Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o javnih naročilih /* COM/2011/0896 konč. - 2011/0438 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. Ozadje predloga · Razlogi za predlog in njegovi cilji Strategija Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast [COM(2010) 2020] temelji na treh prepletenih prednostnih ciljih, ki se vzajemno krepijo: razvoj gospodarstva, ki temelji na znanju in inovacijah, spodbujanje nizkoogljičnega in konkurenčnega gospodarstva, v katerem se viri izkoriščajo gospodarno, ter utrjevanje gospodarstva z visoko stopnjo zaposlenosti, ki omogoča socialno in teritorialno kohezijo. Javna naročila imajo v strategiji Evropa 2020 ključno vlogo kot eden izmed tržnih instrumentov, ki jih je treba uporabiti za dosego teh ciljev z izboljšanjem poslovnega okolja in pogojev za razvoj podjetniških inovacij ter spodbujanjem širše uporabe zelenega javnega naročanja, ki podpira prehod v nizkoogljično gospodarstvo, v katerem se viri izkoriščajo gospodarno. V strategiji Evropa 2020 je tudi poudarjeno, da je treba s politiko na področju javnih naročil zagotoviti najučinkovitejšo rabo javnih sredstev, trgi javnih naročil pa morajo ostati odprti po vsej Uniji. Za obvladovanje teh izzivov je treba veljavno zakonodajo o javnih naročilih revidirati in posodobiti, da bi bila bolj primerna za obravnavanje razvijajočega se političnega, socialnega in gospodarskega okvira. Komisija je v svojem sporočilu z dne 13. aprila 2011 „Akt za enotni trg: Dvanajst pobud za okrepitev rasti in zaupanja“ med dvanajst ključnih prednostnih ukrepov, ki jih morajo institucije EU sprejeti pred koncem leta 2012, vključila revidiran in posodobljen zakonodajni okvir o javnih naročilih, da bi bilo oddajanje naročil bolj prožno in bi bila omogočena boljša uporaba javnih naročil v podporo drugim politikam. Ta predlog ima dva dopolnjujoča se cilja: · Povečati učinkovitost javne porabe za zagotovitev čim boljših rezultatov javnega naročanja v smislu najboljšega razmerja med kakovostjo in ceno. To pomeni zlasti poenostavitev in zagotovitev večje prožnosti veljavnih predpisov o javnih naročilih. Racionalizirani in učinkovitejši postopki bodo koristili vsem gospodarskim subjektom ter spodbudili sodelovanje MSP in čezmejnih ponudnikov v njih. · Omogočiti ponudnikom, da bolje izkoristijo javna naročila v podporo skupnim družbenim ciljem, kot so varstvo okolja, bolj gospodarno izkoriščanje virov in večja energetska učinkovitost, boj proti podnebnim spremembam, spodbujanje inovativnosti, zaposlovanja in socialnega vključevanja ter zagotavljanje najboljših možnih pogojev za visoko kakovost socialnih storitev. · Splošno ozadje Javna naročila imajo pomembno vlogo v splošni gospodarski uspešnosti Evropske unije. Javni organi v Evropi porabijo približno 18 % BDP za naročilo blaga, gradenj in storitev. Glede na obseg nabav se javno naročanje lahko uporabi kot močan vzvod pri oblikovanju enotnega trga za spodbujanje pametne, trajnostne in vključujoče rasti. Veljavna generacija direktiv o javnih naročilih, in sicer direktivi 2004/17/ES[1] in 2004/18/ES[2], pomeni zadnji korak v dolgem razvojnem obdobju, ki se je začelo leta 1971 s sprejetjem Direktive 71/305/EGS. Poglavitni cilj navedenih direktiv je z zagotavljanjem preglednih in nediskriminatornih postopkov zagotoviti, da lahko gospodarski subjekti z enotnega trga polno izkoristijo osnovne svoboščine na področju javnih naročil. Obsežna ekonomska ocena je pokazala, da sta direktivi o javnih naročilih v precejšnjem obsegu izpolnili svoje cilje. Zagotovili sta večjo preglednost in večjo konkurenco, z nižjimi cenami pa tudi merljive prihranke. Kljub temu so zainteresirane strani izrazile zahtevo po reviziji direktiv o javnih naročilih zaradi poenostavitve predpisov, povečanja njune učinkovitosti in uspešnosti ter izboljšanja njune ustreznosti za obravnavanje razvijajočega se političnega, socialnega in gospodarskega okvira. Racionalizirani in učinkovitejši postopki bodo povečali prožnost za javne organe naročnike, koristili vsem gospodarskim subjektom ter spodbudili sodelovanje MSP in čezmejnih ponudnikov v njih. Izboljšani predpisi o javnih naročilih bodo javnim organom naročnikom še omogočili, da bolje izkoristijo javna naročila v podporo skupnim družbenim ciljem, kot so varstvo okolja, bolj gospodarno izkoriščanje virov in večja energetska učinkovitost, boj proti podnebnim spremembam, spodbujanje inovativnosti in socialnega vključevanja ter zagotavljanje najboljših mogočih pogojev za izvajanje visokokakovostnih socialnih storitev. Te usmeritve so potrdili rezultati posvetovanja z zainteresiranimi stranmi, ki ga je spomladi 2011 izvedla Komisija in med katerim je velika večina zainteresiranih strani podprla predlog za revizijo direktiv o javnih naročilih zaradi njune boljše prilagoditve novim izzivom, s katerimi se spopadajo javni naročniki in gospodarski subjekti. · Veljavne določbe na področju, na katero se nanaša predlog Predlog bo skupaj s predlagano novo direktivo o gospodarskih javnih službah nadomestil direktivi 2004/17/ES in 2004/18/ES, ki sta v Evropski uniji ključna elementa zakonodajnega okvira o javnih naročilih. Direktivo bodo dopolnjevali dodatnimi elementi navedenega zakonodajnega okvira: · Direktiva 2009/81/ES[3] vsebuje posebne predpise o javnih naročilih za obrambo in občutljivo varnostno opremo; · Direktiva 89/665/EGS[4] vzpostavlja skupne standarde za nacionalne revizijske postopke, da se zagotovi, da so v vseh državah članicah EU na voljo hitra in učinkovita pravna sredstva, če ponudniki menijo, da so bila naročila oddana nepošteno. · Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije S to pobudo se izvajajo strategija Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast (COM(2010) 2020) ter vodilne pobude iz navedene strategije o evropski digitalni agendi (COM(2010) 245), o Uniji inovacij (COM(2010) 546), celostni industrijski politiki za dobo globalizacije (COM(2010) 614), Energiji 2020 (COM(2010) 639) in Evropi, gospodarni z viri (COM(2011) 21). Z njo se izvaja tudi Akt za enotni trg (COM(2011) 206), zlasti njegov dvanajsti ključni ukrep „Revidiran in posodobljen zakonodajni okvir o javnih naročilih“. Pobuda je del strateške pobude delovnega programa Komisije za leto 2011. 2. Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi in ocena učinka · Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi Posvetovalne metode, glavni ciljni sektorji in splošni profil vprašancev Komisija je 27. januarja 2011 objavila Zeleno knjigo o modernizaciji politike EU na področju javnih naročil – Za učinkovitejši evropski trg javnih naročil[5] in s tem začela obsežno javno posvetovanje o mogočih spremembah zakonodaje za poenostavitev in večjo prožnost pri oddajanju javnih naročil ter zagotovitev boljše uporabe javnih naročil v podporo drugim politikam. Cilj zelene knjige je bil opredeliti številna ključna področja za reformo in pozvati zainteresirane strani k predložitvi mnenj o konkretnih možnostih za zakonodajne spremembe. Med obravnavanimi vprašanji so bile potrebe po preprostejših in prožnejših postopkih, strateška uporaba javnih naročil za spodbujanje drugih ciljev politik, boljši dostop MSP do javnih naročil ter boj proti favoriziranju in korupciji ter preprečevanje navzkrižja interesov. Javno posvetovanje se je končalo 18. aprila 2011 in je imelo velik odziv. Prispelo je skupno 623 odgovorov, ki so jih poslale različne zainteresirane strani, med drugim organi držav članic na državni ravni, lokalni in regionalni javni naročniki ter njihova združenja, podjetja, industrijska združenja, akademiki, organizacije civilne družbe (vključno s sindikati) in posamezni državljani. Večina odgovorov je prispela iz Združenega kraljestva, Nemčije, Francije, nekaj manj pa iz Belgije, Italije, Nizozemske, Avstrije, Švedske, Španije in Danske. Rezultati posvetovanja so bili povzeti v zbirnem dokumentu[6] ter predstavljeni in obravnavani na javni konferenci 30. junija 2011[7]. Povzetek in upoštevanje odgovorov Velika večina zainteresiranih strani je pozdravila pobudo Komisije za revizijo sedanje politike na področju javnih naročil. Med različnimi temami, obravnavanimi v zeleni knjigi, so zainteresirane strani močno poudarile zlasti potrebo po poenostavitvi postopkov in zagotovitvi njihove večje prožnosti. Na primer, večina vseh zainteresiranih strani je podprla zamisel, naj se omogoči širša uporaba konkurenčnega postopka s pogajanji. Močno so bili podprti tudi ukrepi za ublažitev upravne obremenitve, povezane z izbiro ponudnika. Glede strateške uporabe javnih naročil za doseganje družbenih ciljev iz strategije Evropa 2020 so bila mnenja zainteresiranih strani deljena. Številne zainteresirane strani, zlasti podjetja, so bile na splošno nenaklonjene zamisli o uporabi javnih naročil v podporo drugih ciljev politike. Druge zainteresirane strani, zlasti organizacije civilne družbe, pa so tako strateško uporabo odločno podprle in se zavzele za daljnosežne spremembe temeljnih načel politike Evropske unije na področju javnih naročil. · Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Komisija je poleg posvetovanja o zeleni knjigi v letu 2010 oziroma 2011 izvedla tudi obsežno oceno učinka in učinkovitosti zakonodaje EU o javnih naročilih, ki temelji na vrsti dokazov in novi neodvisni raziskavi. S študijami so se ocenili zlasti stroški in učinkovitost postopkov javnega naročanja, vprašanja v zvezi s čezmejnimi javnimi naročili, dostop MSP do trgov javnih naročil in strateška uporaba javnih naročil v Evropi. Ugotovitve ocene so jasno pokazale, da sta direktivi o javnih naročilih 2004/17/ES in 2004/18/ES pripomogli k vzpostavitvi kulture preglednosti in javnega naročanja, usmerjenega v rezultate, omogočili prihranke in izboljšano kakovost rezultatov javnega naročanja, ki več kot presegajo stroške javnih naročnikov in ponudnikov pri vodenju navedenih postopkov. Z oceno se je še ugotovilo, da so bili zaradi razlik v izvajanju in uporabi direktiv rezultati v različnih državah članicah različni. Čas, potreben za dokončanje postopkov, in stroški javnih naročnikov se med državami članicami zelo razlikujejo. · Ocena učinka Ocena učinka in njen povzetek vsebujeta pregled različnih možnosti za vsako od petih skupin ključnih vprašanj (upravna organizacija, področje uporabe, postopki, strateško javno naročanje in dostop do trgov javnih naročil). Na podlagi analize prednosti in slabosti različnih možnosti je bil opredeljen sveženj prednostnih možnosti, ki naj bi zagotovile čim večje sinergije med različnimi rešitvami, ki bodo omogočile, da bodo prihranki zaradi ene vrste ukrepa nevtralizirali povezane stroške, povzročene z drugim (npr. morebitne večje postopkovne zahteve zaradi strateškega naročanja bi se lahko delno nevtralizirale s prihranki, povezanimi z izboljšanim načrtovanjem postopkov javnega naročanja.). Te prednostne možnosti so podlaga tega predloga. Osnutek poročila o oceni učinka je pregledal Odbor za oceno učinka, ki je zahteval spremembe zlasti v zvezi z opredelitvijo posebnih elementov zakonodajnega okvira, ki jih je treba obravnavati, opisom obravnavanih možnosti, bolj poglobljeno analizo stroškov in koristi izbranih krovnih ukrepov ter sistematično združitvijo mnenj zainteresiranih strani pri opredelitvi težave in kot dopolnitev analize učinkov. Ta priporočila za izboljšanje so bila vključena v končno poročilo. Mnenja odbora za oceno učinka o poročilu se objavijo skupaj s tem predlogom ter končnim poročilom o oceni učinka in njegovim povzetkom. 