Pravosodni sistem učinkovito obvladuje število prejetih zadev. Pravosodni sistem deluje povprečno, kar zadeva ocenjeni čas, potreben za rešitev civilnih in gospodarskih pravdnih zadev ter upravnih zadev. Stopnja rešenih zadev v prvi kategoriji se je od leta 2016 nekoliko znižala, vendar še vedno presega 100 %, medtem ko je pri upravnih zadevah vidno očitno izboljšanje, saj se je ta stopnja povišala z 79 % leta 2016 na 112 % leta 2018. Število nerešenih zadev je posebej nizko pri civilnih in gospodarskih pravdnih zadevah ter povprečno pri upravnih zadevah, kar kaže na to, da se pravosodni sistem na splošno dobro spoprijema s številom prejetih zadev .

Storitve, ki jih ponujajo državne službe za pravno pomoč, so bile razširjene in zdaj je mogoče nekatere storitve prejemati na daljavo. Nekatere storitve, kot so storitve finančnega svetovanja in svetovanja glede dolgov, so se prej izvajale na občinski ravni, zdaj pa jih opravljajo državne službe za pravno pomoč, da bi se zagotovilo enotno izvajanje storitev po vsej državi . Poleg tega se je junija 2019 na ministrstvu za pravosodje začela priprava storitve pravne pomoči na zahtevo. Namen tega projekta je vzpostaviti elektronski sistem, ki učinkovito zagotavlja pravno pomoč na daljavo. Sistem na zahtevo zagotavlja, da bo osumljenec ali oškodovanec dobil pravnega svetovalca tudi zunaj običajnega delovnega časa .

Nekateri izzivi glede glede digitalizacije pravosodnega sistema še ostajajo. Spletni dostop do sodb, zlasti prvostopenjskih , ostaja omejen. Poleg tega so ureditve za zagotovitev, da se sodbe objavijo v strojno berljivi obliki, omejene . Medtem ko je sodna praksa vrhovnega sodišča, vrhovnega upravnega sodišča ter v manjši meri pritožbenih sodišč in specializiranih sodišč objavljena na spletišču vlade, to ne velja za okrožna sodišča. Prek spleta je prav tako mogoče vložiti zadevo in pošiljati vabila, ni pa mogoče spremljati faz postopka . Na vseh sodiščih obstajajo sistemi za vodenje zadev, ki se trenutno posodabljajo, tudi za izboljšanje zbiranja podatkov . Vendar orodja za pripravo statističnih podatkov o dejavnosti sodišč trenutno obstajajo le na približno polovici sodišč .

Struktura državnega tožilstva je bila preoblikovana za izboljšanje njene uspešnosti. Septembra 2019 so bili urad generalnega državnega tožilca in enajst lokalnih tožilstev združeni v enotno državno tožilstvo . Namen te reforme je generalnemu državnemu tožilcu omogočiti doslednejši nadzor nad enotnostjo tožilskih praks ter centralizirati upravne funkcije in nekatere kazenske postopke . Poleg tega olajša prenose zadev med okrožji za uravnoteženje delovnih obremenitev. Z reformo je bil oblikovan tudi časovno omejen mandat vodij okrožnih tožilstev (pet let) in nov naziv „specializirani tožilec“. Ta reforma ne vpliva na število tožilcev ter njihove naloge in pristojnosti, vključno z nalogami in pristojnostmi generalnega državnega tožilca .

