SL Uradni list Evropske unije C 28/16

Objava vloge v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

2014/C 28/11

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (2)

„CHAROLAIS“

ES št.: FR-PDO-0005-0838-15.11.2010

ZGO ( ) ZOP ( X )

1. Ime

„Charolais“

2. Država članica ali tretja država

Francija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.3 Siri

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz 1. točke

Siri „Charolais“ se proizvajajo iz malo usirjenega polnomastnega surovega kozjega mleka.

Sir se proizvaja iz mlečne sirnine, ima obliko nekoliko izbočenega pokončnega valja, čvrsto in gladko testo ter je kremaste barve. Njegovo površino večinoma pokriva plesen Geotrichum. Med zorenjem se lahko predvsem zaradi plesni Penicillium pojavijo modre lise.

Teža po najkrajšem času zorenja (to je najmanj 16 dni po usirjenju) je od 250 do 310 gramov pri:

— premeru od 60 do 70 mm na srednji višini in

— višini od 70 do 85 mm.

Sir „Charolais“ vsebuje najmanj 45 gramov suhe snovi na 100 gramov sira.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode)

Ni relevantno.

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora)

Koze se prehranjujejo predvsem na pašnikih, pri čemer 100 % krme izvira izključno z geografskega območja.

Krmo sestavlja trava (s pašnikov ali iz korit) ali seno. Krma s travinj z eno rastlinsko vrsto in iz enoletnih poljščin je prepovedana.

Krmna površina na posamezno kmetijsko gospodarstvo, namenjena kozji čredi, je sestavljena iz najmanj 60 % trajnih in/ali več kot štiriletnih začasnih pašnikov.

Paša in/ali krmljenje s svežo krmo trajata najmanj 150 zaporednih ali nezaporednih dni na leto, v kar je vključen prehod med načini prehranjevanja:

Paša: V najmanj 120-dnevnem obdobju paše delež popasene sveže krme obsega najmanj tretjino dnevnega obroka krme na kozo, pri čemer dodatek sena ne sme presegati 1,2 kg surovine.

Krmljenje s svežo krmo: V najmanj 120-dnevnem obdobju krmljenja s svežo krmo delež sveže krme v koritu obsega najmanj dve tretjini dnevnega obroka krme na kozo, pri čemer dodatek sena ne sme presegati 1 kg surovine. Trava se poje v 24 urah. Vsa trava, ki ostane po 24 urah, se odstrani iz korit. Dopolnilne krmne mešanice so sestavljene iz surovin, ki se lahko vključijo v mešanice in so opredeljene na pozitivnem seznamu. Sirotka, ki izvira s kmetije, se lahko da kozam, vendar ni vključena v izračun obroka. Letna količina dopolnilnih krmnih mešanic ne sme preseči tretjine letno vključene količine na kozo (skupaj z deteljo), ocenjene v kilogramih suhe snovi, in 600 gramov na liter mleka, ki ga koza proizvede na leto. V prehrani koz so dovoljene samo rastline, stranski proizvodi in dopolnilne krmne mešanice, ki ne izhajajo iz gensko spremenjenih proizvodov. Sajenje transgenih kultur je prepovedano na vseh površinah kmetijskega gospodarstva, na katerem se prireja mleko za predelavo v sir z zaščiteno označbo porekla „Charolais“. Ta prepoved sajenja velja za vse rastlinske vrste, ki se lahko uporabljajo za prehrano živali na kmetijskem gospodarstvu, in vse kulture take vrste, ki bi jih lahko okužile.

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Prireja mleka ter proizvodnja in zorenje sira potekajo na geografskem območju.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn.

Ni relevantno.

3.7 Posebna pravila za označevanje

Ne glede na zakonske navedbe, ki veljajo za vse sire, se vsak sir „Charolais“ za prodajo opremi z etiketo. Etiketa vključuje del, na katerem so navedeni podatki posameznega nosilca dejavnosti, ter del, ki je skupen vsem nosilcem dejavnosti in na katerem so:

— ime „Charolais“, napisano s črkami, ki so najmanj enake dvema tretjinama velikosti največjih črk na etiketi,

— znak „ZOP“ Evropske unije in

— navedba „Appellation d’origine protégée“ (zaščitena označba porekla).

