SL Uradni list Evropske unije C 32/1

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o nadaljnjem izobraževanju in usposabljanju na podeželju

(mnenje na lastno pobudo)

(2016/C 032/01)

Glavni poročevalec: Brendan BURNS Soporočevalec: Pavel TRANTINA

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 10. julija 2014 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Nadaljnje izobraževanje in usposabljanje na podeželju

(mnenje na lastno pobudo).

Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 13. julija 2015.

Zaradi obnove mandata Odbora je plenarna skupščina sklenila, da bo mnenje obravnavala na oktobrskem plenarnem zasedanju in v skladu s členom 20 poslovnika za glavnega poročevalca imenovala g. Burnsa, za soporočevalca pa g. Trantino.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 511. plenarnem zasedanju 6., 7. in 8. oktobra 2015 (seja z dne 8. oktobra) s 139 glasovi za, 1 glasom proti in 5 vzdržanimi glasovi.

1. Priporočila

1.1 EESO priznava, da EU nima neposrednih pristojnosti na področju izobraževanja in poklicnega usposabljanja ter da se izobraževalni sistemi držav članic razlikujejo; želi opozoriti na skupni evropski problem glede nadaljnjega (poklicnega) izobraževanja in usposabljanja (CVET) na podeželskih in oddaljenih območjih po Evropi, ki se ga je treba lotiti na evropski, nacionalni in regionalni ravni.

1.2 Potreben je nov vseevropski program, ki bi evropske institucije, nacionalne vlade, podjetja, sindikate in druge organizacije civilne družbe spodbudil k boljšemu sodelovanju, tako da bi bilo nadaljnje poklicno izobraževanje in usposabljanje dostopno za zaposlene, ki se usposabljajo, in njihove delodajalce. Izobraževanje mora potekati v bližini kraja zaposlitve v zanj primernem okolju. Pristojne oblasti bi morale podpirati in spodbujati to sodelovanje ter skrbeti za zagotavljanje ustrezne finančne podpore.

1.3 Družba in oblasti morajo priznati, da mikro in mala podjetja niso manjša različica velikih podjetij. Ta predpostavka se je namreč izkazala za napačno in je eden glavnih razlogov, zakaj ponudba izobraževanja ni v skladu s potrebami podjetij.

1.4 Za mikro in mala podjetja je na podlagi empiričnih podatkov o nalogah, ki se dejansko izvajajo, treba oblikovati nove programe nadaljnjega poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter poklicne kvalifikacije.

1.5 Usposabljanje za podeželska podjetja mora potekati na lokalni ravni, z uporabo IKT in drugih širokopasovnih storitev. Da bi to dosegli, mora splošen dostop do hitrih mobilnih in stacionarnih širokopasovnih storitev na podeželju in oddaljenih območjih veljati za „osnovno infrastrukturo“. Zato ne bi smeli dopustiti, da bi konkurenčno pravo EU nacionalne ali regionalne oblasti zaustavilo pri razvoju hitrih širokopasovnih povezav na podeželskih območjih.

1.6 Nacionalne in lokalne oblasti morajo prepoznati, da je vlaganje v razvoj mikro družinskih in malih podjetij na podeželskih in oddaljenih območjih dobra dolgoročna naložba, ki bo pomagala zajeziti migracije, zmanjšati pritiske na storitve v mestih, povrniti gospodarsko vzdržnost v lokalnih skupnostih in ohranjati podeželsko okolje.

1.7 Dolgoročna finančna podpora nacionalnih/regionalnih vlad lokalnim skupinam bo prispevala k usklajevanju postopka ugotavljanja lokalnih potreb in odzivanja nanje. S to podporo bo mogoče lokalne skupnosti vključiti v neposredno reševanje problemov, ki jih prinaša beg s podeželja, finančna podpora iz strukturnih skladov, zlasti Evropskega socialnega sklada, pa bi morala omogočati nadaljnje poklicno usposabljanje, ki bi ustrezalo potrebam udeleženih akterjev.

2. Ozadje

2.1 Namen tega mnenja je pokazati na potrebo po razvoju boljšega sistema nadaljnjega izobraževanja in usposabljanja (CVET) ter stalnega poklicnega razvoja na podeželskih, zlasti na gorskih in otoških območjih.

