GLOSAR

Energetska učinkovitost : Energetska učinkovitost pomeni uporabo manjšega vložka energije za enakovredno raven gospodarske dejavnosti ali storitve. Naložbe v varčevanje z energijo in energetsko učinkovitost zagotavljajo večji gospodarski in družbeni donos kot naložbe v oskrbo z energijo. Energetska učinkovitost izboljšuje možnosti za gospodarsko rast, povečuje konkurenčnost podjetij, znižuje stroške energije za gospodinjstva ter vodi k manjši odvisnosti od uvoza energije in zmanjšanju emisij.

Energetski pregled : Standardni energetski pregled zajema celovito energetsko analizo energetskih sistemov določenega objekta. Vključuje zlasti pripravo izhodiščne vrednosti za merjenje porabe energije v času, oceno potencialnih prihrankov energije in stroškovno učinkovitost ustrezno izbranih ukrepov za varčevanje z energijo.

Enostavna vračilna doba : Vračilna doba je ena od metod ocenjevanja stroškovne učinkovitosti. Meri čas, ki preteče od trenutka začetne naložbe do trenutka, ko jo je z zbranimi prihranki mogoče odplačati.

Kohezijska politika :

Politika EU, katere namen je krepitev ekonomske, teritorialne in socialne kohezije znotraj EU z zmanjšanjem razvojne vrzeli med različnimi regijami. Ta revizija je zajemala predvsem naslednja dva sklada:

(a) Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR), ki vlaga v infrastrukturo, ustvarja ali ohranja delovna mesta ter podpira lokalne razvojne dejavnosti malih in srednje velikih podjetij;

(b) Kohezijski sklad (KS), ki krepi ekonomsko in socialno kohezijo s financiranjem okoljskih in prometnih projektov v državah članicah z BDP na prebivalca manj kot 90 % povprečja EU.

Merske enote za energijo :

Tona naftnega ekvivalenta (toe) je količina energije, ki se sprosti ob sežigu tone surove nafte in ustreza približno 42 GJ.

Gigadžul (GJ).

Giga-/mega-/kilovatna ura (G/M/kWh).

Nacionalni akcijski načrti za energetsko učinkovitost (NEEAP) : Države članice morajo v svojih nacionalnih akcijskih načrtih za energetsko učinkovitost pojasniti, kako nameravajo doseči okvirni ciljni 9-odstotni prihranek energije do leta 2016, kot zahteva Direktiva 2006/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah. V teh akcijskih načrtih je treba opisati načrtovane ukrepe za izboljšanje energetske učinkovitosti ter korake, ki jih je treba narediti za spoštovanje določb o dobrem zgledu javnega sektorja ter zagotavljanju informacij in nasvetov končnim porabnikom.

Operativni program (OP) :

Dokument, ki ga predloži država članica in sprejme Komisija, za določitev razvojne strategije s skladnim nizom prednostnih nalog (ki so v Uredbi 1083/2006 imenovane "prednostne osi"), katerih izvajanje naj bi podpiral sklad kohezijske politike.

Prednostne osi zajemajo skupino povezanih operacij, ki imajo specifične merljive cilje. Operacije so nadalje razčlenjene na ukrepe. Ukrepi (ki v poročilu pomenijo tudi korake ali procese) pomenijo projekt ali skupino projektov, ki jih izbere organ upravljanja (na podlagi meril, ki jih določi nadzorni odbor) in izvaja eden ali več upravičencev.

Organ upravljanja : Nacionalni, regionalni ali lokalni organ, ki ga določi država članica in ki predloži operativni program v sprejetje Komisiji ter je odgovoren za njegovo naknadno upravljanje in izvajanje.

Stroškovno optimalna metodologija za stavbe : Namen stroškovno optimalne metodologije je oblikovanje pravnega okvira za poostritev minimalnih zahtev držav članic glede energetske učinkovitosti stavb, da se zagotovi sprejetje vseh ekonomsko smiselnih ukrepov.

Stroškovno učinkovita naložba : Rešitev, ki ob najnižjih stroških omogoča dosego določene stopnje uspešnosti, oziroma rešitev z najvišjo stopnjo uspešnosti pri določeni ravni stroškov. Stroškovna učinkovitost se lahko uporablja tudi za primerjavo in prednostno razvrščanje alternativnih projektov znotraj programa. (Kreith, F., Goswami Y.D. Handbook of Energy Efficiency and Renewable Energy (Priročnik za energetsko učinkovitost in obnovljive vire energije), Taylor & Francis, Boca Raton, ZDA, 2007). Pri porabi EU mora biti doseženo najboljše razmerje med uporabljenimi sredstvi in doseženimi rezultati (glej člen 27(2) finančne uredbe).

POVZETEK

I. Stroški povečane porabe energije, izčrpavanje zalog fosilnih goriv in vpliv človeških dejavnosti na svetovne podnebne spremembe so gonilne sile novejših politik energetske učinkovitosti. Evropska unija je od leta 2000 prek svojih skladov kohezijske politike za sofinanciranje ukrepov za energetsko učinkovitost v državah članicah zagotovila skoraj 5 milijard EUR. Za dobro finančno poslovodenje teh sredstev so po sistemu "deljenega upravljanja" odgovorni Evropska komisija ter nacionalni in regionalni organi.

II. Evropsko računsko sodišče je ocenilo, ali so bile naložbe kohezijske politike v energetsko učinkovitost stroškovno učinkovite. Da bi našlo odgovor na to, si je zastavilo vprašanje, ali

(a) so bili za načrtovanje programov in financiranje določeni ustrezni pogoji, ki omogočajo stroškovno učinkovite naložbe v energetsko učinkovitost, in ali

(b) so bili projekti za energetsko učinkovitost v javnih stavbah stroškovno učinkoviti.

III. Revizija je bila opravljena v Češki, Italiji in Litvi, tj. državah, ki so za programsko obdobje 2007–2013 iz Kohezijskega sklada in Evropskega sklada za regionalni razvoj prejele največ podpore za ukrepe v zvezi z energetsko učinkovitostjo in ki so projektom na tem področju do leta 2009 tudi namenile največje zneske. Revizija je vključevala preučitev štirih operativnih programov in vzorec 24 projektov naložb v energetsko učinkovitost javnih stavb.

IV. Sodišče je ugotovilo, da:

(a) pri načrtovanju programov in financiranju niso bili določeni ustrezni pogoji, ki bi omogočali stroškovno učinkovite naložbe v energetsko učinkovitost, saj:

- za revidirane operativne programe niso bile opravljene ustrezne ocene potreb, da bi se opredelili specifični sektorji, kjer bi bilo mogoče doseči prihranke energije, in možnosti za njihovo stroškovno učinkovito doseganje, kar bi utemeljilo izbrane ukrepe in z njimi povezane stroške. Nacionalni organi niso poskrbeli za to, da bi bile te ocene vključene v nacionalne akcijske načrte za energetsko učinkovitost;

- države članice pri dodeljevanju sredstev ukrepom in konkretnim projektom na področju energetske učinkovitosti niso upoštevale koncepta stroškovne učinkovitosti oziroma najboljšega razmerja med uporabljenimi sredstvi in doseženimi rezultati kot odločilnih dejavnikov. Prav tako ta koncept ni bil del ocene, ki jo opravi Komisija pred odobritvijo operativnih programov;

- kazalniki uspešnosti za ukrepe na področju energetske učinkovitosti niso bili primerni za spremljanje programov. V smernicah Komisije za spremljanje niso bili opredeljeni kazalniki energetske učinkovitosti. Zato rezultati ukrepov na področju energetske učinkovitosti, o katerih so poročali posamezni organi upravljanja, niso primerljivi po celotni EU in jih ni mogoče združevati;

(b) revidirani projekti za energetsko učinkovitost v javnih stavbah niso bili strokovno učinkoviti,

- čeprav so vsi prinesli načrtovane fizične izložke, kot so zamenjava oken in vrat ali izolacija zidov in streh, so bili stroški v primerjavi z možnimi prihranki energije visoki. Potreba po prenovi javnih stavb je bila pomembnejši vidik od energetske učinkovitosti. Revidirani projekti, kljub temu, da naj bi ustvarili prihranke energije in izboljšali udobje, niso ustvarili dobrega razmerja med prihranki energije in stroški s tem povezane naložbe. Povprečna načrtovana vračilna doba za naložbe je bila približno 50 let, kar je veliko predolgo obdobje glede na življenjsko dobo prenovljenih sestavnih delov in celo stavb samih;

- energetski pregledi niso bili obvezni (Italija, Litva), kjer pa so se zahtevali (Češka), so vsebovali priporočila za veliko predrage naložbene rešitve. V 18 od 24 revidiranih projektov dejanskega prihranka energije ni bilo mogoče preveriti, ker ni bil zanesljivo izmerjen.

