KAZALO

1........... CARINSKA UNIJA EU................................................................................................ 3

1.1........ Uvod.............................................................................................................................. 3

1.2........ Pravni red carinske unije: več kot 40-letna evolucija........................................................ 4

1.2.1..... Zakonodaja.................................................................................................................... 4

1.2.2..... Politični in strateški cilji................................................................................................... 4

1.3........ Carinska unija 2012: v službi EU..................................................................................... 5

1.3.1..... Storitve za podjetja in družbo.......................................................................................... 5

1.3.2..... Carinska unija v številkah................................................................................................ 6

1.3.3..... Evropska zgodba o uspehu............................................................................................. 7

1.4........ Upravljanje in delovanje.................................................................................................. 7

1.4.1..... Dejavnosti in postopki.................................................................................................... 7

1.4.2..... Sredstva......................................................................................................................... 8

1.4.3..... Upravljanje..................................................................................................................... 8

2........... OCENA CARINSKE UNIJE........................................................................................ 9

2.1........ Zunanji pritiski................................................................................................................ 9

2.2........ Notranji pritiski............................................................................................................... 9

3........... CARINSKA UNIJA 2020 – POT NAPREJ................................................................ 10

3.1........ Dokončanje posodobitve.............................................................................................. 11

3.2........ Ocena vrzeli, opredelitev prednostnih nalog................................................................... 11

3.3........ Izboljšanje učinkovitosti in uspešnosti z reformo upravljanja carinske unije...................... 13

4........... ZAKLJUČEK.............................................................................................................. 14

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU

o stanju carinske unije

1. CARINSKA UNIJA EU

1.1. Uvod

Carinska unija EU[1] je eden od najuspešnejših primerov evropskega povezovanja in evropskih politik. Že več kot štiri desetletja je trdna podlaga za gospodarsko povezovanje in rast v Evropi. Njena pravna podlaga se je izkazala za trdno in prožno tako ob širitvi geografskega območja kot ob povečanju obsega nalog. V javnem sektorju je ena od začetnic celovitega posodabljanja, katerega cilj je vzpostavitev vseevropske storitve e-uprave. Na mednarodnih lestvicah se nekatere carinske uprave EU redno uvrščajo med najboljše na svetu[2].

Vendar lestvice kažejo tudi, da vsi členi v verigi niso enako uspešni. Čeprav se uporablja ista zakonodaja, se rezultati njenega izvajanja razlikujejo. Pojavljajo se znaki, da se carinska unija pri svojem delovanju sooča z resnimi izzivi. Ti izzivi lahko negativno vplivajo na splošno učinkovitost carinske unije pri zaščiti in podpori EU. Kažejo se v neučinkovitosti, izgubah in neusklajenosti med potrebami in razpoložljivostjo virov. Poleg tega povzročajo neenako raven storitev in ne najboljšo skupno zaščito meja EU.

Carinska unija je v izključni pristojnosti EU[3], izvajanje carinske zakonodaje pa je v prvi vrsti odgovornost držav članic[4]. Vendar je jasno, da nekateri izzivi carinske unije izvirajo iz vse večje globalizacije trgovine, poslovnih modelov in logistike ter globalizacije kriminala in drugih groženj. Poleg tega stroški izvajanja carinske unije niso enakomerno razporejeni, čeprav so njene koristi skupne; zaradi zgodovinskih in geografskih razlogov ter trgovinskih poti so nekatere države članice nesorazmerno obremenjene.

Dejstvo je, da se v tako povezanem svetu države članice same in brez pomoči EU ne morejo več učinkovito spoprijemati z izzivi globalizacije. V splošnih ugotovitvah o položaju EU[5] so dobro opisani tudi izzivi in potreba pa ukrepanju na področju carinske unije: globalizacija zahteva večjo evropsko enotnost, ta pa zahteva boljše povezovanje in zavedanje, da smo „vsi na istem čolnu“.

Cilji tega sporočila so: – poudariti dodano vrednost in temeljni pomen storitev carinske unije kot podlage za rast, konkurenčnost in varnost enotnega trga ter Evropske unije; – potrditi, da se carinska unija sooča z izzivi, ki zahtevajo odziv na ravni EU; – opredeliti ukrepe za spopadanje s temi izzivi in za zagotovitev uspešnejše, trdnejše in enotnejše carinske unije do leta 2020.

1.2. Pravni red carinske unije: več kot 40-letni razvoj

1.2.1. Zakonodaja

Leta 1968 so se s carinsko unijo najprej ukinile carine na nacionalnih mejah, vzpostavljen pa je bil enoten sistem za obdavčitev uvoza iz držav zunaj EGS. Začetno uveljavitev skupnih carinskih tarif, skupnih pravil o poreklu in carinskega vrednotenja so dopolnile direktive ali uredbe na različnih področjih carinske zakonodaje, kot so carinski postopki, carinske formalnosti in kontrole ter carinski dolg in zavarovanja. Poleg odstranitve notranjih meja za blago je bila v okviru vzpostavitve enotnega trga leta 1993 najpomembnejša sprememba v pravnem redu kodifikacija enotne, neposredno uporabne pravne podlage iz različnih zakonodajnih aktov. Čeprav je javnost vzpostavitev Evrope brez meja občutila kot odstranitev carin, se je pravni red osredotočil prav na pomen učinkovitega carinskega nadzora na skupni zunanji meji.