2.2 Po definiciji Cedefop (1) CVET pomeni „izobraževanje ali usposabljanje po začetnem izobraževanju in usposabljanju – ali po začetku poklicnega življenja, njegov cilj pa je pomoč posameznikom, da izboljšajo ali osvežijo znanje in/ali spretnosti oziroma pridobijo nove spretnosti za korak naprej v karieri ali prekvalifikacijo ter nadaljujejo svoj osebni in poklicni razvoj. Nadaljnje izobraževanje in usposabljanje je del vseživljenjskega učenja in lahko zajema vse vrste izobraževanja (splošno, specializirano ali poklicno, formalno ali priložnostno izobraževanje itd.). Je ključnega pomena za zaposljivost posameznikov.“

2.3 Težave, povezane z nadaljnjim poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem na podeželskih in oddaljenih območjih, so bile opredeljene v številnih mnenjih EESO (2) o kmetijstvu in na javnih srečanjih. To mnenje želi ponuditi pregled in odgovore na nekatera ključna vprašanja.

2.4 Podeželska, gorska in otoška območja se po EU močno razlikujejo. Ob izjemno uspešnih podeželskih regijah z nizko brezposelnostjo in krepko rastjo obstajajo regije, ki jih pestijo rastoče gospodarske težave, izseljevanje in staranje prebivalstva. Poleg tega možnosti za dostop do poklicnega usposabljanja in dopolnilno izobraževanje niso zmeraj na še sprejemljivi razdalji.

2.5 Ker se je življenjski standard v mestih izboljšal, se je veliko mladih s podeželskih, gorskih in otoških območij odselilo, zaradi česar se nezadržno slabšajo gospodarske in socialne razmere, kar se z dodatnim odseljevanjem še stopnjuje. Z upadom prebivalstva se zmanjša količina denarja v obtoku znotraj skupnosti, kar vpliva na obstoj lokalnih podjetij, trgovin in prometnih povezav. Razmere se še zaostrijo z izgubo zdravstvenih storitev, bank, šol in druge infrastrukture.

2.6 Evropska podeželska, gorska in otoška območja nam zagotavljajo veliko lokalnih živil in surovin. Dajejo tudi prostor, kjer se ljudje lahko sproščajo in uživajo v rekreaciji, športnih in drugih dejavnostih, toda brez strokovno podkovanih, dobro usposobljenih lokalnih zaposlenih, ki upravljajo s kmetijami, gozdovi, kamnolomi, hoteli, umetniškimi delavnicami in obrtnimi podjetji, bi veliko teh struktur izginilo.

2.7 Zmožnost podjetij za delovanje na teh težavnih območjih je ključno vprašanje in delodajalci potrebujejo podkovano, dobro usposobljeno osebje. Da bi prišli do njega, je potrebno tesno sodelovanje z delodajalci in lokalnimi šolami, tehničnimi šolami in univerzami.

2.8 Sodelovanje med centri za usposabljanje in podjetji se še najbolj začenja in razvija prav na ravni regij. Oblasti na vseh ravneh morajo nameniti ustrezno in posebno pozornost uvajanju in razvoju nadaljnjega poklicnega izobraževanja in usposabljanja na podeželskih in obrobnih območjih in/ali območjih z nizko gostoto prebivalstva (kar naj bi zajemalo zadostne naložbe, pa tudi podporo, spodbude in pomoč lokalnim pobudam, ki krepijo sodelovanje med centri za usposabljanje in podjetji).

2.9 EESO je večkrat poudaril, da je treba uvesti individualno poklicno svetovanje in usmerjanje (3).

2.10 Dostop do nadaljnjega poklicnega izobraževanja in usposabljanja je bistvenega pomena za razvoj samozaposlitve in usposobljene delovne sile. Žal pa je večina ustanov za poklicno usposabljanje na gosto naseljenih območjih, zaradi česar so ljudje s podeželskih, gorskih in otoških območij, ki se udeležujejo usposabljanj, v slabšem položaju, saj morajo prepotovati dolge razdalje, da pridejo do njih. V večini primerov to pomeni dodatne stroške in precejšnje nevšečnosti, zlasti če se udeležujejo kratkih tečajev ali tečajev med službo.

2.11 V različnih državah članicah EU priznavajo, da je organiziranje usposabljanja na podeželskih, gorskih in otoških območjih problem. Žal pobude za njegovo reševanje večinoma temeljijo na „mestnih rešitvah“, ki za podeželska, gorska in otoška območja niso primerne.

