EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 30.3.2022 COM(2022) 144 final 2022/0094(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o določitvi harmoniziranih pogojev za trženje gradbenih izdelkov, spremembi Uredbe (EU) 2019/1020 in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 305/2011 (Besedilo velja za EGP) {SEC(2022) 167 final} - {SWD(2022) 87 final} - {SWD(2022) 88 final} - {SWD(2022) 89 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Uredba (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (v nadaljnjem besedilu: uredba o gradbenih izdelkih) določa harmonizirane pogoje za trženje gradbenih izdelkov. Uredba o gradbenih izdelkih zagotavlja nemoteno delovanje enotnega trga in prost pretok gradbenih izdelkov v EU. To počne s harmoniziranimi tehničnimi specifikacijami, ki zagotavljajo skupen tehnični jezik za preskušanje in navajanje lastnosti gradbenih izdelkov (npr. odziv na ogenj, toplotna prevodnost ali zvočna izolacija). Uporaba standardov je obvezna, če so navedeni v Uradnem listu Evropske unije. Gradbeni izdelki, za katere veljajo ti standardi, morajo imeti oznako CE, ki označuje, da so skladni z navedenimi lastnostmi. Taki izdelki lahko nato prosto krožijo na enotnem trgu. Države članice EU ne smejo zahtevati nobenih dodatnih oznak, certifikatov ali preskušanj. Uredba o gradbenih izdelkih ne določa zahtev za izdelke. Države članice EU so odgovorne za določitev zahtev glede varnosti, okolja in energije, ki se uporabljajo za objekte visoke in nizke gradnje. Komisija je v poročilu o izvajanju uredbe o gradbenih izdelkih iz leta 2016 opredelila nekatere pomanjkljivosti pri njenem izvajanju in številne izzive, povezane med drugim s standardizacijo, poenostavitvijo za mikropodjetja, nadzorom trga in uveljavljanjem, ki bi jih bilo treba nadalje preučiti in o njih razpravljati. Ocena uredbe o gradbenih izdelkih, mnenja s platforme REFIT ter povratne informacije držav članic in deležnikov so jasno pokazali na pomanjkljivosti okvira, ki ovirajo delovanje enotnega trga za gradbene izdelke, zaradi česar se ne dosegajo cilji uredbe o gradbenih izdelkih. V sporočilu o čisti energiji za vse Evropejce iz novembra 2016 je bilo poudarjeno, da je treba z izboljšanjem delovanja še vedno razdrobljenega enotnega trga za gradbene izdelke sprostiti potencial za rast in delovna mesta. V sporočilu o evropskem zelenem dogovoru, akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo in sporočilu o valu prenove je bila poudarjena vloga uredbe o gradbenih izdelkih v okviru prizadevanj za energijske in z viri gospodarne stavbe in obnove ter pri obravnavi trajnostnosti gradbenih izdelkov. V predlogu revidirane direktive o energijski učinkovitosti stavb je bil poudarjen pomen emisij toplogrednih plinov v življenjskem ciklu stavb in gradbenih materialov za izračun potenciala za globalno segrevanje novih stavb od leta 2030. V strategiji EU za gozdove in sporočilu o trajnostnih ogljikovih krogih je bilo v okviru revizije uredbe o gradbenih izdelkih napovedan razvoj standardne, zanesljive in pregledne metodologije za količinsko opredelitev podnebnih koristi gradbenih izdelkov za podnebje ter za zajemanje in uporabo ogljika. Tudi Evropski parlament in Svet sta pozvala k ukrepom za spodbujanje krožnosti gradbenih izdelkov, odpravo ovir za gradbene izdelke na enotnem trgu ter prispevanje k ciljem evropskega zelenega dogovora in akcijskega načrta za krožno gospodarstvo. Splošna cilja revizije uredbe o gradbenih izdelkih sta zato (1) vzpostaviti dobro delujoč enotni trg za gradbene izdelke ter (2) prispevati k ciljem zelenega in digitalnega prehoda, zlasti k sodobnemu in konkurenčnemu gospodarstvu, gospodarnemu z viri. To je pobuda v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT), saj je predlog skladen s cilji programa REFIT, tj. poenostaviti in bolj ciljno usmeriti zakonodajo EU ter olajšati skladnost z njo. Namen tega predloga je obravnavati naslednje težave: Težava 1: enotni trg za gradbene izdelke ni vzpostavljen. Postopek standardizacije, ki je v središču uredbe o gradbenih izdelkih, je premalo učinkovit. V zadnjih letih je bilo osnutke harmoniziranih standardov, ki so jih razvile evropske organizacije za standardizacijo, predvsem zaradi pravnih pomanjkljivosti le redko mogoče navesti v Uradnem listu Evropske unije. Pomanjkanje navajanja posodobljenih harmoniziranih standardov za gradbene izdelke je ključni dejavnik, ki ogroža nemoteno delovanje enotnega trga in ustvarja trgovinske ovire ter dodatne stroške in upravno breme za gospodarske subjekte. Zastareli harmonizirani standardi tudi niso vedno relevantni za trg, saj proces ne more slediti razvoju v sektorju. Poleg tega sedanje stanje ne omogoča izpolnjevanja regulativnih potreb držav članic. Zaradi teh pomanjkljivosti države članice uporabljajo nacionalne oznake, certifikate in odobritve. To je v nasprotju z uredbo o gradbenih izdelkih in ni v skladu s sodno prakso Sodišča. Poleg tega se je zaradi slabših rezultatov običajne poti standardizacije postopoma povečala delovna obremenitev na alternativni poti za pridobitev oznake CE z evropskimi ocenjevalnimi dokumenti (EAD). Zaradi tega povečanja delovne obremenitve, ki bi lahko celo ohromilo sistem, je Komisija potrebovala več časa za izvedbo svojih ocen. Težava 2: izvajanje izzivov na nacionalni ravni. Ta vprašanja prav tako povečujejo zapletenost pravnega okvira in prispevajo k dejstvu, da se dejavnosti nadzora trga med državami članicami zelo razlikujejo (po kakovosti in učinkovitosti). Neučinkovit nadzor trga in izvrševanje na splošno omejuje zaupanje v regulativni okvir in zato odvrača družbe od skladnosti z zakonodajo. V poročilu o izvajanju so bile ugotovljene pomanjkljivosti, povezane z delovanjem priglašenih organov, ki kažejo, da bi bilo treba ustrezne določbe uredbe o gradbenih izdelkih natančneje opredeliti, na primer glede zahtev zanje (člen 43 uredbe o gradbenih izdelkih), njihovih operativnih obveznosti (člen 52) in njihovega usklajevanja (člen 55). Težava 3: zapletenost pravnega okvira / poenostavitev ni dosežena. Harmonizirane tehnične specifikacije zagotavljajo skupen tehnični jezik za preskušanje in navajanje lastnosti gradbenih izdelkov (npr. odziv na ogenj, toplotna prevodnost ali zvočna izolacija). Oznaka CE je v skladu z uredbo o gradbenih izdelkih povezana z oceno lastnosti gradbenega izdelka in ne z njegovo skladnostjo z zahtevami za izdelke, saj te niso določene z uredbo o gradbenih izdelkih. Glede na to, da gre za precej izjemen primer v primerjavi z drugo zakonodajo novega zakonodajnega okvira, se pomen oznake CE pogosto napačno razume in razlaga. Druge določbe uredbe o gradbenih izdelkih niso dovolj jasne ali pa povzročajo prekrivanja znotraj samega okvira (npr. prekrivanje med informacijami, ki se zahtevajo za izjavo o lastnostih in za oznako CE) ali med uredbo o gradbenih izdelkih in drugo zakonodajo EU (morebitne vzporedne poti do oznake CE za nekatere gradbene izdelke v skladu z uredbo o gradbenih izdelkih in direktivo o okoljsko primerni zasnovi). Poleg tega so se določbe uredbe o gradbenih izdelkih o poenostavitvi, ki so bile namenjene zlasti MSP, omejeno uporabljale zaradi pomanjkanja ozaveščenosti in nejasnosti določb. Najmanjše družbe nosijo največje upravno breme. Prekrivanja in nedoslednosti povzročajo neučinkovitost. Poleg tega ni posebnih določb o zagotavljanju informacij v digitalni obliki. To bo postal izziv, zlasti ker bodo v okviru digitalnih dnevnikov stavbe, okvira Level(s) ali drugih orodij za ocenjevanje in poročanje o trajnostnosti stavb potrebne zanesljive informacije o izdelkih od proizvodnje do vgradnje v stavbo in rušenja. Težava 4: na podlagi uredbe o gradbenih izdelkih ni mogoče uresničiti širših političnih prednostnih nalog, kot sta zeleni in digitalni prehod ter varnost izdelkov.

Razpoložljive harmonizirane metode ocenjevanja lastnosti gradbenih izdelkov zajemajo le nekatere elemente, povezane z vplivi na okolje, kot je onesnaževanje, niso pa bile vzpostavljene v zvezi s trajnostno rabo naravnih virov. Poleg tega uredba o gradbenih izdelkih ne omogoča določitve okoljskih, funkcionalnih in varnostnih zahtev za gradbene izdelke, kar ovira možnost obravnave vprašanj, ki ne temeljijo na lastnostih. Vendar so za spodbujanje spodbud in povpraševanja po nizkoogljičnih gradbenih izdelkih in gradbenih izdelkih za shranjevanje ogljika potrebne skladne in pregledne informacije o podnebni in okoljski učinkovitosti ter trajnostnosti gradbenih izdelkov in možnost upravljanja posebnih značilnosti izdelkov, kot sta trajnost ali popravljivost. Z izboljšanjem krožnosti gradbenih izdelkov se bo okrepila tudi odpornost EU glede dostopa do gradbenih materialov. Poleg tega digitalne informacije o gradbenih izdelkih niso na voljo v zadostnem obsegu, da bi bilo mogoče obravnavati cilje glede krožnosti in trajnostnosti ter zagotoviti informacije, ki se zahtevajo z drugo povezano zakonodajo (npr. direktivo o energijski učinkovitosti stavb ali uredbo o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov). Uredba o gradbenih izdelkih znatno omejuje možnosti sektorja, da dosledno in harmonizirano navede lastnosti svojih izdelkov ter razlikuje izdelke glede na podnebno in okoljsko učinkovitost ter trajnostnost. Poleg tega bistveno omejuje možnosti držav članic, da določijo nacionalne zahteve za stavbe ali v javna naročila vključijo merila za cilje glede trajnostnosti, ne da bi pri tem ogrozile delovanje enotnega trga. •Skladnost z veljavnimi določbami na področju politike Pobuda je skladna z načelom, da se ne škoduje bistveno, saj prispeva k ciljem evropskega zelenega dogovora (zlasti vala prenove) glede zelenega prehoda in akcijskega načrta za krožno gospodarstvo. Spodbuja okolju prijaznejšo proizvodnjo, ponovno uporabo, predelavo in recikliranje gradbenih izdelkov. Zagotavlja prilagajanje podnebnim spremembam. Podpira revizijo direktive o energijski učinkovitosti stavb z zagotavljanjem informacij o okoljski učinkovitosti gradbenih izdelkov in s tem olajšuje izračun energijske učinkovitosti stavb, njihovega potenciala globalnega segrevanja in odvzema ogljika, povezanega s shranjevanjem ogljika. V akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo je bila napovedana pobuda za trajnostne izdelke (SPI), katere cilj je zasnovati izdelke, primerne za podnebno nevtralno, krožno gospodarstvo, gospodarno z viri, zlasti s sprejetjem uredbe o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov. Kadar zakonodaja EU, kot je ta predlog, za določene izdelke ureja vidike okoljske in podnebne trajnostnosti izdelkov, bi moral nadaljnji razvoj politike in zakonodaje ostati v okviru namenskega instrumenta z enako stopnjo strogosti kot uredba o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov. To prispeva k večji skladnosti predpisov EU o določenih izdelkih in preprečuje upravno breme za gospodarske subjekte, ki bi sicer morali izpolnjevati zahteve, določene v različnih zakonodajah EU. Zato so zaradi tesnih medsebojnih povezav med okoljsko učinkovitostjo in konstrukcijskimi lastnostmi gradbenih izdelkov, vključno z zdravstvenimi in varnostnimi vidiki, v tem predlogu določene zahteve glede trajnostnosti za gradbene izdelke. Vendar lahko posebne okoliščine upravičijo ciljno usmerjene ukrepe za gradbene izdelke v okviru uredbe o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov. To bo na primer veljalo za gradbene izdelke, povezane z energijo, ki so že urejeni z obstoječo direktivo o okoljsko primerni zasnovi, kot so peči na trdna goriva. Sporočilo „Nova industrijska strategija za Evropo“ iz marca 2020 določa načrt za industrijo EU, ki bo vodila dvojni zeleni in digitalni prehod ter pri tem izkoristila moč svojih tradicij, podjetij in ljudi za povečanje konkurenčnosti. Za uresničitev teh ciljev je bil opredeljen pristop, ki temelji na industrijskem ekosistemu, da bi bolje povezali potrebe in podprli ključne akterje v vsaki vrednostni verigi. V sporočilu o posodobitvi nove industrijske strategije iz leta 2020 je bilo gradbeništvo opredeljeno kot eden od prednostnih ekosistemov, ki se soočajo z največjimi izzivi pri doseganju podnebnih ciljev in ciljev glede trajnostnosti ter pri digitalni preobrazbi in katerih konkurenčnost je od tega odvisna. Komisija v procesu soustvarjanja z industrijo, deležniki in državami članicami v okviru posodobljene industrijske strategije razvija pot prehoda za ekosistem gradbeništva. V okviru tega dela je 15. decembra 2021 objavila delovni dokument služb Komisije, v katerem so predlagani scenariji za bolj zeleno, digitalno in odporno gradbeništvo. Omogočitveni in regulativni okvir, primeren za prihodnost, ki spodbuja naložbe in krepitev zaupanja, je ključen za odpornost ekosistema in predpogoj za dvojni prehod. V strategiji za MSP za trajnostno in digitalno Evropo je poudarjena pomembna vloga MSP pri spodbujanju zelenega prehoda in ponovno je poudarjeno, da jim je treba dati na voljo instrumente za razumevanje okoljskih tveganj in njihovo blažitev, tudi v gradbenem sektorju. V sporočilu „Strategija EU za standardizacijo: Določitev globalnih standardov v podporo odpornemu, zelenemu in digitalnemu enotnemu trgu EU“ je bilo gradbeništvo opredeljeno kot eno od najpomembnejših področij, na katerih bi lahko harmonizirani standardi izboljšali konkurenčnost in zmanjšali tržne ovire. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Predlog temelji na členu 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), ker je glavni namen uredbe odpraviti ovire za pretok gradbenih izdelkov na enotnem trgu. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Brez uredbe EU pomanjkljivosti uredbe o gradbenih izdelkih ni mogoče odpraviti z nacionalnimi zakoni, saj države članice nimajo pooblastil za spreminjanje okvira uredbe o gradbenih izdelkih ali za odpravljanje njenih pomanjkljivosti z nacionalnimi ukrepi. Ker v EU ni ustrezne standardizacije, se okoljska učinkovitost in varnostne lastnosti gradbenih izdelkov na nacionalni ravni trenutno obravnavata na različne načine, kar vodi v razhajanja med zahtevami za gospodarske subjekte. Zato so ukrepi EU upravičeni in potrebni. Le na ravni EU je mogoče določiti pogoje za zagotovitev prostega pretoka gradbenih izdelkov ob zagotavljanju enakih konkurenčnih pogojev in uresničevanju ciljev glede trajnostnosti. Kar zadeva dodano vrednost ukrepov na ravni EU, bo predlog prispeval k izboljšanju splošnega delovanja enotnega trga za gradbene izdelke s povečanjem pravne varnosti in predvidljivosti, izboljšanjem enakih konkurenčnih pogojev za gradbeni ekosistem in obravnavanjem vidikov podnebne in okoljske učinkovitosti ter krožnosti gradbenih izdelkov, ki jih je mogoče obravnavati le na ravni EU. •Sorazmernost Predlog je skladen z načelom sorazmernosti, ker ne presega tistega, kar je potrebno za vzpostavitev dobro delujočega enotnega trga za gradbene izdelke, in je sorazmeren pri doseganju zastavljenega cilja. Cilj predloga je obravnavati ugotovljene pomanjkljivosti uredbe o gradbenih izdelkih ter cilje evropskega zelenega dogovora in akcijskega načrta za krožno gospodarstvo v zvezi z gradbenimi izdelki, hkrati pa graditi na temeljnih načelih uredbe o gradbenih izdelkih (vključno s harmoniziranimi standardi, ki so jih razvile evropske organizacije za standardizacijo). Obravnavanje in izboljšanje osnovnega delovanja okvira uredbe o gradbenih izdelkih, zlasti postopka standardizacije, sta nujna za doseganje ciljev politike. Nekatere novosti, kot so zahteve za izdelke ali akti Komisije, ki vsebujejo tehnične specifikacije, se bodo uporabljale le, kadar bo to potrebno za določene izdelke. Predlog obravnava vse opredeljene težave na najučinkovitejši in najuspešnejši način. Predlaga celovit regulativni okvir, primeren za prihodnost, ter vključuje nadomestne rešitve in nova regulativna orodja, ki se lahko aktivirajo, če to na podlagi podrobne analize potrebuje določena kategorija ali skupina izdelkov. Glede na raznovrstnost gradbenih izdelkov se lahko le s tem pristopom zagotovi učinkovito uresničevanje ciljev predloga brez nalaganja nepotrebnih bremen gospodarskim subjektom. •Izbira instrumenta

Predlog je v obliki uredbe, ki razveljavlja trenutno veljavno uredbo o gradbenih izdelkih. Zagotavlja skupno izvajanje predlagane zakonodaje v vsej EU. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Komisija je leta 2016 objavila podporno študijo za preverjanje primernosti za gradbeni sektor. V študiji je bila ocenjena skladnost izbranih aktov EU, ki se uporabljajo za gradbeništvo, ter preučeno pravno prekrivanje med uredbo o gradbenih izdelkih, direktivo o okoljsko primerni zasnovi (2009) in direktivo o označevanju z energijskimi nalepkami. Študija je tudi potrdila nedoslednosti pri opredelitvah, pomanjkanje navzkrižnih sklicevanj in prekrivanja med navedenimi tremi zakonodajnimi akti. Komisija je v leta 2019 objavila oceno uredbe o gradbenih izdelkih. Glavna vprašanja, opredeljena v tej oceni, so bila po pomembnosti naslednja: (i) premalo učinkovit sistem standardizacije, ki je v središču uredbe o gradbenih izdelkih, (ii) neučinkovit in zelo različen (med državami članicami) nadzor trga ter (iii) manjša poenostavitev, dosežena z uredbo o gradbenih izdelkih, kot je bilo pričakovano. Sklepi iz obeh dokumentov so se upoštevali v predlogu. •Posvetovanja z deležniki Med pripravo predloga so potekala posvetovanja z različnimi deležniki: državami članicami, evropskimi tehničnimi organi in združenji, nacionalnimi organi, družbami/proizvajalci, uvozniki in distributerji, združenji potrošnikov, organi za nadzor trga, evropskimi/mednarodnimi organizacijami (panožnimi združenji), priglašenimi organi, delavskimi/strokovnimi združenji in drugimi, kot so posamezniki in druge nevladne organizacije. V skladu s smernicami EU za boljše pravno urejanje je bilo izvedenih več dejavnosti posvetovanja. Na kratko so opisane v alineah v nadaljevanju. ·Horizontalna spletna anketa (anketa o horizontalnih vprašanjih) Horizontalna anketa je bila namenjena izbranim strokovnjakom, njen cilj pa je bil ugotoviti, kako obravnavati različna horizontalna vprašanja, opredeljena med ocenjevanjem uredbe o gradbenih izdelkih, da bi zbrali prispevke, ki bi se uporabili za dodatno izpopolnjevanje možnosti politike. ·Marca in septembra 2020 sta se izvedli dve namenski srečanji s strokovnjaki iz držav članic o pregledu uredbe o gradbenih izdelkih. Namen srečanj je bil razpravljati o postopku in izpopolnjenem dokumentu o okvirnih možnostih ter zbrati mnenja držav članic o naslednjih temah: področje uporabe in povezava z drugo zakonodajo EU, harmonizirano področje, nacionalno pravo in potrebe po informacijah, Priloga I (osnovne zahteve za gradbene objekte) in okoljske zahteve. ·Raziskava med podjetji Namen raziskave med podjetji je bil oceniti, kako naj bi izpopolnjene okvirne možnosti politike vplivale na podjetja v evropskem sektorju gradbenih izdelkov. Raziskava je bila namenjena gospodarskim subjektom v zadevnem sektorju. ·Javno posvetovanje Javno posvetovanje je pokazalo, da so vse skupine deležnikov odločno zavrnile razveljavitev uredbe o gradbenih izdelkih (možnost politike E). V večini skupin deležnikov so največje skupine podprle ohranitev sedanje uredbe o gradbenih izdelkih (tj. osnovna možnost politike A). Velik del skupin deležnikov je dal prednost reviziji uredbe o gradbenih izdelkih (tj. možnosti politike B, C ali D). Poleg tega je raziskava med podjetji pokazala, da so gospodarski subjekti sicer na splošno naklonjeni sedanji uredbi o gradbenih izdelkih, vendar so izpostavili številna vprašanja, ki jih je treba obravnavati, zaradi česar je potrebna revizija. Zlasti se je to nanašalo na postopek standardizacije. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Kvantitativna in kvalitativna analiza učinkov različnih možnosti je bila podprta s posebno pogodbo o tehnični podpori.

V študiji so bili zbrani in dopolnjeni razpoložljivi dokazi za analizo možnosti politike in oceno njihovih možnih učinkov. Možnosti politike so bile preučene za oceno preferenc in učinkov predvsem na podlagi ugotovitev iz ankete in javnega posvetovanja. Poleg tega je bilo prek ustreznih poročil, študij in srečanj s predstavniki držav članic, poslovnimi združenji, družbami, tehničnimi organi in organi za preskušanje opredeljeno dodatno strokovno znanje. •Ocena učinka Komisija je izvedla oceno učinka revizije uredbe o gradbenih izdelkih. Po obravnavi pripomb, ki jih je Odbor za regulativni nadzor navedel v svojem prvem negativnem mnenju z dne 26. julija 2021, je bilo v zvezi z oceno učinka 26. januarja 2022 izdano pozitivno mnenje s pridržki. Mnenji odbora ter končna ocena učinka in njen povzetek so objavljeni skupaj s tem predlogom. V oceni učinka je bilo preučenih in primerjanih pet možnosti politike za obravnavanje težav, povezanih z uredbo o gradbenih izdelkih: Možnost A – osnovni scenarij (brez revizije) V osnovnem scenariju je bilo predvideno, da se revizija uredbe ne bi izvedla, ampak se bi izboljšalo izvajanje prek smernic in drugih ukrepov mehkega prava. Osnovni scenarij je torej pomenil nadaljevanje sistema harmonizacije in njegovega izvajanja. Možnost B – popravki uredbe o gradbenih izdelkih Cilj možnosti B je bil obravnavati vprašanja, izpostavljena v oceni, z naslednjimi ukrepi: ·obravnavanje izzivov sistema tehnične harmonizacije; možnost B uvaja pooblastilo za Komisijo, da uporabi nadomestno rešitev, če sistem standardizacije ne zagotavlja pravočasnih in dovolj kakovostnih standardov; ·ublažitev nadaljnjega obstoja nacionalnih zahtev in oznak z jasno opredelitvijo področja, ki se ureja na ravni EU; ·omogočanje harmoniziranega okvira za ocenjevanje okoljske učinkovitosti gradbenih izdelkov in obveščanje o njej; ·vzpostavitev digitalne strukture, združljive z digitalnim potnim listom za izdelke; ·spodbujanje ponovne uporabe gradbenih izdelkov; ·izboljšanje nadzora trga s krepitvijo izvršilnih pooblastil in uskladitvijo delovanja različnih organov za nadzor trga ter morebitno določitvijo najmanjšega števila pregledov in najmanjše ravni človeških virov, ki jih je treba uporabiti za nadzor trga za gradbene izdelke; ·krepitev skupnega odločanja med vsemi organi in priglašenimi organi. ·zmanjšanje prekrivanja z drugo zakonodajo EU z uvedbo kolizijskih pravil in zagotavljanjem skladnosti; ·uvedba posebne oznake za gradbene izdelke (evropski gradbeni izdelek – ECP), da se pojasni, da se oznaka nanaša na izjavo o lastnostih in ne na skladnost; ·ciljno usmerjene določbe in pooblastilo državam članicam, da nekatera mikropodjetja pogojno izvzamejo iz obveznosti na podlagi uredbe o gradbenih izdelkih. Možnost C – osredotočanje uredbe o gradbenih izdelkih

Ta možnost temelji na elementih, opisanih v možnosti B. Vendar je pri možnosti C področje uporabe uredbe o gradbenih izdelkih omejeno na nekatera področja, odvisno od naslednjih treh podmožnosti, ki jih je mogoče kombinirati: ·podmožnost C1: harmonizirani standardi in akti Komisije, ki vsebujejo tehnične specifikacije, bi vključevali le metode ocenjevanja za izračun v zvezi z lastnostmi, brez mejnih vrednosti v zvezi z lastnostmi, razredov ali drugih zahtev, ki bi jih bilo treba določiti na ravni EU; ·podmožnost C2: področje uporabe uredbe o gradbenih izdelkih bi bilo osredotočeno le na ključna področja, in sicer glede na regulativne potrebe držav članic, pomen za okolje ali varnost izdelkov in pomembnost za trg; ·podmožnost C3: države članice bi imele možnost ponuditi alternativno pot za dostop do trga, ki bi temeljila na nacionalnih predpisih, ne pa na harmoniziranih standardih in aktih Komisije, ki vsebujejo tehnične specifikacije. Možnost D – razširitev uredbe o gradbenih izdelkih na podlagi možnosti B se lahko za varovanje javnega zdravja in varnosti ter varstva okolja uvedejo tudi zahteve, ki se nanašajo na posebne značilnosti izdelka. Take zahteve za posamezne izdelke se lahko oblikujejo prek treh podmožnosti/pristopov (podmožnosti D1 in D2 se lahko kombinirata): ·podmožnost D1: pristop novega zakonodajnega okvira za zahteve za izdelke (na podlagi standardizacije, ki so jo razvile evropske organizacije za standardizacijo); ·podmožnost D2: pristop skupnih tehničnih specifikacij (ki jih razvije Komisija ali se razvijajo pod njenim nadzorom); ·podmožnost D3: hibrid med podmožnostma D1 in D2. Možnost E – razveljavitev uredbe o gradbenih izdelkih Uredba o gradbenih izdelkih bi bila razveljavljena. Trgovina z gradbenimi izdelki bi temeljila na vzajemnem priznavanju. Najprimernejša možnost Ugotovljeno je bilo, da je najprimernejša možnost D, saj omogoča, da se cilji in glavne pomanjkljivosti okvira uredbe o gradbenih izdelkih obravnavajo z največjo stopnjo učinkovitosti in skladnosti. S tem se zagotavlja prosti pretok gradbenih izdelkov na enotnem trgu in v celoti izpolnjujejo ambicije, ki izhajajo iz evropskega zelenega dogovora in akcijskega načrta za krožno gospodarstvo. Glavne spremembe so: ·zagotovitev jasnejše opredelitve področja uporabe in vključitve ponovno uporabljenih in tridimenzionalno natisnjenih gradbenih izdelkov ter montažnih hiš, ·uvedba novega pooblastila za Komisijo, da (1) sprejme tehnične specifikacije prek aktov Komisije v primerih, ko sistem standardizacije ne zagotavlja pravočasnih in dovolj kakovostnih rezultatov; (2) določi zahteve za izdelke, ·uvedba okoljskih, funkcionalnih in varnostnih zahtev za gradbene izdelke, ·vzpostavitev „harmoniziranega območja“, jasnejše razdelitve vlog držav članic in mehanizma za zbiranje informacij o proaktivni izmenjavi informacij o regulativnih potrebah ali ukrepih držav članic ter njihovo obravnavanje ob upoštevanju ciljev glede enotnega trga, ·uvedba nove obveznosti za proizvajalce, da poleg izjave o lastnostih zagotovijo tudi izjavo o skladnosti (skladnost z zahtevami za izdelke); možnost zagotavljanja informacij po elektronski poti, ·zagotovitev seznama splošnih zahtev glede trajnostnosti (ki jih je treba podrobneje opredeliti po družinah izdelkov v aktih Komisije/harmoniziranih standardih), ·uvedba in izboljšanje določb o poenostavitvi in izjemah za mikropodjetja,

