SL Uradni list Evropske unije C 230/33

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o industrijskih spremembah v evropskem sektorju embaliranja

(mnenje na lastno pobudo)

(2015/C 230/05)

Poročevalec: Gonçalo LOBO XAVIER Soporočevalec: Nicola KONSTANTINOU

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 22. januarja 2014 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Industrijske spremembe v evropskem sektorju embaliranja

Posvetovalna komisija za spremembe v industriji (CCMI), zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 13. novembra 2014.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 503. plenarnem zasedanju 10. in 11. decembra 2014 (seja z dne 10. decembra 2014) s 119 glasovi za, 1 glasom proti in 4 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski sektor embaliranja je pred več izzivi. V več drugih sektorjih ima odločilno vlogo, kar ga postavlja v osrednji položaj, kar zadeva konkurenčnost evropskega gospodarstva. Evropa mora ostati na čelu tega sektorja ter vztrajati pri reševanju vprašanj okoljske trajnosti, varnostnih vprašanj ter vprašanj v zvezi z znamčenjem na področju embaliranja. Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) meni, da mora ta vodilni položaj temeljiti na petih ključnih stebrih: učinkovitem izkoriščanju virov, raziskavah in razvoju ter inovacijah, socialnem dialogu, trajnosti in prilagajanju.

1.1.1 Učinkovito izkoriščanje virov

Ob upoštevanju dejstva, da se proizvodi tega sektorja uporabljajo za hrambo, zaščito in konzerviranje drugega potrošnega blaga, nato pa se pogosto uničijo, ima ta sektor osrednjo vlogo pri spodbujanju stopnje recikliranja v državah članicah EU. Vendar pa podjetja pri doseganju tega cilja še vedno potrebujejo pomoč in EESO meni, da bi Evropska komisija lahko k temu pripomogla tako, da bi poskrbela za podrobnejše obveščanje o najboljših praksah in najboljših načinih uporabe razpoložljivih virov. To bi bilo mogoče storiti tudi s spodbujanjem vseh deležnikov – tudi tistih, ki ne poslujejo v Evropi –, da varujejo okolje. Učinkovito izkoriščanje virov je v procesu embaliranja izjemno pomemben element, obenem pa tudi okoljski problem. EESO je mnenja, da bi Evropska komisija lahko pripravila okvir politike v podporo prehodu, ki je potreben za doseganje ciljev iz strategije Evropa 2020 ter za prenovitev in ohranjanje okoljsko ozaveščenega sektorja embaliranja.

1.1.2 Izzivi

EESO se zaveda, kakšen izziv v tem sektorju predstavljajo naraščajoče cene energije tako pri vsakodnevnem poslovanju kot tudi pri postopku recikliranja. Poudariti želi, da se postopek recikliranja, ki je za sektor embaliranja izjemno pomemben, sicer izvaja v EU, deloma pa tudi drugod. EESO je prepričan, da bi morala biti uravnotežena cena energije prednostna politična naloga EU za ta specifični sektor.

V vsakem sektorju te panoge bi lahko še dodatno prispevali k uresničevanju ciljev EU v zvezi z zmanjšanjem emisij CO2 in določili realne cilje za recikliranje, ki bodo usklajeni s cilji iz zakonodaje EU (direktive o embalaži in odpadni embalaži ter okvirne direktive o odpadkih), povezane s strategijo Evropa 2020, nato pa vsako leto predložili poročila, s katerimi bi merili napredek na tem področju. Čeprav si države članice prizadevajo zagotavljati podatke, ki jih vsako leto objavlja Eurostat, ocena podatkov še vedno ni popolna. EESO meni, da je praksa, pri kateri se porabi več embalaže, kot je je potrebno, potratna, zato bi se bilo treba tega vprašanja lotiti tako v sektorju, hkrati pa bi morali o tem razmisliti tudi potrošniki. Ena od možnosti bi bila lahko tudi kampanja osveščanja javnosti, s katero bi spodbudili izpolnjevanje „bistvenih zahtev“, opredeljenih v direktivi o embalaži in odpadni embalaži glede „čezmernega embaliranja“. Komisija bi morala na primer vzpostaviti jasen časovni okvir in zahtevati popolno prepoved plastičnih vrečk za enkratno uporabo, ki bi jih nadomestili z vrečkami za večkratno uporabo ali biorazgradljivimi vrečkami. Tak časovni okvir bi moral vključevati faze posvetovanja s socialnimi partnerji in spremljevalne ukrepe za preoblikovanje sektorja.