2.12 Izobraževalni sistemi po Evropi se med državami članicami zelo razlikujejo (nekateri so organizirani centralno, drugi pa na zvezni ravni s pristojnostjo regij), tako da je težko razmišljati o „evropski rešitvi“. A čeprav so rešitve lahko različne, je dobro opredeliti skupne probleme in iskati skupne rešitve, ki omogočajo vzajemno učenje iz najboljših praks. EESO poudarja, da je po njegovem mnenju dualni šolski sistem z deljeno odgovornostjo šol in podjetij ter sodelovanjem socialnih partnerjev zelo dobra praksa.

2.13 V okviru nadaljnjega izobraževanja in usposabljanja na podeželju je mogoče ponuditi specializirano usposabljanje na nekaterih območjih, ki so neposredno povezana s podeželskimi gospodarskimi dejavnostmi in njihovimi naravnimi značilnostmi, vključno z ribištvom, gozdarstvom, okoljem, kmetijstvom itd. To specialistično usposabljanje mora izpolnjevati zahtevane standarde kakovosti, da bi z njim lahko pritegnili študente in omogočili ustrezno kvalifikacijo oseb, ki so se usposabljale, ter tako prispevali k lokalnemu socialno-ekonomskemu zagonu.

3. Vidik malih podjetij

3.1 Izobraževalne ustanove, ki ponujajo usposabljanje, ne razumejo vedno dela v mikro in malih podjetjih. Večina programov poklicnega izobraževanja in usposabljanja je bila zasnovana za zadovoljevanje potreb srednjih in velikih podjetij, kjer delo poteka v različnih oddelkih in posameznike zaposlijo, da bi se naučili specifičnega dela. Tovrstna industrijska množična proizvodnja temelji na tem, da vsak opravlja točno določene naloge po postopkih, ki jih je mogoče enostavno oceniti, in da je vsaka kompetenca povezana s posebnim delovnim mestom.

3.2 Nasprotno pa večina mikro in malih podjetij potrebuje zaposlene z večstranskim znanjem in prožnostjo. Ti niso zaposleni za opravljanje specifičnega dela, pač pa delajo v majhnih skupinah, ki kolektivno opravljajo vse naloge, potrebne za delovanje podjetja. Zato morajo zaposleni v teh podjetjih opravljati naloge, ki bi jih v večjih podjetjih opravili zaposleni z več različnimi delovnimi nazivi.

3.3 Tega načina delovanja izobraževalne ustanove, usmerjene v mesta, ne razumejo vedno. Če bi učitelji ta problem prepoznali, bi laže razumeli, kako delujejo mikro in mala podjetja ter zakaj sedanje usposabljanje in kvalifikacije, usmerjene v delovno mesto, niso skladne z načinom delovanja mikro in malih podjetij. To bi tudi malim podjetjem pomagalo razvijati in podpirati izobraževanje in usposabljanje na delovnem mestu.

3.4 Poleg tega veliko mikro in malih podjetij deluje, da bi ustregli različnim zahtevam strank, kar pogosto zahteva posamične inovativne rešitve. Majhna mehanična delavnica denimo potrebuje praktične spretnosti za „popravilo in ponovno uporabo“, za razliko od večine velikih podjetij, ki ne popravijo, marveč odstranijo pokvarjeni del in ga vrnejo proizvajalcu ter vstavijo novega. Ta preprost primer kaže, zakaj zaposleni v malih podjetjih potrebujejo dodatna znanja in spretnosti, ki jih v večjih podjetjih ne zahtevajo. Zato ponudba izobraževanja ni v skladu s potrebami podjetij, številna evropska mikro in mala podjetja pa zavračajo sedanje programe poklicnega usposabljanja in kvalifikacije, razvite za njihov sektor.

3.5 Podobni procesni ter z znanjem in spretnostmi povezani problemi se pojavljajo v mikro, malih in srednjih podjetjih v strojništvu, arhitekturi, kmetijstvu, gradbeništvu, gozdarstvu in na številnih drugih področjih.

3.6 Družinska podjetja se tudi srečujejo s specifičnimi težavami. Sinovi in hčere so pogosto pobudniki sprememb ter hkrati pripravniki in potencialni upravljavci. V družinskih podjetjih se usposabljanje sinov in hčera začne na veliko zgodnejši stopnji, kot to velja za zaposlenega v velikem podjetju.

