[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 21.4.2010

COM(2010)163 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU

Obdavčenje in razvojSodelovanje z državami v razvoju pri spodbujanju dobrega upravljanja v davčnih zadevah

SEC(2010)426

UVOD

Evropska komisija je 28. aprila 2009 izdala sporočilo o spodbujanju dobrega upravljanja v davčnih zadevah[1], v katerem je predstavila konkretne ukrepe, ki bi jih bilo mogoče sprejeti za krepitev uporabe načel dobrega upravljanja pri davčnih vprašanjih (preglednost, izmenjava podatkov in poštena davčna konkurenca) v Evropski uniji in tudi v okviru sodelovanja s tretjimi državami. Splošni cilj je izboljšanje davčnega sodelovanja ter preprečevanje davčnih utaj in izogibanja plačilu davkov v čim širšem zemljepisnem obsegu. Ta cilj je skladen tudi z deklaracijama iz Monterreya[2] in Dohe[3], v katerih so bili beg kapitala in nezakoniti finančni tokovi izrecno navedeni kot glavna ovira za zbiranje javnofinančnih prihodkov za razvojne namene. Po navedbah norveške vladne komisije so nezakoniti denarni tokovi iz držav v razvoju v letu 2006 znašali od 641 do 979 milijard USD in tako vsaj sedemkrat presegli uradno razvojno pomoč[4]. K temu prispevajo davčni sistemi, ki so dovzetni za škodljive davčne prakse, ter nekooperativna davčna območja. Za reševanje te težave so potrebna skupna prizadevanja držav v razvoju in razvitih držav pri izvajanju načel dobrega upravljanja na davčnem področju, s čimer bi se povečale tudi možnosti za rast in zmanjšala revščina v državah v razvoju, hkrati pa bi se krepili davčni sistemi po vsem svetu. Svet za splošne zadeve in zunanje odnose je 18. maja 2009 – tudi ob upoštevanju Sporočila Komisije o podpori državam v razvoju pri obvladovanju krize[5] – pozval Komisijo, naj oblikuje konkretne predloge za ukrepanje EU „glede dialoga z državami v razvoju in pomoči tem državam pri spodbujanju dobrega upravljanja na davčnem področju in učinkovitejšega nacionalnega davčnega sistema, da bi lahko uresničile razvojne cilje“. To je tudi ključna prednostna naloga držav G-8 in G-20.

Namen tega sporočila je izboljšati sinergije med davčnimi in razvojnimi politikami s predlaganjem načinov, na katere bi lahko EU pomagala državam v razvoju pri razvijanju učinkovitih, poštenih ter vzdržnih davčnih sistemov in uprav, tako da bi se v spreminjajočem se mednarodnem okolju izboljšalo zbiranje javnofinančnih prihodkov. Ta prizadevanja je močno podprl tudi Evropski parlament.

1. Krepitev dobrega upravljanja v davčnih zadevah v državah v razvoju

Številne države v razvoju bi morale za trajno zagotavljanje javnih storitev, potrebnih za doseganje in ohranjanje razvojnih ciljev tisočletja, povečati javnofinančne prihodke. V teh državah se delež davkov v razmerju do BDP giblje med 10 % in 20 %, v razvitih državah pa ta delež sega od 25 % do 40 %. Povečanje javnofinančnih prihodkov prispeva k dodatnim možnostim za podpiranje porabe, namenjene doseganju razvojnih ciljev tisočletja, prav tako pa državam omogoča, da prevzamejo odgovornost za svoje izbire na ravni politik. Kakor je poudarjeno v deklaraciji iz Dohe, ima zbiranje javnofinančnih prihodkov za razvojne namene ključno vlogo v svetovnem partnerstvu za trajnostni razvoj, zlasti pa je pomembno za podporo razvojnim ciljem tisočletja. Za države v razvoju to partnerstvo pomeni okrepljena prizadevanja pri zbiranju javnofinančnih prihodkov za financiranje razvojnih prednostnih nalog, medtem ko morajo donatorji spoštovati svoje zaveze glede zagotavljanja dolgoročne in predvidljive pomoči za doseganje mednarodno dogovorjenih ciljev zmanjševanja revščine. Komisija prevzema svoj delež te skupne odgovornosti z vse višjim deležem razvojne pomoči v okviru proračunske podpore, med drugim tudi z inovativnimi načini zagotavljanja pomoči, kot so pogodbe o razvojnih ciljih tisočletja, ki so bile sklenjene z več državami AKP.

