020, obstoječih programov in finančnih določb EU (14) ter s pomočjo pobud, kot je program Interact, s čimer bosta zagotovljena tehnična podpora in usposabljanje (15). Kljub vsemu pa bo treba oblikovati nov mehanizem upravljanja in izboljšati delovanje institucij. Makroregionalna strategija mora ponuditi nove pristope, ki bodo koristili tem državam, in predvideti pragmatične ukrepe in politike, ki jih bo mogoče uspešno uresničiti.

6.2 Za oblikovanje strategije za Sredozemlje (razdeljene na vzhodno in zahodno Sredozemlje) bo treba uporabiti vsa sredstva, ki so na voljo, in strategijo povezati z ustreznimi vidiki pristopa do Sredozemlja, ki se nanašajo na zunanje odnose. Osredotočena bo na učinkovitejše usklajevanje ukrepov in politik Evropske komisije z državami članicami, regijami, lokalnimi organi in drugimi zadevnimi akterji, da bi dosegli dobre rezultate.

6.3 EU je na pariškem vrhu za Sredozemlje leta 2008, zavedajoč se ključne vloge Sredozemlja, sklenila takoj izboljšati svoje sodelovanje z vzpostavitvijo stalnega mehanizma pod imenom Unija za Sredozemlje (16). Ta mehanizem, ki je bil z velikimi pričakovanji uveden v Barceloni, je bil zadolžen za posebne projekte v zvezi z onesnaženostjo morij, varnostjo na morju, energijo in razvojem gospodarskih vezi med državami evro-sredozemskega partnerstva. Na žalost pa je Unija za Sredozemlje do zdaj pokazala bolj malo rezultatov.

6.4 Makroregije nimajo strogo določenih meja. Zato morajo biti vprašanja, s katerimi se ukvarjajo, osredotočena na dogovorjene izzive in skupne elemente, ki omogočajo njihovo rešitev, ter povezana z drugimi makroregionalnimi strategijami EU, ob upoštevanju določene kombinacije politik in ukrepov, ki so jih izbrale udeležene države.

7. Ukrepi, potrebni za izvedbo nove strategije

7.1 Glede na zgoraj začrtani okvir bi morali biti del makroregionalne strategije za Sredozemlje predvsem naslednji ukrepi:

7.1.1 Oblikovati ustrezen mehanizem usklajevanja in upravljanja za izvajanje makroregionalne strategije, ki bi usklajeval številne organe EU in lokalne akterje, ki pri tem sodelujejo. Zato se priporoča naslednje: — Komisiji zaupati usklajevanje vseh ukrepov, povezanih z makroregionalno strategijo, (GD REGIO, v sodelovanju z EEAS), da bi ta postala del uradne politike EU; — oblikovati dve podregionalni makrostrategiji za Sredozemlje: eno za njegov vzhodni del in eno za zahodni, ki bosta odražali njune gospodarske, družbene, geografske in kulturne posebnosti. Ti dve strategiji bi skupaj z Jadransko-jonsko strategijo pokrivali celotno Sredozemlje; — poleg tega se predlaga, naj se kot model uporabijo sistemi, uporabljeni v okviru strategije za območje Atlantskega oceana (GD MARE), in sicer: 1. na pobudo GD REGIO se vzpostavita dva foruma za Sredozemlje (vzhodni in zahodni del), katerih naloga bosta opis trenutnega stanja na posameznem območju in predlog akcijskih načrtov. V teh forumih bodo sodelovali predstavniki evropskih institucij (Komisije, Parlamenta, EESO in OR), sredozemskih držav, lokalnih in regionalnih oblasti ter civilne družbe; 2. forumoma bosta pomagala usmerjevalna odbora; 3. Komisija in vlade bodo ocenile končne predloge forumov.

7.1.2 Izvajati dobrososedsko politiko EU. Do zdaj je bil pristop makroregionalnih strategij omejen na izvajanje notranjih politik EU. Za uspeh strategije za Sredozemlje, v katero bi bile vključene številne države, ki niso članice EU, pa so potrebni elementi zunanje politike, seveda s posebnim poudarkom na dobrososedski politiki EU.

