Objava spremenjenega enotnega dokumenta po odobritvi manjše spremembe v skladu z drugim pododstavkom člena 53(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012

(2020/C 185/08)

Evropska komisija je odobrila to manjšo spremembo v skladu s tretjim pododstavkom člena 6(2) Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 664/2014 (1) z dne.

Zahtevek za odobritev te manjše spremembe je na voljo za vpogled v podatkovni zbirki Komisije eAmbrosia.

ENOTNI DOKUMENT

„TERNERA DE EXTREMADURA“

EU št.: PGI-ES-0220-AM02 – 26. 11. 2019

ZOP ( ) ZGO (X)

1. Ime

„Ternera de Extremadura“

2. Država Članica ali Tretja Država

Španija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.1 Sveže meso (in klavnični izdelki)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

Zaščitena geografska označba „Ternera de Extremadura“ se nanaša na trupe, ki izvirajo izključno iz živali avtohtonih pasem „retinta“, „avileña negra-ibérica“, „morucha“, „blanca cacereña“, „berrendas“ in križancev med njimi ali s pasmama „charolaise“ in „limousine“, ki sta popolnoma prilagojeni okolju, ter med navedenimi, ekstenzivno vzrejenimi avtohtonimi pasmami.

Meso, na katero se nanaša zaščitena geografska označba „Ternera de Extremadura“, mora imeti te značilnosti:

(I) ternera [mlado govedo]: meso živali za zakol med sedmim in dvanajstim mesecem starosti minus en dan. Meso je sijoče rdeče barve, prepredeno je z belo maščobo in čvrsto; je nekoliko vlažno in ima fino teksturo;

(II) añojo [leto dni staro govedo]: meso živali za zakol med dvanajstim in šestnajstim mesecem starosti minus en dan. Barva mesa prehaja med svetlo rdečo in škrlatno, meso je prepredeno z belo maščobo in na otip čvrsto; je nekoliko vlažno in ima fino teksturo;

(III) novillo [biki/telice]: meso živali za zakol med šestnajstim in šestintridesetim mesecem starosti. Meso je češnjevo rdeče barve, prepredeno je z maščobo smetanaste barve in na otip čvrsto; je nekoliko vlažno, ima fino teksturo in je zmerno prepredeno z medmišično maščobo.

Opredeljene vrste trupov so v skladu s temi standardi:

1. trupi kategorij A in E iz Uredbe Sveta (EGS) št. 1208/81;

2. mesnatost: E.U.R.O.;

3. stopnja zamaščenosti: 2, 3 in 4;

4. higiena: uporaba evropskih in nacionalnih standardov;

5. 24 do 48 ur po zakolu mora biti pri trupih za razrez vrednost pH v mišici longissimus dorsi v višini od petega do šestega rebra in/ali plečnih mišic in/ali šimbasa in/ali krogle nižja od 6.

3.3 Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

Načini vzreje krav, ki so telile, morajo biti v skladu s tehnikami in običaji rabe naravnih virov v ekstenzivni vzreji. Prehrana teh krav temelji pretežno na travah, ki poraščajo gozdnate pašnike (dehesas), ali drugih avtohtonih travah ekosistema na območju Extremadure, ki se vse leto uživajo nepredelane, po potrebi pa jih dopolnjujejo slama, seno, žita, stročnice in druge surovine, ki so vedno rastlinskega izvora, ter potrebni minerali in vitamini.

Krave dojijo teleta vsaj do njihovega petega meseca starosti.

Vsekakor je izrecno prepovedano uporabljati proizvode, ki lahko vplivajo na običajno hitrost rasti in razvoja živali, pri čemer je vedno treba upoštevati veljavno zakonodajo.

3.4 Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Posebne faze proizvodnje (skotitev, vzreja, zakol in razrez) morajo potekati na opredeljenem geografskem območju.

3.5 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

–

3.6 Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Da se potrošnikom zagotovijo natančnejše informacije o končnem proizvodu v zvezi s križanjem, je treba na oznaki navesti generacijo križanja, iz katere izvira meso.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Geografsko območje proizvodnje živali, katerih meso bo opremljeno z zaščiteno geografsko označbo „Ternera de Extremadura“, sestavljajo naslednje občine:

Alburquerque, Almendralejo, Azuaga, Badajoz, Brozas, Cáceres, Castuera, Coria, Don Benito, Herrera del Duque, Hervás, Jaraíz de la Vera, Jerez de los Caballeros, Logrosán, Llerena, Mérida, Navalmoral de la Mata, Olivenza, Plasencia, Puebla de Alcocer, Trujillo in Valencia de Alcántara.