Osrednje točke pravnega reda carinske unije od leta 1993 so bile celovit, neposredno uporaben carinski zakonik Skupnosti[6], skupna carinska tarifa[7] in njune poznejše spremembe. Poleg tega številni pomembni pravni instrumenti, vključno s predpisi o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine[8], predhodnih sestavinah za prepovedane droge[9], predmetih kulturne dediščine[10], kontroli gotovine[11], nadzoru trga[12] ter zakonodajo na področju varovanja ljudi in okolja[13], sestavljajo močno in neposredno uporabno pravno podlago, s katero carinski organi EU lahko izvršujejo predpise na navedenih področjih.

1.2.2. Politični in strateški cilji

Leta 2008 sta bila v Strategiji za nadaljnji razvoj carinske unije[14] kot strateška cilja carinske unije določena 1) zaščita EU in 2) podpora konkurenčnosti EU. Ta dva cilja še vedno veljata in bosta tudi v prihodnosti. Izpolnjevati bi ju bila treba na enoten in učinkovit način z učinkovitim nadzorom ter tesnim sodelovanjem med carinskimi upravami in drugimi organi, podjetji[15] in mednarodnimi partnerji.

Mednarodno sodelovanje je ključen strateški element carinske politike EU. Na večstranski ravni, na primer v okviru Svetovne carinske organizacije in Svetovne trgovinske organizacije, EU spodbuja oblikovanje in izvajanje mednarodnih standardov, zlasti na področju varnosti, pospeševanja trgovine in carinske poenostavitve. Na dvostranski ravni pa je cilj EU aktivno sodelovanje z glavnimi trgovinskimi partnerji za spoprijemanje z izzivi, povezanimi s carino, na primer pospeševanjem trgovine, pravili o poreklu, uveljavljanjem pravic intelektualne lastnine, varnostjo dobavne verige in bojem proti goljufijam.

1.3. Carinska unija 2012: v službi EU

1.3.1. Storitve za podjetja in družbo

Carina je edini javni organ, ki ima popoln pregled in odgovornost nadzora nad blagom, ki prečka zunanje meje EU in ki se lahko po tem, ko ga carinski organi kjer koli v EU sprostijo v prosti promet, prosto giba po carinskem območju EU. Od leta 1968 se je vloga carinske unije precej okrepila, njene naloge pa so se razširile, kar je delno posledica njenega edinstvenega položaja. Postala je pomemben ponudnik storitev za podjetja in družbo, tako da danes carinski organi EU izpolnjujejo najrazličnejše operativne cilje. Carina ostaja organ, ki za EU in države članice pobira prihodke, vendar ima vedno pogosteje tudi vlogo organa kazenskega pregona, ki ščiti varnost EU. Vse bolj deluje kot skrbnik celovitosti notranjega trga blaga ter izvrševalec številnih drugih vladnih interesov na zunanji meji.

Carinska unija je operativna veja večine ukrepov trgovinske politike EU, v njenem okviru pa se izvajajo tudi številni mednarodni sporazumi v zvezi s trgovinskimi tokovi EU. Ker carinski organi učinkovito ustavljajo nezaželeno ali tvegano blago iz tretjih držav, preden je dano na trg v EU, vse več vladnih agencij pričakuje, da bodo carinski organi izvajali njihove politike na meji. Zanašajo se na to, da bo izvajanje formalnosti in kontrol na zunanjih mejah, ki so določene v carinski zakonodaji, služilo tudi kot nadzor nad izpolnjevanjem zahtev drugih predpisov[16]. Carinski organi so zato vse pogosteje celovit „skrbnik notranjega trga“ in izvršujejo tudi zakonodajo na področju javnega zdravja, varstva potrošnikov, okolja in kmetijstva. Carinska unija izrecno prispeva tudi k ciljem na področju notranje varnosti[17]. Preglednica 1 prikazuje obseg storitev carinske unije za EU leta 2012.

