SL Uradni list Evropske unije C 267/33

Mnenje Odbora regij – EU in mednarodna politika na področju biotske raznovrstnosti po letu 2010

(2010/C 267/08)

I. POLITIČNA PRIPOROČILA

ODBOR REGIJ

A. Splošne ugotovitve

1. meni, da je zaradi storitev, ki nam jih neposredno in posredno zagotavlja ekosistem, zaščita biotske raznovrstnosti ključnega pomena za zdravje in blaginjo človeka. Vsi ljudje imamo pravico živeti v zdravem in trajnostnem okolju, za kar sta potrebna ohranjanje in trajnostna raba biotske raznovrstnosti z upoštevanjem njene osrednje vloge v boju proti lakoti in za varno hrano na svetovni ravni. Hkrati izraža zaskrbljenost nad resnimi posledicami, ki jih lahko utrpijo sedanja in prihodnje generacije zaradi vse večjega izgubljanja biotske raznovrstnosti v ekosistemih, tako iz etičnih razlogov kot zaradi priznavanja vrednosti biotske raznovrstnosti, zagotavljanja gospodarske in družbene stabilnosti, ublažitve podnebnih sprememb ter uresničevanja razvojnih ciljev tisočletja;

2. poleg poudarjanja temeljne vrednosti narave kot dediščine človeštva podpira nadaljnje delo na področju ocenjevanja gospodarske vrednosti biotske raznovrstnosti in ekosistemskih storitev ter njegovo vključevanje v oblikovanje politik. Pozdravlja tudi dejstvo, da zaradi mednarodne študije o ekonomiji ekosistemov in biotske raznovrstnosti (The Economics of Ecosystems and Biodiversity – TEEB) čedalje bolje razumemo gospodarsko vrednost biotske raznovrstnosti in dejstvo, da nedejavnost pomeni nevzdržno finančno breme. OR z veseljem ugotavlja, da bosta v okviru študije TEEB lokalna in regionalna razsežnost posebej obravnavani v poročilu z naslovom „D2 Report for Administrators“;

3. poudarja, da so bili količinski cilji, ki sta si jih EU in mednarodna skupnost zastavila za leto 2010, pomembni za pripravo uporabnih ukrepov v korist biotske raznovrstnosti na lokalni in regionalni ravni po vsem svetu. V Evropski uniji obstajajo številni primeri dobre prakse na tem področju. Kljub temu pa Odbor resno skrbi, ker količinski cilji na področju biotske raznovrstnosti za leto 2010 niso bili doseženi niti v EU niti drugod v svetu zaradi očitnega razkoraka med sprejetimi obljubami in dejanskim ukrepanjem;

4. meni, da morajo javni organi, vključno z lokalnimi in regionalnimi oblastmi, poskrbeti za ravnotežje med razvojnimi politikami in cilji biotske raznovrstnosti ter podpirati uporabo spodbud za spodbujanje ohranjanja biotske raznovrstnosti, če želijo doseči cilje glede zaščite biotske raznovrstnosti.

Vključevanje lokalnih in regionalnih oblasti v boljše upravljanje in komuniciranje

5. poudarja vlogo lokalnih in regionalnih oblasti pri zaustavljanju izgube biotske raznovrstnosti in udejanjanju strategij za ohranjanje biotske raznovrstnosti v njihovih regionalnih in lokalnih organih. To je treba razumeti v okviru nedavnih ugotovitev iz raziskave Eurobarometer, objavljenih marca 2010, o odnosu Evropejcev do biotske raznovrstnosti, po kateri se le 38 % Evropejcev zaveda pomena tega izraza in le 17 % meni, da jih izguba biotske raznovrstnosti neposredno zadeva. V ta namen OR vnovič potrjuje svojo pripravljenost, da podpre projekte ohranjanja biotske raznovrstnosti in prispeva k spodbujanju zanimanja državljanov na lokalni in regionalni ravni ter ustvarjanju sinergije med zainteresiranimi stranmi in javnimi organi, zato bo organiziral dogodke v okviru dni odprtih vrat 2010 (OPEN DAYS 2010);

