in predlogu UREDBE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o sporočanju okoljskih podatkov iz industrijskih obratov in vzpostavitvi portala za industrijske emisije

predlogu DIREKTIVE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) in Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlagališčih odpadkov

POVZETEK

Direktiva o industrijskih emisijah je glavni instrument EU za preprečevanje in zmanjšanje onesnaževanja iz približno 52 000 velikih industrijskih in živinorejskih obratov v Evropi. Deluje prek sistema dovoljenj „najboljših razpoložljivih tehnik“. Države članice, industrija in civilna družba potrjujejo direktivo o industrijskih emisijah kot optimalen sporazumni način za zmanjšanje emisij in zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev na ravni EU. Uredba o Evropskem RIPO omogoča spremljanje prizadevanj za zmanjšanje onesnaževanja s povečanjem obsega javno dostopnih informacij o dejanskem obratovanju obratov.

Obrati, ki jih zajema direktiva o industrijskih emisijah, izpustijo približno 20 % onesnaževal EU v zrak in vodo ter 40 % emisij toplogrednih plinov (TGP). Kljub trendom zmanjševanja škoda, povzročena zdravju in okolju, še vedno predstavlja strošek v višini približno 277 –433 milijard EUR na leto (podatki iz leta 2017).

Ta pobuda obravnava pet težav:

·nezadostno in nedosledno upoštevanje mejnih vrednosti emisij za onesnaževala zraka in vode;

·slabo uporabo inovacij zaradi zanašanja najboljših razpoložljivih tehnik na preizkušene tehnike;

·majhen prispevek h gospodarnosti z viri, krožnemu gospodarstvu in k uporabi manj strupenih kemikalij;

·nezadostno skladnost in omejenost prispevka k zmanjšanju emisij TGP;

·omejeno in zastarelo sektorsko področje uporabe zakonodaje.

Namen te revizije direktive o industrijskih emisijah in Evropskega RIPO je določiti bolj v prihodnost usmerjen in prožnejši okvir, ki podpira inovacije in je primeren za spremljanje prihodnjih industrijskih preobrazb.

Predloženi sveženj prednostnih možnosti in podmožnosti politike obravnava vsako od navedenih težav:

·uspešnost: zagotavlja uspešno uresničevanja potenciala najboljših razpoložljivih tehnik za zmanjšanje emisij z mejnimi vrednostmi emisij ter večjo enovitost izvajanja in raven ambicioznosti v državah članicah in krepi javne pravice in javno izvrševanje ter pojasnjuje zakonodajo;

·inovacije: Vodilna podjetja bodo lahko neovirano preizkušala nove tehnike. Inovacijski center za industrijsko preobrazbo in emisije (INCITE) bo inovativne tehnologije vključil v preudarke o BAT, upravljavci pa bodo svoje načrte preoblikovanja vključili v sisteme ravnanja z okoljem;

·raba virov in uporaba kemikalij: sektorsko krožno gospodarstvo, gospodarnost z viri in zmanjšana strupenost se spodbujajo z odzivnejšimi obveznimi sistemi ravnanja z okoljem;

·razogljičenje: z zavezujočimi minimalnimi ravnmi energijske učinkovitosti krepi optimalna tehnološka sektorska sredstva „od spodaj navzgor“ za odpravljanje onesnaževanje in doseganje razogljičenja. Pregled razmerja med direktivo o industrijskih emisijah in sistemom trgovanja z emisijami, ki bo opravljen leta 2028, bo omogočil uresničevanje optimalnih sinergij od leta 2030. Evropski RIPO bo uporabljal podrobnejše poročanje o emisijah TGP;

·sektorsko področje uporabe: je treba razširiti, načeloma na dejavnosti živinoreje in ekstraktivne dejavnosti.

Splošne koristi pobude so precej večje od stroškov. Čeprav ni bilo mogoče opredeliti vseh učinkov, je očitno, da:

(I)so koristi za zdravje glavnega ukrepa, ki ga vsebuje možnost uspešnosti, v denarju ocenjene na 860–2 800 milijonov EUR na leto, stroški poslovnih naložb v osnovna sredstva/operativni stroški pa na približno 210 milijonov EUR na leto in

(II)večja pokritost živinorejskih farm povzroči zmanjšanja emisij metana in amoniaka, pri čemer so koristi za zdravje ocenjene na 5 450 –9 240 milijonov EUR na leto, povezani stroški izpolnjevanja obveznosti pa na 256–812 milijonov EUR na leto.