EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 8.12.2022 COM(2022) 703 final 2022/0409(CNS) Predlog UREDBA SVETA o spremembi Uredbe (EU) št. 904/2010 glede ureditev upravnega sodelovanja na področju DDV, potrebnih za digitalno dobo {SEC(2022) 433 final} - {SWD(2022) 393 final} - {SWD(2022) 394 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Ta predlog je del zakonodajnega svežnja za pobudo o DDV v digitalni dobi, skupaj s predlogom direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES glede pravil o DDV za digitalno dobo in predlogom izvedbene uredbe Sveta o spremembi Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 282/2011 glede zahtev za informacije za nekatere ureditve DDV. Ozadje te pobude kot celote je izčrpno predstavljeno v obrazložitvenem memorandumu k predlogu direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES. Ta obrazložitveni memorandum opisuje potrebne spremembe Uredbe Sveta (EU) št. 904/2010 o upravnem sodelovanju in boju proti goljufijam na področju davka na dodano vrednost, ki izhajajo iz sprememb direktive o DDV. Predlog spremembe Uredbe Sveta (EU) št. 904/2010 je pomemben del svežnja. Sveženj o DDV v digitalni dobi posodablja način poročanja o čezmejnih transakcijah na enotnem trgu za namene DDV, da bi se uporabljala uveljavljena tehnologija in obravnavale goljufije na področju DDV. Sedanji način zbiranja zbirnih podatkov z rekapitulacijskimi poročili in izmenjevanja podatkov prek sistema izmenjave podatkov o DDV se uporablja od uvedbe enotnega trga leta 1993. Glede na obseg čezmejnih transakcij in stopnjo goljufij na področju DDV ne ustreza več svojemu namenu. Spremenjena direktiva o DDV nadomešča rekapitulacijska poročila z novimi obveznostmi poročanja na podlagi transakcij. Za dopolnitev teh sprememb spremenjena uredba določa potrebna praktična pravila glede tega, kako si bodo države članice izmenjevale te na novo zbrane podatke, potrebno infrastrukturo IT in pravila o varstvu osebnih podatkov, ki bodo urejala nove izmenjave. Vse to je potrebno za zagotovitev nemotenega izvajanja novih pravil in za zmanjšanje goljufij na področju DDV z novimi ukrepi. V skladu s strukturo DDV v pobudi za digitalno dobo je treba opozoriti na naslednje dele svežnja: zadevni sveženj ima tri glavne cilje: (1)posodobitev obveznosti poročanja o DDV z uvedbo zahtev za digitalno poročanje, na podlagi katerih se bodo standardizirale informacije, ki jih morajo davčni zavezanci za vsako transakcijo davčnim organom predložiti v elektronski obliki. Hkrati se bo uvedla obveznost izdajanja elektronskih računov za čezmejne transakcije; (2)obravnavanje izzivov platformnega gospodarstva s posodobitvijo pravil o DDV, ki se uporabljajo za platformno gospodarstvo, da se reši vprašanje enakega obravnavanja, pojasnitvijo pravil o kraju dobave oziroma opravljanja, ki se uporabljajo za te transakcije, ter okrepitvijo vloge platform pri pobiranju DDV, kadar omogočajo kratkoročno oddajanje nastanitve v najem ali prevoz potnikov, ter (3)zmanjšanje potrebe po več registracijah za DDV v EU ter izboljšanje delovanja orodja, ki se uporablja za prijavo in plačilo DDV za prodajo blaga na daljavo, in sicer z uvedbo enotne registracije za DDV. To pomeni izboljšanje in razširitev obstoječih sistemov „vse na enem mestu“ (VEM) / uvoznega sistema „vse na enem mestu“ (UVEM) in obrnjene davčne obveznosti, da bi bilo čim manj primerov, v katerih se mora davčni zavezanec registrirati v drugi državi članici. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Ta predlog je del zakonodajnega svežnja za pobudo o DDV v digitalni dobi. Skladnost svežnja kot celote je izčrpno predstavljena v obrazložitvenem memorandumu k predlogu direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES. •Skladnost z drugimi politikami Unije Ta predlog je del zakonodajnega svežnja za pobudo o DDV v digitalni dobi. Skladnost svežnja kot celote je izčrpno predstavljena v obrazložitvenem memorandumu k predlogu direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Ta uredba spreminja Uredbo Sveta (EU) št. 904/2010 na podlagi člena 113 Pogodbe o delovanju Evropske unije. V navedenem členu je določeno, da Svet po posebnem zakonodajnem postopku ter po posvetovanju z Evropskim parlamentom in Ekonomsko-socialnim odborom soglasno sprejme določbe za harmonizacijo pravil držav članic na področju posrednega obdavčenja. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost)

Države članice so odgovorne predvsem za upravljanje, pobiranje in nadzor DDV. Vendar pa so goljufije na področju DDV pogosto povezane s čezmejnimi transakcijami znotraj enotnega trga ali pa vključujejo gospodarske subjekte s sedežem v drugih državah članicah kot je tista, v kateri je treba plačati DDV. Goljufije na področju DDV negativno vplivajo na delovanje enotnega trga in povzročajo znatne izgube proračunu EU. Instrumenti EU za sodelovanje, ki omogočajo izmenjavo informacij med davčnimi upravami, so nepogrešljivi za ustrezen nadzor čezmejnih transakcij in boj proti goljufijam na področju DDV. Ta pobuda je v skladu z načelom subsidiarnosti, saj ciljev te pobude države članice same ne morejo doseči. Zato mora Komisija, ki je odgovorna za zagotavljanje nemotenega delovanja enotnega trga in spodbujanje splošnega interesa Evropske unije, predlagati ukrepe za izboljšanje razmer. Tega ni mogoče doseči zgolj na ravni držav članic ali s pomočjo nezakonodajnih instrumentov. Ukrepanje na ravni EU v zvezi z instrumenti upravnega sodelovanja bi prineslo vrednost, ki presega to, kar je mogoče doseči na nacionalni ravni, kar pa zahteva spremembe Uredbe Sveta (EU) št. 904/2010 o upravnem sodelovanju in boju proti goljufijam na področju davka na dodano vrednost. •Sorazmernost Predlog v veliki meri temelji na sedanjem pravnem okviru za upravno sodelovanje na področju DDV in okviru dodaja elemente le tam, kjer ga je treba okrepiti. Vsi predlagani ukrepi so bili zasnovani tako, da izpolnjujejo nove zahteve za digitalno poročanje in potrebe držav članic. Pričakuje se, da bodo imele nove določbe pozitivne učinke na boj proti goljufijam na področju DDV, poleg tega pa naj podjetjem in upravam ne bi povzročile znatnih dodatnih stroškov, razen za določen razvoj informacijske tehnologije za davčne uprave. Tudi v teh primerih bi z njimi povezani stroški ostali omejeni. Vzpostavljen bi bil centralni elektronski sistem za informacije o DDV (v nadaljevanju: centralni sistem VIES). Državam članicam bo omogočil pošiljanje informacij o DDV, ki jih hranijo na nacionalni ravni, kar bo pripomoglo k učinkovitemu boju proti goljufijam na področju DDV. Centralni sistem VIES bi lahko podatke o čezmejnih transakcijah med podjetji (B2B), ki jih pošljejo države članice, združeval po posameznih davčnih zavezancih. Omogočal bo tudi navzkrižno preverjanje sporočenih dobav znotraj Skupnosti s poslanimi podatki o pridobitvah znotraj Skupnosti. Poleg tega bo omogočal obdelavo informacij, ki jih pošljejo države članice, z drugimi informacijami o DDV, izmenjanimi na podlagi Uredbe (EU) št. 904/2010, kot so carinski podatki ali podatki o plačilih, ter te informacije hranil le za obdobje, ki ga davčni organi potrebujejo za izvajanje nadzora DDV. Informacije se bodo v centralnem sistemu VIES hranile pet let, da se državam članicam zagotovi razumno obdobje za izvedbo revizij DDV. Po tem obdobju bodo podatki dokončno izbrisani. Centralni sistem VIES bi bil dostopen samo pooblaščenim uradnikom, ki jih imenujejo njihove države članice, ter zgolj za namene nadzora pravilne uporabe zakonodaje o DDV in boja proti goljufijam na področju DDV. Kar zadeva shranjevanje, bi centralni sistem VIES zagotavljal ustrezno raven varnosti v skladu s pravili, ki urejajo obdelavo osebnih podatkov v institucijah EU. Izmenjave informacij med nacionalnimi davčnimi organi in centralnim sistemom VIES bodo potekale prek