—

ker je poročilo Letni regionalni in lokalni barometer 2020 pokazalo, da je bil večplastni vpliv krize zaradi COVID-19 zelo različen in da je tak še danes, da ima močno teritorialno razsežnost ter da je treba nujno pridobiti bolj razdelan vpogled v to, kako pandemija vpliva na lokalni in regionalni razvoj; 1. poudarja, da so pandemija COVID-19 in njene številne posledice delovanje naše demokracije in odpornost naših družb, zlasti zdravstvenih sistemov, postavile pred veliko preizkušnjo in nekatere zdravstvene sisteme povsem ohromile; poudarja, da je bil vpliv pandemije v Uniji neenakomeren, pri čemer se je izkazalo, da so obmejne regije in mestna območja ranljivejša, podeželje, ki je običajno bolj prikrajšano pri dostopu do zdravstvenega varstva, pa je shajalo relativno bolje; poziva k bolj strateškemu političnemu predvidevanju in naložbam, s katerimi bi evropska zdravstvena unija postala resničnost, ter vztraja, da so regionalni zdravstveni sistemi temelj odpornosti EU in da morajo biti del prihodnjih struktur za pripravljenost in odzivanje na področju zdravja; poziva, da je treba – tudi glede na instrument enotnega trga za izredne razmere, ki ga je Evropska komisija napovedala za začetek leta 2022 – v vseh kriznih razmerah, ki vplivajo na obmejne regije, upoštevati učinek na evropski trg dela in si prizadevati za dolgotrajne posebne ureditve za vse čezmejne delavce, da se preprečijo neupravičene vrzeli v zaščiti; 2. poudarja, da je pandemija pred preizkušnjo postavila tudi odpornost naših gospodarstev. Šestodstotni padec BDP EU v letu 2020 zakriva velike neenakosti med regijami, ki jih je mogoče pojasniti z izpostavljenostjo regij omejitvam, pa tudi z njihovimi strukturnimi značilnostmi, kot so delež oseb, zaposlenih v ogroženih sektorjih, stopnja izobrazbe, delež mikropodjetij in kakovost upravljanja. Da bi mestom in regijam omogočili, da čim bolje izkoristijo instrument Next Generation EU in se osredotočijo na dolgoročne naložbe, ki bodo izboljšale te strukturne značilnosti, bi bilo treba čas trajanja ukrepov za okrevanje podaljšati do leta 2024; povečano stopnjo sofinanciranja kratkoročnih ukrepov za okrevanje bi bilo treba podaljšati za še eno leto ter zagotoviti skladnost med različnimi programi financiranja in regulativnimi ukrepi; 3. poudarja, da so proračuni lokalnih in regionalnih oblasti pod pritiskom brez primere, ki je posledica zmanjšanja prihodkov in povečanja odhodkov ali t. i. učinka škarij. Ta vrzel v letu 2020 po ocenah znaša približno 180 milijard EUR za vse lokalne in regionalne oblasti v EU. Gre za kombinacijo povečanja odhodkov za 124 milijard EUR zaradi ukrepov na področju javnega zdravja in podpore podjetjem in drugih ukrepov ter zmanjšanja prihodkov za 55 milijard EUR, ki je posledica upada dejavnosti (in s tem povezanega upada prihodkov od davkov in pristojbin). Znatna podpora nacionalnih vlad in EU, namenjena proračunom lokalnih in regionalnih oblasti, je ta učinek sicer ublažila, a na zelo neenakomeren način v različnih državah članicah, lokalne in regionalne oblasti pa bodo nadaljnjo podporo potrebovale tudi v letu 2021 in po njem. Prišlo je torej tudi do vpliva na proračunsko stabilnost in širšo fiskalno avtonomijo, kar lahko vpliva na učinkovitost izvajanja javnih storitev. Z revizijo evropskega okvira ekonomskega upravljanja, ki trenutno ne omogoča zadostnega razlikovanja med tekočimi odhodki in odhodki, povezanimi z dolgoročnimi/trajnostnimi naložbami, je treba poskrbeti, da bodo potrebe lokalnih in regionalnih oblasti upoštevane v večji