[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 10.5.2006

COM(2006) 212 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU SVETU

Obdobje razmisleka in načrt D

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU SVETU

Obdobje razmisleka in načrt D

*****

1. Uvod

V zadnjih letih je potekala nova razprava o prihodnosti Evrope. Sprožili so jo Evropejci sami, vendar si je Evropska unija prizadevala, da bi jo usmerila in osredotočila. Evropski svet je decembra 2001, leto dni po Pogodbi iz Nice, sprejel Deklaracijo o prihodnosti Evropske unije, s katero je Unijo zavezal k več demokracije, preglednosti in učinkovitosti.

Ta „Laekenska deklaracija“ je ponudila možnost Ustave za Evropo in ustanovila Konvencijo, ki je združila predstavnike vlad in parlamentov iz Evrope ter institucije EU. Konvencija se je sporazumela o osnutku Pogodbe o Ustavi za Evropo. To je bila podlaga za besedilo, sprejeto oktobra 2004, ki so ga v Rimu podpisali voditelji držav in vlad vseh držav članic.

Zadnjo pomlad, po tem, ko je deset držav članic že odobrilo Ustavo, so jo državljani Francije in Nizozemske zavrnili. Čeprav so razlogi za takšno glasovanje nujno zapleteni, so raziskave javnega mnenja delno osvetlile, kaj je volivce spodbudilo k tej izbiri in njihov odnos do evropskega povezovanja[1]. Kar pa je najbolj vplivalo na glas „proti“ volivcev v obeh državah, so bile skrbi glede gospodarskega in socialnega položaja države. V Franciji so se tisti, ki so glasovali „proti“, sklicevali predvsem na socialno-gospodarske vidike, s katerimi so obrazložili svojo izbiro: strah pred škodljivim učinkom na delovna mesta, trenutni gospodarski položaj in položaj na trgu dela, vtis, da je bila Ustava preveč liberalna oziroma ne dovolj socialna. Zdi se, da je volivce „proti“ na Nizozemskem spodbudilo tudi nezadostno razumevanje resničnega vpliva in pomena Ustave, ki mu je sledil strah pred izgubo suverenosti. Vendar to na splošno ni povzročilo padca podpore Unije kot celote: 88 % Francozov in 82 % Nizozemcev ima še vedno pozitivno mnenje o Uniji.

Evropski svet je po negativnem izidu referendumov sprejel deklaracijo o ratifikaciji Pogodbe o Ustavi za Evropo, s katero so voditelji držav in vlad pozvali k obdobju razmisleka, med katerim naj bi v vsaki državi potekala obsežna razprava. Ta razprava naj bi vključevala državljane, civilno družbo, socialne partnerje, nacionalne parlamente in politične stranke. Evropske institucije, zlasti Komisija, so bile povabljene k sodelovanju v tej razpravi.

Hkrati se je v več državah članicah nadaljeval postopek ratifikacije. Pet držav je od junija 2005 odobrilo Ustavo, medtem ko se v prihodnjih mesecih pričakuje končno mnenje finskega parlamenta. To bi lahko kmalu privedlo do skupaj 16 ratifikacij.

Komisija je oktobra 2005 predstavila „načrt D“, kjer D pomeni demokracijo, dialog in debato[2]. To je dalo nov zagon razpravi o prihodnosti Evrope s spodbujanjem novih načinov za vključitev državljanov v razpravo.

Načrt D je bil odgovor na francoski in nizozemski referendum, vendar ne gre za reševanje Ustave, prav tako pa ni časovno omejen na obdobje razmisleka: je začetna točka za dolgoročni postopek demokratične reforme. Politični cilj je doseči, da državljani sprejmejo politike EU za svoje, jih narediti razumljive in pomembne ter vzpostaviti odgovornost in zanesljivost institucij EU do tistih, katerim služijo. Ta postopek bo dolgotrajen, če želimo doseči vidne in trajne rezultate, in bo zahteval pravo predanost predvsem držav članic, pa tudi institucij EU. Uspeh se bo nazadnje meril z zmožnostjo in pripravljenostjo EU, da prisluhne, prouči povratne informacije in posledično zagotovi politične rezultate.

