Glede na nujnost ukrepanja Komisiji toplo priporočamo, da hitro in pravočasno sprejme nadaljevalne ukrepe na podlagi naših priporočil, tako da bo lahko Evropa v celoti in hitro izkoristila priložnost, ki jo trajnostni razvoj daje našim družbam. Za izvajanje naših zahtev bo potreben vključujoč pristop na podlagi sodelovanja in v celoti se zavezujemo, da ga bomo podprli. Naš končni cilj je zagotoviti, da bo trajnostni razvoj postal stalna značilnost oblikovanja evropskih politik.

(5) Kohezijska politika je pomembno naložbeno orodje za podporo izvajanju ciljev trajnostnega razvoja. Okrepiti bi morala krajevno umestitev ciljev, in sicer tako, da bi neposredno podpirala podnacionalne oblasti in agendo EU za mesta, še naprej spodbujala socialne cilje in dajala boljšo spodbudo naložbam v okolju prijaznejšo, bolj trajnostno infrastrukturo, tudi na podeželskih območjih.

(4) hrana, kmetijstvo in raba zemljišč vključno s skupno kmetijsko politiko. EU bi morala zagotoviti, da bi bile vse naložbe v kmetijstvo skladne s Pogodbama EU, da bi zagotovili visoko raven zaščite zdravja ljudi, prehransko varnost ter zaščito in izboljšanje kakovosti okolja. Javna dohodkovna podpora bi morala podpirati proizvodnjo hrane, zagotavljanje javnih dobrin in opravljanje ekosistemskih storitev, hkrati pa skupnosti kmetovalcev zagotavljati primeren življenjski standard in omogočati prehod na trajnostne sisteme kmetijstva in hrane. Prednost bi bilo treba dati naložbam v okolju prijazne in gospodarsko izvedljive prakse ter raziskavam v zvezi z njimi, globalne verige vrednosti pa bi morale postati trajnostne.

(3) podnebna in energetska politika. EU bi morala svoje podnebne in energetske ciljne vrednosti uskladiti z dogovorjenim ciljem omejitve povečanja temperature na svetovni ravni na 1,5 stopinje v primerjavi s predindustrijskimi stopnjami, hkrati pa okrepiti odpornost. Fosilna goriva bi bilo treba postopoma opustiti, povečati naložbe v energijsko učinkovitost in čisto energijo, spodbujati uvajanje rešitev, ki temeljijo na naravi. Manj bi moralo biti prometnih zastojev, spodbujati bi bilo treba trajnostno infrastrukturo in celovite načrte mobilnosti. EU bi morala tudi pomagati državam v razvoju pri prilagajanju na podnebne spremembe in krepitvi odpornosti nanje;

(2) EU bi morala vlagati v raziskave in razvoj, ljudi in njihovo nadarjenost, zaposljivost in socialno vključenost. V celoti bi bilo treba izvesti evropski steber socialnih pravic. Spodbujati bi bilo treba socialno in solidarnostno gospodarstvo. Okrepiti bi bilo treba naložbe v zdravje in dobro počutje, trajnostnost bi morala postati interdisciplinarna veda. Zagotavljati bi bilo treba kakovostno vzgojo, dati prednost podpori otrok in mladih ter uvesti regulativni okvir za zagotovitev varnih poti za prosilce za azil in migrante, hkrati pa okrepiti politiko integracij in vključevanja;

(1) še naprej bi bilo treba pospeševati, spodbujati in regulirati trajnostno potrošnjo in proizvodnjo, ob tem pa bi morali biti posebej pozorni na svetovne dobavne verige. Potrebujemo tudi zakonodajne, politične in finančne ukrepe, ki bi pospeševali ta prehod. Zmanjšati je treba odtis EU, sprejeti konvencijo o ravnanju z viri in oblikovati kazalnike na podlagi potrošnje. Trajnostnost bi morala biti sestavni del evropske industrijske strategije do leta 2030;

Podali smo tudi priporočila za posamezne sektorje. Trajnostnost bi morala usklajeno priti do izraza v vseh politikah in pobudah EU. V tem dokumentu pa smo določili pet področij politike EU, ki so ključni za dosego ciljev trajnostnega razvoja:

Podali smo tudi nekaj konkretnih priporočil za okrepitev sedanjih orodij EU. Agenda za boljše pravno urejanje bi se lahko okrepila tako, da bi cilje in načela trajnostnega razvoja v celoti vključili v postopek oblikovanja politik. Oblikovalci politik EU bi morali bolje uporabljati in še izboljšati smernice za pripravo ocen učinka, da bi vanje vključili trajnostni razvoj. Vzpostaviti bi bilo treba cikel usklajevanja „Trajnostna Evropa“ z akcijskimi načrti za trajnostni razvoj EU ter poročili držav članic in Evropske komisije o trajnostnem razvoju in priporočili zanj. Postopek evropskega semestra bi se moral ravnati po strategiji za trajnostno Evropo do leta 2030 in bi moral vključevati preverjanje trajnostnosti. Javne finance EU, tudi večletni finančni okvir, bi morale biti v celoti trajnostne, v finančnih uredbah pa bi morala biti v celoti vključena opredelitev okoljskih, družbenih in upravljavskih tveganj. Na ravni držav članic bi bilo treba izvajati trajnostne fiskalne reforme, poiskati bi bilo treba rešitve za izogibanje davkom od dohodkov pravnih oseb in davčni damping ter v celoti izvajati akcijsko agendo iz Adis Abebe. Za informiranje prihodnjih odločevalcev bi morala EU še naprej razvijati združen in sodelovanju namenjen okvir za spremljanje, odgovornost in pregled, vključno s celovitim nizom kazalnikov ciljev trajnostnega razvoja EU in kvalitativno analizo.

Podali smo tudi nekaj priporočil, ki segajo na različna področja. Svetujemo, da EU prenovi svoj sistem upravljanja, da bo zagotovila usklajen pristop k trajnostnemu razvoju. Za agendo 2030 bi moral skrbeti predsednik Komisije ob pomoči posebne projektne skupine. Zagotavljati bi moral učinkovito usklajevanje in o izvajanju poročati v vsakoletnem govoru o stanju v Evropski uniji. Da bi lahko dosegli cilje trajnostnega razvoja in izpolnili Pariški sporazum, bodo potrebni tudi ukrepi regij, mest, državljanov, skupnosti, podjetij in civilne družbe v vsej svoji raznolikosti. EU bi se morala zavzemati za ozemeljski pristop za doseganje ciljev trajnostnega razvoja. Omogočiti bi morala dvosmerni dialog, pri katerem se bodo evropskim in nacionalnim strategijam pridružili regionalni in lokalni organi ter civilna družba in poklicne organizacije v pristopu k upravljanju, ki bo potekalo ne več ravneh in pri katerem bo sodelovalo več zainteresiranih strani. Predlagamo tudi, da bi ocenili prednosti te platforme, tako glede sestave kot glede namena, in razpravljali o tem, kako bi lahko v prihodnje čim bolje prispevala k našim predlogom za vključujočo, sodelovalno in pregledno strategijo za trajnostno Evropo do leta 2030. Nenazadnje bi si bilo treba še dodatno prizadevati za zagotovitev usklajenosti politik za trajnostni razvoj, kar pomeni, da bi morale vse politike EU prispevati k trajnostnemu razvoju v Evropi in zunaj nje.

Komisija in vse druge zainteresirane strani bi morale pri izvajanju agende 2030 spoštovati ključna načela, da bodo lahko izpolnile sedanje zaveze iz mednarodnih sporazumov, da se bodo zavezali k preobrazbi našega sedanjega družbenega in gospodarskega modela, da bodo dali prednost pospešenemu izvajanju ukrepov za najrevnejše in tiste, ki so v družbi odrinjeni na rob (načelo neprezrtja), priznali zmogljivosti planeta, spoštovali človekove pravice in pravno državo ter zagotovili usklajenost politik za trajnostni razvoj.

Kot prednostne ukrepe priporočamo, da EU oblikuje in izvede daljnosežno in preobrazbeno krovno strategijo za trajnostno Evropo do leta 2030 kot vodilo za vse politike in programe EU. Taka strategija bo učinkovita le, če bodo v njej podane tako vmesne kot tudi dolgoročne ciljne vrednosti in če bo v njej predstavljena evropska vizija trajnostne Evrope, ki presega agendo 2030.

Agenda meri visoko, cilji trajnostnega razvoja pa so po naravi vseobsežni in nedeljivi, zato ni mogoče zagovarjati enega samega načina reševanja za vse. Če želimo doseči te cilje, je treba pregledati celoten položaj, ugotoviti, na katerih področjih so potrebne spremembe, in oblikovati usklajene politike, ki bodo prinesle trajne družbene, gospodarske, upravljavske in okoljske posredne koristi, ter se zavedati, da so vsi cilji in ciljne vrednosti medsebojno povezani, in temu primerno ravnati. Naša priporočila pomenijo velikopotezen prispevek k temu cilju, ki temelji na soglasju.

Kot predstavniki javnega sektorja, civilne družbe in zasebnega sektorja smo si na podlagi trdnih skupnih vrednot prizadevali oblikovati dobro premišljena priporočila o tem, kako spremeniti cilje trajnostnega razvoja v praktične rešitve za dobrobit sedanjih in prihodnjih rodov v EU in zunaj nje. Naša priporočila naj bi bila navdih in vodilo za Komisijin dokument za razpravo „Za trajnostno Evropo do leta 2030“.

Večdeležniška platforma o izvajanju ciljev trajnostnega razvoja v Evropski uniji, t. i. platforma EU o ciljih trajnostnega razvoja, je bila ustanovljena maja 2017, da bi Evropski komisiji in vsem sodelujočim zainteresiranim stranem nudila pomoč in svetovala glede izvajanja ciljev trajnostnega razvoja na ravni EU.

Ponosni smo na tisto, kar smo naredili doslej, a menimo, da je nujno narediti še veliko več. Želimo, da bi dialog o trajnostnosti med zainteresiranimi stranmi in institucijami EU in sodelovanje med njimi na tej platformi hitro postala vse boljša in vse širša.

Prepričani smo, da bo zaupanje ljudi in voditeljev v nenehno preobrazbo Evrope ter prizadevanje zanjo obrodilo sadove. Zanjo je potrebna kultura poštenega in pravičnega dialoga in partnerstva na vseh ravneh, v katerem lahko vsak partner sooblikuje Evropo, ki skrbi in dela za vse, in tudi drugim daje možnost, da jo sooblikujejo. Gre tudi za celovito strategijo za trajnostno Evropo, ki naj postane vodilo za vse evropske politike in programe, da bodo lahko pospešili naša posamična in skupna prizadevanja za zagotovitev trajnostne varnosti, blaginje in dostojanstva za vse.

V našem poročilu so izpostavljeni različni pogledi in obravnavani nekateri zahtevni kompromisi med okoljskimi, gospodarskimi, družbenimi in upravljavskimi razsežnostmi trajnostnega razvoja. Nekatere smo uspešno obvladali, pri drugih pa bodo potrebna še dodatna pojasnila in soglasje.

Naša priporočila, ki jih zaznamujejo trdne skupne vrednote, izboljšave strukturne politike in predlogi za inovativne ukrepe, temeljijo na izkušnjah in prizadevanjih tisočev mož in žena iz javnega sektorja, civilne družbe in zasebnega sektorja. Njihov skupni cilj je spremeniti cilje trajnostnega razvoja v praktične rešitve za dobrobit državljanov ter zaščito okolja za sedanje in prihodnje rodove.

s to novo platformo in s tem poročilom želimo poslati jasen signal voditeljem, akterjem in ljudem v Evropski uniji in zunaj nje: čas je – bolj kot kdaj koli prej –, da razvijemo in izvedemo daljnosežno, drzno strategijo za trajnostno Evropo do leta 2030.

Na ravni civilne družbe: namen italijanskega Zavezništva za trajnostni razvoj (ASviS) je ozavestiti družbo v Italiji, zainteresirane strani v gospodarstvu in institucije ter pritegniti njihovo pozornost glede pomembnosti agende Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030 . V njem sodeluje nad 180 najpomembnejših institucij in mrež civilne družbe ter univerze in podjetja.

Na ravni podjetij: Unilever, mednarodno podjetje za potrošniško blago, odločno podpira cilje trajnostnega razvoja vse od sprejetja agende Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030, generalni direktor podjetja pa je član svetovalne skupine generalnega sekretarja OZN za globalne cilje. Podjetje Unilever je bilo leta 2016 soustanovitelj komisije za podjetništvo in trajnostni razvoj, katere najvidnejši rezultat je prelomno poročilo „Boljše podjetništvo – boljši svet“(Better Business Better World), objavljeno leta 2017, o poslovnih razlogih za ukrepanje glede ciljev trajnostnega razvoja.

Na regionalni/lokalni ravni: lokalne uprave in nevladne organizacije v Latviji dejavno sodelujejo pri projektih razvojnega sodelovanja z državami vzhodnega partnerstva in srednjeazijskimi državami, med drugim z Moldavijo, Gruzijo, Ukrajino in Kirgizistanom. Latvijsko združenje lokalnih in regionalnih uprav daje dolgoročno strokovno podporo za načrtovanje proračuna v partnerskih državah, pogajanje z vlado, sodelovanje državljanov pri odločanju in spodbujanje podjetništva.

Na ravni držav članic: „Finska, kakršno želimo do leta 2050 – zaveza družbe za trajnostni razvoj“ je inovativen način za spodbujanje celotne družbe k izvajanju ciljev trajnostnega razvoja. Da bi bilo mogoče doseči osem ciljev na poti do vizije za leto 2050, se določajo operativne zaveze z upravnimi sektorji in drugimi družbenimi akterji, kot so podjetja, občine, organizacije, izobraževalne ustanove in lokalni subjekti. Zaveze morajo biti nove in merljive.

