EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 6.6.2016 COM(2016) 244 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Izvajanje zavez politike EU na področju prehranske in hranilne varnosti: drugo dvoletno poročilo {SWD(2016) 155 final}



1. UVOD To je drugo poročilo o napredku pri doseganju ciljev „okvira politike EU za pomoč državam v razvoju pri reševanju vprašanja zanesljive preskrbe s hrano“, ki je bilo sprejeto leta 2010. Od takrat so bile sprejete dodatne zaveze v okviru razvojne politike EU za okrepitev prednostnih nalog, določenih leta 2010; pripravljen je bil izvedbeni načrt, ki ga je Svet obravnaval aprila 2013 in je Evropsko komisijo pozval, naj skupaj z državami članicami od leta 2014 naprej vsako drugo leto pripravi konsolidirano poročilo o napredku na ravni EU. Zato je Komisija v skladu s členom 210(2) PDEU to drugo poročilo uskladila s podatki iz naslednjih držav članic: Avstrija, Belgija, Finska, Francija, Nemčija, Irska, Italija, Nizozemska, Španija in Združeno kraljestvo. To poročilo naj bi razkrilo, kako EU in države članice izpolnjujejo strateške prednostne naloge za prehransko in hranilno varnost, sprejete leta 2013. Temu poročilu je priložen delovni dokument služb Komisije, ki vsebuje informacije o metodologiji in podrobne študije primerov. 2. RAZVOJ SVETOVNE IN EVROPSKE POLITIKE Pri izboljšanju zanesljivosti svetovne preskrbe s hrano je bil dosežen precejšen napredek. Indeks lakote v svetu kaže, da je po letu 2000 raven lakote v državah v razvoju padla za 27 %. Vendar pa je skupno število kronično podhranjenih vseeno doseglo 795 milijonov. Podnebne spremembe, čezmerna uporaba naravnih virov, nevarnost tveganja za nastanek bolezni, nestanovitnost cen hrane in inflacija, spremenjena prehrana in oboroženi spopadi ostajajo pomembna tveganja za prehransko in hranilno varnost, kjer lahko sovpadanje dogodkov povzroči in/ali pomeni tveganje za nastanek kriznega scenarija na nacionalni, regionalni ali svetovni ravni. Poleg tega je znotraj držav prišlo do precejšnjega povečanja socialno-ekonomske neenakosti, to pa vpliva na prehransko in hranilno varnost. V teh okoliščinah so bili v obdobju 2014–2015 sprejeti številni pomembni mednarodni sporazumi in zaveze, ki so obdržali svetovni zagon in politično voljo za prehransko in hranilno varnost ter v katerih so EU in države članice imele pomembno vlogo. Pomembno je poudariti, da je odprava lakote postala drugi cilj v okviru agende 2030 „Spreminjamo naš svet“. EU aktivno podpira Odbor za svetovno prehransko varnost, vključno z načeli za odgovorne naložbe v kmetijstvu. Poleg tega so se voditelji skupine G7 leta 2015 zavezali, da bodo do leta 2030 pomagali rešiti lakote in podhranjenosti 500 milijonov ljudi. Skupina G20 je leta 2014 sprejela dolgoročni okvir za prehransko in hranilno varnost, čemur je leta 2015 sledil načrt ukrepov. Te ukrepe podpira program ukrepov iz Adis Abebe, kjer je bila potrjena politična zaveza za pomoč pri financiranju trajnostnega razvoja z inovativnimi viri. Decembra 2015 so stranke okvirne konvencije