V. Sodišče priporoča, naj Komisija poskrbi, da se za financiranje ukrepov na področju energetske učinkovitosti v okviru kohezijske politike zahtevajo ustrezna ocena potreb ter redno spremljanje in uporaba primerljivih kazalnikov uspešnosti, preglednih meril za izbor projektov in standardnih stroškov naložbe na enoto energije, ki bi naj bila prihranjena, z najdaljšo sprejemljivo enostavno vračilno dobo.

UVOD

ENERGETSKA UČINKOVITOST

1. Izboljšana energetska učinkovitost pomeni uporabo manjšega vložka energije za enakovredno raven gospodarske dejavnosti ali storitve. Ukrepi na področju energetske učinkovitosti ponujajo še neizkoriščene možnosti za zmanjšanje porabe energije, blaženje negativnih učinkov človeških dejavnosti in krepitev zanesljivosti oskrbe z energijo. [1] Izboljšana energetska učinkovitost je pomembna v stanovanjskih, javnih in poslovnih stavbah, v proizvodni industriji in prometu ter pri proizvodnji in distribuciji električne energije.

2. Tipične naložbe v energetsko učinkovitost vključujejo dodatno izolacijo stavb, energetsko učinkovita okna, regulacijo temperature, izboljšanje sistemov daljinskega ogrevanja, industrijskih motorjev ter električnih in parnih sistemov, soproizvodnjo toplote in električne energije ter ponovno pridobivanje energije iz odvodnega zraka v prezračevalnih sistemih, odpadkov in reciklažnih materialov. V prometu je velik učinek mogoče doseči s preusmeritvijo prometa s cestnega na druge načine prevoza [2] ter z učinkovitejšo porabo goriva.

3. Kot je prikazano v tabeli 1, možnosti za energetsko učinkovitost še zdaleč niso povsem izkoriščene (Komisija je napredek ocenila s primerjavo prvotnih napovedi iz leta 2007 in zadnjih napovedi iz leta 2009). Naložbe v energetsko učinkovitost ovirajo številni dejavniki. Najpomembnejši so visoki začetni stroški in negotove koristi. Na odločitve o naložbah vplivajo cene energije, regulativna negotovost, razpoložljivost subvencij in dostop do posojil. Te ovire je mogoče odpraviti z javnimi ukrepi na področju tržnih in regulativnih nepopolnosti.

CILJI POLITIKE EU

4. Spodbujanje energetske učinkovitosti je opredeljeno v členu 194(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije v okviru vzpostavitve in delovanja notranjega trga ter potrebe po ohranitvi in izboljšanju okolja. EU si je leta 2007 zastavila nezavezujoč cilj, da bo do leta 2020 dosegla 20-odstotni prihranek glede na svojo predvideno porabo primarne energije [3]. Vendar bo EU po oceni sedanjih politik [4] (vključno s tistimi, ki so še v pripravi), ki jo je opravila Komisija, do leta 2020 brez dodatnih ukrepov skupno dosegla samo 9-odstotni prihranek energije (glej tabelo 1). Večji del dodatnih prizadevanj za dosego ciljnega 20-odstotnega prihranka bosta morala prispevati stanovanjski in terciarni (poslovne in javne stavbe) sektor [5]. Nova energetska strategija za obdobje 2011–2020 poziva k močnejši politični zavezanosti, "ki temelji na jasni opredelitvi cilja", ki ga je treba doseči, in "strogem spremljanju skladnosti" z zakonodajo EU, kot je uzakonjena v nacionalni zakonodaji. [6]

TABELA 1

PREDVIDENA GIBANJA IN POTENCIAL PRIHRANKOV ENERGIJE V LETU 2020

Vir: Delovni dokument služb Komisije, Ocena učinka, Spremni dokument, Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta o energetski učinkovitosti ter spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES, SEC(2011) 779 final.

| 2020 (izhodiščna vrednost za merjenje 2007) (Mtoe) | 2020 (izhodiščna vrednost za merjenje 2009) (Mtoe) | Pričakovani napredek v 2020 brez dodatnih ukrepov (%) | Ekonomski potencial 2020 (%) |

| 1 | 2 | 3 [=(2–1)/1*100] | 4 |

Bruto domača poraba energije brez končne neenergetske rabe | 1842 | 1678 | –9 % | –20 % (cilj EU) |

Poraba končne energije, in sicer: | 1348 | 1214 | –10 % | –19 % |

Industrija | 368 | 327 | –11 % | –13 % |

Promet | 439 | 395 | –10 % | –21 % |

Stanovanjski sektor | 336 | 310 | –8 % | –24 % |

Terciarni sektor | 205 | 181 | –12 % | –17 % |

Pretvorba, prenos in distribucija energije | 494 | 464 | –6 % | –35 % |

FINANČNA PODPORA V OKVIRU KOHEZIJSKE POLITIKE

5. EU ima več programov porabe [7] za spodbujanje politike energetske učinkovitosti. Največja vira financiranja sta sklada kohezijske politike (Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR) in Kohezijski sklad (KS)). V programskem obdobju 2000–2006 sta ESRR in KS podprla projekte na področju energetske učinkovitosti s sredstvi v višini 306 milijonov EUR. [8] Skupne načrtovane dodelitve za energetsko učinkovitost v programskem obdobju 2007–2013 so se doslej s 4192 milijonov EUR v letu 2008 povečale na 5078 milijonov EUR oktobra 2012 (glej Prilogo I za razčlenitev po državah članicah za obdobje 2000–2013). Komisija je predlagala, da se za programsko obdobje 2014–2020 dodelijo sredstva v višini nad 17 milijard EUR. [9]

DELJENO UPRAVLJANJE

6. Komisija v okviru kohezijske politike izdaja smernice za pripravo operativnih programov. Na začetku programskega obdobja izvede pogajanja o posameznih operativnih programih, ki jih predlagajo države članice, in nato te programe odobri. Njena naloga je tudi nadziranje vzpostavitve in delovanja upravljavskih in kontrolnih sistemov v državah članicah. Kasneje je njena glavna naloga spremljanje izvajanja operativnega programa, medtem ko v vsakodnevno upravljanje posameznih projektov ni vključena. Komisija od držav članic prejema letna poročila o izvajanju in sodeluje v nadzornih odborih. [10] Komisija ima končno odgovornost za izvrševanje proračuna. [11]

7. Organi upravljanja, posredniška telesa in organi za potrjevanje na nacionalni, regionalni in lokalni ravni upravljajo in spremljajo izvajanje operativnih programov. [12] Organi upravljanja ali posredniška telesa izberejo projekte in spremljajo njihovo izvajanje. Za financiranje projektov veljajo določena pravila in pogoji, ki so deloma določeni na ravni EU [13], deloma pa na ravni držav članic (merila za izbor projektov, ocena stroškov, koristi in morebitnih dohodkov od projektov ter ocena gospodarskih, socialnih in okoljskih učinkov so običajno pripravljeni na ravni držav članic, razen pri velikih projektih iz obdobja 2007–2013, pri katerih Komisija sprejme odločitev o sofinanciranju projektov).

OBSEG REVIZIJE IN REVIZIJSKI PRISTOP

8. Glavno revizijsko vprašanje je bilo, ali so bile naložbe kohezijske politike v energetsko učinkovitost stroškovno učinkovite. Da bi odgovorilo na to vprašanje, je Sodišče preučilo, ali:

- so bili pri načrtovanju programov in financiranju določeni ustrezni pogoji, ki bi omogočali stroškovno učinkovite naložbe v energetsko učinkovitost, in ali

- so bili sofinancirani projekti na javnih stavbah stroškovno učinkoviti.