6. poudarja, da bi za ohranitev svetovne biotske raznovrstnosti regionalne in lokalne oblasti morale biti opremljene z ustreznimi človeškimi, finančnimi in tehničnimi sredstvi v skladu z njihovimi pristojnostmi in nalogo, da pomagajo zaustaviti izgubljanje biotske raznovrstnosti. Regionalne in lokalne oblasti so v najboljšem položaju, da podprejo lokalne skupnosti pri ohranjanju njihovega lokalnega okolja in ponudijo podporo prostovoljnim organizacijam, ki se ukvarjajo z ozaveščanjem javnosti in njenim vključevanjem v ohranjanje naravnega okolja. Druge pomembne odgovornosti, ki jih imajo, so izobraževanje, zdravje, blaginja ter načrtovanje rabe in lastništvo zemljišč. OR spodbuja lokalne in regionalne oblasti, naj delujejo zgledno;

7. meni, da bo leto 2010, ki so ga Združeni narodi razglasili za mednarodno leto biotske raznovrstnosti, okrepilo politično zavezanost EU in mednarodne skupnosti k reševanju svetovne krize biotske raznovrstnosti, hkrati pa spodbudilo udeležbo lokalnih in regionalnih oblasti;

8. pozdravlja projekte, ki so jih številne regionalne in lokalne oblasti uvedle, da bi prispevale k zaščiti biotske raznovrstnosti, na primer projekte, namenjene oblikovanju zavarovanih naravnih območij in obnovi degradiranih habitatov ter ohranjanju mokrišč in drugih ekosistemov, ureditvi zelenih pasov in urbanističnega načrtovanja po merilih za ohranjanje biotske raznovrstnosti in da bi ozaveščale državljane o biotski raznovrstnosti, kot so tekmovanja za najlepše vrtove in zelenice na mestnih območjih. Rezidenčni vrtovi so za ptice in živali življenjsko pomembno zatočišče, ki hladijo in filtrirajo zrak ter skladiščijo ogljik.

B. Za biotsko strategijo EU 2020

9. pozdravlja vizijo za leto 2050 in nov ambiciozen cilj za leto 2020 „zaustaviti izgubo biotske raznovrstnosti in ekosistemskih storitev v EU in jih, kolikor je mogoče, obnoviti ter povečati prizadevanja EU za zaustavitev svetovne izgube biotske raznovrstnosti“ v skladu z dogovorom, doseženim 15. marca 2010 na Svetu za okolje in potrjenim na Evropskem svetu 25. in 26. marca 2010. To priča o prenovljeni zavezanosti EU k doseganju konkretnih rezultatov;

10. vendar pa izraža zaskrbljenost, ker biotska raznovrstnost v okviru cilja za trajnostno rast strategije EU 2020 ostaja podrejena vzorcem gospodarske rasti in prizadevanju za nizkoogljično gospodarstvo, namesto da bi bila obravnavana glede na svoj pomen;

11. pozdravlja upoštevanje ekosistemskih storitev v vseh možnostih, ki se nanašajo na cilj za leto 2020, kakor ga je pred tem priporočil OR, pri čemer bi z njihovo obnovitvijo dosegli preobrat trenda; hkrati v zvezi s tem od Evropske komisije in držav članic zahteva, da pojasnijo, kako si je treba omejitev cilja, da se ekosistemske storitve kolikor je mogoče obnovijo, razlagati na lokalni in regionalni ravni;

12. se strinja s Svetom, da je treba za preprečitev resnih ekoloških, gospodarskih in družbenih posledic nujno in učinkovito ukrepati že danes;

13. priznava, da je to pomemben korak v izkazovanju zavezanosti EU k ukrepanju in „zglednemu delovanju“ na 10. seji konference podpisnic Konvencije o biološki raznovrstnosti, ki bo oktobra 2010 v Nagoyi;