Ustanovljen je bil nov neodvisen organ za varstvo neodvisnosti sodstva. Nacionalna sodna uprava, ki je začela delovati januarja 2020, je neodvisna agencija, odgovorna za upravljanje sodišč, ki je prevzela funkcije, ki jih je prej izvajalo ministrstvo za pravosodje. Ustanovljena je bila s spremembami zakona o sodiščih, sprejetimi februarja 2019 , in je neodvisna od ministrstva za pravosodje. Namen reforme, ki je bila izvedena v tesnem posvetovanju s sodstvom , je okrepiti strukturno avtonomijo in neodvisnost sodišč, povečati kakovost upravljanja sodstva ter omogočiti sodiščem, da se osredotočijo na svoje ključne funkcije namesto na upravne naloge . Pristojnosti nacionalne sodne uprave vključujejo oblikovanje predlogov o dodelitvi proračunskih sredstev sodiščem za ministrstvo za pravosodje in odločanje o njihovi dodelitvi posameznim sodiščem, spremljanje uspešnosti sodišč, upravljanje sodnih stavb in sistemov IKT ter organiziranje usposabljanja za sodnike in drugo sodno osebje (v sodelovanju z odborom za usposabljanje v pravosodju ). Pristojna je tudi za vzpostavitev delovnih mest na sodiščih za sodnike in drugo osebje. Organ odločanja sodne uprave je upravni odbor z osmimi člani (šest sodnikov s sodišč vseh stopenj in dva člana, ki nista sodnika ), ki jih imenuje vlada na predlog sodstva (za člane, ki so sodniki), kar pomeni, da je večina članov sodnikov, ki jih iz svojih vrst izvolijo sodniki s sodišč vseh stopenj, kar je v skladu s priporočilom Sveta Evrope . Nacionalna sodna uprava je bila junija 2020 sprejeta tudi kot polnopravna članica European Network of Councils for the Judiciary (Evropska mreža sodnih svetov) .

Za finski pravosodni sistem je značilno mnenje, da je stopnja neodvisnosti zelo visoka. Neodvisnost sodišč in sodnikov je glede na mnenje stalno zelo visoka, saj jo kot „dokaj ali zelo dobro“ ocenjuje 84 % širše javnost in 85 % podjetij – ti podatki so nespremenjeni, pri čemer se je od leta 2016 nekoliko izboljšalo mnenje širše javnosti. Mnenje podjetij o zelo visoki stopnji od leta 2010 ni spremenjeno . Kljub temu mnenju, da je stopnja neodvisnosti sodstva visoka, je Finska nedavno začela reforme za nadaljnjo krepitev strukturnih jamstev za neodvisnost sodstva.

Finski pravosodni sistem je sestavljen iz rednega sodstva z 20 okrožnimi sodišči , petimi pritožbenimi sodišči in vrhovnim sodiščem ter upravnega sodstva s šestimi regionalnimi upravnimi sodišči in vrhovnim upravnim sodiščem. Obstajajo tri specializirana sodišča . Neodvisna nacionalna sodna uprava je pristojna za upravljanje sodišč, kar vključuje upravljanje proračunov, stavb in sistemov IKT . Neodvisni odbor za imenovanje sodnikov za vlado pripravlja predloge za imenovanje sodnikov, predloge za imenovanje sodnikov vrhovnega sodišča in vrhovnega upravnega sodišča pa oblikujeta ti sodišči sami . Sodnike formalno imenuje predsednik republike . Državno tožilstvo je neodvisen državni organ , ki ga vodi generalni državni tožilec, ki ga imenuje predsednik na predlog ministrstva za pravosodje, vlada pa ga lahko razreši ali začasno odstrani z opravljanja funkcije . Finsko odvetniško združenje je javni organ, katerega naloga je strokovni nadzor odvetnikov .

Sprejemanje zakonodaje vključuje večstopenjski postopek z ocenjevanjem učinka in posvetovanjem. Pri nedavnih reformah v zvezi s pravosodnim sistemom se je uporabljal vključujoč postopek, v katerem je sodelovalo sodstvo. Poleg tega trenutno poteka reforma za razjasnitev delno prekrivajočih se pooblastil pravosodnega kanclerja in varuha človekovih pravic, ki sta ključna neodvisna organa, vključena v varovanje temeljnih pravic. V zvezi s tem se načrtuje, da naj bi bil parlamentu jeseni 2020 predložen zakonodajni predlog. Uveden je bil nacionalni demokratični program za nadaljnje izboljšanje okvira za civilno družbo in participativno demokracijo.

