Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o javnih naročilih naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev /* COM/2011/0895/2 - 2011/ () */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. Ozadje predloga – Razlogi za predlog in njegovi cilji Strategija Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast [COM(2010) 2020] temelji na treh medsebojno povezanih prednostnih nalogah, ki druga drugo krepijo: razvoj gospodarstva, ki temelji na znanju in inovacijah; spodbujanje nizkoogljičnega, z viri gospodarnega in konkurenčnega gospodarstva; in utrjevanje gospodarstva z visoko stopnjo zaposlenosti, ki krepi socialno in teritorialno kohezijo. Javna naročila imajo v strategiji Evropa 2020 ključno vlogo kot eden izmed tržnih instrumentov, ki ga je treba uporabiti za dosego teh ciljev, in sicer z izboljšanjem poslovnega okolja in pogojev za posel, da se rodijo inovacije, ter s spodbujanjem širše uporabe zelenih javnih naročil, ki so korak na poti do z viri gospodarnega in nizkoogljičnega gospodarstva. Obenem je v strategiji Evropa 2020 tudi poudarjeno, da je treba s politiko na področju javnih naročil zagotoviti najučinkovitejšo rabo sredstev, trg javnih naročil pa mora ostati odprt po vsej Uniji. Za obvladovanje teh izzivov je treba veljavno zakonodajo o javnih naročilih revidirati in posodobiti, da bi bila bolj primerna za obravnavanje razvijajočega se političnega, socialnega in gospodarskega okvira. To ne zadeva le javnih naročil države in javnih organov, temveč tudi javna naročila operaterjev gospodarskih javnih služb, ki imajo svoje posebne predpise za javna naročila. Evropska komisija je v svojem sporočilu z dne 13. aprila 2011 z naslovom „Akt za enotni trg: dvanajst pobud za okrepitev rasti in zaupanja“ med dvanajst ključnih prednostnih ukrepov, ki jih morajo sprejeti institucije EU pred letom 2012, vključila revidiran in moderniziran zakonodajni okvir za javna naročila, s katerim bo dodeljevanje naročil postalo bolj prožno, javna naročila pa bodo bolje uporabljena v podporo drugim politikam. Ta predlog ima dva dopolnjujoča se cilja: · povečati učinkovitost porabe sredstev, da se zagotovijo najboljši možni rezultati v smislu cenovne primernosti. To pomeni zlasti poenostavitev in zagotovitev večje prožnosti veljavnih predpisov o javnih naročilih. Racionalizirani in učinkovitejši postopki bodo koristili vsem gospodarskim subjektom ter spodbudili sodelovanje MSP in čezmejnih ponudnikov v njih. · Naročnikom omogočiti boljšo uporabo javnih naročil v podporo skupnim družbenim ciljem, kot so varovanje okolja, večja učinkovitost virov in energetska učinkovitost, spopadanje s podnebnimi spremembami, spodbujanje inovacij, zaposlenost in socialna vključenost ter zagotavljanje najboljših možnih pogojev za nudenje visokokakovostnih socialnih storitev. – Splošno ozadje Javna naročila imajo pomembno vlogo v splošni gospodarski uspešnosti Evropske unije. V Evropi porabijo javni organi okrog 18 % BDP za blago, gradnje in storitve. Glede na obseg nabav se javno naročanje lahko uporabi kot močan vzvod pri oblikovanju enotnega trga za spodbujanje pametne, trajnostne in vključujoče rasti. Veljavna generacija direktiv o javnih naročilih, in sicer direktivi 2004/17/ES[1] in 2004/18/ES[2], je rezultat dolgega razvojnega obdobja, ki se je začelo leta 1971 s sprejetjem Direktive 71/305/EGS. Poglavitni cilj navedenih direktiv je z zagotavljanjem preglednih in nediskriminatornih postopkov zagotoviti, da lahko gospodarski subjekti z enotnega trga polno izkoristijo osnovne svoboščine na področju javnih naročil. Natančna ekonomska ocena je pokazala, da sta direktivi o javnem naročanju do določene mere dosegli svoje cilje. Zagotovili sta večjo preglednost in večjo konkurenco, z nižjimi cenami pa tudi merljive prihranke. Kljub temu so zainteresirane strani izrazile zahtevo po reviziji direktiv o javnih naročilih zaradi poenostavitve predpisov, povečanja njune učinkovitosti in uspešnosti ter izboljšanja njune ustreznosti za obravnavanje razvijajočega se političnega, socialnega in gospodarskega okvira. Racionalizirani in učinkovitejši postopki bodo povečali prožnost za naročnike, koristili vsem gospodarskim subjektom ter spodbudili sodelovanje MSP in čezmejnih ponudnikov v njih. Izboljšani predpisi za javna naročila bodo hkrati naročnikom omogočili boljšo uporabo javnih naročil v podporo skupnim družbenim ciljem, kot so varovanje okolja, večja učinkovitost virov in energetska učinkovitost, spopadanje s podnebnimi spremembami, spodbujanje inovacij in socialna vključenost ter zagotavljanje najboljših možnih pogojev za nudenje visokokakovostnih socialnih storitev. Te usmerjenosti so potrdili rezultati posvetovanj med zainteresiranimi stranmi, ki jih je spomladi leta 2011 izvedla Evropska komisija in pri katerih je velika večina zainteresiranih strani podpirala predlog o reviziji direktiv o javnih naročilih, da bi ju bolje prilagodili novim izzivom, s katerimi se soočajo tako naročniki kot tudi gospodarski subjekti. – Veljavne določbe na področju, na katero se nanaša predlog Predlagana nova direktiva o naročilih javnih organov in ta predlog bosta nadomestila direktivi 2004/17/ES in 2004/18/ES kot osrednja elementa zakonodajnega okvira Evropske unije za javna naročila. Direktivo bodo dopolnjevali dodatni elementi navedenega zakonodajnega okvira: · Direktiva 2009/81/ES[3] določa posebne predpise za javna naročila za obrambo in občutljive nakupe na varnostnem področju, · Direktiva 92/13/EGS[4] uvaja skupna standarde za nacionalne revizijske postopke, da se zagotovi razpoložljivost hitrih in učinkovitih pritožbenih sredstev v vseh državah EU v primerih, kadar ponudniki menijo, da so bila naročila dodeljena nepravično. – Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije S to pobudo se izvajajo strategija Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast [COM(2010) 2020] ter vodilne pobude iz navedene strategije o evropski digitalni agendi [COM(2010) 245], o Uniji inovacij [COM(2010) 546], celostni industrijski politiki za dobo globalizacije [COM(2010) 614], Energiji 2020 [COM(2010) 639] in Evropi, gospodarni z viri [COM(2011) 21]. Prav tako izvaja Akt za enotni trg [COM(2011) 206], zlasti njegov dvanajsti ključni ukrep „revidiran in moderniziran zakonodajni okvir za javna naročila“. Pobuda je del strateške pobude delovnega programa Komisije za leto 2011. 2. Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi in ocena učinka – Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi Posvetovalne metode, glavni ciljni sektorji in splošni profil vprašancev Evropska komisija je 27. januarja 2011 objavila Zeleno knjigo o modernizaciji politike EU na področju javnih naročil – Za učinkovitejši evropski trg javnih naročil[5], s čimer je začela obsežno javno posvetovanje v zvezi z možnostmi, da bi se prek zakonodajnih sprememb olajšalo dodeljevanje naročil in da bi to postalo bolj prožno ter da bi se omogočila boljša uporaba javnih naročil v podporo drugim politikam. Cilj zelene knjige je bil opredeliti številna ključna področja za reformo in pozvati zainteresirane strani k predložitvi mnenj o konkretnih možnostih za zakonodajne spremembe. Med obravnavanimi zadevami so bile potrebe po postopkih za poenostavitev in izboljšanje fleksibilnosti, strateška uporaba javnih naročil za spodbujanje drugih ciljev politike, izboljšanje dostopa MSP do javnih naročil ter preprečevanje favoriziranja, korupcije in konfliktov interesov. Javno posvetovanje se je končalo 18. aprila 2011 in je imelo velik odziv. Prispelo je skupno 623 odgovorov, ki so jih poslale različne zainteresirane strani, med drugim organi držav članic na državni ravni, lokalni in regionalni javni naročniki ter njihova združenja, podjetja, industrijska združenja, akademiki, organizacije civilne družbe (vključno s sindikati) in posamezni državljani. Večina odgovorov je prispela iz Združenega kraljestva, Nemčije, Francije, nekaj manj pa iz Belgije, Italije, Nizozemske, Avstrije, Švedske, Španije in Danske. Rezultati posvetovanja so povzeti v zbirnem dokumentu[6], 30. junija 2011 pa so bili predstavljeni na javni konferenci[7], na kateri je o njih potekala razprava. Povzetek in upoštevanje odgovorov Velika večina zainteresiranih strani se je strinjala s pobudo Evropske komisije za revizijo trenutne politike na področju javnih naročil. Med različnimi temami, obravnavanimi v zeleni knjigi, so zainteresirane strani močno poudarile zlasti potrebo po poenostavitvi postopkov in zagotovitvi njihove večje prožnosti. Prav tako je med zainteresiranimi stranmi obstajalo soglasje, da so predpisi za javna naročila gospodarskih javnih služb še vedno relevantni. Prepričljiva večina vprašancev se je strinjala, da še vedno obstaja potreba po nizu specifičnih predpisov, ki se bodo uporabljali za operaterje gospodarskih javnih služb in da različni predpisi, ki se nanašajo na operaterje, ustrezno odražajo specifične lastnosti javnih naročil gospodarskih javnih služb. Obenem se je prepričljiva večina vprašancev strinjala tudi s tem, da so merila, ki se uporabljajo za opredeljevanje subjektov, za katere veljajo predpisi za gospodarske javne službe (dejavnosti, ki jih zadevni subjekti izvajajo, njihov statut in, v primeru zasebnih subjektov, obstoj posebnih ali ekskluzivnih pravic), še vedno ustrezna in jih je treba ohraniti. Večina vprašancev se prav tako strinja, da se tržna usmerjenost ali usmerjenost v iskanje dobička zasebnih podjetij ne more upoštevati kot zadostna, da bi zagotavljala objektivna in pravična javna naročanja, kadar ta podjetja delujejo na podlagi posebnih ali ekskluzivnih pravic. Glede strateške uporabe javnih naročil za doseganje družbenih ciljev iz strategije Evropa 2020 so bila mnenja zainteresiranih strani deljena. Številne zainteresirane strani, zlasti podjetja, so bile na splošno nenaklonjene zamisli o uporabi javnih naročil v podporo drugih ciljev politike. Druge zainteresirane strani, zlasti organizacije civilne družbe, pa so tako strateško uporabo odločno podprle in se zavzele za daljnosežne spremembe temeljnih načel politike Evropske unije na področju javnih naročil. – Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Poleg posvetovanja v obliki zelene knjige je Evropska komisija v obdobju 2010/2011 izvedla celovito oceno učinka in učinkovitosti zakonodaje EU na področju javnih naročil, pri čemer se je opirala na široko paleto dokazil in novih neodvisnih raziskav. Študije so ocenjevale zlasti stroške in učinkovitost postopkov javnih naročil, izdajo čezmejnih javnih naročil, dostop MSP do trgov javnih naročil ter strateško rabo javnih naročil v Evropi. Kar zadeva javna naročila gospodarskih javnih služb, se je v ocenah proučevalo, ali so sektorji gospodarskih javnih služb zdaj bolj izpostavljeni konkurenci, kot so bili v času sprejetja predpisov za javna naročila. Izsledki ocene so pokazali, da se zakonodajna dejavnost za liberalizacijo dostopa do sektorjev gospodarskih javnih služb še ni odrazila kot trajnosten ali učinkovit konkurenčni pritisk na prvotne operaterje. V mnogih sektorjih gospodarskih javnih služb se visoke ravni koncentracije na trgu ali šibka konkurenca še naprej opazujejo. Ocene so privedle so zaključka, da se položaj še ni razvil do te mere, ko bi se konkurenca lahko štela za dovolj močno po celotnem sektorju, da bi bilo mogoče izključiti sektorje iz področja uporabe direktive o javnih naročilih gospodarskih javnih služb. Na splošno se še vedno uporablja utemeljitev direktive, čeprav je nekatere specifične izjeme pri uporabi predpisov za javna naročila mogoče upravičiti na podlagi temeljite analize, ki se opravi za vsak posamični primer. – Ocena učinka Ocena učinka in njen povzetek vsebujeta pregled različnih možnosti za vsako od petih skupin ključnih vprašanj (upravna organizacija, področje uporabe, postopki, strateško javno naročanje in dostop do trgov javnih naročil). Na podlagi analize prednosti in slabosti različnih možnosti je bil opredeljen sveženj prednostnih možnosti, ki naj bi zagotovile čim večje sinergije med različnimi rešitvami, ki bodo omogočile, da bodo prihranki zaradi ene vrste ukrepa nevtralizirali povezane stroške, povzročene z drugim (npr. morebitne večje postopkovne zahteve zaradi strateškega naročanja bi se lahko delno nevtralizirale s prihranki, povezanimi z izboljšanim načrtovanjem postopkov javnega naročanja.). Te prednostne možnosti so podlaga tega predloga. Osnutek poročila o oceni učinka je pregledal Odbor za oceno učinka, ki je zahteval spremembe zlasti v zvezi z opredelitvijo posebnih elementov zakonodajnega okvira, ki jih je treba obravnavati, opisom obravnavanih možnosti, bolj poglobljeno analizo stroškov in koristi izbranih krovnih ukrepov ter sistematično združitvijo mnenj zainteresiranih strani pri opredelitvi težave in kot dopolnitev analize učinkov. Ta priporočila za izboljšanje so bila vključena v končno poročilo. Mnenje o poročilu, ki ga je izdal odbor za oceno učinka, se objavi skupaj s tem predlogom, končnim poročilom o oceni učinka in njegovim povzetkom. 