SL Uradni list Evropske unije C 318/105

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Izkoriščanje prednosti elektronskega izdajanja računov v Evropi

(COM(2010) 712 konč.)

2011/C 318/17

Poročevalec: g. IOZIA

Evropska komisija je 2. decembra 2010 sklenila, da v skladu s členom 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Izkoriščanje prednosti elektronskega izdajanja računov v Evropi

COM(2010) 712 konč.

Strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 23. junija 2011.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 473. plenarnem zasedanju 13. in 14. julija 2011 (seja z dne 13. julija) s 119 glasovi za, 1 glasom proti in 3 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) podpira in ceni Komisijo ter se strinja z vsebino sporočila, ki sodi v okvir Evropske digitalne agende. Posodobitev instrumentov, ki urejajo gospodarske odnose, in tehnološka inovativnost omogočata zelo pomemben prihranek, prispevata pa tudi k razširjanju inovacij in uresničevanju ciljev, ki jih določa strategija Evropa 2020.

1.2 Dokončanje Evropske digitalne agende bo ena ključnih gonilnih sil za oživitev notranjega trga kot dejavnika trajnostnega družbenega in gospodarskega razvoja.

1.3 EESO poudarja, da je treba posebej skrbno preučiti koristi, ki jih bo lahko prinesla razširjena uporaba elektronskega izdajanja računov. Te koristi bodo morale biti pravično porazdeljene med vse vrste podjetij, zlasti pa med mala in srednje velika podjetja. Posebno pozornost bo treba nameniti njihovim posebnim potrebam po digitalnem opismenjevanju ter zmanjšanju stroškov za dostop do digitalnih platform in programske opreme za upravljanje.

1.4 EESO poziva Komisijo, naj si prizadeva za čim hitrejši postopek sprejemanja nove zakonodaje o elektronskem podpisu in se sprašuje, ali ne bi kazalo sprejeti ureditveni instrument namesto direktive, da bi se tako izognili različnim in problematičnim prenosom, ki bodo še naprej ohranjali različnost predpisov s tega področja. Reforma sistema posrednih davkov DDV že upošteva izenačevanje papirnih pobotnic z elektronskimi pri vodenju računovodske evidence in računov. Davčne uprave držav članic bi morale čimprej poenotiti svojo zakonodajo v skladu s temi določbami.

1.5 Kar zadeva še posebej mala in srednje velika podjetja, EESO priporoča, da se varujejo njihovi interesi v zvezi s plačevanjem DDV, ki bi ga bilo treba obračunavati ob plačilu elektronskega računa namesto na določen datum od dneva izdaje. Novi sistem bo moral ustrezno upoštevati težave, ki se lahko pojavijo za mala in srednje velika podjetja pri upravljanju likvidnosti.

1.6 EESO podpira splošno sprejetje elektronskega izdajanja računov, ki naj poteka hitro, vendar naj ostane neobvezen sistem. EESO meni, da ne obstajajo pogoji za obvezno sprejetje takšnega sistema, čeprav pozitivno ocenjuje njegove cilje.

1.7 EESO Komisiji priporoča, naj se ukrepi, potrebni za uresničitev predlaganega cilja, izvajajo previdno in pozorno, da ne bi povzročali nepotrebnih in dragih težav podjetjem in potrošnikom.

1.8 Soobstoj obeh sistemov z enako pravno vrednostjo – sistema za elektronsko izdajanje računov in sistema za izdajanje papirnih računov – mora vsakomur omogočiti, da izbere model, ki najbolj ustreza njegovim posebnim potrebam.

1.9 EESO poziva Komisijo, naj sprejme svetovne standarde za elektronsko izdajanje računov. Standardizacija in interoperabilnost sistemov sta bistvena dejavnika za širjenje in uspeh elektronskega izdajanja računov, saj omogočata razvoj notranjega trga in povečevanje števila akterjev na trgu. V sedanjih razmerah pa obstaja razdrobljen trg, ki v svojih okvirih ne komunicira. Ta trg dejansko preprečuje razvoj tega orodja, ki je koristno na čezmejni ravni.

