[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 13.11.2008

COM(2008) 772 konč.

SPOROČILO KOMISIJE

Energetska učinkovitost: doseganje cilja 20-odstotnega deleža

SPOROČILO KOMISIJE

Energetska učinkovitost: doseganje cilja 20-odstotnega deleža

POVZETEK

Evropski voditelji so se zavezali k zmanjšanju porabe primarne energije za 20 % v primerjavi z napovedmi za leto 2020. Energetska učinkovitost je stroškovno najučinkovitejši način zmanjševanja porabe energije, pri čemer se ohranja enaka raven gospodarske dejavnosti. Izboljševanje energetske učinkovitosti obravnava tudi ključne energetske izzive podnebnih sprememb, varnosti preskrbe z energijo in konkurenčnosti.

Zakonodaja Skupnosti o energetski učinkovitosti je bila oblikovana za znatno izboljšanje energetske učinkovitosti v ključnih sektorjih porabe energije. Vendar le veljavna zakonodaja o energetski učinkovitosti ne bo zagotovila zadostnega varčevanja z energijo za uresničitev cilja 20-odstotnega varčevanja. Glavne ovire za izboljšanje energetske učinkovitosti so slabo izvajanje veljavne zakonodaje, premajhna ozaveščenost potrošnikov in odsotnost ustreznih struktur za spodbuditev bistvenih naložb v energetsko učinkovite stavbe, izdelke in storitve in njihovega uvajanja na trg. Ocena nacionalnih akcijskih načrtov za energetsko učinkovitost je pokazala vrzel med politično zavezanostjo k energetski učinkovitosti držav članic in njihovimi ukrepi. Države članice morajo hitreje in učinkoviteje izvajati zakonodajo o energetski učinkovitosti. Razviti je treba nove instrumente za dodatno povečanje energetske učinkovitosti.

Komisija predlaga okrepitev ključne zakonodaje o energetski učinkovitosti v zvezi s stavbami in izdelki, ki rabijo energijo. Določbe Direktive o energetski učinkovitosti stavb se bodo okrepile, tako da bodo veljale za več stavb ter da se bo povečala vloga energetskih izkaznic in poročil o pregledu za sisteme za ogrevanje in klimatske sisteme. Direktiva o energijskem označevanju se bo revidirala, tako da se bo uporabljala za dodatne izdelke, ki rabijo energijo, in izdelke, povezane z energijo, ter ne le za gospodinjske aparate. Predlagana je direktiva, ki vsebuje nov sistem označevanja pnevmatik, da se spodbudi sprejetje energetsko učinkovitih pnevmatik na trg. Za nadaljnje izboljšanje energetske učinkovitosti pri preskrbi z energijo predlaga Komisija podrobne smernice, da se olajša sprejemanje proizvodnje električne energije iz visoko energetsko učinkovitih naprav za soproizvodnjo električne energije in toplote. Predloži se sporočilo o soproizvodnji. Za odpravo pomanjkanja potrebnih naložb se že preučujejo nove pobude financiranja za energetsko učinkovitost, kot je pobuda financiranja trajnostne energije s strani EU, ker bodo prav tako prispevale k zaščiti gospodarstva EU v primeru poslabšanih finančnih razmer.

Evropski svet je poudaril pomembnost evropskega okvira za politike in ukrepe na področju energetske učinkovitosti, tj. evropski akcijski načrt za energetsko učinkovitost 2006, tako da je Komisijo in države članice pozval, da pospešijo njegovo izvajanje in preučijo možnost revizije. Zato bo Komisija leta 2009 ocenila ta akcijski načrt zaradi priprave revidiranega načrta. Lahko bi okrepil pobude za izboljšanje energetske učinkovitosti in bo upošteval odločilno vlogo, ki bi jo lahko imela mesta pri zmanjševanju porabe energije, npr. z dodatnim spodbujanjem lokalnih omrežij, kot je združenje županov. Na mednarodni ravni bo Skupnost še naprej spodbujala energetsko učinkovitost z institucionaliziranimi dialogi in partnerstvi.

TVEGANJE NEDOSEGANJA CILJEV

Varčevanje z energijo je najbolj neposreden in stroškovno učinkovit način obravnavanja ključnih energetskih izzivov v zvezi s trajnostjo, varnostjo preskrbe in konkurenčnostjo, kot določajo strateški cilji „Energetske politike za Evropo“ v EU[1]. Voditelji EU so poudarili potrebo po povečanju energetske učinkovitosti v okviru ciljev „20-20-20“ do leta 2020: 20-odstotni prihranek porabe primarne energije EU[2], zavezujoč cilj 20-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov in 20-odstotni delež obnovljivih virov energije do leta 2020. Cilji v zvezi z zmanjšanjem emisije toplogrednih plinov in obnovljivimi viri energije spodbujajo izboljšanje energetske učinkovitosti, nasprotno pa bo širokopotezna dejavnost glede energetske učinkovitosti veliko pripomogla k doseganju cilja EU glede podnebja, zlasti v skladu z odločitvijo o skupnih prizadevanjih[3].

Če se doseže cilj 20-odstotnega prihranka, EU ne bo samo porabila 400 Mtoe manj primarne energije, ampak bo preprečila tudi gradnjo približno 1 000 elektrarn na premog ali pol milijona turbin na veter[4]. Emisije CO2 se bodo zmanjšale za približno 860 milijonov ton[5].

„Negavatne ure“ ali preprečitev porabe energije z varčevanjem so postale najpomembnejši vir energije. Letna poraba končne energije bi se na primer v obdobju 1997–2006 povečala za 115 Mtoe ali 11 %, če se energetska učinkovitost ne bi izboljšala[6]. To je tretjina celotnega uvoza surove nafte v EU-27 leta 2006. Varčevanje z energijo je bistvenega pomena za zagotovitev varnosti oskrbe EU.

