1Uvod

Za obravnavo hude begunske krize si Evropska komisija od leta 2015 intenzivno prizadeva za vzpostavitev različnih elementov celovite migracijske politike, k čemur sta večkrat pozvala Evropski svet in Evropski parlament. Migracijska politika vsebuje kratko- in dolgoročne ukrepe, od obvladovanja migracijskih tokov zunaj EU in zajezitve nezakonitih tokov proti Evropi in znotraj nje do zagotavljanje učinkovitega nadzora zunanjih meja, in sicer zlasti z ustanovitvijo Evropske agencije za mejno in obalno stražo, reformiranja skupnega evropskega azilnega sistema in zagotavljanja boljših poti za zakonite migracije, tudi prek oblikovanja skupnega okvira EU za preselitev.

Začasni programi za nujno premestitev in preselitev so ključni element odziva Unije za boljše upravljanje migracij in upoštevajo načelo odgovornosti in solidarnosti v praksi. Skupaj z vsemi drugimi ukrepi, ki so že sprejeti ali pa jih je še treba sprejeti, da bi trajnostno zmanjšali tokove migrantov z neurejenim statusom v Evropo, so ti programi pomemben sestavni del širše strategije za ponovno vzpostavitev nadzora nad stanjem.

Pravična delitev odgovornosti ni mogoča brez solidarnosti. Ukrepi in predlogi Komisije temeljijo na tem načelu in jih ni mogoče ločiti. V skladu z izjavo voditeljev držav ali vlad z Malte je treba izvajati vse elemente celovite migracijske politike EU. Ponovne vzpostavitve predaj Grčiji v skladu z dublinsko uredbo, in sicer od 15. marca 2017 dalje, ki jo je priporočila Komisija, ni mogoče ločiti od kolektivne odgovornosti za ublažitev pritiska na Grčijo z izvajanjem obveznosti iz sklepov Sveta o premestitvi. Čeprav je bistveno, da se v celoti izvajajo programi nujnih premestitev, kar bi kratkoročno zmanjšalo pritisk iz Italije in Grčije, pa je prav tako pomembno, da se hkrati pospeši delo v zvezi z reformo skupnega evropskega azilnega sistema, zlasti v zvezi z dublinsko uredbo. Ta reforma bo Evropi zagotovila pravično, vendar učinkovito azilno politiko, ki bo temeljila na jasni in pošteni delitvi odgovornosti med vsemi državami članicami, vključno s strukturnimi instrumenti za soočanje z razmerami izrednih pritiskov.

Čeprav se je število prihodov migrantov v letu 2016 močno zmanjšalo, je Grčija še vedno pod velikim pritiskom s približno 62 300 migranti, ki se še nahajajo na njenem ozemlju. Grčija mora poleg tega tudi osredotočiti vire na izvajanje izjave EU in Turčije ter zagotoviti dnevne operacije vračanja migrantov brez urejenega statusa, ki so iz Turčije prišli na grške otoke po 20. marcu 2016, nazaj v Turčijo. V Italijo je leta 2016 prišlo rekordno število oseb, in sicer 181 436 (18 % več kot leta 2015), od katerih jih je bilo 14 % mladoletnikov brez spremstva. Ukrepi, ki jih je nedavno sprejela Italija, da bi okrepila prizadevanja za vračanje migrantov, ki nimajo pravice ostati v EU, so dobrodošli in bi jih bilo treba izvesti hitro. Premestitev bi morala zmanjšali pritisk na Italijo z delitvijo odgovornosti pri obravnavanju migrantov, ki očitno potrebujejo mednarodno zaščito.

Komisija vsak mesec poroča o izvajanju programov za premestitev in preselitev. Medtem ko je napredek na področju preselitve obetaven, tega ni mogoče trditi za premestitev, kjer je splošni napredek počasen. Za spodbujanje hitrega izvajanja obveznosti premestitve in glede na razmere na terenu je Komisija določila posebne cilje, da bi zagotovila premestitev vseh upravičenih oseb iz Italije in Grčije na učinkovit način, brez težav in v časovnem okviru iz sklepov Sveta. Na dvostranski ravni je Komisija pozvala države članice, naj okrepijo svoja prizadevanja za dosego zastavljenih ciljev in kar je najpomembnejše, svojih obveznosti. Tiste države članice in pridružene države, ki so že bile dejavne v zvezi s premestitvijo, so se pozitivno odzvale in Komisiji posredovale svoje mesečne napovedi. Vendar pa je bil odziv iz manj dejavnih držav članic različen.

Vsi operativni predpogoji, ki omogočajo izvajanje operacij premestitve, so izpolnjeni in državam članicam na voljo, da bi jim omogočili doseči zastavljene cilje. Nekatere države članice in pridružene države so pri tem uspešnejše. Druge države jim morajo zdaj slediti. Premestitev vseh upravičenih oseb v Italiji in Grčiji bi bila možna do septembra 2017, če bi vse države članice nadaljevale z izpolnjevanjem svojih obveznosti. Okrepljena in usklajena prizadevanja vseh držav članic ter dobro sodelovanje med vsemi udeleženimi akterji so sedaj bistveni za doseganje vidnega napredka pri tem ključnem elementu celovite migracijske politike Evropske unije, h kateremu so pozvali voditelji držav ali vlad.

2Premestitev

Čeprav se je stopnja premestitev postopno povečevala in je dne 28. februarja znašala 13 546 premeščenih oseb (9 610 iz Grčije in 3 936 iz Italije), je to manj kot 14 % pravnih obveznosti, ki jih je do sedaj določil Svet (106 000 za Italijo in Grčijo). Če bo stopnja premestitev ostala nespremenjena, skupno število premeščenih oseb še zdaleč ne bo doseglo obveznosti, določenih za september 2017.

Francija je doslej premestila največ prosilcev (2 758), sledita pa ji Nemčija (2 626) in Nizozemska (1 486). Vendar kot izhaja iz podatkov v prilogah sta zaenkrat samo dve državi članici, Malta in Finska, na dobri poti, da za Italijo in Grčijo v roku izpolnita svoje obveznosti. Luksemburg in Portugalska prav tako vztrajno napredujeta pri izpolnjevanju obveznosti za Grčijo in Italijo. Poleg tega so pridružene države na splošno na dobri poti k izpolnitvi svojih zavez glede premestitve v roku, čeprav v programu prostovoljno sodelujejo. Na Švedskem trenutno pripravljajo ustrezne ukrepe, da bi svoje obveznosti glede premestitve za Italijo in Grčijo izpolnili med junijem in septembrom 2017.

Na žalost je stanje pri drugih državah članicah nezadovoljivo. Madžarska, Avstrija in Poljska še vedno zavračajo sodelovanje pri programu za premestitev. Češka republika od maja 2016 ni predložila zavez in od avgusta 2016 ni premestila nikogar; tako je premestila manj kot 1 % dodeljenih mest. Bolgarija, Hrvaška in Slovaška so preselile zelo omejeno število oseb (med 1 % in 2 % dodeljenih mest).