9. Odgovor na vprašanje o načrtovanju programov in financiranju je zahteval analizo ustreznih operativnih programov, njihovih predhodnih vrednotenj in določanja prednostnih nalog v okviru politike energetske učinkovitosti na nacionalni ravni in v posameznih gospodarskih sektorjih. Potrebni so bili tudi analize uresničevanja nacionalnih ciljev energetske učinkovitosti, učinka skladov kohezijske politike na to uresničevanje ter razpoložljivosti nacionalnega in zasebnega sofinanciranja, kakor tudi pregled drugih nacionalnih mehanizmov finančne podpore.

10. Revizijski rezultati, ki so predstavljeni v tem posebnem poročilu, temeljijo na preučitvi štirih operativnih programov, financiranih prek Kohezijskega sklada ali Evropskega sklada za regionalni razvoj v Češki, Italiji in Litvi. Trije od njih [14] so iz programskega obdobja 2007–2013, eden [15] pa iz programskega obdobja 2000–2006. Te države so do konca leta 2011 za projekte energetske učinkovitosti v okviru svojih operativnih programov dodelile 1199,3 milijona EUR (33 % skupnega zneska za projekte, ki so bili v tem času izbrani v okviru skladov kohezijske politike, dodeljenih za energetsko učinkovitost v obdobju 2007–2013, glej tudi Prilogo I).

11. V iskanju odgovora na vprašanje o stroškovni učinkovitosti projektov na javnih stavbah je bilo med revizijo preučenih 24 zaključenih naložbenih projektov v sektorju javnih stavb. Revizija teh projektov je vključevala pregled projektnih predlogov ter preučitev izložkov in rezultatov projektov za preverjanje njihove stroškovne učinkovitosti.

OPAŽANJA

NAČRTOVANJE IN FINANCIRANJE

OPERATIVNI PROGRAMI NISO TEMELJILI NA USTREZNIH OCENAH POTREB

12. Operativni programi bi morali temeljiti na ocenah potreb ter pri ukrepih na področju energetske učinkovitosti upoštevati nacionalne in regionalne akcijske načrte za energetsko učinkovitost. V takšnih ocenah potreb bi bilo treba oceniti porabo energije glede na rabo končne energije v vseh sektorjih, opredeliti potenciale prihrankov energije v gospodarstvu ter določiti cilje in ustrezne metode za ovrednotenje uspeha načrta, kot jih opredeljuje in spodbuja Mednarodna agencija za energijo [16]. Potenciale prihrankov energije bi bilo treba raziskati, če so stroškovno učinkoviti.

13. Komisija je države članice tudi spodbujala, naj poskrbijo, da bodo zadevne naložbe kohezijske politike v celoti vključene v nacionalne strategije za energetsko učinkovitost in naj se po potrebi posvetujejo z organi upravljanja o ustreznih ukrepih, zlasti na regionalni in lokalni ravni, ki bi jih vključile v nacionalne akcijske načrte za energetsko učinkovitost. [17]

14. Revidirani operativni programi so vsebovali številne ukrepe, ki so temeljili na strateških smernicah Skupnosti, nacionalnih strateških referenčnih okvirih ter nacionalnih strateških načrtih in prednostnih nalogah. Prednostne osi energetske učinkovitosti so bile usklajene tako s strateškimi smernicami Skupnosti kot z nacionalnimi strateškimi referenčnimi okviri, vendar pa njihove široke smernice niso pripomogle k temu, da bi operativni programi postali trdni instrumenti gospodarskega razvoja, kot je opisano spodaj.

15. Nacionalni organi niso vzpostavili povezave med operativnimi programi in nacionalnimi akcijskimi načrti za energetsko učinkovitost. Pred nobenim revidiranim operativnim programom ni bila opravljena, niti vanj ni bila vključena, ustrezna ocena potreb, ki bi zajemala podroben opis in analizo skupnega potenciala prihrankov energije v gospodarstvu po posameznih sektorjih in regijah, opredeljevala potencial prihrankov energije v gospodarstvu ter določala cilje in ustrezne metode za spremljanje uresničevanja ciljev programa. Zato ni bilo jasno, zakaj bi bilo treba financirati različne sektorje in do kolikšne mere bi bilo potencial prihrankov energije mogoče doseči prek obstoječih tržnih instrumentov in javnih subvencij, vključno z ESRR in KS. V operativnih programih posledično niso bili opredeljeni specifični sektorji, kjer bi bilo mogoče doseči prihranke energije, in možnosti za njihovo doseganje, kar bi utemeljilo izbrane ukrepe in z njimi povezane stroške.

16. Tabela 2 vsebuje pregled prispevka operativnih programov k doseganju ciljev glede prihrankov energije v vseh treh revidiranih državah članicah. Ciljni prihranek energije v OP Okolje (Češka) je 21,7 % ciljnih prihrankov energije, določenih v nacionalnem akcijskem načrtu za energetsko učinkovitost do leta 2016. V ostalih dveh državah naj bi imeli operativni programi le manjšo vlogo. Za OP Bazilikata ciljni prihranki energije niso bili določeni.

17. Komisija pri odobritvi operativnih programov ni zahtevala, da države članice svojo dodelitev sredstev ukrepom na področju energetske učinkovitosti podprejo z rezultati ocenjevanja potreb.

TABELA 2

NAČRTOVANI PRISPEVEK SKLADOV KOHEZIJSKE POLITIKE K DOSEGANJU CILJEV IZBRANIH DRŽAV ČLANIC GLEDE PRIHRANKOV ENERGIJE

Vir: Operativni programi, nacionalni akcijski načrti za energetsko učinkovitost (NEEAP) (2007), izračuni Evropskega računskega sodišča.

Države članice | Operativni program (dodelitve za energetsko učinkovitost) | Ciljni prihranki energije DČ do 2016 (v GJ), kot so določeni v NEEAP (2007) | Ciljni prihranki energije v operativnem programu (v GJ) | % |

Češka | Okolje | 7143120 | 1550000 (v 2007, prvotno 430 000) | 21,7 (6) |

Italija | Bazilikata | 45477720 | Niso določeni. | N/R |

MOP Energija | 52500 | 0,1 |

Litva | Spodbujanje kohezije (prenova javnih stavb) | 13669200 | 360000 | 2,6 |

STROŠKOVNA UČINKOVITOST NI BILA ODLOČILNI DEJAVNIK PRI DODELITVI SREDSTEV UKREPOM NA PODROČJU ENERGETSKE UČINKOVITOSTI

18. Pri analizi stroškovne učinkovitosti se stroški (naložb ali drugih vrst porabe) primerjajo z učinki, ki jih je treba doseči. Vprašanje stroškovne učinkovitosti bi moralo biti odločilni dejavnik pri sprejemanju odločitev o javni porabi. [18] Koncept stroškovne učinkovitosti bi se moral uporabljati predvsem pri prednostnem razvrščanju projektov energetske učinkovitosti. Komisija je poudarila, da je cilj 20-odstotnega prihranka načrtovane porabe energije EU do leta 2020 mogoče doseči z uvedbo stroškovno učinkovitih ukrepov, kar pomeni, da se bodo naložbe povrnile z nižjimi računi za energijo v dobi trajanja ukrepov za prihranke energije, pogosto pa tudi veliko prej [19].

19. Države članice morajo zagotoviti, da javni sektor sprejme ukrepe za izboljšanje energetske učinkovitosti ter se pri tem osredotoči na stroškovno učinkovite ukrepe, ki ustvarjajo največje prihranke energije v najkrajšem obdobju. [20] Glede na nizko stopnjo napovedane uresničitve cilja 20-odstotnega prihranka (glej odstavek 4) bi si bilo treba pri dodeljevanju sredstev in izbiri projektov prizadevati za čim večjo stroškovno učinkovitost (glej okvir za dejansko prakso v Belgiji in na Danskem).