Obdavčenje je poleg tega bistvenega pomena za izgradnjo države in krepitev državljanske pripadnosti. Načel dobrega upravljanja v davčnih zadevah ni mogoče izvoziti ali narekovati od zunaj. Odgovorna vlada mora zadovoljiti osnovne potrebe državljanov, sicer tvega, da bo izgubila legitimnost in podporo javnosti. EU zagovarja načelo, da partnerske države prevzemajo odgovornost za svoje razvojne strategije in programe. Pri podpiranju držav v razvoju na tem področju je EU zavezana tudi načelom vzajemne odgovornosti, ki so opredeljena v Pariški deklaraciji o učinkovitosti pomoči. Z boljšim davčnim upravljanjem v državah v razvoju se bo hkrati povečala pripravljenost davkoplačevalcev EU, da podprejo razvojno pomoč.

1.1. Težave, s katerimi se srečujejo države v razvoju

1.1.1. Notranji dejavniki

Države v razvoju se pri poskusih povečanja javnofinančnih prihodkov iz naslova davkov pogosto srečujejo s številnimi ovirami, ki so povezane s:

- strukturo in konkurenčnostjo njihovega gospodarstva (npr. veliki neformalni sektorji, prevlada kmetijskega sektorja nad industrijskim in storitvenim sektorjem);

- politično in makroekonomsko nestabilnostjo, neučinkovitim izvajanjem javnih storitev, nizko kakovostjo javnofinančnega upravljanja, korupcijo ter slabim vodenjem in nespoštovanjem pravne države, ki so značilni tudi za regije, bogate z naravnimi viri, še zlasti pa za ranljive države;

- posebnostmi davčnega sistema in davčnega upravljanja, ki so lahko razlog za omejeno učinkovitost in smotrnost davčnih reform:

- ozko opredeljena davčna osnova, ki je pogosto razlog za neenakomerno porazdelitev davčnega bremena med gospodarskimi dejavniki in davkoplačevalci,

- razmerje med neposredno in posredno obdavčitvijo, ki ne upošteva vedno ustrezno gospodarske strukture,

- šibka povezava med davčno politiko in davčnim upravljanjem,

- nezadostne zmogljivosti davčnih uprav za izvajanje in nadzor davčnega sistema, kar lahko povzroči nizko stopnjo izpolnjevanja davčnih obveznosti in pobiranja davkov.

1.1.2. Mednarodni dejavniki

Na učinkovitost nacionalnih davčnih sistemov vplivata tudi vse večje povezovanje mednarodnih trgov in ekonomska globalizacija:

- izvajanje nacionalnih davčnih predpisov postaja zahtevno zaradi vse večje geografske mobilnosti davkoplačevalcev, velikega obsega trgovinskih in kapitalskih tokov ter uporabe novih tehnologij;

- prehod s sistemov, v katerih prihodki temeljijo predvsem na carinskih prihodkih, na širše zasnovane in sodobnejše sisteme prihodkov povzroča težave pri prilagajanju;

- države so lahko v skušnjavi, da spodbujajo tuje neposredne naložbe z zelo dragimi davčnimi spodbudami in pravili o odstopanju, ki pogosto ne privabijo resničnih in trajnostnih naložb;

- nekooperativna davčna območja in škodljive davčne prakse v razvitih državah ter v državah v razvoju so prav tako lahko neugodni za slednje, saj negativno vplivajo na njihove prihodke ter spodkopavajo dobro vodenje in institucionalni razvoj.

1.2. Podpiranje učinkovitih, poštenih in vzdržnih davčnih sistemov

Učinkoviti in pošteni davčni sistemi so bistveni za rast, zmanjševanje revščine ter dobro vodenje in izgradnjo države. Navadno omogočijo višje in stabilnejše prihodke, trajnostne naložbe ter konkurenčnejše gospodarstvo. Zlasti povezava med davčno reformo in izboljšanjem poslovnega okolja je odločilna pri ustvarjanju ugodnih pogojev za poslovne naložbe, trgovanje in ustvarjanje delovnih mest v podjetjih. Poleg tega je za države z nezadostnimi zmogljivostmi še posebej pomembno, da oblikujejo take davčne sisteme, ki jih lahko brez težav vzdržujejo tudi z omejenimi viri.