1.10 Pilotni projekt PEPPOL (Pan-European Public Procurement Online – Vseevropska javna naročila prek spleta), bi bilo treba uveljaviti širše in za stalno povezati evropska območja, kjer je elektronsko izdajanje računov že realnost. Več pozornosti bi bilo treba nameniti potrebam malih in srednje velikih podjetij.

1.11 Sporočilo med tistimi, ki jim je elektronsko izdajanje računov namenjeno, ne obravnava potrošnikov, njihovih potreb in interesov. Samo tisti, ki so na področju uporabe informacijskih tehnologij že precej izkušeni, bodo lahko imeli korist od prejemanja elektronskih računov.

1.12 Možnost širjenja uporabe tega instrumenta bi lahko sprožila pozitiven cikel: brskanje po elektronskem katalogu, izbor izdelka in naročilo nakupa, dostava blaga, izdaja računa, plačilo s hkratnim nakazilom – samodejno izračunanega – zneska ustrezne stopnje DDV finančnemu organu, odvisno od vrste blaga in gospodarskega akterja.

1.13 Pospešitev teh postopkov bo ustvarila znatne prihranke časa, pravočasnejša plačila in zmanjšanje števila ponarejenih računov.

1.14 Projekti, ki jih financira EU na področju elektronskega poslovanja, bi morali vključevati obvezno zahtevo, da morajo biti v določen odstotek vseh pilotnih projektov vključena mala in srednje velika podjetja. To bi lahko osredotočilo pozornost na potrebe malih in srednje velikih podjetij (MSP) že v zelo zgodnjih fazah teh pobud, še posebej pa bi lahko vplivalo na razvoj inovativnih tehnologij za mala in srednje velika podjetja (na primer za projekt PEPPOL).

1.15 Evropska komisija bi morala bolj poudarjati, da morajo nacionalne javne uprave sprejeti načelo enakega obravnavanja računov na papirju in v elektronski obliki ter odpraviti ovire za čezmejno trgovino. Še zlasti bi morale odpraviti obvezno uporabo nekaterih tehnoloških rešitev (med drugim elektronskega podpisa), ki niso potrebne za papirne račune, in – pod pogojem, da so bile vse druge veljavne zahteve izpolnjene – odpraviti stroške, povezane s predpisom, da je treba tiskati elektronske račune za davčni nadzor. Ta predpis v nekaterih državah članicah še vedno obstaja.

1.16 Spodbude za mala in srednje velika podjetja bi lahko razvijali v sodelovanju z lokalnimi javnimi organi prek posebnih programov. Upoštevati je treba sodelovanje generalnega direktorata za regionalno politiko.

1.17 EESO pozdravlja vzpostavitev evropskega foruma o elektronskem izdajanju računov in sporoča, da je pripravljen sodelovati pri njegovih dejavnostih.

2. Uvod

2.1 Račun je eden temeljnih dokumentov, ki si jih izmenjujejo trgovinski akterji ter slednji in potrošniki. Poleg svoje poglavitne naloge – zahteve prodajalca kupcu za plačilo dobavljenega blaga ali opravljenih storitev – je račun pomemben računovodski dokument in ima možne pravne posledice za oba trgovinska partnerja. Je namreč pogodbeni dokument v odnosih med podjetji in potrošniki. V nekaterih državah je račun eden od ključnih dokumentov za davčne napovedi, za nadomestila in za dopolnitve izvoznih in uvoznih deklaracij.

2.2 Udeleženi strani sta kupec in prodajalec. V nekaterih okoliščinah sta lahko dobavitelj in prejemnik tretja oseba, kot na primer, če gre za prevoznika ali ponudnika logističnih storitev.

2.3 Elektronsko izdajanje računov je avtomatiziran postopek izdajanja, pošiljanja, prejemanja in obdelave podatkov računov v elektronski obliki. Elektronsko izdajanje računov je del zapletene mreže poslovnih procesov in postopkov, ki jih na splošno imenujemo „cikel naročila in plačila“ (z vidika dobavitelja) in „cikel nakupa in plačila“ (z vidika kupca).

