Potrošniki so se pritoževali tudi, da pogodbe o dostopu do interneta niso pregledne, kar zadeva hitrost in upravljanje prometa.

Na primer, vsaj 21 % uporabnikov fiksnih širokopasovnih povezav in vsaj 36 % uporabnikov mobilnih širokopasovnih povezav so prizadele bodisi tehnične bodisi pogodbene omejitve njihove zmožnosti, da komunicirajo prek interneta na podlagi omrežja P2P (peer-to-peer), vsaj 21 % uporabnikov širokopasovnih storitev pa so prizadele bodisi tehnične bodisi pogodbene omejitve v zvezi s prenosom govora po IP. Poleg tega so se inovativna spletna zagonska podjetja srečevala s pravno negotovostjo glede tega, v kakšnem obsegu bodo lahko uporabljala internet za dostopanje do svojih trgov.

– študije (SMART 2017/0011), ki vsebuje analizo najnovejših odločitev nacionalnih regulativnih organov, sodne prakse in povratnih informacij iz 28 držav članic in Norveške ter raziskavo med deležniki in ciljno usmerjene razgovore;

Ocena Komisije kaže, da so cilji Uredbe danes prav tako pomembni kot v času sprejetja in niso sporni: velja splošno soglasje, da bi morali imeti potrošniki in podjetja pravico dostopa do odprtega interneta. Pomaga jim pri pridobivanju informacij, komuniciranju, inovacijah in zagotavljanju konkurenčnosti v svetovnem digitalnem gospodarstvu ter je vse pomembnejše sredstvo, ki državljanom omogoča, da polno sodelujejo v družbi.

To poročilo vsebuje oceno izvajanja Uredbe od začetka njene veljavnosti in primerjavo sedanjega stanja v Uniji glede dostopa do odprtega interneta, tudi ob upoštevanju razvoja trga in tehnološkega razvoja, z razmerami pred začetkom veljavnosti Uredbe.

Člen 9 določa, da Komisija pregleda določbe Uredbe o dostopu do odprtega interneta ter o tem Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo, „ki mu po potrebi priloži ustrezne predloge za spremembo te uredbe“.

Z Uredbo je Organ evropskih regulatorjev za elektronske komunikacije (BEREC) pooblaščen, da v tesnem sodelovanju s Komisijo izda smernice o obveznostih nacionalnih regulativnih organov in zagotovi skladnost z določbami o odprtem internetu. Organ BEREC je vzpostavil strokovno delovno skupino o odprtem internetu, ki se redno sestaja in v kateri sodeluje Komisija. Prvo različico smernic je objavil avgusta 2016. Cilj delovne skupine je zagotoviti skladno izvajanje Uredbe po vsej Evropi.

·Člena 5 in 6 zadevata nadzor, izvršilne ukrepe in kazni.

·V členu 3(4) je določeno, da morajo biti kakršni koli ukrepi za upravljanje prometa glede obdelave osebnih podatkov skladni z načeloma potrebnosti in sorazmernosti ter z zadevnim zakonodajnim okvirom Unije na tem področju. V členu 3(5) je pojasnjeno, da je mogoče storitve (ki niso storitve dostopa do interneta), optimizirane za določene vsebine, aplikacije ali storitve (včasih t. i. „specializirane storitve“), ponujati pod določenimi pogoji, med katere spada, da ne smejo škodljivo vplivati na splošno kakovost storitev dostopa do interneta.

·V členu 3(3) je z določenimi omejenimi izjemami prepovedano onemogočanje in zaviranje vsebin, aplikacij in storitev ter diskriminacija med njimi. Upravljanje prometa za optimizacijo kakovosti prenesenih storitev je dovoljeno, če je razumno. V tretjem pododstavku so določene omejene izjeme, kar zadeva obveznost, da se ne izvajajo ukrepi za upravljanje prometa (in da se posamezne vsebine, aplikacije ali storitve ne onemogočajo, upočasnjujejo, spreminjajo, omejujejo, motijo ali poslabšujejo oziroma da se med njimi ne diskriminira), in sicer da bi zagotovili skladnost z zakonodajo ali ohranili varnost omrežij ali preprečili izredno ali začasno upravljanje preobremenjenosti omrežja.

·V členu 3(2) je določeno, da sporazumi med ponudniki storitev dostopa do interneta in končnimi uporabniki ne omejujejo pravic končnih uporabnikov iz člena 3(1).

·V členu 3(1) Uredbe je opredeljeno načelo, ki določa, da imajo končni uporabniki storitve dostopa do interneta pravico do dostopa do informacij, vsebin, aplikacij in storitev po lastni izbiri ter njihovega razširjanja.

·V členih 1 in 2 so določeni področje uporabe in opredelitve pojmov.

3.Komercialni razvoj odobrenih storitev. Vpliv člena 3(1)

Uredba obravnava pogodbene pogoje in poslovne prakse, ki se uporabljajo pri storitvah dostopa do interneta.

