o izvajanju in delovanju Direktive 2014/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o harmonizaciji zakonodaje držav članic v zvezi z dvigali in varnostnimi komponentami za dvigala

·kar zadeva področje uporabe in opredelitve: področje uporabe Direktive, opredelitev monterja dvigala in proizvajalca varnostnih komponent, dajanja na trg in omogočanja dostopnosti na trgu itd.;

Glavne določbe so povezane s področjem uporabe in opredelitvami, obveznostmi gospodarskih subjektov, postopki ugotavljanja skladnosti, bistvenimi zdravstvenimi in varnostnimi zahtevami ter nadzorom trga, in sicer:

Z Direktivo so usklajene določbe v zvezi z dvigali in varnostnimi komponentami za dvigala, temelji pa na načelih „novega pristopa“, kar pomeni, da je omejena na navedbo bistvenih zdravstvenih in varnostnih zahtev, ki veljajo za dvigala in varnostne komponente na trgu ter da jih morajo ti izpolnjevati.

·zagotoviti, da so dvigala in varnostne komponente za dvigala, ki spadajo na področje uporabe Direktive, varni za uporabnike in osebje za vzdrževanje, ter s tem izboljšati zdravje in varnost teh skupin.

·zagotoviti prost pretok dvigal in varnostnih komponent za dvigala po vsej EU ter učinkovito upravljati notranji trg za navedene proizvode in prispevati k njemu. Zato morajo države članice na svojem ozemlju dovoliti trženje dvigal in varnostnih komponent za dvigala, ki izpolnjujejo zahteve Direktive;

V okviru ocene je bila ocenjena učinkovitost Direktive o dvigalih na podlagi stopnje, do katere dosega svoje cilje (učinkovitost), uspešnosti (s poudarkom na preučitvi regulativnih stroškov in koristi, vključno z upravnimi, ter na možnosti za poenostavitev), njene skladnosti z drugo zakonodajo EU, ustreznosti glede na potrebe zainteresiranih strani in dodane vrednosti EU.

Komisija mora v skladu s členom 46 Direktive Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti poročilo o izvajanju in delovanju Direktive. To poročilo mora temeljiti na posvetovanju z zainteresiranimi stranmi, po potrebi pa se mu priloži predlog za revizijo Direktive.

Direktiva 2014/33/EU o dvigalih in varnostnih komponentah za dvigala (v nadaljnjem besedilu: Direktiva) je bila sprejeta 26. februarja 2014. Pravni okvir EU v zvezi z dvigali je bil prvotno uveden z dvema direktivama, in sicer z Direktivo 84/528/EGS z dne 17. septembra 1984 o napravah za dviganje in mehansko manipuliranje ter Direktivo 84/529/EGS z dne 17. septembra 1984 o dvigalih na električni, hidravlični ali oljno-električni pogon. Obe direktivi sta bili 1. julija 1999 razveljavljeni z Direktivo 95/16/ES o dvigalih z dne 29. junija 1995, ki je bila pozneje nadomeščena z Direktivo 2014/33/EU.

o izvajanju in delovanju Direktive 2014/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o harmonizaciji zakonodaje držav članic v zvezi z dvigali in varnostnimi komponentami za dvigala

Poleg tega da je Direktiva pomembna za prosti pretok proizvodov, ki spadajo na njeno področje uporabe, je ocena pokazala, da je tudi ustrezno orodje politike za splošno obravnavanje novih tveganj, ki jih prinaša tehnološki razvoj, povezan z dvigali. Direktiva v skladu z novim pristopom opredeljuje le tveganja, ki jih je treba odpraviti, ter cilje glede varnosti, ki jih je treba doseči, pri čemer proizvajalcem in monterjem prepušča izbiro tehničnih rešitev za zagotavljanje skladnosti z zakonodajo. To omogoča inovacije v sektorju dvigal.