14. podpira poziv, ki ga je Svet naslovil na Evropsko komisijo, da predloži strategijo o biotski raznovrstnosti EU 2020, v kateri bo upoštevala rezultate 10. konference podpisnic Konvencije o biološki raznovrstnosti;

15. je prepričan, da bo strategija o biotski raznovrstnosti EU 2020 dosegla cilje, ki sta si jih EU in svetovna skupnost zastavila na področju biotske raznovrstnosti za obdobje po letu 2010, samo če odločno podpre lokalne in regionalne oblasti ter uporabnike in lastnike zemljišč. Strategija mora najti rešitev za sedanje nepopolno izkoriščanje strukturnih sredstev v okoljske namene in namene, povezane z biotsko raznovrstnostjo, ter spodbuditi izmenjavo najboljše prakse, da prenese pristojnosti na regionalne in lokalne oblasti za ukrepanje na terenu. Spodbujanje izmenjave dobre prakse med oblastmi in vzpostavitev foruma za ugotavljanje skupnih problemov in izmenjavo rešitev na področju biotske raznovrstnosti bosta prispevala h krepitvi sposobnosti regionalnih in lokalnih oblasti;

16. z veseljem ugotavlja, da je Svet (1) sprejel njegov poziv k vzpostavitvi „ekološke infrastrukture“ (2), kar Evropski komisiji omogoča, da pripravi strategijo Unije za ekološko infrastrukturo po letu 2010. Takšna strategija bi morala glede na načelo subsidiarnosti vključevati teritorialno razsežnost in omogočati, da se v usklajen okvir vključijo obstoječe pobude, zlasti na lokalni in regionalni ravni.

Vloga lokalnih in regionalnih oblasti pri spodbujanju strategije o biotski raznovrstnosti EU 2020

17. poudarja, da bo nova strategija o biotski raznovrstnosti EU 2020 uspešna, če bodo vsi akterji in zainteresirane lokalne strani sodelovali pri oblikovanju in izvajanju politik v skladu z resničnim modelom upravljanja na več ravneh. Združiti je treba vse akterje, vpletene v zaščito biotske raznovrstnosti in ekosistemov, vključno z znanstvenimi strokovnjaki, nosilci akcijskih načrtov na področju biotske raznovrstnosti, nevladnimi organizacijami in izobraževalnimi organi;

18. poudarja, da je treba direktive o pticah in habitatih v celoti izvajati tudi na regionalni in lokalni ravni, pospešiti izvajanje ter izpopolnitev mreže Natura 2000, ki ji je treba nameniti ustrezna finančna sredstva ter upoštevati zlasti neenakomerno porazdeljenost biotske raznovrstnosti na ozemlju EU, ter izvesti učinkovite ukrepe na področju upravljanja in obnove;

19. v zvezi s tem pozdravlja poziv Sveta za okolje z dne 15. marca k pristopom za spodbujanje vključenosti, ki bodo opogumili tiste, ki neposredno sodelujejo pri upravljanju zemljišč in morja, in še zlasti lokalne skupnosti, da prispevajo potrebne in dopolnilne pobude po načelu „od spodaj navzgor“;

20. poudarja ključno vlogo lokalnih in regionalnih oblasti pri ozaveščanju državljanov o pomenu biotske raznovrstnosti in poziva k večji podpori držav članic pri izvajanju evropske in nacionalne zakonodaje;

21. poziva lokalne in regionalne oblasti, naj pripravijo programe biotske raznovrstnosti in svoje cilje na področju biotske raznovrstnosti vključijo v svoje načrtovanje in odobritve rabe zemljišč, da spodbudijo širjenje zelenih površin ter preprečijo degradacijo tal, škodo za ekosisteme in drobljenje krajine in habitatov, čimbolj zmanjšajo negativne učinke podnebnih sprememb in iščejo možnosti za združevanje obnove ali vzpostavljanja naravnih habitatov s prostorskimi pobudami in pobudami za rabo tal; po drugi strani pa poudarja, da je v primeru redko poseljenih območij in območij z dobrim dostopom do zelenih površin ter velikih območij, določenih za ohranjanje narave, treba bolj podrobno opredeliti in izboljšati kakovost varstva okolja ter izboljšati usklajevanje z drugimi vrstami rabe tal;

