SL Uradni list Evropske unije C 228/123

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Odboru regij in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru: Zelena knjiga o teritorialni koheziji: teritorialna raznolikost kot prednost

COM(2008) 616 konč.

2009/C 228/24

Evropska komisija je 6. oktobra 2008 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

„Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Odboru regij in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru: Zelena knjiga o teritorialni koheziji: teritorialna raznolikost kot prednost“

Strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 5. marca 2009. Poročevalec je bil g. OLSSON.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 452. plenarnem zasedanju 24. in 25. marca 2009 (seja z dne 25. marca) z 88 glasovi za, nobenim glasom proti in 11 vzdržanimi glasovi.

1. Ozadje

1.1 Evropska unija ima že od ustanovitve nalogo, da zagotavlja usklajen razvoj gospodarstva z zmanjševanjem regionalnih razlik (1).

1.2 V prvih desetletjih obstoja evropske povezave je ta naloga ostajala v ozadju, po sprejetju Enotnega evropskega akta, s katerim je bila vzpostavljena politika ekonomske in socialne kohezije, pa je z reformo Jacquesa Delorsa leta 1988 postala zelo pomembna.

1.3 Leta 1997 podpisana Amsterdamska pogodba je socialno in teritorialno kohezijo povezala s storitvami splošnega gospodarskega pomena kot izrazom evropskih vrednot (2).

1.3.1 Amsterdamska pogodba določa, da si „Skupnost […] prizadeva zmanjšati neskladje med stopnjami razvitosti različnih regij in zaostalost regij z najbolj omejenimi možnostmi ali otokov, tudi podeželja“.

1.4 Če se postopek ratifikacije Lizbonske pogodbe uspešno zaključi, bo novi cilj Evropske unije spodbujati ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo (3).

1.5 Posebna pozornost bo namenjena „podeželju, območjem, ki jih je prizadela industrijska tranzicija, in regijam, ki so hudo in stalno prizadete zaradi neugodnih naravnih ali demografskih razmer, kot so najsevernejše regije z zelo nizko gostoto prebivalstva, ter otoškim, čezmejnim in gorskim regijam“ (4).

1.6 Maja 2007 je bila v okviru neformalnega srečanja ministrov, pristojnih za urbani razvoj in teritorialno kohezijo, sprejeta Teritorialna agenda. V tem dokumentu se 27 držav članic zavezuje k medsebojnemu sodelovanju ter sodelovanju s Komisijo in drugimi evropskimi institucijami „za spodbujanje policentričnega prostorskega razvoja EU in boljšo izrabo razpoložljivih virov v regijah“ (5). Države so sprejele tudi delovni program za obdobje do leta 2011.

2. Splošne ugotovitve

2.1 Komisija je 6. oktobra 2008 objavila Zeleno knjigo o teritorialni koheziji: teritorialna raznolikost kot prednost (6). V tem kratkem dokumentu sta ekonomska in socialna kohezija najprej predstavljeni z ozemeljskega vidika. V nadaljevanju je Komisija opredelila prednosti in izzive v zvezi z evropskimi teritorialnimi razlikami na podlagi treh glavnih političnih odzivov (koncentracije, povezovanja in sodelovanja) ter dodala posebne geografske značilnosti, na primer goratost, otoška lega in nizka gostota poseljenosti. Predlagala je, da se optimalen pristop za izpolnitev cilja teritorialne kohezije doseže z boljšim usklajevanjem med resorskimi politikami in krepitvijo partnerstva na več ravneh.

2.1.1 Posvetovanje je zaključila s seznamom 15 vprašanj, razvrščenih v šest tem. EESO bo na zastavljena vprašanja odgovoril po vrsti. Opozarja pa, da vsa vprašanja sledijo stavkom, o katerih bi bilo morda tudi treba razpravljati.

2.1.2 Zelena knjiga ponuja EESO možnost, da podrobneje pojasni svoja stališča o teritorialni koheziji na podlagi posebne vloge, ki mu jo dodeljujejo pogodbe, ter sestave in strokovnega znanja in izkušenj svojih članov.

2.1.3 Da bi prispeval k bolj poglobljeni razpravi, bo EESO tako dopolnil in ne le podprl stališča drugih organov Skupnosti.

2.1.4 Teritorialna razsežnost ukrepov Skupnosti in resorskih politik ter ozemeljski pristop k ekonomski in socialni koheziji sta bila obravnavana v številnih mnenjih EESO, kar je dragocen vir navdiha za prihodnost.