Če proizvajalec ali katera koli druga oseba, ki je neposredno pod njegovo odgovornostjo, sir prodaja neposredno na kmetiji ali na tržnici, potem mu teh podatkov ni treba navajati na posamični etiketi, pač pa morajo biti navedeni le na panoju.

Vzorce etiket in panojev določi skupina, ki jih daje na voljo.

Po registraciji na ravni Evropske unije mora biti na računih in trgovskih dokumentih obvezno navedeno ime „Charolais“, ki mu sledi navedba „Appellation d'origine protégée“ ali „AOP“.

4. Kratka opredelitev geografskega območja

Prireja mleka ter proizvodnja in zorenje sira potekajo na geografskem območju, ki obsega ozemlje naslednjih občin:

Departma Allier (03):

Občine ali deli občin kantonov:

— Le Donjon: Avrilly, Chassenard, Le Bouchaud, Le Donjon, Lenax, Loddes, Luneau, Montaiguët-en-Forez, Neuilly-en-Donjon, Le Pin, Saint-Didier-en-Donjon, Saint-Léger-sur-Vouzance,

— Dompierre-sur-Besbre: Coulanges, Molinet, Monétay-sur-Loire,

— Jaligny-sur-Besbre: Liernolles.

Departma Loire (42):

Kantona Belmont-de-la-Loire in Charlieu.

Občine ali deli občin kantonov:

— La Pacaudière: Changy, La Pacaudière, Sail-les-Bains, Urbise, Vivans,

— Perreux: Coutouvre, Montagny, Perreux.

Departma Rhône (69):

Kanton Monsols.

Občine ali deli občin kantonov:

— Beaujeu: Les Ardillats, Avenas, Saint-Didier-sur-Beaujeu, Vernay,

— Lamure-sur-Azergues: Chenelette, Claveisolles, Poule-les-Echarmeaux, Saint-Nizier-d’Azergues.

Departma Saône-et-Loire (71):

Kantoni Charolles, Chauffailles, Digoin, Gueugnon, Issy-l’Evêque, La Clayette, La Guiche, Le Creusot-Est, Marcigny, Matour, Montcenis, Montchanin, Palinges, Paray-le-Monial, Saint-Bonnet-de-Joux, Semur-en-Brionnais, Toulon-sur-Arroux.

Občine ali deli občin kantonov:

— Bourbon-Lancy: Bourbon-Lancy, Chalmoux, Gilly-sur-Loire, Maltat, Mont, Perrigny-sur-Loire, Saint-Aubin-sur-Loire,

— Buxy: Bissy-sur-Fley, Cersot, Chenôves, Culles-les-Roches, Fley, Germagny, Marcilly-lès-Buxy, Saint-Boil, Saint-Martin-d’Auxy, Saint-Martin-du-Tartre, Saint-Maurice-des-Champs, Saint-Privé, Saint-Vallerin, Saules, Savianges, Villeneuve-en-Montagne,

— Cluny: Bergesserin, Buffières, Chérizet, Curtil-sous-Buffières, Donzy-le-National, Saint-André-le-Désert, Sainte-Cécile, Saint-Vincent-des-Prés,

— Couches: Essertenne, Saint-Pierre-de-Varennes,

— Mesvres: La Boulaye, La Chapelle-sous-Uchon, Charbonnat, Dettey, Saint-Eugène, Saint-Nizier-sur-Arroux, La Tagnière, Uchon,

— Montceau-les-Mines: Montceau-les-Mines, Saint-Vallier,

— Mont-Saint-Vincent: Genouilly, Gourdon, Marigny, Mary, Mont-Saint-Vincent, Le Puley, Saint-Micaud, Saint-Romain-sous-Gourdon,

— Saint-Gengoux-Le-National: Sailly,

— Saint-Léger-sous-Beuvray: Etang-sur-Arroux, Saint-Didier-sur-Arroux, Thil-sur-Arroux,

— Tramayes: Clermain, Germolles-sur-Grosnes, Saint-Léger-sous-la-Bussière, Saint-Pierre-le-Vieux, Tramayes.

5. Povezanost z geografskim območjem

5.1 Posebnosti geografskega območja

Geografsko območje sira „Charolais“ vključuje gričevnato okolico mesta Charolles na prehodu med gorami pokrajine Auvergnes na jugu in masivom Morvan na severu. Območje je valovito in leži na nadmorski višini od 200 do 900 metrov.

