OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

· Razlogi za predlog in njegovi cilji

Obdavčitev energentov in električne energije v EU ureja Direktiva Sveta 2003/96/ES ([1]) (v nadaljnjem besedilu: direktiva o obdavčitvi energije ali Direktiva).

V skladu s členom 19(1) Direktive, poleg določb zlasti iz členov 5, 15 in 17, lahko Svet na predlog Komisije državi članici soglasno dovoli uvedbo nadaljnjih izjem ali znižanj trošarin zaradi upoštevanja posebnih politik.

Cilj tega predloga je Italiji dovoliti, da na nekaterih posebej prikrajšanih geografskih območjih uporablja znižano stopnjo obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje in s tem delno omili visoke stroške za ogrevanje oseb, ki prebivajo v teh geografskih območjih. Visoki stroški ogrevanja so zaradi zelo slabih podnebnih razmer, slabih podnebnih razmer ali otoške lege takih območij povezani z oteženim nakupom goriva.

· Splošno ozadje

Z dopisom z dne 31. maja 2012 so italijanski organi zaprosili za dovoljenje za uporabo znižane stopnje obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje v nekaterih posebej prikrajšanih geografskih območjih, in sicer z obnovitvijo Odločbe Sveta 2008/318/ES z dne 7. aprila 2008, ki dovoljuje Italiji, da na opredeljenih geografskih območjih uporabi znižano stopnjo obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje v skladu s členom 19 Direktive 2003/96/ES([2]). Ta odločba je Italiji do 31. decembra 2012 na posebej prikrajšanih geografskih območjih dovoljevala uporabo znižane stopnje trošarin za domače gorivo in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje. Poleg tega so italijanski organi v svoj zahtevek vključili razširitev področja uporabe dovoljenja na občine, ki so del pokrajin, v katerih je več kot 70 % občin razvrščenih v podnebno cono F, vendar same ne spadajo v podnebno cono F. Italijanski organi so dne 4. decembra 2012, 16. julija 2013, 31. decembra 2013 in 22. januarja 2014 zagotovili dodatne informacije in pojasnila. Z dopisom z dne 19. marca 2014 so italijanski organi obvestili Komisijo, da zahtevajo obnovitev dovoljenja, dodeljenega z Odločbo Sveta 2008/318/ES, za novo obdobje šestih let brez dodajanja novih občin na seznam, kot so prvotno zahtevali.

Kot utemeljitev zahtevka za odstopanje je Italija izpostavila raznovrstno ozemlje z raznovrstnimi podnebnimi in geografskimi razmerami. Nacionalne stopnje trošarine za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje so v Italiji razmeroma visoke. Da bi se izognili pretirani obremenitvi nekaterih potrošnikov, ki so še posebej odvisni od ogrevanja, je Italija v nekaterih delih svojega ozemlja uvedla znižane stopnje obdavčitve in bi želela nadaljevati z uporabo znižanja, ki je bilo uvedeno leta 2006. Znižanje davkov znaša 129,11 EUR na 1 000 litrov za plinsko olje (s čimer se veljavna davčna stopnja zniža na 274,10 EUR na 1 000 litrov) in 159,07 EUR na 1 000 kg utekočinjenega naftnega plina (s čimer se veljavna davčna stopnja zniža na 30,87 EUR na 1 000 kg). Veljavne davčne stopnje so višje od najnižjih ravni obdavčitve, predpisanih v Direktivi.

Znižani davki se uporabljajo v geografskih območjih, ki izpolnjujejo naslednja merila:

V skladu s členom 8(10) italijanskega Zakona št. 448/1998 se ugodnost uporablja za dobavo zadevnega goriva (plinskega olja in utekočinjenega naftnega plina), ki se uporablja v občinah:

· razvrščenih v podnebno cono F v skladu s Predsedniškim odlokom št. 412 z dne 26. avgusta 1993;

· ki nimajo napeljave za oskrbo s plinom in se uvrščajo v podnebno cono E v skladu z zgoraj navedenim Predsedniškim odlokom št. 412/1993. V skladu s točko 4) člena 8(10)(c) Zakona št. 448/1998 se v tem primeru ta prednost ukine takoj, ko se občina priključi na napeljavo za oskrbo s plinom;

· v regiji Sardiniji in na manjših otokih, če zadevna občina nima dostopa do napeljave zemeljskega plina; ta del režimov obsega vse italijanske otoke razen Sicilije.