Na ravni EU: Evropski načrt za zunanje naložbe in njegov Evropski sklad za trajnostni razvoj slonita na proračunu EU kot jamstvu za sprostitev in pospešitev naložb v Afriki in njeni soseščini. Namenjena sta predvsem nestabilnim državam, državam, kjer vladajo konflikti in nasilje, neobalnim in najmanj razvitim državam, ki najbolj potrebujejo pomoč. Sprostila naj bi zasebne naložbe in do leta 2020 pritegnila dodatnih 44 milijard EUR naložb.

EU na mednarodni ravni: EU skupaj z drugimi partnericami skupine G20 in mednarodnimi organizacijami sodeluje pri pobudi skupine G20 „Compact with Africa“, katere namen je spodbuditi naložbe v afriških državah, ki sodelujejo v njej. Podpirala bo tudi tristransko sodelovanje, to je oblika partnerstev s težiščem na jugu, in sicer med dvema ali več državami v razvoju, ki jih podpira razvita država ali multilateralna organizacija, saj je to pomembno orodje za navezovanje stikov z državami v razvoju in drugimi zainteresiranimi stranmi.

Sodelovanje v družbi in politična udeležba, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, boljše pravno urejanje, izobraževanje, digitalizacija, umetna inteligenca, nove tehnologije, raziskave in inovacije, učinkovit prenos tehnologije in izmenjava znanja, opazovanje Zemlje, izobraževanje, prostovoljstvo, množično financiranje in druge oblike inovativnega financiranja, trajnostno financiranje, javno-zasebna partnerstva, multilateralizem, odprta in pravična trgovina, razvojna pomoč.

Izzivi, s katerimi se soočata Evropa in svet, bodo bolj zapleteni, medsebojno povezani in globalni kot kdaj koli prej. Nepogrešljiva bodo svetovna partnerstva za izkoreninjenje revščine in za vse ostale cilje trajnostnega razvoja. Zato bo EU na mednarodni ravni še naprej spodbujala ohranjanje in krepitev multilateralne mednarodne ureditve, zasnovane na pravilih, v središču katere so Združeni narodi. Brez tega pogoja ni mogoče zagotoviti sredstev za izvajanje. EU bo s svojo trgovinsko politiko, ki temelji na vrednotah, še naprej spodbujala trajnostni razvoj, vključno z družbeno odgovornostjo podjetij / odgovornim poslovnim ravnanjem, in bo še naprej odločno podpirala Svetovno trgovinsko organizacijo. Npr. da bi dosegla boljše rezultate s čim učinkovitejšo razdelitvijo dela, bo EU skupaj z državami članicami uporabljala skupno načrtovanje in izvajanje kot učinkovito sredstvo za izvajanje partnerstev na področju razvojnega sodelovanja. To pomeni, da za vsakega donatorja skupaj določijo, v katerem sektorju naj bi delal. Poleg tega bodo institucije EU in države članice še naprej stopnjevale prizadevanja za izvajanje akcijske agende iz Adis Abebe, ki je svetovni okvir za financiranje agende za trajnostni razvoj do leta 2030 in v kateri je posebej poudarjena vloga znanosti, tehnologije in inovacij. V Obzorju Evropa, naslednjem programu EU za raziskave in inovacije (2021–2027) je posebej poudarjena osrednja vloga mednarodnega znanstvenega sodelovanja za doseganje ciljev trajnostnega razvoja. EU je glede večine zavez za razvojno financiranje do leta 2030 v dobrem položaju. Tudi znotraj EU se bodo spodbujala partnerstva za trajnostni razvoj.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je šest držav članic EU za SDG 17 doseglo rezultat nad 70 od 100. Med najboljšimi 20 na svetu so tri države članice EU.

·Ključna je pomoč državam v razvoju pri krepitvi njihovih notranjih virov. Pristop EU k zagotavljanju finančnih virov za podporo partnerskim državam je bil prilagojen, tako da bolje spodbuja cilje trajnostnega razvoja, krepi usmeritev politik partnerskih držav v rezultate in omogoča razvoj zmogljivosti, in sicer z večjo podporo boljšega upravljanja in upravljanja javnih financ, vključno s protikorupcijskimi ukrepi.

·EU daje največ uradne razvojne pomoči na svetu, saj je leta 2017 prispevala 75,7 milijarde EUR. Poleg tega je bilo v EU razmerje med uradno razvojno pomočjo in bruto nacionalnim dohodkom, ki je leta 2017 znašalo 0,5 %, občutno višje kot pri večini drugih donatorjev OECD, kot so Kanada, Japonska ali Združene države Amerike. Švedska, Danska, Luksemburg in Združeno kraljestvo so dosegli ciljno vrednost, saj so v letu 2017 za uradno razvojno pomoč porabili 0,7 % svojega BND.

Cilji trajnostnega razvoja so čezsektorska razsežnost pri izvajanju svetovne strategije zunanje in varnostne politike EU, v katerih je predstavljena vizija za skupen nastop EU v svetu. Evropsko soglasje o razvoju ustvarja okvir za skupen pristop k razvojni politiki EU in držav članic na podlagi ciljev trajnostnega razvoja. EU namerava na podlagi načela skladnosti politik za razvoj doseči čim večjo usklajenost in ustvarjati sinergije med svojimi različnimi politikami za podporo partnerskim državam pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja. Danes daje EU največ uradne razvojne pomoči na svetu. V zadnjem desetletju se je ravnotežje vlog od razmerja donator–prejemnik premaknilo v smeri bolj enakovrednega partnerstva. V ospredju širitvene politike EU in revidirane evropske sosedske politike so temeljna politična in gospodarska načela, vključno s pravno državo, človekovimi pravicami, demokracijo, trajnostno gospodarsko rastjo in razvojem, kar je v celoti skladno z agendo Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030. Humanitarna dejavnost EU vključuje tesno partnersko sodelovanje s številnimi mednarodnimi humanitarnimi in razvojnimi organizacijami ZN in civilne družbe, v katerem se zavzema za človekovo dostojanstvo. Trgovinska in naložbena politika EU, ki temelji na vrednotah, predstavljena v strategiji „Trgovina za vse“, zadeva različne cilje trajnostnega razvoja, saj vključuje izvajanje trajnostnega razvoja v vse svoje razsežnosti. EU še naprej odločno podpira multilateralni trgovinski sistem, ki je splošen, zasnovan na pravilih, odprt, nediskriminatoren in pravičen ter temelji na Svetovni trgovinski organizaciji (WTO), in si dejavno prizadeva za ohranjanje in krepitev WTO v vseh njenih funkcijah. EU tudi v tesnem sodelovanju z drugimi mednarodnimi organizacijami, kot so Urad visokega komisarja za človekove pravice (OHCHR), Mednarodna organizacija dela (MOD) in Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD), v svoji trgovinski politiki spodbuja človekove pravice družbeno odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje ter družbene in okoljske cilje. V skupini G20 dejavno spodbuja izvajanje agende Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030 in njenih ciljev trajnostnega razvoja. Z evropskim semestrom za usklajevanje ekonomskih politik krepi svoje fiskalno in ekonomsko upravljanje ter tako prispeva k svetovni gospodarski stabilnosti. Komisija z agendo za boljše pravno urejanje prispeva k boljši usklajenosti politik.

Na ravni civilne družbe: slovaška vlada spodbuja sodelovanje civilne družbe in nevladnih organizaciji pri oblikovanju in izvajanju javnih politik na različnih področjih ter nadzoru nad njimi. Na področju okoljske politike je vzpostavljen „Zeleni tristranski svet“, ki posreduje predloge in pripombe nevladnih nosilcev v postopku oblikovanja in izvajanja politik.

Na ravni podjetij: dansko podjetje za prevoz zabojnikov Maersk Line je bilo leta 2011 med ustanovitelji pomorske protikorupcijske mreže. To medsektorsko partnerstvo sestavljajo ladjarske družbe, lastniki tovora in izvajalci storitev. Sodeluje s ključnimi zainteresiranimi stranmi, tudi vladami in mednarodnimi organizacijami, pri ugotavljanju in blažitvi vzrokov korupcije v pomorski industriji.

Na ravni držav članic: po francoskem zakonu o dolžni skrbnosti, sprejetem leta 2017, so podjetja dolžna izvajati ukrepe, s katerimi bodo zagotovila, da bodo njihova odvisna podjetja, dobavitelji in podizvajalci povsod po svetu spoštovali dobre socialne, okoljske in etične prakse. Namen zakona je ozaveščati podjetja o njihovi vlogi pri preprečevanju tragedij v Franciji in na tujem in zagotoviti, da bodo žrtve prejele nadomestilo za škodo, ki so jo utrpele, ker je podjetje kršilo novo dolžnost izvajanja načrtov skrbnosti. Uporablja se za podjetja z več kot 5 000 zaposlenimi s sedežem v Franciji ali z več kot 10 000 zaposlenimi s sedežem v tujini.

Na ravni EU: leta 2017 je bilo ustanovljeno Evropsko javno tožilstvo kot neodvisno evropsko tožilstvo, ki je pristojno za preiskovanje in pregon zločinov zoper finančne interese EU. Po triletni fazi vzpostavljanja delovanja naj bi začelo svoje naloge izvajati do konca leta 2020. To bo bistveno izboljšanje v boju proti goljufijam, korupciji in drugim zločinom zoper proračun EU.

EU na mednarodni ravni: predpisi EU o konfliktnih mineralih iz leta 2017 za uvoznike v EU, ki uvažajo kositer, tantal, volfram in zlato, določajo obveznost skrbnega pregleda oskrbovalne verige, da bi zagotovili, da so pridobljeni odgovorno, ne da bi neposredno ali posredno financirali oborožene spopade ali povzročali zlorabo človekovih pravic na območjih, prizadetih zaradi konfliktov, in območjih z visokim tveganjem.

Geopolitična nestabilnost in varnostne grožnje, podnebne spremembe in propadanje okolja, migracije in razselitev, vrnitev h gospodarskemu protekcionizmu povsod po svetu, premalo mednarodnega sodelovanja, izzivi za pravno državo, populizem, socialne neenakosti.

Kulturne vrednote, skladne s spoštovanjem temeljih pravic, sodelovanje v družbi in politična udeležba, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, izobraževanje, digitalizacija, umetna inteligenca in nove tehnologije, raziskave in inovacije, odporna infrastruktura in družbe, multilateralizem, odprta in pravična trgovina, razvojna pomoč.

EU je še naprej na poti miru. S svojo širitveno in sosedsko politiko še nadalje prispeva k miru in stabilnosti. Dejavno spodbuja kandidatke za pristop k EU in jim tudi pomaga pri doseganju rezultatov na področju pravne države, reforme pravosodja, boja proti korupciji in organiziranemu kriminalu, varnosti, temeljnih pravic in demokratičnih institucij. K miru drugod po svetu prispevata tudi zunanja in razvojna politika EU. Poleg tega EU spodbuja in ohranja pravno državo v svojih državah članicah. V nekaterih državah članicah bi bilo treba narediti več za učinkovitejše, bolj kakovostno in neodvisno nacionalno pravosodje. Na mednarodni ravni je v številnih državah opaziti gibanje v smeri totalitarnih sistemov upravljanja. Zato bo spodbujanje demokracije, človekovih pravic in pravne države še naprej glavna prednostna naloga EU tako v državah članicah kot v zunanjih odnosih. EU si bo še naprej prizadevala za boljši dostop do sodnega varstva, bolj proti goljufijam in kriminalu ter bo nastajajoče varnostne grožnje reševala z okrepljenim sodelovanjem in izmenjavo informacij med policijo in organi kazenskega pregona držav članic EU in bo spodbujala mednarodno sodelovanje na tem področju.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je 19 držav članic EU za SDG 16 doseglo rezultat nad 70 od 100. Med najboljšimi 20 na svetu je devet držav članic EU.

·Po podatkih indeksa zaznave korupcije organizacije Transparency International so države članice EU leta 2017 v svetovnem merilu še vedno uvrščene med državami z najnižjo stopnjo korupcije in so predstavljale polovico od 20 držav na svetu z najnižjo stopnjo korupcije.

·Kot je pokazal pregled stanja na področju pravosodja v EU leta 2018, se je učinkovitost pravosodnih sistemov v primerjavi z letom 2010 razen redkih izjem izboljšala ali ostala nespremenjena v skoraj vseh državah članicah. Toda v več državah članicah so postopki v civilnih in gospodarskih zadevah še vedno zelo dolgotrajni.

EU je eden od najuspešnejših mirovnih projektov na svetu. Ob spoštovanju evropskih ustanovnih pogodb, ki so bile prvič podpisane leta 1957, je preživela 60 let v miru, demokraciji in solidarnosti. Leta 2012 je dobila Nobelovo nagrado za mir, ker spodbuja mir, spravo, demokracijo in človekove pravice v Evropi. Glavna prednostna naloga EU je spodbujanje in ohranjanje pravne države in temeljnih vrednot EU, tako v državah članicah kot v zunanjih odnosih. Pri tem imajo ključno vlogo učinkoviti pravosodni sistemi. Državljanom omogočajo, da v polni meri uživajo svoje pravice, podjetjem pa, da lahko izkoristijo pravno varnost in naložbam prijazno okolje enotnega trga. EU spodbuja države članice, da okrepijo neodvisnost, kakovost in učinkovitost svojega pravosodja, tudi z učinkovitim spremljanjem preko evropskega semestra in pregleda stanja na področju pravosodja v EU. Komisija nasploh zagotavlja spoštovanje pravne države in drugih temeljnih vrednot EU z vsemi orodji in instrumenti, ki jih ima na razpolago. Eden od izzivov za evropske družbe je korupcija, zaradi katere peša zaupanje v demokratične ustanove in slabi odgovornost političnega vodstva. Komisija ima politični mandat za spremljanje boja proti korupciji in izvajanje celovite protikorupcijske politike EU. Na zunanjem področju EU s svojo zunanjo in varnostno politiko prispeva k mednarodnemu miru, pomaga partnerskim državam pri reševanju nestabilnih razmer, vzpostavlja odgovorne in pregledne institucije, ustvarja ugodne pogoje za sodelovanje pri odločanju ter zagotavlja vključujoče in verodostojne volilne postopke. V ospredju evropskega soglasja o razvoju so človekove pravice, enakost spolov, vključevanje in nediskriminacija. EU k miru in stabilnosti prispeva tudi s svojo širitveno in sosedsko politiko. Zlasti dejavno spodbuja kandidatke za pristop k EU in jim pomaga pri doseganju rezultatov na področju pravne države, reforme pravosodja, boja proti korupciji in organiziranemu kriminalu, varnosti, temeljnih pravic in demokratičnih institucij.

