Objava obvestila o odobritvi standardne spremembe specifikacije proizvoda za ime v vinskem sektorju iz člena 17(2) in (3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33

(2022/C 246/07)

To obvestilo je objavljeno v skladu s členom 17(5) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33 (1).

OBVESTILO O STANDARDNI SPREMEMBI, KI SPREMINJA ENOTNI DOKUMENT

„Coteaux du Loir“

PDO-FR-A0299-AM01

Datum obvestila: 1. april 2022

OPIS ODOBRENIH SPREMEMB IN RAZLOGI ZANJE

1. Uradni geografski kodeks

Občine na geografskem območju in območju v neposredni bližini so bile posodobljene po uradnem geografskem kodeksu.

Obseg območja ostaja enak.

Enotni dokument je spremenjen v točkah 6 in 9.

2. Razmejeno območje parcel

Na seznam zasedanj pristojnega nacionalnega odbora, ki je odobril razmejitve območja parcel, je bil dodan datum pisnega posvetovanja, zaključenega 15. decembra 2021.

Namen te spremembe je dodati datum, ko je pristojni nacionalni organ odobril spremembo razmejenega območja parcel znotraj geografskega območja proizvodnje. Razmejitev parcel znotraj geografskega območja proizvodnje zajema opredelitev parcel, primernih za proizvodnjo zadevne zaščitene označbe porekla.

Te spremembe ne vplivajo na enotni dokument.

3. Promet med odobrenimi skladišči

Točka (b) odstavka 5 oddelka IX poglavja 1 o datumu dajanja vina v promet med odobrenimi skladišči je črtana.

Ta sprememba ne vpliva na enotni dokument.

4. Sklic na nadzorni organ

Besedilo sklica na nadzorni organ je bilo usklajeno z besedilom, ki se pojavlja v drugih specifikacijah proizvodov za označbe. Gre zgolj za redakcijsko spremembo.

Ta sprememba ne vpliva na enotni dokument.

ENOTNI DOKUMENT

1. Ime

Coteaux du Loir

2. Vrsta geografske označbe

ZOP – zaščitena označba porekla

3. Kategorije proizvodov vinske trte

1. Vino

4. Opis vina

1. Vina rosé

KRATEK OPIS

Vina rosé imajo najmanj 9,5-odstotni volumenski delež naravnega alkohola.

Vina rosé, ki vsebujejo več kot 12 g/l fermentirnih sladkorjev (glukoze in fruktoze), imajo najmanj 12,5-odstotni volumenski delež naravnega alkohola.

Vina po pakiranju ustrezajo naslednjim analitskim standardom: suha vina rosé vsebujejo največ 8 gramov fermentirnih sladkorjev (glukoze in fruktoze) na liter.

— Njihova vsebnost skupnih kislin, izražena v gramih vinske kisline na liter, je za največ 2 grama na liter nižja od vsebnosti sladkorjev.

— Njihova vsebnost hlapnih kislin znaša največ: 12,2 miliekvivalenta na liter do 31. decembra leta, ki sledi letu trgatve, 15,3 miliekvivalenta na liter do 31. decembra naslednjega leta.

Volumenski delež skupnega alkohola v vinih po obogatitvi ne presega 12,5 %.

Vsebnosti skupnega žveplovega dioksida v belih in rosé vinih so določene s predpisi Unije.

Vina rosé s fino cvetico so lahka in osvežilna. So blede barve s pogosto lososnimi odsevi. V njihovem bogatem vonju neredko prevladujejo zaznave po popru. V njihovem okusu prevladujeta lahkost in nežnost.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) Najnižja vsebnost skupnih kislin Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter)

2. Rdeča vina

KRATEK OPIS

Rdeča vina imajo najmanj 9,5-odstotni volumenski delež naravnega alkohola. Vina po pakiranju ustrezajo naslednjim analitskim standardom:

— rdeča vina vsebujejo največ 2 grama fermentirnih sladkorjev (glukoze in fruktoze) na liter,

— Njihova vsebnost skupnih kislin, izražena v gramih vinske kisline na liter, je za največ 2 grama na liter nižja od vsebnosti sladkorjev.

— Njihova vsebnost hlapnih kislin znaša največ: 12,2 miliekvivalenta na liter do 31. decembra leta, ki sledi letu trgatve, 15,3 miliekvivalenta na liter do 31. decembra naslednjega leta.