varnega skupnega komunikacijskega omrežja. To trenutno podpira izmenjave informacij med davčnimi in carinskimi organi ter vključuje vse potrebne varnostne elemente (tudi šifriranje informacij). Ta predlog bo zato še naprej uporabljal zaščitne ukrepe iz Uredbe (EU) št. 904/2010 in evropskega okvira za varstvo podatkov. Splošni namen izmenjave in analize teh informacij, povezanih z DDV, ostaja zagotavljanje pravilne uporabe zakonodaje o DDV in boj proti goljufijam na področju DDV. Slednje je pomemben cilj v splošnem javnem interesu EU in njenih držav članic, kot je navedeno v členu 23(1)(e) splošne uredbe o varstvu podatkov in v členu 20(1)(b) Uredbe (EU) 2018/1725. Da bi podprli ta pomembni cilj in učinkovitost davčnih organov pri njegovem doseganju, se bodo za centralni sistem VIES uporabljale omejitve iz člena 55(5) Uredbe (EU) št. 904/2010. Nove določbe ne presegajo tistega, kar je nujno potrebno za povečanje učinkovitosti instrumentov upravnega sodelovanja pri preverjanju čezmejnih transakcij in krepitvi boja proti goljufijam na področju DDV glede na predlagane zahteve za digitalno poročanje in druge spremembe, ki jih uvaja sveženj o DDV v digitalni dobi. •Izbira instrumenta Za spremembo sedanje Uredbe (EU) št. 904/2010 je potrebna uredba Sveta. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Leta 2017 je bila opravljena ocena uporabe obstoječega okvira EU za upravno sodelovanje in boj proti goljufijam na področju DDV, ki ga določa Uredba (EU) št. 904/2010. Države članice imajo na splošno pozitivno mnenje glede pravnega in praktičnega okvira, ki se izvaja z Uredbo (EU) št. 904/2010. Zaradi sprememb zahtev glede poročanja za čezmejne transakcije v direktivi o DDV so potrebne spremembe pravnega okvira za upravno sodelovanje. Uvedba novih zahtev za digitalno poročanje znatno povečuje količino podatkov, ki si jih bodo morale države članice izmenjevati, in pogostost izmenjav. Zato se v Uredbo v poglavju V uvaja nov del: Shranjevanje določenih informacij in njihovo izmenjevanje, s čimer bo to izmenjevanje mogoče prek novega elektronskega sistema, imenovanega centralni VIES. •Posvetovanja z deležniki Obsežne informacije o posvetovanjih z deležniki so na voljo v obrazložitvenem memorandumu predloga za spremembo direktive o DDV.

Organizirani sta bili dve delavnici programa Fiscalis, da bi se zbrale povratne informacije držav članic glede prilagoditve okvira za upravno sodelovanje na področju DDV, s čimer bi se podprle nove zahteve za digitalno poročanje. Na prvi delavnici, ki je potekala novembra 2021, so bila zbrana mnenja strokovnjakov za boj proti goljufijam na področju DDV in uradnikov Eurofisca za zvezo. Druga delavnica, ki je potekala aprila 2022, je bila osredotočena na vodje pristojnih uradov za zvezo držav članic. V obeh primerih so predstavniki držav članic poudarili pomen novih zahtev za digitalno poročanje, kadar jih spremlja ustrezen sistem za izmenjavo informacij o DDV. Ugotovljeno je bilo, da obstaja jasna potreba po samodejnem navzkrižnem preverjanju podatkov, zbranih na podlagi zahtev za digitalno poročanje, npr. sporočenih dobav s pridobitvami. Doseženo je bilo tudi široko soglasje, da bi bil najustreznejši centralni sistem, ki bi olajšal skupno obdelavo in analizo informacij, s čimer bi se zagotovilo enotno izvajanje navzkrižnega preverjanja in enotna razlaga rezultatov. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Ta predlog je del zakonodajnega svežnja za pobudo o DDV v digitalni dobi. Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj za celotni sveženj sta izčrpno predstavljena v obrazložitvenem memorandumu k predlogu direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES. •Ocena učinka Ta predlog je del zakonodajnega svežnja za pobudo o DDV v digitalni dobi. Ocena učinka za celotni sveženj je vključena v obrazložitveni memorandum k predlogu direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES. •Primernost in poenostavitev ureditve Ta predlog je del zakonodajnega svežnja za pobudo o DDV v digitalni dobi. Obsežne informacije o primernosti predpisov in njihovi poenostavitvi so zagotovljene v obrazložitvenem memorandumu k predlogu direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES. •Temeljne pravice Ta predlog naj bi povzročil novo izmenjavo in skupno obdelavo informacij o DDV, ki bi lahko vključevale osebne podatke. Vendar bi bili podatki, ki bi se zbirali v skladu z novimi zahtevami za digitalno poročanje in nato izmenjevali prek centralnega sistema VIES, omejeni na transakcije med podjetji znotraj Skupnosti in ne bodo zajemali transakcij med podjetji in potrošniki. Uporabljeno je bilo tudi načelo minimizacije podatkov. Zato se podatki, ki se bodo zbirali in nato izmenjevali, nanašajo le na podsklop informacij, ki jih vsebuje račun. Ta minimalni nabor podatkov, ki se zahteva za spremljanje pravilne uporabe DDV in za boj proti goljufijam na področju DDV, je določen s spremembo člena 264 v priloženem predlogu direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES. Vendar varstvo osebnih podatkov in skladnost z uredbama (EU) 2016/679 in (EU) 2018/1725 ostajata prednostni nalogi, tudi če se obdelujejo zgolj omejene informacije. Zato se predlagajo naslednje določbe: ·Podatki v centralnem sistemu VIES se bodo hranili le pet let, kar je najkrajši čas, potreben, da nacionalni davčni organi, ki so pooblaščeni za izvrševanje obveznosti v zvezi z DDV (hramba podatkov), izvedejo analizo in preiskave nacionalnih davčnih organov. ·Podatki v centralnem sistemu VIES bodo zaščiteni, kot je določeno v členu 55(1) Uredbe (EU) št. 904/2010. ·Podatki v centralnem sistemu VIES se bodo uporabljali za jasno opredeljene in omejene namene, zlasti za pravilno odmero DDV, spremljanje pravilne uporabe DDV in boj proti goljufijam na področju DDV, kot je določeno v členu 1 Uredbe (EU) št. 904/2010. Podatki se bodo zlasti uporabljali za izvedbo ocen tveganja za zgodnje odkrivanje morebitnih goljufov in odpravo goljufivih mrež, katerih namen je zloraba sistema DDV z izvajanjem goljufij na področju DDV. ·Med uporabnike, ki bodo lahko dostopali do podatkov v centralnem sistemu VIES, bo vključeno samo pooblaščeno osebje iz držav članic, njihov dostop pa bo omejen v skladu z načelom potrebe po seznanitvi. ·Centralni sistem VIES bo gostila, vzdrževala in tehnično upravljala Komisija, ki ima operativne zmogljivosti in izkušnje za zagotavljanje tehničnih in organizacijskih varnostnih ukrepov za varstvo osebnih podatkov. V izvedbenem aktu bodo določene naloge, ki jih bo Komisija izvajala v zvezi s tehničnim upravljanjem centralnega sistema VIES. ·V izvedbenem aktu bodo določene vloge in odgovornosti držav članic in Komisije, kadar delujejo kot upravljavci in obdelovalci v skladu z uredbama (EU) 2016/679 in (EU) 2018/1725. Poleg tega za te ukrepe velja člen 8 Listine o temeljnih pravicah. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Proračunske posledice so izčrpno predstavljene v obrazložitvenem memorandumu k predlogu direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES. Predlog bo nacionalnim upravam in proračunu EU povzročil omejene stroške za vzpostavitev izboljšanega sistema izmenjave podatkov o DDV (VIES). 5.DRUGI ELEMENTI

•Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Stalni odbor za upravno sodelovanje, ustanovljen na podlagi člena 58(1) Uredbe Sveta (EU) št. 904/2010, bo obravnaval vsa možna vprašanja v zvezi z upravnim sodelovanjem med državami članicami, ki izhajajo iz novih pravil za obdavčitev trgovine znotraj EU. Zlasti bo po tem, ko bo Svet sprejel spremembo, v odboru skupaj z državami članicami pripravljen izvedbeni načrt za potrebne spremembe IT. V skladu s členom 59 Uredbe (EU) št. 904/2010 se uporaba uredbe pregleduje vsakih pet let. Poleg tega morajo države članice v skladu s členom 49, da bi ovrednotile uspešnost boja proti davčni utaji in izogibanju davkom na podlagi upravnega sodelovanja, Komisiji sporočiti vse razpoložljive informacije, ki so pomembne za uporabo uredbe, in med drugim letne statistične podatke o uporabi instrumentov sodelovanja. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) N. r. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga 1.Uvedba centralnega sistema za izmenjavo informacij o DDV Prvi sklop sprememb v predlogu obravnava razvoj novega centralnega sistema za izmenjavo informacij o DDV med davčnimi upravami držav članic na ravni EU, ki je prilagojen značilnostim zahtev za digitalno poročanje. V poglavju V Uredbe (EU) št. 904/2010 se doda oddelek 3, v katerem se s členi 24g do 24m uvede centralni sistem VIES, kot sledi: ·Člen 24g vzpostavlja centralni sistem VIES, in sicer določa, da Komisija razvije, vzdržuje, gosti in tehnično upravlja centralni sistem, vsaka država članica pa razvije, vzdržuje, gosti in tehnično upravlja nacionalni elektronski sistem za samodejno pošiljanje različnih kategorij informacij v centralni sistem VIES. Najpomembnejši del informacij, ki se izmenjujejo prek centralnega sistema VIES, bodo informacije, zbrane v okviru zahtev za digitalno poročanje. Druge informacije se nanašajo na identifikacijo davčnih zavezancev. Nazadnje je izrecno navedeno, da lahko države članice informacije, ki jih morajo samodejno poslati v centralni sistem VIES, hranijo v nacionalnem elektronskem sistemu, ki ga uporabljajo za pošiljanje informacij za namene ponovne uporabe pri nacionalnem nadzoru. ·Člen 24h se nanaša na kakovost in razpoložljivost podatkov. Izmenjava informacij bo koristna le, če bodo podatki dovolj kakovostni. V ta namen države članice izvedejo vse potrebne posodobitve in sprejmejo ukrepe za zagotovitev, da se centralni podatki VIES posodabljajo ter so popolni in točni. Da bi bile informacije posodobljene, bi bilo treba v sistem nemudoma vnesti nove ali posodobljene informacije. Ta takojšnja posodobitev informacij je zlasti pomembna, kar zadeva identifikacijske informacije, ki so neločljivo povezane s potrjevanjem identifikacijske številke za DDV. Kar zadeva poročila o transakcijah znotraj Skupnosti na podlagi informacij, zbranih v okviru zahtev za digitalno poročanje, je sprejemljiva zamuda pri vnosu v centralni sistem VIES en dan po tem, ko jih davčna uprava pridobi. Navzkrižno preverjanje informacij, ki jih sporočita dobavitelj in njegova stranka, se lahko izvede šele potem, ko informacije sporočita obe strani in ko jih vsak organ pošlje v centralni sistem VIES. To pomeni, da bi morala sprejemljiva zamuda za vsak korak ostati nekaj dni, da bi bile mogoče dovolj pogoste analize. Informacije ostanejo v centralnem sistemu VIES na voljo pet let po koncu leta, v katerem so bile poslane v centralni sistem VIES. ·Člen 24i se nanaša na prikaz informacij za identifikacijo za DDV v centralnem sistemu VIES kot neveljavnih, ko so izpolnjeni določeni pogoji. Določba učinkuje, če so osebe, identificirane za namene DDV, prenehale opravljati svojo gospodarsko dejavnost, prijavile lažne podatke, da bi pridobile identifikacijsko številko za DDV, ali niso sporočile sprememb svojih podatkov, zaradi česar bi, če bi davčna uprava za to vedela, zavrnila ali preklicala identifikacijsko številko za DDV. Ta določba je zelo pomembna za učinkovit boj proti goljufijam na področju DDV. Poudariti je treba, da se ta določba nanaša le na prikaz identifikacijske številke za DDV kot neveljavne v nekaj primerih. Ne določa, kdaj bi morale države članice odvzeti identifikacijsko številko za DDV. ·Člen 24j opisuje zmogljivosti, ki jih bo imel centralni sistem VIES v zvezi z informacijami, ki se vanj pošiljajo. Člen določa, da bo centralni sistem VIES sposoben hraniti ter navzkrižno preverjati, združevati in obdelovati prejete informacije. Poleg tega bo centralni sistem VIES omogočal dostop do informacij (prejetih, navzkrižno preverjenih, zbirnih in obdelanih) pooblaščenim uporabnikom in sistemom. Centralni sistem VIES bi moral biti sposoben tudi obdelovati informacije skupaj z vsemi informacijami, sporočenimi ali zbranimi na podlagi Uredbe Sveta (EU) št. 904/2010 za namene nadzora in za boj proti goljufijam na področju DDV. Pomemben primer je čiščenje in obogatitev podatkov tako, da se obdelujejo skupaj s podatki iz drugih sistemov, kot je na primer sistem nadzora, ki vsebuje informacije o uvozu, oproščenem plačila DDV, in sicer z uporabo carinskih postopkov 42/63. Ta zmogljivost je potrebna za ustvarjanje sinergij med različnimi informacijskimi sistemi, ki vsebujejo informacije, povezane z DDV, in povečanje učinka naložb v take sisteme. ·Člen 24k opisuje, kateri uradniki in sistemi imajo avtomatiziran dostop do centralnega sistema VIES. Med njimi so uradniki držav članic, ki preverjajo zahteve za uvoz blaga z oprostitvijo plačila DDV, uradniki Eurofisca za zvezo in vsi drugi uradniki, ki jih izrecno pooblasti pristojni organ njihove države članice. In končno, določen je dostop do zbranih in obdelanih informacij za nacionalne elektronske sisteme, ki pošiljajo informacije v centralni sistem VIES. Ta določba zagotavlja varen komunikacijski kanal stroj-stroj, ki omogoča avtomatizacijo in odpravlja potrebo po človeškem posredovanju. ·Člen 24l obravnava stroške razvoja in vzdrževanja centralnega sistema VIES, saj določa, da se stroški vzpostavitve, delovanja in vzdrževanja centralnega sistema VIES krijejo iz splošnega proračuna Unije. Ti stroški med drugim vključujejo stroške varne povezave med centralnim sistemom VIES in nacionalnimi elektronskimi sistemi iz člena 24g(2) ter tudi stroške storitev, potrebnih za izvajanje zmogljivosti iz člena 24j. Po drugi strani vsaka država članica krije stroške vseh potrebnih nadgradenj svojih nacionalnih elektronskih sistemov in je zanje odgovorna, da se omogoči izmenjevanje informacij z uporabo skupnega komunikacijskega omrežja ali katerega koli drugega podobnega omrežja. ·Člen 24m se nanaša na varnost in skladnost centralnega sistema VIES. Prvi odstavek določa, da države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti s členom 55 te uredbe. Člen 55 določa obveznosti v zvezi z uradno tajnostjo, zasebnostjo in varnostjo informacij, ki se hranijo, obdelujejo ali izmenjujejo na podlagi Uredbe. Drugi odstavek pooblašča Komisijo, da z izvedbenimi akti sprejme naloge Komisije za tehnično upravljanje centralnega sistema VIES ter vloge in odgovornosti držav članic in Komisije v zvezi s funkcijami upravljavca in obdelovalca na podlagi Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbe (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta. 2.Postopno opuščanje obstoječega sistema za izmenjavo informacij o DDV Drugi sklop sprememb v predlogu obravnava postopno opuščanje obstoječega sistema VIES. Obstoječi sistem VIES, ki ga zajema oddelek 1 poglavja V, je treba ohraniti dve leti po vzpostavitvi centralnega sistema VIES, da se olajša nadzor nad transakcijami, o katerih se poroča z rekapitulacijskimi poročili, pred uvedbo zahtev za digitalno poročanje. Obstoječi sistem VIES bo omogočal samodejno izmenjavo informacij, predloženih na podlagi starih zahtev za poročanje za to obdobje. Po postopni opustitvi obstoječega sistema VIES bi se lahko informacije še vedno izmenjevale med državami članicami na lastno pobudo ali na zahtevo z uporabo neavtomatiziranih instrumentov upravnega sodelovanja. Postopna opustitev obstoječega VIES se bo izvedla na naslednji način: ·Členi 17, 20, 21, 22 in 23 se spremenijo, in sicer se črtajo sklici na obstoječi VIES. ·Člen 31, ki obravnava zagotavljanje informacij davčnim zavezancem o veljavnosti identifikacijskih številk za DDV ter s tem povezanih imen in naslovov drugih oseb, vključenih v transakcije znotraj Skupnosti, se spremeni. Po spremembi se bo člen skliceval na informacije, shranjene v centralnem sistemu VIES.