Visoka raven svobode tiska na Finskem je mednarodno priznana. Naloge in pooblastila regulatornega organa za medije so določeni z zakonom, čeprav organ poroča o nekaterih izzivih v zvezi z viri. Kljub neobstoju posebnih pravil, ki bi urejala preglednost lastništva medijev, obstaja v praksi razumna stopnja preglednosti zaradi prostovoljnih razkritij in splošnih pravil o objavljanju za družbe z omejeno odgovornostjo. Vlada razmišlja o reformi, da bi še razširila z ustavo zagotovljen dostop do dokumentov. Poleg tega je vlada začela razmišljati o ukrepih za učinkovitejšo zaščito novinarjev pred nezakonitimi spletnimi grožnjami in napadi, ki so pojav, zaznan v zadnjih letih. O fizičnih grožnjah novinarjem ni poročil.

Glede na raziskave se Finska šteje za eno od držav z najmanj korupcije v EU in na svetu. Država se pri boju proti korupciji opira na upravno kulturo preglednosti in odprtosti. Finske javne institucije so pridobile ugled zaradi preglednega upravljanja ter zanesljivega in funkcionalnega okvira za preprečevanje korupcije. Že več let se razpravlja o vzpostavitvi posebne vladne strategije za boj proti korupciji, vendar taka strategija še ni bila sprejeta. Trenutno ni posebnih pravil za urejanje stikov oseb na najvišjih izvršilnih funkcij s tretjimi osebami in lobisti niti ni zahtev za prijavo ali razkritje, ki bi se uporabljale za tiste, ki želijo vplivati na vladne ukrepe in politike. Vendar se prizadevanja v zvezi z ukrepi za izboljšanje etike in preglednosti nadaljujejo. Finska trenutno sprejema ukrepe v zvezi z urejanjem lobiranja in omejevanjem pojava „vrtljivih vrat“. Marca 2020 je bila ustanovljena parlamentarna delovna skupina za vzpostavitev registra za preglednost v zvezi z lobiranjem, s katero naj bi se dopolnila zakonodaja o odprtosti vlade in povečala upravna preglednost.

Za finski pravosodni sistem je značilno, da je stopnja neodvisnosti sodstva glede na mnenje podjetij in širše javnosti stalno zelo visoka. Namen nedavnega oblikovanja neodvisne nacionalne sodne uprave, ki je z januarjem 2020 prevzela naloge v zvezi z upravljanjem sodišč od ministrstva za pravosodje, je dodatno okrepiti neodvisnost sodstva. Poleg tega je bil namen nedavnega prestrukturiranja državnega tožilstva izboljšati njegovo uspešnost in doslednost tožilskih praks. Nekateri izzivi glede digitalizacije pravosodnega sistema še ostajajo.

Finska nima ločene protikorupcijske agencije, temveč je več različnih organov in teles skupaj odgovornih za boj proti korupciji. Oddelek ministrstva za pravosodje za kazensko politiko in kazensko pravo nadzoruje preventivna prizadevanja, je odgovoren za mednarodno sodelovanje in upravlja nacionalno mrežo za protikorupcijsko sodelovanje. Policija je pristojna za preiskavo korupcije in ji javnost na splošno zaupa. Izvajajo se ukrepi za izboljšanje etike in preglednosti ter urejanje lobiranja in pojava „vrtljivih vrat“.