Davčne ugodnosti ni mogoče združevati z drugimi znižanji trošarin.

Po navedbah italijanskih organov temelji diferenciacija davkov na objektivnih merilih, njen namen pa je zagotoviti geografsko kontinuiteto z drugimi deli ozemlja Italije, t.j. da se prebivalstvu upravičenih območij z znižanjem pretirano visokih stroškov ogrevanja zagotovijo bolj primerljive razmere z drugimi prebivalci Italije. Znesek znižanih davkov je za vse uporabnike enak, saj je njihov namen samo delno znižanje dodatnih stroškov ogrevanja, ki jih imajo prebivalci upravičenih območij zaradi hladnega podnebja ali oteženega nakupa goriva.

Po navedbah italijanskih organov so dodatni stroški za prevoz utekočinjenega naftnega plina v gorske regije za 120 % višji kot v ostalih delih države, za plinsko olje pa 132 % višji.

Po podatkih italijanskih organov znaša znižanje davkov za podnebni coni E in F povprečno 11−12 % cene plinskega olja in utekočinjenega naftnega plina za ogrevanje.

Te številke je treba primerjati s povprečnimi stroški ogrevanja, ki so zaradi podnebnih razmer v podnebni coni E za 90 %, v podnebni coni F pa za 170 % višji od nacionalnega povprečja.

Posebnost otokov je v tem, da je preskrba z gorivom zaradi njihovih geografskih posebnosti po obsegu omejena in je zaradi dodatnih stroškov za prevoz njegova cena višja kot v celinskem delu Italije. Italijanski organi so potrdili, da znižanje davka ne povzroča prekomerne kompenzacije in zaradi njega cene utekočinjenega naftnega plina in plinskega olja niso nižje od cen v celinskem delu. V zvezi z zahtevkom za subvencije na manjših otokih je v zadevnih krajih logistična veriga neizogibno dražja kot v celinskem delu Italije. Višji stroški so posledica pomanjkanja primarne logistike, kar povzroča višje stroške distribucije. Stroški so višji tudi zaradi pogosto problematičnega cestnega dostopa, višjih stroškov za motorna goriva od tistih v celinskem delu in stroškov prevoza za dostop do manjših otokov ter omejenih količin posamezne dobave. Italijanski organi so ocenili, da so ti stroški za približno 10–15 % višji od ustreznih stroškov v celinskem delu Italije.

Italijanski organi pojasnjujejo, da so se zaradi ukrepa v zadnjih treh letih končne nakupne cene utekočinjenega naftnega plina in plinskega olja za ogrevanje znižale za približno 10 %.

Italijanski organi pojasnjujejo, da v teh območjih ni razvoja napeljave zemeljskega plina, kar je dodatna težava za te gorske občine, Sardinijo in manjše otoke.

Letni proračunski odhodki za ukrep znašajo približno 230 milijonov EUR.

· Veljavne določbe na področju, na katero se nanaša predlog

Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije ter Odločba Sveta 2008/318/ES z dne 7. aprila 2008 o dovoljenju Italiji, da na opredeljenih geografskih območjih uporabi znižano stopnjo obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje v skladu s členom 19 Direktive 2003/96/ES.

Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije

Komisija preuči vsak zahtevek za odstopanje v skladu s členom 19 Direktive o obdavčitvi energije, pri čemer upošteva pravilno delovanje notranjega trga, potrebo po zagotavljanju lojalne konkurence ter zdravstvene, okoljske, energetske in transportne politike EU.

Diferenciacija davkov delno znižuje dodatne stroške za ogrevanje, ki jih imajo državljani v nekaterih geografskih območjih Italije, ki so še posebej prikrajšana v primerjavi s preostalim ozemljem, in za katera bi zato splošne davčne stopnje, ki se uporabljajo za utekočinjeni naftni plin in plinska olja za ogrevanje, pomenile pretirano davčno breme. Geografske ovire povzročajo dodatne stroške ogrevanja, ki so posledica slabih podnebnih razmer ali otoške lege takih območij, skupaj z nedostopnostjo alternativnih virov za ogrevanje, zlasti dostopa do napeljave zemeljskega plina.