3.Druge spremembe Tretji sklop sprememb v predlogu določa potrebne prilagoditve glede izmenjave informacij v zvezi z novo posebno ureditvijo za prenose lastnega blaga, kot je bila uvedena z Direktivo 2006/112/ES. V skladu s členom 242a Direktive 2006/112/ES morajo operaterji platform voditi evidence o dobavah med podjetji in strankami, opravljenih na njihovih platformah. Da bi olajšali delovanje modela domnevnega dobavitelja, ki se uvaja v sektorjih kratkoročnega oddajanja nastanitve v najem in prevoza potnikov, se ta razširi na dobavo med podjetji. Treba je uvesti standardni format za prenos teh informacij. 2022/0409 (CNS) Predlog UREDBA SVETA o spremembi Uredbe (EU) št. 904/2010 glede ureditev upravnega sodelovanja na področju DDV, potrebnih za digitalno dobo SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 113 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Uredba Sveta (EU) št. 904/2010 določa pogoje, pod katerimi pristojni organi v državah članicah, odgovorni za uporabo predpisov o DDV, sodelujejo drug z drugim in s Komisijo, da se zagotovi izpolnjevanje obveznosti z navedenimi predpisi. Ti pogoji med drugim vključujejo pravila za elektronsko shranjevanje in izmenjavo informacij, ki lahko prispevajo k pravilni odmeri DDV, nadzoru pravilne uporabe DDV, predvsem pri transakcijah znotraj Skupnosti, ter boju proti goljufijam na področju DDV. (2)Z Direktivo Sveta (EU) XX/XXX [Urad za publikacije: vstaviti številko in leto Direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES glede pravil o DDV za digitalno dobo, sprejete na isti dan kot ta uredba] so bile v Direktivo Sveta 2006/112/ES uvedene zahteve za digitalno poročanje. Navedene zahteve zavezujejo davčne zavezance, identificirane za namene DDV, da državam članicam predložijo informacije o vsaki dobavi blaga znotraj Skupnosti, o vsaki pridobitvi blaga znotraj Skupnosti in o vsakem opravljanju storitev, ki so obdavčljive v državi članici, ki ni država članica, kjer ima dobavitelj sedež. Države članice si morajo te informacije o transakcijah znotraj Skupnosti izmenjevati in jih obdelovati, da bi nadzirale pravilno uporabo DDV in odkrivale goljufije. (3)Obstoječe sodelovanje med davčnimi organi držav članic temelji na izmenjavi zbirnih informacij med nacionalnimi elektronskimi sistemi. Uvedba zahtev za digitalno poročanje je namenjena povečanju pobiranja davkov s pravočasnim zagotavljanjem podatkov po posamičnih transakcijah davčnim upravam. Da bi bili ti podatki učinkovito na voljo drugim davčnim upravam ter da bi se omogočila skupno izvajanje analiz in navzkrižnih preverjanj ter skupna razlaga teh analiz in navzkrižnih preverjanj, je potreben centralni sistem, v katerem se izmenjujejo informacije o DDV. (4)Da bi državam članicam omogočili učinkovitejši boj proti goljufijam na področju DDV, bi bilo treba za izmenjevanje informacij o DDV vzpostaviti centralni elektronski sistem za izmenjavo informacij o DDV (v nadaljnjem besedilu: centralni sistem VIES). Ta sistem bi moral iz nacionalnih elektronskih sistemov držav članic prejemati informacije o transakcijah znotraj Skupnosti, ki jih sporočijo zadevni dobavitelji in pridobitelji v različnih državah članicah. Od držav članic bi moral prejemati tudi identifikacijske informacije za DDV davčnih zavezancev, ki opravljajo transakcije znotraj Skupnosti. Poleg tega bi bilo treba ob vsaki spremembi podatkov v centralni sistem VIES naložiti tudi metapodatke za sledenje času spremembe. (5)Identifikacijske informacije za DDV davčnih zavezancev, ki opravljajo transakcije znotraj Skupnosti, bi bilo treba v centralnem sistemu VIES nemudoma samodejno posodobiti, kadar se identifikacijske informacije spremenijo, razen če države članice soglašajo, da taka posodobitev ni ustrezna, bistvena ali koristna. Take posodobitve so potrebne, ker je veljavnost identifikacijskih številk za DDV davčnih zavezancev predmet preverjanja, in sicer v zvezi s pogojem za oprostitev dobav znotraj Skupnosti iz člena 138 Direktive 2006/112/ES. Da bi davčnim upravam zagotovili razumno raven zanesljivosti glede kakovosti in zanesljivosti takih informacij, bi bilo treba informacije o transakcijah znotraj Skupnosti v centralnem sistemu VIES samodejno posodobiti najpozneje en dan po tem, ko država članica prejme informacije od davčnega zavezanca.