Glede na sedanje trende izvajanja držav članic je dejansko jasno, da je izpolnjevanje cilja o varčevanju do leta 2020 resno ogroženo. Priloga 1 vsebuje kvantitativno oceno pričakovanega učinka posameznih ukrepov in zakonodaje na področju energetske učinkovitosti, če se ti v celoti izvajajo. Države članice izvajajo zakonodajo, pri čemer je še prezgodaj za oceno celotnega učinka. Vendar neposredne informacije o razvoju in izvajanju pa tudi drugi kazalniki (glej oddelek 2) kažejo, da se možnost varčevanja z energijo ne izkorišča dovolj hitro. S temi ukrepi naj bi do leta 2020 dosegli približno 13-odstotno varčevanje z energijo, če jih bodo države članice ustrezno izvajale. Čeprav to pomeni glavni dosežek, pa je to še daleč od tega, kar potrebujemo.

Nedavne študije kažejo, da so možnosti varčevanja z energijo še vedno velike, kot prikazuje slika 1[7].

Slika 1. Ocenjena možnost zmanjšanja porabe energije leta 2020 [pic] |

Pri doseganju energetske učinkovitosti je veliko ovir. V Prilogi 2 je pregled glavnih spodbujevalcev in ovir pri uresničevanju izboljšav energetske učinkovitosti. Medsektorske ovire vključujejo nepopolno izvajanje zakonodaje EU na področju energetske učinkovitosti, nezadosten dostop do financiranja in slabo ozaveščenost o ugodnostih varčevanja z energijo. V sektorju prevoza je treba izboljšati nezadostne infrastrukture za olajševanje energetske učinkovitosti in omejeno zavezanost sektorja. V industriji so jasne ovire nizka ozaveščenost o možnih ugodnostih in visoki vnaprejšnji stroški. Sedanje stanje finančnih trgov kratkoročno ne pripomore k izboljšanju dostopa do financiranja.

KAJ JE BILO NAREJENO DO ZDAJ

2.1 Pomen energetske učinkovitosti

Energetska učinkovitost je za državljane EU zelo pomembna. Višji računi za porabo energije zadevajo vedno več ljudi in podjetij. Zmanjšanje porabe energije je najboljša trajnostna dolgoročna rešitev. Vsako gospodinjstvo bi na leto enostavno prihranilo 1 000 EUR pri energiji. Od tega bi 600 EUR prihranilo z nižjimi računi za porabo energije, medtem ko bi ostalo prihranilo z zmanjšanjem drugih stroškov[8]. Vendar so vnaprejšnji stroški še vedno izziv. Ker ima večina obnovljenih objektov dolgo življenjsko dobo, se bodo dodani stroški za energetsko učinkovitost te obnove povrnili veliko pred tem, ko bo obnova ponovno potrebna. Nedaven primer v Franciji je pokazal, da se z izolacijo strehe povprečne hiše prihrani toliko kurilnega olja, da se stroški za to povrnejo v treh letih. Pri bolj temeljitih obnovah (npr. izolacija zidov, boljša okna) je čas povrnitve stroškov daljši.

Energetska učinkovitost je koristna za gospodarstvo EU kot celoto in še bolj za lokalni razvoj[9]. Če se doseže cilj 20-odstotnega zmanjšanja porabe energije do leta 2020, je ocenjeno, da se bo z varčevanjem energije prihranilo 220 milijard EUR na leto[10]. Posredne gospodarske koristi so veliko večje. Energetsko učinkoviti izdelki in materiali ter energetske storitve pomenijo donosen trg, tudi za izvoz. Za evropska podjetja je to priložnost uvajanja inovacij in ustvarjanja novih delovnih mest, najpogosteje v zvezi z lokalnimi malimi in srednje velikimi podjetji, ker so naložbe v energetsko učinkovitost povezane predvsem z manjšimi projekti obnove.

2.2 Orodja EU za doseganje energetske učinkovitosti

Energetska učinkovitost je rezultat političnega razvoja in izvajanja konkretnih ukrepov. Podlaga je tehnološki razvoj, pri čemer je veliko prispevala okoljska zakonodaja, zlasti sistem za trgovanje z emisijami in politika na področju emisij prevoza. Močna spodbuda za trge, da dosežejo stroškovno učinkovito varčevanje z energijo, so tudi obdavčevanje in drugi finančni ukrepi, kot so državna pomoč in najnovejša orodja industrijske politike. Pomembno je, da se še naprej zanašamo na te učinkovite instrumente, zlasti v sedanji težki ekonomski situaciji.

Posebna politika EU na področju energetske učinkovitosti ima pet stebrov :

(1) splošen politični okvir in ukrepi iz evropskega akcijskega načrta za energetsko učinkovitost;

(2) nacionalni akcijski načrti za energetsko učinkovitost na podlagi Okvirne direktive o energetskih storitvah[11];

(3) pravni okvir za najpomembnejši sektor porabe (stavbe) in izdelke, ki rabijo energijo;

(4) spremljevalni politični instrumenti, kot so usmerjeno financiranje, zagotavljanje informacij in omrežja, kot sta združenje županov in trajnostna energija za Evropo, ter

(5) mednarodno sodelovanje na področju energetske učinkovitosti.

Z Zeleno knjigo o energetski učinkovitosti je Komisija začela razpravo o učinkovitih načinih rabe energije[12]. Priznala se je možnost 20-odstotnega prihranka porabe primarne energije do leta 2020 na stroškovno učinkovit način. Za uresničitev tega cilja se je leta 2006 oblikoval celovit akcijski načrt za energetsko učinkovitost [13]. Določa šest ključnih področij[14] z največjo možnostjo varčevanja z energijo ter predlaga 85 dejavnosti in ukrepov za izvajanje na ravni EU in nacionalni ravni. Med njimi je bilo opredeljenih deset prednostnih nalog in pri vseh je dosežen napredek[15]. Izvajanje akcijskega načrta še poteka in bi se moralo končati do leta 2012. Tretjina dejavnosti je končanih, vendar je za ostale še vedno potrebna dejavna zavezanost na ravni EU in nacionalni ravni (glej tudi oddelek 4.1).

Pametno merjenje, označevanje in informativno zaračunavanje energije, ki bo temeljilo na dejanski porabi, bo posameznim porabnikom pomagalo do varčevanja z energijo. V Direktivi o energetskih storitvah[16] se od držav članic zahteva, da zagotovijo, da so na voljo števci po konkurenčnih cenah, ki prikazujejo dejansko količino porabljene energije. Energetska učinkovitost je tudi eden od ključnih vidikov dela Foruma državljanov za energijo[17], regulativnega foruma, ki ga je nedavno vzpostavila Komisija.