Preglednica 1: Storitve carinske unije za EU leta 2012

Storitve za EU in nacionalne vlade || Storitve za družbo || Storitve za podjetja

Zbiranje prihodka za EU in nacionalne vlade || Varovanje pred terorizmom in kriminalnimi organizacijami (zmanjšanje pranja denarja, varnost dobavne verige) || Zaščita enakih konkurenčnih pogojev za podjetja in blago v podobnem položaju po EU

Izvajanje carinskih/trgovinskih politik in zakonodaje (po kopnem/morju/zraku) || Varovanje zdravja (ljudi in živali, npr. droge, varnost izdelkov itd.) || Minimalno potrebno fizično in postopkovno motenje trgovinskih tokov, npr. poenostavljeni postopki, enotno okno, vse na enem mestu

Izvajanje (delov) necarinskih politik in zakonodaje (npr. na področju zdravja, varnosti) s strani carinskih organov || Uveljavljanje spoštovanja pravne države || Podpora konkurenčnosti podjetij EU, npr. tarifne opustitve

Informacije o zadevnih trgovinskih tokovih in akterjih za namene oblikovanja politik (zlasti statistika trgovine z blagom) || Varstvo interesov davkoplačevalcev EU || Varstvo intelektualne lastnine

|| Povečanje gospodarske blaginje || Pregledne, ažurne in enotne informacije ter smernice o postopkih, trgovinskih ukrepih, standardih in normah ter zakonodaji in sodni praksi

|| Izvajanje zunanje politike EU, npr. uveljavljanje trgovinskega embarga, neširjenje orožja itd. ||

|| Varstvo kulturne dediščine ||

|| Varstvo okolja ||

1.3.2. Carinska unija v številkah

Pri zagotavljanju teh storitev carinski organi EU obravnavajo 17 % svetovne trgovine – več kot dve milijardi ton blaga na leto[18] v vrednosti 3 300 milijard EUR. Med letoma 2004 in 2010 se je vrednost zunanje trgovine EU kljub vplivu finančne krize povečala za skoraj 50 %[19]. EU je v središču svetovne trgovine in logistike dobavne verige ter je najpomembnejši trgovinski partner Združenih držav, Kitajske in Rusije. Več kot 90 % (8,4 milijarde ton blaga) trgovine poteka po morju, od tega se več kot 20 % blaga raztovori v Evropi. V EU je več kot 250 mednarodnih letališč. Vzhodna kopenska meja je dolga skoraj 10 000 km in ima 133 gospodarskih cestnih in železniških vstopnih točk. Na celotni zunanji meji EU (kopenski, morski, zračni) pa je skupaj več kot 1 000 carinskih uradov ob vstopu.

Leta 2011 so carinski organi EU pregledali 36 milijonov deklaracij o tovoru pred vstopom, 140 milijonov uvoznih deklaracij, 96 milijonov izvoznih deklaracij in 9 milijonov deklaracij za tranzitni postopek. To pomeni, da so carinske uprave držav članic povprečno obravnavale 8,9 deklaracije na sekundo. Zbrale so za 16,6 milijarde EUR uvoznih dajatev, kar je približno 13 % proračuna EU[20].

1.3.3. Evropska zgodba o uspehu

Uspeh EU kot največjega trgovinskega sistema na svetu in svetovno konkurenčnega akterja ter vse večja obseg in hitrost trgovine se lahko štejejo za kazalnike neprekinjenega uspešnega delovanja carinske unije EU. Carinska unija podpira trgovinsko in gospodarsko rast ter varuje varnost, zdravje in okolje 500 milijonov državljanov EU. V zadnjih štirih desetletjih je carinska unija svoje odgovornosti uspešno izpolnila ter se stalno prilagajala novim nalogam, novim geografskim razsežnostim in spreminjajočim se svetovnim razmeram.

V zadnjem desetletju je tudi uspešno uvedla uporabo medsebojno povezanih sistemov in postopkov IT, pri katerih je potrebno sodelovanje in usklajevanje po vsej EU. Danes zainteresirane strani od 27 nacionalnih uprav, ki si delijo breme, pričakujejo, da upravljajo carinsko unijo in izvajajo njena pravila tako, kot da bi resnično bile „en sam subjekt “.

1.4. Upravljanje in delovanje

Operativno delovanje carinske unije je zapleteno, saj temelji na skupni zakonodaji in politiki, ki ju izvaja 27 uprav po vsej EU. Nastal je niz dejavnosti in postopkov, ki vključujejo človeške, tehnične in finančne vire EU in držav članic.

1.4.1. Dejavnosti in postopki

Glavni postopki carinske unije pri opravljanju funkcij, določenih v zakonodaji, zajemajo naslednje dejavnosti:

(1) upravljanje carinjenja blaga, vključno z:

· nadzorom vstopa in izstopa blaga s pregledovanjem deklaracij pred vstopom/izstopom,

· preverjanjem carinskih deklaracij in upravljanjem carinskih postopkov,

· izvajanjem trgovinskih ukrepov in omejitev,

· izračunom in pobiranjem carinskih dajatev, drugih pristojbin in upravljanjem zavarovanj,

· uporabo drugih ustreznih pravil;

(2) nadzor, vključno s:

· profili tveganja in usmeritvijo kontrol,

· pregledom dokumentacije in fizičnimi pregledi,

· naknadnimi kontrolami,

· opravljanjem uradnih poizvedb,

· predhodnim in naknadnim pregledom trgovcev v zvezi z različnimi vrstami dovoljenj;

(3) izvrševanje, vključno s:

· kazenskimi/upravnimi preiskavami in pregoni,

· izrekanjem kazni.