Finski indeks zaznave korupcije, ki ga objavlja organizacija Transparency international, je 86/100, s čimer se ta država uvršča na 2. mesto v Evropski uniji in 3. mesto na svetu . Iz raziskave Special Eurobarometer o korupciji iz leta 2020 izhaja, da 22 % anketirancev meni, da je korupcija močno razširjena (povprečje v EU: 71 %), le 8 % ljudi pa meni, da korupcija vpliva nanje osebno v vsakodnevnem življenju (povprečje v EU: 26 %) . Kar zadeva podjetja, jih 37 % meni, da je korupcija močno razširjena (povprečje v EU: 63 %), 13 % pa jih meni, da je korupcija težava pri poslovanju (povprečje v EU: 37 %). Po mnenju 38 % posameznikov je dovolj uspešnih pregonov, ki ljudi odvračajo od koruptivnih ravnanj (povprečje v EU: 36 %), 53 % podjetij pa meni, da so posamezniki in podjetja, ki so bili zaloteni pri podkupovanju visokega uradnika, ustrezno kaznovani (povprečje v EU: 31 %) .

Na Finskem je pravni okvir za boj proti korupciji večinoma vzpostavljen. V kazenskem zakoniku je več kaznivih dejanj podkupovanja opredeljenih kot kaznivo dejanje, v več drugih zakonov pa so vključene določbe v zvezi s preprečevanjem korupcije . Opredelitev trgovanja z vplivom kot kaznivo dejanje pa ostaja predmet razprave v okviru reforme kazenskega zakonika . Čeprav očitni primeri korupcije niso močno razširjeni, so najpogostejše oblike ponujanje ali sprejemanje koristi , navzkrižje interesov in favoriziranje ter neetični stiki pri pripravi na odločanje . Medtem ko so bili pri mednarodnih ocenjevanjih izraženi pomisleki glede stopnje oprostitev v zadevah v zvezi s čezmejnim podkupovanjem, je Finska organizirala posebna usposabljanja in okrepila ozaveščanje, da bi se spoprijela z zaznanimi postopkovnimi pomanjkljivostmi v policiji, tožilstvu in med sodniki.

Vlada mora še sprejeti osnutek protikorupcijske strategije za obdobje 2017–2021, ki je bil ministrstvu za pravosodje predložen leta 2017. Potem ko strategija pred odstopom prejšnje vlade ni bila sprejeta, je ministrska delovna skupina za pravno državo in notranjo varnost v okviru nove vlade začela pripravo poznejše strategije proti korupciji za obdobje 2020–2023, ki bo temeljila na prejšnjem osnutku in katere namen je pojasniti odgovornosti organov za povečanje sodelovanja. Prejšnji osnutek protikorupcijske strategije, pripravljen leta 2016, se je osredotočal na šest glavnih tem, vključno s krepitvijo struktur za boj proti korupciji, ozaveščanjem, povečanjem preglednosti, olajšanjem razkrivanja korupcije, razvojem zakonodaje o kaznivih dejanih podkupovanja in spodbujanjem raziskav o korupciju. Namen prihodnje strategije je upoštevati protikorupcijska priporočila, naslovljena na Finsko v okviru mednarodnih ocenjevanj. Poleg tega v okviru ministrstva za pravosodje poteka ocenjevanje zakonodajnih sprememb glede zaščite žvižgačev .

Več različnih organov je skupaj odgovornih za prizadevanja v boju proti korupciji. Oddelek ministrstva za pravosodje za kazensko politiko in kazensko pravo nadzoruje preventivna prizadevanja, je odgovoren za mednarodno sodelovanje in upravlja nacionalno mrežo za protikorupcijsko sodelovanje . Mreža usklajuje domače protikorupcijske dejavnosti, spodbuja nacionalne strategije in politike ter je forum za izmenjavo informacij med zadevnimi ministrstvi in deležniki . Ministrstvo za finance je glavni usklajevalni organ za etiko v javni upravi. Objavilo je smernice za vladne uradnike glede gostoljubnosti, koristi in daril, vključno s potovanji in sekundarno zaposlitvijo. Nacionalni urad za revizijo revidira finance na centralni ravni države, spremlja fiskalno politiko ter nadzoruje financiranje političnih strank in volilnih kampanj.

