SL Uradni list Evropske unije C 377/1

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN RAČUNSKEMU SODIŠČU

Konsolidirani zaključni račun Evropske unije za leto 2014

(2015/C 377/01)

KAZALO

RAZPRAVA O RAČUNOVODSKIH IZKAZIH IN NJIHOVA ANALIZA 2

IZJAVA, PRILOŽENA KONSOLIDIRANEMU ZAKLJUČNEMU RAČUNU 22

KONSOLIDIRANI RAČUNOVODSKI IZKAZI IN POJASNILA 23

BILANCA STANJA 24

IZKAZ FINANČNEGA USPEHA 25

IZKAZ FINANČNEGA IZIDA 26

IZKAZ SPREMEMB V ČISTIH SREDSTVIH 27

POJASNILA K RAČUNOVODSKIM IZKAZOM 28

ZBIRNA POROČILA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNA IN POJASNILA 99

RAZPRAVA O RAČUNOVODSKIH IZKAZIH IN NJIHOVA ANALIZA

1. INSTITUCIONALNO UPRAVLJANJE IN OPERACIJE EU

Evropska unija (v nadaljnjem besedilu: EU) je gospodarsko in politično partnerstvo 28 evropskih držav. Ustanovljena je bila leta 1993 z Maastrichtsko pogodbo ter nasledila Evropsko skupnost, Evropsko skupnost za premog in jeklo (v nadaljnjem besedilu: ESPJ) in Euratom. Zadnja velika sprememba ustavne podlage EU, tj. Lizbonska pogodba, je začela veljati 1. decembra 2009.

EU temelji na načelu pravne države. To pomeni, da vsak ukrep EU sloni na pogodbah, ki so jih po demokratičnem postopku prostovoljno potrdile vse države članice EU. Ima edinstveno institucionalno ureditev:

— evropski državljani neposredno izvolijo poslance Evropskega parlamenta,

— širše prednostne naloge EU določa Evropski svet, v katerem so voditelji držav članic in EU,

— vlade zagovarjajo nacionalne interese svoje države v Svetu Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Svet),

— interese EU kot celote podpira Evropska komisija (v nadaljnjem besedilu: Komisija). Njenega predsednika izvoli Evropski parlament, člane Komisije pa predlagajo nacionalne vlade v medsebojnem soglasju z novoizvoljenim predsednikom. Člane komisije nato kot kolegij z glasovanjem potrdi Evropski parlament.

EU ima svoj pravni red, ki je ločen od mednarodnega prava in je sestavni del pravnih sistemov držav članic. Pravni red EU temelji na njenih lastnih pravnih virih. Zaradi njihove različne narave jih je bilo treba postaviti v hierarhično razmerje. Primarna zakonodaja je na vrhu hierarhije in vključuje ustanovne pogodbe. Temu sledijo mednarodni sporazumi, sklenjeni z EU, splošna pravna načela in sekundarna zakonodaja, ki temeljijo na pogodbah.

Viri prava EU in hierarhična razmerja:

— Pogodba o Evropski uniji (v nadaljnjem besedilu: PEU), Pogodba o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU), Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, druge pogodbe in protokoli,

— mednarodni sporazumi,

— splošna načela prava Unije,

— sekundarna zakonodaja.

Institucionalno upravljanje EU sestavljajo institucije, agencije in drugi organi EU, ki so našteti v pojasnilu 10 Pojasnil k računovodskim izkazom. Glavne institucije, ki so odgovorne za oblikovanje politik in sprejemanje odločitev, so Evropski parlament, Evropski svet, Svet in Komisija.

Evropski parlament

Evropski parlament je pomemben forum za politične razprave in sprejemanje odločitev na ravni EU. Poslance Evropskega parlamenta volijo volivci neposredno v vseh državah članicah, njihova naloga pa je zastopanje interesov državljanov pri oblikovanju zakonodaje EU ter zagotavljanje demokratičnega delovanja drugih institucij EU.

Z leti in več spremembami evropskih pogodb je Evropski parlament pridobil precejšnje zakonodajne in proračunske pristojnosti, ki mu omogočajo, da lahko skupaj s predstavniki vlad držav članic v Svetu odloča o usmeritvi evropskega projekta. Pri tem si Evropski parlament prizadeva spodbujati demokracijo in človekove pravice, in sicer ne le v Evropi, ampak tudi po svetu.

Evropski parlament v letnem proračunskem postopku enakopravno sodeluje s Svetom. V proračunski proces je vključen že od pripravljalne faze, zlasti pri določanju splošnih smernic in načina porabe, pa do samega sprejetja proračuna. Skupaj s Svetom določi proračun in spremlja njegovo izvrševanje. Evropski parlament na priporočilo Sveta podeli razrešnico glede izvrševanja proračuna EU. Nazadnje mora Evropski parlament podati odobritev večletnega finančnega okvira (v nadaljnjem besedilu: VFO), ki zagotavlja urejeno izvrševanje odhodkov EU v mejah lastnih sredstev. Trenutni predsednik EP je Martin Schulz.

Evropski svet in Svet Evropske unije

Evropski svet, ki ga sestavljajo voditelji držav ali vlad držav članic ter njegov predsednik in predsednik Komisije, zagotavlja potrebne spodbude za razvoj EU in določa splošne politične usmeritve in prednostne cilje. Trenutni predsednik Evropskega sveta je Donald Tusk.

Svet skupaj z Evropskim parlamentom sprejema zakonodajo EU v obliki uredb in direktiv ter pripravlja sklepe in nezavezujoča priporočila. Svet sestavljajo po en predstavnik posamezne države članice na ministrski ravni, ki je pooblaščen, da z glasovanjem prevzema obveznosti v imenu vlade svoje države. Svetu, razen v njegovi sestavi za zunanje zadeve, predseduje predstavnik države članice, ki predseduje Uniji na podlagi enakopravne rotacije, ki nastopi vsakih šest mesecev. Odbor, ki ga sestavljajo stalni predstavniki vlad držav članic (Coreper), pripravlja delo Sveta.

Svet na področjih, za katera je pristojen, sprejema odločitve s kvalificirano večino, razen če pogodbe ne določajo drugače (npr. soglasje ali navadna večina). Svet je ena od dveh vej (druga je Evropski parlament) proračunskega organa, ki sprejema proračun EU. Svet prav tako s posebnim zakonodajnim postopkom ter soglasno sprejema sklepe o določbah, ki veljajo za sistem lastnih sredstev in večletni finančni okvir. V zadnjem primeru mora Evropski parlament svojo odobritev izglasovati z večino poslancev. Najnovejši večletni finančni okvir (2014–2020) je Svet sprejel novembra 2013.

Evropska komisija

Komisija je izvršilni organ EU. Zastopa interese EU kot celote (ne pa interesov posameznih držav).

Glavne naloge Komisije so:

— priprava predlogov zakonodaje, ki jih nato sprejmeta sozakonodajalca, tj. Evropski parlament in Svet,

— izvrševanje evropskega prava (po potrebi s pomočjo Sodišča EU),

— določanje ciljev in prednostnih nalog ukrepanja, ki se vsako leto predstavijo v delovnem programu Komisije, ter delovanje v smeri njihovega izpolnjevanja,

— upravljanje in izvrševanje politik in proračuna EU,

— zastopanje Unije zunaj Evrope (na primer pogajanja o trgovinskih sporazumih med EU in drugimi državami).

Vsakih pet let je imenovana nova ekipa 28 komisarjev (po eden iz vsake države članice EU). Kandidata za predsednika Komisije Evropskemu parlamentu predlaga Evropski svet, ki odloča s kvalificirano večino in ob upoštevanju volitev v Evropski parlament. Predsednika Komisije nato izvoli Evropski parlament z večino glasov poslancev (kar pomeni najmanj 376 od 751 glasov). Izvoljeni predsednik po volitvah izbere še preostalih 27 članov Komisije, in sicer na podlagi predlogov držav članic. O končnem seznamu kandidatov za komisarje mora novoizvoljeni predsednik doseči soglasje s Svetom. Komisijo kot celoto mora potrditi Parlament. Pred tem kandidate za komisarje ocenijo različni odbori Evropskega parlamenta. Mandat sedanje Komisije se bo zaključil 31. oktobra 2019. Njen predsednik je Jean-Claude Juncker.

Trenutne prednostne naloge Komisije so (1) delovna mesta, rast in naložbe, (2) enotni digitalni trg, (3) energetska unija in podnebje, (4) notranji trg, (5) ekonomska in monetarna unija, (6) prosta trgovina EU-ZDA, (7) pravosodje in temeljne pravice, (8) migracije, (9) EU kot svetovni akter in (10) demokratične spremembe.

Osebje Komisije je razdeljeno po oddelkih, ki se imenujejo „generalni direktorati“ ali službe, pri čemer je vsak od njih odgovoren za posamezno področje, vodi pa ga generalni direktor. Generalni direktorati pripravljajo zakonodajo, a njihovi predlogi postanejo uradni šele, ko jih sprejme kolegij komisarjev (na seji z 28 komisarji). Generalni direktorati upravljajo tudi pobude o financiranju na ravni EU, opravljajo javna posvetovanja in izvajajo dejavnosti komuniciranja.

Komisija upravlja tudi veliko izvajalskih agencij, ki pomagajo upravljati programe EU.

2. POBUDE IN STRATEGIJE KOMISIJE

Nova Komisija, ki je svoj mandat začela novembra 2014, je pripravila svoj delovni program za leto 2015 in nove pobude za Komisijo do leta 2019. Delovni program določa načrte Komisije in opredeljuje ukrepe, ki bodo pozitivno vplivali na delovna mesta, rast in naložbe v letu 2015. Ta program se osredotoča na omejeno vrsto konkretnih novih pobud, kot so:

Nova spodbuda za delovna mesta, rast in naložbe:

— Naložbena ofenziva v višini 315 milijard EUR: zakonodajno ukrepanje na podlagi načrta, objavljenega konec leta 2014, sprostitev javnih in zasebnih naložb v realno gospodarstvo v naslednjih treh letih,

— spodbujanje vključevanja na trg dela in zaposljivosti ter

— pregled strategije Evropa 2020.

Sveženj za enotni digitalni trg:

— ustvarjanje pogojev za živahno digitalno gospodarstvo in družbo z dopolnitvijo regulativnega okolja za telekomunikacije,

— posodobitev pravil o avtorskih pravicah,

— poenostavljena pravila za potrošnike pri spletnih in digitalnih nakupih,

— krepitev kibernetske varnosti ter

— vključevanje digitalizacije.

Odporna energetska unija z v prihodnost usmerjeno podnebno politiko

— Vzpostavitev evropske energetske unije: zagotavljanje zanesljive oskrbe z energijo, nadaljnje povezovanje nacionalnih energetskih trgov, zmanjšanje evropskega povpraševanja po energiji in dekarbonizacija mešanice energijskih virov ter

— večstranski odziv na podnebne spremembe.

Bolj povezan in pravičnejši notranji trg:

— Strategija za notranji trg,

— sveženj na področju mobilnosti delovne sile,

— akcijski načrt za unijo kapitalskih trgov,

— okvir za reševanje finančnih institucij ter

— paket o letalskem prometu.

Trgovinska in naložbena strategija za spodbujanje ustvarjanja delovnih mest in rasti

Območje pravosodja in temeljnih pravic:

— Pristop EU k Evropski konvenciji o človekovih pravicah ter

— evropska agenda za varnost.

Nova migracijska politika:

— Razvoj novega pristopa v zvezi z zakonitim priseljevanjem, da bi EU postala privlačna destinacija za nadarjene ljudi in ljudi s spretnostmi ter

— izboljšanje upravljanja priseljevanja v EU z intenzivnejšim sodelovanjem s tretjimi državami, solidarnostjo med državami članicami in bojem proti trgovini z ljudmi.

Močnejši svetovni akter:

— Evropska sosedska politika ter

— cilji trajnostnega razvoja po letu 2015.

Pošteno davčno okolje:

— Akcijski načrt o prizadevanjih za boj proti davčnim utajam in goljufijam, vključno z ukrepi na ravni EU, ki bodo omogočili prehod na sistem, v katerem se dobiček obdavči v državi, v kateri se ustvari, vključno s samodejno izmenjavo informacij o davčnih stališčih in stabilizacijo osnove za davek od dohodkov pravnih oseb, ter

— obvezna izmenjava informacij o davčnih stališčih.

Unija demokratičnih sprememb:

— Sporazum EU o boljši pripravi zakonodaje,

— obvezen register za preglednost ter

— pregled postopka odločanja o gensko spremenjenih organizmih.

Globlja ekonomska in monetarna unija: stalna prizadevanja za spodbujanje gospodarske stabilnosti in privabljanje vlagateljev v Evropo.

Komisija je pri pripravi delovnega programa preučila približno 450 predlogov, ki jih je predložila Evropskemu parlamentu in Svetu, na podlagi česar predlaga umik ali spremembo 80 od njih. Nekatere bi umaknila, ker niso usklajeni z njenimi novimi prednostnimi nalogami. V veliko primerih pa je Komisija še naprej odločno zavezana zastavljenim ciljem, vendar so predlogi neuporabni, če samo ostanejo na pogajalski mizi ali če v pogajanjih tako zvodenijo, da z njimi ni več mogoče doseči prvotnega namena. V takih primerih bo Komisija predlagala nove, boljše načine za doseganje teh ciljev.

3. PRORAČUN EU: OD PRIPRAVE DO RAZREŠNICE

3.1. Proračun in financiranje

Večletni finančni okvir je sestavljen iz razdelkov, pri čemer so za vsak razdelek določene letne omejitve za odobritve za prevzem obveznosti. S seštevkom zneskov zgornjih mej vseh razdelkov se lahko izračuna skupna zgornja meja odobritev za prevzem obveznosti. Iz proračuna EU se financirajo najrazličnejši politike in programi po vsej Evropski uniji. Komisija namreč v skladu s prednostnimi nalogami, ki jih Evropski parlament in Svet določita v večletnem finančnem okviru, na terenu izvaja posebne programe, dejavnosti in projekte. Neposredna povezava med letnim proračunom in politikami EU se zagotavlja z oblikovanjem proračuna po dejavnostih. Nomenklatura proračuna, oblikovanega po dejavnostih, omogoča jasno opredelitev področij, na katera se nanašajo politike EU, in skupnih zneskov sredstev, dodeljenih vsakemu od teh področij. Proračun pripravi Komisija, dokončno pa se v skladu s postopkom iz člena 314 PDEU o njem dogovorita Evropski parlament in Svet, običajno sredi decembra. V skladu z načelom uravnoteženosti proračuna morajo biti skupni prihodki v danem proračunskem letu enaki skupnim odhodkom.