(6)Poleg tega bi morale države članice v zvezi z identifikacijskimi informacijami za DDV v centralnem sistemu VIES sprejeti ukrepe za zagotovitev, da zadevna država članica podatke, ki jih davčni zavezanci predložijo za identifikacijo za namene DDV v skladu s členom 214 Direktive 2006/112/ES, oceni kot popolne in točne. Poleg tega bi morale države članice zagotoviti, da je identifikacijska številka za DDV v centralnem sistemu VIES prikazana kot neveljavna, če davčni zavezanec ne izpolnjuje obveznosti sporočanja podatkov ali če preneha opravljati svojo gospodarsko dejavnost. (7)Informacije o transakcijah znotraj Skupnosti, ki jih sporočijo dobavitelji in pridobitelji v različnih državah članicah, bi morala vsaka država članica v centralni sistem VIES vnesti takoj po tem, ko jih prejme. Prejete informacije je treba iz tehničnih razlogov, povezanih z obsegom podatkov, hitro obdelati, pa tudi zaradi zgodnjega odkrivanja sumljivih transakcij in morebitnih primerov goljufij na področju DDV. (8)Za pomoč državam članicam v boju proti goljufijam na področju DDV in za odkrivanje goljufov bi bilo treba identifikacijske informacije za DDV in informacije o DDV za transakcije znotraj Skupnosti hraniti pet let. To je minimalno obdobje, ki ga države članice potrebujejo za učinkovito izvajanje nadzora in preiskovanje domnevnih goljufij na področju DDV ali za njihovo odkrivanje. Prav tako je sorazmerno glede na ogromno količino informacij o transakcijah znotraj Skupnosti in občutljivost informacij kot poslovnih in osebnih podatkov. (9)Za pravočasno odkrivanje neskladij in s tem izboljšanje zmogljivosti za boj proti goljufijam na področju DDV bi moral biti centralni VIES sposoben samodejno navzkrižno preverjati informacije, zbrane od dobavitelja in pridobitelja na podlagi zahtev za digitalno poročanje, uvedenih z Direktivo (EU) XX/XXX [Urad za publikacije: vstaviti številko in leto Direktive Sveta o spremembi Direktive 2006/112/ES glede pravil o DDV za digitalno dobo, sprejete na isti dan kot ta uredba]. Rezultati takega navzkrižnega preverjanja bi morali biti na voljo državam članicam za ustrezno nadaljnje ukrepanje. (10)Da bi lahko centralni sistem VIES ohranil zmogljivosti obstoječega sistema za izmenjavo informacij o DDV iz člena 17(1), točka (a), Uredbe (EU) št. 904/2010, bi moral imeti tudi možnost, da združuje informacije, da se zagotovi pregled dobav in pridobitev, ki jih sporočijo davčni zavezanci iz držav članic. Da bi centralni sistem VIES državam članicam omogočal, da še naprej dostopajo do informacij druga druge, kot so trenutno strukturirane v okviru obstoječega sistema za izmenjavo informacij o DDV, bi moral centralni sistem VIES podpirati združevanje podatkov. (11)V podporo pristojnim organom držav članic pri pravilnem odmerjanju DDV, spremljanju pravilne uporabe DDV, boju proti goljufijam na področju DDV in izkoriščanju sinergij med različnimi informacijskimi sistemi, ki vsebujejo informacije, povezane z DDV, bi moral centralni sistem VIES informacije, prejete od držav članic, obdelovati skupaj z vsemi informacijami, sporočenimi ali zbranimi v skladu z Uredbo (EU) št. 904/2010. (12)Dostop do informacij v centralnem sistemu VIES bi bilo treba zagotoviti na podlagi potrebe po seznanitvi. Navedene informacije se ne bi smele uporabljati za druge namene kot za spremljanje pravilne uporabe DDV in boj proti goljufijam na področju DDV. Vse uporabnike bi morala zavezovati pravila o zaupnosti iz te uredbe. (13)Za boj proti goljufijam na področju DDV bi morali imeti uradniki Eurofisca za zvezo iz držav članic iz člena 36 Uredbe (EU) št. 904/2010 možnost dostopa do informacij o DDV v zvezi s transakcijami znotraj Skupnosti in priprave analiz teh informacij. Za spremljanje pravilne uporabe zakonodaje o DDV bi morali imeti dostop do identifikacijskih informacij za DDV, ki so shranjene v centralnem sistemu VIES, tudi uradniki držav članic, ki preverjajo, ali se uporablja oprostitev DDV za določeno uvoženo blago, ki je določena v členu 143(1), točka (d), Direktive 2006/112/ES. Poleg tega bi morali pristojni organi držav članic iz istih razlogov izbrati druge uradnike, ki potrebujejo neposreden dostop do centralnega sistema VIES, in jim po potrebi odobriti tak dostop. In končno bi morale imeti možnost dostopa do informacij v centralnem sistemu VIES ustrezno pooblaščene osebe Komisije, vendar le v obsegu, v katerem je tak dostop potreben za razvoj in vzdrževanje navedenega sistema. (14)Za preiskovanje domnevnih goljufij na področju DDV in odkrivanje takih goljufij bi morali imeti informacijski sistemi, ki podpirajo mrežo Eurofisc v boju proti goljufijam na področju DDV, vključno s sistemom za analizo transakcijskih mrež in osrednjim elektronskim sistemom informacij o plačilih (CESOP), neposreden dostop do centralnega sistema VIES. (15)Zaradi obsega podatkov in pogostosti njihovega pošiljanja v centralni sistem VIES je potrebna avtomatizacija pretoka informacij iz centralnega sistema VIES v nacionalne sisteme. Takšna avtomatizacija bi morala zagotoviti tudi učinkovit in varen komunikacijski kanal stroj-stroj ter zagotoviti, da pri dostopu do skupnih podatkov ne bo več potrebe po človeškem posredovanju. Dostop do informacij, shranjenih v centralnem sistemu VIES, vključno z obdelanimi in zbirnimi informacijami za namene nadzora DDV in za boj proti goljufijam na področju DDV, bi morali zato imeti tudi nacionalni elektronski sistemi, ki pošiljajo informacije vanj. (16)Da se zagotovijo enotni pogoji izvajanja Uredbe (EU) št. 904/2010, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila v zvezi z nalogami, ki jih bo Komisija izvajala za tehnično upravljanje centralnega sistema VIES, tehničnimi podrobnostmi v zvezi z identifikacijo uradnikov in elektronskih sistemov ter njihovim dostopom do centralnega sistema VIES, tehničnimi podrobnostmi in obliko zapisa informacij, ki se pošiljajo v centralni sistem VIES, ter vlogami in odgovornostmi držav članic in Komisije, kadar delujejo kot upravljavci in obdelovalci v skladu z uredbama (EU) 2016/679 in (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta. Navedena pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (17)Goljufije na področju DDV so skupni problem vseh držav članic. Države članice same nimajo informacij, potrebnih za zagotovitev pravilne uporabe pravil o DDV in za boj proti goljufijam na področju DDV. Ker cilja Uredbe (EU) št. 904/2010, tj. boja proti goljufijam na področju DDV zaradi čezmejne narave notranjega trga ne morejo zadovoljivo doseči države članice, temveč se lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. (18)Davčni zavezanci, ki omogočajo dobavo blaga ali opravljanje storitev z uporabo elektronskega vmesnika, lahko od države članice, v kateri so navedene dobave in opravljanje v skladu s členom 242a Direktive 2006/112/ES obdavčljivi, prejmejo zahtevek za predložitev evidence. Da bi se zmanjšali upravno breme in stroški izpolnjevanja obveznosti za te davčne zavezance ter preprečilo podvajanje dela, bi morala država članica identifikacije pri pošiljanju takih zahtevkov delovati čim bolj usklajeno. V ta namen je treba določiti standardni obrazec za elektronsko pošiljanje teh informacij državam članicam. (19)V Direktivo 2006/112/ES je treba uvesti novo poenostavitveno ureditev „vse na enem mestu“ (VEM) za davčne zavezance, ki določeno lastno blago prenašajo čez mejo. Zato je treba to novo ureditev vključiti v splošni okvir posebnih ureditev VEM za DDV iz poglavja XI, oddelek 3, Uredbe št. 904/2010. Vključevati bi morala zlasti zagotavljanje informacij med državo članico, iz katere se prenese blago, in državo članico, v katero se prenese blago. (20)Ker bo nova ureditev VEM celovita in bo zajemala čezmejno gibanje blaga, ki ga trenutno v skladu s členom 17a Direktive 2006/112/ES zajemajo ureditve skladiščenja na odpoklic, so se navedene ureditve črtale iz Direktive 2006/112/ES. Navedeno spremembo Direktive 2006/112/ES je treba izraziti v členu 21 Uredbe (EU) št. 904/2010. (21)Deležniki so zlorabo identifikacijskih številk za DDV v sistema ureditve UVEM opredelili kot morebitno tveganje. Za zanesljivejše zagotavljanje pravilne uporabe in postopka preverjanja identifikacijskih številk za DDV v okviru sistema UVEM je treba razširiti člen 47h Uredbe (EU) št. 904/2010, ki carinskim organom omogoča dostop do informacij o gospodarskem subjektu, registriranem za uporabo sistema UVEM, s čimer se bodo izboljšale zmogljivosti navedenih carinskih organov za obvladovanje tveganja in nadzor. (22)Da se okrepi nadzor v zvezi z ureditvijo UVEM, je treba v člen 17(1), točka (e), Uredbe (EU) št. 904/2010 dodati skupno vrednost blaga, uvoženega v okviru navedene ureditve, po identifikacijskih številkah za uporabo ureditve UVEM na vsako državo članico potrošnje. (23)Tehnične podrobnosti, vključno s skupnimi elektronskimi sporočili, za predložitev evidenc s strani davčnih zavezancev, ki omogočajo dobave blaga in opravljanje storitev z uporabo elektronskega vmesnika iz člena 242a Direktive 2006/112/ES, bi bilo treba sprejeti v skladu s postopkom v odboru iz te uredbe. (24)Ta uredba spoštuje temeljne pravice in upošteva načela iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Ta uredba si zlasti prizadeva zagotoviti polno spoštovanje pravice do varstva osebnih podatkov iz člena 8 Listine. V zvezi s tem ta uredba strogo omejuje količino osebnih podatkov, ki bodo dani na voljo davčnim organom. Obdelava informacij o transakcijah znotraj Skupnosti v skladu s to uredbo bi se morala izvajati le za namene te uredbe. (25)V skladu s členom 42(1) Uredbe (EU) 2018/1725 je bilo opravljeno posvetovanje z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov, ki je mnenje podal […].