Učinkoviti in pošteni davčni sistemi so prav tako ključni za spodbujanje demokracije in legitimnosti države, saj vlade glede javne porabe običajno odgovarjajo davkoplačevalcem. Taki davčni sistemi pomagajo razvijati močno fiskalno etiko v odnosu med državljani in njihovimi vladami na vseh ravneh, s čimer se spodbuja davčna disciplina ter omogočajo boljše demokratično in ekonomsko upravljanje, višji prihodki zaradi večje gospodarske rasti in širših davčnih osnov ter boj proti davčnim utajam in izogibanju plačilu davkov, pranju denarja, korupciji in financiranju terorizma.

1.2.1. Pomoč pri davčnih reformah in krepitev davčnih uprav

Komisija se zaveda, da so države v razvoju v prvi vrsti same odgovorne za izboljšanje svojih sistemov in politik na področju javnofinančnih prihodkov glede na svoje ekonomske in politične okoliščine ter izbire. Pri oblikovanju davčnih sistemov in krepitvi davčnih uprav je treba obravnavati številne izzive, kot so:

- določitev primerne ravni neposredne in posredne obdavčitve in iskanje dobrega ravnovesja med njima ter določitev obsega davčne osnove in porazdelitve davčnega bremena, ki upoštevajo strukturo gospodarstva, možnosti za ustvarjanje trajnih prihodkov in socialne potrebe države;

- vključitev sive ekonomije, zagotavljanje produktivnih naložb in spodbujanje ustvarjanja delovnih mest, zlasti v mikro- in malih podjetjih;

- oblikovanje stabilnega pravnega okvira, preglednih davčnih sistemov in odgovornih davčnih uprav, pa tudi zagotavljanje poenostavljenih postopkov in nizkih stroškov izvrševanja davčnih predpisov;

- zagotavljanje potrebnih orodij davčnim upravam, da bodo lahko učinkovito obdelovale davčne podatke in zagotavljale davčno disciplino vseh nacionalnih in tudi mednarodnih gospodarskih akterjev.

1.2.2. Spodbujanje prevzemanja odgovornosti in javnofinančnega upravljanja na nacionalni ravni

Krepitev udeležbe in prevzemanja odgovornosti na nacionalni ravni sta v središču okvira EU za razvojno sodelovanje, v katerem je zelo pomembna uporaba sistemov držav za zagotavljanje pomoči, vključno z uporabo proračunske podpore. To pomeni, da je treba okrepiti spoštovanje načel, ki so osnova zdravim in preglednim javnim financam, med drugim tudi glede tokov prihodkov iz projektov na področju mineralnih surovin[6]. Pomembno je, da se še naprej spodbuja večja preglednost pri pripravi proračuna, vključno s subvencijami, ki se zagotavljajo v obliki davčnih oprostitev, pa tudi da se parlamentom posredujejo poročila o izvrševanju proračuna in opravljenih revizijah. Več pozornosti je treba nameniti krepitvi tehničnega znanja parlamentov, da bodo lahko ocenjevali pripravo in nadzor nacionalnih proračunov, vključno z javnofinančnimi prihodki iz naslova izkoriščanja naravnih virov in davčnimi vprašanji, ter koristno prispevali v tem procesu. Okrepiti je treba tudi zmogljivosti upravnih organov na lokalni ravni za pobiranje davkov in poročanje državljanom o lokalni javni porabi.

Nedržavni akterji, kot so akademski in strokovni krogi, nevladne organizacije in mediji, pa tudi davkoplačevalci imajo pri tem pomembno vlogo, saj zagotavljajo javne forume za informirane razprave in skrbijo za javni nadzor nad davčnim upravljanjem.

1.2.3. Krepitev preglednosti in sodelovanja v mednarodnem davčnem okolju

Brez mednarodnega sodelovanja je v vse bolj globaliziranem gospodarstvu čedalje težje zagotavljati učinkovito delovanje nacionalnih davčnih sistemov. Nastanejo lahko napetosti na področju davčnih pristojnosti, ki jih je mogoče rešiti z dogovorom o mednarodnih načelih.