EU ima dva glavna vira financiranja: prihodke iz lastnih sredstev in raznovrstne prihodke. Prihodki iz lastnih sredstev sestavljajo veliko večino finančnih sredstev EU in samodejno pripadejo EU za financiranje njenega proračuna, ne da bi bila za to potrebna naknadna odločitev nacionalnih organov. Skupni znesek lastnih sredstev, potreben za financiranje proračuna, se določi tako, da se od skupnih odhodkov odštejejo drugi prihodki. Skupni znesek lastnih sredstev ne sme presegati 1,23 % bruto nacionalnega dohodka (BND) EU. Lastna sredstva se lahko razdelijo na tradicionalna lastna sredstva (kot so carinske dajatve), lastna sredstva iz naslova davka na dodano vrednost (DDV) in sredstva na osnovi bruto nacionalnega dohodka (BND). Raznovrstni prihodki, ki se ustvarijo pri dejavnostih EU (npr. globe za kršitve pravil konkurence), običajno predstavljajo manj kot 10 % celotnih prihodkov.

Na splošno si EU za financiranje svojega proračuna ne sme sposojati denarja na kapitalskih trgih ali od finančnih institucij.

3.2. Upravljanje in poraba proračuna EU

Poglavitni odhodki iz poslovanja

Odhodki EU iz poslovanja zajemajo različne razdelke večletnega finančnega okvira in so v različnih oblikah, odvisno od načina izplačevanja in upravljanja denarja. Komisija od leta 2014 svoje odhodke razvršča v naslednje skupine:

Neposredno upravljanje: kadar proračun izvršujejo neposredno službe Komisije.

Posredno upravljanje: kadar Komisija naloge za izvrševanje proračuna zaupa organom EU ali držav članic, kot so javne agencije EU.

Deljeno upravljanje: po tej metodi se naloge za izvrševanje proračuna prenesejo na države članice. Okoli 80 % odhodkov spada pod ta način upravljanja, ki zajema področja, kot sta kmetijska poraba in strukturni ukrepi.

Različni finančni udeleženci znotraj Komisije

Kolegij komisarjev nosi kolektivno politično odgovornost, vendar v praksi sam ne izvaja svojih pooblastil za izvrševanje proračuna. Te naloge vsako leto prenese na posamezne javne uslužbence, ki odgovarjajo kolegiju in za katere veljajo finančna uredba ter kadrovski predpisi. Zadevni uslužbenci – v glavnem generalni direktorji in vodje služb – so imenovani kot „odredbodajalci na podlagi prenosa pooblastil“. Naloge za izvrševanje proračuna lahko prenesejo naprej na „odredbodajalce na podlagi nadaljnjega prenosa“.

Odredbodajalci so odgovorni za celotno upravljanje od določanja, kaj je treba narediti za uresničitev ciljev politik, ki jih je zastavila institucija, do upravljanja v ta namen organiziranih dejavnosti z operativnega in proračunskega vidika. Vsak odredbodajalec mora v zvezi z dejavnostmi, za katere je odgovoren, pripraviti letno poročilo o dejavnostih, v katerem poroča o rezultatih politik in o svojem razumnem zagotovilu, ki ga morda ima, da so bila sredstva, dodeljena dejavnostim, opisanim v njegovem poročilu, porabljena za predvideni namen in v skladu z načeli dobrega finančnega poslovodenja ter da vzpostavljeni kontrolni postopki zagotavljajo potrebna jamstva glede zakonitosti in pravilnosti transakcij, povezanih z računovodskimi izkazi. Komisija na podlagi člena 66 finančne uredbe Evropskemu parlamentu in Svetu pošlje povzetek (zbirno poročilo) posameznih letnih poročil o dejavnostih, s katerim prevzame skupno politično odgovornost za upravljanje proračuna EU v skladu s členom 317 PDEU. To poročilo in letna poročila o dejavnostih so na voljo na: http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_sl.htm.

Računovodja izvršuje naloge za plačilo in naloge za izterjavo, ki jih pripravijo odredbodajalci, ter je odgovoren za upravljanje zakladnice, določanje računovodskih pravil in metod, potrjevanje računovodskih sistemov, vodenje računovodskih evidenc ter pripravo zaključnega računa institucije. Poleg tega mora računovodja podpisati zaključni račun z izjavo, da v vseh pomembnih vidikih pošteno predstavlja finančno stanje, rezultate poslovanja in denarne tokove.

Prevzemanje obveznosti za porabo sredstev iz proračuna EU

Preden se lahko prevzame pravna obveznost (kot je na primer pogodba ali sporazum o nepovratnih sredstvih) s tretjo osebo, mora v letnem proračunu obstajati proračunska vrstica, ki daje pravico do zadevne dejavnosti. Poleg tega mora biti v proračunski vrstici dovolj sredstev za kritje odhodkov. Če so ti pogoji izpolnjeni, je treba sredstva v proračunu rezervirati, in sicer tako, da se v računovodskem sistemu prevzame proračunska obveznost, šele nato pa se lahko prevzame pravna obveznost. Iz proračuna EU je mogoče porabiti denar samo in šele potem, ko odredbodajalec sprejme proračunsko obveznost.

Ko je proračunska obveznost odobrena, se vknjiži v proračunski računovodski sistem in odobritve se porabijo skladno s tem. Vendar to ne vpliva računovodske izkaze (ali glavno knjigo), saj odhodki še niso nastali.

Izvrševanje plačil

Komisija sodeluje v medbančnem telekomunikacijskem združenju SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) in opravi več kot 2 milijona plačil letno. Nobenih plačil ni mogoče izvesti, dokler odredbodajalec, ki se ukvarja z zadevnim poslom, ne odobri proračunske obveznosti.

Predhodno financiranje je plačilo, katerega namen je upravičencu zagotoviti denarni predujem, tj. likvidna sredstva. Lahko je razdeljeno na več plačil v obdobju, ki je določeno v posamezni pravni obveznosti. Če upravičenec nima upravičenih odhodkov, mora predujem v okviru predhodnega financiranja vrniti EU. Plačano predhodno financiranje je torej dokončni odhodek šele, ko so izpolnjeni ustrezni pogodbeni pogoji, in je zato takrat, ko se izvede začetno plačilo, v bilanci stanja EU izkazano kot sredstvo.

Ustrezni organ EU prejme zahtevek za povračilo stroškov, v katerem je utemeljeno, kako je upravičenec v skladu s pravno obveznostjo porabil znesek predhodnega financiranja. Pogostost prejemanja teh zahtevkov za povračilo stroškov se spreminja, odvisna pa je od vrste financiranega ukrepa in pogojev.

Merila za upravičenost so določena v temeljnem aktu, razpisih za zbiranje predlogov, drugih dokumentih za upravičence do nepovratnih sredstev in/ali v pogodbenih določbah sporazumov o nepovratnih sredstvih ali sklepu o nepovratnih sredstvih. Po analizi se upravičeni zneski obravnavajo kot odhodki in upravičenec je obveščen o morebitnih neupravičenih zneskih.

Finančna uredba in druga veljavna zadevna zakonodaja daje zlasti glede kmetijske in kohezijske politike pravico do preverjanja odhodkov še več let po tem, ko so nastali. Če se odkrijejo napake, nepravilnosti ali goljufije, se uporabijo finančni popravki ali izterjave (glej pojasnilo 6 Pojasnil k računovodskim izkazom).

3.3. Finančno poročanje in prevzemanje odgovornosti

Konsolidirani zaključni račun EU vsebuje finančne informacije o dejavnostih institucij, agencij in drugih organov EU, in sicer z vidika proračuna in računovodstva na podlagi nastanka poslovnega dogodka. Ta zaključni račun ne vključuje zaključnih računov držav članic.

Zaključni račun EU zajema dva ločena, a povezana dela:

(a) računovodske izkaze; ter

(b) poročila o izvrševanju proračuna, ki vsebujejo podrobno evidenco izvrševanja proračuna.

Za pripravo računovodskih izkazov EU je odgovoren računovodja Komisije, ki mora prav tako zagotoviti, da ti v vseh pomembnih vidikih pošteno predstavljajo finančno stanje, rezultate poslovanja in denarne tokove EU.

Poleg zgoraj omenjenega zaključnega računa se pripravijo tudi ad hoc poročila o posameznih področjih, kot je poročilo o upravljanju proračuna in finančnem poslovodenju, o finančnih instrumentih, danih jamstvih ter o finančnih popravkih.

Poročanje in prevzemanje odgovornosti na Komisiji:

3.4. Revizija in razrešnica

Revizija

Zaključni račun in upravljanje sredstev EU revidira Evropsko računsko sodišče (v nadaljnjem besedilu: Računsko sodišče), ki je zunanji revizor EU in ki v okviru svojih dejavnosti za Evropski parlament in Svet pripravi:

1. letno poročilo o dejavnostih, ki se financirajo iz splošnega proračuna;

2. mnenje, ki temelji na njegovih revizijah in je vključeno v letno poročilo v obliki izjave o zanesljivosti, in sicer (i) o zanesljivosti zaključnega računa ter (ii) o zakonitosti in pravilnosti z njim povezanih transakcij, ki se nanašajo na prihodke, pobrane od davčnih zavezancev, in plačila končnim upravičencem; ter

3. posebna poročila, v katerih so navedene ugotovitve revizij po posameznih področjih upravljanja.

Razrešnica

Zadnja stopnja proračunskega cikla je podelitev razrešnice za proračun za dano proračunsko leto. V EU je organ, ki daje razrešnico, Evropski parlament. To pomeni, da se po reviziji in pripravi dokončnega zaključnega računa Evropski parlament na priporočilo Sveta odloči, ali bo Komisiji in drugim organom EU podelil razrešnico za izvrševanje proračuna EU za dano proračunsko leto. Ta odločitev temelji na pregledu zaključnega računa, zbirnega poročila in letnega finančnega poročila Komisije ter letnega poročila, revizijskega mnenja in posebnih poročil Računskega sodišča ter odgovorov Komisije na vprašanja in dodatne zahteve za informacije, naslovljene na Komisijo.

Pri podelitvi razrešnice gre za politični vidik zunanje kontrole izvrševanja proračuna in pomeni odločitev, s katero Evropski parlament na priporočilo Sveta Komisijo (in druge organe EU) „razreši“ njene odgovornosti za upravljanje posameznega proračuna, saj zaznamuje konec njegovega obstoja. Postopek razrešnice se lahko konča na tri načine: s podelitvijo, odlogom podelitve ali zavrnitvijo podelitve razrešnice. Sestavni del letnega postopka podelitve razrešnice v Evropskem parlamentu so zaslišanja s komisarji, ki jih člani odbora Evropskega parlamenta za proračunski nadzor izprašajo v zvezi s področji, za katera so odgovorni. Končno poročilo o razrešnici, vključno s posebnimi priporočili Komisiji, naj ukrepa, se sprejme na plenarnem zasedanju. Priporočila Sveta glede razrešnice sprejme ECOFIN. Komisija poročilo Evropskega parlamenta o razrešnici in priporočila Sveta glede razrešnice obravnava v letnem poročilu o nadaljnjem ukrepanju, v katerem predstavi konkretne ukrepe, ki jih je sprejela za izvedbo priporočil.

4. KONSOLIDIRANI RAČUNOVODSKI IZKAZI EU: FINANČNI POLOŽAJ V LETU 2014

4.1. Splošni trendi

Prihodki

Petletni trend prihodkov v milijonih EUR:

Leta 2014 se je znesek prihodkov iz naslova BND zmanjšal, medtem ko so drugi prihodki iz lastnih sredstev ostali na podobni ravni, znesek iz izterjave odhodkov (finančni popravki in izterjave – glej pojasnilo 3.5 Pojasnil k računovodskim izkazom) pa se je skoraj podvojil, in sicer z 1,8 milijarde EUR na 3,4 milijarde EUR, kar je bilo posledica visoke stopnje zaključenih programov iz programskega obdobja kohezijske politike 2000–2006 in s tem povezanih umikov neupravičenih odhodkov ter znatnih popravkov, ki jih je Komisija naložila na področju kmetijske politike.

Odhodki

Glavne odhodkovne postavke so transferi v okviru Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS), Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in drugih instrumentov za razvoj podeželja, Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR), Kohezijskega sklada in Evropskega socialnega sklada (ESS). V proračunskem letu 2014 so predstavljali skoraj 70 % vseh stroškov.

Na splošno so bili odhodki na podobni ravni kot lani. Vendar so se zmanjšali stroški ESRR in Kohezijskega sklada, kar je bilo posledica dejstva, da se odhodki, pripoznani v letu 2014, nanašajo samo na programsko obdobje 2007–2013, medtem ko za tekoče obdobje 2014–2020 niso bili vknjiženi še nobeni odhodki zaradi počasnega zagona programov (izvajanje v državah članicah se je začelo šele leta 2015).

EU priznava tudi prihodnje plačilne obveznosti kot odhodke, ki še niso prikazani v proračunskem računovodenju na podlagi plačil. Višje prihodnje plačilne obveznosti, prikazane v okviru obveznosti iz poslovanja za kmetijstvo in razvoj podeželja ter prihodnje plačilne obveznosti za pokojninske pravice, ki so jih pridobili komisarji, poslanci Evropskega parlamenta ter zaposleni, na splošno povzročajo višje odhodke in negativen poslovni izid (navedena plačila bodo financirana iz prihodnjih proračunov in še niso vključena v prihodke).

Poslovni izid

Poslovni izid (primanjkljaj) v tem obdobju se je s 4 365 milijonov EUR v letu 2013 povečal na 11 280 milijonov EUR v letu 2014. Glavni razlog za to povečanje je precejšnja aktuarska izguba (čisti znesek v višini 9,2 milijarde EUR), povezana z obveznostmi iz naslova pokojnin in drugih prejemkov zaposlenih, do katere je prišlo zaradi zmanjšanja obrestnih mer. Takšna nihanja je treba pričakovati zaradi mednarodno uveljavljenih računovodskih pravil, ki se uporabljajo, in trenutnega gospodarskega okolja. Če bi se obrestne mere povečale, bi bilo treba pričakovati obraten učinek.

