4.7

Prednostni ukrep 7: Notranji trg in ureditev poslovnih storitev Zmanjšanje in poenostavitev regulativne obremenitve. Obstaja več omejevalnih dejavnikov, ki delujejo proti podjetjem za poslovne storitve ter izničujejo njihova prizadevanja za povečanje produktivnosti in sklepanje poslov v drugih državah članicah. Med drugim so to težave pri mobilnosti delovne sile in priznavanju pridobljene izobrazbe. Obseg in kompleksnost ureditve sta se v zadnjih letih povečala, kar je povečalo obremenitev malih izvajalcev storitev. Najpomembnejše točke, ki jim je treba nameniti pozornost, so: — ustanavljanje in prenos podjetij. Količina časa in denarja, ki se porabi za ustanovitev novega podjetja ali prenos lastništva obstoječega podjetja, je za mala in srednje velika podjetja prevelika; — ovire za izvoz storitev. Viri za ugotavljanje, katera ureditev velja za njihova podjetja, ter svetovanje so za mala in srednje velika podjetja, ki želijo izvažati storitve, dragi. Treba je nadaljevati mednarodna trgovinska pogajanja, da se odstranijo nepotrebne ovire za evropske ponudnike storitev na zunanjih trgih poslovnih storitev. Pri ugotavljanju tovrstnih ovir je lahko v pomoč sedanja podatkovna baza o dostopu do trga, ki jo je pripravila Evropska komisija; — ovire za večdisciplinarno sodelovanje. Obstajajo ovire za ponudnike poslovnih storitev, ki pa jih je mogoče odstraniti z začetkom veljave Direktive o storitvah; — pomanjkljiv prenos zakonodaje EU ter različni zakoni držav članic. Tudi če ureditve neposredno niso neskladne z notranjim trgom, veliko razhajanje med državami EU ovira vključevanje na trg; — javna naročila in ureditve v zvezi s konkurenco med zasebnimi in državnimi podjetji pri pridobivanju javnih naročil; — ovire, ki onemogočajo storitve med državami članicami. Obrambni odnos, ki so ga sprejela strokovna združenja v svojih statutih in ki prepoveduje izvajanje storitev izvajalcem iz drugih držav članic; — zaposlovanje visoko usposobljenih delavcev. Težave pri nameščanju delavcev v drugih državah članicah, celo v primeru zaposlitev, ki zahtevajo visokokvalificirano delovno silo. EESO v svojem mnenju o napotitvi delavcev (14) predlaga možne ukrepe na tem področju; — priznavanje kvalifikacij. Rok za prenos Direktive 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju strokovnih kvalifikacij, je potekel 20. oktobra 2007. Ta direktiva je nadomestila petnajst predhodnih direktiv na področju priznavanja strokovnih kvalifikacij. S tem naj bi nastal zares zelo posodobljen sistem Skupnosti, ki spodbuja trg EU za poslovne storitve s prožnejšim in samodejnim priznavanjem kvalifikacij. Medtem se pobuda Evropske komisije, imenovana IMI, dejansko obravnava kot praktičen pristop, ki organom in delodajalcem v državah članicah omogoča, da v eni centralni zbirki podatkov preverijo, kateri organ (na regionalni ali nacionalni ravni v vsaki državi članici) je pooblaščen za izdajo dokazil o znanju in kvalifikacijah, ter da preverijo verodostojnost takšnih dokazil; — prenos Direktive o storitvah. Sektorska analiza bi poslovnim storitvam pomagala, da kar največ pridobijo iz novega regulativnega okolja, zlasti ugotovitev preostalih ovir med in po prenosu Direktive o storitvah. To bo predmet pregleda, ki se bo začel z letom 2010, da bo mogoče oceniti napredek pri prenosu ter natančno spremljati način izvedbe prenosa. Posebno pozornost je treba nameniti vplivom na sektor poslovnih storitev. Informacijski sistemi notranjega trga lahko zagotovijo uporabne podatke za spremljanje in prihodnje zmanjšanje razlik med državami članicami.