OKVIR

PRIMERI UPORABE KONCEPTA STROŠKOVNE UČINKOVITOSTI V DVEH DRŽAVAH ČLANICAH

V Belgiji se morajo v okviru akcijskega načrta flamske regije "Energetsko upravljanje v flamskih vladnih stavbah" vse regionalne naložbe s sedemletno ali krajšo vračilno dobo izvesti v treh letih. Prva faza mora biti ocenjena v petih letih, da se odloči, ali je mogoče izvesti drugo fazo naložb z desetletno ali krajšo vračilno dobo in, če jo je, kako. Na Danskem morajo vladne institucije izvesti ukrepe za prihranke energije, katerih vračilne dobe so do pet let. [21]

20. Pri nobenem od revidiranih operativnih programov stroškovna učinkovitost ni bila odločilni dejavnik pri dodeljevanju sredstev naložbam v energetsko učinkovitost. Organi upravljanja so pojasnili, da se je o dodelitvi sredstev kohezijske politike projektom energetske učinkovitosti odločalo na podlagi vladnih ocen porabe energije in vladnih načrtov za zmanjšanje te porabe, v določeni meri pa tudi na podlagi vzorca absorpcije odobritev v regijah v predhodnem programskem obdobju. Vendar pri tem niso bile zajete napovedi stroškov naložb za takšna zmanjšanja. Revidirani operativni programi niso vsebovali nobene analize, iz katere bi bilo razvidno, kako so bila sredstva dodeljena posamezni prednostni nalogi ali ukrepu.

21. Komisija pri ocenjevanju operativnih programov ni zahtevala, da države članice svojo dodelitev sredstev ukrepom na področju energetske učinkovitosti utemeljijo z njihovo stroškovno učinkovitostjo, niti te zahteve ni upoštevala pri posvetovanjih med svojimi službami in v svojih pripombah k osnutkom operativnih programov, ki so jih v odobritev predložili organi upravljanja.

22. Prvotna različica OP Okolje (Češka) naj bi za vsak prihranjen GJ povzročila strošek naložbe v višini 722 EUR, kar bi pomenilo enostavno vračilno dobo 61 let (z drugo prerazporeditvijo se je strošek zmanjšal na 339 EUR/GJ, vračilna doba pa na 28 let) [22]. V Italiji kazalniki uspešnosti in njihove vrednosti niso bili zanesljivi. V OP Bazilikata 2000–2006 se je kazalnik prihrankov energije nanašal samo na stanovanjske stavbe. V MOP Energija so bili ciljni prihranki energije majhni, kar je imelo za posledico zelo dolgo vračilno dobo (288 do 444 let, odvisno od cene energije). V OP Spodbujanje kohezije (Litva) je bil strošek za 1 prihranjeni GJ ocenjen na 861 EUR, z vračilno dobo 72 do 96 let, odvisno od cene energije (glej tabelo 3). Glede na življenjsko dobo prenovljenih sestavnih delov stavb in stavb samih so vračilne dobe veliko predolge.

SLABOSTI MERIL ZA IZBOR PROJEKTOV

23. Merila za izbor, ki jih uporabljajo organi upravljanja, bi morala biti pregledna ter zagotavljati namenjanje podpore stroškovno učinkovitim projektom energetske učinkovitosti. Določati bi morala standardno ali sprejemljivo vrednost za vsak izbrani parameter, kot je (najdaljša) enostavna vračilna doba za naložbo ali strošek na enoto prihranjene energije, kar bi pripomoglo k usmeritvi sredstev v stroškovno učinkovite naložbe.

24. Organi upravljanja si niso prizadevali zagotoviti, da bi izbrani projekti prinesli najboljše razmerje med zmanjšanjem porabe energije in izvršeno naložbo. Pri uporabljenih merilih za izbor je bilo opaziti številne slabosti, kot je pojasnjeno v naslednjih odstavkih.

25. Pri OP Okolje (Češka) so bila merila za izbor objektivna in pregledna ter so potencialnim upravičencem pomagala predvideti, ali bodo uspešni. Za vsak projektni predlog se je preverilo, ali ustreza dvema ekološkima meriloma (strošek 1 prihranjenega GJ in letni strošek zmanjšanja emisij CO2) in trem tehničnim merilom (odstotek prihranjene energije glede na prvotno stanje, strošek prenove in dosežen energetski standard po zaključku projekta). Poleg tega so bili od skupnih upravičenih stroškov projekta odšteti načrtovani petletni prihranki energije. Vendar je bila sprejemljiva vrednost kljub temu, da so bila merila za izbor projektov objektivna in so vključevala strošek na 1 prihranjeni GJ, med 200 in 560 EUR na GJ, kar pomeni vračilno dobo od 17 do 47 let, kar je veliko več kot pri državnih programih (glej opombo 22).

TABELA 3

STROŠKI 1 PRIHRANJENEGA GJ V VSEH ŠTIRIH REVIDIRANIH OPERATIVNIH PROGRAMIH

Vir: Operativni programi, izračuni Evropsko računsko sodišče.

Država članica | Operativni program (dodelitve za energetsko učinkovitost) | Ciljni prihranki energije v operativnem programu (v GJ) | Proračun (v milijonih EUR) | Strošek 1 prihranjenega GJ (v EUR) | Vračilna doba (v letih) |

Češka | Okolje | 1550000 (430 000) [9999] | 525 (310) [9999] | 339 (722) [9999] | 28 (61) [9999] |

Italija | Bazilikata | Niso določeni. | 26 (17) [9999] | N/R | N/R |

MOP Energija | 52500 | 764 | 14560 | 288–444 |

Litva | Spodbujanje kohezije | 360000 | 310 | 861 | 72–96 |

26. Pri OP Bazilikata (Italija) je organ upravljanja kot edino ocenjevalno merilo uporabil razmerje med ocenjeno količino prihranjene energije med trajanjem naložbe in celotnim zneskom upravičenih stroškov. Količino prihranjene energije je izračunal organ upravljanja. Na podlagi tega razmerja je nameraval izbrati projekte, ki bi potencialno ustvarili največji donos glede na skupne stroške projekta. Ker v izračunih ni bilo upoštevano dejansko stanje zadevnih stavb (tj. njihov razred energetske učinkovitosti ali dejanska poraba energije) in so zato temeljili na ocenah prihrankov energije namesto na zanesljivih podatkih iz energetskih pregledov, je težko ugotoviti, ali so izbrani projekti nudili stroškovno učinkovite rešitve.

27. Pri MOP Energija (Italija) je organ upravljanja zahteval, da je izbrani projekt zglednega značaja, skladen z medregionalnim operativnim programom in cilji regionalnih energetskih načrtov, "pripravljen" (da se delo začne) in inovativen v smislu tehnologije in materialov, medtem ko količina prihranjene energije in nastali stroški ter razmerje med njimi niso bili odločilni dejavnik pri izbiri.

28. Pri OP Spodbujanje kohezije (Litva) so se na regionalni in nacionalni ravni za podobne projekte v sektorju javnih stavb uporabljala različna merila za izbor. Pri dveh od treh ukrepov energetski pregled ni bil zahtevan, čeprav je bila poraba energije glavno merilo za izbor. Zato so bili za financiranje izbrani projekti v zvezi z javnimi stavbami z največjo porabo energije. Vendar po takšnih merilih, ki ne vključujejo stroškov za prihranek energije, ni mogoče določiti, katera stavba lahko doseže najboljše razmerje med prihranki energije in stroški, zato bodo stroškovno učinkoviti projekti izbrani le po naključju.

NEUSTREZNI KAZALNIKI USPEŠNOSTI IN NEUSTREZNO SPREMLJANJE

29. Pri upravljanju katerega koli programa porabe ali razvojnega projekta bi bilo treba določiti racionalne cilje in uvesti objektivno preverljive kazalnike za njihovo uresničevanje. Pri naložbah kohezijske politike v energetsko učinkovitost bi morali organi upravljanja vzpostaviti sistem ustreznih in merljivih kazalnikov uspešnosti [23]. Ob pomoči Komisije bi morali izdati ustrezne smernice, s katerimi bi olajšali spremljanje dosežkov projektov, kot so količina in stroški prihranjene energije ter njihov prispevek k doseganju ciljev politike energetske učinkovitosti. Zbrani podatki bi morali biti sprejemljive kakovosti z vidika ustreznosti, primerljivosti in zanesljivosti [24].