Ker je poleg tega to aktuarska ocena vrednosti skupnih obveznosti v določenem trenutku, tj. na dan 31. decembra 2014, in temelji na različnih zdaj veljavnih predpostavkah, ta izguba ne pomeni dejanskih stroškov za proračun EU niti ne vpliva na zneske, ki se izplačajo upokojencem iz proračuna EU v prihodnjih nekaj letih. Ta plačila so že bila predvidena v večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020, izvedla pa se bodo prek letnega proračunskega postopka.

Sredstva

Najpomembnejše postavke na strani sredstev v bilanci stanja so finančna sredstva (naložbe, posojila, denarna sredstva) in zneski predhodnega financiranja, ki pomenijo skoraj 85 % sredstev EU. Znesek posojil je še vedno stabilen v višini okoli 60 milijard EUR (glej pojasnilo 4.3.2 spodaj), medtem ko se je znesek finančnih instrumentov, ki se financirajo iz proračuna EU, povečal za skoraj 2 milijardi EUR (glej pojasnilo 4.3.1 spodaj). Na strani sredstev so v okviru postavke Opredmetena osnovna sredstva sredstva, ki se nanašajo na program Copernicus (1,5 milijarde EUR) in sredstva v gradnji za projekt Galileo (1,5 milijarde EUR).

V zadnjih letih je institucijam EU uspelo zneske v denarnih sredstvih in njihovih ustreznikih ob koncu leta ohraniti na nizki ravni. Visoka vrednost denarnih sredstev v višini 17,5 milijarde EUR na dan 31. decembra 2014 je povezana s proračunskim postopkom in prispevki iz lastnih sredstev v zvezi s saldi DDV in BND, prejetimi od držav članic decembra 2014 (glej pojasnilo 2.8.1 Pojasnil k računovodskim izkazom).

Denarna sredstva in njihovi ustrezniki ob koncu leta

163 milijard EUR sredstev in 221 milijard EUR obveznosti v bilanci stanja EU za leto 2014

Sredstva Obveznosti

Obveznosti

Na strani obveznosti so predvsem štiri ključne postavke: obveznosti iz naslova pokojnin in drugih prejemkov zaposlenih, finančne obveznosti, obveznosti iz poslovanja in vnaprej vračunani stroški. Največja sprememba v primerjavi z letom 2013 je povečanje obveznosti iz naslova pokojnin in drugih prejemkov zaposlenih s 46,8 milijarde EUR leta 2013 na 58,6 milijarde EUR leta 2014, predvsem zaradi znatnega znižanja obrestnih mer (glej zgoraj).

Presežek obveznosti nad sredstvi ne pomeni, da so institucije EU v finančnih težavah, temveč, da bodo nekatere obveznosti financirane iz prihodnjih letnih proračunov. Veliko odhodkov je po pravilih računovodstva na podlagi nastanka poslovnega dogodka pripoznanih v letu 2014, čeprav so morda dejansko plačani v letu 2015 ali pozneje in se financirajo iz prihodnjih proračunov. Najpomembnejši zneski, na katere je treba opozoriti, se nanašajo na dejavnosti Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (plačani leta 2015) in prejemke zaposlenih (ki jih je treba plačati v naslednjih 30 in več letih).

4.2. Predhodno financiranje

Komisija poskuša storiti največ, kar je mogoče, da bi ravni predhodnega financiranja ohranila na ustrezni ravni. Treba je vzpostaviti ravnovesje med zadostnimi kontrolami in pravočasnim pripoznavanjem odhodkov. Opozoriti je treba, da na raven predhodnega financiranja bistveno vpliva cikel večletnega finančnega okvira – na primer na začetku obdobja večletnega finančnega okvira se lahko pričakujejo veliki predujmi, ki se izplačajo državam članicam v okviru kohezijske politike.

Celoten znesek predhodnega financiranja (razen drugih predujmov državam članicam) v bilanci stanja EU znaša 45,2 milijarde EUR, od česar se 99,8 % nanaša na dejavnosti Komisije. Približno 76 % predhodnega financiranja Komisije se izvede prek deljenega upravljanja, kar pomeni, da je izvrševanje proračuna preneseno na države članice (Komisija ohrani nadzorno vlogo).

Predhodno financiranje Komisije po načinih upravljanja

Večina odhodkov pod deljenim upravljanjem se nanaša na področji kmetijske porabe in strukturnih ukrepov. Najpomembnejši zneski predhodnega financiranja se financirajo iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) in Kohezijskega sklada (KS), Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in Evropskega socialnega sklada (ESS).

Poraba v okviru deljenega upravljanja po skladih

4.3. Finančni instrumenti

4.3.1. Finančni instrumenti, ki se financirajo iz proračuna EU v okviru neposrednega in posrednega upravljanja

Pomen in obseg finančnih instrumentov pri izvrševanju proračuna se iz leta v leto povečujeta. Osnovna ideja tega pristopa v nasprotju s tradicionalno metodo izvrševanja proračuna, tj. dodeljevanjem nepovratnih sredstev in subvencij, je, da za vsak euro, porabljen iz proračuna prek finančnih instrumentov, končni upravičenec prejme več kot 1 EUR finančne podpore zaradi učinka vzvoda. Namen te pametne uporabe proračuna EU je doseči kar največji učinek razpoložljivih sredstev.

Za prodajo razpoložljiva finančna sredstva finančnih instrumentov, ki se financirajo iz proračuna EU

Na splošno obstajajo tri glavne vrste finančnih instrumentov:

— lastniški instrumenti,

— posojilni instrumenti in

— jamstveni instrumenti.

Podrobnosti o glavnih instrumentih so navedene v nadaljevanju:

Jamstveni sklad za zunanje ukrepe (1 996 milijonov EUR sredstev)

Jamstveni sklad za zunanje ukrepe krije posojila, za katera da EU jamstvo na podlagi sklepa Sveta, zlasti posojila Evropske investicijske banke (EIB) zunaj EU in posojila v okviru makrofinančne pomoči ter posojila Euratom zunaj EU. Gre za dolgoročni instrument (nekratkoročni del: 1 489 milijonov EUR), ki ga upravlja EIB, njegov cilj pa je zajeti vsa neodplačana posojila, za katera jamči EU. Sklad se financira s plačili iz splošnega proračuna EU (dosegla naj bi 9 % vrednosti investiranega kapitala poslov), prihodki od obresti na investirana sredstva sklada in izterjanimi zneski v primeru zamude dolžnikov, za katere je sklad že moral aktivirati svoje jamstvo. Presežek ciljnega letnega zneska se vrne kot prihodek za splošni proračun EU.

EU mora vključiti rezervo za jamstva za kritje posojil tretjim državam. Namen te rezerve je kriti potrebe Jamstvenega sklada in po potrebi aktiviranih jamstev, ki presegajo znesek na razpolago v Skladu, tako da ti zneski lahko bremenijo proračun. Ta rezerva ustreza ciljnemu znesku v višini 9 % neodplačanih posojil ob koncu leta.

Sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja (961 milijonov EUR sredstev)

Sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja (RSFF) upravlja EIB, naložbeni portfelj Komisije pa se uporablja za rezervacije za finančna tveganja za posojila in jamstva, ki jih EIB zagotovi upravičenim raziskovalnim projektom. Skupni predvideni proračun Komisije za Sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja znaša do 1 milijarde EUR, od tega do 800 milijonov EUR izhaja iz programa „Sodelovanje“, do 200 milijonov EUR pa iz programa „Zmogljivosti“. EIB se je zavezala, da bo zagotovila enak znesek. V okviru večletnega finančnega okvira 2014–2020 ne bo novih proračunskih prispevkov v Sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja. Komisija je 31. decembra 2014, vključno z Efto in prispevki tretjih držav, v Sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja prispevala 856 milijonov EUR. V letu 2014 je bilo 375 milijonov EUR prispevka EU v Sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja preneseno na dolžniški instrument v okviru Obzorja 2020, ki je njegov naslednik. Znesek, razkrit kot pogojna obveznost (pojasnilo 5.2.1 Pojasnil k računovodskim izkazom), pomeni oceno največjega mogočega obsega izgube na dan 31. decembra 2014, ki bi jo utrpela Komisija v primeru neplačil v zvezi s posojili ali jamstvi, ki jih je dala EIB v okviru Sklada za financiranje na osnovi delitve tveganja. Omeniti je treba, da je skupno tveganje Komisije omejeno na znesek, ki ga prispeva v sklad.

Obzorje 2020 (643 milijonov EUR sredstev)

Obzorje 2020 je nov lastniški instrument, ki deluje na podlagi večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020. Cilja programa Obzorje 2020 sta spodbujanje gospodarske rasti in ustvarjanje delovnih mest in kot takega ga politično podpirajo evropski voditelji in poslanci Evropskega parlamenta. Enotni so si, da so raziskave naložba v prihodnost, zato je program v središču načrta EU za pametno, trajnostno in vključujočo rast ter delovna mesta. Program Obzorje 2020 s povezovanjem raziskav in inovacij prispeva k doseganju tega cilja, pri čemer poudarja odlično znanost, vodilni položaj v industriji in reševanje družbenih izzivov. Cilj je zagotoviti, da se v Evropi razvija vrhunska znanost, odpravijo ovire za inovacije in olajša sodelovanje javnega in zasebnega sektorja pri ustvarjanju inovacij. Program Obzorje 2020 upravlja EIS.

Sklad za zagon pri Evropskem skladu za tehnologijo (524 milijonov EUR sredstev)

Iz Sklada za zagon pri Evropskem skladu za tehnologijo (ETF) se črpajo sredstva za program za rast in zaposlovanje, večletni program za podjetja in podjetništvo (MAP) ter okvirni program za konkurenčnost in inovativnost (CIP), ki so pod skrbništvom EIS ter podpirajo ustanavljanje in financiranje zagonskih MSP z vlaganjem v primerne specializirane sklade tveganega kapitala.

Instrument za posojilna jamstva za projekte TEN-T (235 milijonov EUR sredstev)

Instrument za posojilna jamstva za projekte TEN-T (Loan Guarantee Instrument for Ten-T Projects, LGTT) je namenjen izdajanju jamstev za blažitev prihodkovnih tveganj v začetni fazi izvajanja projektov vseevropskega prometnega omrežja. Jamstvo naj bi zlasti v celoti krilo kreditne linije v pripravljenosti („stand-by“), ki bi se lahko črpale, kadar denarni tokovi projekta ne bi zadostovali za servisiranje prednostnega dolga. Ta instrument je skupni finančni proizvod Komisije in EIB. Kapitalski prispevek za instrument LGTT za obdobje financiranja 2007–2013 je bil prvotno določen na 1 milijardo EUR, pri čemer je bil enakomerno porazdeljen med Komisijo in EIB. Uredba o spremembi št. 670/2012 je 200 milijonov EUR prerazporedila pobudi za projektne obveznice, dodatnih 50 milijonov EUR pa financiranju z nepovratnimi sredstvi, tako da znaša skupni prispevek EU, ki je še na voljo za instrument, 250 milijonov EUR.

Na dan 31. decembra 2014 je prispevek Komisije v LGTT znašal 212 milijonov EUR. Znesek, pripoznan kot pogojna obveznost (pojasnilo 5.2.1 Pojasnil k računovodskim izkazom), pomeni oceno največjega mogočega obsega izgube na dan 31. decembra 2014, ki bi jo utrpela Komisija v primeru neplačil v zvezi s posojili, ki jih je dala EIB v okviru LGTT. Omeniti je treba, da je skupno tveganje Komisije omejeno na znesek, ki ga prispeva v instrument.

Finančni instrumenti, razčlenjeni po vrstah

(V milijonih EUR) Sredstva skupaj Obveznosti skupaj Dana jamstva Posojilni in lastniški instrumenti ter instrumenti tehnične pomoči Instrument gospodarskega in finančnega sodelovanja MEDA v okviru evro-sredozemskega partnerstva 290 (3) Evropski instrument sosedstva in partnerstva (ENPI) 167 (7) 457 (9) Posojilni instrumenti posojila za podporo MSP 19 — Lastniški instrumenti: Pomoč za hitro rastoča in inovativna MSP kot del okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost 323 (0) COSME – konkurenčnost podjetij in MSP 31 — Evropski sklad za jugovzhodno Evropo (EFSE) 118 — Sklad za financiranje rasti podjetij v okviru sklada za razvoj podjetij in inovacije na Zahodnem Balkanu 10 0 Sklad za financiranje podjetniških inovacij (ENIF) v okviru sklada za razvoj podjetij in inovacije na Zahodnem Balkanu 21 0 Sklad za zagon pri Evropskem skladu za tehnologijo, ustanovljen leta 1998 (ETF) 19 (0) Globalni sklad za energetsko učinkovitost in obnovljivo energijo (GEEREF) 72 — Kapitalska shema večletnega okvirnega programa (MAP) 183 (0) Sklad Marguerite 37 — Evropski mikrofinančni instrument Progress za zaposlovanje in socialno vključenost 60 — SE4F – Sklad za zeleno rast za regijo vzhodnega sosedstva 52 — Evropski sklad za energetsko učinkovitost 89 — Pilotni projekti za prenos tehnologij 2 (0) Pobuda za mikrofinanciranje za Azijski sklad za dolžniško financiranje 10 — Sklad za mikro, mala in srednja podjetja za območji SANAD in MENA 9 — 1 035 (1) Jamstveni instrumenti: Jamstveni sklad za MSP kot del okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost (CIP SMEG) 151 (259) — COSME LGF – konkurenčnost podjetij in MSP 39 (1) (42) Obzorje 2020 – financiranje EU za inovatorje 478 (11) (98) Obzorje 2020 – jamstvo za MSP 165 (1) (267) Instrument za posojilna jamstva za projekte Ten-T (LGTT) 235 (3) (209) Jamstveni sklad v okviru instrumenta za razvoj podjetij in inovacije na Zahodnem Balkanu 21 (2) (10) Večletni program (MAP) za podjetja 26 (41) — Finančni mehanizem za naravni kapital 3 — — Pobuda za projektne obveznice (PBI) 149 (2) (138) Instrument zasebnega financiranja za energetsko učinkovitost (instrument PF4EE) 6 (0) — Evropski mikrofinančni jamstveni instrument Progress (PMF TA) 13 (9) — Sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja (RSFF) 961 (32) (883) Jamstveni sklad za MSP 60 (15) — 2 309 (376) (1 647) Skupaj 3 820 (386) (1 647) Jamstveni sklad za zunanje ukrepe 1 996 (25) (19 198)

4.3.2. Najemanje in dajanje posojil, ki jih upravlja Komisija

Evropska unija je s Pogodbo EU pooblaščena za sprejemanje poslov za najemanje posojil za zagotovitev finančnih virov, potrebnih za uresničitev specifičnih nalog. Komisija, ki deluje v imenu EU, trenutno upravlja tri glavne programe, in sicer makrofinančno pomoč, plačilnobilančna posojila in evropski mehanizem za finančno stabilizacijo (EFSM), v skladu s katerimi lahko odobri posojila, ki jih financira z izdajanjem dolžniških instrumentov na kapitalskih trgih ali pri finančnih institucijah.

