POROČILO KOMISIJE SVETU o členu 6 Direktive Sveta 2008/8/ES /* COM/2014/0380 final */





POROČILO KOMISIJE SVETU o členu 6 Direktive Sveta 2008/8/ES 1. Ozadje Direktiva Sveta 2008/8/ES z dne 12. februarja 2008 o spremembi Direktive 2006/112/ES[1] glede kraja opravljanja storitev[2] je bila sprejeta kot del „paketa DDV“, da se zagotovi ustrezno delovanje notranjega trga. Ugotavlja, da bi morale biti vse storitve obdavčene v kraju, kjer dejansko poteka potrošnja. Vendar pa tudi priznava, da tega načela trenutno ni mogoče uveljaviti v vseh primerih, saj bi lahko pomenilo upravno breme in oviralo opravljanje storitev za končne potrošnike (transakcije B2C). Zato je bila sprejeta odločitev, da se obdavčitev na kraju potrošnje omeji na določene sektorje. Odločeno je bilo tudi, da se vzpostavi enoten elektronski portal, ki bo zagotovil poslovno učinkovit način izvajanja novih predpisov. Uredba Sveta (EU) št. 143/2008[3] je tako predstavila vse potrebne mehanizme za uvedbo ureditve „vse na enem mestu“. 2. Področje uporabe poročila Člen 6 Direktive Sveta 2008/8/ES določa, da „Komisija do 31. decembra 2014 predloži poročilo o izvedljivosti učinkovite uporabe predpisov iz člena 5 za opravljanje telekomunikacijskih storitev, storitev radijskega in televizijskega oddajanja ter elektronskih storitev za osebe, ki niso davčni zavezanci, ter o vprašanju, ali navedeni predpis še ustreza takratni splošni politiki o kraju opravljanja storitev“. Člen 58 Direktive o DDV, kakor je bil nadomeščen s členom 5 Direktive 2008/8/ES, določa, da bodo od 1. januarja 2015 vse telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja in elektronske storitve, opravljene za osebe, ki niso davčni zavezanci, obdavčene v kraju, v katerem ima prejemnik sedež, kjer ima stalni naslov ali kjer običajno prebiva. To je skladno z načelom obdavčitve na kraju potrošnje. Nadaljnje določbe člena 5 Direktive 2008/8/ES predvidevajo vzpostavitev posebne ureditve, ki bo podjetjem, ki opravljajo dejavnosti v državah članicah, v katerih nimajo sedeža, zagotovila enotno elektronsko vstopno točko za identifikacijo DDV, predložitev obračuna DDV in plačila. Ta ureditev zahteva uporabo elektronskega vmesnika, poimenovanega „vse na enem mestu“ (mini one-stop shop – MOSS). Ker sprememba Direktive o DDV z Direktivo 2008/8/ES določa temeljne spremembe za gospodarske subjekte pri telekomunikacijskih storitvah, storitvah oddajanja in elektronskih storitvah in je na splošno usmerjena v spremembo delovanja sistema DDV, je bilo treba izvesti vrsto zakonodajnih pobud in praktičnih ukrepov. Ustrezne ukrepe so izvedle Komisijine pravne in tehnične službe za informacijsko tehnologijo. Države članice in predstavniki poslovnih sektorjev so tesno sodelovali, zato da bi se s tem postopkom lotili vseh izzivov, s katerimi se srečujejo deležniki. Ključni mejnik pri učinkovitem izvajanju novih pravil od 1. januarja 2015 je nemotena in pravočasna vzpostavitev sistema MOSS, ki bo podjetjem in državam članicam zagotovil enostavnejše, hitrejše in učinkovitejše medsebojno delovanje. Vso potrebno zakonodajo v zvezi s tem je Svet sprejel pred koncem leta 2013. Za natančnejše usmerjanje deležnikov so bile v prvi polovici leta 2014 izdane smernice in dodatna pojasnila o novih predpisih. Tem je bil priložen izčrpen komunikacijski načrt, ki je podjetja v Evropi in po svetu seznanil z delovanjem novega sistema. To poročilo se tako osredotoča na ukrepe, uvedene za ustrezno in učinkovito izvajanje novih predpisov od 1. januarja 2015 naprej. 