3. Pravni elementi predloga · Pravna podlaga Predlog temelji na členu 53(1) ter členih 62 in 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). · Načelo subsidiarnosti Načelo subsidiarnosti se uporablja, če ta predlog ne spada v izključno pristojnost Unije. Države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev predloga zaradi naslednjih razlogov: Uskladitev postopkov javnega naročanja nad določenimi pragi se je izkazala za pomembno orodje pri oblikovanju notranjega trga na področju javnega naročanja z zagotovitvijo učinkovitega in enakega dostopa do javnih naročil gospodarskim subjektom na enotnem trgu. Izkušnja z direktivama 2004/17/ES in 2004/18/ES ter zgodnjimi generacijami direktiv o javnih naročilih je pokazala, da postopki javnega naročanja v Evropi zagotavljajo preglednost in objektivnost v javnem naročanju, katerih rezultat so precejšnji prihranki in izboljšani rezultati javnega naročanja, ki koristijo organom držav članic in navsezadnje evropskim davkoplačevalcem. Tega cilja ne bi bilo mogoče zadovoljivo doseči z ukrepi držav članic, katerih neizogibni rezultat bi bile razhajajoče se zahteve in morebitne nasprotujoče si postopkovne ureditve, ki bi povečale regulativno zapletenost in povzročile neutemeljene ovire za čezmejne dejavnosti. Predlog je zato skladen z načelom subsidiarnosti. · Načelo sorazmernosti Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti, saj ne presega tistega, kar je nujno za doseganje cilja v zvezi z zagotavljanjem pravilnega delovanja notranjega trga s sklopom postopkov javnega naročanja, usklajenih na evropski ravni. Poleg tega temelji na pristopu „zbirke orodij“, ki omogoča državi članici kar največjo prožnost pri prilagoditvi postopkov in orodij njenim posebnim okoliščinam. V primerjavi z veljavnima direktivama o javnih naročilih bo precej zmanjšal upravno obremenitev, povezano z vodenjem postopka, javnih organov naročnikov in gospodarskih subjektov, če pa so predvidene nove zahteve (na primer v okviru strateškega javnega naročanja), bodo te izravnane z odpravo omejitev na drugih področjih. · Izbira instrumentov Glede na to, da predlog temelji na členu 53(1) ter členih 62 in 114 PDEU, Pogodba ne bi dovoljevala uporabe uredbe za določbe, ki bi se uporabljale za javno naročanje blaga in storitev. Zato je predlagani instrument direktiva. Med oceno učinka je bilo veliko nezakonodajnih možnosti zavrnjenih zaradi razlogov, ki so podrobno navedeni v oceni učinka. 4. Proračunske posledice Predlog ne vpliva na proračun. 5. Dodatne informacije · Razveljavitev veljavne zakonodaje S sprejetjem predloga bo razveljavljena veljavna zakonodaja (Direktiva 2004/18/EGS). · Klavzula o pregledu/reviziji/časovni omejitvi veljavnosti Predlog vključuje klavzulo o pregledu ekonomskih učinkov pragov. · Ukrepi za prenos in obrazložitveni dokumenti Predlog se nanaša na področje, na katerem je zakonodaja Unije namenjena usklajevanju, hkrati pa pomembno vpliva na širok razpon nacionalnih pravosodnih sektorjev. Ne glede na ta usklajevalni namen pomenijo mnoge določbe popolno harmonizacijo, predlog pa vključuje številne pravne obveznosti. Države članice dopolnjujejo pravila Unije z nacionalnimi dodatnimi določbami, tako da celotni sistem začne delovati. V tem okviru je Komisija opredelila številne dejavnike, pri katerih so potrebne razlage držav članic zaradi pravilnega razumevanja ukrepov za prenos in delovanja celotnega sistema pravil oddaje javnih naročil na nacionalni ravni: – ukrepi za prenos in izvajanje se sprejemajo na različnih institucionalnih ravneh (nacionalni/zvezni, regionalni, lokalni); – poleg tega, da obstajajo različne regulativne ravni, se v mnogih državah članicah pravila določajo tudi v skladu z zadevnim sektorjem ali vrsto zadevnega javnega naročila; – splošni ali posebni upravni ukrepi dopolnjujejo glavni pravni okvir in se v nekaterih primerih z njim prekrivajo. Samo države članice lahko razložijo, kako se z različnimi ukrepi prenašajo direktive Unije v sektorju javnega naročanja in kakšen je medsebojni vpliv posameznih ukrepov. Zato je treba skupaj z ukrepi za prenos posredovati dokumente, ki razlagajo odnos med različnimi deli te direktive in ustreznimi deli nacionalnih ukrepov za prenos, kar predvsem velja za preglednice skladnosti, ki so operativno orodje za analizo nacionalnih ukrepov. · Evropski gospodarski prostor Predlagani akt se nanaša na zadevo EGP in ga je zato treba razširiti na Evropski gospodarski prostor. · Podrobna obrazložitev predloga 1) Poenostavitev in večja prožnost postopkov javnega naročanja Predlagana direktiva predvideva poenostavitev in večjo prožnost postopkovne ureditve iz veljavnih direktiv o javnih naročilih. Za ta namen vključuje naslednje ukrepe: Pojasnitev področja uporabe: Temeljni koncept „javno naročanje“, ki se pojavi tudi v naslovu predlagane direktive, je bil na novo uveden, da bi se bolje opredelila področje uporabe in namen zakonodaje o javnih naročilih ter olajšala uporaba pragov. Opredelitve nekaterih ključnih pojmov, ki določajo področje uporabe Direktive (kot so oseba javnega prava, javna naročila gradenj in storitev, mešana naročila), so bile spremenjene ob upoštevanju sodne prakse Sodišča. Predlog skuša tudi ohraniti kontinuiteto v uporabi pojmov in konceptov, ki so se več let razvijali s sodno prakso Sodišča in jih uporabniki dobro poznajo. V zvezi s tem je treba opozoriti, da manjša odstopanja od besedila in predstavitve iz predhodnih direktiv ne pomenijo nujno spremembe vsebine, temveč so bila uvedena zaradi poenostavitve besedil. Tradicionalno ločevanje med tako imenovanimi prednostnimi in neprednostnimi storitvami (storitvami „A“ in „B“) bo odpravljeno. Rezultati ocene so pokazali, da omejitev polne uporabe zakonodaje o javnih naročilih na omejeno skupino storitev ni več upravičena. Izkazalo se je še, da pravna ureditev javnih naročil ni prilagojena socialnim storitvam, ki potrebujejo poseben sklop predpisov (glej v nadaljevanju). Pristop, ki temelji na zbirki orodij: Sistemi držav članic bodo zagotovili dve temeljni obliki postopka, odprti in omejeni postopek. Poleg tega so lahko v njih pod določenimi pogoji predvideni konkurenčni postopek s pogajanji, konkurenčni dialog in/ali partnerstvo za inovacije, nova oblika postopka za inovativna javna naročila (glej v nadaljevanju). Javni organi naročniki bodo imeli na voljo tudi sklop šestih posebnih tehnik in orodij za javno naročanje, namenjenih za združena in elektronska javna naročila: okvirne sporazume, dinamične nabavne sisteme, elektronske dražbe, elektronske kataloge, centralne nabavne organe in skupno javno naročanje. Navedena orodja so bila v primerjavi z veljavno direktivo izboljšana in pojasnjena, da bi pospešili elektronsko javno naročanje. Preprostejša ureditev za javne organe naročnike na poddržavni ravni: Predlog v skladu s Sporazumom o vladnih naročilih STO zagotavlja preprostejšo ureditev javnega naročanja, ki jo uporabljajo vsi javni organi naročniki na poddržavni ravni, kot so lokalni in regionalni organi. Ti naročniki lahko uporabljajo predhodno informativno obvestilo kot sredstvo za povabilo k oddaji ponudb. Če uporabijo to možnost, jim pred začetkom postopka oddaje javnega naročila ni treba objaviti posebnega obvestila o naročilu. Poleg tega lahko nekatere roke določijo prožneje v dogovoru z udeleženci. Spodbujanje e-javnih naročil: Javni naročniki lahko z uporabo elektronskih komunikacijskih sredstev in elektronsko obdelavo transakcij ustvarijo precejšnje prihranke, izboljšajo rezultate javnih naročil in hkrati zmanjšajo nesmotrno porabo sredstev in število napak. Cilj predloga je pomagati državam članicam pri prehodu na elektronska javna naročila, kar bo ponudnikom omogočilo sodelovanje v spletnih postopkih za oddajo javnih naročil na notranjem trgu. Predlagana direktiva zato določa obvezno elektronsko pošiljanje obvestil in obvezno razpoložljivost razpisne dokumentacije v elektronski obliki ter določa dveletno prehodno obdobje za prehod na izključno elektronsko komuniciranje, zlasti na elektronsko predložitev, v vseh postopkih javnega naročanja. Racionalizira in izboljšuje dinamične nabavne sisteme in elektronske kataloge, orodja za popolnoma elektronsko oddajanje javnih naročil, ki so prilagojena zlasti javnemu naročanju centralnih nabavnih organov z visoko stopnjo združevanja. Instrument e‑javnega naročanja bi javnim organom naročnikom tudi omogočil preprečevati, odkriti in popravljati napake, katerih vzrok je večinoma napačno razumevanje ali tolmačenje pravil o javnem naročanju. Posodobitev postopkov: Predlog predvideva prožnejši in uporabniku prijazen pristop za nekatere pomembne značilnosti postopkov javnega naročanja. Roki za sodelovanje in predložitev ponudb so bili skrajšani, kar omogoča hitrejše in racionalizirano javno naročanje. Ločevanje med izborom ponudnikov in oddajo naročila, ki je pogosto vzrok napak in nesporazumov, je zdaj prožnejše in omogoča javnim organom naročnikom, da določijo najuporabnejše zaporedje s preučitvijo meril za oddajo naročil pred merili za izbor ter kot merilo za dodelitev upoštevajo organizacijo in kakovost osebja, dodeljenega za izvedbo naročila. Razlogi za izključitev kandidatov in ponudnikov so bili spremenjeni in pojasnjeni. Javni organi naročniki bodo lahko izključili gospodarske subjekte, ki so pri izvajanju predhodnih naročil pokazali precejšnje ali stalne pomanjkljivosti. Predlog predvideva tudi možnost „samoočiščevanja“: javni organi naročniki lahko sprejmejo kandidate ali ponudnike kljub razlogu za izključitev, če so ti sprejeli ustrezne ukrepe za odpravo posledic nezakonitega ravnanja in učinkovito preprečevanje nadaljnjega neprimernega ravnanja. Sprememba naročil med njihovim izvajanjem postaja za uporabnike čedalje pomembnejše in bolj problematično vprašanje. Posebna določba o spremembi naročil povzema osnovne rešitve, ki jih je razvila sodna praksa, in zagotavlja pragmatično rešitev za obravnavanje nepredvidenih okoliščin, ki zahtevajo prilagoditev javnega naročila med njegovim izvajanjem. 2) Strateška uporaba javnih naročil v odziv na nove izzive Predlagana direktiva temelji na omogočitvenem načelu, ki javnim organom naročnikom zagotavlja instrumente, potrebne za spodbujanje doseganja strateških ciljev Evrope 2020 z uporabo njihove kupne moči za javna naročila blaga in storitev, ki spodbujajo inovacije, varujejo okolje in se spopadajo s podnebnimi spremembami ter izboljšujejo zaposlitvene možnosti, javno zdravje in socialne razmere. Stroški v življenjskem ciklu: Predlog javnim naročnikom zagotavlja možnost, da utemeljijo svoje odločitve o oddaji naročila s stroški življenjskega cikla izdelkov, storitev ali gradenj, ki so predmet naročila. Življenjski cikel vključuje vse faze obstoja izdelka ali gradenj ali izvajanja storitve, od nabave surovin ali ustvarjanja virov do odstranitve, uničenja in dokončanja. Stroški, ki jih je treba upoštevati, vključujejo neposredne denarne izdatke in zunanje okoljske stroške, če se lahko finančno ovrednotijo in preverijo. Kjer je bila razvita skupna metodologija Evropske unije za izračun stroškov v življenjskem ciklu, jo morajo javni organi naročniki uporabljati. Proizvodni postopek: Javni organi naročniki se lahko v tehničnih specifikacijah in merilih za oddajo naročil sklicujejo na vse dejavnike, ki so neposredno povezani s proizvodnim postopkom, samo če se nanašajo na vidike proizvodnega procesa, ki so tesno povezani s proizvodnjo blaga ali zagotavljanjem storitve iz javnega naročila. S tem so izključene zahteve, ki niso povezane s postopkom zagotavljanja izdelkov, gradenj oziroma storitev iz javnega naročila, kot so zahteve glede splošne družbene odgovornosti podjetij, ki zajemajo izvajalčevo celotno dejavnost. Oznake: Javni organi naročniki lahko zahtevajo, da imajo gradnje, blago ali storitve posebne oznake, ki potrjujejo okoljske, socialne ali druge značilnosti, če sprejmejo tudi enakovredne oznake. To velja na primer za evropske ali (več)nacionalne ekološke oznake ali oznake, ki potrjujejo, da se za izdelek ne izkorišča delo otrok. Zadevni sistemi potrjevanja se morajo nanašati na značilnosti, povezane s predmetom naročila, temeljiti pa morajo na znanstvenih informacijah, pridobljenih po odprtem in preglednem postopku ter dostopnih vsem zainteresiranim stranem. Sankcije za kršitve obvezne socialne, delovne in okoljske zakonodaje: Na podlagi predlagane direktive lahko javni organ naročnik izključi gospodarske subjekte iz postopka, če ugotovi kršitve obveznosti, določenih z zakonodajo Unije, na področju socialnega, delovnega ali okoljskega prava ali določb mednarodnega delovnega prava. Poleg tega bodo morali javni organi naročniki ponudbe zavrniti, če bodo ugotovili, da so zaradi kršitev zakonodaje Unije na področju socialnega, delovnega ali okoljskega prava izjemno nizke. Socialne storitve: Ocena učinka in učinkovitosti zakonodaje EU o javnih naročilih je pokazala, da imajo socialne, zdravstvene in izobraževalne storitve posebne značilnosti in so zato neustrezne za uporabo rednih postopkov za oddajo javnih naročil storitev. Te storitve se običajno izvajajo v posebnem okviru, ki se po državah članicah zelo razlikuje zaradi različnih upravnih, organizacijskih in kulturnih okoliščin. Storitve imajo po svoji naravi le zelo omejeno čezmejno razsežnost. Države članice bi zato morale imeti široko polje proste presoje pri organiziranju izbora izvajalcev storitev. V predlogu je to upoštevano z določitvijo posebne ureditve za javna naročila teh storitev v vrednosti, ki presega prag 500 000 EUR, ter uvedbo upoštevanja samo temeljnih načel preglednosti in enake obravnave. Kvantitativna analiza vrednosti naročil zadevnih storitev, oddanih gospodarskim subjektom iz tujine, je pokazala, da za naročila pod to vrednostjo običajno ni čezmejnega zanimanja. Inovacije: Raziskave in inovacije imajo ključno vlogo v strategiji Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast. Javnim naročnikom bi bilo treba omogočiti, da kupujejo oziroma naročajo inovativne izdelke in storitve, ki spodbujajo prihodnjo rast ter povečujejo učinkovitost in kakovost javnih storitev. Predlog zato predvideva partnerstvo za inovacije, nov poseben postopek za razvoj in poznejše naročilo novih, inovativnih izdelkov, gradenj in storitev, če se ti lahko zagotovijo v skladu z dogovorjeno kakovostjo izvedbe in dogovorjenimi stroški. Predlog tudi izboljšuje in poenostavlja postopek konkurenčnega dialoga ter olajšuje skupni postopek čezmejnega javnega naročanja, ki je pomemben instrument inovativnega naročanja. 