KAZALO

1. Uvod 3

1.1. Namen in pravna podlaga 3

1.2. Področje uporabe in razporeditev 3

1.3. Zneski 4

2. Upravljanje programa 4

2.1. Načini izvajanja 5

2.2. Postopkovni okvir in ocenjevanje programa 5

3. Poročila o posameznih državah 6

3.1. Litva – jedrska elektrarna Ignalina 7

3.2. Slovaška– jedrska elektrarna Bohunice V1 9

3.3. Bolgarija – jedrska elektrarna Kozloduy 10

4. Sklepna ugotovitev 12

4.1. Uspešnost 13

4.2. Obeti 13

Uvod

V poročilu je ocenjeno stanje izvajanja finančne pomoči Evropske unije za razgradnjo predčasno zaustavljenih jedrskih elektrarn v Litvi, na Slovaškem in v Bolgariji. Zajema zlasti izvajanje programa razgradnje v obdobju 2004 – 2009, vendar obravnava tudi finančno pomoč iz prejšnjega obdobja in najnovejši napredek iz leta 2010, da bi tako predstavili skladno in celovito sliko. Sporočilo dopolnjuje delovni dokument služb Komisije SEC(2011)914, ki vsebuje natančnejše informacije.

Namen in pravna podlaga

Razgradnja jedrskega objekta lahko traja tudi do 30 let. Vključuje dejavnosti od zaustavitve in odstranitve cepljivega materiala do obnove okolja na območju. Za zagotovitev varne razgradnje jedrskih objektov in ravnanja z odpadki je treba v času razgradnje zagotoviti potrebna finančna sredstva.

V času pogajanj za pristop k Evropski uniji (EU) so tri države kandidatke EU, tj. Litva, Slovaška in Bolgarija, upravljale jedrske reaktorje sovjetske izvedbe.

Mednarodna skupnost je v skladu z večstranskim programom ukrepov G7, ki je bil sprejet na srečanju na vrhu skupine G7[1] leta 1992 v Münchnu, ugotovila, da teh reaktorjev ni mogoče gospodarsko posodobiti do te mere, da bi ustrezali potrebnim zahodnim varnostnim standardom, ter da je treba te objekte zaustaviti pred njihovim predvidenim koncem življenjske dobe. V tem priporočilu so določeni datumi za predčasno zaprtje, ki so natančneje opredeljeni v pristopnih pogodbah zadevnih treh držav. Predčasna zaustavitev in poznejša razgradnja teh jedrskih elektrarn sta povzročili veliko finančno in gospodarsko breme za države članice, upravljavci pa niso imeli na voljo dovolj časa, da bi zbrali potrebna sredstva za pokritje vseh stroškov razgradnje. Zato so posamezni akti o pristopu[2],[3],[4] in poznejše uredbe Sveta[5],[6],[7] predvidele finančno pomoč za zadevne nove države članice.

Program pomoči EU je namenjen naslednjim jedrskim elektrarnam:

- jedrska elektrarna Ignalina (INPP), enoti 1 in 2, v Litvi,

- jedrska elektrarna Bohunice V1 (V1 NPP), enoti 1 in 2, na Slovaškem in

- jedrska elektrarna Kozloduy (KNPP), enote od 1 do 4, v Bolgariji.

Področje uporabe in razporeditev

Finančna pomoč EU je bila vzpostavljena za to, da bi pomagala državam članicam pri njihovih prizadevanjih za razgradnjo jedrskih elektrarn sovjetske izvedbe in pri obvladovanju s tem povezanih socialnih posledic ter izvajanju ukrepov v energetskem sektorju za zmanjšanje izgube zmogljivosti za proizvodnjo električne energije.

Pomoč EU se je izvajala v treh obdobjih. V predpristopnem obdobju (do leta 2004) sta Litva in Slovaška prejemali pomoč prek programa PHARE[8], med letoma 2004 in 2006 se je pomoč zagotavljala v okviru protokolov k Aktu o pristopu, po letu 2007 pa so uredbe Sveta zagotovile nadaljevanje pomoči za Litvo in Slovaško v obdobju 2007–2013.