·krepitev izvršilnih pooblastil organov za nadzor trga, ·razširitev vloge kontaktnih točk za izdelke v gradbeništvu za podporo gospodarskim subjektom, ·vzpostavitev novega sistema Komisije, ki vsaki fizični ali pravni osebi omogoča vložitev pritožb ali izmenjavo poročil v zvezi z morebitnimi kršitvami Uredbe, ·uskladitev z uredbo o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov glede podnebne in okoljske trajnostnosti ter o digitalnem potnem listu za izdelke. V možnosti D je bilo predvideno, da se oznaka CE nadomesti z novo oznako (oznaka „evropski gradbeni izdelek“ ali „ECP“). Vendar obstaja tudi tveganje, da bi taka sprememba lahko povečala nejasnost za gospodarske subjekte, namesto da bi jo zmanjšala, zlasti v prehodnem obdobju, ko bi bili potrebni dve oznaki. Zato bo oznaka CE ostala, proizvajalci pa jo bodo morali namestiti na izdelke, za katere so pripravili izjavo o lastnostih ali skladnosti. V študiji, ki podpira oceno učinka, je bilo ugotovljeno, da bi možnost D lahko povzročila dodatne stroške za gospodarske subjekte, predvsem zaradi uvedbe izjave z informacijami o okoljski učinkovitosti, vendar so obstajale nekatere omejitve, povezane z uporabljenimi podatki. Zaradi dodatne poenostavitve, predvidene v možnosti D, se lahko neto upravno breme dejansko zmanjša za približno 180 milijonov EUR (glej Prilogo III k poročilu o oceni učinka). •Ustreznost in poenostavitev predpisov Predlog bo z dobro delujočim postopkom standardizacije, jasnejšimi določbami, spodbujanjem ponovne uporabe izdelkov, manj dodatnimi nacionalnimi zahtevami in ustvarjanjem enakih konkurenčnih pogojev za vse proizvajalce, zlasti MSP, v vseh državah članicah znižal stroške skladnosti. Poleg tega se bodo z načrtovano delitvijo dela in tehnično uskladitvijo z uredbo o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov preprečili nepotrebni stroški za podjetja, zlasti MSP. Predlog kar najbolj izkorišča potencial digitalizacije za zmanjšanje upravnega bremena, saj uredba o gradbenih izdelkih ne določa uporabe digitalnih orodij. Vse s predlogom povezane informacije in dokumentacija se lahko obdelujejo v digitalni obliki (npr. digitalni potni list za izdelke) ter se hranijo, izmenjujejo in so trajno dostopni v informacijskem sistemu. To bo omogočilo večjo preglednost v dobavnih verigah, podatke o gradbenih izdelkih pa bo mogoče shraniti v dnevnike stavb in uporabiti za izračune, ki se zahtevajo na podlagi druge zakonodaje (npr. direktive o energijski učinkovitosti stavb). Olajšalo bo tudi nadzor trga. Dodatno zmanjšanje upravnega bremena za proizvajalce se bo doseglo z odpravo prekrivanja med oznako CE in izjavo o lastnostih. Države članice bodo lahko iz obveznosti izvzele tudi mikropodjetja, ki ne trgujejo čezmejno. Z uvedbo novega pooblastila za Komisijo, da uvede minimalno število pregledov, ki jih morajo opraviti organi za nadzor trga, je cilj predloga izboljšati neenakomerno uporabo pravil uredbe o gradbenih izdelkih na trgu. To bo morda zahtevalo večjo zmogljivost organov za nadzor trga, vendar bo omogočilo boljšo podporo državam članicam pri izvajanju njihove odgovornosti za zagotavljanje varnosti in trajnostnosti gradbenih objektov. •Temeljne pravice Ta predlog ne vpliva na varstvo temeljnih pravic. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog bo zahteval dodatna sredstva za učinkovito upravljanje okvira uredbe o gradbenih izdelkih. Zahtevano povečanje števila zaposlenih za 7 ekvivalentov polnega delovnega časa je sorazmerno s cilji. Osebje Komisije bo izvajalo naslednje glavne dejavnosti: ·priprava in izvajanje uredbe o gradbenih izdelkih; ·priprava sekundarne zakonodaje (izvedbeni in delegirani akti); ·priprava in upravljanje zahtev za standardizacijo in aktov Komisije; ·ocenjevanje in navajanje harmoniziranih tehničnih specifikacij; ·razvoj skupnih tehničnih specifikacij;

·povezovanje z evropskimi organizacijami za standardizacijo pri delu v zvezi s predhodno standardizacijo in standardizacijo; ·sodelovanje z deležniki pri tehničnih vprašanjih; ·zagotavljanje podpore organom držav članic; ·zagotavljanje usposabljanja organom držav članic, priglašenim organom in drugim organom; ·zagotavljanje smernic državam članicam in podjetjem. Te dejavnosti so pravne, tehnične in upravne narave in jih je treba izvajati v okviru služb Komisije (ali v nekaterih primerih pod njihovim nadzorom). V zvezi s tem bi bilo treba povečati število zaposlenih, odgovornih za upravljanje sedanjega okvira uredbe o gradbenih izdelkih, in jih podpreti z drugimi službami Komisije (tj. JRC) ali z uporabo zunanjih izvajalcev. Zlasti za znanstveno in tehnično podporo pri pripravi delegiranih in izvedbenih aktov ter horizontalnih nalog. Stopnja, do katere bo predlog lahko izpolnil cilje, bo v veliki meri odvisna od razpoložljivih sredstev Komisije. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditve spremljanja, ocenjevanja in poročanja Komisija bo spremljala izvajanje in uporabo teh novih določb ter skladnost z njimi, da bi ocenila njihovo učinkovitost. Spremljanje in ocenjevanje politike, povezano s predlogom, bi se osredotočilo na ključna vprašanja, ki naj bi jih obravnavala revizija: delovanje procesa standardizacije, razpoložljivost okoljskih in varnostnih informacij o izdelkih ter okoljske zahteve in zahteve glede varnosti izdelkov, vključene v tehnične specifikacije, vplivi na delovanje nadzora trga. Predlaga se, da se ocena predloga opravi ne prej kot v osmih letih po datumu začetka uporabe, da se lahko oblikujejo rezultati in učinki novih pravil. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) Ker je pravni instrument uredba, ki se uporablja neposredno v državah članicah, obrazložitveni dokument ni potreben. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Poglavje I uredbe vsebuje splošne določbe. V členu 1 je opisana vsebina, ki se izrecno nanaša na okoljsko in podnebno učinkovitost ter varnostne lastnosti gradbenih izdelkov glede na njihove bistvene značilnosti ter na okoljske, podnebne, funkcionalne in varnostne zahteve za izdelke. V členu 2 je opredeljeno področje uporabe, vključno z gradbenimi izdelki, izdelki in storitvami, povezanimi s tridimenzionalnim tiskom, ključnimi deli, deli ali materiali, če to zahteva proizvajalec, sklopi ali sestavi, za katere veljajo harmonizirane tehnične specifikacije ali evropski ocenjevalni dokumenti, montažnimi enodružinskimi hišami. V določenih primerih se uredba uporablja tudi za rabljene izdelke. V primerjavi z uredbo o gradbenih izdelkih je področje uporabe spremenjeno, da bi se preprečilo prekrivanje, na primer z direktivo o pitni vodi in direktivo o komunalni odpadni vodi. Člen 3 določa opredelitve pojmov. V členu 4 so opredeljene osnovne zahteve za objekte in načini za določitev bistvenih značilnosti (na podlagi lastnosti, npr. vsebnost recikliranih materialov) gradbenih izdelkov. To se bo izvedlo na podlagi osnovnih zahtev za gradbene objekte iz Priloge I, del A, in bo skupaj z metodami ocenjevanja del standardov, ki bodo postali obvezni za namene uporabe te uredbe. Komisija je pooblaščena tudi za sprejemanje delegiranih aktov, ki določajo mejne vrednosti in razrede lastnosti v zvezi z bistvenimi značilnostmi. Poleg tega je Komisija pooblaščena, da v primeru zamud ali pomanjkljivosti v postopku standardizacije sprejme delegirane akte, ki vsebujejo tehnične specifikacije. Komisija je prav tako pooblaščena, da z delegiranimi akti spremeni Prilogo I, del A, zaradi tehničnega napredka ali vključitve novih tveganj in okoljskih vidikov. Člen 5 določa, da morajo vsi izdelki, ki jih zajema uredba, izpolnjevati splošne zahteve, ki se uporabljajo neposredno, in zahteve za zadevne družine ali kategorije izdelkov, določene v Prilogi I, del D. Prav tako pooblašča Komisijo za sprejemanje delegiranih aktov, v katerih so natančneje opredeljene zahteve za izdelke v skladu s Prilogo I, deli B, C in D. Ti delegirani akti se lahko dodatno dopolnijo s prostovoljnimi harmoniziranimi standardi, razvitimi na podlagi zahteve za standardizacijo. Poleg tega je Komisija pooblaščena tudi, da z delegiranimi akti spremeni Prilogo I, deli B, C in D, zaradi tehničnega napredka ali vključitve novih tveganj in okoljskih vidikov. Člen 6 pooblašča Komisijo, da določi veljavni sistem ocenjevanja in preverjanja, vključno z dodatnimi ukrepi, ki so potrebni za preprečevanje sistematičnih neskladnosti.

V členu 7 je opredeljeno „harmonizirano območje“ v nasprotju z območji, za katera so pristojne države članice. Poleg tega je v njem vzpostavljen mehanizem za obravnavo nujnih regulativnih potreb držav članic na področju zdravja, varnosti ali varstva okolja, vključno s podnebjem. Člen 8 vsebuje pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov, s katerimi se prepreči dvojno ocenjevanje izdelkov v skladu s to uredbo in drugo zakonodajo Unije. Poglavje II (členi 9 do 18) določa postopek, izjave in označevanje. Členi 9 do 12 urejajo izjavo o lastnostih in njene veljavne izjeme (pod določenimi pogoji tudi za mikropodjetja, ki ne trgujejo čezmejno: za predelane izdelke ali dele gradbenih objektov, ki so pripravljeni za ponovno uporabo ali predelani). Člena 13 in 14 določata pravila o izjavi o skladnosti (skladnost z zahtevami za izdelke v skladu s členom 5). Da bi se zmanjšalo upravno breme, se izjava o skladnosti združi z izjavo o lastnostih. V skladu s členom 15 se lahko izjava o lastnostih in izjava o skladnosti predložita v elektronski obliki ali prek trajne povezave. Predložita se v jezikih, ki jih zahtevajo države članice, v katerih namerava proizvajalec omogočiti dostopnost izdelka. Členi 16, 17 in 18 določajo splošna načela in pogoje za oznako CE in uporabo drugih oznak. V poglavju III (členi 19 do 33) so opredeljene pravice in obveznosti gospodarskih subjektov. Poglavje določa splošne in podrobne obveznosti za proizvajalce, vključno s tem, kako uporabiti ustrezno harmonizirano tehnično specifikacijo (harmonizirane standarde in delegirane akte) za ocenjevanje in navedbo lastnosti izdelka. Zlasti v členu 22 so opredeljene okoljske obveznosti proizvajalcev, vključno z obveznostjo navedbe obveznih značilnosti glede trajnostnosti iz Priloge I, del A, oddelek 2, potenciala globalnega segrevanja in zahtev, ki temeljijo na lastnostih, ali minimalne vsebnosti recikliranih materialov. Po sprejetju delegiranih aktov za določeno družino izdelkov morajo proizvajalci tudi –zasnovati in proizvajati izdelke in njihovo embalažo tako, da njihova splošna okoljska in podnebna trajnostnost doseže najsodobnejšo raven, –dati prednost materialom, ki jih je mogoče reciklirati, in materialom, proizvedenim z recikliranjem, –upoštevati obveznosti glede najmanjše vsebnosti recikliranih materialov in druge mejne vrednosti za okoljsko trajnostnost, ki jih vsebujejo harmonizirane tehnične specifikacije, –preprečiti prezgodnjo zastarelost izdelkov, uporabljati zanesljive dele in oblikovati izdelke tako, da njihova trajnost ne bo manjša od povprečne trajnosti izdelkov za njihovo zadevno kategorijo; –oblikovati izdelke tako, da jih je mogoče enostavno popraviti, prenoviti in nadgraditi. V nadaljnjih členih so opredeljene posebne obveznosti pooblaščenih zastopnikov (člen 23) in uvoznikov (člen 24), kot so zagotavljanje varnosti izdelkov, ko so pod njihovim nadzorom, preverjanje, ali je proizvajalec izpolnil svoje splošne obveznosti, distributerjev (člen 25), obveznosti ponudnikov storitev odpremnih skladišč, posrednikov, spletnih tržnic, spletnih prodajalcev in spletnih trgovin (s čimer so vključeni v strukturo za zagotavljanje skladnosti) (člen 27) ter ponudnikov tridimenzionalnega tiska (člen 28). Zato uvaja določbe, ki omogočajo, da okvir obravnava tudi nove poslovne modele. Uvaja tudi nove posebne obveznosti gospodarskih subjektov, ki odstranjujejo rabljene izdelke za ponovno uporabo ali predelavo ali se ukvarjajo z njimi (člen 29), ter obveznosti glede izdelkov z dvojno uporabo in psevdoizdelkov (člen 31). Ureja spletno prodajo gradbenih izdelkov ali prodajo teh izdelkov na daljavo (člen 32). Poglavje IV (členi 34 do 42) vsebuje pravila o standardih za gradbene izdelke in evropskih ocenjevalnih dokumentih (EAD). Vključuje obvezno uporabo za vse zahteve, ki temeljijo na lastnostih, in prostovoljno uporabo za inherentne zahteve za izdelke. Določa pravila za evropske ocenjevalne dokumente in njihov odnos z izjavo o lastnostih in izjavo o skladnosti (člen 35), njihov razvoj, sprejetje (člen 36) in objavo (člen 38), vsebinske zahteve za evropske ocenjevalne dokumente (člen 40) ter obravnavo neupravičenega množenja evropskih ocenjevalnih dokumentov (člen 36). Ureja tudi pravila za reševanje sporov v primeru nesoglasij med organi za tehnično ocenjevanje (člen 39). Poglavje V (členi 43 do 46) določa zahteve za organe za imenovanje, odgovorne za organe za tehnično ocenjevanje, ter pravila o njihovem imenovanju, spremljanju in ocenjevanju. Uvaja tudi pooblastila za Komisijo, da določi zahteve za organe za tehnično ocenjevanje glede osebja in določi naloge organov za tehnično ocenjevanje glede usklajevanja. V poglavju VI (členi 47 do 63) so opisani vloga priglasitvenih organov (člen 48) in zahteve, ki veljajo za te organe (člen 49), vključno z najpomembnejšimi operativnimi obveznostmi in obveznostmi obveščanja. V njem so določene zahteve za priglašene organe (člen 50), njihove operativne obveznosti (člen 60) in obveznosti obveščanja (člen 61) ter navedene obveznosti priglašenega organa v zvezi z njegovim podizvajalcem ali hčerinsko družbo (člen 53). Poglavje določa tudi pravila o uporabi zmogljivosti, ki niso preskuševalni laboratorij priglašenega organa (člen 54). Predviden je postopek, po katerem lahko države članice in Komisija uradno ugovarjajo harmoniziranim standardom za akreditacijo (člen 52). Poglavje VII (členi 64 do 67) določa poenostavljene postopke. Da bi se zmanjšalo upravno breme, zlasti za MSP in mikropodjetja, so v tem poglavju določeni poenostavljeni postopki, vključno s členom 64 o uporabi ustrezne tehnične dokumentacije, členom 65, ki mikropodjetjem omogoča uporabo manj strogega sistema preverjanja, členom 66, ki zmanjšuje zahteve za neserijske izdelke, izdelane po naročilu in vgrajene v posamezen določeni gradbeni objekt, ter členom 67 o priznavanju ocenjevanja in preverjanja, ki ju opravi drug priglašeni organ. Poglavje VIII (členi 68 do 76) določa pravila o nadzoru trga in zaščitnih postopkih. Člen 68 pooblašča Komisijo za vzpostavitev sistema, ki vsaki fizični ali pravni osebi omogoča vložitev pritožb ali izmenjavo poročil o morebitnih neskladnostih s to uredbo.