3. Pravni elementi predloga – Pravna podlaga Predlog temelji na členu 53(1) ter členih 62 in 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). – Načelo subsidiarnosti Načelo subsidiarnosti se uporablja, če ta predlog ne spada v izključno pristojnost Unije. Države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev predloga zaradi naslednjih razlogov: Usklajevanje postopkov za oddajo javnih naročil, ki presegajo nekatere mejne vrednosti, se je izkazalo za pomembno orodje za doseganje notranjega trga na področju nakupov s strani javnih služb. Zagotavlja namreč učinkovit in enak dostop do naročil za gospodarske subjekte po vsem notranjem trgu. Izkušnja z direktivama 2004/17/ES in 2004/18/ES ter zgodnjimi generacijami direktiv o javnih naročilih je pokazala, da postopki javnega naročanja v Evropi zagotavljajo preglednost in objektivnost v javnem naročanju, katerih rezultat so precejšnji prihranki in izboljšani rezultati javnega naročanja, ki koristijo operaterjem gospodarskih javnih služb, njihovim strankam in navsezadnje evropskim davkoplačevalcem. Tega cilja ne bi bilo mogoče zadovoljivo doseči z ukrepi držav članic, katerih neizogibni rezultat bi bile razhajajoče se zahteve in morebitne nasprotujoče si postopkovne ureditve, ki bi povečale regulativno zapletenost in povzročile neutemeljene ovire za čezmejne dejavnosti. Predlog je zato skladen z načelom subsidiarnosti. – Načelo sorazmernosti Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti, saj ne presega tistega, kar je nujno za doseganje cilja v zvezi z zagotavljanjem pravilnega delovanja notranjega trga s sklopom postopkov javnega naročanja, usklajenih na evropski ravni. Poleg tega temelji na pristopu „zbirke orodij“, ki omogoča državi članici kar največjo prožnost pri prilagoditvi postopkov in orodij njenim posebnim okoliščinam. V primerjavi s sedanjima direktivama bo ta predlog zmanjšal upravno obremenitev, povezano z izpeljavo postopkov, tako za naročnike kot tudi za gospodarske subjekte; v primeru, da se predvidevajo nove zahteve (na primer v okviru strateških naročil), se to izravna z odpravo omejitev na drugih področjih. – Izbira instrumentov Glede na to, da predlog temelji na členu 53(1) ter členih 62 in 114 PDEU, Pogodba ne bi dovoljevala uporabe uredbe za določbe, ki bi se uporabljale za javno naročanje blaga in storitev. Zato je predlagani instrument direktiva. Med oceno učinka je bilo veliko nezakonodajnih možnosti zavrnjenih zaradi razlogov, ki so podrobno navedeni v oceni učinka. 4. Proračunske posledice Predlog ne vpliva na proračun. 5. Dodatne informacije – Razveljavitev veljavne zakonodaje S sprejetjem predloga bo razveljavljena veljavna zakonodaja (Direktiva 2004/17/EGS). – Klavzula o pregledu/reviziji/časovni omejitvi veljavnosti Predlog vključuje klavzulo o pregledu ekonomskih učinkov mejnih vrednosti. – Ukrepi za prenos in obrazložitveni dokumenti Predlog se nanaša na področje, na katerem je zakonodaja Unije namenjena usklajevanju, hkrati pa pomembno vpliva na širok razpon nacionalnih pravosodnih sektorjev. Ne glede na to, da je njihova vloga usklajevanje, številne določbe prinašajo popolno skladnost, predlog pa vsebuje veliko število pravnih obveznosti. Države članice dopolnjujejo pravila Unije z nacionalnimi dodatnimi določbami, tako da celotni sistem začne delovati. V tem okviru je Komisija opredelila številne dejavnike, pri katerih so potrebne razlage držav članic zaradi pravilnega razumevanja ukrepov za prenos in delovanja celotnega sistema pravil oddaje javnih naročil na nacionalni ravni: – ukrepi za prenos in za izvajanje se sprejemajo na različnih institucionalnih ravneh (nacionalna/zvezna, regionalna, lokalna); – za nameček k tem različnim regulatornim ravnem so v številnih državah članicah predpisi uvedeni tudi glede na zadevni sektor ali vrsto zadevnega naročila; – upravni ukrepi splošne ali specifične narave dopolnjujejo glavni zakonodajni okvir, v nekaterih primerih pa se z njim pokrivajo. Samo države članice lahko razložijo, kako se z različnimi ukrepi prenašajo direktive Unije v sektorju javnega naročanja in kakšen je medsebojni vpliv posameznih ukrepov. Iz teh razlogov je poročanje o dokumentih, ki pojasnjujejo odnos med različnimi deli te direktive in ustreznimi deli nacionalnih ukrepov za prenos, treba opraviti skupaj s poročanjem o ukrepih za prenos, zlasti o tabelah skladnosti, ki predstavljajo operativno orodje za analizo nacionalnih ukrepov. – Evropski gospodarski prostor Predlagani akt se nanaša na zadevo EGP in ga je zato treba razširiti na Evropski gospodarski prostor. – Podrobna obrazložitev predloga 1) Poenostavitev in večja prožnost postopkov javnega naročanja Predlagana direktiva predvideva poenostavitev in večjo prožnost postopkovne ureditve iz veljavnih direktiv o javnih naročilih. Za ta namen vključuje naslednje ukrepe: Pojasnitev področja uporabe: Temeljni koncept „javno naročanje“, ki se pojavi tudi v naslovu predlagane direktive, je bil na novo uveden, da bi se bolje opredelila področje uporabe in namen zakonodaje o javnih naročilih ter olajšala uporaba mejnih vrednosti. Opredelitve nekaterih ključnih pojmov, ki določajo področje uporabe Direktive (kot so oseba javnega prava, javna naročila gradenj in storitev, mešana naročila), so bile spremenjene ob upoštevanju sodne prakse Sodišča. Predlog skuša tudi ohraniti kontinuiteto v uporabi pojmov in konceptov, ki so se več let razvijali s sodno prakso Sodišča in jih uporabniki dobro poznajo. V zvezi s tem je treba opozoriti, da manjša odstopanja od besedila ali predstavitve iz predhodnih direktiv ne pomenijo nujno spremembe vsebine, temveč so bila uvedena zaradi poenostavitve besedil. Pojem posebnih ali izključnih pravic je bistvenega pomena za opredelitev področja uporabe te direktive, saj za subjekte, ki v smislu te direktive niso javni organi naročniki niti javna podjetja, ta direktiva velja le, v kolikor ti subjekti opravljajo eno od dejavnosti na podlagi teh pravic. Zato je primerno pojasniti, da pravice, odobrene po postopku, v katerem je bilo zagotovljeno ustrezno obveščanje javnosti in v katerem je odobritev teh pravic temeljila na objektivnih merilih, zlasti v skladu z zakonodajo Unije, za namene te direktive ne predstavljajo posebnih ali izključnih pravic. Tradicionalno ločevanje med tako imenovanimi prednostnimi in neprednostnimi storitvami (storitvami „A“ in „B“) bo odpravljeno. Rezultati ocene so pokazali, da omejitev polne uporabe zakonodaje o javnih naročilih na omejeno skupino storitev ni več upravičena. Izkazalo se je še, da pravna ureditev javnih naročil ni prilagojena socialnim storitvam, ki potrebujejo poseben sklop predpisov (glej v nadaljevanju). Na podlagi rezultatov ocene je področje uporabe v smislu sektorjev, ki jih zajema, ostalo v veliki meri nespremenjeno. Vendar so bila naročila, namenjena za raziskovanje nafte in plina, umaknjena iz področja uporabe, saj je bilo ugotovljeno, da je v tem sektorju neprestano prisoten tolikšen konkurenčni pritisk, da disciplina javnega naročanja, ki jo vnaša Direktiva, ni več potrebna. Konkurenčne razmere v tem sektorju dejavnosti so bile pregledane v okviru štirih različnih zahtevkov za izvzetje v skladu s sedanjim členom 30[8]. V vseh štirih primerih je bilo dosledno ugotovljeno, da ustrezni geografski trg obsega ves svet, kar je poleg tega v skladu z uveljavljeno prakso v primerih združitev[9]. Sklepi so dosledno kazali na to, da trg odkrivanja ni zelo koncentriran. Poleg družb v lasti držav je za trg značilna prisotnost treh mednarodnih vertikalno povezanih zasebnih akterjev, tako imenovanih „super velikih“ (BP, ExxonMobil in Shell), ter nekaj tako imenovanih „velikih“, pri čemer je posamični tržni delež celo „super velikih“ znatno pod enim odstotkom. Ugotovljeno je bilo, da vse to predstavlja znake neposredne izpostavljenosti konkurenci, dostop do trga pa je dodatno liberaliziran prek določb direktive o izdajanju dovoljenj v zvezi z ogljikovodiki[10]. Zato je ustrezno poenostaviti pravni položaj in zmanjšati upravno obremenitev vseh zadevnih strani (naročnikov, držav članic, Evropske komisije, Evropskega parlamenta in Sveta) z določitvijo, da ni treba sprejeti posameznih sklepov na podlagi člena 30 v zvezi z vsako od preostalih 23 držav članic. Pristop, ki temelji na zbirki orodij: Države članice bodo zagotovile tri osnovne oblike postopkov, ki že obstajajo v okviru veljavnih direktiv: odprte in omejene postopke ter postopke s pogajanji s predhodnim javnim razpisom. Poleg tega lahko bodisi kot standardni postopek bodisi ob upoštevanju določenih pogojev predvidijo tudi inovacijska partnerstva, novo obliko postopka za inovativna javna naročila (glej spodaj). Naročniki bodo imeli na voljo tudi sklop šestih posebnih tehnik in orodij za javno naročanje, namenjenih za združena in elektronska javna naročila: okvirne sporazume, dinamične nabavne sisteme, elektronske dražbe, elektronske kataloge, centralne nabavne organe in skupno javno naročanje. Navedena orodja so bila v primerjavi z veljavno direktivo izboljšana in pojasnjena zaradi poenostavitve elektronskega javnega naročanja. Spodbujanje e-javnih naročil: Naročniki lahko z uporabo elektronskih komunikacijskih sredstev in elektronsko obdelavo transakcij ustvarijo precejšnje prihranke, izboljšajo rezultate javnih naročil in hkrati zmanjšajo nesmotrno porabo sredstev in število napak. Cilj predloga je pomagati državam članicam pri prehodu na elektronska javna naročila, kar bo ponudnikom omogočilo sodelovanje v spletnih postopkih za oddajo javnih naročil na notranjem trgu. Predlagana direktiva zato določa obvezno elektronsko pošiljanje obvestil in obvezno razpoložljivost razpisne dokumentacije v elektronski obliki ter določa dveletno prehodno obdobje za prehod na izključno elektronsko komuniciranje, zlasti na elektronsko predložitev, v vseh postopkih javnega naročanja. Racionalizira in izboljšuje dinamične nabavne sisteme in elektronske kataloge, orodja za popolnoma elektronsko oddajanje javnih naročil, ki so prilagojena zlasti javnemu naročanju centralnih nabavnih organov z visoko stopnjo združevanja. Instrument e‑javnega naročanja bi javnim organom naročnikom tudi omogočil preprečevati, odkriti in popravljati napake, katerih vzrok je večinoma napačno razumevanje ali tolmačenje pravil o javnem naročanju. Posodobitev postopkov: Predlog predvideva prožnejši in uporabniku prijazen pristop za nekatere pomembne značilnosti postopkov javnega naročanja. Roki za sodelovanje in predložitev ponudb so bili skrajšani, kar omogoča hitrejše in racionalizirano javno naročanje. Ločevanje med izborom ponudnikov in oddajo naročila, ki je pogosto vzrok napak in nesporazumov, je zdaj prožnejše in omogoča naročnikom, da določijo najuporabnejše zaporedje s preučitvijo meril za oddajo naročil pred merili za izbor ter kot merilo za dodelitev upoštevajo organizacijo in kakovost osebja, dodeljenega za izvedbo naročila. Postopek za izvzetje za naročila, oddana na dovolj konkurenčnih trgih (trenutni „sklepi na podlagi člena 30“), je bil poenostavljen in racionaliziran. Številna izvzetja, zlasti v praksi pomembna izvzetja znotraj skupine in skupnih podjetij, so bila prav tako pregledana in pojasnjena. Sprememba naročil med njihovim izvajanjem postaja za uporabnike čedalje pomembnejše in bolj problematično vprašanje. Posebna določba o spremembi naročil povzema osnovne rešitve, ki jih je razvila sodna praksa, in zagotavlja pragmatično rešitev za obravnavanje nepredvidenih okoliščin, ki zahtevajo prilagoditev javnega naročila med njegovim izvajanjem. 