Podnebje je sveže oceansko. Padavine – letno pade od 750 do 950 milimetrov dežja – so dobro razporejene čez celo leto; letne temperaturne razlike so zmerne, vseeno pa so odvisne od reliefa, saj so v najvišjih legah pod gorskim vplivom (zimski mraz).

Podtalje je sestavljeno predvsem iz granitov in kislih kamnin. Včasih apnenčeve, najpogosteje pa ilovnate ali peščene usedline se kažejo lokalno na površju vzhodnih in zahodnih obronkov masiva. Na teh pretežno silikatnih kamninah (graniti, ilovica, pesek) so nastala kisla tla, ki so pogosto sprana in globoka.

Pokrajino sestavljajo predvsem pašniki, razmejeni z drevesi in grmovjem. Njena posebnost je, da se pašniki niso umaknili poljedelskim površinam, zato je skoraj 90 % kmetijskih površin, ki se uporabljajo na geografskem območju, krmnih površin, medtem ko jih je na nacionalni ravni manj kot 50 %. Za pašnike je značilno bogato rastlinstvo s številnimi acidofilnimi vrstami; vzhodni del je sicer del območja Natura 2000 (območje, pomembno za Skupnost „Pašniki, gozdovi in mokrišča v bazenu Grosne in Clunysois“). Raznovrstnost rastlinstva na začasnih pašnikih spodbujata tudi prepoved travinj z eno rastlinsko vrsto in obveznost najmanj štiriletne uporabe, kar omogoča naselitev različnih vrst, odpornih proti teptanju, rastlinskih vrst za trate in travniških rastlin.

Konec 19. stoletja je bila kozjereja v departmaju Saône-et-Loire pomembna (40 000 koz leta 1892), proizvodnja kozjega sira pa je bila zelo razvita. Ta je bil „zelo cenjeno živilo vseh prebivalcev Charollesa“ (Raymond Boivin, La fortune agricole du Charolais, 1924).

Z zgodovinskega vidika je proizvodnja sira „Charolais“ tesno povezana z govedorejo kot dopolnilno dejavnostjo. Kakovost sira je priznanje ženskam, ki so skrbele za njegovo proizvodnjo. Tehnologija predelave mleka je bila najbolje prilagojena za izkoriščanje mleka, ki je omogočalo večjo proizvodnjo sira. Sirarna je bila zraven hiše, da so lahko zaporedoma dodajali potrebno sirnino za proizvodnjo tega velikega sira.

Sir „Charolais“ je iskan zaradi velikosti, teksture in primernosti za shranjevanje. V 50. letih 20. stoletja so tako na primer ta sir zelo cenili rudarski delavci z območja, ki so pomagali pri sezonskih kmečkih opravilih. Kupovali so ga svežega in ga shranjevali v shrambah ali zabojih za sir, imenovanih „tsézires“ ali „chazères“, ki jih še vedno uporabljajo ljubitelji sira „Charolais“.

Po 60. letih prejšnjega stoletja se je proizvodnja sira samo iz kozjega mleka povečala, ker so se nekateri rejci specializirali za kozjerejo, ne da bi imeli tudi črede krav dojilj ali krav molznic.

Trženje sira „Charolais“ se je razvilo zaradi zorilcev ali trgovcev z jajci in perutnino, ki so pobirali sir na kmetijah ter ga prodajali naprej prodajalcem sira, mesarjem in trgovcem v sosednjih mestih Lyon in Roanne. Nazadnje se je v 70. letih poznavanje sira „Charolais“, ki je bilo dolgo omejeno na Burgundijo in sever regije Rhône-Alpes, s komercialnim uspehom proizvoda razširilo do velikih tržnic glavnega mesta. Sir podeželske skupnosti je tako postal sir mestne trgovine.

