ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za Lufthansa Technik: zagotavljanje storitev vzdrževanja, popravil in remontov za letalski sektor po vsem svetu, — za Pepperl+Fuchs: razvoj, proizvodnja in prodaja električnih izdelkov za tehnologijo protieksplozijske zaščite in senzorsko tehnologijo, ki se uporabljajo pri rešitvah in sistemih za avtomatizacijo postopkov v različnih industrijskih sektorjih, — za skupno podjetje: raziskave, razvoj in prodaja avtomatiziranih rešitev na osnovi senzorjev za storitve vzdrževanja zrakoplovov, posebej motorjev in komponent zrakoplovov.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za podjetje DER Touristik: je del segmenta „potovanja in turizem“ znotraj skupine REWE Group, ki je dejavna v turističnem sektorju in na področju maloprodaje živilskih in neživilskih proizvodov prek posebne podružnice, — za EXIM: češka delniška družba, ki ima v lasti štiri odvisne družbe, ki so dejavne v turizmu na Češkem, Poljskem, Madžarskem in Slovaškem.
10.

Formalno ustno zaslišanje je zasebno zaslišanje, katerega glavni namen, kot izhaja med drugim iz uvodnih izjav 14 in 19 ter člena 10(4) in člena 11(1) Sklepa 2011/695/EU ter členov 11 in 14 izvedbene uredbe o združitvah (4), je zaščititi pravice do obrambe, zlasti pravice do zaslišanja, tako da priglasiteljem in drugim udeleženim strankam (v smislu opredelitve v členu 11(b) izvedbene uredbe o združitvah – „strankam, ki sodelujejo v predvideni koncentraciji in niso stranke, ki priglašajo, kot sta prodajalec in podjetje, ki je cilj koncentracije“), da priložnost, da predstavijo svoje dokazne razloge na formalnem ustnem zaslišanju. Te fizične ali pravne osebe, ki so izkazale zadosten interes, da se jih lahko zasliši, imajo lahko po potrebi tudi možnost sodelovanja pri zaslišanju. Formalno ustno zaslišanje v postopkih združitev, kot je ustno zaslišanje v postopkih na podlagi členov 101 in 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ni javna seja ali posvetovanje, temveč priložnost za zaslišanje strank kot dopolnitev njihovih pisnih stališč ali pripomb.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za CVC: svetovanje naložbenim skladom in platformam ter njihovo upravljanje, — za Blackstone: globalno upravljanje alternativnih naložb, — za Paysafe: zagotavljanje storitev obdelave spletnih in mobilnih plačil.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — Warburg Pincus LLC: globalno zasebno kapitalsko podjetje, dejavno prek svojih portfeljskih podjetij v vrsti sektorjev, vključno z energijo, finančnimi storitvami, zdravstvenim varstvom, potrošniškimi, industrijskimi in poslovnimi storitvami ter tehnološkim, medijskim in telekomunikacijskim sektorjem; — Tata Motors Limited: avtomobilsko podjetje, ki posluje po vsem svetu; — Tata Technologies Limited: nudi zunanje storitve IT na področju inženiringa in razvoja izdelkov, namenjenih svetovni industrijski proizvodnji.
—