Najemanje in dajanje posojil EU ne spada med proračunske operacije. Kapital, potreben za financiranje dajanja posojil EU v skladu z navedenimi programi, se zbere na kapitalskih trgih ali pri finančnih institucijah. EU ne sme najemati posojil za financiranje običajnih proračunskih odhodkov ali proračunskega primanjkljaja. Zneski najetih posojil se gibljejo od zasebne prodaje za zneske v višini do 500 milijonov EUR do izdaje obveznic referenčnega obsega (vsaj 1 milijarda EUR). Na splošno se pridobljena sredstva uporabijo za posojilo državi upravičenki v obliki vzajemnega posla (kritno posojilo), tj. z enakim kuponom, zapadlostjo in v istem znesku. Ne glede na metodologijo vzajemnosti pa je servisiranje dolga instrumentov financiranja pravna obveznost EU, ki bo zagotovila, da bodo vsa izplačila izvedena v celoti in pravočasno. Komisija je uvedla postopke za zagotovitev vračila posojil tudi v primeru neodplačevanja posojila. V sklepih Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije se za program za vsako državo določijo skupni znesek svežnja posojil, (največje) število obrokov za izplačilo posojila in največja (povprečna) zapadlost v plačilo. Nato se Komisija in država prejemnica dogovorita o parametrih posojila/financiranja, vključno z obroki in plačilom tranš. Poleg tega so vsi obroki posojila razen prvega odvisni od izpolnjevanja strogih dogovorjenih pogojev, podobnih pogojem pomoči Mednarodnega denarnega sklada v okviru skupne finančne pomoči EU/MDS, kar je še en dejavnik, ki vpliva na časovni okvir financiranja. To pomeni, da sta časovni okvir in zapadlost izdaje posojil odvisna od s tem povezanih najetih posojil EU. Financiranje je izraženo izključno v eurih, razpon zapadlosti pa je med 3 in 30 let.

Najeta posojila EU so neposredne in brezpogojne obveznosti EU, za katere jamči vseh 28 držav članic. Posojila, najeta za financiranje posojil tretjim državam, krije Jamstveni sklad za zunanje ukrepe. Če država članica prejemnica postane plačilno nesposobna, se bodo za servisiranje dolga črpala razpoložljiva sredstva v zakladnici Komisije, če bo to mogoče. Če to ne bi bilo mogoče, bi Komisija vpoklicala potrebna sredstva od držav članic. Države članice EU so v skladu z zakonodajo o virih lastnih sredstev EU (člen 12 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000) zakonsko zavezane, da dajo na voljo zadostna sredstva za izpolnjevanje obveznosti EU. Tako so vlagatelji izpostavljeni samo kreditnemu tveganju EU, ne pa kreditnemu tveganju prejemnice financiranih posojil. Dajanje posojil v obliki vzajemnih poslov zagotavlja, da proračun EU ne prevzema nobenega obrestnega ali valutnega tveganja.

Plačilnobilančna posojila

Aranžma za plačilnobilančna posojila je na politikah temelječ finančni instrument, ki zagotavlja srednjeročno finančno pomoč državam članicam EU. Omogoča odobravanje posojil državam članicam, ki imajo težave glede plačilne bilance ali pretoka kapitala, ali pa obstaja nevarnost, da bi v tovrstne težave zašle. Ta instrument se uporablja le za države članice, ki niso sprejele eura. Plačilnobilančna pomoč Latviji je bila odobrena pred uvedbo eura 1. januarja 2014. V okviru instrumenta je mogoče odobriti toliko posojil, da neodplačani znesek znaša največ 50 milijard EUR. Za najeta posojila, povezana z danimi plačilnobilančnimi posojili, jamči proračun EU – tako je bil 31. decembra 2014 proračun v zvezi s temi posojili izpostavljen največjemu mogočemu tveganju v višini 8,6 milijarde EUR (pri čemer gre pri spodaj navedenih 8,4 milijarde EUR za nominalno vrednost).

(V milijonih EUR) Madžarska Latvija Romunija Skupaj Odobrena posojila skupaj 6 500 3 100 8 400 18 000 Izplačana na dan 31. 12. 2013 5 500 2 900 5 000 13 400 Izplačana leta 2014 — — — — Izplačana posojila na dan 31. 12. 2014 5 500 2 900 5 000 13 400 Odplačana posojila na dan 31. 12. 2014 (4 000) (1 000) — (5 000) Neodplačani zneski na dan 31. 12. 2014 1 500 1 900 5 000 8 400

Za odplačilne roke za ta posojila glej razpredelnico spodaj.

Med novembrom 2008 in majem 2009 je bila Madžarski, Latviji in Romuniji odobrena finančna pomoč v višini 14,6 milijarde EUR, od tega je bilo do sredine leta 2011 izplačane 13,4 milijarde EUR. Pripomniti je treba, da se je program pomoči v obliki plačilnobilančnih posojil za Madžarsko iztekel novembra 2010 (1 milijarda EUR ni bila izčrpana), prvi dve odplačili v višini 2 milijard EUR pa sta bili prejeti v skladu z odplačilnim načrtom, tj. decembra 2011 oziroma novembra 2014. Program pomoči v obliki plačilnobilančnih posojil za Latvijo se je iztekel januarja 2012 (200 milijonov EUR neizčrpanih), prvi dve odplačili v višini 1 milijarde EUR aprila 2014 oziroma 1,2 milijarde EUR januarja 2015 pa sta bili prav tako prejeti pravočasno. Prvi program pomoči v obliki plačilnobilančnih posojil za Romunijo se je iztekel maja 2012, vsa dodeljena sredstva, tj. 5 milijard EUR, pa so bila tudi izplačana. Prvo odplačilo v višini 1,5 milijarde EUR je bilo prejeto v skladu z odplačilnim načrtom januarja 2015.

Februarja 2011 je Romunija zaprosila za nadaljevalni program preventivne finančne pomoči v okviru aranžmaja za plačilnobilančna posojila za podporo ponovnemu zagonu gospodarske rasti. Svet je 12. maja 2011 sklenil dati Romuniji na voljo preventivno plačilnobilančno pomoč EU v višini do 1,4 milijarde EUR (Sklep Sveta 2011/288/EU), vendar se je ta iztekla konec marca 2013, ne da bi bila uporabljena. Po drugem zahtevku Romunije za preventivno finančno pomoč je Svet 22. oktobra 2013 sklenil, da zagotovi novo preventivno plačilnobilančno pomoč EU v višini do 2 milijard EUR (Sklep Sveta 2013/531/EU), ki bo na voljo za aktivacijo do 30. septembra 2015. Če bo zaprošeno za aktivacijo te finančne pomoči, se bo zagotovila v obliki posojila s povprečnim rokom zapadlosti največ osem let. Ker je ta preventivna finančna pomoč v višini 2 milijard EUR trenutno edini aktivni program v okviru aranžmaja za plačilnobilančna posojila, je to edini znesek, ki je še na voljo.

Evropski mehanizem za finančno stabilizacijo

(V milijonih EUR) Irska Portugalska Skupaj Odobrena posojila skupaj 22 500 26 000 48 500 Izplačana na dan 31. 12. 2013 21 700 22 100 43 800 Izplačana leta 2014 800 2 200 3 000 Izplačana posojila na dan 31. 12. 2014 22 500 24 300 46 800 Odplačana posojila na dan 31. 12. 2014 — — — Neodplačana posojila na dan 31. 12. 2014 22 500 24 300 46 800

Za odplačilne roke za ta posojila glej razpredelnico spodaj.

Svet je 11. maja 2010 vzpostavil EFSM za ohranitev finančne stabilnosti v Evropi (Uredba Sveta (EU) št. 407/2010). Mehanizem temelji na členu 122(2) PDEU in omogoča odobritev finančne pomoči državi članici, ki je v težavah ali ji zaradi izjemnih okoliščin, nad katerimi nima nikakršnega nadzora, resno grozijo hude težave. Pomoč je lahko v obliki posojila ali kreditne linije. Komisija najame posojila na kapitalskih trgih ali pri finančnih institucijah v imenu EU in posodi ta sredstva državi članici prejemnici. Za vsako državo prejemnico posojila iz EFSM se pred izplačilom naslednjega obroka posojila opravi četrtletna ocena izpolnjevanja sektorskih pogojev, na katere je vezano posojilo.

S sklepi Sveta za ekonomske in finančne zadeve z dne 9. maja 2010 je bil ta mehanizem omejen na 60 milijard EUR, vendar je pravna meja določena s členom 2(2) Uredbe Sveta (EU) št. 407/2010, v skladu s katerim obseg neodplačanih posojil ali kreditnih linij ne sme presegati razlike do zgornje meje, ki je na razpolago v okviru zgornje meje lastnih sredstev. Za najeta posojila, povezana z izplačanimi posojili iz EFSM, jamči proračun EU – tako je bil 31. decembra 2014 proračun v zvezi s temi posojili izpostavljen največjemu mogočemu tveganju v višini 47,5 milijarde EUR (pri čemer je zgoraj navedenih 46,8 milijarde EUR nominalna vrednost). Ker za najeta posojila za EFSM jamči proračun EU, Evropski parlament nadzira ukrepe Komisije v okviru EFSM ter izvaja ustrezen nadzor v okviru proračunskega postopka in postopka razrešnice. Ker sta se iztekla oba programa EFSM, niso v zgornji razpredelnici razkriti nobeni razpoložljivi zneski.

Svet je z izvedbenim sklepom decembra 2010 sklenil dati posojilo Irski v vrednosti največ 22,5 milijarde EUR, maja 2011 pa posojilo Portugalski v vrednosti največ 26 milijard EUR. V prvotnih izvedbenih sklepih je bila za obresti določena marža, da bi bili pogoji podobni pogojem pomoči Mednarodnega denarnega sklada. S sprejetjem izvedbenih sklepov 2011/682/EU in 2011/683/EU z dne 11. oktobra 2011 pa je Svet za nazaj odpravil obrestno maržo ter podaljšal največjo povprečno zapadlost posojila s 7,5 na 12,5 leta in zapadlost posameznih tranš na 30 let. S sprejetjem izvedbenih sklepov 313/2013/EU in 323/2013/EU z dne 21. junija 2013 pa je Svet dodatno podaljšal največjo povprečno zapadlost posojil EFSM Irski in Portugalski s 7 let na 19,5 leta. Podaljšanje bo olajšalo profil sposobnosti odplačevanja dolga obeh držav in zmanjšalo njune potrebe po refinanciranju v obdobju po izteku programa.

Zadnji trije obroki so bili izplačani v letu 2014: 0,8 milijarde EUR za Irsko in 1,8 milijarde EUR za Portugalsko marca 2014 ter nazadnje 0,4 milijarde EUR za Portugalsko novembra 2014. 1,7 milijarde EUR finančne pomoči, odobrene Portugalski, se je izteklo, ne da bi Portugalska zaprosila za njo. Trenutno v okviru Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo niso na voljo nobeni zneski.

V naslednji razpredelnici je prikazan pregled načrtovanih odplačilnih rokov za neporavnane zneske posojil EFSM in plačilnobilančnih posojil v nominalni vrednosti (v milijardah EUR) na datum podpisa tega zaključnega računa:

leto Plačilnobilančna posojila EMFS Skupaj Madžarska Latvija Romunija Skupaj Irska Portugalska Skupaj 2015 0 5,0 5,0 5,0 2016 1,5 1,5 4,75 4,75 6,25 2017 1,15 1,15 0 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 0 1,5 2021 0 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 0 2,7 2,7 2,7 2024 0 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0 0,2 2026 0 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 0 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 0 2,3 2,3 2,3 2029 0 0,4 0,4 0,4 2032 0 3,0 3,0 3,0 2038 0 1,8 1,8 1,8 2042 0 1,5 1,5 3,0 3,0 Skupaj 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 46,8 52,5

Makrofinančna pomoč

Makrofinančna pomoč je na politikah temelječ finančni instrument za nevezano in nenamensko plačilnobilančno in/ali proračunsko podporo partnerskim tretjim državam, ki so geografsko blizu ozemlju EU. Daje se v obliki srednjeročnih/dolgoročnih posojil ali subvencij ali ustrezne kombinacije obeh in običajno dopolnjuje financiranje, zagotovljeno v okviru programa prilagajanja in reform, ki ga podpira MDS. Za ta posojila jamči Jamstveni sklad za zunanje ukrepe (glej pojasnilo 2.4 k računovodskim izkazom).

4.3.3. Medvladni mehanizmi za finančno stabilnost zunaj okvira pogodbe EU: Evropski instrument za finančno stabilnost in Evropski mehanizem za stabilnost

Evropski instrument za finančno stabilnost (v nadaljnjem besedilu: EFSF – „European Financial Stability Facility“) so vzpostavile države članice euroobmočja za zaščito finančne stabilnosti v Evropi z zagotavljanjem finančne pomoči državam članicam euroobmočja. EFSF ni organ EU ter je popolnoma ločen od zaključnega računa EU in ni konsolidiran v njem. Zanj ne jamči proračun EU. Posledično ne vpliva na zaključni račun EU, razen morebitnih v nadaljevanju opisanih prihodkov iz naslova sankcij. Z začetkom veljavnosti Evropskega mehanizma za stabilnost (glej spodaj) EFSF od 1. julija 2013 ni več zagotavljal nove finančne pomoči.