2.1.5 Zato mora EESO teritorialno kohezijo obravnavati kot skupni cilj, h kateremu ob upoštevanju načela subsidiarnosti prispevajo vse geografske ravni, in ga lahko učinkovito izpolnimo le, če vse ravni skladno in povezovalno prevzamejo odgovornost.

2.2 EESO ima pomembno vlogo pri spodbujanju večje vključenosti in sodelovanja organizirane civilne družbe pri evropskem projektu ter v tem primeru pri lažjem izvajanju politik in ukrepov, ki spodbujajo teritorialno kohezijo. Poudarja, da je participativna demokracija, ki se priznava kot sestavni del načel demokratičnega delovanja Unije (7), bistven pogoj za uresničitev tega cilja.

2.2.1 Dejansko je na določenih območjih pogosto opaziti vse večje ekonomske in socialne razlike, ki pomenijo nezanemarljivo politično tveganje. Verjetno se bo zaradi tega na splošno povečalo nezaupanje ljudi v politične voditelje in še posebej v evropsko povezavo.

2.2.2 Po drugi strani pa lahko teritorialna kohezija ohrani ali razvija socialni kapital. Bogastvo odnosov med člani skupine ali skupnosti na lokalni ravni, ki je jamstvo za dinamičnost in inovativnost na socialnem, gospodarskem, političnem in kulturnem področju, pa je v veliki meri odvisno od ugodnih življenjskih pogojev in možnosti za izmenjavo z drugimi območji.

2.3 EESO posebno pozornost namenja pristopu, ki temelji na državljanih, njihovih potrebah in pričakovanjih. Življenjski pogoji ljudi, zlasti najrevnejših, morajo biti v ospredju razprav in temeljni cilj teritorialne kohezije. Socialni napredek, ki ga spremlja gospodarski razvoj, je temeljna podlaga za zmanjšanje obstoječih razlik med državljani ali med območji.

2.4 EESO meni, da je treba v okviru politik in ukrepov Skupnosti osrednje mesto nameniti posamezniku in državljanstvu, zato poudarja pomen izvajanja Listine o temeljnih pravicah, ki je nepogrešljiv instrument teritorialne kohezije.

2.4.1 EESO meni, da mora teritorialna kohezija temeljiti na novi pogodbi z državljani in organizirano civilno družbo, da bi omogočili povezovanje postopkov sodelovanja od spodaj navzgor, vključno s civilnim dialogom, in pobud EU.

2.4.2 Zato se zavzema za uporabo načela „misli najprej na male“, da bi resorske politike oblikovali ob upoštevanju potreb državljanov in socialno-ekonomskih akterjev na najnižji teritorialni ravni.

2.5 EESO spodbuja evropski socialni model na podlagi skupnih evropskih vrednot in ciljev, med katere spadata gospodarski razvoj in družbeni napredek. Socialna in ekonomska politika sta medsebojno odvisni; vzajemno se krepita in imata ponavadi konkreten vpliv na posamezno območje.

2.5.1 EESO opozarja, da je koncept teritorialne kohezije skupaj s storitvami splošnega gospodarskega pomena že deset let zapisan v Pogodbi o Evropski uniji. Zato Komisijo poziva, da v čim krajšem času preveri praktično uporabo tega člena na pravnem, sodnem in gospodarskem področju od začetka veljavnosti Amsterdamske pogodbe dalje.

2.5.2 EESO opozarja na dejstvo, da koncept območij ni samo geografski, ampak se nanaša tudi na identiteto. Zato je teritorialna kohezija povezana z občutkom pripadnosti in vključuje vse vidike posameznikovega življenja in življenja v skupnosti.

2.5.3 Območje je za nekatere povezano s pozitivnimi občutki in vzbuja ponos, na primer vas, mesto ali regija, ki se ponaša s slavno zgodovino, z naravno dediščino ali kulturno ali gospodarsko živahnostjo. Za druge pa ima ozemlje negativen pomen in je povezano s številnimi slabostmi, gospodarsko prikrajšanostjo, pomanjkanjem in socialnim nasiljem, na primer v manj razvitih soseskah.

2.5.4 Na področju teritorialne kohezije je zato treba sprejeti ukrepe s številnimi razsežnostmi in usmeritvami. Ukrepi bi morali na eni strani omogočiti in podpreti pozitivne vidike, na drugi pa odpraviti ali preprečiti negativne vidike.

