Objava enotnega dokumenta iz člena 94(1)(d) Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta ter sklica na objavo specifikacije proizvoda za ime v vinskem sektorju

(2021/C 398/17)

V skladu s členom 98 Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo v dveh mesecih od datuma te objave.

ENOTNI DOKUMENT

„Dehesa Peñalba“

PDO-ES-02592

Datum vloge: 18. november 2019

1. Ime za registracijo

Dehesa Peñalba

2. Vrsta geografske označbe

ZOP – zaščitena označba porekla

3. Kategorije proizvodov vinske trte

1. Vino

4. Opis vina

RDEČE VINO

— Videz: čist, srednje do zelo intenzivne barve, odtenki od opečnato rdeče do vijoličasto rdeče barve.

— Vonj: srednje močan do močan, z značilno sadno (rdeče in/ali črno jagodičje) in/ali cvetlično in/ali balzamično sortno noto ter notami (vanilje in/ali lesa in/ali zaznave praženja in/ali karamela in/ali začimb), ki so rezultat procesa staranja pri vinih, staranih v lesu.

— Okus: vina bi morala biti uravnotežena z okusom, ki spominja na jagodičje (rdeče in/ali črno) in/ali cvetlice in/ali balzamični kis, v kombinaciji z notami (vanilje in/ali lesa in/ali zaznave praženja in/ali karamela in/ali začimb), ki so rezultat procesa staranja pri vinih, staranih v lesu. So polnega telesa s srednje dolgim do dolgim pookusom.

(*) Vse vrednosti, ki niso prikazane tukaj, so skladne z omejitvami, določenimi v zakonodaji EU.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež skupnega alkohola (v vol. %) 12,5 Najnižja vsebnost skupnih kislin 4,0 grama na liter, izraženega kot vinska kislina Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) 20,00 Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter) 150

5. Enološki postopki

a. Osnovni enološki postopki

Pridelovalna praksa

1. Vinske trte so gojijo na brajdah.

2. Najmanjša gostota zasaditve vinske trte je 2 000 trsov na hektar.

Posebni enološki postopki

(1) Pogoji pridelave vina Mlada rdeča vina Grozdje se trga ročno in položi v zabojčke, nato se skladišči v ohlajevalniku, da temperatura pade na 5 °C do 10 °C. Prebira se ročno na izbirni mizi in se s transportnim trakom prenese v cisterne (za dvigovanje grozdnih jagod se ne uporablja oprema za črpanje). Pred vrenjem 5–8 dni poteka hladno namakanje (5–10 °C). Pred jabolčno-mlečnokislinskim vretjem vino zori na vinskih drožeh vsaj 15 dni. Kisik se na mikroravni dovaja 3 dni v odmerkih po 15 ml na liter na mesec in 8 dni v odmerkih po 6 ml na liter na mesec. Spontano alkoholno vrenje poteka v nerjavnih cisternah. Podaljšana maceracija poteka vsaj 21 dni med vrenjem in po njem. Starana rdeča vina Grozdje se trga ročno in položi v zabojčke, nato se skladišči v ohlajevalniku, da njegova temperatura pade na 5 °C do 10 °C. Prebira se ročno na izbirni mizi in se s transportnim trakom prenese v cisterne (za dvigovanje grozdnih jagod se ne uporablja oprema za črpanje). Pred vrenjem 5–8 dni poteka hladno namakanje (5–10 °C). Spontano alkoholno vrenje poteka v nerjavečih cisternah. Podaljšana maceracija poteka vsaj 21 dni med vrenjem in po njem. Pred jabolčno-mlečnokislinskim vretjem vino zori na vinskih drožeh vsaj 15 dni. Kisik se na mikroravni dovaja 3 dni v odmerkih po 15 ml na liter na mesec in 8 dni v odmerkih po 6 ml na liter na mesec. Posebni enološki postopki