1.1.3 Raziskave in razvoj ter inovacije

Raziskava, opravljena za to mnenje, in razprave z deležniki in Evropsko komisijo so pokazale, da za številna nadvse pomembna vprašanja ni na voljo dovolj podatkov. Podpora Komisije bi bila zato dobrodošla pri oblikovanju izboljšane metodologije za zbiranje sektorskih podatkov, kar bi socialnim partnerjem omogočilo dostop do ustreznih informacij, s tem pa bi poskrbeli za dolgoročno sposobnost preživetja sektorja. EESO meni, da so za sektor pomembni tudi izzivi na področju raziskav in razvoja, ki vključujejo učinkovit prevoz blaga, učinkovitost sistemov sledljivosti, zmanjšanje stroškov ter regulativna vprašanja in vprašanja v zvezi z varnostjo, pa tudi okoljsko primerno zasnovo izdelkov in učinkovitost embalaže v celotnem življenjskem ciklu. Ob upoštevanju teh specifičnih potreb in pristopa je EESO mnenja, da je izjemno pomembno poskrbeti, da bo sektor embaliranja namenil prednost sredstvom iz programa Obzorje 2020 za inovacije ter jih dojel kot priložnost. Združenja in običajni deležniki morajo spodbujati zmožnost sodelovanja v evropskih konzorcijih, s čimer bi pospešili inovacijske dejavnosti.

EESO meni, da so za reševanje vseh trenutnih izzivov bistvene stalne naložbe. Sektor bo na dolgi rok lahko preživel le, če se hkrati s kapitalskimi naložbami izvajajo tudi naložbe v delovno silo sektorja. V ta namen sta potrebna ustrezno načrtovanje in dialog med delavci, delodajalci, evropskimi institucijami in deležniki iz širše družbe, vključno z nacionalnimi izobraževalnimi institucijami.

Jasno je, da se sektor embaliranja pod pritiskom novih trendov, kot je elektronsko poslovanje, vedno bolj spreminja. Rast e-poslovanja je razvidna iz ugotovitev raziskave Eurobarometer iz leta 2013, da je v predhodnih šestih mesecih na spletu nakupovala skoraj polovica vseh evropskih državljanov (1). Komisija ugotavlja, da je elektronsko poslovanje pomembno gonilo razvoja, ki bi v obdobju 2013–2016 lahko po ocenah za več kot 10 % na leto prispevalo h gospodarski rasti in novim delovnim mestom (2). Ta razvoj je lahko spodbuda za uvajanje novih rešitev, namenjenih zmanjševanju odpadnih materialov, kot sta karton in plastika, trende pa je treba upoštevati tudi pri raziskovalno-razvojnih dejavnostih.

Za inovacije v sektorju embaliranja se je tudi izkazalo, da pomenijo priložnost za zaposlovanje mladih. Na prihodnjem trgu je mnogo možnosti za industrijske oblikovalce, inženirje na področju naprednih materialov in druge nove poklice. EESO meni, da v sektorjih, kjer se uporablja veliko embalaže, obstajajo možnosti za inovacije z vidika trajnosti in oblikovanja.

1.1.4 Sodelovanje civilne družbe, socialni dialog z delavci, trajnost in prilagajanje

EESO meni, da je glavni izziv delodajalcev in delavcev v tem sektorju v Evropi poskrbeti, da bo sektor še naprej konkurenčen, da bo v celoti izkoriščal tehnološke inovacije in da bo na trajnosten način proizvajal kakovostno blago. EESO je poleg tega mnenja, da morajo deležniki opredeliti nova znanja in spretnosti, ki bodo imela pomembno vlogo za prihodnost sektorja, nato pa skladno s tem bistvenim izzivom prilagoditi izobraževalne sisteme. Novi trendi, kot so spletna prodaja, pomenijo izzive, ki bi jih bilo treba natančno preučiti ter oceniti njihov vpliv in učinek.