22. ocenjuje, da je s tem, ko je Svet priznal potrebo po vzpostavitvi izmenjave najboljših praks z namenom optimizacije virov v boju proti izgubi biotske raznovrstnosti, mogoče dejati, da Evropska unija in njene države članice krepijo podporo tovrstni izmenjavi med regionalnimi oziroma lokalnimi oblastmi;

23. podpira pobude in mreže, ki spodbujajo prostovoljne zaveze regionalnih in lokalnih oblasti ter zagotavljajo razširjanje najboljših praks na evropski ravni. Primer tega sta projekta LIFE + in Evropske prestolnice biotske raznovrstnosti.

Vključevanje zaščite biotske raznovrstnosti v ključne sektorje

24. opozarja, da je zaščita biotske raznovrstnosti in ekosistemskih storitev večplastna tema, ki zahteva sistemski pristop, pri katerem morajo sodelovati vsi različni akterji na vseh ravneh;

25. ponovno opozarja na sektorska priporočila, vsebovana v njegovem mnenju o novem zagonu za zaustavitev izgube biotske raznovrstnosti (1), in poudarja, da je učinkovita in trdna zaščita biotske raznovrstnosti možna samo, če je vključena v širšo strategijo in politike, ki zajemajo ključne sektorje, odgovorne za uničevanje habitatov, razdrobljenost in degradacijo, ki jo povzročata sprememba namembnosti zemljišč, onesnaževanje itd. Med temi sektorji najdemo kmetijstvo/gozdarstvo, energetiko, promet, podnebne spremembe, regionalni razvoj/prostorsko načrtovanje; prav tako pa morajo tudi sporazumi o mednarodni trgovini, ki jih podpiše tudi EU, obravnavati in si prizadevati za ublažitev izgubljanja biotske raznovrstnosti;

26. poudarja, da je države članice pozval, naj svoje davčne sisteme spremenijo tako, da bodo bolj naklonjeni biotski raznovrstnosti, npr. z znižanjem DDV za proizvode, pridelane z ekološkim kmetovanjem, ali proizvode z območij Nature 2000 ter z odpravo davkov, dajatev in subvencij, zaradi katerih prihaja do ravnanja, ki ni v korist biotski raznovrstnosti;

27. poudarja, da zaščita in obnova biotske raznovrstnosti odpira več stroškovno učinkovitih priložnosti za blažitev podnebnih sprememb ali prilagajanje tem spremembam, na primer pri vzpostavljanju zelenih koridorjev, namenjenih razvoju in obnavljanju mokrišč, povrnitvi rek v naravno stanje in spodbujanju zelenih streh ali medsebojnem povezovanju pomembnih biotopov.

Določitev jasnih sekundarnih ciljev, kazalnikov in stroškovno učinkovitih ukrepov za njihovo doseganje

28. spodbuja Evropsko komisijo, da se osredotoči na omejen sklop sekundarnih ciljev, ki odražajo strategijo v jasnem in preprostem jeziku, lokalnim in regionalnim oblastem pa omogočajo, da izmerijo svoj prispevek in pravočasno uvedejo korektivne ukrepe. Te cilje je treba preoblikovati iz ciljev, povezanih s statusom, ki jih je težko izmeriti, v cilje, povezane s pritiski. Število sekundarnih ciljev bi bilo treba omejiti na 5 ali 6, cilji pa bi morali vključevati kmetijstvo, ribištvo in morska okolja, rabo zemljišč ter uničevanje in razdrobljenost habitatov;