3. Postopek za zagotavljanje učinkovitega izvajanja predpisov Priprave na začetek veljavnosti novih pravil so se začele pred šestimi leti, takoj po sprejetju Direktive 2008/8/ES. Od takrat je bilo narejenih veliko korakov za okrepitev komunikacije med nacionalnimi organi, za enotno razumevanje vsebine novih predpisov ter za dosego skupnega stališča o tem, kako naj države članice nove predpise izvajajo in uporabljajo. Da bi Komisija zagotovila usklajeno in poenoteno uporabo predpisov, je z državami članicami intenzivno sodelovala pri izmenjavi stališč ter v iskanju skupnih in izvedljivih rešitev za tehnična vprašanja, povezana s to pomembno reformo. Postopek za zagotavljanje učinkovitega izvajanja pravil pokriva pet glavnih področij: priprava in sprejetje ustreznega pravnega okvira; doseg skupnega dogovora o izvajanju novih predpisov o kraju opravljanja storitev in s tem povezanih obveznosti (MOSS); zagotavljanje informacijske tehnologije za izvedbo sistema MOSS; obrazložitev pristopa revizije v okviru sistema MOSS; obveščanje in ozaveščanje deležnikov. 3.1. Sprejetje ustreznega pravnega okvira Učinkovito izvajanje novih predpisov o kraju opravljanja telekomunikacijskih storitev, storitev oddajanja ter elektronskih storitev, opravljenih za osebe, ki niso davčni zavezanci, je zahtevalo vzpostavitev temeljnega pravnega okvira, ki pojasnjuje načela, na katera se sklicuje člen 5 Direktive 2008/8/ES in omogoča razvoj elektronskega vmesnika, ki bo poenostavil uskladitev obveznosti gospodarskih subjektov. Komisija je predlagala naslednje akte, ki so jih posledično sprejeli pristojni organi: · Uredba Sveta (EU) št. 967/2012 z dne 9. oktobra 2012 o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 282/2011 glede posebnih ureditev za davčne zavezance, ki nimajo sedeža in opravljajo telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja ali elektronske storitve za osebe, ki niso davčni zavezanci[4]. Ta navaja temeljne obveznosti davčnih zavezancev v skladu s posebnimi ureditvami ter ureja vprašanja, kot so prijava, odjava iz registra in izključitve; · Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 1042/2013 z dne 7. oktobra 2013 o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 282/2011 glede kraja opravljanja storitev[5]. Ta obravnava pravila glede kraja opravljanja storitev in pojasnjuje njihovo uporabo; · Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 815/2012 z dne 13. septembra 2012 o podrobnih pravilih izvrševanja Uredbe Sveta (EU) št. 904/2010 glede posebnih ureditev za davčne zavezance, ki nimajo sedeža in opravljajo telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja ali elektronske storitve za osebe, ki niso davčni zavezanci[6]. Ta postavlja standarde za deklaracije in izmenjave podatkov med državami članicami zaradi zagotavljanja popolne interoperabilnosti sistema MOSS. Zelo smo si prizadevali, da bi se izognili težavam z interoperabilnostjo, ki so se pojavile pri vračilih davka na dodano vrednost davčnih zavezancev, ki nimajo sedeža, kot predvideva Direktiva o vračilu davka na dodano vrednost[7]. Uporaba izvedbenih aktov je Komisiji olajšala uvedbo standardiziranih postopkov. 