30. Organi upravljanja pri pripravi svojih operativnih programov niso razpolagali z izhodiščnimi podatki o potencialu prihrankov energije v sektorjih, izbranih za naložbe. Oblikovalci politike brez teh podatkov niso imeli potrebnih informacij, da bi lahko ocenili, v kolikšni meri lahko določen program prispeva k doseganju cilja politike, in zato tudi niso mogli odločati, ali bi bilo treba operativni program financirati ali ne.

31. Kazalniki uspešnosti za ukrepe na področju energetske učinkovitosti niso bili primerni za ustrezno spremljanje programov. Organi upravljanja so jih morali uporabljati, vendar ni bilo predpisano, kakšne vrste naj bi bili. Posledično so revidirani organi upravljanja uporabljali različne merilne metodologije in enote. Zato rezultati ukrepov na področju energetske učinkovitosti niso primerljivi po celotni EU in jih ni mogoče združevati.

32. V OP Okolje (Češka) je bila za ukrep na področju energetske učinkovitosti kazalnik skupna količina z ukrepom prihranjene energije v GJ. Podatki so bili predstavljeni na ravni projektov in nato združeni. Bili so točni in zanesljivi, saj so jih izračunali pooblaščeni izvajalci energetskih pregledov. Vendar so bili za projekte zavezujoči samo cilji glede tehničnih izložkov (zamenjana okna in vrata, izolirani zidovi in strehe v m2), cilji glede prihrankov energije pa ne.

33. V Italiji nista bili določeni ne izhodiščna vrednost potenciala prihrankov energije ne merilna metodologija. V OP Bazilikata je bil kazalnik fizičnih izložkov za prihranke energije število projektov, kazalnik rezultatov (prihranki energije v GJ/leto) pa je temeljil na teoretičnih ocenah. V MOP Energija se je neobstoj izhodiščnih podatkov o potencialu prihrankov energije odražal v nezanesljivih kazalnikih učinkov. Za kazalnike rezultatov in fizičnih izložkov ni bilo merilne metodologije, zato njihove ciljne vrednosti niso bile utemeljene.

34. V OP Spodbujanje kohezije (Litva) so bili določeni kazalniki za operativni program ter njegove prednostne osi in ukrepe. Povečanje ali zmanjšanje razpoložljivega financiranja za energetsko učinkovitost ni vedno spremenilo vrednosti kazalnikov, kot se običajno pričakuje. Na ravni prednostnih osi so se kazalniki nanašali na zmanjšanje energetske intenzivnosti, na ravni ukrepov pa na število projektov in količino prihranjene energije, ne pa tudi na strošek za prihranek energije.

35. V smernicah Komisije za spremljanje niso bili opredeljeni priporočeni ali zavezujoči kazalniki za energetsko učinkovitost. [25] Poleg tega skladi kohezijske politike spodbujajo izboljšano energetsko učinkovitost v okviru številnih drugih postavk, ne samo v postavki energetske učinkovitosti (električna energija, plin, naftni proizvodi in različne infrastrukture). Komisija ni spremljala prispevka teh ukrepov k uresničevanju cilja glede prihrankov energije do leta 2020, niti ni predvidevala uporabe takih kazalnikov uspešnosti v sektorju energetske učinkovitosti [26].

IZVAJANJE PROJEKTOV NA JAVNIH STAVBAH

ENERGETSKA UČINKOVITOST NI BILA GLAVNI CILJ

36. Občine in regije bi morale imeti načrte, ki bi temeljili na ocenah potreb in vključevali evidenco vseh njihovih stavb in stroškov za energijo ter dajati prednost stavbam z največjim potencialom prihrankov energije. Ta strategija bi dala prednost financiranju ukrepov na področju energetske učinkovitosti v stavbah z največjim potencialom prihrankov energije.

37. Občine ali regije niso imele načrtov, ki bi temeljili na ustreznih ocenah potreb. Po mnenju organov upravljanja so stavbe običajno veljale za "pripravljene" za financiranje, če jih je bilo treba prenoviti in je njihova dokumentacija ustrezala zahtevam.

38. Projekti, ki so bili izbrani za financiranje, niso imeli racionalnih ciljev, kar zadeva stroškovno učinkovitost, tj. strošek na enoto prihranjene energije. Njihova cilja sta bila prihraniti energijo in izboljšati udobje, vendar za financiranje niso bili izbrani na podlagi svojega potenciala za doseganje finančnih koristi s prihranki energije, kar bi nadomestilo nastale stroške (glej Prilogo II za vračilne dobe revidiranih projektov).

39. Nobena od revidiranih držav ni odobrila zahtev glede minimalne stroškovno optimalne energetske učinkovitosti stavb in njihovih sestavnih delov, prav tako niso sistematično zbirale podatkov o profilih porabe energije za obstoječe stavbe. Čeprav nacionalni gradbeni standardi določajo omejitve za toplotne vrednosti stavb in gradbene materiale, so upravičenci za dosego različnih razredov energetske učinkovitosti uporabljali prožne pristope, tehnologije in materiale.

40. Organi upravljanja niso zagotovili smernic za izvajanje ukrepov na področju energetske učinkovitosti, kot so specifikacije za dela, tehnologije, ki jih je treba uporabiti, in stroški ali optimalna razmerja med stroški in koristmi, ki jih je treba doseči.

ENERGETSKI PREGLEDI NISO BILI VEDNO OBVEZNI ALI PA NISO BILI KAKOVOSTNI

41. Standardni energetski pregled vključuje pripravo izhodiščne vrednosti za merjenje porabe energije za določen objekt, oceno prihrankov energije in stroškovno učinkovitost ustrezno izbranih ukrepov za smotrno ravnanje z energijo, izvesti pa ga je treba pred sprejetjem odločitve o financiranju. Izvajalec energetskega pregleda bi moral predlagati le možnosti, ki vodijo k skladnosti z obstoječimi tehničnimi standardi. Komisija je energetskim pregledom naklonjena, saj so lahko primerno orodje za zagotavljanje prihrankov energije, zlasti v stavbah in industriji. Zato so številne države članice uvedle obvezne energetske preglede v javnem sektorju [27].

42. V Češki so bili energetski pregledi obvezni za javne stavbe, ki so letno porabile več kot 1500 GJ energije. Upravičenci so v celoti upoštevali priporočila teh pregledov. Izvajalec energetskega pregleda je običajno priporočil zelo drago naložbeno rešitev, ker je obetala večje prihranke energije kot cenejše rešitve. Predlagana ni bila nobena stroškovno učinkovita rešitev.

43. V Italiji se niso izvajali energetski pregledi pred izvedbo projekta. Upravičencu projekta ni bilo treba spremljati porabe energije pred začetkom izvajanja projekta in po njegovem zaključku.

44. V Litvi med energetskimi pregledi niso bili dovolj podrobno izmerjeni podatki o stavbah pred prenovo. Zato dejanskih koristi projektov ni bilo mogoče preveriti [28]. Podobne težave so bile opažene v poročilu o spremljanju izvajanja programa za posodobitev stanovanjskih stavb [29]. Poleg tega pred izvajanjem projekta ni bila potrebna nobena izhodiščna ocena energetske učinkovitosti. Energetski pregledi pred začetkom projekta so bili opravljeni samo za dva od osmih revidiranih projektov, pri preostalih šestih pa so bili slednji opravljeni po začetku prenovitvenih del.

PROJEKTI SO PRINESLI FIZIČNE IZLOŽKE, VENDAR ZA VISOKO CENO GLEDE NA POTENCIALNI PRIHRANEK ENERGIJE

45. Vsi revidirani projekti so prinesli fizične izložke (npr. zamenjana okna in vrata, izolirani zidovi in strehe) v skladu z ustreznim standardom in v načrtovani količini. Vsi so prinesli koristi, kot so vzdrževanje stavbe in povečano udobje (npr. zmanjšanje hrupa, vdiranja vode/vetra) ali večja skladnost s sedanjimi zakonskimi zahtevami glede varnosti (npr. vrata za izhod v sili).