Spomniti je treba, da države članice ostajajo prvenstveno odgovorne za organizacijo razprav na nacionalni, regionalnih in lokalnih ravneh. Vloga Komisije v okviru načrta D je pomoč pri organiziranju razprave, če je treba, z zagotavljanjem finančne in organizacijske podpore državam članicam. V prilogi je predstavljen obširen pregled stanja ukrepov načrta D, ki jih je med oktobrom 2005 in aprilom 2006 izvedla Komisija.

Intenzivnost razprave o prihodnosti Evrope se je med državami članicami močno razlikovala. Vsaj delno je to naraven odziv na različne stopnje, ki so jih države članice dosegle v postopku ratifikacije – države članice, ki so ratifikacijo že izvedle, so razpravo že imele. Razumljivo bodo manj pripravljene, da sprožijo nove pobude, njihove državljane pa bodo naslednji koraki manj zanimali.

Obdobje razmisleka bo omogočilo celovito oceno nacionalnih razprav, ki bo izvedena junija 2006. To sporočilo vsebuje povzetek razprav s posebnim sklicevanjem na ugotovitve, ki jih lahko povzamemo iz načrta D. Prav tako vključuje podrobnosti iz posebne raziskave Eurobarometra[3] o prihodnosti Evrope. Te sklepne ugotovitve spremljajo „Agendo državljanov – Doseganje rezultatov za Evropo“ kot prispevek Komisije za Evropski svet o prihodnosti Evrope[4].

2. Vprašanja, obravnavane v razpravah

2.1. Gospodarski in socialni razvoj Evrope

Raziskava Eurobarometra je vključila vprašanja, namenjena oceni splošnega razpoloženja med Evropejci. Rezultati so nakazali, da so Evropejci na splošno zadovoljni z življenjem v svojih državah , v glavnem pa so bili zadovoljni tudi z družinskim življenjem in svojim poklicem. Vendar je večina na prihodnost gledala pesimistično , prednjačile so skrbi glede gospodarskih in socialnih obetov. Nezaposlenost , zlasti med mladimi, je ostajala glavna skrb.

Vpliv globalizacije je bilo glavno vprašanje v vseh nacionalnih razpravah in spletnih posvetovanjih. Postavljena so bila vprašanja glede vpliva na zaposlenost in blaginjo ter glede potrebe po večji konkurenčnosti in produktivnosti v starajoči se družbi.

Nekateri mediji, sindikati, mladi in nevladni sektor so izpostavili povezavo med Evropsko unijo in globalizacijo . To je bilo povezano s strahom, da bi globalizacija lahko negativno vplivala na socialno zaščito in povečala premoženjske razlike. Vendar je Eurobarometer pokazal ravnovesje v odnosu do globalizacije, čeprav so bili tisti, katerim se zdi dobra priložnost za nacionalne družbe (37 %), preglasovani s strani tistih, katerim se zdi grožnja za zaposlovanje in podjetja (47 %). V več državah je bilo veliko kritik deležno pomanjkanje dinamičnosti v evropskem gospodarstvu.

Skrbi glede socialne zaščite so se osredotočile na pokojninske reforme, sisteme socialnega varstva ali zdravstva. Kljub svoji pomembnosti v evropski politiki je bila liberalizacija storitev manjkrat omenjena. Na splošno se državljani nagibajo k prepričanju, da bi Evropska unija lahko uporabila evropski socialni model kot pomoč za zaščito pred negativnimi stranskimi učinki globalizacije , vendar vidijo le malo konkretnih ukrepov.

Prosti pretok delavcev je bilo skoraj v vseh nacionalnih razpravah občutljivo vprašanje. V nekaterih starih državah članicah so ostale skrbi glede izgube služb in zniževanja plač zaradi odpiranja trga dela za delavce iz novih držav članic. Hkrati državljani novih držav članic preostale omejitve prostega pretoka delovne sile še vedno dojemajo kot zanikanje temeljnih pravic Unije.

V novih državah članicah sta bili izpostavljeni dve dodatni pomembni temi. Prvič, za večino državljanov so bili pomemben cilj obeti za priključitev k euroobmočju . Drugič, uporaba schengenskega sistema je bila vir zaskrbljenosti iz razlogov, da bi lahko pomenila nove ovire za sosede držav članic.