3.2. Doseganje skupnega dogovora o izvajanju novih predpisov O morebitnih težavah, ki nastajajo pri izvajanju novih predpisov o kraju opravljanja storitve, se je prvič razpravljalo novembra 2008 na seminarju na Malti (financiran je bil v okviru programa Fiscalis 2013). Rezultati razprav so pokazali, da so v zvezi s telekomunikacijskimi storitvami, storitvami oddajanja in elektronskimi storitvami potrebne povratne informacije poslovnih deležnikov, s katerimi bi se lahko ustrezno določili in reševali praktične izzive, ki nastajajo pri izvajanju novega načela obdavčitve. Zato je bil marca 2012 v Luxembourgu organiziran drugi seminar Fiscalis, na katerem so svoje strokovno znanje poleg držav članic izmenjali tudi predstavniki zadevnih sektorjev. Rezultat seminarja je bil pomemben korak pri pripravi predloga Komisije iz decembra 2012,[8] ki ga je Svet sprejel z Izvedbeno uredbo (EU) št. 1042/2013 (glej točko 3.1.). Med razpravami o Izvedbeni uredbi je v Svetu prevladalo mnenje, da bi bila za podjetja in države članice koristna podrobna pojasnila z natančnejšimi informacijami o praktični uporabi novih določb. Službe Komisije so kot rezultat pripravile osnutek pojasnjevalnih opomb o spremembah davka na dodano vrednost glede predpisov o kraju opravljanja telekomunikacijskih storitev, storitev oddajanja in elektronskih storitev, ki začnejo veljati leta 2015. Te se osredotočajo na določbe Izvedbene uredbe (EU) št. 1042/2013 in niso pravno zavezujoče. Novembra 2013 je Komisija na Nizozemskem sklicala delavnico Fiscalis za države članice in predstavnike podjetij, na kateri se je razpravljalo o osnutku pojasnjevalnih opomb. Po temeljiti in plodni razpravi s predstavniki podjetij in držav članic na delavnici in nadaljnjih srečanjih v Bruslju so bile pojasnjevalne opombe dokončane. Dokument je bil objavljen[9] aprila 2014, dovolj časa pred začetkom veljavnosti novih predpisov, da bi davčnim organom in podjetjem olajšal prilagoditev notranjih procesov ter komercialnih in poslovnih orodij novemu sistemu. Komisija meni, da je bilo izvedeno zadostno število ukrepov, ki so deležnikom dali jasno sliko, kako naj se predvidene spremembe uporabijo, da bi tako zagotovili pravno varnost ter omejili upravno breme davčnih služb in gospodarskih subjektov med prilagajanjem novim predpisom. To sodelovanje za dosego skupnega dogovora o novih predpisih glede kraja opravljanja storitev bi moralo preprečiti različne interpretacije veljavnega pravnega okvira in omejiti tveganja dvojne obdavčitve. 3.3. Posledice novih predpisov Do 31. decembra 2014 se storitve, ki jih ponudniki storitev s sedežem v EU opravijo za državljane EU, ki niso davčni zavezanci, praviloma obdavčijo na kraju sedeža ponudnika. Od 1. januarja 2015 bodo vse telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja in elektronske storitve obdavčene v kraju, kjer je potrošnik (razen če se uporablja pravilo o dejanski uporabi in uživanju), tudi če ni davčni zavezanec. Zato se bodo ponudniki storitev s sedežem v EU in zunaj EU za storitve, opravljene za osebe, ki niso davčni zavezanci, morali registrirati za namene DDV in izpolniti ustrezne obveznosti države članice, v kateri ima prejemnik storitve sedež, stalni naslov ali tam običajno prebiva. Da pa bi gospodarskim subjektom prihranili obveznost registracije za namene DDV v vseh državah članicah, v katerih opravljajo storitve za osebe, ki niso davčni zavezanci, ter da bi se olajšala skladnost z novimi predpisi in poenostavilo poslovanje, zakonodaja predvideva, da lahko davčni zavezanci uporabijo posebno ureditev, po kateri se morajo za namene DDV identificirati v samo eni državi članici in ne v vseh, kjer poteka potrošnja. Ta posebna ureditev temelji na elektronskem vmesniku (MOSS), katerega razvoj je ne samo ključni mejnik, temveč tudi velik izziv, zaradi katerega so bili Komisija ter predstavniki držav članic in podjetij primorani tesno sodelovati. V vseh državah članicah smo tako posebno skrb namenili pravočasnemu začetku priprav na izvajanje elektronskega vmesnika, da bi ob začetku veljavnosti novih predpisov zagotovili dobre rezultate delovanja. Poleg tega so bile države članice seznanjene z različnimi forumi za potrebe dodelitve zadostnih sredstev za ta projekt. 