Številne države v razvoju trdijo, da na njihove zmogljivosti za zbiranje javnofinančnih prihodkov vplivata mednarodna davčna utaja in izogibanje plačilu davkov, zlasti zaradi prenosov premoženja in dobičkov v ugodnejše in/ali nekooperativne davčne jurisdikcije ali prek njih. Ker večnacionalne družbe niso obvezane k razkritju svojih finančnih podatkov po posameznih državah, lahko podjetja poskušajo znižati svoje davčne obveznosti v državah v razvoju, zlasti s praksami transfernih cen. Države G-20 so se dogovorile, da si bodo prizadevale za mednarodno uporabo pravil o preglednosti v finančnih in davčnih zadevah ter so večkrat pozvale organe za standardizacijo k pripravi enotnega sklopa visokokakovostnih svetovnih računovodskih standardov. EU stremi k temu, da vse države, še zlasti pa partnerske, sprejmejo osnovna načela sodelovanja na področju dobrega davčnega upravljanja (preglednost davčnih sistemov, izmenjava podatkov in poštena davčna konkurenca), ki jih države članice EU že uporabljajo[7]. S tem bi države članice EU in njihove partnerske države povečale svoje zmogljivosti za reševanje problema mednarodne davčne utaje in izogibanja plačilu davkov, pri čemer bi gradile na dodatnih mednarodnih pobudah.

Komisija v skladu s politiko učinkovitega multilateralizma EU poudarja pomen razvoja ter spoštovanja globalnih načel in standardov glede preglednosti in izmenjave podatkov. Najboljša rešitev bi bile v ta namen pripravljene in sklenjene globalne konvencije, ki bi bile zavezujoče za vse podpisnice. Za zdaj si je treba prizadevati za učinkovito uporabo obstoječih okvirov regionalnega sodelovanja, ki so bili na primer vzpostavljeni z afriškimi, karibskimi in pacifiškimi državami, latinskoameriškimi državami ter državami, zajetimi z evropsko sosedsko politiko. Tako se bodo najboljše prakse na področju dobrega davčnega upravljanja lahko uvedle in razširile tudi na ustrezni regionalni ravni. Komisija bo okrepila tudi preglednost s pripravo sporočila o družbeni odgovornosti podjetij, v katerem bo obravnavala možnosti za razvoj sistema obveznega sporočanja informacij o upravljanju v letnih računovodskih izkazih.

Države v razvoju morajo imeti možnost učinkovitejše udeležbe v strukturah in postopkih mednarodnega sodelovanja na davčnem področju. Le tako se bodo lahko na najprimernejši (tj. večstranski, regionalni in/ali dvostranski) ravni pogajale o ustreznih sporazumih, vključno s sporazumi o izmenjavi davčnih podatkov.

2. Združevanje instrumentov EU za zagotavljanje večje podpore

Napredek pri krepitvi davčnih sistemov in zbiranju javnofinančnih prihodkov v državah v razvoju sta bila v zadnjih letih precej skromna. Po mnenju Komisije lahko donatorska skupnost stori več ter bolje uporablja obstoječa sredstva in instrumente, za to pa je potreben skladnejši pristop.

Komisija poudarja pomen pomoči, tudi s tehničnim sodelovanjem, pri oblikovanju davčnih sistemov držav v razvoju in uresničevanju načel dobrega upravljanja na davčnem področju. Leta 2009 je na primer izplačala 117 milijonov EUR za tekoče dejavnosti in prevzela obveznosti za dodatnih 49 milijonov EUR v zvezi z novimi projekti v podporo javnofinančnemu upravljanju, vključno z davčno politiko in upravljanjem, v državah v razvoju[8]. Države članice EU in drugi donatorji zagotavljajo pomembno podporo tudi na tem področju.

S pristopom, opisanim v nadaljevanju, bi moralo biti mogoče okrepiti podporo, ki jo EU in mednarodna skupnost zagotavljata davčnim sistemom v državah v razvoju.