2.6 EESO meni, da bi morali cilju teritorialne kohezije dati konkretno obliko in omogočiti njegovo izvedljivost z jasnim časovnim načrtom. V preteklosti se je časovni načrt izkazal za izredno učinkovito metodo, na primer pri cilju 92 na področju enotnega trga, različnih stopnjah ekonomske in monetarne unije ter tudi pristopnih pogajanjih z državami Srednje in Vzhodne Evrope. Odbor tako priporoča, da se ob koncu posvetovanja pripravijo časovni razpored in predlogi o instrumentih in metodah ukrepanja.

2.6.1 Vzvezi s tem EESO poudarja tudi, da obstoječi evropski proračun ne omogoča ustreznega izvajanja ekonomske, socialne in teritorialne kohezije v Evropi (8). Poleg tega Odbor obžaluje, da težki in zapleteni postopki končnim upravičencem – državljanom in podjetjem – pogosto otežujejo dostop do financiranja.

2.6.2 EESO pozdravlja zeleno knjigo kot nadaljnji korak na poti evropskega povezovanja in se veseli začetka razprave. Priznava, da bo novi cilj verjetno povzročil praktične ovire in politično nasprotovanje. Vendar pa EESO izraža obžalovanje, da je v zeleni knjigi malo informacij o obstoječih ukrepih za usklajevanje in sodelovanje in da predlogi o področjih ukrepov niso dovolj obsežni.

3. Odgovori na vprašanja

3.1 Kako lahko najustrezneje opredelimo teritorialno kohezijo?

3.1.1 EESO obžaluje, da Komisija v zeleno knjigo ni vključila razprav, ki so že potekale na to temo, čeprav je opredelitve že predložila v svojih kohezijskih poročilih.

3.1.2 Odbor podpira analizo iz tretjega poročila Komisije o koheziji, ki se glasi: „Cilj politike je doseči bolj uravnotežen razvoj z zmanjšanjem obstoječih neenakosti, preprečevanjem ozemeljskih neravnovesij ter doseganjem večje doslednosti med sektorskimi politikami, ki imajo prostorski učinek, in regionalno politiko. Treba je tudi izboljšati ozemeljsko povezovanje in spodbujati sodelovanje med regijami. […] Kljub težavam nekaterih regij je enak dostop do osnovnih zmogljivosti, storitev najnujnejše oskrbe in znanja, ki jih opredeljujemo kot storitve splošnega gospodarskega pomena, za vse, ne glede na kraj bivanja, osnovni pogoj za teritorialno kohezijo.“

3.1.3 EESO ob upoštevanju svojih predhodnih mnenj poudarja tudi, da je treba v okviru teritorialne kohezije omogočiti sprejetje celostne vizije evropskega ozemlja (9). Ocenjuje, da bi moral uravnotežen in trajnosten razvoj območij EU (10) prispevati k uskladitvi konkurenčnosti, ekonomske in socialne kohezije, ekonomije znanja (11) ter načel in ciljev solidarnosti in socialne enakosti (12).

3.1.4 EESO meni, da državljani koncepta teritorialne kohezije ne bodo sprejeli, dokler za njih ne bo imel konkretnega pomena in dokler ne bodo sodelovali pri opredelitvi in izvajanju politike teritorialne kohezije. EESO nenazadnje daje prednost opredelitvi teritorialne kohezije, pri kateri se upoštevajo „koristi“ za državljane in socialno-ekonomske akterje na posameznem območju: politika teritorialne kohezije mora povsod zagotavljati enake možnosti in življenjske pogoje za vse Evropejce.

3.2 Katere nove elemente bi lahko teritorialna kohezija prinesla k sedanjemu pristopu EU k ekonomski in socialni koheziji?

3.2.1 Po mnenju EESO teritorialna kohezija poudarja nujnost sinergije med ekonomsko in socialno kohezijo. Odbor opozarja, da je v trenutnih razmerah, ki jih zaznamujejo različne krize (finančna, gospodarska, prehrambena, nepremičninska, podnebna itd.), model razvoja, ki je bil v uporabi zadnjih 50 let, netrajnosten.

3.2.2 EESO meni, da je treba tri razsežnosti – socialno, ekonomsko in teritorialno kohezijo – spodbujati istočasno z razvojem bolj trajnostnega modela razvoja.