Williams Lea Tag GmbH (Nemčija), Williams Lea Holdings, Inc. (Združene države) in Williams Lea Holdings Limited (Združeno kraljestvo), ki spadajo v skupino Deutsche Post in skupaj tvorijo celotno poslovanje podjetja Williams Lea.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za Artsano: proizvodnja in dobava izdelkov za nego dojenčkov in zdravstvenih izdelkov ter prodaja na drobno izdelkov za nego dojenčkov prek specializiranih trgovin, — za PRG: prodaja na drobno izdelkov za nego dojenčkov in igrač prek specializiranih trgovin Prénatal, Bimbo Store, Toys Center in King Jouet.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za podjetje 3M: raznoliko tehnološko podjetje, ki je na svetovni ravni dejavno na petih večjih poslovnih področjih, in sicer na področjih industrije, varnosti in grafičnih rešitev, zdravstvenega varstva, elektronike in energije ter potrošnikov. Skupina Safety and Graphics Group proizvaja in prodaja osebno zaščitno opremo, vključno z izdelki za zaščito pred padci, izdelki za zaščito dihal, glave in obraza, sluha in vida, ter odsevno obleko in zaščitno opremo, — za podjetje Scott: svetovni proizvajalec osebne zaščitne opreme s sedežem v Ameriki s posebnim poudarkom na dihalnih napravah na stisnjeni zrak, ki jih v glavnem uporabljajo gasilci in službe za nujno pomoč, ter na napravah za odkrivanje plina in plamenov.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za skupino Groupe Lactalis: proizvodnja in trženje mleka, masla, sirov, svežih mlečnih izdelkov, smetane in industrijskih mlečnih izdelkov. Lactalis je dejavna v več državah članicah EU, — za podjetje Omira: proizvodnja mlečnih izdelkov. Omira je dejavna zlasti na trgu mleka in mlečnih izdelkov v Nemčiji in v manjšem obsegu tudi v drugih evropskih državah, kot sta Italija in Slovenija.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — OTPP: upravljanje pokojninskih prejemkov in naložbe sredstev iz pokojninskih načrtov v imenu približno 318 000 aktivnih in upokojenih učiteljev v kanadski provinci Ontario, — AIMCo: upravitelj institucionalnih naložb, — Borealis: ekskluzivni upravljavec infrastrukture za Ontario Municipal Employees Retirement System Administration Corporation (OMERS) v lasti OMERS, ki upravlja diverzificiran globalni portfelj delnic in obveznic, kot tudi nepremičnine, infrastrukturo in naložbe zasebnega kapitala za več kot 470 000 članov in upokojencev, v imenu približno 1 000 zaposlenih v kanadski provinci Ontario, — KIA: globalni vlagatelj z naložbami v vseh pomembnejših geografskih območjih in razredih sredstev, vključno z lastniškimi instrumenti, stalnim donosom, zakladnico, zasebnim kapitalom in premoženjem, — LCY: komercialno letališče v Londonu.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za Letterone Investment: mednarodne naložbe, usmerjene v naložbe v sektorjih telekomunikacij in tehnologije, zdravstva in prodaje na drobno, — za Holland & Barrett: trgovina na drobno z izdelki na področju zdravja in dobrega počutja, kot so na primer vitaminska dopolnila in živila za zdravo prehrano, prek svoje mreže trgovin na glavnih nakupovalnih ulicah in prek spleta.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za KKR: svetovno naložbeno podjetje, ki nudi spekter storitev upravljanja alternativnih naložb za javne in zasebne tržne vlagatelje ter kapitalske tržne rešitve za podjetje, njegove portfeljske družbe in stranke, — za Selecta: zagotavljanje prodajnih storitev v Evropi v javnih in zasebnih okoljih, kot so prodaja ali zakup prodajnih avtomatov, prodaja izdelkov za prodajo v prodajnih avtomatih in drugih povezanih izdelkov, ter oskrbovanje in vzdrževanje prodajnih avtomatov za hrano in pijačo, — za Pelican Rouge: dobavljanje, postavljanje in upravljanje prodajnih avtomatov in točilnih sistemov ter njihovo oskrbovanje v Evropi.
9.