Znižana stopnja obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin je višja od najnižje ravni obdavčitve EU, določene v direktivi o obdavčitvi energije, in le delno znižuje dodatne stroške ogrevanja, nastale v zadevnih geografskih območjih.

Zato se lahko šteje, da je znižanje združljivo s ciljem zagotavljanja davčne spodbude za namen energetske učinkovitosti. Ni bilo ugotovljeno, da bi bil ukrep nezdružljiv z ustreznimi politikami EU na področjih okolja in energetike.

Poleg tega je ta ukrep sprejemljiv tudi ob upoštevanju dobrega delovanja notranjega trga in potrebe po zagotovitvi lojalne konkurence. Njegov namen je le delno znižati dodatne stroške ogrevanja zaradi objektivnih razmer na zadevnih območjih. To znižanje davka ni kumulativno z drugimi vrstami znižanja davkov in se razen za ogrevanje prostorov ne uporablja za druge vrste uporabe goriv za ogrevanje.

Člen 19(2) direktive o obdavčitvi energije nadalje določa, da morajo biti ukrepi, sprejeti v skladu z določbami Direktive, časovno omejeni, in določa obdobje največ šest let z možnostjo obnovitve. Komisija meni, da bi moralo podaljšanje ukrepa zaradi njegove začasne narave Italiji zagotoviti dovolj časa za oceno njegovega vpliva na okolje, pa tudi za uvedbo spodbud za izboljšanje energetske učinkovitosti in njihove ocene. Podaljšanje ukrepa bi moralo italijanskim organom zagotoviti dovolj časa, da bi zbrali informacije, ki so potrebne za tako oceno. Bo tudi znak, da bo v prihodnosti poudarek na bolj usmerjenih ukrepih varčevanja z energijo, da bi se izboljšala energetska učinkovitost in ustvaril pozitiven vpliv na okolje. Zato se zdi na tej stopnji primerno dodeliti dovoljenje za tri leta.

Pravila o državni pomoči

Znižana davčna stopnja 274,10 EUR na 1 000 litrov za plinsko olje in 30,87 EUR na 1 000 kg za utekočinjeni naftni plin za ogrevanje, ki jo predvidevajo italijanski organi, presega najnižje ravni obdavčitve EU v skladu s členom 9 Direktive 2003/96/ES. Ukrep je torej zajet v členu 25 Uredbe 800/2008/ES([3]) (v nadaljnjem besedilu: uredba o splošnih skupinskih izjemah) in bi se tako štel kot združljiv z notranjim trgom in izvzet iz obveznosti priglasitve. Obdobje veljavnosti uredbe o splošnih skupinskih izjemah je bilo prvotno omejeno do 31. decembra 2013, vendar je bilo z Uredbo Komisije 1224/2013/EU([4]) podaljšano do 30. junija 2014. Zaradi novih pravil o državni pomoči, ki jih je Komisija sprejela pred sklepom Sveta o tem predlogu, bo treba obveznosti priglasitve ponovno oceniti v skladu z novimi pravili.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA

· Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Ta predlog zadeva samo Italijo.

· Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

Strokovno mnenje ni bilo potrebno.

· Ocena učinka Ta predlog se nanaša na dovoljenje eni sami državi članici na njeno lastno zahtevo.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

Cilj predloga je dodelitev dovoljenja Italiji za odstopanje od splošnih določb Direktive Sveta 2003/96/ES in uporabo znižane stopnje obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje.

Pravna podlaga

Člen 19 Direktive Sveta 2003/96/ES.

Načelo subsidiarnosti

Področje posredne obdavčitve, ki ga obravnava člen 113 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), samo po sebi ni v izključni pristojnosti Evropske unije v smislu člena 3 PDEU.

Kljub temu sočasno izvajanje pristojnosti držav članic na tem področju strogo ureja in omejuje veljavna zakonodaja EU. V skladu s členom 19 Direktive 2003/96/ES je le Svet pooblaščen, da državi članici dovoli uvedbo nadaljnjih izjem ali znižanj, kot predvideva navedena določba. Države članice ne morejo prevzeti te naloge Sveta.