ZN o spremembi podnebja podpisale Pariški sporazum, v katerem so začrtale novo ambiciozno pot svetovnega prizadevanja za boj proti podnebnim spremembam. To ima pomemben vpliv na prehransko in hranilno varnost. V času sejma Expo 2015 v Milanu v Italiji se je zvrstilo več dogodkov na temo zanesljivosti svetovne preskrbe s hrano. Donatorji so prepoznali pomembnost odgovornih naložb zasebnega sektorja v kmetijstvo, ki vključuje trajnostno ribištvo in ribogojstvo, ter da je zlasti kmetijski sektor glavno gonilo vključujoče rasti in ustvarjanja novih delovnih mest na podeželju. Donatorji EU na splošno priznavajo ključno vlogo žensk v kmetijstvu ter prehranski in hranilni varnosti. Akcijski načrt EU za enakost spolov za obdobje 2016–2020 EU in države članice zavezuje, da zagotovijo izvajanje ekonomskih in socialnih pravic deklet in žensk ter njihovo pošteno in dejavno udejstvovanje v gospodarstvu. Preživljanje v kmetijstvu ter prehranska in hranilna varnost sta pomembna dejavnika, ki vplivata na politično stabilnost, varnost in migracije. „Nujni skrbniški sklad Evropske unije za stabilnost in odpravljanje temeljnih vzrokov za nedovoljene migracije v Afriki“, vreden 1,9 milijarde EUR, bo prispeval k ustvarjanju priložnosti za zaposlitev, predvsem za mlade in ženske na podeželju. Prav tako bo okrepil odpornost prehranske in hranilne varnosti ter tako pomagal pri spopadanju s temeljnimi vzroki za migracije. Komisija je zavezana gospodarstvu, ki temelji na znanju, in priznava poglavitno vlogo raziskav in inovacij v prehranski in hranilni varnosti. Leta 2014 so EU in voditelji afriških držav v okviru partnerstva med EU in Afriko podprli skupno financirano partnerstvo EU in Afrike na področju raziskav in inovacij, v katerem so prehransko in hranilno varnost ter trajnostno kmetijstvo opredelili kot najpomembnejšo prednostno nalogo. Zato okvir politike EU ostaja zelo pomemben. Kot je navedeno v tem poročilu, so EU in države članice ohranile močno zavezo podpori, nekatere pa so jo precej povečale. 3. POROČANJE IN NAPREDEK V nadaljevanju sledi pregled izplačil za prehransko in hranilno varnost ter napredek pri doseganju meril uspešnosti strateških prednostnih nalog po prvem poročilu iz leta 2014. Izplačila V primerjavi s prvim poročilom se je poraba EU in držav članic za prehransko in hranilno varnost povečala za 9 %, in sicer iz 3 365 milijonov EUR na 3 659 milijonov EUR, kar predstavlja 8 % skupne uradne razvojne pomoči (URP). Ta izplačila EU in držav članic odražajo pester seznam podpore za ključne prednostne naloge na svetovni, regionalni in nacionalni ravni za doseganje prehranske in hranilne varnosti. Ukrepi na ravni držav predstavljajo dve tretjini skupnih naložb. Leta 2014 je bilo na svetovni ravni izplačano 25 % pomoči, na regionalni ravni 9 % in na nacionalni ravni 66 %. Tabela 1 prikazuje, da Afrika pri 45 % oz. 1 663 milijonih EUR ostaja največji prejemnik uradne razvojne pomoči EU in držav članic za prehransko in hranilno varnost. Na splošno ostaja geografska porazdelitev naložb podobna tisti v letu 2012.