Komisija meni, da končne zaveze odpravljajo izražene pomisleke glede konkurence. Osnutek sklepa tako razglaša, da je predlagana transakcija združljiva z notranjim trgom in Sporazumom EGP ob spoštovanju končnih zavez, ki so opredeljene kot pogoji in obveznosti in so priložene osnutku sklepa.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za podjetje LVMH: proizvodnja in prodaja luksuznega blaga več kot 60 luksuznih blagovnih znamk na več kot tisoč prodajnih točkah po vsem svetu, — za podjetje Marcolin: proizvodnja in distribucija na debelo očal, zlasti okvirjev za očala in sončnih očal, — za podjetje NewCo: oblikovanje, razvoj in proizvodnja očal po vsem svetu.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za Bouygues Immobilier: podjetje se ukvarja z različnimi nepremičninskimi dejavnostmi in razvija projekte za gradnjo stanovanj, poslovnih zgradb in trgovskih centrov, — za Accor: dejavnosti na področju hotelirstva, — za Nextdoor: dejavnosti v sektorju poslovnih nepremičnin, zlasti ponudba in trženje inteligentnih in kolaborativnih rešitev za delovne prostore za podjetja, vključno z vrsto poslovnih storitev.
Davčni sistemi v EU omogočajo odbitek plačil obresti na dolg pri izračunu davčne osnove za namene davka od dohodkov pravnih oseb, medtem ko stroški, povezani z lastniškim financiranjem, kot so dividende, večinoma niso odbitni za davčne namene. To nesorazmerje daje prednost uporabi dolga pred lastniškim kapitalom za financiranje naložb in poleg drugih dejavnikov, kot so dajanje prednosti obstoječim lastnikom lastniškega kapitala, da bi se izognili razvodenitvi nadzornih/glasovalnih pravic, omejen dostop do lastniškega financiranja ali dejstvo, da je dolžniško financiranje cenejše od lastniškega financiranja, prispeva k prekomernemu kopičenju dolga nefinančnih podjetij. Zaradi previsokih ravni dolga so podjetja občutljiva na nepredvidene spremembe v poslovnem okolju, njihovo tveganje insolventnosti pa se povečuje, zlasti v času krize.

Pri tem je potreba po spodbujanju naložb v lastniški kapital zdaj še večja, da se bo zadostilo zahtevam dvojnega digitalnega in zelenega prehoda. Pomanjkanje lastniškega kapitala in njegovi višji stroški vplivajo na vsa podjetja, vendar zlasti na mlada in inovativna podjetja, ki imajo zaradi svojega profila tveganja pogosto omejen dostop do zunanjega dolžniškega financiranja in so odvisna od naložb v lastniški kapital.

Šest držav članic je za obravnavo naklonjenosti zadolževanju v razmerju do lastniškega kapitala že uvedlo neko obliko davčne olajšave za lastniški kapital. Vendar lahko ti nacionalni ukrepi, če se podjetja odločajo na podlagi razpoložljivosti ali nerazpoložljivosti olajšave za lastniški kapital, povzročijo izkrivljanja in neustrezno razporejanje naložb na enotnem trgu. Če se ti ukrepi uporabljajo samo na nacionalni ravni in v odsotnosti usklajenega okvira proti izogibanju davkom na ravni EU, lahko ustvarijo tudi vrzeli, ki jih je mogoče izkoristiti za namene agresivnega davčnega načrtovanja, in povečajo škodljivo davčno konkurenco med državami članicami.
V čem je težava in zakaj je to težava na ravni EU?

EU se je zavezala, da bo eno najbolj odprtih gospodarstev na svetu na področju trgovinske politike. Ob tem nekatere industrijske politike njenih trgovinskih partneric vključujejo dodeljevanje subvencij, ki upravičencem zagotavljajo konkurenčno prednost pri dostopu do gospodarstva EU ali krepitvi njegove prisotnosti v njem. Take subvencije lahko izkrivljajo notranji trg in ogrozijo enake konkurenčne pogoje na treh področjih: (i) prevzemi podjetij; (ii) postopki za oddajo javnega naročila in (iii) druge tržne razmere. Čeprav je mogoče taka izkrivljanja opaziti že zdaj, se bo vpliv tujih subvencij na notranji trg verjetno še povečal. Poleg tega bo sedanja gospodarska kriza verjetno povečala število subvencioniranih naložb v EU.

Cilj je ponovno vzpostaviti enake konkurenčne pogoje na notranjem trgu EU z opredelitvijo in odpravo izkrivljanj, ki jih povzročajo tuje subvencije v okviru prevzemov, postopkov za oddajo javnega naročila in splošnih razmer na trgu.

Izkrivljanja, ki jih povzročajo tuje subvencije, pogosto prizadenejo več držav članic in imajo zato razsežnost EU. Poleg tega ima EU izključno pristojnost na področju državne pomoči in instrumentov trgovinske zaščite.
V čem je težava in zakaj je to težava na ravni EU?