2.2. Evropska unija in njena vloga

Nacionalne razprave so se nagibale k potrditvi rezultatov raziskav, da se članstvo v Evropski uniji na splošno šteje kot pozitivno. Vendar raziskave javnega mnenja kažejo padanje podpore v večini držav članic v zadnjih mesecih, zlasti padec podpore v Avstriji, na Finskem in v Združenem kraljestvu.

V več novih državah članicah so se državljani spraševali o vlogi njihove države v Evropski uniji ter o odnosih med starimi in novimi državami članicami.

V razpravah so bila pogosto omenjena sredstva EU in razpoložljivost strukturnih in kohezijskih skladov . Ti so bili v glavnem prepoznani kot pozitivna priložnost, nekaj kritike pa je bilo namenjene okornim postopkom. Zmanjšanje sredstev EU povzroča posebne skrbi v Španiji, kjer menijo, da so z zadnjo širitvijo „izgubili“. Hkrati so državljani v državah, kot sta Švedska in Združeno kraljestvo, kritični do tega, kar se jim zdi neupravičeno breme.

Mir med državami članicami in enotni trg se štejeta kot najbolj pozitivna dosežka evropske zgradbe . Raziskave javnega mnenja kažejo tudi ugodno oceno naporov Unije, da okrepi sodelovanje na področju raziskav in inovativnosti ter spodbuja enako obravnavanje moških in žensk. Poleg tega so bila v več razpravah izpostavljena vprašanja, povezana z varnostjo, kot so varnost okolja, varnost živil, varnost prevoza in pravice potnikov, oskrba z energijo, pri čemer je bilo delo Unije v večini primerov priznano kot pozitivno – zlasti v nekaterih državah članicah. Občasno se je razpravljalo o potrebi po skupni politiki o migracijah in azilu, davčni reformi, izobraževanju, evropski identiteti in kulturni raznolikosti, kakor tudi o pravicah potrošnikov in prihodnosti kmetijskega sektorja.

Državljani so bolj kritični do tega, kar se jim zdi pretirano urejanje , prekomerno podrobna zakonodaja in birokracija. Podoba oddaljene EU, ki se brez potrebe vmešava, ostaja močna. V več državah so se ostali kritični komentarji osredotočili tako na demokratični deficit kot na pomanjkanje preglednosti evropskih institucij. Večkrat so pozvali k večji udeležbi državljanov v postopku odločanja.

Poleg tega v več državah obstaja mnenje, da Komisija vseh držav članic ne obravnava enako. Ta občutek je najmočnejši v majhnih državah v smislu, da se pravila o čezmernih primanjkljajih ali odločitve glede konkurence ne uporabljajo pošteno. Enak občutek se pojavlja glede izvajanja prava Skupnosti.

Raziskave javnega mnenja so pokazale zelo slabo znanje in razumevanje delovanja Unije , njenih institucij in njihove vloge. Vendar povpraševanje obstaja in v preteklih mesecih so predstavništva Komisije v državah članicah zabeležila porast zahtev študentov za informacije o evropskih institucijah ter glede študija in programov izmenjav v drugih državah članicah.

Za vprašanje jezika se zdi, da v nacionalnih razpravah ni bilo velikokrat obravnavano, vendar se je jasno izrazilo kot poglavitno vprašanje na Evropskem debatnem forumu, kjer so ljudje neposredno soočeni z izzivom komuniciranja z državljani iz drugih kulturnih ozadij. V tej razpravi je večina udeležencev pozvala k skupnemu drugemu jeziku za vse državljane EU.

Razprave so pokazale, da so določena vprašanja v nekaterih državah članicah zelo pomembna, v drugih pa se jim namenja malo interesa : Avstrijci so razpravljali o dostopu tujih študentov do avstrijskih univerz ter o čezalpskem tranzitu, medtem ko je bilo na regionalnih nemških razpravah večkrat izpostavljeno vprašanje subsidiarnosti. Na Danskem državljani razpravljajo o morebitni odpravi danske možnosti izbire. Prav tako je v središču razprav odziv EU na karikaturo Mohameda, z različnimi mnenji o odzivu Evropske unije. Na Cipru pa so posebno pozornost namenjali odnosu do Turčije.