2.3 Razvoj na ravni EU

Zadnja desetletja je zaznamovala hitra gospodarska rast, s čimer so se povečale naše energetske potrebe (glej sliko 2). Medtem ko se je nacionalno bogastvo od prve krize v zvezi z nafto v sedemdesetih letih 20. stoletja več kot podvojilo, se je energija za podporo te rasti povečala le za 30 %. Žal stopnja večanja energetske učinkovitosti[18] v devetdesetih letih 20. stoletja ni več tako hitro naraščala in se je v tem desetletju še dodatno zmanjšala. Od osemdesetih let 20. stoletja se ponovno veča odvisnost od uvoza energije. Pri več kot polovici svojih energetskih potreb je EU odvisna od uvoza.

Slika 2: Razvoj nekaterih glavnih kazalnikov za Evropo (1973 = 100 %)[19]

[pic]

V EU so politika na področju energetske učinkovitosti in ukrepi, ki se izvajajo od leta 1997, skupaj z običajnim tehnološkim napredkom med letoma 1997 in 2006 prispevali k izboljšanju učinkovitosti končne energije za približno 1,3 % na leto[20]. Brez teh izboljšav bi bila poraba končne energije leta 2006 za 11 % višja. Industrija je sektor, ki je dosegel največje izboljšave energetske učinkovitosti. Od leta 1997 se je energetska učinkovitost tega sektorja povečala za 24 %. Energetska učinkovitost pri prevozu in gospodinjstvih se je povečala le za 9 %, tj. 1,1 % na leto. Glej sliko 3.

Slika 3. Trendi energetske učinkovitosti pri končnih potrošnikih v EU-27 (indeks ODEX, leta 1997 = 100 %) [pic] |

Za izboljšanje učinkovitosti proizvodnje in prenosa energije je veliko možnosti. Z zmanjšano porabo končne energije se zagotovijo še večji predhodni prihranki: če končni potrošnik porabi 1 kWh električne energije manj, se prihrani 2,5 kWh primarne energije. To tudi pomeni, da ima kakršen koli prihranek končne energije veliko večjo denarno vrednost kot enaka količina prihranjene primarne energije.

2.4 Razvoj na nacionalni ravni

Zakonodaja Skupnosti na področju energetske učinkovitosti je jedro nacionalnih portfeljev, ker zagotavlja okvir, tako da določa pravne obveznosti v veliko direktivah in prepušča izvajanje državam članicam. To izvajanje ne napreduje dovolj: prenos je počasen in izvajanje na nacionalni ravni neenakomerno. Države članice začenjajo uvajati programe financiranja, vendar so pogosto razdrobljeni. Poleg tega so še druge ovire, kot so pomanjkanje informacij, upravne ovire in premalo usposobljenih delavcev.

Direktiva o energetskih storitvah[21] določa splošen okvir za veliko ukrepov varčevanja, vključno z okvirnim ciljem varčevanja energije[22]. Direktiva se uporablja za distributerje energije, upravljavce distribucijskih omrežij, maloprodajna podjetja za prodajo energije in vse uporabnike energije, razen tiste, ki so vključeni v program trgovanja z emisijami.

Zaradi širokega področja uporabe direktive in razlik med državami članicami v razvoju energetskih infrastruktur so države članice direktivo izvajale in uporabljale na zelo različne načine. Komisija zdaj ocenjuje nacionalne izvedbene ukrepe.

Direktiva od vseh držav članic zahteva, da predložijo nacionalni akcijski načrt za energetsko učinkovitost. Ti akcijski načrti predstavljajo nacionalno strategijo za doseganje cilja direktive v zvezi z energetsko učinkovitostjo. V Prilogi 3 je navedena natančna ocena nacionalnih akcijskih načrtov. Nekateri vsebujejo skladne in celovite strategije za doseganje cilja. Žal je v večini načrtov očitna vrzel med politično zavezanostjo držav članic k energetski učinkovitosti in ukrepi, ki jih predlagajo. Evropski svet je pozval, da si nacionalni akcijski načrti za energetsko učinkovitost prizadevajo predvsem za doseganje cilja EU v zvezi z varčevanjem energije[23]. Nacionalni načrti morajo biti ne nazadnje vseobsegajoče orodje držav članic za poročanje o njihovi politiki na področju energetske učinkovitosti.

2.5 Razvoj na regionalni in lokalni ravni

Regionalni in lokalni organi imajo ključno vlogo pri izvajanju politike na področju energetske učinkovitosti. Mesta in regije so običajno odgovorni za dovoljenja za načrtovanje, davčne spodbude ter ustrezno izvajanje predpisov o coniranju in gradnji. Prav tako vedno bolj spodbujajo energetsko učinkovitost s svojimi politikami javnega naročanja.

Ob upoštevanju tega je Komisija leta 2007 uvedla združenje županov. V okviru tega programa so se mesta in regije zavezali, da bodo presegli 20-odstotno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov leta 2020 in v ta namen pripravili akcijski načrt za trajnostno energijo. To je priložnost za vseobsegajoče lokalno stališče, pri čemer so energetska učinkovitost, obnovljivi viri energije, mestni prevoz in javno naročanje del načrta, ki ne bo koristen le z gospodarskega, ampak tudi z okoljskega in socialnega vidika.

NADALJNJI UKREPI

Komisija predlaga paket za energetsko učinkovitost , ki vsebuje naslednje elemente: predlog za preoblikovanje Direktive o energetski učinkovitosti stavb, predlog za revizijo Direktive o energijskem označevanju, predlog nove direktive o sistemu označevanja pnevmatik, odločbo Komisije o določitvi smernic za pojasnitev izračuna količine električne energije iz soproizvodnje, sporočilo o soproizvodnji.

Paket je predstavljen v oddelkih od 3.1 do 3.3.