2) Strateška uporaba javnih naročil v odziv na nove izzive Predlagana direktiva temelji na načelu omogočanja, ki naročnikom zagotavlja instrumente, potrebne za spodbujanje doseganja strateških ciljev Evrope 2020 z uporabo njihove kupne moči za javna naročila blaga in storitev, ki spodbujajo inovacije, varujejo okolje in se spopadajo s podnebnimi spremembami ter izboljšujejo zaposlitvene možnosti, javno zdravje in socialne razmere. Stroški v življenjskem ciklu: Predlog zagotavlja naročnikom možnost, da utemeljijo svoje odločitve o oddaji naročila s stroški življenjskega cikla izdelkov, storitev ali gradenj, ki so predmet naročila. Življenjski cikel vključuje vse faze obstoja izdelka ali gradenj ali izvajanja storitve, od nabave surovin ali ustvarjanja virov do odstranitve, uničenja in dokončanja. Stroški, ki jih je treba upoštevati, vključujejo neposredne denarne izdatke in zunanje okoljske stroške, če se lahko finančno ovrednotijo in preverijo. Kjer je bila razvita skupna metodologija Evropske unije za izračun stroškov v življenjskem ciklu, jo morajo naročniki uporabljati. Proizvodni postopek: Naročniki se lahko v tehničnih specifikacijah in merilih za oddajo naročil sklicujejo na vse dejavnike, ki so neposredno povezani s proizvodnim postopkom, samo če se nanašajo na vidike proizvodnega procesa, ki so tesno povezani s proizvodnjo naročenega blaga ali zagotavljanjem naročene storitve. S tem so izključene zahteve, ki niso povezane s postopkom zagotavljanja izdelkov, gradenj oziroma storitev iz javnega naročila, kot je zahteva glede splošne družbene odgovornosti podjetij, ki zajemajo izvajalčevo celotno dejavnost. Oznake: naročniki lahko zahtevajo, da imajo gradnje, blago ali storitve posebne oznake, ki potrjujejo okoljske, socialne ali druge značilnosti, če sprejmejo tudi enakovredne oznake. To velja na primer za evropske ali (več)nacionalne ekološke oznake ali oznake, ki potrjujejo, da se za izdelek ne izkorišča delo otrok. Zadevni sistemi potrjevanja se morajo nanašati na značilnosti, povezane s predmetom naročila, temeljiti pa morajo na znanstvenih informacijah, pridobljenih po odprtem in preglednem postopku ter dostopnih vsem zainteresiranim stranem. Sankcije za kršitve obvezne socialne, delovne in okoljske zakonodaje: Na podlagi predlagane direktive lahko naročnik izključi gospodarske subjekte iz postopka, če ugotovi kršitve obveznosti, določenih z zakonodajo Unije, na področju socialnega, delovnega ali okoljskega prava ali določb mednarodnega delovnega prava. Poleg tega bodo morali naročniki ponudbe zavrniti, če bodo ugotovili, da so zaradi kršitev zakonodaje Unije na področju socialnega, delovnega ali okoljskega prava izjemno nizke. Socialne storitve: Ocena učinka in učinkovitosti zakonodaje EU o javnih naročilih je pokazala, da imajo socialne, zdravstvene in izobraževalne storitve posebne značilnosti in so zato neustrezne za uporabo rednih postopkov za oddajo javnih naročil storitev. Te storitve se običajno izvajajo v posebnem okviru, ki se po državah članicah zelo razlikuje zaradi različnih upravnih, organizacijskih in kulturnih okoliščin. Storitve imajo po svoji naravi le zelo omejeno čezmejno razsežnost. Države članice bi zato morale imeti široko polje proste presoje pri organiziranju izbora izvajalcev storitev. V predlogu je to upoštevano z določitvijo posebne ureditve za naročila teh storitev v vrednosti, ki presega mejno vrednost 1 000 000 EUR, ter uvedbo upoštevanja samo temeljnih načel preglednosti in enake obravnave. Kvantitativna analiza vrednosti naročil zadevnih storitev, oddanih gospodarskim subjektom iz tujine, je pokazala, da za naročila pod to vrednostjo običajno ni čezmejnega zanimanja, kar zadeva javna naročila v sektorjih gospodarskih javnih služb. Inovacije: Raziskave in inovacije imajo ključno vlogo v strategiji Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast. Naročnikom bi bilo treba omogočiti, da kupujejo oziroma naročajo inovativne izdelke in storitve, ki spodbujajo prihodnjo rast ter povečujejo učinkovitost in kakovost javnih storitev. Predlog zato predvideva partnerstvo za inovacije, nov poseben postopek za razvoj in poznejše naročilo novih, inovativnih izdelkov, gradenj in storitev, če se ti lahko zagotovijo v skladu z dogovorjeno kakovostjo izvedbe in dogovorjenimi stroški. Predlog tudi izboljšuje in poenostavlja postopek konkurenčnega dialoga ter olajšuje skupni postopek čezmejnega javnega naročanja, ki je pomemben instrument inovativnega naročanja. 3) Boljši dostop do trga za MSP in novoustanovljena podjetja Mala in srednja podjetja (MSP) imajo velik potencial za ustvarjanje delovnih mest, rast in inovacije. Preprost dostop do trgov javnih naročil jim lahko pomaga sprostiti ta potencial, naročnikom pa omogoča razširitev baze dobaviteljev, kar pozitivno vpliva na večjo konkurenco pri javnih naročilih. Da bi bila javna naročila čim bolj dostopna za MSP, je Evropska komisija leta 2008 objavila „Evropski kodeks najboljših praks, ki lajšajo dostop malih in srednjih podjetij do oddaje javnih naročil“[11]. Predlog temelji na tem dokumentu in določa konkretne ukrepe za odpravo ovir za dostop MSP do trga. Poenostavitev zahtev v zvezi z informacijami: Zato se predvideva, da naročniki lahko uporabljajo merila iz predlagane direktive o javnih naročilih in da so, kadar jih uporabijo, obvezani uporabljati določbe, ki zadevajo zlasti zgornjo mejo za zahteve v zvezi z minimalnim prometom, ter določbe zlasti v zvezi s samocertificiranjem. Boljši dostop do okvirnih sporazumov: Na podlagi veljavne direktive ni omejitev trajanja okvirnih sporazumov, sklenjenih v sektorju javnih služb. To pa lahko povzroči zaprtje trga. Predlog trajanje omejuje na štiri leta (razen v ustrezno utemeljenih okoliščinah), s čimer se bo izboljšal dostop do poslovnih priložnosti, konkurenca pa se bo okrepila, med drugim tudi v korist MSP. Neposredno plačilo podizvajalcev: Države članice lahko določijo, da lahko podizvajalci zaprosijo, da jim naročnik neposredno plača blago, gradnje in storitve, zagotovljene glavnemu izvajalcu v okviru izvedbe naročila. To omogoča podizvajalcem, ki so pogosto MSP, učinkovit način za zavarovanje svojega interesa, da prejmejo plačilo. 4) Pošteni postopki Zaradi vključenega finančnega tveganja ter povezanosti javnega in zasebnega sektorja je naročanje področje tveganja za nepoštene poslovne prakse, kot so navzkrižje interesov, favoriziranje in korupcija. Predlog izboljšuje veljavne zaščitne ukrepe proti navedenim tveganjem in zagotavlja dodatno zaščito. Navzkrižje interesov: Predlog vsebuje posebno določbo o navzkrižju interesov, ki vključuje dejansko, mogoče ali domnevno navzkrižje interesov, ki vpliva na člane osebja javnega organa naročnika ali izvajalca službe za javna naročila, vključene v postopek, ter člane poslovodstva javnega organa naročnika, ki lahko vplivajo na izid postopka javnega naročanja, tudi če niso formalno vključeni v postopek. Glede na razlike med posameznimi procesi odločanja, ki jih uporabljajo javni organi naročniki in podjetja, je določbe za naročila primerno omejiti na tiste, ki jih uporabljajo javni organi naročniki. Nezakonito ravnanje: Predlog vsebuje posebno določbo o prepovedi nezakonitega ravnanja kandidatov in ponudnikov, kot so poskusi nedovoljenega vplivanja na postopek odločanja ali dogovarjanje z drugimi udeleženci zaradi manipuliranja z izidom postopka, kar je razlog za njihovo obvezno izključitev iz postopka. Take nezakonite dejavnosti kršijo temeljna načela prava Evropske unije in lahko povzročijo resno izkrivljanje konkurence. Nepoštene prednosti: Naročniki lahko s preverjanjem trga kot uporabnim instrumentom pridobijo informacije o strukturi, zmožnostih in zmogljivostih trga ter obvestijo udeležence na trgu o projektih in zahtevah javnih naročil naročnikov. Vendar predhodni stiki z udeleženci na trgu ne smejo povzročiti nepoštenih prednosti in izkrivljanja konkurence. Predlog zato vsebuje posebno določbo o zaščitnih ukrepih proti neupravičenemu prednostnemu obravnavanju udeležencev, ki so svetovali naročniku ali bili vključeni v pripravo postopka. 5) Upravljanje Nacionalni nadzorni organi: Ocena je pokazala, da vse države ne spremljajo dosledno in sistematično izvajanja in učinkovitosti predpisov o naročilih. To pa ogroža učinkovito in enotno uporabo zakonodaje Evropske unije. Predlog zato določa, da države članice imenujejo enotni nacionalni organ, odgovoren za spremljanje, izvajanje in nadzor nad naročili. Samo enotni organ z vseobsegajočimi nalogami bo zagotovil pregled nad glavnimi težavami pri izvajanju in bo lahko predlagal ustrezne popravne ukrepe za bolj strukturne težave. Lahko bo zagotovil takojšnje povratne informacije o delovanju politike in morebitnih pomanjkljivostih nacionalne zakonodaje in prakse ter tako pripomogel k hitremu iskanju rešitev in izboljšanju postopkov javnega naročanja. Centri znanja: Naročniki pogosto nimajo notranjega strokovnega znanja in izkušenj za vodenje zapletenih projektov javnih naročil. Ustrezna in neodvisna strokovna podpora upravnih struktur bi lahko precej izboljšala izide javnega naročanja z razširitvijo baze znanja in strokovnostjo javnih naročnikov ter zagotavljanjem pomoči podjetjem, zlasti MSP. Predlog zato države članice zavezuje, naj zagotovijo podporne strukture za pravno in ekonomsko svetovanje, usmerjanje, usposabljanje in pomoč pri pripravi in vodenju postopkov javnega naročanja. Podporne strukture in mehanizmi na nacionalni ravni že obstajajo, čeprav so zelo različno organizirani in vključujejo različna interesna področja javnih organov naročnikov in drugih naročnikov. Države članice bodo zato lahko uporabljale te mehanizme ter na podlagi svojega strokovnega znanja in izkušenj spodbujale njihove storitve kot ustrezno in sodobno orodje za zagotavljanje podpore javnim organom naročnikom, naročnikom in gospodarskim subjektom. Da bi okrepili boj proti korupciji in favoriziranju, bodo morali javni organi naročniki besedilo sklenjenih pogodb predložiti nadzornemu organu, ki jih bo lahko skrbno pregledal, da bi ugotovil, ali vsebujejo sumljive vzorce, prav tako bodo morali zainteresiranim osebam omogočiti dostop do teh dokumentov, če s tem niso ogroženi legitimni javni ali zasebni interesi. Zaradi očitnih težav pri zaščiti legitimnih poslovnih interesov in preprečevanju izkrivljanja konkurence se ta obveza ne bi smela razširiti na (javna ali zasebna) podjetja v teh sektorjih. Poleg tega je treba preprečiti nesorazmerno upravno obremenitev, zato mora biti obveznost predložitve celotnega besedila sklenjenih pogodb omejena na pogodbe z razmeroma visoko vrednostjo. Predlagane mejne vrednosti bi omogočile pravno ravnotežje med povečanim upravnim bremenom in zagotavljanjem večje preglednosti: z mejno vrednostjo 1 000 000 EUR za blago in storitve ter mejno vrednostjo 10 000 000 EUR za gradnje bi ta obveznost veljala za 10–20 % vseh javnih naročil, objavljenih v Uradnem listu. Ne predvideva se, da bi zahteve v zvezi z nadzornimi organi in centri znanj na splošno pomenile dodatno finančno breme za države članice. Če se predvidevajo stroški za reorganizacijo ali uskladitev dejavnosti sedanjih mehanizmov in struktur, bodo ti nevtralizirani z znižanjem stroškov za reševanje sporov (za naročnike in podjetja), stroškov zamud pri dodeljevanju naročil zaradi nepravilne uporabe predpisov o javnih naročilih ali slabe priprave postopkov javnega naročanja ter stroškov, povezanih z dejstvom, da je svetovanje naročnikom zdaj razdrobljeno in neučinkovito. Upravno sodelovanje: Predlog predvideva tudi učinkovito sodelovanje, ki bo nacionalnim nadzornim organom omogočilo izmenjavo informacij in najboljših praks ter sodelovanje v okviru informacijskega sistema za notranji trg (IMI). Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o javnih naročilih naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 53(1), 62 in 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po predložitvi osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom[12], ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[13], ob upoštevanju mnenja Odbora regij[14], v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) V luči rezultatov ocene učinka in učinkovitosti zakonodaje EU na področju javnih naročil[15] se zdi primerno ohraniti predpise za javna naročila naročnikov v teh sektorjih, saj nacionalni organi lahko še naprej vplivajo na obnašanje teh naročnikov, vključno z udeležbo v njihovem kapitalu in zastopanostjo v upravnih, vodstvenih ali nadzornih organov teh naročnikov. Še eden izmed razlogov za nadaljevanje z nadziranjem javnih naročil v teh sektorjih je zaprta narava trgov, na katerih so dejavni ti subjekti, zaradi posebnih ali izključnih pravic, ki jih dodelijo države članice v zvezi z dobavo, zagotavljanjem ali delovanjem omrežij za izvajanje zadevne storitve. (2) Da bi zagotovili odprtje konkurence za javna naročila, ki jih oddajo naročniki v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev, je treba pripraviti določbe za usklajevanje postopkov naročanja pri naročilih nad določeno vrednostjo. Tako usklajevanje je potrebno za zagotovitev učinka načel iz Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prostega pretoka blaga, svobode ustanavljanja, svobode opravljanja storitev ter načel, ki izhajajo iz njih, kot so načela enakega obravnavanja, nediskriminacije, vzajemnega priznavanja, sorazmernosti in preglednosti. Glede na naravo sektorjev, na katere vpliva tako usklajevanje, bi moralo to ob varovanju uporabe teh načel vzpostaviti okvir za premišljeno poslovno prakso in zagotoviti kar največjo prilagodljivost. (3) Za javna naročila, katerih vrednost je nižja od mejnega zneska za uporabo določb o usklajevanju na ravni Evropske unije, je priporočljivo upoštevati sodno prakso Sodišča, po kateri se uporabljajo pravila in načela iz Pogodbe. (4) Javna naročila imajo v strategiji Evropa 2020[16] ključno vlogo kot eden izmed tržnih instrumentov, ki se bodo uporabili za doseganje pametne, trajnostne in vključujoče rasti, hkrati pa bodo zagotovili najbolj učinkovito uporabo javnih sredstev. V ta namen je trenutna pravila o javnih naročilih, sprejeta v skladu z Direktivo 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev[17] in Direktivo 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev[18], treba pregledati in posodobiti, da se bo povečala učinkovitost javne porabe ter da se bo zlasti malim in srednjim podjetjem omogočilo sodelovanje v javnih naročilih, naročnikom pa boljšo uporabo javnih naročil v podporo skupnim družbenim ciljem. Treba je tudi pojasniti osnovne pojme in koncepte, da bi zagotovili večjo pravno varnost in vključili nekatere vidike povezane in uveljavljene sodne prakse Sodišča Evropske unije. (5) V skladu s členom 11 Pogodbe o delovanju Evropske unije je treba zahteve za varstvo okolja vključiti v opredelitev in izvajanje politik in dejavnosti Unije, zlasti zaradi spodbujanja trajnostnega razvoja. Ta direktiva pojasnjuje, kako lahko javni organi naročniki prispevajo k varovanju okolja in spodbujajo trajnostni razvoj ter hkrati zagotovijo, da lahko dosežejo najugodnejše razmerje med kakovostjo in ceno. (6) Primerno je, da je pojem javnih naročil ali opredelitev tega, kar predstavlja enotno naročilo, čim bližje tistim opredelitvam, ki se uporabljajo na podlagi Direktive […] Evropskega parlamenta in Sveta z dne […] o javnih naročilih[19], ob upoštevanju posebnosti, ki so značilne za sektorje, ki so zajeti v tej direktivi. Koncept enotnega javnega naročila zajema vse vrste blaga, gradenj in storitev, potrebnih za izvedbo nekega projekta, na primer projekta gradnje ali vseh gradenj, dobav in/ali storitev. Znaki obstoja enega samega projekta so lahko na primer celotno predhodno načrtovanje in izdelovanje zasnove s strani naročnika, dejstvo, da različni nabavljeni elementi izpolnjujejo eno samo gospodarsko in tehnično funkcijo, ali da so drugače logično med seboj povezani in izvedeni v istem ozkem časovnem okviru. (7) Za zagotovitev dejanskega odpiranja trga in pravičnega ravnotežja pri uporabi pravil javnega naročanja v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev je treba zagotoviti, da se vključeni naročniki opredelijo na drug način kot s sklicevanjem na njihov pravni status. Zato je treba zagotoviti, da to ne vpliva na enako obravnavanje naročnikov v javnem in zasebnem sektorju. Prav tako je treba v skladu s členom 345 Pogodbe o delovanju Evropske unije zagotoviti, da ni ogrožena lastninskopravna ureditev v državah članicah. (8) Pojem posebnih ali izključnih pravic je bistvenega pomena za opredelitev področja uporabe te direktive, saj za subjekte, ki v smislu te direktive niso javni organi naročniki niti javna podjetja, določbe te direktive veljajo le, v kolikor ti subjekti opravljajo eno od dejavnosti na podlagi teh pravic. Zato je primerno pojasniti, da pravice, odobrene po postopku, ki temelji na objektivnih merilih, zlasti v skladu z zakonodajo Unije, in v katerem je bilo zagotovljeno ustrezno obveščanje javnosti, za namene te direktive ne predstavljajo posebnih ali izključnih pravic. Ta zakonodaja vključuje Direktivo 98/30/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom[20], Direktivo 96/92/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. decembra 1996 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo[21], Direktivo 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve[22], Direktivo 94/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 1994 o pogojih za izdajo in uporabo dovoljenj za iskanje, raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov[23] ter Uredbo (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza ter o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70[24]. (9) Naročniki, ki delujejo v sektorju pitne vode, se lahko ukvarjajo tudi z drugimi dejavnostmi, ki se nanašajo na vodo, kot so projekti na področju vodnega inženirstva, namakanja, melioracij ter odstranjevanja in čiščenja odplak. V takih primerih bi morali naročniki imeti možnost uporabe postopka za oddajo javnih naročil, predvidenega v tej direktivi, v zvezi z vsemi njihovimi dejavnostmi, ki se nanašajo na vodo, ne glede na to, kateri del „vodnega ciklusa“ zadevajo. Pravila javnega naročanja v takšni obliki, kakor se predlaga za dobave blaga, so neustrezna za nabavo vode, če jo je treba zagotoviti iz virov, ki so blizu območja, kjer se bo uporabljala. (10) Primerno je izključiti naročila, namenjena za raziskovanje nafte in plina, saj je bilo ugotovljeno, da je v tem sektorju neprestano prisoten tolikšen konkurenčni pritisk, da disciplina javnega naročanja, ki jo vnašajo pravila EU o javnih naročilih, ni več potrebna. (11) Naročila se lahko oddajo za izpolnitev zahtev več dejavnosti, lahko tudi po različnih pravnih ureditvah. Treba je pojasniti, da kot pravni okvir za pogodbo, ki naj bi zajemala več dejavnosti, veljajo pravila za dejavnost, za katero je naročilo pretežno namenjeno. Določitev dejavnosti, za katero je naročilo pretežno namenjeno, lahko temelji na analizi zahtev, ki jih mora izpolnjevati določeno naročilo, izvede pa jo naročnik, in sicer z namenom določitve ocenjene vrednosti naročila in priprave dokumentacije v zvezi s samo oddajo naročila. V določenih primerih, kot je nakup enega samega kosa opreme za opravljanje dejavnosti, za katero informacije, ki omogočajo oceno stopnje uporabe, niso na voljo, je lahko objektivno nemogoče določiti, za katero dejavnost je naročilo pretežno namenjeno. Določiti je treba, katera pravila veljajo za take primere. (12) Tudi če dejansko, mogoče ali domnevno navzkrižje interesov ne vodi nujno v korupcijsko ravnanje, pa je zelo verjetno, da neustrezno vpliva na odločitve o oddaji javnih naročil, kar se kaže v izkrivljanju konkurence in ogrožanju enake obravnave ponudnikov. Zato bi bilo treba vzpostaviti učinkovite mehanizme za preprečevanje, odkrivanje in odpravljanje navzkrižja interesov. Glede na razlike med posameznimi procesi odločanja, ki jih uporabljajo javni organi naročniki in podjetja, je določbe za naročila primerno omejiti na tiste, ki jih uporabljajo javni organi naročniki. (13) Nezakonito ravnanje udeležencev v postopku javnega naročanja, kot so poskusi neprimernega vplivanja na postopek odločanja ali dogovarjanje z drugimi kandidati z namenom manipuliranja z izidom postopka, lahko povzroči kršitve temeljnih načel prava Unije in resno izkrivljanje konkurence. Gospodarski subjekti bi zato morali predložiti izjavo, da niso vpleteni v take nezakonite dejavnosti, in biti izključeni, če se izkaže, da je izjava neresnična. (14) Sklep Sveta 94/800/ES z dne 22. decembra 1994 o sklenitvi sporazumov, doseženih v urugvajskem krogu večstranskih pogajanj (1986–1994), v imenu Evropske skupnosti, v zvezi z zadevami, ki so v njeni pristojnosti[25], je odobril zlasti sporazum o javnih naročilih Svetovne trgovinske organizacije (v nadaljnjem besedilu: sporazum). Cilj sporazuma je vzpostaviti večstranski okvir uravnoteženih pravic in obveznosti glede javnih naročil, da bi dosegli liberalizacijo in povečanje svetovne trgovine. Za naročila, vključena v sporazum in druge zadevne mednarodne sporazume, ki zavezujejo Unijo, naročniki izpolnijo obveznosti v skladu s temi sporazumi z uporabo te direktive za gospodarske subjekte tretjih držav, podpisnic teh sporazumov. (15) Sporazum se uporablja za naročila nad mejnimi vrednostmi, določenimi v sporazumu in izraženimi v posebnih pravicah črpanja. Mejne vrednosti iz te direktive bi bilo treba uskladiti, da bodo ustrezale enakovrednim mejnim vrednostim iz sporazuma, izraženim v eurih. Treba bi bilo tudi določiti redna preverjanja mejnih vrednosti, izraženih v eurih, zaradi njihove prilagoditve z matematično operacijo morebitnim spremembam vrednosti eura glede na posebno pravico črpanja. Da se prepreči pomnožitev mejnih vrednosti, je poleg tega primerno, brez poseganja v mednarodne obveznosti Unije, še naprej uporabljati enake mejne vrednosti za vse naročnike, ne glede na sektor, v katerem delujejo. (16) Rezultati ocene so pokazali, da je treba pregledati izključitev nekaterih storitev iz polne uporabe te direktive. Zato je polna uporaba te direktive razširjena na številne storitve (kot so hotelske in pravne storitve, za katere se je ugotovil zlasti velik odstotni delež čezmejne trgovine). (17) Druge kategorije storitev imajo še naprej po svoji naravi omejeno čezmejno razsežnost, in sicer tako imenovane storitve za osebe, kot so nekatere socialne, zdravstvene in izobraževalne storitve. Te storitve se izvajajo v posebnem okviru, ki se po državah članicah zelo razlikuje zaradi različnih kulturnih okoliščin. Zato bi bilo za naročila v zvezi s temi storitvami treba določiti posebno ureditev z višjo mejno vrednostjo, in sicer 1 000 000 EUR. Kar zadeva sama javna naročila v teh sektorjih, storitve za osebe, katerih vrednost je nižja od te mejne vrednosti, navadno ne bodo zanimale ponudnikov iz drugih držav članic, razen če obstajajo konkretni dokazi o nasprotnem. Za naročila storitev za osebe nad to mejno vrednostjo bi morale v vsej Uniji veljati zahteve po preglednosti. Glede na pomen kulturnega ozadja in občutljivost teh storitev bi bilo treba državam članicam zagotoviti široko polje proste presoje pri organiziranju izbora izvajalcev storitev na način, ki je po njihovem mnenju najustreznejši. Določbe te direktive upoštevajo navedeno zahtevo ter določajo samo upoštevanje temeljnih načel preglednosti in enake obravnave ter zagotavljajo, da lahko javni organi naročniki pri izboru izvajalcev storitev uporabijo posebna merila glede kakovosti, kot so merila iz prostovoljnega evropskega okvira kakovosti za socialne storitve, ki ga je sprejel Odbor za socialno zaščito Evropske unije[26]. Države članice in/ali javni organi lahko še naprej sami izvajajo te storitve ali organizirajo socialne storitve tako, da za to ni treba skleniti javnih pogodb, na primer samo s financiranjem takih storitev ali s podelitvijo licenc oziroma dovoljenj vsem gospodarskim subjektom, ki izpolnjujejo pogoje, ki jih predhodno določi javni organ naročnik, brez omejitev ali kvot, če tak sistem zagotavlja ustrezno objavo ter upošteva načela preglednosti in nediskriminacije. (18) Ta direktiva, ki je naslovljena na države članice, se ne uporablja za javna naročila, ki jih izvajajo mednarodne organizacije v svojem imenu in za svoj račun. Treba pa je pojasniti, v kakšnem obsegu bi bilo treba to direktivo uporabljati za javna naročila, ki jih urejajo posebni mednarodni predpisi. (19) Obstaja precejšnja pravna negotovost glede vprašanja, v kolikšni meri bi bilo treba sodelovanje med javnimi organi zajeti v predpise o javnih naročilih. Države članice in celo javni organi naročniki si zadevno sodno prakso Sodišča Evropske unije različno razlagajo. Glede na to, da naj bi se