3) Boljši dostop do trga za MSP in novoustanovljena podjetja Mala in srednja podjetja (MSP) imajo velik potencial za ustvarjanje delovnih mest, rast in inovacije. Preprost dostop do trgov javnih naročil jim lahko pomaga sprostiti ta potencial, javnim organom naročnikom pa omogoča razširitev baze dobaviteljev, kar pozitivno vpliva na večjo konkurenco pri javnih naročilih. Da bi bila javna naročila čim bolj dostopna za MSP, je Komisija leta 2008 objavila „Evropski kodeks najboljših praks, ki lajšajo dostop malih in srednjih podjetij do oddaje javnih naročil“[8]. Predlog temelji na tem dokumentu in določa konkretne ukrepe za odpravo ovir za dostop MSP do trga. Poenostavitev zahtev v zvezi z informacijami: Splošna poenostavitev obveznosti v zvezi z informacijami v postopkih javnega naročanja bo zelo koristila MSP. Predlog predvideva obvezno sprejetje samostojnih izjav kot dokaz prima facie o izpolnjevanju meril za izbor. Dejansko predložitev listinskih dokazov bo olajšal standardiziran dokument, evropski potni list za javna naročila, s katerim se dokaže, da ni razlogov za izključitev. Obvezna razdelitev na sklope: Javni organi naročniki bodo pozvani, naj javna naročila razdelijo v (homogene ali heterogene) sklope, da bodo dostopnejša za MSP. Če se odločijo za takšno razdelitev, bodo morali podati obrazložitev zanjo. Omejitve zahtev za sodelovanje: Za preprečitev neutemeljenih ovir za udeležbo MSP vsebuje predlagana direktiva izčrpen seznam mogočih pogojev za sodelovanje v postopkih javnega naročanja in izrecno določa, da so vsi taki pogoji omejeni „na pogoje, ki so ustrezni za zagotovitev, da ima kandidat ali ponudnik [...] zmogljivosti in [...] zmožnosti za izvedbo naročila, ki bo oddano“. Zahteve glede prihodka, ki so pogosto velika ovira za dostop MSP, so izrecno omejene na trikratno ocenjeno vrednost naročila, razen v ustrezno utemeljenih primerih. Vsi pogoji za sodelovanje skupin gospodarskih subjektov, ki je za MSP izredno pomemben instrument, morajo biti utemeljeni z objektivnimi razlogi in sorazmerni. Neposredno plačilo podizvajalcev: Države članice lahko določijo, da lahko podizvajalci zaprosijo, da jim javni organ naročnik neposredno plača blago, gradnje in storitve, zagotovljene glavnemu izvajalcu v okviru izvedbe naročila. To omogoča podizvajalcem, ki so pogosto MSP, učinkovit način za zavarovanje svojega interesa, da prejmejo plačilo. 4) Pošteni postopki Zaradi vključenega finančnega tveganja ter tesne povezanosti javnega in zasebnega sektorja je javno naročanje področje tveganja za nepoštene poslovne prakse, kot so navzkrižje interesov, favoriziranje in korupcija. Predlog izboljšuje veljavne zaščitne ukrepe proti navedenim tveganjem in zagotavlja dodatno zaščito. Navzkrižje interesov: Predlog vsebuje posebno določbo o navzkrižju interesov, ki vključuje dejansko, mogoče ali domnevno navzkrižje interesov, ki vpliva na člane osebja javnega organa naročnika ali izvajalca službe za javna naročila, vključene v postopek, ter člane poslovodstva javnega organa naročnika, ki lahko vplivajo na izid postopka javnega naročanja, tudi če niso formalno vključeni v postopek. Nezakonito ravnanje: Predlog vsebuje posebno določbo o prepovedi nezakonitega ravnanja kandidatov in ponudnikov, kot so poskusi nedovoljenega vplivanja na postopek odločanja ali dogovarjanje z drugimi udeleženci zaradi manipuliranja z izidom postopka, kar je razlog za njihovo obvezno izključitev iz postopka. Take nezakonite dejavnosti kršijo temeljna načela Evropske unije in lahko povzročijo resno izkrivljanje konkurence. Nepoštene prednosti: Javni organi naročniki lahko s preverjanjem trga kot uporabnim instrumentom pridobijo informacije o strukturi, zmožnostih in zmogljivostih trga ter obvestijo udeležence na trgu o projektih in zahtevah javnih naročil javnih naročnikov. Vendar predhodni stiki z udeleženci na trgu ne smejo povzročiti nepoštenih prednosti in izkrivljanja konkurence. Predlog zato vsebuje posebno določbo o zaščitnih ukrepih proti neupravičenemu prednostnemu obravnavanju udeležencev, ki so svetovali javnemu organu naročniku ali bili vključeni v pripravo postopka. 5) Upravljanje Nacionalni nadzorni organi: Ocena je pokazala, da vse države ne spremljajo dosledno in sistematično izvajanja in učinkovitosti predpisov o javnih naročilih. To pa ogroža učinkovito in enotno uporabo zakonodaje Evropske unije. Predlog zato določa, da države članice imenujejo enotni nacionalni organ, odgovoren za spremljanje, izvajanje in nadzor nad javnimi naročili. Samo enotni organ z vseobsegajočimi nalogami bo zagotovil pregled nad glavnimi težavami pri izvajanju in bo lahko predlagal ustrezne popravne ukrepe za bolj strukturne težave. Lahko bo zagotovil takojšnje povratne informacije o delovanju politike in morebitnih pomanjkljivostih nacionalne zakonodaje in prakse ter tako pripomogel k hitremu iskanju rešitev in izboljšanju postopkov javnega naročanja. Centri znanja: Javni organi naročniki pogosto nimajo notranjega strokovnega znanja in izkušenj za vodenje zapletenih projektov javnih naročil. Ustrezna in neodvisna strokovna podpora upravnih struktur bi lahko precej izboljšala izide javnega naročanja z razširitvijo baze znanja in strokovnostjo javnih naročnikov ter zagotavljanjem pomoči podjetjem, zlasti MSP. Predlog zato države članice zavezuje, naj zagotovijo podporne strukture za pravno in ekonomsko svetovanje, usmerjanje, usposabljanje in pomoč pri pripravi in vodenju postopkov javnega naročanja. Podporne strukture in mehanizmi na nacionalni ravni že obstajajo, čeprav so zelo različno organizirani in vključujejo različna interesna področja javnih organov naročnikov. Države članice bodo zato lahko uporabljale te mehanizme ter na podlagi svojega strokovnega znanja in izkušenj spodbujale njihove storitve kot ustrezno in sodobno orodje za zagotavljanje ustrezne podpore javnim organom naročnikom in gospodarskim subjektom. Da bi okrepili boj proti korupciji in favoriziranju, bodo morali javni organi naročniki besedilo sklenjenih pogodb predložiti nadzornemu organu, ki jih bo lahko skrbno pregledal, da bi ugotovil, ali vsebujejo sumljive vzorce, prav tako bodo morali zainteresiranim osebam omogočiti dostop do teh dokumentov, če s tem niso ogroženi legitimni javni ali zasebni interesi. Preprečiti pa je treba nesorazmerno upravno breme, zato mora biti obveznost predložitve celotnega besedila sklenjenih pogodb omejena na pogodbe z razmeroma visoko vrednostjo. Predlagane mejne vrednosti bi omogočile pravno ravnotežje med večjim upravnim bremenom in zagotavljanjem boljše preglednosti: z mejno vrednostjo 1 000 000 EUR za blago in storitve ter mejno vrednostjo 10 000 000 EUR za gradnje bi ta obveznost veljala za 10–20 % vseh javnih naročil, objavljenih v Uradnem listu. Ne predvideva se, da bi zahteve v zvezi z nadzornimi organi in centri znanj na splošno pomenile dodatno finančno breme za države članice. Če se predvidevajo stroški za reorganizacijo ali uskladitev dejavnosti sedanjih mehanizmov in struktur, bodo ti nevtralizirani z znižanjem stroškov za reševanje sporov (za javne organe naročnike in podjetja), stroškov zamud pri dodeljevanju naročil zaradi nepravilne uporabe predpisov o javnih naročilih ali slabe priprave postopkov javnega naročanja ter stroškov, povezanih z dejstvom, da je svetovanje javnim organom naročnikom zdaj razdrobljeno in neučinkovito. Upravno sodelovanje: Predlog predvideva tudi učinkovito sodelovanje, ki bo nacionalnim nadzornim organom omogočilo izmenjavo informacij in najboljših praks ter sodelovanje v okviru informacijskega sistema za notranji trg (IMI). 2011/0438 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o javnih naročilih (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 53(1), člena 62 in člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po predložitvi osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom[9], ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[10], ob upoštevanju mnenja Odbora regij[11], v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Oddaja javnih naročil, ki jo izvedejo organi držav članic ali se izvede v njihovem imenu, mora biti v skladu z načeli Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti z načeli prostega pretoka blaga, svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev ter načeli, ki izhajajo iz njih, kot so načela enake obravnave, nediskriminacije, vzajemnega priznavanja, sorazmernosti in preglednosti. Vendar bi bilo treba za javna naročila nad neko vrednostjo pripraviti določbe o uskladitvi nacionalnih postopkov javnega naročanja, da se zagotovita praktičen učinek teh načel in odprtost javnih naročil konkurenci. (2) Javna naročila imajo ključno vlogo pri strategiji Evropa 2020[12], saj gre za enega od tržnih instrumentov, ki se uporabljajo za doseganje pametne, trajnostne in vključujoče rasti ob hkratnem zagotavljanju najučinkovitejše rabe javnih sredstev. V ta namen je treba revidirati in posodobiti pravila o oddaji javnih naročil, sprejeta v skladu z Direktivo 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev[13] in Direktivo 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev[14], da bi povečali učinkovitost javne porabe, olajšali predvsem sodelovanje malih in srednjih podjetij pri oddaji javnih naročil, naročnikom pa omogočili boljšo uporabo oddaje javnih naročil v podporo skupnim družbenim ciljem. Treba je tudi pojasniti osnovne pojme in koncepte, da bi zagotovili večjo pravno varnost in vključili nekatere vidike povezane in uveljavljene sodne prakse Sodišča Evropske unije. (3) Zaradi čedalje različnejših oblik javnih ukrepov je treba jasneje opredeliti pojem javnega naročila. Cilj pravil Unije o javnih naročilih ni zajeti vse oblike dodelitve javnih sredstev, temveč samo tiste, katerih cilj je pridobitev odplačnih gradenj, blaga ali storitev. Pojem pridobitve bi bilo treba široko razumeti v smislu pridobitve koristi zadevnih gradenj, blaga ali storitev, pri čemer se ne zahteva nujno prenos lastništva na javne organe naročnike. Poleg tega predpisi o javnih naročilih po navadi ne veljajo za financiranje dejavnosti, ki je pogosto povezano z obveznostjo vračila prejetih zneskov, če se ne porabijo za predvidene namene. (4) Izkazalo se je tudi, da je treba pojasniti, kaj je treba razumeti pod pojmom enotnega naročila, z upoštevanjem posledice, da je treba skupno vrednost vseh sklenjenih pogodb za to javno naročilo upoštevati v skladu z mejnimi vrednostmi iz te direktive in javno naročilo objaviti kot celoto, po možnosti razdeljeno na sklope. Koncept enotnega javnega naročila zajema vse vrste blaga, gradenj in storitev, potrebnih za izvedbo nekega projekta, na primer projekta gradnje ali vseh gradenj, dobav in/ali storitev. Splošni znaki za enotni projekt so lahko na primer splošno predhodno načrtovanje in pojmovanje javnega organa naročnika, dejstvo, da različni deli naročila izvajajo enotno gospodarsko in tehnično nalogo, ali da so drugače medsebojno logično povezani in se izvajajo v ozkem časovnem okviru. (5) V skladu s členom 11 Pogodbe o delovanju Evropske unije je treba zahteve za varstvo okolja vključiti v opredelitev in izvajanje politik in dejavnosti Unije, zlasti zaradi spodbujanja trajnostnega razvoja. Ta