3.1 Energetska učinkovitost stavb – nov način izkoriščanja možnosti

Raba energije v stanovanjskih in poslovnih stavbah predstavlja približno 40 % skupne porabe končne energije v EU in 36 % skupnih emisij CO2 v EU. Možnosti za stroškovno učinkovito varčevanje z energijo do leta 2020 so velike: mogoče je zmanjšanje rabe energije za 30 % v sektorju. To pomeni, da bi se raba končne energije v EU zmanjšala za 11 %. Vendar se raba energije v tem sektorju še naprej veča.

[pic]

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb[24] določa okvir za konkretne ukrepe in zahteve na ravni držav članic, medtem ko njena revizija pomeni poenostavitev, pojasnilo in strožje določbe. Države članice bodo še naprej odgovorne za določitev konkretnih zahtev. Komisija predlaga, da se za obstoječe stavbe, ki se obsežneje obnavljajo[25], odpravi mejna vrednost 1 000 m2; tako se bodo zahteve v zvezi z energetsko učinkovitostjo uporabljale za več stavb. Energetske izkaznice morajo postati bolj zanesljive, redno je treba pregledovati sisteme za ogrevanje in klimatske sisteme, pri čemer bodo države članice oblikovale nacionalne načrte za stavbe z majhno porabo energije. Predlagane spremembe državam članicam omogočajo, da v tem razpršenem sektorju izkoristijo več kot polovico preostale možnosti stroškovne učinkovitosti (60–80 Mtoe ali 5–6 % na leto skupnega povpraševanja po primarni energiji leta 2020).

Komisija bo leta 2009 uvedla pomembno „gradbeno“ pobudo za povečanje ozaveščenosti vseh udeležencev v gradbeni verigi o možnosti varčevanja, ki bo vključevala sedanjo gradbeno platformo in dopolnjevala pobudo za vodilni trg o trajnostni gradnji. Ti si prizadevata za spodbuditev uvedbe na trg inovativnih, trajnostnih in energetsko učinkovitih gradbenih rešitev. Komisija bo sodelovala tudi s socialnimi partnerji za spodbuditev naložb v sektor.

Komisija ima v lasti tudi velike stavbe in ureja vse v zvezi z njihovimi energetskimi izkaznicami, tako da bodo v skladu z zahtevami direktive.

3.2 Energetska učinkovitost izdelkov

Komisija je kot del akcijskega načrta za trajnostno industrijsko politiko ter trajnostno proizvodnjo in porabo predložila predlog o razširitvi področja uporabe Direktive o okoljsko primerni zasnovi[26]. Zdaj ji sledi predlog revizije Direktive o energijskem označevanju[27]. Oba instrumenta bosta vključevala komercialne in industrijske izdelke, ki rabijo energijo, ter izdelke, povezane z energijo, kot so okna in motorji, ki se uporabljajo v stavbah. Revidirana Direktiva o energijskem označevanju bo po potrebi opredelila razrede označevanja, v katerih izdelke ne bodo nabavljali javni organi in katerim javni organi ne bodo namenjali sredstev.

Predlog sistema označevanja pnevmatik je tudi del tega političnega paketa. Cilj je spodbuditi sprejetje energetsko učinkovitih pnevmatik na trg, ki so znane tudi kot pnevmatike z nizkim kotalnim uporom.

Pričakuje se, da bo Komisija do pomladi 2009 sprejela ukrepe za okoljsko primerno zasnovo med drugim za žarnice (pri čemer se bodo postopno opustile potratne žarnice z žarilno nitko), električno opremo v stanju pripravljenosti, opremo za cestno in pisarniško osvetljavo, zunanje električno napajanje ter bokse, ki se lahko postavijo na televizijske sprejemnike in priključijo nanje. Leta 2009 se bodo obravnavali tudi ogrevalni kotli in grelniki za vodo, televizije, motorji in nekaj bele tehnike. Kot primer možnih ugodnosti je nadomestitev srednje velikega domačega plinskega ogrevalnega kotla razreda „M“ (dovod energije 22 kW), tipičnega med kotli, ki se zdaj prodajajo, z visoko učinkovitim modelom, zaradi česar bi se na leto prihranilo 250–300 EUR stroškov za gorivo. Obdobje povrnitve stroškov je 5–6 let[28].

3.3 Soproizvodnja

Soproizvodnja je visoko učinkovita tehnika proizvodnje električne energije in toplote. Zaradi potrebe po vzporedni toplotni obremenitvi se soproizvodnja uporablja predvsem pri daljinskem ogrevanju in v industriji. Direktiva o soproizvodnji[29] spodbuja visoko učinkovito soproizvodnjo. Za zagotovitev njenega popolnega izvajanja so se sprejele podrobne smernice. Te pojasnjujejo postopke in opredelitve usklajene metodologije za določitev količine električne energije, proizvedene s soproizvodnjo[30]. Državam članicam omogočajo boljše izvajanje Direktive.

V Sporočilu Komisije so predstavljene dodatne možnosti za okrepitev soproizvodnje.

3.4 Financiranje

Za podporo naložb za izboljšanje energetske učinkovitosti so na voljo programi financiranja[31], pri čemer so prvi rezultati že pozitivni: energetska učinkovitost se upošteva v več projektih razvoja mest in obnove. V Nemčiji so se na primer v obdobju 1990–2006 financirali ukrepi za energetsko učinkovitost v približno 2,5 milijona gospodinjstvih. Samo naložbe leta 2006 bodo dosegle dolgoročno zmanjšanje za več kot 1 milijon ton emisij CO2 na leto in v zadevnem letu zagotovile 220 000 delovnih mest, zlasti v gradbeništvu. V več drugih državah članicah se izvajajo druge podobne pobude.

Jasno je, da možnosti so, vendar še niso splošno priznane, medtem ko so pobude razpršene. Oblikovanje učinkovitih ukrepov za energetsko učinkovitost, usmerjenih v gospodinjstva ter mala in srednje velika podjetja, zahteva dobro usklajen finančni okvir na podlagi zasebnih in nacionalnih virov ter virov EU v skladu z zakonodajo Skupnosti. Slednji viri vključujejo strukturne sklade. Skladi Skupnosti, kot je Inteligentna energija, in posojila lahko zagotovijo njihovo širjenje v EU. Standardi se lahko pozneje uporabijo kot model, ki ga je treba upoštevati na nacionalni ravni.