Predlog je zato v skladu z načelom subsidiarnosti.

Načelo sorazmernosti

Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti. Znižanje davka ne presega tega, kar je potrebno za doseganje zadevnega cilja (glej obravnavo vidikov notranjega trga in poštene konkurence zgoraj).

Izbira instrumentov

Predlagani instrumenti: izvedbeni sklep Sveta.

Člen 19 Direktive 2003/96 določa le to vrsto ukrepov.

4. PRORAČUNSKE POSLEDICE

Ta ukrep ne povzroča finančne in upravne obremenitve Unije. Predlog zato ne vpliva na proračun Unije.

2014/0200 (NLE)

Predlog

IZVEDBENI SKLEP SVETA

o dovoljenju Italiji, da na opredeljenih geografskih območjih uporabi znižano stopnjo obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje v skladu s členom 19 Direktive 2003/96/ES

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije([5]), zlasti člena 19(1) Direktive,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Na podlagi člena 19(1) Direktive 2003/96/ES je Italija dobila dovoljenje za uporabo znižane stopnje trošarin za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje na nekaterih posebej prikrajšanih geografskih območjih. Dovoljenje je bilo dodeljeno do 31. decembra 2012 z Odločbo Sveta 2008/318/ES z dne 7. aprila 2008 o dovoljenju Italiji, da na opredeljenih geografskih območjih uporabi znižano stopnjo obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje v skladu s členom 19 Direktive 2003/96/ES([6]).

(2) Z dopisom z dne 31. maja 2012 so italijanski organi zaprosili za dovoljenje za uporabo znižane stopnje obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje v nekaterih posebej prikrajšanih geografskih območjih v obliki podaljšanja prakse na podlagi zgoraj navedene Odločbe Sveta v nekaterih območjih, in to preden je prenehala veljati. Italijanski organi so 4. decembra 2012, 16. julija 2013, 31. decembra 2013 in 22. januarja 2014 predložili dodatne informacije in pojasnila. Z dopisom z dne 19. marca 2014 so italijanski organi zaprosili za obnovitev dovoljenja, dodeljenega z Odločbo Sveta 2008/318/ES brez spremembe njenega teritorialnega področja uporabe. Za dovoljenje so zaprosili za obdobje od 1. januarja 2013 do 31. decembra 2018.

(3) Italija obsega zelo raznovrstno ozemlje z raznovrstnimi podnebnimi in geografskimi razmerami. Ob tem je zaradi posebnosti svojega ozemlja uvedla tudi znižano stopnjo obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin, da se s tem delno omilijo nesorazmerno visoki stroški ogrevanja za prebivalce nekaterih geografskih območij.

(4) Diferenciacija davkov temelji na objektivnih merilih, njen namen pa je zagotoviti, da se prebivalstvu upravičenih območij z znižanjem pretirano visokih stroškov ogrevanja zaradi slabih podnebnih razmer ali težav z nakupom goriva zagotovijo bolj primerljive razmere v primerjavi z ostalim delom italijanskega ozemlja.

(5) Znižani davki se uporabljajo na geografskih območjih, ki izpolnjujejo naslednja merila: i) najslabše podnebne razmere na italijanskem ozemlju (občine, ki spadajo v cono F, kot je opredeljena v Predsedniškem odloku št. 412 iz leta 1993([7])), slabe podnebne razmere v kombinaciji s težavami z nakupom goriva (občine, ki spadajo v cono E, kot je opredeljena v Predsedniškem odloku št. 412 iz leta 1993, če v občini ni napeljave za oskrbo z zemeljskim plinom), geografska izolacija v kombinaciji z oteženim in dragim nakupom goriva: Sardinija in manjši otoki. Ker bi razvoj napeljave zemeljskega plina v veliki meri zmanjšal dodatne stroške ogrevanja in imel za posledico večjo raznolikost preskrbe z gorivom, je uporaba nižjih stopenj po potrebi omejena do dokončanja napeljave zemeljskega plina v zadevnih občinah.