2.1. Krepitev in izboljševanje učinkovitosti podpore EU za davčne sisteme

2.1.1. Uvajanje celovitejšega pristopa k davčnemu upravljanju in davčnim reformam

Komisija predlaga, da se na podlagi celovitega pristopa, ki upošteva zlasti gospodarske razmere, politično ekonomijo in mednarodno okolje posamezne države, pa tudi širši okvir vodenja in javnofinančnega upravljanja, izboljšajo ustrezna orodja in instrumenti podpore ter se kar najbolj izkoristijo v naslednjih ustreznih okvirih:

- Evropski razvojni sklad (ERS) za afriške, karibske in pacifiške (AKP) države: pri pripravi strateških dokumentov za države in regije bo pozornost namenjena načelom dobrega upravljanja na davčnem področju, pri čemer bodo kot osnova služile zaveze držav glede upravljanja. Večja pozornost bo namenjena javnofinančnim prihodkom in načelom dobrega upravljanja pri davčnih vprašanjih v okviru zavez in profilov držav glede upravljanja. Države, ki so lahko upravičene do razvojne pomoči in po oceni, ki temelji na izdelavi njihovih profilov upravljanja, sprejmejo podrobne obveznosti (akcijski načrt za upravljanje), lahko prejmejo dodatna sredstva glede na vsebino njihove zaveze. To bo omogočilo okrepljen dialog na tem področju, tudi v okviru vmesnih in končnih pregledov in političnega dialoga iz člena 8. V skladu s predlogi sporočila iz leta 2009, naslovljenega „Spodbujanje dobrega upravljanja v davčnih zadevah“, so bile v postopek revizije Sporazuma iz Cotonouja vključene pomembne določbe o dobrem upravljanju na davčnem področju in o davčnih reformah;

- Instrument za razvojno sodelovanje ter Evropski instrument sosedstva in partnerstva: posebna pozornost bo namenjena uspešnemu vključevanju javnofinančnih prihodkov in načel dobrega upravljanja v davčnih zadevah v načrtovanje, izvrševanje ter spremljanje nacionalnih in regionalnih programov v skladu s prednostnimi nalogami iz strateških dokumentov, med drugim tudi v okviru struktur političnega in strateškega dialoga, ki bo vzpostavljen s partnerskimi državami;

- podpora nacionalnim nadzornim organom, parlamentom in nedržavnim akterjem pri pripravi in razširjanju kakovostnega gradiva in informacij o davčnih goljufijah ter njihovem učinku, da bi se zagotovil javni nadzor nad upravljanjem javnih financ, vključno z davčnim upravljanjem, in podprlo oblikovanje politike, kadar je to primerno in izvedljivo.

Za to okrepljeno in razširjeno ukrepanje v davčnih zadevah je treba okrepiti strokovno znanje na ravni EU in zagotoviti večjo skladnost pri dodelitvi in porabi virov.

2.1.2. Podpiranje večstranskih in regionalnih pobud

Po potrebi je treba zagotoviti podporo večstranskim in regionalnim pobudam na področju davčnih uprav in davčnih reform. Komisija pozdravlja regionalne forume, kot sta Afriški forum o davčnih upravah in Interameriški center davčnih uprav (CIAT), ki sta namenjena izboljšavam v davčnih upravah z izmenjavo izkušenj, primerjalnimi analizami in medsebojnimi pregledi dobrih praks. Proučila bo možnosti za finančno podporo tem pobudam, med drugim v okviru regionalnih skladov znotraj AKP.

Komisija meni, da je treba povečati podporo regionalnim centrom za tehnično pomoč Mednarodnega denarnega sklada (IMF), ki zagotavljajo ciljno usmerjeno ter na povpraševanju osnovano tehnično sodelovanje z državami v razvoju na področju davčnega upravljanja. Poleg tega se proučuje možnost podpore jamstvenemu skladu za zbiranje prihodkov v razvojne namene, vzpostavljenemu v okviru IMF, ki bi jo zagotovile tudi države članice EU in bi bila namenjena razširitvi tehničnega sodelovanja na področju gospodarjenja z javnofinančnimi viri na države v razvoju.

V regijah, bogatih z naravnimi viri, bi morale Komisija (predvsem prek ERS) in države članice okrepiti podporo pobudi za preglednost v ekstraktivnih industrijah (EITI), v okviru katere se objavljajo javnofinančni prihodki in plačila podjetij, dejavnih v industriji črpanja naravnih virov, posledično pa se je zaradi večje preglednosti in odgovornosti okrepilo tudi upravljanje.