Na digitalnih trgih se je pojavilo nekaj spletnih platform – pogosto vgrajenih v lastne ekosisteme –, ki so ključni strukturni elementi sodobnega digitalnega gospodarstva ter posredniki pri levjem deležu transakcij med potrošniki in podjetji. Te platforme, ki delujejo kot vratarji, imajo velik vpliv, kolikor nadzorujejo dostop do digitalnih trgov in imajo na njih utrjen položaj. Ta pojav platform, ki delujejo kot vratarji, spremljajo tri glavne težave: (i) šibka tekmovalnost trgov platform in konkurenca na njih; (ii) nepoštene poslovne prakse v razmerju do poslovnih uporabnikov ter (iii) razdrobljena ureditev in nadzor akterjev na trgu, ki poslujejo na teh trgih. Te težave so posledica nedelovanja trga, ki preprečuje samokorekcijo. Zaradi značilnosti digitalnega trga se lahko okrepijo ovire za vstop na trge vratarjev. Za poslovne odnose so značilne posebno visoke ravni odvisnosti in neuravnotežene pogajalske moči. Poleg tega se v EU kot delni odziv na ugotovljene težave pojavljajo različni nacionalni predpisi , posledica pa sta razdrobljena ureditev in nadzor. Te težave ogrožajo konkurenco in tekmovalnost trgov ter imajo nezadovoljive tržne učinke v smislu višjih cen, nižje kakovosti ter manjše izbire in manj inovacij na škodo evropskih potrošnikov. Glede na velikost digitalnega gospodarstva (po ocenah je leta 2019 predstavljalo od 4,5 do 15,5 % svetovnega BDP) in pomembno vlogo platform na digitalnih trgih je izjemno pomembno, da se te težave rešijo.
Težave so a) omejeno poročanje o denarju, zasluženem prek digitalnih platform; b) neučinkovitosti pri sodelovanju med davčnimi upravami. Glede na to, da se digitalno gospodarstvo širi in se pričakuje, da se bo v prihodnjih letih še povečalo, se pričakuje, da se bodo težave brez posredovanja EU poslabšale. Ocena Direktive o upravnem sodelovanju je pokazala, da čeprav je okvir na splošno trden, vse države članice orodij ne izkoriščajo na enak način. Zagotovitev pojasnil za ciljne značilnosti upravnega sodelovanja (opredelitev verjetne primernosti, skupni davčni nadzor, skupinska zaprosila) naj bi izboljšala učinkovitost in uspešnost upravnega sodelovanja. Digitalni in globalni značaj gospodarstva digitalnih platform, povezan z razdrobljenostjo prihodkov, pridobljenih prek različnih platform, in razlikami v zahtevah glede poročanja med državami, predstavlja izziv v smislu ustreznega poročanja o denarju, zasluženem prek digitalnih platform. Države članice menijo, da je omejeno poročanje precej pogosto. Zaradi različnega izvajanja in uporabe informacij je sodelovanje neučinkovito. Najbolj prizadete zainteresirane strani so digitalne platforme in davčne uprave.
Namen Evropskega inštituta za inovacije in tehnologijo (EIT) je obravnavati glavne družbene izzive z izboljšanjem inovacijske uspešnosti EU prek povezovanja v okviru trikotnika znanja, tj. raziskav, izobraževanja in inovacij. EIT je bil ustanovljen leta 2008 z Uredbo (ES) št. 294/2008 (v nadaljnjem besedilu: uredba o EIT). Uredba o EIT določa naloge, cilje in proračun EIT, zato jo je treba uskladiti z veljavnim okvirnim programom za raziskave in inovacije. Predlog Evropske komisije za vzpostavitev okvirnega programa za raziskave in inovacije Obzorje Evropa za obdobje 2021–2027 določa predlagani proračun za EIT za naslednje obdobje ter njegovo utemeljitev, vključno z dodano vrednostjo EU, področji ukrepanja, splošnimi smernicami dejavnosti in kazalniki uspešnosti. Po tem predlogu je EIT eden glavnih sestavnih delov stebra „Inovativna Evropa “. Predlog za program Obzorje Evropa ne zagotavlja pravne podlage za nadaljevanje dejavnosti EIT po letu 2020. Zato je treba uredbo o EIT spremeniti. Poleg tega člen 17 uredbe o EIT zahteva, da Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu vsakih sedem let predloži predlog za strateški inovacijski program, ki določa strateške dolgoročne prednostne naloge in finančne potrebe za EIT in ki mora biti v skladu z veljavnim okvirnim programom za raziskave in inovacije. Trenutni strateški inovacijski program zajema obdobje 2014–2020 . Skupaj s predlogom za revizijo uredbe o EIT je zato treba predložiti tudi predlog za nov strateški inovacijski program EIT za obdobje 2021–2027. Cilj te pobude je s prenovitvijo spremeniti uredbo o EIT in uskladiti strateški inovacijski program s programom Obzorje Evropa. Pobuda zajema nova prednostna področja EIT in njegove finančne potrebe. Njen namen je tudi izboljšati delovanje EIT, pri tem pa upoštevati izkušnje iz preteklih let. Pobuda se osredotoča zlasti na obravnavanje vprašanj na treh glavnih področjih. Prvič, obravnavala bo izzive, povezane z modelom financiranja EIT. Drugič, predlagala bo rešitve za povečanje učinka izobraževalnih dejavnosti EIT, tj. povečanje ozaveščenosti glede izobraževalne znamke EIT ter podpiranje podjetniških in inovacijskih zmogljivosti in spretnosti v visokošolskih institucijah. Nazadnje, pobuda bo pomagala povečati regionalni domet EIT z boljšim vključevanjem SZI v lokalne inovacijske ekosisteme. Pobuda bo prav tako začrtala prihodnja prednostna področja za SZI. Poleg tega bo za povečanje uspešnosti, učinkovitosti in usklajenosti dejavnosti EIT obravnavala številna tehnična vprašanja. To vključuje odprtost in preglednost SZI, upravljanje EIT in pogodbene določbe za osebje EIT. Opredeljena vprašanja bodo obravnavana s spremembo uredbe o EIT in sprejetjem strateškega inovacijskega programa EIT za obdobje 2021–2027. Ta ocena učinka temelji na oceni učinka, ki je bila izvedena za program Obzorje Evropa.
Katere zakonodajne in nezakonodajne možnosti politike so se upoštevale? Ali ima katera od njih prednost? Zakaj?