Komisija sodeluje tudi z Evropsko investicijsko banko ter Evropsko banko za obnovo in razvoj za vzpostavitev pobude financiranja trajnostne energije s strani EU, da bi se sprožilo obsežno financiranje kapitalskih trgov v energetsko učinkovitost, obnovljive vire energije, okolju prijazno uporabo fosilnih goriv ter kombinirano pridobivanje toplote in električne energije iz obnovljivih virov energije v evropskih mestih. Težke razmere na finančnih trgih večajo potrebo po ugotavljanju koristi javno podprtega instrumenta. Potrebno je skupno prizadevanje za preučitev novih in inovativnih programov financiranja, da se omogočijo naložbe v energetsko učinkovitost, ki večajo blaginjo in za katere so značilne ravni tveganja, ki jih trgi ne vključujejo.

Celosten pregled finančne podpore, ne le za energetsko učinkovitost, ampak za vse politike, ki prispevajo k boju proti podnebnim spremembam in zagotavljanju preskrbe z energijo, bo vključen v prenovljeno lizbonsko strategijo v nadaljevanju leta. Ko so javna sredstva omejena, je treba zagotoviti, da se porabijo tam, kjer lahko najučinkoviteje prispevajo k doseganju evropskih ciljev.

Doslej najtežja kriza na mednarodnih finančnih trgih je vzrok, da se bo proces zmanjševanja deleža posojilnih finančnih instrumentov v finančnem sistemu nadaljeval. Treba se bo posvetiti vprašanju, kako financirati inovativne tehnologije za razširitev energetske učinkovitosti. Komisija bo z državami članicami preučila ukrepe za spodbujanje energetske učinkovitosti in zelene tehnologije, na primer v zgradbah in čistih avtomobilih, kar bo zagotovilo nove priložnosti za gospodarstvo, vključno z MSP, in obenem pripomoglo, da EU uresniči svoje cilje v zvezi s podnebnimi spremembami. Povečano povpraševanje po energetsko učinkovitih dobrinah in storitvah prek zmanjšanega obdavčevanja ter drugi ciljni finančni ukrepi so druga možnost, ki se bo nadalje raziskovala[32].

Prek kohezijskih programov je bilo dodeljenih več kot 4,2 milijarde EUR za promocijo energetske učinkovitosti v obdobju 2007–2013. Kohezijski skladi podpirajo širok spekter dejavnosti na tem področju, to so izboljšave energetske učinkovitosti v industriji, trgovini, prevozu in javnih zgradbah, soproizvodnji in lokalni proizvodnji energije, inovacije za trajnostno energijo in usposabljanje za spremljanje in oceno energetske učinkovitosti. Poleg tega v novih državah članicah kohezijska politika pod določenimi pogoji podpira naložbe v energetsko učinkovitost stanovanjskih objektov. Ker se lahko nekateri od teh ukrepov financirajo iz drugih proračunskih postavk, kot sta R&R ter mestna in podeželska obnova, se pričakuje, da bo dejanska dodelitev sredstev v podporo politiki evropske energije dosti višja. Poleg tega bi finančni instrumenti, vključno z dolžniškim financiranjem in delniškimi skladi, ki jih zagotovita skupina Evropske investicijske banke (npr. v obliki posojil iz naslova strukturnih programov) in Evropska banka za obnovo in razvoj, lahko omogočili organom upravljanja, da pridobijo dodatno financiranje v podporo operativnim programom.

Komisija bo tudi preučila možnosti povezav med javno podporo in rezultati energetske učinkovitosti v širšem kontekstu, kot je že navedeno v predlagani Direktivi o energijskem označevanju za izdelke, povezane z energijo. Ena od možnosti je revidirana Direktiva o energetskih storitvah.

Komisija bo spomladi 2009 predložila sporočilo o financiranju tehnologij z nizkimi emisijami ogljika. Komisija pripravlja tudi pregled Direktive o obdavčitvi energentov[33], ki bo zagotovil prilagojen okvir za obravnavo energetske učinkovitosti in emisij CO2, ki niso vključene v sistem za trgovanje z emisijami.

NADALJNJI UKREPI

4.1 Ocena evropskega akcijskega načrta za energetsko učinkovitost (EEAP)

Kot je predvideno v akcijskem načrtu za energetsko učinkovitost iz leta 2006, bo Komisija ta načrt ocenila leta 2009 in pripravila popravljen akcijski načrt, kot je zahteval Evropski svet. Izhodiščni točki morata biti možnost varčevanja in stroškovna učinkovitost političnih orodij. Analizirati je treba zakonodajo EU o energetski učinkovitosti. Energetsko učinkovitost je treba v celoti vključiti v širšo energetsko politiko, zlasti v energetski in podnebni paket EU z njegovo dinamično politiko na področju emisij CO2 in obnovljivih virov energije. Akcijski načrt bo še naprej dopolnjeval sistem za trgovanje z emisijami. Cilji bodo morali biti zahtevnejši dolgoročno, npr. do leta 2030 in leta 2050. Pogoj za to je obstoj skupno dogovorjenega sistema za preverjanje ali merjenje varčevanja z energijo[34] ter izvajanje ustreznih ocen učinka.

Načrt se bo osredotočal na sektorje preskrbe z energijo, prenosa in porabe energije. Ohranil se bo poudarek na gradbenem sektorju: ker vedno več ljudi živi v mestih, ta predstavljajo naravno priložnost za povečanje energetske učinkovitosti. Združenje županov in podobne mestne zveze so ključne za uresničitev ciljev. Mesta zagotavljajo tudi priložnosti za povečanje učinkovitosti mestnega prevoza in uporabe električnih avtomobilov. Ker 23 % vseh emisij CO2 povzroča cestni prevoz[35], je zmanjšanje energetske intenzivnosti in emisij vozil velik izziv. Posebno pozornost zaslužijo informacijske in komunikacijske tehnologije (ICT), ker rešitve, ki temeljijo na ICT, lahko med drugim omogočajo stalno spremljanje, nadzor in avtomatizacijo porabe energije in omogočajo, da lahko potrošniki v realnem (ali skoraj realnem) času spremljajo porabo in strošek energije. V začetku naslednjega leta bo Komisija predstavila sporočilo in priporočilo o posebnih ukrepih za premagovanje ovir in izkoriščanje celotnega potenciala ICT pri omogočanju učinkovitejše rabe energije.