Uspešna sprostitev onemogočenih storitev

Določbe člena 3(3) prepovedujejo onemogočanje dostopa in omejujejo ukrepe za upravljanje prometa. Ta obveznost je potrošnikom omogočila, da dostopajo do spletnih mest in storitev po lastni izbiri. Zlasti storitve govora po IP so se od začetka veljavnosti Uredbe prosto razvijale, kar so združenja potrošnikov pozdravila kot jasen uspeh Uredbe.

Uspešna uvedba izbire terminalske opreme

V skladu s členom 3(1) ima končni uporabnik pravico do uporabe terminalske opreme po lastni izbiri. Prakso deljenja mobilnega interneta zdaj sprejemajo vsi ponudniki storitev dostopa do interneta v EU, kar združenja potrošnikov štejejo za napredek.

4.Komercialni razvoj ponudb po diferenciranih cenah – člen 3(2) in (3)

V skladu s členom 3(2) se zahteva, da pogodbeni pogoji in poslovne prakse ne omejujejo pravic končnih uporabnikov iz člena 3(1).

Diferenciacija cen: Ničelna tarifa

Pravna podlaga in ponudbe z ničelno tarifo

Ponudba se imenuje ponudba z ničelno tarifo, kadar ponudnik internetnih storitev za podatkovni promet, povezan z določeno aplikacijo ali kategorijo aplikacij, zaračuna ničelno tarifo (porabljeni podatki pa se ne štejejo za del morebitne splošne zgornje meje za podatke). Ponudniki internetnih storitev jo uporabniku pogosto zagotavljajo brez dodatnih stroškov.

Čeprav izraz „ničelna tarifa“ v Uredbi ni uporabljen, sta sozakonodajalca tovrstne komercialne ponudbe upoštevala. Zlasti je v členu 3(2) navedeno, da „[s]porazumi med ponudniki storitev dostopa do interneta in končnimi uporabniki o poslovnih in tehničnih pogojih ter značilnostih storitev dostopa do interneta, kot so cena, količina podatkov ali podatkovna hitrost, ter kakršnih koli poslovnih praksah ponudnikov storitev dostopa do interneta ne omejujejo uveljavljanja pravic končnih uporabnikov iz odstavka 1.“

Učinek ponudb z ničelno tarifo za potrošnike

Interesne skupine imajo različna in pogosto medsebojno nasprotujoča si mnenja glede vpliva ponudb z ničelno tarifo. Združenja potrošnikov na primer menijo, da je splošen vpliv ponudb z ničelno tarifo za potrošnike negativen in da bi jih morali prepovedati. Menijo, da tovrstne ponudbe izkrivljajo konkurenco med podjetji, ki ponujajo vsebine ali aplikacije, ki so vključene v ponudbo z ničelno tarifo, in drugimi podjetji, ki ponujajo podobne vsebine in aplikacije. Ponudniki internetnih storitev pa po drugi strani menijo, da jim Uredba omogoča oblikovanje različnih ponudb po različnih cenah, končnemu uporabniku pa, da izbira med njimi.

Na potrošnike vplivata tako raven konkurence na trgu kot tudi vključujoča narava izbranih aplikacij. Za take ponudbe je verjetneje, da bodo koristile potrošnikom v primerih, ko je raven konkurence na trgu dostopa do interneta ali trgih vsebine in aplikacij visoka ter ko so podatki razmeroma cenovno dostopni (tudi kadar se zaračunavajo). Poleg tega je manj verjetno, da imajo te ponudbe učinek izkrivljanja na trg vsebin, če vsebujejo celotne kategorije aplikacij (npr. vse storitve pretočnega predvajanja glasbe) in ne omejenega seznama aplikacij.

Regulativne prakse za ponudbe z ničelnimi tarifami

Organ BEREC je v smernicah opredelil ponudbe z ničelnimi tarifami in priporočil, da jih nacionalni regulativni organi ocenjujejo za vsak primer posebej. V smernicah je naveden seznam najrazličnejših dejavnikov, ki jih je treba upoštevati v okviru specifičnih razmer na trgu v različnih državah članicah.

Tudi če se nižja oziroma ničelna tarifa uporabi za določene aplikacije – in ne celotno kategorijo –, pri katerih se poraba podatkov ne šteje za del zgornje meje za podatke, gre za ekonomsko (in ne tehnično) spodbudo za uporabo teh aplikacij. V skladu s smernicami organa BEREC take vrste ničelnih tarif ipso facto z Uredbo niso prepovedane.

Vendar morajo ponudniki storitev dostopa do interneta zaradi člena 3(3) ves internetni promet obravnavati enako, brez diskriminacije, omejevanja ali motenja. V skladu z istimi smernicami bi bila ponudba z ničelnimi tarifami, ki bi pomenila, da se, ko je dosežena zgornja meja za podatke, onemogočijo ali upočasnijo vse aplikacije razen aplikacij, zajetih v ponudbi z ničelnimi tarifami, v nasprotju s pododstavki prvega in tretjega odstavka člena 3(3).