29. priporoča, da se ob upoštevanju načela subsidiarnosti natančno opredeli sekundarni cilj o rabi zemljišč in prostorskem načrtovanju za lajšanje pritiskov, povezanih z uničevanjem in razdrobljenostjo habitatov. Regionalne in lokalne oblasti imajo ključno vlogo pri uporabi pojma ekoloških mrež in so najbolj usposobljene, da upoštevajo različne potrebe stisnjenih gosto poseljenih območij ali prostranih redko poseljenih območij. Lokalne in regionalne oblasti bi odločilno prispevale k takemu cilju;

30. poudarja pomen jasnega izhodišča, ki ga bo do junija letos določila Evropska agencija za okolje in ki bo omogočilo stalno spremljanje in poročanje o sekundarnih ciljih in kazalnikih za zaustavitev izgube biotske raznovrstnosti in obnovitev ekosistemov. Izvedba pozitivnih ukrepov zahteva kakovostne izhodiščne podatke in redno spremljanje, za kar so potrebna znatno povečana finančna sredstva. To je mogoče delno doseči z nalaganjem obveznosti izvajalcem, kljub temu pa je jasno, da finančna sredstva, ki so na voljo lokalnim in regionalnim oblastem, ne bodo zadostovala, če EU in države članice ne dosežejo dogovora o znatnem povečanju finančnih sredstev v ta namen;

31. poziva EU in države članice, da v svoja izhodišča in kazalnike uvedejo koncept ekosistemov. Primer je prva skupina biofizikalnih zemljevidov ekosistemskih storitev, ki jih je pripravila Evropska agencije za okolje.

Finančna sredstva za doseganje novega cilja

32. poudarja, da sedanja proračunska sredstva, dodeljena zaščiti biotske raznovrstnosti, ne zadoščajo za doseganje ciljev, kar med drugim vključuje tudi cilje Nature 2000, in poziva k znatnemu povečanju finančnih sredstev znotraj proračunov EU v obdobju po letu 2013; pri načrtovanju novih smernic in programov podpore je treba zagotoviti, da ukrepi, ki bi lahko negativno vplivali na biotsko raznovrstnost, ne prejmejo finančne podpore;

33. poziva Evropsko komisijo, da v čim večjem obsegu izkoristi finančna sredstva EU, zlasti z reševanjem sedanjega nepopolnega izkoriščanja strukturnih sredstev na področju biotske raznovrstnosti in okolja ter z iskanjem načinov za izboljšanje učinkovitosti integriranega modela za financiranje biotske raznovrstnosti in Nature 2000;

34. ponavlja svoj poziv (3) k uporabi sistema pogojevanja javnih subvencij in pomoči s skladnostjo z okoljskimi predpisi, zlasti za skupno kmetijsko politiko in skupno ribiško politiko; poleg tega države članice poziva, naj spodbujajo pravičen prispevek raznih gospodarskih sektorjev k stroškom obnovitve ekosistemskih storitev;

35. glede na nedavne ugotovitve Evropske agencije za okolje (4) priporoča takšno reformo skupne kmetijske politike, da bo mogoče bolje podpreti kmetijstvo z visoko naravno vrednostjo;

36. poziva Evropsko komisijo, naj vzpostavi ustrezne mehanizme financiranja, ki bodo regionalnim in lokalnim oblastem omogočili, da uresničijo „krepitev zmogljivosti“ za zaustavitev izgube biotske raznovrstnosti in njeno ohranjanje na svojih območjih ter da spodbujajo izmenjavo najboljše prakse med regijami.