EESO ugotavlja, da se je večina embalažnih podjetij in njihovih delavcev sicer pripravljena prilagoditi spremembam, toda potrebnih je več informacij, kar bo posameznim stranem omogočilo, da sprejmejo pravilne odločitve tako za sektor kot za zaposlovanje. Na spremembe na trgu bi se bilo treba prilagoditi ob spoštovanju pravic delavcev, hkrati pa upoštevati tudi nevarnost hitrih sprememb in možnosti selitve podjetij.

EESO meni, da je treba o trajnostnem delovanju sektorja razpravljati z vključitvijo civilne družbe in z uvedbo socialnega dialoga na nacionalni in evropski ravni. Ena od takšnih možnosti bi bila lahko ustanovitev odbora sektorskega socialnega dialoga za sektor embaliranja.

2. Uvod

Glavni cilj tega dokumenta je opozoriti institucije EU na več priporočil, za katera EESO in komisija CCMI menita, da so bistvenega pomena za spodbujanje evropskega gospodarstva, predvsem pa tudi sektorja embaliranja. Evropa mora prevzeti vodilni položaj in se zavzeti za spoštovanje zakonodaje ter tako podpreti gospodarstvo, ki deluje na trajnosten način; s tem bi izboljšali notranji trg. Namesto na protekcionizem bi se bilo treba osredotočiti predvsem na zaupanje in spoštovanje pravnih zahtev.

2.1 Proizvodi sektorja embaliranja se v našem vsakodnevnem življenju uporabljajo v številne različne namene, kot so zaščita proizvodov (preprečevanje loma, kvarjenja in kontaminacije, podaljšanje roka uporabnosti), promocija (sestavine proizvodov, značilnosti, promocijska sporočila in znamčenje), obveščanje (identifikacija proizvodov, priprava in uporaba, podatki o hranilni vrednosti in hrambi, varnostna opozorila, kontaktni podatki, navodila za odpiranje, ravnanje ob preteku uporabnosti), priročnost (priprava proizvoda, način serviranja, hramba in podatki o porciji), utilizacija (preskrbovanje potrošnikov, maloprodaja, transportne enote), manipulacija (transport od proizvajalca do prodajalca, prikaz na prodajnem mestu) in zmanjševanje nastajanja odpadkov (predelovanje, ponovna uporaba stranskih proizvodov ter energija za skladiščenje in transport).

2.2 Glede na to, da je sektor embaliranja nadvse raznolik, je nujno potreben širok in variiran pristop. Sektor je izjemno koristen, zato je treba ravnati previdno in upoštevati njegovo raznoterost, potrebo po spoštovanju pravil in zakonodaje ter seveda njegovo konkurenčnost.

2.3 Večina sektorjev ima določene ključne probleme, ki so skupni vsem, posamezni podsektorji pa imajo seveda tudi lastne specifične probleme. Razlog za to je, da za specifične proizvode veljajo različne zahteve, zlasti glede standardov in certificiranja.

2.4 Za Evropo uporaba embalaže kot medija za inovacije in kakovost pomeni priložnost. V tem mnenju je zato predlaganih več ukrepov, katerih cilj je jasno opredeliti kakovost in inovativnost proizvodov v določeni embalaži. To je stalen izziv, ki je odločilnega pomena za razlikovanje proizvodov iz EU od proizvodov iz drugih delov sveta.

2.5 EESO je mnenja, da sta za to razpravo pomembni še dve drugi vprašanji: logistični vidik sektorja embaliranja in dostop do surovin, ki se uporabljajo v sektorju. Ob upoštevanju teh dveh vprašanj je jasno, zakaj se evropski sektor embaliranja sooča s tako velikanskimi izzivi. Glavni cilj tega dokumenta je opozoriti institucije EU na več priporočil, za katera EESO in komisija CCMI menita, da so bistvenega pomena za spodbujanje evropskega gospodarstva na splošno, predvsem pa tudi sektorja embaliranja. Evropa mora tako kot na drugih področjih tudi tu spet prevzeti vodilni položaj in pozvati k spoštovanju pravil in zakonodaje, ki so resnično v pomoč gospodarstvu in se izvajajo na trajnosten način; s tem bi spodbudili notranji trg. Namesto na protekcionizem bi se bilo treba osredotočiti predvsem na zaupanje in spoštovanje pravnih zahtev.

