[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 16.5.2006

COM(2006) 225 konč.

2006/0077 (CNS)

Predlog

ODLOČBA SVETA

v skladu s členom 122(2) Pogodbe o uvedbi enotne valute v Sloveniji 1. januarja 2007

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Predlog Komisije za odločbo Sveta v skladu s členom 122(2)

3. maja 1998 je Svet sprejel odločitev, da Belgija, Nemčija, Španija, Francija, Irska, Italija, Luksemburg, Nizozemska, Portugalska, Avstrija in Finska izpolnjujejo potrebne pogoje za uvedbo enotne valute 1. januarja 1999. Danska in Združeno kraljestvo sta uporabila možnost nesodelovanja, zato ju Svet ni ocenjeval. Svet je Grčijo in Švedsko obravnaval kot državi članici z odstopanjem. 19. junija 2000 je Svet sprejel odločitev, da Grčija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura 1. januarja 2001. Češka, Estonija, Ciper, Latvija, Litva, Madžarska, Malta, Poljska, Slovenija in Slovaška so se pridružili Evropski uniji 1. maja 2004. V skladu s členom 4 Akta o pristopu so te države države članice z odstopanjem.

Člen 122(2) določa postopke za odpravo odstopanj. Te postopke je treba sprožiti najmanj enkrat vsaki dve leti ali na zahtevo države članice z odstopanjem. Na podlagi teh postopkov morata Komisija in Evropska centralna banka poročati Svetu v skladu s členom 121(1) o napredku, ki so ga države članice z odstopanjem dosegle pri izpolnjevanju svojih obveznosti glede uresničevanja ekonomske in monetarne unije. Komisija lahko na osnovi lastnega poročila in poročila ECB Svetu predloži predlog za odločbo Sveta za odpravo odstopanja držav članic, ki izpolnjujejo potrebne pogoje.

Ker so bila zadnja poročila o izpolnjevanju pogojev za uvedbo enotne valute predložena oktobra 2004, je treba leta 2006 države članice z odstopanjem ponovno preučiti. V začetku leta 2006 sta se Komisija in ECB dogovorili, da bosta oktobra 2006 pripravili izčrpno poročilo, v katerem bosta ocenili napredek konvergence za vse države članice z odstopanjem. Slovenija je 2. marca predložila zahtevo po predhodni oceni konvergence, da bi imela dovolj časa za končne priprave na uvedbo eura 1. januarja 2007, v primeru da bi bilo odstopanje odpravljeno. Kot odgovor na to zahtevo sta Komisija in ECB pripravili konvergenčni poročili za Slovenijo.

Kolegij je 16. maja 2006 sprejel konvergenčno poročilo Komisije o Sloveniji. ECB je svoje poročilo sprejela 15. maja. Poročili vključujeta preverjanje združljivosti nacionalnih zakonodaj držav članic, skupaj s statuti njihovih nacionalnih centralnih bank, s členoma 108 in 109 Pogodbe in Statutom ESCB. V poročilih se tudi preveri, ali je država članica dosegla visoko stopnjo trajnostne konvergence, pri čemer se upošteva, kako država članica izpolnjuje konvergenčne kriterije in številne druge dejavnike iz zadnjega pododstavka člena 121(1).

Komisija je v svojem konvergenčnem poročilu ugotovila, da je Slovenija dosegla visoko stopnjo trajnostne konvergence.

Komisija je na osnovi lastnega poročila in poročila ECB sprejela priloženi predlog za odločbo Sveta za odpravo odstopanja Slovenije, ki začne veljati 1. januarja 2007.

2006/0077 (CNS)

Predlog

ODLOČBA SVETA

v skladu s členom 122(2) Pogodbe o uvedbi enotne valute v Sloveniji 1. januarja 2007

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti odstavka 2 člena 122 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju poročila Komisije[1],

ob upoštevanju poročila Evropske centralne banke[2],

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,

ob upoštevanju razprave Sveta v sestavi voditeljev držav ali vlad,

ob upoštevanju naslednjega:

1. Tretja faza ekonomske in monetarne unije (EMU) se je začela 1. januarja 1999. Svet je na zasedanju 3. maja 1998 v Bruslju v sestavi voditeljev držav ali vlad odločil, da Belgija, Nemčija, Španija, Francija, Irska, Italija, Luksemburg, Nizozemska, Avstrija, Portugalska in Finska izpolnjujejo potrebne pogoje za uvedbo enotne valute 1. januarja 1999[3].

2. 19. junija 2000 je Svet sprejel odločitev, da Grčija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo enotne valute 1. januarja 2001[4].