2.4 Med sedmimi vodilnimi pobudami, ki jih spodbuja Evropska unija za konkretno uresničevanje strategije Evropa 2020, si Evropska digitalna agenda prizadeva, da bi s prilagajanjem zakonodaje podpirala razvoj informacijskih tehnologij, med drugim namenjene poenostavitvi in zmanjšanju obremenitev za uresničitev notranjega trga. Da bi v prihodnjih desetih letih uresničili trinajst ciljev za kazalnike uspešnosti, bo sprejetih več kot sto pobud in več kot trideset zakonodajnih pobud.

2.5 Sporočilo Komisije, ki je prišlo po petih letih priprav in poglobljenih posvetovanj, obravnava zelo pomembno področje agende: elektronsko izdajanje računov, s ciljem, da bi elektronsko izdajanje računov do leta 2020 postalo glavni način izdajanja računov. Ocenjuje se, da trenutno le 5 % vseh postopkov izdajanja računov podjetij poteka z elektronskim izdajanjem računov.

2.6 Komisija ocenjuje, da bi bilo mogoče prihraniti 240 milijard eurov v šestih letih. (1) Evropsko združenje poslovnih finančnikov (EACT) je prišlo do podobnih rezultatov in ocenilo, da bi lahko podjetja z avtomatično obdelavo prihranila do 80 % tekočih stroškov za obdelavo podatkov računa, pri čemer bi odpadla poraba papirja, obseg dela pa bi se bistveno zmanjšal. Razvoj enotnega območja plačil v eurih (SEPA) bo omogočil združiti izdajanje računov s plačili, kar bo omogočilo povezovanje sistemov in možnost vzpostavljanja interoperabilnih evropskih sistemov za elektronsko izdajanje računov.

2.7 Opredeljene prednostne naloge so: — zagotovitev pravne varnosti in jasnega tehničnega okolja za elektronsko izdajanje računov, da bi spodbujali množično sprejetje; — spodbujanje in pospeševanje razvoja odprtih in interoperabilnih rešitev na področju elektronskega izdajanja računov na podlagi splošnega standarda, pri čemer bi posebno pozornost namenjali potrebam MSP; — podpora uvajanju elektronskega izdajanja računov z vzpostavitvijo organizacijskih struktur, kot so večstranski nacionalni forumi za elektronsko izdajanje računov in večstranski evropski forum udeleženih strani.

3. Ugotovitve in pripombe EESO

3.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) je prepričan zagovornik vodilne pobude Evropska digitalna agenda in pozdravlja pobudo Komisije. EESO je v več prejšnjih mnenjih (2) podprl sprejetje programov in zakonodajnih pobud za spodbujanje uporabe informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT).

3.2 V Evropi se izda več kot 30 milijard računov. V letu 2011 bo po elektronski pošti poslano 3 milijarde računov; le del jih bo izdan elektronsko. Ta sistem že uporablja več kot 4,5 milijona podjetij in več kot 75 milijonov potrošnikov. Glavni ponudniki storitev na področju elektronskega izdajanja računov so v nekaj mesecih podvojili obseg svojega poslovanja.

3.3 Izračuni, ki jih je za Komisijo opravila skupina strokovnjakov, kažejo, da lahko prihranek pri vsakem računu za izdajatelja računovodskega dokumenta doseže več eurov. Z elektronskim in samodejnim pošiljanjem je mogoč v primerjavi s tradicionalnimi postopki, ki temeljijo na papirju, 60–80-odstotni prihranek. Na splošno to pomeni, da je mogoče upravne stroške zmanjšati za 1 do 2 %. Naložba v projekt elektronskega izdajanja računov se po ocenah vodilnih strokovnjakov na tem področju (3) začne obrestovati že po šestih mesecih.

3.4 V sporočilu Komisija izraža željo, da bi elektronsko izdajanje računov postalo prevladujoč način, vendar ne navaja, zakaj je za njegovo uresničitev potrebno toliko časa. EESO pa meni, da bi bilo treba storiti vse, kar je mogoče, da bi uresničevanje tega cilja čimbolj pospešili.