Direktiva se na splošno šteje za jasno. Vendar je ocena pokazala, da je treba raziskati, kako izboljšati jasnost področja uporabe Direktive v zvezi z večjimi spremembami dvigal v uporabi, zaradi katerih bi bilo treba namesto nacionalnih predpisov uporabljati Direktivo, ter jasnost opredelitve pojma „monter“, ki je v Direktivi uporabljen namesto pojma „proizvajalec“ dvigala, in pojmov „dajanje v obratovanje“ in „dajanje na trg“. Kar zadeva določbe o „predhodni odobritvi“, so bili na eni strani izraženi pomisleki v zvezi z neusklajenimi merili, ki jih države članice uporabljajo za izdajo ali zavrnitev predhodne odobritve in povzročajo razlike v praksah, na drugi strani pa pomisleki glede tega, da bi se lahko v EU pojavili različni varnostni standardi. Ugotovljeni so bili tudi pomisleki glede jasnosti določb o dostopnosti dvigal za invalide zaradi dejstva, da se različne nacionalne zahteve glede dostopnosti uporabljajo za celotno stavbo, medtem ko dostopnost dvigal ureja Direktiva.

Na podlagi ocene je bilo ugotovljeno, da so prvotni cilji Direktive enako veljavni kot takrat, ko je bila Direktiva prvič predlagana. Zlasti cilja zagotavljanja visoke ravni varnosti uporabnikov, monterjev in osebja za vzdrževanje ter prostega pretoka dvigal in njihovih varnostnih komponent sta še vedno v celoti ustrezna.

Nadzor trga je bistveno orodje za izvrševanje zakonodaje in temelji na ukrepih za preverjanje, ali proizvodi izpolnjujejo ustrezne bistvene zdravstvene in varnostne zahteve, ter na ukrepih za zagotovitev, da se vzpostavi skladnost neskladnih proizvodov ali da se neskladni proizvodi umaknejo/odpokličejo s trga. Z Direktivo 95/16/ES niso bili določeni posebni postopki. Okvir za nadzor trga je bil vzpostavljen z Uredbo (ES) št. 765/2008, Direktiva 2014/33/EU pa vsebuje posebne določbe za nadzor trga na njeni podlagi. Ocena je pokazala, da države članice različno izvajajo nadzor trga, kar zadeva strategije, obseg dejavnosti spremljanja ter pogostost in vrste preverjanj.

Postopki ugotavljanja skladnosti iz členov 15 in 16 Direktive, ki jih morajo uporabljati proizvajalci varnostnih komponent in monterji dvigal, so bili preneseni v vseh državah članicah in se v njih izvajajo. Nekatere zainteresirane strani so poročale, da se od monterjev včasih zahteva, da poleg certifikatov o ES-pregledu tipa predložijo dodatne dokaze o skladnosti dvigal. Take težave v zvezi z izvajanjem so bile odpravljene, saj je bila z novo Direktivo 2014/33/EU spremenjena vsebina certifikatov o pregledu tipa.

Člen 6(1) Direktive določa dvosmerni pretok informacij, ki zagotavlja, da oseba, odgovorna za delo na stavbi, in monter drug drugemu zagotavljata potrebne informacije ter sprejmeta ustrezne ukrepe, da zagotovita pravilno delovanje in varno uporabo dvigala. Ta člen je v nacionalno zakonodajo 26 držav članic prenesen točno tak, kot je v Direktivi. Avstrijska in madžarska zakonodaja določata posebne mehanizme, ki zagotavljajo ta pretok informacij. Te manjše razlike ne vplivajo na uporabo Direktive.

Kar zadeva izvajanje Direktive, so bile med državami članicami ugotovljene nekatere manjše razlike v zvezi z uporabljenimi opredelitvami, načinom vzpostavitve dvosmernega pretoka informacij med monterjem in osebo, odgovorno za delo na stavbi, določbami za dostopnost dvigal za invalide, možnostjo predhodne odobritve za preprečevanje nevarnosti trčenja, ugotavljanjem skladnosti, certifikati o EU-pregledu tipa in praksami nadzora trga.

Direktiva je bila enotno prenesena v vseh državah članicah. Ni dokazov o težavah pri prenosu, razen o eni težavi, ki je bila ugotovljena v ocenjevalni študiji in je povezana s prenosom določbe o „predhodni odobritvi“ iz tretjega odstavka točke 2.2 Priloge I o bistvenih zdravstvenih in varnostnih zahtevah. Ta točka je podrobneje obravnavana v oddelku 4.2.