3. V skladu z odstavkom 1 Protokola o nekaterih določbah v zvezi z Združenim kraljestvom Velike Britanije in Severne Irske, ki je priloga k Pogodbi, je Združeno kraljestvo uradno obvestilo Svet, da 1. januarja 1999 ne namerava preiti v tretjo fazo EMU. To uradno obvestilo ostaja nespremenjeno. V skladu z odstavkom 1 Protokola o nekaterih določbah v zvezi z Dansko, ki je priloga k Pogodbi, in s sklepom, ki so ga decembra 1992 voditelji držav ali vlad sprejeli v Edinburghu, je Danska uradno obvestila Svet, da ne bo sodelovala v tretji fazi EMU. Danska ni zahtevala sprožitve postopka iz člena 122(2) Pogodbe.

4. V skladu z Odločbo 1998/317/ES velja za Švedsko odstopanje, kakor je opredeljeno v členu 122 Pogodbe. V skladu s členom 4 Akta o pristopu[5] velja za Češko, Estonijo, Ciper, Latvijo, Litvo, Madžarsko, Malto, Poljsko, Slovenijo in Slovaško odstopanje, kakor je opredeljeno v členu 122 Pogodbe.

5. Evropska centralna banka (ECB) je bila ustanovljena 1. julija 1998. Evropski monetarni sistem je zamenjal mehanizem deviznega tečaja, katerega vzpostavitev je bila sprejeta z resolucijo Evropskega sveta z dne 16. junija 1997 o ustanovitvi mehanizma deviznega tečaja v tretji fazi ekonomske in monetarne unije[6]. Postopke, predvidene za mehanizem deviznega tečaja v tretji fazi ekonomske in monetarne unije (ERM II), določa Sporazum z dne 1. septembra 1998 med ECB in nacionalnimi centralnimi bankami držav članic izven območja eura, ki določa postopke delovanja za mehanizem deviznega tečaja v tretji fazi ekonomske in monetarne unije[7].

6. V skladu s členom 122(2) Pogodbe določa postopke za odpravo odstopanj zadevnih držav članic. V skladu s tem členom Komisija in ECB poročata Svetu vsaj enkrat na vsaki dve leti ali na zahtevo države članice, za katero velja odstopanje, v skladu s postopkom, določenim v členu 121(1) Pogodbe. Slovenija je 2. marca 2006 predložila uradno zahtevo za oceno konvergence.

7. Nacionalna zakonodaja držav članic, vključno s statuti nacionalnih centralnih bank, se po potrebi prilagodi, da se zagotovi združljivost s členoma 108 in 109 Pogodbe in Statutom ESCB. Poročila Komisije in ECB podajajo podrobno oceno združljivosti zakonodaje Slovenije s členoma 108 in 109 Pogodbe in Statutom ESCB.

8. V skladu s členom 1 Protokola o konvergenčnih merilih iz člena 121 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti merilo stabilnosti cen iz prve alinee člena 121(1) Pogodbe pomeni, da država članica dosega trajno stabilnost cen in povprečno stopnjo inflacije v letu pred preverjanjem ustreznosti, ki ne presega za več kakor eno in pol odstotne točke stopnje povprečja treh po stabilnosti cen najuspešnejših držav članic. Pri merilu stabilnosti cen se bo stopnja inflacije merila z usklajenimi indeksi cen življenjskih potrebščin (HICP), določenimi v Uredbi Sveta (ES) št. 2494/95[8]. Za oceno merila stabilnosti cen se inflacija v državah članicah meri z odstotno razliko med aritmetično sredino 12 mesečnih indeksov in aritmetično sredino 12 mesečnih indeksov iz prejšnjega obdobja. V enoletnem obdobju do konca marca 2006 so bile po stabilnosti cen najuspešnejše države članice Švedska, Finska in Poljska, katerih stopnje inflacije so znašale 0,9 %, 1,0 % in 1,5 %. Komisija in ECB sta v svojih poročilih upoštevali referenčno vrednost, izračunano tako, da se navadni aritmetični sredini stopenj inflacije treh po stabilnosti cen najuspešnejših držav članic prišteje 1,5 odstotne točke. Po tem izračunu je referenčna vrednost za obdobje enega leta do marca 2006 znašala 2,6 %.

9. V skladu s členom 2 Protokola o konvergenčnih merilih iz člena 121 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti merilo proračunskega položaja iz druge alinee člena 121(1) Pogodbe pomeni, da v času preverjanja za državo članico Svet ni sprejel odločbe o čezmernem primanjkljaju, sprejete na podlagi člena 104(6) Pogodbe.

10. V skladu s členom 3 Protokola o konvergenčnih merilih iz člena 121 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti merilo o sodelovanju v mehanizmu deviznega tečaja Evropskega monetarnega sistema iz tretje alinee člena 121(1) Pogodbe pomeni, da je država članica brez hujših zapletov vsaj dve leti pred preverjanjem ustreznosti upoštevala normalne meje nihanj, ki jih predpisuje mehanizem deviznega tečaja (ERM) Evropskega monetarnega sistema. Država članica zlasti ni smela na lastno pobudo devalvirati dvostranskega centralnega tečaja svoje valute v odnosu do valute katere koli države članice v istem obdobju. Od 1. januarja 1999 ERM II predstavlja okvir za ocenjevanje izpolnjevanja merila deviznega tečaja. Pri ocenjevanju izpolnjevanja meril sta Komisija in ECB v svojih poročilih preverili ustreznost za dveletno obdobje do aprila 2006.