Tabela 1. Geografska porazdelitev izplačil pomoči v letih 2012 in 2014 po celinah Celina 2012

(v milijonih EUR) 2012 (%) 2014

(v milijonih EUR) 2014 (%) Podsaharska Afrika 1 439 43 % 1 663 45 % Svetovno 958 28 % 899 25 % Azija 593 18 % 539 15 % Latinska Amerika in Karibi 231 7 % 225 6 % Sosednje države 88 3 % 231 6 % Drugo 56 2 % 102 3 % Skupaj 3 366 100 % 3 659 100 % Ta se je ohranila kljub temu, da so bile države članice podvržene negativnemu pritisku na izplačila uradne razvojne pomoči. Tako so se nadaljevale znatne naložbe in vzpostavile nove politike in programi, kar odraža zavezanost EU in držav članic pri izpolnjevanju politike EU na področju prehranske in hranilne varnosti. Napredek pri uresničevanju strateških prednostnih nalog in meril uspešnosti Tabela 2. Napredek glede na merila uspešnosti Strateške prednostne naloge Število programov Prejeta podpora

(v milijonih EUR) Število držav Leto 2012 2014 2012 2014 2012 2014 1. Izboljšanje odpornosti in možnosti za preživljanje malih kmetov 1 560 1 822 2 022 60 % 2 137 58 % 108 103 od tega raziskovalni programi 149 154 379 300 2. Podpiranje učinkovitega upravljanja 410 588 395 12 % 535 15 % 84 92 3. Podpiranje regionalnega kmetijstva ter prehranske in hranilne varnosti 98 188 151 4 % 191 5 % 4. Krepitev mehanizmov socialne zaščite za prehransko in hranilno varnost 94 102 209 6 % 133 4 % 40 40 5. Izboljšanje prehrane 278 341 467 14 % 504 14 % 63 64 6. Krepitev usklajevanja humanitarnih in razvojnih akterjev za povečanje odpornosti 63 148 122 4 % 159 4 % 18 37 Skupaj 2 503 3 343 3 366 3 659 Tabela 2 kaže izplačila in število programov, ki so prejeli sredstva po strateški prednostni nalogi. Sredstva, dodeljena za strateško prednostno nalogo 1, ki je prejela 60 % sredstev, so ostala enaka, vendar je prišlo do znatnega povečanja števila programov. Število programov in izplačil po strateški prednostni nalogi 6 se je precej povečalo. Na splošno rezultati nakazujejo postopen in neprekinjen napredek pri vseh merilih. Strateška prednostna naloga 1 je v središču pozornosti EU in držav članic. Vključuje ukrepe za pomoč malim kmetom pri trajnostni intenzifikaciji, izboljšanje ponudbe storitev, pospeševanje raziskav in inovacij v korist revnim, zagotavljanje priložnosti za zaposlitev zunaj kmetij in povezovanje malih kmetov s trgom, in sicer z oblikovanjem vrednostne verige. Evropa je še naprej ključni podpornik raziskav in inovacij, tudi sklada Posvetovalne skupine za mednarodne kmetijske raziskave (CGIAR) (169 milijonov EUR), in je bila pomemben dvostranski donator (69 milijonov EUR) institucijam CGIAR. Evropska pobuda za kmetijske raziskave in razvoj ostaja učinkovita platforma za usklajevanje donatorjev in daje Evropi močan glas v reformi CGIAR. Okvir 1: Celostne kmetijske raziskave za razvoj (IAR4D) Program izzivov v podsaharski Afriki, ki ga vodi forum za kmetijske raziskave v Afriki ter podpirajo EU in več držav članic, je dokazal, da je koncept celostnih kmetijskih raziskav za razvoj dober in učinkovit pristop h kmetijskim raziskavam pri odzivanju na potrebe kmetov. Posamezniki, ki sodelujejo v inovativnih platformah koncepta celostnih kmetijskih raziskav za razvoj, so dosegli povprečne prihodke v višini 99 EUR na leto, kar je 231 % nad izhodiščnim zneskom 44 EUR na leto. V okviru strateške prednostne naloge 2 so EU in države članice dejavno podpirale politike na regionalni in nacionalni ravni. Na ravni celotne Afrike so še naprej znatno podpirale proces celovitega afriškega kmetijskega razvojnega programa. Poleg tega so EU in različne države članice zagotovile podporo pri postopkih decentralizacije, ki so ključnega pomena za preoblikovanje podeželja, ter podprle izvajanje prostovoljnih smernic za odgovorno upravljanje zemljiške posesti, ribištva in gozdov. EU in države članice so še naprej zagotavljale usklajenost politik za razvoj na področju prehranske in hranilne varnosti. Poročilo EU o usklajenosti politik za razvoj iz leta 2015 vsebuje temeljit pregled pobud za kmetijske