2.3. Meje Evrope in njena vloga v svetu

Širitev ostaja ena od najbolj obravnavanih tem v razpravah. Povprečno 55 % Evropejcev meni, da je širitev EU pozitivna. Vendar se jih 63 % boji, da bi nova širitev povečala težave na nacionalnih trgih dela. V EU-15 so tisti, ki dvomijo, včasih menili, da so zadnje širitve potekale prehitro in posegle predaleč, prav tako pa se sprašujejo o nadaljnjih širitvah na splošno ter o pristopu Turčije konkretno. Zdi se, da se ti državljani bojijo izgube identitete v Evropi z nejasnimi mejami in povečanimi kulturnimi razlikami.

Narava razprav se je spreminjala od ene države do druge, od močnega odpora do nadaljnjih širitev v nekaterih primerih do bolj pozitivnega odnosa v drugih primerih (Slovenija, Združeno kraljestvo). Na mnenje državljanov o tem vprašanju vplivajo zgodovinske in geografske perspektive. Nekatere države so bolj naklonjene Hrvaški in zahodnemu Balkanu kot Turčiji.

V več državah državljani opozarjajo na potrebo po močni Evropi, s skupnimi pobudami v zunanji politiki ter nadaljnjim razvojem obrambne in varnostne politike, medtem ko so napori pri spodbujanju miru in demokracije v svetu precej široko priznani. Bolj podrobno, Finci in Latvijci so izrazili potrebo po tesnejšem sodelovanju med Evropsko unijo in Rusijo. Občasno sta bili obravnavani vprašanji izboljšanja sposobnosti EU za krizno upravljanje ter okrepitve čezatlantskih odnosov.

2.4. Način delovanja Unije: „Konkretni ukrepi, manj besed“

Po mnenju mnogih so ukrepi EU bistvenega pomena, pričakovanja s tem v zvezi so bila velika . Idejo Evrope kot političnega projekta za mir in solidarnost ter območja, kjer sta svoboda in pravičnost skupni, sprejema velika večina državljanov. Po njihovem mnenju je Evropska unija pristojna za to, da obrani evropski model v svetu, da se bori proti terorizmu in reši druge varnostne izzive.

Okolje, varnost živil ali energija so vprašanja, ki državljanom povzročajo skrbi in glede katerih se jim zdi povezovanje v Skupnost pozitivno. Na področjih, kjer ima EU dobre reference, evropsko javno mnenje stoji na stališču, naj EU nadaljuje s svojim delom in okrepi svojo moč. To še posebej velja za spodbujanje demokracije in miru na svetu, sodelovanje pri raziskavah in inovacijah ter varstvo okolja.

Obstaja pa tudi mnenje, da lahko način, na katerega deluje Unija, ovira izvajanje politike. Državljani so bolj kritični do načina delovanja Evropske unije kot do izvajanih politik in želijo biti v večji meri vključeni v odločanje Skupnosti. Želja je bila tudi, da se ukrepi EU pretvorijo v vidne rezultate na področjih, kjer je bila priznana resnična dodana vrednost.

V razpravah se državljanom zdijo institucionalna vprašanja abstraktna in kompleksna, bolj jih zanimajo konkretne politike, ki vplivajo na njihovo vsakdanje življenje, kot so zaposlovanje, okolje ali energija. Vendar sta bili ustavna dilema in vloga evropskih institucij pomembni vprašanji za Evropski debatni forum, ki sta sprožili mešane odzive. Evropsko javno mnenje je podprlo (25 %) tudi stališče, da bi bila Ustava koristna za prihodnost Evrope, ta element pa je naveden za primerljivimi življenjskimi standardi ter uvedbo eura v vseh državah članicah.