Za pogajanja o sektorskih pogojih, ki bodo veljali za finančno pomoč, in spremljanje njihovega izpolnjevanja je odgovorna Komisija. Uredba (EU) št. 1173/2011 Evropskega parlamenta in Sveta omogoča, da se državam članicam, katerih valuta je euro, naložijo sankcije v obliki glob. Te globe, ki znašajo 0,2 % BDP države članice v predhodnem letu, se lahko uporabljajo v primerih, ko država članica ni sprejela ustreznih ukrepov za zmanjšanje čezmernega proračunskega primanjkljaja ali ko so bili statistični podatki izkrivljeni. Podobno Uredba (EU) št. 1174/2011 o makroekonomskih neravnotežjih določa letno globo za državo članico euroobmočja v višini 0,1 % BDP v primerih, ko država članica ni sprejela zahtevanih korektivnih ukrepov ali ko je predložen nezadosten načrt korektivnih ukrepov. Uredba (EU) št. 1177/2011 posodablja Uredbo (ES) št. 1467/97 o pospešitvi in razjasnitvi izvajanja postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Tudi ta posodobljena uredba predvideva možnost odreditve glob državam članicam euroobmočja (v višini 0,2 % BDP, povečano za spremenljivi del). Globe bodo najprej nakazane v proračun EU in potem prenesene na EFSF. To bi pomenilo, da bi se taki zneski prikazali kot proračunski prihodki in kot proračunski odhodki ter tako ne bi vplivali na splošni proračunski rezultat. Prav tako ne bi vplivali na poslovni izid, kot je predstavljen v računovodskih izkazih EU.

Evropski mehanizem za stabilnost (EMS) je medvladna organizacija po mednarodnem javnem pravu zunaj Pogodbe EU. Pogodbo o EMS je podpisalo vseh 17 takratnih držav članic euroobmočja in mehanizem je začel delovati oktobra 2012. EMS prevzel naloge EFSM in EFSF, s čimer je postal edini in stalni mehanizem za odzivanje na nove prošnje držav članic euroobmočja za finančno pomoč. Posledično EFSF in EFSM ne izvajata več novih programov financiranja in ne sklepata novih sporazumov o posojilih. Poudariti je treba tudi, da proračun EU ne bo jamčil za najeta posojila EMS. Ta mehanizem je samostojna pravna oseba in ga financirajo neposredno države članice euroobmočja, zato ni organ EU ter ne vpliva na zaključni račun ali na proračun EU razen morebitnih v nadaljevanju opisanih prihodkov iz naslova sankcij.

Ko EFSF ne bo več deloval, bodo pobrane globe nakazane v proračun EU in prenesene na EMS. Poleg tega Pogodba o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju predvideva denarne kazni za vsako „pogodbenico“, če ta država članica ni sprejela potrebnih ukrepov za odpravo kršitve merila primanjkljaja. Naložene kazni (ki ne smejo presegati 0,1 % BDP) bodo države članice euroobmočja morale plačati EMS (kar torej ne vpliva na realizacijo proračuna EU, tako kot pri EFSF zgoraj), države članice, ki niso v euroobmočju, pa v proračun EU. V tem drugem primeru bo znesek sankcij pomenil prihodek za proračun EU in bo kot tak prikazan v njenem zaključnem računu.

5. GOSPODARSKO IN FINANČNO OZADJE IZVRŠEVANJA PRORAČUNA EU

Makroekonomsko okolje

V obdobju državne dolžniške krize se je gospodarska rast v državah članicah EU med letoma 2012 in 2013 upočasnila, med letoma 2013 in 2014 pa povečala. Te splošne gospodarske razmere v državah članicah se odražajo v prihodkih iz lastnih sredstev EU, saj so se tradicionalna lastna sredstva in prihodki iz naslova DDV rahlo povečali. Ker so prihodki iz naslova BND preostala komponenta, ki je neposredno vezana na skupno raven odobritev plačil, ki jih sprejme proračunski organ (in te odobritve so države članice v večletnem finančnem okviru 2014–2020 zmanjšale), se je znesek prihodkov iz naslova BND v letu 2014 zmanjšal.

Okrepitev Pakta za stabilnost in rast v EU postavlja temelje za vzdržnost javnih financ zadevnih držav članic EU. Cilj fiskalnega pakta je konsolidacija javnih financ držav članic, hkrati pa jim bo omogočil povečanje BDP v prihodnjih letih.

Politika, s katero Evropska centralna banka (ECB) ohranja obrestne mere na nizki ravni, podpira stabilizacijo gospodarstva euroobmočja. ECB v okviru svojih pristojnosti prispeva k povečanju rasti v euroobmočju.

Bruto domači proizvod EU-28 v tržnih cenah

Prihodki iz naslova BND

Neporavnani zahtevki za plačilo

Zaradi makroekonomskega okolja v EU pritisk na nacionalne proračune držav članic povzroča pritisk na odobritve plačil iz proračuna EU. To pa neposredno učinkuje na zahtevke za plačila, prejete od držav članic in drugih upravičencev. Skupni znesek neporavnanih zahtevkov za plačila se je ob koncu leta povečal s 24,3 milijarde EUR v letu 2013 na 25,8 milijarde EUR v letu 2014. Čeprav bo vedno prihajalo do neporavnanih zahtevkov zaradi zneskov, ki se predložijo malo pred koncem leta, je glavni razlog za izjemno visoke zneske iz zadnjih let premalo odobritev plačil.

Neplačane zahtevke za plačila je treba financirati s prihodnjimi proračuni. Zaradi tega so se maja 2015 Evropski parlament, Svet in Komisija dogovorili o načrtu plačil, ki bi prinesel ponovno vzdržnost proračuna EU. Za EU je bistvenega pomena, da preuči dolgoročne potrebe po proračunskih odobritvah plačil, saj o teh odloča proračunski organ, brez njih pa ni mogoče opraviti nobenega plačila ali prenesti nobenega denarnega sredstva. Ko je dosežen dogovor, odobritve avtomatsko postanejo razpoložljiva denarna sredstva EU prek mesečnega postopka zbiranja lastnih sredstev.

V Komisiji se tedensko (včasih dnevno) izvaja kratkoročno napovedovanje denarnih tokov, da se zagotovi, da se lahko izpolnijo neposredne obveznosti plačil EU, ob upoštevanju omejitev odobritev plačil, ki so na voljo v proračunu. Ta kratkoročna napoved je podlaga, ki se uporablja za oceno zneska lastnih sredstev, ki se mesečno vpokliče od držav članic. Prvi delovni dan vsakega meseca morajo države članice na račune lastnih sredstev Komisije knjižiti eno dvanajstino skupnega zneska sredstev iz naslova DDV in BND, vnesenega v proračun Unije. Komisija lahko od držav članic na podlagi svojega likvidnostnega položaja v prvi četrtini leta zahteva, naj sredstva iz naslova DDV in BND nakažejo en ali dva meseca prej. Te predujme je treba na podlagi napovedi potreb po denarnih sredstvih odšteti od vpoklicanih sredstev v poznejših mesecih.

Komisija v okviru svojih rednih dejavnosti podrobno spremlja srednje- in dolgoročne potrebe po plačilih EU. To je na primer potrebno pri pripravi predlogov Komisije o večletnem finančnem okviru, pripravi letnega proračuna in pripravi sprememb proračuna. V fazi pogajanj o večletnem finančnem okviru se uporabljeni modeli in osnovne predpostavke redno spremljajo in po potrebi posodabljajo. Rezultati modelske simulacije se uporabijo v proračunskih pogajanjih o opredelitvi zgornje meje plačil večletnega finančnega okvira.

IZJAVA, PRILOŽENA KONSOLIDIRANEMU ZAKLJUČNEMU RAČUNU

Konsolidirani zaključni račun Evropske unije za leto 2014 je bil pripravljen na podlagi podatkov, ki so jih predložile institucije in organi v skladu s členom 148(2) finančne uredbe, ki se uporablja za splošni proračun Evropske unije. Izjavljam, da je bil pripravljen v skladu z naslovom IX navedene finančne uredbe ter računovodskimi načeli, pravili in metodami iz pojasnil k računovodskim izkazom.

Od računovodij teh institucij in organov, ki potrjujejo zanesljivost poslanih podatkov, sem pridobil vse potrebne podatke za pripravo zaključnega računa, ki prikazuje sredstva in obveznosti Evropske unije ter izvrševanje proračuna.

Potrjujem, da sem na podlagi teh podatkov in preverjanj, ki so bila po mojem mnenju potrebna za potrditev zaključnega računa Evropske komisije, pridobil razumno zagotovilo, da zaključni račun v vseh pomembnih vidikih pošteno predstavlja finančno stanje, rezultate poslovanja in denarne tokove Evropske unije.

[podpis] Manfred KRAFF Računovodja Evropske komisije 17. julij 2015

KONSOLIDIRANI RAČUNOVODSKI IZKAZI IN POJASNILA (1)

KAZALO

BILANCA STANJA 24

IZKAZ FINANČNEGA USPEHA 25

IZKAZ FINANČNEGA IZIDA 26

IZKAZ SPREMEMB V ČISTIH SREDSTVIH 27

POJASNILA K RAČUNOVODSKIM IZKAZOM 28

1. POMEMBNE RAČUNOVODSKE USMERITVE 28

2. POJASNILA K BILANCI STANJA 39

3. POJASNILA K IZKAZU FINANČNEGA USPEHA 61

4. POJASNILA K IZKAZU FINANČNEGA IZIDA 73

5. POGOJNA SREDSTVA IN OBVEZNOSTI TER DRUGA BISTVENA RAZKRITJA 73

6. ZAŠČITA PRORAČUNA EU 77

7. OBVLADOVANJE FINANČNIH TVEGANJ 83

8. RAZKRIVANJE POVEZANIH STRANK 94

9. DOGODKI PO DATUMU BILANCE STANJA 96

10. OBSEG KONSOLIDACIJE 96

BILANCA STANJA

V milijonih EUR Pojasnilo 31. 12. 2014 31. 12. 2013 NEKRATKOROČNA SREDSTVA Neopredmetena sredstva 2.1 282 237 Opredmetena osnovna sredstva 2.2 7 937 6 104 Naložbe, ki se obračunajo po kapitalski metodi 2.3 409 349 Finančna sredstva 2.4 56 438 59 844 Predhodno financiranje 2.5 18 358 38 072 Menjalne terjatve in nemenjalni izterljivi zneski 2.6 1 198 498 84 623 1 05 104 KRATKOROČNA SREDSTVA Finančna sredstva 2.4 11 811 5 571 Predhodno financiranje 2.5 34 237 21 367 Menjalne terjatve in nemenjalni izterljivi zneski 2.6 14 380 13 182 Zaloge 2.7 128 128 Denarna sredstva in njihovi ustrezniki 2.8 17 545 9 510 78 101 49 758 SREDSTVA SKUPAJ 1 62 724 1 54 862 NEKRATKOROČNE OBVEZNOSTI Pokojnine in drugi prejemki zaposlenih 2.9 (58 616) (46 818) Rezervacije 2.10 (1 537) (1 323) Finančne obveznosti 2.11 (51 851) (56 369) (1 12 005) (1 04 510) KRATKOROČNE OBVEZNOSTI Rezervacije 2.10 (745) (545) Finančne obveznosti 2.11 (8 828) (3 163) Obveznosti iz poslovanja 2.12 (43 180) (36 213) Pasivne časovne razmejitve 2.13 (55 973) (56 282) (1 08 726) (96 204) OBVEZNOSTI SKUPAJ (2 20 730) (2 00 714) ČISTA SREDSTVA (58 006) (45 852) Rezerve 2.14 4 435 4 073 Zneski, ki bodo vpoklicani od držav članic (2) 2.15 (62 441) (49 925) ČISTA SREDSTVA (58 006) (45 852)

IZKAZ FINANČNEGA USPEHA

(V milijonih EUR) Pojasnilo 2014 2013 (po prerazvrstitvi) (20) PRIHODKI Prihodki iz nemenjalnih poslov Sredstva iz naslova BND 3.1 1 04 688 1 10 194 Tradicionalna lastna sredstva 3.2 17 137 15 467 Sredstva iz naslova DDV 3.3 17 462 14 019 Globe 3.4 2 297 2 757 Izterjava odhodkov 3.5 3 418 1 777 Drugo 3.6 5 623 4 045 Skupaj 1 50 625 1 48 259 Prihodki iz menjalnih poslov Finančni prihodki 3.7 2 298 1 991 Drugo 3.8 1 066 1 443 Skupaj 3 364 3 434 1 53 989 1 51 693 ODHODKI (22) Izvedle države članice 3.9 Evropski kmetijski jamstveni sklad (44 465) (45 067) Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja in drugi instrumenti za razvoj podeželja (14 046) (13 585) Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad (43 345) (47 767) Evropski socialni sklad (12 651) (12 126) Drugo (2 307) (1 525) Izvedle Komisija in izvajalske agencije 3.10 (15 311) (12 519) Izvedli druge agencije in organi EU 3.11 (1 025) (656) Izvedle tretje države in mednarodne organizacije 3.11 (2 770) (2 465) Izvedli drugi subjekti 3.11 (1 799) (1 694) Stroški zaposlenih in pokojnin 3.12 (9 662) (9 058) Spremembe aktuarskih predpostavk prejemkov zaposlenih 3.13 (9 170) (2 033) Stroški financiranja 3.14 (2 926) (2 383) Delež čistega primanjkljaja skupnih podjetij in pridruženih subjektov 3.15 (640) (608) Drugi odhodki 3.16 (5 152) (4 572) (1 65 269) (1 56 058) POSLOVNI IZID ZA ZADEVNO LETO (11 280) (4 365)

IZKAZ FINANČNEGA IZIDA

(V milijonih EUR) Pojasnilo 2014 2013 Poslovni izid za zadevno leto (11 280) (4 365) Poslovanje 4.2 Odplačevanje 61 48 Amortizacija 408 401 (Povečanje)/zmanjšanje posojil (1 298) 20 (Povečanje)/zmanjšanje predhodnega financiranja 6 844 (1 695) (Povečanje)/zmanjšanje menjalnih terjatev in nemenjalnih izterljivih zneskov (1 898) 923 (Povečanje)/zmanjšanje zalog — 10 Povečanje/(zmanjšanje) obveznosti iz naslova pokojnin in drugih prejemkov zaposlenih 11 798 4 315 Povečanje/(zmanjšanje) rezervacij 414 (196) Povečanje/(zmanjšanje) finančnih obveznosti 1 146 (330) Povečanje/(zmanjšanje) obveznosti iz poslovanja 6 967 14 655 Povečanje/(zmanjšanje) pasivnih časovnih razmejitev (309) (12 154) Proračunski presežek iz prejšnjega leta, obravnavan kot nedenarni prihodki (1 005) (1 023) Drugo gibanje nedenarnih sredstev 130 (50) Naložbenje 4.3 (Povečanje)/zmanjšanje neopredmetenih sredstev in opredmetenih osnovnih sredstev (2 347) (624) (Povečanje)/zmanjšanje finančnih naložb, obračunanih z uporabo kapitalske metode (60) 43 (Povečanje)/zmanjšanje za prodajo razpoložljivih finančnih sredstev (1 536) (1 142) ČISTI DENARNI TOK 8 035 (1 164) Čisto povečanje/(zmanjšanje) denarnih sredstev in njihovih ustreznikov 8 035 (1 164) Denarna sredstva in njihovi ustrezniki na začetku leta 2.8 9 510 10 674 Denarna sredstva in njihovi ustrezniki ob koncu leta 2.8 17 545 9 510