Invazivne vrste

37. poudarja, da so invazivne tujerodne vrste prepoznane kot grožnja biotski raznovrstnosti na svetovni ravni, saj so bili sklepi v zvezi s tem vprašanjem sprejeti na zadnjih petih konferencah podpisnic Konvencije o biološki raznovrstnosti;

38. opozarja, da je bila leta 2003 v sklopu Bernske konvencije sprejeta evropska strategija o invazivnih tujih vrstah. Cilj 5 akcijskega načrta EU do leta 2010 in pozneje (5) poziva države članice, naj razvijejo nacionalne strategije za invazivne tuje vrste. V zvezi s tem OR ponovno poziva (1) Evropsko komisijo, da pripravi strategijo EU o invazivnih vrstah;

39. poudarja, da je odziv na podnebne spremembe eden od dejavnikov, ki spodbuja širjenje vrst, ki se bo nadaljevalo v prihodnjih desetletjih in ustvarjalo pogoje za nastajanje dodatnih invazivnih vrst;

40. obžaluje, da je splošna javnost preslabo seznanjena z grožnjami, ki jih prinašajo invazivne tujerodne vrste. Boljša ozaveščenost in razumevanje teh vprašanj sta ključnega pomena za širšo angažiranost, pri čemer bi lahko javnost spremenila svoje ravnanje in tako pomagala zmanjšati verjetnost vnosa invazivnih vrst in tveganje pospešitve njihovega širjenja, hkrati pa bi lahko pomagala pri njihovem odkrivanju in spremljanju. Regionalne in lokalne oblasti so v najboljšem položaju, da angažirajo splošno javnost na lokalni ravni in tako izboljšajo javno razumevanje in sodelovanje;

41. poudarja, da lahko regionalne in lokalne oblasti dajo svoj prispevek tudi z izobraževanjem in v vlogi lastnikov zemljišč. Poleg tega lahko njihovo strokovno osebje pomaga nacionalnim vladnim organizacijam, da vprašanja, povezana z invazivnimi vrstami, obravnavajo v partnerstvu s ključnimi nevladnimi interesnimi skupinami, s čimer bo doseženo optimalno izkoriščanje razpoložljivih zmogljivosti in virov za izboljšanje sposobnosti odkrivanja in spremljanja.

C. Prispevek OR h Konvenciji ZN o biološki raznovrstnosti in k 10. konferenci podpisnic konvencije

42. opozarja, da vprašanja biotske raznovrstnosti ne poznajo nacionalnih meja, in zato poziva k usklajenemu delovanju ne samo na ravni EU temveč tudi v svetovnem okviru;

43. poudarja pomen ohranjanja in obnavljanja biotske raznovrstnosti na svetovni ravni, vključno z ekosistemskimi storitvami, za izkoreninjenje revščine, varnost preskrbe s hrano in lokalni razvoj po vsem svetu. Ocenjuje tudi, da izvajanje Konvencije o biološki raznovrstnosti zato predstavlja bistven prispevek k doseganju razvojnih ciljev tisočletja, zlasti cilja 7, ki govori o okoljski trajnosti;

44. poziva EU in Evropsko komisijo, da proučita možnost, da OR dobi status opazovalca v delegaciji EU na 10. konferenci podpisnic Konvencije o biološki raznovrstnosti, in tako zagotovita, da bodo lokalne in regionalne oblasti ustrezno zastopane ne samo v nacionalnih delegacijah, ampak tudi v delegaciji EU (6);

45. je pripravljen prispevati k procesu Konvencije o biološki raznovrstnosti in 10. konferenci podpisnic te konvencije s spodbujanjem decentraliziranega razvojnega sodelovanja med evropskimi lokalnimi in regionalnimi oblastmi ter lokalnimi in regionalnimi oblastmi držav v razvoju pri trajnostnem upravljanju biotske raznovrstnosti in ekosistemov;

46. poziva 10. konferenco podpisnic Konvencije o biološki raznovrstnosti, da sprejme revidirani in posodobljeni strateški načrt za konvencijo za obdobje 2011–2020 in tako zagotovi kontinuiteto strateškega načrtovanja v okviru Konvencije o biološki raznovrstnosti po letu 2010;

47. pozdravlja izjavo v osnutku strateškega načrta, da se z vzdrževanjem in obnavljanjem ekosistemov na splošno ponujajo stroškovno učinkoviti načini za ublažitev podnebnih sprememb, in da se posledično odpirajo priložnosti za ohranjanje biotske raznovrstnosti in trajnostno rabo;