3. Sklepne ugotovitve

Predanost Komisije demokraciji, dialogu in razpravi se ne bo končala z zaključkom obdobja razmisleka. Komisija bo nadaljevala z izvajanjem 13 ukrepov, določenih v načrtu D oktobra 2005, in je pripravljena uvesti nove ukrepe, če in ko se bo to zdelo primerno. Pri tem bo odvisna od nadaljevanja tesnega sodelovanja z institucijami EU in državami članicami ter od izboljšanih prizadevanj in vključevanja nekaterih od njih.

Obdobje razmisleka nas je do sedaj naučilo nekaj koristnih stvari. Na pozitivni strani je treba zabeležiti očitno voljo do razprav o tem, kje bi Evropa morala ukrepati, ki je bila jasno izkazana z zelo konstruktivnimi in v prihodnost usmerjenimi pobudami nekaterih držav članic; javne razprave in forume, aktivne stike z nacionalnimi parlamenti, regijami in lokalno ravnijo. Več takšnih pobud, ki bi jih predlagalo več držav članic, bi EU seveda koristilo.

Na strani institucij EU so medparlamentarni forum, ki sta ga organizirala Evropski in avstrijski parlament 8. in 9. maja, ter številne hvalevredne pobude odbora Evropskega parlamenta jasno utrli pot za potrebno široko razpravo in sodelovanje na parlamentarni ravni ter tako nadalje povezali evropski projekt z ljudmi in njihovimi izvoljenimi predstavniki.

Na enak način sta Odbor regij in Evropski ekonomsko-socialni odbor vzpostavila strukture, ki ne zagotavljajo samo sodelovanja regij in socialnih partnerjev, temveč tudi seznanjanje z njihovimi mnenji ter njihovo upoštevanje pri oblikovanju politik EU.

Vendar je treba poudariti, da je treba vlogo teh pobud pri razvijanju evropskih zadev šteti za stalnejšo ter posledično zagotoviti strukture – na evropski, nacionalni, regionalni in lokalni ravni –, ki bodo omogočile stalne povratne informacije od državljanov. Zlasti je treba vključiti mlade, saj imajo jasen namen, da v večji meri sodelujejo pri razvoju Evropske unije in tako oblikujejo svoje aktivno evropsko državljanstvo[5].

Obdobje razmisleka je pokazalo, da državljani slabo poznajo in se ne zanimajo za delovanje institucij EU. Hkrati veliko pričakujejo od rezultatov in vsebine politik. To institucijam EU nalaga, da državljane v večji meri vključijo v politični postopek na vseh ravneh.

Komisija bo v tem pogledu igrala posebno vlogo in bo – z državami članicami in institucijami EU kot glavnimi sodelavci – morala zagotoviti, da se postopek povratnih informacij upošteva ter da tem mnenjem sledijo konkretni ukrepi. Komisija bo proučila, na kakšen način naj odgovori na te povratne informacije in pobude državljanov v postopku oblikovanja politike.

Komisija je pripravljena Svetu zagotoviti dodatne podatke, analize in pregled stanja svojih nenehnih prizadevanj na tem področju.

PRILOGA

Načrt D – obširen pregled stanja ukrepov, ki jih je izvedla Komisija

Oktober 2005–april 2006

Poleg stotin obiskov v državah članicah, vključno preko 100 obiskov predsednika in članov Komisije v nacionalnih parlamentih, je Komisija organizirala vrsto posebnih obiskov na visoki ravni kot del svojega programa načrta D, da bi se vključila v pravo razpravo z državljani Evrope. Nekatere od teh dejavnosti so opisane spodaj.

1. Primeri ukrepov, izvedenih od oktobra 2005

Spodbujanje širše javne razprave

- Obiski komisarjev v državah članicah : poleg običajnega števila obiskov komisarjev je bilo opravljenih pet posebej pripravljenih obiskov v zvezi z načrtom D, ki so se jih udeležili predsednik Barroso, podpredsednica Wallström, podpredsednik Barrot in komisarji Špidla, Ferrero-Waldner, Figel in Potočnik. Ti obiski so ponudili edinstveno združitev srečanj, vključno z nacionalnimi in lokalnimi vladami, nacionalnimi parlamenti, mediji, predstavniškimi organizacijami in splošno javnostjo, da bi omogočili izmenjavo z resnično obsežnim vzorcem družbe.