IZKAZ SPREMEMB V ČISTIH SREDSTVIH

(V milijonih EUR) Rezerve (A) Zneski, ki bodo vpoklicani od držav članic (B) Čista sredstva = (A)+(B) Rezerva za pošteno vrednost Druge rezerve Skupni presežek/(primanjkljaj) Poslovni izid za zadevno leto STANJE NA DAN 31. 12. 2012 150 3 911 (39 148) (5 329) (40 416) Gibanje rezerve za Jamstveni sklad — 46 (46) — — Gibanje poštene vrednosti (51) — — — (51) Drugo — 12 (9) — 3 Dodelitev poslovnega izida za leto 2012 — 5 (5 334) 5 329 — Proračunski rezultat za leto 2012, knjižen v dobro držav članic — — (1 023) — (1 023) Poslovni izid za zadevno leto — — — (4 365) (4 365) STANJE NA DAN 31. 12. 2013 99 3 974 (45 560) (4 365) (45 852) Gibanje rezerve za Jamstveni sklad — 247 (247) — — Gibanje poštene vrednosti 139 — — — 139 Drugo — (24) 16 — (8) Dodelitev poslovnega izida za leto 2013 — (0) (4 365) 4 365 — Proračunski rezultat za leto 2013, knjižen v dobro držav članic — — (1 005) — (1 005) Poslovni izid za zadevno leto — — — (11 280) (11 280) STANJE NA DAN 31. 12. 2014 238 4 197 (51 161) (11 280) (58 006)

POJASNILA K RAČUNOVODSKIM IZKAZOM

1. POMEMBNE RAČUNOVODSKE USMERITVE

1.1. PRAVNA PODLAGA IN RAČUNOVODSKA PRAVILA

Računovodstvo EU se vodi v skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, 26.10.2012, str. 1) (v nadaljnjem besedilu: finančna uredba) in Delegirano uredbo Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o podrobnih pravilih uporabe navedene finančne uredbe (UL L 362, 31.12.2012, str. 1).

Evropska unija v skladu s členom 143 finančne uredbe pripravi računovodske izkaze na temelju pravil računovodstva na podlagi nastanka poslovnega dogodka, ki so izpeljana iz mednarodnih računovodskih standardov za javni sektor (MRSJS). Ta računovodska pravila, ki jih je sprejel računovodja Komisije, morajo uporabljati vse institucije in organi EU, ki so vključeni v konsolidacijo, za vzpostavitev enotnega sklopa pravil za računovodstvo, vrednotenje in predstavitev zaključnega računa, da bi se uskladil proces priprave računovodskih izkazov in konsolidacije. Računovodski izkazi se vodijo v eurih na osnovi koledarskega leta.

1.2. RAČUNOVODSKA NAČELA

Namen računovodskih izkazov je zagotoviti podatke o finančnem stanju, uspešnosti in denarnih tokovih neke pravne osebe, ki so koristni za širok krog uporabnikov. Pri EU kot osebi javnega prava je njihov namen zlasti zagotoviti podatke, koristne za odločanje, in prikazati, kako odgovorno oseba javnega prava ravna s sredstvi, ki so ji zaupana. Ta dokument je bil pripravljen ob zavedanju teh ciljev.

Splošna izhodišča (tj. računovodska načela), ki se uporabijo pri pripravi računovodskih izkazov, so določena v računovodskem pravilu EU št. 2 in so enaka opisanim v MRSJS 1, in sicer: pošteno predstavljanje, računovodenje na podlagi nastanka poslovnega dogodka, časovna neomejenost delovanja, doslednost predstavljanja, združevanje, pobotanje in primerjalne informacije. V skladu s členom 144 finančne uredbe so kvalitativne značilnosti finančnega poročanja ustreznost, zanesljivost, razumljivost in primerljivost.

Za pripravo računovodskih izkazov v skladu z zgoraj navedenimi pravili in načeli mora poslovodstvo pripraviti ocene, ki vplivajo na navedene zneske nekaterih postavk v bilanci stanja in v izkazu finančnega uspeha, pa tudi na razkritja v zvezi s finančnimi instrumenti ter pogojnimi sredstvi in obveznostmi.

1.3. KONSOLIDACIJA

Obseg konsolidacije

Konsolidirani računovodski izkazi EU zajemajo vse pomembne nadzorovane subjekte (tj. institucije EU (vključno s Komisijo) in agencije EU), pridružene subjekte in skupna podjetja, kar pomeni 52 nadzorovanih subjektov, 7 skupnih podjetij in 1 pridruženi subjekt. Popoln seznam subjektov, vključenih v konsolidacijo, je naveden v pojasnilu 10 k zaključnemu računu EU. V primerjavi z letom 2013 se obseg konsolidacije ni spremenil, pri čemer je treba opozoriti, da je bil 1 pridruženi subjekt zdaj prerazvrščen kot skupno podjetje ter da je bil subjekt, ki je nastal po združitvi 2 drugih pridruženih subjektov, prerazvrščen kot skupno podjetje.

Nadzorovani subjekti

Odločitev o vključitvi subjekta v konsolidacijo temelji na konceptu nadzora. Nadzorovani subjekti so vsi subjekti, za katere je Evropska unija neposredno ali posredno pooblaščena, da usmerja njihovo finančno in poslovno politiko, da bi lahko imela koristi od dejavnosti teh subjektov. To pooblastilo mora biti neposredno izvršljivo. Nadzorovani subjekti so v celoti vključeni v konsolidacijo, ki se začne s prvim dnem obstoja nadzora in se konča, ko takega nadzora ni več.

Najpogostejši kazalniki nadzora znotraj EU so: ustanovitev subjekta na podlagi ustanovnih pogodb ali sekundarne zakonodaje, financiranje subjekta iz splošnega proračuna, obstoj glasovalnih pravic v upravnih organih, revizija, ki jo opravi Sodišče, in razrešnica, ki jo podeli Evropski parlament. Jasno je, da je treba vsak subjekt posebej oceniti za odločitev, ali za sprožitev nadzora zadostuje eno ali vsa zgornja merila.

V skladu s tem pristopom za institucije (razen Evropske centralne banke – ECB) in agencije EU (razen agencij iz nekdanjega drugega stebra) velja, da so pod izključnim nadzorom EU in so zato vključene v konsolidacijo. Poleg tega tudi za Evropsko skupnost za premog in jeklo (ESPJ) v likvidaciji velja, da je nadzorovani subjekt.

Vsi pomembni medsebojni posli in stanja med nadzorovanimi subjekti EU se izločijo, medtem ko so neiztrženi dobički in izgube iz takšnih poslov neznatni ter zato niso izločeni.

Skupna podjetja

Skupno podjetje je pogodbeni dogovor, po katerem EU in ena ali več strank („podvižnikov“) opravljajo gospodarsko dejavnost pod skupnim nadzorom. Skupni nadzor je pogodbeno dogovorjena delitev neposrednega ali posrednega nadzora nad dejavnostjo, iz katere pritekajo možne storitve. Deleži v skupnih podjetjih se obračunajo po kapitalski metodi (glej pojasnilo 1.5.4 spodaj).

Pridruženi subjekti

Pridruženi subjekti so subjekti, na katere ima Evropska unija znaten neposreden ali posreden vpliv, vendar jih ne nadzoruje. Obstoj znatnega vpliva se predpostavlja, če ima EU v njih neposredno ali posredno najmanj 20 % glasovalnih pravic. Deleži v pridruženih subjektih se obračunajo po kapitalski metodi (glej pojasnilo 1.5.4 spodaj).

Subjekti, ki niso vključeni v konsolidacijo in katerih sredstva upravlja Komisija

Sredstva sistema zdravstvenega zavarovanja za osebje EU, Evropskega razvojnega sklada in Jamstvenega sklada za udeležence v njihovem imenu upravlja Komisija, vendar teh subjektov EU ne nadzoruje in zato niso konsolidirani v njenih računovodskih izkazih.

1.4. PODLAGA ZA PRIPRAVO

1.4.1. Valuta in osnova za preračunavanje

Funkcijska in predstavitvena valuta

Računovodski izkazi so predstavljeni v milijonih eurov, saj je euro funkcijska in predstavitvena valuta EU.

Posli in stanja

Posli v tujih valutah se preračunajo v eure po deviznih tečajih, ki veljajo na dan teh poslov. Pozitivne in negativne tečajne razlike, ki nastanejo pri poravnavi poslov v tujih valutah in pri preračunavanju denarnih sredstev in obveznosti, izraženih v tujih valutah, po deviznih tečajih ob koncu leta, se pripoznajo v izkazu finančnega uspeha.

Drugačne metode preračunavanja se uporabijo za opredmetena osnovna sredstva in neopredmetena sredstva, ki ohranijo svojo vrednost v eurih po tečaju na dan, ko so bila nabavljena.

Stanja denarnih sredstev in obveznosti ob koncu leta, izražena v tujih valutah, se preračunajo v eure po deviznih tečajih, ki veljajo na dan 31. decembra:

Devizni tečaj eura

Valuta 31. 12. 2014 31. 12. 2013 BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,7350 27,4270 DKK 7,4453 7,4593 GBP 0,7789 0,8337 HRK 7,6580 7,6265 HUF 315,5400 297,0400 LVL — 0,7028 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,2732 4,1543 RON 4,4828 4,4710 SEK 9,3930 8,8591 CHF 1,2024 1,2276 JPY 145,2300 144,7200 USD 1,2141 1,3791

Spremembe poštene vrednosti denarnih finančnih instrumentov, izraženih v tuji valuti in razvrščenih kot razpoložljivih za prodajo, ki izhajajo iz tečajnih razlik, se pripoznajo v izkazu finančnega uspeha. Tečajne razlike pri nedenarnih finančnih sredstvih in obveznostih, knjiženih po pošteni vrednosti skozi poslovni izid, se pripoznajo v izkazu finančnega uspeha. Tečajne razlike pri nedenarnih finančnih sredstvih, ki so razvrščena kot razpoložljiva za prodajo, so vključene v rezervo za pošteno vrednost.

1.4.2. Uporaba ocen

Računovodski izkazi v skladu s standardi MRSJS in splošno sprejetimi računovodskimi načeli nujno vključujejo zneske, ki temeljijo na ocenah in predpostavkah vodstva na podlagi najzanesljivejših razpoložljivih podatkov. Pomembne ocene vključujejo med drugim zneske za obveznosti iz naslova prejemkov zaposlenih, rezervacije, finančno tveganje v zvezi z zalogami in terjatvami, prehodno nezaračunane prihodke in vnaprej vračunane stroške, pogojna sredstva in obveznosti ter stopnjo oslabitve neopredmetenih sredstev in opredmetenih osnovnih sredstev ter zneske, razkrite v pojasnilih v zvezi s finančnimi instrumenti. Dejanski rezultati se lahko razlikujejo od navedenih ocen. Spremembe ocen se kažejo v obdobju, v katerem postanejo znane.

1.5. BILANCA STANJA

1.5.1. Neopredmetena sredstva

Pridobljene licence za računalniško programsko opremo so izkazane po nabavni vrednosti, zmanjšani za skupno vrednost amortizacije in izgub zaradi oslabitve. Ta sredstva se amortizirajo po metodi enakomernega časovnega amortiziranja v ocenjeni dobi koristnosti. Ocenjena doba koristnosti neopredmetenih sredstev je odvisna od njihove specifične ekonomske ali pravne življenjske dobe, določene v sporazumu. Notranje razvita neopredmetena sredstva so usredstvena, ko so izpolnjena ustrezna merila iz računovodskih pravil EU za to, in se nanašajo izključno na razvojno fazo sredstva. Stroški, ki jih je mogoče usredstviti, zajemajo vse neposredno pripisljive stroške, potrebne za ustvarjanje, proizvajanje in pripravo sredstva, da lahko deluje tako, kot je nameravalo poslovodstvo. Stroški, povezani z raziskovalnimi dejavnostmi, stroški razvoja, ki jih ni mogoče usredstviti, in stroški vzdrževanja se pripoznajo kot odhodki, ko nastanejo.

1.5.2. Opredmetena osnovna sredstva

Vsa opredmetena osnovna sredstva so izkazana po nabavni vrednosti, zmanjšani za skupno vrednost amortizacije in izgub zaradi oslabitve. Nabavna vrednost vključuje odhodke, ki jih je mogoče neposredno pripisati pridobitvi, gradnji ali prenosu sredstva.

Poznejši stroški se vključijo v knjigovodsko vrednost sredstva ali pripoznajo kot ločeno sredstvo, kakor je primerno, le, kadar je verjetno, da bodo prihodnje gospodarske koristi ali storitvene zmožnosti, povezane s to postavko, pritekale v EU in je mogoče te stroške zanesljivo izmeriti. Stroški popravil in vzdrževanja se knjižijo v breme izkaza finančnega uspeha v proračunskem obdobju, v katerem so nastali.

Zemljišča in umetniška dela se ne amortizirajo, ker se šteje, da imajo neomejeno dobo koristnosti. Sredstva v gradnji se ne amortizirajo, ker ta sredstva še niso na razpolago za uporabo. Amortizacija drugih sredstev se obračuna po metodi enakomernega časovnega amortiziranja, tako da se njihovi stroški odštejejo od njihove preostale vrednosti v ocenjeni dobi koristnosti:

Vrsta sredstva Stopnja enakomernega časovnega amortiziranja Zgradbe 4 % do 10 % Naprave in oprema 10 % do 25 % Pohištvo in vozila 10 % do 25 % Vgrajena oprema 10 % do 33 % Računalniška strojna oprema 25 % do 33 % Drugo 10 % do 33 %

Dobički ali izgube pri odtujitvah se določijo s primerjavo iztržka, zmanjšanega za odhodke za prodajo, s knjigovodsko vrednostjo odtujenega sredstva in so zajeti v izkazu finančnega uspeha.