ta sodna praksa uporabljala tudi za javne organe, ki delujejo v sektorjih, zajetih v tej direktivi, je primerno zagotoviti, da se v tej direktivi in Direktivi […/…/EU][o javnih naročilih] uporabljajo ista pravila. (20) Primerno je izključiti določena naročila storitev, blaga ali gradbenih del, ki jih naročnik odda povezanemu podjetju, za katero je glavna dejavnost zagotavljanje teh storitev, blaga ali gradenj za skupino, katere del je, in ne njihovo ponujanje na trgu. Primerno je tudi, da se izključijo določena naročila storitev, blaga in gradenj, ki jih naročnik odda skupnemu podjetju, ki ga sestavlja več naročnikov, za opravljanje dejavnosti iz te direktive in katerega del je ta subjekt. Vendar je primerno zagotoviti, da ta izključitev ne povzroči izkrivljanja konkurence v korist podjetja ali skupnega podjetja, ki je povezano z naročniki; primerno je zagotoviti ustrezna pravila, zlasti kar zadeva maksimalne omejitve, znotraj katerih lahko podjetja dobijo del svojega prometa od trga in izven katerih bi podjetja izgubila možnost dodelitve naročil brez javnih razpisov, ter kar zadeva sestavo skupnih podjetij ter stabilnost povezav med temi skupnimi podjetji in naročniki, ki jih sestavljajo. (21) Primerno je tudi pojasniti odnose med določbami o sodelovanju med javnimi organi in določbami o oddaji naročil povezanim podjetjem ali v okviru skupnih podjetij. (22) Ta direktiva se ne uporablja za naročila, ki dovoljujejo opravljanje dejavnosti iz členov 5 do 11, niti za projektne natečaje, ki se organizirajo za opravljanje take dejavnosti, če je v državi članici, v kateri se dejavnost opravlja, ta neposredno izpostavljena konkurenci na trgih, do katerih dostop ni omejen. Zato je primerno, da se vzdržuje postopek, ki se uporablja za vse sektorje iz te direktive in s pomočjo katerega bodo upoštevani učinki sedanjega ali prihodnjega odpiranja konkurenci. Tak postopek mora zagotavljati pravno varnost za sodelujoče naročnike in ustrezen postopek odločanja ter v kratkem roku zagotoviti enotno uporabo prava Unije na tem področju. (23) Neposredno izpostavljenost konkurenci je treba oceniti na podlagi objektivnih meril, ob upoštevanju posebnih značilnosti zadevnega sektorja. Vendar to oceno otežujejo kratki roki, ki jih je treba uporabiti, in dejstvo, da mora temeljiti na informacijah, ki so Komisiji na voljo, bodisi iz že razpoložljivih virov, bodisi iz informacij, pridobljenih v okviru uporabe v skladu s členom 28, ki jih ni mogoče dopolniti z dalj časa trajajočimi metodami, vključno zlasti z javnimi preiskavami zadevnih gospodarskih subjektov. Ocena neposredne izpostavljenosti konkurenci, ki se jo lahko opravi v okviru te direktive, zato ne posega v polno uporabo konkurenčnega prava. (24) Štelo se bo, da izvajanje in uporaba ustrezne zakonodaje Unije za odpiranje danega sektorja ali njegovega dela daje zadostno podlago za predpostavko, da je zagotovljen prost dostop do zadevnega trga. Tako ustrezno zakonodajo je treba določiti v prilogi, ki jo Komisija posodablja. Primerno je, da se ta priloga trenutno nanaša na Direktivo 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES[27], Direktivo 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES[28] ter Direktivo 94/22/ES. (25) Raziskave in inovacije, vključno z ekološkimi in socialnimi inovacijami, so med glavnimi gibali prihodnje rasti in v središču strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast. Naročniki bi morali zagotoviti najboljšo strateško uporabo javnih naročil za spodbujanje inovacij. Naročanje inovativnega blaga in storitev ima ključno vlogo pri povečanju učinkovitosti in kakovosti javnih storitev ter spopadanju z velikimi družbenimi izzivi. Prispeva k zagotavljanju najboljšega razmerja med kakovostjo in ceno ter širših gospodarskih, okoljskih in družbenih koristi v smislu oblikovanja novih idej, njihovega prenosa v inovativne izdelke in storitve ter s tem spodbujanja trajnostne gospodarske rasti. Ta direktiva bi morala spodbujati naročila inovacij in pomagati državam članicam pri doseganju ciljev Unije inovacij. Zato bi bilo treba zagotoviti poseben postopek naročanja, za katerega bodo naročniki lahko sklenili dolgoročno partnerstvo za inovacije za razvoj in poznejše naročilo novega, inovativnega izdelka, storitve ali gradnje, če se lahko zagotovijo v skladu z dogovorjeno kakovostjo izvedbe in dogovorjenimi stroški. Partnerstvo bi moralo biti strukturirano tako, da bi lahko zagotovilo potrebno „povpraševanje trga“, ki bi spodbudilo razvoj inovativne rešitve brez zapiranja trga. (26) Zaradi škodljivih učinkov na konkurenco bi se morali postopki s pogajanji brez javnega razpisa uporabljati samo v zelo izjemnih primerih. Ta izjema bi morala biti omejena na primere, ko objava ni mogoča zaradi višje sile v skladu s stalno sodno prakso Sodišča Evropske unije ali ko je že na samem začetku jasno, da objava ne bo povečala konkurence, tudi zato ker objektivno obstaja samo en gospodarski subjekt, ki bi lahko izvedel naročilo. Uporaba postopka s pogajanji brez javnega razpisa je utemeljena samo v primerih objektivne ekskluzivnosti, ko okoliščin ekskluzivnosti ni ustvaril sam naročnik zaradi prihodnjega postopka oddaje javnega naročila in ko ni ustreznih nadomestil, katerih razpoložljivost bi bilo treba temeljito preučiti. (27) Z elektronskimi informacijskimi in komunikacijskimi sredstvi se lahko zelo poenostavi objava javnih naročil ter povečata učinkovitost in preglednost postopkov javnega naročanja. Morala bi postati standarden način komuniciranja in izmenjave informacij v postopkih javnega naročanja. Z uporabo elektronskih sredstev se prihrani tudi čas. Pri uporabi elektronskih sredstev bi bilo zato treba omogočiti skrajšanje minimalnih rokov, vendar samo, če so navedena sredstva v skladu s posebnim načinom pošiljanja, določenim na ravni Unije. Poleg tega lahko elektronska informacijska in komunikacijska sredstva z ustreznimi funkcijami javnim organom naročnikom omogočijo preprečiti, ugotoviti in popraviti napake, ki se pojavljajo v postopkih javnega naročanja. (28) Na trgih javnih naročil v Uniji se pojavlja močan trend po združevanju povpraševanja javnih naročnikov za doseganje ekonomije obsega, vključno z nižjimi cenami in transakcijskimi stroški, ter izboljšanje in profesionalizacijo vodenja postopkov javnega naročanja. To se lahko doseže z združevanjem naročil, in sicer po številu vključenih naročnikov ali po obsegu in vrednosti v zadevnem času. Vendar bi bilo treba združevanje in centralizacijo naročil skrbno spremljati, da se preprečita čezmerna koncentracija kupne moči in nedovoljeno dogovarjanje ter se ohranijo preglednost, konkurenca in možnosti za dostop na trg za mala in srednja podjetja. (29) Instrument okvirnih sporazumov je lahko učinkovita tehnika javnega naročanja po vsej Evropi; vendar je treba povečati konkurenco, in sicer prek izboljšanja transparentnosti javnih naročil, ki se izvajajo z okvirnimi sporazumi, in dostopa do njih. Zato je primerno pregledati določbe, ki se uporabljajo za te sporazume, predvsem z zagotovitvijo manjših razpisov za dodelitev posameznih naročil, ki temeljijo na sporazumu, in z omejevanjem trajanja okvirnih sporazumov. (30) Pridobljene izkušnje so pokazale, da je treba prilagoditi tudi predpise o dinamičnih nabavnih sistemih, da se naročnikom omogoči, da v celoti izkoristijo možnosti, ki jim jih zagotavlja ta instrument. Sisteme je treba poenostaviti, zlasti z njihovo uporabo v obliki omejenega postopka, s čimer se odpravi potreba po okvirnih ponudbah, ki so bile opredeljene kot eno od večjih bremen, povezanih s temi sistemi. Zato bi bilo treba vsakemu gospodarskemu subjektu, ki odda prijavo za sodelovanje in izpolnjuje merila za izbor, omogočiti udeležbo v postopkih javnega naročanja, ki se izvajajo v okviru dinamičnega nabavnega sistema. Ta tehnika javnega naročanja naročniku omogoča, da pridobi posebej veliko ponudb in tako z veliko konkurenco zagotovi optimalno uporabo sredstev. (31) Poleg tega se nenehno razvijajo nove elektronske tehnike javnega naročanja, kot so elektronski katalogi. Ti povečujejo konkurenco in racionalizirajo javno naročanje, zlasti v smislu prihrankov časa in finančnih sredstev. Vendar bi bilo treba določiti nekatere predpise za zagotovitev skladnosti tovrstne uporabe z določbami te direktive ter načeli enake obravnave, nediskriminacije in preglednosti. Naročnikom bi bilo treba tako omogočiti pridobivanje ponudb za posebna naročila na podlagi predhodno poslanih elektronskih katalogov, zlasti če je bila konkurenca ponovno odprta na podlagi okvirnega sporazuma ali če se uporablja dinamični nabavni sistem in če so bila zagotovljena zadostna jamstva za zagotavljanje sledljivosti, enake obravnave in predvidljivosti. Naročniki bi morali v skladu z zahtevami predpisov za elektronska komunikacijska sredstva preprečiti neutemeljene ovire za dostop gospodarskih subjektov do postopkov javnega naročanja, v katerih je treba ponudbe oddati v obliki elektronskih katalogov in ki zagotavljajo skladnost s splošnimi načeli nediskriminacije in enake obravnave. (32) V večini držav članic se čedalje bolj uporabljajo centralizirani načini nabav. Centralni nabavni organi so odgovorni za naročanje ali oddajo naročil/sklepanje okvirnih sporazumov za druge javne organe naročnike ali za naročnike. Zaradi velikega obsega naročil ti načini prispevajo k večji konkurenčnosti in profesionalizaciji javnega naročanja. Zato bi bilo treba določiti opredelitev Unije za centralne nabavne organe, ki jih lahko uporabljajo naročniki, brez prekinitve uporabe manj institucionaliziranega in sistematičnega skupnega naročanja ali ustaljene prakse, ko naročniki najamejo izvajalce storitev, ki pripravijo in vodijo postopke javnega naročanja v imenu in za račun naročnika. Treba bi bilo določiti tudi predpise o razdelitvi odgovornosti za upoštevanje obveznosti v skladu s to direktivo, tudi pri pravnih sredstvih, med centralni nabavni organ in naročnike, ki naročajo od centralnega nabavnega organa ali prek njega. Če je ta izključno odgovoren za vodenje postopkov javnega naročanja, bi moral biti tudi izključno in neposredno odgovoren za zakonitost postopkov. Če naročnik vodi nekatere dele postopka, na primer ponovno odpiranje konkurence na podlagi okvirnega sporazuma ali oddajo posameznih naročil na podlagi dinamičnega nabavnega sistema, bi moral biti odgovoren tudi za faze, ki jih vodi. (33) Elektronska komunikacijska sredstva so primerna zlasti za podporo centraliziranih nabavnih postopkov in orodij, saj lahko zagotovijo ponovno uporabo in avtomatsko obdelavo podatkov ter znižanje informacijskih in transakcijskih stroškov. Najprej bi bilo treba zagotoviti obvezno uporabo takih elektronskih komunikacijskih sredstev za centralne nabavne organe, hkrati pa tudi spodbujati konvergenčne prakse v Uniji. Temu bi morala po dveletnem prehodnem obdobju slediti uvedba splošne obveznosti uporabe elektronskih komunikacijskih sredstev v vseh postopkih javnega naročanja. (34) V zvezi s skupnimi postopki za oddajo naročil, ki jih vodijo naročniki iz različnih držav članic, se trenutno pojavljajo posebne pravne težave, zlasti zaradi pravne kolizije z nacionalnimi zakonodajami. Čeprav Direktiva 2004/17/ES implicitno dovoljuje skupni postopek čezmejnega javnega naročanja, več nacionalnih pravnih sistemov skupni postopek čezmejnega javnega naročanja v praksi izrecno ali implicitno prikazuje kot pravno negotov ali nemogoč. Naročniki iz različnih držav članic so morda zainteresirani za sodelovanje in skupno oddajo naročil, da bi v celoti izkoristili možnosti notranjega trga v smislu ekonomije obsega ter delitve tveganja in koristi, tudi pri inovativnih projektih, ki vključujejo večji znesek tveganja, kot ga lahko razumno sprejme en sam naročnik. Zato bi bilo treba za olajšano sodelovanje med naročniki na enotnem trgu določiti nove predpise o skupnem postopku čezmejnega javnega naročanja, s katerimi se določi pravo, ki se uporablja. Poleg tega lahko naročniki iz različnih držav članic na podlagi nacionalnega prava ali prava Unije ustanovijo skupne pravne organe. Za takšno obliko skupnega javnega naročanja je treba določiti posebna pravila. (35) Tehnične specifikacije, ki jih pripravijo naročniki, morajo omogočati odprtost javnih naročil konkurenci. Zato bi bilo treba omogočiti predložitev ponudb, ki izražajo različne