PRILOGA K RESOLUCIJI:

PRIPOROČILA O VSEBINI ZAHTEVANEGA PREDLOGA

1. Cilj

Predlog uredbe (v nadaljnjem besedilu: predlog) bi moral zagotoviti podlago za zagotavljanje visoke ravni varstva naravnih virov, kot so naravni gozdovi, biotska raznovrstnost in naravni ekosistemi, ter prispevati k trdnejšemu okviru za njihovo trajnostno upravljanje, da bi preprečili njihovo propadanje in spreminjanje, in sicer bi bilo treba zagotoviti, da tržni vzorci in vzorci potrošnje v Uniji nanje ne vplivajo škodljivo. Predlog bi moral zajemati tudi varstvo človekovih pravic ter uradnih in običajnih pravic domorodnih ljudstev in lokalnih skupnosti do zemljišč, ozemlja in virov, ki so ogrožene zaradi pridobivanja in izdelave proizvodov.

Predlog bi moral zagotoviti preglednost in pravno varnost glede:

(a) blaga in pridobljenih proizvodov, zajetih v predlogu, ki se tržijo na notranjem trgu Unije,

(b) dobavnih praks in financiranja vseh subjektov, ki poslujejo na notranjem trgu Unije,

(c) proizvodnih praks, vključno z odvzemanjem vode, subjektov na notranjem trgu Unije, ki sekajo, pridobivajo, dobavljajo in predelujejo blago in pridobljene proizvode, povezane s tveganji za gozdove in ekosisteme, ki jih ta predlog zajema, pa tudi prakse njihovih financerjev.

Predlog bi moral prispevati k izpolnjevanju mednarodnih zavez na področju okolja in človekovih pravic, ki so jih sprejele Unija in njene države članice, kot so Pariški sporazum, cilji trajnostnega razvoja in obveznosti na področju človekovih pravic, določene v mednarodnih pogodbah o človekovih pravicah, ter določiti pravno zavezujoča trajnostna merila za človekove pravice ter varstvo naravnih gozdov in naravnih ekosistemov pred njihovim preoblikovanjem in propadanjem, kot je določeno v predlogu. Predlog bi moral upoštevati tveganja ter biti sorazmeren in izvršljiv.

2. Področje uporabe

Predlog bi se moral uporabljati za vse subjekte ne glede na pravno obliko, velikost ali kompleksnost vrednostnih verig, torej vse fizične ali pravne osebe (razen nekomercialnih potrošnikov), ki blago in pridobljene proizvode iz predloga prvič dajo na notranji trg Unije ali financirajo izvajalce teh dejavnosti. Prav tako bi se moral uporabljati za subjekte iz Unije in od drugod. Izvajalci dejavnosti, ki nimajo sedeža v Uniji, bi morali za izvajanje nalog (v skladu z Uredbo (EU) 2019/1020 Evropskega parlamenta in Sveta (1)) pooblastiti zakonitega zastopnika.

Vsi subjekti bi morali imeti pravico, da zakonito dajejo na trg Unije blago in pridobljene proizvode, povezane s tveganji za gozdove in ekosisteme, samo, če lahko v skladu z določbami iz razdelka 4 te priloge dokažejo, da pri svojih dejavnostih in v vseh svojih poslovnih razmerjih s poslovnimi partnerji in subjekti v vsej vrednostni verigi (prevozniki, dobavitelji, trgovci, franšizojemalci, imetniki licenc, skupni podjemi, naročniki, pogodbeni izvajalci, poslovne stranke ter finančni, pravni in drugi svetovalci) ni tveganja oziroma obstaja zgolj zanemarljivo tveganje, da blago, dano na trg Unije:

— izvira z zemljišč, pridobljenih s preoblikovanjem naravnih gozdov ali drugih naravnih ekosistemov,

— izvira iz naravnih gozdov in naravnih ekosistemov, kjer prihaja do degradacije, in

— se pri njihovi proizvodnji kršijo človekove pravice oziroma so povezani s kršenjem človekovih pravic.

Finančne institucije, ki subjektom v dobavni verigi blaga zagotavljajo financiranje, naložbe, zavarovanje ali druge storitve, morajo tudi ravnati s potrebno skrbnostjo, da zagotovijo, da podjetja v dobavni verigi spoštujejo obveznosti iz tega predloga.

Subjekti bi morali sprejeti ustrezne in pregledne ukrepe, s katerimi bi zagotovili spoštovanje teh standardov v vsej oskrbovalni verigi.