46. Za 18 od 24 revidiranih projektov organi upravljanja niso mogli navesti, v kolikšni meri so projekti dosegli svoje cilje glede prihrankov energije, saj slednji niso bili zanesljivo izmerjeni. Pri revidiranih operativnih programih v Italiji in Litvi je posledični prihranek energije ocenil samo organ upravljanja ali upravičenec. Samo v Češki so meritve izvedli usposobljeni izvajalci energetskih pregledov. Dokončni rezultati projektov v Češki in Litvi bi morali biti ocenjeni tri leta po zaključku projekta. Vendar pa v času revizije sistem spremljanja še ni deloval.

47. V skladu s predhodnimi poročili izvajalcev energetskih pregledov so v Češki vsi revidirani projekti, razen enega, dosegli svoje cilje glede zmanjšanja porabe energije [30], pri čemer so dejanski prihranki energije celo presegli načrtovane. Vendar so bili vsi revidirani projekti drage naložbe, katerih vračilne dobe presegajo življenjsko dobo posameznih sestavnih delov ali stavb. Vračilna doba revidiranih projektov je znašala od 27 do 148 let oziroma povprečno 52 let.

48. V OP Bazilikata (Italija) ni bilo mogoče zanesljivo oceniti koristi revidiranih projektov, saj niti pred začetkom izvajanja projektov niti po njihovem zaključku niso bili izvedeni nobeni energetski pregledi, prav tako pa niso bili zbrani nobeni podatki o porabi energije. Prihranek 1 GJ naj bi v vseh šestih revidiranih projektih v povprečju stal 252 EUR. Pri petih od šestih projektov so upravičenci revizorjem posredovali nekaj podatkov o porabi energije, iz katerih je bilo razvidno, da bi lahko vračilna doba projektov v povprečju trajala približno 50 let.

49. V okviru MOP Energija (Italija) je bil do konca leta 2011 zaključen samo en projekt [31]. V projektni vlogi so bile koristi ocenjene na milijon EUR/leto, kar bi pomenilo desetletno enostavno vračilno dobo. Ocenjuje se, da bodo po zaključku projekta prihranki energije znašali samo približno 500000 EUR/leto (upravičenec se je v projektni vlogi zmotil pri izračunu), kar pomeni, da bo enostavna vračilna doba 19 let.

50. V Litvi (OP Spodbujanje kohezije) so dejanski stroški naložbe v revidirane projekte znašali med 56 in 488 EUR na m2 ogrevane površine, kar je nekajkrat več od 31,85 EUR na m2, predvidenih v nacionalnem akcijskem načrtu za energetsko učinkovitost za obdobje 2006–2010. Pri petih od osmih revidiranih projektov [32] so trdili, da so dosegli načrtovane prihranke energije, vendat ti niso bili zanesljivo izmerjeni. V treh primerih rezultati še niso bili izmerjeni [33]. Pri revidiranih projektih je načrtovana enostavna vračilna doba znašala od 8 do 156 oziroma povprečno 58 let (glej Prilogo II za rezultate vseh revidiranih projektov).

ZAKLJUČKI IN PRIPOROČILA

51. Pri načrtovanju programov in financiranju niso bili določeni ustrezni pogoji, ki bi omogočali stroškovno učinkovite naložbe v energetsko učinkovitost s pomočjo skladov kohezijske politike, saj:

(a) za revidirane operativne programe niso bile opravljene ustrezne ocene potreb, da bi se opredelili specifični sektorji, kjer bi bilo mogoče doseči prihranke energije, in možnosti za njihovo stroškovno učinkovito doseganje, kar bi utemeljilo izbrane ukrepe in z njimi povezane stroške. Nacionalni organi niso poskrbeli za to, da bi bile te ocene vključene v nacionalne akcijske načrte za energetsko učinkovitost (glej odstavke 12 do 17);

(b) države članice pri dodeljevanju sredstev ukrepom in konkretnim projektom energetske učinkovitosti niso upoštevale koncepta stroškovne učinkovitosti oziroma najboljšega razmerja med uporabljenimi sredstvi in doseženimi rezultati kot odločilnih dejavnikov. Prav tako ta koncept ni bil del ocene, ki jo opravi Komisija pred odobritvijo operativnih programov (glej odstavke 18 do 22, 23 do 28);

(c) kazalniki uspešnosti za ukrepe na področju energetske učinkovitosti niso bili primerni za spremljanje programov. V smernicah Komisije za spremljanje niso bili opredeljeni kazalniki energetske učinkovitosti. Zato rezultati ukrepov na področju energetske učinkovitosti, o katerih so poročali posamezni organi upravljanja, niso primerljivi po celotni EU in jih ni mogoče združevati (glej odstavke 29 do 35).

52. Revidirani projekti za energetsko učinkovitost v javnih stavbah niso bili strokovno učinkoviti.

(a) Čeprav so vsi prinesli načrtovane fizične izložke, kot so zamenjava oken in vrat ali izolacija zidov in streh, so bili stroški v primerjavi z možnimi prihranki energije visoki. Potreba po prenovi javnih stavb je bila pomembnejši vidik od energetske učinkovitosti. Revidirani projekti, kljub temu, da naj bi ustvarili prihranke energije in izboljšali udobje, niso ustvarili dobrega razmerja med prihranki energije in stroški s tem povezane naložbe. Povprečna načrtovana vračilna doba za naložbe je bila približno 50 let, kar je veliko predolgo obdobje glede na življenjsko dobo prenovljenih sestavnih delov in celo stavb samih (glej odstavke18 do 22, 23 do 28, 36 do 40, 45 do 50);

(b) energetski pregledi niso bili obvezni (Italija, Litva), kjer pa so se zahtevali (Češka), so vsebovali priporočila za veliko predrage naložbene rešitve. V 18 od 24 revidiranih projektov dejanskega prihranka energije ni bilo mogoče preveriti, ker ni bil zanesljivo izmerjen (glej odstavke 41 do 44).

PRIPOROČILA

Komisija bi morala sprejeti potrebne pobude, vključno s pripravo nadaljnjih predlogov uredb v naslednjem programskem obdobju, da bi za financiranje ukrepov na področju energetske učinkovitosti v okviru kohezijske politike v naslednjem programskem obdobju veljali naslednji pogoji:

(1) Uvedba ustrezne ocene potreb na programski ravni. V takšni oceni potreb bi bilo treba oceniti porabo energije glede na rabo končne energije v vseh sektorjih, opredeliti potencial prihrankov energije v gospodarstvu ter določiti cilje in ustrezne metode za ovrednotenje uspeha energetskega načrta. Opredeliti bi morala tudi stroškovno učinkovite rešitve v vsakem sektorju.

(2) Redno spremljanje in uporaba primerljivih kazalnikov uspešnosti. Pri vseh operativnih programih, ki vsebujejo projekte na področju energetske učinkovitosti, bi bilo treba redno spremljati gibanje stroškov na enoto prihranjene energije ter načrtovane in dosežene vračilne dobe v operativnem programu. Poleg tega bi morali biti zbrani podatki sprejemljive kakovosti z vidika ustreznosti, primerljivosti in zanesljivosti. Nacionalni organi bi morali zbirati podatke o prihrankih energije, ki so bili doseženi z ukrepi, podprtimi s skladi kohezijske politike, Komisija pa bi jih morala združevati. Opredeliti bi bilo treba prispevek skladov kohezijske politike k cilju 20-odstotnega prihranka pri porabi primarne energije v EU do leta 2020.

(3) Uporaba preglednih meril za izbor projektov in standardnih stroškov naložbe na enoto energije, ki bi naj bila prihranjena (z uporabo enotne merilne enote in metodologije). Komisija bi morala določiti najdaljšo sprejemljivo enostavno vračilno dobo na podlagi običajnih amortizacijskih dob za naložbe v energetsko učinkovitost. V podporo temu bi se lahko uvedle stroškovno optimalne ravni za referenčne stavbe v državah članicah, ki so v skladu z Direktivo 2010/31/EU o energetski učinkovitosti stavb. Če stroškovno optimalne ravni za referenčne stavbe na nacionalni ravni še niso določene, bi se morali kot primarna zahteva pri izboru projektov na področju energetske učinkovitosti uporabljati energetski pregledi.