direktiva pojasnjuje, kako lahko javni organi naročniki prispevajo k varovanju okolja in spodbujajo trajnostni razvoj ter hkrati zagotovijo, da lahko dosežejo najugodnejše razmerje med kakovostjo in ceno. (6) Tudi če dejansko, mogoče ali domnevno navzkrižje interesov ne vodi nujno v korupcijsko ravnanje, pa je zelo verjetno, da neustrezno vpliva na odločitve o oddaji javnih naročil, kar se kaže v izkrivljanju konkurence in ogrožanju enake obravnave ponudnikov. Zato bi bilo treba vzpostaviti učinkovite mehanizme za preprečevanje, odkrivanje in odpravljanje navzkrižja interesov. (7) Nezakonito ravnanje udeležencev v postopku javnega naročanja, kot so poskusi neprimernega vplivanja na postopek odločanja ali dogovarjanje z drugimi kandidati z namenom manipuliranja z izidom postopka, lahko povzroči kršitve temeljnih načel prava Unije in resno izkrivljanje konkurence. Gospodarski subjekti bi zato morali predložiti izjavo, da niso vpleteni v take nezakonite dejavnosti, in biti izključeni, če se izkaže, da je izjava neresnična. (8) Sklep Sveta 94/800/ES z dne 22. decembra 1994 o sklenitvi sporazumov, doseženih v urugvajskem krogu večstranskih pogajanj (1986–1994), v imenu Evropske skupnosti, v zvezi z zadevami, ki so v njeni pristojnosti[15], je odobril zlasti sporazum o javnih naročilih Svetovne trgovinske organizacije (v nadaljnjem besedilu: sporazum). Cilj sporazuma je vzpostaviti večstranski okvir uravnoteženih pravic in obveznosti glede javnih naročil, da bi dosegli liberalizacijo in povečanje svetovne trgovine. Za naročila, vključena v sporazum in druge zadevne mednarodne sporazume, ki zavezujejo Unijo, javni organi naročniki izpolnijo obveznosti v skladu s temi sporazumi z uporabo te direktive za gospodarske subjekte tretjih držav, ki so podpisnice teh sporazumov. (9) Sporazum se uporablja za naročila nad mejnimi vrednostmi, določenimi v sporazumu in izraženimi v posebnih pravicah črpanja. Mejne vrednosti iz te direktive bi bilo treba uskladiti, da bodo ustrezale enakovrednim mejnim vrednostim iz sporazuma, izraženim v eurih. Treba bi bilo tudi določiti redna preverjanja mejnih vrednosti, izraženih v eurih, zaradi njihove prilagoditve z matematično operacijo morebitnim spremembam vrednosti eura glede na posebno pravico črpanja. (10) Rezultati Ocene učinka in učinkovitosti zakonodaje EU o javnih naročilih[16] so pokazali, da bi bilo treba ponovno preučiti izključitev nekaterih storitev iz popolne uporabe Direktive. Zato je polna uporaba te direktive razširjena na številne storitve (kot so hotelske in pravne storitve, za katere se je ugotovil zlasti velik odstotni delež čezmejne trgovine). (11) Druge kategorije storitev imajo še naprej po svoji naravi omejeno čezmejno razsežnost, in sicer t. i. storitve za osebe, kot so nekatere socialne, zdravstvene in izobraževalne storitve. Te storitve se izvajajo v posebnem okviru, ki se med državami članicami zelo razlikuje zaradi različnih kulturnih okoliščin. Zato je treba za javna naročila takšnih storitev uvesti posebno ureditev z višjo mejno vrednostjo, in sicer 500 000 EUR. Storitve za osebe z vrednostjo pod navedeno mejno vrednostjo običajno ne bodo zanimive za izvajalce iz drugih držav članic, razen če obstajajo konkretni razlogi za nasprotno, kot je financiranje čezmejnih projektov s strani Unije. Za naročila storitev za osebe nad to mejno vrednostjo bi morale v vsej Uniji veljati zahteve po preglednosti. Glede na pomen kulturnega ozadja in občutljivost teh storitev bi bilo treba državam članicam zagotoviti široko polje proste presoje pri organiziranju izbora izvajalcev storitev na način, ki je po njihovem mnenju najustreznejši. Določbe te direktive upoštevajo navedeno zahtevo ter določajo samo upoštevanje temeljnih načel preglednosti in enake obravnave ter zagotavljajo, da lahko javni organi naročniki pri izboru izvajalcev storitev uporabijo posebna merila glede kakovosti, kot so merila iz prostovoljnega evropskega okvira kakovosti za socialne storitve, ki ga je sprejel Odbor za socialno zaščito Evropske unije[17]. Države članice in/ali javni organi lahko še naprej sami izvajajo te storitve ali organizirajo socialne storitve tako, da za to ni treba skleniti javnih pogodb, na primer samo s financiranjem takih storitev ali s podelitvijo licenc oziroma dovoljenj vsem gospodarskim subjektom, ki izpolnjujejo pogoje, ki jih predhodno določi javni organ naročnik, brez omejitev ali kvot, če tak sistem zagotavlja ustrezno objavo ter upošteva načela preglednosti in nediskriminacije. (12) Javna naročila, ki jih oddajo javni organi naročniki iz vodnega, energetskega in transportnega sektorja ter sektorja poštnih storitev in spadajo v obseg navedenih dejavnosti, so zajeta v Direktivi […] Evropskega parlamenta in Sveta z dne […] o javnih naročilih naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev[18]. Naročila, ki jih javni organi naročniki oddajo v okviru svojih storitvenih dejavnosti v pomorskem, priobalnem ali rečnem prevozu, spadajo na področje uporabe te direktive. (13) Ta direktiva, ki je naslovljena na države članice, se ne uporablja za javna naročila, ki jih izvajajo mednarodne organizacije v svojem imenu in za svoj račun. Treba pa je pojasniti, v kakšnem obsegu bi bilo treba to direktivo uporabljati za javna naročila, ki jih urejajo posebni mednarodni predpisi. (14) Obstaja precejšnja pravna negotovost glede vprašanja, v kolikšni meri bi bilo treba sodelovanje med javnimi organi zajeti v predpise o javnih naročilih. Države članice in celo javni organi naročniki si zadevno sodno prakso Sodišča Evropske unije različno razlagajo. Zato je treba pojasniti, v katerih primerih se za pogodbe, sklenjene med javnimi organi naročniki, ne uporabljajo predpisi o javnih naročilih. Taka pojasnitev bi morala temeljiti na načelih iz ustrezne sodne prakse Sodišča. Dejstvo, da sta obe pogodbeni stranki sporazuma javna organa naročnika, ne izključuje uporabe predpisov o javnih naročilih. Vendar uporaba predpisov o javnih naročilih ne bi smela posegati v pravico javnih organov, da odločijo, kako bodo organizirali način izvajanja svojih nalog javnih storitev. Naročila, oddana odvisnim subjektom, ali sodelovanje za skupno izvajanje nalog javnih storitev udeleženih javnih organov naročnikov bi bilo zato treba izvzeti iz uporabe predpisov, če so izpolnjeni pogoji iz te direktive. Cilj te direktive je zagotoviti, da nobeno izvzeto javno-javno sodelovanje ne izkrivlja konkurence v odnosu do zasebnih gospodarskih subjektov. Izkrivljanja konkurence ne sme povzročiti niti udeležba javnega organa naročnika kot ponudnika v postopku za oddajo javnega naročila. (15) Obstaja splošna potreba po dodatni prožnosti in zlasti po širšem dostopu do postopka oddaje javnega naročila s pogajanji, kot je izrecno določeno v sporazumu, v katerem je pogajanje dovoljeno v vseh postopkih. Javni organi naročniki bi morali v različnih situacijah, razen če je drugače določeno v zakonodaji zadevne države članice, imeti možnost uporabiti konkurenčni postopek s pogajanji v skladu s to direktivo, kadar ni verjetno, da bi odprt ali omejen postopek brez pogajanj imel zadovoljive rezultate na področju javnega naročanja. Ta postopek bi morali spremljati ustrezni zaščitni ukrepi, ki bi zagotavljali upoštevanje načel enake obravnave in preglednosti. To bo javnim organom naročnikom zagotovilo večjo prožnost pri naročanju gradenj, blaga in storitev, popolnoma prilagojenih njihovim posebnim potrebam. Obenem bi to moralo povečati tudi obseg čezmejne trgovine, saj je ocena pokazala, da imajo naročila, oddana po postopku s pogajanji po predhodni objavi, posebej visoko stopnjo uspešnosti čezmejnih ponudb. (16) Zaradi enakih razlogov bi morali javni organi naročniki prosto uporabljati konkurenčni dialog. Uporaba tega postopka se je v zadnjih letih močno povečala v smislu vrednosti naročil. Postopek se je izkazal za uporabnega v primerih, ko javni organi naročniki ne morejo opredeliti sredstva za zadovoljitev svojih potreb ali presoditi, kaj lahko ponudi trg glede tehničnih, finančnih ali pravnih rešitev. Take razmere se lahko pojavijo zlasti pri inovativnih projektih, izvajanju pomembnih povezanih infrastrukturnih projektov za transport, projektov za velika računalniška omrežja ali projektov, ki vključujejo zapleteno in strukturirano financiranje. (17) Raziskave in inovacije, vključno z ekološkimi in socialnimi inovacijami, so med glavnimi gibali prihodnje rasti in v središču strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast. Javni organi bi morali zagotoviti najboljšo strateško uporabo javnih naročil za spodbujanje inovacij. Naročanje inovativnega blaga in storitev ima ključno vlogo pri povečanju učinkovitosti in kakovosti javnih storitev ter spopadanju z velikimi družbenimi izzivi. Prispeva k zagotavljanju najboljšega razmerja med kakovostjo in ceno, plačano iz javnih sredstev, ter širših gospodarskih, okoljskih in družbenih koristi v smislu oblikovanja novih idej, njihovega prenosa v inovativne izdelke in storitve ter s tem spodbujanja trajnostne gospodarske rasti. Ta direktiva bi morala spodbujati javna naročila inovacij in pomagati državam članicam pri doseganju ciljev Unije inovacij. Zato bi bilo treba zagotoviti poseben postopek javnega naročanja, za katerega bodo javni organi naročniki lahko sklenili dolgoročno partnerstvo za inovacije za razvoj in poznejše naročilo novega, inovativnega izdelka, storitve ali gradnje, če se lahko zagotovijo v skladu z dogovorjeno kakovostjo izvedbe in dogovorjenimi stroški. Partnerstvo bi moralo biti strukturirano tako, da bi lahko zagotovilo potrebno „povpraševanje trga“, ki bi spodbudilo razvoj inovativne rešitve brez zapiranja trga. (18) Zaradi škodljivih učinkov na konkurenco bi se morali postopki s pogajanji brez predhodne objave obvestila o naročilu uporabljati samo v zelo izjemnih primerih. Ta izjema bi morala biti omejena na primere, ko objava ni mogoča zaradi višje sile v skladu s stalno sodno prakso Sodišča Evropske unije ali ko je že na samem začetku jasno, da objava ne bo povečala konkurence, tudi zato ker objektivno obstaja samo en gospodarski subjekt, ki bi lahko izvedel naročilo. Uporaba postopka s pogajanji brez objave je utemeljena samo v primerih objektivne ekskluzivnosti, ko okoliščin ekskluzivnosti ni ustvaril sam javni organ naročnik zaradi prihodnjega postopka oddaje javnega naročila in ko ni ustreznih nadomestil, katerih razpoložljivost bi bilo treba temeljito preučiti. (19) Z elektronskimi informacijskimi in komunikacijskimi sredstvi se lahko zelo poenostavi objava javnih naročil ter povečata učinkovitost in preglednost postopkov javnega naročanja. Morala bi postati standarden način komuniciranja in izmenjave informacij v postopkih javnega naročanja. Z uporabo elektronskih sredstev se prihrani tudi čas. Pri uporabi elektronskih sredstev bi bilo zato treba omogočiti skrajšanje minimalnih rokov, vendar samo, če so navedena sredstva v skladu s posebnim načinom pošiljanja, določenim na ravni Unije. Poleg tega lahko elektronska informacijska in komunikacijska sredstva z ustreznimi funkcijami javnim organom naročnikom omogočijo preprečiti, ugotoviti in popraviti napake, ki se pojavljajo v postopkih javnega naročanja. (20) Na trgih javnih naročil v Uniji se pojavlja močan trend po združevanju povpraševanja javnih naročnikov za doseganje ekonomije obsega, vključno z nižjimi cenami in transakcijskimi stroški, ter izboljšanje in profesionalizacijo vodenja postopkov javnega naročanja. To se lahko doseže z združevanjem naročil, in sicer po številu vključenih javnih organov naročnikov ali po obsegu in vrednosti v zadevnem času. Vendar bi bilo treba združevanje in centralizacijo naročil skrbno spremljati, da se preprečita čezmerna koncentracija kupne moči in nedovoljeno dogovarjanje ter se ohranijo preglednost, konkurenca in možnosti za dostop na trg za mala in srednja podjetja. (21) Veliko se je uporabljal instrument okvirnih sporazumov, ki v Evropi velja za učinkovito tehniko javnega naročanja. Zato bi ga bilo treba ohraniti v glavnem takega, kot je. Vendar bi bilo treba pojasniti nekaj pojmov, zlasti pogoje za uporabo okvirnega sporazuma za javne organe naročnike, ki niso njegovi podpisniki. (22) Pridobljene izkušnje so pokazale, da je treba prilagoditi tudi predpise o dinamičnih nabavnih sistemih, da se javnim organom naročnikom omogoči, da v celoti izkoristijo možnosti, ki jim jih zagotavlja ta instrument. Sisteme