(26)Ker bo za izvajanje centralnega sistema VIES potreben nov tehnološki razvoj, je treba odložiti uporabo določb, povezanih s centralnim sistemom VIES, da se državam članicam in Komisiji omogoči razvoj teh tehnologij. (27)Avtomatiziran dostop do informacij o transakcijah znotraj Skupnosti, ki so bile sporočene prek rekapitulacijskih poročil, neposredno vpliva na učinkovitost nadzora DDV. Zato bi bilo treba sedanji sistem izmenjave informacij o DDV iz člena 17(1), točka (a), Uredbe (EU) št. 904/2010 ohraniti za določeno obdobje po odpravi rekapitulacijskih poročil. Po navedenem obdobju bi bilo treba zadevne določbe v zvezi s sedanjim sistemom izmenjave informacij o DDV črtati, informacije, sporočene prek rekapitulacijskih poročil, pa bi morale biti še vedno dostopne na zahtevo. (28)Uredbo (EU) št. 904/2010 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti – SPREJEL NASLEDNJO UREDBO: Člen 1 Spremembe Uredbe (EU) št. 904/2010, ki se uporabljajo od 1. januarja 2025 Uredba (EU) št. 904/2010 se spremeni: (1)v členu 1 se odstavek 4 nadomesti z naslednjim: „4. Ta uredba določa tudi pravila in postopke za elektronsko izmenjavo informacij o DDV glede dobavljenega blaga in opravljenih storitev ali prenesenega blaga v skladu s posebnimi ureditvami na podlagi naslova XII, poglavje 6, Direktive 2006/112/ES ter za kakršno koli naknadno izmenjavo informacij in, kolikor gre za blago in storitve v okviru teh posebnih ureditev, za prenos denarja med pristojnimi organi držav članic.“; (2)v členu 2 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim: „2. Opredelitve pojmov iz členov 358, 358a, 369a, 369l in 369xa Direktive 2006/112/ES za namene posameznih posebnih ureditev se uporabljajo tudi za namene te uredbe.“; (3)v členu 17(1) se točki (d) in (e) nadomestita z naslednjim: „(d) informacije, ki jih zbira v skladu s členi 360, 361, 364, 365, 369c, 369f, 369g, 369o, 369p, 369s, 369t, 369xc, 369xf in 369xg Direktive 2006/112/ES; (e) podatke o identifikacijskih številkah za DDV iz člena 369q Direktive 2006/112/ES, ki jih je izdala, po identifikacijskih številkah za DDV, ki jih je izdala katera koli država članica, skupno vrednost uvoza blaga, oproščenega na podlagi člena 143(1), točka (ca), v posameznem mesecu na vsako državo članico potrošnje, kot je opredeljena v členu 369l(4) navedene direktive.“; (4)člen 47b se nadomesti z naslednjim: „Člen 47b 1. Države članice zagotovijo, da davčni zavezanci, ki uporabljajo posebno ureditev iz naslova XII, poglavje 6, oddelek 2, Direktive 2006/112/ES, državi članici identifikacije z elektronskimi sredstvi zagotovijo informacije iz člena 361 navedene direktive. Davčni zavezanci, ki uporabljajo posebne ureditve iz naslova XII, poglavje 6, oddelka 3 in 5, Direktive 2006/112/ES, državi članici identifikacije ob začetku opravljanja dejavnosti v skladu s členoma 369c in 369xc navedene direktive z elektronskimi sredstvi zagotovijo podrobnosti o svoji identifikaciji. Prav tako se z elektronskimi sredstvi predložijo vse spremembe informacij, predloženih v skladu s členom 361(2) ter členoma 369c in 369xc Direktive 2006/112/ES. 2. Država članica identifikacije informacije iz odstavka 1 z elektronskimi sredstvi pošlje pristojnim organom drugih držav članic v 10 dneh po izteku meseca, v katerem je informacije prejela od davčnega zavezanca, ki uporablja eno od posebnih ureditev iz naslova XII, poglavje 6, oddelki 2, 3 in 5, Direktive 2006/112/ES. Država članica identifikacije na enak način obvesti pristojne organe drugih držav članic o identifikacijskih številkah za DDV iz navedenih oddelkov 2, 3 in 5. 3. Če je davčni zavezanec, ki uporablja eno od posebnih ureditev iz naslova XII, poglavje 6, oddelki 2, 3 in 5, Direktive 2006/112/ES, izključen iz navedene posebne ureditve, država članica identifikacije o tem nemudoma z elektronskimi sredstvi obvesti pristojne organe drugih držav članic.“; (5)člen 47d se nadomesti z naslednjim:

„Člen 47d 1. Države članice zagotovijo, da se obračun DDV s podatki iz členov 365, 369g, 369t in 369xg Direktive 2006/112/ES predloži z elektronskimi sredstvi. 2. Država članica identifikacije informacije iz odstavka 1 z elektronskimi sredstvi pošlje pristojnemu organu zadevne države članice potrošnje ali države članice, iz katere in v katero je bilo blago poslano ali odpeljano, najpozneje 20 dni po koncu meseca, v katerem se je zahtevala predložitev obračuna.“; (6)v členu 47h se doda naslednji odstavek: „Za namene prvega odstavka države članice pristojnim organom omogočijo dostop do informacij iz člena 369p(1) in (3) Direktive 2006/112/ES.“; (7)člen 47i se spremeni: (a)odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1. Za pridobitev evidenc, ki jih v skladu s členi 369, 369k, 369x in 369xk Direktive 2006/112/ES vodi davčni zavezanec ali posrednik, država članica potrošnje ali država članica, iz katere ali v katero je bilo blago odposlano ali odpeljano, najprej z elektronskimi sredstvi na državo članico identifikacije naslovi zahtevek.“; (b)odstavka 4 in 5 se nadomestita z naslednjim: „4. Država članica identifikacije pridobljene evidence z elektronskimi sredstvi nemudoma pošlje državi članici potrošnje ali državi članici, iz katere ali v katero je bilo blago odposlano ali odpeljano, ki je te evidence zahtevala. 5. Kadar država članica potrošnje ali država članica, iz katere ali v katero je bilo blago odposlano ali odpeljano, ki je evidence zahtevala, teh ne prejme v 30 dneh od datuma naslovitve zahtevka, lahko navedena država članica sprejme vse ukrepe v skladu s svojo nacionalno zakonodajo za pridobitev takih evidenc.“; (8)v členu 47j se odstavek 2 nadomesti z naslednjim: „2. Brez poseganja v člen 7(4), če se država članica potrošnje ali država članica, iz katere ali v katero je bilo blago odposlano ali odpeljano, odloči, da je potrebna uradna preiskava, se o potrebi po taki preiskavi najprej posvetuje z državo članico identifikacije.“; (9)v členu 47l se točka (a) nadomesti z naslednjim: „(a)tehničnih podrobnosti, vključno s skupnim elektronskim sporočilom, za posredovanje informacij iz člena 47b(1), člena 47c(1) in člena 47d(1) ter standardnega obrazca iz člena 47i(3) in člena 47m;“; (10)vstavi se naslednje poglavje XIa: „POGLAVJE XIa DOLOČBE V ZVEZI Z OBVEZNOSTMI VODENJA EVIDENC ZA ELEKTRONSKE VMESNIKE, KI OMOGOČAJO DOBAVO BLAGA ALI OPRAVLJANJE STORITEV V SKLADU S ČLENOM 242A DIREKTIVE 2006/112/ES Člen 47la 1. Za pridobitev evidenc, ki jih v skladu s členom 242a Direktive 2006/112/ES vodi davčni zavezanec, država članica, v kateri so te dobave blaga ali opravljanje storitev obdavčljivi, najprej z elektronskimi sredstvi naslovi zahtevek na državo članico, v kateri je davčni zavezanec identificiran za namene DDV.