48. se strinja, da je na mednarodni in nacionalni ravni potrebna večja enotnost pri prizadevanjih za obravnavo podnebnih sprememb in izgube biotske raznovrstnosti na vzajemno spodbujajoč način, pri čemer je treba čim bolj izkoristiti priložnosti, ki se ponujajo v sedanjih svetovnih procesih v okviru konvencij iz Ria;

49. priznava, da doslej sprejeti ukrepi za izvajanje Konvencije o biotski raznovrstnosti niso bili zadostni za doseganje mednarodnega cilja, zastavljenega za leto 2010;

50. podpira strateške cilje in glavne ter sekundarne količinske cilje za leto 2020, ki so dosegljivi in bolj merljivi, hkrati pa so učinkovitejši okvir na podlagi nacionalnih in zlasti podnacionalnih ciljev. Predlaga zmanjšanje števila ciljev, s čimer bo strategija postala bolj razumljiva in osredotočena;

51. se zavzema za nov glavni cilj, ki bo izrecno zahteval, da vse podpisnice Konvencije o biotski raznovrstnosti v njeno izvajanje do leta 2020 vključijo regionalne in lokalne oblasti; to mora veljati predvsem za revidiranje ter izvajanje nacionalnih strategij in akcijskih načrtov o biotski raznovrstnosti, pa tudi za podpiranje razvoja zmogljivosti regionalnih in lokalnih oblasti;

52. poziva 10. konferenco podpisnic Konvencije o biološki raznovrstnosti, da sprejme poseben sklep, namenjen podnacionalnim oblastem, ter s tem upošteva „osnutek sklepa 10. konference podpisnic o mestih, lokalnih oblasteh in biotski raznovrstnosti“ skupaj z ustreznim „osnutkom akcijskega načrta o mestih, lokalnih oblasteh in biotski raznovrstnosti 2011–2020“ (7). Takšen skladen akcijski načrt je potreben za nadaljnjo krepitev in spodbujanje pomembnega prispevka podnacionalnih oblasti k izvajanju strateškega načrta za Konvencijo o biološki raznovrstnosti 2011–2020. OR priznava „globalno partnerstvo za mesta in biotsko raznovrstnost“ ter v zvezi s tem tudi program ICLEI (Local Governments for Sustainability – Mednarodno združenje lokalnih oblasti za trajnost) „Ukrepi za biotsko raznovrstnost na lokalni ravni“;

53. se seznanja z dejstvom, da bo singapurski indeks biotske raznovrstnosti mest predstavljen na 10. konferenci podpisnic Konvencije o biotski raznovrstnosti. Ta indeks bi bilo treba dodatno razvijati, da ga bo mogoče poljubno uporabiti tudi za druge organe.

V Bruslju, 10. junija 2010 Predsednica Odbora Regij Mercedes BRESSO

(1) Sklepi Sveta za okolje z dne 15. marca 2010.

(2) CdR 22/2009 fin.

(3) CdR 22/2009 fin, CdR 218/2009 fin.

(4) Tehnično poročilo Evropske agencije za okolje št. 12/2009 „Distribution and targeting of the CAP budget from a biodiversity perspective“ (na voljo v angleščini).

(5) Dokument SEC(2006) 621, priložen k sporočilu Evropske komisije „Zaustavitev izgube biotske raznovrstnosti do leta 2010 in pozneje“, COM(2006) 216 konč.

(6) Izvršni sekretar Konvencije o biološki raznovrstnosti je 4. februarja 2010 poslal dopis vsem podpisnicam te konvencije, v katerem jih je povabil, da imenujejo župane in lokalne oblasti v okviru svojih delegacij na 10. konferenci.

(7) Dokument z dne 27. januarja 2010, http://www.cbd.int/authorities/doc/CBD%20Plan%20of%20Action_2010_01_draft.doc.