SL Uradni list Evropske unije C 205/70

Objava zahtevka v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2017/C 205/14)

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper zahtevek.

ENOTNI DOKUMENT

„KIEŁBASA PIASZCZAŃSKA“

EU št.: PGI-PL-02154 – 15.7.2016

ZOP ( ) ZGO ( X )

1. Ime

„kiełbasa piaszczańska“

2. Država članica ali tretja država

Poljska

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1. Vrsta proizvoda

Skupina 1.2 Mesni proizvodi (kuhani, soljeni, dimljeni itn.)

3.2. Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

„Kiełbasa piaszczańska“ je klobasa iz grobo mletega prašičjega mesa, polmokro soljenega v marinadi iz zelišč in kamene soli, čvrste konsistence ter polnjenega v kolagenski ovitek.

Fizikalno-kemijske lastnosti:

Površina klobase je svetlo rjave do granatne barve. V prerezu so dobro vidni približno 2 cm veliki kosi mesa bledo rožnate do temno rožnate barve. Okrog kosov mesa se vidi svetlejši nadev.

Dolžina proizvoda je od 25 do 45 cm, premer pa od 35 do 50 mm, odvisno od uporabljenega ovitka.

Organoleptične značilnosti:

Značilen okus in vonj zelišč, iz katerih je narejena marinada, ter dimljenja; jasno se čuti pookus po brinju.

3.3. Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

Klobasa „kiełbasa piaszczańska“ je narejena iz kosov mesa s polovic prašičjih trupov, ki imajo od 55- do 60-odstotni delež pustega mesa. Uporaba mesa svinj ali merjascev je prepovedana. Klobase „kiełbasa piaszczańska“ se ne sme delati iz zamrznjenega mesa. Za klobaso „kiełbasa piaszczańska“ se uporablja meso s stegna ali ledij, ki se razreže od 24 do 96 ur po zakolu od 24 do 96 ur po zakolu.

Prašičje meso I. kategorije: 90 % skupne mase mešanice. Gre za meso z delov stegna ali ledij. Odstranijo se maščoba, kite in vezivno tkivo.

Prašičje meso II. kategorije: 10 % skupne mase mešanice. Gre za meso z delov stegna ali krače. Vsebnost maščob mora biti 20 % skupne mase ali nižja.

Prevretek dišavnic za marinado:

— jamajški poper,

— lovorov list,

— brinove jagode,

— nageljnove žbice.

Začimbe:

— mlet črni poper,

— muškatni orešček.

3.4. Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Na opredeljenem geografskem območju se izvajajo naslednje faze proizvodnje:

— priprava surovin,

— priprava prevretka dišavnic,

— priprava mesa za dimljenje,

— priprava marinade,

— polmokro soljenje,

— priprava nadeva,

— mešanje,

— polnjenje nadeva v ovitke,

— sušenje,

— dimljenje in kuhanje,

— hlajenje.

3.5. Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Klobasa „kiełbasa piaszczańska“ je lahko brez embalaže ali vakuumsko pakirana.

3.6. Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

—

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Občine v Malopoljskem vojvodstvu: Wieliczka, Świątniki Górne in mesto Krakov.

5. Povezava z geografskim območjem

Posebnost klobase „kiełbasa piaszczańska“ so njene edinstvene kakovostne značilnosti in sloves.

Ime je dobila po kraju proizvodnje, Piaski Wielkie, ki je bil v preteklosti vas v predmestju Krakova, od leta 1940 pa je znotraj mestnih upravnih meja. Ta in sosednje vasi so bile znane po proizvodnji mesa in mesnin, zlasti izjemne klobase, ki se je stoletja dostavljala v Krakov, kjer so jo med drugim postregli pri kraljevi mizi v dvorcu Wawel. Prebivalce teh vasi, ki so se ukvarjali s trgovanjem z živalmi in zakolom, so imenovali „kijacy“. Njihova zgodovina je podrobno opisana v delu „Dzieje kijaków piaszczańskich“ (Krakov, 1996), ki ga je napisal Franciszek Rusek, prebivalec kraja Piaski Wielkie.