2.6 Specifični primer uporabljenih materialov je izjemno pomembno vprašanje, ki ga je treba natančno preučiti ter tako spoštovati zahteve odprtega trga in poskrbeti za enake pogoje za vse akterje na trgu.

2.7 EESO meni, da bo vzpostavitev usklajenega in vključujočega dialoga med deležniki v sektorju omogočila, da bo sektor tudi v prihodnje trajnosten, da bo zagotavljal dostojno zaposlitev na dolgi rok, lažje obvladoval spremembe ter se prilagajal potrebam potrošnikom in širšim družbenim zahtevam. V tem pogledu potencial socialnega dialoga za okrepitev tega sektorja še ni v celoti izkoriščen, čemur se je treba nemudoma posvetiti.

2.8 Če se mora sektor za izpolnjevanje zahtev trga prilagoditi spremembam in se preoblikovati, je edini način za doseganje trajnosti in pravičnih rešitev večstranski pristop k sodelovanju deležnikov. Za obvladovanje vprašanj v zvezi s sektorjem, njegovo strukturo in konkurenčnostjo ter s tem povezanih zadev, kot so zaposlenost, znanja in spretnosti, prilagajanje in zmožnosti tega sektorja in delavcev v njem za preživetje v prihodnje, bi morala Komisija spodbuditi primerno strukturiran in organiziran socialni dialog. Da bi poleg tega imela širša javnost (tj. družba in potrošniki, delavci, delodajalci, vlade idr.) na voljo platformo za izražanje svojih interesov, bi bilo treba vzpostaviti dvosmerno komunikacijo med različnimi akterji in institucijami. Na ta način so lahko vse zadevne strani dejavne v sektorju in širše pri njegovi osrednji vlogi v družbi.

3. Analiza in okvir

3.1 Evropski sektor embaliranja zajema vrsto dejavnosti; čeprav ima podobne probleme kot druge panoge, se trenutno ter v kratko- in srednjeročnem obdobju sooča s številnimi edinstvenimi in pomembnimi izzivi. V sektorju embaliranja so podjetja, ki proizvajajo stekleno, kovinsko, plastično, leseno in papirno embalažo in v katerih je v Evropi zaposlenih prek 6,5 milijona ljudi (3) (Eurostat).

3.2 Za sektor embaliranja niso značilni zgolj vrsta raznolikih proizvodov, temveč tudi številni različni postopki za proizvodnjo izdelkov za specifične trge in posebne vrste rabe. Za vsakega od njih je potrebno drugačno okolje, kar pomeni vrsto posebnih značilnosti in izzivov. Za podjetja, ki proizvajajo stekleno embalažo, je na primer poraba energije pomemben stroškovni dejavnik. Glede na to, da je mogoče reciklirati tudi do 80 % odpadne embalaže iz stekla, to pomeni, da recikliranje stekla pomembno prispeva k doseganju ciljev EU v zvezi z recikliranjem in zniževanjem ogljičnega odtisa regije.

3.3 Pomemben vidik je tudi povezava med materiali za embaliranje, saj so povečani stroški transporta za prevoz takih materialov, kot so na primer valoviti karton in cevi, negativno vplivali na sektor embaliranja. Učinek stroškov energije v celotni dobavni verigi sektorja – opozoriti je treba na razdaljo, ki jo proizvodi, kot je tiskani material, prepotujejo, preden jih embalažna podjetja uporabijo – se tako prenese na sektor embaliranja.

3.4 Kovino je mogoče nenehno reciklirati, saj ostane enako kakovostna, kar daje dodatno vrednost prispevku tega sektorja k ciljem EU glede recikliranja.