- Naslednji obiski v zvezi z načrtom D na Danskem 18.–19. maja ter v Latviji in Litvi v juniju bodo do Evropskega sveta seštevek obiskov v zvezi z načrtom D dvignili na osem.

- Pripravljenost komisarjev na nastop pred nacionalnimi parlamenti : komisarji so v letu 2005 opravili skoraj 100 kontaktov ali obiskov v nacionalnim parlamentih. Do aprila 2006 je bilo zaradi načrta D opravljenih več kot 40 obiskov komisarjev v nacionalnih parlamentih v skoraj vseh državah članicah. Nekatera od teh srečanj so bila prve priložnosti, da je nacionalni parlament sprejel predsednika Komisije ali komisarje na plenarnem zasedanju.

- Predstavništva, odprta za javnost & centri „Europe Direct“ : vsa predstavništva Komisije v državah članicah mesečno ali tedensko organizirajo „dneve odprtih vrat“ za konference, tiskovne konference in tematske predstavitve.

Spodbujanje vključevanja državljanov v demokratični proces

- Spodbujanje učinkovitejšega posvetovanja : Bela knjiga o evropski komunikacijski politiki, ki jo je sprejela Komisija 1. februarja 2006[6], bo podlaga za izdelavo nazornejšega akcijskega načrta, ki bo sledila po šestih mesecih obdobja posvetovanja, med katerim so vsi zainteresirani evropski državljani in zainteresirane strani povabljeni, da izrazijo svoja mnenja (do začetka maja 2006 je bilo evidentiranih nad 500 prispevkov)[7].

- Podpora za projekte evropskih državljanov : Komisija je 17. marca 2006 objavila poziv za zbiranje predlogov v vrednosti 2 mio EUR, da bi zagotovila finančno podporo projektom, katerih cilj je organizacija transnacionalnih dogodkov za državljane[8] (tj. ki vključujejo najmanj 4–5 držav članic na projekt). Projekti so trenutno v fazi izbire. Cilj tega poziva za zbiranje predlogov je spodbuditi pobude evropskih organizacij, ki pospešujejo javno udeležbo v razpravah o temah v zvezi z EU, kot je opisano v načrtu D.

- Večja preglednost : Komisija je pozdravila sklepe Sveta z dne 21. decembra 2005, ki Svetu nalagajo, naj poveča število javnih zasedanj ter tako izboljša odprtost in preglednost. Poleg tega je Komisija vzpostavila javni register strokovnih skupin[9], ki ji pomagajo pri pripravi zakonodajnih predlogov in političnih pobud – od novembra 2005 je na voljo na spletu. Komisija je 3. maja 2006 kot del pobude za preglednost v Evropi, ki jo je sprožila novembra 2005, sprejela Zeleno knjigo, da bi sprožila razpravo o lobiranju in uvedbi pravnih obveznosti za države članice, da objavijo informacije o prejemnikih sredstev v okviru skupnega upravljanja, ter o posvetovalnih ravnanjih Komisije.

Orodja za vzpostavitev dialoga o evropskih politikah

- Posebna raziskava Eurobarometra o prihodnosti Evrope : kvantitativna in kvalitativna raziskava je potekala v vseh 25 državah članicah februarja in marca 2006.

- Internet : Komisija je 27. marca 2006 vzpostavila spletni Evropski debatni forum v 20 jezikih[10]. Dne 4. maja 2006 je bilo evidentiranih 5 354 prispevkov državljanov.

- Posebne ciljne skupine : „Pomladni dan v Evropi 2006“, sprožen januarja 2006 (s tem se praznuje njegova 5. obletnica), je pobuda, ustvarjena in organizirana – z aktivnim sodelovanjem komisarjev – za spodbujanje interesa in razprav o Evropi med mladimi. V programu Pomladni dan je 4. maja 2006 sodelovalo 7 354 šol.