Za besedo „kijacy“ obstaja več etimologij. Ena od teh se nanaša na to, da so „kijacy“ vedno hodili naokrog s palico („kij“), s katero so se branili pred razbojniki in tatovi, ki so napadali potnike na poti v Krakov. Palica je bila tudi njihov prepoznavni znak ali osebna izkaznica. Vsakdo med njimi je že v rani mladosti v palico vrezal okrasen vzorec, ki so ga drugi dobro poznali.

Za geografsko območje, opredeljeno v točki 4, je značilna razgibana pokrajina. Prebivalci na tem območju so se zaradi geografskih razmer ukvarjali predvsem s trgovanjem z živalmi, ker klasičnih kmetijskih dejavnosti niso mogli opravljati. Izdelovali so tudi mesne proizvode, vključno s klobaso „kiełbasa piaszczańska“. Stoletja so jo neprekinjeno izdelovali prebivalci vasi v okolici Krakova. Iz lokalnih pričevanj in podatkov v etnografskem muzeju v Krakovu je razvidno, da je k njenemu okusu prispevalo poznavanje naravnega okolja, v katerem so živeli prebivalci gozda Czarny Las. V davnih časih se je ta gozd nahajal na robu velikanskega gozda, ki se je raztezal od krakovske četrti Krzemionki prek Karpatov do madžarske meje. Kar je danes ostalo od njega, je gozd na območju med krajema Ochojno in Rajsko, ki se še vedno imenuje Czarny Las. Za soljenje mesa se od nekdaj uporablja zeliščni poparek, ki vsebuje tudi brinove jagode. Z rastlinami in naravnimi začimbami, ki so bile pri roki, so poudarili okus in omilili škodljive učinke živalske maščobe na zdravje ljudi. Do konca 19. stoletja so mešanice zelišč proti plačilu še vedno pripravljali majhni „kijacy“, ki so poznali zelišča. Za klobaso „kiełbasa piaszczańska“ je značilno, da se pri izdelavi uporablja ta zeliščna slanica, po kateri se razlikuje od drugih klobas. Na Poljskem so najpogostejše začimbe za klobase sol, poper in česen.

Postopek mariniranja mesa, ki ga je izumil prebivalec Piaski Wielkie in po katerem se „kiełbasa piaszczańska“ razlikuje od drugih klobas, je potekal v zemljankah („ziemianki“) s stalno temperaturo in vlažnostjo. Stoletja so meso rezali s težkimi noži na velikih lesenih deskah. Kasneje so uporabljali velike kuhinjske sekire, v začetku 20. stoletja pa so prešli na mesoreznice. Mešanico so ročno napolnili v črevo, pri čemer so si pomagali z govejim rogom, ki ga zdaj nadomeščajo mehanski instrumenti.

Dimljenje je pomembna faza proizvodnje klobase „kiełbasa piaszczańska“. Prvotno je postopek dimljenja mesnin potekal v zemljankah; pozneje pa so v vsaki hiši, v kateri je živel „kijak“, v peči zgradili velik dimnik z vrati. V 19. stoletju so številne domačije v kraju Piaski Wielkie imele lastno dimnico. Danes dimljenje poteka v komorah, v katerih dim in toplota nastajata z izgorevanjem lesa listavcev, in sicer bukve, jelše in hrasta. Klobase, obešene na drogove, so izpostavljene toploti in dimu v prostoru. Poleg tega je za klobase „kiełbasa piaszczańska“ značilno, da se v zadnji fazi dimljenja uporabi malo brinovih vej ali jagod. Prvi so to metodo dimljenja uporabljali proizvajalci klobase „kiełbasa piaszczańska“. Ustrezen izbor lesa za dimljenje daje klobasi „kiełbasa piaszczańska“ izjemen okus in aromo brez primere. Pravilno dimljena klobasa „kiełbasa piaszczańska“ je obstojna največ en mesec.