Člen 70 določa, kako ravnati v primeru neskladnosti, člen 71 pa zaščitni postopek EU za primere, v katerih se lahko države članice upravičeno sklicujejo na nujne razloge v zvezi z zdravjem, varnostjo ali varstvom okolja. Člen 72 določa pravila za ravnanje s skladnimi izdelki, ki predstavljajo tveganje. Člen 73 pooblašča Komisijo, da določi najmanjše število pregledov, ki jih morajo opraviti organi za nadzor trga, in najmanjši obseg človeških virov, ki ga morajo organi za nadzor trga uporabiti za gradbene izdelke. Člen 74 določa usklajevanje nadzora trga in skupino za upravno sodelovanje (ADCO). Da bi organi za nadzor trga okrepili svoje zmogljivosti, imajo pravico, da si od gospodarskih subjektov povrnejo stroške inšpekcijskih pregledov in preskušanj (člen 75). Organi za nadzor trga morajo Komisiji vsako leto poročati o svojih dejavnostih (člen 76). V poglavju IX (členi 77 do 81) so opredeljena načela informacijskega in upravnega sodelovanja. Poglavje je uvedeno za okrepitev celotnega sistema in uporabe Uredbe, da bi se izognili različnim odločitvam, ki bi lahko ustvarile neenake konkurenčne pogoje. V skladu s temi cilji se s členom 77 vzpostavlja in vzdržuje informacijski in komunikacijski sistem za zagotovitev harmonizirane razlage in uporabe te uredbe. Člen 78 pooblašča Komisijo za vzpostavitev zbirke podatkov ali sistema EU za gradbene izdelke, da se olajša dostop do informacij o izdelku (zlasti izjave o lastnostih, izjave o skladnosti in navodil za uporabo). Člen 79 spreminja pravila o kontaktnih točkah za izdelke za gradbeništvo, da bi se bolje podprli gospodarski subjekti. V členu 80 se zahteva, da se organi za nadzor trga, kontaktne točke za izdelke za gradbeništvo, organi za imenovanje, organi za tehnično ocenjevanje, priglasitveni organi in priglašeni organi seznanjajo z novostmi na svojem področju dela ter se usposabljajo o skupni razlagi in uporabi pravil. Zahteva se tudi, da Komisija usposabljanje organizira vsaj enkrat letno. Člen 81 državam članicam omogoča, da skupaj imenujejo organe za izpolnjevanje obveznosti iz Uredbe ter si delijo sredstva in odgovornosti. Poglavje X (člen 82) določa pogoje za sodelovanje z državami, ki niso članice EU, tudi zaradi omejevanja negativnih učinkov neskladnosti gospodarskih subjektov s sedežem v teh državah na enotni trg. V poglavju XI (člena 83 in 84) so obravnavane spodbude držav članic in zelena javna naročila. Člen 83 določa pristop držav članic k spodbujanju uporabe bolj trajnostnih gradbenih izdelkov. Člen 84 pooblašča Komisijo, da razvije zahteve glede trajnostnosti za zelena javna naročila za gradbene izdelke. Poglavje XII (člen 85) pooblašča Komisijo, da določi, ali je določeno blago gradbeni izdelek. Poglavje XIII (člen 86) vsebuje spremembe Uredbe (EU) 2019/1020, tako da se Uredba (EU) 2019/1020 uporablja tudi za gradbene izdelke. V poglavju XIV (členi 87 do 94) so navedene končne določbe. Člen 87 določa pogoje za sprejetje delegiranih aktov v Uredbi. Člen 88 določa vlogo stalnega odbora za gradbeništvo. V skladu s členom 91 države članice določijo pravila, ki se uporabljajo za kazni za kršitve Uredbe. V členu 91 se zahteva ocena Uredbe ne prej kot osem let po začetku njene uporabe. Člen 93 določa prehodne določbe, ki omogočajo postopen prenos vseh harmoniziranih standardov iz uredbe o gradbenih izdelkih na novo uredbo in s tem nemoteno uvajanje za gospodarske subjekte. Člen 94 določa datum začetka veljavnosti in datum začetka uporabe Uredbe. Podobno kot uredbi o gradbenih izdelkih je tudi normativnim določbam predloga priloženih več prilog, in sicer: –Priloga I o osnovnih zahtevah za gradbene objekte (del A), kot v uredbi o gradbenih izdelkih, in o novih elementih: zahtevah za izdelke, ki temeljijo na lastnostih (del B), inherentnih zahtevah za izdelke, zlasti v zvezi z varnostjo in okoljem (del C), ter zahteve glede informacij (del D); –Priloga II o vsebini izjave o lastnostih in izjave o skladnosti; –Priloga III o postopku za sprejetje evropskega ocenjevalnega dokumenta; –Priloga IV o področjih izdelkov in zahtevah za organe za tehnično ocenjevanje; –Priloga V o sistemih ocenjevanja in preverjanja; –Priloga VI o bistvenih značilnostih, za katere v okviru priglasitve priglašenih organov ni potrebno sklicevanje na ustrezno harmonizirano tehnično specifikacijo; –Priloga VII s korelacijsko tabelo. 2022/0094 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o določitvi harmoniziranih pogojev za trženje gradbenih izdelkov, spremembi Uredbe (EU) 2019/1020 in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 305/2011 (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora ( 1), v skladu z rednim zakonodajnim postopkom ( 2), ob upoštevanju naslednjega: (1)Uredba (EU) št. 305/2011 Evropskega parlamenta in Sveta je bila sprejeta v okviru notranjega trga, da se harmonizirajo pogoji za trženje gradbenih izdelkov in odpravijo ovire za trgovino z gradbenimi izdelki med državami članicami. (2)Da se gradbeni izdelek lahko da na trg, mora proizvajalec za tak izdelek pripraviti izjavo o lastnostih. Proizvajalec prevzame odgovornost za skladnost izdelka s takimi navedenimi lastnostmi. Določene so nekatere izjeme od te obveznosti. (3)Izkušnje z izvajanjem Uredbe (EU) št. 305/2011, ocena, ki jo je Komisija izvedla leta 2019, in poročilo o Evropski organizaciji za tehnično ocenjevanje (EOTA) so pokazali, da je okvir z različnih vidikov premalo učinkovit, tudi kar zadeva razvoj standardov in nadzor trga. Poleg tega so povratne informacije, prejete med ocenjevanjem, pokazale, da je treba zmanjšati prekrivanja, protislovja in ponavljajoče se zahteve, tudi v zvezi z drugo zakonodajo Unije, da se zagotovi večja pravna jasnost in omeji upravno breme za gospodarske subjekte. Zato je treba določiti bolj specifične in podrobne pravne obveznosti za gospodarske subjekte ter nove določbe, tudi v zvezi s tehničnimi specifikacijami in nadzorom trga, da se poveča pravna varnost in preprečijo različne razlage. (4)Vzpostaviti je treba dobro delujoče tokove informacij, tudi z elektronskimi sredstvi, da se zagotovi, da so v dobavni verigi na voljo skladne in pregledne informacije o lastnostih gradbenih izdelkov. To naj bi povečalo preglednost in izboljšalo učinkovitost prenosa informacij. Zagotavljanje digitalnega dostopa do celovitih informacij o gradbenih izdelkih bi prispevalo k digitalizaciji celotnega gradbenega sektorja, s čimer bi okvir postal primeren za digitalno dobo. Dostop do zanesljivih in trajnih informacij bi pomenil tudi, da gospodarski subjekti in drugi akterji ne bi prispevali k neskladnosti drug drugega. (5)Evropski parlament je v resoluciji z dne 10. marca 2021 o izvajanju Uredbe (EU) št. 305/2011 pozdravil cilj Komisije o bolj trajnostnem gradbenem sektorju, za kar bo v okviru revizije Uredbe (EU) št. 305/2011 obravnavala trajnostnost gradbenih izdelkov, kot je napovedala v akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo. Svet je v sklepih o krožnem gospodarstvu v gradbeništvu z dne 28. novembra 2019 pozval Komisijo, naj pri reviziji Uredbe (EU) št. 305/2011 o gradbenih izdelkih olajša kroženje gradbenih izdelkov. V sporočilu Komisije z naslovom „Nova industrijska strategija za Evropo“ je bilo poudarjeno, da je treba obravnavati trajnostnost gradbenih izdelkov, in izpostavljeno, da je bolj trajnostno grajeno okolje bistveno za prehod Evrope na podnebno nevtralnost. V sporočilu Komisije z naslovom „Posodobitev nove industrijske strategije iz leta 2020: močnejši enotni trg za okrevanje Evrope“ je bilo gradbeništvo opredeljeno kot eden od prednostnih ekosistemov, ki se soočajo z največjimi izzivi pri doseganju podnebnih ciljev in ciljev glede trajnostnosti ter pri digitalni preobrazbi in od katerih je odvisna konkurenčnost gradbenega sektorja. Zato je primerno določiti pravila za navajanje okoljske učinkovitosti in trajnostnosti gradbenih izdelkov, vključno z možnostjo določitve ustreznih mejnih vrednosti in razredov. (6)Podobno je bilo v strategiji EU za standardizacijo iz leta 2022 gradbeništvo opredeljeno kot eno od najprimernejših področij, na katerih bi lahko harmonizirani standardi izboljšali konkurenčnost in zmanjšali tržne ovire. (7)Zaradi uresničevanja okoljskih ciljev, vključno z bojem proti podnebnim spremembam, je treba določiti nove okoljske obveznosti ter pripraviti podlago za razvoj in uporabo metode ocenjevanja za izračun okoljske trajnostnosti gradbenih izdelkov. Iz istega razloga je treba razširiti obseg reguliranih gospodarskih subjektov, saj imajo distributerji, dobavitelji in proizvajalci pomembno vlogo pri izračunu okoljske trajnostnosti v gradbenem sektorju. Navedeni obseg bi bilo zato treba razširiti v dveh smereh, od distributerjev navzdol do gospodarskih subjektov, ki se ukvarjajo s ponovno uporabo in predelavo gradbenih izdelkov, in od proizvajalca navzgor do dobaviteljev vmesnih izdelkov in/ali surovin. Poleg tega morajo nekateri gospodarski subjekti, ki sodelujejo pri razstavljanju rabljenih izdelkov ali drugih delov gradbenih objektov ali njihovi ponovni izdelavi in ponovni uporabi, prispevati k varni drugotni uporabi gradbenih izdelkov. (8)Da bi zagotovili varnost in funkcionalnost gradbenih izdelkov ter posledično gradbenih objektov, je treba preprečiti, da bi se kot gradbeni izdelki dajalo na trg blago, za katero njegovi proizvajalci niso predvideli, da bi bilo gradbeni izdelki. Uvozniki, distributerji in drugi gospodarski subjekti nižje v dobavni verigi bi morali zato zagotoviti, da se ti psevdogradbeni izdelki ne prodajajo kot gradbeni izdelki. Poleg tega nekateri ponudniki storitev, kot so ponudniki storitev odpremnih skladišč ali tridimenzionalnega tiska, ne bi smeli prispevati k neskladnosti drugih gospodarskih subjektov. Zato je treba zagotoviti, da se ustrezne določbe uporabljajo tudi za te storitve in njihove ponudnike. (9)Mogoče je, da različni gospodarski subjekti zagotovijo nabor podatkov za tridimenzionalni tisk, stroj ali kalup za tridimenzionalni tisk in material, ki ga je treba pri tem uporabiti, kar bi privedlo do tega, da nobeden od navedenih subjektov ne bi bil odgovoren za varnost in ustrezno delovanje tridimenzionalno natisnjenega izdelka. Da bi se preprečila morebitna varnostna tveganja v zvezi s tem, je treba določiti določbe za nabor podatkov za tridimenzionalni tisk, materiale, namenjene za uporabo pri tridimenzionalnem tisku, in storitve tridimenzionalnega tiska, ki omogočajo tridimenzionalni tisk gradbenih izdelkov, tako da gospodarski subjekti z upoštevanjem teh določb skupaj dosežejo podobno raven varnosti, kot je zagotovljena za običajne gradbene izdelke. (10)Da bi se zagotovila varnost in varstvo okolja ter odpravila regulativna vrzel, ki bi sicer obstajala, je treba pojasniti, da za gradbene izdelke, proizvedene na gradbišču za takojšnjo vgradnjo v gradbeni objekt, veljajo enaka pravila kot za druge gradbene izdelke. Vendar mikropodjetja pogosto individualno proizvajajo in vgrajujejo izdelke na kraju samem. Če bi za navedena mikropodjetja v vseh okoliščinah veljala enaka pravila kot za druga podjetja, bi to nesorazmerno vplivalo na navedena mikropodjetja. Zato je treba državam članicam omogočiti, da mikropodjetja v posebnih primerih, ko to ne vpliva na interese drugih držav članic, izvzamejo iz obveznosti priprave izjave o lastnostih. (11)Zagotavljanje prostega pretoka sklopov ali sestavov gradbenih izdelkov na notranjem trgu bo prineslo konkretne koristi zlasti državljanom, potrošnikom in podjetjem. Vendar bi morala biti njihova sestava zaradi pravne varnosti natančno opredeljena v harmoniziranih tehničnih specifikacijah ali evropskih ocenjevalnih dokumentih.