Glavni horizontalni postopki, ki podpirajo te dejavnosti, so:

(1) upravljanje podatkov, vključno z upravljanjem in obdelavo velike količine podatkov o trgovini in trgovcih;

(2) vodenje trgovcev (v trgovino je vključenih več kot 3 milijone „strank“[21]), vključno z:

(1) identifikacijo in registracijo,

(2) zagotavljanjem informacij,

(3) izdajanjem različnih dovoljenj;

(3) obvladovanje tveganja, vključno s prepoznavanjem, oceno, analizo in ublažitvijo neštetih vrst in ravni tveganj, povezanih z mednarodno trgovino z blagom.

1.4.2. Sredstva

Ključna sredstva, ki jih carinska unija potrebuje za opravljanje svojih funkcij in izvajanje naštetih medsebojno povezanih postopkov, vključujejo predpise (npr. zakonodaja), ki jih je treba uporabljati, praktične smernice in postopke za njihovo uporabo v praksi in vire za njihovo fizično izvajanje (finančni viri, človeški viri, informacijska tehnologija, oprema).

Že površinski pregled teh virov[22] kaže, da gre v resnici za zapleteno kombinacijo mednarodnih sporazumov[23], kot so predpisi GATT, pravo, smernice in sredstva EU (npr. za podpiranje infrastrukture in aplikacij IT) ter nacionalnih predpisov[24], smernic, postopkov in virov. Čeprav so carinska zakonodaja in smernice EU skupne ter so nekatere podporne podatkovne zbirke v skupni uporabi, se nacionalna sredstva ter zlasti človeški in finančni viri, ki so na voljo različnim carinskih upravam, med državami članicami močno razlikujejo, kar velja tudi za nacionalne postopke in področja nacionalne infrastrukture in aplikacij IT.

1.4.3. Upravljanje

Upravljanje carinske unije se je skozi čas bistveno spreminjalo. Formalna zakonodajna struktura vključuje Svet in Evropski parlament ter, pri izvedbeni zakonodaji, komitološke odbore. Izvajanje carinske unije temelji tudi na manj formalni strukturi usklajevanja politike, v središču katere je Skupina za carinsko politiko (CGP), ki jo vodi Komisija in jo sestavljajo generalni direktorji 27 nacionalnih uprav. Preučuje vprašanja, na katere je opozorjena, in določa smernice za nadaljnji razvoj politik carinske unije. CGP od podpisa Rimske pogodbe (1958) zagotavlja skupno platformo za uprave. Danes je to skupina za splošno usklajevanje politike, ki ima številne usmerjevalne in projektne skupine ter sprejema ukrepe, od katerih jih večino upravlja Komisija ter so financirani v okviru programa Carina 2013[25] .

2. OCENA CARINSKE UNIJE

Kljub uspešni 40-letni zgodovini se carinska unija v zadnjih letih sooča z vedno večjimi izzivi. Leta 2005 je Komisija po sporočilu iz leta 2003[26] o brezpapirni carini predlagala zakonodajni sveženj za posodobitev carine EU, zlasti z razširjeno uporabo tehnik za elektronsko obdelavo podatkov. Ta paket je bil sprejet leta 2008[27], z njim pa se je začela popolna modernizacija carinske zakonodaje in postopkov EU.

Leta 2010 so Komisija in države članice začele ocenjevati delovanje carinske unije. Jasno je, da so k potrebi po spremembi prispevali zunanji pritiski, vendar je ključna ugotovitev, da bo zdaj morda treba pregledati tudi nekatere temeljne vidike starega operativnega modela in načina sodelovanja udeležencev v carinski uniji, ki še niso bili posodobljeni.

2.1. Zunanji pritiski

Zunanje okolje v zadnjih desetletjih ustvarja vse večji pritisk na uspešno delovanje carinske unije. Nenehno rastoči trgovinski tokovi, nove in vse bolj zapletene dobavne verige in poslovni modeli (npr. elektronsko trgovanje) ter novi logististični in konkurenčni pritiski povečujejo količino in hitrost dela ter zapletenost okolja. Tveganja, povezana z mednarodnimi dobavnimi verigami, so se povečala tudi zaradi globalizacije kriminala in terorističnih dejavnosti. Poleg tega pritiski, ki so posledica hitro rastočega števila nalog in pričakovanj zainteresiranih strani, prispevajo k obsegu carinskih dejavnosti in še bolj poudarjajo potrebo po dodatnih spretnostih, instrumentih in virih. Carinskim organom odgovornost nadzora trenutno podeljuje več kot 60 pravnih aktov[28]. Zaradi gospodarske krize pa je pomanjkanje sredstev še večje, zato je treba z vedno manj viri narediti vedno več. Kriza je za carinske uprave prišla v neugodnem času – za izvajanje pomembnih pravnih reform je bilo treba v času znatnih krčenj proračunskih sredstev in virov vlagati v obsežne projekte IT.