2.1.3. Krepitev javnofinančnega upravljanja v okviru proračunske podpore

Struktura programov proračunske podpore olajšuje dialog o politikah, merjenje učinkovitosti in razvoj zmogljivosti, s čimer se bodo izboljšali sistemi javnofinančnih prihodkov in njihovega pobiranja. Postopki in orodja, ki so bili razviti za javnofinančno upravljanje, so pomembni tudi za zbiranje javnofinančnih prihodkov. Eno od sredstev za dosego tega cilja je program javne porabe in finančne odgovornosti (The Public Expenditure Financial Accountability – PEFA), ki vključuje kazalnike prihodkov. V postopku revizije Sporazuma iz Cotonouja se v zvezi z državami AKP poenostavlja podpora, ki je v okviru institucionalnega razvoja in krepitve zmogljivosti namenjena davčnim reformam in dobremu upravljanju v davčnih zadevah, ter ustvarjajo pobude za zaveze reformam na področju javnofinančnega upravljanja, vključno s področjem prihodkov, da bi bile te države upravičene do proračunske podpore.

EU bi morala spodbujati partnerske vlade k razvoju programov reform, tudi v regijah, ki so bogate z naravnimi viri, in v okviru podpore javnim organom na lokalni ravni, ki so jasno določili cilje v smislu reform davčne politike in davčne uprave. Strukturiran program reforme bo olajšal prehod iz razdrobljenih projektov na bolj usklajen pristop donatorjev.

2.1.4. Krepitev regionalnega povezovanja

Regionalno povezovanje je ključno za države v razvoju in bistvena značilnost sodelovanja EU. Oblikovanje carinskih unij in sprejetje skupnih zunanjih tarif na več področjih ter podpis sporazumov o gospodarskem partnerstvu z EU prinašajo partnerskim državam pomembne gospodarske koristi, hkrati pa tudi nove izzive, zlasti potrebo po prehodu iz sistema, v katerem prihodki temeljijo na skupnih zunanjih tarifah, na druge vrste obdavčenja. Regionalne organizacije so sprejele merila za makroekonomsko konvergenco, vključno s cilji glede prihodkov iz naslova davkov, prizadevajo si za poenotenje stopenj DDV in investicijskih kodeksov ter zagotavljajo smernice za krepitev drugih oblik obdavčenja, da bi se povečala učinkovitost čezmejnih davčnih storitev in obravnavala vprašanja preglednosti. Komisija meni, da bi bilo treba okrepiti podporo za nadaljevanje procesa regionalnega povezovanja v partnerskih regijah, zlasti z ustreznimi okvirnimi programi, ki bi se izvajali v partnerstvu z zadevnimi regionalnimi organizacijami.

2.1.5. Izboljševanje usklajevanja donatorjev

Komisija namerava izboljšati usklajevanje donatorjev na ravni EU in na mednarodni ravni.

Na ravni EU so vodilna načela za delitev dela opisana v Kodeksu ravnanja EU o delitvi dela v razvojni politiki[9]. Ta načela, vključno s pojmom vodilnega donatorstva in prenesenega sodelovanja/prenesenih partnerstev, bi bilo treba uporabljati tudi na davčnem področju. Komisija in države članice bi morale usklajevati podporo izvajanju vladnih prednostnih nalog, pri čemer bi morale upoštevati potrebo po posebnem strokovnem znanju in se izogibati prekrivanju dejavnosti.

Učinkovita delitev dela na ravni donatorjev na splošno ter zlasti med partnerji EU omogoča primerno usmerjeno pomoč za davčno upravljanje ob popolnem upoštevanju načel učinkovitosti pomoči. Še naprej je treba zagotavljati tesno sodelovanje z Evropsko investicijsko banko (EIB) ter usklajenost med prednostnimi nalogami EU v okviru davčne politike in ustreznimi posegi EIB ter drugih mednarodnih finančnih institucij[10].

Na mednarodni ravni je treba dodatno izboljšati usklajevanje donatorjev glede podpore na davčnem področju, zlasti v okviru mednarodnega dialoga o obdavčenju, katerega člani so tudi Evropska komisija, Mednarodni denarni sklad, OECD, ZN in Svetovna banka.

2.2. Prizadevanja za pregledno, kooperativno in pošteno mednarodno davčno okolje

Komisija je prepričana, da se proti davčni utaji in izogibanju plačilu davkov ni mogoče uspešno boriti brez mednarodnega davčnega sodelovanja, v okviru katerega imajo razvite države in države v razvoju lahko koristi od mednarodnih pobud ter k slednjim tudi prispevajo.