Nacionalni preiskovalni urad je pristojen za preiskovanje korupcije. Enote policije za finančni kriminal in nacionalni preiskovalni urad imajo pooblastila za preiskovanje korupcije, nacionalna mreža specialistov za boj proti podkupovanju in korupciji pa povečuje sodelovanje in usklajevanje. Marca 2020 se je poročalo, da je znotraj nacionalnega preiskovalnega urada 459 preiskovalcev finančnega kriminala in 60 delovnih mest v podporo preprečevanju finančnega kriminala. Državno tožilstvo nima specializiranih enot, vendar imajo vsa tožilska okrožja specializirane tožilce za finančni kriminal za obravnavo kaznivih dejanj podkupovanja. Različna okrožja imajo tudi tožilce, specializirane za kazniva dejanja, ki jih storijo osebe na javni funkciji. Uradni statistični podatki kažejo, da na Finskem poročajo o majhnem številu kaznivih dejanj, povezanih s korupcijo.

Kodeks ravnanja za javne uslužbence in osebe na najvišjih izvršilnih funkcijah je v pripravi. Kar zadeva etični okvir za javne uslužbence, so splošna načela dobrega upravljanja opredeljena v več zakonodajnih aktih . Poleg tega ministrstvo za finance sprejema ukrepe za pripravo kodeksa ravnanja za osebe na najvišjih izvršilnih funkcijah, kar je v skladu s priporočilom GRECO . Osnutek kodeksa ravnanja združuje obstoječe smernice o vrednotah, splošnih dolžnostih, sekundarnih zaposlitvah, darilih in koristih. Osnutek vključuje člen, ki se posebej nanaša na obveznosti oseb na najvišjih izvršilnih funkcijah, da prijavijo svoje premoženje, dohodek, obveznosti in interese. Ravnanje v nasprotju z zakonikom se bo štelo za ravnanje v nasprotju z dolžnostmi javnega uslužbenca. V takih primerih se bodo uporabljale posebne sankcije, nekatere kršitve pa lahko pomenijo kaznivo dejanje, ki se sankcionira v skladu s kazenskim zakonikom . Novi kodeks ravnanja se pričakuje ob koncu leta 2020 in bo zavezujoč za vse javne uslužbence, vključno z osebami na najvišjih izvršilnih funkcijah. Vendar njegovo področje uporabe ne bo zajemalo ministrov, temveč bo urad predsednice vlade še naprej odgovoren za urejanje etičnih zadev za člane vlade .

V zakonodaji ni izrecne opredelitve navzkrižja interesov. V ustavi je navedeno, da minister nima druge javne funkcije oziroma ne prevzame nobene druge naloge, ki bi lahko ovirala izvajanje njegovih dolžnosti ali ogrozila verodostojnost njegovih ukrepov kot ministra. V zakonu o javnih uslužbencih na centralni ravni države je določeno, da javni uslužbenec ne sme zahtevati, sprejeti ali prejeti nobene finančne ali druge ugodnosti, če to zmanjša zaupanje vanj ali v organ. Zakon o upravnem postopku (člen 27) in zakon o javnih uslužbencih na centralni ravni države določata tudi omejitve glede sekundarnih zaposlitev, ministrstvo za finance pa je izdalo podrobne smernice o njih. Vendar pa je bilo kljub obstoječim določbam priporočeno, naj se vzpostavi ali okrepi formalni sistem pregledovanja prijav ministrov in razkritij drugih oseb na najvišjih izvršilnih funkcijah .