4.2 Mednarodni odnosi

Komisija s tretjimi državami izmenjuje stališča in najboljše prakse v zvezi z energetsko učinkovitostjo. Na dvostranski ravni v dialogih z Brazilijo, Kitajsko, Indijo, Rusijo in ZDA ter v okviru držav širitve in evropske sosedske politike je energetska učinkovitost ena od glavnih točk dnevnega reda. Z regionalnega vidika se to vprašanje obravnava na primer pri sodelovanju na področju energetike Euromed, procesu Baku s partnericami v Vzhodni Evropi, na Kavkazu in v Osrednji Aziji ter v okviru energetskega partnerstva Afrika-EU. Na večstranski ravni sta G8 in Skupnost junija potrdila sklenitev mednarodnega partnerstva za sodelovanje na področju energetske učinkovitosti[36]. Proces iz Heiligendamma je podoben okvir, ki ga je uvedel G8. Skupnost je podpisnica Protokola k Energetski listini o energetski učinkovitosti in s tem povezanimi okoljskimi vidiki.

SKLEPI

Energija in njena raba zadevata nas vse. Energetska učinkovitost se bori proti podnebnim spremembam, izboljšuje varnost preskrbe z energijo, prispeva k doseganju lizbonskih ciljev in zmanjšuje stroške vseh državljanov EU.

Večanje energetske učinkovitosti in uresničitev vsaj cilja 20-odstotnega prihranka energije mora še naprej biti prednostna naloga in skupen cilj Skupnosti. Bolj si je treba prizadevati pri izvajanju politike, zlasti z nacionalnimi akcijskimi načrti, in pospešiti obravnavo pobud iz tega paketa v zakonodajnem postopku. Predlagani ukrepi bodo skupaj s pobudami za financiranje, obdavčevanjem energije in večanjem ozaveščenosti omogočili trajne in konkretne rezultate.

ANNEX 1

Expected annual primary energy saving potential by 2020 for EU27 for some specific Energy Efficiency measures (full implementation)

Measures | Yearly primary energy savings by 2020 compared to 'business as usual' scenario in Mtoe | Yearly primary energy savings by 2020 compared to 'business as usual' scenario in % | Reference document[37] |

1 | energy services Dir 2006/32/EC | Max 193 | Max 9.8% | COM(2008)11(as of 2016) |

2 | eco-design Dir 2005/32/EC (appliances) and labelling framework Dir 92/75/EC energy star agreement with USA | 96 2 | 4.9% 0.1% | EuP preparatory studies http://ec.europa.eu/energy/demand/legislation/eco_design_en.htm#consultation_forum |

3 | buildings Dir 2002/91/EC | 130 | 6.6% | SEC(2006)1174 |

4 | cogeneration Dir 2004/8/EC | 23 | 1.2% | COM(2002)415 |

5 | fuel efficiency in road vehicles - CO2&cars –public procurement | 36 | 1.9% | COM(2007)856 & SEC(2007)1723 COM(2007)817 |

6 | car fuel efficiency labelling Dir 1999/94/EC |

7 | urban transport - integrated approach | 20 | 1.1% | Policy assessment of the CIVITAS initiative |

TOTAL NET (taking into account the interplay of measures and the witnessed implementation speed) | 256 | 13% |

OBJECTIVE EU27 in 2020 | 394 | 20% |

Note: PRIMES model 'business as usual' baseline projections (update 2007) in 2020: EU27 TOTAL primary energy consumption = 1968 Mtoe. |

ANNEX 2

Energy saving potentials by final energy consuming sector and key drivers, actors and barriers for energy efficiency improvements

Households and commercial buildings | 41% | 30% | EU and national/regional legal requirements Technological developments Financial and fiscal incentives Energy services Companies Information instruments (e.g. labelling, certificates, metering, campaigns) Behaviour trends | High up-front costs Owner-tenant dilemma Lack of awareness on the benefits Overestimation of the investment needs No access to attractive financing options Energy efficiency not recognized as business opportunity | Property owners and tenants Construction business Financial institutions Consumer associations National/local authorities EU institutions |

Transport | 31% | 20% | EU and national/regional legal requirements Consumer awareness Information campaigns Labelling High energy prices | Lack of information Limited commitment from transport industry Insufficient infrastructure (e.g. poor urban planning, limited public transport) Behaviour patterns | Transport companies Associations Citizens National/local authorities European institutions |

Industry | 28% | 19% | High energy and carbon prices Voluntary and mandatory agreements Improved energy efficiency of production processes | High up-front costs Limited commitment Low awareness of the benefits Overestimation of the investment needs Lack of financing Low share of energy in production costs | Companies Industry associations National/local authorities European institutions |

- ANNEX 3

Assessment of the National Energy Efficiency Action Plans

This Annex gives a concise summary of the assessment of the National Energy Efficiency Action Plans (NEEAPs) submitted by all Member States under Directive 2006/32/EC[39].

Background

In accordance with Article 14 (2) of the Directive, Member States were required to submit their first NEEAPs to the Commission not later than 30 June 2007.

For the purpose of the first NEEAP, each Member State should have adopted an overall national indicative savings target of 9% or higher[40], to be achieved in 2016, and an intermediate national indicative savings target for 2010. NEEAPs are intended to set out the national strategies of Member States towards the overall and intermediate national indicative targets. Member States should show, in particular, how they intend to comply with the Directive's provisions on the exemplary role of the public sector and the provision of information and advice on energy efficiency to end users.

The first NEEAPs should stimulate the translation of energy saving objectives into concrete and coherent measures and actions at the level of each Member State and set implementation milestones. The plans should trigger an exchange of experience between the Member States and create a dialogue between the Commission and Member States. Subsequent implementation, monitoring and evaluation of the strategies and the measures identified, complemented by benchmarking and a ‘peer review’ process at European level, should help Member States learn from the successes and mistakes of others and should facilitate the diffusion of best practices throughout the EU.