Pri rdečih vinih je dokončano jabolčno-mlečnokislinsko vrenje; vsebnost jabolčne kisline je največ 0,3 grama na liter.

Volumenski delež skupnega alkohola v vinih po obogatitvi ne presega 12,5 %.

Vsebnosti skupnih kislin in skupnega žveplovega dioksida v rdečih vinih so določene s predpisi Unije.

Rdeča vina so rubinasto rdeče barve in imajo kompleksno paleto arom, v kateri na splošno prevladujejo začimbne note, povezane z zaznavami po zelo zrelem rdečem jagodičju.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) Najnižja vsebnost skupnih kislin Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter)

3. Bela vina

KRATEK OPIS

Bela vina imajo najmanj 10-odstotni volumenski delež naravnega alkohola. Bela in rosé vina, ki vsebujejo več kot 12 g/l fermentirnih sladkorjev (glukoze in fruktoze), imajo najmanj 12,5-odstotni volumenski delež naravnega alkohola.

Vina po pakiranju ustrezajo naslednjim analitskim standardom:

— suha bela vina vsebujejo največ 8 gramov fermentirnih sladkorjev (glukoze in fruktoze) na liter,

— Njihova vsebnost skupnih kislin, izražena v gramih vinske kisline na liter, je za največ 2 grama na liter nižja od vsebnosti sladkorjev.

— Njihova vsebnost hlapnih kislin znaša največ: 12,2 miliekvivalenta na liter do 31. decembra leta, ki sledi letu trgatve, 15,3 miliekvivalenta na liter do 31. decembra naslednjega leta.

Volumenski delež skupnega alkohola v vinih po obogatitvi ne presega 12,5 %.

Vsebnosti skupnega žveplovega dioksida v belih vinih so določene s predpisi Unije.

Bela vina so običajno suha in v tem primeru je izraz „suho“ obvezno naveden na etiketi. Mlada vina imajo pogosto sadne in cvetlične arome. Vina imajo potencial, ki se izrazi s staranjem. Kadar vsebujejo fermentirne sladkorje, sta njihova kompleksnost in potencial za staranje na splošno še večja, tako da se lahko ohranijo več desetletij. Neredko se pojavljajo tudi živahnejše note eksotičnih sadežev ali slajše note suhega sadja, ki se pogosto razvijejo sčasoma.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) Najnižja vsebnost skupnih kislin Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter)

5. Enološki postopki

5.1. Posebni enološki postopki

1. Posebni enološki postopek

Pri obdelavi vin rosé je prepovedano samostojno ali v mešanici z drugimi pripravki uporabljati oglje za enološko uporabo.

Tehnike obogatitve z rektifikacijo so dovoljene za rdeča vina, najvišja stopnja delne koncentracije glede na uporabljene količine pa je določena na 10 %. Volumenski delež skupnega alkohola v vinih po obogatitvi ne presega 12,5 %. Za vina, ki vsebujejo več kot 12 gramov fermentirnih sladkorjev (glukoze in fruktoze) na liter, so prepovedani vsi postopki obogatitve. Poleg zgornjih določb je treba pri vinih za enološke postopke upoštevati obveznosti na ravni Unije ter iz zakonika o kmetijstvu in morskem ribištvu.

2. Pridelovalna praksa — Gojitvene oblike (a) Gostota zasaditve: najmanjša gostota zasaditve vinske trte je 5 000 trsov na hektar, pri čemer je razdalja med vrstami največ 2 metra, razmik med trsi v isti vrsti pa največ 1 meter. (b) Pravila rezi – rdeče sorte vinske trte: — splošne določbe: vinska trta se obrezuje z največ 11 očesi na trs. Za sorte vinske trte cot N, gamay N, grolleau N in pineau d’aunis N (stare največ 40 let) velja, da se vinska trta obrezuje s kratko rezjo na reznike, pri čemer ima vsak reznik največ tri očesa. Za sorto cabernet franc N velja, da se vinska trta obrezuje z enojnim rezom guyot na en šparon z največ sedmimi očesi in dvema reznikoma, ki imata največ dve očesi; — posebne določbe: za sorto pineau d’aunis N (vinske trte stare več kot 40 let) velja, da se lahko vinska trta obrezuje z enojnim rezom guyot na en šparon z največ sedmimi očesi in dvema reznikoma, ki imata največ dve očesi. Za belo sorto vinske trte chenin B velja, da se vinska trta obrezuje s kratko rezjo na reznike z največ 13 očesi na trs, pri čemer ima vsak reznik največ tri očesa.