Spodbujati miroljubne in vključujoče družbe za trajnostni razvoj, vsem omogočiti dostop do pravnega varstva ter oblikovati učinkovite, odgovorne in odprte ustanove na vseh ravneh

Na ravni civilne družbe: Grško ornitološko združenje, grški WWF, bolgarsko Združenje za zaščito ptic in Kraljevo združenje za zaščito ptic si skupaj prizadevajo zaustaviti upad populacije egiptovskega jastreba na Balkanu. Čezmejni pristop so razširili tudi na druge države vzdolž selitvene poti te vrste.

Na ravni podjetij: V Avstriji se je 59 kmetov povezalo s podjetjem SPAR in WWF v projektu „Zdrava tla za zdravo hrano“. Podjetje SPAR jamči za prodajo proizvedene zelenjave in kmetom plačuje dodatek 30 EUR za vsako tono CO2, shranjeno v zemlji, ter tako spodbuja prakse trajnostnega upravljanja tal. Uspešnost projekta se meri z vzorci tal.

Na regionalni/lokalni ravni: V Nemčiji je dežela Baden-Württemberg povečala finančna sredstva za ohranjanje narave s 30 milijonov na 90 milijonov EUR v desetih letih. Določitev narodnih parkov in obnova ekosistemov koristita kmetom in gospodarstvu, tudi zagonskim podjetjem za proizvodnjo ovojnega papirja z biotsko raznovrstnih travinj, in sektorju naravnega turizma.

Na ravni držav članic: V Franciji je bila z nedavnim zakonom z naslovom Obnovitev biotske raznovrstnosti, narave in krajin ustanovljena nova francoska agencija za biotsko raznovrstnost. V načrtu za biotsko raznovrstnost z dne 4. julija 2018 je poudarjen pomen skupnega boja proti podnebnim spremembam in reševanja izzivov v zvezi z biotsko raznovrstnostjo. V njem so navedene nove ciljne vrednosti za preprečevanje neto izkoriščanja zemljišč, zelene mestne površine, agroekologijo in zaščito tal, pa tudi ukrepi v zvezi s plačili za ekološke storitve ter ohranjanjem opraševalcev in ekosistema.

Na ravni EU: EU je leta 2017 sprejela akcijski načrt za naravo, ljudi in gospodarstvo Namen načrta je pospešiti izvajanje zakonodaje EU in napredovati proti cilju EU za leto 2020, da bi zaustavili in obrnili izgubo biotske raznovrstnosti ter ekosistemskih storitev in bolj upoštevali družbeno-gospodarske cilje. Dopolnjuje ga pobuda za preprečevanje upadanja opraševalcev v EU ter prispevek k svetovnim prizadevanjem za njihovo ohranjanje v svetovnem merilu.

Propadanje okolja in podnebne spremembe, okoljski skepticizem in z njim povezani preobrati politike, kratkoročna naravnanost, odpor proti spremembam v sistemu proizvodnje hrane, malo javnih in zasebnih naložb, geopolitična nestabilnost in varnostne grožnje, socialne neenakosti,

Sprememba vedenja, sodelovanje v družbi in politična udeležba, pritisk družbe za trajnostne proizvodne verige (agroekologija, ekološko kmetovanje), družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, množično financiranje in druge oblike inovativnega financiranja, trajnostno financiranje, javno-zasebna partnerstva, okolju prijazna javna naročila, širša uporaba sonaravnih rešitev, davčne reforme (npr. obdavčitev rabe virov in onesnaževanja), izobraževanje, umetna inteligenca in nove tehnologije, raziskave in inovacije, sodelovalno in krožno nizkoogljično gospodarstvo, odporne družbe, multilateralizem, odprta in pravična trgovina, ekoturizem.

Sedanje svetovne in evropske ocene kažejo nadaljevanje gibanj v smeri izgube biotske raznovrstnosti ter propadanja zemljišč in ekosistemov, kar ima negativne posledice za ekosistemske storitve (hrana, voda, materiali, energija itd.) in zato ogroža ekonomske rezultate in blagostanje Evrope. Še precej bolj bi si bilo treba prizadevati za izvajanje zakonodaje EU o naravi, da bomo zagotovili, da bo EU do leta 2030 bistveno izboljšala stanje ohranjenosti vrst in habitatov, ki so v interesu EU in so zaščiteni s predpisi o pticah in habitatih. Pospešiti je treba tudi hitrost okrevanja biotske raznovrstnosti gozda. EU bo morala imeti ključno vlogo na 15. konferenci pogodbenic Konvencije o biološki raznovrstnosti, ki bo konec leta 2020 v Pekingu na Kitajskem. Na tej konferenci naj bi bil sprejet nov okvir svetovne biotske raznovrstnosti za obdobje po letu 2020, s katerim bi preprečili izgubo biotske raznovrstnosti v svetovnem merilu.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je 19 držav članic EU za SDG 15 doseglo rezultat nad 70 od 100. Med najboljšimi 20 na svetu je 14 držav članic EU.

·V poročilo o stanju okolja za leto 2015 (Evropska agencija za okolje) je bilo izpostavljeno slabo stanje tal v Evropi. Prizadevanja za reševanje in ublažitev erozije tal zaradi vode so že obrodila sadove: pri vključitvi možnega vpliva ukrepov skupne kmetijske politike na erozijo tal so se območja v EU, ki jim po ocenah grozi huda erozija tal zaradi vode, v obdobju 2000–2012 zmanjšala za 14 %. A kljub prizadevanjem za omejevanje pozidave tal se spreminjanje zemlje v umetno pokrite površine v EU v zadnjih letih pospešuje, saj je bila rast v obdobju 2012–2015 približno 6 % višja kot v obdobju 2009–2012. Poleg tega ima 45 % kmetijskih površin v EU tla, ki so revna z organskimi sestavinami (kar vpliva na rodovitnost tal in biotsko raznovrstnost).

·Leta 2015 so gozdovi pokrivali 41,9 % skupne kopenske površine EU. Delež gozdov v EU v razmerju do skupne kopenske površine se je v obdobju 2009–2015 rahlo povečal za 2,6 %.

·Poročilo EU o stanju narave o stanju ohranjenosti vrst in habitatov, ki so v evropskem interesu, je pokazalo, da pri veliko vrstah in habitatih stanje ohranjenosti ni ugodno. Leta 2012 je bilo po vsej EU stanje ohranjenosti ugodno le pri 23 % ocenjenih vrst in 16 % ocenjenih habitatov, le 52 % vrst ptic pa je bilo v varnem stanju. Vmesni pregled strategije za biotsko raznovrstnost do leta 2020 je nasploh pokazal, da se izguba biotske raznovrstnosti in propadanje ekosistemskih storitev v EU nadaljujeta.

·Število zaščitenih območij v omrežju Natura 2000 se je povečalo, pa tudi ohranitvenih ukrepov za ta območja je zdaj več, po poročilih so bili sprejeti za skoraj 70 % območij (leta 2018). Leta 2017 je bilo v EU zaščitenih več kot 790 000 km2 kopenskih habitatov, ki zajemajo 18.2 % kopenske površine EU. Med državami članicami z največjim deležem zavarovanih območij so Slovenija (37,9 %), Hrvaška (36,6 %) in Bolgarija (34,5 %).

Na podlagi zakonodaje EU o naravi in strategije EU za biotsko raznovrstnost za leto 2020 je bil dosežen občuten napredek pri krepitvi okvirov politik in baze znanja. Evropski gozdovi so si po stoletjih izgube in propadanja gozda opomogli, tako da danes pokrivajo več kot 40 % ozemlja Evrope, vendar se mora njihovo stanje ohranjenosti izboljšati. Naravni viri določajo ekološke meje naših družbeno-gospodarskih sistemov (t. i. zmogljivosti planeta). Iz nedavnih poročil Medvladne platforme o biološki raznovrstnosti in ekosistemskih storitvah so jasno razvidni trajni, uničujoči učinki propadanja zemlje in izgube biotske raznovrstnosti na človeške družbe. Kljub doseženemu napredku so pritiski na evropski in svetovni naravni kapital zaradi naših vzorcev proizvodnje in porabe slej ko prej visoki in bodo najbrž še naraščali. Če preobremenimo zmogljivosti planeta, nam grozi, da bo naš življenjski standard naraščal počasneje ali celo nazadoval. Na mednarodni ravni EU za pospeševanje te agende uporablja svojo zunanjepolitično agendo. Dejavno podpira večstranske okoljske sporazume, spodbuja spremembe politik v partnerskih državah, pospešuje družbeno odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje in vključuje okoljske vidike v vse ukrepe.

Varovati in obnoviti kopenske ekosisteme ter spodbujati njihovo trajnostno rabo, trajnostno gospodariti z gozdom, boriti se proti širjenju puščav, preprečiti degradacijo zemljišč in obrniti ta pojav ter preprečiti izgubo biotske raznovrstnosti

Na ravni civilne družbe: V projektu Fish Forward, ki ga vodi avstrijski WWF, je združenih 17 partnerjev, ki v sodelovanju s potrošniki, podjetniškim sektorjem in državnimi ustanovami podpirajo socialno pravično in podnebno ozaveščeno proizvodnjo in porabo morske hrane. Tako zagotavljajo odgovorno upravljanje ribištva in sledljivost, ki prispevata k trajnostni rabi oceanov in morskih virov.

Na regionalni/lokalni ravni in ravni podjetij: projekt „Čisti arhipelag“ je večdeležniško javno-zasebno partnerstvo pod vodstvom regije Toskane v Italiji v sodelovanju z italijanskim ministrstvom za okolje, Unicoop Firenze in drugimi združenji. Izvajati se je začelo aprila 2018 v sodelovanju z desetimi ladjami ribiške zadruge. Cilj projekta je odstranjevanje odpadkov iz morja. Namen partnerstva je dajanje ekonomskih spodbud ribičem, da bi zbirali plastiko, ki se pobere pri ribolovu, in jo oddajali na zbirne točkah v pristaniščih. Plastika, pobrana pri ribolovu, se bo potem reciklirala.

Na ravni držav članic: Francija je nedavno določila nova morska zavarovana območja. Eno od njih je največje območje Natura 2000, imenovano „Mers Celtiques - Talus du golfe de Gascogne“, ki obsega več kot 62 320 km2. Zagotavljalo bo zaščito za habitate grebenov in mobilne morske vrste, pristaniško rjavo pliskavko in veliko pliskavko.

Sodelovanje med državami članicami: EU, njene države članice in partnerice pripravljajo konkreten sklop ukrepov za vzpostavitev zdravega in produktivnega morskega okolja v Baltskem morju, severovzhodnem Atlantiku in Sredozemskem morju do leta 2020, in sicer na podlagi spremljanja in ocenjevanja. EU poleg tega spodbuja dopolnilne regionalne pobude z visokimi cilji glede posameznih pritiskov, kot je zaveza iz leta 2017 za zmanjšanje emisij dušikovih oksidov iz ladij v Baltskem morju za 80 %, da bi rešili problem evtrofikacije v regiji.

EU na mednarodni ravni: čezatlantsko zavezništvo za raziskovanje oceanov, ustanovljeno 2017, je sodelovanje med EU, Brazilijo in Južno Afriko, njegov namen pa je poglobiti znanstvena dognanja o morskih ekosistemih in medsebojnih povezavah z oceani, podnebnimi spremembami in hrano.

Propadanje okolja in podnebne spremembe, onesnaževanje, neodgovoren turizem, prelov, nezakoniti, neprijavljeni in zakonsko neurejeni ribolov, socialne neenakosti.

Mednarodno in regionalno upravljanje oceanov, sprememba vedenja, sodelovanje v družbi in politična udeležba, velepodatki, opazovanje Zemlje, umetna inteligenca, podvodne in nove tehnologije (npr. molekularna znanost), raziskave in inovacije, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, množično financiranje in druge oblike inovativnega financiranja, trajnostno financiranje, javno-zasebna partnerstva, okolju prijazna javna naročila, davčne reforme (npr. obdavčitev rabe virov in onesnaževanja), internet stvari, izobraževanje, digitalizacija, sodelovalno in krožno nizkoogljično gospodarstvo.