(2) Pogoji staranja Pogoji staranja se glede na vrsto vina razlikujejo: sortna rdeča vina: starana v 225-litrskih hrastovih sodih 12–24 mesecev; zvrstna rdeča vina: starana v 225- in/ali 500-litrskih hrastovih sodih in/ali 5 000-litrskih lesenih sodih 6–24 mesecev. Pomembna omejitev pri proizvodnji vin Mošt je lahko pridobljen samo z mehanskimi sistemi, ki ne poškodujejo trdnih delov grozda in pri katerih najvišje povprečje predelave grozdja v vino znaša 72 %. Za rdeče vino, ki se bo staralo, se za prenos pulpe v cisterne ne smejo uporabiti črpalke.

b. Največji donosi

Mlada rdeča vina

8 000 kilogramov grozdja na hektar

Mlada rdeča vina

57,60 hektolitra na hektar

Starana rdeča vina

6 000 kilogramov grozdja na hektar

Starana rdeča vina

43,20 hektolitra na hektar

6. Razmejeno geografsko območje

Geografsko območje ZOP „Dehesa Peñalba“ leži v občini Villabáñez (Valladolid). Gre za strnjen del zemljišča, ki se razprostira na 91,4287 hektarja in je opredeljen z naslednjimi podatki iz informacijskega sistema za zemljišča (LPIS) (*):

— parcelas [parcele] 5 121, 5 122, 5 123, 5 124 in 5 125, ter recinto [zemljišče] 3 parcele 9 003 (namakalni kanal), vse v polígono [mnogokotnik] 6 občine.

Vina z ZOP „Dehesa Peñalba“ morajo biti pridelana in starana na zgoraj opredeljenem območju.

(*) Ker se sistem LPIS posodablja, je treba upoštevati, da gre za podatke iz različice iz leta 2020.

7. Glavne sorte vinske trte

CABERNET SAUVIGNON

MERLOT

SYRAH

TEMPRANILLO

8. Opis povezave

(a) Geografsko območje (naravni in človeški dejavniki)

a.1 Naravni dejavniki

Geografsko območje, opredeljeno v točki 1.6, ima edinstven svet, tla in podnebne značilnosti. Te značilnosti so enotne na celotnem območju in območje, kot bo pojasnjeno v nadaljevanju, razlikujejo od okoliških območij. Območje je tradicionalno poznano kot pago: enoten nepretrgan del zemljišča, ki se tradicionalno uporablja za gojenje vinske trte, s svojevrstnimi značilnostmi tal in mikroklime, po katerih se razlikuje od okoliških območij. Pago ima edinstveno naravo, ki je običajno posledica okoliških fizičnih elementov – kot so reke, ravnine, gozdovi – ki pripomorejo k ustvarjanju specifičnih razmer. Na tem razmejenem območju je to posledica naslednjih dejavnikov:

1. Reka Duero je glavni vzrok za hribovito topografijo regije, saj je različne strukture izoblikovala z erozijo in sedimentacijo, vključno s terasami na poplavnih ravnicah reke – kjer se nalagajo usedline (pesek in prod) – in dnom doline. Razmejeno območje je zato položno podeželsko območje (s konstantnim naklonom, manjšim od 5 %) na dnu doline, ki ga obkrožata višji ravnini (razmejeno območje je na nadmorski višini 720 m, ravnini pa na 800–840 m z naklonom 5–15 %), ki razmejujeta območje na severu in jugu. Reka Duero razmejuje območje tudi na severu. Območje onkraj reke Duere je še vedno znano kot Dehesa Peñalba, vendar z večjim naklonom (na pobočjih, ki vodijo do visokih planot in na samih planotah) zemlja ni več primerna za vinogradništvo. Na jugu območje razmejuje borov gozd. Ta dva elementa – visoke planote in borov gozd – imata učinek blaženja, saj območje ščitita pred neugodnimi vremenskimi razmerami.