in ribiške politike EU in njenih držav članic z namenom ugotavljanja njihovega učinka na države v razvoju ter povzetek postopnega napredka, doseženega po letu 2013. V okviru strateške prednostne naloge 3 je bila zagotovljena neprekinjena podpora za regionalne programe, ki obravnavajo trgovino, sanitarne in fitosanitarne ukrepe ter regionalno sodelovanje za prehransko varnost in upravljanje ribištva, pri čemer so se sredstva nekoliko povečala, število programov pa se je skoraj podvojilo. V okviru strateške prednostne naloge 4 so se izplačila zmanjšala iz 209 milijonov EUR na 133 milijonov EUR. Vendar se v 40 državah še vedno izvajata 102 programa socialnega varstva, kar je 8 več kot pri zadnjem poročilu. V okviru strateške prednostne naloge 5 imajo EU in države članice s 341 programi v 64 državah precejšnje portfelje. Napredek v okviru te prednostne naloge je zajet v oddelku 5. V okviru strateške prednostne naloge 6 je precej večja osredotočenost na programe za krepitev odpornosti, ki se izvajajo v Sahelu in Afriškem rogu, z namenom spodbujanja agend za odpornost držav in regionalnih organizacij. V zahodni Afriki so EU in države članice močno vključene v odpravljanje temeljnih vzrokov za prehranske krize skozi delo v okviru Globalnega zavezništva za pobudo na področju odpornosti (AGIR) in foruma Club du Sahel. Poleg tega je Odbor za svetovno prehransko varnost na svoji 42. seji podprl dokument „Framework for Action for Food Security and Nutrition in Protracted Crises“ (Okvir za ukrepanje glede prehranske in hranilne varnosti v dolgotrajnih krizah). Usklajevanje, dopolnjevanje in skladnost (UDS) Usklajevanje ima pomembno vlogo pri zagotavljanju učinkovitosti pomoči EU in držav članic na ravni države, saj v 45 državah pomoč zagotavlja pet ali več donatorjev. Število prijavljenih projektov se je znatno povečalo, in sicer z 2 503 leta 2012 na 3 343 leta 2014. Skupaj je podprtih 109 držav. Od teh je 35 držav prejelo skoraj 80 % sredstev. EU in države članice so zavezane državno vodenemu pristopu k razvoju in usklajevanju svojih strategij in naložbenih načrtov s partnerskimi državami. Države članice in EU so aktivno vključene v usklajevanje in dialog med sektorji. Obstaja več primerov načinov, po katerih so EU in države članice sofinancirale programe in opravljale skupno delo pri analiziranju, spremljanju in ocenjevanju. Na ravni celotne Afrike so EU in države članice sodelovale v delovni skupini razvojnih partnerjev celostnega razvojnega programa za afriško kmetijstvo, pri čemer je leta 2016 Nemčija prevzela predsedovanje od Komisije. Skupno načrtovanje programov se je po letu 2014 okrepilo in 14 držav ima sedaj novo skupno strategijo. Vodilni primer skupne analize ozadja in skupnega načrtovanja programov, ko so EU in države članice skupaj dosegle pomembne rezultate, je Etiopija. Okvir 2: Skupno načrtovanje programov EU v prehranskem sektorju v Etiopiji V začetku leta 2013 so EU in 20 njenih držav članic, zastopanih v Etiopiji, skupaj z Norveško (EU+) podprle skupno strategijo EU+ za sodelovanje z Etiopijo. Cilj te strategije je bil zagotoviti usklajen in povezan odziv na izzive v razvoju Etiopije, bolje uskladiti podporo za prehranske politike etiopske vlade, izboljšati usklajevanje, pristop, ki temelji na rezultatih, predvidljivost in preglednost, hkrati pa preprečiti prekrivanje ali razdrobljenost ukrepov. EU je vzpostavila osrednjo skupino sedmih držav članic za obravnavanje problema podhranjenosti. Skupina je pripravila načrt, dokončala načrtovanje prehranskih intervencij, naročila in zaključila „analizo stanja v prehranskem sektorju v Etiopiji 2000–2015“ (SITAN) ter oblikovala prehransko strategijo EU+. Ugotovitve analize SITAN so uporabili vsi razvojni partnerji. To je odličen primer načina za uskladitev skupne strategije za sodelovanje EU+ v podporo etiopski prehranski politiki in načrtovanju. Strategija državam članicam omogoča, da nastopajo enotno, kadar prikazujejo ukrepe v zvezi z zavezami glede učinkovitosti pomoči.