2.2. Notranji pritiski

Komisija in države članice so prav tako ugotovile, da ima že sam model delovanja carinske unije pomanjkljivosti. Posodobitev v smeri vseevropskega okolja elektronske carine z izmenjavo informacij v realnem času med 27 državami članicami pomeni uporabo novih vseevropskih postopkov, povečanje naložb v IT ter nove spretnosti zaposlenih. To še bolj jasno kaže na številne trenutne pomanjkljivosti, kot so stroški neučinkovitosti zaradi podvajanja dela.

Leta 2010 je bila opravljena samoocena za opredelitev notranjih pomanjkljivosti carinske unije. V „samoocenjevalni“ študiji[29] je bilo opredeljenih več problematičnih področij, ki bi jih bilo treba obravnavati. Prav tako je bilo predstavljenih več zamisli za prihodnje odzive.

Na podlagi študije je Komisija v svojem poročilu Svetu leta 2011[30] opredelila področja, na katerih bi morala carinska unija izboljšati svoje delovanje.

V poročilu Komisija navaja: – potreben je širši strateški pristop k sodelovanju z drugimi agencijami in mednarodnimi partnerji na področju varnosti, zdravja, zaščite in okolja; – treba je izboljšati in posodobiti upravljanje izvajanja carinske unije, tako v smislu struktur kot delovnih metod, da se med drugim omogoči tudi boljše razvrščanje pobud po prednosti in racionalnejšo uporabo omejenih virov; – za izboljšanje učinkovitosti, uspešnosti in enotnosti ter zagotovitev ekonomije obsega je potrebna boljša izmenjava in združevanje zmogljivosti in sposobnosti med državami članicami ter med državami članicami in Komisijo; – najpomembnejši pogoj za nadaljnji razvoj carinske unije je mehanizem za merjenje in ocenjevanje njene uspešnosti.

Pred kratkim so bile opravljene še druge podrobne ocene problematičnih področij, kot so obvladovanje tveganja[31], uveljavljanje pravic intelektualne lastnine[32] in kontrole gotovine. Poleg tega je Komisija leta 2012 začela široko zunanje vrednotenje za oceno z vidika zainteresiranih strani.

Rezultati teh študij bodo podlaga za širši razmislek leta 2013 o konkretnih prednostnih nalogah za nadaljnji razvoj carinske unije.

3. CARINSKA UNIJA 2020 – POT NAPREJ

Operativni cilj tega sporočila je opredeliti ukrepe za reševanje izzivov in do leta 2020 zagotoviti bolj učinkovito, trdno in enotno carinsko unijo z enako kakovostjo storitev po vsej EU. V odziv na poročilo Komisije iz leta 2011 je Svet v sklepih z dne 10. decembra 2012 poudaril, da „bi se morala carinska unija še naprej razvijati, da bo z varovanjem poslovnega okolja, spodbujanjem trgovine in ponujanjem visokokakovostnih storitev zainteresiranim stranem lahko dosegla svoje cilje pri podpiranju konkurenčnosti EU “[33].

Za uresničitev tega razvoja je nujno treba izpeljati pravno in postopkovno posodobitev. Ključni procesi za opredelitev izzivov ter analizo vrzeli so se že začeli in nekatere vrzeli se že odpravljajo. Poleg tega je treba izrecno obravnavati strukturne težave.

Za dosleden in celovit nadaljnji razvoj carinske unije so zato potrebni trije ključni elementi:

(1) dokončanje posodobitve, ki se je začela leta 2003,

(2) analiza vrzeli in opredelitev prednostnih nalog ter

(3) pregled in reforma vodstvenih in upravljalnih struktur carinske unije.

Te elemente je treba izvesti dosledno in načrtno, da ne bi prišlo do motenj dnevnega upravljanja mednarodnih trgovinskih tokov EU.

3.1. Dokončanje posodobitve

Leta 2003 se je začela obsežna posodobitev carinske zakonodaje in carinskih postopkov, ki zajema okrepitev vloge carinskih organov pri varovanju zunanjih mej, racionalizacijo pravnega okvira, večjo standardizacijo carinskih predpisov in njihovega izvajanja, poenostavitev carinskih postopkov ter informatizacijo vseh deklaracij in izmenjave podatkov.

Prvi pomemben korak pri posodobitvi je bilo sprejetje z varnostjo povezanih sprememb carinskega zakonika Skupnosti[34] leta 2005, kar je leta 2011 omogočilo uvedbo sistematične samodejne analize tveganja na podlagi elektronsko predloženih trgovinskih podatkov pred vstopom in izstopom blaga.

Zaradi novih priložnosti, ki jih prinaša razvoj IT, zdaj vsi nacionalni carinski organi ponujajo možnost, da se carinske deklaracije predložijo elektronsko. Danes je več kot 90 % vseh carinskih deklaracij v EU v elektronski obliki. Posodabljanje je v polnem teku. IT prinaša pomembne koristi za povečanje produktivnosti carinske unije.