11. V skladu s členom 4 Protokola o konvergenčnih merilih iz člena 121 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti merilo konvergence obrestnih mer iz četrte alinee člena 121(1) Pogodbe pomeni, da v enoletnem obdobju pred preverjanjem ustreznosti povprečna nominalna dolgoročna obrestna mera države članice ni za več kakor dve odstotni točki presegala povprečne nominalne dolgoročne obrestne mere treh po stabilnosti cen najuspešnejših držav članic. Za namen merila konvergence obrestnih mer so bile uporabljene primerljive obrestne mere za primerljive desetletne državne obveznice. Da bi ocenili izpolnjevanje merila obrestnih mer, poročila Komisije in ECB upoštevajo referenčno vrednost, izračunano tako, da se navadni aritmetični sredini nominalne dolgoročne obrestne mere v treh po stabilnosti cen najuspešnejših državah članicah prištejeta dve odstotni točki. Po tem izračunu je referenčna vrednost za obdobje enega leta do marca 2006 znašala 5,9 %.

12. V skladu s členom 5 Protokola o konvergenčnih merilih iz člena 121 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti bo podatke za trenutno ocenjevanje izpolnjevanja konvergenčnih meril zagotovila Komisija. Za pripravo tega predloga je podatke zagotovila Komisija. Proračunske podatke je Komisija zagotovila na podlagi poročil, ki so jih države članice predložile do 1. aprila 2006 v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 3605/93 z dne 22. novembra 1993 o uporabi Protokola o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem, ki je priloga k Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti[9].

13. Na podlagi poročil, ki sta jih predstavili Komisija in ECB o napredku, ki ga je Slovenija dosegla pri izpolnjevanju svojih obveznosti glede uresničevanja ekonomske in monetarne unije, Komisija ugotavlja:

Slovenska nacionalna zakonodaja, skupaj s statutom nacionalne centralne banke, je združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe ter Statutom ESCB.

Glede slovenskega izpolnjevanja konvergenčnih meril, ki so navedena v štirih alineah člena 122(1) Pogodbe:

- povprečna stopnja inflacije je v Sloveniji v enoletnem obdobju pred marcem 2006 znašala 2,3 %, kar je pod referenčno vrednostjo in kar se bo verjetno nadaljevalo tudi v prihodnjih mesecih;

- za Slovenijo Svet ni sprejel odločbe o čezmernem javnofinančnem primanjkljaju;

- Slovenija je od 28. junija 2004 članica ERM II; v dveletnem obdobju do aprila 2006 slovenski tolar (SIT) ni bil izpostavljen velikim napetostim in Slovenija ni na lastno pobudo razvrednotila dvostranskega centralnega tečaja SIT v odnosu do eura;

- v letu do marca 2006 je bila dolgoročna obrestna mera v Sloveniji v povprečju 3,8 %, kar je pod refrenčno vrednostjo.

Slovenija je po teh merilih dosegla visoko stopnjo trajnostne konvergence.

Slovenija torej izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo enotne valute.

14. Svet na predlog Komisije s kvalificirano večino odloči, katere države članice, za katere velja odstopanje, izpolnjujejo potrebne pogoje za uvedbo enotne valute, in odpravi odstopanje zadevnih držav članic –

SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:

Člen 1

Slovenija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo enotne valute. Odstopanje v korist Slovenije v skladu s členom 4 Akta o pristopu se razveljavi s 1. januarjem 2007.

Člen 2

Ta odločba je naslovljena na države članice.

Člen 3

Ta odločba se objavi v Uradnem listu Evropske unije .

V

Za Svet

Predsednik[pic][pic][pic]

[1] COM(2006) 224, sprejeto 16. maja 2006.

[2] Sprejeto 15. maja 2006.

[3] Sklep Sveta 1998/317/ES z dne 3. maja 1998 (UL L 139, 11.5.1998, str. 30).

[4] Sklep Sveta 2000/427/ES z dne 19. junija 2000 (UL L 167, 7.7.2000, str. 19).

[5] UL L 236, 23.9.2003, str. 33.

[6] UL C 236, 2.8.1997, str. 5.

[7] UL C 345, 13.11.1998, str. 6 kakor je bil spremenjen s Sporazumom z dne 14. septembra 2000 (UL C 362, 16.12.2000, str. 11).

[8] Uredba Sveta (ES) št. 2494/95 z dne 23. oktobra 1995 o harmoniziranih indeksih cen življenjskih potrebščin (UL L 257, 27.10.1995, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 284, 31.10.2003, str. 1).

[9] UL L 332, 31.12.1993, str. 7. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2103/2005 (UL L 337, 22.12.2005, str. 1).