Proizvodne tehnike so danes podobne tehnikam, ki so jih uporabljali v preteklosti. Posebnost fermentov, ki se uporabljajo za proizvodnjo sira „Charolais“, je namreč, da izhajajo predvsem iz predhodnih postopkov proizvodnje tega sira. Poleg tega se mleko za njegovo proizvodnjo ohranja surovo in polnomastno brez fizične obdelave. Sir oblikujejo tako, da sirnino z zajemalkami vlivajo v visoke kalupe velikega premera, značilne za ta sir. Sir po vseh straneh ročno solijo, prav tako ga ročno obračajo. Zorenje poteka v hladnem in vlažnem prostoru, ugodnem za razvoj plesni Geotrichum in včasih plesni Penicillium.

5.2 Posebnosti proizvoda

Za sir „Charolais“ so značilne kombinacija arom, gostota testa kremaste barve ter topljiva, nežna in gladka tekstura. Okus je izrazit, sir pa ima priokus po rastlinah (trava, seno, sveža slama, gobe idr.), suhem sadju (lešniki) in maslu, ki se razvije v najmanj 16 dneh, potrebnih za proizvodnjo in zorenje sira „Charolais“.

Med zorenjem, ki poteka v hladnem in vlažnem prostoru, se lahko njegova svetlorjavo-slonokoščena barva, ki jo ima na začetku zaradi plesni Geotrichum, razvije v modrikasto predvsem zaradi razvoja plesni Penicillium. Sir je velik v primerjavi z drugimi kozjimi siri in ima obliko nekoliko izbočenega pokončnega valja, podobnega sodčku.

5.3 Vzročna povezanost geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali značilnostjo proizvoda (pri ZGO)

Geografsko območje je s svežim oceanskim podnebjem brez poletne suše, zmerno nadmorsko višino ter globoko prstjo na silikatni podlagi ugodno za razvoj kakovostnih travinj z bogatim in raznolikim rastlinstvom. Redne padavine in rodovitna tla spodbujajo enotno rast trave na travinjah od pomladi do jeseni. Košnja in na nekaterih predelih pobiranje otave sta bogata vira krme. Pokrajino tako sestavlja mreža parcel, ki združuje sistem gozdnato-grmičastih ograd in pretežno trajnih pašnikov.

Pašniki so večinoma krmne površine, s katerih izvira krma, ki jo koze zaužijejo svežo ali posušeno. Geografsko območje je zaradi teh značilnosti območje reje, kjer kozjereja dopolnjuje pitano govejo čredo. Sir „Charolais“ je tudi proizvod lokalne poljedelske zgodovine, v kateri so se kmetijska gospodarstva oblikovala zaradi nasprotja med velikimi posestvi, ki so se ukvarjala z govedorejo (in so pripadala predvsem direktorjem industrijskih podjetij v regiji), in številnimi majhnimi kmetijskimi gospodarstvi, ki so morala povečati izkoristek svoje majhne površine, tako da so se usmerila v kozjerejo.

Tradicionalne obrtne tehnike proizvodnje so se ohranile zaradi dolgoletnih izkušenj teh proizvajalcev, ki so optimalno izkoriščali naravne razmere in surovino. V tem procesu se za cepitev z mlečnokislinskimi bakterijami uporablja predvsem sirotka iz predhodnega sesirjenja. Pomembna mikroflora, ki se tako naravno razvije na površini sira, se enakomerno razporedi zaradi različnega ročnega rokovanja s sirom med zorenjem. Zaradi tega ročnega dela nastane tudi značilna sodčkasta oblika sira „Charolais“.

Sir „Charolais“ se zaradi svoje precejšnje velikosti v dobrih razmerah lahko dolgo shranjuje. Obdobje zorenja, ki je za kozji sir dolgo, omogoča nastanek nekoliko vijugastega vzorca na skorji, ki ta velik sir ščiti pred izsušitvijo ter mu daje nežno in topljivo teksturo odličnega okusa. Med zorenjem, ki poteka v hladnem in vlažnem prostoru, se lahko njegova skorja svetlorjavo-slonokoščene barve, ki nastane zaradi plesni Geotrichum, razvije v modrikasto, ko se pojavijo lise plesni Penicillium.

Krmljenje koz s travo in krmo s travinj na geografskem območju, za katere je značilna velika raznolikost rastlinskih vrst, prispeva k bogastvu arom in barvi testa sira „Charolais“.

Sklic na objavo specifikacije

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCCharolais.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.

(2) UL L 93, 31.3.2006, str. 12. Nadomeščena z Uredbo (EU) št. 1151/2012.