Assessment of the NEEAPs

The first NEEAPs propose a wide diversity of policy packages and measures targeting different end-use sectors. Many NEEAPs demonstrate coherent and comprehensive strategies towards the intermediate and overall targets, backed by institutional and financial provisions. A number of NEEAPs clearly identify their priority end-use sectors or policy tools.

In contrast, some NEEAPs show piecemeal thinking with a scattering of fragmented energy efficiency measures. The absence, or sporadic indication of savings estimates in the majority of NEEAPs, along with the mostly limited degree of detail about assumptions made in estimating savings from different measures, have impeded the quantitative assessment of the NEEAPs and how realistic they are. In addition, for several Member States there is a considerable gap between the political commitment to energy efficiency and the measures adopted or planned, as reported in the NEEAPs, and the resources attributed to preparing it.

Almost all Member States have introduced 9% national indicative energy savings target for 2016 calculated in line with Annex I of the Directive. Some Member States have committed to targets that exceed 9%: Italy 9.6%, Cyprus 10%, Lithuania 11%, and Romania 13.5%. This is very positive. Other Member States have indicated that they expect savings from measures to go beyond 9% without committing to the higher target (Luxembourg 10.4%, Ireland 12.5% and the United Kingdom 18%). A number of Member States indicate that the NEEAPs form part of their strategy to reach the 20% reduction in energy demand by 2020, among them Austria, Ireland and Sweden. A few Member States fail to comply with some provisions related to the setting of national indicative savings targets. Non-conformity is related in particular to the calculation methodology set out in Annex I and to the 2008-2016 timeframe.

Ongoing measures that qualify as "early action"[41] dominate the majority of NEEAPs and some Member States indicate stricter interpretation of such early actions. Some Member States explicitly indicate the share of savings from early action. In contrast, the NEEAPs of some Member States such as Estonia, Latvia and Poland rely extensively on new measures, though it is difficult to assess whether certain Member States will be able to deliver in accordance with their strategies given the brief descriptions of measures and the absence of saving estimates.

Measures in the buildings sector, especially residential buildings, have been at the heart of most NEEAPs. Numerous measures target refurbishment of existing buildings. Some Member States declare ambitious strengthening of building codes and support passive or low-energy house buildings. With varying degrees of detail, almost all NEEAPs also include measures in the tertiary, transport and industrial sectors However, as regards agriculture, the only NEEAPs to include measures specific to this sector are from Latvia, the Netherlands, Spain and Sweden. Some NEEAPs have included measures that fall outside the scope of the Directive. Most commonly these include fuel switch and power generation, including large Combined Heat and Power installations, biomass district heating, network loss reduction, biofuels, measures in international transport, and measures that have some impact on the Emission Trading Scheme.

In addition, many of the NEEAPs include a number of promising horizontal measures. The majority of the NEEAPs propose a range of measures to fulfil the provisions regarding the exemplary role to be played by the public sector, but some Plans contain little or no information in this regard. However, few NEEAPs demonstrate good strategies for communicating the exemplary role of the public sector. Public procurement is a key element in capturing the power of the public purse for energy efficiency and the majority of NEEAPs contain public procurement measures. However, it is not always clear if these measures contain concrete requirements, as called for in Annex VI of the Directive, and exactly how these would be met.

Most Member States have introduced a variety of information measures. These range from measures aimed at altering general public behaviour, such as public awareness raising campaigns, public training and education, advice on energy use and general information sources like web tools and publications, to measures that target business entities. The latter comprise sector-focussed information campaigns, trainings for professionals, energy audits and energy efficiency publications for professional stakeholders.

A number of NEEAPs provide good examples of best practices and innovative measures with a strong set of diverse information measures that target the general public and businesses.

Conclusions

The analysis of the NEEAPs has shown that many Member States already recognised that with an integrated approach these national plans can become the key tool not only for the effective implementation of Directive 2006/32/EC, but also for the real push to achieving energy savings which go beyond obligations arising from the current EU legislation on end-use energy efficiency. The Commission recognises the great potential that NEEAPs could play to help with getting better focus and streamlining of Member States' policy, legal and support actions to help their citizens and all local market actors save energy in a cost-effective way, thus reducing emissions of greenhouse gases, increasing the competitiveness of European businesses and improving energy security of the EU. Given the growing importance of energy saving to energy security and sustainable development of the EU, the Commission would welcome Member States taking the initiative to further improve their current NEEAPs (eg. add/improve measures for important areas/sectors not sufficiently covered in their current plans, provide further details of planned actions, etc).

Lessons for the future

The current NEEAPs could play a more important role. National plans will only be effective when they stand for real action: it should set a quantitative, measurable target with a time schedule and concrete steps on who is doing what and the budgetary and human resources available. National plans should require the competent national authorities to work together. Administrative structures should be in place with a clear division of responsibilities. Member States should also ensure that sufficient resources are made available for the promotion of energy efficiency services, information provision and monitoring.

Also ideally, the EU's Efficiency Action Plan could be linked more closely to the national efficiency plans and the latter could take into account longer term time horizons (e.g. 2030, 2050) and more ambitious targets that are agreed to by the Member States at EU level. Integration with other reporting obligations, especially those related to climate protection - e.g. alignment of reporting periods, streamlined methodologies on calculation of energy savings and reduction of CO2 emissions - would reduce the reporting burden already carried by the Member States.

[1] COM(2007) 1 konč.

[2] Svet Evropske unije, Sklepi predsedstva (7224/1/07) z dne 8. in 9. marca 2007.

[3] COM(2008) 17.

[4] Ob predpostavljanju, da ima vsaka elektrarna moč 600 MW in obratuje 7 000 ur/leto; v primeru običajne turbine na veter pa 4 MW leta 2020, ki obratuje 2 300 ur/leto.

[5] Uporabil se je impliciran emisijski faktor za leto 2020, kot razmerje med porabo primarne energije in emisijo CO2. Impliciran emisijski faktor temelji na osnovi Primes (posodobljena 2007), ki je na voljo na spletni strani: http://ec.europa.eu/dgs/energy_transport/figures/trends_2030_update_2007/index_en.htm in je odvisen od mešanice goriva v letu 2020.