3.2.3 Odbor poudarja, da je Komisija v tretjem poročilu o gospodarski in socialni koheziji opredelila tri vidike politike teritorialne kohezije, ki bodo enakovredni: prvi vidik bo korektiven in bo „zmanjševal obstoječe razlike“, drugi bo preventiven in bo „bolj uskladil resorske politike s prostorskim učinkom“, tretji pa bo spodbujevalen, saj bo „s spodbujanjem sodelovanja krepil teritorialno povezovanje“.

3.2.4 Ta tristranski pristop se EESO zdi smiseln, poudarja pa, da teritorialna kohezija ne sme biti v nobenem primeru omejena tako, da bo predstavljala samo eno od področij v okviru obstoječe politike ekonomske in socialne kohezije. Tako bi morala teritorialna strategija, ki jo je treba opredeliti na evropski, nacionalni, regionalni in tudi lokalni ravni, vključevati vsa področja politike (13).

3.2.5 Odbor v zvezi s strukturnimi politikami Unije (kot so opredeljene v zeleni knjigi) poziva k boljšemu povezovanju sredstev in uporabi drugih ukrepov poleg samega usklajevanja.

3.3 Raven in področje teritorialnega ukrepanja

3.3.1 EESO preseneča, da Komisija upravljanje na več ravneh predstavlja samo kot možnost, medtem ko je po njegovem mnenju to nujen ukrep, ki se je že izkazal za učinkovitega in ki se postopno vzpostavlja kot načelo upravljanja v Evropski uniji.

3.3.2 Odbor podpira predlog o celovitem pristopu, meni pa, kot je bilo že predhodno omenjeno, da je treba pristop prenesti v posebne ukrepe, na primer vključevanje skladov, povezanih s strukturnimi politikami Unije. Z obžalovanjem poudarja, da trenutna praksa precej zaostaja za prakso iz preteklih programskih obdobij. Dejansko se je zaradi vedno bolj kompleksnih računovodskih in finančnih pravil ter pravil o reviziji povečal upravni nadzor, zato so postopki za končne upravičence bolj zapleteni.

3.4 Ali lahko EU spodbuja teritorialno kohezijo? Kako lahko to počne ob upoštevanju načela subsidiarnosti?

3.4.1 EESO meni, da učinkovito izvajanje teritorialne kohezije temelji predvsem na opredelitvi ustreznih sistemov upravljanja, ki omogočajo celovito upravljanje kompleksnih razmer in upoštevajo skupek naslednjih elementov: — teritorialno ukrepanje in odločanje na več ravneh, — razni centri odločanja, ki imajo svoje značilnosti in prednostne cilje.

3.4.2 Pristop od spodaj navzgor, ki temelji na sodelovanju državljanov, spodbuja povezovanje politik Skupnosti in nacionalnih politik, saj bi morala zlasti organizirana civilna družba običajno imeti celosten pristop k politikam in ukrepom za razliko od oblasti, pristojnih za resorske politike na nacionalni in evropski ravni. Ta pristop je popolnoma v skladu z vsemi oblikami subsidiarnosti.

3.4.3 EESO znova poziva k pripravi podrobnega časovnega razporeda kratkoročnih, srednjeročnih in dolgoročnih ciljev in ukrepov (14), vključno z roki in že vzpostavljenimi ali predlaganimi ukrepi institucij in zainteresiranih strani, zlasti na evropski in nacionalni ravni.

3.5 Vkolikšni meri mora biti teritorialna raven političnih ukrepov prilagojena vrsti obravnavanih problemov?

3.5.1 Za EESO je ena najbolj konkretnih in prednostnih oblik teritorialne kohezije zagotavljanje dostopa do SSGP in SSSP (15) za vse evropske državljane ne glede na njihov kraj bivališča ali zaposlitve. To je področje, ki zahteva visoko raven skladnosti politik in učinkovito upravljanje na več ravneh. Trenutne razmere so vse prej kot zadovoljive, zlasti v primeru regij, ki so v najbolj neugodnem položaju, njihovih prebivalcev ter ekonomskih in socialnih akterjev.

3.5.2 EESO ponavlja zahtevo, da je treba na ravni Skupnosti opredeliti „skupna merila in standarde za storitve splošnega pomena (gospodarske in negospodarske), vključno s socialnimi storitvami splošnega pomena, in jih navesti v okvirni direktivi, sprejeti v postopku soodločanja, ki bi služila kot skupni okvir, prilagojen njihovim posebnostim“ (16).