Za izdelavo klobase „kiełbasa piaszczańska“, ki je prišla celo na kraljevo mizo, so izbirali najbolj kakovostno meso. Legende pričajo tudi o povezavi klobase „kiełbasa piaszczańska“ z geografskim območjem, kjer se izdeluje, in o njenem slovesu. Eno od legend je Seweryn Udziela, etnolog in ustanovitelj etnografskega muzeja v Krakovu, opisal v noveli in leta 1899 objavil v svojem delu z naslovom „Dwanaście legend i podań z pod Krakowa“ (Lvov, 1899). Legenda pravi, da so za vlade kralja Kazimirja Velikega prebivalci vasi Piaski Wielkie doma izdelovali klobase in jih nato nosili prodajat v Krakov. Zavistni mestni mesarji so zato skovali načrt, da bi mestni svet prebivalcem vasi Piaski Wielkie prepovedal, da prihajajo v mesto prodajat meso. Ti so se pritožili kralju, ki jim je obljubil, da bodo lahko še naprej trgovali, če bodo v mesto prinesli klobaso, daljšo od dveh metrov, ne da bi mestni stražarji to opazili. Prebivalci vasi Piaski Wielkie so pomislili, da bi izvotlili dolgo palico („kij“) in vanjo skrili klobaso za kralja. Njihov načrt je bil uspešen in kralj Kazimir Veliki jim je dovolil, da v Krakovu še naprej prodajajo klobase; od takrat se imenujejo „kijacy“ in to ime so ohranili do danes.

Leta 1825 so klobaso „kiełbasa piaszczańska“, ki je zaslovela po celem Krakovu, začeli prodajati na „dominikanskih stojnicah“ na trgu Szczepański, pozneje pa v lastnih trgovinah. Poljska je med drugo svetovno voljno in v drugi polovici 20. stoletja, v času Ljudske republike Poljske, imela sistem centraliziranega planskega gospodarstva. Zato tradicije mesnin, ki so jo gojili „kijacy“, ni bilo mogoče ohranjati, ker trg ni bil prost. Konec 20. stoletja se je klobasa „kiełbasa piaszczańska“ izdelovala samo še za zasebno domačo potrošnjo. Kljub temu sta se prvotna receptura in neponovljiv okus ohranila in si ponovno utrla pot na prodajne police.

Klobasa „kiełbasa piaszczańska“, ki jo prebivalci Krakova z okolico že dolgo poznajo, danes navdušuje vedno več potrošnikov. Enkratna zgodovina proizvodnje v regiji, ki se povezuje z „umetnostjo kijacy“, ohranjeno v številnih dokumentih in delih ter spominu prebivalcev kraja Piaski Wielkie in njegove okolice, daje klobasi izjemen značaj. Zato je pomembno, da se zgodovina, znanje in izkušnje, povezani s proizvodnjo te klobase kot regionalnega proizvoda, ohranijo in predajo prihodnjim generacijam. Odlikovanja in nagrade, ki jih je klobasa „kiełbasa piaszczańska“ prejela na tekmovanjih in trgih kot priznanje za okus:

— nagrada „Agro Polska“ v Rzeszówu (4. junij 2012),

— vpis klobase „kiełbasa piaszczańska“ na seznam tradicionalnih proizvodov ministrstva za kmetijstvo in trajnostni razvoj (3. junij 2013),

— odlikovanje na tekmovanju „Małopolski Smak“ (9. junij 2013),

— prva nagrada na tekmovanju „Nasze Kulinarne Dziedzictwo – Smaki Regionów“, podeljena v kraju Nawojowa (8. september 2013),

— medalja „Smaki Regionów“, podeljena v Poznanu (22. september 2013),

— certifikat nacionalnega sistema za kakovost živil „Jakość Tradycja“ (3. julij 2014).

Sklic na objavo specifikacije

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

https://www.minrol.gov.pl/Jakosc-zywnosci/Produkty-regionalne-i-tradycyjne/Zlozone-wnioski-o-rejestracje-Produkty-regionalne-i-tradycyjne/OGLOSZENIE-MINISTRA-ROLNICTWA-I-ROZWOJU-WSI-z-dnia-18-maja-2016-roku

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.