[6] Projekt Odyssee, 115 Mtoe končne energije je približno180 Mtoe primarne energije.

[7] Študija o možnostih varčevanja z energijo v državah članicah EU, državah kandidatkah in državah EGP. Fraunhofer ISI idr; predhodni rezultati.

[8] Na podlagi nizkih izdatkov za porabo na gospodinjstvo leta 2005 (tj. standard kupne moči (skm) 1192 za električno energijo, plin in druga goriva ter skm 1121 za prevoz) z 20-odstotnim faktorjem povečanja do leta 2020.

[9] Sklepi Evropskega sveta z dne 22. in 23. marca 2005, 7619/05, sklep 1.

[10] COM(2006) 545 konč. Izračunani prihranki so 390 Mtoe, kar je pri 96 USD/sod neto brez davka enako 220 milijardam EUR.

[11] Direktiva 2006/32/ES (UL L 114, str. 6).

[12] COM(2005) 265 konč., 22.6.2005.

[13] COM(2006) 545 konč.

[14] (1) Zahteve glede energetske učinkovitosti za izdelke, stavbe in storitve, (2) pretvorba energije, (3) promet, (4) financiranje in oblikovanje cen, (5) ravnanje z energijo ter (6) mednarodna partnerstva.

[15] Primeri prednostnih ukrepov: označevanje naprav in opreme ter vzpostavitev minimalnih standardov energetske učinkovitosti, sprejetje zahtev glede energetske učinkovitosti stavb in stavb z zelo majhno porabo energije, učinkovitejša proizvodnja in distribucija električne energije, doseganje učinkovite rabe goriv pri avtomobilih, poenostavitev ustreznega financiranja naložb v energetsko učinkovitost, koherentno obdavčenje in energetska učinkovitost v naseljenih območjih.

[16] Direktiva 2006/32/ES, člen 13.

[17] Prvi sestanek Foruma državljanov za energijo je bil v Londonu 27. in 28. oktobra 2008.

[18] Večanje energetske učinkovitosti se meri z energetsko intenzivnostjo, tj. porabljeno energijo na proizvedeno enoto. Z večjo energetsko učinkovitostjo se bo zmanjšala poraba energije na delovanje, storitev ali blago, vendar to nujno ne pomeni varčevanja z energijo, ker danes grejemo in hladimo več hiš, prevozimo daljše razdalje in uporabljamo več električnih naprav.

[19] Zaradi omejenosti podatkov so vključene številke za vse države EU-27 razen za tri baltske države in Slovenijo. Če ni drugače navedeno, so uporabljeni podatki Eurostata.

[20] Temelj: ODEX To je alternativni indeks skupne energetske intenzivnosti v okviru projekta ODYSSEE. Pridobi se s seštevkom natančnih sprememb porabe enote, v podsektorju ali pri končni uporabi, ki se spremljajo v nekem obdobju. Indeks ODYSSE ne vključuje veliko dejavnikov, kot so strukturne in druge spremembe, ki niso povezane z energetsko učinkovitostjo (npr. povratni učinek). Glej tudi: www.odyssee-indicators.org.

[21] Glej opombo 11 zgoraj.

[22] Člen 4.

[23] Svet Evropske unije, Sklepi predsedstva (11018/08). z dne 19. in 20. junija 2008.

[24] Direktiva 2002/91/ES (UL L 1, str. 65).

[25] Ohrani se opredelitev obsežne obnove: naložba presega 25 % vrednosti celotne stavbe (razen zemljišča) ali pa se strukturno obnovi več kot 25 % ovoja stavbe. Zato v večini primerov zahteve ne bi vključevale obnove stanovanja v veliki večdružinski stavbi.

[26] COM(2008) 399 konč.

[27] Direktiva 92/75/EGS (UL L 297, str. 16).

[28] Pripravljalna študija o okoljsko primerni zasnovi CH-kotlov – VHK, Delft, 30.9.2007; www.ecoboiler.org.

[29] Direktiva 2004/8/ES (UL L 52, str. 50).

[30] Priloge II k Direktivi 2004/8/ES.

[31] Evropska investicijska banka ter Evropska banka za obnovo in razvoj zagotavljata finančne instrumente, ki so namenjeni različnim upravičencem. Na ravni EU so na voljo kohezijski skladi, sedmi okvirni raziskovalni program in drugi viri, npr. svetovni sklad za energetsko učinkovitost in obnovljive vire energije.

[32] COM(2008) 706 konč., 29.10.2008: Od finančne krize do okrevanja gospodarstva: evropski okvir za ukrepanje.

[33] Direktiva 2003/96/ES (UL L 283, str. 51).

[34] Morali bi biti sposobni meriti povečanja energetske učinkovitosti. Ne obstaja nobena skupna metodologija za merjenje energetske učinkovitosti, vendar se uporablja več kazalnikov, kot so navedeni v tem sporočilu. Direktiva o energetskih storitvah določa nadaljnji razvoj usklajene merilne metode, države članice in Komisija skupaj pripravljajo skupne smernice za tako metodologijo.

[35] Evropska okoljska agencija, Letni registri Evropske skupnosti o toplogrednih plinih za obdobje 1990–2005 in Poročilo o registru 2007, str. 88.

[36] Kitajska, Indija in Južna Koreja so tudi potrdile IPEEC.

[37] The reference documents contain projected effects of the proposed policies therein at the time of their adoption, expressed either in final or primary energy demand percentages. The ratio between final and primary energy saving is approximately 2:3.

[38] Source: see note 7 supra.

[39] More detailed results of the assessment of NEEAPs will be presented in a separate Commission Staff Working Document planned to be produced by the end of 2008.

[40] Percentage of saved final energy consumption of non ETS sectors to be measured in 2016 in relation to the average final energy consumption during five-year period previous to the implementation of the Directive for which official data are available (Directive 2006/32/EC (OJ L 114, p. 64), Annex 1).

[41] Energy improvement measures initiated by the Member State not earlier than 1995 (in certain limited cases not earlier than 1991) that have a long-lasting effect, which will still lead to energy savings in 2016 (Directive 2006/32/EC, Annex 1).