Predlog bi moral zajemati vse vrste blaga, ki se najpogosteje povezuje s krčenjem gozdov, degradacijo naravnih gozdov ter s preoblikovanjem in degradacijo naravnih ekosistemov zaradi človekove dejavnosti. Na podlagi neodvisne, strokovne ocene, ki bi upoštevala previdnostno načelo, bi bilo treba pripraviti seznam tega blaga in ga vključiti v prilogo k temu predlogu, zajeti pa bi morali biti vsaj palmovo olje, soja, meso, usnje, kakav, kava, kavčuk in koruza ter vsi iz njih proizvedeni končni izdelki ali polizdelki in vsi proizvodi, ki jih vsebujejo. Če izdelek vsebuje sestavine iz več kot ene vrste blaga iz predloga, bi bilo treba potrebno skrbnost izvajati za vsako vrsto blaga posebej. V treh letih od začetka veljavnosti tega predloga bi bilo treba v njegovo področje uporabe vključiti blago iz Uredbe (EU) št. 995/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (2) (uredba EU o lesu) na podlagi ocene Komisije, ki bo temeljila na neodvisni strokovni oceni, pri čemer bi morala upoštevati previdnostno načelo.

Komisija bi morala na podlagi neodvisne strokovne ocene in ob upoštevanju previdnostnega načela, pravočasno sprejeti delegirane akte, s katerimi bi revidirala in spreminjala seznam z vsemi dodatnimi proizvodi in njihovimi pridobljenimi proizvodi, ki bi jih bilo treba vključiti v predlog, če se pojavijo dokazi ali pomembni znaki glede škodljivega vpliva njihovega sečnje, pridobivanja ali proizvodnje na naravne gozdove, naravne ekosisteme ali človekove ter formalne in običajne pravice domorodnih ljudstev in lokalnih skupnosti do zemljišč, ozemelj in virov. Komisija bi morala biti pozorna in proaktivna pri opredeljevanju nastajajočih tveganj ter se dejavno posvetovati z različnimi deležniki z ustreznimi izkušnjami, da bi lahko vodila seznam blaga, ki bi izražal raven poznavanja tveganj, povezanih s človekovimi pravicami in okoljem, v ustreznih sektorjih.

Predlog bi se moral enako uporabljati tudi za vse finančne institucije, ki imajo dovoljenje za poslovanje v Uniji in ki zagotavljajo financiranje, naložbe, zavarovanje ali druge storitve subjektom, ki sekajo, pridobivajo, proizvajajo, predelujejo ali prodajajo blago in pridobljene proizvode oziroma z njimi trgujejo, povezane s tveganji za gozdove in ekosisteme, da bi se zagotovilo, da te finančne institucije in podjetja v svoji dobavni verigi spoštujejo obveznosti glede okolja in človekovih pravic, kot so določene v predlogu.

Predlog bi bilo treba uporabljati za trgovce, torej fizične ali pravne osebe, ki pri opravljanju poslovne dejavnosti subjektom na notranjem trgu Unije prodajajo ali od njih kupujejo blago in pridobljene proizvode iz predloga, ki so že na tem trgu. Subjekti na notranjem trgu Unije ne bi smeli sodelovati s trgovci, razen če trgovci:

— poznajo subjekte ali trgovce, ki to blago in pridobljene proizvode dobavljajo, in

— kjer je primerno, poznajo trgovce, ki jim to blago in pridobljene proizvode dobavljajo sami, in

— lahko zagotovijo sledljivost svojih proizvodov, da bi lahko ugotovili njihovo poreklo, ko se dajo na notranji trg Unije.

3. Splošne obveznosti

3.1. Krčenje gozdov in preoblikovanje naravnih ekosistemov

Blago in pridobljeni proizvodi iz predloga, ki se dajo na trg Unije, ne bi smeli povzročati ali izhajati iz krčenja gozdov ali preoblikovanja naravnih ekosistemov.

Zato se blago in pridobljeni proizvodi, povezani s tveganji za gozdove in ekosisteme, ki se na trg Unije dajo bodisi nepredelani ali kot izdelki, ki so iz njih proizvedeni ali jih vsebujejo, ne smejo sekati, pridobivati ali proizvajati na zemljiščih, ki so na določen presečni datum v preteklosti, ki je znanstveno utemeljen, upravičen, izvedljiv v praksi in skladen z mednarodnimi zavezami EU, a najpozneje leta 2015, imela status naravnega gozda ali naravnega ekosistema v skladu z opredelitvijo v razdelku 3.3 spodaj, a so po tem datumu ta status izgubila zaradi izkrčenja gozda ali preoblikovanja ekosistema.

3.2. Degradacija naravnih gozdov in ekosistemov

Blago in pridobljeni proizvodi iz predloga, ki se dajo na trg Unije, ne bi smeli povzročati ali izhajati iz degradacije naravnih gozdov ali naravnih ekosistemov zaradi človekove dejavnosti.