Ključno gonilo nadaljnjega in celovitejšega razvoja v okviru posodabljanja je bilo med drugim sprejetje Moderniziranega carinskega zakonika in Odločbe o brezpapirnem okolju za carino in trgovino leta 2008. Vendar se Modernizirani carinski zakonik še ne uporablja, vložen bo predlog za njegovo prenovitev[35]. Tudi Odločbo o brezpapirnem okolju je treba pregledati.

Najpomembnejše prednostne naloge v prihodnje so dokončanje in sprejetje zakonodaje s strani Evropskega parlamenta in Sveta, sprejetje ustreznih aktov Komisije ter hitro izvajanje s strani držav članic.

3.2. Analiza vrzeli, opredelitev prednostnih nalog

V zadnjem času je bilo opravljenih več analiz vrzeli, zlasti na področjih upravljanja tveganja in varnosti dobavne verige, pravic intelektualne lastnine, nadzora trga, zdravja, varnosti in okolja ter kriznega upravljanja.

Na področju uveljavljanja pravic intelektualne lastnine je Komisija opredelila izzive in leta 2011 predlagala spremenjene carinske predpise v zvezi s pravicami intelektualne lastnine[36]. Poleg tega je Svet 10. decembra 2012 sprejel nov akcijski načrt za obdobje 2013–2017, krepi pa se tudi sodelovanje z mednarodnimi partnerji za boljše varstvo pravic intelektualne lastnine v celotni dobavni verigi.

Na področju zdravja, varnosti in okolja je treba zagotoviti, da bodo carinski organi lažje uveljavljali akte o prepovedih in omejitvah za uvoženo in izvoženo blago. Da bodo zahteve iz teh aktov združljive s carinskimi postopki, bo Komisija sestavila nabor standardnih postopkov, ki bodo vključeni v prihodnje predpise. Omejitve in prepovedi bodo še naprej vključene v TARIC, oblikovan pa bo tudi načrt za enotno okno za carinjenje. Pripravljajo se nadaljnje smernice, usposabljanja in instrumenti za gradnjo zmogljivosti, ki bodo carinskim organom pomagali pri uveljavljanju nefiskalnih predpisov, ter skupni pristopi nadzora na podlagi analiz tveganja. Poleg tega je treba za izboljšanje oblikovanja politik in ocenjevanja teh predpisov odpraviti vrzeli v poznavanju uveljavljanja predpisov carinskih organov. Zelo pomembno je oblikovanje merskih instrumentov in statističnih podatkov o rezultatih carinskih kontrol na področjih, kot sta varnost in skladnost izdelkov. Vse te ukrepe bi bilo treba združiti v strategijo za skupna prizadevanja Komisije in držav članic, da se olajša delo carinskih organov pri izvrševanju nefiskalnih predpisov. Za pripravo zgoraj opisanih dejavnosti je Komisija je že ustanovila skupino strokovnjakov, ki vključuje carinske organe in organe, pristojne za nefiskalne predpise.

Po odkritju razstreliva na tovornih letalih iz Jemna in v okviru poročila delovne skupine na visoki ravni za krepitev varnosti letalskega tovornega prometa Komisija v tesnem sodelovanju z različnimi zainteresiranimi stranmi, podjetji in mednarodnimi partnerji preučuje načine za izboljšanje varnosti dobavne verige in prispevek k razvoju mednarodnih standardov. Celovita analiza vrzeli in potreb na področju obvladovanja tveganja in varnosti dobavne verige bo predstavljena v sporočilu Komisije o obvladovanju tveganja in varnosti dobavne verige[37]. Raziskave in mednarodni projekti na tem področju se izvajajo tudi v okvirnem programu EU (FP7).

Za izboljšanje zaščite finančnih interesov EU in držav članic bi morali prihodnji ukrepi služiti tudi izboljšanju obvladovanja tveganja na področju carine in ukrepov nadzora na ravni EU[38].

Komisija je izpostavila tudi resne težave, ki izhajajo iz različnih pristopov k obravnavi kršitev carinske zakonodaje EU in uporabi sankcij in ki bi jih bilo treba obravnavati v predlogu leta 2013. Poleg tega je bil po jedrski nesreči v Fukušimi oblikovan akcijski načrt[39] za izboljšanje kriznega upravljanja carinskih organov. Preverjajo se tudi tarifne opustitve/predpisi glede kvot, in sicer s študijo leta 2013, ki bo morda pokazala potrebo po reviziji teh predpisov.

V okviru mednarodne razsežnosti carinske unije je treba še naprej dajati prednost dvostranskemu delu s trgovinskimi partnerji in delu v večstranskih forumih za opredelitev instrumentov in pogojev za varnost dobavne verige in poenostavitev trgovine, pri tem pa se je treba osredotočiti na spodbujanje enostavnejše carine, medsebojno priznavanje pooblaščenih gospodarskih subjektov ter izmenjavo informacij s tretjimi državami o upravljanju celotne dobavne verige. Ukrepom za boj proti tihotapljenju prepovedanega blaga, kršitvam pravic intelektualne lastnine in goljufijam bo treba v mednarodnih sporazumih, kot so dvostranski trgovinski sporazumi, še naprej dajati velik pomen, večjo pozornost pa je v takih sporazumih treba nameniti tudi posodobitvi pravil o poreklu.

