o ovirah, ki jih predstavljajo kodeksi, standardi in zakonodaja pri uporabi okolju prijaznih tehnologij na področju hlajenja, klimatizacije, toplotnih črpalk in pen

1.UVOD

Uredba (EU) št. 517/2014 določa zmanjšanje količin fluoriranih ogljikovodikov (HFC), ki jih podjetja lahko dajejo na trg v EU, tj. prek uvoza ali proizvodnje, kar bo vodilo k znižanju emisij teh močnih toplogrednih plinov v ozračje. To postopno zmanjševanje se je začelo leta 2015 in bo znižalo dovoljeno dobavo fluoriranih ogljikovodikov (HFC): 79-odstotno zmanjšanje v letu 2030 v primerjavi z obdobjem 2009–2012. Tako bosta leta 2030 prihranjeni dve tretjini emisij v primerjavi z običajnim scenarijem. To bo pomembno prispevalo k doseganju podnebnih ciljev Unije.

Emisije HFC se obravnavajo tudi na svetovni ravni. V okviru Montrealskega protokola o substancah, ki škodljivo delujejo na ozonski plašč, je bil letos dosežen dogovor za postopno zmanjšanje porabe in proizvodnje HFC na svetovni ravni. To bo pripomoglo k zmanjšanju emisij toplogrednih plinov na globalni ravni v okviru Pariškega sporazuma.

Proizvajalci opreme in izdelkov z uporabo HFC morajo zato preiti na uporabo do podnebja prijaznejših alternativ. V zadnjih letih je bil tehnološki napredek znaten; prehod na primerne in energetsko učinkovite alternative z nizkim potencialom globalnega segrevanja (GWP) je postal izvedljiv za veliko vrst opreme in izdelkov. Vendar pa netehnološke ovire lahko ogrozijo ta prehod k do podnebja prijaznejšim alternativam in povzročijo višje stroške, kot je potrebno.

Da bi olajšali uvedbo in ukrep za postopno zmanjšanje fluoriranih ogljikovodikov (HFC) ter podprli razvoj zelenih tehnologij, so se sozakonodajalci odločili zaprositi Komisijo, naj opredeli morebitne omejitve pri dajanju na trg do podnebja prijaznih alternativ. Člen 11(6) Uredbe (EU) št. 517/2014 pooblašča Komisijo, da „na podlagi razpoložljivih podatkov držav članic zbira informacije o nacionalnih kodeksih, standardih ali zakonodaji držav članic v zvezi z nadomestnimi tehnologijami, pri katerih se v opremi za hlajenje in klimatizacijo in toplotnih črpalkah ter penah uporabljajo alternative fluoriranim toplogrednim plinom.“ Komisija objavi zbirno poročilo o informacijah, ki jih zbere do 1. januarja 2017.

To poročilo poleg analize razmer na nacionalni ravni zajema zakonodajo in standarde na evropski in mednarodni ravni, saj ti standardi določajo merila, ki jih običajno uporabljajo podjetja za varno uporabo opreme po vsej Evropi. Veliko držav v razvoju sprejme evropske in mednarodne standarde, ki postanejo obvezni v njihovi zakonodaji. Če takšni standardi predstavljajo neupravičene ovire za uvedbo do podnebja prijaznih tehnologij, neželeni učinek teh standardov doseže trge zunaj EU.

Za lažjo obravnavo teh vprašanj je Komisija od sprejetja Uredbe (EU) št. 517/2014 izvedla obsežna posvetovanja z zainteresiranimi stranmi, vključno s posvetovanji v okviru posvetovalnega foruma, ustanovljenega skladno s členom 23 Uredbe, ter je zadolžila zunanjega svetovalca za pripravo analize, vključno z izvedbo vprašalnika, ki bi zbral prispevke organov držav članic. To poročilo se opira na to analizo in postopek posvetovanja.

2.POMEN KODEKSOV, STANDARDOV IN ZAKONODAJE

Kodeksi, standardi in zakonodaja lahko posredno vplivajo na uporabo alternativ za fluorirane ogljikovodike (HFC) z določitvijo zahtev za načrtovanje ali proizvodnjo opreme in njenih sestavnih delov, namestitev opreme ter njenega servisiranja, vzdrževanja in razgradnje, ki niso skladni z uporabo določene alternativne tehnologije.

Medtem ko so primerne alternative pogosto do podnebja prijaznejše in energijsko učinkovitejše kot fluorirani ogljikovodiki (HFC), pa imajo svoje omejitve, kot so: vnetljivost, slaba materialna združljivost, toksičnost, ali pa zahtevajo višji obratovalni tlak. Vendar se te značilnosti običajno lahko obravnava s primerno zasnovo izdelka in ustreznim vzdrževanjem opreme. Do podnebja prijazne alternative, ki jih je mogoče uporabiti, vključujejo: ogljikov dioksid (CO2), amoniak (NH3), ogljikovodike in nenasičene fluorirane ogljikovodike (HFO).

Medtem ko je treba ohraniti ravni varnosti in zmanjšati nevarnosti, bi bilo treba tudi standarde, kodekse in zakonodajo prilagoditi tehnološkemu napredku ter v okviru postopnega zmanjševanja fluoriranih ogljikovodikov (HFC) in Pariškega sporazuma dovoliti uporabo do podnebja prijaznejših alternativ, kjer je to mogoče izvesti na varen način.

Pregled ustrezne zakonodaje in standardov na evropski ravni

Proizvajalci izdelkov in opreme, monterji in končni uporabniki morajo upoštevati različno zakonodajo in standarde, ki se uporabljajo na evropski ravni. Nekatere zahteve so povezane z varno uporabo hladilnih ali penilnih sredstev. Vendar pa večina zahtev ni neposredno povezana z uporabo določenega hladilnega ali penilnega sredstva, ampak zajema splošne varnostne vidike.

Evropske standarde določijo evropski organi za standardizacijo, CEN in CENELEC; pri določanju tehničnih specifikacij se opirajo na udeležbo zainteresiranih strani v industriji. V nasprotju z zakonodajo pa uporaba standardov na splošno ni obvezna (če ni izrecno vključena v zakonodaji ali gospodarskih pogodbah), vendar je splošno sprejeto, da je upoštevanje ustreznega evropskega standarda pomemben način, ki kaže, da je oprema varna za uporabo. Zato se, čeprav mogoče niso obvezni, standardi uporabljajo v širokem obsegu in imajo zato velik vpliv.

Nekateri standardi, sprejeti na evropski ravni, so usklajeni s širšimi mednarodnimi standardi in kodeksi, kot so standardi IEC in ISO. Pregled najpomembnejših evropskih standardov v povezavi z uporabo hladilnih in penilnih sredstev je prikazan v preglednici 1.

Preglednica 1: Povzetek evropskih standardov v povezavi z uporabo na področjih hlajenja, klimatizacije, toplotnih črpalk in pen

Standard Namen EN 378: 2008 Hladilni sistemi in toplotne črpalke – varnostne in okoljske zahteve. EN 378 določa praktična pravila za opredelitev pomembnih parametrov, kot je največja količina hladilnega sredstva. Usklajen je z nekaterimi zgoraj navedenimi direktivami EU. IEC EN 60335-2-24 Varnostne zahteve za gospodinjske in podobne električne aparate IEC EN 60335-2-40 Varnostne zahteve za električne toplotne črpalke, klimatske naprave in sušilnike zraka IEC EN 60335-2-89 Varnostne zahteve za komercialne hladilne naprave EN 1127-1 Eksplozivne atmosfere – preprečevanje eksplozije in zaščita EN 60079 Zahteve za električne sisteme, ki se uporabljajo v potencialno eksplozivnih atmosferah; širok nabor standardov, med katerimi so nekateri zelo pomembni za hlajenje, klimatizacijo in za toplotne črpalke EN 13463 Neelektrična oprema za uporabo v potencialno eksplozivnih atmosferah

Najpomembnejši standardi za hlajenje, klimatizacijo in za toplotne črpalke so EN 378 ter proizvodni standardi IEC EN 60335-2-40 (za klimatske sisteme) in IEC EN 60335-2-89 (za vgrajene in oddaljene komercialne hladilne naprave), ki imajo prednost pred EN 378. Standard EN 378 je bil pred kratkim revidiran. Standard, ki je vzporedno veljaven na mednarodni ravni, je ISO 5149. Na mednarodni ravni se v okviru ustreznih odborov IEC trenutno razpravlja o spremembah standardov IEC 60335-2-40 in IEC 60335-2-89. Ko bo dogovorjena nova različica teh standardov, bosta verjetno ustrezno spremenjena tudi vzporedna evropska standarda IEC EN 60335-2-40 in IEC 60335-2-89. Pristojna tehnična odbora za standardizacijo teh standardov na evropski ravni sta CEN/TC 182 „Hladilni sistemi, varnostne in okoljske zahteve“ ter CLC/TC 61 „Varnost gospodinjskih in podobnih električnih aparatov“.