V predpristopnem obdobju (do leta 2007) je Bolgarija prejemala pomoč prek programa PHARE. Nadaljnja pomoč za obdobje 2007–2009 je bila zagotovljena v skladu s protokolom k Pristopni pogodbi na podlagi takratne strategije „odložene“ razgradnje. Leta 2009 je Bolgarija uradno zaprosila za podaljšanje finančne pomoči, da bi lahko nadaljevala izvajanje pregledane strategije „takojšnje“ razgradnje, leta 2010 pa je bila sprejeta nova uredba Sveta, ki je zagotovila nadaljevanje pomoči do leta 2013.

Zneski

Zagotovljena pomoč upošteva izredno breme, ki ga imajo nove države članice zaradi predčasne zaustavitve jedrskih elektrarn. Pomoč ni namenjena niti pokritju vseh stroškov razgradnje niti nadomestilu za vse gospodarske posledice, ampak je izraz solidarnosti med EU in državami članicami. Zneski, dodeljeni posameznim državam članicam, so rezultat političnih pogajanj, pri katerih so bili upoštevani različni socialni in gospodarski vidiki ter različne vrste in število enot jedrskih elektrarn, ki jih je treba demontirati.

Preglednica finančne pomoči za države članice od leta 1999 do leta 2013 ( v milijonih EUR) , kot je določeno v temeljnih pravnih aktih *:

1999-2003 | 2004-2006 | 2007-2013 | Skupaj |

Litva | 210 | 285 | 837 | 1332 |

Slovaška | 90 | 90 | 423 | 603 |

Bolgarija | 155 | 185 | 510 | 850 |

Seštevek | 455 | 560 | 1770 | 2785 |

*Dejanske letne dodelitve sredstev so prilagojene inflaciji.

Do konca leta 2009 so bili zadevnim trem državam dejansko dodeljeni naslednji zneski: 875,5 milijona EUR Litvi, 363,7 milijona EUR Slovaški in 567,8 milijona EUR Bolgariji.

Upravljanje programa

Generalni direktorat za energetiko (prejšnji GD za energetiko in promet) izvaja program finančne pomoči EU za Litvo in Slovaško od leta 2004, za Bolgarijo pa od leta 2007.

Načini izvajanja

Pravna podlaga zagotavlja Litvi in Slovaški možnost dveh načinov izvajanja pomoči EU: prvi način je prek Evropske banke za obnovo in razvoj (EBRD) kot prispevek k ustreznemu Mednarodnemu podpornemu skladu za razgradnjo (IDSF), drugi način pa je prek nacionalnega kanala za neposredno podporo v okviru nacionalne agencije – v skladu z Uredbo Sveta št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti[9].

Pravna podlaga za Bolgarijo predvideva le izvajanje pomoči EU prek EBRD, saj ni na voljo ustrezne nacionalne izvedbene strukture.

Mednarodni podporni sklad za razgradnjo

Skladi IDSF so bili ustanovljeni leta 2000 in jih upravlja EBRD. Ti skladi imajo več donatorjev, od katerih je Evropska skupnost največji in od leta 2004 edini donator.

Za vsako od treh držav članic se ustanovi posebni sklad: za Litvo Ignalina IDSF (IIDSF), za Slovaško Bohunice IDSF (BIDSF) in za Bolgarijo Kozloduy IDSF (KIDSF).

Nacionalna agencija

Le Litva se je odločila, da bo izvajala ukrepe prek nacionalne agencije v skladu s členoma 53(a) in 54(2)(c) Finančne uredbe.

V obdobju 2004–2006 se je neposredna pomoč za Litvo izvajala prek mehanizma programiranega instrumenta v okviru razširjenega decentraliziranega sistema izvajanja.

Litva od leta 2007 izvaja to neposredno nacionalno podporo prek Osrednje agencije za upravljanje projektov (CPMA) kot določene[10] nacionalne agencije v okviru „posrednega centraliziranega upravljanja“.

Postopkovni okvir in ocenjevanje programa

Do konca leta 2006 so posamezne države članice le v omejenem obsegu sodelovale in prevzemale pobudo pri opredeljevanju potreb in uporabi pomoči EU. Poleg tega je usklajevanje med dvema načinoma izvajanja, tj. EBRD in CPMA, v Litvi potekalo le na omejeni ravni.