Upoštevalo se je več možnosti politike, tako zakonodajne kot tudi nezakonodajne. Naslednje možnosti so se ohranile za poglobljeno oceno: 1.osnovni scenarij – možnost sodelovanja – predvideva nadaljevanje sedanjega pristopa k izgradnji industrijskih in tehnoloških zmogljivosti za kibernetsko varnost v EU s pomočjo podpore za raziskave in inovacije ter povezanih mehanizmov za sodelovanje v okviru programa Obzorje Evropa; 2.možnost 1: strokovna mreža za kibernetsko varnost z Evropskim industrijskim, tehnološkim in raziskovalnim strokovnim centrom za kibernetsko varnost, pooblaščenim za uresničevanje ukrepov v podporo industrijskim tehnologijam ter na področju raziskav in inovacij; 3.možnost 2: strokovna mreža za kibernetsko varnost z Evropskim raziskovalnim in strokovnim centrom za kibernetsko varnost, z omejitvijo delovanja le na področju raziskav in inovacij. Možnosti, ki so bile zavrnjene že na začetku, so naslednje: (1) brez ukrepanja; (2) le mreža obstoječih strokovnih centrov in (3) uporaba obstoječe agencije (ENISA, REA ali INEA). Z vidika splošne zaveze, ki jo je Komisija že dala v zvezi s to pobudo, in z vidika pomembne vloge, ki jo bodo imele države članice, je glavna razlika med obema možnostma politike, ki sta bili podrobno analizirani, njun obseg, kot izhaja iz njune pravne podlage: subjekt, ki bi temeljil le na členu 187 PDEU (možnost 2), bi pobudo omejil na področje raziskav in inovacij ter bi običajno predvideval finančni prispevek zasebnih akterjev. Po drugi strani pa bi subjekt, ki bi imel dvojno pravno podlago – člena 187 in 173 PDEU (možnost 1) –, pomenil širši mandat, ki bi med drugim obsegal tudi uporabo in industrijsko podporo ter ustvarjanje močnejših sinergij s kibernetsko obrambo. Poleg tega bi imele države članice tudi vidnejšo vlogo – tako z vidika udeležbe pri upravljanju kot tudi z vidika potencialnih naročnikov tehnologije kibernetske varnosti. Analiza je pokazala, da je možnost 1 najprimernejša za doseganje ciljev pobude, hkrati pa zagotavlja največji gospodarski in družbeni učinek in vpliv na okolje ter ščiti interese Unije. Glavne trditve v podporo tej možnosti so vključevale prožnost za omogočanje različnih modelov sodelovanja s skupnostjo in mrežo strokovnih centrov za optimizacijo uporabe obstoječega znanja in virov; zmožnost strukturiranja sodelovanja javnih in zasebnih zainteresiranih strani iz vseh ustreznih sektorjev, vključno z obrambnim; zmožnost oblikovanja prave industrijske politike na področju kibernetske varnosti s podporo dejavnostim, ki niso povezane le z raziskavami in razvojem, ampak tudi z uporabo na trgu. Nenazadnje, možnost 1 poleg tega omogoča izboljšanje skladnosti, saj deluje kot mehanizem za izvajanje s kibernetsko varnostjo povezanega financiranja iz programa za digitalno Evropo in programa Obzorje Evropa, ter krepi sinergije med civilno in obrambno razsežnostjo kibernetske varnosti v zvezi z evropskim obrambnim skladom.
Evropska komisija je sprejela svoje predloge za večletni finančni okvir za obdobje 2021–2027. Da bi premostili sedanje vrzeli v digitalnih naložbah, Komisija za oblikovanje in podporo digitalne preobrazbe evropske družbe in gospodarstva predlaga program za digitalno Evropo.