4. Vidik malih podeželskih podjetij

4.1 Usposabljanje novih in obstoječih zaposlenih pomeni težavo, ko zaposleni obiskujejo centre za tehnično usposabljanje daleč od kraja zaposlitve. Če pot traja predolgo, mnogi delodajalci v mikro in malih podjetjih usposabljanje delavca jemljejo kot zapravljanje časa.

4.2 Mikro in mala podjetja se zavedajo, da vseživljenjsko učenje in priznavanje znanj, spretnosti in kvalifikacij, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem (4), delavcem in podjetjem pomagata razviti in uvajati več tehnologije. Veliko učnih gradiv za vseživljenjsko učenje je na voljo na spletu v obliki videoposnetkov za sektorsko usposabljanje, priročnikov, spletnih predstavitev in tečajev ter drugih programov učenja na daljavo. Žal je dostop do teh učnih programov na podeželskih, gorskih in otoških območjih zaradi zelo počasne širokopasovne povezave (hitrost med 0,4 Mb/s in 1,5 Mb/s) težaven (5).

4.3 Razdalja do centrov za usposabljanje lahko igra manjšo vlogo, če je kakovost tečajev visoka, če je poskrbljeno za prevoz in so povrnjeni potni stroški, vendar to ne reši glavnih vprašanj, s katerimi se na podeželskih, gorskih in otoških območjih sooča večina tistih, ki se usposabljajo.

5. Učinek lokalne skupnosti

5.1 Nadaljnje poklicno izobraževanje in usposabljanje je poseben dejavnik, ki ga je treba upoštevati v zvezi z gospodarskim in socialnim razvojem (strategija Evropa 2020). Je tudi element, ki prispeva k teritorialni in socialni koheziji v Evropski uniji.

5.2 Lokalna infrastruktura, ki bi bila na voljo za uporabo za skupno dobro, bi podeželskim, gorskim in otoškim območjem omogočila ustrezno poklicno usposabljanje. Vladni organi bi se morali posvetiti odpravi ovir, ki preprečujejo, da bi bile lokalne pobude v skladu z ugotovljenimi potrebami nadaljnjega poklicnega izobraževanja in usposabljanja. Tesnejše sodelovanje in večje razumevanje izzivov, s katerimi se soočajo lokalni organi in pobudniki projektov, z organizacijami civilne družbe vred, bi prispevala k iskanju konstruktivnih rešitev.

5.3 Vlade bi lahko izrabile priložnost za decentralizacijo storitev na podeželskih območjih, kar bi prineslo koristi za lokalne skupnosti (6).

5.4 Med posvetovanjem o poklicnem razvoju in usposabljanju na podeželju (7) je bil večkrat poudarjen pomen lokalne skupnosti pri prevzemanju nadzora nad lastnimi problemi in iskanju ustreznih rešitev. Pri tem so bila izpostavljena tudi druga s tem povezana vprašanja, na podlagi česar je bilo jasno, da mora biti izboljšanje nadaljnjega poklicnega izobraževanja in usposabljanja del veliko širšega načrta, ki hkrati obravnava več različnih problemov lokalnih skupnosti.

5.5 Sodelovanje med vsemi zainteresiranimi stranmi je bistvenega pomena. Za uvedbo poklicnega usposabljanja v teh skupnostih je treba sodelovati z vsemi lokalnimi podjetji, šolami, šolskim osebjem, študenti in njihovimi družinami, brezposelnimi, delavci, organizacijami civilne družbe in prostovoljci ter upoštevati dolgoročne potrebe skupnosti. Zlasti se je izkazalo, da je bistveno, da se okrepi vloga lokalnega prebivalstva in da to postane gonilo pri uvajanju sprememb ter bi skupnosti postale opolnomočene za razvoj lastnih rešitev.

5.6 Problem, ki ga je treba rešiti, je tudi pomanjkanje politične volje na lokalni, regionalni in nacionalni ravni, da bi te skupnosti prejele dolgoročno finančno in infrastrukturno podporo.