Razkritje premoženja višjih vladnih uradnikov ureja zakon o javnih uslužbencih na centralni ravni države . Določa, da mora oseba pred imenovanjem prijaviti svoje poslovne dejavnosti, deleže v podjetjih in drugo premoženje ter svoje dolžnosti, razmerja in zaveze, ki so pomembni pri tem, ali je oseba primerna za opravljanje nalog, ki se zahtevajo na zadevni funkciji . Čeprav je ministrstvo za finance izdalo podrobne smernice o razkritju premoženja, je bilo priporočeno, da Finska standardizira zahteve o razkritju premoženja . Ministrstvo za finance je v oceni določilo ukrepe, potrebne za izpolnitev priporočila, in navedlo, ali je treba razširiti obseg poročanja . Pričakovane spremembe bi lahko začele veljati na začetku leta 2021.

Nadaljuje se delo za uvedbo registra za preglednost. Trenutno ni posebnih pravil za urejanje stikov oseb na najvišjih izvršilnih funkcijah s tretjimi osebami in lobisti. Niti ni zahtev po prijavi ali razkritju, ki bi se uporabljale za tiste, ki želijo vplivati na ukrepe in politike vlade. Vendar je bila marca 2020 ustanovljena parlamentarna delovna skupina za vzpostavitev registra za preglednost v zvezi z lobiranjem. Register, ki bo dopolnil zakonodajo o odprtosti vlade in okrepil upravno preglednost, bo razvit v posvetovanju s civilno družbo, da bi se izboljšala preglednost odločanja in preprečilo neprimerno vplivanje. Najprej se bo uporabljal za odločanje na ravni države, nato pa bo morda razširjen na občinsko in regionalno raven. Zakonodaja na tej podlagi, ki se pričakuje do leta 2023, naj bi določala obveznost registracije za organizacije in posameznike, ki lobirajo.

Obstajajo določene omejitve pri omejevanju pojava „vrtljivih vrat“ in trenutno je v pripravi razširitev teh ukrepov. Zahteve za čas po prenehanju zaposlitve za vse javne uslužbence, razen ministrov, so bile uvedene z zakonom leta 2017. Zakon o javnih uslužbencih na centralni ravni države vključuje obdobje mirovanja po prenehanju zaposlitve za osebe na najvišjih izvršilnih funkcijah, ki so javni uslužbenci. Za ministre se ta zahteva trenutno ne uporablja, vendar zanje velja priporočilo svetovalnega odbora za etiko v javni upravi, naj razkrijejo morebitno namero, da po svojem imenovanju kot ministri prevzamejo druge dolžnosti . Poleg tega je vlada decembra 2019 izdala sklep, s katerim so zaustavljena „vrtljiva vrata“ za ministre. Vsebuje tudi zahtevo, da morajo ministri obvestiti predsednico vlade in svetovalni odbor vlade o morebitnem prehodu na drug položaj med mandatom ministra v vladi, svetovalni odbor pa mora oceniti, ali bi bilo treba priporočiti obdobje mirovanja, ki traja največ 6 mesecev. Obveznost razkritja se uporablja le za tekoči ministrski mandat in preneha, ko se ta konča. Ker je bilo ugotovljeno, da je za vzpostavitev drugih vrst omejitev potrebno zakonodajno ukrepanje, je bil uveden zakonodajni projekt v zvezi s tem. Cilj je določiti postopke za preprečevanje navzkrižij interesov in izogibanjem takim navzkrižjem za člane vlade. Vlada naj bi predlog vložila pomladi 2021. Ministrstvo za finance zdaj ocenjuje, ali je treba glede na priporočilo GRECO posodobiti splošne smernice, da se vzpostavijo standardi, postopki in po potrebi zakonodaja, ter ali bi bilo treba obdobja omejitve za najvišje javne uslužbence podaljšati na 12 mesecev .

III.Pluralnost medijev

Naloge in pristojnosti finske agencije za promet in komunikacije (Traficom), regulatornega organa za medije, so določene z zakonom. Finska ima splošna pravila o objavljanju za družbe z omejeno odgovornostjo . Za zdaj ne obstajajo nobena posebna pravila za medije glede preglednosti lastništva medijev. Dostop do javnih dokumentov zagotavlja ustava. Lani je bila predlagana nova zakonodaja za zaščito novinarjev pred nezakonitimi grožnjami in napadi .