EU bo še naprej dejavno oblikovala mednarodno upravljanje oceanov v vseh ustreznih mednarodnih forumih in dvostransko s ključnimi svetovnimi partnerji, saj je okrog 60 % oceanov zunaj meja nacionalne jurisdikcije. Za reševanje sedanjih in nastajajočih izzivov je potrebno nadaljnje prizadevanje za medsektorsko in čezmejno sodelovanje, zlasti na regionalni ravni. Zagon se bo okrepil z začetkom pobude ZN za desetletje oceanskih znanosti 2021–2030, pri kateri EU dejavno sodeluje. EU bo še naprej spodbujala ustvarjanje zavarovanih območij ter njihovo učinkovito upravljanje na znanstveni podlagi. Potrebno bo dodatno prizadevanje za dosego trajnostnega ribištva, zlasti v Sredozemskem in Črnem morju. Še vedno bodo težave z onesnaženjem morja, vključno s plastiko, hrupom in hranili iz kmetijstva. Morda bo sčasoma v ocean sicer prihajalo manj plastike, vendar bo plastika, ki je že v oceanu, še naprej negativno vplivala nanj. Okrepiti je treba ukrepe za zmanjšanje izpustov ladijskih odpadkov in drugih oblik onesnaževanja, zlasti s hranili in hrupom. Razcvet modrega gospodarstva v Evropi se bo nadaljeval. Po ocenah bi se lahko obseg modrega gospodarstva do leta 2030 v svetovnem merilu podvojil. To bi za Evropo pomenilo 10,8 milijona delovnih mest in več kot bilijon EUR prihodkov. Do leta 2021 bodo za vse vode v EU veljali pomorski prostorski načrti na podlagi ekosistemov.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) so štiri države članice EU za SDG 14 dosegle rezultat nad 60 od 100. Med najboljšimi 20 na svetu je pet držav članic EU. To je skupno cilj trajnostnega razvoja z najnižjo uvrstitvijo držav članic EU, med državami članicami pa so velike razlike.

·Modro gospodarstvo v EU je 2,5-krat večje od letalskega in obrambnega gospodarstva skupaj. Na leto ustvari 566 milijard EUR prihodkov (7,2 % več kot leta 2009) in zaposluje 3,5 milijona oseb (5 % več kot leta 2014), kar v primerjavi z letom 2009 pomeni za 7,2 % večje prihodke oziroma 2 % več zaposlenih. V več državah članicah EU je modro gospodarstvo raslo hitreje od nacionalnega gospodarstva. Največje modro gospodarstvo v Evropi imajo Združeno kraljestvo, Španija, Italija, Francija in Grčija.

·Stanje ohranjenosti velike večine posameznih morskih habitatov in vrst je po zadnji razpoložljivi oceni neugodno. Od leta 1988 se kislost oceanov ves čas zaskrbljujoče povečuje. Od leta 2008 je bil dosežen precejšen napredek pri opredeljevanju, spremljanju in ocenjevanju dobrega okoljskega stanja morskega okolja, brez česar ni mogoče meriti napredka v smeri čistih in zdravih oceanov in morij.

·V obdobju 2012–2016 se je obseg zaščitenih morskih območij v Evropi skoraj podvojil (s 6 % na 10,8 % morske površine EU) in se še povečuje, zlasti po zaslugi pomorske mreže EU „Natura 2000“. Leta 2016 so tri evropske regije (Baltsko morje, Sredozemsko morje in Črno morje) presegle 10-odstotni cilj iz Aichija glede biotske raznovrstnosti, severovzhodni Atlantski ocean pa je za njim zaostal le za malenkost (9,9 %).

Od 28 držav članic EU jih ima 23 obalno črto. Obalna črta EU je sedemkrat daljša od obalne črte ZDA in štirikrat daljša o obalne črte Rusije. EU ima skupaj s svojimi obrobnimi regijami največje pomorsko ozemlje na svetu. S sosedskimi državami si deli štiri glavne pomorske regije: Baltsko morje, Sredozemsko morje, Črno morje in severovzhodni Atlantski ocean, na njihovo okoljsko stanje pa najbolj vplivajo spremembe habitatov, prelov, onesnaževanje in zakisljevanje. Meritve evropskih obalnih voda so sicer pokazale visoko kakovost kopalne vode, toda organska in kemična onesnaževala iz človeških dejavnosti ter morski odpadki še naprej hudo ogrožajo evropske morske ekosisteme: v začetku leta 2018 je bilo samo 40–58 % obalnih voda EU v dobrem kemijskem stanju. Okoljska politika EU, vključno z najvidnejšim zakonodajnim dosežkom, okvirom za morsko strategijo, in celostno pomorsko politiko daje okvir za celosten pristop k tem problemom. Za celotno EU so predlagani novi predpisi glede desetih plastičnih izdelkov za enkratno uporabo, ki se največkrat znajdejo na evropskih obalah, ter izgubljenega in zavrženega ribiškega orodja, ki skupaj predstavljajo 70 % morskih odpadkov. Evropa bo z novimi predpisi postala vodilna v boju proti problemu, ki ima svetovne razsežnosti. EU podpira ohranitev obalnih in morskih območij po vsem svetu. Z agendo EU za mednarodno upravljanje oceanov za prihodnost naših oceanov je bil vzpostavljen krovni okvir za krepitev mednarodnega upravljanja oceanov, da bi zagotovili, da bodo oceani varni, zanesljivi in čisti ter da se bodo zakonito in trajnostno izkoriščali. Poleg tega trgovinski in naložbeni sporazumi EU vsebujejo posebne določbe o trajnostnem upravljanju in ohranjanju naravnih virov, kot sta morska biotska raznovrstnost in ribištvo. Tudi program EU za opazovanje Zemlje Copernicus dosega rezultate na področju spremljanja oceanov za izboljšanje kakovosti vode.

Ohranjati in vzdržno uporabljati oceane, morja in morske vire za trajnostni razvoj

Na ravni civilne družbe: evropska solidarnostna enota je pobuda EU, v kateri bi bilo mogoče do leta 2020 nameniti nad 40 milijonov EUR za ustvarjanje možnosti za prostovoljstvo mladih, usmerjeno v skupnost, na področju podnebnih ukrepov in okolja. Primer je projekt Vänö Vänner na Finskem, ki je mladim iz Italije omogočil, da prispevajo k trajnostnosti in okolju prijaznim rešitvam za oblikovanje kulturne krajine na otočju Turku in tako pripomorejo k pozitivnim podnebnim ukrepom.

Na regionalni/lokalni ravni: geotermalna elektrarna v kraju Prelog na Hrvaškem bo lahko v celoti izkoriščala energijsko vsebnost geotermalnega vrelca: po zaslugi toplote termalne vode in energije iz vodonosniških plinov, kot je metan, raztopljen v vodi, bo skoraj stoodstotno delovala brez emisij toplogrednih plinov. Lahko je za zgled bolj trajnostnega izkoriščanja geotermalnih virov, ki bi ga bilo mogoče posnemati v Evropi in po svetu.

Na ravni držav članic: Francija je za vse občine z več kot 20 000 prebivalci (ki zajemajo 90 % francoskega prebivalstva) uvedla obveznost sprejetja krajevnih podnebnih načrtov, ki morajo vsebovati tudi poglavje o blažitvi podnebnih sprememb in prilagajanju nanje. Leta 2018 je imelo okrog 75 % francoskih občin pripravljene krajevne načrte za blažitev podnebnih sprememb, 55 % pa krajevne prilagoditvene načrte. To je od dvakrat do petkrat več kot v državah, v katerih ni takih nacionalnih predpisov.

Na ravni EU: lokalni organi so glavna gonilna sila v boju proti podnebnim spremembam na ravni upravljanja, ki je najbližja državljanom. Konvencija županov za podnebje in energijo EU združuje na tisoče lokalnih uprav, ki so se prostovoljno zavezale za uvajanje podnebnih in energetskih ciljev EU. Veliko je prispevala tudi k ozaveščanju na lokalni ravni o potrebi za pripravo na učinke podnebnih sprememb, saj so lokalni ukrepi za prilagoditev in odpornost ključnega pomena za zaščito ljudi in njihovega premoženja.

Nezadostne javne in zasebne naložbe, geopolitična nestabilnost in varnostne grožnje, vrnitev h gospodarskemu protekcionizmu povsod po svetu, socialne neenakosti, vse večja poraba energije in negativen vpliv na okolje zaradi digitalizacije, nadaljevanje uničevanja ekosistemov in biotske raznovrstnosti, počasno spreminjanje regulativnega okolja.

Čista energija, nizko- in brezemisijska mobilnost, krožno nizkoogljično gospodarstvo, biogospodarstvo in trajnostne proizvodne verige, sprememba vedenja, sodelovanje v politiki, vnaprejšnje politike za pravičen prehod, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, inovativno in trajnostno financiranje, javno-zasebna partnerstva, okolju prijazna javna naročila, davčne reforme (npr. obdavčitev rabe virov in onesnaževanja), izobraževanje, okolju prijazna digitalizacija, umetna inteligenca in nove tehnologije, raziskave in inovacije, odporne družbe, multilateralizem, uvajanje okoljskih dobrin in storitev.

EU je trdno odločena, da bo še naprej na čelu boja proti podnebnim spremembam in bo dosegla svoj cilj, da svoje emisije toplogrednih plinov do leta 2030 zmanjša za najmanj 40 % v primerjavi z letom 1990. Komisija je jeseni 2018 predstavila predlog za dolgoročno strateško vizijo EU v skladu s Pariškim sporazumom, ki vsebuje tudi poti za dosego ničelne neto stopnje emisij toplogrednih plinov v EU do leta 2050. Predstavila je obsežno vizijo o tem, kako bi ustvarili sodobnejše, bolj konkurenčno in odporno ter bolj družbeno pošteno evropsko gospodarstvo za vse Evropejce, v katerem ne bo nihče prezrt. EU bo morala ohraniti vodilno vlogo na področju podnebnih ukrepov in se zavzemati za to, da bi si države, ki so v svetovnem merilu največje onesnaževalke, za obdobje po letu 2030 zastavile višje cilje. V tej zvezi bo še vedno prednostna naloga nadaljnja krepitev velikopoteznega svetovnega odziva na podnebne spremembe. Med najpomembnejšimi točkami agende bodo še vedno tudi zmanjševanje tveganja nesreč, prilagajanje podnebnim spremembam in njihova blažitev. EU bo še naprej sodelovala v mednarodnih forumih, kot sta Mednarodna organizacija civilnega letalstva in Mednarodna pomorska organizacija.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je 22 držav članic EU za SDG 13 doseglo rezultat nad 80 od 100. Med najboljšimi 20 na svetu je pet držav članic EU.

·EU in njene države članice zagotovijo največ finančnih sredstev za podnebne ukrepe na svetu: leta 2017 so Evropska investicijska banka in države članice zagotovile 20,4 milijarde EUR za pomoč državam v razvoju pri boju proti podnebnim spremembam in prilagajanju nanje, kar je več kot dvakrat več kot leta 2013. To je skoraj polovica celotnih tovrstnih sredstev na svetu.

·Subvencije za fosilna goriva so še vedno visoke. V EU je bilo za proizvodnjo in porabo fosilnih goriv v obdobju 2014–2016 letno namenjenih okrog 112 milijard EUR.

·EU namerava doseči svojo ciljno vrednost energijske učinkovitosti za leto 2020, ki znaša 20 %. Poraba primarne energije se je v obdobju 2005–2016 zmanjšala za 9,9 %, poraba končne energije pa za 7,1 %. V obdobju 1980–2016 so izgube, povezane z vremenom in podnebjem, v Evropi skupno znašale 410 milijard EUR po vrednostih iz leta 2016 za države članice.

·EU še naprej uspešno razdružuje gospodarsko rast in emisije toplogrednih plinov: v obdobju 1990–2017 se je skupni bruto domači proizvod EU v primerjavi z letom 1990 povečal za 58 %, skupne emisije toplogrednih plinov pa so se zmanjšale za 22 %. Na ravni držav članic so v gibanjih emisij toplogrednih plinov od leta 1990 precejšnje razlike, saj so nekatere od njih emisije zmanjšale za skoraj 60 % v nekaterih pa so se emisije povečale.

Podnebne spremembe so eden največji svetovnih izzivov naše generacije. Za boj proti podnebnim spremembam so potrebni ukrepi na svetovni ravni, da bi zmanjšali emisije toplogrednih plinov. EU je na čelu mednarodnih prizadevanj za sklenitev svetovnega podnebnega dogovora. Mednarodna skupnost, tudi EU, se je zavezala, da bo ustavila naraščanje svetovne temperature precej pod 2 °C nad predindustrijskimi stopnjami in si prizadevala naraščanje omejiti na 1,5 °C. Ti cilji, katerih podlaga so znanstvene raziskave v okviru Medvladnega panela za podnebne spremembe, so določeni v Pariškem sporazumu. EU se je zavezala, da bo svoje emisije toplogrednih plinov do leta 2020 zmanjšala za 20 %, do leta 2030 pa za vsaj 40 % (glede na stopnje iz leta 1990). Je na dobri poti, da bo dosegla svojo ciljno vrednost zmanjšanja emisij za leto 2020, in je sprejela zakonodajo za dosego ciljne vrednosti za leto 2030, vključno z zakonodajo, v kateri so postavljeni visoki cilji za energijsko učinkovitost in energijo iz obnovljivih virov. Strategija EU za prilagajanje podnebnim spremembam od leta 2013 podpira ukrepe, s katerimi bi postala EU bolj odporna proti podnebnim spremembam. A če želi EU izpolniti zaveze iz Pariškega sporazuma in občutno zmanjšati svojo odvisnost od fosilnih goriv, ki se še vedno precej subvencionirajo, mora narediti še več. Komisija je novembra 2018 predstavila svojo strateško dolgoročnejšo vizijo za uspešno, moderno, konkurenčno in podnebno nevtralno gospodarstvo do leta 2050 V njej je poudarjeno, kako bi morali k temu prehodu prispevati vsi sektorji in politike. Na mednarodni ravni so podnebni cilji dejavno vključeni v zunanjo, varnostno, razvojno, širitveno in sosedsko politiko EU. Boj proti podnebnim spremembam je vključen tudi v poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju v trgovinskih in naložbenih sporazumih EU nove generacije, prav tako je sestavni del stališč EU v okviru G20, vodilnega foruma največjih gospodarstev na svetu.

Na ravni civilne družbe: Evropska zveza bank hrane je v letu 2017 skupaj s svojimi članicami 44 700 dobrodelnim organizacijam na terenu priskrbela 4,1 milijona obrokov vsak dan, ki jih je prejelo 8,1 milijona ljudi To poteka v tesnem sodelovanju z nosilci živilske dejavnosti, da bi prihranili hrano, ki bi se sicer zavrgla, in jo dali na razpolago tistim, ki jo potrebujejo.