Za odpravo teh opaznih pomanjkljivosti je bil leta 2007 vzpostavljen revidiran postopkovni okvir .

Mehanizem za izvajanje finančne pomoči v okviru finančne perspektive 2007–2013 je določen v Odločbi Komisije o postopkih[11]. V skladu s temeljno pravno podlago je Evropska komisija ustanovila upravljalni odbor: odbor programa pomoči za razgradnjo jedrskih elektrarn, katerega naloga je pomagati Evropski komisiji pri izvajanju pomoči EU. Po letu 2007 je bil postopkovni okvir postopoma izboljšan z revizijo Odločbe Komisije o postopkih iz leta 2010.

Evropska komisija namenja sredstva zadevnim trem programom s sprejemanjem letnih odločb o financiranju. Tem odločbam o financiranju se priložijo trije ustrezni letni skupni programski dokumenti, ki jih pripravijo zadevne države članice. V teh dokumentih so opredeljeni cilji za uporabo pomoči EU. Evropska komisija izplača sredstva v EBRD in CPMA na zahtevo, ki temelji na dokazanem napredku pri izvajanju projekta.

Izvajanje ukrepov in finančne pomoči spremlja nadzorni odbor, ustanovljen za vsako državo in način izvajanja. Čeprav je mogoče projekte financirati do 100 %, so bile za ključne projekte določene posebne zgornje meje za sofinanciranje (npr. projekt CCGT v Litvi se v okviru IIDSF financira do 70 %, tj. do zgornje meje 165 milijonov EUR – vse prekoračitve stroškov nosi Litva).

Za program pomoči so se redno izvajale računovodske revizije in ocene, ki so bile na splošno pozitivne in so upoštevale dosežen napredek. Pri ponovni opredelitvi postopkovnega okvira leta 2007 in 2010 so bili upoštevani ukrepi za izboljšanje.

Poročila o posameznih državah

Razgradnjo jedrskih objektov je mogoče razdeliti na dve fazi. Na prvo fazo pred razgradnjo, v kateri se izvajajo pripravljalna dela, ter na drugo fazo razgradnje in demontaže.

V prvi fazi se natančno pripravi dokumentacija o razgradnji, ki vsebuje tehnične in finančne informacije o razumnih alternativnih možnostih razgradnje. Ta dokumentacija mora vsebovati tudi oceno, ali je prihodnji proces razgradnje tehnično izvedljiv ter v skladu z določbami Pogodbe Euratom in nacionalne zakonodaje na področju jedrske varnosti ter zdravstvenega, fizičnega in okoljskega varstva.

Predčasna zaustavitev ustreznih jedrskih elektrarn je zelo negativno vplivala na varnost preskrbe z elektriko v zadevnih treh državah članicah. Da bi lahko obvladale te težave, so bili v posamezne Akte o pristopu vključeni ukrepi za blaženje učinkov v energetskem sektorju v skladu z energetsko politiko EU.

Določena sta bila obseg in narava projektov za obvladovanje te težave, in sicer ob upoštevanju nacionalnih politik, stanja obstoječih objektov in potreb v energetskem sektorju.

Države članice so pristojne za to, da predlagajo, kako se morajo razpoložljiva sredstva porazdeliti med tri upravičena področja, tj. razgradnjo , energijo in socialne posledice , glede na njihove splošne potrebe in strategijo.

Pomoč ni bila nikoli namenjena pokritju vseh stroškov razgradnje ali nadomestilu za vse gospodarske posledice. Zato pravna podlaga omogoča določeno prožnost pri uporabi teh sredstev.

Izgradnja začasnih skladišč za izrabljeno gorivo in nacionalnih odlagališč odpadkov ter nekateri projekti za ravnanje z radioaktivnimi odpadki niso del razgradnje. Vseeno so se v nekaterih utemeljenih primerih taki projekti podpirali, če bi to v nasprotnem primeru resno ogrozilo proces razgradnje in demontaže.

V takih primerih se lahko taka podpora šteje za „predhodno“ podporo državam članicam, ki jo je treba upoštevati pri razpravah o morebitnem podaljšanju pomoči EU.

