1.Uvod

Evropa se vse bolj spoprijema s hudimi posledicami intenzivnih in nepredvidljivih skrajnih vremenskih pojavov in potresov, ki povzročajo izgubo življenj ter uničujejo lastnino in kulturno dediščino. Učinek teh pojavov na življenja in možnosti za preživljanje je bil tragičen. Evropski narodi so se odločili zgraditi Evropsko unijo (EU), da bi spodbujali skupno dobro in se s težavami spoprijeli skupaj, pri čemer bi se na podlagi enotnosti in solidarnosti krepila moč posameznega naroda. Evropa, ki varuje, je hkrati Evropa, ki ima na voljo sredstva, da se lahko odločno odzove.

Podnebne spremembe še povečujejo vplive skrajnih vremenskih pojavov v Evropi in po svetu . Glavni trendi kažejo, kako podnebne spremembe prispevajo k večji intenzivnosti gozdnih požarov in daljši sezoni teh požarov v južni Evropi, širjenju območij, ogroženih zaradi požarov, proti severu ter povečanju števila neviht in tveganja poplav. Države članice EU so od leta 1980 poleg ugaslih življenj v skrajnih vremenskih in podnebnih pojavih izgubile več kot 360 milijard EUR. Hkrati pa skrajni pojavi, kot so gozdni požari, zaostrujejo podnebne spremembe s povečevanjem emisij toplogrednih plinov .

V letu 2017 je pustošilo veliko različnih nesreč. Skupaj je v naravnih nesrečah po Evropi leta 2017 umrlo več kot 200 ljudi . Nazadnje so tropski cikloni resno prizadeli najbolj oddaljene regije EU in evropska čezmorska ozemlja na Karibih. Orkan Ofelija je na Irskem in v Združenem kraljestvu povzročil nenadne poplave ter prizadel velik del severozahodne Evrope. Smrtonosne silovite nevihte, ki so sledile hudim vročinskim valom, so v začetku tega poletja prizadele srednjo Evropo.

Leto 2017 so zaznamovali predvsem številni uničujoči gozdni požari. Uničenih je bilo več kot milijon hektarov gozdov, kar je skoraj trikrat več od petletnega povprečja EU, pri čemer je bila polovica teh gozdov izključno na Portugalskem. To ustreza območju, ki je štirikrat večje od Luksemburga in več kot desetkrat večje od Berlina. Veliko ljudi je tragično izgubilo življenje. Samo na Portugalskem je bilo med junijem in oktobrom več kot 100 smrtnih žrtev. Požari so uničili veliko lastnine in močno vplivali na gospodarstvo, vključno z infrastrukturo omrežja, poslovnimi (trgovinskimi in industrijskimi), kmetijskimi in gozdnimi dejavnostmi. Samo na Portugalskem se neposredna škoda za gospodarstvo zaradi gozdnih požarov od junija do septembra ocenjuje na približno 600 milijonov EUR, kar predstavlja 0,34 % bruto nacionalnega dohodka Portugalske. Gozdni požari se pojavljajo tudi na novih lokacijah, saj so požari leta 2017 prizadeli dele Irske in Grenlandije.

V zadnjih dveh letih so resno škodo povzročili tudi potresi. Močan potres je prizadel osrednjo Italijo avgusta 2016, v naslednjih mesecih pa so mu sledili še trije močni potresi. Po poročanju je bilo smrtnih žrtev 290; opustošena so bila mesta in kulturna dediščina v regijah Umbrija, Lacij in Marke, sunki pa so resno prizadeli gospodarsko dejavnost. V začetku tega poletja je grški otok Kos in sosednjo Turčijo prizadel potres, ki je zahteval več mrtvih in na stotine ranjenih ter povzročil resne motnje gospodarstva, ki je močno odvisno od turizma.

Poleg teh okoljskih nesreč je Evropa utrpela teroristične napade s številnimi žrtvami, vključno z velikim številom zapletenih primerov opeklin, ki so zahtevali takojšnjo oskrbo. Virusa ebola in zika sta prav tako opozorila na tveganje epidemij in izrednih zdravstvenih razmer.

Evropa ni osamljen primer. Dogodki po svetu sledijo trendom, ki kažejo podobno poslabšanje: po Kaliforniji so letos pustošili zaporedni siloviti gozdni požari, v katerih je zgorelo več kot 200 000 hektarov, kar več kot dvakrat presega nacionalno petletno povprečje ; za Brazilijo je bilo leto 2017 z vidika gozdnih požarov najhujše doslej ; v Čilu je bilo med julijem 2016 in februarjem 2017 v gozdnih požarih, pri gašenju katerih je Evropska unija dejavno pomagala, uničenih več kot pol milijona hektarov . Leta 2017 je bilo tudi več katastrofalnih poplav v Afriki in Aziji ter uničujočih potresov po vsem svetu, pri čemer so smrtonosni sunki v Mehiki septembra zahtevali več kot 270 smrtnih žrtev, porušili na ducate stavb in poškodovali na stotine zgodovinskih zgradb. Potres, ki je 12. novembra letos prizadel obmejno območje med Irakom in Iranom, je zahteval vsaj 420 smrtnih žrtev, več kot 7 000 oseb pa je utrpelo poškodbe, poškodovanih je bilo tudi na tisoče hiš in kulturna dediščina, zaradi potresa pa je bilo resno ogroženo tudi zagotavljanje osnovnih storitev oskrbe z vodo in električno energijo. Potresi so letos prizadeli tudi Čile in Turčijo.