meri. Zlasti je treba določiti zlato pravilo v zvezi s trajnostnimi javnimi naložbami in iz izračuna primanjkljaja v Paktu za stabilnost in rast izključiti neto javne naložbe; 4. ponovno poudarja, da je treba lokalne in regionalne oblasti vključiti v ocenjevanje in izvajanje mehanizma za okrevanje in odpornost, zlasti njegovih glavnih operativnih orodij – nacionalnih načrtov za okrevanje in odpornost. Pomisleki, izraženi v prvi izdaji Barometra, so bili utemeljeni, saj se je izkazalo, da je njihova udeležba omejena; zelo malo držav članic je namreč podrobno opisalo vključevanje svojih lokalnih in regionalnih oblasti v postopke posvetovanja ali sistematično opisalo njihovo vlogo na posameznih področjih politike. Ta pomanjkljiva udeležba je zaskrbljujoča, saj so lokalne in regionalne oblasti ključno gonilo javnih naložb, cilji mehanizma za okrevanje in odpornost pa so glede na razdelitev pristojnosti za lokalne in regionalne oblasti še zlasti pomembni. Odbor meni, da način priprave nacionalnih načrtov za okrevanje in odpornost ter vključenosti lokalnih in regionalnih oblasti ne prispeva k prevzemanju odgovornosti za načrte za okrevanje. Številna priporočila za posamezne države niso bila upoštevana zaradi pomanjkanja odgovornosti in nevključenosti lokalnih in regionalnih oblasti v evropski semester; 5. poudarja, da so nacionalni načrti za okrevanje in odpornost izredna priložnost tudi za pospešitev zelenega okrevanja. Več kot polovica ključnih tem zelenega dogovora je v celoti vključena v nacionalne načrte za okrevanje in odpornost, ki so bili analizirani v nedavni študiji OR, za zeleni prehod pa se v teh načrtih v povprečju namenja 41 % proračuna. Ker 75 % državljanov EU živi na mestnih območjih (ki proizvedejo večino toplogrednih plinov) in ker se število lokalnih in regionalnih oblasti, pripravljenih ukrepati, hitro povečuje, imajo lokalne in regionalne oblasti osrednjo vlogo pri izvajanju podnebnih ukrepov. Te oblasti morajo biti zato polnopravne partnerice pri razvoju in izvajanju pobud iz zelenega dogovora, zlasti na področjih politike, kot so na primer obnova stavb, trajnostna mobilnost ali ozelenitev mestnih okolij. Poleg tega so v zelo dobrem položaju, da zagotovijo uporabo sredstev za okrevanje, ki je skladna z evropskimi strukturnimi in investicijskimi skladi (vključno s Kohezijskim skladom in Evropskim skladom za regionalni razvoj); 6. poudarja, da so blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje ter ohranjanje in obnova okolja ključni elementi za oblikovanje odpornejših in bolj trajnostnih družb in gospodarstev, saj se tako kot vplivi pandemije COVID-19 tudi vplivi podnebnih sprememb in degradacije okolja močno razlikujejo glede na geografske, gospodarske in družbene posebnosti evropskih območij; ponovno poudarja, da je treba upravljanje na več ravneh uporabljati v celoti, da bodo podnebni in okoljski ukrepi učinkoviti, ter poziva Komisijo in države članice, naj podnacionalno raven v celoti vključijo v politike evropskega zelenega dogovora; poudarja, da so podnebne spremembe in biotska raznovrstnost svetovni izziv ter da je leto 2021 ključno obdobje za doseganje napredka pri svetovnem usklajenem podnebnem ukrepanju, ko gre za uradno priznanje prispevka lokalnih in regionalnih oblasti v okviru 26. konference pogodbenic Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja in 15. konference pogodbenic Konvencije Združenih narodov o biološki raznovrstnosti kot osrednjih točk. OR bo proučil možnosti za sodelovanje s partnerji, kot so Evropska komisija, Urad