Javno posredovanje na ravni EU ima ključno vlogo kot prvega koraka pri pridobitvi „skupnega blaga“ in zmogljivosti ter lajšanja njihove uporabe za naslavljanje družbenih izzivov in spodbujanje inovacij in konkurenčnosti. Posredovanje je upravičeno na področjih, na katerih je potrebno financiranje tako obsežno, da pravočasno nobena država članica ne more ukrepati sama, in sicer na področjih, na katerih je potreba po združevanju razpršenih virov po Evropi, ter področjih, na katerih je za uvajanje vseevropskih storitev ključna interoperabilnost.

V Evropi je očitna navzgornja naložbena vrzel, saj rastoče povpraševanje po najnovejši tehnologiji presega ponudbo. Izboljšanje digitalnih zmogljivosti zahteva naložbe za pridobitev ustreznih tehnologij, zagotovitev njihove najboljše uporabe na interoperabilen način po vsej EU in razvoj naprednih digitalnih znanj in spretnosti, potrebnih za njihovo široko uporabo. To dopolnjuje obstoječe programe EU, ki zajemajo pomembne vidike, povezane z digitalnim področjem, zlasti glede raziskav in inovacij (Obzorje) in fizične povezljivosti (CEF2).

Potreba po okrepitvi naložb v digitalne zmogljivosti in njihovi širši uporabi uživa široko podporo zainteresiranih strani in strokovnjakov, pa tudi na najvišji politični ravni.

Splošni cilj programa je podpora digitalne preobrazbe evropskega gospodarstva in družbe in prinašanje njenih koristi evropskim državljanom in podjetjem. Program bo krepil zmogljivosti Evrope na ključnih področjih digitalne tehnologije in razširil njihovo širjenje in uvajanje na področjih javnega interesa in zasebnega sektorja.

Program bo imel pet posebnih ciljev, in sicer glede (i) visokozmogljivostnega računalništva, (ii) umetne inteligence, (iii) kibernetske varnosti in zaupanja, (iv) naprednih digitalnih znanj in spretnosti ter (v) uvedbe, najboljše uporabe digitalnih zmogljivosti in interoperabilnosti. Ti cilji se odražajo v programski strukturi petih medsebojno odvisnih stebrov.

Program se bo izvajal neposredno, kot določa finančna uredba, ali posredno prek ustreznih subjektov ali organov. Nabor kazalnikov bo pripravljen na podlagi obstoječega indeksa digitalnega gospodarstva in družbe, referenčnega instrumenta, ki meri napredek digitalizacije v EU. Poleg tega bodo razviti novi kazalniki za zagotavljanje natančnih povratnih informacij o učinku DEP.

Ta ocena učinkov je priložena predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o programu za digitalno Evropo.