Najemi

Kadar EU nosi večino vseh tveganj in koristi, povezanih z lastništvom, se najemi opredmetenih osnovnih sredstev razvrstijo kot finančni najemi. Finančni najemi so usredstveni na začetku najema po pošteni vrednosti najetega sredstva ali sedanji vrednosti najmanjše vsote najemnin, pri čemer se upošteva nižja od obeh vrednosti. Vsaka najemnina se dodeli med obveznosti in finančne stroške, tako da se doseže stalna obrestna mera za neporavnani del financiranja. Obveznosti v zvezi z najemnino brez finančnih stroškov so vključene v finančne obveznosti (nekratkoročne in kratkoročne). Obresti finančnih stroškov se knjižijo v breme izkaza finančnega uspeha med trajanjem najema, tako da se doseže stalna obrestna mera za preostali del obveznosti za vsako obdobje. Sredstva v finančnem najemu se amortizirajo skozi dobo koristnosti sredstva ali skozi dobo trajanja najema, pri čemer se upošteva krajše od obeh obdobij.

Kadar nosi večji del tveganj in koristi, povezanih z lastništvom, najemodajalec, se najemi razvrstijo kot poslovni najemi. Najemnine, plačane za poslovne najeme, se knjižijo v breme izkaza finančnega uspeha po metodi enakomernega časovnega amortiziranja za čas trajanja najema.

1.5.3. Oslabitev nefinančnih sredstev

Sredstva, ki imajo neomejeno dobo koristnosti, se ne amortizirajo, vendar se vsako leto preveri njihova oslabitev. Pri sredstvih, ki se amortizirajo, se njihova oslabitev preveri, kadar koli dogodki ali spremenjene okoliščine kažejo na to, da njihova knjigovodska vrednost morda ni izterljiva. Izguba zaradi oslabitve se pripozna za znesek, za katerega knjigovodska vrednost sredstva presega njegovo nadomestljivo vrednost. Nadomestljiva vrednost je poštena vrednost, zmanjšana za stroške prodaje, ali vrednost pri uporabi, pri čemer se upošteva višja od obeh vrednosti.

Preostala vrednost in doba koristnosti neopredmetenih sredstev in opredmetenih osnovnih sredstev se preverita ter, kadar je to primerno, popravita vsaj enkrat na leto. Knjigovodska vrednost sredstva se takoj odpiše do višine nadomestljive vrednosti, če je knjigovodska vrednost sredstva večja od ocenjene nadomestljive vrednosti. Če razlogi za oslabitev, ki je bila pripoznana v prejšnjih letih, ne obstajajo več, se prej pripoznana izguba zaradi oslabitve ustrezno razveljavi.

1.5.4. Naložbe, ki se obračunajo po kapitalski metodi

Deleži v pridruženih subjektih in skupnih podjetjih

Deleži v pridruženih subjektih in skupnih podjetjih se obračunajo po kapitalski metodi in se na začetku pripoznajo po nabavni vrednosti. Delež EU v rezultatih pridruženih subjektov skupnih podjetij se pripozna v izkazu finančnega uspeha, njen delež v gibanju rezerv pa v rezervah. Začetni stroški in vsa gibanja (dodatni prispevki, delež v poslovnem izidu in gibanju rezerv, oslabitve ter dividende) dajejo knjigovodsko vrednost pridruženega subjekta ali skupnega podjetja v računovodskih izkazih na datum bilance stanja. Znesek, dobljen iz pridruženega subjekta ali skupnega podjetja, zmanjša knjigovodsko vrednost sredstva.

Če je delež EU pri primanjkljajih skupnega podjetja enak ali večji od njenega deleža v skupnem podjetju, EU preneha pripoznavati svoj delež nadaljnjih izgub (v nadaljnjem besedilu: nepripoznane izgube). Nepripoznani delež izgub je rezultat tehnične računovodske operacije, ki je potrebna pri uporabi kapitalske metode obračunavanja. Te nepripoznane izgube ne predstavljajo izgube za EU in so posledica dejstva, da se pripoznanje odhodkov običajno izvrši pred povečanjem kapitala zaradi prispevkov v naravi, ki jih zagotovijo druga podjetja, ne EU.

Neiztrženi dobički in izgube iz poslov med EU in njenimi pridruženimi subjekti ali skupnimi podjetji so neznatni ter zato niso izločeni. Računovodske usmeritve pridruženih subjektov ali skupnih podjetij se lahko razlikujejo od računovodskih usmeritev, ki jih je sprejela EU za podobne posle in dogodke v podobnih okoliščinah.

V primeru znamenj oslabitve je potreben odpis do višine nižje nadomestljive vrednosti. Nadomestljiva vrednost se določi, kakor je opisano v pojasnilu 1.5.3. Če razlog za oslabitev pozneje preneha obstajati, se izguba zaradi oslabitve razveljavi na knjigovodsko vrednost, ki bi bila določena, če ne bi bila priznana izguba zaradi oslabitve.

V primerih, ko ima EU najmanj 20-odstotni delež v skladu investicijskega kapitala, si ne prizadeva znatno vplivati na sklad. Taki skladi se zato obravnavajo kot finančni instrumenti in so razvrščeni kot za prodajo razpoložljiva finančna sredstva.

1.5.5. Finančna sredstva

Razvrstitev

EU svoja finančna sredstva razvršča v naslednje kategorije: finančna sredstva po pošteni vrednosti skozi poslovni izid; posojila in terjatve; finančne naložbe v posesti do zapadlosti v plačilo; ter za prodajo razpoložljiva finančna sredstva. Razvrstitev finančnih instrumentov se določi ob začetnem pripoznanju in se ponovno ovrednoti ob vsakem datumu bilance stanja.

(i) Finančna sredstva po pošteni vrednosti skozi poslovni izid

Finančno sredstvo se v to kategorijo razvrsti, če se pridobi predvsem za namene kratkoročne prodaje ali če tako določi EU. V to kategorijo so razvrščeni tudi izvedeni finančni instrumenti. Sredstva iz te kategorije so razvrščena kot gibljiva sredstva, če se zanje pričakuje, da bodo odtujena v 12 mesecih od datuma bilance stanja. V tem proračunskem letu ni imela EU nobenih finančnih sredstev v tej kategoriji.

(ii) Posojila in terjatve

Posojila in terjatve so neizvedena finančna sredstva z določenimi ali določljivimi plačili, ki ne kotirajo na delujočem trgu. Nastanejo, ko EU zagotovi denarna sredstva, blago ali storitve neposredno dolžniku brez namena trgovanja s terjatvijo. Vključena so v nekratkoročna sredstva, razen kadar je zapadlost v 12 mesecih od datuma bilance stanja, tudi če je datum zapadlosti celotnega posojila oddaljen več kot 12 mesecev od datuma bilance stanja.

(iii) Finančne naložbe v posesti do zapadlosti v plačilo

Finančne naložbe v posesti do zapadlosti v plačilo so neizvedena finančna sredstva z določenimi ali določljivimi plačili in določeno zapadlostjo v plačilo, ki jih EU namerava in zmore posedovati do zapadlosti. V tem proračunskem letu EU ni imela nobenih naložb iz te kategorije.

(iv) Za prodajo razpoložljiva finančna sredstva

Za prodajo razpoložljiva finančna sredstva so neizvedena finančna sredstva, ki so označena za v to kategorijo ali niso razvrščena v nobeno od drugih kategorij. Razvrščena so bodisi kot kratkoročna bodisi kot nekratkoročna sredstva glede na časovno obdobje, v katerem jih namerava EU odtujiti, kar je običajno preostala zapadlost na datum bilance stanja. Naložbe v nekonsolidirane subjekte in druge kapitalske naložbe (npr. posli rizičnega kapitala), ki se ne obračunajo po kapitalski metodi, so prav tako razvrščene kot za prodajo razpoložljiva finančna sredstva.

Začetno pripoznanje in merjenje

Nakup in prodaja finančnih sredstev po pošteni vrednosti skozi poslovni izid, finančnih naložb v posesti do zapadlosti v plačilo in za prodajo razpoložljivih finančnih sredstev se pripoznata na datum trgovanja – datum, na katerega se EU zaveže, da bo kupila ali prodala sredstvo. Posojila se pripoznajo, ko se posojilojemalcu nakažejo denarna sredstva. Finančni instrumenti se na začetku pripoznajo po pošteni vrednosti. Za vsa finančna sredstva, ki niso izkazana po pošteni vrednosti skozi poslovni izid, se stroški posla dodajo pošteni vrednosti ob začetnem pripoznanju. Finančna sredstva, izkazana po pošteni vrednosti skozi poslovni izid, se na začetku pripoznajo po pošteni vrednosti, stroški posla pa se knjižijo v breme izkaza finančnega uspeha.

Poštena vrednost finančnega sredstva pri začetnem pripoznanju je običajno cena posla (tj. poštena vrednost prejetega plačila). Kadar pa se odobri dolgoročno brezobrestno posojilo ali posojilo z obrestmi, nižjimi od tržnih, se lahko njegova poštena vrednost oceni kot sedanja vrednost vseh prihodnjih denarnih prejemkov, diskontirana po prevladujoči tržni obrestni meri za podoben instrument s podobno bonitetno oceno.

Odobrena posojila se izmerijo glede na nominalni znesek, ki se šteje kot poštena vrednost posojila. Razlogi za to:

— „Tržno okolje“ za posojila, ki jih daje EU, je zelo posebno in se močno razlikuje od kapitalskega trga, na katerem se izdajajo podjetniške ali državne obveznice. Posojilodajalci na teh trgih lahko namreč izbirajo med alternativnimi naložbami in ta možnost se odraža v tržnih cenah. EU pa te možnosti izbire med alternativnimi naložbami nima, saj ne sme vlagati denarja na kapitalskih trgih; finančna sredstva si izposoja samo za dajanje posojil po isti obrestni meri. To pomeni, da za izposojene zneske nima možnosti alternativnega posojila ali naložbe. Tako ni oportunitetnih stroškov in s tem ni podlage za primerjavo s tržnimi obrestnimi merami. Dejansko posojila, ki jih daje EU, predstavljajo trg. V bistvu, ker ni mogoče določiti oportunitetnih stroškov, tržna cena ne odraža ustrezno bistva dajanja posojil EU. Zato ni primerno določati poštene vrednosti posojil EU glede na podjetniške ali državne obveznice.

— Prav tako ni delujočega trga ali podobnih poslov, ki bi se lahko uporabili za primerjavo, zato bi morala biti obrestna mera, ki jo EU uporablja pri oceni poštene vrednosti posojil, danih v okviru evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo (EFSM), plačilnobilančnih posojil (BOP) in drugih takih posojil, dejansko zaračunana obrestna mera.

— Poleg tega prihaja v primeru tovrstnih posojil do izravnalnih učinkov med danimi in najetimi posojili, ker gre po naravi za vzajemne posle („back-to-back operations“). Tako so efektivne obresti za dano posojilo enake efektivni obrestni meri za najeta posojila, ki so z njimi povezana. Stroški posla, ki jih ima EU in se potem prenesejo v breme upravičenca do posojila, se pripoznajo neposredno v izkazu finančnega uspeha.

Pripoznanje finančnih instrumentov se odpravi, kadar pravice do prejemanja denarnih tokov od naložb potečejo ali so se prenesle ter je EU prenesla večino vseh tveganj in koristi, povezanih z lastništvom.

Poznejše merjenje

(i) Finančna sredstva po pošteni vrednosti skozi poslovni izid so pozneje izkazana po pošteni vrednosti. Dobički in izgube, ki izhajajo iz sprememb poštene vrednosti kategorije „finančna sredstva po pošteni vrednosti skozi poslovni izid“, so vključeni v izkaz finančnega uspeha v obdobju, v katerem so nastali.

(ii) Posojila in terjatve ter finančne naložbe v posesti do zapadlosti v plačilo so izkazane po odplačni vrednosti po metodi efektivnih obresti. Kadar so posojila odobrena iz izposojenih finančnih sredstev, se za dana in najeta posojila uporablja ista efektivna obrestna mera, saj imajo ta posojila značilnosti „vzajemnih poslov“ in so razlike med pogoji dajanja in najemanja posojil ter zneski danih in najetih posojil neznatne. Stroški posla, ki jih ima EU in se potem prenesejo v breme upravičenca do posojila, se pripoznajo neposredno v izkazu finančnega uspeha.

(iii) Kar zadeva finančne naložbe v posesti do zapadlosti v plačilo, EU trenutno nima nobenih takih naložb.

(iv) Za prodajo razpoložljiva finančna sredstva so pozneje izkazana po pošteni vrednosti. Dobički in izgube, ki izhajajo iz sprememb poštene vrednosti za prodajo razpoložljivih finančnih sredstev, se pripoznajo v rezervi za pošteno vrednost. Kadar se za sredstva, ki so razvrščena kot za prodajo razpoložljiva finančna sredstva, pripoznanje odpravi ali so takšna sredstva oslabljena, se nabrani popravki poštene vrednosti, ki so bili prej pripoznani v rezervi za pošteno vrednost, pripoznajo v izkazu finančnega uspeha. Obresti na za prodajo razpoložljiva finančna sredstva, izračunane po metodi efektivnih obresti, se pripoznajo v izkazu finančnega uspeha. Dividende na za prodajo razpoložljive kapitalske instrumente se pripoznajo, ko se ugotovi pravica EU do prejema plačila.

Poštene vrednosti naložb, ki kotirajo na delujočih trgih, temeljijo na trenutnih ponujenih nakupnih cenah. Če trg za finančno sredstvo (in za vrednostne papirje, ki ne kotirajo na borzi) ne deluje, EU določi pošteno vrednost z uporabo metod vrednotenja. Te obsegajo uporabo zadnjih premišljenih poslov, sklicevanje na druge instrumente, ki imajo podobne bistvene značilnosti, analizo diskontiranih denarnih tokov, modele za določanje vrednosti opcij in druge tehnike vrednotenja, ki jih običajno uporabljajo udeleženci na trgu.

Kadar poštene vrednosti naložb v kapitalske instrumente, ki nimajo objavljene tržne cene na delujočem trgu, ni mogoče zanesljivo izmeriti, se te naložbe vrednotijo po nabavni vrednosti, zmanjšani za izgube zaradi oslabitve.

Oslabitev finančnih sredstev

EU ob vsakem datumu bilance stanja oceni, ali obstajajo nepristranski dokazi, da je finančno sredstvo oslabljeno. Finančno sredstvo oslabi in izgube zaradi oslabitve nastanejo samo takrat, ko obstajajo nepristranski dokazi o oslabitvi zaradi dogodkov, ki so nastopili po začetnem pripoznanju sredstva, in ti škodni dogodki vplivajo na ocenjene prihodnje denarne tokove finančnega sredstva, ki jih je mogoče zanesljivo oceniti.