Litva – jedrska elektrarna Ignalina

Obveze glede zaprtja in razvoj financiranja

Pred pristopom je Litva upravljala dva reaktorja RBMK 1500. Enoti sta zdaj v lasti INPP, državnega podjetja, ki od leta 2009 deluje pod okriljem litovskega ministrstva za energetiko. INPP je zdaj odgovoren za varno vzdrževanje in razgradnjo dveh enot reaktorja.

Enota 1 je bila dokončno zaustavljena 31. decembra 2004, enota 2 pa 31. decembra 2009.

Predvidena celotna pomoč EU za Litvo med letoma 1999 in 2013 znaša 1 367[12] milijonov EUR.

Okvir za razgradnjo in odpadke

Varno vzdrževanje dveh enot INPP, priprava na razgradnjo (vključno s strateško dokumentacijo) in izgradnja skladišč in odlagališč odpadkov so bili opredeljeni kot cilji pomoči EU. Leta 2009 je nova vlada bistveno povišala raven svoje udeležbe pri procesu razgradnje in odgovornosti za ta proces.

Izbor ključnih projektov, ki jih je financirala EU:

Predpriprava na razgradnjo / razgradnja

- Varno vzdrževanje enot 1 in 2;

- Podpora jedrskemu regulativnemu organu;

- Priprava baze podatkov in orodja za načrtovanje razgradnje;

- Natančni načrti za razgradnjo posameznih objektov;

- Nudenje svetovanja INPP;

- Radiološka opredelitev;

- Dekontaminacija primarnega krogotoka.

Ravnanje z odpadki

- Začasno skladišče za izrabljeno gorivo (B1);

- Ravnanje s trdnimi odpadki in njihovo skladiščenje (B234);

- Naprava za merjenje sproščanja v okolje.

Energetski okvir

Program Ignalina je podprl ključne projekte v energetskem sektorju, opredeljene v litovski nacionalni energetski strategiji:

- okoljska nadgradnja litovske termoelektrarne;

- izgradnja plinske turbine s kombiniranim krožnim procesom, nadomestne dušilke in kotlarne, namenjene le ogrevanju;

- zamenjava kotlov na plin in posodobitev sistemov za daljinsko ogrevanje v kraju Visaginas;

- nadgradnja energetske učinkovitosti večstanovanjskih in javnih stavb;

- podpora za študijo izvedljivosti električne povezave med Poljsko in Litvo.

Uspešnost

- Od celotnega zneska (954,70 milijona EUR) sredstev, ki so na voljo za IIDSF (723,10 milijona EUR) in CPMA (231,60 milijona EUR), je znesek, ki je bil dodeljen opredeljenim projektom, zajemal 881,60 milijona EUR. Znesek, ki ga je izplačala EU, zajema 763,30 milijona EUR (592,60 milijona EUR za IIDSF; 170,70 milijona EUR za CPMA). [13]

- Program se je izvajal v neugodnih političnih razmerah. Do leta 2009 si je Litva močno prizadevala za preložitev zaprtja enote 2 do leta 2012. Pomanjkanje prizadevanja za zaprtje je negativno vplivalo na napredek pri razgradnji. Kljub tem težavam sta bili obe enoti dokončno zaustavljeni po načrtu, določenem v Pristopni pogodbi. Zdaj se varno vzdržujeta in sta v fazi razgradnje. Sredica reaktorja enote 1 je bila povsem izpraznjena. Po zaprtju ni prišlo do pomanjkanja ali izpada elektrike. Glede ne te težke razmere se lahko uspešnost razgradnje šteje za zadovoljivo.

- Prehod s proizvajalca električne energije na organizacijo za razgradnjo je zahteval bistvene spremembe v organizacijski strukturi in pri človeških virih v INPP. Take spremembe, vključno s premikom v miselnosti, ni mogoče doseči čez noč in zahteva veliko truda.

- Za ta potreben postopek „upravljanja sprememb“, ki ga je močno priporočila Evropska komisija, se je začela zavzemati nova litovska vlada po volitvah leta 2008, ko sta Litva in INPP prevzela popolno odgovornost za proces razgradnje.