3.5 EESO poudarja in ceni pomemben prispevek, ki ga bo lahko razvoj elektronskega izdajanja pomenil za zmanjšanje izpustov CO2 zaradi zmanjšanja porabe papirja in energije za transport.

3.6 EESO pozdravlja prednostno vlogo, ki se priznava MSP, in meni, da so pripombe MSP, dane v okviru raziskave, ki jo je po naročilu Komisije izvedla skupina strokovnjakov, zelo pomembne.

3.7 EESO priporoča sprejetje vseh možnih ukrepov, s katerimi bi olajšali uveljavljanje večjega števila specializiranih ponudnikov ter s tem preprečili nastajanje majhnih dejanskih monopolov, ki bi neizogibno izkoristili svoj prevladujoči položaj.

3.8 EESO poziva Komisijo, naj pripravi potrebne pobude za izvajanje in sprejetje standardnega modela, ki ga je pripravil medvladni organ UN/CEFACT (4), ki deluje v okviru trgovinskega odbora Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE). To bi omogočilo pripravo programa dela, pomembnega v svetovnem merilu, da bi dosegli usklajevanje in sodelovanje na področju elektronskih standardov in olajšav izmenjav med podjetji.

3.9 Splošno sprejetje najboljših praks, razvitih v nekaterih državah članicah z uvedbo obveznega izdajanja elektronskih računov pri javnih naročilih, bi moral Svet podpreti kot primerno sredstvo za njihovo razširjanje. Projekt PEPPOL (Pan-European Public Procurement Online – Vseevropska javna naročila prek spleta) bi bilo treba iz obsežnega pilotnega projekta CIP (Competitiveness and Innovation Framework Programme – okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost), ki ga podpira Komisija, uveljaviti širše s sprejetjem in podporo že razvitih standardov ter povezati tista evropska območja, kjer so elektronska javna naročila že realnost.

3.10 EESO pozdravlja to pobudo, vendar poziva, da se omogoči delovanje na področju elektronskih računov tudi drugim ponudnikom in odpre trg drugim akterjem. Trenutno obstaja približno 400 ponudnikov storitev elektronskega izdajanja računov, ki delujejo predvsem na lokalni ravni, s široko paleto izdelkov. Žal je do interoperabilnosti sistemov še daleč. Skupni standardi na svetovni ravni, ki jih EESO priporoča v sprejetje, so bistvenega pomena za pospešitev uresničevanja enotnega evropskega trga in širjenje koristi za širok krog udeleženih strani, zlasti za mala in srednje velika podjetja, in za povečanje njihove konkurenčnosti.

3.11 Koristi standardiziranih modelov elektronskega izdajanja računov so očitne. Trenutno je trg razdrobljen in ne komunicira. EESO podpira pobude za približevanje na vedno bolj integriranih ravneh interoperabilnosti in izraža zadovoljstvo, da je bil model UN/CEFACT CII v.2 (Cross-Industry Invoice) sprejet kot podlaga za razvoj standarda ISO 20022 (Invoice Message Standard).

3.12 Mednarodni standardi bi morali vedno zagotavljati ustrezne postopke javnega naročanja, da bi preprečili, da morajo podjetja avtomatizirati proces izdajanja računov ločeno od procesa dobav ali npr. od procesa naročanja. To bi privedlo do neučinkovitosti. Razvoj profilov CEN / BII za celotno dobavno verigo bi bilo treba spodbujati in skrbno spremljati, saj tvorijo osnovo elektronskih dokumentov PEPPOL. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti postopnemu sprejemanju standarda UBL (Universal Business Language) v posameznih državah članicah EU in še posebej v javnem sektorju. Sprejetje teh mednarodnih standardov bi bilo treba spodbujati.

3.13 Ko bo v prihodnosti sistem elektronskega izdajanja računov splošno uveljavljen, bodo finančne uprave od njega lahko imele nedvomne koristi zaradi hkratnega plačevanja DDV ob plačilu računa. Povezava z enotnim območjem plačil v eurih bo lahko spodbujala večjo učinkovitost sistema obračunavanja davka. Da bi se izognili negativnim posledicam za MSP, zlasti glede upravljanja likvidnosti, EESO priporoča, naj Komisija upošteva ta problem.