5.7 Ugotovljeno je bilo, da uporaba mobilnih in stacionarnih širokopasovnih povezav pomembno vpliva na razvoj poklicnega izobraževanja in usposabljanja, zlasti na razvoj spretnosti na področju informacijskih in komunikacijskih tehnologij, ki postajajo vse bolj nujne tako na delovnem mestu kot doma. Za uporabo različnih naprav in dostopanje do storitev je potrebno digitalno znanje in spretnosti. To znanje je zdaj osnova delovanja v gospodarstvu in družbi za vsakega posameznika, zato mora biti del učnih programov na vseh stopnjah in v vseh oblikah izobraževanja – od osnovne šole do izobraževanja odraslih (8). Pri politikah je treba upoštevati tudi značilnosti lokalnega prebivalstva – starost, stopnjo izobrazbe in ravni prihodkov. Za nadaljnje poklicno izobraževanje in usposabljanje na podeželju je za nekatera področja ali dejavnosti usposabljanja, za katera morajo biti na voljo tehnologija in povezave, mogoče uporabiti tudi odprto učenje in učenje na daljavo (e-učenje/odprto učenje) kot dopolnilo običajnega neposrednega poučevanja.

5.8 Splošen dostop do hitre širokopasovne povezave je zato ključnega pomena za spodbujanje socialne in teritorialne kohezije. Pozdraviti je treba načrte za razširitev uporabe strukturnih skladov in sklada za razvoj podeželja, da bi podprli vzpostavitev tržno izvedljive širokopasovne infrastrukture. Pri tem pa je pomembno, da imajo ljudje korist od teh naložb in da se jim zagotovijo kakovostne storitve (npr. zdravstvene storitve, dostop do lokalnih organov itd.) ter se znatno znižajo stroški vsem končnim uporabnikom. Brezplačen brezžični dostop do interneta na javnih mestih je ravno tako pomemben za razvoj splošnega dostopa do hitre širokopasovne povezave v majhnih mestih in vaseh.

5.9 Velja, da je zagotavljanje znanja, potrebnega za življenje in delo na podeželskih, gorskih in otoških območjih, zapleteno vprašanje, ki zahteva celostni pristop vsake lokalne skupnosti, kot poudarja Volonteurope v svoji kampanji v zvezi z izoliranostjo evropskih državljanov na podeželju (9). Podjetjem in lokalnim skupnostim je treba zagotoviti ustrezno podporo Evropskega socialnega sklada za nadaljnje poklicno izobraževanje in usposabljanje, poleg tega pa je treba olajšati pogoje za dostop do te pomoči. Bistvenega pomena je tudi, da se finančna podpora ne dodeljuje izključno na tržni osnovi. Dostop do sredstev, ki so na voljo denimo v okviru pobude LEADER in lokalnega razvoja, ki ga vodi skupnost, je bistvenega pomena. Olajšal bo vlogo lokalnih akcijskih skupin in organizacij ter civilne družbe z zagotavljanjem trajnega okvira za delovanje, financiranje, vključenost in pomoč.

5.10 Evropa ima mreže lokalnih in regionalnih oblasti, ki so se zavezale sodelovanju na področju poklicnega usposabljanja in vseživljenjskega učenja. Mednje sodita Fundacija evropskih regij za raziskave, izobraževanje in usposabljanje (FREREF) in Evropsko združenje lokalnih in regionalnih oblasti za vseživljenjsko učenje (EARLALL). Ti evropski mreži bi se morali ukvarjati tudi z dostopom do nadaljnjega poklicnega usposabljanja, še zlasti na podeželju, saj je področja sodelovanja in partnerstva med vpletenimi sektorji mogoče vzpostaviti predvsem na regionalni ravni, na primer med lokalnimi in regionalnimi oblastmi, podjetji in socialnimi partnerji, civilno družbo in zavodi za zaposlovanje, usposabljanje in poklicno svetovanje itd.

5.11 Organizacije civilne družbe bi bilo treba spodbujati k izmenjavi primerov dobre prakse in inovativnih pristopov k vprašanju izoliranosti podeželja. Njihovi predstavniki bi morali imeti dejavno vlogo pri upravljanju evropskih skladov, ki vplivajo na razvoj podeželja (EKSRP, evropski strukturni in investicijski skladi), zares sodelovati pri snovanju programov in nadzoru odborov za spremljanje na nacionalni ravni ter vključiti lokalne skupnosti in ranljive skupine v zasnovo in izvajanje projektov. Na področju nedržavnih ustanov usposabljanja je odličen primer gibanje ljudskih univerz Grundtvig (10) (ki se je začelo na Danskem v 19. stoletju in se zelo uspešno razširilo tudi v druge države). Hkrati bi organizacije civilne družbe morale obveščati Evropsko komisijo o slabih praksah v državah članicah, da bi vlade izpolnjevale svoje obveze glede posvetovanja in vključevanja različnih zainteresiranih strani (zlasti na lokalni ravni) v zasnovo, izvajanje in ocenjevanje evropskih programov.