tehnične rešitve, da se zagotovi zadostna konkurenčnost. Glede na to bi bilo treba tehnične specifikacije sestaviti tako, da se prepreči umetno omejevanje konkurence z zahtevami, ki dajejo prednost določenemu gospodarskemu subjektu z navajanjem ključnih značilnosti blaga, storitev ali gradenj, ki jih po navadi zagotavlja navedeni gospodarski subjekt. Tehnične specifikacije, sestavljene v smislu zahtev po funkcionalnosti in uspešnosti, na splošno omogočajo izpolnitev navedenega cilja na najboljši mogoči način in spodbujajo inovacije. Pri sklicevanju na evropski standard ali, če tega ni, na nacionalni standard morajo naročniki obravnavati ponudbe, ki temeljijo na drugih enakovrednih ureditvah, ki izpolnjujejo zahteve naročnikov in so enakovredne v smislu varnosti. Za dokaz enakovrednosti se lahko od ponudnikov zahteva predložitev dokazila, ki ga preveri tretja oseba; lahko pa se dovolijo tudi druga ustrezna dokazila, kot je tehnična dokumentacija proizvajalca, če zadevni gospodarski subjekt nima dostopa do takih potrdil ali poročil o testih ali jih ne more dobiti v ustreznih rokih. (36) Naročnikom, ki želijo naročiti gradnje, blago ali storitve s posebnimi okoljskimi, socialnimi ali drugimi značilnostmi, bi bilo treba omogočiti sklicevanje na posebne oznake, kot so evropska ekološka oznaka, (več)nacionalne ekološke oznake ali druge oznake, če so zahteve za oznako povezane s predmetom naročila, kot je opis izdelka in njegova predstavitev, vključno z zahtevami glede pakiranja. Ključno je še, da se te zahteve sestavijo in sprejmejo na podlagi objektivno preverljivih meril po postopku, v katerem lahko sodelujejo zainteresirane strani, kot so vladni organi, potrošniki, proizvajalci, distributerji in okoljske organizacije, ter da je oznaka dostopna in na voljo vsem zainteresiranim stranem. (37) Naročniki morajo tehnične specifikacije za vsa javna naročila, ki naj bi jih uporabljali ljudje, tako širša javnost kot tudi osebje naročnika, oblikovati tako, da te upoštevajo merila dostopnosti za invalidne osebe in ustrezajo vsem uporabnikom, razen v ustrezno utemeljenih primerih. (38) Da bi spodbudili sodelovanje malih in srednjih podjetij (MSP) na trgu javnih naročil, je treba izrecno določiti, da se naročila lahko razdelijo v sklope, ki so lahko homogeni ali heterogeni. Kadar so naročila razdeljena v sklope, naročniki lahko, na primer zaradi vzdrževanja konkurence ali zagotavljanja varnosti dobav, omejijo število sklopov, za katere lahko gospodarski subjekt predloži ponudbo; prav tako lahko omejijo število sklopov, ki se jih lahko dodeli posameznemu ponudniku. (39) V kolikor je to skladno s potrebo, da se zagotovi cilj premišljene poslovne prakse, obenem pa omogoča največjo možno prožnost, je primerno zagotoviti uporabo Direktive [2004/18/ES] o javnih naročilih v zvezi z zahtevami o gospodarskih in finančnih zmogljivosti in listinskih dokazih. Zato se predvideva, da naročniki lahko uporabljajo merila, ki jih določa Direktiva [2004/18/ES], in da so, kadar jih uporabijo, obvezani uporabljati določbe, ki zadevajo zlasti zgornjo mejo za zahteve v zvezi z minimalnim prometom in samocertificiranje. (40) Javna naročila se ne bi smela oddati gospodarskim subjektom, ki so sodelovali v hudodelski združbi ali bili obsojeni zaradi korupcije, goljufije v škodo finančnih interesov Unije ali pranja denarja. Tudi neplačilo davkov ali prispevkov za socialno varnost bi bilo treba sankcionirati z obvezno izključitvijo na ravni Unije. Glede na to, da naročniki, ki niso javni organi, morda nimajo dostopa do neizpodbitnih dokazov o tovrstnih dejavnostih, je izbiro, ali bodo uporabili merila za izključitev iz Direktive [2004/18] ali ne, primerno prepustiti zadevnim naročnikom. Obveznost uporabe člena 55(1) in (2) Direktive [2004/18] je zato treba omejiti le na naročnike, ki so javni organi. Poleg tega bi bilo treba naročnikom omogočiti, da izključijo kandidate ali ponudnike zaradi kršitev okoljskih ali družbenih obveznosti, vključno s predpisi o dostopnosti za invalide, ali hujših kršitev poklicnih pravil, kot so kršitve pravil konkurence ali pravic intelektualne lastnine. (41) Če so naročniki obvezani k uporabi pravkar omenjenih meril za izključitev ali pa so se za njihovo uporabo odločili sami, morajo uporabiti Direktivo [2004/18] v zvezi z možnostjo, da gospodarski subjekti sprejmejo ukrepe v zvezi s skladnostjo, namenjene odpravljanju posledic kaznivih dejanj ali kršitev in učinkovitemu preprečevanju nadaljnjih primerov nekorektnega vedenja. (42) Naročniki lahko zahtevajo uporabo ukrepov ali sistemov za okoljsko ravnanje med izvajanjem naročila. S sistemi za okoljsko ravnanje se lahko, ne glede na to, ali so registrirani na podlagi instrumentov Unije, kot je Uredba (ES) št. 1221/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne z dne 25. novembra 2009 o prostovoljnem sodelovanju organizacij v Sistemu Skupnosti za okoljsko ravnanje in presojo (EMAS)[29], ali ne, pokaže, da je gospodarski subjekt tehnično sposoben za izvedbo naročila. Če zadevni gospodarski subjekt nima dostopa do takih registriranih programov okoljskega ravnanja ali nima možnosti za njihovo pridobitev v ustreznem času, bi bilo treba namesto takih programov okoljskega ravnanja kot obliko dokaza sprejeti opis ukrepov, ki jih izvaja gospodarski subjekt za zagotovitev enake ravni varstva okolja. (43) Naročila bi bilo treba oddati na podlagi objektivnih meril, ki zagotavljajo skladnost z načeli preglednosti, nediskriminacije in enake obravnave. Ta merila bi morala zagotoviti, da se ponudbe preučijo z vidika učinkovite konkurence, tudi če naročniki zahtevajo visokokakovostne gradnje, blago in storitve, ki so optimalno prilagojeni njihovim potrebam. Zato bi bilo treba naročnikom omogočiti, da kot merilo za oddajo sprejmejo „ekonomsko najugodnejšo ponudbo“ ali „najnižje stroške“, ob upoštevanju, da lahko v drugem primeru prosto določijo ustrezne standarde kakovosti s tehničnimi specifikacijami ali pogoji za izvedbo naročila. (44) Če se naročniki odločijo oddati naročilo ekonomsko najugodnejšemu ponudniku, morajo določiti merila za oddajo, na podlagi katerih bodo preučili ponudbe in določili, katera zagotavlja najboljše razmerje med ceno in kakovostjo. Določitev teh meril je odvisna od predmeta naročila, ker morajo merila omogočati oceno kakovosti izvedbe, ponujene v posamezni ponudbi, glede na predmet naročila, kakor je opredeljen v tehničnih specifikacijah, ter ugotavljanje najboljšega razmerja med ceno in kakovostjo posamezne ponudbe. Poleg tega izbrana merila za oddajo naročniku ne smejo omogočati neomejene svobode izbire, zagotoviti morajo možnost učinkovite konkurence, spremljati pa jih morajo zahteve, ki omogočajo učinkovito preverjanje informacij, ki jih predložijo ponudniki. (45) Izjemno pomembno je, da se v celoti izkoristijo možnosti javnega naročanja za uresničevanje ciljev strategije Evropa 2020 za trajnostno rast. Zaradi pomembnih razlik med posameznimi sektorji in trgi pa ne bi bilo primerno določiti splošnih obveznih zahtev za javno naročanje na področju okolja, socialnih storitev in inovacij. Zakonodaja Unije že določa obvezne zahteve v zvezi z javnim naročanjem za doseganje posebnih ciljev v sektorjih vozil za cestni prevoz (Direktiva 2009/33/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju čistih in energetsko učinkovitih vozil za cestni prevoz[30]) in pisarniške opreme (Uredba (ES) št. 106/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o programu Skupnosti za označevanje energetske učinkovitosti pisarniške opreme[31]). Poleg tega je opredelitev skupnih metodologij za vrednotenje stroškov v življenjskem ciklu znatno napredovala. Zato se zdi primerno nadaljevati na tej poti in zakonodaji posameznih sektorjev prepustiti, da ob upoštevanju specifičnih politik in razmer, ki prevladujejo v zadevnem sektorju, določi zavezujoče cilje, ter spodbujati razvoj in uporabo evropskih pristopov k določanju stroškov v življenjskem ciklu, da bi okrepili uporabo javnega naročanja pri spodbujanju trajnostne rasti. (46) Te ukrepe, sprejete za posamezne sektorje, je treba dopolniti s prilagoditvijo direktiv o javnih naročilih, ki naročnike pooblaščajo za uresničevanje ciljev strategije Evropa 2020 v njihovih strategijah naročanja. Zato je treba pojasniti, da lahko naročniki na podlagi pristopa izračuna stroškov v življenjskem ciklu določijo ekonomsko najugodnejšo ponudbo in najnižje stroške, če je uporabljena metodologija določena na objektiven in nediskriminatorni način ter dostopna vsem zainteresiranim stranem. Pojem vrednotenja stroškov v življenjskem ciklu vključuje vse stroške v življenjskem ciklu gradenj, blaga ali storitev, njihove notranje stroške (kot so stroški razvoja, proizvodnje, uporabe, vzdrževanja in odstranitve na koncu življenjskega cikla) in zunanje stroške, če se lahko finančno ovrednotijo in spremljajo. Na ravni Unije bi bilo treba razviti skupne metodologije za izračun stroškov v življenjskem ciklu za nekatere skupine blaga ali storitev; če je bila taka metodologija že razvita, bi morala njena uporaba postati obvezna. (47) Naročnikom bi bilo treba še omogočiti, da se v tehničnih specifikacijah in merilih za oddajo sklicujejo na točno določen proizvodni postopek, točno določen način izvajanja storitev ali točno določen postopek za katero koli drugo fazo življenjskega cikla izdelka ali storitve, pod pogojem, da so povezani s predmetom naročila. Za boljšo vključitev socialnih dejavnikov v javno naročanje se lahko naročnikom tudi omogoči, da v merilo za oddajo naročila ekonomsko najugodnejšemu ponudniku vključijo značilnosti v zvezi z delovnimi pogoji oseb, ki neposredno sodelujejo v zadevnem postopku proizvodnje ali zagotavljanja. Navedene značilnosti lahko zadevajo le zdravstveno varstvo osebja, vključenega v proizvodni postopek, ali spodbujanje družbenega vključevanja prikrajšanih oseb ali oseb iz ranljivih skupin med osebami, dodeljenimi za izvedbo naročila, vključno z dostopnostjo za invalide. Vsa merila za oddajo, ki vključujejo navedene značilnosti, bi vsekakor morala ostati omejena na značilnosti, ki imajo neposredne posledice za člane osebja v njihovem delovnem okolju. Uporabljati bi se morala v skladu z Direktivo 96/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev[32] in to na način, ki ni neposredno ali posredno diskriminacijski do gospodarskih subjektov iz drugih držav članic ali tretjih držav, ki so pogodbenice Sporazuma ali sporazumov o prosti trgovini, katerih podpisnica je Unija. (48) Za naročila storitev in naročila, ki vključujejo projektiranje gradenj, bi bilo treba naročnikom omogočiti tudi, da uporabijo kot merilo za oddajo organizacijo, usposobljenost in izkušnje osebja, dodeljenega za izvedbo zadevnega naročila, saj to lahko vpliva na kakovost izvedbe naročila in posledično na ekonomsko vrednost ponudbe. (49) Neobičajno nizke ponudbe za gradnje, blago ali storitve lahko temeljijo na tehnično, ekonomsko ali pravno nepoštenih predpostavkah ali praksah. Za preprečitev morebitnih pomanjkljivosti med izvajanjem naročila bi bilo treba od naročnikov zahtevati, da zaprosijo za obrazložitev zaračunane cene, če je ponudba močno nelojalna glede na cene drugih ponudnikov. Če ponudnik ne more zagotoviti zadovoljive obrazložitve, mora biti naročniku omogočena možnost zavrnitve ponudbe. Zavrnitev bi morala biti obvezna, če naročnik ugotovi, da neobičajno nizka cena izhaja iz neupoštevanja obvezne zakonodaje Unije na področjih socialnega, delovnega ali okoljskega prava ali določb mednarodnega delovnega prava. (50) Pogoji izvajanja naročila so v skladu s to direktivo, če niso neposredno ali posredno diskriminacijski, če so povezani s predmetom naročila in so navedeni v obvestilu, ki se uporabi za javni razpis, ali dokumentaciji v zvezi z oddajo naročila. Njihov cilj je lahko zlasti spodbujanje poklicnega usposabljanja na delovnem mestu, zaposlovanje ljudi z velikimi težavami pri vključevanju, boj proti brezposelnosti, varstvo okolja ali dobro počutje živali. Navedejo se na primer lahko zahteve, ki se uporabljajo med izvajanjem naročila, za zaposlitev dolgoročnih iskalcev zaposlitve ali izvajanje ukrepov za usposabljanje brezposelnih ali mladih, za osnovno skladnost s temeljnimi konvencijami Mednarodne organizacije dela (MOD), tudi če te konvencije niso bile prenesene v nacionalno zakonodajo, ter za