3.6 Ali so za območja s posebnimi geografskimi značilnostmi potrebni posebni politični ukrepi? Če je tako, kateri?

3.6.1 EESO se je v okviru zagotavljanja „zares enakih možnosti za vse regije“ zavzel za sprejetje posebne politike za regije s stalnimi naravnimi ovirami, vključno z najbolj oddaljenimi regijami, ki bi temeljila na načelih trajnosti (predvideni dolgoročni ukrepi), pozitivne diskriminacije (v zvezi s proračunskimi sredstvi in določenimi pravnimi odstopanji od skupnih načel) in sorazmernosti (obseg in vpliv ukrepov je treba prilagoditi posameznim primerom), da bi se upoštevale različne razmere (17).

3.6.2 V teh regijah, v katerih si je treba dodatno prizadevati za razvojni inženiring in pripravo finančnih projektov, oblasti ter lokalni in regionalni socialno-ekonomski partnerji ne smejo prevzeti vloge EU, marveč je njena naloga, da jih odločno spodbudi k posvetovanju in sodelovanju.

3.7 Boljše sodelovanje

3.7.1 EESO meni, da je sodelovanje eden od temeljev evropskega socialnega modela in nepogrešljiv instrument vključevanja.

3.7.2 Meni tudi, da so ovire za teritorialno sodelovanje posledica odpora različnih ravni javnih oblasti do sodelovanja in delitve njihovih pristojnosti. EU mora v regijah spodbujati kulturo sodelovanja z zagotavljanjem lažje in enostavnejše uporabe obstoječih orodij, na primer partnerstva.

3.7.3 EESO priznava prispevke prvih dveh sklopov cilja teritorialne kohezije, tj. čezmejnega in transnacionalnega sodelovanja. Hkrati pa poudarja pomen medregijskega sodelovanja, ki v zeleni knjigi Evropske komisije ni omenjeno in ki je izjemen instrument za izmenjavo izkušenj in dobrih praks med regijami, ki nimajo skupnih meja, vendar imajo enake cilje.

3.8 Kakšna bi morala biti vloga Komisije pri spodbujanju in podpiranju teritorialnega sodelovanja?

3.8.1 EESO meni, da moramo na področju teritorialnega sodelovanja dati priložnost akterjem in posameznikom iz manj bogatih ozemelj, da zastavijo svojo razvojno strategijo in tako niso odvisni le od morebitnih denarnih nadomestil. Da bi jih spodbudili k izkoriščanju lastnih prednosti in k razvoju lastnih projektov, morajo imeti dostop do posebnih mrež za inovacije in izmenjavo dobrih praks, na podlagi česar bi se povezali z drugimi akterji iz regij, ki se soočajo z enakimi geografskimi, podnebnimi in demografskimi izzivi.

3.8.2 EESO zato Komisijo poziva, da pri instrumentu medregijskega sodelovanja INTERREG IV C večjo pozornost nameni teritorialni, socialni in politični inovativnosti, da okrepi sodelovanje v okviru četrtega cilja EKSRP, namenjenega programu LEADER, ter da pripravi ukrepe za lažjo uporabo razpoložljivih sredstev.

3.9 Ali so potrebne nove oblike teritorialnega sodelovanja?

3.9.1 EESO se zavzema, da bi po vmesnem pregledu resorskih politik (ponovno) vzpostavili programe pobud Skupnosti. Opustitev dokazano učinkovitih programov, kot so URBAN, EQUAL, Interprise in drugi, je pustila vrzel na področju tematskega teritorialnega sodelovanja in socialne inovativnosti, saj se njihova vloga ni prenesla v okvir prilagajanja skladov ali na katero koli drugo področje.

3.9.2 EESO poudarja, da je treba prilagoditi običajne oblike teritorialnega sodelovanja za določene regije, ki imajo poseben geografski položaj blizu drugih velikih svetovnih regij, na primer za najbolj oddaljene regije v Karibskem morju in Indijskem oceanu ter regije na vzhodnih mejah Unije.

3.10 Ali je treba razviti nove zakonodajne instrumente in instrumente za upravljanje za olajšanje sodelovanja ob zunanjih mejah?

3.10.1 EESO močno podpira ustanovitev evropskih združenj za teritorialno sodelovanje (EZTS). Poziva k prilagoditvi nacionalnih pravnih okvirov za uporabo EZTS po vsej EU. EESO meni, da je še prezgodaj za ugotavljanje stanja ali razmislek o novih instrumentih, ker se združenja šele vzpostavljajo. Ta ukrep bi lahko vključili v zgoraj predlagani časovni načrt.

3.11 Boljše usklajevanje

3.11.1 EESO meni, da je za boljšo teritorialno kohezijo potreben strateški pristop k teritorialnemu razvoju z večjo usklajenostjo ukrepov, saj posamezne politike ne morejo odpraviti vseh teritorialnih razlik, ki jih povzročijo resorske politike in nenadzorovani trendi pri sedanjem razvojnem modelu.

3.12 Kako lahko izboljšamo usklajevanje med teritorialnimi in resorskimi politikami?

3.12.1 EESO poudarja, da morajo vse evropske politike spodbujati cilje socialne kohezije in bolj uravnotežen gospodarski razvoj ozemlja Unije (18).

3.12.2 Na področju teritorialne kohezije je treba predhodno uskladiti vse resorske politike in različne ravni upravljanja, od lokalne do evropske.

3.13 Pri oblikovanju katerih resorskih politik je treba bolj upoštevati njihov teritorialni vpliv? Katere instrumente bi lahko razvili v ta namen?

3.13.1 Odbor se strinja z Evropskim parlamentom, da je potreben celovit pristop k politikam Skupnosti, vključno s teritorialno razsežnostjo, zlasti na področju prometa, okolja, kmetijstva, energije, konkurence in raziskav.

3.13.2 Priporoča, da se zaradi pomena gospodarske, socialne, okoljske in pokrajinske razsežnosti kmetijske politike na evropskem ozemlju v okviru razprave o prihodnosti skupne kmetijske politike upoštevajo izzivi teritorialne kohezije.

3.13.3 Zakonodajo, politiko in programe Evropske unije bi bilo treba preučiti glede na njihov vpliv na teritorialno kohezijo. Komisija je še posebej odgovorna za izvedbo ocene učinka, v katero bi morali biti vključeni vsi vpleteni akterji. Treba bi bilo določiti merila kakovosti za potrebne analize in ocene (19).

3.14 Kako lahko izboljšamo skladnost teritorialnih politik?

3.14.1 EESO se zavzema za boljšo skladnost in Svetu ministrov predlaga uporabo odprte metode usklajevanja (20) na področju teritorialne kohezije z oblikovanjem natančnih smernic ter z usmerjanjem, medsebojnimi pregledi, izmenjavami dobrih praks, kazalniki in udeležbo vseh vpletenih akterjev. Priporoča, da se pri prihodnjem izvajanju te metode kot smernici priznata upravljanje na več ravneh in medresorsko usklajevanje.

3.14.2 Izvajanje odprte metode usklajevanja bi prav tako lahko vključili v prej predlagan časovni načrt.

3.15 Kako bi se lahko politike Skupnosti in nacionalne politike bolje povezovale in tako prispevale k teritorialni koheziji?

3.15.1 EESO poudarja napredek, ki so ga države članice dosegle na neformalnih srečanjih ministrov za urbani razvoj in teritorialno kohezijo v Leipzigu, na Azorih in v Marseillu. Poziva k prostovoljni uskladitvi nacionalnih politik in vključevanju resorskih politik v skladu z zavezami iz Teritorialne agende ter k spodbujanju lokalnih in regionalnih oblasti, da te prakse uporabljajo na lokalni in regionalni ravni. Poudarja, da sta tudi brez jasno opredeljenih pristojnosti kulturna in naravna dediščina bistveni izziv za evropsko ozemlje, zato je potreben usklajen pristop.

3.16 Nova teritorialna partnerstva

3.16.1 EESO meni, da je širše sodelovanje zainteresiranih strani pri pripravi in izvedbi politik bistvenega pomena za teritorialno kohezijo.

3.16.2 Socialni dialog mora biti eden glavnih stebrov teritorialnega upravljanja. EESO priporoča, da za okrepljeno sodelovanje socialnih partnerjev Komisija ovrednoti in spodbuja socialni dialog na teritorialni ravni.

3.16.3 EESO pozdravlja stališče pristojnih ministrov, ki so v prvem akcijskem programu (21) poudarili svoje „prepričanje, da je upravljanje na več ravneh osnovno orodje za uravnoteženo prostorsko načrtovanje v EU“ in izrazili svojo namero, da „se srečajo z izbranimi akterji ter lokalnimi in regionalnimi oblastmi in razpravljajo o izvedbi prednostnih nalog iz Teritorialne agende“.

3.17 Ali je za teritorialno kohezijo potrebna udeležba novih akterjev pri oblikovanju politike, kot so predstavniki socialnega gospodarstva, lokalne zainteresirane strani, prostovoljne organizacije in NVO?

3.17.1 Teritorialne pogodbe za razvoj ponujajo zanimiv pristop, saj različne razmere in dejanski izzivi zahtevajo uporabo različnih instrumentov in pristojnosti, zlasti pa sodelovanje vseh zainteresiranih strani, predvsem socialnih partnerjev, socialnega gospodarstva in NVO, ki delujejo na socialnem področju ter na področju okolja, lokalnega razvoja, enakosti spolov in vseživljenjskega usposabljanja.

3.17.2 Zaradi prestrukturiranja, ki sta ga povzročili finančna in gospodarska kriza, je še toliko pomembneje in celo nujno, da se na zadevnih ozemljih oblikujejo take pogodbe.

3.17.3 EESO podpira zamisel OR, da so lahko partnerstva med lokalnimi in regionalnimi oblastmi na eni strani ter organizacijami socialnega gospodarstva na drugi strani pomembna za uspešen socialno-ekonomski razvoj vasi, mest, regij in drugih območij ter za spodbujanje teritorialne kohezije. Ta pristop partnerstva naj se prenese tudi na vse vpletene nove akterje civilne družbe.

3.17.4 EESO poudarja pomen socialnega gospodarstva, v okviru katerega naj bi delovalo 10 % evropskih podjetij. Prav tako poudarja svojo vlogo na področju kohezije in trajnostnega razvoja z ohranjanjem delovnih mest na lokalni ravni, spodbujanjem podeželskih območij, ustvarjanjem socialnega kapitala in sodelovanjem pri resorskem in teritorialnem prestrukturiranju (22).

3.18 Kako lahko dosežemo želeno raven udeležbe?

3.18.1 EESO meni, da dobro strukturirana posvetovanja lahko vodijo k uspešnim partnerstvom z nevladnimi zainteresiranimi stranmi in socialnimi partnerji v celotni verigi politike teritorialne kohezije (določanje, spremljanje in ocenjevanje) (23).

3.18.2 Dobro upravljanje na več ravneh vključuje tudi partnerstvo z organizirano civilno družbo na regionalni in lokalni ravni. Te organizacije bi s svojim delovanjem lahko prispevale k razvoju prispevnega modela civilne družbe na področju načrtovanja in izvajanja politik, da bi okrepili politiko teritorialne kohezije (24).

3.18.3 Organizirani civilni družbi pa bi morali omogočiti odgovorno in pregledno sodelovanje na regionalni in lokalni ravni pri načrtovanju in izvajanju politik in ukrepov na področju teritorialne kohezije (25).

3.19 Izboljšanje razumevanja teritorialne kohezije

3.19.1 Da bi državljani bolje razumeli teritorialno kohezijo, EESO poudarja pomen stalne razprave na vseh ravneh pri soočenju s prihodnjimi izzivi in strateškimi odločitvami na področju teritorialne kohezije. Ta razprava bi morala prispevati k oblikovanju novega soglasja o teritorialni koheziji na podlagi skupne zaveze vseh zainteresiranih strani, zlasti organizacij civilne družbe.

3.20 Katere količinske in kakovostne kazalnike bi morali razviti na ravni EU za spremljanje značilnosti in trendov na področju teritorialne kohezije?

3.20.1 EESO meni, da je treba uvesti nove kazalnike blaginje, ki niso tesno vezani na BDP/BNP, vendar kažejo napredek na področju kakovosti življenja na teritorialni ravni (26).

3.20.2 Meni tudi, da je treba nujno oblikovati nov sklop meril vrednotenja za pripravo novega zemljevida evropske kohezije, da bi ugotovili, ali regije Skupnosti izpolnjujejo pogoje za pridobitev pomoči, saj je edino merilo (BNP/prebivalca) vir sorazmerne diskriminacije pri izvajanju strukturnih politik. Treba je upoštevati tudi druge pomembne dejavnike, kot so raven usposobljenosti človeških virov, neenaki dohodki, razlike v infrastrukturi, vključno s stopnjo dostopa do storitev splošnega pomena in obsegom socialne zaščite, oddaljenost od središč evropskega gospodarstva, demografska struktura itd. (27). Eurostat, ORATE in njima sorodni nacionalni organi bi morali sodelovati pri vzpostavljanju popolnejšega in natančnejšega sklopa statističnih orodij. Ta merila vrednotenja in statistična orodja bodo podlaga za kazalnike v okviru predhodno predlagane odprte metode usklajevanja.

3.20.3 Treba je upoštevati tudi metode, ki so jih vzpostavile posamezne regije, in razširjati njihove dobre prakse (28).

V Bruslju, 25. marca 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Preambula Rimske pogodbe.

(2) Člen 14 v prihodnji Pogodbi o delovanju Evropske unije.

(3) Člen 3.3 v prihodnji Pogodbi o delovanju Evropske unije.

(4) Člen 174 v prihodnji Pogodbi o delovanju Evropske unije.

(5) Za bolj konkurenčno in trajnostno Evropo raznolikih regij, Teritorialna agenda Evropske unije, neformalno srečanje Sveta ministrov za urbani razvoj in teritorialno kohezijo, Leipzig, 25. maj 2007.

(6) COM(2008) 616 konč.

(7) Člen 11 v prihodnji Pogodbi o delovanju Evropske unije.

(8) Mnenje EESO o Četrtem poročilu o gospodarski in socialni koheziji, UL C 120, 16.5.2008, str. 73, točka 2.1.

(9) Mnenje EESO o Teritorialni agendi, UL C 168, 20.7.2007, str. 16.

(10) Mnenje EESO o drugem stebru SKP: perspektive prilagajanja politike razvoja podeželskih območij (nadaljevanje po salzburški konferenci), UL C 302, 7.12.2004, str. 53, točka 2.4.

(11) Mnenje EESO o spremembah v industriji ter ekonomski, socialni in teritorialni koheziji, UL C 302, 7.12.2004, str. 41, točka 1.3.

(12) Mnenje EESO o Evropski perspektivi prostorskega razvoja (EPPR), UL C 407, 28.12.1998, točka 2.5.

(13) Mnenje EESO o Teritorialni agendi, UL C 168, 20.7.2007, str. 16.

(14) Mnenje EESO o sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu o tematski strategiji za urbano okolje, UL C 318, 23.12.2006, str. 86, točka 2.3.7.

(15) Storitve splošnega gospodarskega pomena oziroma socialne storitve splošnega pomena.

(16) Mnenje EESO o Četrtem poročilu o gospodarski in socialni koheziji, UL C 120, 16.5.2008, str. 73, točka 3.4.

(17) Mnenje EESO: Kako zagotoviti boljše vključevanje regij, prizadetih zaradi stalnih naravnih ovir in strukturnih problemov, UL C 221, 8.9.2005, str.141.

(18) Mnenje EESO o Teritorialni agendi, UL C 168, 20.7.2007, str. 16, točka 7.2.

(19) Mnenje EESO o novem akcijskem programu socialnih ukrepov EU, UL C 27, 3.2.2009, str. 99.

(20) Mnenje EESO o Teritorialni agendi, UL C 168, 20.7.2007, str. 16.

(21) Prvi akcijski program o izvedbi Teritorialne agende Evropske unije, 23. november 2007.

(22) Glej Poročilo Evropskega parlamenta o socialnem gospodarstvu (poročevalka: Patrizia Toia, 200/2250 (INI), in Socialno gospodarstvo v Evropski uniji, ki ga je EESO objavil leta 2007.

(23) Mnenje EESO o partnerstvu pri črpanju iz strukturnih skladov, UL C 10, 14.1.2004, str. 2; Mnenje o upravljanju in partnerstvu na nacionalni in regionalni ravni in osnovi za projekte na področju regionalne politike, UL C … točki 1.9 in 1.10. (ECO/228).

(24) Mnenje EESO o upravljanju in partnerstvu na nacionalni in regionalni ravni in osnovi za projekte na področju regionalne politike, UL C … točka 1.2. (ECO/228).

(25) Koncept RST (socialno odgovorno območje), ki ga je predložil REVES (mreža mest in regij za socialno gospodarstvo), je model aktivne udeležbe.

(26) Mnenje EESO o novem akcijskem programu socialnih ukrepov EU, UL C 27, 3.2.2009, str. 99, točka 7.11.1.

(27) Mnenje EESO o učinkih strukturne politike in njihovih posledicah za kohezijo v Evropski uniji, UL C 93, 27.4.2007, str. 6, točka 1.3.

(28) Na primer koncept RST (socialno odgovorno območje), ki ga je predložil REVES (mreža mest in regij za socialno gospodarstvo).