- Pojavile so se resne zamude in presežni stroški v zvezi z načrtovanjem in ocenjevanjem stroškov, in sicer pri dveh ključnih projektih infrastrukturnih naložb, tj. pri projektu B1, ki vključuje skladiščenje izrabljenega goriva in ravnanje z njim, in projektu B234, ki vključuje ravnanje z odpadki in njihovo skladiščenje. Oba projekta sta v fazi izgradnje.

- Približno 30 % pomoči EU je bilo dodeljenih projektom v energetskem sektorju.

- Čeprav so se pri nekaterih projektih razgradnje pojavile zamude, ki so povzročile dodatne stroške, te zamude še niso neposredno vplivale na kritično pot razgradnje. Vendar bodo zaradi „mirovanja“ projekta potrebna velika prizadevanja za preprečevanje daljših zamud in dodatnih stroškov.

Slovaška– jedrska elektrarna Bohunice V1

Obveze glede zaprtja in razvoj financiranja

Jedrska elektrarna V1 (V1 NPP) je sestavljena iz dveh reaktorjev VVER 440/230. Organizacija, odgovorna za nadzor po zaustavitvi in razgradnjo V1 NPP, je državno podjetje (v lasti ministrstva za gospodarstvo) „Jadrová a vyraďovacia spoločnosť a.s.“ (JAVYS).

Enota 1 je bila dokončno zaustavljena 31. decembra 2006, enota 2 pa 31. decembra 2008.

Predvidena celotna pomoč EU za Slovaško med letoma 1999 in 2013 znaša 613[14] milijonov EUR.

Okvir za razgradnjo in odpadke

Opravljena so bila pripravljalna dela za razgradnjo, prav tako pa je bila pripravljena strateška dokumentacija za razgradnjo.

Izbor ključnih projektov, ki jih je financirala EU:

Predpriprava na razgradnjo / razgradnja

- Priprava načrta in dokumentacije za prvo fazo razgradnje V1 NPP;

- Ponovna vzpostavitev pomožnega kotla ter sistema za ogrevanje in distribucijo pare;

- Obnova sistema za zaščito območja in sprememba napajanja z električno energijo JAVYS po dokončni zaustavitvi V1 NPP;

- Izvajanje programa razgradnje s človeškimi viri, ki so na voljo v Bohunice V1 NPP;

- Nudenje svetovanja JAVYS.

- Ravnanje z odpadki

- Izgradnja začasnega skladišča za radioaktivne odpadke v kraju Bohunice;

- Nabava sodov za skladiščenje izrabljenega goriva;

- Obdelava odpadkov iz preteklosti – muljev in sorbentov.

Energetski okvir

Program Bohunice je podprl ukrepe za blaženje nekaterih negativnih vplivov na slovaški energetski sektor v skladu s „ Strategijo za zanesljivost oskrbe z energijo Slovaške republike do leta 2030 “.

Izbor ključnih projektov, ki jih je financirala EU:

- ponovna izgradnja 400 kV elektronapajalne postaje Križovany;

- sprememba v sektorju prenosa energije zaradi dokončne zaustavitve V1 NPP;

- finančni instrument za energetsko učinkovitost javnih stavb in trajnostne vire energije.

Glede na podatke, ki jih je predložila EBRD, so izvedeni ukrepi v energetskem sektorju enakovredno nadomestili skoraj 20 MWe zmogljivosti za proizvodnjo električne energije, ki je bila izgubljena po zaprtju V1 NPP.

Uspešnost

Od vseh sredstev, ki so na voljo v okviru BIDSF (385,807 milijona EUR) , je bil določenim projektom dodeljen znesek 364,07 milijona EUR. Znesek, ki ga je EU izplačala v BIDSF, zajema 157,80 milijona EUR.

Od začetka programa so nekatera vprašanja, kot so reorganizacija JAVYS, težave pri komunikaciji med udeleženimi stranmi in plinska kriza na začetku leta 2009, prispevala k zapletenosti izvajanja programa in povzročila zamude pri nekaterih projektih.

Kljub tem težavam sta bili obe enoti zaustavljeni po načrtu in se varno vzdržujeta. Zdaj sta v fazi razgradnje. Po zaprtju ni prišlo do pomanjkanja ali izpada elektrike. Zato je mogoče splošno uspešnost šteti za zadovoljivo.