Na ravni podjetij: podjetje UMICORE se je v 20 letih iz belgijskega podjetja za pridobivanje neželezovih kovin spremenilo v svetovno skupno za tehnologijo in recikliranje materialov, ki ima 10 000 zaposlenih, 10,4 % milijard EUR prihodkov ter naložbe v Belgiji, Bolgariji, na Nizozemskem in v Franciji. Podjetje je sprejelo model krožnega gospodarstva ter zbira dragocene kovine in kritične surovine iz odpadne električne in elektronske opreme.

Na regionalni/lokalni ravni: Ljubljana je ob podpori skladov EU razvila celosten sistem ravnanja z odpadki ki zajema 37 občin, z regionalnim centrom za ravnanje z odpadki. Slovenska prestolnica je od vstopa v EU močno povečala ločeno zbiranje in recikliranje ter za 59 % zmanjšala količino odpadkov, ki končajo na odlagališču. Vlagala je tudi v preprečevanje nastajanja odpadkov in njihovo ponovno uporabo. Ljubljana zdaj pridela 41 % manj odpadkov na prebivalca, kot znaša evropsko povprečje, in se je odločila, da ne bo gradila dveh novih sežigalnic, kot je bilo prvotno načrtovano.

Na ravni držav članic: na Švedskem se z nedavnim predlogom predpisa znižuje stopnja davka na dodano vrednost (DDV) na delo pri popravilu in uvajajo davčne olajšave za stroške dela pri popravilu. S tem ukrepom se bodo za potrošnike zmanjšali stroški popravil aparatov in potrošniki bodo tako dobili spodbudo, da naročijo popravilo, namesto da bi aparate zavrgli in kupili nove.

Na ravni EU: cilj novih predpisov EU na področju odpadkov, sprejetih leta 2018, je, da morajo do leta 2030 vse države članice ponovno uporabiti ali reciklirati 60 % komunalnih odpadkov in 70 % odpadne embalaže, količine odpadkov, ki končajo na odlagališčih, pa do leta 2035 zmanjšati na manj kot 10 %. Novi predpisi o odpadkih prvič zahtevajo od držav članic, da sprejmejo posebne programe za preprečevanje razmetavanja s hrano, zmanjšajo in spremljajo stopnjo razmetavanja s hrano in poročajo o njej.

EU na mednarodni ravni: na mednarodni ravni je med pobudami EU najvidnejša pobuda Preklopite na zeleno, ki povezuje vlade in zainteresirane strani iz EU in partnerskih držav ter daje poudarek uvedbi praks trajnostne porabe in proizvodnje v zasebnem sektorju.

Sprememba vedenja, sodelovanje v družbi, družbeni pritisk za trajnostne proizvodne verige, partnerstva in sodelovalna politika, izobraževanje, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, množično financiranje in druge oblike inovativnega financiranja, vnaprejšnje politike za pravičen prehod, umetna inteligenca, nove tehnologije, raziskave in inovacije, sodelovalno in krožno gospodarstvo, biogospodarstvo, digitalizacija, trajnostno financiranje, davčne reforme (npr. obdavčitev rabe virov in onesnaževanja), okolju prijazna javna naročila, pametna mesta, internet stvari, odprta in pravična trgovina.

Evropa bo morala glede na pritisk na dobavo materialov in svoje precej omejene domače vire materialov še naprej postavljati v ospredje trajnostno proizvodnjo in porabo. Posebej bo morala biti pozorna na kovinske rude in kritične surovine, ki so dragocene in pri katerih je še posebej odvisna od uvoza. Poudarek bo moral biti tudi na težkih in energijsko intenzivnih materialih, kot so cement, aluminij, jeklo in plastika, glede na njihove možnosti za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. Pozornost bo potrebna tudi pri sektorjih, v katerih uporaba virov posebej močno vpliva na okolje (npr. v smislu porabe vode, onesnaževanja, kakovosti zraka in hranil), npr. živilski sistemi in tkanine. Po zaslugi revidirane zakonodaje EU na področju odpadkov in akcijskega načrta EU za živilske odpadke bo EU zmanjšala letno količino ustvarjenih odpadkov, da bi pomagala doseči svetovno ciljno vrednost, in sicer prepolovitev razmetavanja s hrano do leta 2030. Z zakonodajo na področju odpadkov se bo stopnja recikliranja do leta 2030 povišala na pravno zavezujočih 60 %, pri veliko embalažnih materialih pa bo še višja. Pozornost bo potrebna pri doseganju visoke kakovosti recikliranja, ne le količine, zmanjševanju uporabe virov in ustvarjanja odpadkov z boljšo zasnovo proizvodov in sistematični pristopi, s katerimi bi proizvode in materiale ohranjali v uporabi ter tako zagotavljali vrednost v gospodarstvu. Novi proizvodi, zlasti pri plastičnih izdelkih, bodo morali vsebovati več recikliranih snovi.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je 11 držav članic EU za SDG 12 doseglo rezultat nad 60 od 100. To je cilj trajnostnega razvoja s skupno drugo najnižjo uvrstitvijo za države članice EU.

·Razdruževanje gospodarske rasti in izkoriščanja naravnih virov se meri s produktivnostjo virov in energije v EU. EU je od leta 2001 povečala svojo produktivnost virov za 36,4 % (leta 2017), svojo produktivnost energije pa za 29,2 % (leta 2016), kar pomeni, da je bila količina proizvodov (v smislu BDP) na enoto uporabljenega materiala ali energije večja.

Namen trajnostne porabe in proizvodnje je zmanjšati okoljski odtis Evrope s spremembo načina proizvodnje, distribucije in porabe blaga ter uporabe virov. EU je v zadnjih nekaj letih sicer napredovala v smeri konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva, ki bo gospodarno z viri in prijazno okolju, vendar sta trajnostna poraba in proizvodnja še vedno ključni izziv za dosego ciljev trajnostnega razvoja v EU in zanju si je treba nenehno prizadevati na vseh ravneh. EU v svojem pristopu spodbuja učinkovito rabo virov in hkrati zmanjšuje vpliv na okolje s prehodom na krožno gospodarstvo, v katerem se vrednost proizvodov, materialov in virov čim dalj ohranja v gospodarstvu, nastajanje odpadkov in onesnaževanje pa se zmanjšujeta na najmanjšo možno mero. Akcijski načrt EU za krožno gospodarstvo iz leta 2015 vsebuje 54 ukrepov, ki posegajo v vse faze ciklov proizvodov in materialov (proizvodnja, poraba, ravnanje z odpadki, trg sekundarnih surovin, inovacije in naložbe, spremljanje) in na 5 prednostnih področij (plastika, razmetavanje s hrano, kritične surovine, gradnja in rušenje, biomasa in proizvodi na biološki osnovi). Do leta 2018 je več kot 85 % ukrepov že dalo rezultate, preostali pa so se začeli izvajati. Leta 2017 je bila vzpostavljena evropska platforma deležnikov za krožno gospodarstvo, ki naj bi podjetja, javne organe in druge zainteresirane strani spodbujala k izmenjavi znanja in prikazu dobrih praks, podobno kot platforma EU o izgubah hrane in živilskih odpadkih, vzpostavljena leta 2016. V okviru agende za mesta je bilo vzpostavljeno posebno partnerstvo, v katerem bo EU preučila to vprašanje in predlagala več ukrepov za vključevanje krožnega gospodarstva v mestih. Poleg tega strategija EU za biogospodarstvo, podaljšana leta 2018, podpira posodabljanje in krepitev industrijske baze EU z ustvarjanjem novih vrednostnih verig ter okolju prijaznejših in stroškovno učinkovitejših industrijskih postopkov. Na zunanjem področju EU v okviru svoje trgovinske agende, ki temelji na vrednotah, spodbuja odgovorno upravljanje dobavnih verig ter poštene in etične trgovinske sheme. Pomen trajnostne porabe in proizvodnje je poudarjen tudi v ukrepih razvojne, širitvene in sosedske politike EU.

Na ravni civilne družbe: estonska nevladna organizacija Urbani laboratorij se ukvarja z razvojem trajnostnih in vključujočih mest. Svetuje lokalnim organom, uvaja sodobne trende v Estoniji in izboljšuje ozaveščenost ljudi o življenjskem okolju.

Na ravni podjetij: LIPOR, medobčinsko podjetje za ravnanje z odpadki v regiji Grand Porto na Portugalskem, je odgovorno za ravnanje s komunalnimi odpadki iz povezanih občin, njihovo zbiranje in predelavo. Podjetje je po okoljski in krajinski sanaciji vložilo v zabaviščni park in ga zgradilo na starem odlagališču odpadkov. V njem je igrišče ter prostor za prostočasne dejavnosti in usposabljanje.

Na regionalni/lokalni ravni: „Global Nachhaltige Kommune“ (globalno trajnostna občina) je projekt, ki se izvaja v nemški deželi Severno Porenje-Vestfalija za pomoč 15 lokalnim organom malih, srednjih in velikih mest ter podeželskih okrožij, in sicer s sistematično podporo pri pripravi trajnostne strategije za reševanje njihovih posameznih lokalnih izzivov, ki izhajajo iz globalnega okvira ciljev trajnostnega razvoja. Ta pristop so prevzele tudi druge nemške regije.

Na ravni držav članic: sedanje stanovanjske težave na Irskem so deloma posledica propada stanovanjske gradnje na dostopni ravni. Irska vlada je leta 2016 začela izvajati akcijski načrt na področju stanovanjske gradnje in brezdomstva Ponovno zgradimo Irsko. Njegov namen je spodbuditi stanovanjsko ponudbo vseh vrst. Akcijski načrt ima pet glavnih „stebrov“ za reševanje posameznih izzivov: odpravljanje brezdomstva, spodbujanje gradnje socialnih stanovanj, več gradnje hiš, izboljšanje sektorja najemnih stanovanj in uporaba obstoječih stanovanj.

Na ravni EU: agenda EU za mesta se je začela izvajati maja 2016 z amsterdamskim paktom . Pomeni nov način dela na več ravneh, ki spodbuja sodelovanje med državami članicami, mesti, Komisijo in drugimi zainteresiranimi stranmi, da bi spodbujala rast, primernost za življenje in inovacije v evropskih mestih ter ugotavljala in reševala družbene izzive. Agenda EU za mesta z osredotočanjem na konkretne naloge v posebnih partnerstvih skuša izboljšati kakovost življenja na mestnih območjih.

EU na mednarodni ravni: Komisija je na področju razvoja uvedla nov pristop za „sodelovanje Evropske unije z mesti in lokalnimi organi v tretjih državah“, pri katerem je v ospredju zunanja podpora EU pri načrtovanju, financiranju in upravljanju mest.

Propadanje okolja in podnebne spremembe, onesnaževanje, starajoča se družba, kriminal in varnostne grožnje, goljufije in korupcija, socialna neenakost, rast cen stanovanj.

Pametna specializacija, partnerstva med mesti, sodelovanje v družbi in politična udeležba (npr. sodelovalno upravljanje mest, večdeležniške platforme), načrti trajnostne urbane mobilnosti, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, množično financiranje in druge oblike inovativnega financiranja, digitalizacija, umetna inteligenca in nove tehnologije, sodelovalno gospodarstvo, nizkoemisijski javni prevoz, aktivna mobilnost (hoja in kolesarjenje) ter ustrezna infrastruktura, raziskave in inovacije, nizkoemisijske zgradbe, mestno kmetovanje, mestne zelene površine.

Delež mestnega prebivalstva v Evropi se bo po projekcijah do leta 2050 povečal na dobrih 80 %. EU in njene države članice si na vseh ravneh upravljanja skupaj s civilno družbo, podjetji in raziskovalci prizadevajo ustvariti spreminjajoče se mesto za družbo prihodnosti. Evropska mesta bodo še naprej privlačila državljane, nudila vse boljše možnosti za zaposlitev, kakovost življenja in socialne storitve. Da bi zagotovila dobro skupno življenje, evropska mesta sodelujejo z zainteresiranimi stranmi na vseh ravneh na področjih, kot so stanovanja, energija, mobilnost, voda, podnebni ukrepi, izkoreninjenje revščine, neenakost, krožno gospodarstvo, odpornost in varnost. Evropska mesta bodo postala pametna mesta, v katerih bodo tradicionalna omrežja in storitve učinkovitejša zaradi uporabe digitalnih in telekomunikacijskih tehnologij v korist svojih državljanov in podjetij.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je 23 držav članic EU za SDG 11 doseglo rezultat 80 ali več od 100. Med najboljšimi 20 na svetu je 10 držav članic EU.

·Lokalni in regionalni organi, ki sodelujejo v akcijskih načrtih Evropske konvencije županov, so dosegli zmanjšanje emisij toplogrednih plinov za 23 %, zmanjšali porabo končne energije za 18 % in si prizadevajo za povečanje lokalne proizvodnje energije, ki naj bi do leta 2020 dosegla 19 % porabljene energije.

·Ljudje, ki živijo v mestih, so imeli boljši dostop do javnega prevoza, saj jih samo 9,7 % navaja, da imajo velike ali zelo velike težave, na podeželju pa je takih 37,4 %.