Geografsko območje priprave ustreza geografskemu območju proizvodnje.

5. Povezava z geografskim območjem

5.1 Posebnosti geografskega območja

Približno 35 % zadevnega območja poraščata makija (kot so brškin, ozkolistni cistus, hrgovec, resa itd.) in goščava (črnika, plutovec, alepski hrast, pirenejski hrast itd.), na preostalih delih območja pa se razprostirajo travnate površine, na katerih se prehranjuje živina.

Med domačimi živalmi, ki se vzrejajo na območju Extremadure, prevladujejo avtohtone pasme, ki so tesno povezane z najznačilnejšim okoljem navedene regije (dehesa). Vse navedene živali zaradi svoje trpežnosti in velike sposobnosti prilagajanja neprijaznemu okolju prispevajo k ohranjanju in izboljševanju ekosistema z gnojenjem tal, izboljševanjem kakovosti pašnikov in zaviranjem širjenja gozda. Vendar je treba pojasniti, da se na večini kmetijskih gospodarstev vzrejajo pasme, križane s španskimi mesnimi pasmami, da bi se proizvodnja prilagodila sedanjim zahtevam trga.

Pasme, označene z ZGO „Ternera de Extremadura“, so zelo dobro prilagojene skrajnim temperaturnim in padavinskim razmeram, saj so odporne na mraz, pa tudi na vročino ter pomanjkanje vode v sušnih obdobjih.

Ekosistem gozdnatih pašnikov (dehesas), ki je plod večstoletnih človekovih naporov v sredozemskem gozdu, je razprostranjen po zelo velikem delu območja Extremadure. Vzreja na tem območju je tradicionalna in ekstenzivna ter je vedno zagotavljala ravnotežje med (divjimi in udomačenimi) živalskimi vrstami, okoljem in človekovimi posegi. Pojem ekstenzifikacije je tesno povezan s tem, da se za vzrejo živali, ki so zaradi svoje trpežnosti popolnoma prilagojene okolju, uporabljajo velike površine. Neprijazno podnebje in revna tla so spodbudili razvoj živinoreje.

Za gozdnati pašnik (dehesa) je značilna raba okolja za pašo, pri čemer trave, ki rastejo na njem, proizvodnja krme pokrivajo velik del energijskih potreb živali, ki se pasejo na njem. Paša omogoča povečanje ponudbe energijskih virov v navedenem sistemu; sestavlja jo raznovrstno rastlinstvo, pri čemer prevladujejo samozasejane enoletnice.

Pomembnost dreves pri izkoriščanju gozdnatih pašnikov (dehesas) izhaja iz raznovrstnosti rabe in različnih možnostih proizvodnje, ki jih ima človek v navedenem okolju za upravljanje sistema.

Na gozdnatih pašnikih (dehesas) prevladujeta dve vrsti dreves: črnika (Quercus ilex) in plutovec (Quercus suber), ki se jima pridružujejo druge manj zastopane vrste, kot so alepski hrast (Quercus lusitanica), kostanj (Castanea sativa) in graden (Quercus robur). Drevesna vegetacija živini zagotavlja raznovrstno krmo, kot so želodi, dračje in suho listje, kar omogoča, da živina ostane na teh površinah, tudi ko se razpoložljivost trave zmanjša.

Najbolj zastopane vrste v makiji so brškin (Cistus ladaniferus), navadna metla (Sarothamnus scoparius), ozkolistni cistus (Cistus monspeliense) in hrgovec (Genista spp.).

Pašniki so glede na tla razvrščeni na:

— pašnike na granitnih tleh,

— pašnike na skrilastih tleh,

— pašnike na sedimentnih tleh iz terciarja in kvartarja,

— pašnike z ogrado (majadal),

— druge pašnike na posebnih izoliranih območjih: to so gorski pašniki.

Poleg tega ne gre zanemariti, da ekosistem gozdnatega pašnika (dehesa) med drugim kot vire zagotavlja želode, krmno žito (pšenico, ječmen, oves, rž in tritikalo), zrnate stročnice (čičeriko, bob itd.), pluto, les za kurjavo in oglje. Zato ni niti najmanjšega dvoma, da je v pretežno kmetijski skupnosti, kakršna je Extremadura, gozdnati pašnik (dehesa) gospodarsko zelo pomemben dejavnik, s katerim se ustvari 45 % končne kmetijske proizvodnje.