Zamude, ki so se pojavile pri nekaterih projektih, bi lahko negativno vplivale na izdajo dovoljenja za razgradnjo (načrtovano sredi leta 2011). Evropska komisija še naprej pozorno spremlja napredek pri doseganju te ključne točke.

Od 31. decembra 2009 je bila porazdelitev sredstev, dodeljenih področju razgradnje in odpadkov ter energetskemu področju, sprejemljiva, vendar je treba v obdobju do leta 2013 dati prednost projektom na področju razgradnje in odpadkov.

Bolgarija – jedrska elektrarna Kozloduy

Obveze glede zaprtja in razvoj financiranja

Enote KNPP 1–4 so reaktorji izvedbe VVER 440/230. Lastnik in organizacija, odgovorna za razgradnjo enot 1 in 2 KNPP, je državno podjetje za radioaktivne odpadke (SERAW), saj sta bili obe enoti v celoti izpraznjeni. Lastnik in organizacija, odgovorna za razgradnjo enot 3 in 4, je državno podjetje Natsionalna Elektricheska Kompania EAD.

Enoti 1 in 2 sta bili zaustavljeni 31. decembra 2002, enoti 3 in 4 pa 31. decembra 2006.

Predvidena celotna pomoč EU za Bolgarijo med letoma 1999 in 2013 znaša 867,78[15] milijona EUR.

Okvir za razgradnjo in odpadke

Opravljena so bila pripravljalna dela za razgradnjo, prav tako pa je bila pripravljena strateška dokumentacija za razgradnjo. Enoti 1 in 2 sta bili popolnoma izpraznjeni. Sredici reaktorjev 3 in 4 sta izpraznjeni, vendar je še nekaj goriva ostalo v bazenih za gorivo reaktorja.

Leta 2008 sta bili enoti 1 in 2 ločeni od enot 3 in 4, odgovornost za enoti 1 in 2 pa je bila prenesena na SERAW. Ta ukrep je bil izveden, da bi se pospešila razgradnja enot 1 in 2.

Izbor ključnih projektov, ki jih je financirala EU:

Predpriprava na razgradnjo / razgradnja

- Posodobljena strategija razgradnje;

- Podpora za izvajanje razgradnje s človeškimi viri, ki so na voljo v enotah 1–4 KNPP;

- Začetek demontaže sistemov in naprav, ki ne ogrožajo varnosti;

- Izgradnja toplarne.

Ravnanje z odpadki

- Izgradnja nacionalnega odlagališča;

- Izgradnja skladišča za zelo nizkoradioaktivne odpadke;

- Skladišče za razpad prehodnih radioaktivnih odpadkov in običajnih odpadkov;

- Vzpostavitev obratov za obdelavo odpadkov na kraju samem;

- Izgradnja skladišča za suho izrabljeno gorivo, vključno s sodi za skladiščenje elementov iz izrabljenega goriva VVER 440.

Energetski okvir

Program Kozloduy je podprl ukrepe za blaženje posledic v energetskem sektorju v skladu z Energetsko strategijo Bolgarije.

Izbor ključnih projektov, ki jih je financirala EU, je naveden spodaj:

- izvajanje in upravljanje obnove omrežja za daljinsko ogrevanje v Sofiji;

- okvirni instrument kreditne linije za energetsko učinkovitost in obnovljive vire energije;

- MARITSA EAST-2 – namestitev sistema za odstranjevanje vode iz sadre in obnova črpalne postaje za ohlajeno vodo;

- obnova in razširitev nacionalnega sistema za distribucijo električne energije;

- izgradnja visokotlačnih plinovodov in postaj za uravnavanje plina.

Glede na podatke, ki jih je predložila EBRD, so izvedeni ukrepi v energetskem sektorju enakovredno nadomestili skoraj 500 MWe zmogljivosti za proizvodnjo električne energije, ki je bila izgubljena po zaprtju enot 1–4.

Uspešnost

Od vseh sredstev, ki so na voljo v okviru KIDSF (606,744 milijona EUR) , je bil določenim projektom dodeljen znesek 540,875 milijona EUR. Znesek, ki ga je EU izplačala v KIDSF, zajema 363,149 milijona EUR.