2.2.1. Okrepitev udeležbe držav v razvoju v ustreznih mednarodnih forumih

Države v razvoju je treba podpreti v njihovem boju proti nezakonitim odlivom in spodbujati njihovo udeležbo v mednarodnih dialogih in sodelovanju na področju obdavčenja, vključno s postopki določanja standardov. Razprava o mednarodnih standardih na področju davčnega sodelovanja bi poleg tega morala potekati v forumu, v katerega so vključene tako razvite države kot države v razvoju.

Komisija zato podpira spodbujanje mednarodnega dialoga in sodelovanja pri davčnih vprašanjih, zlasti v okviru širše udeležbe držav v razvoju v globalnih forumih OECD o preglednosti in izmenjavi podatkov ter o razvoju. Poleg tega Komisija spodbuja okrepljeno sodelovanje med odborom za razvojno pomoč in odborom za davčne zadeve v okviru OECD, strokovno skupino ZN za mednarodno davčno sodelovanje, mednarodnim dialogom o obdavčenju ter mednarodnim davčnim paktom (International Tax Compact) kot neformalno platformo.

V okviru postopka revizije Sporazuma iz Cotonouja je bil že dosežen pomemben napredek v podporo državam AKP pri udeležbi v strukturah mednarodnega davčnega sodelovanja in izvajanju najboljših praks na davčnem področju, vključno z načelom preglednosti in izmenjave podatkov.

2.2.2. Podpora sprejemanju in izvajanju mednarodnih standardov

Komisija meni, da bi morali biti ukrepi EU osredotočeni na spodbujanje in podpiranje držav v razvoju pri sprejetju in izvajanju mednarodnih standardov na davčnem področju.

Kar zadeva načela dobrega upravljanja v davčnih zadevah, bo Komisija:

- še naprej spodbujala njihovo sprejetje v okviru ustreznih sporazumov med EU in njenimi partnerji v skladu s sklepi Sveta ECOFIN z dne 14. maja 2008;

- zagotavljala podporo za njihovo sprejetje in izvajanje na regionalni in nacionalni ravni, med drugim tudi v okviru tehničnega sodelovanja, če bo potrebno, vključno s:

- krepitvijo zmogljivosti za sklepanje in izvajanje sporazumov o izmenjavi davčnih podatkov in po potrebi konvencij o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, tudi v okviru večstranskih mehanizmov;

- po potrebi s prilagoditvijo pravnega okvira in izboljšanjem zmogljivosti davčnih uprav;

- izmenjavo izkušenj v okviru mednarodnega davčnega sodelovanja, pridobljenih z uporabljenimi instrumenti, kot so direktiva EU o obdavčevanju dohodka od prihrankov, da bi se raziskali pomembnost in izvedljivost večstranskih sporazumov ter avtomatske izmenjave podatkov za države v razvoju.

Komisija bo spodbujala raziskave o inovativnih pristopih k izvajanju smernic OECD o transfernih cenah v državah v razvoju, kot so pomoč drugih držav pri uporabi pravil ali skupne davčne revizije, ki bi jih izvajale uprave držav v razvoju. Komisija poleg tega meni, da je treba v partnerskih državah okrepiti ocenjevalne zmogljivosti davčnih uprav za uporabo neodvisnega tržnega načela.

Zaradi potrebe po večji preglednosti in olajšanemu dostopu davčnih uprav v državah v razvoju do relevantnih podatkov je vse več zanimanja za standarde poročanja po državah (country-by-country reporting – CBCR) za mednarodne družbe, ki poslujejo v državah v razvoju. Komisija podpira pravočasen zaključek tekočih dejavnosti, ki jih izvaja OECD glede smernic o CBCR, na katere bi se nato sklicevale Smernice OECD za večnacionalne družbe in načela OECD za upravljanje podjetij. Poleg tega Komisija podpira raziskovalne dejavnosti, ki jih trenutno izvaja Upravni odbor za mednarodne računovodske standarde (UOMRS) glede možne vključitve CBRC v Mednarodni standard računovodskega poročanja za ekstraktivne industrije, in spodbuja nadaljnjo proučitev drugih metod, ki bi javnim organom držav v razvoju pomagale pravilno in ob nizkih stroških oceniti davčne obveznosti svojih davkoplačevalcev.