2. Razmejeno območje leži na zemeljski terasi, ki so jo oblikovali rečni nanosi proda, z vrhnjo plastjo peska na apnenčasto-lapornati skalni podlagi. Za tla so značilni prodniki, prod in povprečni 78-odstotni delež peska v primerjavi z manj peščenimi tlemi (približno 60-odstotni delež peska), ki jih najdemo na območjih proti zahodu, in bolj glinastimi tlemi z nanosi laporja in apnenca, ki jih najdemo na visokih planotah in na pobočjih, ki vodijo do njih, z večjim naklonom. Zato je na razmejenem območju suha, peščena vrhnja plast tal s filtrirnimi lastnostmi: območje toplih tal, ki imajo hladno podlago in zdrave vodne rezerve. Je revno z organskimi snovmi in hranili.

3. Ker imajo okoliški elementi učinek blaženja, je območje nekako zaščiteno pred neugodnimi razmerami, kot so skrajne temperature, nizke ravni vlage in uničujoči vetrovi. Zato ima območje svojo mikroklimo z milejšimi temperaturami (povprečna letna temperatura 12 °C, kar je približno pol stopinje več kot v okolici), zlasti spomladi in jeseni. Ima dobro prevetreno pokritost (od zahoda proti vzhodu) in je dalj časa brez zmrzali kot okolica (206 dni na leto v primerjavi z 200 dnevi).

Če povzamemo, razmejeno območje, znano kot Dehesa Peñalba, leži v povodju na dnu doline, kjer so ravna tla in zemljišča homogena. Njegova severozahodna/jugozahodna usmerjenost je idealna za vinogradništvo, tla pa lahko glede na visoko vsebnost peska in grobih elementov (prodniki in prod) opišemo kot topla in revna. Zato je območje zelo prepustno in odseva sončne žarke, zaščiteno je z apnenčasto-lapornatimi ravnicami na severu in jugu, ki ga zaradi višinske razlike ščitijo in obdajajo. Na razmejeno območje vpliva tudi borov gozd vzdolž njegove južne in zahodne meje, medtem ko reka Duero teče na njegovih severnih in vzhodnih robovih. Analiza fizičnega okolja je pokazala, da je razmejeno območje, znano kot Dehesa Peñalba, jasno opredeljeno z enotnimi tlemi in podnebnimi razmerami, zaradi katerih se razlikuje od okolice. To je posledica geomorfoloških, litoloških in orografskih procesov nastajanja in prisotnosti naravnih ovir, kot so reka, gozd, pobočja in visoke planote.

a.2 Človeški dejavniki

Izkušnje, pridobljene v vinogradih na razmejenem območju v zadnjih 18 letih, so privedle do uvedbe več vinskih sort, ki so še posebno primerne za lokalno okolje, kar se kaže v grozdju z visoko koncentracijo polifenolov – zlasti v skupni vsebnosti antocianov in taninov.

— Tempranillo: to je najpomembnejša sorta, ki se goji v vinogradu Dehesa Peñalba. Zaradi travnate ruše v vrstah in globoke obdelave tal v bližini trsov ter natančnega napeljevanja brajd je v popolni skladnosti z lokalnim območjem.

— Syrah: to je druga najbolj značilna sorta. Z daljšim obdobjem rasti ima na tem območju idealne razmere (prijetno pomlad in jesen), ki dopuščajo, da se njene sortne lastnosti v celoti izrazijo.

— Cabernet sauvignon: kot pri sorti syrah mikroklima in razmejeno območje tudi tej sorti omogočata, da doseže svoj največji potencial, vendar istočasno omejujeta njen donos.

— Merlot: medtem ko tej sorti na okoliških območjih običajno primanjkuje vode, ima podtalje na razmejenem območju zadostne vodne rezerve, ki omogočajo optimalno in uravnoteženo zorenje.

Za izboljšanje razmer, v katerih se te sorte gojijo in dozorevajo, se v obdobju rasti uporabljajo vinogradniške tehnike, ki običajno dajejo manjši hektarski donos, ki prinašajo višjo kakovost pridelka z enako stopnjo zrelosti.