Program razgradnje se je izvajal v zelo neugodnih političnih razmerah. Leta 2006 je Bolgarija zaprosila za preložitev zaprtja, po 2006 pa za ponovno odprtje zaustavljenih reaktorjev. Kljub tem težavam se lahko splošna uspešnost programa šteje za zadovoljivo, saj so bile vse enote zaustavljene tako, kot je določeno v Pristopni pogodbi.

Enoti 1 in 2 sta bili v celoti izpraznjeni, skladiščenje suhega izrabljenega goriva je skoraj končano, začela pa so se prva dela za demontažo. Izvaja se izgradnja obratov za ravnanje z odpadki in njihovo skladiščenje. Po zaprtju enot reaktorja ni prišlo do izpada elektrike. Prizadevanja sedanje bolgarske vlade ter ločitev enot 1 in 2 od enot 3 in 4 bodo prispevali in pozitivno vplivali na pravočasno izvedbo programa za razgradnjo.

Bistvena korist, ki jo zagotavlja pomoč EU, je sprememba strategije razgradnje, tj. prehod z „odložene“ na „takojšnjo – neprekinjeno razgradnjo“. To omogoča skrajšanje celotnega trajanja razgradnje in kar največji izkoristek razpoložljivega osebja za izvajanje del razgradnje. To bo pozitivno vplivalo na celotne stroške razgradnje.

Velik del sredstev je bil dodeljen energetskim projektom za preprečevanje posledic predčasnega zaprtja.

Sklepna ugotovitev

Vse zadevne jedrske enote v Litvi, na Slovaškem in v Bolgariji so bile varno zaustavljene v skladu s pristopnimi pogodbami teh držav. Razgradnja še poteka. Tak rezultat je bil dosežen kot neposredna posledica uspešnega izvajanja programa pomoči EU.

Pomoč EU se izvaja od obdobja pred pristopom in zaustavitvijo zadevnih jedrskih elektrarn. V tem času so pri izvajanju programov pomoči EU nastale različne težave, in sicer tako na politični kot na tehnični ravni. Države članice so si močno prizadevale za ponovna pogajanja o svojih političnih obveznostih, vendar je EU z izraženo solidarnostjo in zagotavljanjem ustrezne finančne pomoči pomagala vsem državam pri izpolnjevanju njihovih obveznosti glede zaustavitve reaktorjev v okviru pristopnih pogodb.

Mejni pogoji za vsako državo so edinstveni in vplivajo na izbiro tehnologije, strategije in projektov. Zato je težko izvesti neposredno primerjavo učinkovitosti pomoči EU med posameznimi državami članicami. Pred začetkom izvajanja projektov za vsako jedrsko elektrarno je bila opravljena ocena potreb in zmogljivosti. Opredeljevanju in izvajanju projektov je koristilo tudi redno ponovno vrednotenje nacionalnih strategij in načrtov razgradnje.

Uspešnost

Obseg težav, s katerimi so se srečevale posamezne države, je bil odvisen od različnih vrst reaktorjev, ki jih je bilo treba razgraditi, stanja obstoječe infrastrukture, potrebne za obvladovanje izzivov v zvezi z razgradnjo in ravnanjem z odpadki, možnosti nadomestitve izgubljene zmogljivosti za proizvodnjo električne energije, regulativnega in političnega okolja ter izbire strategije razgradnje.

Kljub začetnim težavam so bili reaktorji zaustavljeni po načrtu, večina pa je bila tudi izpraznjena, kar je pomemben korak k dokončnemu zaprtju in razgradnji jedrskih elektrarn.

V vseh državah članicah finančna sredstva, ki so na voljo za projekte, presegajo izplačila. Sredstva so bila zagotovljena vsako leto od leta 1999, ko jih države članice še niso mogle v celoti izkoristiti. Zato so se nekatera sredstva nakopičila. Nedavno so bila ta sredstva učinkoviteje in bolj uspešno uporabljena ter bodo v celoti izkoriščena v naslednjih dveh letih.

Pri zadevnih treh programih je bil v zadnjih letih in do konca obdobja za poročanje zabeležen velik napredek, saj je bila opredeljena ali pripravljena večina projektov, povezanih z razgradnjo in energetskim sektorjem, njihov velik del pa se že izvaja.