3. Sklepne ugotovitve in priporočila

Komisija predlaga:

- povečanje podpore za zbiranje javnofinančnih prihodkov v državah v razvoju v okviru širših prizadevanj za izboljšanje njihovega vodenja in javnofinančnega upravljanja, in sicer s:

- spodbujanjem učinkovitosti podpore, namenjene izboljšanju zmogljivosti držav v razvoju za zbiranje javnofinančnih prihodkov v skladu z načeli dobrega davčnega upravljanja. To se bo izvajalo v okviru širšega pristopa v podporo davčnim reformam in upravam, večje podpore regionalnim in mednarodnim pobudam za razvoj zmogljivosti, ki temeljijo na povpraševanju, vključno z EIITI in pobudami Mednarodnega denarnega sklada, ter boljšega usklajevanja donatorjev na ravni EU in na mednarodni ravni;

- čim učinkovitejšo uporabo ustreznih orodij za dialog in ocenjevanje, kot so npr. merila in profili ter akcijski načrti na področju upravljanja, da bi se zagotovilo učinkovito spremljanje vprašanj na področju javnofinančnih prihodkov in zavez glede dobrega upravljanja na davčnem področju;

- boljšim upoštevanjem davčnih vprašanj pri ocenjevanju upravičenosti do proračunske podpore in podpiranju reform javnofinančnega upravljanja;

- krepitvijo zmogljivosti spremljanja v državah v razvoju za namene boja proti nezakonitim finančni tokovom, vključno s podpiranjem nedržavnih akterjev;

- podporo regionalnim institucijam in državam, ki so zavezane ekonomskemu regionalnemu povezovanju in liberalizaciji trgovine, ter krepitvijo njihovih zmogljivosti za izboljšanje zbiranja javnofinančnih prihodkov iz naslova davkov;

- spodbujanje načel dobrega upravljanja v davčnih zadevah in podpiranje držav v razvoju pri boju proti davčnim utajam ter drugim škodljivim davčnim praksam, in sicer s:

- spodbujanjem in podpiranjem tesnejšega sodelovanja med ustreznimi organi OECD in ZN pri razvijanju mednarodnih standardov sodelovanja v davčnih zadevah, ki upoštevajo posebne potrebe in zmogljivosti držav v razvoju;

- po potrebi posebnim sklicevanjem na krepitev davčnih sistemov in načela dobrega upravljanja na davčnem področju v vseh sporazumih o razvojnem sodelovanju s tretjimi osebami;

- zagotavljanjem tehničnega sodelovanja za države v razvoju, ki so zavezane načelom dobrega upravljanja na davčnem področju, da bodo lahko sklenile in izvajale sporazume o izmenjavi davčnih podatkov in po potrebi sporazume o izogibanju dvojnemu obdavčevanju;

- podpiranjem sprejetja in izvajanja smernic OECD o transfernih cenah v državah v razvoju;

- podpiranjem tekočih raziskav glede uvedbe obveznosti poročanja po državah v okvir standarda poročanja za večnacionalne družbe, zlasti v ekstraktivni industriji.

-

[1] COM(2009) 201.

[2] Konferenca o financiranju razvoja iz Monterreya, 2002.

[3] Konferenca o financiranju razvoja iz Dohe, 2008.

[4] Poročilo norveške vladne komisije „Tax Havens and Development“, junij 2009.

[5] COM(2009) 160 konč., 2.4.2009.

[6] Pobuda za surovine, COM(2008) 699 konč., 4.11.2008.

[7] COM(2009) 160 in 201 ter sklepi Sveta za ekonomske in finančne zadeve (ECOFIN) z dne 14. maja 2008.

[8] Ta zneska pokrivata naslednje dejavnosti: fiskalna politika in načrtovanje, podpora finančnim ministrstvom, krepitev odgovornosti na področju financ in upravljanja, upravljanje javne porabe, izboljševanje sistemov finančnega upravljanja, davčna politika in uprava, priprava proračuna, medvladni fiskalni odnosi, državna revizija in javni dolg.

[9] COM(2007) 72 konč.

[10] Mednarodne finančne institucije morajo izvesti široko zasnovan skrbni pregled, da bi se preprečila vsaka neposredna uporaba sredstev EU s ciljem neplačila davkov upravičenim državam in državam članicam EU ali v povezavi z davčno goljufijo in izogibanjem davkom oziroma da bi se preprečila taka uporaba sredstev EU prek posrednikov v finančnih središčih z ugodnimi davčnimi sistemi oz. t.i. davčnih oazah.