Partnerstvo z evropskimi institucijami in organi

Glavni temi srečanja Medinstitucionalne skupine za informiranje (IGI) 17. januarja 2006 sta bili uspešno sodelovanje in sinergije. Na podlagi srečanja se je to partnerstvo lahko preobrazilo v praktične in konkretne ukrepe. Tako so člani in sodelavci institucij EU in organov na primer sodelovali pri obiskih v državah članicah in sodelovali na spletnem Evropskem debatnem forumu. Prav tako so spodbujali in sodelovali pri dejavnostih s šolami preko pobude Pomladni dan. Mnogo dogodkov, ki so jih za 9. maj predvidele države članice, so skupaj organizirali predstavništva Komisije in informacijske pisarne Evropskega parlamenta, medtem ko sta Evropski in avstrijski parlament v Bruslju organizirala medparlamentarni forum z nacionalnimi parlamenti. Poleg tega sta bila Odbor regij in Evropski ekonomsko-socialni odbor močna partnerja pri izvajanju načrta D in sta v polni meri izkoristila svoje sposobnosti povezovanja na lokalni/regionalni ravni in s socialnimi akterji.

Okrepljeni odnosi z nacionalnimi parlamenti

V tesnem sodelovanju z Evropskim parlamentom in nacionalnimi parlamenti se bo še naprej prizadevalo na primer za raziskanje načinov zagotavljanja ustreznih informacij o letni strategiji politik ter o letnem zakonodajnem in delovnem programu. Komisija je na podlagi določb iz obstoječih pogodb prav tako pripravljena poslušati odzive nacionalnih parlamentov na pobude na predzakonodajni stopnji.

2. Ocena

- Načrt D ni program reševanja Ustave

Cilj načrta D je „spodbuditi obsežno razpravo med institucijami EU in državljani“ . Njegov namen je vzpostaviti način, na katerega se lahko državljani vključijo v evropski postopek odločanja. Vsebine razprav v okviru načrta D lahko predstavijo ideje tako glede vsebine politik kot glede novih instrumentov in orodij, od katerih so nekateri povezani z učinkovitim in odgovornim odločanjem.

- Potrebno sodelovanje držav članic

Komisija se vidi pretežno v vlogi pospeševalca. Šest mesecev po sprejetju načrta D je treba poudariti, da sodelovanje držav članic pri začetku nacionalnih razprav ostaja neenako.

- Dolgoročno izvajanje

Dejavnosti načrta D so se začele izvajati v prvi polovici leta 2006, zato je še prezgodaj za kakršne koli tehtne sklepe. Načrt D je del dolgoročnega izvajanja, kjer se uporabljajo novi načini, povezani s komunikacijo z državljani. Konstruktivnega dialoga ni mogoče vzpostaviti čez noč. Poleg tega takšnega dialoga ni mogoče izvajati samo na pobudo institucij EU in/ali na pobudo Bruslja. Treba ga je razširiti na lokalno raven in mu zagotoviti aktivno podporo in sodelovanje držav članic.

- Večjezičnost

Komisija izvaja ukrepe načrta D v vseh uradnih jezikih EU (spletni debatni forum; Pomladni dan v Evropi), medtem ko se pobude predstavništev Komisije v državah članicah na nacionalni, regionalni in lokalni ravni izvajajo v jeziku države. V tem okviru je treba poudariti, da je večjezičnost nujno potrebno orodje za pospeševanje pravega dialoga z državljani. Zaradi tega si Komisija in njeni institucionalni partnerji prizadevajo zagotoviti informacije na spletu, namenjene splošni javnosti, v čim večjem številu jezikov.

[1] Flash Eurobarometer 171 in 172 – Evropska ustava: raziskava po referendumu v Franciji in na Nizozemskem.

[2] Prispevek Komisije k obdobju razmisleka in za vnaprej: načrt D za demokracijo, dialog in debato – COM(2005) 494.

[3] Eurobarometer 65.1 o prihodnosti Evrope – maj 2006.

[4] COM(2006) 211, 10.5.2006.

[5] „Mladi na potezi“ – Skrbi in pričakovanja mladih v Evropi glede razvoja Evropske unije, analiza Standard Eurobarometer 63, objava december 2005.

[6] COM(2006) 35.

[7] http://ec.europa.eu/comm/communication_white_paper/charter_code/index_sl.htm

[8] http://europa.eu.int/comm/dgs/communication/grants/index_en.htm

[9] http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regexp/

[10] http://europa.eu.int/debateeurope/