Po nedavni združitvi finska agencija za promet in komunikacije (Traficom) deluje kot neodvisen regulatorni organ za medije. Namen združitve finskega regulatornega organa za komunikacije (FICORA) in finskega organa za prometno varnost januarja 2019 je bil oblikovati sinergije z ministrstvom, odgovornim za promet in komunikacije, ter zagotoviti več storitev pod isto streho. Naloge, pristojnosti in postopki imenovanja vodje in članov kolegijskega telesa organa so opredeljeni z zakonom . Vlada imenuje generalnega direktorja za petletni mandat . Zakon o javnih uslužbencih na centralni ravni države vključuje določbe o prenehanju delovnega razmerja uslužbenca, ki veljajo tudi za generalnega direktorja agencije. Na splošno se zdi, da sta neodvisnost in uspešnost agencije Traficom zelo dobra, tako kot sta analizirana v zadnji izdaji poročila Media Pluralism Monitor (MPM 2020), orodja za spremljanje pluralnosti medijev. Vendar je agencija poročala, da ima trenutno zaradi omejenih sredstev malo možnosti, da bi učinkovito prispevala k delu evropskih regulatorjev za avdiovizualne medijske storitve (ERGA) . Trenutno poteka prenos direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah v nacionalno pravo. Poleg agencije Traficom je nacionalni avdiovizualni inštitut še en neodvisen vladni medijski organ. Njegova naloga je razvrščanje avdiovizualnih programov za zaščito manjšin (zakon o nacionalnem avdiovizualnem inštitutu ).

Finski svet za množične medije (Julkisen sanan neuvosto) je samoupravni odbor, ki so ga ustanovili založniki in novinarji. Njegov namen je razlagati dobro strokovno prakso ter zagovarjati svobodo govora in objavljanja. Ukvarja se tudi z načini, kako novinarji pridobijo informacije. Svet je sestavljen iz 13 članov in predsednika ter ne izvaja zakonskih pristojnosti ali javnih pooblastil. Večina finskih medijev je podpisala temeljni sporazum sveta, na podlagi česar lahko svet neposredno obravnava morebitne pritožbe, ki se nanašajo nanje. V omejenih primerih lahko svet tudi neodvisno začne preiskavo .

Ni posebnih pravil o preglednosti lastništva medijev, vendar je prostovoljno razkritje običajno. Za medijska podjetja se uporabljajo splošna pravila o objavljanju za družbe z omejeno odgovornostjo. Na podlagi zakona o družbah z omejeno odgovornostjo mora biti register delničarjev dostopen za vsakogar na sedežu družbe. Ni posebne zakonodaje v zvezi s preglednostjo ali koncentracijo lastništva medijev. Vendar se na podlagi komunikacije s finskimi organi zdi, da večina podjetij prostovoljno razkrije lastništvo na svojem spletišču. Finski organi poročajo tudi, da poteka izvajanje revidirane direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki države članice spodbuja k sprejetju zakonodajnih ukrepov, s katerimi zagotovijo, da dajo ponudniki medijskih storitev, ki so pod njihovo pristojnostjo, na voljo informacije o svoji lastniški strukturi. Direktiva naj bi bila izvedena z zakonom o elektronskih komunikacijskih storitvah jeseni 2020. Na podlagi predloga vlade bi morali ponudniki medijskih storitev dati javno na voljo informacije v zvezi s svojo lastniško strukturo.