2. Če država članica, v kateri je davčni zavezanec identificiran za namene DDV, prejme zahtevek iz odstavka 1, navedena država članica zahtevo nemudoma z elektronskimi sredstvi pošlje davčnemu zavezancu. 3. Države članice zagotovijo, da davčni zavezanec na zahtevo z elektronskimi sredstvi predloži zahtevane evidence državi članici, v kateri je identificiran za namene DDV. Države članice dopustijo, da se evidence lahko predložijo na standardnem obrazcu. 4. Država članica, v kateri je navedeni davčni zavezanec identificiran za namene DDV, pridobljene evidence z elektronskimi sredstvi nemudoma pošlje državi članici, v kateri so te dobave blaga ali opravljanje storitev obdavčljivi, ki je te evidence zahtevala. 5. Če država članica, v kateri so te dobave blaga ali opravljanje storitev obdavčljivi, ki je evidence zahtevala, evidenc ne prejme v 30 dneh od datuma vložitve zahtevka, lahko navedena država članica sprejme vse ukrepe v skladu s svojo nacionalno zakonodajo za pridobitev takih evidenc. Člen 47lb Komisija z izvedbenimi akti določi naslednje: (a)tehnične podrobnosti za standardni obrazec iz člena 47la(3); (b)tehnične podrobnosti, vključno s skupnim elektronskim sporočilom, za posredovanje informacij iz člena 47la(1), (2) in (4) ter tehnična sredstva za pošiljanje teh informacij. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 58(2).“. Člen 2 Spremembe Uredbe (EU) št. 904/2010, ki se uporabljajo od 1. januarja 2026 Uredba (EU) št. 904/2021 se spremeni: (1)člen 21 se spremeni: (a) odstavek 2 se spremeni: (i)točka (c) se nadomesti z naslednjim: „(c) identifikacijske številke za DDV oseb, ki so dobavile blago in opravile storitve iz točke (b);“; (ii)v točki (e) se uvodno besedilo nadomesti z naslednjim: „celotna vrednost dobav blaga in opravljenih storitev iz točke (b), ki jih izvede vsaka oseba iz točke (c) vsaki osebi, ki ima identifikacijsko številko za DDV, ki jo je izdala druga država članica, pod naslednjimi pogoji:“. Člen 3

Spremembe Uredbe (EU) št. 904/2010, ki se uporabljajo od 1. januarja 2028 Uredba (EU) št. 904/2021 se spremeni: (1)v členu 2(1) se točki (g) in (h) nadomestita z naslednjim: „(g)‚dobava blaga znotraj Skupnosti‘ pomeni katero koli dobavo blaga, za katero morajo biti predloženi podatki v skladu s členom 262 Direktive 2006/112/ES; (h)‚opravljanje storitev znotraj Skupnosti‘ pomeni katero koli opravljanje storitev, za katero morajo biti predloženi podatki v skladu s členom 262 Direktive 2006/112/ES;“; (2)v členu 17(1) se točka (a) nadomesti z naslednjim: „(a) informacije, ki jih zbira v skladu z naslovom XI, poglavje 6, Direktive 2006/112/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta (EU) 2022/890*; * Direktiva Sveta (EU) 2022/890 z dne 3. junija 2022 o spremembi Direktive 2006/112/ES glede podaljšanja obdobja uporabe neobveznega mehanizma obrnjene davčne obveznosti za dobave določenega blaga in opravljanje določenih storitev, dovzetnih za goljufije, ter mehanizma za hiter odziv v primerih goljufij na področju DDV (UL L 155, 8.6.2022, str. 1).“; (3)v poglavju V se za členom 24f vstavi naslednji oddelek 3: „ODDELEK 3

Centralni elektronski sistem za izmenjavo informacij o DDV Člen 24g 1. Komisija razvije, vzdržuje, gosti in tehnično upravlja centralni elektronski sistem za izmenjavo informacij o DDV (v nadaljnjem besedilu: centralni sistem VIES) za namene iz člena 1. 2.Vsaka država članica razvije, vzdržuje, gosti in tehnično upravlja nacionalni elektronski sistem za samodejno pošiljanje naslednjih informacij v centralni sistem VIES: (a)informacij, ki jih zbira v skladu z naslovom XI, poglavje 6, oddelek 1, Direktive 2006/112/ES; (b)informacij o identiteti, dejavnosti, pravni obliki in naslovu oseb, ki so jim bile izdane identifikacijske številke za DDV, pridobljene v skladu s členom 213 Direktive 2006/112/ES, ter datuma izdaje številke; (c)identifikacijskih številk za DDV, ki jih je država članica izdala in so postale neveljavne, ter datumov, ko so te številke postale neveljavne; (d)datuma in ure spremembe podatkov iz točk (a), (b) in (c). Informacije iz točke (a) so v skladu z evropskim standardom o izdajanju elektronskih računov in seznamom sintaks iz Direktive 2014/55/EU Evropskega parlamenta in Sveta.* Komisija z izvedbenim aktom določi podrobnosti in obliko zapisa informacij iz tega odstavka. Izvedbeni akt se sprejme v skladu s postopkom pregleda iz člena 58(2).

3.Vsaka država članica lahko informacije iz odstavka 2 tega člena in informacije iz člena 24j, točke (b), (c) in (d), hrani v nacionalnem elektronskem sistemu iz odstavka 2 tega člena. Člen 24h 1.Države članice zagotovijo, da so informacije, ki so na voljo v centralnem sistemu VIES, posodobljene, popolne in točne. Komisija z izvedbenim aktom določi merila za določitev, katere spremembe niso ustrezne, bistvene ali dovolj koristne za pošiljanje v centralni sistem VIES. Izvedbeni akt se sprejme v skladu s postopkom pregleda iz člena 58(2). 2.Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da so podatki, ki jih davčni zavezanci in pravne osebe, ki niso davčni zavezanci, predložijo za svojo identifikacijo za namene DDV v skladu s členom 214 Direktive 2006/112/ES, po njihovi lastni oceni popolni in točni, preden se pošljejo v centralni sistem VIES. Države članice izvedejo postopke za preverjanje teh podatkov, kakor je to zahtevano v rezultatih njihove ocene tveganja. Ta preverjanja se načeloma opravijo pred identifikacijo za namene DDV, če pa se pred to identifikacijo opravijo le predhodna preverjanja, pa najpozneje šest mesecev po tej identifikaciji. 3.Države članice Komisijo in druge države članice obvestijo o ukrepih, izvedenih na nacionalni ravni za zagotovitev kakovosti in zanesljivosti informacij v skladu z odstavkom 2. 4.Države članice informacije iz člena 24g(2) nemudoma vnesejo v centralni sistem VIES. Podrobnosti o sprejemljivih tehničnih zamudah se opredelijo v izvedbenem aktu. Izvedbeni akt se sprejme v skladu s postopkom pregleda iz člena 58(2). 5.Z odstopanjem od odstavka 4 tega člena se informacije iz člena 24g(2), točka (a), v centralni sistem VIES vnesejo najpozneje en dan po tem, ko so bile pridobljene informacije, ki jih je davčni zavezanec predložil pristojnim organom. 6.Informacije iz člena 24g(2) ostanejo v centralnem sistemu VIES na voljo pet let po koncu leta, v katerem so bile vanj poslane. Člen 24i 1.Države članice samodejno posodobijo centralni sistem VIES, da zagotovijo, da je identifikacijska številka za DDV iz člena 214 Direktive 2006/112/ES v centralnem sistemu VIES prikazana kot neveljavna v naslednjih primerih: (a)če so osebe, identificirane za namene DDV, izjavile, da je njihova gospodarska dejavnost iz člena 9 Direktive 2006/112/ES prenehala, ali če pristojni organ meni, da so prenehale opravljati takšno gospodarsko dejavnost; (b)če so osebe navedle lažne podatke zaradi pridobitve identifikacije za namene DDV in bi davčna uprava, če bi to vedela, identifikacijo navedenih oseb za namene DDV zavrnila ali jim odvzela identifikacijsko številko za DDV; (c)če osebe niso sporočile sprememb svojih podatkov in bi davčna uprava, če bi to vedela, identifikacijo teh oseb za namene DDV zavrnila ali jim odvzela identifikacijsko številko za DDV. Primeri iz tega odstavka so določeni brez poseganja v nacionalne predpise, ki določajo dodatne primere. 2. Za namene odstavka 1, točka (a), pristojni organ šteje, da je gospodarska dejavnost prenehala v vsaj naslednjih primerih: (a)oseba, identificirana za namene DDV, kljub obveznosti ni predložila obračunov DDV v obdobju enega leta po izteku roka za predložitev prvega obračuna, ki je bil zamujen; (b)oseba, identificirana za DDV, kljub obveznosti ni predložila podatkov o dobavi blaga ali opravljanju storitev znotraj Skupnosti v obdobju šestih mesecev po izteku roka za predložitev teh podatkov.