Zato se blago in pridobljeni proizvodi, povezani s tveganji za gozdove in ekosisteme, ki se na trg Unije dajo bodisi nepredelani ali kot izdelki, ki so iz njih proizvedeni ali jih vsebujejo, ne smejo sekati, pridobivati ali proizvajati na zemljiščih, ki so na določen presečni datum v preteklosti, a najpozneje leta 2015, imela status naravnega gozda ali naravnega ekosistema v skladu z opredelitvijo v razdelku 3.3 spodaj, a so po tem datumu ta status izgubila zaradi izkrčenja gozda ali pretvorbe ekosistema. Pravno bi moralo biti dovoljeno dati na trg Unije samo blago, ki je posekano, pridobljeno ali proizvedeno v skladu s cilji ohranjanja in ne povzroča izgube ali slabšanja ekosistemskih funkcij na zemljišču, kjer se seka, pridobiva ali proizvaja, ali v neposredni okolici tega zemljišča.

3.3. Opredelitve pojmov

Zakonodajni predlog Komisije bi moral vsebovati opredelitve pojmov „gozd“, „naravni gozd“, ki ima številne ali večino značilnosti gozda, ki je avtohton na določenem območju, tudi ob prisotnosti človekove dejavnosti, „krčenje gozdov“, „degradacija gozdov“, „naravni ekosistem“, „degradacija ekosistema“ in „preoblikovanje ekosistema“. Te opredelitve bi morale temeljiti na objektivnih in znanstvenih vidikih ter upoštevati ustrezne vire mednarodnega prava in mednarodnih organizacij ter druge pobude, ki zagotavljajo ustrezne opredelitve, kot so Organizacija Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo, Evropska agencija za okolje, okvirna pobuda za odgovornost ali pristop visokih zalog ogljika.

Opredelitve bi morale temeljiti na naslednjih načelih:

— omogočati bi morale doseganje najvišje ravni varstva okolja, zlasti gozdov in drugih naravnih ekosistemov, ter biti skladni z mednarodnimi in domačimi zavezami Unije glede gozdov, biotske raznovrstnosti in varstva podnebja,

— podpirati bi morale cilj Unije glede ohranjanja naravnih gozdov in ekosistemov, zlasti prvotnih in regeneriranih gozdov, ter preprečevati njihovo nadomestitev z gozdovi in ekosistemi, ki izhajajo iz človekovih dejavnosti, kot so nasadi dreves,

— morale bi biti dovolj celovite, da bi zagotavljale varstvo drugih naravnih ekosistemov, ki so tako kot gozdovi pomembni za ohranjanje biotske raznovrstnosti ali doseganje podnebnih ciljev iz Pariškega sporazuma,

— njihov cilj bi moral biti zagotoviti, da sprejetje ukrepov Unije za zaščito svetovnih gozdov ne bo povzročilo preusmeritev problema preoblikovanja in propadanja na druge naravne ekosisteme, ki so za biotsko raznovrstnost, podnebje in varstvo človekovih pravic enako pomembni kot naravni gozdovi.

3.4. Kršitve človekovih pravic

Blago in pridobljeni proizvodi, povezani s tveganji za gozdove in ekosisteme, se ne bi smeli sekati, pridobivati ali proizvajati na zemljiščih, ki se pridobijo ali uporabljajo s kršitvami človekovih pravic, opredeljenih v nacionalni zakonodaji, ali minimalnih pravic, zapisanih v Listini EU o temeljnih pravicah ali mednarodnih sporazumih, torej pravic domorodnih ljudstev in lokalnih skupnosti, vključno s pravico do zemljiške posesti in procesno pravico, da dajo prostovoljno predhodno in informirano soglasje ali ga odrečejo, kot so jo na primer določili Stalni forum OZN za domorodna vprašanja ter organi OZN in regijski organi za spremljanje pogodb, pravice do vode, pravice do varstva okolja in trajnostnega razvoja, pravice do zagovarjanja človekovih pravic in okolja brez vsakršnega preganjanja in nadlegovanja, pravic delavcev, kot so določene v temeljnih konvencijah Mednarodne organizacije dela, drugih mednarodno priznanih človekovih pravic v zvezi z rabo zemljišč, dostopom do njih ali njihovim lastništvom in človekove pravice do zdravega okolja, kot je določena v okvirnih načelih o človekovih pravicah in okolju ter standardih in dobrih praksah, ki jih je opredelil posebni poročevalec OZN za človekove pravice in okolje.

Posebno pozornost bi bilo treba nameniti delu otrok in njegovemu odpravljanju.

V vseh fazah sečnje, pridobivanja ali proizvodnje blaga iz predloga bi bilo treba spoštovati pravice lokalnih skupnosti in domorodnih ljudstev ter pravico do zemljiške posesti v vseh oblikah, pa naj gre za javne, zasebne, skupnostne, domorodne ali običajne pravice ali pravice žensk. Prepoznati in spoštovati bi bilo treba uradne in običajne pravice domorodnih ljudstev in lokalnih skupnosti do zemljišč, območij in naravnih virov, pa tudi njihovo možnost branjenja svojih pravic brez povračilnih ukrepov. Mednje spadajo pravica do posedovanja, uporabe in upravljanja teh zemljišč in virov.

Blago, zajeto v predlogu, se ne bi smelo pridobivati tako, da bi pridobitev in raba zemljišč posegala v pravice skupnosti in pravico do zemljiške posesti. Blago, ki se daje na trg Unije, namreč ne bi smelo biti posekano, pridobljeno ali proizvedeno na zemljiščih domorodnih ljudstev in lokalnih skupnosti brez njihovega svobodnega, predhodnega in informiranega soglasja, kar velja tako za zemljišča v njihovi uradni lasti kot za zemljišča v običajni posesti.

4. Obveznost odkrivanja, preprečevanja in omilitve škode v vrednostnih verigah

4.1. Obvezna potrebna skrbnost

Subjekti bi morali sprejeti vse potrebne ukrepe za spoštovanje in zagotavljanje varstva človekovih pravic, naravnih gozdov in naravnih ekosistemov, kot je določeno v predlogu, v celotni vrednostni verigi. To bi moralo vključevati vsa njihova poslovna razmerja s poslovnimi partnerji in subjekti vzdolž vse vrednostne verige (kot so dobavitelji, trgovci, franšizojemalci, imetniki licenc, skupnimi podjemi, naročniki, pogodbenimi izvajalci, poslovnimi strankami, prevozniki ter finančnimi, pravnimi in drugimi svetovalci) in drugimi državnimi ali nedržavnimi ali državnimi subjekti, ki so neposredno povezani z njihovimi poslovnimi operacijami, proizvodi ali storitvami.

Pri tem bi morali izvajalci dejavnosti za potrebno skrbnost uporabljati pristop na podlagi tveganj, pri čemer mora potrebna skrbnost po naravi in obsegu ustrezati vrsti in stopnji tveganja za škodljive vplive. Za območja z večjim tveganjem bi bilo treba uporabljati strožjo potrebno skrbnost.

Ustrezno in učinkovito bi morali biti zajeti naslednji ukrepi.

(a) Kartiranje vse vrednostne verige

Subjekti bi morali ugotoviti, ali so blago in proizvodi v njihovih celotnih vrednostnih verigah skladni z merili glede trajnosti in človekovih pravic iz predloga, tako da dostopajo do informacij o točnih zemljiščih, s katerih to blago izvira, in jih ocenili. Poleg okoljskih meril mora dostop do informacij izvajalcu dejavnosti omogočiti, da potrdi, da tisti, ki uporabljajo zemljišče za proizvodnjo blaga, povezanega s tveganji za gozdove in ekosisteme, to lahko počnejo in so od imetnikov pravic na tem zemljišču pridobili prostovoljno predhodno in informirano soglasje in da ne kršijo oziroma niso kršili nobenih človekovih pravic, navedenih v tem predlogu.

Predvsem morajo izvajalci dejavnosti imeti in zagotoviti informacije o:

(i) točnem območju ali območjih, kjer poteka sečnja, pridobivanje ali proizvodnja blaga. pri govedoreji, govejem mesu in usnju morajo izvajalci dejavnosti imeti informacije o različnih pašnih območjih, kjer se govedo pase, ali o izvoru krme, če se govedo hrani s krmo;

(ii) trenutnem ekološkem statusu območja nabiranja, pridobivanja ali proizvodnje;

(iii) ekološkem stanju območja na mejni datum, naveden v tem predlogu;

(iv) pravnem statusu zemljišča (lastništvo, vključno z uradnimi in običajnimi pravicami domorodnih ljudstev in lokalnih skupnosti do zemljišč, ozemelj in naravnih virov) in dokazilu prostovoljnega predhodnega in informiranega soglasja;

(v) elementih v dobavni verigi zadevnega blaga, z namenom, da se pridobijo informacije o verjetnosti tveganja kontaminacije s proizvodi neznanega izvora ali proizvodi, ki izvirajo s površin z izkrčenim gozdom, ali proizvodi z območij, kjer se je zgodilo preoblikovanje ali degradacija naravnega gozda, gozda ali ekosistema, in informacije o tem, kje in pod kakšnimi pogoji je blago preoblikovano ali predelano ter kdo ga je preoblikoval ali predelal, da bi ugotovili, ali se spoštujejo obveznosti glede človekovih pravic iz tega predloga.

Subjekti bi morali imeti po začetku veljavnosti predloga, kot je naveden v razdelku 4.1 te priloge, dostop do vseh informacij glede porekla proizvodov, ki vstopajo na notranji trg Unije, na podlagi sistemske prijave koordinat GPS tega blaga.

(b) Prepoznavanje in ovrednotenje dejanskih in potencialnih ekosistemskih tveganj v vrednostnih verigah na podlagi meril iz predloga

Kadar subjekt začne nove poslovne operacije ali se poveže z novimi poslovnimi partnerji, bi se moral seznaniti z vsemi akterji v novi dobavni in naložbeni verigi ter oceniti njihove politike in prakse ter njihova območja za sečnjo, pridobivanje in predelavo. Pri že potekajočih operacijah bi bilo treba ugotoviti in oceniti negativne in škodljive vplive ter morebitna tveganja. Analizo tveganj pri dejavnostih subjekta bi bilo treba opraviti glede na tveganja ali vplive na naravne gozdove in naravne ekosisteme, domorodna ljudstva, lokalne skupnosti in posameznike, ne pa glede na materialno škodo za delničarje družbe. Če imajo subjekti veliko dobaviteljev, bi morali ugotoviti, na katerih splošnih področjih je tveganje škodljivega vpliva največje, in na podlagi te ocene tveganja prednostno razvrstiti dobavitelje, kjer je potrebna skrbnost najbolj nujna.

Če imajo subjekti veliko dobaviteljev, bi morali ugotoviti, na katerih splošnih področjih je tveganje škodljivega vpliva največje, in na podlagi te ocene tveganja prednostno razvrstiti dobavitelje, kjer je potrebna skrbnost najbolj nujna.

(c) Preprečevanje in zmanjšanje tveganj do zanemarljivo nizke ravni

Kadar izboljšave tveganj ne bi zmanjšale v zadostni meri, bi bilo treba razmisliti o spremembi odločitev o nakupu in naložbah. Izvajalci dejavnosti bi morali sprejeti postopke za zmanjšanje tveganj, razen kadar so tveganja, ugotovljena v postopkih za ugotovitev in oceno tveganj iz točke (b), zanemarljiva in izvajalec dejavnosti zato nima razlogov za skrb, da blago in proizvodi ne bi ustrezali merilom, določenim v tem okviru. Ti postopki bi morali vključevati sklope ustreznih in sorazmernih ukrepov, ki bi vsa ugotovljena tveganja učinkovito in dokazljivo zmanjšali do zanemarljivo nizke ravni. Izvajalci dejavnosti bi morali na primer dopolniti pogodbe z dobavitelji in jim zagotoviti podporo, da bi spremenili svoje prakse, ter spremeniti nabavne in naložbene prakse, da bi tako zajeto blago in proizvode dali na notranji trg v skladu z zakonom.

(d) Ustavitev kršenja okoljevarstvenih pravil in človekovih pravic

V primerih, ko subjekti po temeljiti izpolnitvi zahtev iz točk (a), (b), in (c) ugotovijo, da operacije ali deli operacij povečujejo ali bi utegnili povzročiti ali povečati škodljive vplive na človekove pravice naravne gozdove ali naravne ekosisteme, kot so določeni v tem predlogu, ki jih ni mogoče preprečiti ali zmanjšati, bi morali ustaviti vse te operacije oziroma dele operacij.

(e) Spremljanje in neprekinjeno izboljševanje učinkovitosti sistema potrebne skrbnosti in njegovega izvajanja

Subjekti bi morali redno preverjati, ali je njihov sistem potrebne skrbnosti primeren za preprečevanje škode in zagotavljanje, da so blago in proizvodi skladni z okvirom, v primeru, da ni, pa bi ga morali ustrezno prilagoditi ali sprejeti druge ukrepe. Ocenjevanje sistema potrebne skrbnosti bi se moralo opirati na kvalitativne in kvantitativne kazalnike, notranje in zunanje povratne informacije ter jasne postopke odgovornosti.

(f) Vključevanje shem certificiranja tretjih strani

Sheme certificiranja tretjih strani lahko dopolnjujejo in zagotavljajo opredelitev izvora proizvodov, oceno tveganja in elemente sistemov potrebne skrbnosti, povezane z blaženjem, če so te sheme ustrezne v smislu obsega in trdnosti meril glede trajnosti za varstvo naravnih gozdov in naravnih ekosistemov pred njihovim preoblikovanjem in propadanjem, kot je določeno v predlogu, in v smislu njihove zmožnosti spremljanja dobavne verige, ter če dosegajo ustrezne ravni preglednosti, nepristranskosti in zanesljivosti. Komisija bi morala z delegiranim aktom določiti minimalna merila in smernice za subjekte, da lahko ocenijo verodostojnost in zanesljivost shem certificiranja tretjih strani. Ta minimalna merila bi morala zlasti zagotavljati neodvisnost od industrije, upoštevanje socialnih in okoljskih interesov pri določanju standardov, neodvisno revizijo tretjih strani, javno razkritje revizijskih poročil, preglednost v vseh fazah postopkov in odprtost. Sheme certificiranja bi morale podeliti certifikate samo proizvodom s 100-odstotno certificirano sestavo. Subjekti lahko za svoje sisteme potrebne skrbnosti uporabljajo samo sheme certificiranja, ki izpolnjujejo navedena merila. Certificiranje tretjih strani ne bi smelo posegati v načelo odgovornosti gospodarskega subjekta.

(g) Vloga prostovoljnih partnerskih sporazumov

Unija se lahko z državami proizvajalkami blaga in pridobljenih proizvodov, povezanih s tveganji za gozdove in ekosisteme, pogaja o prostovoljnih sporazumih o partnerstvu glede blaga in pridobljenih proizvodov, povezanih s tveganji za gozdove in ekosisteme, v katerih se določi pravna obveznost, da morajo pogodbene strani izvajati shemo izdajanja dovoljenj in zakonsko urediti trgovino s tem blagom in pridobljenimi proizvodi v skladu z nacionalno zakonodajo ter po merilih varstva okolja in človekovih pravic, določenih v tem predlogu. Za blago in pridobljene proizvode, povezane s tveganji za gozdove in ekosisteme, iz področja uporabe tega predloga, ki prihajajo iz držav s prostovoljnimi sporazumi o partnerstvu glede teh proizvodov, bi moralo v predlogu veljati, da so ta tveganja zanemarljivo majhna, če se sporazum o partnerstvu tudi izvaja. Takšni sporazumi bi morali temeljiti na nacionalnih dialogih z več deležniki, pri katerih bi učinkovito in smiselno sodelovali vsi deležniki, vključno s civilno družbo, domorodnimi ljudstvi in lokalnimi skupnostmi.

4.2. Dolžnost posvetovanja

Subjekti bi morali:

(a) izvesti ustrezno, pravočasno in neposredno posvetovanje z deležniki, ki jih ti vplivi in škoda zadevajo ali bi jih potencialno lahko zadevali;

(b) ustrezno upoštevati stališča deležnikov pri določanju in izvajanju ukrepov potrebne skrbnosti;

(c) zagotoviti, da bodo pri določanju in izvajanju ukrepov potrebne skrbnosti sodelovali tudi ustrezni sindikati in predstavniki delavcev;

(d) poskrbeti za mehanizem zgodnjega opozarjanja, s katerim bi delavcem in deležnikom z utemeljenimi pomisleki omogočili, da bi jih obvestili o tveganjih ali škodi za naravne gozdove, naravne ekosisteme in človekove pravice kjer koli v vrednostni verigi. Te informacije bi morali subjekti upoštevati v svojih postopkih potrebne skrbnosti;

(e) ustrezno upoštevati znanje avtohtonih in lokalnih skupnosti ter tveganja in pomisleke, ki jih izrazijo lokalne skupnosti, domorodna ljudstva ter zagovorniki zemljišč in okolja.

4.3. Obvezna preglednost in poročanje

Subjekti bi morali pristojnim organom letno, javno, dostopno in ustrezno poročati o svojih postopkih potrebne skrbnosti in posvetovanja, odkritih tveganjih, postopkih za analizo in zmanjšanje tveganj ter sanacijo, o svojem izvajanju in rezultatih, kar ne bi nesorazmerno obremenilo zlasti malih in srednjih podjetij.

Obliko poročanja in elemente poročil bi morala Komisija opredeliti z delegiranimi akti. Subjekti bi morali med drugim zlasti poročati o sistemu, ki ga uporabljajo, o tem, kako ga uporabljajo v povezavi z zadevnim blagom, ugotovljenih tveganjih in vplivih; o sprejetih ukrepih za ustavitev in sanacijo obstoječih kršitev in za preprečitev in zmanjšanje tveganja za kršitve ter o njihovih rezultatih; o ukrepih in rezultatih spremljanja izvajanja in učinkovitosti teh ukrepov, opozorilih iz mehanizma zgodnjega opozarjanja in o tem, kako so jih upoštevali v postopkih potrebne skrbnosti, ter posredovati seznam podrejenih družb, podizvajalcev in dobaviteljev, proizvodih ter njihovi količini in izvoru. V primeru neobjave poročil ali nepopolnih ali nepravočasnih poročil bi bilo treba izreči kazen in v končni fazi začasno odvzeti dovoljenje za dajanje proizvodov na notranji trg Unije.

4.4. Dolžnost dokumentiranja

Subjekti bi morali voditi pisno evidenco vseh ukrepov potrebne skrbnosti in njihovih rezultatov ter jo na zahtevo posredovati pristojnim organom.

4.5. Smernice Komisije

Komisija bi morala pripraviti smernice in usmeritve za lažje izpolnjevanje pravnih obveznosti iz predloga, zlasti za pojasnitev pričakovanj glede potrebne skrbnosti za določene okoliščine, sektorje ali v zvezi z nekaterimi vrstami subjektov. Pri tem bi morala Komisija nadgraditi in razširiti dobre prakse iz obstoječih sistemov okoljskega upravljanja.

V podporo gospodarskim subjektom pri izvajanju obveznosti glede potrebne skrbnosti bi morala Komisija objaviti analizo regionalnih žariščnih analiz blaga in pridobljenih proizvodov, povezanih s tveganji za gozdove in ekosisteme.

5. Nadzor, spremljanje, izvrševanje, sankcije in dostop do pravnega varstva

5.1. Javno izvrševanje

Države članice bi morale v skladu s svojo nacionalno zakonodajo in prakso poskrbeti za izvrševanje obveznosti, navedenih v razdelku 4, kakor je opisano v nadaljevanju:

(a) uvedba sorazmernih, učinkovitih in odvračalnih kazni in sankcij za nespoštovanje navedenih obveznosti ali če nespoštovanje teh obveznosti povzroči škodo za naravne gozdove ali naravne ekosisteme oziroma kršitve človekovih pravic ali tveganja v zvezi s tem ali k njim prispeva, je povezano z njimi ali jih poslabša; ti bi morali zajemati: i. učinkovite, sorazmerne in odvračalne kazni, sorazmerne s škodo za naravne gozdove, naravne ekosisteme ali na področju človekovih pravic, kot je določeno v predlogu, s stroški obnove naravnih gozdov, naravnih ekosistemov in človekovih pravic ter premoženjsko škodo, ki bi jo utrpele skupnosti zaradi kršitve; ii. trajni zaseg danega blaga in zadevnih pridobljenih proizvodov; iii. takojšnji začasni odvzem dovoljenja za dajanje proizvodov na notranji trg Unije; iv. izključitev iz postopkov javnih naročil; v. kazenskopravne kazni za posameznike, ob najresnejših kršitvah pa po možnosti tudi za pravne osebe;

(b) imenovanje pristojnih nacionalnih preiskovalnih in izvršilnih organov (pristojni organi); pristojni organi bi morali nadzorovati dejansko izpolnjevanje obveznosti, ki jih za izvajalce dejavnosti predpisuje ta predlog; v ta namen bi morali (po možnosti v skladu z ustreznim načrtom) izvajati uradne preglede, ki bi lahko vključevali preglede prostorov subjektov in revizije na kraju samem, in bi morali imeti možnost sprejetja začasnih odredb, poleg uporabe sankcij in brez poseganja vanjo pa bi morali imeti pooblastila, da od subjektov zahtevajo sprejetje sanacijskih ukrepov; pristojni organi bi morali opravljati tudi pravočasne in temeljite preglede, kadar imajo na voljo ustrezne informacije, vključno z utemeljenimi pomisleki tretjih oseb, in bi morali informacije, povezane z njihovo dejavnostjo, obravnavati v skladu z Direktivo 2003/4/ES o dostopu javnosti do informacij o okolju;

(c) zagotavljanje, da ima javnost pravico do tožbe zaradi kršitve pred sodnimi ali upravnimi organi – to pravico bi morali imeti vsi posamezniki ali skupine, katerih pravice in obveznosti ali interesi bi bili neposredno ali posredno prizadeti, če podjetje ne bi izvedlo ali ne bi v celoti izvedlo svojih obveznosti, na primer delavci, stranke, potrošniki in končni uporabniki, sindikati, nadnacionalna združenja sindikatov, lokalne skupnosti, nacionalne ali lokalne vlade ali javne institucije, novinarji, nevladne organizacije in lokalne organizacije civilne družbe.

Komisija bi morala sprejeti delegirane akte, s katerimi bi določila pravno zavezujoče standarde in smernice, ki naj bi jih nacionalni pristojni organi uporabljali za zagotovitev učinkovitega in enovitega izvajanja in izvrševanja tega predloga v vsej Uniji, zlasti za:

— vpis in javno objavo subjektov, ki spadajo v področje uporabe tega predloga, v javni register;

— določitev standardov za kakovost in obseg preverjanja skladnosti, ki jih izvajajo pristojni nacionalni organi;

— dodatne smernice za preverjanje skladnosti, na primer smernice za pristojne nacionalne organe z merili za preverjanje, da bi lahko bolje analizirali in ocenili stopnjo tveganja pri posameznih proizvodih, in za zadostno dokumentiranost v sistemih potrebne skrbnosti, ki se uporabljajo;

— smernice glede pomislekov tretjih strani, da se oblikujejo vseunijska merila za ocenjevanje, ali je pomislek utemeljen in dovolj zanesljiv za obravnavo, in za določitev postopkovnih standardov za pravočasen, nepristranski, učinkovit in pregleden odziv pristojnih nacionalnih organov na pomisleke tretjih strani;

— vseunijska merila za določanje, kdaj je treba posameznemu subjektu izdati obvestilo o sanacijskih ukrepih, izreči kazen ali naložiti druge kazni; in

— obveznosti za pristojne organe, da morajo javno poročati o dejavnostih nadzora in izvrševanja, odkritih kršitvah in odzivih na resne pomisleke.

5.2. Civilnopravna odgovornost in dostop do pravnih sredstev

(a) Civilnopravna odgovornost

Subjekti bi morali biti:

i) solidarno odgovorni za škodo, ki bi nastala zaradi kršitev človekovih pravic, ali škodo v naravnih gozdovih in naravnih ekosistemih, opredeljeno v predlogu, ki bi jo povzročili ali poslabšali ali k njej prispevali njihovi podrejeni, povezani ali ekonomsko odvisni subjekti;

ii) odgovorni za škodo, ki bi nastala zaradi kršitev človekovih pravic ali poškodovanih naravnih gozdov in naravnih ekosistemov, kot je določeno v tem predlogu, neposredno povezanih z njihovimi proizvodi, storitvami ali operacijami v poslovnih razmerjih, razen če dokažejo, da so ravnali s potrebno skrbnostjo in v danih okoliščinah sprejeli vse razumne ukrepe za preprečitev škode; subjekti ne nosijo te odgovornosti, če lahko dokažejo, da so si res prizadevali odkriti in preprečiti škodo.

(b) Razkritje dokazov

Če tožnik predstavi razumno razpoložljiva dejstva in dokazila, ki podpirajo njegovo pritožbo, bi moral toženec nositi breme dokazovanja:

i) o naravi njegovega razmerja do subjektov, vključenih v škodo;

ii) ali je ravnal s potrebno skrbnostjo in sprejel vse razumne ukrepe, da bi preprečil nastanek škode.

(c) Dostop do pravnih sredstev

Oškodovanci bi morali imeti pravico do dostopnih in učinkovitih pravnih sredstev, da od subjektov, ki so povzročili ali poglobili škodljiv vpliv na njihove pravice oziroma so z njim povezani ali prispevajo k njemu, zahtevajo odškodnino. Mehanizme za sodno poravnavo bi morali dopolnjevati nedržavni pritožbeni mehanizmi, da bi se izboljšala odgovornost in dostop do pravnih sredstev.

6. Končne določbe

6.1. Prepoved poslabšanja položaja

Izvajanje tega predloga nikakor ne sme biti razlog za zmanjšanje splošne ravni varstva človekovih pravic, uradnimi in običajnimi pravicami domorodnih ljudstev in lokalnih skupnosti do zemljišč, ozemlja in virov ali varstva okolja. Še posebej pa ne sme vplivati na druge že obstoječe okvire o podizvajalcih ali o odgovornosti v dobavni verigi.

6.2. Ugodnejše določbe

Države članice lahko uvedejo ali ohranijo določbe o varstvu človekovih pravic in okoljevarstvenih standardih v dobavni verigi blaga in pridobljenih proizvodov, povezanih s tveganji za gozdove in ekosisteme, ki presegajo določbe iz tega predloga.

(1) Uredba (EU) 2019/1020 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 o nadzoru trga in skladnosti proizvodov ter spremembi Direktive 2004/42/ES in uredb (ES) št. 765/2008 in (EU) št. 305/2011 (UL L 169, 25.6.2019, str. 1).

(2) Uredba (EU) št. 995/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o določitvi obveznosti gospodarskih subjektov, ki dajejo na trg les in lesne proizvode (Besedilo velja za EGP) (UL L 295, 12.11.2010, str. 23).