zaposlovanje bolj prikrajšanih oseb, kakor se to zahteva v skladu z nacionalno zakonodajo. (51) Med izvajanjem naročila se uporabljajo veljavni zakoni, predpisi in kolektivne pogodbe na nacionalni ravni in na ravni Unije s področij pogojev zaposlovanja in varstva pri delu, če so takšna pravila in njihova uporaba v skladu z zakonodajo Unije. V čezmejnih primerih, ko delavci iz ene države članice opravljajo storitve v drugi državi članici zaradi izvajanja naročila, Direktiva 96/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev[33] določa minimalne pogoje, ki jih mora država gostiteljica upoštevati v zvezi s takimi napotenimi delavci. Če nacionalna zakonodaja vsebuje določbe v zvezi s tem, se lahko neizpolnjevanje navedenih obveznosti obravnava kot huda kršitev ali prekršek v zvezi s poklicnim ravnanjem zadevnega gospodarskega subjekta, ki lahko povzroči izključitev tega gospodarskega subjekta iz postopka za oddajo javnega naročila. (52) Uredbo Sveta (EGS, Euratom) št. 1182/71 z dne 3. junija 1971 o določitvi pravil glede rokov, datumov in iztekov rokov[34] je treba uporabljati za izračun iztekov rokov iz te direktive. (53) Ob upoštevanju zadevne sodne prakse Sodišča Evropske unije je treba pojasniti okoliščine, v katerih je treba zaradi sprememb naročila med njegovim izvajanjem izvesti nov postopek oddaje javnega naročila. Nov postopek oddaje javnega naročila se zahteva v primeru pomembnih sprememb prvotnega naročila, zlasti glede obsega in vsebine vzajemnih pravic ter obveznosti pogodbenih strank, vključno s porazdelitvijo pravic intelektualne lastnine. Take spremembe kažejo namen pogodbenih strank za ponovno pogajanje o ključnih pogojih naročila. To velja zlasti, če bi spremenjeni pogoji vplivali na izid postopka, če bi bili del prvotnega postopka. (54) Naročniki se lahko srečajo z zunanjimi okoliščinami, ki jih ob oddaji naročila niso mogli predvideti. V takem primeru je potrebna določena prožnost za prilagoditev naročila tem okoliščinam brez novega postopka oddaje naročila. Pojem nepredvidene okoliščine se nanaša na okoliščine, ki jih ni bilo mogoče predvideti, čeprav je naročnik ustrezno skrbno pripravil prvotno oddajo naročila ob upoštevanju razpoložljivih sredstev, narave in značilnosti zadevnega projekta, dobre prakse na zadevnem področju in potrebe po zagotovitvi ustreznega razmerja med sredstvi, porabljenimi med pripravo oddaje naročila, in njegovo predvideno vrednostjo. Vendar se to ne sme uporabljati v primerih, ko sprememba vpliva na naravo celotnega javnega naročila, na primer z nadomestitvijo naročenih gradenj, blaga ali storitev z nečim drugim ali s temeljito spremembo vrste javnega naročila, ker se v tem primeru lahko predpostavi hipotetičen vpliv na izid. (55) V skladu z načeli enake obravnave in preglednosti se uspešen ponudnik ne bi smel nadomestiti z drugim gospodarskim subjektom brez ponovnega odprtja naročila konkurenci. Vendar lahko uspešen ponudnik med izvajanjem naročila naleti na nekatere strukturne spremembe, kot so izključno notranje reorganizacije, združitve in prevzemi ali insolventnost. Za take strukturne spremembe se ne bi smelo samodejno zahtevati novih postopkov oddaje za vsa naročila, ki jih izvaja zadevno podjetje. (56) Naročnikom bi bilo treba omogočiti, da v posameznih pogodbah predvidijo spremembe s klavzulami o pregledu, vendar jim take klavzule ne bi smele omogočiti neomejene proste presoje. Ta direktiva bi zato morala določiti, koliko se lahko spremeni prvotno naročilo. (57) Ocena je pokazala, da države članice ne spremljajo dosledno in sistematično izvajanja in učinkovitosti predpisov o javnih naročilih. To negativno vpliva na pravilno izvajanje določb, ki izhajajo iz teh direktiv, kar je glavni vir stroškov in negotovosti. Več držav članic je imenovalo nacionalni centralni organ za obravnavanje vprašanj javnega naročanja, vendar se naloge, za katere so taki organi pooblaščeni, med državami članicami močno razlikujejo. Jasnejši, skladnejši in verodostojnejši ukrepi spremljanja in nadzora bi izboljšali poznavanje uporabnosti predpisov o javnih naročilih, pravno varnost za podjetja in naročnike ter prispevali k vzpostavljanju enakih konkurenčnih pogojev. Taki mehanizmi bi se lahko uporabljali kot orodje za odkrivanje in zgodnje reševanje težav, zlasti glede projektov, ki jih sofinancira Unija, ter ugotavljanje strukturnih pomanjkljivosti. Obstaja zlasti velika potreba po uskladitvi teh mehanizmov za zagotovitev dosledne uporabe, nadzora in spremljanja politike na področju javnih naročil ter sistematično analizo rezultatov te politike v Uniji. (58) Države članice bi morale imenovati enotni nacionalni organ, odgovoren za spremljanje, izvajanje in nadzor nad javnimi naročili. Tak centralni organ bi moral imeti neposredne in pravočasne informacije, zlasti v zvezi z različnimi težavami, ki vplivajo na izvajanje zakonodaje o javnih naročilih. Moral bi biti sposoben omogočiti takojšnjo zagotovitev povratnih informacij o delovanju politike, morebitnih pomanjkljivostih nacionalne zakonodaje in prakse ter spodbuditi hitro iskanje rešitev. Zaradi učinkovitega boja proti korupciji in prevaram bi morala imeti ta centralni organ in splošna javnost na voljo tudi možnost pregleda besedil sklenjenih naročil. Naročila visoke vrednosti bi bilo zato treba predložiti nadzornemu organu, pri čemer bi se moral zainteresiranim osebam omogočiti dostop do teh dokumentov, če to ne bi ogrožalo legitimnih javnih ali zasebnih interesov. (59) Vsi naročniki morda nimajo notranjega strokovnega znanja za obravnavanje ekonomsko ali tehnično zapletenih naročil. Zato bi ustrezna strokovna podpora učinkovito dopolnila dejavnosti spremljanja in nadzora. Po eni strani je ta cilj mogoče doseči z orodji izmenjave znanja (centri znanja), ki naročnikom ponujajo tehnično pomoč; po drugi strani pa bi podjetja, nenazadnje tudi MSP, morala uživati koristi upravne pomoči, zlasti kadar sodelujejo v postopkih javnega naročanja čezmejne narave. (60) Spremljevalne, nadzorne in podporne strukture ali mehanizmi obstajajo že na nacionalni ravni in se seveda lahko uporabljajo za zagotovitev spremljanja, izvajanja in nadzora oddaje javnih naročil ter potrebne podpore naročnikom in gospodarskim subjektom. (61) Za zagotovitev usklajenega svetovanja in prakse v posameznih državah članicah in v Uniji je potrebno učinkovito sodelovanje. Organom, imenovanim za spremljanje, izvajanje, nadzor in tehnično pomoč, bi bilo treba omogočiti izmenjavo informacij in sodelovanje; v enakem smislu bi moral nacionalni organ, ki ga imenuje država članica, delovati kot prednostna kontaktna točka s službami Komisije za zbiranje podatkov, izmenjavo informacij ter spremljanje izvajanja zakonodaje Unije o javnih naročilih. (62) Za prilagoditev hitremu tehničnemu, ekonomskemu in regulativnemu razvoju bi bilo treba Komisijo v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije pooblastiti za sprejetje aktov v zvezi z nebistvenimi elementi te direktive. Zaradi potrebe po uskladitvi z mednarodnimi sporazumi bi bilo treba Komisijo dejansko pooblastiti za spremembo tehničnih postopkov za metode izračunov v zvezi z mejnimi vrednostmi ter redno revizijo mejnih vrednosti; sklici na nomenklaturo CPV (enotni besednjak javnih naročil) so lahko predmet regulativnih sprememb na ravni EU, te spremembe je treba zato izraziti v besedilu te direktive; tehnične podrobnosti in značilnosti naprav za elektronski sprejem bi bilo treba posodabljati v skladu s tehnološkim razvojem in upravnimi potrebami; Komisijo je treba pooblastiti tudi za pripravo nekaterih obveznih tehničnih standardov za elektronsko komuniciranje za zagotovitev interoperabilnosti tehničnih oblik, postopkov in sporočanja v postopkih oddaje naročil, izvedenih z elektronskimi komunikacijskimi sredstvi, ob upoštevanju tehnološkega razvoja in upravnih potreb; Komisijo je treba pooblastiti tudi za prilagoditev obvezne vsebine informacij, ki jih je treba navesti v obvestilih, tako da bo odražala upravne potrebe in regulativne spremembe na nacionalni ravni in ravni EU; seznam zakonodajnih aktov Unije o vzpostavitvi skupnih metodologij za izračun stroškov življenjskega cikla iz člena 77(3); seznam mednarodnih socialnih in okoljskih konvencij iz členov 70 in 79 ter seznam zakonodaje Unije iz člena 27(3), izvajanje katere ustvarja domnevo o prostem dostopu na določen trg, ter Prilogo II, navedeno v členu 4(4), ki določa seznam zakonodajnih aktov, ki jih je treba upoštevati pri oceni, ali obstajajo posebne ali izključne pravice, je treba čim prej prilagoditi tako, da bodo vsebovali ukrepe, sprejete na sektorski ravni. Da bi zadovoljili to potrebo, bi bilo treba Komisijo pooblastiti, da sezname redno posodablja. (63) Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, tudi na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti hkratno, pravočasno in ustrezno predložitev zadevnih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. (64) Da se zagotovijo enotni pogoji za izvajanje te direktive, kar zadeva postopek za pošiljanje in objavljanje podatkov iz Priloge IX ter postopke za pripravo in posredovanje obvestil, standardne obrazce za objavo obvestil, kot tudi postopek in standarde sporočanja ter skupni obrazec, ki ga uporabljajo nadzorni organi za pripravo poročila o izvajanju ter statističnega poročila, je izvedbena pooblastila treba dodeliti Komisiji. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[35]. Po svetovalnem postopku bi se morali sprejeti navedeni izvedbeni akti, ki ne vplivajo niti s finančnega vidika niti na naravo in obseg obveznosti, ki izhajajo iz te direktive. Nasprotno imajo ti akti samo upravni namen in se uporabljajo za lažjo uporabo predpisov iz te direktive. Poleg tega je sklepe o ugotavljanju, ali je določena dejavnost neposredno izpostavljena konkurenci na trgih, do katerih je dostop prost, treba sprejeti v skladu s pogoji, ki zagotavljajo enotne pogoje za izvajanje zadevne določbe. Zato je treba Komisiji podeliti tudi izvedbena pooblastila v zvezi s podrobnimi določbami za izvajanje postopka iz člena 28, da določi, ali se uporablja člen 27 ter sami sklepi. Ta pooblastila je treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[36]. Za sprejetje teh izvedbenih aktov se uporablja svetovalni postopek. (65) Glede na to, da države članice ne morejo zadovoljivo doseči cilja te direktive, in sicer uskladiti zakone in druge predpise držav članic, ki se uporabljajo za nekatere postopke javnega naročanja, in se ta cilj lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o delovanju Evropske unije. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. (66) Zato je treba Direktivo 2004/17/ES razveljaviti. (67) V skladu s skupno politično izjavo držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih z dne [datum] so se države članice zavezale, da bodo v upravičenih primerih obvestilu o njihovih ukrepih za prenos priložile en dokument ali več dokumentov, ki razlagajo odnos med elementi te direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec glede te direktive meni, da je prenos takih dokumentov upravičen – SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: NASLOV I: PODROČJE UPORABE, OPREDELITVE POJMOV IN SPLOŠNA NAČELA POGLAVJE I Vsebina in opredelitve pojmov Člen 1: Vsebina in področje uporabe Člen 2: Opredelitve pojmov Člen 3: Mešana naročila in naročila, ki zajemajo več dejavnosti POGLAVJE II: Osebno področje uporabe: opredelitev zajetih dejavnosti in subjektov ODDELEK 1: SUBJEKTI Člen 4: Naročniki ODDELEK 2: DEJAVNOSTI Člen 5: Plin in toplota Člen 6: Električna energija Člen 7: Voda Člen 8: Storitve prevoza Člen 9: Pristanišča in letališča Člen 10: Poštne storitve Člen 11: Črpanje nafte in plina ter iskanje ali izkopavanje premoga ali drugih trdnih goriv POGLAVJE III: Vsebinsko področje uporabe ODDELEK 1: MEJNE VREDNOSTI Člen 12: Mejne vrednosti Člen 13: Metode za izračun ocenjene vrednosti javnih naročil Člen 14: Revizija mejnih vrednosti ODDELEK 2: IZKLJUČENA NAROČILA IN NATEČAJI Pododdelek 1: Izključitve, ki veljajo za vse naročnike, in posebne izključitve za vodni in energetski sektor Člen 15: Javna naročila, ki so oddana z namenom nadaljnje prodaje ali dajanja v najem tretjim osebam Člen 16: Javna naročila in natečaji, ki se oddajo ali organizirajo za druge namene kot za opravljanje dejavnosti, ki je zajeta, ali za opravljanje take dejavnosti v tretji državi Člen 17: Obramba in varnost Člen 18: Oddana naročila in natečaji, organizirani v skladu z mednarodnimi pravili Člen 19: Posebne izključitve pri naročilih storitev Člen 20: Naročila, ki jih določeni naročniki oddajo za nabavo vode in za preskrbo z električno energijo ali z gorivi za proizvodnjo energije Pododdelek 2: Posebni odnosi (nadzorovani subjekti, sodelovanje, povezana podjetja in skupna podjetja) Člen 21: Odnosi med javnimi organi Člen 22: Naročila, oddana povezanemu podjetju Člen 23: Naročila, oddana skupnemu podjetju ali naročniku, ki je del skupnega podjetja Člen 24: Sporočanje informacij Pododdelek 3: Posebni primeri Člen 25: Raziskovalne in razvojne storitve Člen 26: Naročila, za katera veljajo posebne ureditve Pododdelek 4: Dejavnosti, ki so neposredno izpostavljene konkurenci, in z njimi povezana postopkovna pravila Člen 27: Dejavnosti, ki so neposredno izpostavljene konkurenci Člen 28: Postopek za določitev, ali se uporablja člen 27 POGLAVJE IV: Splošna načela Člen 29: Načela javnega naročanja Člen 30: Gospodarski subjekti Člen 31: Pridržana naročila Člen 32: Zaupnost Člen 33: Pravila, ki se uporabljajo za komuniciranje Člen 34: Splošna obveza uporabe elektronskih sredstev za komuniciranje Člen 35: Nomenklature Člen 36: Navzkrižja interesov Člen 37: Nezakonito ravnanje NASLOV II: PRAVILA, KI SE UPORABLJAJO ZA NAROČILA POGLAVJE I: Postopki Člen 38: Pogoji, povezani s Sporazumom o vladnih naročilih in drugimi mednarodnimi sporazumi Člen 39: Izbira postopkov Člen 40: Odprti postopek Člen 41: Omejeni postopek Člen 42: Postopek s pogajanji s predhodnim javnim razpisom Člen 43: Partnerstvo za inovacije Člen 44: Uporaba postopka s pogajanji brez predhodnega javnega razpisa POGLAVJE II: Tehnike in instrumenti za elektronsko in skupno naročanje Člen 45: Okvirni sporazumi Člen 46: Dinamični nabavni sistemi Člen 47: Elektronske dražbe Člen 48: Elektronski katalogi Člen 49: Centralizirane nabavne dejavnosti in centralni nabavni organi Člen 50: Pomožne nabavne dejavnosti Člen 51: Priložnostno skupno naročanje Člen 52: Skupno javno naročilo med naročniki iz različnih držav članic POGLAVJE III: Izvedba postopka ODDELEK 1: Priprava Člen 53: Predhodno preverjanje trga Člen 54: Tehnične specifikacije Člen 55: Oznake Člen 56: Poročila o preizkusih, potrdila in druga dokazila Člen 57: Sporočanje tehničnih specifikacij Člen 58: Variantne ponudbe Člen 59: Razdelitev naročil na sklope Člen 60: Določanje rokov ODDELEK 2: OBJAVA IN PREGLEDNOST Člen 61: Periodična informativna obvestila Člen 62: Obvestila o obstoju postopka ugotavljanja usposobljenosti Člen 63: Obvestila o naročilu Člen 64: Obvestila o oddaji naročila Člen 65: Oblika in način objave obvestil Člen 66: Objavljanje na nacionalni ravni Člen 67: Dostopnost dokumentacije v zvezi z oddajo naročila v elektronski obliki Člen 68: Povabila za oddajo ponudbe ali na pogajanja; povabila k potrditvi interesa Člen 69: Obveščanje prosilcev za priznanje usposobljenosti, kandidatov in ponudnikov ODDELEK 3: IZBOR UDELEŽENCEV IN ODDAJANJE NAROČIL Člen 70: Splošna načela Pododdelek 1: Ugotavljanje usposobljenosti in kakovosti Člen 71: Postopki ugotavljanja usposobljenosti Člen 72: Merila za ugotavljanje kakovosti Člen 73: Sklicevanje na zmogljivosti drugih subjektov Člen 74: Uporaba razlogov za izključitev in meril za izbor, določenih z [Direktivo 2004/18] Člen 75: Standardi za zagotavljanje kakovosti in standardi za okoljsko ravnanje Pododdelek 2: Oddaja naročila Člen 76: Merila za oddajo naročila Člen 77 Upoštevanje stroškov za ves življenjski cikel Člen 78: Ovire za oddajo naročila Člen 79: Neobičajno ugodne ponudbe Poglavje IV: Izvedba naročila Člen 80: Pogoji za izvedbo naročila Člen 81: Oddaja naročil podizvajalcem Člen 82: Spremembe naročil med njihovo veljavnostjo Člen 83: Prekinitev pogodb NASLOV III: POSEBNI SISTEMI JAVNIH NAROČIL POGLAVJE I: Socialne in druge posebne storitve Člen 84: Oddajanje javnih naročil za socialne in druge posebne storitve Člen 85: Objava obvestil Člen 86: Načela za oddajo naročil POGLAVJE II: Pravila, ki urejajo projektne natečaje Člen 87: Splošne določbe Člen 88: Področje uporabe Člen 89: Obvestila Člen 90: Pravila glede organizacije projektnih natečajev, izbire udeležencev in žirije Člen 91: Odločitve žirije NASLOV IV: UPRAVLJANJE Člen 92: Izvrševanje Člen 93: Javni nadzor Člen 94: Ločena poročila o postopkih za oddajo naročil Člen 95: Nacionalno poročanje in seznami naročnikov Člen 96: Pomoč za naročnike in podjetja Člen 97: Upravno sodelovanje NASLOV V: PRENESENA POOBLASTILA, IZVEDBENA POOBLASTILA IN KONČNE DOLOČBE Člen 98: Izvajanje pooblastila Člen 99: Nujni postopek Člen 100: Postopek v odboru Člen 101: Prenos Člen 102: Razveljavitev Člen 103: Pregled Člen 104: Začetek veljavnosti Člen 105: Naslovniki PRILOGE PRILOGA I: Seznam dejavnosti, kakor je določen v točki 8(a) člena 2 PRILOGA II: Seznam zakonodaje Unije iz člena 4(2) PRILOGA III: Seznam zakonodaje Unije iz člena 27(3) PRILOGA IV: Zahteve v zvezi z opremo za elektronsko sprejemanje ponudb, prijav za sodelovanje, prijav za ugotavljanje usposobljenosti ter načrtov in projektov v natečajih Priloga V: Seznam mednarodnih sporazumov iz člena 38 PRILOGA VI Del A: Informacije, ki se navedejo v periodičnem informativnem obvestilu (kot je navedeno v členu 61) PRILOGA VI Del B: Informacije, ki se navedejo v obvestilih o objavi periodičnega informativnega obvestila v profilu kupca, ki se ne uporablja kot sredstvo za objavo javnega razpisa (kot je navedeno v členu 61(1)) PRILOGA VII: Informacije, ki se navedejo v specifikacijah pri elektronskih dražbah (člen 47(4)) PRILOGA VIII: Opredelitev nekaterih tehničnih specifikacij PRILOGA IX: Značilnosti objave PRILOGA X: Informacije, ki se navedejo v obvestilu o obstoju postopka ugotavljanja usposobljenosti (kot je navedeno v točki (b) člena 39(2) in členu 62) PRILOGA XI: Informacije, ki se navedejo v obvestilih o javnih naročilih (kot je navedeno v členu 63) PRILOGA XII: Informacije, ki se navedejo v obvestilu o oddaji naročila (kot je navedeno v členu 64) PRILOGA XIII: Vsebina povabil za oddajo ponudbe, na pogajanja ali za potrditev interesa iz člena 68 PRILOGA XIV: Sezam mednarodnih socialnih in okoljskih konvencij iz členov 70 in 79 PRILOGA XV: Seznam zakonodaje EU iz člena 77(3) PRILOGA XVI: Informacije, ki jih je treba navesti v obvestilih o spremembah naročila v času njegove veljavnosti (kot je navedeno v členu 82(6)) PRILOGA XVII: Storitve iz člena 84 PRILOGA XVIII: Informacije, ki se navedejo v obvestilih o naročilih socialnih in drugih posebnih storitev (kot je navedeno v členu 85) PRILOGA XIX: Informacije, ki se navedejo v obvestilu o projektnem natečaju (kot je navedeno v členu 89(1)) PRILOGA XX: Informacije, ki se navedejo v obvestilih o rezultatih projektnega natečaja (kot je navedeno v členu 89(1)) PRILOGA XXI: Korelacijska tabela NASLOV I PODROČJE UPORABE, OPREDELITVE POJMOV IN SPLOŠNA NAČELA POGLAVJE I Vsebina in opredelitve pojmov Člen 1 Vsebina in področje uporabe 1. Ta direktiva določa pravila o postopkih javnega naročanja, ki jih izvedejo naročniki iz člena 4, v zvezi z naročili in projektnimi natečaji, katerih ocenjena vrednost ni manjša od mejnih vrednosti iz člena 12. 2. Javno naročilo v smislu te direktive pomeni nakup ali druge oblike pridobitve gradbenih del, blaga in storitev s strani enega ali več naročnikov od gospodarskih subjektov, ki jih ti naročniki izberejo, pod pogojem, da so gradbena dela, blago ali storitve namenjeni eni izmed dejavnosti iz členov 5 do 11. Celota gradenj, blaga in/ali storitev, tudi če se nabavijo z različnimi naročili, pomeni enotno javno naročilo v smislu te direktive, če so naročila del enotnega projekta. Člen 2 Opredelitve pojmov V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1) „javni organi naročniki“ pomenijo državne, regionalne ali lokalne organe, organe javnega prava, združenja enega ali več takih organov oziroma enega ali več takih organov javnega prava; (2) „regionalni organi“ vključujejo vse organe upravnih enot na ravni NUTS 1 in 2 iz Uredbe (ES) št. 1059/2003 Evropskega parlamenta in Sveta[37]; (3) „lokalni organi“ vključujejo vse organe upravnih enot na ravni NUTS 3 in manjših upravnih enot iz Uredbe (ES) št. 1059/2003; (4) „oseba javnega prava“ je organ, ki ima vse od naslednjih značilnosti: (a) ustanovljen je s posebnim namenom, da zadovoljuje potrebe splošnega interesa, ki niso industrijske ali komercialne narave; v ta namen oseba, ki posluje v običajnih tržnih razmerah s ciljem ustvarjati dobiček in ki nosi izgube, ki jih je povzročilo izvajanje njene dejavnosti, nima namena zadovoljevati potreb splošnega interesa, ki niso industrijske ali komercialne narave; (b) je pravna oseba; (c) v glavnem ga financirajo država, regionalni ali lokalni organi ali druge osebe javnega prava ali je pod upravljanjem in nadzorom teh oseb; ali ima upravni, upravljavski ali nadzorni organ, v katerega več kot polovico članov imenujejo država, regionalni ali lokalni organi ali druge osebe javnega prava; (5) „javno podjetje“ pomeni vsako podjetje, na katero imajo lahko javni organi naročniki neposredno ali posredno prevladujoč vpliv zaradi njihovega lastništva, finančne udeležbe v njem ali pravil, ki urejajo njegovo poslovanje; (6) „posebne ali izključne pravice“ pomenijo pravice, ki jih z določbo zakona, predpisa ali upravnega akta dodeli pristojni organ države članice in katerih učinek je omejitev opravljanja dejavnosti, opredeljenih v členih 5 do 11, na enega ali več subjektov ter ki znatno omejijo možnosti drugih subjektov za opravljanje take dejavnosti; (7) „javna naročila blaga, gradenj in storitev“ pomenijo proti plačilu pisno sklenjene pogodbe med enim ali več naročniki iz člena 4(3) ter enim ali več gospodarskimi subjekti, katerih predmet je izvedba gradenj, dobava blaga ali izvajanje storitev v smislu te direktive; (8) „naročila gradenj“ pomenijo naročila, katerih predmet je: (a) izvedba ali projektiranje in izvedba gradenj, povezanih z eno od dejavnosti v skladu s pomenom iz Priloge II; (b) izvedba ali projektiranje in izvedba gradnje, (c) izvedba gradnje, s katerimi koli sredstvi, ki ustreza zahtevam naročnika, ki odločilno vpliva na vrsto ali projektiranje gradnje; (9) „gradnja“ pomeni zaključeno visoko ali nizko gradnjo kot celoto, ki je samozadostna pri izpolnjevanju svoje gospodarske ali tehnične funkcije; (10) „naročila blaga“ pomenijo naročila, katerih predmet je nakup, zakup, najem ali najemni nakup z nakupno pravico ali brez nje. Naročilo blaga lahko vključuje tudi povezana namestitvena in inštalacijska dela; (11) „naročila storitev“ pomenijo naročila, katerih predmet je izvajanje storitev, razen storitev iz odstavka 8; (12) „gospodarski subjekt“ pomeni katero koli pravno ali fizično osebo ali naročnika ali skupino teh oseb, ki na trgu ponuja izvedbo gradenj in/ali gradbeno delo, dobavo proizvodov ali izvedbo storitev; (13) „ponudnik“ pomeni gospodarski subjekt, ki je predložil ponudbo; (14) „kandidat“ pomeni gospodarski subjekt, ki je zaprosil za povabilo k udeležbi ali je povabljen k udeležbi v omejenem postopku ali postopku s pogajanji ali inovacijskem partnerstvu; (15) „dokumentacija v zvezi z oddajo naročil“ pomeni vse dokumente, ki jih naročnik pripravi ali se na njih sklicuje in s katerimi opisuje ali določa elemente naročila ali postopka, vključno z obvestilom o naročilu, predhodnim informativnim obvestilom ali obvestili o obstoju postopka ugotavljanja usposobljenosti, kadar se ti dokumenti uporabljajo kot sredstvo za objavo javnega razpisa, tehnične specifikacije, predlagane pogoje naročila, oblike za predložitev dokumentov s strani kandidatov in ponudnikov, informacije o obveznostih, ki se na splošno uporabljajo, in kakršne koli dodatne dokumente; (16) „centralizirane nabavne dejavnosti“ pomenijo dejavnosti, ki se nenehno izvajajo v eni od naslednjih oblik: (a) nabavljanje blaga in/ali storitev, namenjenih naročnikom, (b) oddajanje naročil ali sklepanje okvirnih sporazumov za gradnje, blago ali storitve, namenjene naročnikom; (17) „pomožne nabavne dejavnosti“ pomenijo dejavnosti pri zagotavljanju podpore nabavnim dejavnostim, zlasti v naslednjih oblikah: (a) tehnična infrastruktura, ki naročnikom omogoča oddajo javnih naročil ali sklenitev okvirnih sporazumov za gradnje, blago ali stori