Uporabljajo se trajnostne vinogradniške prakse, ki omogočajo največjo skrb za okolje. Vinogradniške parcele so certificirane kot ekološke.

Temu skrbnemu postopku v vinogradu sledijo natančni proizvodni postopki v kleti. Naslednji koraki so najpomembnejši:

— grozdje se trga ročno in položi v zabojčke, nato se skladišči v ohlajevalniku, da njegova temperatura pade na 5 °C do 10 °C. Grozdje se prebira ročno na izbirni mizi in se prenese s transportnim trakom (črpalke niso uporabljene), da ne pride do oksidacije, še preden prispe v cisterne, in maceracija lahko poteka v najboljših razmerah;

— maceracija poteka vsaj 21 dni med vrenjem in po njem;

— pred jabolčno-mlečnokislinskim vretjem se vino stara na vinskih drožeh, kar povzroči dovajanje kisika na mikroravni.

(b) Kakovost in značilnosti proizvoda, ki so izključno ali predvsem posledica geografskega območja

Vina z ZOP „Dehesa Peñalba“ so rdeča s temno, močno barvo (zelo intenzivne barve, modrikasto rdeče tonalitete in dobre stabilnosti). So zelo aromatska, prevladuje zrelo rdeče in črno jagodičje, zlasti ko so mlada. Zaradi stabilne visoke koncentracijo polifenolov z blagimi dolgotrajnimi tanini imajo enakomerno strukturo. Rezultat tega so zelo elegantna vina srednje polnega do polnega telesa, izrazitega okusa in obsega z daljšim pookusom.

(c) Opis povezave – součinkovanje naravnih in človeških dejavnikov ter značilnostmi proizvoda

Razmejeno območje ZOP „Dehesa Peñalba“ zavzema nepretrgan del površine, ki ga, kot je bilo prej opisano, zaznamujejo enotne pedološke in mikroklimatske značilnosti, po katerih se razlikuje od drugih območij v okolici. Te naravne danosti skupaj z izbiro sort, trajnostnimi vinogradniškimi praksami in natančnim načinom pridelave omogočajo pridobivanje proizvoda (vina) s posebnimi značilnostmi. To trditev potrjujejo lastnosti, opisane v nadaljevanju.

1. Tla, opredeljena kot topla in revna z visoko vsebnostjo peska in grobih elementov (prodniki, prod), zaradi katerih so zelo prepustna in odsevajo sončne žarke, pospešujejo zorenje grozdja in spodbujajo pojave, kot je pigmentacija grozdne lupine, posledica tega pa je višja vsebnost polifenolov, zlasti antocianov in taninov.

2. Ker gre za ravninsko območje z dobro usmeritvijo, ki ga varujeta višji planoti in borov gozd, na severu pa ga razmejuje reka Duero, je razmejeno območje obdano z naravnimi ovirami. To pomeni, da grozdje lahko doseže popolno zrelost, saj ga bolj obsevajo žarki, odbiti od tal in je vinska trta zaščitena pred izrednimi vremenskimi razmerami, kar pomeni, da so razmere milejše v dveh ključnih obdobjih za obdobje rasti trte: spomladi, ko cveti in se razvijajo plodovi, in jeseni, ko je grozdje v zadnji fazi zorenja. To trti omogoča daljše obdobje rasti. Območje je dalj časa brez zmrzali, zaradi česar je več dni za razvoj in zorenje vinske trte, in ima višjo povprečno letno temperaturo od okoliških območij. Vse to pripomore k bolj uravnoteženemu zorenju, kar spodbuja pojave, kot je pigmentacija rdeče grozdne lupine, in omogoča pridelavo grozdja z višjo vsebnostjo polifenolov, kar poviša vsebnost polifenolov v vinu in jim s tem podaljša rok trajanja zaradi močnejše strukture in višje skupne vsebnosti antocianov in taninov.