Različne študije (Espejo Díaz, M., García Torres, S., Características específicas y diferenciadoras de las carnes de ganado bovino de las dehesas españolas – Posebne in razločevalne značilnosti mesa goveda z gozdnatih pašnikov (španskih dehesas)) so pokazale, da so parametri kakovosti, ki jih potrošniki cenijo, pri pasmah, ki se vzrejajo na gozdnatih pašnikih (dehesas), veliko bolj razviti.

5.2 Posebnosti proizvoda

Študija Características específicas y diferenciadoras de las carnes de ganado bovino de las dehesas españolas (Posebne in razločevalne značilnosti mesa goveda z gozdnatih pašnikov (španskih dehesas)), predstavljena na mednarodnem simpoziju o določitvi značilnosti živinorejskih proizvodov z gozdnatih pašnikov (dehesas), prirejenem v Méridi (Badajoz, Španija), EAAP, publikacija št. 90 iz leta 1998, je pokazala posebno kakovost mesa, ki izvira iz pasem, opredeljenih kot razas de la dehesa, in je zaščiteno z ZGO „Ternera de Extremadura“. Senzorične analize, ki jih izvajata skupini usposobljenih okuševalcev in potrošnikov, jasno razkrivajo njegove zelo cenjene razločevalne značilnosti.

Meso, zaščiteno z ZGO „Ternera de Extremadura“, je zato zaradi svojih senzoričnih značilnosti (mehkost, sočnost in okusnost) opredeljeno kot zelo kakovosten proizvod.

5.3 Vzročna povezava med geografskim območjem in kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma določeno kakovostjo, slovesom ali drugimi značilnostmi proizvoda (pri ZGO)

V „extremadursko“ pasmo se zaradi sobivanja uvrščajo različne pasme – od prvotnih pasem z Iberskega polotoka do sedanjih pasem in njihovih križancev.

Tako sta s križanjem pasme „blanca cacereña“ s črnodlako pasmo nastali pasmi „ganado barroso cacereño“ in „colorada extremeña“ (zdaj pasma „retinta“). Ta križanja so bila ustrezno predstavljena na nacionalnih govedorejskih tekmovanjih leta 1913. „Cacereña“ je bila nato kot pasma prisotna leta 1922, 1926 in 1930 (v zadnjenavedenih dveh letih v obliki „paradas de cabestros“), pa tudi v letih 1953, 1956 in 1959, nato pa se ni pojavljala do leta 1975, ko je bila prirejena razstava, na kateri je nastopila serija živali iz državne črede (A. Sánchez Belda, Publicaciones de Extensión Agraria, 1984).

Tudi na gastronomskem področju je mogoče najti navedbe, ki v številnih receptih teletino povezujejo s kulinariko območja Extremadure: dušena telečja pečenka, pripravljena na način iz La Vere („Ternera asada al estilo de la Vera“) (Cocina Tradicional de La Vera, José V. Serradilla Muñoz, 1992, 3. izdaja 1999, Gráficas Romero de Jaraíz de la Vera, Cáceres), telečji zavitki („Envueltillos de Ternera“) (La cocina día a día. Cocina extremeña, Ana María Calera, 1987, Plaza y Janes S.A.), goveja rebrca, pripravljena na način iz Extremadure („Chuletas de vaca a la extremeña“) (Gran Enciclopedia de la Cocina d’ABC, 1994, Ediciones Nobel S.A., Madrid), ali bržola, pripravljena na način iz Cáceresa („Entrecot al modo de Cáceres“) (Cocina Extremeña, Teclo Villalón in Pedro Plasencia, 1999, Editorial Everest).

Omembe navedene živinoreje je mogoče zaslediti tudi v zgodovini 20. stoletja. Tako je bila 10. januarja 1927 ustanovljena družba za živinorejske proizvode v Extremaduri („Sociedad Productos de la Ganadería Extremeña“), ki je nato upravljala klavnico v Méridi. Poleg tega je bilo mogoče nekoliko pozneje, okoli leta 1930, med različnimi proizvodi, katerih presežek se je prodajal zunaj navedene regije, na tujih trgih zaslediti klavno živino, pri čemer je bilo prodanih 62 % celotne žive teže (Extremadura: la historia, Archivo Ediciones Extremeñas, S.L., 1997).

Sklic na objavo specifikacije

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

http://www.juntaex.es/filescms/con03/uploaded_files/SectoresTematicos/Agroalimentario/Denominacionesdeorigen/PliegoCondiciones_IGP_TerneraDeExtremadura.pdf

(1) UL L 179, 19.6.2014, str. 17.