To poročilo je sprejel senat II, ki ga vodi g. Harald NOACK, član Evropskega računskega sodišča, v Luxembourgu na zasedanju 14. novembra 2012.

Za Računsko sodišče

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Predsednik

[1] COM(2006) 545 final z dne 19. oktobra 2006 – Akcijski načrt za energetsko učinkovitost: uresničitev možnosti.

[2] Prav tam.

[3] Sklepi predsedstva Evropskega sveta z dne 8./ 9. marca 2007, dokument 7224/1/07 REV 1. Ta cilj pomeni prihranek primarne energije (bruto notranja poraba, od katere se odšteje neenergetska raba) v vrednosti 368 milijonov ton ekvivalenta nafte (Mtoe) do leta 2020 glede na predvideno porabo v navedenem letu, ki naj bi znašala 1842 Mtoe, kar bi pomenilo stopnjo porabe v višini 1474 Mtoe. Ta cilj je bil ponovno potrjen na zasedanju Evropskega sveta junija 2010 ( 17/6/2010 št.: EUCO 13/10) in je sprejet v novi direktivi o energetski učinkovitosti.

[4] SEC(2011)277 final z dne 8. marca 2011.

[5] Stanovanjske, poslovne in javne stavbe so odgovorne za skoraj 40 % porabe energije in ponujajo največji potencial prihrankov energije. Stavbe, ki so v javni lasti ali javni rabi, predstavljajo glede na površino približno 12 % stavbnega fonda EU, načrt za energetsko učinkovitost pa poudarja pomen ukrepov za energetsko učinkovitost v javnem sektorju (Vir: COM(2006) 545 final). Treba je navesti, da so v tem sektorju, v nasprotju z, na primer, prometnim, tehnološke rešitve, ki so potrebne za nizkoogljično družbo, že na voljo.

[6] COM(2010) 639 final z dne 10. novembra 2010 – Energija 2020 – Strategija za konkurenčno, trajnostno in zanesljivo oskrbo z energijo.

[7] Sedmi okvirni program za raziskave (OP7), Inteligentna energija – Evropa (IEE) in mehanizem financiranja energetske učinkovitosti (EEFF).

[8] Evropska komisija (2009), Naknadna ocena programov kohezijske politike 2000–2006, financiranih iz ESRR (cilja 1 in 2) – Delovni sklop 5B: okolje in podnebne spremembe, str. 43.

[9] V skladu s predlogom Komisije je treba v bolj razvitih regijah in regijah v prehodu za energetsko učinkovitost, obnovljive vire energije, raziskave in inovacije ter konkurenčnost MSP nameniti najmanj 80 % virov iz ESRR, od tega vsaj 20 % za energetsko učinkovitost in obnovljive vire energije; v manj razvitih regijah je treba na ta tri področja usmeriti najmanj 50 % virov iz ESRR, od tega vsaj 6 % za energetsko učinkovitost in obnovljive vire energije. (Vir: COM(2011) 614 final z dne 6. oktobra 2011, str. 4).

[10] Uredba Sveta (ES) št. 1083/2006 z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1260/1999 (UL L 210, 31.7.2010, str. 25).

[11] Člen 17(1) Pogodbe o Evropski uniji (UL C 326, 26.10.2012, str. 13) in člen 317 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL C 326, 26.10.2012, str. 47).

[12] Povzetek zakonodaje EU o upravljavskih in kontrolnih sistemih za pomoč, dodeljeno v okviru skladov kohezijske politike, je mogoče najti na spletni strani: http://europa.eu/legislation_summaries/regional_policy/management/g24241_en.htm.

[13] Uredba (ES) št. 1083/2006.

[14] OP Okolje (Češka), medregionalni OP Energija (Italija) in OP Spodbujanje kohezije (Litva).

[15] OP Bazilikata (Italija).

[16] OECD/IEA (2008) Energy Efficiency Policy Recommendations (Priporočila za politiko energetske učinkovitosti), Pariz.

[17] SEC(2009) 889 final z dne 23. junija 2009 – Synthesis of the complete assessment of all 27 National Energy Efficiency Action Plans as required by Directive 2006/32/EC on energy end-use efficiency and energy services (Povzetek popolne ocene vseh 27 nacionalnih akcijskih načrtov za energetsko učinkovitost, kot jo zahteva Direktiva 2006/32/ES o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah), str. 47.

[18] Člen 27(1) in člen 27(2) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, 16.9.2002, str. 1).

[19] SEC(2011) 277 final.

[20] Člen 5 Direktive 2006/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/76/EGS (UL L 114, 27.4.2006, str. 64).

[21] Flamski akcijski načrt za energetsko učinkovitost (2007) in akcijski načrt za obnovljeno varčevanje z energijo (2005), Danska (www.ec.europa.eu/energy).

[22] Za primerjavo, letni češki državni program za podporo varčevanju z energijo in uporabo obnovljivih virov energije, sedaj Program EFEKT, deluje od leta 1991. Enostavna vračilna doba za naložbe je različna, od pet (industrija) do sedem (terciarni sektor) in 21 let (gospodinjstva), pri čemer je bil v obdobju 2005–2007 povprečni strošek enega prihranjenega GJ 74 EUR.

[9999] Po prerazporeditvi sredstev.

[23] Člen 27(3) Uredbe (ES, Euratom) št. 1605/2002 določa, da se za vse sektorje dejavnosti, ki jih zajema proračun EU, določijo specifični, merljivi, dosegljivi, ustrezni in časovno opredeljeni cilji. Doseganje teh ciljev se spremlja s kazalci poslovanja.

[24] Mnenje Računskega sodišča št. 7/2011 (UL C 47, 17.2.2012, str. 1).

[25] Delovni dokument Komisije št. 2 The New Programming Period 2007-2013, Indicative Guidelines on Evaluation Methods: Monitoring and Evaluation Indicators (Novo programsko obdobje 2007–2013, Okvirne smernice za metode vrednotenja: kazalniki za spremljanje in vrednotenje), avgust 2006.

[26] Delovni dokument Komisije Outcome indicators and targets, Towards a new system of monitoring and evaluation in EU Cohesion Policy (Kazalniki rezultatov in cilji, Na poti k novemu sistemu spremljanja in vrednotenja v kohezijski politiki EU), junij 2011, ni objavljen.

[27] SEC(2009) 889 final, str. 36 in 59.

[28] V skladu z metodologijo za energetske preglede ter preglede energetskih virov in porabe hladne vode v javnih stavbah, odobreno z odredbo ministra za gospodarstvo št. 4-184 z dne 29. aprila 2008, to ni potrebno.

[29] Spremljanje programa prenove večstanovanjskih stavb. Javna ustanova "Kompetencijų centras", naročeno s strani HUDA, 2009.

[30] Projekt Kladno.

[31] Projekt bolnišnice Cardarelli, Neapelj.

[32] Projekti Palanga, Gargzdai, Garliava, Alytus in Univerzitetna klinika v Vilni.

[33] Projekti Klaipeda, onkologija Kaunas in Mykolas Marcinkevičius v Vilni.

--------------------------------------------------

PRILOGA I

DODELITEV SREDSTEV KOHEZIJSKE POLITIKE ZA ENERGETSKO UČINKOVITOST V OBDOBJU 2000–2013 IN IZBRANI PROJEKTI V OBDOBJU 2007–2011

Opomba: Stopnja izbora nad 100 % pomeni, da so bila sredstva prerazporejena iz drugih prednostnih nalog ali ukrepov znotraj istega ali drugega operativnega programa.

Vir: Podatkovna zbirka o strukturnih skladih 2000–2006 Generalnega direktorata za regionalno politiko, SFC2007, letno poročilo o izvajanju za izbrane projekte za leto 2011.