3. Topla, peščena tla in milejše podnebje (milejše pomladi in jeseni) pomenijo, da so se sorta tempranillo in – zlasti – tujerodne sorte z daljšimi obdobji rasti (francoske sorte cabernet sauvignon, merlot in syrah) dobro prilagodile, kar omogoča, da grozdje dozori in vinska trta konča obdobje rasti bolj uravnoteženo in celovito, kar pomeni, da ima grozdje višjo koncentracijo nekaterih komponent (skupna vsebnost antocianov in arom) kot grozdje, ki se goji na okoliških območjih.

4. Izbira sort skupaj s trajnostnimi praksami upravljanja vinograda omogoča optimalen pridelek za proizvodnjo vin z ZOP „Dehesa Peñalba“: — tempranillo ima strukturo, arome rdečega in gozdnega jagodičja ter močno globino barve; — cabernet sauvignon ima obseg, trajnost in dolgotrajne tanine ter intenzivne note zrelega sadja in začimb; — merlot daje eleganco in vsebuje zelo blage tanine, ima aromo rdečega jagodičja in dobro ravnovesje med kislinami in vrednostjo pH; — syrah vsebuje svilnate tanine, ima aromo črnega jagodičja ter vrednost pH in vsebnost kislin, ki prinašajo veliko svežine. Skratka, s sortama tempranillo in cabernet pridelujemo trajna vina, kar je posledica obsega, strukture in trajnosti, medtem ko sorti syrah in merlot dajeta svežino, kisline, intenzivno aromatičnost, eleganco in prefinjenost.

5. Ročno trganje grozdja in polaganje v zabojčke ter skladiščenje v ohlajevalniku, da njegova temperatura pade na 5 °C in 10 °C, preprečujejo oksidacijo in varujejo barvo (spojine antocianov). Ročno prebiranje grozdja na izbirni mizi in njegov prenos s transportnim trakom (brez črpanja) pomeni, da ne pride do oksidacije, preden prispe v cisterne, in maceracija lahko poteka v najboljših razmerah. Vse to pomeni, da je grozdje ob začetku hladnega namakanja nepoškodovano, kar izboljša aromatični potencial in ekstrahiranje barve.

6. Postopek maceracije med vrenjem in po njem je dovolj dolg (vsaj 21 dni), da se pridobijo višje vsebnosti barvnih spojin (antocianov in taninov), sprostijo proste arome ter proizvedejo bolj strukturirana vina s potencialno dolgim zatonom.

7. Staranje na vinskih drožeh pred jabolčno-mlečnokislinskim vretjem – kar povzroča dovajanje kisika na mikroravni – spodbuja večje ekstrahiranje in podaljša rok trajanja vin s povečanjem vsebnosti fenolnih spojin, kot so tanini in antociani, ker spodbuja tvorbo piranoantocianov, antocianov in flavanolov, ki za tvorbo potrebujejo acetaldehid za nastanek barvitega etila – premostitvenih aduktov (za nastanek acetaldehida je potreben kisik). Praksa dovajanja kisika na mikroravni pred jabolčno-mlečnokislinskim vretjem izboljša kromatične značilnosti in obstojnost barve. Izboljšan je tudi občutek v ustih, in sicer v telesu in trpkosti. Dodaten pozitiven učinek dovajanja kisika na mikroravni je, da izboljša aromo vina z zmanjšanjem rastlinskih vonjav. Dovajanje kisika na mikroravni omogoča zmanjšanje spojin, kot so pirazini in tioli, ki ob prisotnosti kisika oksidirajo.