je treba poenostaviti, zlasti z njihovo uporabo v obliki omejenega postopka, s čimer se odpravi potreba po okvirnih ponudbah, ki so bile opredeljene kot eno od večjih bremen, povezanih s temi sistemi. Zato bi bilo treba vsakemu gospodarskemu subjektu, ki odda prijavo za sodelovanje in izpolnjuje merila za izbor, omogočiti udeležbo v postopkih javnega naročanja, ki se izvajajo v okviru dinamičnega nabavnega sistema. Ta tehnika javnega naročanja javnemu organu naročniku omogoča, da pridobi posebej veliko ponudb in tako z veliko konkurenco zagotovi optimalno uporabo javnih sredstev. (23) Poleg tega se nenehno razvijajo nove elektronske tehnike javnega naročanja, kot so elektronski katalogi. Ti povečujejo konkurenco in racionalizirajo javno naročanje, zlasti v smislu prihrankov časa in finančnih sredstev. Vendar bi bilo treba določiti nekatere predpise za zagotovitev skladnosti uporabe novih tehnik z določbami te direktive ter načeli enake obravnave, nediskriminacije in preglednosti. Javnim organom naročnikom bi bilo treba tako omogočiti pridobivanje ponudb za posebna naročila na podlagi predhodno poslanih elektronskih katalogov, zlasti če je bila konkurenca ponovno odprta na podlagi okvirnega sporazuma ali če se uporablja dinamični nabavni sistem in če so bila zagotovljena zadostna jamstva za zagotavljanje sledljivosti, enake obravnave in predvidljivosti. Javni organi naročniki bi morali v skladu z zahtevami predpisov za elektronska komunikacijska sredstva preprečiti neutemeljene ovire za dostop gospodarskih subjektov do postopkov javnega naročanja, v katerih je treba ponudbe oddati v obliki elektronskih katalogov in ki zagotavljajo skladnost s splošnimi načeli nediskriminacije in enake obravnave. (24) V večini držav članic se čedalje bolj uporabljajo centralizirani načini nabav. Centralni nabavni organi so odgovorni za naročanje ali oddajo javnih naročil/sklepanje okvirnih sporazumov za druge javne organe naročnike. Zaradi velikega obsega naročil ti načini prispevajo k večji konkurenčnosti in profesionalizaciji javnega naročanja. Zato bi bilo treba določiti opredelitev Unije za centralne nabavne organe, ki jih lahko uporabljajo javni organi naročniki, brez prekinitve uporabe manj institucionaliziranega in sistematičnega skupnega naročanja ali ustaljene prakse, ko javni organi naročniki najamejo izvajalce storitev, ki pripravijo in vodijo postopke javnega naročanja v imenu in za račun javnega organa naročnika. Treba bi bilo določiti tudi predpise o razdelitvi odgovornosti za upoštevanje obveznosti v skladu s to direktivo, tudi pri pravnih sredstvih, med centralni nabavni organ in javne organe naročnike, ki naročajo od centralnega nabavnega organa ali prek njega. Če je ta izključno odgovoren za vodenje postopkov javnega naročanja, bi moral biti tudi izključno in neposredno odgovoren za zakonitost postopkov. Če javni organ naročnik vodi nekatere dele postopka, na primer ponovno odpiranje konkurence na podlagi okvirnega sporazuma ali oddajo posameznih naročil na podlagi dinamičnega nabavnega sistema, bi moral biti odgovoren tudi za faze, ki jih vodi. (25) Elektronska komunikacijska sredstva so primerna zlasti za podporo centraliziranih nabavnih postopkov in orodij, saj lahko zagotovijo ponovno uporabo in avtomatsko obdelavo podatkov ter znižanje informacijskih in transakcijskih stroškov. Najprej bi bilo treba zagotoviti obvezno uporabo takih elektronskih komunikacijskih sredstev za centralne nabavne organe, hkrati pa tudi spodbujati konvergenčne prakse v Uniji. Temu bi morala po dveletnem prehodnem obdobju slediti uvedba splošne obveznosti uporabe elektronskih komunikacijskih sredstev v vseh postopkih javnega naročanja. (26) V zvezi s skupnimi postopki za oddajo javnih naročil, ki jih vodijo javni organi naročniki iz različnih držav članic, se trenutno pojavljajo posebne pravne težave, zlasti zaradi pravne kolizije z nacionalnimi zakonodajami. Čeprav Direktiva 2004/18/ES implicitno dovoljuje skupni postopek čezmejnega javnega naročanja, več nacionalnih pravnih sistemov skupni postopek čezmejnega javnega naročanja v praksi izrecno ali implicitno prikazuje kot pravno negotov ali nemogoč. Javni organi naročniki iz različnih držav članic so morda zainteresirani za sodelovanje in skupno oddajo javnih naročil, da bi v celoti izkoristili možnosti notranjega trga v smislu ekonomije obsega ter delitve tveganja in koristi, tudi pri inovativnih projektih, ki vključujejo večji znesek tveganja, kot ga lahko razumno sprejme en sam javni organ naročnik. Zato bi bilo treba za olajšano sodelovanje med javnimi organi naročniki na enotnem trgu določiti nove predpise o skupnem postopku čezmejnega javnega naročanja, s katerimi se določi pravo, ki se uporablja. Poleg tega lahko javni organi naročniki iz različnih držav članic na podlagi nacionalnega prava ali prava Unije ustanovijo skupne pravne organe. Za takšno obliko skupnega javnega naročanja je treba določiti posebna pravila. (27) Tehnične specifikacije, ki jih pripravijo javni naročniki, morajo omogočati odprtost javnih naročil konkurenci. Zato je treba omogočiti predložitev ponudb, ki izražajo različne tehnične rešitve, da se zagotovi zadostna konkurenčnost. Glede na to bi bilo treba tehnične specifikacije sestaviti tako, da se prepreči umetno omejevanje konkurence z zahtevami, ki dajejo prednost določenemu gospodarskemu subjektu z navajanjem ključnih značilnosti blaga, storitev ali gradenj, ki jih po navadi zagotavlja navedeni gospodarski subjekt. Tehnične specifikacije, sestavljene v smislu zahtev po funkcionalnosti in uspešnosti, na splošno omogočajo izpolnitev navedenega cilja na najboljši mogoči način in spodbujajo inovacije. Javni organi naročniki morajo pri sklicevanju na evropski standard ali, če tega ni, na nacionalni standard upoštevati ponudbe, ki temeljijo na drugih enakovrednih rešitvah. Za dokaz enakovrednosti se lahko od ponudnikov zahteva predložitev dokazila, ki ga preveri tretja oseba; lahko pa se dovolijo tudi druga ustrezna dokazila, kot je tehnična dokumentacija proizvajalca, če zadevni gospodarski subjekt nima dostopa do takih potrdil ali poročil o testih ali jih ne more dobiti v ustreznih rokih. (28) Javnim organom naročnikom, ki želijo naročiti gradnje, blago ali storitve s posebnimi okoljskimi, socialnimi ali drugimi značilnostmi, bi bilo treba omogočiti sklicevanje na posebne oznake, kot so evropska ekološka oznaka, (več)nacionalne ekološke oznake ali druge oznake, če so zahteve za oznako povezane s predmetom naročila, kot je opis izdelka in njegova predstavitev, vključno z zahtevami glede pakiranja. Ključno je še, da se te zahteve sestavijo in sprejmejo na podlagi objektivno preverljivih meril po postopku, v katerem lahko sodelujejo zainteresirane strani, kot so vladni organi, potrošniki, proizvajalci, distributerji in okoljske organizacije, ter da je oznaka dostopna in na voljo vsem zainteresiranim stranem. (29) Javni organi naročniki morajo tehnične specifikacije za vsa javna naročila, ki naj bi jih uporabljali ljudje, tako širša javnost kot tudi osebje javnega organa naročnika, oblikovati tako, da te upoštevajo merila dostopnosti za invalidne osebe in ustrezajo vsem uporabnikom, razen v ustrezno utemeljenih primerih. (30) Da bi spodbujali sodelovanje malih in srednjih podjetij (MSP) na trgu javnega naročanja, je treba javne organe naročnike spodbujati, naj naročila razdelijo v sklope, in jih obvezati, da navedejo razloge za svojo razdelitev. Če so naročila razdeljena na sklope, lahko javni organi naročniki na primer za ohranitev konkurence ali zagotavljanje varnosti oskrbe omejijo število sklopov, za katere gospodarski subjekt lahko odda ponudbo, omejijo lahko tudi število sklopov, ki se lahko oddajo kateremu koli ponudniku. (31) Prestroge zahteve glede ekonomskega in finančnega položaja pogosto pomenijo neutemeljeno oviro za vključitev MSP v javno naročanje. Zato se javnim organom naročnikom ne bi smelo dovoliti, da od gospodarskih subjektov zahtevajo, da mora njihov minimalni promet presegati trikratno ocenjeno vrednost naročila. Vendar se lahko v ustrezno utemeljenih primerih uporabljajo strožje zahteve. Taki primeri se lahko nanašajo na velika tveganja, povezana z izvedbo naročila, ali dejstvo, da je njegova pravočasna in pravilna izvedba nujna, ker je na primer izhodišče za izvedbo drugih naročil. (32) Številni gospodarski subjekti, tudi MSP, ugotavljajo, da so velika ovira za njihovo udeležbo v postopkih javnega naročanja upravne obremenitve, ker je treba predložiti veliko potrdil ali drugih dokumentov v zvezi z merili za izključitev in izbor. Rezultat omejitve takih zahtev, na primer s samostojno izjavo, je lahko precejšnja poenostavitev, ki koristi javnim organom naročnikom in gospodarskim subjektom. Vendar bi moral izbrani ponudnik predložiti ustrezno dokazilo, javni organi naročniki pa ne bi smeli skleniti pogodb s ponudniki, ki te zahteve ne morejo izpolniti. Dodatno poenostavitev je mogoče doseči s standardiziranimi dokumenti, kot je evropski potni list za javna naročila, ki bi ga morali priznati vsi javni organi naročniki, med gospodarskimi subjekti, kar velja zlasti za MSP, pa bi bilo treba spodbujati njegovo uporabo, saj jim lahko pomembno zmanjša upravno obremenitev. (33) Komisija zagotavlja in upravlja elektronski sistem – e-Certis, ki ga prostovoljno posodabljajo in preverjajo nacionalni organi. Cilj sistema e-Certis je olajšati izmenjavo potrdil in drugih dokumentarnih dokazil, ki jih pogosto zahtevajo javni organi naročniki. Pridobljene izkušnje kažejo, da prostovoljno posodabljanje in preverjanje ne zadostuje za razvoj vseh možnosti sistema e-Certis za poenostavitev in olajšanje izmenjave dokumentov, zlasti v korist malih in srednjih podjetij. Zato bi najprej moralo postati obvezno vzdrževanje, uporaba e-Certisa pa bo postala obvezna pozneje. (34) Javna naročila se ne bi smela oddati gospodarskim subjektom, ki so sodelovali v hudodelski združbi ali bili obsojeni zaradi korupcije, goljufije v škodo finančnih interesov Unije ali pranja denarja. Tudi neplačilo davkov ali prispevkov za socialno varnost bi bilo treba sankcionirati z obvezno izključitvijo na ravni Unije. Poleg tega bi bilo treba javnim organom naročnikom omogočiti, da izključijo kandidate ali ponudnike zaradi kršitev okoljskih ali družbenih obveznosti, vključno s predpisi o dostopnosti za invalidne osebe, ali hujših kršitev poklicnih pravil, kot so kršitve pravil konkurence ali pravic intelektualne lastnine. (35) Dopustiti pa bi bilo treba možnost, da gospodarski subjekti sprejmejo ukrepe za uskladitev za odpravo posledic kaznivih dejanj ali prekrškov ter učinkovito preprečevanje nadaljnjih primerov neustreznega ravnanja. Te ukrepe lahko sestavljajo zlasti ukrepi v zvezi z osebjem in organizacijo, kot je prekinitev vseh stikov z osebami ali organizacijami, vpletenimi v kršitve, ustrezni ukrepi za reorganizacijo osebja, izvajanje sistemov poročanja in nadzora, oblikovanje strukture notranje revizije za spremljanje skladnosti in sprejetje predpisov o notranji odgovornosti in odškodninah. Če taki ukrepi zagotovijo dovolj jamstev, zadevni gospodarski subjekt ne bi smel biti več izključen zaradi teh razlogov. Gospodarskim subjektom bi bilo treba omogočiti, da zaprosijo javne organe naročnike, naj preučijo ukrepe za uskladitev, katerih cilj je, da se jim dovoli udeležba v postopku oddaje javnega naročila. (36) Javni organi naročniki lahko zahtevajo uporabo ukrepov ali sistemov za okoljsko ravnanje med izvajanjem javnega naročila. S sistemi za okoljsko ravnanje se lahko, ne glede na to, ali so registrirani na podlagi instrumentov Unije, kot je Uredba (ES) št. 1221/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne z dne 25. novembra 2009 o prostovoljnem sodelovanju organizacij v Sistemu Skupnosti za okoljsko ravnanje in presojo (EMAS)[19], ali ne, pokaže, da je gospodarski subjekt tehnično sposoben za izvedbo naročila. Če zadevni gospodarski subjekt nima dostopa do takih registriranih programov okoljskega ravnanja ali nima možnosti za njihovo pridobitev v ustreznem času, bi bilo treba namesto takih programov okoljskega ravnanja kot obliko dokaza sprejeti opis ukrepov, ki jih izvaja gospodarski subjekt za zagotovitev enake ravni varstva okolja. (37) Naročila bi bilo treba oddati na podlagi objektivnih meril, ki zagotavljajo skladnost z načeli preglednosti, nediskriminacije in enake obravnave. Ta merila bi morala zagotoviti, da