Organizacije združenih narodov za zmanjševanje tveganja nesreč in Skupno raziskovalno središče, pri vzpostavitvi „regionalne platforme za odpornost“. Namen platforme je podpreti lokalne in regionalne oblasti pri krepitvi njihove odpornosti na prihodnje krize na področjih, kot so naravne nesreče, podnebne spremembe in zdravje, in sicer z zbiranjem podatkov in primerov najboljše prakse; 7. obžaluje, da se je leta 2020 stopnja brezposelnosti v večini regiji EU na ravni NUTS 2 povečala in da je to poslabšanje stanja po več zaporednih letih izboljšav prizadelo zlasti mlade. Da v novi normalnosti na področju dela, življenja in potovanj v EU nihče ne bi bil zapostavljen, je treba opraviti temeljito razpravo o ekonomski, socialni in teritorialni koheziji ter o koheziji kot splošni vrednoti EU. Socialno razsežnost EU je treba krepiti v duhu socialnega vrha v Portu in Socialne zaveze iz Porta, ki je bila tam sprejeta, ter si močno prizadevati za doseganje ciljev do leta 2030, ki so bili opredeljeni na tem vrhu. Oblikovati bi bilo treba posebne ukrepe za ogrožene skupine prebivalstva. Vsem mladim bi bilo treba na primer zagotoviti dostop do programa Erasmus+, vsak mlad Evropejec pa bi moral imeti zajamčeno minimalno raven kvalifikacij ter znanj in spretnosti, priznanih v vseh državah članicah; 8. opozarja na svetlo plat te nove normalnosti, in sicer dejstvo, da je pandemija pospešila digitalni prehod. Vendar v večini držav članic EU obstaja velik digitalni razkorak med mesti in podeželjem pri infrastrukturi, uporabi interneta in uporabi storitev e-uprave, tehnološka industrija pa je močno skoncentrirana v posameznih regijah EU. Da bi zagotovili trajnostno okrevanje, je treba ta digitalni razkorak premostiti s celovitimi strategijami, ki bodo vključevale vse ravni upravljanja. Pandemija je pokazala na pomen digitalne povezljivosti in potrebo po digitalni koheziji, tj. konceptu, ki bi moral biti enakovreden ekonomski, socialni in teritorialni koheziji. V zvezi s tem je treba oblikovati zanesljiv in celovit nabor podatkov na lokalni in regionalni ravni, da bi digitalne cilje iz digitalnega kompasa do leta 2030 prenesli na podnacionalne ravni, kar bi odražalo vlogo lokalnih in regionalnih oblasti pri digitalni preobrazbi. Ti zavezujoči digitalni cilji bi se morali odražati v poročilu Evropske komisije o izvajanju dolgoročne vizije za podeželska območja; 9. se zavzema za okrepitev vloge lokalnih in regionalnih oblasti pri vključevanju beguncev in migrantov. Ker se je treba na svetovni izziv migracij in vključevanja odzvati na lokalni ravni, imajo številne lokalne in regionalne oblasti aktivno vlogo pri sprejemu in vključevanju beguncev in migrantov, saj zagotavljajo ključno mestno infrastrukturo in storitve za izpolnjevanje njihovih potreb, kot so cenovno dostopna in socialna stanovanja, kakovostno izobraževanje in zdravstvene storitve. Politike za sprejem in vključevanje migrantov je zato treba oblikovati z uporabo pristopa od spodaj navzgor ter se pri tem posvetovati z lokalnimi in regionalnimi oblastmi, da te politike ne bi bile ločene od realnosti v gostiteljskih skupnostih. Poleg tega je treba lokalnim in regionalnim oblastem olajšati dostop do podpornih sredstev, občinam, ki sodelujejo pri mehanizmu EU za premestitve in/ali razvijajo lastne projekte vključevanja, pa omogočiti neposredno financiranje; 10. z zaskrbljenostjo ugotavlja, da odnosi med Združenim kraljestvom in EU, ki temeljijo na njunem sporazumu o trgovini in sodelovanju, nimajo teritorialne razsežnosti. OR je pripravljen