(6) Komisija je pregledala ukrep in ugotovila, da ne izkrivlja konkurence ali ovira delovanja notranjega trga ter se ne more šteti za nezdružljiv s politiko EU na področju okolja, energije in prometa. Znižana stopnja obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin je še vedno višja od najnižjih ravni obdavčitve EU, ki so določene v Direktivi 2003/96/ES, in le delno znižuje dodatne stroške ogrevanja, nastale v zadevnih geografskih območjih.

(7) Zadevni ukrep se nanaša samo na ogrevanje prostorov (namenjenih posameznikom ali podjetjem) in ne na druge oblike poslovne uporabe navedenih proizvodov. Italijanski organi menijo, da stopnjo davčnih ugodnosti za poslovne uporabnike v vsakem posameznem primeru določa Uredba Komisije (EU) št. 1407/2013 z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije pri pomoči de minimis([8]). Vendar je treba v primeru, da korist katerega koli posameznega podjetja presega prag, določen v tej uredbi, to sporočiti Komisiji v skladu z Uredbo (EU) št. 734/2013 z dne 22. julija 2013 o spremembi Uredbe (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES([9]).

(8) Glede na morebitne vplive ukrepa na okolje se zdi primerno, da se dovoljenje dodeli za tri leta. To obdobje bi italijanskim organom dalo na voljo dovolj časa za oceno vpliva ukrepa na okolje in tudi pokazalo, da bo v prihodnje treba izvajati bolj usmerjene ukrepe varčevanja z energijo, da bi izboljšali energetsko učinkovitost in zagotovili pozitiven vpliv na okolje –

SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

Italiji se dovoli uporaba znižane ravni obdavčitve za plinsko olje in utekočinjeni naftni plin za ogrevanje v naslednjih prikrajšanih geografskih območjih:

1. Občinah, ki spadajo v podnebno cono F, kot je določena v Predsedniškem odloku št. 412 z dne 26. avgusta 1993.

2. Občinah, ki spadajo v podnebno cono E, kot je določena v Predsedniškem odloku št. 412 z dne 26. avgusta 1993.

3. Občinah na Sardiniji in manjših otokih([10]).

V izogib prekomerni kompenzaciji znižanje ne sme presegati dodatnih stroškov za ogrevanje, ki jih imajo prebivalci zadevnih območij. Zato v posebnem primeru Sardinije in manjših otokov znižanje davka ne sme znižati cene pod ceno enakega goriva v celinskem delu Italije.

Znižana raven je skladna z zahtevami Direktive Sveta 2003/96/ES in zlasti z najnižjo stopnjo obdavčitve iz člena 9 navedene direktive.

Člen 2

Upravičenost geografskih območij iz točk 2 in 3 Priloge velja pod pogojem, da v občini ni napeljave zemeljskega plina.

Člen 3

Ta sklep začne učinkovati z dnem uradne obvestitve. Sklep preneha veljati tri leta po tem datumu.

Člen 4

Ta sklep je naslovljen na Republiko Italijo.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

([1]) Direktiva Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL L 283, 31.10.2003, str. 51). Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z direktivama 2004/74/ES in 2004/75/ES (UL L 157, 30.4.2004, str. 87 in 100).

([2]) UL L 109, 19.4.2008, str. 27–29.

([3]) Uredba Komisije (ES) št. 800/2008/ES z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov 87 in 88 Pogodbe, UL L 214, 9.8.2008, str. 3.

([4]) UL L 320, 30.11.2013.

([5]) UL L 283, 31.10.2003, str. 51. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2004/75/ES (UL L 157, 30.4.2004, str. 100).

([6]) UL L 109, 19.4.2008, str. 27–29.

([7]) Predsedniški odlok št. 412/1993 deli ozemlje Italije na šest podnebnih con (A do F). Razvrstitev temelji na enoti „stopinj na dan“, ki pomeni število dni na leto, v katerih se zunanja temperatura razlikuje od optimalne temperature 20 °C in je zato potrebno ogrevanje.

([8]) UL L 352, 24.12.2013, str. 1.

([9]) UL L 204, 31.7.2013, str. 15.

([10]) Vsi italijanski otoki razen Sicilije.