Povzetek

Ocena učinka uredbe Komisije o določitvi smernic za izravnavo električne energije

A. Nujnost ukrepanja

Zakaj? V čem je težava?

Izravnalni mehanizmi niso zgolj tehnični pripomoček, ki zagotavlja stabilnost sistema, temveč tudi pomembno vplivajo na poslovanje in s tem na konkurenco. Ko operaterji prenosnih sistemov posredujejo za izravnavo ponudbe in povpraševanja, pogosto naletijo na nezadostno konkurenco pri storitvah izravnave, ker je le malo razpoložljivih dobaviteljev za zagotavljanje ravnovesja. Pomanjkanje konkurence je posledica načina določanja cen izravnalne energije in neučinkovite uporabe čezmejnih prenosnih zmogljivosti (tj. razdrobljenih nacionalnih izravnalnih trgov). Še danes so cene izravnalne energije v Evropi zelo različne in ni učinkovitih pravil, ki bi omogočila učinkovito uporabo čezmejnih prenosnih zmogljivosti za izravnavo. Sedanje metode za aktivacijo izravnalne energije ne izkoriščajo vseh možnosti, ki jih ponuja omrežje, zato razpoložljive zmogljivosti ostajajo neizkoriščene. Sedanje cene izravnalne energije pa ne odražajo vedno pomanjkanja in ne nagrajujejo prilagodljivosti.

Kaj naj bi prinesla ta pobuda?

Zaradi naraščajočih količin električne energije iz obnovljivih virov, zlasti vetra, in drugih sprememb za dosego nizkoogljičnega gospodarstva mora biti elektroenergetski sistem zmožen vključiti bolj spremenljive in razpršene vire proizvodnje. Predlagani izvedbeni akt naj bi ohranil ravnovesje med ponudbo električne energije in povpraševanjem po njej ob najnižjih možnih stroških za odjemalce, da se dokonča povezovanje notranjega trga električne energije.

Kakšna je dodana vrednost ukrepanja na ravni EU?

Predlagani ukrepi bodo obravnavali neučinkovito rabo evropskega omrežja za prenos električne energije, in sicer z izboljšanjem usklajevanja, harmonizacije in preglednosti izravnalnih trgov in z uporabo razpoložljivih čezmejnih prenosnih zmogljivosti v največji možni meri za izravnavo, hkrati pa z izboljšanjem sigurnosti sistema in povezovanja trgov z električno energijo spodbujali konkurenco. Poleg tega bo dosežena minimalna stopnja usklajenosti za dokončanje povezovanja notranjega trga električne energije, izvajanje pravil pa bo prepuščeno operaterjem prenosnih sistemov in nacionalnim regulativnim organom.

B. Rešitve

Katere zakonodajne in nezakonodajne možnosti politike so se upoštevale? Ali obstaja najprimernejša možnost ali ne? Zakaj?

Delovanje izravnalnih trgov bi bilo mogoče izboljšati z obravnavo vzrokov za pomanjkanje konkurence med storitvami izravnave, in sicer z: §uskladitvijo metodologije oblikovanja cen izravnalne energije in §uporabo čezmejnih prenosnih zmogljivosti za izmenjavo izravnalne energije. V ta namen so obravnavane naslednje možnosti politike: §izhodišče: brez nadaljnjih ukrepov EU; §možnost 1: uskladitev metodologije oblikovanja cen izravnalne energije; omožnost 1.A: metodologija plačila po klirinški ceni; omožnost 1.B: metodologija plačila po ponudbi; §možnost 2: uporaba čezmejnih prenosnih zmogljivosti za izmenjavo izravnalne energije; omožnost 2.A: samo čezmejne izmenjave; omožnost 2.B: čezmejne in nacionalne izmenjave; omožnost 2.C (zavrnjena): uveljavitev regionalnih reguliranih subjektov, ki bi izvajali naloge nadnacionalnih operaterjev izravnave. Ocena je pokazala, da je možnost 1.A prvi pogoj za operacionalizacijo katere koli od podmožnosti pod točko 2 ter da se možnost 1.A in podmožnosti pod točko 2 torej dopolnjujejo. Čeprav naj bi možnost 2.C prinesla največje koristi, tretji energetski sveženj trenutno ne vsebuje pravne podlage zanjo, zato je bila sprejeta odločitev, da se ta možnost opusti. Ocena je pokazala, da je za doseganje ciljev predloga najprimernejša možnost 2.B v kombinaciji z možnostjo 1.A. Ta najprimernejša možnost predvideva metodologijo plačila po klirinški ceni („mejne cene“) za izravnalno energijo, standardizacijo izravnalnih produktov in vzpostavitev vseevropskih platform za izravnavo, da se olajša usklajevanje operativnih postopkov med operaterji prenosnih sistemov. Tako usklajevanje še vedno temelji na načelu lokalnih odgovornosti znotraj posameznih izravnalnih območij, ki so sestavljena iz enega ali več regulacijskih območij, vendar ne zajemajo nujno več kot ene države članice. Zato je pristop združljiv s sedanjimi načeli obratovalne sigurnosti.

Kdo podpira katero možnost?