Kot je že bilo pojasnjeno, je testiranje pokazalo, da ima grozdje, ki se goji na razmejenem območju, višjo koncentracijo antocianov in sestavo taninov. Ti se prenesejo v procesu proizvodnje vina: maceracija tem snovem omogoča, da pronicajo v vino, kar vinu daje večjo intenzivnost in mlademu vinu modrikasto rdečo tonaliteto ter daljši rok trajanja zaradi nastanka obstojnejših barvil. Rezultat tega je, da imajo vina z ZOP „Dehesa Peñalba“ zelo intenzivno barvo, običajno z notami zrelega rdečega in/ali črnega jagodičja. So srednje polnega do polnega telesa, zaokrožena in zorena, imajo dolg pookus, visoko koncentracijo polifenolnih pigmentov, zaradi česar so vina bolj strukturirana in imajo obstojnejšo barvo. Rezultat tega je, da imajo daljši rok trajanja in so primernejša za staranje, vključno s staranjem v steklenicah, kot vina, pridelana na okoliških območjih.

Natančneje, glede na raziskave enološke skupine z regionalnega inštituta za uporabne znanstvene raziskave (ki je del oddelka za živilsko tehnologijo Univerze Kastilja-La Mancha) je mogoče razlikovati med vini z ZOP „Dehesa Peñalba“ in vini, proizvedenimi na sosednjih območjih, ki so bila starana podobno dolgo (vina z ZOP „Ribera del Duero“ in „Castilla y León“), ker imajo prva večje količine monomernih antocianov, ti pa so bolj stabilni (z višjo koncentracijo malvidin-3-glukozida in večjim deležem stabilnejših antocianov, kot so p-kumaroilirani antociani in kalirani antociani).

Čeprav razmejeno geografsko območje ZOP „Dehesa Peñalba“ leži znotraj območja ZOP „Castilla y León“ in blizu ZOP „Ribera del Duero“ ZOP in čeprav imajo vina splošne značilnosti ZGO, imajo tudi bistveno drugačne značilnosti in nekatere druge značilnosti, ki jih ni mogoče najti v vinih z ZOP „Ribera del Duero“.

Primerjava med ZOP „Dehesa Peñalba“, „Castilla y León“ in „Ribera del Duero“ je naslednja:

Večji delež alkohola

ZGO „Castilla y León“ „Dehesa Peñalba“ [> 11,0] [> 12,5]

Manjši hektarski donos:

ZGO „Castilla y León“ „Dehesa Peñalba“ 16 000 kg 8 000 kg za mlada rdeča vina 6 000 kg za starana rdeča voma

Višja vsebnost hlapnih kislin

ZGO „Castilla y León“ „Dehesa Peñalba“ < 13,36 meq/l < 20 meq/l

Večji delež alkohola

ZOP „Ribera del Duero“ „Dehesa Peñalba“ > 11,0 za bela vina > 11,5 za rdeča vina [> 12,5]

Manjši hektarski donos:

ZOP „Ribera del Duero“ „Dehesa Peñalba“ 7 000 kg 6 000 kg za starana rdeča vina

Višja vsebnost hlapnih kislin

ZOP „Ribera del Duero“ „Dehesa Peñalba“ < 8,33 meq/l < 20 meq/l

Po podatkih raziskave, opravljene na Univerzi Kastilja-La Mancha, imajo tudi višjo vsebnost monomernih antocianov:

ZOP „Ribera del Duero“ „Dehesa Peñalba“ < 59 mg/l < 223 mg/l

Medtem ko imajo deli razmejenega območja (recintos 1 in 2 parcele 5121 in recinto 3 parcele 5122) druge lastnike, je vlogo vložila trenutno edina vinska klet na razmejenem območju. Drugi proizvajalci bi se lahko, če bi to želeli, projektu pridružili v prihodnosti.

(d) Neformalna interakcija

Dehesa Peñalba je že dolgo priljubljeno območje markizov, škofov in plemičev, ki so od nekdaj prepoznali potencial tega območja na bregu reke Duero.

Številni pisni in bibliografski viri pričajo o dolgi zgodovini mesta Peñalba de Duero in krajev znotraj njegovih meja ter o vinogradništvu in njegovih komercialnih ciljih ali o obveznostih do fevdalnih gospodov v obliki desetine mošta, pridobljenega na tem območju.