(12)Vzpostavitev trga Unije za majhne montažne enodružinske hiše bi lahko znižala ceno stanovanjskih nepremičnin ter imela pozitivne družbene in gospodarske učinke. Pravičnost do potrošnikov ostaja prednostna naloga, med drugim zlasti zagotavljanje cenovne dostopnosti stanovanjskih nepremičnin v okviru zelenega prehoda, v skladu s predlogom priporočila Sveta o zagotavljanju pravičnega prehoda k podnebni nevtralnosti, zlasti priporočil 7(a), (b) in (c). Zato je treba za take majhne hiše določiti harmonizirana pravila. Vendar so majhne hiše tudi gradbeni objekti, za katere so pristojne države članice. Ker vseh nacionalnih zahtev za majhne montažne enodružinske hiše morda ne bo mogoče kumulativno vključiti v prihodnje harmonizirane tehnične specifikacije, bi morale imeti države članice pravico, da odstopijo od uporabe pravil, ki naj bi se uporabljala za navedene montažne enodružinske hiše. (13)Skladnost gradbenih izdelkov z zakonodajo Unije je pogosto odvisna od skladnosti njihovih ključnih delov s to zakonodajo. Ker pa so ključni deli pogosto vgrajeni v različne gradbene izdelke, se zaščita varnosti in varstvo okolja, vključno s podnebjem, bolje dosežeta, če so navedeni ključni deli ocenjeni na začetku postopka, tj. če so lastnosti in skladnost ključnih delov ocenjeni vnaprej in neodvisno od ocene končnega gradbenega izdelka, v katerega so vgrajeni. Podobno je nadzor trga učinkovitejši, če je mogoče opredeliti neskladne ključne dele in se nanje osredotočiti. Zato je treba določiti pravila, ki se uporabljajo za ključne dele gradbenih izdelkov. (14)Za gradbene izdelke, ki so že bili ocenjeni in se ponovno uporabljajo, ne bi smela veljati pravila, ki veljajo za nove gradbene izdelke. Vendar bi morala za rabljene gradbene izdelke, ki še nikoli niso bili dani na trg Unije, veljati enaka pravila kot za nove gradbene izdelke, saj taki izdelki niso bili nikoli ocenjeni. (15)Da se zagotovi zaščita varnosti in funkcionalnosti gradbenih izdelkov, bi se morala pravila, ki se uporabljajo za nove gradbene izdelke, uporabljati tudi za rabljene gradbene izdelke, pri katerih se spremeni njihova predvidena uporaba, razen za okrasne namene, za rabljene gradbene izdelke z nejasno prvotno predvideno uporabo, za rabljene gradbene izdelke, pri katerih je bil opravljen pomemben postopek preobrazbe, in za rabljene gradbene izdelke, za katere gospodarski subjekt navaja dodatne značilnosti ali izpolnjevanje zahtev za izdelke. (16)Dejstvo, da se rabljeni gradbeni izdelki načeloma ne bi smeli ponovno ocenjevati, gospodarskemu subjektu ne bi smelo preprečevati, da te gradbene izdelke oceni, če to pripomore k večji privlačnosti uporabe navedenih rabljenih gradbenih izdelkov z dokazovanjem, da imajo navedeni gradbeni izdelki še vedno določene značilnosti ali da izpolnjujejo veljavne zahteve za izdelke. (17)Gradbeni izdelki, ki se dajo na trg v najbolj oddaljenih regijah Evropske unije, se pogosto uvažajo iz sosednjih držav, zato zanje ne veljajo zahteve, določene v pravu Unije. Če bi za navedene gradbene izdelke veljale take zahteve, bi bilo to nesorazmerno drago. Hkrati gradbeni izdelki, proizvedeni v najbolj oddaljenih regijah, skoraj ne krožijo v drugih državah članicah. Zato bi morale imeti države članice možnost, da gradbene izdelke, ki se dajo na trg ali se neposredno vgradijo v najbolj oddaljenih regijah Evropske unije, izvzamejo iz teh zahtev. (18)Da bi si prizadevali za čim večjo regulativno skladnost, bi morala ta uredba čim bolj temeljiti na horizontalnem pravnem okviru, in sicer v tem primeru na Uredbi (EU) št. 1025/2012 Evropskega parlamenta in Sveta. Ta uredba sledi nedavnemu trendu v zakonodaji o izdelkih, da se razvije nadomestna rešitev za primere, ko evropske organizacije za standardizacijo ne zagotovijo harmoniziranih standardov, ki bi jih bilo mogoče navesti v Uradnem listu Evropske unije. Ker od konca leta 2019 v Uradnem listu Evropske unije ni bilo mogoče navesti nobenega harmoniziranega standarda za gradbene izdelke, od začetka veljavnosti Uredbe (EU) št. 305/2011 pa le približno deset, bi morala biti nova dodatna pooblastila za Komisijo še celovitejša in omogočiti optimizacijo celotnega izida tehničnih specifikacij, da se nadoknadi zamuda pri prilagajanju tehničnemu napredku. (19)Kadar harmonizirani standardi določajo pravila za ocenjevanje lastnosti v zvezi z bistvenimi značilnostmi, ki so pomembne za gradbene predpise držav članic, bi morali harmonizirani standardi postati obvezni za namene uporabe te uredbe, saj se le lahko le s takimi standardi doseže cilj glede omogočanja prostega pretoka izdelkov in hkrati zagotovi, da lahko države članice glede na svoje posebne nacionalne razmere zahtevajo varnostne in okoljske značilnosti izdelkov, vključno s podnebnimi. Če se ta cilja uresničujeta skupaj, je treba izdelke oceniti z eno samo metodo ocenjevanja, zato mora biti ta metoda obvezna. Vendar se lahko prostovoljni standardi uporabijo za to, da zahteve za izdelke, ki so z delegiranimi akti določene za zadevno družino ali kategorijo izdelkov, v skladu s pristopom iz Sklepa št. 768/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta postanejo še konkretnejše. V skladu s Sklepom št. 768/2008/ES bi morali navedeni standardi zagotavljati domnevo o skladnosti z zahtevami, ki jih vsebujejo. (20)Da bi prispevali k ciljem evropskega zelenega dogovora in akcijskega načrta za krožno gospodarstvo ter zagotovili varne gradbene izdelke, pri čemer je varnost eden od ciljev, za katere si je treba prizadevati v zakonodaji na podlagi člena 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), so potrebne inherentne zahteve za izdelke, povezane z varnostjo, funkcionalnostjo in varstvom okolja, vključno s podnebjem. Komisija bi morala pri določanju teh zahtev upoštevati njihov potencialni prispevek k doseganju podnebnih in okoljskih ciljev Unije ter njenih ciljev na področju energijske učinkovitosti. Te zahteve se ne nanašajo le na lastnosti gradbenih izdelkov. V Uredbi (EU) št. 305/2011 v nasprotju z njeno predhodnico, tj. Direktivo 89/106/EGS, ni predvidena možnosti določitve takih inherentnih zahtev za izdelke. Vendar nekateri harmonizirani standardi za gradbene izdelke vsebujejo take inherentne zahteve za izdelke, ki se lahko nanašajo na okolje, varnost ali enostavno na dobro delovanje izdelka. Ti standardi dokazujejo, da obstajajo praktične potrebe po takih zahtevah glede varnosti, okolja ali enostavno delovanja izdelkov. Člen 114 PDEU kot pravna podlaga te uredbe prav tako nalaga prizadevanje za visoko raven varstva okolja ter varovanja zdravja in varnosti ljudi. Zato bi bilo treba s to uredbo (ponovno) uvesti ali potrditi inherentne zahteve za izdelke. Čeprav mora te zahteve določiti zakonodajalec, jih je treba opredeliti za več kot 30 družin izdelkov, od katerih ima vsaka več kategorij. Zato bi bilo treba v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije na Komisijo prenesti pooblastila za sprejemanje aktov, s katerimi bi določila zahteve za zadevno družino ali kategorijo gradbenih izdelkov. (21)Proizvodnja in distribucija gradbenih izdelkov postaja vse bolj zapletena, zaradi česar se pojavljajo novi specializirani subjekti, kot so ponudniki storitev odpremnih skladišč. Zaradi jasnosti bi morale nekatere splošne obveznosti, vključno s sodelovanjem z organi, veljati za vse udeležence v dobavni verigi, proizvodnji, distribuciji, označevanju z lastno blagovno znamko, prepakiranju ali sekundarni trgovini, vgradnji, odstranitvi za ponovno uporabo ali predelavo in sami predelavi. Poleg tega bi morali biti dobavitelji zavezani k sodelovanju z organi za nadzor trga za namene ocenjevanja okoljske trajnostnosti. Iz navedenih razlogov in da bi se izognili ponavljanju obveznosti, bi bilo treba izraz „gospodarski subjekt“ opredeliti široko in vanj vključiti vse navedene akterje, da bi bilo mogoče z enim stavkom določiti osnovne splošne obveznosti za vse. (22)Da bi se spodbujale harmonizirane prakse med državami članicami, tudi kadar ni mogoče doseči soglasja o teh praksah, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje izvedbenih aktov o izvajanju te uredbe v zvezi z omejenim številom vprašanj. Zadevna pooblastila se nanašajo na opredelitve, obveznosti in pravice gospodarskih subjektov ter obveznosti in pravice priglašenih organov. (23)Da bi se izboljšala pravna varnost in zmanjšala razdrobljenosti trga EU za gradbene izdelke zaradi obstoja nacionalnih zahtev in oznak, je treba jasno opredeliti področje, ki se ureja na ravni EU, tako imenovano „harmonizirano območje“, v nasprotju z elementi, ki ostajajo v pristojnosti nacionalnih regulativnih področij držav članic. (24)Hkrati je treba za vzpostavitev ravnovesja med zmanjšanjem razdrobljenosti trga in legitimnimi interesi držav članic za urejanje gradbenih objektov zagotoviti mehanizem za boljše vključevanje potreb držav članic v razvoj harmoniziranih tehničnih specifikacij. Iz istega razloga bi bilo treba vzpostaviti mehanizem, ki bi državam članicam omogočal, da na podlagi nujnih razlogov v zvezi z zdravjem, varnostjo ali varstvom okolja določijo dodatne zahteve za gradbene izdelke. (25)Krožno gospodarstvo, ki je ključni element akcijskega načrta za krožno gospodarstvo, je mogoče spodbujati z obveznimi sistemi kavcij in obveznostjo, da se neuporabljeni izdelki vzamejo nazaj. Zato bi bilo treba državam članicam omogočiti, da sprejmejo take ukrepe. (26)Da bi se povečala pravna varnost in zmanjšalo upravno breme za gospodarske subjekte, je treba preprečiti, da bi bili gradbeni izdelki predmet več ocen v zvezi z istim vidikom zdravja, varnosti ali varstva okolja, vključno s podnebjem, na podlagi različnih zakonodajnih aktov Unije. To je potrdila tudi platforma REFIT, ki priporoča, naj Komisija prednostno obravnava težave s prekrivajočimi se in ponavljajočimi se zahtevami. Komisija bi zato morala imeti možnost, da določi pogoje, pod katerimi se z izpolnjevanjem obveznosti iz druge zakonodaje Unije izpolnijo tudi nekatere obveznosti iz te uredbe, če bi se sicer isti vidik zdravja, varnosti ali varstva okolja, vključno s podnebjem, ocenjeval vzporedno na podlagi te uredbe in druge zakonodaje Unije. (27)Da bi se izognili različnim praksam držav članic in gospodarskih subjektov, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 PDEU, da določi, ali nekateri gradbeni izdelki spadajo v opredelitev gradbenega izdelka. (28)Zlasti v primeru izdelkov, povezanih z energijo, ki so vključeni v delovne načrte za okoljsko primerno zasnovo in so hkrati gradbeni izdelki, ter vmesnih izdelkov, razen cementa, ima pri določanju zahtev glede trajnostnosti prednost [uredba o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov]. Tako bi moralo biti v primeru grelnikov, kotlov, toplotnih črpalk, naprav za ogrevanje vode in prostora, ventilatorjev, sistemov za hlajenje in prezračevanje ter fotonapetostnih izdelkov (razen fotonapetostnih panelov, ki so vgrajeni v stavbe). Kljub temu jo lahko ta uredba po potrebi dopolnjuje, predvsem glede vidika varnosti, pri tem pa mora upoštevati drugo zakonodajo Unije o izdelkih, kot so plinske naprave, nizkonapetostne naprave in stroji. Za druge izdelke, da bi se izognili nepotrebnemu bremenu za gospodarske subjekte, se lahko v prihodnosti pojavi potreba po določitvi pogojev, pod katerimi se z izpolnjevanjem obveznosti iz druge zakonodaje Unije izpolnijo tudi nekatere obveznosti iz te uredbe. Na Komisijo bi bilo treba prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 PDEU, da določi take pogoje. (29)Da bi spodbudili skladnost, bi moral biti proizvajalec gradbenih izdelkov odgovoren za nepravilne izjave o lastnostih in skladnosti. (30)Večja uporaba predelanih izdelkov je del prehoda na bolj krožno gospodarstvo ter zmanjšanja okoljskega in ogljičnega odtisa gradbenih izdelkov. Poleg tega je trg predelave trenutno slabo razvit, zahteve za predelane izdelke pa se med državami članicami zelo razlikujejo. Zato in zaradi upoštevanja načela subsidiarnosti bi morale imeti države članice možnost, da predelane izdelke izvzamejo iz obveznosti priprave izjave o lastnostih. Vendar taka izjema ne bi smela biti mogoča za izdelke, ki niso primerni za predelavo, ali kadar so ogroženi interesi drugih držav članic. (31)Za izboljšanje dostopa do enostavno dostopnih in celovitih informacij o gradbenih izdelkih ter s tem prispevanja k njihovi varnosti, funkcionalnosti in trajnostnosti bi bilo treba zagotoviti, da izjava o lastnostih zagotavlja vse informacije, ki jih potrebujejo uporabniki in organi. Zaradi njene uporabnosti za uporabnike bi bilo treba proizvajalcem omogočiti, da v navedeno izjavo vključijo dodatne informacije, pod pogojem, da izjave o lastnostih ostanejo enotne in lahko berljive ter da se ne zlorabljajo za oglaševanje.