Mesta v Evropi so v središču današnjih gospodarskih, okoljskih in družbenih izzivov. Več kot 70 % državljanov EU prebiva na mestnih območjih in v mestih se ustvari približno 85 % BDP EU. Mesta in skupnosti so bistvenega pomena za dobrobit Evropejcev in njihovo kakovost življenja, saj so vozlišča gospodarskega in družbenega razvoja ter inovacij. Pritegnejo veliko ljudi, saj je v njih veliko možnosti za izobraževanje, zaposlitev, zabavo in kulturo. Toda mesta v EU se soočajo tudi z izzivi, kot so med drugim migracijski pritiski in socialna izključenost, prezasedenost, pomanjkanje ustreznih stanovanj, propad infrastrukture in vse bolj onesnažen zrak. Še posebej ranljiva so za vplive podnebnih sprememb in naravnih nesreč. Komisija, države članice in evropska mesta si skupaj prizadevajo okrepiti urbano razsežnost evropskih in nacionalnih politik. EU v skladu z urbano agendo ZN krepi odpornost mestnih okolij s preprečevanjem tveganj, povezanih z naravnimi nesrečami in podnebjem, ter se bolj usklajeno odziva na različne urbane izzive. Na mednarodni ravni skušajo evropska razvojna, zunanja, varnostna, širitvena in sosedska politika izboljšati življenjske razmere v mestih. V Evropskem soglasju o razvoju je poudarjena potreba po dajanju prednosti mestom in lokalnim upravnim organom kot akterjem, ki so pomembni pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja.

Poskrbeti za vključujoča, varna, odporna in trajnostna mesta in naselja

Na ravni civilne družbe: švedski projekt „Kruh v Bergslagenu“ je omogočal prirejanje tečajev peke tradicionalnega kruha kot sredstvo za integracijo novih migrantov in zagotavljanje poklicnega usposabljanja. Telesna dejavnost je bila izhodišče za dialog, usposobljeni prostovoljci pa so spodbujali razpravo med udeleženci.

Na ravni podjetij: La Bolsa Social je prva platforma za financiranje z množičnim vplivom v Španiji, namenjena vlagateljem in podjetjem, ki želijo doseči pozitiven družbeni vpliv. Podjetje povezuje vlagatelje, ki želijo doseči družbeni vpliv, s podjetji, da bi spodbujalo doseganje ciljev trajnostnega razvoja. Desetim podjetjem z družbenim in okoljskim vplivom je zagotovila sredstva v višini 1,8 milijona EUR. Pet od teh podjetij si je kot glavno nalogo postavilo zagotoviti invalidom dostop do informacij, družbenega življenja in javnega prostora.

Na regionalni/lokalni ravni: pilotni projekt „Stanovanja najprej za družine“, ki ga izvaja občina Brno v Češki republiki, kaže, kako je občina prevzela vodilno vlogo pri reševanju vprašanja brezdomstva skupaj s partnerji na ravni skupnosti. Projekt zagotavlja občinska stanovanja in intenzivno pomoč pri vzdrževanju stanovanja za 50 romskih in neromskih družin ter osebe, ki živijo v zavetiščih in drugih oblikah brezdomstva. Na podlagi pilotnega projekta je bil v Brnu sprejet akcijski načrt za odpravo brezdomstva družin v obdobju 2018–2025.

Na ravni držav članic: na Cipru je postal sistem davkov in prejemkov učinkovitejši pri reševanju dohodkovne neenakosti. Njegovi prerazdelitveni učinki so se od krize (v obdobju 2009–2016) skoraj podvojili. Leta 2014 je Ciper npr. uvedel shemo zajamčenega minimalnega dohodka, ki tudi pripomore k dajanju spodbud za delo. Kot se zdi, shema pomembno pozitivno vpliva na zmanjševanje revščine in neenakosti in prispeva h krepitvi socialne varnostne mreže.

Na ravni EU: pri številnih izmed 20 načel evropskega stebra socialnih pravic gre za zagotavljanje enakih možnosti za vse, pravičnost in vključevanje na trg dela ter v družbo. Spremlja jih pregled socialnih kazalnikov za spremljanje gibanj in uspešnosti povsod po EU. Ključni izvedbeni mehanizem tega stebra je evropski semester, ki je bil še okrepljen, da bi bile pri njem še bolj v ospredju socialna pravičnost, neenakosti in vključujoča rast. Kohezijska politika EU spodbuja socialno vključenost, hkrati pa se bojuje proti revščini in diskriminaciji.

EU na mednarodni ravni: Evropsko soglasje o razvoju spodbuja načelo neprezrtja, zavezano je ukrepanju za zmanjšanje neenakosti rezultatov ter spodbujanju enakih možnosti za vse. Namen trgovinske in naložbene politike EU je čim bolj izkoristiti možnosti trgovinskih preferencialov ter trgovinskih in naložbenih sporazumov za ustvarjanje delovnih mest, visoko stopnjo zaščite delavcev in ustvarjanje naložb v partnerske države, zlasti tiste v razvoju, ter tako prispevati k zmanjšanju neenakosti.

Neenakost možnosti, starajoča se družba, sprememba sestave gospodinjstev (npr. samska gospodinjstva), vrzeli v socialnem varstvu, podnebne spremembe in propadanje okolja, geopolitična nestabilnost in varnostne grožnje, vrnitev h gospodarskemu protekcionizmu povsod po svetu.

Sodelovanje v družbi in politična udeležba, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, socialno varstvo (npr. obdavčitev, sistemi socialne zaščite in socialne vključenosti, politike trga dela, stanovanjske politike, zdravstveno varstvo, otroško varstvo, stopnja izobrazbe, ravni znanj in spretnosti ter vseživljenjsko učenje), prometna in digitalna dostopnost kot rešitev za prostorsko razsežnost neenakosti, boj proti goljufijam in korupciji, trajnostno financiranje, multilateralizem, odprta in pravična trgovina.

EU in njene države članice si bodo prizadevale zagotoviti vključujočo in trajnostno rast v EU, kar je nujen pogoj za zmanjšanje neenakosti. Učinkovite, uspešne in ustrezne storitve socialne zaščite in skrbstva ter dobro izobraževanje, pri katerem bodo imeli vsi enake možnosti, bodo združeni z dobro delujočimi trgi dela, ki jih bodo podpirale uspešne politike trga dela. To ne bo samo omogočilo zmanjšanja neenakosti med državami članicami EU, ampak tudi občutno zmanjšanje neenakosti znotraj držav članic. Tehnološki napredek, zlasti uvedbo umetne inteligence, bo treba dobro upravljati, če se želimo izogniti digitalni vrzeli. Glede migracijskih gibanj seveda nobena država EU ne more in ne sme ostati sama pri reševanju hudih migracijskih pritiskov. EU bo še zmanjšala spodbude za nedovoljene migracije, reševala življenja in varovala zunanje meje, izvajala strogo skupno azilno politiko in politike zakonite migracije, hkrati pa pomagala pri uspešni integraciji migrantov z urejenim statusom in beguncev na trge dela in v družbe EU. Zunanji ukrepi EU bodo še naprej odpravljali neenakost zunaj Evrope.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je 13 držav članic EU za SDG 10 doseglo rezultat 80 ali več od 100. Med najboljšimi 20 na svetu je 11 držav članic EU.

·Razvojna pomoč: EU je še vedno vodilna donatorka na svetu, saj daje več kot 50 % celotne svetovne razvojne pomoči in tudi tako prispeva k zmanjševanju neenakosti povsod po svetu. Skupna finančna sredstva EU za države v razvoju, ki zajemajo prilive iz javnega in zasebnega sektorja, so se od leta 2001 več kot podvojila, kar pomeni povprečno letno rast v višini 6,4 %.

·Neenake možnosti: pomembna značilnost neenakih možnosti je vpliv socialno-ekonomskega položaja staršev na stopnjo izobrazbe njihovih otrok. Po podatkih iz preizkusa znanja Programa mednarodne primerjave dosežkov učencev (PISA) za leto 2015 je slabe rezultate v EU v naravoslovju doseglo 33,8 % učencev iz socialno-ekonomsko prikrajšanih okolij, medtem ko je med njihovimi najbolj privilegiranimi vrstniki take rezultate doseglo samo 7,6 %. Med državami članicami so bile velike razlike.

·Dohodkovna neenakost: leta 2017 je v povprečju v državah članicah EU 20 % najbogatejših gospodinjstev prejelo 5,1-krat večji delež dohodka kot najrevnejših 20 %, kar je še vedno nad predkrizno ravnijo (leta 2009 4,9-krat več). Toda to razmerje je nižje kot leta 2016 (5,2-krat), kar kaže, da bi se dohodkovna neenakost v državah članicah EU v prihodnje lahko zmanjšala. Gibanja v smeri ustalitve dohodkovne neenakosti znotraj držav članic EU se opažajo tudi glede deleža dohodka spodnjih 40 % prebivalstva. Ta delež je leta 2008 in 2012 znašal 21,2 %, nato je leta 2016 rahlo padel na 20,9 %, leta 2017 pa spet narasel na 21,2 %.

·Razpoložljivi dohodek: ekonomske razlike med državami članicami se sčasoma zmanjšujejo. Prilagojeni realni bruto razpoložljivi dohodek gospodinjstev na prebivalca se je v veliki večini držav članic zvišal. Leta 2017 je bil povprečno za 4,4 % višji kot pred krizo leta 2008. Med državami članicami EU je bilo v določeni meri opaziti zbliževanje dohodkov navzgor, saj je razpoložljivi dohodek v državah članicah z nižjimi dohodki, kot so Romunija, Bolgarija in Poljska, naraščal hitreje od povprečja EU.

Neenakost je pojem, ki ima več razsežnosti, podobno kot revščina. Vanjo spada neenakost rezultatov in neenakost možnosti, kot je dohodkovna neenakost, neenak dostop do socialne zaščite ter medgeneracijski prenos neenakosti. Neenakost možnosti je pomemben dejavnik pri nastajanju dohodkovne neenakosti. V Evropi smo priča zbliževanju dohodkov navzgor, življenjski standard pa se v večini držav članic po krizi popravlja. Toda ob ponovni krepitvi evropskih gospodarstev je vse več zaskrbljenosti glede vključujočosti gospodarske rasti. Dohodkovna neenakost se je v EU v zadnjih letih sicer ustalila, vendar je še vedno tako visoka, da predstavlja izziv. Posebne oblike neenakosti prizadenejo zlasti skupine, odrinjene na rob, in ranljive skupine, kot so invalidi, migranti in etnične manjšine (vključno z Romi), brezdomce ali starejše, ki živijo sami in otroke. Njihova vključenost v družbo in gospodarstvo še vedno ni zadostna. Neenakost lahko upočasni gospodarsko rast, ovira makroekonomsko stabilnost in bi lahko ogrozila socialno kohezijo. V svetovnem merilu se visoka stopnja neenakosti v partnerskih državah EU trdovratno ohranja in ogroža napredek pri doseganju večine ciljev trajnostnega razvoja. Neenakost v svetovnem merilu lahko prispeva tudi k močnejšim migracijam v EU. Komisija je na nedavne izzive na področju migracij odgovorila tako, da si je prizadevala zagotoviti neposreden odziv in ustvariti trajnosten sistem za prihodnost, ki bo lahko prestal krize. Bistvenega pomena je trajnostno upravljanje migracijskih tokov. K odpravljanju vzrokov neenakosti zunaj Evrope prispevajo zunanji ukrepi EU, vključno z njeno zunanjo in varnostno politiko, razvojno, širitveno in sosedsko politiko ter njeno trgovinsko in naložbeno politiko. Evropsko soglasje o razvoju npr. spodbuja načelo neprezrtja in je zavezano ukrepanju za zmanjšanje neenakosti rezultatov ter spodbujanju enakih možnosti za vse.

Na ravni držav članic: Švedska je na področju inovacij vodilna v EU z veliko zasebnimi in javnimi naložbami v raziskave in razvoj, velikim številom patentnih prijav, inovativnimi MSP in velikim deležem zaposlovanja v znanjsko intenzivnih dejavnostih. Poleg tega naložbe v proizvodnjo rastejo hitreje od povprečja EU, energijska učinkovitost industrijske proizvodnje pa je zelo velika.

Na ravni EU: vseevropska omrežja prinašajo rešitev za potrebo po odpornih, nemotenih in inovativnih infrastrukturah v prometnem, energetskem in digitalnem sektorju. Njihov namen je zagotavljati povezljivost vsem regijam EU in tako prispevati k „vključevanju“ državljanov v vseh delih Evrope. Infrastruktura se gradi in prilagaja tako, da bo kos tveganjem v zvezi s podnebnimi spremembami, hkrati pa bo spodbujala vključenost ter ustvarjala ugodne pogoje za inovacije in nova delovna mesta.

EU na mednarodni ravni: evropska programa satelitske navigacije Galileo in EGNOS po zaslugi večje točnosti in zanesljivosti omogočata boljše podatke o položaju in času, kar ima občutne pozitivne posledice za veliko evropskih storitev in proizvodov za vsakdanjo rabo, od navigacijske naprave v avtomobilu in mobilnega telefona do kritičnih storitev za pomoč v sili. Skupina za opazovanje Zemlje spodbuja uporabo aplikacij za opazovanje okolja v podporo ciljem trajnostnega razvoja in Pariškemu sporazumu o podnebnih ukrepih.

Malo javnih in zasebnih naložb, tudi v raziskave in inovacije, spremembe v vrednostnih verigah, neskladje med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih, spremembe v svetovnem povpraševanju, geopolitična nestabilnost in varnostne grožnje, socialne neenakosti, staranje naše družbe, podnebne spremembe in okoljska tveganja v zvezi z rastočim povpraševanjem po naravnih virih, razkorak med mesti in podeželjem.

Sodelovanje v družbi in politična udeležba, umetna inteligenca, internet stvari, popolna digitalizacija, sodelovalno, krožno in ogljično nevtralno gospodarstvo, poudarek na odpornih družbah, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, odgovorno in trajnostno rudarjenje in ravnanje z viri, trajnostno financiranje, javno-zasebna partnerstva, množično financiranje in izobraževanje, multilateralizem, odprta in pravična trgovina.