Opredeljene prednostne naloge za leto 2013 vključujejo: – sporočilo Komisije o obvladovanju tveganja in varnosti dobavne verige, – strategijo za skupna prizadevanja Komisije in držav članic za lažje izvrševanje nefiskalnih predpisov s strani carinskih organov, – predlog o odpravi različnih pristopov k obravnavi kršitev carinske zakonodaje EU in uporabi sankcij, – izvajanje akcijskega načrta za izboljšanje kriznega upravljanja carinskih organov, – preučevanje in morebitna revizija tarifnih opustitev in predpisov glede kvot, – prednostno opredelitev instrumentov in pogojev za poenostavitev trgovine, varnost dobavne verige in uveljavljanje pravic intelektualne lastnine v dvostranskih in večstranskih mednarodnih sporazumih, – dokončanje analize o vrzelih in prednostne opredelitve nalog, zlasti z upoštevanjem ocene carinske unije leta 2013.

3.3. Izboljšanje učinkovitosti in uspešnosti z reformo upravljanja carinske unije

Sedanji decentralizirani sistem izvajanja in upravljanja skupnih temeljnih odgovornosti, nalog ter vse pogosteje tudi skupnih postopkov in sistemov IT na nacionalni ravni je iz več razlogov dosegel mejo svoje učinkovitosti in uspešnosti. Ti razlogi so med drugim podvajanje, nedoslednost, problemi interoperabilnosti in neusklajenost virov s potrebami v EU. Nedavne izkušnje pri uporabi vseevropskih postopkov in IT pri izvajanju z varnostjo povezanih sprememb carinskega zakonika Skupnosti in uporabi nekaterih evropskih dovoljenj te težave potrjujejo. Poleg tega so gospodarski subjekti poročali o različni obravnavi po EU in se pritožili zaradi negotovosti in stroškov, ki so posledica različne kakovosti storitev in različnih praktičnih zahtev, s katerimi se srečujejo po EU.

Ker je pravna podlaga skupna, je očitno, da je razlog za neenakosti slabše operativno izvajanje. Dolgo nespremenjen sistem izvajanja in upravljanja na nacionalni ravni je treba nadomestiti s tesnejšo obliko sodelovanja in skupne odgovornosti med upravami, ki izvajajo carinsko unijo. K tem prizadevanjem bodo prispevali posodobitve zakonodaje in delovnih metod ter reševanje posameznih vprašanj. Vendar splošna težava ostaja zelo decentralizirano in vse bolj zapleteno upravljanje izvajanja carinske unije.

Izvesti je treba reformo upravljanja carinske unije, da se omogočita večja uspešnost (na primer ekonomija obsega z združevanjem sredstev) in učinkovitost (na primer obvladovanje tveganja na podlagi združenih informacij v zvezi s tveganjem). Reforma upravljanja bi morala predvsem zagotoviti dosledno visoko kakovost storitev po vsej EU.

Za uspešno in učinkovito zagotavljanje visokokakovostnih storitev po vsej EU bi morala reforma upravljanja vključevati izboljšave na naslednjih področjih: – opredelitev operativnih ciljev/kakovosti storitev za EU in skupen sistem njihovega spremljanja; – izboljšanje operativnega usklajevanja in skupnega ukrepanja, kadar je to potrebno; – mehanizem za ugotavljanje potreb, prednostnih nalog in prenosa/podpore zmogljivosti, kadar je to potrebno.

4. ZAKLJUČEK

Carinska unija zagotavlja jasno in nesporno dodano vrednost za družbo in podjetja EU. Še vedno za EU in države članice pobere znaten del prihodka in je v marsičem skrbnik notranjega trga ter nepogrešljiva pomoč za nemoten potek trgovine EU, hkrati pa zagotavlja dragoceno zaščito podjetij, družbe in okolja EU pred različnim grožnjami mednarodne trgovine z blagom.

V zadnjih letih se je v carinski uniji začela reforma in modernizacija zakonodaje, postopkov in delovnih metod. Vendar je treba reforme izvesti v celoti. Poleg tega se mora reforma razširiti tudi na notranje strukture carinske unije ter na upravljanje njenega operativnega delovanja.

Komisija poziva Svet in Evropski parlament, naj: – dokončata posodobitev brez zamud; – za določitev prednostnih nalog sodelujeta v razpravah z ustreznimi zainteresiranimi stranmi ter upoštevata rezultate zadnjih ocen in analiz vrzeli, vključno z oceno carinske unije iz leta 2012; – posodobita upravljanje ter vloge in odgovornosti držav članic in Komisije glede splošnega operativnega upravljanja carinske unije. Naslednji korak bi moral vključevati načrt za reformo do leta 2014.

[1] „Carinska unija EU“ v tem sporočilu pomeni carinsko unijo in ozemlje EU iz člena 30 in naslednjih členov PDEU, razen carinskih unij EU s Turčijo, Andoro in San Marinom.