(32)Da bi kljub temu omogočili ponovno uporabo in predelavo gradbenih izdelkov ter uporabo presežnih gradbenih izdelkov v velikem obsegu, bi bilo treba za navedene gradbene izdelke olajšati postopek za pripravo izjave o lastnostih. V primeru presežnih gradbenih izdelkov, pri katerih je sprememba zaradi uporabe izključena, bi moral biti olajšani postopek omejen na primere, ko prvotni proizvajalec noče prevzeti odgovornosti za presežni gradbeni izdelek, saj je vedno bolje, da za gradbene izdelke, ki niso bili spremenjeni, še naprej odgovarja prvotni, pristojni proizvajalec. (33)Da bi se zmanjšalo breme gospodarskih subjektov in zlasti proizvajalcev, bi morali gospodarski subjekti, ki izdajajo izjave o lastnostih in izjave o skladnosti, navedene izjave predložiti v elektronski obliki, biti pooblaščeni za predložitev navedenih izjav prek trajne povezave na nespremenljiv dokument ali v navedene izjave vključiti trajne povezave na nespremenljive dokumente. (34)Da bi proizvajalci lahko dokazali, da gradbeni izdelki, ki so vključeni v prosti pretok blaga, izpolnjujejo ustrezne zahteve Unije, je treba zahtevati izjavo o skladnosti, ki dopolnjuje izjavo o lastnostih, s čimer se bo regulativni sistem za gradbene izdelke približal Uredbi (ES) št. 765/2008. Vendar bi bilo treba zaradi zmanjšanja morebitnega upravnega bremena izjavo o skladnosti in izjavo o lastnostih združiti in predložiti v elektronski obliki. Upravno breme za MSP bi bilo treba dodatno zmanjšati s ciljno usmerjenimi določbami o poenostavitvi, vključno z uporabo ustrezne tehnične dokumentacije, ki nadomešča preskušanje tipa, dovoljenjem mikropodjetjem, da uporabijo manj strog sistem preverjanja, in zmanjšanjem zahtev za neserijske izdelke, izdelane po naročilu, ki so vgrajeni v posamezen določeni gradbeni objekt. Države članice bi morale imeti tudi možnost, da mikropodjetja, ki ne trgujejo čezmejno, izvzamejo iz obveznosti priprave izjave o lastnostih. (35)Da bi se dosegla uskladitev z drugo zakonodajo o izdelkih in ob upoštevanju splošnih načel iz Uredbe (ES) št. 765/2008, bi bilo treba oznako CE namestiti na gradbene izdelke, za katere je proizvajalec pripravil izjavo o lastnostih ali skladnosti. Proizvajalec s tem prevzame odgovornost za skladnost izdelka z navedenimi lastnostmi in veljavnimi zahtevami za izdelke. (36)Da bi se zagotovile varnost, funkcionalnost in trajnostnost gradbenih izdelkov ter posledično gradbenih objektov, bi morali vsi gospodarski subjekti, ki sodelujejo v dobavni in distribucijski verigi, sprejeti ustrezne ukrepe za zagotovitev, da dajo na trg ali omogočijo dostopnost na trgu le tistih gradbenih izdelkov, ki so v skladu z zavezujočimi zahtevami Unije. Da bi se izboljšala pravna jasnost, je treba izrecno določiti obveznosti gospodarskih subjektov. (37)Proizvajalci gradbenih izdelkov morajo natančno in nedvoumno določiti tip izdelka, da se zagotovi natančna podlaga za ocenjevanje skladnosti takega izdelka z zahtevami Unije. Da bi se izognili izogibanju veljavnim zahtevam, bi bilo treba hkrati proizvajalcem prepovedati ustvarjanje vedno novih vrst izdelkov, če so zadevni izdelki glede na ključne značilnosti enaki. (38)Da bi se izognili zavajajočim trditvam, bi morale vse trditve proizvajalcev gradbenih izdelkov temeljiti na metodi ocenjevanja iz harmoniziranih tehničnih specifikacij ali, če take metode ocenjevanja ni, na metodah, ki predstavljajo najboljše razpoložljive tehnike, če taka metoda ocenjevanja iz harmoniziranih tehničnih specifikacij ne obstaja. (39)Tehnična dokumentacija o gradbenih izdelkih, ki jo pripravi proizvajalec, organom in priglašenim organom olajša preverjanje navedenih izdelkov glede na zahteve Unije. Da bi se izboljšal dostop do celovitih informacij, bi morala navedena tehnična dokumentacija vključevati oceno okoljske trajnostnosti gradbenega izdelka. (40)Da bi se zagotovila preglednost za uporabnike gradbenih izdelkov in preprečila neustrezna uporaba navedenih izdelkov, bi moral proizvajalec natančno opredeliti gradbene izdelke in njihovo predvideno uporabo. Iz istega razloga bi moral proizvajalec jasno navesti, ali so gradbeni izdelki namenjeni samo za poklicno uporabo ali tudi za uporabo s strani potrošnikov. Da bi se zagotovila sledljivost gradbenih izdelkov, bi bilo treba proizvajalce navesti na izdelku ali, kadar to ni mogoče, na primer zaradi velikosti ali površine izdelka, na njegovi embalaži ali, kadar tudi to ni mogoče, v dokumentu, ki mu je priložen. (41)Da bi se zagotovilo izpolnjevanje zahtev iz te uredbe, bi morali proizvajalci aktivno iskati, hraniti in ocenjevati informacije ter sprejeti ustrezne ukrepe, kadar se potrdi neskladnost ali premajhna učinkovitost ali kadar obstaja tveganje. (42)Da bi se optimiziralo uresničevanje ciljev evropskega zelenega dogovora in akcijskega načrta za krožno gospodarstvo, bi morali biti proizvajalci zavezani k doseganju ustrezne ravni okoljske trajnostnosti pri svojih izdelkih in pri proizvodnji. Ta obveznost zahteva odločitve o kompromisu med različnimi okoljskimi vidiki ter med okoljskimi in varnostnimi vidiki, pri čemer se lahko okoljski in varnostni vidiki nanašajo na izdelek kot tak ali na gradbeni objekt. Da bi se proizvajalcem zagotovila varnost pri sprejemanju teh kompromisnih odločitev, bi bilo treba v tej uredbi določiti jasna pravila o kompromisu. (43)Zaradi ciljev zagotavljanja trajnostnosti in trajnosti gradbenih izdelkov bi morali proizvajalci zagotoviti, da se izdelki lahko uporabljajo zelo dolgo. Tako dolga uporaba zahteva ustrezno zasnovo, uporabo zanesljivih delov, popravljivost izdelkov, razpoložljivost informacij o popravilu in dostop do nadomestnih delov. (44) Da bi se povečala krožnost gradbenih izdelkov v skladu s cilji akcijskega načrta za krožno gospodarstvo, bi morali proizvajalci spodbujati ponovno uporabo, predelavo in recikliranje svojih izdelkov. Za (pripravo za) ponovno uporabo, predelavo in recikliranje je potrebna določena zasnova, ki omogoča ločevanje sestavnih delov in materialov v poznejši fazi recikliranja ter preprečuje mešanje, sestavljanje ali združevanje materialov. Ker ni nujno, da bodo običajna navodila za uporabo dosegla gospodarske subjekte, odgovorne za (pripravo za) ponovno uporabo, predelavo in recikliranje, morajo biti potrebne informacije v zvezi s tem poleg navodil za uporabo na voljo v zbirkah podatkov o izdelkih ali sistemih izdelkov in na spletnih straneh proizvajalca. (45)Da bi se zagotovili varni, funkcionalni in okoljsko trajnostni gradbenih izdelki, je treba za proizvajalce določiti celovite obveznosti glede trajnostnosti in varnosti. Zaradi pomena teh obveznosti in doseganja pravega ravnovesja med funkcionalnostjo, varnostjo in trajnostnostjo bi morala biti Komisija pooblaščena, da z delegiranimi akti določi pogoje, pod katerimi so te obveznosti za določeno družino ali kategorijo izdelkov izpolnjene ali se šteje, da so izpolnjene. (46)Nekateri gradbeni izdelki postanejo odpadki, čeprav niso bili nikoli uporabljeni. Da bi se izognili takemu tratenju virov, bi se morali proizvajalci strinjati, da neposredno ali prek svojih uvoznikov in distributerjev ponovno pridobijo lastništvo nad izdelki, ki po dobavi na gradbišče ali uporabniku niso bili uporabljeni in so v stanju, enakovrednem stanju, v katerem so bili dani na trg. (47)Da bi lahko uporabniki gradbenih izdelkov sprejemali premišljene odločitve, bi morali biti dovolj dobro obveščeni o okoljski učinkovitosti izdelkov, njihovi skladnosti z okoljskimi zahtevami in stopnji izpolnjevanja okoljskih obveznosti proizvajalca v zvezi s tem. Zato je Komisija pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da določi posebne zahteve za označevanje, ki lahko vključujejo zlahka razumljivo označevanje s semaforjem. (48)Nekatere obveznosti proizvajalca, kot sta ocena okoljske trajnostnosti ali dajanje prednosti materialom, ki jih je mogoče reciklirati, je težko izpolniti v primeru rabljenih, predelanih ali presežnih izdelkov. Gospodarski subjekti, ki omogočajo ponovno uporabo ali izvajajo predelavo, bi zato morali biti izvzeti iz teh obveznosti, kar velja še toliko bolj, ker sta ponovna uporaba in predelava koristni za okolje. (49)Pooblaščeni zastopniki so pogosto edine dosegljive osebe v primeru uvoženih izdelkov, proizvajalci pa jim pogosto dodelijo zelo omejene naloge in jim ne zagotovijo vseh potrebnih informacij, da bi lahko učinkovito zastopali proizvajalce. Zato bi bilo treba pojasniti in okrepiti vlogo in odgovornosti pooblaščenih zastopnikov. (50)Za gospodarski subjekt, ki spremeni izdelek tako, da bi to lahko vplivalo na njegove lastnosti ali varnost, bi morale veljati obveznosti proizvajalcev, da se zagotovi preverjanje, ali so lastnosti ali varnost izdelka še vedno enaki. Vendar se ta obveznost ne bi smela naložiti gospodarskemu subjektu, ki izdelke prepakira, da bi bili na voljo v drugi državi članici, saj bi bila sicer ovirana sekundarna trgovina in s tem prosti pretok izdelkov, prepakiranje pa načeloma ne bi smelo vplivati na lastnosti ali varnost gradbenega izdelka. Da bi se ohranili lastnosti in varnost izdelkov, bi moral biti gospodarski subjekt, ki izvaja prepakiranje, odgovoren za pravilno izvedbo teh postopkov, da se zagotovi, da se izdelek ne poškoduje in da so uporabniki še vedno pravilno obveščeni v jeziku, ki ga določi država članica, v kateri so izdelki na voljo. (51)Da bi se povečala skladnost proizvajalcev z obveznostmi iz te uredbe ter prispevalo k obravnavanju opredeljenih pomanjkljivosti in izboljšanju nadzora trga, bi bilo treba ponudnike storitev, spletne tržnice in posrednike pooblastiti za preverjanje nekaterih zlahka preverljivih lastnosti izdelkov in njihovih proizvajalcev, kot sta določitev tipa izdelka in priprava celovite tehnične dokumentacije, ter od njih zahtevati, da to storijo, morali pa bi tudi dejavno prispevati k zagotavljanju, da do uporabnikov pridejo le skladni izdelki.