3.5 Embalažno steklo se uporablja za proizvodnjo steklenic in kozarcev za vlaganje in drugih proizvodov za embaliranje; to je največji sektor v steklarski industriji EU, ki k celotni proizvodnji stekla v EU prispeva okrog 60 %, v njem pa je zaposlenih 90 000 ljudi (Eurostat). Zaradi vedno večje avtomatizacije, združevanja industrije in nizkocenovne konkurence se je število delovnih mest v celotnem steklarskem sektorju zmanjšalo. Konkurenca je zaradi uvoza iz držav izven EU vedno večja, v državah blizu EU ali na meji z njo pa se je povečalo tudi število proizvodnih obratov, v katerih so stroški dela nižji, predpisi pa ohlapnejši, kar ustvarja kratkoročno presežno zmogljivost in pritiska na cene. Francija, Nemčija in Italija so največji proizvajalci v EU. Steklo je z viri gospodaren material, ki ga je mogoče nenehno reciklirati. Za podjetja, ki proizvajajo stekleno embalažo, je na primer poraba energije pomemben stroškovni dejavnik, medtem ko za druga podjetja to ne velja. Glede na to, da je mogoče reciklirati tudi do 80 % odpadne embalaže iz stekla, recikliranje stekla pomembno prispeva k doseganju ciljev EU v zvezi z recikliranjem in zniževanjem ogljičnega odtisa regije. V drugih segmentih tega sektorja je – glede na materiale, ki jih uporabljajo, in proizvode, ki jih proizvajajo –, poraba energije manjša.

3.6 Dobavna veriga v sektorju papirja in podobnih materialov je zapletena, saj podjetja, ki predelujejo papir in lepenko v proizvode za embalažo (kot so različne vrste kartona, valoviti karton, karton za pakiranje in karton za embalažo), ta papir običajno proizvajajo sama in so del krožnega procesa, v katerem se med drugim iz rabljenih materialov pridobiva papirna kaša in se z njih odstranjuje tiskarska barva, zajema pa tudi uporabo lesnih surovin.

3.7 Vendar pa ima tudi plastična embalaža posebne značilnosti, saj nimajo vsi podsektorji embaliranja toliko panožnih organizacij. Sektor embalaže iz plastike oskrbuje drugačne trge kot prej naštete; njihovi končni uporabniki so proizvajalci avtomobilov, kozmetična podjetja in podjetja, ki proizvajajo medicinske izdelke in embalažo za predpakirana živila. Kljub temu pa ima ta podsektor zgolj eno panožno organizacijo. Plastična embalaža je povezana tudi z okoljskimi vprašanji, kot so proizvodnja plastičnih nakupovalnih vrečk in težave, povezane z njihovim odstranjevanjem in razgradnjo njihovih sestavin.

3.8 Po tem scenariju so zaradi različnih proizvodnih procesov nastala številna predstavniška telesa podjetij, kar že samo po sebi ovira sodelovanje med podjetji in predstavniki delavcev pri tako pomembnih vprašanjih, kot sta okoljska trajnost in obvladovanje sprememb. Številna panožna predstavniška telesa so dokaz, kako zelo so podsektorji embaliranja, kot so proizvajalci kovinske embalaže, segmentirani. Proizvajalci aluminija so na primer pogosto ista podjetja, ki proizvajajo aluminijasto embalažo in imajo svojo panožno organizacijo, Evropsko združenje za aluminij (European Aluminium Association). Toda specialisti za kovinsko embalažo, ki proizvajajo pločevinke za pijače (narejene so iz jekla in aluminija), imajo lastno panožno organizacijo, svojo organizacijo pa imajo tudi embalažna podjetja, ki so specializirana za proizvode iz jekla.

3.9 Sektor je izjemno pomemben tako z vidika prispevka k BDP kot z vidika zaposlovanja, zato je treba tem vprašanjem, ki so specifična za ta sektor, nameniti posebno pozornost. Vendar pa kot tako segmentiran sektor skrbi za potrebe podjetij višje v verigi v celotnem gospodarstvu, daleč preko meja svojih običajnih trgov.

3.10 Embaliranje proizvodov izpolnjuje številne potrebe in med drugim zajema zaščito proizvodov (preprečevanje loma, kvarjenja in kontaminacije), promocijske informacije (identifikacija proizvoda, znamčenje, priprava, uporaba, podatki o hranilni vrednosti, varnostne informacije), informacije o manipulaciji (prevoz in prikaz na prodajnih mestih) in zmanjševanje nastajanja odpadkov (energija za predelovanje, hrambo in prevoz). V okviru prizadevanj za zmanjšanje emisij CO2 je poleg tega izjemno pomembno tudi oblikovanje embalaže za čim boljši izkoristek razpoložljivega prostora pri transportu blaga. Pri zmanjševanju količine odpadkov se je povečala tudi vloga embalaže same, saj so spletna podjetja, kot je Amazon, postala izjemno veliki uporabniki embalaže, zato je treba odgovoriti na vprašanje o tem, kdo je „odgovorna stranka“. Amazon na primer uporablja certificirani sistem embaliranja za enostavno odpiranje. Od leta 2008 je z ukinitvijo plastike in plastičnih trakov radikalno spremenil svoj pristop glede embaliranja 2 00 000 proizvodov 2 000 proizvajalcev, s čimer je zmanjšal porabo kartona za 5,4 milijona m2, omejil porabo generičnih materialov za 11 203,7 ton in zmanjšal celotno količino škatel za 4 10 000 m3. Za odpadno embalažo je v resnici odgovoren potrošnik, vendar pa bi moralo tudi proizvajalca oziroma vmesnega porabnika zanimati, kakšen del embalaže na koncu pristane v smeteh.