[2] Svetovna banka, Doing business 2012: Doing business in a more transparent world (Poslovanje leta 2012: Poslovanje v preglednejšem svetu) (http://www.doingbusiness.org/rankings); Svetovni gospodarski forum – Global Competitiveness Index (Indeks svetovne konkurenčnosti) (http://www.weforum.org/issues/competitiveness-0/gci2012-data-platform/).

[3] Člen 3 PDEU.

[4] Člen 291 PDEU.

[5] Predsednik Barroso, SPEECH/12/596, 12/09/2012.

[6] Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti.

[7] Uredba Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi.

[8] Uredba Sveta (ES) št. 1383/2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice.

[9] Http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/chemicals/documents/specific-chemicals/precursors/.

[10] Uredba Sveta (ES) št. 116/2009 o izvozu predmetov kulturne dediščine.

[11] Uredba (ES) št. 1889/2005 o kontroli gotovine ob vstopu v Skupnost ali izstopu iz nje.

[12] Uredba (ES) št. 765/2008 o določitvi zahtev za akreditacijo in nadzor trga v zvezi s trženjem proizvodov ter razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 339/93.

[13] Na primer Uredba Sveta (ES) št. 338/97 o varstvu prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst z zakonsko ureditvijo trgovine z njimi.

[14] COM(2008) 169 final.

[15] Za spodbujanje sodelovanja s podjetji ima večina nacionalnih uprav držav članic odbore podjetij in carinskih organov, na ravni EU pa posvetovalni mehanizem (Kontaktna skupina za trgovino) zagotavlja dejavno sodelovanje pri pripravljalnem delu za veliko večino novih pobud.

[16] Na primer večletni načrt za nadzor trga. Za več podrobnosti glej Prilogo 2 k delovnemu dokumentu služb Komisije Ocena učinka akcijskega programa za carino in obdavčenja v Evropski uniji za obdobje 2014–2020 (FISCUS), SEC (2011) 1317 final.

[17] Glej na primer Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z dne 22. novembra 2010 „Izvajanje strategije notranje varnosti EU: pet korakov k varnejši Evropi“ [COM(2010) 673 final – ni objavljeno v Uradnem listu Evropske unije].

[18] Spletišče EU – Področja politik, Carina.

[19] Zunanja in notranja trgovina EU, statistični letopis, podatki za obdobje 1958–2010, str. 16.

[20] Proračun 2011 v številkah.

[21] Podatkovna zbirka EORI.

[22] Osnutek končnega poročila, okvirna pogodba DIGIT/R2/PO/2009/027 ABC II – Študija o izvedljivosti vrednotenja položaja carinske unije EU.

[23] Številni mednarodni sporazumi in konvencije, kot je revidirana Kjotska konvencija WCO, so dejansko kodificirani v pravu EU.

[24] Carinska zakonodaja EU je skupna, vendar obstajajo številni nacionalni predpisi.

[25] Odločba št. 624/2007/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. maja 2007 o vzpostavitvi akcijskega programa za carino v Skupnosti (Carina 2013).

[26] COM(2003) 452 final, 24.7.2003.

[27] Uredba (ES) št. 450/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o carinskem zakoniku Skupnosti (Modernizirani carinski zakonik), UL L 145, 4.6.2008, str. 1, ter Odločba št. 70/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o brezpapirnem okolju za carino in trgovino, UL L 23, 26.1.2008, str. 21.

[28] Priloga 2 k delovnemu dokumentu služb Komisije Ocena učinka akcijskega programa za carino in obdavčenja v Evropski uniji za obdobje 2014–2020 (FISCUS), SEC(2011) 1317 final.

[29] Prihodnja poslovna arhitektura za carinsko unijo in kooperativni model na področju obdavčitve v Evropi, TAXUD/R3/VDL D (2010) 433216, okvirna pogodba DIGIT/R2/PO/2009/027 ABC II.

[30] COM(2011) 922.

[31] Študija o možnostih za izboljšanje zmogljivosti EU za analiziro in odpravo tveganj, PricewaterhouseCoopers, 31. maja 2012.

[32] Delovni dokument služb Komisije Ocena učinka uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine s strani carinskih organov, SEC(2011)597 in SEC(2011)598 ter delovni dokument služb Komisije Poročilo o izvajanju carinskega akcijskega načrta EU za boj proti kršitvam pravic intelektualne lastnine v letih 2009 do 2012, SWD(2012)356.

[33] Ref.

[34] Uredba (ES) št. 648/2005 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. aprila 2005 o spremembah Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti.

[35] Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o carinskem zakoniku Unije (COM(2012) 64, 20.2.2012).

[36] Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine s strani carinskih organov, COM(2011)285.

[37] Sporočilo bo objavljeno v začetku leta 2013.

[38] Posebno poročilo Računskega sodišča št. 1/2010 – Ali je nadzor nad poenostavljenimi carinskimi postopki za uvoz učinkovit?

[39] TAXUD/B2/061/2011.