se ponudbe preučijo z vidika učinkovite konkurence, tudi če javni organi naročniki zahtevajo visokokakovostne gradnje, blago in storitve, ki so optimalno prilagojeni njihovim potrebam, na primer če izbrana merila za oddajo vključujejo dejavnike, povezane s proizvodnim postopkom. Zato bi bilo treba javnim organom naročnikom omogočiti, da kot merilo za oddajo sprejmejo „ekonomsko najugodnejšo ponudbo“ ali „najnižje stroške“, ob upoštevanju, da lahko v drugem primeru prosto določijo ustrezne standarde kakovosti s tehničnimi specifikacijami ali pogoji za izvedbo naročila. (38) Če se javni organi naročniki odločijo oddati naročilo ekonomsko najugodnejšemu ponudniku, morajo določiti merila za oddajo, na podlagi katerih bodo preučili ponudbe in določili, katera zagotavlja najboljše razmerje med ceno in kakovostjo. Določitev teh meril je odvisna od predmeta naročila, ker morajo merila omogočati oceno kakovosti izvedbe, ponujene v posamezni ponudbi, glede na predmet naročila, kakor je opredeljen v tehničnih specifikacijah, ter ugotavljanje najboljšega razmerja med ceno in kakovostjo posamezne ponudbe. Poleg tega izbrana merila za oddajo javnemu organu naročniku ne smejo omogočati neomejene svobode izbire, zagotoviti morajo možnost učinkovite konkurence, spremljati pa jih morajo zahteve, ki omogočajo učinkovito preverjanje informacij, ki jih predložijo ponudniki. (39) Izjemno pomembno je, da se v celoti izkoristijo možnosti javnega naročanja za uresničevanje ciljev strategije Evropa 2020 za trajnostno rast. Zaradi pomembnih razlik med posameznimi sektorji in trgi pa ne bi bilo primerno določiti splošnih obveznih zahtev za javno naročanje na področju okolja, socialnih storitev in inovacij. Zakonodaja Unije že določa obvezne zahteve v zvezi z javnim naročanjem za doseganje posebnih ciljev v sektorjih vozil za cestni prevoz (Direktiva 2009/33/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju čistih in energetsko učinkovitih vozil za cestni prevoz[20]) in pisarniške opreme (Uredba (ES) št. 106/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o programu Skupnosti za označevanje energetske učinkovitosti pisarniške opreme[21]). Poleg tega je opredelitev skupnih metodologij za izračun stroškov v življenjskem ciklu znatno napredovala. Zato se zdi primerno nadaljevati na tej poti in zakonodaji posameznih sektorjev prepustiti, da ob upoštevanju specifičnih politik in razmer, ki prevladujejo v zadevnem sektorju, določi zavezujoče cilje, ter spodbujati razvoj in uporabo evropskih pristopov k izračunu stroškov v življenjskem ciklu, da bi okrepili uporabo javnega naročanja pri spodbujanju trajnostne rasti. (40) Te ukrepe, sprejete za posamezne sektorje, je treba dopolniti s prilagoditvijo direktiv o javnih naročilih, ki javne organe naročnike pooblaščajo za uresničevanje ciljev strategije Evropa 2020 v njihovih strategijah javnega naročanja. Zato je treba pojasniti, da lahko javni organi naročniki na podlagi pristopa izračuna stroškov v življenjskem ciklu določijo ekonomsko najugodnejšo ponudbo in najnižje stroške, če je uporabljena metodologija določena na objektiven in nediskriminatoren način ter dostopna vsem zainteresiranim stranem. Pojem vrednotenja stroškov v življenjskem ciklu vključuje vse stroške v življenjskem ciklu gradenj, blaga ali storitev, njihove notranje stroške (kot so stroški razvoja, proizvodnje, uporabe, vzdrževanja in odstranitve na koncu življenjskega cikla) in zunanje stroške, če se lahko finančno ovrednotijo in spremljajo. Na ravni Unije bi bilo treba razviti skupne metodologije za izračun stroškov v življenjskem ciklu za nekatere skupine blaga ali storitev; če je bila taka metodologija že razvita, bi morala njena uporaba postati obvezna. (41) Javnim organom naročnikom bi bilo treba še omogočiti, da se v tehničnih specifikacijah in merilih za oddajo sklicujejo na točno določen proizvodni postopek, točno določen način izvajanja storitev ali točno določen postopek za katero koli drugo fazo življenjskega cikla izdelka ali storitve, pod pogojem, da so povezani s predmetom javnega naročila. Za boljšo vključitev socialnih dejavnikov v javno naročanje se lahko javnim naročnikom tudi omogoči, da v merilo za oddajo naročila ekonomsko najugodnejšemu ponudniku vključijo značilnosti v zvezi z delovnimi pogoji oseb, ki neposredno sodelujejo v zadevnem postopku proizvodnje ali zagotavljanja. Navedene značilnosti lahko zadevajo le zdravstveno varstvo osebja, vključenega v proizvodni postopek, ali spodbujanje družbenega vključevanja prikrajšanih oseb ali oseb iz ranljivih skupin med osebami, dodeljenimi za izvedbo naročila, vključno z dostopnostjo za invalide. Vsa merila za oddajo, ki vključujejo navedene značilnosti, bi vsekakor morala ostati omejena na značilnosti, ki imajo neposredne posledice za člane osebja v njihovem delovnem okolju. Uporabljati bi se morala v skladu z Direktivo 96/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev[22] in to na način, ki ni neposredno ali posredno diskriminacijski do gospodarskih subjektov iz drugih držav članic ali tretjih držav, ki so pogodbenice Sporazuma ali sporazumov o prosti trgovini, katerih podpisnica je Unija. Za naročila storitev in naročila, ki vključujejo projektiranje gradenj, bi bilo treba javnim organom naročnikom omogočiti tudi, da uporabijo kot merilo za oddajo organizacijo, usposobljenost in izkušnje osebja, dodeljenega za izvedbo zadevnega naročila, saj to lahko vpliva na kakovost izvedbe naročila in posledično na ekonomsko vrednost ponudbe. (42) Neobičajno nizke ponudbe za gradnje, blago ali storitve lahko temeljijo na tehnično, ekonomsko ali pravno nepoštenih predpostavkah ali praksah. Za preprečitev morebitnih pomanjkljivosti med izvajanjem naročila bi bilo treba od javnih organov naročnikov zahtevati, da zaprosijo za obrazložitev zaračunane cene, če je ponudba močno nelojalna glede na cene drugih ponudnikov. Če ponudnik ne more zagotoviti zadovoljive obrazložitve, mora biti javnemu organu naročniku omogočena možnost zavrnitve ponudbe. Zavrnitev bi morala biti obvezna, če javni organ naročnik ugotovi, da neobičajno nizka zaračunana cena izhaja iz neupoštevanja obvezne zakonodaje Unije na področjih socialnega, delovnega ali okoljskega prava ali določb mednarodnega delovnega prava. (43) Pogoji izvajanja naročila so v skladu s to direktivo, če niso neposredno ali posredno diskriminacijski, če so povezani s predmetom naročila in so navedeni v obvestilu o naročilu, predhodnem informativnem obvestilu, uporabljenem kot sredstvo za objavo javnega razpisa, ali razpisni dokumentaciji. Njihov cilj je lahko zlasti spodbujanje poklicnega usposabljanja na delovnem mestu, zaposlovanje ljudi z velikimi težavami pri vključevanju, boj proti brezposelnosti, varstvo okolja ali dobro počutje živali. Med drugim se na primer lahko navedejo zahteve, ki se uporabljajo med izvajanjem naročila, za zaposlitev dolgoročnih iskalcev zaposlitve ali izvajanje ukrepov za usposabljanje brezposelnih ali mladih, za osnovno skladnost s temeljnimi konvencijami Mednarodne organizacije dela (MOD), tudi če te konvencije niso bile prenesene v nacionalno zakonodajo, ter za zaposlovanje bolj prikrajšanih oseb, kakor se to zahteva v skladu z nacionalno zakonodajo. (44) Med izvajanjem javnega naročila se uporabljajo veljavni zakoni, predpisi in kolektivne pogodbe na nacionalni ravni in na ravni Unije s področij pogojev zaposlovanja in varstva pri delu, če so takšna pravila in njihova uporaba v skladu z zakonodajo Unije. V čezmejnih primerih, ko delavci iz ene države članice opravljajo storitve v drugi državi članici zaradi izvajanja javnega naročila, Direktiva 96/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev[23] določa minimalne pogoje, ki jih mora država gostiteljica upoštevati v zvezi s takimi napotenimi delavci. Če nacionalna zakonodaja vsebuje določbe v zvezi s tem, se lahko neizpolnjevanje navedenih obveznosti obravnava kot huda kršitev ali prekršek v zvezi s poklicnim ravnanjem zadevnega gospodarskega subjekta, ki lahko povzroči izključitev tega gospodarskega subjekta iz postopka za oddajo javnega naročila. (45) Ob upoštevanju zadevne sodne prakse Sodišča Evropske unije je treba pojasniti okoliščine, v katerih je treba zaradi sprememb naročila med njegovim izvajanjem izvesti nov postopek oddaje javnega naročila. Nov postopek oddaje javnega naročila se zahteva v primeru pomembnih sprememb prvotnega naročila, zlasti glede obsega in vsebine vzajemnih pravic ter obveznosti pogodbenih strank, vključno s porazdelitvijo pravic intelektualne lastnine. Take spremembe kažejo namen pogodbenih strank za ponovno pogajanje o ključnih pogojih naročila. To velja zlasti, če bi spremenjeni pogoji vplivali na izid postopka, če bi bili del prvotnega postopka. (46) Javni organi naročniki se lahko srečajo z zunanjimi okoliščinami, ki jih ob oddaji naročila niso mogli predvideti. V takem primeru je potrebna določena prožnost za prilagoditev naročila tem okoliščinam brez novega postopka oddaje naročila. Pojem nepredvidene okoliščine se nanaša na okoliščine, ki jih ni bilo mogoče predvideti, čeprav je javni organ naročnik ustrezno skrbno pripravil prvotno oddajo naročila ob upoštevanju razpoložljivih sredstev, narave in značilnosti zadevnega projekta, dobre prakse na zadevnem področju in potrebe po zagotovitvi ustreznega razmerja med sredstvi, porabljenimi med pripravo oddaje naročila, in njegovo predvideno vrednostjo. Vendar se to ne sme uporabljati v primerih, ko sprememba vpliva na naravo celotnega javnega naročila, na primer z nadomestitvijo naročenih gradenj, blaga ali storitev z nečim drugim ali s temeljito spremembo vrste javnega naročila, ker se v tem primeru lahko predpostavi hipotetičen vpliv na izid. (47) V skladu z načeli enake obravnave in preglednosti se uspešen ponudnik ne bi smel nadomestiti z drugim gospodarskim subjektom brez ponovnega odprtja naročila konkurenci. Vendar lahko uspešen ponudnik med izvajanjem naročila naleti na nekatere strukturne spremembe, kot so izključno notranje reorganizacije, združitve in prevzemi ali insolventnost. Za take strukturne spremembe se ne bi smelo samodejno zahtevati novih postopkov oddaje za vsa javna naročila, ki jih izvaja zadevno podjetje. (48) Javnim organom naročnikom bi bilo treba omogočiti, da v posameznih pogodbah predvidijo spremembe naročila s klavzulami o pregledu, vendar jim take klavzule ne bi smele omogočiti neomejene proste presoje. Ta direktiva bi zato morala določiti, koliko se lahko spremeni prvotno naročilo. (49) Ocena je pokazala, da države članice ne spremljajo dosledno in sistematično izvajanja in učinkovitosti predpisov o javnih naročilih. To negativno vpliva na pravilno izvajanje določb, ki izhajajo iz teh direktiv, kar je glavni vir stroškov in negotovosti. Več držav članic je imenovalo nacionalni centralni organ za obravnavanje vprašanj javnega naročanja, vendar se naloge, zaupane takim organom, med državami članicami močno razlikujejo. Jasnejši, skladnejši in verodostojnejši ukrepi spremljanja in nadzora bi izboljšali poznavanje uporabnosti predpisov o javnih naročilih, povečali pravno varnost za podjetja in javne organe naročnike ter prispevali k vzpostavitvi enakih konkurenčnih pogojev. Taki mehanizmi bi se lahko uporabljali kot orodje za odkrivanje in zgodnje reševanje težav, zlasti glede projektov, ki jih sofinancira Unija, ter ugotavljanje strukturnih pomanjkljivosti. Obstaja zlasti velika potreba po uskladitvi teh mehanizmov za zagotovitev dosledne uporabe, nadzora in spremljanja politike na področju javnih naročil ter sistematično analizo rezultatov te politike v Uniji. (50) Države članice bi morale imenovati enotni nacionalni organ, odgovoren za spremljanje, izvajanje in nadzor nad javnimi naročili. Tak centralni organ bi moral imeti neposredne in pravočasne informacije, zlasti v zvezi z različnimi težavami, ki vplivajo na izvajanje zakonodaje o javnih naročilih. Moral bi biti sposoben omogočiti takojšnjo zagotovitev povratnih informacij o delovanju politike ter morebitnih pomanjkljivostih nacionalne zakonodaje in prakse ter spodbuditi hitro iskanje rešitev. Zaradi učinkovitega boja proti korupciji in prevaram bi morala imeti ta centralni organ in splošna javnost na voljo tudi možnost pregleda besedil sklenjenih naročil. Naročila visoke vrednosti bi bilo zato treba predložiti nadzornemu organu, pri čemer bi se moral zainteresiranim osebam omogočiti dostop