4. POROČANJE O REZULTATIH Svet je v zvezi s prvim dvoletnim poročilom podal pomembno opazko v zvezi s „pomembnostjo razvijanja in usklajevanja ukrepov za spremljanje napredka v zvezi z zavezami glede prehranske in hranilne varnosti“. Združeno kraljestvo, Nizozemska, Francija in Komisija so uspeli zagotoviti zbirne podatke iz več svojih programov (tabela 4). Vendar se uporabljajo različne metodologije, zaradi česar je težko primerjati in združiti ugotovitve. Prav tako je več primerov rezultatov, ki so sporočeni za posamezne programe in intervencije. Tabela 5 predstavlja tri od teh. Ti tabeli kažeta tudi vrsto meritev, ki jih je mogoče uporabiti za izboljšanje načina poročanja rezultatov. Tabela 4: Poročanje rezultatov podjetij Združeno kraljestvo 3 500 000 ljudi je doseglo prehransko varnost, vključno z 1 800 000 ženskami; prehranski programi so dosegli 28 500 000 otrok, starih do 5 let, doječih mater in nosečnic; pravice do zemlje so se izboljšale za 5 800 000 ljudi. Nizozemska 8 000 000 doseženih podhranjenih ljudi po vsem svetu; 4 500 000 malih kmetov je izboljšalo pridelavo in dostop do trgov; pravice so bile zagotovljene za 1 400 000 hektarjev zemlje po vsem svetu, pri tem pa je bila polovica potrdil o lastništvu izdana ženskam. Komisija 4 544 000 žensk in otrok je imelo koristi od programov, povezanih s prehrano; 51 000 ljudi ima varno zemljiško posest; 528 000 ljudi je prejelo storitve svetovanja; 2 883 000 hektarjev kmetijskih in pastirskih ekosistemov z izboljšano prakso upravljanja zemljišč; 988 000 ljudi brez prehranske varnosti je prejelo pomoč prek socialnih transferjev. Francija 800 000 družinskih kmetij je imelo koristi od projektov v podsaharski Afriki. Tabela 5: Poročanje rezultatov – posamezni primeri intervencij Avstrija V Armeniji se je 1 400 malih kmetov povezalo z dejavnostmi sodelovanja, kar je omogočilo vzpostavitev malih podjetij za predelavo in 33-odstotno povečanje udeležbe žensk v upravnih odborih zadrug. Irska V Malaviju je bilo 44 200 gospodinjstvom prodanih 13 000 000 potaknjencev sladkega krompirja z oranžnim mesom, pri čemer so posamezne krovne organizacije v povprečju zaslužile 118 EUR od prodaje potaknjencev. Realen dohodek gospodinjstev se je več kot podvojil, in sicer se je povečal z 199 EUR leta 2010 na 384 EUR leta 2014. Intervencije so prispevale tudi k zmanjšanju povprečne podhranjenosti z 47 % leta 2010 na 42 % leta 2014. Španija V okviru prehranskega programa v Maliju je 56 000 otrok prejelo dodatke vitamina A in zdravljenje proti črevesnim zajedavcem, 520 žensk je prejelo pomoč v kmetijstvu, ki vpliva na prehrano, 12 vasem pa je bila zagotovljena delujoča voda. EU in njene države članice se dobro zavedajo potrebe po izboljšanju načina poročanja rezultatov in si prizadevajo okrepiti zmogljivosti in sisteme za pridobivanje podatkov, ki kažejo rezultate iz lastnih programov in s partnerskimi ustanovami. Vendar pa so vsi donatorji opazili izzive pri zbiranju in združevanju podatkov o rezultatih v raznolikem in zapletenem seznamu intervencij. Za opredelitev zanesljivega in realnega okvira za poročanje bo potrebno nadaljnje sodelovanje med EU in njenimi državami članicami. 