Da bi se omogočilo doseganje ciljev, so bili z Direktivo usklajeni nekateri vidiki zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z dvigali in njihovimi varnostnimi komponentami. Države članice morajo prenesti in izvajati njene določbe.

·kar zadeva nadzor trga: določbe v skladu s Sklepom št. 768/2008/ES o novem zakonodajnem okviru, vključno z nadzorom trga v Uniji in nadzorom dvigal ali varnostnih komponent za dvigala, ki vstopajo na trg Unije, postopki za ravnanje z dvigali in varnostnimi komponentami za dvigala, ki predstavljajo tveganje na nacionalni ravni, zaščitni postopek Unije itd.

·kar zadeva bistvene zdravstvene in varnostne zahteve: opredelitev ciljev glede zdravja in varnosti, ki jih je treba doseči, vključno z določbami o zagotavljanju dostopnosti dvigal za invalide in preprečevanju nevarnosti trčenja;

·kar zadeva obveznosti gospodarskih subjektov: v skladu s Sklepom št. 768/2008/ES o novem zakonodajnem okviru opredelitev obveznosti monterjev, proizvajalcev, pooblaščenih zastopnikov, uvoznikov in distributerjev ter posebne določbe, na primer o dvosmernem pretoku informacij med osebo, odgovorno za gradnjo stavbe, in monterjem dvigala;

4.2 Učinkovitost

Stalna stopnja rasti vrednosti trgovine znotraj in zunaj EU je dober pokazatelj, da je Direktiva z uskladitvijo ustreznih nacionalnih predpisov učinkovito prispevala k dobro delujočemu notranjemu trgu za dvigala in varnostne komponente. Učinkovitost Direktive je še večja zaradi pravne varnosti in preglednosti, ki ju zagotavlja. Podatki o nesrečah v EU, povezanih z dvigali, so razdrobljeni in niso dovolj podrobni. Zato lahko zagotovijo le izbrane in nezanesljive navedbe o številu nesreč in trendih v zvezi z nesrečami skozi čas. Ob upoštevanju upadajočega števila nesreč, ki vključujejo osebje za vzdrževanje, glede na število dvigal v obratovanju je mogoče na splošno sklepati, da je Direktiva prispevala k izboljšanju varnosti dvigal. Kar zadeva uporabnike, podatki iz razpoložljivih nacionalnih poročil kažejo, da vpliv Direktive nikakor ni negativen in da je Direktiva morda celo nekoliko prispevala k izboljšanju ravni varnosti dvigal.

V okviru ocene je bilo ugotovljeno tudi, da so se postopki ugotavljanja skladnosti izkazali za ustrezne za zagotavljanje najvišje ravni zdravja in varnosti uporabnikov in osebja za vzdrževanje. To večinoma priznavajo tudi zainteresirane strani in je povezano z nadzorom nižjih delov proizvodne verige, ki ga izvajajo priglašeni organi.

Med drugim so opredelitev pojma „monter“, pojma „dajanje na trg“ in „dajanje v obratovanje“ dvigal, določba o dvosmernem pretoku informacij iz člena 6(1) in priglasitveni postopki priglašenih organov, ki so obravnavani v oddelku 3, dodatno pojasnjeni v revidiranem vodniku „Guide to the Application of the Lifts Directive 2014/33/EU“ (Vodnik za uporabo Direktive 2014/33/EU o dvigalih; v nadaljnjem besedilu: vodnik o dvigalih), katerega jasnost široko priznavajo tudi zainteresirane strani. Poleg tega so v „Modrem vodniku“ navedena pojasnila v zvezi z usklajeno uporabo harmonizacijske zakonodaje Unije o proizvodih, kot je Direktiva 2014/33/EU.