7.1.3 Oblikovati politike za:

7.1.3.1 izobraževanje in usposabljanje delovne sile;

7.1.3.2 izboljšanje internetne in elektronske komunikacije ter stalno izboljševanje internetnih storitev in e-uprave;

7.1.3.3 skupno načrtovanje raziskav in inovacij za podporo trajnostnega razvoja in poklicnega usposabljanja;

7.1.3.4 zagotavljanje pravice do prostega prehoda na morju in pretoka blaga, oseb in energije z izvajanjem politike varnih in poceni prometnih povezav ter z določanjem novih pomorskih poti in z izboljšavo trgovskega ladijskega prometa;

7.1.3.5 zagotavljanje učinkovitih morskih in letalskih povezav znotraj Sredozemlja in s preostalim svetom;

7.1.3.6 razširitev trgovskih in političnih vezi, z ustanavljanjem območij proste trgovine na podlagi obstoječih evro-sredozemskih dogovorov in z odpravo uvoznih dajatev, na podlagi usklajenih ukrepov, na primer zbliževanja zakonodaje;

7.1.3.7 sprejetje ukrepov na področju konkurence, javnih naročil, zaščite naložb ter v zvezi z zdravstvenimi in fitosanitarnimi vprašanji.

7.1.4 Projekti čezmejnega in medregionalnega sodelovanja se lahko financirajo iz obstoječih virov (17), tj. strukturnih skladov EU, s prispevki držav članic, prispevki drugih držav donatork (npr. Norveške in Švice), s sredstvi Evropske investicijske banke (EIB) (18) v okviru FEMIP (Mehanizem za evro-sredozemske naložbe in partnerstvo) (19), sredstvi Evropske banke za obnovo in razvoj (EBRD) na podlagi mednarodnega sporazuma ter iz proračuna Unije za Sredozemlje, v kateri sodelujejo lokalne oblasti, zasebni akterji in nevladne organizacije.

7.1.5 Delovanje nove makroregionalne strategije mora biti povezano z drugimi politikami EU, kot so strategija Evropa 2020, kohezijska politika, novi skupna kmetijska in ribiška politika, instrument za povezovanje Evrope in vseevropska prometna, telekomunikacijska in energetska omrežja, program Obzorje 2020, digitalna agenda, program COSME, predvsem pa integrirana pomorska politika in politika o skupnem evropskem sistemu azila (CEAS) (20).

8. Vloga otokov v novi makroregionalni strategiji

8.1 Nedvomno do zdaj še ni bilo celovite in stalne strategije na ravni EU, ki bi upoštevala posebnosti otoških držav članic EU (Cipra in Malte), ki se soočajo s problemi na področju prometa in energije. Njihova slaba povezanost je ovira za dokončanje notranjega trga.

8.2 Nova makroregionalna strategija za Sredozemlje bo natančno opredelila načine povezovanja za Ciper in Malto ter omogočila ustrezne pogoje za uporabo finančnih sredstev EU.

8.3 Ciper (v vhodnem Sredozemlju) in Malta (v zahodnem) bi lahko imela ključno vlogo pri izvajanju in upravljanju nove makroregionalne strategije kot središči upravnih organov, ki bodo ustanovljeni ali preneseni na to območje.

9. Potencialna vloga EESO v novi strategiji za Sredozemlje

9.1 EESO je v sodelovanju z ekonomsko-socialnimi sveti sredozemskih držav članic in ustreznimi organi (kjer obstajajo) v severnoafriških državah ter z reprezentativnimi organizacijami civilne družbe sklenil organizirati srečanje evro-sredozemskih ekonomsko-socialnih svetov, ki naj bi bilo kmalu.

9.2 EESO ima znanje in izkušnje, potrebne za takojšnje članstvo v forumih za Sredozemlje, ko bosta ustanovljena.

9.3 EESO namerava še naprej pripravljati posebna mnenja, v katerih bo podrobneje obravnaval in analiziral makroregionalno strategijo za Sredozemlje.

V Bruslju, 12. decembra 2012 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Poročilo Evropskega parlamenta o razvoju makroregionalnih strategij EU: sedanja praksa in pričakovanja za prihodnost, zlasti v Sredozemlju, odbor EP za regionalni razvoj, poročevalec: F. Alfonsi (A7-0219/2012).

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 3. julija 2012 o razvoju makroregionalnih strategij EU: sedanja praksa in pričakovanja za prihodnost, zlasti v Sredozemlju. (2011/2179(INI)).