(52)Da bi se preprečila uporaba tridimenzionalnega tiska za izogibanje obveznostim iz te uredbe, bi morale za ponudnike storitev tridimenzionalnega tiska veljati nekatere obveznosti obveščanja. (53)Varna uporaba rabljenih in predelanih izdelkov je pogosto odvisna od natančnih informacij o njihovi prvi uporabi. Gospodarski subjekt, ki rabljene izdelke odstrani za ponovno uporabo ali predelavo, bi moral zato sestaviti protokole o kraju, pogojih in domnevnem trajanju uporabe odstranjenega izdelka. (54)Lastnosti in varnost izdelkov so odvisni tudi od uporabljenih sestavnih delov in storitev, ki jih zagotavljajo kalibratorji ali drugi ponudniki storitev za njihovo načrtovanje in izdelavo. Zato bi bilo treba določiti nekatere obveznosti za dobavitelje sestavnih delov in ponudnike storitev, ki sodelujejo pri proizvodnji izdelkov. Kadar bi neskladnost ali tveganje lahko povzročil dobavljeni sestavni del ali storitev določenega gospodarskega subjekta, bi moral dobavitelj ali ponudnik storitev o tem obvestiti svoje druge stranke, ki so prejele enak sestavni del ali storitev, da bi se lahko neskladnosti in tveganja učinkovito odpravili tudi za druge izdelke. (55)Nekatere vrste blaga, ki se uporabljajo v gradbeništvu, imajo več možnih namenov. Njihovi proizvajalci bi morali imeti možnost, da se svobodno odločijo, ali je to blago namenjeno gradnji ali ne, tudi zato, da ne bi bilo treba opraviti ocenjevanja lastnosti in ugotavljanja skladnosti, kadar to ni potrebno. Če se odločijo, da določena vrsta blaga ni namenjena gradnji, čeprav bi se lahko zanjo uporabljala (v nadaljnjem besedilu: psevdoizdelek), bi morali proizvajalci in drugi gospodarski subjekti zagotoviti, da se ne uporablja v gradbenih objektih. V nasprotnem primeru bi nekatere vrste blaga končale v gradbeništvu, čeprav ne bi izpolnjevale zahtev iz te uredbe. (56)Iz istega razloga bi morali proizvajalci blaga, ki se po svoji naravi lahko uporablja za gradbeništvo in druge namene (v nadaljnjem besedilu: izdelki z dvojno uporabo), če izrecno ne izključijo uporabe za gradbeništvo, izpolniti obveznosti iz te uredbe za vse vrste blaga zadevnega tipa. (57)Da bi se pojasnila uporaba te uredbe za spletno prodajo in drugo prodajo na daljavo, bi bilo treba opredeliti, pod katerimi pogoji se šteje, da se določen izdelek ponuja strankam v Uniji. Pri spletni trgovini je večja verjetnost neskladnosti, zato bi se morale države članice posebej potruditi in imenovati en sam centralizirani organ za nadzor trga za odkrivanje ponudb prodaje na daljavo, namenjenih strankam na njihovem ozemlju, da bi lahko pristojni organi za nadzor trga sprejeli ustrezne ukrepe. Za odkrivanje takih ponudb je potrebno znanje strokovnjakov za raziskovanje ali namenska programska oprema umetne inteligence, zato bi morala biti naloga odkrivanja centralizirana, opravljati pa bi jo moral en sam organ za nadzor trga. (58)Digitalne tehnologije, ki gospodarskim subjektom in javnim organom zagotavljajo velik potencial za zmanjšanje upravnega bremena in stroškov ter hkrati spodbujajo inovativne in nove poslovne priložnosti in modele, se hitro razvijajo. Uvajanje digitalnih tehnologij bo tudi pomembno prispevalo k doseganju ciljev pobude „val prenove“, vključno z energijsko učinkovitostjo, ocenami življenjskega cikla in spremljanjem stavbnega fonda. Zato bi bilo treba Komisijo pooblastiti, da z izvedbenimi akti izkoristi nadaljnje priložnosti digitalizacije. (59)Ker so harmonizirani standardi, razviti za gradbene izdelke (v nadaljnjem besedilu: standardi za gradbene izdelke) večinoma obvezni, bi morali biti ti standardi za zagotovitev pravne varnosti skladni z ustreznimi zahtevami za standardizacijo in s to uredbo, pa tudi s splošnimi načeli prava Unije. (60)Da bi se zagotovilo pravočasno navajanje sklicev na standarde za gradbene izdelke v Uradnem listu Evropske unije, bi morala biti Evropska komisija pooblaščena, da z delegiranimi akti omeji področje uporabe ali razveljavi pomanjkljive standarde za namene pravnih učinkov na podlagi te uredbe, namesto da zavrne navajanje njihovih sklicev v Uradnem listu Evropske unije. (61)Da bi se zagotovila skladnost sistema, bi morala ta uredba temeljiti na horizontalnem pravnem okviru za standardizacijo. Zato bi se morala Uredba (EU) št. 1025/2012 kar najbolj uporabljati tudi za standarde, ki bodo postali obvezni v skladu s to uredbo. Uredba (EU) št. 1025/2012 naj bi tako med drugim določila postopek ugovora zoper harmonizirane standarde za gradbene izdelke, kadar ti standardi ne izpolnjujejo v celoti zahtev iz ustrezne zahteve za standardizacijo ali drugih zahtev iz te uredbe. (62)Ker ne gre za akte splošne uporabe, temveč za prvi korak v dvostopenjskem upravnem postopku, ki vodi do oznake CE, se evropski ocenjevalni dokumenti ne bi smeli šteti za harmonizirane tehnične specifikacije. Vendar se osnovna načela priprave harmoniziranih standardov, kot je preglednost za konkurente, lahko uporabljajo in bi se morali uporabljati tudi za evropske ocenjevalne dokumente. Poleg tega bi se bilo treba na evropske ocenjevalne dokumente v postopkih ocenjevanja lastnosti in ugotavljanja skladnosti sklicevati enako kot na harmonizirane standarde. Zato in da bi se preprečilo dolgotrajno ponavljanje določb, bi bilo treba glavna pravila o harmoniziranih standardih uporabljati tudi za evropske ocenjevalne dokumente. Da bi se zagotovila preglednost za konkurente, bi morali biti evropski ocenjevalni dokumenti javno dostopni, sklici na vse evropske ocenjevalne dokumente pa bi morali biti objavljeni v Uradnem listu Evropske unije. (63)Zaradi naraščajočega števila komaj razločljivih evropskih ocenjevalnih dokumentov, ki imajo v primerjavi z drugimi ali obstoječimi harmoniziranimi standardi pogosto majhno dodano vrednost, zdaj obstaja tveganje, da se njihova objava upočasni. Da bi se to tveganje stroškovno učinkovito obravnavalo, bi bilo treba določiti ali konkretizirati nekatera načela za pripravo in sprejetje evropskih ocenjevalnih dokumentov. Poleg tega bi bilo treba okrepiti nadzor, ki ga izvaja Komisija. (64)Zahteve, ki veljajo za organe za imenovanje organov za tehnično ocenjevanje, ne bi smele biti manj stroge od zahtev, ki veljajo za priglasitvene organe, saj so njihove zadevne vloge podobne. Iz istega razloga bi morali imeti organi za tehnično ocenjevanje enako stopnjo neodvisnosti in nadzora nad sprejemanjem odločitev kot priglašeni organi. (65)Da bi se odzvali na znaten odstotek priglasitev, ki so temeljile na nepopolnih ali napačnih ocenah, zlasti kadar so bili priglašeni pravni subjekti brez lastne notranje tehnične usposobljenosti, je treba okrepiti zmogljivost virov priglasitvenih organov, in sicer z določitvijo minimalnih zahtev; natančneje določiti zahteve za priglašene organe, in sicer glede njihove neodvisnosti, prenosa pooblastil na druge pravne subjekte in lastne sposobnosti za izvajanje; zahtevati, da imajo priglašeni organi ustrezno usposobljeno osebje, in preverjati ustreznost osebja, za kar se je kot najučinkovitejše izkazalo orodje matrike kvalifikacij; zagotoviti in preveriti, da priglašeni organ dejansko nadzoruje osebje, dodeljevanje zunanjih strokovnjakov, postopke, merila in sprejemanje odločitev ter da ni podizvajalec, hčerinska družba ali druga družba iz iste družine družb; in razširiti dokumentacijo, ki jo morajo organi predložiti ob predložitvi vloge za imenovanje za priglašeni organ, da se priglasitvenim organom zagotovi globlja in sorazmerno pravičnejša podlaga za odločanje. (66)Da bi se preprečila pogosto pomanjkljiva praksa akreditacijskih organov, je treba zagotoviti, da bodo akreditacijski organi kot podlago za akreditacijo vzeli to uredbo in ne standardov, ki se pogosto razlikujejo. Zagotoviti je treba tudi, da akreditacijski organi ocenijo sposobnost organa prosilca in ne skupine družb, saj mora biti organ prosilec tisti, ki ima nadzor nad prihodnjo certifikacijo. (67)Da bi se dosegli enaki konkurenčni pogoji in preprečila pravna negotovost, bi morale biti obveznosti priglašenih organov jasneje opredeljene in jasno izražene, kar velja za njihove dejavnosti ocenjevanja in preverjanja ter za povezane vidike. (68)Da bi se preprečilo sodelovanje med osebjem priglašenih organov in proizvajalcev, bi morali priglašeni organi zagotoviti kroženje osebja, ki opravlja različne naloge ugotavljanja skladnosti. (69)Organi držav članic lahko imajo vprašanja, na katera lahko odgovori le določen priglašeni organ. Priglašeni organi bi zato morali odgovarjati tudi na vprašanja, ki bi jih lahko imeli organi drugih držav članic. (70)Da bi se vsem organom omogočila lažja opredelitev neskladnosti priglašenih organov, proizvajalcev in izdelkov ter zagotovili enaki konkurenčni pogoji, bi morali biti priglašeni organi pooblaščeni za proaktivno posredovanje informacij o neskladnosti zadevnim organom za nadzor trga ali priglasitvenim organom, če je neskladnost jasno dokazana, pa k temu celo zavezani. Vendar priglašeni organi ne bi smeli presegati obveznosti obveščanja s preiskovanjem drugih gospodarskih subjektov, ki niso njihove stranke ali enakovredni subjekti. (71)Da bi se vzpostavili enaki konkurenčni pogoji za priglašene organe in proizvajalce, bi bilo treba okrepiti usklajevanje med priglašenimi organi. Ker le polovica sedanjih priglašenih organov na lastno pobudo sodeluje pri dejavnostih že obstoječe skupine za usklajevanje dela priglašenih organov, bi moralo sodelovanje v njej postati obvezno.