Država članica | Dodeljen znesek 2000–2006 (v EUR) | Dodeljen znesek 2007–2013 (v EUR) | Skupna dodeljena sredstva v državi članici 2000–2013 (v EUR) | Skupna dodeljena sredstva v državi članici/skupna dodeljena sredstva (v %) | Izbrani projekti 2007–2011 (v EUR) | Izbrani projekti 2007–2011 (v %) |

Češka [1] | 9225386 | 942214473 | 951439859 | 17,7 | 342658632 | 36,4 |

Italija | 35298133 | 838592232 | 873890365 | 16,2 | 417305116 | 49,8 |

Poljska [1] | 11410880 | 499012133 | 510423013 | 9,5 | 389379855 | 78,0 |

Litva [1] | 31815678 | 370508149 | 402323827 | 7,5 | 439300937 | 118,6 |

Nemčija | 11969823 | 373182646 | 385152469 | 7,1 | 307047003 | 82,3 |

Madžarska [1] | 7181475 | 328531227 | 335712702 | 6,2 | 163856263 | 49,9 |

Francija | 25596690 | 291167688 | 316764378 | 5,9 | 177008914 | 60,8 |

Bolgarija [2] | 0 | 258104621 | 258104621 | 4,8 | 74144427 | 28,7 |

Romunija [2] | 0 | 253241727 | 253241727 | 4,7 | 60131969 | 23,7 |

Združeno kraljestvo | 23362973 | 150657204 | 173420177 | 3,2 | 167360699 | 111,1 |

Španija | 39941325 | 110048101 | 146803260 | 2,7 | 33326165 | 30,3 |

Čezmejno sodelovanje EU | 4029659 | 119642025 | 123671684 | 2,3 | 164027992 | 137,1 |

Grčija | 42623511 | 71170000 | 113793511 | 2,1 | 492363482 | 691,8 |

Slovenija [1] | 0 | 105700000 | 105700000 | 2,0 | 73707906 | 69,7 |

Latvija [1] | 21048774 | 60220000 | 81268774 | 1,5 | 106078878 | 176,2 |

Slovaška [1] | 1334466 | 78584184 | 79918650 | 1,5 | 64760737 | 82,4 |

Portugalska | 0 | 74200883 | 74200883 | 1,4 | 49599067 | 66,8 |

Irska | 22864270 | 19000000 | 41864270 | 0,8 | 22346186 | 117,6 |

Nizozemska | 793076 | 34250000 | 35043076 | 0,7 | 19917049 | 58,2 |

Estonija [1] | 2568584 | 28760241 | 31328825 | 0,6 | 27844967 | 96,8 |

Finska | 190740 | 24243917 | 24434657 | 0,5 | 6926847 | 28,6 |

Belgija | 5271426 | 18976147 | 24247573 | 0,5 | 9375338 | 51,0 |

Malta [1] | 0 | 12550000 | 12550000 | 0,2 | 3096758 | 24,7 |

Švedska | 0 | 9173788 | 9173788 | 0,2 | 1057737 | 11,5 |

Avstrija | 2864306 | 6156013 | 9020319 | 0,1 | 17383781 | 282,4 |

Medregionalno sodelovanje v EU | 6891928 | 0 | 6891928 | 0,1 | 0 | 0 |

Luksemburg | 0 | 504873 | 504873 | 0,01 | 1744838 | 345,6 |

Ciper [1] | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Danska | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Skupaj | 306283104 | 5078392272 | 5384675376 | 100 % | 3632051543 | 71,5 |

[1] Dodelitve od leta 2004.

[2] Dodelitve od leta 2007.

--------------------------------------------------

PRILOGA II

VRAČILNA DOBA IN DOSEŽENI PRIHRANKI ENERGIJE PRI PROJEKTIH V ČEŠKI, ITALIJI IN LITVI

Vir: Energetski pregledi in dejanski izložki projektov, izračun revizojev na podlagi podatkov iz energetskih pregledov, ocenjevalno obdobje med 25 in 50 leti.

Projekt | Namen | Stanje glede prihrankov energije po enem letu | Načrtovana vračilna doba (v letih) | Dejanska/ocenjena vračilna doba (v letih) |

Uherské Hradiště | Izolacija zidov in strehe, zamenjava oken v kulturnem domu in šoli | doseženo | 42 | 35 |

Karviná | Izolacija zidov in strehe, zamenjava oken v srednji šoli | doseženo | 93 | 78 |

Frýdek-Místek | Izolacija zidov in strehe, zamenjava oken v srednji šoli | doseženo | 40 | 30 |

Sokolov | Izolacija zidov in strehe, zamenjava oken v dveh osnovnih šolah, enem vrtcu in središču za prosti čas | doseženo | 86 | 81 |

Sokolov II | Izolacija zidov in strehe, zamenjava oken v treh osnovnih šolah | doseženo | 30 | 26 |

Volyně | Zahteven projekt izolacije zidov in strehe, zamenjave oken, zamenjave kotlarne na premog v skupni srednji in višji poklicni šoli ter internatu | doseženo | 148 (46) [1] | 146 (26) [1] |

Kladno | Izolacija zidov in strehe, zamenjava oken v osmih vrtcih | ni doseženo | 27 | 32 |

Plzeň | Izolacija zidov in strehe, zamenjava oken v eni osnovni in eni srednji šoli | doseženo | 55 | 48 |

Melfi | Zamenjava oken v srednji šoli | N/R | 20 | N/R |

Matera | Zamenjava oken v prostorih sedeža province Matera | ni zanesljivo izmerjeno | 42 | 104 |

Grassano | Zamenjava oken v osnovni šoli | ni zanesljivo izmerjeno | 28 | 56 |

Sant'Arcangelo | Zamenjava oken v glavni stavbi občine Sant’Arcangelo | ni zanesljivo izmerjeno | 37 | 17 |

ENEA-Rotondella | Zamenjava oken v menzi v raziskovalnem centru ENEA Trisaia | ni zanesljivo izmerjeno | 21 | 10 |

Policoro | Zamenjava oken v osnovni šoli v kraju Policoro | ni zanesljivo izmerjeno | 33 | 53 |

Neapelj | Ukrepi na strani ponudbe, namenjeni povečanju učinkovitosti proizvodnje in distribucije, kot so modernizacija kotlovnice in zamenjava tehničnih naprav, cevi in sistemov za oskrbo s toplo in hladno vodo in zrakom, ki se uporabljajo predvsem v stavbi glavne bolnišnice | ni zanesljivo izmerjeno | 10 | 19 |

Palanga | Prenova srednje šole Vladas Jurgutis v mestni občini Palanga | ni zanesljivo izmerjeno | 40 | 21 |

Gargždai | Prenova doma starejših občanov Viliaus Gaigalaitis | ni zanesljivo izmerjeno | 49 | 36 |

Klaipëda | Prenova šole za turizem v mestu Klaipėda | N/R | 156 | N/R |

Garliava | Povečanje učinkovitosti porabe energije v enoti bolnišnice Kauno apskrities ligoninė v vasi Garliava | ni zanesljivo izmerjeno | 57 | 31 |

Kaunas | Prenova onkološkega centra medicinske univerze v Kaunasu | N/R | 8 | N/R |

Vilna | Delna prenova bolnišnice Mykolas Marcinkevičius in tehničnih sistemov z namenom izboljšanja energetskih značilnosti | ni zanesljivo izmerjeno | 63 | 21 |

Alytus | Povečanje energetske učinkovitosti v centru za poklicno usposabljanje v mestu Alytus | ni zanesljivo izmerjeno | 26 | 23 |

Vilna | Izolacija strehe in prenova ogrevalnega in prezračevalnega sistema v operativni enoti klinike Santariškių univerzitetne bolnišnice v Vilni | N/R | 66 | N/R |

Povprečje | | | 51 | |

[1] Izvajalec energetskega pregleda je uporabil ceno rjavega premoga (85,45 CZK/GJ), ki so ga prvotno uporabljali v obnovljeni kotlarni; za primerjavo je revizor uporabil povprečno ceno energije 279 CZK/GJ, ki jo je šola plačevala za celotno dobavo energije.

--------------------------------------------------