3.11 V nadaljevanju navedena vprašanja je treba temeljito preučiti, kar bo omogočilo splošno razumevanje sedanjega stanja in prispevalo k morebitnim rešitvam, da bo lahko evropski sektor embaliranja z okoljskega vidika še naprej ostal konkurenčen in trajnosten ter tisočem delavcev, ki so od njega odvisni, zagotavljal dostojno delo.

3.12 Kakršne koli spremembe glede razpoložljivosti surovin bodo vplivale tako na ceno in dostopnost končnih embalažnih proizvodov, lahko pa tudi resno ogrozijo dejavnosti sektorja. Zato je treba preučiti dejavnike in trende na področju surovin ter s tem sektorju omogočiti predvidevanje prihodnjih sprememb, vendar brez s tem povezanih morebitnih motenj. Zaradi velikega povečanja stroškov surovin in zvišanja cen energije je na primer še zlasti pod pritiskom sektor proizvajalcev kovinske embalaže.

3.13 Leta 2012 je Komisija predstavila pobudo za evropsko partnerstvo za inovacije glede surovin, katere cilj je reševanje izzivov, povezanih z dobavo lesnih in mineralnih surovin.

3.14 Zlasti povpraševanje iz Azije je povzročilo zvišanje cen sekundarnih surovin za papirno embalažo, saj proizvajalci s tem povezanih dodatnih stroškov ne morejo preprosto prenesti na svoje stranke. Povpraševanje s Kitajske je v veliki meri prispevalo k dvigu cene recikliranih materialov za embalažo iz papirja (cena odpadnega papirja se je od leta 2006 skoraj podvojila, medtem ko se je cena recikliranega papirja v istem obdobju zvišala za skoraj 50 %). Te cene se bodo verjetno povečevale tudi v prihodnje.

4. Potrebe in trendi v sektorju

4.1 Po podatkih Eurostat podjetja, ki proizvajajo kovinsko embalažo (vključno z embalažo iz jekla in aluminija), v sektorju embaliranja v Evropi zaposlujejo okoli 60 000 ljudi od skupaj 3 55 000 zaposlenih v širši evropski jeklarski industriji. Po ocenah organizacije Metal Packaging Europe naj bi bilo v sektorju aluminija zaposlenih 80 000 ljudi, medtem ko je zaposlenih v celotni evropski vrednostni verigi aluminija 2 55 000. Toda število delovnih mest v sektorju se je zmanjšalo in se še naprej zmanjšuje, razlogi za to pa so združevanje v sektorju oziroma tuja konkurenca (4).

4.2 Izziv, pred katerim so delodajalci in delavci v tem sektorju v Evropi, je poskrbeti, da bo sektor še naprej konkurenčen, da bo v celoti izkoriščal tehnološke inovacije in da bo na okoljsko trajnosten način proizvajal blago visoke kakovosti.

4.3 Tuja konkurenca še vedno povzroča slabšanje delovnih pogojev za delavce v tem sektorju, tj. ljudi, ki naj bi po naših pričakovanjih ustvarjali bogastvo, uporabljali inovativne tehnologije, predvsem pa skrbeli za nadaljnje delovanje sektorja in trajnostno prihodnost za prihodnje generacije.

4.4 Evropski sektor embaliranja ima še vedno težave zaradi presežne zmogljivosti, to pa še povečuje vpliv tuje konkurence in negativno vpliva na plače in delovne pogoje. Trend upadanja zaposlovanja v sektorju ponazarja učinek konkurence in presežne zmogljivosti.