Vendar pa so bili z oceno poudarjeni nekateri dejavniki, ki so omejili učinkovitost Direktive. V zvezi s postopkom „predhodne odobritve“ so države članice sprejele različne nacionalne prakse, zaradi česar monterji težko najdejo informacije o nacionalnih postopkih odobritve in merilih, ki se uporabljajo. Direktiva monterjem dvigal pri preprečevanju nevarnosti trčenja pušča „manevrski prostor“, težava pa je v pomanjkanju preglednosti in pravne varnosti pri izdaji predhodne odobritve s strani organov držav članic. V okviru ocene je bilo ugotovljeno, da vodnik o dvigalih kljub temu, da je „predhodna odobritev“ v skladu z novim pristopom, trenutno ne zagotavlja dovolj natančnih navodil v zvezi s tem postopkom.

Kar zadeva dostopnost dvigal za invalide, se določbe o dostopnosti dvigal v EU različno izvajajo. Vendar so se zahteve glede dostopnosti dvigal z Direktivo uskladile, medtem ko so za dostopnost stavb pristojne države članice. Čeprav večina zainteresiranih strani meni, da nacionalne določbe o dostopnosti niso obremenjujoče in ne ovirajo notranjega trga, bi se lahko z vodnikom o dvigalih dodatno pojasnila delitev pristojnosti.

Ugotovljene razlike v izvajanju nadzora trga med državami članicami se nanašajo na strategije, obseg dejavnosti spremljanja, pogostost in vrste preverjanj in višino kazni ter negativno vplivajo na splošno učinkovitost Direktive. Kljub temu zbrani dokazi kažejo, da je stopnja neskladnosti dvigal in njihovih varnostnih komponent, danih na trg, dejansko zelo nizka. Ta pozitivni dosežek je povezan z močno in pozitivno vlogo priglašenih organov v postopku ugotavljanja skladnosti, saj ti delujejo kot „končni nadzorniki“ skladnosti proizvodov z Direktivo. Poleg tega je Direktiva 2014/33/EU, ki je usklajena z novim zakonodajnim okvirom, zaradi uvedbe precej celovitejših določb o nadzoru trga bistveno izboljšala okvir nadzora trga za dvigala.

Razvoj harmoniziranih standardov je ključen za zagotavljanje učinkovite uporabe Direktive. Dejansko se ti standardi večinoma uporabljajo kot najpogostejše sredstvo za dokazovanje skladnosti z bistvenimi zdravstvenimi in varnostnimi zahtevami. Harmonizirani standardi prek mehanizma domneve o skladnosti proizvajalcem in monterjem omogočajo, da se izognejo dodatnim stroškom preskušanja skladnosti rešitev, ki so alternativne tistim, določenim s standardi. Predvsem iz tega razloga gospodarski subjekti prostovoljne harmonizirane standarde dejansko štejejo za zavezujoče. To velja zlasti za MSP, ki nimajo dovolj sredstev za preskušanje tehničnih rešitev, ki so alternativa standardom. Druga težava je včasih dolgotrajen postopek Evropskega odbora za standardizacijo, potreben za razvoj harmoniziranih standardov, ki kaže, da standardi ne morejo vedno dohajati tehnološkega napredka. MSP so lahko prikrajšani tudi zaradi načina razvoja standardov, saj postopek ni dovolj pregleden in vključujoč. Medtem ko je Komisija zavezana vključevanju najširšega možnega kroga zainteresiranih strani v dejavnosti standardizacije, je vprašanje zastopanosti MSP v procesu razvoja harmoniziranih standardov povezano z notranjo organizacijo zadevnih evropskih organizacij za standardizacijo, ki so neodvisni zasebni organi.

4.3 Uspešnost

Celotni vpliv Direktive na stroške podjetij ni jasno viden, saj ni bilo mogoče rekonstruirati izhodiščnega scenarija ali opredeliti drugih točk za primerjavo. Poleg tega so za obdobje pred začetkom veljavnosti Direktive na voljo le zelo skopi podatki. Zainteresirane strani, s katerimi so bila v okviru ocene opravljena posvetovanja, niso predložile kvantitativnih ocen vplivov Direktive in niso mogle dokazati neposredne vzročne zveze med začetkom njene uporabe in povečanjem prodaje. Zato analiza temelji na kvalitativnih informacijah.