(72)Poskusi uvedbe poenostavljenih postopkov za mala in srednje velika podjetja v Uredbi (EU) št. 305/2011 ter s tem zmanjšanje bremena in stroškov za MSP in mikropodjetja niso bili povsem učinkoviti in so se pogosto napačno razumeli ali pa se niso uporabljali zaradi pomanjkanja ozaveščenosti ali nejasnosti glede njihove uporabe. Z obravnavanjem ugotovljenih pomanjkljivosti in nadgrajevanjem predhodno vzpostavljenih pravil je treba pojasniti in olajšati njihovo uporabo ter tako doseči cilj glede podpore MSP ob zagotavljanju lastnosti, varnosti in okoljske trajnostnosti gradbenih izdelkov. (73)Priznavanje rezultatov preskusa, ki jih je pridobil drug proizvajalec, določeno v členu 36(1)(b) Uredbe (EU) št. 305/2011, bi bilo treba posplošiti, da se na splošno zmanjša breme gospodarskih subjektov, tj. proizvajalcev. Tak mehanizem priznavanja je še posebej potreben, da bi se preprečilo večkratno ocenjevanje okoljske trajnostnosti surovin, vmesnih izdelkov in končnih izdelkov. (74)Da bi se zagotovila pravna varnost v primeru težav z varnostjo ali lastnostmi, bi moralo biti tako priznavanje dovoljeno le, če se oba vključena gospodarska subjekta in oba vključena priglašena organa zavežeta k sodelovanju in če gospodarski subjekt, ki pridobi certifikat, tehnično obvlada izdelek. (75)Ocena Uredbe (EU) št. 305/2011 je pokazala, da se dejavnosti nadzora trga, ki se izvajajo na nacionalni ravni, zelo razlikujejo po kakovosti in učinkovitosti. Poleg ukrepov iz te uredbe za boljši nadzor trga bi bilo treba olajšati skladnost gospodarskih subjektov, organov in izdelkov s to uredbo tudi z vključevanjem tretjih oseb, na primer z možnostjo, da vsaka fizična ali pravna oseba prek portala za pritožbe predloži informacije o morebitnih neskladnostih. (76)Da bi se odpravile ugotovljene pomanjkljivosti v zvezi z nadzorom trga v skladu z Uredbo (EU) št. 305/2011, bi morala ta uredba vsebovati več pooblastil za organe držav članic in Komisijo, ki bi morala organom omogočiti ukrepanje v vseh morebitnih problematičnih okoliščinah. (77)Praksa nadzora trga je pokazala, da pri ocenjevanju izdelkov v nekem trenutku obstaja tveganje neskladnosti, vendar se neskladnosti ne pojavi, pozneje pa se ugotovi nasprotno. Poleg tega obstajajo primeri, ko gre za neskladnost, ki ni formalna in ne povzroči tveganja. Iz teh razlogov bi morale biti države članice pooblaščene za ukrepanje v vseh primerih suma neskladnosti ali tveganja, opredelitev „izdelka, ki predstavlja tveganje“ pa je treba razširiti tako, da bo vključevala tveganje za okolje. Državam članicam je treba zagotoviti dovolj postopkovne prilagodljivosti za razlikovanje med prednostnimi in manj prednostnimi primeri neskladnosti, hkrati pa bi morale biti vse države članice obveščene tudi o manj pomembnih primerih. (78)Da bi se zagotovilo učinkovito izvrševanje zahtev in okrepil nadzor trga v državah članicah ter zagotovila uskladitev z uredbo o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 PDEU, da se določi najmanjše število pregledov, ki jih morajo opraviti organi za nadzor trga za določeno skupino ali družino izdelkov ali v zvezi s posebnimi zahtevami, in da se določijo minimalne zahteve glede virov. (79)Poleg tega je treba za okrepitev povprečno šibkih zmogljivosti organov za nadzor trga na področju nadzora trga in za nadaljnjo uskladitev z uredbo o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov zagotoviti podrobnejšo podporo pri upravnem usklajevanju in zadevnim organom zagotoviti pravico, da od gospodarskih subjektov izterjajo stroške pregledov in preskušanj. (80)Da bi se ustvarila spodbuda za povečanje zmogljivosti organov za nadzor trga v smislu nadzora trga in dosegla uskladitev z uredbo o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov, bi morale države članice poročati o svojih dejavnostih nadzora trga v zvezi z izdelki, ki jih zajema ta uredba, vključno v zvezi z naloženimi kaznimi. (81)Da bi se bolje odzvale na potrebe gospodarskih subjektov, bi morale biti kontaktne točke za izdelke za gradbeništvo učinkovitejše in bi zato morale pridobiti več sredstev. Da bi gospodarskim subjektom olajšali delo, bi bilo treba naloge kontaktnih točk za izdelke za gradbeništvo natančno prilagoditi in razširiti tako, da bi vključevale informacije o določbah te uredbe in aktov, sprejetih v skladu z njo, ki se nanašajo na izdelke. (82)Vzpostaviti je treba ustrezen, uspešen in stroškovno učinkovit mehanizem usklajevanja, da se zagotovi dosledna uporaba določenih obveznosti in zahtev ter okrepi celotni sistem, pri čemer je treba upoštevati tudi dejstvo, da se lahko v zvezi z varnostjo in trajnostnostjo izdelkov in gradbenih objektov pojavijo nova vprašanja glede razlage. Ker različne odločitve ustvarjajo neenake konkurenčne pogoje, prispevajo k večji zapletenosti pravnega okvira, ovirajo prosti pretok na notranjem trgu ter povzročajo dodatno upravno breme in stroške za gospodarske subjekte, bi bilo treba take različne odločitve preprečiti z navedenim mehanizmom usklajevanja. (83)Zato bi bilo zlasti treba vzpostaviti evropski informacijski sistem za zbiranje vprašanj glede razlage, iskanje ustreznih skupnih rešitev in izboljšanje izmenjave informacij v zvezi s tem. Da bi se olajšala izmenjava informacij, bi moral tak sistem temeljiti na nacionalnih sistemih. Ti nacionalni sistemi bi morali tudi opredeliti primere neenake uporabe te uredbe, da bi se zagotovilo, da različna praksa ne postane splošna in stalna. (84)Centralizirana registracija informacij o izdelkih povečuje preglednost v korist varnosti izdelkov ter varstva okolja in varovanja zdravja ljudi, hkrati pa zmanjšuje upravno breme in stroške za gospodarske subjekte. Zato bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 291 PDEU, da vzpostavi centralizirano zbirko podatkov ali sistem Unije za gradbene izdelke. Trenutno ni mogoče oceniti prednosti in slabosti možnih rešitev, zato bi bilo treba Komisijo pooblastiti, da po potrebi nadaljuje katero koli od teh poti. (85)Da bi se izboljšala raven usposobljenosti organov za nadzor trga, kontaktnih točk za izdelke za gradbeništvo, organov za imenovanje, organov za tehnično ocenjevanje, priglasitvenih organov in priglašenih organov, uskladilo njihovo odločanje ter ustvarili enaki konkurenčni pogoji za gospodarske subjekte, bi bilo treba za zadevne organe organizirati usposabljanja. Za iste cilje bi si bilo treba prizadevati tudi z izmenjavo osebja med organi za nadzor trga, priglasitvenimi organi in priglašenimi organi dveh ali več držav članic. (86)Države članice niso vedno tehnično usposobljene za izpolnjevanje vseh obveznosti, ki jih imajo v skladu z zakonodajo Unije za vse sektorje izdelkov skupaj. Zato pridobijo neformalno podporo drugih večjih držav članic. Ker je taka podpora v nekaterih primerih neizogibna, v drugih pa priporočljiva, bi morala ta uredba določiti osnovna pravila za tako podporo, da bi se razjasnile odgovornosti. Poleg tega se države članice srečujejo z vse večjo tehnično zapletenostjo izdelkov in zakonodaje, ki se uporablja za vse vidike in sektorje izdelkov skupaj, kar kaže na možnost, da se dosežejo boljši rezultati s specializacijo in delitvijo dela med državami članicami. Ta uredba bi zato morala odražati poseben položaj držav članic in omogočiti, da se preuči morebitna dodana vrednost specializacije in delitve dela med državami članicami. (87)Poslovanje z gradbenimi izdelki počasi, a vztrajno postaja vse bolj mednarodno. Zato se pojavljajo primeri, ko je treba preprečiti tudi neskladnosti gospodarskih subjektov s sedežem zunaj Unije. Ker so tretje države redko pripravljene podpirati izvrševanje prava Unije na svojem ozemlju, če jim Unija v zameno ne zagotovi možnosti za pomoč, bi bilo treba v tej uredbi predvideti nekatera pooblastila za mednarodno sodelovanje. (88)Nekatere tretje države uporabljajo zakonodajo Unije o izdelkih ali vsaj priznavajo certifikate, izdane v skladu z njo, bodisi na podlagi mednarodnih sporazumov bodisi enostransko, kar je oboje v interesu Unije. Da bi te tretje države spodbudili k nadaljevanju te prakse, druge tretje države pa k njeni uporabi, bi bilo treba tretjim državam, ki uporabljajo zakonodajo Unije o izdelkih ali priznavajo certifikate, izdane v skladu z njo, zagotoviti nekatere dodatne možnosti. Zato bi bilo treba omogočiti podporo tem posebej sodelujočim tretjim državam, tako da se jim omogoči udeležba na nekaterih usposabljanjih in sodelovanje v zbirki podatkov ali sistemu EU za gradbene izdelke, v informacijskem sistemu za usklajeno odločanje in pri izmenjavi informacij med organi. Poleg tega bi moralo biti iz istega razloga omogočeno obveščanje teh posebej sodelujočih tretjih držav o neskladnih ali tveganih izdelkih. (89)Da bi se spodbudila uporaba trajnostnih gradbenih izdelkov in hkrati preprečilo izkrivljanje trga ter zagotovila skladnost z uredbo o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov, bi morale biti spodbude za uporabo trajnostnih gradbenih izdelkov, ki jih zagotavljajo države članice, namenjene najbolj trajnostnim izdelkom in vključene v izmenjavo informacij med državami članicami. (90)Da bi se povečala uporaba trajnostnih gradbenih izdelkov in preprečilo izkrivljanje trga ter dosegla uskladitev z uredbo o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov, se morajo države članice pri javnem naročanju osredotočiti na najbolj trajnostne med skladnimi izdelki. Zahteve, ki se uporabljajo za pogodbe o izvedbi javnega naročila in so določene z izvedbenimi akti, bi bilo treba določiti v skladu z objektivnimi, preglednimi in nediskriminatornimi merili. (91)Javno naročanje obsega 14 % BDP Unije. Da bi se prispevalo k cilju doseganja podnebne nevtralnosti, izboljšanja energijske učinkovitosti in učinkovite rabe virov ter prehoda na krožno gospodarstvo, ki varuje javno zdravje in biotsko raznovrstnost, bi bilo treba od javnih naročnikov po potrebi zahtevati, da svoja javna naročila uskladijo s posebnimi merili ali cilji zelenega javnega naročanja, ki se določijo v delegiranih aktih, sprejetih v skladu s to uredbo. Merila ali cilji, določeni v delegiranih aktih za posamezne skupine izdelkov, bi se morali upoštevati pri neposrednem naročanju takih izdelkov na podlagi javnih naročil blaga, pa tudi pri javnih naročilih gradenj in storitev, če bodo taki izdelki uporabljeni pri dejavnostih, ki so del vsebine navedenih javnih naročil. V primerjavi s prostovoljnim pristopom se bo z obveznimi merili ali cilji zagotovila največjo učinkovitost vzvoda javne porabe pri povečanju povpraševanja po učinkovitejših izdelkih. Merila bi morala biti pregledna, objektivna in nediskriminatorna.

(92)Da bi se upoštevala tehnični napredek in znanje ali novi znanstveni dokazi, zagotovilo pravilno delovanje notranjega trga, olajšal dostop do informacij in zagotovilo homogeno izvajanje pravil, bi bilo treba na Komisijo v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v zvezi z določitvijo in spremembo tehničnih določb in zahtev za posamezne izdelke; opredelitvijo veljavnih sistemov ocenjevanja in preverjanja; določitvijo pogojev, pod katerimi obveznosti iz druge zakonodaje Unije izpolnjujejo nekatere obveznosti iz te uredbe; spremembo vzorca izjave o lastnostih in izjave o skladnosti; določitvijo dodatnih obveznosti za proizvajalce; pregledom in dopolnitvijo postopkovnih pravil za pripravo evropskih ocenjevalnih dokumentov; določitvijo minimalnih zahtev za organe za nadzor trga; vzpostavitvijo zbirke podatkov ali sistema Unije za gradbene izdelke; določitvijo zahtev za zelena javna naročila in opredelitvijo minimalnih kazni. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, vključno na ravni strokovnjakov, in da se ta posvetovanja izvedejo v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje. Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet zlasti prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se lahko sistematično udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki zadevajo pripravo delegiranih aktov. (93)Da bi se zagotovili enotni pogoji za izvajanje te uredbe, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za določitev načinov posredovanja informacij; zagotavljanje podrobnosti o tem, kako izvajati obveznosti in pravice gospodarskih subjektov; sprejetje oblike evropske tehnične ocene; določitev minimalnih virov, ki jih potrebujejo priglašeni organi, in omogočanje dostopa organom tretjih držav do informacijskih sistemov za usklajeno odločanje, do zbirke podatkov ali sistema EU za gradbene izdelke ter do usposabljanj v okviru te uredbe. Navedena pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (94)Komisija bi morala sprejeti izvedbene akte, ki se začnejo uporabljati takoj, kadar je to potrebno iz izredno nujnih razlogov v ustrezno utemeljenih primerih, ki se nanašajo na zdravje ali varnost ljudi ali varstvo okolja. (95)Uredba (EU) 2019/1020 Evropskega parlamenta in Sveta določa pravila o horizontalnem okviru za nadzor trga in izdelkov, ki vstopajo na trg Unije. Da bi se zagotovilo, da izdelki iz te uredbe, ki so vključeni v prosti pretok blaga znotraj Unije, izpolnjujejo zahteve, ki zagotavljajo visoko raven zaščite javnih interesov, kot so varovanje zdravja in varnosti ljudi ter varstvo okolja, bi bilo treba navedeno uredbo uporabljati tudi za izdelke, zajete v tej uredbi, če ta uredba ne vsebuje posebnih določb z istim ciljem, naravo ali učinkom. Uredbo (EU) 2019/1020 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti. (96)Da bi se ta uredba učinkovitejše izvajala in da bi se zmanjšalo breme za gospodarske subjekte, bi moralo biti mogoče, da se vloge in sklepi predložijo v papirni ali splošno uporabljani elektronski obliki. Da bi se zagotovila pravna varnost, bi morale biti vloge in sklepi veljavni le, če elektronski podpis izpolnjuje zahteve iz Uredbe (EU) št. 910/2014 Evropskega parlamenta in Sveta in če je podpisnik pooblaščen za zastopanje organa ali gospodarskega subjekta v skladu s pravom držav članic oziroma pravom Unije. (97)Da bi se dodatno zmanjšalo breme za gospodarske subjekte, bi moralo biti mogoče predložiti dokumentacijo v splošno uporabljani elektronski obliki in privzeto izpolnjevati zahteve po informacijah v elektronski obliki. (98)Da bi zagotovile visoko raven skladnosti s to uredbo, bi morale države članice določiti pravila o kaznih, ki se uporabljajo v primeru neskladnosti, in zagotoviti izvajanje teh pravil. Predvidene kazni bi morale biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Da bi se zagotovili ti cilji in harmonizirane kazni, bi bilo treba Komisijo pooblastiti, da z akti, sprejetimi v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije, določi najnižje kazni. (99)Da bi se zagotovila pravna varnost, bi bilo treba določiti, ali in kako dolgo imenovanja kontaktnih točk za izdelke za gradbeništvo, organov za tehnično ocenjevanje ali priglašenih organov ter harmonizirani standardi, evropski ocenjevalni dokumenti, evropske tehnične ocene in certifikati ali poročila priglašenih organov o preskusih, sprejeti ali izdani na podlagi Uredbe (EU) št. 305/2011, ohranijo pravne učinke v skladu s to uredbo. Zadevna prehodna obdobja bi morala biti dovolj dolga, da se preprečijo ozka grla pri imenovanju priglašenih organov in organov za tehnično ocenjevanje ter pri sprejemanju ali izdajanju evropskih ocenjevalnih dokumentov, evropskih tehničnih ocen in certifikatov ali poročil priglašenih organov o preskusih. (100)Da bi se vzpostavila pravna varnost, b