do teh dokumentov, če to ne bi ogrožalo legitimnih javnih ali zasebnih interesov. (51) Vsi javni organi naročniki morda nimajo notranjega strokovnega znanja za obravnavanje ekonomsko ali tehnično zapletenih naročil. Zato bi ustrezna strokovna podpora učinkovito dopolnila dejavnosti spremljanja in nadzora. Ta cilj se lahko po eni strani doseže z orodji za izmenjavo znanja (centri znanja), ki zagotavljajo tehnično pomoč javnim organom naročnikom, po drugi strani pa bi morala podjetja, tudi MSP, uporabljati upravno pomoč, zlasti pri udeležbi v postopkih čezmejnih javnih naročil. (52) Spremljevalne, nadzorne in podporne strukture ali mehanizmi obstajajo že na nacionalni ravni in se seveda lahko uporabljajo za zagotovitev spremljanja, izvajanja in nadzora oddaje javnih naročil ter potrebne podpore javnim organom naročnikom in gospodarskim subjektom. (53) Za zagotovitev usklajenega svetovanja in prakse v posameznih državah članicah in v Uniji je potrebno učinkovito sodelovanje. Organom, imenovanim za spremljanje, izvajanje, nadzor in tehnično pomoč, bi bilo treba omogočiti izmenjavo informacij in sodelovanje; v enakem smislu bi moral nacionalni organ, ki ga imenuje država članica, delovati kot prednostna kontaktna točka s službami Komisije za zbiranje podatkov, izmenjavo informacij ter spremljanje izvajanja zakonodaje Unije o javnih naročilih. (54) Za prilagoditev hitremu tehničnemu, ekonomskemu in regulativnemu razvoju bi bilo treba Komisijo v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije pooblastiti za sprejetje aktov v zvezi z nebistvenimi elementi te direktive. Zaradi potrebe po uskladitvi z mednarodnimi sporazumi bi bilo treba Komisijo dejansko pooblastiti za spremembo tehničnih postopkov za metode izračunov v zvezi z mejnimi vrednostmi ter redno revizijo mejnih vrednosti in prilagoditev prilog V in XI; seznami centralnih vladnih organov se lahko spremenijo zaradi upravnih sprememb na nacionalni ravni. O teh se obvesti Komisijo, ki bi morala biti pooblaščena za prilagoditev Priloge I; sklici na nomenklaturo CPV (enotni besednjak javnih naročil) so lahko predmet regulativnih sprememb na ravni EU, te spremembe je treba zato izraziti v besedilu te direktive; tehnične podrobnosti in značilnosti naprav za elektronski sprejem bi bilo treba posodabljati v skladu s tehnološkim razvojem in upravnimi potrebami; Komisijo je treba pooblastiti tudi za pripravo obveznih tehničnih standardov za elektronsko komuniciranje za zagotovitev interoperabilnosti tehničnih oblik, postopkov in sporočanja v postopkih oddaje javnih naročil, izvedenih z elektronskimi komunikacijskimi sredstvi, ob upoštevanju tehnološkega razvoja in upravnih potreb ter vsebine evropskega potnega lista za javna naročila zaradi upoštevanja upravnih potreb in regulativnih sprememb na nacionalni ravni in ravni EU; seznam zakonodajnih aktov Unije o določitvi skupnih metodologij za izračun stroškov v življenjskem ciklu bi bilo treba hitro prilagoditi zaradi vključitve ukrepov, sprejetih na sektorski ravni. Za izpolnitev navedenih potreb bi bilo treba Komisijo pooblastiti za posodabljanje seznama zakonodajnih aktov, vključno z metodologijami za izračun stroškov v življenjskem ciklu. (55) Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, tudi na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti hkratno, pravočasno in ustrezno predložitev zadevnih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. (56) Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje te direktive ter oblikovanje standardnih obrazcev za objavo obvestil, standardnega obrazca za evropski poti list za javna naročila in skupne predloge, ki bi jo uporabljali nadzorni organi za pripravo poročila o izvajanju in statističnega poročila, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[24]. Po svetovalnem postopku bi se morali sprejeti navedeni izvedbeni akti, ki ne vplivajo niti s finančnega vidika niti na naravo in obseg obveznosti, ki izhajajo iz te direktive. Nasprotno imajo ti akti samo upravni namen in se uporabljajo za lažjo uporabo predpisov iz te direktive. (57) Glede na to, da države članice ne morejo zadovoljivo doseči cilja te direktive, in sicer uskladiti zakone in druge predpise držav članic, ki se uporabljajo za nekatere postopke javnega naročanja, in se ta cilj lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o delovanju Evropske unije. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. (58) Zato je treba Direktivo 2004/18/ES razveljaviti. (59) V skladu s skupno politično izjavo držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih z dne [datum] so se države članice zavezale, da bodo v upravičenih primerih obvestilu o njihovih ukrepih za prenos priložile en dokument ali več dokumentov, ki razlagajo odnos med elementi te direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec glede te direktive meni, da je prenos takih dokumentov upravičen – SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: NASLOV I: PODROČJE UPORABE, OPREDELITVE POJMOV IN SPLOŠNA NAČELA POGLAVJE I: Področje uporabe in opredelitve pojmov ODDELEK 1: Vsebina in opredelitve pojmov Člen 1: Vsebina in področje uporabe Člen 2: Opredelitve pojmov Člen 3: Mešana javna naročila ODDELEK 2: Mejne vrednosti Člen 4: Višine mejnih vrednosti Člen 5: Metode za izračun ocenjene vrednosti javnih naročil Člen 6: Revizija mejnih vrednosti ODDELEK 3: Izključitve Člen 7: Naročila na vodnem, energetskem, transportnem področju in na področju poštnih storitev Člen 8: Posebne izključitve na področju telekomunikacij Člen 9: Naročila, ki se oddajo, in natečaji, ki se organizirajo, v skladu z mednarodnimi pravili Člen 10: Posebne izključitve pri naročilih storitev Člen 11: Odnosi med javnimi organi ODDELEK 4: Posebni primeri Člen 12: Naročila, ki jih subvencionirajo javni organi naročniki Člen 13: Raziskovalne in razvojne storitve Člen 14: Obramba in varnost POGLAVJE II: Splošna pravila Člen 15: Načela javnega naročanja Člen 16: Gospodarski subjekti Člen 17: Pridržana naročila Člen 18: Zaupnost Člen 19: Pravila, ki se uporabljajo za komuniciranje Člen 20: Nomenklature Člen 21: Navzkrižja interesov Člen 22: Nezakonito ravnanje NASLOV II: PRAVILA O JAVNEM NAROČANJU POGLAVJE I: Postopki Člen 23: Pogoji, povezani s Sporazumom o vladnih naročilih in drugimi mednarodnimi sporazumi Člen 24: Izbira postopkov Člen 25: Odprti postopek Člen 26: Omejeni postopek Člen 27: Konkurenčni postopek s pogajanji Člen 28: Konkurenčni dialog Člen 29: Partnerstvo za inovacije Člen 30: Uporaba postopka s pogajanji brez predhodne objave POGLAVJE II: Tehnike in instrumenti za elektronsko in skupno naročanje Člen 31: Okvirni sporazumi Člen 32: Dinamični nabavni sistemi Člen 33: Elektronske dražbe Člen 34: Elektronski katalogi Člen 35: Centralizirane nabavne dejavnosti in centralni nabavni organi Člen 36: Pomožne nabavne dejavnosti Člen 37: Priložnostno skupno naročanje Člen 38: Skupno naročanje javnih organov naročnikov iz različnih držav članic POGLAVJE III: Izvedba postopka ODDELEK 1: Priprava Člen 39: Predhodno preverjanje trga Člen 40: Tehnične specifikacije Člen 41: Oznake Člen 42: Poročila o preizkusih, potrdila in druga dokazila Člen 43: Variantne ponudbe Člen 44: Razdelitev naročil na sklope Člen 45: Določanje rokov ODDELEK 2: Objavljanje in preglednost Člen 46: Predhodna informativna obvestila Člen 47: Obvestila o naročilu Člen 48: Obvestila o oddaji naročila Člen 49: Oblika in način objave obvestil Člen 50: Objavljanje na nacionalni ravni Člen 51: Dostopnost dokumentacije v zvezi z oddajo naročila v elektronski obliki Člen 52: Povabila k oddaji ponudbe ali sodelovanju v dialogu; povabila k potrditvi interesa Člen 53: Obveščanje kandidatov in ponudnikov ODDELEK 3: IZBOR UDELEŽENCEV IN ODDAJANJE NAROČIL Člen 54: Splošna načela Pododdelek 1: Merila za ugotavljanje kakovosti Člen 55: Razlogi za izključitev Člen 56: Merila za izbor Člen 57: Samostojne izjave in druga dokazila Člen 58: Spletna zbirka potrdil (e-Certis) Člen 59: Evropski potni list za javna naročila Člen 60: Potrdila Člen 61: Standardi za zagotavljanje kakovosti in standardi za okoljsko ravnanje Člen 62: Sklicevanje na zmogljivosti drugih subjektov Člen 63: Uradni seznami potrjenih gospodarskih subjektov in potrjevanje s strani organov, ustanovljenih po javnem ali zasebnem pravu Pododdelek 2: Zmanjšanje števila kandidatov, ponudnikov in rešitev Člen 64: Zmanjšanje števila kandidatov, ki sicer izpolnjujejo pogoje, povabljenih k sodelovanju Člen 65: Zmanjšanje števila ponudb in rešitev Pododdelek 3: Oddaja naročila Člen 66: Merila za oddajo naročila Člen 67: Vrednotenje stroškov v življenjskem ciklu Člen 68: Ovire za oddajo naročila Člen 69: Neobičajno ugodne ponudbe POGLAVJE IV: Izvedba naročila Člen 70: Pogoji za izvedbo naročila Člen 71: Oddaja naročil podizvajalcem Člen 72: Spremembe naročil med njihovo veljavnostjo Člen 73: Prekinitev pogodb NASLOV III: POSEBNE UREDITVE ZA JAVNA NAROČILA POGLAVJE I: Socialne in druge posebne storitve Člen 74: Oddajanje javnih naročil za socialne in druge posebne storitve Člen 75: Objava obvestil Člen 76: Načela za oddajo naročil POGLAVJE II: Pravila, ki urejajo projektne natečaje Člen 77: Splošne določbe Člen 78: Področje uporabe Člen 79: Obvestila Člen 80: Pravila za organizacijo natečajev in izbor udeležencev Člen 81: Sestava žirije Člen 82: Odločitve žirije NASLOV IV: UPRAVLJANJE Člen 83: Izvrševanje Člen 84: Javni nadzor Člen 85: Ločena poročila o postopkih za oddajo naročil Člen 86: Nacionalno poročanje in seznami naročnikov Člen 87: Pomoč javnim organom naročnikom in podjetjem Člen 88: Upravno sodelovanje NASLOV V: PRENESENA POOBLASTILA, IZVEDBENA POOBLASTILA IN KONČNE DOLOČBE Člen 89: Izvajanje prenosa pooblastil Člen 90: Nujni postopek Člen 91: Postopek v odboru Člen 92: Prenos Člen 93: Razveljavitve Člen 94: Pregled Člen 95: Začetek veljavnosti Člen 96: Naslovniki PRILOGE PRILOGA I CENTRALNI VLADNI ORGANI PRILOGA II SEZNAM DEJAVNOSTI IZ ČLENA 2(8)(a) PRILOGA III SEZNAM PROIZVODOV IZ ČLENA 4(b) ZA NAROČILA, KI JIH ODDAJO JAVNI ORGANI NAROČNIKI S PODROČJA OBRAMBE PRILOGA IV ZAHTEVE V ZVEZI Z NAPRAVAMI ZA ELEKTRONSKO SPREJEMANJE PONUDB, PRIJAV ZA SODELOVANJE TER NAČRTOV IN PROJEKTOV V NATEČAJIH PRILOGA V SEZNAM MEDNARODNIH SPORAZUMOV IZ ČLENA 23 PRILOGA VI INFORMACIJE, KI JIH JE TREBA NAVESTI V OBVESTILIH PRILOGA VII INFORMACIJE, KI JIH JE TREBA NAVESTI V SPECIFIKACIJAH PRI ELEKTRONSKI DRAŽBI (ČLEN 33(4)) PRILOGA VIII OPREDELITEV NEKATERIH TEHNIČNIH SPECIFIKACIJ PRILOGA IX ZNAČILNOSTI OBJAVE PRILOGA X VSEBINA POVABILA K ODDAJI PONUDBE, SODELOVANJU V DIALOGU ALI POTRDITVI INTERESA IZ ČLENA 52 PRILOGA XI SEZNAM MEDNARODNIH SOCIALNIH IN OKOLJSKIH KONVENCIJ IZ ČLENA 54(2), ČLENA 55(3)(a) IN ČLENA 69(4) PRILOGA XII REGISTRI PRILOGA XIII EVROPSKI POTNI LIST ZA JAVNA NAROČILA Priloga XIV SREDSTVA ZA PREVERJANJE MERIL ZA IZBOR PRILOGA XV SEZNAM ZAKONODAJE EU IZ ČLENA 67(4) PRILOGA XVI STORITVE IZ ČLENA 74 PRILOGA XVII KORELACIJSKA TABELA NASLOV I PODROČJE UPORABE, OPREDELITVE POJMOV IN SPLOŠNA NAČELA POGLAVJE I Področje uporabe in opredelitve pojmov Oddelek 1 Vsebina in opredelitve pojmov Člen 1 Vsebina in področje uporabe 1. Ta direktiva določa pravila o postopkih, ki jih izvedejo javni organi naročniki, za oddajo javnih naročil in natečaje, katerih ocenjena vrednost ni manjša od mejnih vrednosti iz člena 4. 