Poleg pristopa mehkega prava (možnost 1), ki je osredotočen na priporočila/smernice in opozarjanje organov na že veljavno zakonodajo, sta bili ocenjeni še dve zakonodajni možnosti, pri čemer je bila možnost 3 izbrana za prednostno možnost.

·Možnost 1: pristop mehkega prava

Poudarek bi bil na doslednem izvajanju priporočila Komisije iz leta 2018 o takojšnjih ukrepih za izboljšanje varnosti ukrepov glede izvoza, uvoza in tranzita strelnega orožja, njegovih delov in pomembnih sestavnih delov ter streliva.

To možnost bi dopolnila vključitev bolj specifičnih smernic in priporočil, na primer z navedbo podatkov, ki bi jih morali organi za izdajanje dovoljenj za strelno orožje spremljati in evidentirati pri uvozu in izvozu, nadgradnjo in izboljšanjem informacijskega sistema za nadzor nad izvozom konvencionalnega orožja (COARM), pregledom skupnih meril tveganja in standardov, zbiranjem dobrih praks v zvezi s poenostavljenimi postopki itd.

·Možnost 2: pojasnitev obstoječega pravnega okvira

S pojasnitvijo bi se odpravile dvoumnosti pri razlagi veljavne zakonodaje (na primer vrste informacij, ki jih je treba evidentirati, in uvrstitev nekaterih vrst orožja in sestavnih delov kot strelno orožje), ustvarila izrecna pravna podlaga, v skladu s katero bi se od pristojnih organov zahtevala uporaba obstoječih sistemov za izmenjavo informacij, uskladili obstoječi poenostavljeni postopki in roki, pojasnile vloge uvoznikov in izvoznikov ter uskladilo področje uporabe Uredbe z notranjimi pravili EU (za iste razrede orožja in iste gospodarske subjekte). S to možnostjo bi se večina ukrepov, navedenih v možnosti 1, prenesla v besedilo Uredbe.

·Možnost 3: nove zakonodajne določbe

S to možnostjo bi se nadgradila in dopolnila možnost 2 ter dodale bi se nove zakonodajne določbe. Zagotovila bi se popolna sledljivost uvoženega in izvoženega strelnega orožja, na primer z obvezno označitvijo ob uvozu, omejitvijo uvoza polizdelanih sestavnih delov na trgovce z orožjem, računalniškimi podatkovnimi zbirkami, dovoljenji za končnega uporabnika za izvoz strelnega orožja, ki je prepovedano ali za katero je treba pridobiti dovoljenje (razreda A in B), in s kontrolami po odpošiljanju. Od nacionalnih organov bi se zahtevalo, da si izmenjujejo statistične podatke, in izboljšala bi se izmenjava informacij med organi za izdajanje dovoljenj in carinskimi organi. Uvedene bi bile tudi nove poenostavitve (začasni uvoz, splošno izvozno dovoljenje, e-postopki) in odpravila bi se prekrivanja s področjem uporabe pravil EU o izvozu vojaške opreme (Skupno stališče 2008/944/SZVP), saj bi se ta možnost uporabljala izključno za vse posle med civilisti.

·Možnost 3a: nove zakonodajne določbe brez spremembe medsebojnega delovanja s skupnim stališčem

Možnost 3a bi bila v osnovi podobna možnosti 3, z eno izjemo: namesto da bi sledila logiki direktive o strelnem orožju za razlikovanje med vojaškimi in civilnimi posli, bi Uredba ohranila sklicevanje na strelno orožje, oblikovano „zlasti za vojaško uporabo“.

Možnost 3 bi imela največjo dodano vrednost EU. Popolna uskladitev področja uporabe Uredbe s področjem uporabe direktive o strelnem orožju (kodificirana leta 2021) bi pomenila, da bi Uredba urejala vse civilne posle s strelnim orožjem, vključno s civilno trgovino z avtomatskim strelnim orožjem, polavtomatskim strelnim orožjem z nabojnikom, ki lahko sprejme veliko število nabojev, ali polavtomatskim dolgocevnim strelnim orožjem z zložljivim ali teleskopskim kopitom. Tako kot v direktivi o strelnem orožju bi iz Uredbe ostali izključeni posli med vladami ali prodaja vojski ali oboroženim silam, kar pomeni, da bi bilo mogoče cilje glede varnosti in poenostavitve doseči le za strelno orožje za civilno uporabo. Novouvedene poenostavitve bi odgovorile na zahteve deležnikov (trgovcev na drobno z orožjem, proizvajalcev orožja, lovcev in športnih strelcev), naj se zmanjša njihovo upravno breme in zagotovi enoten pristop EU.