Glede na razpoložljive kvalitativne podatke se zdi, da Direktiva na splošno vzpostavlja ravnotežje med stroški in koristmi za vse kategorije zainteresiranih strani. Poleg tega ni dokazov, da so se stroški izpolnjevanja obveznosti, ki so nastali zaradi Direktive, v primerjavi z obdobjem pred letom 1999 zvišali. Vsekakor Direktiva z usklajevanjem različnih nacionalnih ureditev poenostavlja upravne zahteve in zahteve glede skladnosti za prodajo dvigal in varnostnih komponent v tujini. V zvezi s tem se zdi, da ni več možnosti za nadaljnjo poenostavitev. Opozoriti pa je treba, da se zdi, da koristi enostavnega dostopa do notranjega trga niso enakomerno razporejene, saj imajo večja podjetja od usklajevanja več koristi kot MSP, in sicer zaradi svoje usmerjenosti v izvoz znotraj EU. To velja za MSP, ki so gospodarski subjekti, in za MSP, ki so priglašeni organi.

Nazadnje, razpoložljivi statistični podatki kažejo, da se je število z dvigali povezanih nesreč, v katere je bilo vključeno osebje za vzdrževanje, v zadnjih letih zmanjšalo, zaradi česar bi bilo mogoče sklepati, da se je varnost dvigal izboljšala. Žal pa na podlagi razpoložljivih statističnih podatkov o nesrečah ni mogoče ugotoviti neposredne vzročne zveze med Direktivo in izboljšanjem varnosti dvigal, saj statistika ne razlikuje med starimi dvigali v uporabi in dvigali, danimi na trg v skladu z Direktivo, ter običajno ne navaja vzroka nesreč.

4.4 Skladnost

Direktiva se na splošno šteje za usklajeno z drugo zakonodajo EU, v zvezi s tem pa niso bile ugotovljene nobene težave. Ni dokazov o neskladnostih med Direktivo in drugo zakonodajo EU, ki zadeva dvigala, zlasti Direktivo 2006/42/ES o strojih, Uredbo (EU) 2016/424 o žičniških napravah in Uredbo (EU) št. 305/2011 o gradbenih proizvodih. Vendar pa povezave med temi direktivami niso vedno popolnoma jasne.

Med Direktivo in nacionalnimi gradbenimi zakonodajami niso bila ugotovljena pomembna protislovja. Kar zadeva notranjo usklajenost Direktive, se lahko zahteve za monterje dvigal in proizvajalce varnostnih komponent na splošno štejejo za jasne, ugotovljeno pa ni bilo nobeno prekrivanje pravil.

4.5 Dodana vrednost EU

Pristop EU je še vedno najustreznejši odziv in z njim bo cilje iz Direktive lažje doseči kot z nacionalnimi pristopi. Direktiva je z uskladitvijo nacionalne zakonodaje v zvezi s sektorjem dvigal dejansko zmanjšala regulativno razdrobljenost med državami članicami, kar je koristilo delovanju notranjega trga in pozitivno prispevalo k varnosti dvigal. Velika večina zainteresiranih strani priznava dodano vrednost EU, ki jo prinaša Direktiva, zlasti v smislu izboljšanega prostega pretoka dvigal in njihovih varnostnih komponent ter njihove večje varnosti.

5. Zaključki in nadaljnji ukrepi

Rezultat ocene je pozitiven. Zbrani dokazi potrjujejo, da Direktiva dobro deluje in da so njeni cilji na splošno izpolnjeni. Direktiva se šteje tudi za učinkovito sredstvo za vzpostavitev usklajenega okvira za dvigala in njihove varnostne komponente na ravni Unije. Ugotovljena ni bila nobena neučinkovitost ali možnost za poenostavitev, ki bi zahtevala zakonodajne spremembe. Za Direktivo se šteje tudi, da je skladna in ustrezna ter prinaša jasno dodano vrednost na ravni EU.

Vendar je bilo ugotovljenih nekaj pomanjkljivosti, ki vplivajo na delovanje Direktive. V zvezi s tem je treba razlikovati na eni strani med vidiki, ki so povezani z izvajanjem Direktive in zato zahtevajo izboljšanje njenega izvajanja, ter na drugi strani dejavniki, zaradi katerih bi bilo morda treba z zakonodajnim postopkom spremeniti področje uporabe Direktive in/ali zahteve glede proizvodov.