Primeri iz tega odstavka so določeni brez poseganja v nacionalne predpise, ki določajo dodatne primere. Člen 24j Centralni sistem VIES ima v zvezi z informacijami, prejetimi v skladu s členom 24g(2) te uredbe, naslednje funkcije: (a)shranjevanje informacij iz točk (b), (c) in (d) tega člena in člena 24g(2) te uredbe; (b)navzkrižno preverjanje informacij o dobavah in pridobitvah znotraj Skupnosti, ki se zbirajo na podlagi naslova XI, poglavje 6, oddelek 1, Direktive 2006/112/ES; (c)združevanje informacij v zvezi z osebami, ki jim je bila izdana identifikacijska številka za DDV in ki je bila pridobljena v skladu s členom 213 Direktive 2006/112/ES, ter zagotavljanje dostopa do naslednjih podrobnosti uradnikom ali elektronskim sistemom iz člena 24k: (i)celotne vrednosti vseh dobav blaga znotraj Skupnosti in celotne vrednosti vseh storitev znotraj Skupnosti, ki jih za osebe z identifikacijsko številko DDV, ki jo je izdala država članica, opravijo vsi dobavitelji, identificirani za DDV v vsaki drugi državi članici; (ii)identifikacijskih številk za DDV oseb, ki so dobavile blago in opravile storitve iz točke (i); (iii)celotne vrednosti dobav blaga in opravljenih storitev iz točke (i), ki jih izvede vsaka oseba iz točke (ii) vsaki osebi, ki ima identifikacijsko številko za DDV, ki jo je izdala država članica; (iv)celotne vrednosti dobav blaga in opravljenih storitev iz točke (i), ki jih izvede vsaka oseba iz točke (ii) vsaki osebi, ki ima identifikacijsko številko za DDV, ki jo je izdala druga država članica; (d)obdelavo informacij, skupaj z vsemi informacijami, ki se sporočijo ali pridobijo v skladu s to uredbo; (e)zagotavljanje dostopa do informacij iz člena 24g(2) ter točk (b), (c) in (d) tega člena uradnikom ali elektronskim sistemom iz člena 24k. Člen 24k 1.Vsaka država članica odobri avtomatizirani dostop do centralnega sistema VIES: (a)uradnikom, ki jih pristojni organ navedene države članice pooblasti za neposreden dostop do informacij v centralnem sistemu VIES; (b)uradnikom za zvezo Eurofisca iz člena 36(1), ki imajo osebno uporabniško identifikacijo za centralni sistem VIES in kadar je ta dostop povezan s preiskavo suma goljufije na področju DDV ali odkrivanjem goljufij na področju DDV; (c)uradnikom navedene države članice, ki preverjajo zahteve iz člena 143(2) Direktive 2006/112/ES. 2. Vsaka država članica odobri avtomatizirani dostop do centralnega sistema VIES za: (a)svoje nacionalne elektronske sisteme, ki preverjajo zahteve iz člena 143(2) Direktive 2006/112/ES; (b)nacionalne elektronske sisteme iz člena 24g(2) za namene iz člena 1(1), drugi odstavek, te uredbe;

(c)osrednji elektronski sistem informacij o plačilih iz člena 24a (CESOP); (d)elektronske sisteme, ki izvajajo hitro izmenjavo, obdelavo in analizo ciljnih informacij o čezmejnih goljufijah v okviru Eurofisca. 3. Komisija z izvedbenimi akti določi naslednje: (a)praktične ureditve za identifikacijo uradnikov in elektronskih sistemov iz odstavkov 1 in 2; (b)tehnične podrobnosti v zvezi z dostopom uradnikov in elektronskih sistemov iz odstavkov 1 in 2 do informacij iz člena 24j, točke (a) do (d). Izvedbeni akt se sprejme v skladu s postopkom pregleda iz člena 58(2). Člen 24l 1. Stroški vzpostavitve, upravljanja in vzdrževanja centralnega sistema VIES bremenijo splošni proračun Unije. Ti stroški vključujejo stroške varne povezave med centralnim sistemom VIES in nacionalnimi elektronskimi sistemi iz člena 24g(2) ter tudi stroške storitev, potrebnih za izvajanje zmogljivosti iz člena 24j. 2. Vsaka država članica krije stroške vseh potrebnih nadgradenj svojih nacionalnih elektronskih sistemov iz člena 24g(2) in je zanje odgovorna, da se omogoči izmenjevanje informacij z uporabo skupnega komunikacijskega omrežja ali katerega koli drugega podobnega varnega omrežja. Člen 24m Komisija z izvedbenimi akti določi naslednje: (a)naloge, ki jih izvaja Komisija za tehnično upravljanje centralnega sistema VIES; (b)vloge in odgovornosti držav članic kot upravljavcev in Komisije kot obdelovalca na podlagi Uredbe (EU) 2016/679 in Uredbe (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 58(2). Direktiva 2014/55/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o izdajanju elektronskih računov pri javnem naročanju (UL L 133, 6.5.2014, str. 1). ± Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL L 295, 21.11.2018, str. 39).“. Člen 4 Spremembe Uredbe (EU) št. 904/2010, ki se uporabljajo od 1. januarja 2030

Uredba (EU) 904/2010 se spremeni: (1)v členu 17(1) se črtajo točke (a), (b) in (c); (2)člen 20 se spremeni: (a)odstavek 2 se črta; (b)odstavek 3 se nadomesti z naslednjim: „3. Z odstopanjem od odstavka 1 tega člena se morajo informacije, kadar se popravljajo ali dodajajo v elektronski sistem v skladu s členom 19, vnesti najpozneje v enem mesecu po koncu obdobja, v katerem so bile zbrane.“; (3)člen 21 se spremeni: (a)odstavek 3 se nadomesti z naslednjim: „3.Komisija z izvedbenimi akti določi praktične postopke glede pogojev, opredeljenih v odstavku 2a, točka (d), tega člena, s čimer državi članici, ki posreduje informacije, omogoči identifikacijo uradnika za zvezo Eurofisca, ki ima dostop do informacij. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 58(2).“; (b)odstavka 1a in 2 se črtata; (4)člena 22 in 23 se črtata; (5)v členu 31 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim: „1. Pristojni organi vsake države članice zagotovijo, da osebe, ki sodelujejo pri dobavi blaga ali opravljanju storitev znotraj Skupnosti, ter davčni zavezanci, ki nimajo sedeža in ki opravljajo storitve, lahko dobijo za namene teh transakcij elektronsko potrditev veljavnosti identifikacijske številke za DDV katere koli določene osebe ter ustrezno ime in naslov. Navedene informacije morajo ustrezati podatkom iz člena 24g(2).“. Člen 5 Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Člen 1 se uporablja od 1. januarja 2025. Člen 2 se uporablja od 1. januarja 2026. Člen 3 se uporablja od 1. januarja 2028. Člen 4 se uporablja od 1. januarja 2030.