V štirinajstem stoletju je bil Libro Becerro de las Behetrías de Castilla [„zvitek pergamentov svobodnih kastiljskih mest“] sestavljen po naročilu Pedra I. Kastiljskega, v njem pa so bile navedene različne grofije in svobodna mesta, ki so bila del Kastiljskega kraljestva. Vsebuje opise različnih mest, upravljanih v okviru sistema „svobodnih mest“ (behetría), njihovega pravnega statusa, gospodarskih pravic kralja in pravic graščakov. Ohranilo se je več rokopisnih izvodov, v kraljevi kancelariji v Valladolidu pa je shranjen eden izmed najstarejših.

Na ozemlju kneževine Valladolid („Merindad del Infantado de Valladolid“ ali v stari španščini „Merindat del infantazgo de vallit“), se pojavljata Villabáñez („Villa hanes“) in Peñalba („Peñalva“).

„Leta 1751 je mesto Villabáñez spadalo pod tri jurisdikcije v upravnem okrožju Portillo v pokrajini Madrid: vladali so mu Cabildo [‚Svet‘] katedrale v Valladolidu ter markiza Camarasa in markiz Revilla, ki sta oba prebivala v Valladolidu. Občina Villabáñez je takrat obsegala 11 423 zemljišč ali obradas [stara kmetijska merska enota], od tega je bilo 600 vinogradov, kar je pomenilo 1 200 aranzadas [druga stara kmetijska merska enota] ... “

„Občino Peñalba de Duero je sestavljalo 1 923 obdelovalnih površin, od katerih je bilo 560 nenamakanih njiv, 6 travnikov (od tega 4 srenjski), 7 sadovnjakov (srenjski), 500 gorskih površin s hrastom in črničevjem (srenjski), 650 vinogradov v Dehesa de Peñalba la Verde [‚zeleni‘] ... “

Čeprav je v zgodovinskih dokumentih uporabljenih več različnih imen – „Dehesa“, „La Dehesa“, „Dehesa de Peñalba“ in „Peñalba La Verde“ – se vsa nanašajo na isti kraj, ki je zadnjih 30 let znan kot Dehesa Peñalba. To tudi kaže, da je izraz „Dehesa“ v tem kontekstu toponim in nima nobene zveze z živinorejo (španska beseda dehesa se nanaša na tradicionalno obliko živinoreje na revnih ali nekmetijskih zemljiščih).

Leta 1995 je bila sprejeta odločitev o ponovnem obdelovanju, pri čemer so bile zasajene izbrane sorte vinske trte s srednje dolgim do dolgim rastnim obdobjem, zgrajena pa je bila tudi vinska klet z najsodobnejšo tehnologijo pridelave vina. Tako je mogoče v celoti izkoristiti potencial grozdja in ga spremeniti v vina mednarodnega slovesa.

9. Bistveni dodatni pogoji

Pravni okvir:

nacionalna zakonodaja

Vrsta dodatnega pogoja:

dodatne določbe o označevanju

Opis pogoja:

Leto trgatve mora biti navedeno na etiketah zaščitenih vin.

Vina z ZOP „Dehesa Peñalba“ lahko na etiketi uporabljajo izraz „roble“ ali „hrast“, če so v skladu z veljavno zakonodajo.

Vina z ZOP „Dehesa Peñalba“ lahko na etiketi uporabljajo tradicionalne izraze „crianza“, „reserva“ in „gran reserva“, če izpolnjujejo pogoje uporabe, določene v veljavni zakonodaji.

Povezava do specifikacije proizvoda

www.itacyl.es/documents/20143/342640/PPTA+PCC+VP+DEHESA+PE%C3%91ALBA+Rev+0+%281%29.docx/3066f78c-4629-ae2d-ea64-1c0f64b265e9

(1) UL L 347, 20.12.2013, str. 671.