5.12 EESO poziva, naj se jamstvo za mlade uporablja za spodbujanje izobraževanja in usposabljanja mladih generacij na podeželju. Subvencije EU bi morali usmeriti zlasti v pospešitev načina prenosa uspešnih in inovativnih izkušenj in prenos teh izkušenj v prakso.

6. Dodatne ugotovitve

6.1 Tema tega mnenja se je izkazala za izjemno zapleteno vprašanje. Lahko bi veliko podrobneje proučili povezana vprašanja, kot so promet, stanovanjska politika na podeželju, zdravstvene in socialne storitve, spodbujanje podeželskih podjetij s pomočjo davčnih olajšav, razvoj turizma in številne druge teme, ki so bile obravnavane v naših razpravah in med posvetovanjem.

6.2 Vendar vseh teh vprašanj ni mogoče zajeti v eno samo mnenje, zato priporočamo, da se obravnavajo v prihodnjih.

6.3 Potrebne so poglobljene raziskave, da bi razumeli naloge, ki jih je treba opravljati v mikro in malih podjetjih, in načine dodeljevanja teh nalog; s tem bi vplivali na to, kako se vzpostavljajo kvalifikacije za mikro in mala podjetja in kako se zagotavlja usposabljanje.

6.4 EESO predlaga študijo, s katero bi pomagali najti rešitve za izzive, obravnavane v mnenju.

6.5 EESO poziva k medinstitucionalnemu dialogu o izzivih in možnih rešitvah, ki jih je treba najti, v katerem bi sodelovalo več generalnih direktoratov Komisije, civilna družba (EESO), lokalne in regionalne oblasti (OR) ter Evropski center za razvoj poklicnega usposabljanja.

V Bruslju, 8. oktobra 2015 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Georges DASSIS

(1) Terminology of European education and training policy – a selection of 130 key terms, Cedefop, Luxembourg: Urad za publikacije Evropske unije, 2014, http://europass.cedefop.europa.eu/sl/education-and-training-glossary

(2) Kmetijstvo in obrtništvo (UL C 143, 22.5.2012, str. 35), Za bolj uravnotežen teritorialni razvoj v EU (UL C 214, 8.7.2014, str. 1), Prihodnost mladih kmetov v Evropi (UL C 376, 22.12.2011, str. 19), Vloga žensk v kmetijstvu in na podeželju (UL C 299, 4.10.2012, str. 29), Kmetijstvo na območjih s posebnimi naravnimi ovirami (UL C 318, 23.12.2006, str. 93), Kmetijstvo na primestnih območjih (UL C 74, 23.3.2005, str. 62).

(3) Sveženj za zaposlovanje mladih (UL C 161, 6.6.2013, str. 67).

(4) Potrjevanje spretnosti in kvalifikacij, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem, SOC/521; sprejeto 16. septembra 2015 (UL C 13, 15.1.2016, str. 49).

(5) Odpiranje izobraževanja (UL C 214, 8.7.2014, str. 31).

(6) So primeri, ki kažejo, da je bila premestitev višjih strokovnih šol ali ustanovitev novih (in tudi univerz) na podeželskih in oddaljenih območjih zelo uspešna (primer: univerza Pasquale Paoli na Korziki).

(7) Posvetovanje je bilo 28. januarja 2015 na sedežu EESO v Bruslju.

(8) Uspešnemu podatkovno vodenemu gospodarstvu naproti (UL C 242, 23.7.2015, str. 61).

(9) Glej http://www.volonteurope.eu/wp-content/uploads/2014/12/Briefing-Rural-Isolation-Final-Layout.pdf

(10) Grundtvig je tudi ime evropskega programa financiranja, ki je del programa vseživljenjskega učenja Evropske komisije za obdobje 2007–2013, njegov namen pa je krepiti evropsko razsežnost v izobraževanju odraslih in vseživljenjskem učenju po vsej Evropi.