V vseh državah je bila večina sredstev usmerjena v projekte, povezane z razgradnjo in ravnanjem z radioaktivnimi odpadki. Litva in Bolgarija sta velik del sredstev porabili za skladiščenje izrabljenega goriva in ravnanje z odpadki. Obrati, potrebni za razgradnjo ter obdelavo in skladiščenje radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva, so v fazi izgradnje, dokumentacija v zvezi z dovoljenjem se pripravlja, prav tako pa so se začela prva pripravljalna dela za razgradnjo.

Energetski sektor je pridobil koristi v primerih, ko so bili projekti v skladu z energetsko politiko EU in nacionalnimi energetskimi politikami. Pomoč EU za energetski sektor se je že v zgodnji fazi povišala, da bi se upoštevala izguba zmogljivosti za proizvodnjo električne energije. Ta pristop se je izkazal za koristnega in učinkovitega zlasti v primeru Bolgarije, in sicer pri blaženju učinkov nedavne energetske in finančne krize. Čeprav so se pri nekaterih projektih razgradnje pojavile zamude, se te aktivno odpravljajo, da bi se zmanjšal njihov učinek na kritično pot razgradnje.

Pravni okvir in strukture upravljanja držav se še naprej prilagajajo spremembam zaradi prehoda s podjetij za proizvodnjo električne energije na organizacije za razgradnjo.

Obeti

Ukrepi na področju razgradnje in energetike se bodo še naprej izvajali, tj. do konca finančne perspektive, kot je določeno v navedenih strategijah. V primeru omejenih sredstev bodo imeli projekti v zvezi z razgradnjo prednost pred energetskimi projekti.

Uporaba pomoči EU na področju razgradnje bo osredotočena na izgradnjo potrebne infrastrukture, ravnanje z radioaktivnimi odpadki, pripravo potrebnih dovoljenj za razgradnjo in na razgradnjo. Vzpostavljene in okrepljene bodo nove strukture za organizacijo in upravljanje razgradnje za izvajanje dejavnosti razgradnje, medtem ko osebje elektrarn še naprej izvaja dela, povezana z razgradnjo.

Projekti v energetskem sektorju uspešno napredujejo. Ukrepi na tem področju se štejejo za zadostne. Čeprav bo zadnji finančni prispevek izplačan leta 2013, se bo izvajanje del v okviru teh prispevkov nadaljevalo po tem datumu.

Pomoč EU je bila vedno in ostaja namenjena zagotavljanju podpore državam članicam in ne celotnemu financiranju razgradnje ali nadomestilu za vse posledice zaprtja. Zagotovljeno pomoč morajo dopolnjevati ustrezna nacionalna sredstva.

[1] Francija, Nemčija, Italija, Japonska, Združeno kraljestvo, Združene države Amerike, Kanada, Evropska komisija.

[2] UL L 236, 23.9.2003, str. 33 in 944.

[3] UL L 236, 23.9.2003, str. 33 in 954.

[4] UL L 157, 21.6.2005, str. 11 in 38.

[5] UL L 411, 30.12.2006, str. 10.

[6] UL L 131, 23.5.2007, str. 1.

[7] UL L 189, 22.7.2010, str. 9.

[8] Program pomoči za srednje- in vzhodnoevropske države.

[9] UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

[10] Pismo Evropske komisije z dne 4. junija 2007 za Litvo: Imenovanje Nacionalne agencije za program Ignalina

[11] Odločba Komisije o postopkih v zvezi s programiranjem in spremljanjem ukrepov in finančne pomoči v okviru programov Bohunice in Ignalina za obdobje od 2007 do 2013 ter programa Kozloduy za obdobje 2007–2009 – C(2007)5538.

[12] Dejanske dodelitve sredstev do konca leta 2009 + napoved za obdobje 2010–2013.

[13] Izplačilo - poglavji 3.3.1. in 3.3.2.

[14] Dejanske dodelitve sredstev do konca leta 2009 + napoved za obdobje 2010–2013.

[15] Dejanske dodelitve sredstev do konca leta 2009 + napoved za obdobje 2010–2013.