prispevati k pozitivni agendi za teritorialno sodelovanje z lokalnimi in regionalnimi oblastmi iz Združenega kraljestva z uporabo novih pristopov, ki ne bi temeljili zgolj na institucionalnem okviru sporazuma o trgovini in sodelovanju. V ta namen bi lahko sprožili več konkretnih pobud, kot je sprememba uredbe o ustanovitvi evropskega združenja za teritorialno sodelovanje (EZTS), na podlagi katere bi omogočili ustanavljanje evropskih združenj za teritorialno sodelovanje z Združenim kraljestvom, ali zagotavljanje posebne podpore upravnim zmogljivostim javnih institucij za vključevanje v projekte sodelovanja s partnerji iz Združenega kraljestva. Spremljanje vključenosti lokalnih in regionalnih oblasti v uporabo rezerve za prilagoditev na brexit bo prav tako ključnega pomena pri preverjanju, ali je teritorialni učinek izstopa Združenega kraljestva iz EU odpravljen; 11. poudarja, da po podatkih iz prve raziskave, ki je bila po naročilu OR izvedena med več kot milijonom politikov, izvoljenih na podnacionalnih ravni, skoraj dve tretjini lokalnih politikov (64 %) menita, da regije, mesta in vasi nimajo zadostnega vpliva na oblikovanje politik EU. Evropa lahko torej po krizi zaradi COVID-19 postane demokratično in tudi okoljsko odpornejša, če uradno prizna pomen aktivne subsidiarnosti in jo tudi izvaja, s čimer se zagotovi, da se ukrepi sprejemajo na ravni, kjer bodo državljanom zagotovili največjo dodano vrednost, ter da se vzpostavijo usklajeni in učinkoviti postopki odločanja; 12. poudarja, da je treba Konferenco o prihodnosti Evrope izkoristiti kot priložnost za spodbujanje koncepta hiše evropske demokracije. Mesta in regije so kot ključni akterji pri izvajanju in razvoju praks participativne in posvetovalne demokracije, ki dopolnjujejo in krepijo predstavniško demokracijo, bistvenega pomena za krepitev zaupanja javnosti v demokratično odločanje; zato poziva institucije EU, naj konferenco izkoristijo kot priložnost za preizkušanje inovativnih ukrepov (kot so interaktivna večjezična digitalna platforma in državljanski forumi), ki bi lahko postali stalni elementi postopkov odločanja EU, in se bolje seznanijo s potrebami lokalnih in regionalnih oblasti, pri tem pa upoštevajo potrebo po spremembi Pogodb; 13. poudarja, da je razvoj regij v veliki meri odvisen od kakovosti njihove fizične povezljivosti. Zato poudarja, da je treba spodbujati železnice kot ključni element za reševanje problemov, povezanih s prevozno izključenostjo oddaljenih in manj razvitih regij; poudarja tudi, da je treba bolje povezati okolju prijazne, inovativne in varne načine prevoza; se zaveda, da so regionalna letališča v redko poseljenih, obrobnih in manj razvitih regijah pomembna za teritorialno kohezijo EU; poudarja, da morajo regije in mesta EU zaradi svetovnih izzivov, ki jih je mogoče reševati le s sodelovanjem, svojo pozornost hkrati namenjati dogajanju znotraj in zunaj EU; 14. meni, da lahko milijon politikov v EU, izvoljenih na regionalni in lokalni ravni, bistveno prispeva k hiši evropske demokracije, in na podlagi svoje najnovejše raziskave ugotavlja, da velika večina teh politikov meni, da bi s povečanjem njihovega sodelovanja demokracija v EU bolje delovala; 15. naroča svojemu predsedniku, naj Letni regionalni in lokalni barometer 2021 in to resolucijo pošlje predsedniku Evropskega parlamenta, predsednici Evropske komisije in predsedniku Evropskega sveta ter voditeljem 27 držav članic EU, in spodbuja regionalne in lokalne izvoljene politike v Evropi, naj poročilo posredujejo državljanom in lokalnim medijem.