Evropa je med prvimi pri uvajanju bolj trajnostne in vključujoče industrije. Gospodarska, družbena in okoljska preobrazba bo vse hitrejša, kot tudi tehnološki preboji na področjih, kot so robotika, internet stvari, umetna inteligenca in energetski sistemi. Avtomatizacija, ki jo omogočajo informacijske tehnologije, bo spremenila tradicionalne proizvodne procese in naravo dela. Industrija je vedno bolj vključena v globalne vrednostne verige z močnimi storitvenimi komponentami. Novi poslovni modeli bodo pretresli tradicionalne trge. Inovacije in ustvarjanje vrednosti se temeljito spreminjajo, in sicer zaradi nove generacije potrošnikov, ki pričakuje soustvarjanje vrednosti, trajnostno vodenje poslov, povezljivost in merjenje uspešnosti v realnem času. Podatki postajajo nov dejavnik konkurenčnosti. Povpraševanje po surovinah bo še naprej naraščalo. Zaradi preobremenitve naravnih virov in podnebnih sprememb, ki postajajo vedno bolj oprijemljiva stvarnost, bo povpraševanje po trajnostnih proizvodih, krožni potrošnji in ničelnih ali nizkih emisijah eksponentno naraščalo, zato potrebujemo ekoinovacije. Evropa bo okrepila naložbe v raziskave in inovacije ter odporno infrastrukturo, med drugim s pomočjo Obzorja Evropa, naslednjega okvirnega programa EU za raziskave in inovacije.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je 10 držav članic EU za SDG 9 doseglo rezultat 73 ali več, vendar so med državami članicami občutne razlike. Med najboljšimi 20 na svetu je 10 držav članic EU.

·Naložbe v raziskave in razvoj: Evropa prispeva 20 % svetovnih naložb v raziskave in inovacije, izda tretjino vseh znanstvenih publikacij visoke kakovosti in je vodilna na svetu v industrijskih sektorjih, kot so farmacija, kemija, strojništvo in moda. Za raziskave in razvoj največ porabita podjetniški sektor (65 %) in sektor visokošolskega izobraževanja (23 %), medtem ko je delež sektorja država leta 2016 znašal 11 %.

·Emisije toplogrednih plinov so se v smislu industrijskih procesov in uporabe proizvodov v obdobju 2000–2016 zmanjšale za več kot 17 %. Ta razvoj potrjuje tudi zmanjšanje porabe energije v industriji v obdobju 2000–2016 za 17 %.

Za dobro povezano in celovito EU, v kateri lahko državljani v celoti izkoriščajo prosto gibanje in enotni trg, ter za ustrezne družbene infrastrukture je bistvenega pomena visokozmogljiva infrastruktura v prometnem, energetskem in digitalnem sektorju. Zato med drugim vseevropska omrežja v prometnem, energetskem in digitalnem sektorju na celosten način rešujejo potrebo po odpornih, trajnostnih in inovativnih infrastrukturah. Strateškega pomena so tudi naložbe v vesoljsko infrastrukturo. Evropska industrija je močna in je ohranila vodilni položaj na svetovnih trgih v številnih sektorjih. EU omogoča lažji prehod v pametno, inovativno in trajnostno industrijo, ki ustvarja koristi za vse državljane. BDP v EU raste, skupne emisije toplogrednih plinov pa padajo, kar pomeni, da so emisije in rast razdružene. Evropske politike so zasnovane tako, da dajejo industriji možnost odgovornega in trajnostnega poslovanja, ustvarjajo nova delovna mesta, krepijo konkurenčnost Evrope, ustvarjajo ugodne razmere za naložbe in inovacije na področju čistih in digitalnih tehnologij ter varujejo evropske regije in delavce, ki so jih najbolj prizadele spremembe v industriji. Poudarek EU na naložbah v raziskave in inovacije ter digitalno preobrazbo nam omogoča, da smo konkurenčni v svetovnem merilu z ustvarjanjem še več novih delovnih mest in poslovnih priložnosti. EU je najbolj odprto območje za raziskave in inovacije na svetu, toda še bi se bilo treba izboljšati glede uporabe in razširjanja, saj se inovacije ne pretvorijo vedno v nove tržne priložnosti in priložnosti za rast. Okrepiti je treba naložbe poslovnega sektorja v raziskave in inovacije, saj trenutno znašajo samo 1,3 % BDP, kar zaostaja za Kitajsko (1,6 %), Združenimi državami (2 %) oziroma Japonsko (2,6 %). Digitalna preobrazba je pomembna za omogočanje prehoda na nizkoogljično, krožno gospodarstvo in družbo. Na mednarodni ravni evropsko soglasje o razvoju podpira zasnovo, konstruiranje in delovanje kakovostnih, odpornih, podnebju prijaznih infrastruktur, da bi spodbudilo pravičen in cenovno ugoden dostop za vse, rast trgovino in naložbe. K temu prispevajo tudi trgovina EU ter njena širitvena in sosedska politika.

Na ravni civilne družbe: Leta 2014 je bila na Portugalskem ustanovljena koalicija nacionalnih krovnih organizacij civilne družbe, da bi pripravila skupno stališče o agendi Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030. Organizirala je nacionalna posvetovanja, spletne ankete in lokalne delavnice z razpravami o pričakovanjih za agendo Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030, tudi tistih v zvezi s ciljem trajnostnega razvoja 8.

Na ravni podjetij: Evropska investicijska banka je dala posojilo v višini 7,5 milijona EUR (s poroštvom Evropskega sklada za strateške naložbe) družbi Greenfiber International SA, da bi financirala projekt recikliranja in krožnega gospodarstva v Romuniji. S pomočjo tega projekta bo nastalo 280 mest s polnim delovnim časom, količina zbranih in predelanih odpadkov pa se bo povečala za 50 000 ton na leto.

Na regionalni/lokalni ravni: Mesto Gent v Belgiji redno črpa sredstva Evropskega socialnega sklada in z njimi podpira integracijo beguncev in Romov na trg dela. Na primer projekt „Ekipa za delo IEM“ (2015–2017) je Romom nudil posebej prilagojena navodila. Njegov glavni cilj je bil pomagati vsaj 190 notranjeevropskim migrantom, predvsem Romom, da bi vstopili na trg dela. Projekt se nadaljuje v obdobju 2018–2019 s podporo Evropskega socialnega sklada.

Na ravni držav članic: Češka republika je leta 2017 uvedla več prožnosti pri razporejanju delovnega časa in dopusta ter pravice do njiju. Okrepila je proces kolektivnih pogajanj, spremenila pogodbeno pravo, uvedla spremembe v ureditev kolektivnega odpuščanja, spremenila predpise v zvezi z „delom na daljavo“ in okrepila orodja za usklajevanje, kot je „delo od doma“.

Na ravni EU: Naložbeni načrt za Evropo, t. i. Junckerjev načrt, je bil zelo uspešen pri ustvarjanju boljšega okolja za naložbe. Evropski sklad za strateške naložbe (EFSI) je julija 2018 dosegel svoj začetni ciljni znesek naložb v višini 315 milijard EUR, do decembra 2018 pa je pritegnil za 371 milijard EUR dodatnih naložb po vsej EU od leta 2015 dalje. Podprl je že več kot 750 000 delovnih mest. To število naj bi se do leta 2020 povečalo na 1,4 milijona delovnih mest. Izboljšan dostop do financiranja je izkoristilo več kot 850 000 malih in srednjih podjetij (MSP). Najmanj 40 % financiranja iz Evropskega sklada za strateške naložbe v okviru dela za infrastrukturo in inovacije podpira sestavne dele projektov, ki prispevajo k podnebnim ukrepom v skladu s Pariškim sporazumom o podnebnih spremembah.

Nizka rast produktivnosti, neskladje med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih, počasno širjenje novih digitalnih tehnologij in vplivov tehnoloških preobrazb na delavce in posebne sektorje, socialne neenakosti, regionalne in teritorialne neenakosti, vpliv demografskih sprememb in vloga migracij ter razselitev, propadanje okolja in podnebne spremembe, geopolitična nestabilnost in varnostne grožnje, vrnitev h gospodarskemu protekcionizmu povsod po svetu, težavno merjenje produktivnosti v vse bolj neopredmetenih gospodarstvih, razdrobljen trg dela in prekarnost dela, digitalna vrzel, varstvo podatkov, usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja.

Strokovno izpopolnjevanje in preusposabljanje, digitalizacija, raziskave in inovacije, sodelovanje v družbi in politična udeležba, družbeni pritisk za trajnostne proizvodne verige, umetna inteligenca, nove tehnologije, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, trajnostno financiranje, javno-zasebna partnerstva, sodelovalno, krožno in nizkoogljično gospodarstvo, socialno gospodarstvo in razvoj ekosistemov socialnega gospodarstva, poudarek na trajnostnih družbah, multilateralizem, odprta in pravična trgovina, raziskave in inovacije.

EU bo morala zagotoviti visoko zaposlenost z ustvarjanjem kakovostnih delovnih mest, ki bodo koristila pri trajnostnem prehodu, predvsem za ženske, mlade, starejše, invalide, migrante in skupnosti, odrinjene na rob. To bi pripomoglo k zagotovitvi ustreznega in vzdržnega evropskega modela socialnega varstva glede na staranje prebivalstva in počasno rast produktivnosti. Naložbe v evropsko gospodarstvo bodo sicer še naprej naraščale, vendar jih je treba trajno podpirati, da ne bi nastajala ozka grla. Upad prebivalstva in pojemanje gospodarske moči EU bosta vplivala na njen položaj v svetovni gospodarski ureditvi. Za prihodnjo rast in spremembe na trgu dela bodo pomembni digitalizacija in demografski dejavniki. Zato se je treba bolj osredotočiti na primerjalne prednosti EU, povezane s kakovostnim izobraževanjem in nadaljnjimi naložbami v raziskave in inovacije, ki morajo spodbujati socialno vključenost in okoljsko trajnostnost. Nadaljeval se bo prehod v krožno gospodarstvo, pa tudi ukrepi za izkoreninjenje prisilnega dela in trgovine z ljudmi.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je 17 držav članic EU za SDG 8 doseglo rezultat 80 ali več od 100. Med najboljšimi 20 na svetu je devet držav članic EU.

·Udeležba na trgu dela še naprej stalno raste, leta 2017 je bila dosežena stopnja delovne aktivnosti 73,4 %. Rast je bila dosežena v glavnem zaradi starejših delavcev in žensk. Skupna zaposlenost je dosegla rekordno število 239 milijonov delavcev, število delovnih mest s polnim delovnim časom narašča, saj se je povečalo za 2,3 milijona, medtem ko je število delavcev s krajšim delovnim časom ostalo stabilno. Do leta 2015 se je zaposlovanje samo v ekološki industriji v primerjavi z letom 2000 povečalo za 47,3 %. Dolgotrajna brezposelnost še naprej upada, a še vedno znaša skoraj polovico skupne brezposelnosti. Brezposelnost mladih je bila najvišja leta 2013 s 23,8 %, leta 2017 pa se je zmanjšala na 16,8 %. Leta 2017 je 7,7 % zaposlenih v Evropi neprostovoljno delalo po pogodbi za določen čas, kar pomeni 57,7 % vseh zaposlenih za določen čas, ta delež pa je v zadnjem desetletju rahlo narasel. Delež neprostovoljnega dela s krajšim delovnim časom v EU, ki zadeva predvsem ženske, kot odstotek skupnih zaposlitev s krajšim delovnim časom je od 25,6 % v letu 2008 naraščal in leta 2014 dosegel najvišjo vrednost 29,6 %, potem pa je upadal, tako da je leta 2017 znašal 26,4 %.

·Skupni naložbeni delež BDP v EU je po strmem upadu med gospodarsko in finančno krizo leta 2017 znašal 20,8 %. Od leta 2013 je naraščal za 1,0 % letno. Naložbeni načrt za Evropo bo do leta 2020 po pričakovanjih ustvaril 1,4 milijona delovnih mest in povečal BDP v EU za 1,3 %.

Okrevanje Evrope po gospodarski krizi je pripomoglo k stalni rasti zaposlovanja. Naložbe so skoraj dosegle predkrizno raven in javne finance okrevajo, čeprav je okrevanje izpostavljeno negativnemu tveganju. Vendar pa rast ne koristi vsem državljanom in državam članicam v enaki meri, saj je v nekaterih državah zlasti zelo visoka brezposelnost. Kot kažejo gibanja naložb in produktivnosti, bi lahko naredili več za okrepitev okrevanja in prehod na bolj vzdržno gospodarsko rast v skladu z dolgoročnimi svetovnimi izzivi demografskih sprememb in digitalizacije. EU poleg nadaljnjih prizadevanj, da dolgoročno doseže vzdržne javne finance, še naprej spodbuja naložbe, zlasti v izobraževanje, znanja in spretnosti, raziskave in razvoj ter strukturne reforme za uspešnejše poslovno okolje, trg proizvodov in dela. Naložbeni načrt za Evropo je ključnega pomena za pritegnitev zasebnih naložb v strateške sektorje evropskega gospodarstva. Strukturne reforme za izboljšanje trgov delovne sile in socialne politike bi morale pomagati delavcem pri pridobivanju potrebnih znanj in spretnosti za prehod v ekološko gospodarstvo, spodbujati boljši dostop do trga dela in enake možnosti na njem, poštene delovne pogoje ter vzdržne in ustrezne sisteme socialne zaščite. Prispevati bi morale tudi k rasti produktivnosti dela in s tem k višjim plačam. S sodelovanjem socialnih partnerjev pri snovanju in izvajanju reform bi bilo mogoče doseči več prevzemanja odgovornosti, večji vpliv in boljše doseganje rezultatov. Na mednarodni ravni se EU zavzema za vključujočo in trajnostno rast, ustvarjanje dostojnih delovnih mest ter krepitev pravic delavcev in človekovih pravic. Med primeri zunanjih ukrepov v zvezi s tem so evropsko soglasje o razvoju, načrt EU za zunanje naložbe, akcijski načrt EU za človekove pravice in demokracijo za obdobje 2015–2019 ter ukrepi EU preko sosedske in širitvene politike. Trgovinska politika EU spodbuja spoštovanje temeljnih mednarodnih delovnih standardov in človekovih pravic. Spodbujanje odgovornih poslovnih praks na podlagi mednarodnih smernic je upoštevano v več politikah EU, tudi v trgovinski.