(a) Sredstva, izkazana po odplačni vrednosti

Če obstajajo nepristranski dokazi, da je pri posojilih in terjatvah ali finančnih naložbah v posesti do zapadlosti v plačilo, izkazanih po odplačni vrednosti, nastala izguba zaradi oslabitve, se njen znesek izmeri kot razlika med knjigovodsko vrednostjo sredstva in sedanjo vrednostjo ocenjenih prihodnjih denarnih tokov (razen prihodnjih kreditnih izgub, ki še niso nastale), diskontiranih po izvirni efektivni obrestni meri finančnega sredstva. Knjigovodska vrednost sredstva se zmanjša, znesek izgube pa se pripozna v izkazu finančnega uspeha. Če ima posojilo ali finančna naložba v posesti do zapadlosti v plačilo spremenljivo obrestno mero, se kot diskontna stopnja za merjenje morebitne izgube zaradi oslabitve uporabi trenutna efektivna obrestna mera, določena s pogodbo. Izračun sedanje vrednosti ocenjenih denarnih tokov finančnega sredstva, danega v varščino, odraža denarni tok, ki bo morda nastal iz zasega posesti, zmanjšan za stroške pridobitve in prodaje varščine, ne glede na to, ali je zaseg verjeten. Če se v poznejšem obdobju znesek izgube zaradi oslabitve zmanjša in je mogoče to zmanjšanje nepristransko povezati z dogodkom, ki se zgodi po pripoznanju oslabitve, se prej pripoznana izguba zaradi oslabitve razveljavi skozi izkaz finančnega uspeha.

(b) Sredstva, izkazana po pošteni vrednosti

Kadar so kapitalske naložbe razvrščene kot za prodajo razpoložljiva finančna sredstva, se pri ugotavljanju oslabitve vrednostnih papirjev upošteva znatno ali stalno (dolgotrajnejše) zmanjšanje poštene vrednosti vrednostnega papirja pod njegovo nabavno vrednost. Če obstajajo kakršni koli taki dokazi glede za prodajo razpoložljivih finančnih sredstev, se nabrana izguba, izmerjena kot razlika med nabavno vrednostjo in trenutno pošteno vrednostjo, zmanjšana za morebitne izgube zaradi oslabitve zadevnega finančnega sredstva, ki so bile prej pripoznane v izkazu finančnega uspeha, črta iz rezerv in pripozna v izkazu finančnega uspeha. Izgube zaradi oslabitve, pripoznane v izkazu finančnega uspeha za kapitalske instrumente, se ne razveljavijo skozi izkaz finančnega uspeha. Če se v poznejšem obdobju poštena vrednost dolžniškega instrumenta, razvrščenega kot za prodajo razpoložljivega finančnega sredstva, poveča in je mogoče to povečanje nepristransko povezati z dogodkom, ki se zgodi po pripoznanju izgube zaradi oslabitve, se izguba zaradi oslabitve razveljavi skozi izkaz finančnega uspeha.

Naložbe v sklade tveganega kapitala

Naložbe v sklade tveganega kapitala so razvrščene kot za prodajo razpoložljiva finančna sredstva in so v skladu s tem izkazane po pošteni vrednosti, dobički in izgube, ki izhajajo iz sprememb poštene vrednosti (vključno s tečajnimi razlikami), pa se pripoznajo v rezervi za pošteno vrednost. Ker naložbe v sklade tveganega kapitala nimajo kotirane tržne cene na delujočem trgu, se vrednotijo od postavke do postavke po nabavni vrednosti ali pripisani čisti vrednosti sredstva, pri čemer se upošteva nižja od obeh vrednosti. Neiztrženi dobički, ki izhajajo iz merjenja poštene vrednosti, se pripoznajo skozi rezerve, pri neiztrženih izgubah pa se oceni oslabitev zadevnih sredstev, da se ugotovi, ali se pripoznajo kot izgube zaradi oslabitve v izkazu finančnega uspeha ali kot spremembe rezerve za pošteno vrednost.

1.5.6. Zaloge

Zaloge so izkazane po nabavni vrednosti ali čisti iztržljivi vrednosti, pri čemer se upošteva nižja od obeh vrednosti. Nabavna vrednost se določi po metodi zaporednih cen (FIFO). Nabavna vrednost dokončanih proizvodov in nedokončane proizvodnje zajema stroške surovin in lastne delovne sile ter druge neposredno pripisljive stroške in z njimi povezane splošne proizvodne stroške (na podlagi običajne delovne zmogljivosti). Čista iztržljiva vrednost je ocenjena prodajna cena v rednem poslovanju, zmanjšana za stroške dokončanja in odhodke za prodajo. Kadar se zaloge hranijo za brezplačno distribucijo ali distribucijo po simbolični ceni, se izmerijo po nabavni vrednosti ali dnevni nadomestitveni vrednosti, pri čemer se upošteva nižja od obeh vrednosti. Dnevna nadomestitvena vrednost so stroški, ki bi jih imela EU za pridobitev sredstva na datum poročanja.

1.5.7. Zneski predhodnega financiranja

Predhodno financiranje je plačilo, katerega namen je upravičencu zagotoviti denarni predujem, tj. likvidna sredstva. Lahko je razdeljeno v več plačil v obdobju, ki je določeno v danem sporazumu o predhodnem financiranju. Likvidna sredstva ali predujem se povrnejo ali porabijo za namen, za katerega so bili zagotovljeni, v obdobju, določenem v sporazumu. Če upravičenec nima upravičenih odhodkov, mora predujem v okviru predhodnega financiranja vrniti EU. Znesek predhodnega financiranja se lahko (delno ali v celoti) zmanjša s priznanjem upravičenih stroškov (ki so priznani kot odhodki) in vrnjenih zneskov.

Ob koncu leta se neobračunani zneski predhodnega financiranja vrednotijo po prvotnih plačanih zneskih, zmanjšanih za: vrnjene zneske, obračunane upravičene zneske, ocenjene upravičene zneske, ki ob koncu leta še niso obračunani, in zmanjšanja vrednosti.

Zneski, ki so v finančni uredbi opredeljeni kot „finančni instrumenti v okviru deljenega upravljanja“, so z računovodskega vidika razvrščeni med zneske predhodnega financiranja. Ti zneski predhodnega financiranja se vrednotijo po prvotnih zneskih, izplačanih državam članicam, zmanjšanih za oceno uporabljenih zneskov.

Obresti na predhodno financiranje se pripoznajo, ko se obračunajo, v skladu z določbami ustreznega sporazuma. Ob koncu leta se na podlagi najzanesljivejših podatkov pripravi ocena prihodkov od obračunanih obresti in se vključi v bilanco stanja.

1.5.8. Menjalne terjatve in nemenjalni izterljivi zneski

Ker računovodska pravila EU zahtevajo ločeno predstavitev menjalnih in nemenjalnih poslov, se v računovodskih izkazih predpostavlja, da terjatve izhajajo iz menjalnih poslov, izterljivi zneski pa iz nemenjalnih poslov, ki ne izhajajo iz pogodbe (državni izterljivi zneski).

Terjatve iz menjalnih poslov so v skladu z opredelitvijo finančnih instrumentov in so zato razvrščene kot posojila in terjatve ter se temu ustrezno merijo (glej pojasnilo 1.5.5 zgoraj). Razkritja v pojasnilih o finančnih instrumentih v zvezi s terjatvami iz menjalnih poslov vključujejo aktivne časovne razmejitve iz menjalnih poslov, ker te niso pomembne.

Izterljivi zneski iz nemenjalnih poslov so izkazani po prvotnem znesku (popravljenem za obresti in kazni), zmanjšanem za odpis zaradi oslabitve. Odpis zaradi oslabitve izterljivih zneskov iz nemenjalnih poslov se ugotovi, kadar obstaja nepristranski dokaz, da EU ne bo mogla izterjati vseh zapadlih zneskov po prvotnih pogojih za izterljive zneske iz nemenjalnih poslov. Znesek odpisa je razlika med knjigovodsko vrednostjo sredstva in njegovo nadomestljivo vrednostjo. Znesek odpisa se pripozna v izkazu finančnega uspeha. Na podlagi preteklih izkušenj se opravi tudi splošen odpis za neporavnane naloge za izterjavo, ki še niso zajeti v posebnem odpisu. Glede obravnave prehodno nezaračunanih prihodkov ob koncu leta glej pojasnilo 1.5.14 spodaj. Zneski, prikazani in razkriti kot izterljivi zneski iz nemenjalnih poslov, niso finančni instrumenti, ker ne izhajajo iz pogodbe. Vendar so v pojasnilih k računovodskim izkazom izterljivi zneski iz nemenjalnih poslov razkriti skupaj s terjatvami iz menjalnih poslov, kadar je to primerno.

1.5.9. Denarna sredstva in njihovi ustrezniki

Denarna sredstva in njihovi ustrezniki so finančni instrumenti in so razvrščeni kot za prodajo razpoložljiva finančna sredstva. Zajemajo gotovino v blagajni, bančne vloge na odpoklic in druge kratkoročne visoko likvidne naložbe z originalno zapadlostjo tri mesece ali manj.

1.5.10. Pokojnine in drugi prejemki zaposlenih

Pokojninske obveznosti

EU upravlja pokojninske načrte z določenimi izplačili. Osebje prispeva iz svojih plač tretjino pričakovanih stroškov pokojnin, vendar se ta obveznost ne financira sproti. Obveznost, ki se pripozna v bilanci stanja za pokojninske načrte z določenimi izplačili, je sedanja vrednost obveznosti iz naslova vnaprej določenih pokojnin na datum bilance stanja. Obveznost iz naslova vnaprej določenih pokojnin izračunajo aktuarji po metodi predvidenih kreditnih točk („projected unit credit method“). Sedanja vrednost obveznosti iz naslova vnaprej določenih pokojnin se določi z diskontiranjem ocenjenih prihodnjih denarnih odlivov po obrestnih merah za državne obveznice, ki so izražene v valuti, v kateri bodo pokojnine izplačane, in katerih roki zapadlosti so podobni rokom zapadlosti z njimi povezanih pokojninskih obveznosti.

Aktuarski dobički in izgube, ki izhajajo iz izkustvenih prilagoditev in sprememb aktuarskih predpostavk, se takoj pripoznajo v izkazu finančnega uspeha. Stroški preteklega službovanja se takoj pripoznajo v izkazu finančnega uspeha, če spremembe pokojninskega načrta niso odvisne od tega, da morajo zaposleni ostati v delovnem razmerju določen čas (čas, potreben za prehod upravičenosti do pokojnine na upravičenca). V tem primeru se stroški preteklega službovanja amortizirajo po metodi enakomernega časovnega amortiziranja v obdobju, potrebnem za prehod upravičenosti do pokojnine na upravičenca.

Pozaposlitveni prejemki iz naslova zdravstvenega zavarovanja

EU zagotavlja svojim zaposlenim zdravstveno zavarovanje, in sicer v obliki povračila zdravstvenih stroškov. Za tekoče upravljanje je bil ustanovljen poseben sklad. Do sredstev tega sistema so upravičeni sedanji zaposleni, upokojenci, vdovci in njihovi vzdrževanci. Prejemki, dodeljeni „nedejavnim osebam“ (upokojencem, sirotam itd.) so razvrščeni kot „pozaposlitveni prejemki zaposlenih“. Glede na naravo teh prejemkov je potreben aktuarski izračun. Obveznost v bilanci stanja je določena na podobni osnovi kot za pokojninske obveznosti (glej zgoraj).

1.5.11. Rezervacije

Rezervacije se pripoznajo, kadar ima EU sedanjo pravno ali posredno obvezo do tretjih oseb zaradi preteklih dogodkov, kadar je verjetno, da bo za poravnavo obveze potreben odliv sredstev, in kadar se lahko znesek zanesljivo oceni. Rezervacije se ne pripoznavajo za izgube iz prihodnjega poslovanja. Znesek rezervacij je najboljša ocena odhodkov, ki bodo po pričakovanjih potrebni za poravnavo sedanje obveze na datum poročanja. Kadar rezervacija zajema večje število postavk, se obveza oceni z ovrednotenjem vseh možnih izidov glede na z njimi povezane verjetnosti (metoda „pričakovane vrednosti“).

1.5.12. Finančne obveznosti

Finančne obveznosti so razvrščene kot finančne obveznosti po pošteni vrednosti skozi poslovni izid ali kot finančne obveznosti, izkazane po odplačni vrednosti. Najeta posojila sestavljajo posojila, najeta pri kreditnih institucijah, in dolgovi, dokazljivi s potrdili. Na začetku se pripoznajo po pošteni vrednosti, ki ustreza njihovemu čistemu prihodku (poštena vrednost prejetih plačil), brez nastalih stroškov posla, pozneje pa se izkažejo po odplačni vrednosti po metodi efektivnih obresti; morebitne razlike med prejetimi sredstvi, zmanjšanimi za stroške posla, in odkupno vrednostjo se pripoznajo v izkazu finančnega uspeha v posojilih po metodi efektivnih obresti.

Finančne obveznosti so razvrščene kot nekratkoročne obveznosti, razen kadar je zapadlost manj kot 12 mesecev po datumu bilance stanja. Za posojila, odobrena iz izposojenih finančnih sredstev, metode efektivnih obresti na podlagi premislekov o pomembnosti ni mogoče uporabljati za dana in najeta posojila. Stroški posla, ki jih ima EU in se potem prenesejo v breme upravičenca do posojila, se pripoznajo neposredno v izkazu finančnega uspeha.

Finančne obveznosti, razvrščene po pošteni vrednosti skozi poslovni izid, vključujejo izvedene finančne instrumente, kadar je njihova poštena vrednost negativna. Računovodsko se obravnavajo na enak način kot finančna sredstva po pošteni vrednosti skozi poslovni izid, glej pojasnilo 1.5.5. V tem proračunskem letu ni imela EU nobenih finančnih obveznosti v tej kategoriji.

1.5.13. Obveznosti iz poslovanja

Znaten del obveznosti EU iz poslovanja ni povezan z menjalnimi posli, kot je nabava blaga ali storitev, temveč so to neplačani zahtevki za povračilo stroškov upravičencev do nepovratnih sredstev ali drugih sredstev EU (nemenjalni posli). Ko je prejet zahtevek za povračilo stroškov, se izkažejo kot obveznosti iz poslovanja za zahtevani znesek. Po preveritvi in priznanju upravičenih stroškov pa se obveznosti iz poslovanja vrednotijo po priznanem in upravičenem znesku.

Obveznosti iz poslovanja, ki izhajajo iz n