3.14 Prihranki bodo predvsem pri davčnih napovedih in pri stroških samodejno izvedenih plačil. Na splošno je znižanje stroškov za obračunavanje, nadzor in upravljanje davčnih služb za gospodarski sistem eden od ciljev posodobitve in izboljšanja. Zmanjšanje davčnih utaj, ki ga lahko omogoči avtomatizacija procesa izdajanja računov, bo dodatno pomagalo sistemu poiskati vire za ponovne naložbe v podporo gospodarskim in proizvodnim dejavnostim.

3.15 EESO podpira stališče, da je potrebna hitra revizija Direktive 1999/93/ES o elektronskem podpisu, da bi uvedli evropski pravni sistem priznavanja in interoperabilnosti z varnim in zajamčenim elektronskim podpisom, ter poziva Komisijo, naj nujnost te revizije podpre pred Svetom in Parlamentom, da bi čimprej sprejela ustrezne ukrepe. Razlike pri prenosu direktive in obveznost uporabe v posameznih državah članicah so povzročile resne težave, zlasti za mala in srednje velika podjetja, ki menijo, da je elektronski podpis ena največjih in nepotrebnih ovir za sprejetje elektronskega izdajanja računov. Kar zadeva pravni instrument, se EESO sprašuje, ali ni že čas, da bi s sprejetjem uredbe končno razpolagali z enotno zakonodajo, ki bi ustrezala pričakovanjem, nastalim z Aktom o enotnem trgu.

3.16 Državljani EU se zaradi ohranjanja zaprek, birokratskih ovir in upravnih obveznosti ne zavedajo možnosti, ki jih ponuja enotni trg. Potrošniki še vedno pričakujejo svečano napovedane koristi, na primer na področju financ in energije, v katerih je edinole evropska zakonodaja uveljavila sprejetje pravil v korist potrošnikom (tretji energetski sveženj, enotno območje plačil v eurih, direktiva o trgih finančnih instrumentov itd.).

3.17 EESO meni, da je predlog iz sporočila Komisije usmerjen v pravo smer, in pričakuje pospešitev celotnega postopka odločanja in časovnih razporedov za izvajanje projekta, da bi lahko delavcem, državljanom in podjetjem ponudili usklajen oziroma – bolje rečeno – enotno urejen zakonodajni okvir.

V Bruslju, 13. julija 2011 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) SEPA potential benefits at stake, Capgemini.

http://ec.europa.eu/internal_market/payments/docs/sepa/sepa-capgemini_study-final_report_en.pdf.

(2) „Evropska digitalna agenda“, UL C 54, 19.2.2011, str. 58; „Kako digitalno dividendo pretvoriti v družbeno korist in gospodarsko rast“, UL C 44, 11.2.2011, str. 178; UL C 255, 22.9.2010, str. 116, in UL C 77, 31.3.2009, str. 60; „Izboljšanje modelov participativnega javno-zasebnega partnerstva pri zagotavljanju e-storitev za vse v EU 27“, UL C 48, 15.2.2011, str. 72; UL C 255, 22.9.2010, str. 98; UL C 128, 18.5.2010, str. 69; UL C 317, 23.12.2009, str. 84; UL C 218, 11.9.2009, str. 36; UL C 175, 28.7.2009, str. 8; UL C 175, 28.7.2009, str. 92; UL C 175, 28.7.2009, str. 87; UL C 77, 31.3.2009, str. 63; UL C 224, 30.8.2008, str. 61; UL C 224, 30.8.2008, str. 50; UL C 97, 28.4.2007, str. 27; UL C 97, 28.4.2007, str. 21; UL C 325, 30.12.2006, str. 78; UL C 318, 23.12.2006, str. 222; UL C 110, 9.5.2006, str. 83, UL C 123, 25.4.2001, str. 36.

(3) http://www.expp-summit.com/marketreport.htm.

(4) UN Centre for Trade Facilitation and Electronic Business (Center ZN za pospeševanje trgovine in elektronsko poslovanje).