5.2. Največji donosi

1. 65 hektolitrov na hektar

6. Razmejeno geografsko območje

Trgatev, vinifikacija, obdelava in zorenje vina potekajo na ozemlju naslednjih občin (seznam je sestavljen na podlagi uradnega geografskega kodeksa iz leta 2021):

— departma Indre-et-Loire: Bueil-en-Touraine, Saint-Aubin-le-Dépeint, Saint-Christophe-sur-le-Nais, Saint-Paterne-Racan in Villebourg,

— departma Sarthe: Beaumont-sur-Dême, Chahaignes, La Chartre-sur-le-Loir, Chenu, Dissay, Flée, Lhomme, Loir en Vallée (ozemlje pooblaščenih občin Poncé-sur-le-Loir in Ruillé-sur-Loir), Marçon, Montval-sur-Loir, Nogent-sur-Loir, Saint-Germain-d’Arcé in Saint-Pierre-de-Chevillé.

7. Sorte vinske trte

Cabernet franc N

Chenin B

Cot N – malbec

Gamay N

Grolleau N

Pineau d’aunis N

8. Opis povezave

Opis naravnih dejavnikov, ki prispevajo k povezavi

Geografsko območje, ki leži približno 40 kilometrov severno od mesta Tours ob meji treh pokrajin, tj. Touraine, Maine in Anjou, se razprostira na približno tridesetih kilometrih na obeh straneh doline reke Loir in dolin njenih pritokov. Na tem območju so reka Loir in njeni pritoki urezali planoto na nadmorski višini približno 100 metrov ter izdolbli globoke doline z višinsko razliko 50 metrov. Te doline obrobljajo skalnate stene, usmerjene predvsem od vzhoda proti zahodu, pa tudi od severa proti jugu. Podzemne jame, izdolbene v teh skalnatih stenah, segajo 15 ali 20 metrov globoko in so včasih dolge več kot 150 metrov.

Ker je dolina reke Loir široka, je pokrajina odprta, stranske doline pa so ožje in bolj zaprte. Geografsko območje obsega ozemlje 21 občin, od katerih jih 16 leži na jugovzhodu departmaja Sarthe, pet pa na severozahodu departmaja Indre-et-Loire.

Na natančno razmejenih parcelah za pridelavo grozdja, ki se večinoma razprostirajo po pobočjih gričev in obronkih planote, so kamnita in zdrava tla, nastala iz turonijskega lehnjaka in kremenčaste gline iz senonija. Tla na nekaterih parcelah so nastala iz eocenskih detritičnih formacij ali vsebujejo elemente, ki izhajajo iz naplavinskih teras reke Loir.

Podnebje geografskega območja je oslabljeno oceansko, ker je na stičišču oceanskih in celinskih vplivov. Temperaturo uravnavajo reka Loir in doline, kamor se spušča hladen zrak s pobočij. Količina padavin znaša približno 680 mm na leto.

Opis človeških dejavnikov, ki prispevajo k povezavi

Po ustnem izročilu je vinsko trto na jugu departmaja Sarthe, v okolici občine Marçon, v 6. stoletju zasadil tedanji angerski škof sveti Licinus. V tej občini so menihi ustanovili samostan Svetega Licinusa, ki je pripadal Opatiji svetega Julijana iz Toursa, ki so ji dobavljali neko količino vina. Na svoji zemlji v občini Chahaignes so zasadili sorto vinske trte pineau d’aunis, pogosteje imenovano plant de mayet, gros véronais, mançais noir ali plant d’aunis. Reka Loir je bila že tedaj najpomembnejša pot za prevoz različnih živil, namenjenih v evropske dežele na severu, ki so jih prek Loare prepeljali vse do Nantesa.

Sladkosti življenja in vina iz doline reke Loir so že v 16. stoletju opevali pesniki iz skupine, imenovane Plejada, ki so se zbirali okrog Pierra de Ronsarda, v zapisih in spominih iz tedanjega časa pa pogosto omenjajo ta vina.

Tako je Rabelais v svojem delu Pantagruel poudarjal, da je bila občina preplavljena s trgovci z vini, Ronsard je opeval loirska vina, Henrik IV., ki je lovil v gozdu Bercé (Château-du-Loir), pa je želel na svoji mizi videti le deželna vina.

Grof de Rochecotte (1769–1797) je v svojih spominih zapisal, da na griču nad dolino reke Loir, obrnjenem proti jugu, v občinah Chahaignes in Chartre-sur-le-Loir pridelujejo vina, od katerih jih je več priznanih. Jules Guyot je v delu z naslovom Etude des vignobles de France (Študija francoskih vinogradov) (1876) zapisal, da „podnebje departmaja Sarthe pripada tistemu delu zmernega pasu, v katerem sladko sadje pridobi največ prefinjenosti, grozdje je tam izvrstno, proizvedena vina pa izjemna. Glavni sorti vinske trte v departmaju Sarthe sta pineau [pineau d’aunis N] za rdeča vina in pineau de la Loire [chenin B] za bela vina“.

Ampelograf in strokovnjak za bolezni vinske trte Pierre Viala je sredi epidemije trtne uši dobil nalogo, povezano z vinogradništvom, in se lotil izvedbe zelo podrobne študije zemljišč vinorodnega območja v departmaju Sarthe. Tako je priporočil „uporabo starih sarthskih sort vinske trte, ki so se izkazale in so vašim vinom zagotovile ugled“. V zaključni misli med predavanjem pred prefektom in županom Château-du-Loira je navedel: „Ne smete dopustiti, da bogastvo, ki ga imate v rokah, izpuhti. V čast bi vam moralo biti, da ste dosegli, da se na skrajnem severu močneje kot kdaj koli prej lesketa eden najlepših biserov francoske vinogradniške krone.“

V tistem obdobju se je navajalo predvsem belo vino pineau de la Loire (iz sorte vinske trte chenin B), zlasti cenjeni pa so bili letniki 1837, 1870 in 1893. Rdeča vina so se uveljavila v začetku 20. stoletja, navdušili pa so letniki 1911, 1921, 1934 in 1937. Leta 1948 je bila za različne kategorije vina priznana kontrolirana označba porekla „Coteaux du loir“, ki je imela isto geografsko območje, kot je bilo opredeljeno leta 2010.

Leta 2009 se je vinorodno območje razprostiralo na približno 80 hektarjih, ki jih je obdelovalo okrog 25 proizvajalcev, ti pa so proizvedli približno 4 000 hektolitrov vina. Rdeča in bela vina predstavljajo vsaka približno 40 % proizvodnje, vina rosé pa 20 %. Bela vina so običajno suha in v tem primeru je izraz „suho“ obvezno naveden na etiketi. Mlada vina imajo pogosto sadne in cvetlične arome. Vina imajo potencial, ki se izrazi s staranjem. Kadar vsebujejo fermentirne sladkorje, sta njihova kompleksnost in potencial za staranje na splošno še večja, tako da se lahko ohranijo več desetletij. Neredko se pojavljajo tudi živahnejše note eksotičnih sadežev ali slajše note suhega sadja, ki se pogosto razvijejo sčasoma.

Vina rosé s fino cvetico so lahka in osvežilna. So blede barve s pogosto lososnimi odsevi. V njihovem bogatem vonju neredko prevladujejo zaznave po popru. V njihovem okusu prevladujeta lahkost in nežnost.

Rdeča vina so rubinasto rdeče barve in imajo kompleksno paleto arom, v kateri na splošno prevladujejo začimbne note, povezane z zaznavami po zelo zrelem rdečem jagodičju. Reka Loir je bila eden od odločilnih elementov za širjenje in ugled vin z označbo „Coteaux du Loir“. Po tej reki, ki se pri Angersu pridruži Loari, so brodarji na ladjah z ravnim dnom, imenovanih gabare, izvažali živila, kot je vino, do Nantesa. Reka Loir je tako imela enako vlogo kot Loara, ki teče približno trideset kilometrov južneje, tako pri prevozu vin kot pri zasaditvi vinogradov blizu prometnih poti in na ugodnih topografskih legah.

Parcele, ki so jih tradicionalno izbirali proizvajalci, ležijo na pobočjih gričev in obronkih planot ter imajo zelo groba prodnata tla. Ker so tako dobro odcedna, vinski trti omogočajo dobro oskrbo z vodo in dobro fiziološko delovanje.