5. TEMATSKA OSREDOTOČENOST Na zahtevo Sveta to poročilo vsebuje podroben pregled dveh tem, in sicer izboljšanja prehrane in vključujočih kmetijsko-živilskih verig in sistemov. Izboljšana prehrana Zgolj zagotavljanje večje pridelave in razpoložljivosti hrane ne zadošča: ta mora sovpadati z zagotavljanjem dostopa do in uživanjem cenovno ugodne, varne in hranljive hrane. Podhranjenost je glavni vzrok smrti več kot 3,1 milijona otrok vsako leto. Poroča se, da je imelo v letu 2015 več kot 159 milijonov otrok zaostanke v razvoju. Pobuda Prehrana za rast iz leta 2013, ko je skupini G8 predsedovalo Združeno kraljestvo, je privedla do povečane pozornosti prehrani in zavez za večje naložbe. Pomen prehrane je bil okrepljen z rimsko deklaracijo o prehrani, sklenjeno na drugi mednarodni konferenci o prehrani leta 2014, in z okvirom skupine G20 za prehransko in hranilno varnost iz leta 2014. Posledično je odprava lakote je postala drugi cilj ZN za trajnostni razvoj, katerega namen je odpraviti vse oblike podhranjenosti do leta 2030. Države članice in EU so v ospredju spodbujanja in financiranja globalne agende za izboljšanje prehrane. EU se je zavezala, da bo partnerskim državam pomagala znižati zaostanek v razvoju 7 milijonov otrok do leta 2025, in je za ta ambiciozen cilj namenila 3,5 milijarde EUR v obdobju 2014–2020. Vlada Združenega kraljestva se je zavezala, da bo do leta 2020 izboljšala prehrano 50 milijonov ljudi, ki bi drugače ostali lačni, in da bo skupaj z vsemi podpisnicami dogovora Prehrana za rast izvedla ukrepe za preprečevanje zaostanka v razvoju 20 milijonov otrok do leta 2020. Leta 2014 je nemška vlada razglasila, da sta prehranska in hranilna varnost najpomembnejši prednostni nalogi, in začela posebno pobudo „En svet brez lakote“. Nizozemska je odpravo obstoječe lakote in podhranjenosti določila za prvega od svojih treh strateških prednostnih nalog za prehransko in hranilno varnost ter okrepila svoje delo na področju prehrane. Irska je določila prehrano mater in otrok za prednostno nalogo v poročilu svoje delovne skupine za lakoto iz leta 2008 in še naprej izpolnjuje zaveze o podvojitvi naložb v prehrano v okviru irske pomoči do leta 2020, ki jih sprejela leta 2013. EU in države članice pri reševanju podhranjenosti uporabljajo večsektorski pristop, ki vključuje prizadevanja za vedno večji prispevek kmetijstva k izboljšanju prehrane. Okvir 3. Vključevanje izobraževanja o kmetijstvu in prehrani za izboljšanje prehrane majhnih otrok Intervencije v zvezi s prehransko varnostjo in s tem povezano izobraževanje o prehranjevanju so zelo izboljšale prehrano otrok in lahko vplivajo na zaostanek v razvoju. Organizacija ZN za prehrano in kmetijstvo, ki jo finančno podpirajo Belgija, EU in Nemčija, je izvedla projekte v Malaviju in Kambodži, ki so izboljšali prehransko varnost, prehrano in stanje prehranjenosti 49 500 ranljivih družin in 11 100 majhnih otrok, starih od 6 do 23 mesecev. Ta pristop je združil povečevanje raznolikosti lokalnih kmetijskih in prehranskih sistemov z izvajanjem izobrazbe glede prehrane dojenčkov in majhnih otrok, ki so privedle do programskih izkušenj. Države članice dobro napredujejo pri podpiranju prehranskih programov v partnerskih državah. Španija in Belgija podpirata prehranske programe v Maliju. Nizozemska, Združeno kraljestvo, Francija, Nemčija, Irska in EU dejavno podpirajo gibanje za izboljšanje prehranjevanja (SUN) ter prek tega gibanja in poročila o svetovni prehrani dvigajo prepoznavnost svojih naložb v prehrano.