Ker novi izzivi privedejo do novih načinov ukrepanja, je v tem sporočilu opredeljeno, kako se lahko EU odzove na bistveni izziv boljše zaščite državljanov pred temi nesrečami. Sporočilo pojasnjuje, kako se lahko z ambicioznejšim in celovitejšim pristopom v obsegu EU doseže uspešnejši in učinkovitejši odziv, hkrati pa zagotovi, da države članice uporabijo vse razpoložljive instrumente za preprečevanje nesreč ter pripravljenost in odziv nanje.

2. Dosedanji odziv EU

Mehanizem Evropske unije na področju civilne zaščite (UCPM) je na voljo državam članicam in tretjim državam, ki ga lahko aktivirajo v primeru nesreče in nezadostnih nacionalnih zmogljivosti. Deluje na prostovoljni podlagi, pri čemer država članica ali tretja država zaprosi za pomoč prek Centra Evropske komisije za usklajevanje nujnega odziva (ERCC), druge države članice pa se odločijo, ali bodo ponudile pomoč ali ne. Da bi se zagotovila določena mera predvidljivosti, je bil vzpostavljen „prostovoljni nabor sredstev“. Države članice zagotovijo sredstva, ki jih lahko Komisija zahteva, vendar jim ni treba ponuditi pomoči. Sicer pa pomoči pogosto niso mogle ponuditi, zlasti ko se je več držav članic hkrati spoprijemalo z enakimi nesrečami.

V preteklih letih so podnebni in drugi pojavi ogrozili sposobnost držav članic, da si medsebojno pomagajo, saj so posamezne države članice pogosto izčrpale lastne zmogljivosti.

Poleg tega so spodbude za države članice, da bi ponudile pomoč prek mehanizma Unije na področju civilne zaščite, zelo majhne, saj se iz proračuna EU financira le delež stroškov prevoza. Vendar pri večini operacij pot od A do B ni najdražji strošek: operativni stroški so namreč precej višji od stroškov prevoza. Stroški prevoza velike poljske bolnišnice predstavljajo le majhen delež njenih stroškov delovanja, ki znašajo približno 6 milijonov EUR na mesec. Tudi let letala od Francije do Portugalske je poceni v primerjavi s stroški njegove večdnevne uporabe na cilju. Tovrstni operativni stroški se ne financirajo iz proračuna EU.

Mehanizem Unije na področju civilne zaščite zato pogosto ne zagotovi pričakovanih rezultatov. Letos so države članice na primer 17-krat zaprosile za pomoč pri gozdnih požarih, vendar je bila pomoč dejansko zagotovljena le v desetih primerih. Včasih je bil odziv prepočasen. V več prizadetih državah članicah je na odziv močno vplivala tudi omejena razpoložljivost letal in flote za gašenje požarov, pri čemer je bilo na voljo premalo letal ali pa niso bila na voljo dovolj dolgo. Dodatne omejitve razpoložljivosti gasilskih letal izhajajo tudi iz dejstva, da ta letala zaradi svoje posebne narave in visokih proizvodnih stroškov niso lahko dostopna na trgu. Te okoliščine so močno vplivale na učinkovitost ustreznih predhodno odrejenih zmogljivosti za usklajen odziv Evrope in so opozorile na pomanjkanje sredstev na ravni EU. Opozorile so tudi, da današnje spodbude niso dovolj za vzpostavitev trdne zmogljivosti EU za civilno zaščito, ki bi bila na voljo za zagotovitev pomoči v okviru odziva na nesreče v drugih državah članicah. Letošnje obsežne nesreče so jasno pokazale, da smo zdaj dosegli mejo zmogljivosti sedanje strukture mehanizma Unije na področju civilne zaščite in njegovega delovanja.

Prav tako je jasno, da je mogoče morebitni učinek nesreč zmanjšati z učinkovitim preprečevanjem: znatno zmanjšanje učinkov močnih poplav v srednji Evropi leta 2013 na gospodarstvo v primerjavi s podobnimi dogodki leta 2002 je mogoče delno pojasniti z učinkovitimi ukrepi varstva pred poplavami in ukrepi za preprečevanje tveganj, ki so bili uvedeni od leta 2002 dalje.

Doslej pridobljene izkušnje so prinesle pomembna spoznanja:

1. V primeru večkratnih ali pogostih skrajnih pojavov, kot na primer leta 2017, je potrebna dodatna zmogljivost. Poleg tega jo je treba čim bolj učinkovito uporabiti.

2. Delujoč mehanizem solidarnosti mora imeti dovolj trdno spodbujevalno strukturo, ki spodbuja čezmejno izmenjavo sredstev za odzivanje.

3. Ustrezna analiza tveganja ter ciljno usmerjena kratkoročna in dolgoročna prizadevanja za preprečevanje z učinkovitim spremljanjem so podlaga za učinkovito pripravljenost na nesreče in odzivanje nanje.