Poleg tega je zaradi podnebnih razmer v dolini reke Loir in trsnega izbora v vinogradih, ki ga v glavnem sestavljata sorti vinske trte pineau d’aunis N in chenin B, ki spadata med pozne oziroma zelo zgodnje sorte, potrebno optimalno uravnavanje bujnosti in rodnosti vinske trte, kar se kaže v strogi gojitveni obliki in kratki rezi za sorto chenin B. Zaradi vpliva letnika, ki je na geografskem območju še posebej izrazit, so izvajalci skozi generacije uravnavali različna stanja dozorelosti grozdja. Tako potrgane bele sorte grozdja glede na lego in podnebne razmere letnika vsebujejo več ali manj sladkorjev. Z upoštevanjem te naravno bogate vsebnosti se proizvajajo različne vrste vin. Kadar so vremenske razmere ob trgatvi še posebej ugodne, se iz najbolj sladkega grozdja pridelajo vina z visoko vsebnostjo fermentirnih sladkorjev. Griči, prekriti s krednim lehnjakom, v katere so izdolbene številne jame, ki se uporabljajo za vinifikacijo in shranjevanje, omogočajo, da se izkoristi potencial za staranje vin, kar se v specifikaciji proizvoda kaže s prilagojenim časom zorenja.

Jules Guyot je v poglavju dela z naslovom Etude des vignobles de France (1876), ki je posvečeno departmaju Sarthe, omenil „dolino reke Loir, ki ima zelo ugodne razmere za dobre sorte vinske trte in dobra vina,“ ter se je skliceval na ugled vin s tega območja: „Jullien navaja, da imajo vina z območij Jasnières, Château-du-Loir […] dober in starodaven sloves: Potrdim lahko vsaj to, da vina z območij Jasnières, Marçon v kantonu Chartre, Vouvray[-sur-Loir], Malicorne, Montabon in Château-du-Loir močno presegajo svoj že tako dober sloves.“

Že v 16. stoletju so Henrik IV., Rabelais in Ronsard rahločutno in strastno slavili vina „Coteaux du Loir“. To strast je izvajalcem uspelo iz roda v rod ohranjati z uravnavanjem različnih stanj dozorelosti grozdja sort vinske trte pineau d’aunis N in chenin B, s čimer so tako spodbudili svojevrstni izraz vin s tega geografskega območja.

9. Bistveni dodatni pogoji (pakiranje, označevanje, ostale zahteve)

Pravni okvir:

nacionalna zakonodaja

Vrsta dodatnega pogoja:

dodatne določbe o označevanju

Opis pogoja: (a) – Vsi neobvezni izrazi, katerih uporabo lahko po predpisih Unije urejajo države članice, so na etiketah napisani s črkami, katerih velikost niti po višini niti po širini ne presega polovične velikosti črk, ki sestavljajo ime kontrolirane označbe porekla. (b) – Velikost črk v navedbi geografskega imena „Val de Loire“ niti po višini niti po širini ne presega dveh tretjin velikosti črk, s katerimi je zapisano ime kontrolirane označbe porekla. (c) – Izraz „suho“ je obvezno naveden na etiketah belih vin, ki vsebujejo največ 8 gramov fermentirnih sladkorjev (glukoze in fruktoze) na liter. (d) – Pri označevanju vin s kontrolirano označbo porekla se lahko navede ime manjše geografske enote, če gre za kraj, zaveden v katastru, in je če ta naveden v prijavi pridelka.

Pravni okvir:

nacionalna zakonodaja

Vrsta dodatnega pogoja:

izjema pri proizvodnji na razmejenem geografskem območju

Opis pogoja:

Območje v neposredni bližini, opredeljeno z izjemo za vinifikacijo, obdelavo in zorenje vina, obsega ozemlje naslednjih občin (seznam je sestavljen na podlagi uradnega geografskega kodeksa iz leta 2021):

— departma Indre-et-Loire: Epeigné-sur-Dême,

— departma Loir-et-Cher: Montoire-sur-le-Loir,

— departma Sarthe: Vancé.

Povezava na specifikacijo proizvoda

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-d69c4f1e-c73e-4b04-8d00-6964f653d72a

(1) UL L 9, 11.1.2019, str. 2.