3.4. Pomoč pri vzpostavljanju skladnosti poslovanja in pobiranju prihodkov prek sistema MOSS Sistem MOSS mora biti v celoti delujoč do začetka veljavnosti novih predpisov o kraju opravljanja storitve, to je 1. januarja 2015. Trgovci se bodo lahko za posebno ureditev registrirali že s 1. oktobrom 2014. Kot je navedeno v preambuli Izvedbene uredbe (EU) št. 815/2012, so države članice prvenstveno odgovorne za tehnično izvajanje elektronskega vmesnika za sistem MOSS. Zaradi zahtev po skladnosti z novimi predpisi je za ponudnike storitev, ki poslujejo v državah članicah, kjer nimajo sedeža, ključnega pomena pravočasno in učinkovito delovanje sistema. Za dosego tega cilja je Komisija dosledno in pravočasno izvedla ukrepe, s katerimi je zagotovila, da je elektronski vmesnik enotno razvit v vseh državah članicah. V okviru programa Fiscalis 2013 sta bili organizirani in financirani dve delavnici. Prva delavnica, posvečena izvajanju sistema MOSS, je potekala junija 2011 v švedskem mestu Malmö ter je postavila temelje izvedbenih pravil o delovanju ureditve in standardizaciji vračil ter izmenjave podatkov. Druga delavnica je bila namenjena pripravi navodil za sistem MOSS in je potekala maja 2013 na Cipru. Vodnik za sistem MOSS, ki naj bi zagotovil boljše razumevanje sprememb, ki bodo začele veljati januarja 2015, je bil objavljen na spletnem mestu Komisije[10] konec leta 2013. Vsebuje praktična navodila o uporabi zakonodaje in specifikacij, povezanih s sistemom MOSS. Vodnik so službe Komisije pripravile, da bi zadostile zakonskim pričakovanjem ter potrebi po jasnosti in pravni varnosti deležnikov, na katere bodo z začetkom veljavnosti vplivali novi predpisi. O vodniku je oktobra 2013 razpravljal Stalni odbor za upravno sodelovanje (SCAC)[11] in ni pravno zavezujoč. 3.5. Informacijsko-tehnološka izvedba sistema MOSS Komisija koordinira tudi informacijsko-tehnološko izvedbo sistema MOSS v vseh državah članicah. Funkcionalne in tehnične specifikacije sistema (tj. podrobnosti o tem, kako bi morale države članice izvajati informacijske sisteme) je Odbor za upravno sodelovanje sprejel jeseni leta 2012 in od takrat so države članice dobro napredovale pri razvoju potrebnega informacijskega okvira. V okviru projekta MOSS so bile službe Komisije odgovorne za pripravo specifikacij, razvoj sistema, izvedbo preizkusov skladnosti, razporeditev sistema v proizvodnji in usklajevanje dejavnosti držav članic. Ukrepanje Komisije je bilo omejeno na skupno domeno, medtem ko so bili poslovni procesi posebej določeni na nacionalni ravni. Na tem področju je bilo opravljenega veliko dela, predvsem z rednimi IT-delavnicami z vsemi državami članicami. Poleg tega so strokovnjaki Komisije v vseh državah članicah organizirali dvostranske nadzorne misije, da bi posamezno ovrednotili težave, ki so se pojavile v določenih primerih, in poiskali učinkovite rešitve. Zelo pomembno je, da vse države članice temu projektu še naprej zagotavljajo vsa potrebna sredstva, da bo pravočasno pripravljen. V preostalih mesecih pred začetkom veljavnosti novih predpisov bodo Komisijini strokovnjaki za informacijsko tehnologijo še naprej pozorno spremljali stanje pripravljenosti posameznih držav članic. Če elektronski sistem v eni od držav članic 1. januarja 2015 ne bo pripravljen