Spodbujati trajnostno, vključujočo in vzdržno gospodarsko rast, polno in produktivno zaposlenost ter dostojno delo za vse

Na ravni civilne družbe: Skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov so subjekti, v katerih so državljani in/ali lokalni organi lastniki proizvodnje ali uporabe energije iz obnovljivih virov oziroma pri njej sodelujejo. Takih pobud je bilo v EU več kot 2 500, zato so bile ključnega pomena za začetek energetskega prehoda v Evropi. Zaradi lokalne podpore in lastništva takih pobud so projekti na področju energije iz obnovljivih virov, zlasti vetrne, v družbi bolje sprejeti. Take skupnosti tudi znižujejo stroške, saj dajejo na razpolago najprimernejše kraje.

Na regionalni/lokalni ravni: Budimpešta je članica Konvencije županov, pobude, ki jo financira EU in v kateri so zbrane regije in mesta, ki so se zavezala, da bodo uvajala podnebne in energetske cilje EU. Od leta 2011 so termalno kopališče Széchenyi, ki je eno od najznamenitejših tamkajšnjih termalnih kopališč, bližnji živalski vrt in lokalno podjetje za daljinsko ogrevanje ustanovili partnerstvo, ki ustvarja prihranke pri emisijah ogljikovega dioksida in znižuje stroške energije. Toplota termalne vode kopališča Széchenyi se reciklira v budimpeštanskem živalskem vrtu in tako oskrbuje s toplim zrakom okrog 350 živalskih vrst in okrog 500 rastlin v približno 26 zgradbah.

Na ravni držav članic: Leta 2013 je na Nizozemskem nad 40 organizacij (lokalni organi in nacionalne vlade, podjetja, sindikati in okoljevarstvene organizacije) podpisalo energetski sporazum za trajnostno rast s ciljem povečanja deleža energije iz obnovljivih virov s 5,8 % v letu 2015 na 16 % v letu 2023. V njem so določene ciljne vrednosti za prehod na brezemisijska vozila: do leta 2035 morajo biti vsi novi avtomobili, ki bodo v prodaji, brezemisijski, leta 2050 pa morajo biti brezemisijski vsi avtomobili v prometu.

Na ravni EU: Vzpostavitev evropske energetske unije je osrednja prednostna naloga Komisije. Sprejete so bile pobude za dosego energetske unije. Zlasti sveženj „Čista energija za vse Evropejce“ iz leta 2016 bo prinesel konkurenčnejši, sodobnejši in čistejši energetski sistem, ki bo temeljil na treh ciljih: postaviti energijsko učinkovitost na prvo mesto, prevzeti vodilno vlogo na področju energije iz obnovljivih virov v svetovnem merilu in zagotoviti pošteno obravnavo odjemalcev.

EU na mednarodni ravni: EU je maja 2017 predlagala strategijo energije za Afriko, da bi dala nov zagon strateškemu partnerstvu Afrika-EU. Zavezala se je, da bo spodbudila javne in zasebne naložbe v trajnostno energijo v Afriki, zlasti v okviru načrta za zunanje naložbe ter za poglobitev strateških zavezništev in sodelovanja.

Rastoča poraba električne energije zaradi digitalizacije, nestanovitne cene energije, nadaljnja odvisnost od fosilnih goriv in njihovo subvencioniranje, nespremenjeno vedenje, upočasnitev izvajanja politik, nizke javne in zasebne naložbe, digitalni razkorak, podnebne spremembe, geopolitična nestabilnost in varnostne grožnje, sorazmerno višji stroški prehoda za ljudi s srednjimi in nizkimi dohodki.

Sprememba vedenja, informirani in zaščiteni odjemalci z okrepljeno vlogo, sodelovanje v družbi in politična udeležba, vnaprejšnje politike za pravičen prehod, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, nove poslovne priložnosti, množično financiranje in druge oblike inovativnega financiranja, trajnostno financiranje, javno-zasebna partnerstva, obdavčitev virov, internet stvari, izobraževanje, digitalizacija, umetna inteligenca in nove tehnologije, raziskave in inovacije, krožno, nizkoogljično gospodarstvo, brezemisijska mobilnost, odporne družbe, multilateralizem.

EU bo še naprej napredovala v smeri cenovno dostopne, zanesljive, trajnostne in sodobne energije za vse ter pri tem izhajala iz regulativnega okvira z visokimi cilji, ki je bil dogovorjen na ravni EU. Glavni cilji EU do leta 2030 pomenijo najmanj 40-odstotno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, najmanj 32 % energije EU iz obnovljivih virov in povečanje energijske učinkovitosti za najmanj 32,5 %. S tem se vzpostavlja potrebna podlaga za temeljito družbeno preobrazbo, ki bo vodila v prihodnost s čisto in trajnostno energijo. Instrument za povezovanje Evrope bo še naprej podpiral razvoj energetske infrastrukture. V novem okvirnem programu Obzorje Evropa je bil predlagan program intenzivnih raziskav in inovacij s 15 milijardami EUR proračunskih sredstev za energijo, mobilnost in podnebje. Predlagana ciljna vrednost vključevanja podnebnih ukrepov v višini 25 % bi v večletnem finančnem okviru za obdobje 2021–2027 skupno pomenila, da bi se vsak četrti euro porabil za podnebna vprašanja, kar je pomembno tudi za energetski sektor. Če želimo doseči energetsko unijo, je potrebno nenehno sodelovanje, vključno z dejavnim dialogom s civilno družbo in zainteresiranimi stranmi, saj brez njihovega prispevka in zavezanosti energetski prehod ne more uspeti.

Po podatkih svetovnega poročila o indeksu in prikazih SDG za leto 2018 (SDG Index and dashboards report 2018, Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network) je 26 držav članic EU za SDG 7 doseglo rezultat nad 80 od 100. Med najboljšimi 20 na svetu je sedem držav članic EU.

·EU je dosegla napredek pri omogočanju boljšega dostopa do cenovno dostopne energije. Nezmožnost zadostnega ogrevanja svojega doma je postajala v preteklih letih vse manj pogost pojav. Leta 2017 je 8,1 % prebivalcev EU navedlo, da nimajo dostopa do cenovno dostopne energije, kar je 2,8 odstotne točke manj kot leta 2007.

·EU je na dobri poti, da bo do leta 2020 dosegla ciljno vrednost 20 % porabe končne energije iz obnovljivih virov. Uporaba energije iz obnovljivih virov je v EU v preteklem desetletju nenehno naraščala, in sicer v obdobju 2005–2016 z 9,0 % na 17 % bruto porabe končne energije. To povečanje so omogočili predvsem predvidljiv regulativni okvir EU, učinkovitejše tehnologije, zniževanje stroškov tehnologij za energijo iz obnovljivih virov in bolj tržno usmerjena podpora.

·Gibanja v Evropi kažejo na t. i. razdruževanje gospodarske rasti in porabe energije ter z njo povezanih emisij toplogrednih plinov. Emisije toplogrednih plinov so se v obdobju 1990–2017 zmanjšale za 22 %, medtem ko je BDP zrasel za 58 %. Tako energetska produktivnost kot intenzivnost toplogrednih plinov pri porabi energije sta se od leta 2000 v EU nenehno izboljševali.

S ciljnimi vrednostmi na področju energije in podnebja za leto 2020 je EU na dobri poti, da vsem Evropejcem zagotovi zanesljivo, cenovno dostopno in čisto energijo. Precejšen napredek je bil že dosežen v smislu večje uporabe energije iz obnovljivih virov in večje energijske učinkovitosti, EU pa napreduje tudi pri prehodu na čisto energijo. Prehod EU z gospodarstva na podlagi fosilnih goriv na nizkoogljično gospodarstvo z energetskim sistemom, ki bo digitalen in v središču katerega bo odjemalec, se na terenu že udejanja. Ločevanje emisij toplogrednih plinov in bruto domačega proizvoda se nadaljuje, omogočajo pa ga predvsem inovacije. Ločeni sta bili tudi gospodarska rast in poraba energije. Svetovne spremembe proizvodnje energije in povpraševanja po njej močno vplivajo na geopolitiko in konkurenčnost industrije. To prinaša velike izzive za Evropo, vendar hkrati ustvarja edinstvene priložnosti. V okviru tega si EU prizadeva, da bi okrepila svojo vodilno vlogo pri prehodu na čisto energijo in hkrati zagotovila energetsko varnost vsem svojim državljanom. Z energetsko unijo namerava zagotoviti zanesljivo, cenovno dostopno in čisto energijo za državljane in podjetja EU. Na zunanjem področju je v evropskem soglasju o razvoju poudarek na izboljšanju dostopa do cenovno dostopnih, sodobnih, zanesljivih in trajnostnih energetskih storitev, okrepitvi uvajanja energije iz obnovljivih virov in ukrepov energijske učinkovitosti ter prispevku k boju proti podnebnim spremembam. EU je vodilna pri spodbujanju naložb zasebnega sektorja v sektor trajnostne energije s svojimi instrumenti kombiniranja, načrtom EU za zunanje naložbe in pobudo za financiranje elektrifikacije. K temu prispevata tudi sosedska in širitvena politika.

Vsem zagotoviti dostop do cenovno sprejemljivih, zanesljivih, trajnostnih in sodobnih virov energije

Na ravni civilne družbe: Malta spodbuja sodelovanje lokalnih skupnosti za boljše upravljanje vode in sanitarij. Načrtovalni cikel povodij zagotavlja visoko udeležbo skupnosti in zainteresiranih strani, saj bo za odločitve o nekaterih ukrepih treba doseči ravnovesje interesov različnih skupin.

Na ravni podjetij: Čistilne naprave za odpadne vode po vsej Evropi začenjajo uporabljati energijo in druge vire iz odpadkov, da bi zmanjšale svojo porabo energije in postale celo proizvajalci energije. Dober primer je naprava za obdelavo odpadne vode v predelu Marselisborg mesta Aarhus na Danskem, ki z naložbami v učinkovitejšo tehnologijo proizvaja nad 150 % energije, ki jo potrebuje za obratovanje.

Na regionalni/lokalni ravni: Na Poljskem se v Spodnješlezijski regiji gradi protipoplavni rezervoar v kraju Racibórz Dolny. Namen celovitega programa za zaščito pred poplavami je zaščita pred poplavljanjem reke Odre, in sicer s ponovno vzpostavitvijo naravnega zadrževalnika poplav v dolini Odre in naravne poplavne ravnice te reke.

Na ravni držav članic: Na Cipru je reciklirana voda rastoč in stalen vir, ki se med drugim uporablja za namakanje in zaščito pred sušo. Ob pomoči evropskih skladov že potekata dva projekta: shema ponovne uporabe vode v mestu Antupolis in shema ponovne uporabe vode v mestu Larnaka.

Na ravni EU: Evropske raziskave in inovacije na področju voda spodbujajo rešitve za izzive v zvezi z vodo. Partnerstvo na področju raziskav in inovacij v Sredozemlju (PRIMA), pobuda s 494 milijoni EUR sredstev, se posveča predvsem pomanjkanju vode, kmetijstvu in prehranski varnosti na sredozemskem območju.

Revščina in neenakost možnosti, podnebne spremembe, razpršeno onesnaževanje iz kmetijstva, urbanizacija, organska onesnaževala, ostanki farmacevtskih proizvodov, plastični odpadki, industrijska proizvodnja, gospodinjski odpadki, geopolitična nestabilnost in varnostne grožnje, cenovna dostopnost in cena vode.

Sprememba vedenja, sodelovanje v družbi in politična udeležba, družbeni pritisk za trajnostni sistem hrane in proizvodne verig, družbena odgovornost podjetij / odgovorno poslovno ravnanje, trajnostno financiranje, javno-zasebna partnerstva, digitalizacija, boljši podatki z uporabo orodij za opazovanje Zemlje, kot je svetovna komponenta storitve EU Copernicus za spremljanje kopnega, več ponovne uporabe vode, umetna inteligenca in nove tehnologije, raziskave in inovacije, internet stvari, krožno gospodarstvo, multilateralizem.

Na splošno bo EU po pričakovanjih še naprej napredovala pri trajnostnem upravljanju vode in sanitarij. Skoraj vsi državljani bodo imeli dober dostop do storitev za rabo vode, kot je pitna voda in čiščenje odpadnih voda, ter sanitarij. A potrebna so še nadaljnja prizadevanja, da bi omogočili popoln dostop za vse državljane EU, zagotovili, da bo čiščenje odpadne vode ustrezalo zahtevanim standardom na celotnem ozemlju, in dosegli dobro stanje za vsa vodna telesa v Evropi. V prihodnjih letih bi morali posvetiti posebno pozornost novim onesnaževalom, ki vzbujajo zaskrbljenost, kot so mikroplastika in zdravila. Še bolj je treba zmanjšati razpršeno onesnaževanje iz kmetijstva. Še je treba izboljšati učinkovitost rabe vode. Nenazadnje je potreba po bolj trajnostnem upravljanju voda vse večja tudi spričo podnebnih sprememb, zaradi katerih bodo poplave in suše v EU hujše. Zaradi podnebnih sprememb se bodo povečale motnje v oskrbi z vodo, ki se že opažajo pri vodnih telesih predvsem v Južni Evropi, vse bolj pa tudi na drugih delih celine. V pomoč pri soočanju s temi izzivi bo izvajanje sedanje zakonodaje na področju voda in oblikovanje nove, kot so nedavni predlogi za pitno vodo in ponovno uporabo. S pomočjo tekočega ocenjevanja in preverjanja ustreznosti velikega dela zakonodaje EU na področju voda bo mogoče ugotoviti, ali je treba prilagoditi zakonodajni