4.5 Sektor embaliranja ima lahko zaradi svojih zmogljivosti recikliranja materialov dodatne prednosti za evropska gospodarstva. Vse več embalaže se reciklira ali pa je že proizvedena iz recikliranih materialov iz drugih proizvodnih sektorjev. Okoljske prednosti recikliranja so seveda očitne in se redno pojavljajo v dokumentih Komisije. Toda sektor embaliranja lahko še izboljša stopnjo recikliranja v državah članicah. Obenem lahko s preprečevanjem izvoza odpadnega materiala sumljivega izvora in odrekanjem dostopa na evropske trge za uvoznike embalaže, ki ni v skladu z okoljsko dobro prakso, zapre zanko krožnega gospodarstva (5). Podjetja, ki proizvajajo kovinsko in aluminijasto embalažo in katerih proizvodi predstavljajo 16 % celotne količine aluminijastih proizvodov v Evropi, so odvisna tako od pridobivanja surovin (boksit) kot recikliranja odpadnih kovin.

4.6 Značilen in pomemben vidik evropskega sektorja embaliranja je tudi zaščita potrošnikov z zagotavljanjem ključnih podatkov o proizvodih oziroma nasvetov o njihovi uporabi. Potrošniki upravičeno pričakujejo, da bo blago, ki ga kupijo, v embalaži zaščiteno, oziroma da bosta hrana in pijača shranjena v embalaži ter da bo embalaža preprečila zdravstvena tveganja, povezana s kontaminiranimi živili. Podobna pričakovanja imajo tudi trgovci na drobno, poleg tega pa bi morala embalaža blaga, ki ga prodajajo, kar najbolj podaljšati rok uporabnosti proizvodov.

4.7 Prihodnja oblika in struktura panoge je bolj ali manj odvisna od inovacij in naložb na področju tehnologije: tiskanje v 3D je na primer priložnost tako za sektor kot za potrošnike, vendar pa bo to, ali bosta njegova uvedba v tem sektorju in nadaljnja uporaba uspešna, odvisno predvsem od sodelovanja znotraj sektorja ter od pričakovanj potrošnikov. Panoga mora izkoristiti prednosti razpoložljive tehnologije in se v pripravah na prihodnost prilagoditi dejanskemu stanju.

4.8 Dobra praksa za preoblikovanje sektorja in prilagoditev na spremembe se sicer stalno razvija, vendar je za to potrebna pomoč Evropskih institucij, da bi lahko te možnosti kar najbolj izkoristili. EU lahko ponudi podporo v obliki finančne pomoči ali z vzpostavitvijo foruma za nadaljnje razprave med socialnimi partnerji, sektor pa bi moral v tem procesu sodelovati z EU.

4.9 Trajnostne in izvedljive rešitve bo mogoče najti le, če bosta obe strani panoge sodelovali in če bo socialni dialog na nacionalni in evropski ravni omogočil takšno priložnost. Ustanovitev odbora sektorskega socialnega dialoga za sektor embaliranja je zato bistvenega pomena za začetek reševanja številnih vprašanj iz tega dokumenta.

V Bruslju, 10. decembra 2014 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Henri MALOSSE

(1) Raziskava Evrobarometer 398, Notranji trg – oktober 2013.

(2) MEMO-13-1151, Evropska komisija, citirano v sporočilu Komisije „Načrt za izpopolnitev enotnega trga za dostavo paketnih pošiljk“ (COM(2013) 886 final).

(3) 7 00 000 neposredno zaposlenih.

(4) Podatki Eurostat za zadnje desetletje kažejo na stalno zmanjševanje števila delovnih mest v proizvodnji embalaže iz valovitega kartona ter plastične, kovinske, steklene in lesene embalaže. Število delovnih mest v teh podsektorjih embaliranja je od leta 2003 upadlo za 1,2 milijona.

(5) Zakonodaja za zagotavljanje skladnosti materialov za embalažo z okoljskimi standardi sicer že obstaja, vendar pa se evropska embalažna podjetja ravnajo tudi po številnih smernicah za zmanjšanje emisij in spodbujanje okoljske dobre prakse. Neevropski konkurenti morajo spoštovati evropsko zakonodajo, ni pa nujno, da bodo upoštevali tudi te prostovoljne kodekse oziroma standarde, v skladu s katerimi poslujejo evropska podjetja.