ali ne bo ustrezno deloval, se bodo morali ponudniki storitev iz te države članice skladno s splošnimi pogoji še naprej registrirati za DDV in predložiti obračun DDV v vseh državah članicah, kjer opravljajo telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja ali elektronske storitve za osebe, ki niso davčni zavezanci. Vprašanje, ki se na podlagi tega izkustva poraja za prihodnost, je, ali je v času fiskalne konsolidacije sploh smiselno, da posamične uprave razvijajo take IT-sisteme na nacionalnih ravneh. Ali bi bilo morda bolje vzpostaviti sistem na evropski ravni ali vsaj združiti sredstva držav članic za skupni razvoj določenih modulov. 3.6. Revizija sistema MOSS Evropska zakonodaja o sistemu MOSS predvideva, da nadzor in revizije izvajajo države članice potrošnje, čeprav so na voljo tudi številna orodja za izboljšanje koordinacije revizij med državami članicami. Tovrstne revizije lahko vključujejo do 27 različnih tujih uprav (pri podjetjih v Uniji oz. 28 pri podjetjih zunaj Unije), ki brez koordinacije revidirajo isto podjetje, kar pripelje do zahtev po podatkih v različnih jezikih. To je lahko preveliko upravno breme za elektronsko poslovanje, poleg tega lahko tudi ogrozi učinkovitost samih revizij in raven prostovoljnega ravnanja v skladu z zakonom (predvsem pri podjetjih zunaj Unije). Poleg tega bo nekoordiniran pristop blokiral sredstva za revizijo v okviru davčnih uprav, kar ima lahko v državah članicah negativen učinek na „izplen revizije“. Projektna skupina Fiscalis je za reševanje teh vprašanj pripravila niz priporočil za revizijo sistema MOSS. O vprašanjih se je razpravljalo na delavnici „Revizija in nadzor sistema MOSS za DDV“, ki je septembra 2013 potekala na Švedskem. Priporočila podpirajo načelo, po katerem revizije koordinira država članica identifikacije, kar ne vpliva na pristojnost države članice, v kateri poteka potrošnja, da skladno z obstoječo zakonodajo pripravi davčno odmero. V poročilu projektne skupine se priporoča, da država članica identifikacije, tj. država članica, v kateri ima podjetje sedež ali jo je podjetje izbralo kot glavni kontaktni organ, prevzame funkcije revidiranja in nadzora v imenu države članice, v kateri poteka potrošnja. Čeprav je večina držav članic to poročilo odločno podprla na Delovni skupini na visoki ravni v Svetu ter tudi v pristojnem odboru, se z izvajanjem priporočil niso strinjale vse države članice. Službe Komisije bodo na spletnem mestu objavile priporočila, ki zadevajo podjetja[12], in premislile o tem, ali bi morale priporočila zaradi zagotavljanja najboljše učinkovitosti in zmanjšanja bremen za podjetja izvajati vse države članice. 3.7. Komunikacija in osveščanje Pomemben del priprav na začetek veljavnosti novih predpisov o kraju opravljanja storitev je priprava vseh potrebnih informacij o obsegu in učinku skorajšnjih sprememb za podjetja in nacionalne davčne uprave. Komisija se je zato odločila vzpostaviti evropski spletni portal, namenjen izvajanju novih predpisov. To bi lahko bil „zametek“ širšega spletnega portala za evropske zadeve v zvezi z DDV. Ker bo reforma vplivala ne samo na evropske subjekte, temveč tudi na subjekte po svetu, bo vodnik za sistem MOSS skupaj s pojasnili o novih predpisih glede kraja opravljanja storitev na spletnem portalu na voljo v japonskem, ruskem in kitajskem jeziku ter v uradnih jezikih Unije. Več informacij o predpisih za določene države članice, ki zadevajo podjetja, ki uporabljajo sistem MOSS, bo na portal naloženih do konca leta 2014 skupaj s povezavami do nacionalnih