Finska ima močno tradicijo preglednosti v vladi. Dostop do javnih dokumentov je zagotovljen z ustavo in zakonom o odprtosti vladnih dejavnosti . Vsak finski državljan lahko dobi dostop do vladnih dokumentov, razen če je njihova objava iz utemeljenih razlogov posebej omejena z aktom. Isti člen ščiti tudi pravico do izražanja, objavljanja in prejemanja informacij, mnenj in drugih sporočil, ne da bi to kdo vnaprej preprečil, ne glede na medij. Po mnenju nevladnih organizacij je zakonski okvir na splošno dober in zagotavlja, da pravila o preglednosti običajno upoštevana na sodišču. Ta ocena drži kljub trendu zadnjih let v smeri strožje razlage pravil s strani nekaterih organov, vključno s policijo in lokalnimi upravnimi organi . Lahko obstajajo takse, ki ovirajo dostop do nekaterih javnih dokumentov. Finski organi navajajo, da bi se lahko sedanja pravila v prihodnosti morda preoblikovala glede na spremembe v organizaciji javnega sektorja, kjer so država in občine privatizirale svoje funkcije. Za ta namen je ministrstvo za pravosodje naročilo študijo o razširitvi institucionalnega področja uporabe zakona . Posodobitev pravil je potrebna tudi iz drugih razlogov, kot je digitalizacija. V sedanjem vladnem programu je poudarjena potreba po ponovni oceni institucionalnega področja uporabe zakona in zagotovitvi, da se načelo odprtosti uresničuje tudi v prihodnosti .

Okvir za zaščito novinarjev je videti trden. Finska ni sprejela posebnih ukrepov na podlagi priporočila Sveta Evrope o o zaščiti novinarstva in varnosti novinarjev ter drugih medijskih akterjev . Vendar se Finska od prvega poročila leta 2002 po svetovnem indeksu svobode tiska, ki ga objavlja organizacija Reporters Without Borders (Novinarji brez meja), stalno uvršča med najuspešnejših pet držav. V poročilu MPM 2020 je ugotovljeno, da se žaljenje verskih čustev še vedno obravnava kot kaznivo dejanje in da so za predvidene hude kazni za (hudo) obrekovanje . Poleg tega je bilo leta 2019 na platformi Sveta Evrope za spodbujanje zaščite novinarstva in varnosti novinarjev objavljeno opozorilo v zvezi s tem, da imajo obtožbe obrekovanja negativne učinke na svobodo medijev. Zoper zadevno sodbo je bila vložena pritožba . Vendar so bile po zadevah, obravnavanih na Evropskem sodišču za človekove pravice , kazenske določbe v kazenskem zakoniku o obrekovanju in razširjanju informacij, s katerimi se krši zasebnost, leta 2014 spremenjene, možnost kazni zapora pa je bila odpravljena, razen v primerih „hudega“ obrekovanja.

Vlada razmišlja o dodatnih ukrepih za zaščito novinarjev pred spletnimi napadi. V poročilu MPM 2020 ali na platformi Sveta Evrope za spodbujanje zaščite novinarstva in varnosti novinarjev niso poročali o nobeni fizični grožnji novinarjem na Finskem. Obstajajo kampanje spletnega nadlegovanja, vendar so bili v zadnjih nekaj letih sprejeti ukrepi za boj proti takemu nadlegovanju, kot je opredelitev zalezovanja kot novega kaznivega dejanja leta 2013 . Ministrstvo za notranje zadeve je ustanovilo delovno skupino (za obdobje od 1. junija 2020 do 31. decembra 2020) za obravnavo vprašanja, kako ukrepati proti spletnim napadom, kako je mogoče okrepiti ukrepe politike in kako učinkoviteje zaščititi žrtve. Poleg tega je v pripravi izobraževalna politika o zaščiti novinarjev . Povratne informacije nevladnih organizacij kažejo, da je bila lani predlagana nova zakonodaja za zaščito novinarjev pred nezakonitimi grožnjami in napadi ter da se je preiskovanje in razsojanje v teh primerih izboljšalo.

IV.Druga institucionalna vprašanja, povezana s sistemom zavor in ravnovesij