(2) Mnenje EESO o makroregionalnem sodelovanju – razširitev strategije za Baltik na druge evropske makroregije, UL C 318, 23.12.2009, str. 6, in mnenje EESO o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o strategiji Evropske unije za regijo Baltskega morja (COM(2009) 248 final), UL C 339, 14.12.2010, str. 29.

(3) Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o strategiji Evropske unije za regijo Baltskega morja (CΟΜ(2009) 248 final, UL C 339, 14.12.2010, str. 29).

(4) Skupno sporočilo Evropskemu svetu, Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij: Partnerstvo za demokracijo in skupno blaginjo z državami južnega Sredozemlja, COM(2011) 200 final, 8.3.2011.

(5) Mnenje EESO o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij: Sporočilo o migracijah, COM(2011) 248 final, UL C 248, 25.8.2011, str. 135.

(6) Mnenje EESO o spodbujanju predstavniške civilne družbe v evro-sredozemski regiji, UL C 376, 22.12.2011, str. 32.

Mnenje EESO o baltski regiji: vloga organizirane civilne družbe pri izboljševanju regionalnega sodelovanja in opredeljevanju regionalne strategije, UL C 277, 17.11.2009, str. 42.

(7) Mnenje EESO o skupnem sporočilu Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij: Nov odziv na spremembe v sosedstvu, COM(2011) 303 final, UL C 43, 15.2.2012, str. 89.

Mnenje EESO o vlogi EU pri zagotavljanju miru v okviru zunanjih odnosov: dobre prakse in pogled v prihodnost, UL C 68, 6.3.2012, str. 21.

(8) Mnenje EESO o kmetijstvu v državah Euromeda (vključno s pomenom dela žensk v kmetijskem sektorju in vlogo zadrug), UL C 347, 18.12.2010, str. 41.

(9) Mnenje EESO o vlogi civilne družbe v boju proti korupciji v državah južnega Sredozemlja, UL C 351, 15.11.2012, str. 27.

(10) Mnenje EESO o spodbujanje ženskega podjetništva v regiji Euromed, UL C 256, 27.10.2007, str. 144.

(11) http://ec.europa.eu/europe2020/index_sl.htm

(12) Mnenje EESO o spodbujanju obnovljivih virov energije in evropski sosedski politiki: evro-sredozemska regija, UL C 376, 22.12.2011, str. 1.

Mnenje EESO o zunanji razsežnosti energetske politike EU, UL C 182, 4. 8. 2009, str. 8.

(13) Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o globalnem pristopu k vprašanju migracij in mobilnosti, COM(2011) 743 final, UL C 191, 29.6.2012, str. 134, ter mnenja EESO o naslednjih predlogih: predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi instrumenta finančne podpore na področju zunanjih meja in vizumov v okviru Sklada za notranjo varnost, COM(2011) 750 final – 2011/0365 (COD); predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o ustanovitvi Sklada za migracije in azil, COM(2011) 751 final – 2011/0366 (COD); predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o splošnih določbah o Skladu za migracije in azil ter o instrumentu za finančno podporo na področju policijskega sodelovanja, preprečevanja kriminala in boja proti njemu ter kriznega upravljanja, COM(2011) 752 final – 2011/0367 (COD); in predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi instrumenta finančne podpore na področju policijskega sodelovanja, preprečevanja kriminala in boja proti njemu ter kriznega upravljanja v okviru Sklada za notranjo varnost, COM(2011) 753 final – 2011/0368 (COD), UL C 299, 4.10.2012, str. 108.

(14) Uredba (ES) št. 1638/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 2006 o splošnih določbah o ustanovitvi Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva, UL L 310, 9.11.2006.

(15)

— www.interact-eu.net/about_us

— www.interact-eu.net/about_us/downloads/2544/INTERACT-factsheet_Mediterranean-lab_group_06.2010.pdf (ki se nanaša na točko Interact za Sredozemlje v Valenciji).

(16) http://www.eeas.europa.eu/euromed/index_en.htm

(17) Za obdobje do konca leta 2013 so na voljo približno 4 milijarde EUR za podporo južnih sosed EU v okviru Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva.

(18) http://www.eib.europa.eu/projects/regions/med/index.htm?lang=fr&lang.en

(19) http://www.eib.europa.eu/infocentre/publications/all/femip-2011-annual-report.htm?lang=en&

(20) Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij: Načrt politike azila – Celostni pristop k zaščiti v EU, COM(2008) 360 final.