spletnih portalov. Ti podatki bodo pokazali obstoječe posebne zahteve v državah članicah, predvsem glede obveznosti izdajanja računov, pravil o uporabi in uživanju, uporabi nekaterih oprostitev itd. Pomembno je vedeti, da se bodo določeni vidiki nacionalnih zakonodaj še naprej uveljavljali v okviru sistema MOSS. Cilj spletnega portala je poenostaviti poslovanje podjetij v različnih državah članicah s tem, da se jim zagotovi zbirka podatkov, v kateri bodo zlahka pridobili informacije o veljavnih zahtevah po skladnosti v EU in si tako zmanjšali stroške usklajevanja. Prav tako je bil izdelan poseben komunikacijski načrt za deležnike, ki imajo sedež v tretjih državah in na katere bi lahko vplivali novi predpisi o kraju opravljanja storitev. Organiziramo tudi konference, da bi javnost seznanili z novimi predpisi in zagotovili njihovo razumevanje. Predstavitev smo na primer pripravili za udeležence 2. srečanja svetovnega foruma OECD o DDV, ki je potekalo 17. in 18. aprila 2014 v Tokiu.[13] V letu 2014 načrtujemo konference, ki bodo potekale 15. maja v Luxembourgu, 2. junija v Združenem Kraljestvu, 9. septembra na Poljskem in konec septembra v Združenih državah Amerike. Pozneje bomo morda organizirali tudi druge dogodke. 4. Ocena izvedljivosti 4.1. Skladnost novih predpisov s splošno politiko o kraju opravljanja storitev Šest let po sprejetju Direktive 2008/8/ES so novi predpisi o kraju opravljanja telekomunikacijskih storitev, storitev oddajanja in elektronskih storitev še vedno popolnoma skladni s splošno politiko o prihodnosti davka na dodano vrednost. Dne 6. decembra 2011 je Komisija sprejela Sporočilo o prihodnosti DDV[14], v katerem je predstavila temeljne značilnosti preoblikovanega sistema DDV, ki naj bi nadomestil trenutne prehodne določbe, in določila prednostne ukrepe za prihodnost. Sporočilo potrjuje, da cilja, da bi vzpostavili trajen sistem DDV na načelu obdavčitve v državi porekla, ni mogoče doseči in bi ga zato morali opustiti ter nadomestiti s sistemom, ki bo temeljil na alternativnem načelu obdavčitve v namembni državi. Skladno z novim pristopom bo prihodnji sistem DDV temeljil na tem, da za kraj opravljanja storitve velja država članica, v kateri poteka potrošnja, kot je določeno z novimi predpisi o kraju opravljanja telekomunikacijskih storitev, storitev oddajanja in elektronskih storitev, ki začnejo veljati 1. januarja 2015. Dejstvo, da je Svet odobril to Sporočilo (v sklepih, sprejetih 15. maja 2012), kaže tudi to, da pravilo, določeno v členu 5 Direktive 2008/8/ES, ni samo skladno s splošno politiko posredne obdavčitve, temveč izraža tudi njeno glavno prihodnjo naravnanost. To se izraža tudi v pomembnosti, ki jo je Komisija dodelila pravočasnemu izvajanju sistema MOSS. Gre za prednostno nalogo, ki ima tudi polno podporo Sveta. Poleg tega je treba poudariti še, da je ta predpis v celoti skladen s smernicami politike, o kateri se trenutno razpravlja na mednarodni ravni. Skladno z načeli OECD o obdavčitvi elektronskega trgovanja bi se davki na potrošnjo (kot je DDV), kot je bilo dogovorjeno leta 1998 v Ottawi,[15] morali izvajati po sistemu obdavčitve na kraju potrošnje. Ta načela določajo smernice za davek na dodano vrednost/davek na blago in storitve za storitve B2C, ki jih trenutno razvija Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj. Poleg tega je izvajanje načela obdavčitve v namembni državi osnova trajnostne rešitve za izzive, ki so posledica razvoja digitalnega gospodarstva, saj omogoča enake konkurenčne pogoje za subjekte, ki zagotavljajo blago in storitve iz oddaljene lokacije. Tako je načelo skladno tudi s smernicami Komisijine strokovne skupine na visoki ravni o obdavčenju v digitalnem gospodarstvu ter z delom OECD o eroziji (davčne) osnove in preusmeritvi dobička (BEPS). 