2. Javno naročilo v tej direktivi pomeni nakup ali druge oblike pridobitve gradenj, blaga ali storitev, ki jih opravi eden ali več javnih organov naročnikov od gospodarskih subjektov, ki jih izberejo navedeni javni organi naročniki, ne glede na to, ali so gradnje, blago ali storitve za javni namen ali ne. Celota gradenj, blaga in/ali storitev, tudi če se nabavijo z različnimi naročili, pomeni enotno javno naročilo v smislu te direktive, če so naročila del enotnega projekta. Člen 2 Opredelitve pojmov V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1) „javni organi naročniki“ pomenijo državne, regionalne ali lokalne organe, organe javnega prava, združenja enega ali več takih organov oziroma enega ali več takih organov javnega prava; (2) „centralni vladni organi“ pomenijo javne organe naročnike iz Priloge I in, v primeru popravkov ali sprememb na nacionalni ravni, organe, ki so jih nasledili; (3) „javni organi naročniki na poddržavni ravni“ pomenijo vse javne organe naročnike, ki niso centralni vladni organi; (4) „regionalni organi“ vključujejo vse organe upravnih enot na ravni NUTS 1 in 2 iz Uredbe (ES) št. 1059/2003 Evropskega parlamenta in Sveta[25]; (5) „lokalni organi“ vključujejo vse organe upravnih enot na ravni NUTS 3 in manjših upravnih enot iz Uredbe (ES) št. 1059/2003; (6) „osebe javnega prava“ so organi, ki imajo vse od naslednjih značilnosti: (a) ustanovljeni so s posebnim namenom, da zadovoljujejo potrebe splošnega interesa, ki niso industrijske ali komercialne narave; v ta namen oseba, ki posluje v običajnih tržnih razmerah s ciljem ustvarjati dobiček in ki nosi izgube, ki jih je povzročilo izvajanje njene dejavnosti, nima namena zadovoljevati potreb splošnega interesa, ki niso industrijske ali komercialne narave; (b) so pravne osebe; (c) v glavnem jih financirajo država, regionalni ali lokalni organi ali druge osebe javnega prava ali so pod upravljanjem in nadzorom teh oseb; ali imajo upravni, upravljavski ali nadzorni organ, v katerega več kot polovico članov imenujejo država, regionalni ali lokalni organi ali druge osebe javnega prava; (7) „javna naročila“ pomenijo proti plačilu pisno sklenjene pogodbe med enim ali več gospodarskimi subjekti ter enim ali več javnimi organi naročniki, katerih predmet je izvedba gradenj, dobava blaga ali izvajanje storitev v smislu te direktive; (8) „javna naročila gradenj“ pomenijo javna naročila, katerih predmet je: (a) izvedba ali projektiranje in izvedba gradenj, povezanih z eno od dejavnosti v skladu s pomenom iz Priloge II, (b) izvedba ali projektiranje in izvedba gradnje, (c) izvedba gradnje, s katerimi koli sredstvi, ki ustreza zahtevam javnega organa naročnika, ki odločilno vpliva na vrsto ali projektiranje gradnje; (9) „gradnja“ pomeni zaključeno visoko ali nizko gradnjo kot celoto, ki je samozadostna pri izpolnjevanju svoje gospodarske ali tehnične funkcije; (10) „javna naročila blaga“ pomenijo javna naročila, katerih predmet je nakup, zakup, najem ali najemni nakup z nakupno pravico ali brez nje. Javno naročilo blaga lahko vključuje tudi povezana namestitvena in inštalacijska dela; (11) „javna naročila storitev“ pomenijo javna naročila, katerih predmet je izvajanje storitev, razen storitev iz točke 8; (12) „gospodarski subjekt“ pomeni katero koli pravno ali fizično osebo ali javni subjekt ali skupino teh oseb, ki na trgu ponuja izvedbo gradenj in/ali gradbeno delo, dobavo proizvodov ali izvedbo storitev; (13) „ponudnik“ pomeni gospodarski subjekt, ki je predložil ponudbo; (14) „kandidat“ pomeni gospodarski subjekt, ki je zaprosil za povabilo k udeležbi ali je povabljen k udeležbi v omejenem postopku, konkurenčnem postopku s pogajanji ali postopku s pogajanji brez predhodne objave, v konkurenčnem dialogu ali v partnerstvu za inovacije; (15) „dokumentacija v zvezi z oddajo naročil“ pomeni vse dokumente, ki jih je pripravil oziroma na katere se sklicuje javni organ naročnik, da opiše ali opredeli elemente javnega naročila ali postopka, vključno z obvestilom o javnem naročilu, predhodnim informativnim obvestilom, kadar se uporablja kot sredstvo za objavo javnega razpisa, tehničnimi specifikacijami, opisno dokumentacijo, predlaganimi pogoji naročila, oblike, v katerih kandidati in ponudniki predložijo dokumentacijo, informacijami o splošno veljavnih obveznostih in kakršnimi koli dodatnimi dokumenti; (16) „centralizirane nabavne dejavnosti“ pomenijo dejavnosti, ki se nenehno izvajajo v eni od naslednjih oblik: (a) nabavljanje blaga in/ali storitev, namenjenih javnim organom naročnikom, (b) oddajanje javnih naročil ali sklepanje okvirnih sporazumov za gradnje, blago ali storitve, namenjene javnim organom naročnikom; (17) „pomožne nabavne dejavnosti“ pomenijo dejavnosti pri zagotavljanju podpore nabavnim dejavnostim, zlasti v naslednjih oblikah: (a) tehnična infrastruktura, ki javnim organom naročnikom omogoča oddajo javnih naročil ali sklenitev okvirnih sporazumov za gradnje, blago ali storitve; (b) svetovanje v zvezi z izvajanjem ali načrtovanjem postopkov javnega naročanja; (c) priprava in vodenje postopkov javnega naročanja v imenu in za račun zadevnega javnega organa naročnika; (18) „centralni nabavni organ“ je javni organ naročnik, ki izvaja centralizirane nabavne dejavnosti, lahko pa tudi pomožne nabavne dejavnosti; (19) „izvajalec storitev javnega naročila“ pomeni javni ali zasebni organ, ki izvaja pomožne nabavne dejavnosti na trgu; (20) „pisen“ ali „pisno“ pomeni kateri koli izraz, sestavljen iz besed ali številk, ki se lahko prebere, natisne in nato pošlje; vključno z informacijami, poslanimi ali shranjenimi z elektronskimi sredstvi; (21) „elektronska sredstva“ pomenijo elektronsko opremo za obdelavo (vključno z digitalnim zgoščevanjem) in shranjevanje podatkov, ki se pošiljajo in prejemajo po žici, radiu, optičnih sredstvih ali z drugimi elektromagnetnimi sredstvi; (22) „življenjski cikel“ pomeni vse zaporedne in/ali medsebojno povezane faze, vključno s proizvodnjo, prevozom, uporabo in vzdrževanjem, v življenjski dobi izdelka ali gradnje oziroma med zagotavljanjem storitve, od nabave surovin ali ustvarjanja virov do odstranitve, uničenja in dokončanja; (23) „projektni natečaji“ pomenijo postopke, ki javnemu organu naročniku omogočijo pridobitev – predvsem na področjih urbanističnega in krajinskega načrtovanja, arhitekture in inženiringa ali obdelave podatkov – načrta ali projekta, ki ga izbere žirija po razpisu nagradnega natečaja ali natečaja brez podelitve nagrad. Člen 3 Mešana javna naročila 1. Javna naročila, katerih predmet sta dve ali več vrst naročil (gradenj, storitev ali blaga), se oddajo v skladu z določbami, ki se uporabljajo za vrsto javnega naročila, značilno za glavni predmet zadevnega naročila. Pri mešanih javnih naročilih, ki jih sestavljajo storitve v smislu poglavja I naslova III in druge storitve ali storitve in blago, se glavni predmet določi s primerjavo vrednosti zadevnih storitev ali blaga. 2. Pri javnih naročilih, katerih predmet je naročilo iz te direktive in naročilo ali drugi elementi, ki niso zajeti v tej direktivi ali direktivah [ki nadomeščajo Direktivo 2004/17/ES] ali 2009/81/ES[26], se del naročila, ki pomeni naročilo iz te direktive, odda v skladu z določbami te direktive. Pri mešanih javnih naročilih, ki vsebujejo elemente javnih naročil in koncesij, se del naročila, ki pomeni javno naročilo iz te direktive, odda v skladu z določbami te direktive. Če so različni deli zadevnega naročila objektivno neločljivi, se uporaba te direktive določi na podlagi glavnega predmeta navedenega naročila. Oddelek 2 Mejne vrednosti Člen 4 Višine mejnih vrednosti Ta direktiva se uporablja za naročila, katerih ocenjena vrednost brez davka na dodano vrednost (DDV) je enaka ali večja od naslednjih mejnih vrednosti: (a) 5 000 000 EUR za javna naročila gradenj; (b) 130 000 EUR za javna naročila blaga in storitev, ki jih oddajo centralni vladni organi, in natečaje, ki jih organizirajo ti organi; kadar javna naročila blaga oddajo javni organi naročniki s področja obrambe, se navedena mejna vrednost uporablja samo za naročila, ki zadevajo izdelke iz Priloge III; (c) 200 000 EUR za javna naročila blaga in storitev, ki jih oddajo javni organi naročniki na poddržavni ravni, in natečaje, ki jih organizirajo ti organi; (d) 500 000 EUR za javna naročila socialnih in drugih posebnih storitev iz Priloge XVI. Člen 5 Metode za izračun ocenjene vrednosti javnih naročil 1. Izračun ocenjene vrednosti javnega naročila temelji na celotnem plačljivem znesku brez DDV, kakor ga je ocenil javni organ naročnik, vključno s katero koli dodatno možno izbiro in katero koli ponovitvijo naročila. Če javni organ naročnik določi nagrade ali izplačila kandidatom ali ponudnikom, jih mora upoštevati pri izračunu ocenjene vrednosti naročila. 2. Metoda, ki se uporablja za izračun ocenjene vrednosti naročila, ne sme biti izbrana z namenom, da bi bilo naročilo izključeno iz področja uporabe te direktive. Zato se enotnega naročila ne sme razdeliti, da bi se izognili uporabi te direktive, razen če se to utemelji z objektivnimi razlogi. 3. Ta ocena mora biti veljavna v času pošiljanja obvestila o javnem razpisu oziroma, če tako obvestilo ni določeno, v času, ko javni organ naročnik začne postopek javnega naročanja, zlasti z opredelitvijo poglavitnih značilnosti predvidenega javnega naročila. 4. Za okvirne sporazume in dinamične nabavne sisteme je vrednost, ki se upošteva, najvišja ocenjena vrednost (brez DDV) vseh naročil, predvidenih za celotno trajanje okvirnega sporazuma ali dinamičnega nabavnega sistema. 5. Pri partnerstvih za inovacije je vrednost, ki se upošteva, najvišja ocenjena vrednost (brez DDV) raziskovalnih in razvojnih dejavnosti, ki potekajo v vseh fazah predvidenega partnerstva, ter blaga, storitev ali gradenj, razvitih in naročenih ob izteku predvidenega partnerstva. 6. V zvezi z javnimi naročili gradenj se pri izračunu ocenjene vrednosti upoštevajo stroški gradnje ter celotna ocenjena vrednost blaga in storitev, ki jih javni organi naročniki dajo na voljo izvajalcu, če so potrebni za izvedbo gradnje. 7. Če lahko iz predlagane gradnje ali nakupa storitev izhaja naročilo, ki se oddaja istočasno v ločenih sklopih, se upošteva celotna ocenjena vrednost vseh teh sklopov. Če je skupna vrednost sklopov enaka mejni vrednosti iz člena 4 ali večja, se ta direktiva uporabi za oddajo vsakega posameznega sklopa. 8. Če lahko iz predloga za naročilo podobnega blaga izhajajo naročila, ki se oddajajo istočasno v ločenih sklopih, se upošteva skupna ocenjena vrednost vseh teh sklopov, kadar se uporablja člen 4(b) in (c). Če je skupna vrednost sklopov enaka mejni vrednosti iz člena 4 ali večja, se ta direktiva uporabi za oddajo vsakega posameznega sklopa. 9. Javni organi naročniki lahko oddajo naročila za posamezne sklope brez uporabe postopkov iz te direktive, če je ocenjena vrednost zadevnega sklopa brez DDV nižja od 80 000 EUR za blago ali storitve oziroma enega milijona EUR za gradnje. Vendar celotna vrednost tako oddanih sklopov brez uporabe te direktive ne presega 20 % celotne vrednosti vseh sklopov, na katere so bili razdeljeni predlagana gradnja, predlagana pridobitev podobnega blaga ali predlagana nabava storitev. 10. Pri javnih naročilih blaga ali storitev, ki se redno ponavljajo ali so predvidena za ponovitev v zadevnem obdobju, se ocenjena vrednost naročila izračuna na podlagi: (a) celotne dejanske vrednosti zaporednih naročil iste vrste, oddanih v zadnjih 12 mesecih ali v proračunskem letu, prilagojenem, če je to mogoče, da se upoštevajo spremembe količine ali vrednosti, ki bi nastale v 12 mesecih po prvotnem naročilu; (b) celotne ocenjene vrednosti zaporednih naročil, oddanih v 12 mesecih po prvi dobavi ali v poslovnem letu, če je navedeno obdobje daljše od 12 mesecev. 11. Glede naročil blaga v zvezi z nakupom na obroke, najemom, zakupom ali lizingom, je vrednost, ki se uporabi pri izračunu ocenjene vrednosti naročila, kakor sledi: (a) pri naročilih za določeno obdobje, kadar je to obdobje 12 mesecev ali manj, celotna ocenjena vrednost za čas trajanja naročila ali, kadar je obdobje daljše od 12 mesecev, celotna vrednost, vključno z ocenjeno preostalo vrednostjo; (b) pri naročilih za nedoločeno obdobje ali naročilih, za katera obdobja ni mogoče določiti, njihova mesečna vrednost, pomnožena z 48. 12. Pri javnih naročilih storitev je vrednost, ki se uporabi kot podlaga za izračun ocenjene vrednosti naročila: (a) za zavarovalniške storitve: višina premije in druge oblike plačil; (b) za bančne in druge finančne storitve: honorarji, provizije, obresti in druge oblike plačil; (c) za natečaje: honorarji, plačljive provizije in druge oblike plačil. 13. Podlaga za izračun ocenjene vrednosti javnega naročila pri naročilih storitev brez navedene celotne cene je: (a) pri naročilih za določeno obdobje, če to obdobje traja 48 mesecev ali manj: celotna vrednost za njihovo celotno trajanje; (b) pri naročilih za nedoločeno obdobje ali naročilih z obdobjem, daljšim od 48 mesecev: njihova mesečna vrednost, pomnožena z 48. Člen 6 Revizija mejnih vrednosti 1. Komisija od 30. junija 2014 vsaki dve leti preveri, ali mejne vrednosti iz točk (a), (b) in (c) člena 4 ustrezajo tistim iz Sporazuma o vladnih naročilih, ter jih po potrebi spremeni. Komisija v skladu z metodo izračuna iz Sporazuma o vladnih naročilih izračuna vrednost teh mejnih vrednosti na podlagi povprečne dnevne vrednosti eura, izražene s posebnimi pravicami črpanja (SDR), za obdobje 24 mesecev, ki se konča zadnji dan avgusta pred r