4.2. Učinkovito izvajanje novih predpisov do 1. januarja 2015 Uvedba novih predpisov o kraju opravljanja telekomunikacijskih storitev, storitev oddajanja in elektronskih storitev je večja sprememba trenutnih predpisov o evropskem sistemu DDV. Med pripravami na uvedbo teh predpisov so se pokazali številni izzivi, tako pravni kot tehnični. Vendar pa je bil zaradi številnih ukrepov, izvedenih leta pred končnim rokom, ter plodnega sodelovanja z državami članicami in deležniki zasebnega sektorja izdelan trden okvir za dosledno, učinkovito in pravočasno izvedbo. Komisija je sprejela vse potrebne ukrepe, s katerimi je zagotovila, da je vzpostavljen trden pravni okvir ter so pripravljena praktična in podrobna navodila za podjetja in države članice. Poleg tega je podprla in spremljala tudi prizadevanja držav članic za tehnično izvajanje elektronskega vmesnika, ki bo omogočil ustrezno delovanje sistema MOSS. Izvedene so bile dodatne pobude za ozaveščanje, obveščanje deležnikov, na katere vplivajo nova pravila, in izdajo navodil za lažjo izvedbo. Komisija tako sklepa, da je učinkovito izvajanje novih predpisov o kraju opravljanja telekomunikacijskih storitev, storitev oddajanja in elektronskih storitev za osebe, ki niso davčni zavezanci, s 1. januarjem 2015 izvedljivo. Do tega datuma in po tem, ko bo nova ureditev začela veljati, bo Komisija še naprej spremljala napredek držav članic pri izvajanju sistema MOSS, ki bi moral znatno prispevati k enostavnejšemu in učinkovitejšemu delovanju notranjega trga. 5. Sklepi Glede nadaljnjih ukrepov, ki jih je treba izvesti, preden začnejo veljati novi predpisi o kraju opravljanja telekomunikacijskih storitev, storitev oddajanja in elektronskih storitev, za osebe, ki niso davčni zavezanci, Komisija poziva države članice, da sprejmejo celotno odgovornost za tehnične priprave in da bodo pripravljene na uporabo sistema MOSS. Ker je Komisija vse potrebne ukrepe izvedla pravočasno, bi morale države članice projekt uspešno pripeljati do konca in zagotoviti učinkovito izvajanje novih predpisov od 1. januarja 2015 naprej. Komisija meni, da bi morale države članice pri izvajanju prehodnih ukrepov ubrati pragmatičen pristop in tako zagotoviti nemoten prehod na nove predpise. Prehodni ukrepi bi morali zagotoviti ustrezno obdavčitev, hkrati pa preprečiti vsa morebitna tveganja dvojne obdavčitve. V zvezi s tem bi morala kot glavna strategija za vse države članice obveljati smernica, pri kateri je bil odbor za DDV[16] najbolj soglasen. Poleg tega člen 221 Direktive o DDV določa, da lahko države članice obdavčljivim izvajalcem storitev naložijo obveznost izdaje računa[17] za storitve, izvedene za osebe, ki niso davčni zavezanci (transakcije B2C). Vsekakor lahko taka obveznost obremeni subjekte, ki trgujejo v različnih državah članicah. Komisija tako zaradi olajšanja skladnosti gospodarskih subjektov meni, da države članice od podjetij ne bi smele zahtevati izdaje računov pri transakcijah B2C, zajetih v sistemu MOSS. Na koncu Komisija opozarja, da je veliko podjetij zelo zaskrbljenih glede načina, na katerega se bodo v prihodnosti reševale morebitne razlike v obdavčitvi teh storitev v državah članicah: bojijo se, da jih bodo za isto storitev obdavčili različni uradi za DDV in da ne bo na voljo postopka ali mehanizma za razrešitev sporov med državami članicami. Komisija deli njihovo skrb glede pomanjkanja tovrstnega postopka ali mehanizma. Trenutni pravni okvir ne predvideva formalnih sredstev za reševanje takih položajev. Komisija nima nobenih pristojnosti za reševanje morebitnih sporov zaradi dvojne obdavčitve. Tako je ta pristojnost v celoti v rokah držav članic. Komisija meni, da je mehanizem za reševanje primerov dvojne obdavčitve nujno treba vzpostaviti na evropski ravni. Glede na preteklo nenaklonjenost držav članic takim pobudam, Komisija države članice poziva, naj vzpostavijo prosto dostopno kontaktno točko in vse podrobnosti o njej sporočijo službam Komisije, ki bodo nato na spletnem mestu objavile celoten seznam.[18] To bo prva postaja pri iskanju rešitev za primere dvojne obdavčitve zaradi različnih obračunov nacionalnih davčnih uradov. 6. Priporočila za nadaljnje delo Komisija države članice poziva k temu, da: · sprejmejo vse potrebne ukrepe za pravočasno vzpostavitev potrebne informacijske infrastrukture; · v celoti izvajajo smernice revizije; · se vzdržijo zahteve po računu za storitve B2C, zajete v novih predpisih glede kraja opravljanja storitve ter · oblikujejo prosto dostopno kontaktno točko za primere težav zaradi dvojne obdavčitve. [1] Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost („Direktiva o DDV“), (UL L 347, 11.12.2006, str. 1). [2] UL L 44, 20.2.2008, str. 11. [3] Uredba Sveta (EU) št. 143/2008 z dne 12. februarja 2008 o spremembi Uredbe (ES) št. 1798/2003 glede uvedbe upravnega sodelovanja in izmenjave informacij o pravilih o kraju opravljanja storitev, posebnih ureditvah in ureditvi vračila davka na dodano vrednost (UL L 44 z dne 20.2.2008, str. 1). Uredba (ES) št. 1798/2003 je bila od takrat nadomeščena z Uredbo Sveta (EU) št. 904/2010 z dne 7. oktobra 2010 o upravnem sodelovanju in boju proti goljufijam pri davku na dodano vrednost (prenova) (UL L 268, 12.10.2010, str. 1). [4] UL L 290, 20.10.2012, str. 1. [5] UL L 284, 26.10.2013, str. 1. [6] UL L 294, 14.9.2012, str. 3. [7] Direktiva Sveta 2008/9/ES z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost, opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES, davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, temveč v drugi državi članici (UL L 44, 20.2.2008, str. 23). [8] COM(2012) 763 final. [9] Telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja in elektronske storitve – Evropska Komisija: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm#explanatory_notes [10] Telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja in elektronske storitve – Evropska Komisija: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm#one_stop [11] Ta odbor je vzpostavljen v skladu s členom 58 Uredbe (EU) št. 904/2010. [12] Telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja in elektronske storitve — Evropska Komisija: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm [13] http://www.oecd.org/tax/consumption/. [14] Glej Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru o prihodnosti DDV – Za enostavnejši, zanesljivejši in učinkovitejši sistem DDV, prilagojen enotnemu trgu – COM(2011) 851 final. [15] http://www.oecd.org/ctp/consumption/Taxation%20and%20eCommerce%202001.pdf. [16] Glej 100. srečanje odbora za DDV, delovni dokument št. 797 KONČ: http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/vat/key_documents/vat_committee/guidelines-vat-committee-meetings_en.pdf. [17] Glede vsebine računa v okviru zakonodaje o DDV glej člen 226 Direktive o DDV. [18] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm