EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 12.1.2022 COM(2022) 18 final 2022/0009(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o Agenciji Evropske unije za droge {SEC(2022) 45 final} - {SWD(2022) 8 final} - {SWD(2022) 9 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Nedovoljene droge so kompleksen varnostni in zdravstveni problem, s katerim se sooča na milijone ljudi v EU in po svetu. V evropskem poročilu o drogah za leto 2021 je poudarjeno, da je po ocenah 83 milijonov odraslih v EU v svojem življenju poskusilo nedovoljene droge. Leta 2019 je bilo v EU najmanj 5 150 smrtnih primerov zaradi prevelikega odmerka, ta številka pa se od leta 2012 vsako leto povečuje, tudi med najstniki, starimi od 15 do 19 let. Poročilo kaže tudi na vse slabše stanje glede količine kokaina in heroina, vnesene v EU, ki je najvišja doslej. Droge, zlasti sintetične (amfetamini in ekstazi), se v EU proizvajajo tako za domačo porabo kot za izvoz. Minimalna maloprodajna vrednost trgov z drogami je ocenjena v višini 30 milijard EUR na leto, trg pa je še vedno največji kriminalni trg v EU in glavni vir dohodka organiziranih kriminalnih združb. Najpogosteje uporabljena droga je marihuana. Uporaba heroina in drugih opioidov je še vedno najpogosteje povezana z bolj škodljivimi oblikami uporabe drog. Vedno več je na voljo crack kokaina, poleg tega so različne nedovoljene droge vedno pogosteje na voljo v manjših odmerkih ali cenejših pakiranjih, ki se smatrajo za primernejše za domačo uporabo. Porast uporabe benzodiazepinov je mogoče opaziti tudi pri visokotveganih uporabnikih drog, zapornikih in nekaterih skupinah rekreativnih uporabnikov drog, kar bi lahko odražalo visoko razpoložljivost in nizke cene teh snovi ter težave z duševnim zdravjem zaradi pandemije. Med uporabniki drog je zelo razširjena hkratna uporaba več snovi, kar škodljivo vpliva na javno zdravje. Poleg tega je večja razpoložljivost drugih drog, zlasti kokaina in nekaterih sintetičnih snovi, povezana z višjimi stopnjami nasilja in drugih kaznivih dejanj, ki so povezani z drogami. Najnovejše študije kažejo, da so bili trgi z drogami izredno odporni na motnje, ki jih je povzročila pandemija. Ne le, da nedovoljena proizvodnja drog in promet z njimi večinoma nista bila prizadeta, temveč je pandemija povzročila tudi povečana tveganja za marginalizirane skupine prebivalstva. V času prvih omejitev gibanja zaradi pandemije COVID-19 so bile opažene nekatere spremembe poti in metod na veleprodajni ravni ter motnje in ponekod lokalno pomanjkanje. Vendar so se prodajalci in kupci drog hitro prilagodili novim razmeram, zlasti s povečanjem uporabe šifriranih storitev sporočanja, aplikacij družbenih medijev, spletnih virov ter poštnih storitev in storitev dostave na dom. Zmanjšanje uživanja drog v času prvih omejitev gibanja se je končalo, ko so se zmanjšale omejitve gibanja. Zato so se do sredine leta 2021 ravni uporabe večine drog vrnile na ravni pred pandemijo COVID-19 ali so jih morda celo presegle. Poleg tega ni bilo opaziti nobenega zmanjšanja ponudbe. Ravno nasprotno, leta 2020 in v začetku leta 2021 se je poročalo o zasegih več ton kokaina v evropskih pristaniščih, medtem ko sta se gojenje konoplje in proizvodnja sintetičnih drog v Evropski uniji v letu 2020 nadaljevala na enaki ravni kot pred pandemijo, pri čemer se je povečalo število primerov v zvezi s konopljo, ki so ji bili dodani sintetični kanabinoidi. Čeprav so začele službe za preprečevanje in zdravljenje odvisnosti od drog, vključno z nizkopražnimi službami, varnimi sobami za uporabo drog ter storitvami obravnave v terapevtski skupnosti, komuni ali bolnišnici in ambulantnim zdravljenjem, po vsej Evropi ponovno delovati, so še naprej omejene s strogimi ukrepi v zvezi s COVID-19 in delujejo z zmanjšano zmogljivostjo. Ta razvoj dogodkov zahteva učinkovito ukrepanje na ravni Unije. Strateški okvir za to zagotavljata Strategija EU na področju drog za obdobje 2021–2025 in Akcijski načrt EU na področju drog za obdobje 2021–2025. Komisija je v strategiji med drugim pozvana, „naj čim prej predstavi predlog za revizijo mandata EMCDDA [Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami], da bi imela agencija večjo vlogo pri reševanju sedanjih in prihodnjih izzivov, povezanih s pojavom drog“. Ta predlog izpolnjuje to zavezo. Komisija je v letih 2018/2019 izvedla četrto oceno Centra v skladu z zahtevami Uredbe (ES) št. 1920/2006. V njej je ugotovila, da Center na splošno dobro deluje, vendar so na več področjih možne nadaljnje izboljšave, zlasti glede na razvoj dogodkov na področju drog. Ta ugotovitev je bila dodatno utemeljena med rednimi stiki s Centrom in njegovimi deležniki, kjer je bilo izpostavljeno vse večje razhajanje med kompleksnostjo in hitrim razvojem dogodkov na področju drog ter tem, kar določa mandat Centra. Uredba (ES) št. 1920/2006 ne odraža trenutne realnosti pojava drog in ni v koraku z nalogami, ki bi jih moral izvajati Center, da bi se soočili s sedanjimi in prihodnjimi izzivi na področju drog. Zato ta predlog vsebuje ciljno usmerjeno revizijo mandata Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, njegov namen pa je okrepiti mandat Centra, da bi se lahko prihodnja agencija učinkovito odzivala na nove izzive, zagotovila boljšo podporo državam članicam in prispevala k razvoju na mednarodni ravni. Namen predloga je zlasti izrecno zajeti hkratno uporabo več snovi, tj. zasvojenost z drugimi snovmi, kadar se te snovi uporabljajo skupaj z nedovoljenimi drogami, okrepiti zmogljivosti za spremljanje in ocenjevanje ogroženosti, vzpostaviti laboratorij za zagotovitev, da so Agenciji na voljo vse forenzične in toksikološke informacije, okrepiti položaj nacionalnih kontaktnih točk, da bodo lahko zagotavljale ustrezne podatke, določiti pristojnost Agencije za pripravo kampanj za preprečevanje in ozaveščanje na ravni EU ter izdajanje opozoril v primerih, ko so na trgu na voljo posebej nevarne snovi. Kot zadnje je v predlogu pojasnjena vloga Agencije na mednarodnem prizorišču. Hkrati bo predlog prilagodil institucionalni okvir Agencije skupnemu pristopu Evropskega parlamenta, Sveta EU in Evropske komisije glede decentraliziranih agencij EU. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Ta zakonodajni predlog upošteva širok spekter politik EU na področju notranje varnosti in javnega zdravja. Kar zadeva politike na področju drog, sta v njem upoštevana strategija EU na področju drog za obdobje 2021–2025 in z njo povezani akcijski načrt. Upoštevani so tudi sprememba Uredbe (ES) št. 1920/2006 in več aktov za dodajanje snovi v opredelitev prepovedanih drog iz Okvirnega sklepa Sveta 2004/757/PNZ. Ta zakonodajni predlog upošteva tudi sodelovanje Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami (EMCDDA) z drugimi organi Unije, zlasti z Agencijo Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol), Agencijo Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah (Eurojust), Agencijo Evropske unije za usposabljanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (CEPOL), Evropsko agencijo za zdravila (EMA) in Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC), pa tudi z drugimi decentraliziranimi agencijami in organi EU. •Skladnost z drugimi politikami Unije Ta zakonodajni predlog upošteva druge ustrezne politike Unije, ki so bile sprejete ali so se začele izvajati od začetka veljavnosti Uredbe (ES) št. 1920/2006 o Evropskem centru za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami (prenovitev). Kar zadeva inovacije, ta zakonodajni predlog upošteva financiranje EU za politiko na področju drog v okviru programa Obzorje 2020, Sklada za notranjo varnost, političnih pobud na področju drog v okviru programa za pravosodje, Programa EU za zdravje in programa Obzorje Evropa. Kar zadeva javno zdravje, ta zakonodajni predlog upošteva vzpostavitev sistema zgodnjega opozarjanja in odzivanja v zvezi z resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje ter predloge za spremembo mandatov nekaterih od zgoraj navedenih agencij. Pri razmisleku o sodelovanju z agencijami in organi Unije je v predlogu upoštevana tudi ustanovitev Evropskega organa za pripravljenost in odzivanje na izredne zdravstvene razmere (HERA). Kar zadeva sodelovanje Agencije s tretjimi državami, ta zakonodajni predlog upošteva zunanje politike Unije.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Uredba (ES) št. 1920/2006 o ustanovitvi predhodnika Agencije je temeljila na členu 152 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, tj. na pravni podlagi na področju javnega zdravja. Ta določba je skladna s členom 168 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Člen 168(1), tretji pododstavek, PDEU se glasi: „Unija dopolnjuje ukrepe držav članic za zmanjševanje škode za zdravje zaradi uživanja drog, vključno z obveščanjem in preprečevanjem.“ Člen 168(5) PDEU določa, da lahko Evropski parlament in Svet sprejmeta „ukrepe v zvezi z nadzorom nad veliko čezmejno ogroženostjo zdravja, zgodnjim obveščanjem o taki ogroženosti in bojem proti njej“. Reševanje vprašanj, povezanih s ponudbo in trgi z drogami, podpira zmanjšanje razpoložljivosti drog v EU ter omejevanje povpraševanja po drogah in navsezadnje varuje javno zdravje. Zdravstvene in varnostne razsežnosti pojava drog so neločljivo povezane in jih ni mogoče obravnavati ločeno. Zato vsebina tega zakonodajnega predloga temelji na pravni podlagi na področju javnega zdravja in ne presega tega, kar je mogoče na podlagi navedene pravne podlage. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Za spremembo mandata Agencije je potrebno ukrepanje na ravni EU. Pojav drog vpliva na celotno prebivalstvo Evrope, je čezmejne narave in vključuje več jurisdikcij, zlasti kar zadeva trge z drogami in organizirani kriminal. Države članice se soočajo z veliko skupnimi izzivi na področju zdravja in varnosti, s katerimi se je treba spopasti. Pojava drog ni mogoče obravnavati le na nacionalni ali regionalni/podnacionalni ravni, saj je nedovoljeni promet z drogami čezmejno kaznivo dejanje. Organizirane kriminalne združbe, vpletene v nedovoljeni promet z drogami, izkoriščajo razlike v regulativnih in pravnih pristopih med državami članicami. Problematičen zdravstveni ali varnostni vzorec, odkrit v posamezni državi članici, se zelo pogosto pojavi tudi v drugih državah članicah. Čezmejnih vidikov pojava drog ne bi mogla obravnavati nacionalna zakonodaja niti najboljša nacionalna praksa. Zaradi tega nadnacionalnega značaja je torej potrebno ukrepanje na ravni EU. Ta zakonodajni predlog bo prinesel znatno dodano vrednost EU. Sprejetje ciljno usmerjene revizije mandata Agencije, da bi se ji omogočilo reševanje sedanjih in prihodnjih izzivov, je v interesu EU, zlasti glede na nedavno poslabšanje razmer na področju drog v EU, za katere so značilni široka razpoložljivost raznolikih vrst drog vse večje čistosti ali moči, ki jo podpirata zloraba inovacij in tehnološkega razvoja, ter posledični kompleksnejši vzorci uporabe in vse večji vpliv na javno zdravje in varnost. Revizija mandata Agencije je del odziva EU na ta razvoj dogodkov. Kot je pokazala ocena, ima Agencija pomembno dodano vrednost v primerjavi z obravnavanjem pojava drog izključno na nacionalni ravni. Številni pojavi so po naravi čezmejni in vse bolj globalni, zato jih države članice ne morejo obravnavati posamično. Sedanji mandat Agencije pa omejuje njeno delovanje, podporo, ki jo lahko nudi državam članicam, in vlogo, ki jo lahko ima na mednarodni ravni. Dejstvo, da na primer sedanji mandat Agencije v le omejenem obsegu pokriva hkratno uporabo več snovi, povzroča izgubo pregleda nad pojavom drog na ravni EU, zbrani podatki pa so razdrobljeni ali pa jih morda sploh ni. To je v nasprotju z zahtevami oblikovanja z dokazi podprte politike EU na področju drog, ki se opira na dejanske in objektivne podatke s strani nevtralnega organa. Ciljna revizija, predlagana v tem zakonodajnem predlogu, krepi Agencijo na ključnih področjih, da bo lahko bolje obravnavala ta skupna vprašanja. Revizija sedanjega mandata bi prispevala tudi k zmanjšanju upravnega bremena in poenostavitvi upravnih postopkov v državah članicah. K temu prispevajo tudi predlagani racionalizacija in centralizacija obveznosti poročanja v državah članicah prek nacionalnih kontaktnih točk, spremljanje trgov z drogami ter vzdrževanje sistema zgodnjega opozarjanja in sistema opozarjanja na droge, organizacija usposabljanja, razvoj najboljših praks itd. To bi privedlo do zmanjšanja upravnih stroškov v državah članicah. Poleg tega bi Agencija zagotavljala boljše informacije ne le v korist EU, temveč tudi držav članic. Države članice same ne bi mogle zbirati in analizirati podatkov v enakem obsegu, saj nimajo znanja ali virov ali pa je težava čezmejna. Slednji element je tudi razlog za upravno poenostavitev, saj nobena država članica ne bi mogla sama obravnavati teh vprašanj, posamično sodelovanje s številnimi državami pa bi povzročilo veliko upravno breme. •Sorazmernost Predlog je sorazmeren, saj je edini način za uvedbo potrebnih sprememb mandata Agencije. Ukrepanje na ravni EU ne nadomešča nacionalnih ukrepov ali organov niti ne postavlja pod vprašaj njihove ustreznosti. Pojav drog je mogoče obravnavati le, če sodelujejo vse ravni – raven EU ter nacionalne in lokalne ravni. Sedanji predlog ne bo presegel tega, kar je sorazmerno za obravnavanje pojava, razširjenega po vsej EU. Kar zadeva morebitna nova pravila in odgovornosti nacionalnih kontaktnih točk, se bodo morale države članice same odločiti, kako bodo vzpostavile nacionalno kontaktno točko. Vendar bi morale nacionalne kontaktne točke izpolnjevati sklop minimalnih zahtev, da bodo lahko na ravni EU zagotavljale, kar bo potrebno, in dostopale do sredstev, ki so na voljo na ravni EU. Ker je poleg tega zagotavljanje osnovnih podatkov s strani držav članic Agenciji prek nacionalnih kontaktnih točk podlaga za skupni sistem spremljanja drog, je določitev takih minimalnih zahtev sorazmerna. •Izbira instrumenta Glede na to, da je mandat Agencije določen v Uredbi (ES) št. 1920/2006, mora biti tudi revizija njenega mandata v obliki uredbe. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Posvetovanja z deležniki Glavno posvetovanje z deležniki je bilo za ta predlog opravljeno v okviru ocene Agencije, ki je bila izvedena v letih 2018/2019. Postopek je vključeval obsežno posvetovanje z deležniki, vključno z 12-tedenskim javnim posvetovanjem. Podrobnosti tega posvetovanja z deležniki so na voljo v Prilogi III povezanega delovnega dokumenta služb Komisije. Priloga vsebuje tudi kratek povzetek rezultatov javnega posvetovanja. Zbirno poročilo o javnem posvetovanju je objavljeno kot Priloga 5 k poročilu o oceni.

Poleg tega so bila stališča posameznih deležnikov, kot so države članice, nacionalne kontaktne točke ali druge agencije, ustrezno obravnavana na sestankih in/ali v okviru posebnih zahtev po informacijah. Po tem ko je svetovalec izvedel študijo, je potekalo tudi več razprav v zvezi s spremembo mandata Agencije, vključno z razpravami v upravnem odboru centra EMCDDA decembra 2018 in junija 2019, predstavitvijo rezultatov ocene horizontalni skupini za droge julija 2019 in predstavitvijo vodjem nacionalnih kontaktnih točk na sestanku maja 2019. V letih 2019 in 2020 je bilo organiziranih več formalnih in neformalnih srečanj. To je vključevalo neformalna srečanja z različnimi uslužbenci Agencije, vodji nacionalnih kontaktnih točk, forumom civilne družbe o drogah in predstavniki držav članic. Službe Komisije so organizirale tudi več formalnih sestankov. Virtualni sestanek z osrednjo skupino foruma civilne družbe o drogah je potekal 1. julija 2020. Predlagana revizija mandata EMCDDA je bila obravnavana tudi na plenarnem zasedanju foruma civilne družbe o drogah 8. oktobra 2020. Razprava o vidikih, povezanih z nacionalnimi kontaktnimi točkami, je potekala na tehničnem sestanku mreže Reitox 7. oktobra 2020 in na sestanku vodij nacionalnih kontaktnih točk 26. novembra 2020. Za člane upravnega odbora EMCDDA je bila 26. oktobra 2020 organizirana virtualna neformalna delavnica, na kateri so razpravljali o možnosti politike in glavnih zamislih za prednostno možnost. Med temi izmenjavami je bila poudarjena potreba po prilagoditvi uredbe o EMCDDA sedanjim izzivom na področju drog, kot je hkratna uporaba več snovi, in po zagotovitvi ustreznega financiranja Agencije. Udeleženci so pozvali k nadaljnjemu razvoju zmogljivosti Agencije za spremljanje, zbiranje podatkov in ocenjevanje, pa tudi k njeni pristojnosti za uvedbo informacijskih kampanj in obveščanje o tveganju, kar bi okrepilo njene odnose z organi držav članic, zlasti z nacionalnimi kontaktnimi točkami. Poudarjeni sta bili tudi vloga centra EMCDDA v zvezi z mednarodno politiko na področju drog in potreba po lastnih forenzičnih in toksikoloških laboratorijskih zmogljivostih. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Komisija je ob podpori svetovalca izvedla oceno Agencije v skladu z zahtevami iz člena 23 Uredbe (ES) št. 1920/2006. Glavni rezultati ocene so bili povzeti v poročilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu ter priloženem delovnem dokumentu služb Komisije. Ocena je bila glede na pet meril ocenjevanja (ustreznost, uspešnost, učinkovitost, skladnost, dodana vrednost EU) večinoma pozitivna, vendar je bilo ugotovljeno tudi, da so na več področjih možne izboljšave. Izboljšati bi bilo na primer mogoče razpoložljivost bolj v prihodnost usmerjenih proizvodov, odnos z znanstveno skupnostjo in zdravniki splošne medicine ter ukrepe za splošno ozaveščanje javnosti. V oceni so bile poudarjene tudi potrebe po boljšem zagotavljanju podatkov, obravnavi hkratne uporabe več snovi in po podpori državam članicam pri ocenjevanju njihovih nacionalnih politik na področju drog. Sodelovanje s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami bi se lahko še okrepilo. V zvezi z morebitno prihodnjo širitvijo obsega dejavnosti Agencije na druge dovoljene in nedovoljene snovi ter vedenjske zasvojenosti ocena ni dala dokončnega odgovora. Agencija je med pripravo ocene učinka in zakonodajnega predloga zagotovila strokovne prispevke, vključno z ocenami stroškovnih posledic različnih možnosti politike. •Ocena učinka Komisija je v skladu s svojo politiko za „boljše pravno urejanje“ izvedla oceno učinka. Upoštevale so se mnoge zakonodajne in nezakonodajne možnosti politike. Nekatere možnosti politike so bile zgodaj opuščene in niso bile predmet poglobljene analize in ocene. Podrobno sta bili ocenjeni dve možnosti politike: obe imata podobne cilje, vendar vodita do različnih učinkov z vidika stroškov, koristi in upravnega bremena. –Možnost politike 4: ciljno usmerjena revizija – zagotavljanje večje vrednosti v politiki na področju drog Ta možnost zagotavlja tematsko področje delovanja, ki je osredotočeno na nedovoljene droge in ciljno usmerjeno v poglabljanje dokazne baze o pojavih drog, hkrati pa krepi zmogljivosti Agencije za spremljanje in ocenjevanje ogroženosti, da se poveča njena sposobnost ukrepanja in odzivanja na nove izzive, tudi na mednarodni ravni. Nacionalne kontaktne točke bi bilo treba pooblastiti, da delujejo kot učinkovitejši posredniki, ki prenašajo in izvajajo ključne prispevke Agencije na nacionalni ravni. Agencija bi v okviru te možnosti politike z različnimi prilagojenimi storitvami za države članice pridobila tudi večjo prožnost pri odzivanju na potrebe, ki se pojavljajo v okviru politike na področju drog. Ta možnost bi znatno zmanjšala upravno breme in poenostavila postopke za države članice. Prav tako bi bila primernejša za potrebno okrepitev finančnih in človeških virov. –Možnost politike 5: obsežna revizija – osredotočanje na različne odvisnosti Ta možnost zagotavlja tematsko področje delovanja, ki je razširjeno tako, da zajema tudi druge zasvojenosti, ne le zasvojenost z drogami, in prenovo sistema Agencije za spremljanje na podlagi veljavnih metodologij in kazalnikov, ki zajemajo različne odvisnosti. Razširjeno tematsko področje delovanja v zvezi z odvisnostmi bi vplivalo na podatke, ki bi jih morale Agenciji zagotavljati nacionalne kontaktne točke, ter na vlogo Agencije kot vozlišča za izmenjavo znanja. Nazadnje, vključenost Agencije v mednarodno sodelovanje bi bila omejena predvsem na sedanje dejavnosti, povezane z drogami, saj druge odvisnosti nimajo enake ravni mednarodne in čezmejne izpostavljenosti. Ta možnost bi lahko povzročila morebitna prekrivanja z obstoječimi politikami. Poraja tudi vprašanja o morebitnem poseganju v nacionalne pristojnosti in bi bila lahko težavna z vidika subsidiarnosti. To bi pomenilo tudi resno povečanje finančnih in človeških virov, ki jih Agencija potrebuje za opravljanje svojih nalog. Po podrobni oceni učinka zgoraj navedenih možnosti politike je prednostna možnost možnost politike 4, ki pomeni ciljno usmerjeno revizijo mandata. Glavni elementi te ciljno usmerjene revizije so: –področje delovanja Agencije bi bilo razširjeno tako, da bi zajemalo hkratno uporabo več snovi, tj. zasvojenost z drugimi snovmi, kadar se te snovi uporabljajo hkrati z nedovoljenimi drogami. Revizija bi zato morala pojasniti, kaj vključuje hkratna uporaba več snovi in pod katerimi pogoji se lahko uporablja ta koncept. Zaradi te omejene razširitve mandata bi morale nacionalne kontaktne točke sporočati ustrezne podatke; –mandat Agencije bi se razširil, da bi se izrecno obravnavala vprašanja s področja ponudbe drog in trgov z drogami, saj je to vse pomembnejša razsežnost pojava drog in Agencija EU za droge jo mora biti sposobna v celoti obravnavati; –okrepile bi se zmogljivosti Agencije za spremljanje in ocenjevanje ogroženosti in Agencija bi zagotovila dodatno podporo državam članicam z namenom povečanja vpliva Agencije na pojav drog in njene sposobnosti odzivanja na nove izzive; –vzpostavil bi se virtualni laboratorij, tj. mreža laboratorijev skupaj s pristojnim centrom v Agenciji, da bi Agenciji zagotovili več forenzičnih in toksikoloških informacij;

–nacionalne kontaktne točke bi bile pooblaščene za zagotavljanje ustreznih podatkov Agenciji. Nova uredba bi določila minimalne zahteve za njihovo vzpostavitev, izpolnjevanje teh zahtev pa bi nato certificirala Agencija. Mandat nacionalnih kontaktnih točk mora odražati revizijo mandata Agencije; –Agencija bi bila pristojna za ukrepanje na podlagi lastnih analiz in pripravo kampanj za preprečevanje in ozaveščanje na ravni EU ter izdajanje opozoril v primerih, ko so na trgu na voljo posebej nevarne snovi; –te elemente bi dopolnjevalo okrepljeno sodelovanje z državami članicami, decentraliziranimi agencijami in organi Unije, kar je ključnega pomena, čeprav samo po sebi ne bi izpolnilo ciljev te pobude; –kar zadeva mednarodno razsežnost, bi bile naloge Agencije pojasnjene tako, da bi bile ustrezne pristojnosti vključene v sam mandat. Ta možnost politike je v celoti upoštevana v tem zakonodajnem predlogu. Agencija bi tako imela na voljo orodja in zmogljivosti za obravnavanje vseh razsežnosti sodobnega pojava drog. Poleg vsebinske revizije mandata Agencije bo zakonodajni predlog prilagojen tudi skupnemu pristopu za decentralizirane agencije EU. To še ni bilo storjeno, saj od dogovora o skupnem pristopu leta 2012 ni bila opravljena nobena vsebinska revizija Uredbe (ES) št. 1920/2006. Prilagoditev skupnemu pristopu zahteva razširitev številnih določb v zvezi z institucionalnimi pravili in pravili upravljanja Agencije, čeprav glavna vsebina teh določb ostaja enaka. S sprejetjem teh novih pravil se bo upravljanje Agencije uskladilo z najnovejšim zakonodajnim sklopom o vprašanjih, povezanih s finančnimi pravili, varstvom podatkov, bojem proti goljufijam in podobnim. Prav tako se bodo pravila upravljanja Agencije uskladila s pravili drugih decentraliziranih agencij EU. Glavni učinki tega predloga so na Komisijo in samo Agencijo ter na nacionalne organe. V povezavi s tem bi lahko prišlo do učinkov na poenostavitev in/ali upravno breme, kot je prikazano zgoraj. Glavni ekonomski učinki zadevajo proračun EU v zvezi s potrebnim povečanjem prispevka EU v proračun Agencije in, v veliko bolj omejenem obsegu, nacionalne proračune. Učinki na druge deležnike, zlasti državljane/posameznike in podjetja, so omejeni in večinoma posredni zaradi boljše sposobnosti za spopadanje s pojavom drog v EU. •Temeljne pravice Revizija kot taka nima nobenih neposrednih učinkov na temeljne pravice. Podatki, ki jih zbira Agencija in se zbirajo zanjo, so statistični podatki, vendar ne vključujejo nobenih osebnih podatkov, zato to ne vpliva na člen 8 Listine o temeljnih pravicah („varstvo osebnih podatkov“). Predlog prav tako ne vpliva na druge temeljne pravice. Vendar bi bilo treba dodati, da analiza Agencije obravnava pomembna vprašanja z možnimi posledicami za temeljne pravice, tudi če Agencija o takih ukrepih sama ne odloča ali jih ne upravlja. V tem smislu bi lahko imelo izboljšanje delovanja Agencije pozitivne posredne učinke na temeljne pravice. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Ta zakonodajni predlog bi vplival na proračun in kadrovske potrebe Agencije, kot so trenutno določeni v večletnem finančnem okviru in ne bi zadoščali za naloge, ki bi jih morala Agencija opravljati za boljše obravnavanje pojava drog, ki bi vključevalo tudi trge z drogami in ponudbo drog. Ocenjuje se, da bodo za preostanek obdobja večletnega finančnega okvira potrebni dodatni proračun v višini približno 63 milijonov EUR in približno 40 dodatnih delovnih mest, da se Agenciji zagotovijo potrebni viri za izvrševanje njenega spremenjenega mandata. Nove naloge Agencije, predlagane v tem zakonodajnem predlogu, zato zahtevajo dodatno finančno in kadrovsko okrepitev v primerjavi z viri, ki jih ji je Komisija namenila v večletnem finančnem okviru za obdobje 2021–2027, ki predvideva 2-odstotno letno povečanje prispevka EU Agenciji. Proračunski učinek dodatnih finančnih sredstev za Agencijo EU za droge se bo izravnal z izravnalnim zmanjšanjem načrtovane porabe v okviru razdelka 4 in bi moral tudi stabilizirati potrebe Agencije po virih v obdobju 2021–2027. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Spremljanje in ocenjevanje mandata Agencije bi se večinoma izvajalo z mehanizmi, ki se uporabljajo na podlagi te uredbe. Člen 52 določa ocenjevanje, s katerim se presodijo predvsem vpliv, uspešnost in učinkovitost Agencije ter njenih delovnih praks, obravnavajo pa se lahko tudi morebitna potreba po spremembi strukture, dejavnosti, področja delovanja in nalog Agencije ter finančne posledice vsake take spremembe. Komisija bo poleg tega ocenjevanja zbirala podatke prek svojega predstavnika na sestankih upravnega odbora Agencije in v okviru svojega nadzora nad delom Agencije, ki ga izvaja skupaj z državami članicami. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Poglavje I (členi 1 do 5) vključuje cilje in splošne naloge Agencije. Po določitvi, da Agencija Evropske unije za droge (EUDA) nadomešča Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami (EMCDDA) (člen 1), opredelitvi pravnega statusa in sedeža Agencije (člen 2) ter nekaterih opredelitvah pojmov (člen 3), je v členu 4 opredeljen cilj Agencije, ki ostaja enak kot v Uredbi (ES) št. 1920/2006. Člen 5 določa splošne naloge Agencije na treh glavnih področjih kompetenc, ki so podrobneje opisana v poglavjih II do IV. Poglavje II (člena 6 in 7) pojasnjuje naloge Agencije v zvezi s spremljanjem. Člen 6 določa, katere podatke mora zbirati Agencija in katere ukrepe bi morala sprejeti, da bo imela za svoje analize na voljo najnovejše informacije. Opredeljuje tudi naloge Agencije na področju razširjanja informacij. Člen 7 določa glavne naloge Agencije v zvezi s spremljanjem. Poglavje III (členi 8 do 15) opredeljuje naloge Agencije v zvezi z zgodnjim opozarjanjem in ocenjevanjem ogroženosti. Členi 8 do 11 določajo pravila o izmenjavi informacij, sistemu zgodnjega opozarjanja in postopku priprave ocene tveganja za nove psihoaktivne snovi. Te določbe (uvedene z Uredbo (EU) 2017/2101) niso bile spremenjene v primerjavi s členi 5a do 5d Uredbe (ES) št. 1920/2006. Delo Agencije v zvezi s tem je podlaga za morebitno vključitev nove psihoaktivne snovi v opredelitev pojma „prepovedana droga“ z delegirano direktivo v skladu z Okvirnim sklepom Sveta 2004/757/PNZ. Člen 12 določa možnost, da Agencija pripravi ocene ogroženosti v zvezi z novim razvojem dogodkov na področju pojava drog, ki bi lahko negativno vplivala na javno zdravje, varnost in zaščito. Te ocene ogroženosti bodo pripomogle k večji pripravljenosti EU za odzivanje na nove nevarnosti in podprle druge naloge Agencije. Člen 13 temelji na informacijah, ki so na voljo v sistemu EU za zgodnje opozarjanje, ocenah ogroženosti in v okviru drugih informacij držav članic o pojavu resnega neposrednega ali posrednega tveganja, povezanega z drogami. Določa evropski sistem opozarjanja na droge, ki omogoča hitro izmenjavo informacij, zaradi katerih je lahko potrebno hitro ukrepanje za ohranitev javnega zdravja, varnost ali zaščito. Člen 14 določa pristojnosti Agencije na področju predhodnih sestavin. Člen 15 pa vzpostavlja mrežo forenzičnih in toksikoloških laboratorijev („virtualni laboratorij“). V poglavju IV (členi 16 do 21) so opredeljene naloge, ki jih je treba obravnavati kot del razvoja kompetenc. Člen 16 določa pristojnosti Agencije na področju preprečevanja. Agencija že deluje na tem področju, npr. z razvijanjem evropskega programa preventive ali z registrom preventivnih ukrepov, ki temeljijo na dokazih. To bi bilo treba nadgraditi tako, da se Agenciji omogoči razvoj preventivnih programov in kampanj na ravni EU, pa tudi podpiranje držav članic pri pripravi nacionalnih kampanj. Člen 17 določa postopek akreditacije in certificiranja nacionalnih programov, zlasti nacionalnih programov za preprečevanje uporabe drog, zdravljenje in zmanjševanje škode ter drugih povezanih programov. Takšna akreditacija ali certificiranje bi nacionalnim organom ali strokovnim organom zagotovilo, da so njihovi programi v skladu z najnovejšimi znanstvenimi dognanji in da so se izkazali za koristne. Člen 18 pooblašča Agencijo za zagotavljanje podpore državam članicam, npr. pri ocenjevanju in razvijanju njihovih nacionalnih strategij, pa tudi pri izmenjavi inovativnih najboljših praks ali drugih ustreznih informacij. Člen 19 Agenciji omogoča, da v okviru svojega mandata zagotavlja usposabljanje kot temeljno ali podporno nalogo, pri čemer bi se slednje lahko izvajalo z ločenimi pristojbinami, če se tako odloči. Člen 20 določa dejavnosti na področju mednarodnega sodelovanja in tehnične pomoči Agencije, ki bi jih ta morala razvijati še naprej. Določba tudi pojasnjuje, da je mednarodno sodelovanje del temeljnih nalog Agencije. Člen 21 Agenciji podeljuje mandat za dejavnejšo vlogo v okviru cikla znanja na področju raziskav EU. To bi moralo vključevati tudi sodelovanje Agencije v inovacijskem vozlišču EU na področju notranje varnosti.

Poglavje V (členi 22 do 34) določa pravila o organizaciji Agencije. Pravila temeljijo na Uredbi (ES) št. 1920/2006. Spremembe pravil v tem poglavju so posledica izvajanja skupnega pristopa. Posebnosti Agencije, kot je obstoj znanstvenega odbora ali mreža nacionalnih kontaktnih točk, so bile ohranjene, vendar so bile ustrezno prilagojene. Člen 22 opredeljuje strukturo Agencije. V členih 23 do 27 so podrobno opredeljeni sestava, naloge in načini delovanja upravnega odbora. Oblikovani so na podlagi člena 9 Uredbe (ES) št. 1920/2006, poslovnika upravnega odbora Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami (EMCDDA) in skupnega pristopa. Člen 28 določa pravila o izvršnem odboru, ki podpira upravni odbor in pripravlja njegove seje. Določba temelji na členu 10 Uredbe (ES) št. 1920/2006, poslovniku upravnega odbora EMCDDA in skupnem pristopu. Člen 29 določa odgovornosti izvršnega direktorja in temelji na členu 11 Uredbe (ES) št. 1920/2006 in skupnem pristopu. Člen 30 določa pravila o znanstvenem odboru in je v skladu s členom 13 Uredbe (ES) št. 1920/2006. Nazadnje, členi 31 do 34 določajo pravila o mreži nacionalnih kontaktnih točk Reitox in samih nacionalnih kontaktnih točkah. Nacionalne kontaktne točke je treba okrepiti v skladu z revizijo mandata Agencije, zato so bila pravila o nacionalnih kontaktnih točkah razširjena, da bi podrobneje določala njihove vloge in odgovornosti. Nacionalne kontaktne točke morajo biti pooblaščene, da delujejo kot osrednji organ v državah članicah za vse podatke v zvezi z drogami in bi morale imeti tudi ustrezno vlogo na nacionalni ravni. Da bi lahko ustrezno izpolnjevale svojo vlogo, bi morala biti njihova ureditev skladna z določenimi minimalnimi zahtevami, to skladnost pa bi morala potrditi Agencija. Razen teh minimalnih zahtev se države članice same odločijo, kako bodo vzpostavile nacionalne kontaktne točke v okviru svojega nacionalnega pravnega sistema. Poglavje VI (členi 35 do 41) vključuje finančne določbe. Člen 35 določa pravila o enotnem programskem dokumentu Agencije, ki vključuje triletno načrtovanje in delovni program za naslednje leto. Ta določba je prilagojena najnovejšim finančnim uredbam. Spremembe finančnih določb v primerjavi z Uredbo (ES) št. 1920/2006 so posledica izvajanja skupnega pristopa in trenutno veljavnih finančnih pravil za decentralizirane agencije EU. Spremembe, uvedene v zvezi s proračunskimi postopki ter pripravo zaključnega računa in razrešnico, so majhne. Edina nova določba v tem poglavju je člen 37, ki bi Agenciji omogočil zaračunavanje pristojbin za nekatere naloge, ki niso del temeljnih nalog Agencije. Agencija se bo morala pozneje, ko se bo začela uporabljati ta uredba, odločiti, ali bo to možnost uporabila ali ne. Poglavje VII (členi 42 do 44) vsebuje kadrovska pravila. Spremembe v primerjavi z Uredbo (ES) št. 1920/2006 so posledica izvajanja skupnega pristopa ter sprememb kadrovskih predpisov in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev (člena 42 in 44). Člen 43 vsebuje kadrovska pravila, ki se uporabljajo za izvršnega direktorja. Poglavje VIII (členi 45 do 63) vključuje splošne in končne določbe. Spremembe v primerjavi z Uredbo (ES) št. 1920/2006 so posledica izvajanja skupnega pristopa in prilagoditev novejši zakonodaji. Večina teh določb je bila že vključena v Uredbo (ES) št. 1920/2006. To poglavje vključuje tudi prehodne določbe (členi 58 do 61), da se omogoči ustrezen prehod z Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami na Agencijo Evropske unije za droge.



2022/0009 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o Agenciji Evropske unije za droge EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 168(5) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, po posvetovanju z Evropskim ekonomsko-socialnim odborom, po posvetovanju z Odborom regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami je bil ustanovljen z Uredbo Sveta (EGS) št. 302/93. Ta ustanovni akt je bil leta 2006 prenovljen z Uredbo (ES) št. 1920/2006 Evropskega parlamenta in Sveta. (2)Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami je bil ustanovljen za zagotavljanje dejanskih, objektivnih, zanesljivih in primerljivih informacij o drogah, zasvojenosti z drogami in njihovih posledicah na ravni Unije, da bi Uniji in državam članicam zagotovil stvarne podatke za oblikovanje politik in usmerjanje pobud za boj proti drogam ter jim tako prinesel dodano vrednost, kadar v okviru svojih pristojnosti sprejemajo ukrepe ali odločajo o ukrepih za obravnavanje pojava drog. Ustanovitev Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami je občutno izboljšala razpoložljivost informacij o drogah in zasvojenosti z drogami po vsej Evropi.

(3)Čeprav je splošni cilj Uredbe (ES) št. 1920/2006 še vedno veljaven in bi ga bilo treba ohraniti, uredba ni več primerna za reševanje sedanjih in prihodnjih izzivov na področju drog. Zato bi bilo treba spremeniti mandat Evropskega centra za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, vključno s tem, da se ga nadomesti in preimenuje v „Agencijo Evropske unije za droge“ (v nadaljnjem besedilu: Agencija). Ker so potrebne bistvene spremembe Uredbe (ES) št. 1920/2006, da se upoštevata skupni pristop za decentralizirane agencije Unije in razvoj dogodkov na področju pojava drog, bi bilo treba zaradi jasnosti navedeno uredbo nadomestiti z novo uredbo. (4)Uredba (ES) št. 1920/2006 je bila osredotočena predvsem na vprašanja, povezana z zdravjem. Vendar je treba obravnavati tudi vprašanja, povezana s trgi z drogami in ponudbo drog, da bi razumeli učinke pojava drog na javno zdravje, zmanjšali razpoložljivost drog v Uniji in omejili povpraševanje po njih. Vprašanja v zvezi z zdravjem in vprašanja v zvezi s ponudbo so neločljivo povezana. Zato bi morala Agencija pojav drog obravnavati bolj celostno. (5)Delo Agencije bi se moralo izvajati z ustreznim upoštevanjem pristojnosti Unije in pristojnosti njenih držav članic na področju drog. Zajemati bi moralo različne vidike pojava drog in uporabljene rešitve. Agencija bi morala pri tem upoštevati ustrezne strategije in akcijske načrte, ki jih je sprejela Unija, zlasti veljavno strategijo in akcijski načrt EU na področju drog. (6)Agencija bi morala pri opravljanju svojih dejavnosti sodelovati z drugimi agencijami in organi Unije, zlasti z Agencijo Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol), Agencijo Evropske unije za usposabljanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (CEPOL), Agencijo Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah (Eurojust), Evropsko agencijo za zdravila (EMA), Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) ter Evropsko izvajalsko agencijo za izobraževanje in kulturo (EACEA), in upoštevati njihove dejavnosti, da se prepreči podvajanje. Sodelovanje bi moralo potekati tudi na mednarodni ravni z ustreznimi organi in telesi v tretjih državah in na ravni Združenih narodov. (7)Hkratna uporaba več snovi, tj. sočasna uporaba ene ali več dovoljenih ali nedovoljenih psihoaktivnih snovi ali vrst teh snovi skupaj z drogami, postaja vse bolj običajna. Zato bi morala Agencija obravnavati zasvojenost z drugimi snovmi, kadar se te snovi uporabijo skupaj z drogami, in sicer bi morala razviti sisteme spremljanja, ki bi namesto osredotočanja na samo eno snov, na primer heroin, upoštevali tudi pomembno vlogo, ki jo ima sočasna ali zaporedna uporaba drugih snovi, kot so opioidi, ki niso pod nadzorom, ali nepravilno uporabljena zdravila. (8)Agencija bi morala razviti svoje dejavnosti na treh glavnih področjih kompetenc, to so spremljanje, da bi politike čim bolj temeljile na stvarnih podatkih, zgodnje opozarjanje in ocenjevanje tveganja, da bi bili ukrepi v večji meri sprejeti na podlagi stvarnih podatkov, in razvoj kompetenc, ki bi omogočile močnejši odziv Unije na pojav drog. (9)Glavne naloge Agencije bi še naprej morale biti zbiranje, analiziranje in razširjanje podatkov. Standardni podatki se zbirajo prek nacionalnih kontaktnih točk, ki bi morale ostati eden glavnih ponudnikov podatkov za Agencijo. Z inovativnimi metodami zbiranja podatkov je na voljo tudi vedno več dodatnih virov podatkov, ki so bolj ažurni. Zato bi morala imeti Agencija dostop do vseh razpoložljivih podatkov, da bi dobila celostno sliko o pojavu drog v Uniji in zunanjih dejavnikih, ki vplivajo nanj. (10)Zahteve Agencije po podatkih bi se morale odražati v nacionalnih kontaktnih točkah. Te bi morale imeti v državah članicah pooblastila za prejemanje vseh ustreznih podatkov od različnih nacionalnih organov. Zbiranje podatkov v državah članicah bi bilo treba čim bolj racionalizirati, da bi se izognili dvojnemu poročanju in podvajanju prizadevanj. (11)Agencija bi morala imeti ustrezno digitalno rešitev, s katero bi olajšala in strukturirala zbiranje in izmenjavo kvalitativnih in kvantitativnih podatkov ter podprla vzpostavitev integriranega in interoperabilnega sistema spremljanja, ki bi omogočal spremljanje v realnem času. To bi moralo omogočiti avtomatizacijo upravljanja in izmenjave podatkov in informacij. Takšna rešitev bi morala tudi olajšati spremljanje tehnološko podprtih trgov z drogami, vključno s temnim omrežjem, v realnem času. (12)Da se Agenciji omogoči boljša uporaba informacij, ki jih ima na voljo, na primer za izvedbo bolj proaktivnih ukrepov, kot so priprava ocen ogroženosti ter posredovanje strateških obveščevalnih poročil in opozoril, in da se izboljša pripravljenost Unije na prihodnji razvoj dogodkov, bi bilo treba okrepiti zmogljivosti Agencije za spremljanje in analizo. (13)Za izboljšanje pripravljenosti Unije je potrebna tudi celostna slika morebitnega prihodnjega razvoja dogodkov na področju pojava drog. Da bi se Agencija in oblikovalci politik pripravili na tak prihodnji razvoj dogodkov, bi morala Agencija pripravljati redne napovedi in pri tem upoštevati megatrende, tj. dolgoročne gonilne sile, ki jih je mogoče opazovati že zdaj in bodo najverjetneje pomembno vplivale na prihodnost, da bi opredelila nove izzive in priložnosti za odzivanje na težave z drogami. (14)Pojav drog postaja vse bolj tehnološko podprt, kot se je ponovno pokazalo med pandemijo COVID-19, ko je bilo opaženo večje sprejemanje novih tehnologij za lažjo distribucijo drog. Po ocenah sta približno dve tretjini ponudb na trgih v temnem omrežju povezani z drogami. Pri nedovoljenem prometu z drogami se uporabljajo različne platforme, vključno z omrežji družbenih medijev in mobilnimi aplikacijami. Ta razvoj se odraža tudi v odzivih na pojav drog, in sicer z večjo uporabo mobilnih aplikacij in intervencij v okviru e-zdravja. Agencija bi morala skupaj z drugimi ustreznimi agencijami Unije in brez podvajanja prizadevanj spremljati tak razvoj v okviru svojega celostnega pristopa k pojavu drog. (15)Nove psihoaktivne snovi, ki predstavljajo tveganje za javno zdravje in socialna tveganja po vsej Uniji, bi bilo treba obravnavati na ravni Unije. Zato jih je treba spremljati in za hiter odziv vzdrževati sistem EU za zgodnje opozarjanje. Sistem za izmenjavo informacij o novih psihoaktivnih snoveh in zgodnje opozarjanje nanje, vključno z začetnim poročilom in oceno tveganja za nove psihoaktivne snovi, je bil pred kratkim prilagojen in bi moral ostati nespremenjen. (16)Agencija bi morala na podlagi okrepljenega spremljanja, ki ga izvaja, in izkušenj, pridobljenih pri pripravi ocen tveganja za nove psihoaktivne snovi, razviti zmogljivosti za splošno ocenjevanje ogroženosti. Nujno je potrebna bolj proaktivna zmogljivost za hitro prepoznavanje novih groženj in oblikovanje protiukrepov, saj dinamična narava sodobnega pojava drog pomeni, da se lahko s tem povezani izzivi hitro razširijo prek meja. (17)Ker lahko nevarne snovi škodujejo javnemu zdravju, bi morala imeti Agencija možnost, da izdaja opozorila. V podporo tej funkciji bi morala razviti evropski sistem opozarjanja na droge, ki bo dostopen nacionalnim organom. Tak sistem bi moral olajšati hitro izmenjavo informacij, ki lahko zahtevajo hitro ukrepanje za ohranitev javnega zdravja, varnosti ali zaščite. Agencija bi morala imeti možnost, da poleg nacionalnih organov obvešča tudi morebitne uporabnike teh snovi. (18)Predhodne sestavine so snovi, potrebne za proizvodnjo drog, kot so amfetamini, kokain in heroin. Ker se nedovoljena proizvodnja drog v Uniji povečuje, bi bilo treba okrepiti preprečevanje trgovanja s predhodnimi sestavinami in njihovega preusmerjanja z zakonitih poti v nedovoljeno proizvodnjo drog. Za podporo tem prizadevanjem bi morala imeti Agencija vlogo pri spremljanju preusmerjanja predhodnih sestavin in trgovanja z njimi ter pomagati Komisiji pri izvajanju zakonodaje Unije o predhodnih sestavinah. (19)Zaradi vse večje potrebe po forenzičnih in toksikoloških podatkih in specialističnem strokovnem znanju ter zaradi pomanjkanja usklajevanja med laboratoriji v državah članicah je treba vzpostaviti „virtualni“ laboratorij, tj. mrežo forenzičnih in toksikoloških laboratorijev z znanjem na področju drog in z njimi povezane škode. Ta „virtualni“ laboratorij bi moral Agenciji omogočiti dostop do ustreznih informacij, povečati njene zmogljivosti na tem področju in podpirati izmenjavo znanja med ustreznimi laboratoriji v državah članicah, s čimer bi se izognili visokim stroškom, ki bi jih povzročila ustanovitev in delovanje lastnega laboratorija Agencije. (20)Mreža forenzičnih in toksikoloških laboratorijev bi morala biti reprezentativna za države članice, tako da se jim omogoči, da v mrežo imenujejo dva laboratorija, ki pokrivata tako toksikološko kot forenzično strokovno znanje. Da bi zagotovili najširšo možno pokritost, bi morali imeti možnost sodelovanja v mreži tudi strokovnjaki iz drugih laboratorijev, ki so pomembni za delo Agencije, med drugim strokovnjaki iz evropske mreže carinskih laboratorijev. Takšno sodelovanje bi vsem sodelujočim laboratorijem omogočilo vzajemno učenje na različnih področjih. (21)Za izboljšanje znanja na tem področju in podporo državam članicam bi morala Agencija opredeliti in financirati ustrezne projekte, kot so razvoj referenčnih standardov za nove droge, priprava toksikoloških ali farmakoloških študij in profiliranje drog. Tak pristop bi podpiral izmenjavo informacij med ustreznimi laboratoriji in zmanjšal stroške za posamezne laboratorije. (22)Ker ima Agencija dostop do podatkov in potrebnih znanstvenih izkušenj za razvoj in spodbujanje z dokazi podprtih preventivnih strategij, bi morala biti vključena v preventivno delo, zlasti v izmenjavo najboljših praks in izvedljivih rezultatov raziskav na področju preprečevanja uporabe drog, preprečevanja kriminala, povezanega z drogami, in preprečevanja z drogami povezane škode, vključno s pripravo standardov kakovosti za preprečevanje uporabe drog (evropski standardi kakovosti za preprečevanje uporabe drog) ali učnega načrta, ki odločevalcem in oblikovalcem politik zagotavlja znanje o najučinkovitejših in z dokazi podprtih preventivnih ukrepih in pristopih (učni načrt Evropske unije za preprečevanje uporabe drog).

(23)Ker Agencija deluje s perspektive Unije, bi morala imeti možnost oceniti nacionalne ukrepe in usposabljanje, na primer na področju preventive, zdravljenja, zmanjševanja škode in drugih s tem povezanih ukrepov, z vidika njihove skladnosti z najnovejšimi znanstvenimi spoznanji in njihove dokazane uporabnosti. Državam članicam ali ustreznim strokovnim organom bi bilo treba omogočiti, da uporabijo akreditacijo ali certificiranje kot znak kakovosti za svoje delo. (24)Glede na to, da ima Agencija edinstven položaj na ravni Unije, ki ji omogoča primerjavo podatkov in najboljših praks, bi morala podpirati bolj strukturirano ocenjevanje in pripravo nacionalnih strategij na področju drog v vseh državah članicah, zlasti kar zadeva razvoj politike. Poleg tega bi bilo treba glede na strokovno znanje, ki ga je Agencija razvila na teh področjih, okrepiti njeno vlogo pri zagotavljanju usposabljanja in podpore državam članicam pri izvajanju standardov kakovosti in dobrih praks. (25)Odgovornosti Agencije na področju mednarodnega sodelovanja bi bilo treba jasneje opredeliti, da se ji omogoči polno sodelovanje v takih dejavnostih in odzivanje na zahteve tretjih držav in organov. Agencija bi morala imeti možnost prispevati k razvoju in izvajanju zunanje razsežnosti politike Unije na področju drog ter k vodilni vlogi Unije na večstranski ravni, da bi se zagotovilo učinkovito in skladno izvajanje politik Unije na področju drog na notranji in mednarodni ravni. Da bi lahko Agencija dodelila ustrezno raven virov za to nalogo, bi moralo biti delo na področju mednarodnega sodelovanja del njenih temeljnih nalog. Temeljiti bi moralo na okviru Agencije za mednarodno sodelovanje, ki bi moral biti v skladu s prednostnimi nalogami Unije na področju mednarodnega sodelovanja in bi ga bilo treba redno pregledovati, da se zagotovi, da ustrezno odraža mednarodni razvoj dogodkov. (26)Da bi se izkoristil celoten potencial financiranja Unije za raziskave na področju varnosti ter obravnavale potrebe politike na področju drog, bi morala Agencija Komisiji pomagati pri opredelitvi ključnih raziskovalnih tem ter pripravi in izvajanju okvirnih programov Unije za raziskave in inovacije, ki so pomembni za cilje Agencije. Kadar Agencija Komisiji pomaga pri opredeljevanju ključnih raziskovalnih tem ter pripravi in izvajanju okvirnega programa Unije, ne bi smela prejemati financiranja v okviru tega programa, da se prepreči morebitno nasprotje interesov. Kot zadnje, Agencija bi morala sodelovati tudi pri pobudah na ravni Unije, namenjenih raziskavam in inovacijam, da se zagotovita razvoj tehnologij, potrebnih za njene dejavnosti, in njihova razpoložljivost za uporabo. (27)Upravnemu odboru bi moral pri pripravi odločitev pomagati izvršni odbor. Agencijo bi moral voditi izvršni direktor. Znanstveni odbor bi moral še naprej pomagati upravnemu odboru in izvršnemu direktorju v zvezi z ustreznimi znanstvenimi zadevami. (28)Nacionalne kontaktne točke bi morale biti med glavnimi ponudniki podatkov za Agencijo. Določiti je treba minimalne zahteve za njihovo vzpostavitev s strani držav članic in certificiranje s strani Agencije. Da bi zagotovili ustrezno delovanje nacionalnih kontaktnih točk, bi jih bilo treba vzpostaviti kot stalne točke, ki imajo namenski proračun in določeno stopnjo neodvisnosti pri opravljanju svoje funkcije. (29)Agencija bi morala imeti ustrezne vire za izvajanje svojih nalog in dodeliti bi ji bilo treba samostojen proračun. Financirati bi ga bilo treba predvsem s prispevkom iz splošnega proračuna Unije. Za prispevek Unije in morebitne druge subvencije v breme splošnega proračuna Unije bi bilo treba uporabiti proračunski postopek Unije. Revizijo zaključnih računov bi moralo opravljati Računsko sodišče Evropske unije. (30)Pristojbine izboljšujejo financiranje Agencije in se o njih lahko razmisli pri posebnih vprašanjih, ki jih je mogoče jasno ločiti od temeljnih nalog agencije. Vse pristojbine, ki jih zaračuna Agencija, bi morale kriti njene stroške zagotavljanja zadevnih storitev. (31)Izvršni direktor bi moral Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti letno poročilo Agencije. Poleg tega bi morala imeti Evropski parlament in Svet možnost izvršnega direktorja povabiti, da poroča o izvrševanju svojih dolžnosti. (32)Za Agencijo bi se morala uporabljati Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta. Agencija bi morala biti glede svojih dejavnosti čim bolj pregledna, pri čemer pa ne bi smela ogroziti doseganja cilja svojih operacij. (33)Za Agencijo bi se morala uporabljati Uredba (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta ter Medinstitucionalni sporazum z dne 25. maja 1999 med Evropskim parlamentom, Svetom Evropske unije in Komisijo Evropskih skupnosti o notranjih preiskavah Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF), h kateremu je že pristopil Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami. (34)Za nadzor in zagotavljanje uspešnosti Agencije ter za zagotovitev, da ji njen mandat omogoča izvajanje potrebnih dejavnosti, ki jih zahteva razvoj dogodkov na trgih z drogami in v ustrezni politiki, bi bilo treba redno izvajati zunanjo oceno dela Agencije in po potrebi ustrezno prilagoditi njen mandat. (35)Agencija bi morala pri izvajanju svojega delovnega programa tesno sodelovati z ustreznimi mednarodnimi organizacijami, drugimi vladnimi in nevladnimi organi ter ustreznimi tehničnimi organi iz Unije in zunaj nje, zlasti da se prepreči podvajanje dela in zagotovi dostop do vseh podatkov in orodij, potrebnih za izvajanje njenega mandata. (36)Agencija nadomešča Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, ustanovljen z Uredbo (ES) št. 1920/2016, in je njegova naslednica. Zato bi morala biti pravna naslednica vseh njegovih pogodb, vključno s pogodbami o zaposlitvi, obveznostmi in pridobljeno lastnino. Mednarodni sporazumi, ki jih je Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami sklenil pred datumom začetka uporabe te uredbe, bi morali ostati v veljavi. (37)Ker cilja te uredbe, in sicer ustanovitve agencije za obravnavanje pojava drog, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi obsega ali učinkov ukrepa lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: POGLAVJE I CILJI IN SPLOŠNE NALOGE AGENCIJE Člen 1 Ustanovitev agencije

1.S to uredbo se ustanavlja Agencija Evropske unije za droge (v nadaljnjem besedilu: Agencija). 2.Agencija nadomesti in nasledi Evropski center za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, ustanovljen z Uredbo (ES) št. 1920/2006. Člen 2 Pravni položaj in sedež 1.Agencija je organ Unije in je pravna oseba. 2.Agencija ima v vseh državah članicah kar najširšo pravno in poslovno sposobnost, ki jo pravnim osebam priznava nacionalno pravo. Zlasti lahko pridobi premičnine in nepremičnine ali z njimi razpolaga ter je stranka v sodnem postopku. 3.Sedež Agencije je v Lizboni na Portugalskem. Člen 3 Opredelitev pojmov V tej uredbi: (1)„droge“ pomenijo prepovedane droge, kakor so opredeljene v členu 1, točka 1, Okvirnega sklepa Sveta 2004/757/PNZ; (2)„nove psihoaktivne snovi“ pomenijo snovi, kakor so opredeljene v členu 1, točka 4, Okvirnega sklepa 2004/757/PNZ; (3)„hkratna uporaba več snovi“ pomeni sočasno uporabo ene ali več dovoljenih ali nedovoljenih psihoaktivnih snovi ali vrst teh snovi skupaj z drogami; (4)„predhodne sestavine“ pomenijo snovi, ki se nadzorujejo in spremljajo v skladu z Uredbo (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbo Sveta (ES) št. 111/2005; (5) „sodelujoče države“ pomeni države članice in tretje države, ki so z Unijo sklenile sporazum v skladu s členom 54; (6)„mednarodna organizacija“ pomeni organizacijo in njene podrejene organe, ki jih ureja mednarodno javno pravo, ali kateri koli drug organ, ki je ustanovljen s sporazumom med dvema ali več državami ali na podlagi takega sporazuma; (7)„konvencije Združenih narodov o drogah“ pomenijo Enotno konvencijo Združenih narodov o mamilih iz leta 1961, kakor je bila spremenjena s Protokolom iz leta 1972, Konvencijo Združenih narodov o psihotropnih substancah iz leta 1971 in Konvencijo Združenih narodov zoper nezakonit promet mamil in psihotropnih snovi iz leta 1988; (8)„sistem Združenih narodov“ pomeni sistem nadzornega mehanizma, vzpostavljen s konvencijami Združenih narodov o drogah. Člen 4 Splošna naloga Agencije

Agencija Uniji in njenim državam članicam zagotavlja dejanske, objektivne, zanesljive in primerljive informacije, zgodnje opozarjanje in oceno tveganja na ravni Unije v zvezi z drogami, zasvojenostjo z drogami, trgi z drogami in njihovimi posledicami ter priporoča ustrezne, konkretne in z dokazi podprte ukrepe o tem, kako pravočasno obravnavati s tem povezane izzive. Člen 5 Posebne naloge 1.Agencija pri opravljanju splošne naloge iz člena 4 izvaja naslednje naloge: (a)naloge na področju spremljanja, ki vključujejo: (1)zbiranje informacij in podatkov v skladu s členom 6(1); (2)razširjanje informacij in podatkov v skladu s členom 6(5) ter (3)spremljanje pojava drog, ki zajema razsežnost javnega zdravja, varnosti in zaščite, v skladu s členom 7; (b)naloge na področju pripravljenosti, ki vključujejo: (1)izmenjavo informacij o novih psihoaktivnih snoveh in sistem zgodnjega opozarjanja o teh snoveh, vključno s pripravo začetnega poročila in ocene tveganja, v skladu s členi 8 do 11; (2)oceno ogroženosti in pripravljenost v skladu s členom 12; (3)vzpostavitev in delovanje evropskega sistema opozarjanja na droge v skladu s členom 13; (4)spremljanje razvoja dogodkov v zvezi s trgovanjem s predhodnimi sestavinami in njihovim preusmerjanjem ter prispevanje k izvajanju zakonodaje o predhodnih sestavinah v skladu s členom 14; (5) vzpostavitev in delovanje mreže forenzičnih in toksikoloških laboratorijev v skladu s členom 15; (c)naloge na področju razvoja kompetenc, ki vključujejo: (1)razvoj, širitev in spodbujanje preventivnih programov in kampanj na ravni Unije v skladu s členom 16; (2)akreditacijo in certificiranje nacionalnih ukrepov v skladu s členom 17; (3)podporo državam članicam v skladu s členom 18; (4)usposabljanje v skladu s členom 19; (5)mednarodno sodelovanje in tehnično pomoč v skladu s členom 20;

(6)raziskovalne in inovacijske dejavnosti v skladu s členom 21. 2.Agencija s posvetovanjem in v sodelovanju s pristojnimi organi in organizacijami v sodelujočih državah vzpostavi in usklajuje mrežo iz člena 31. 3.Agencija pri opravljanju in izvajanju nalog iz odstavka 1 ravna objektivno, nepristransko in dosledno v skladu z znanstveno metodo. 4.Agencija izboljšuje usklajevanje med nacionalnimi ukrepi in ukrepi Unije na svojih področjih delovanja ter omogoča lažjo izmenjavo informacij med nosilci odločanja, raziskovalci, strokovnjaki in osebami v vladnih in nevladnih organizacijah, ki se ukvarjajo z vprašanji, povezanimi z drogami. 5.Agencija po potrebi podpira Komisijo, države članice in druge ustrezne deležnike, opredeljene v veljavnih strategijah Unije na področju drog, pri izvajanju teh strategij. 6.Agencija lahko pri opravljanju in izvajanju nalog iz odstavka 1 po potrebi organizira srečanja strokovnjakov, ustanovi ad hoc delovne skupine in financira projekte. 7.Agencija pri opravljanju in izvajanju nalog iz odstavka 1 dejavno sodeluje z drugimi decentraliziranimi agencijami in organi Unije, zlasti z Europolom, Eurojustom, Evropsko agencijo za zdravila, Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni, organizacijami civilne družbe in drugimi ustreznimi deležniki, da se doseže največja možna učinkovitost pri spremljanju in ocenjevanju pojava drog ter odzivanju nanj. 8.Agencija lahko na lastno pobudo sodeluje pri dejavnostih komuniciranja na področjih v njeni pristojnosti. Dodelitev sredstev za dejavnosti komuniciranja ne sme škodljivo vplivati na učinkovito izvajanje nalog iz odstavka 1. Dejavnosti komuniciranja se izvajajo v skladu z ustreznimi načrti komuniciranja in razširjanja informacij, ki jih sprejme upravni odbor. POGLAVJE II SPREMLJANJE Člen 6 Zbiranje in razširjanje informacij in podatkov 1.Agencija: (a)zbira vse relevantne informacije in podatke, vključno z informacijami in podatki, ki jih sporočijo nacionalne kontaktne točke, ter informacijami in podatki, ki izhajajo iz raziskav ali so na voljo iz odprtih virov ali ki izvirajo iz Unije, nevladnih virov ali pristojnih mednarodnih organizacij; (b)zbira informacije in podatke, potrebne za spremljanje hkratne uporabe več snovi, kot je navedeno v členu 7(1), točka (c); (c)zbira razpoložljive informacije in podatke o novih psihoaktivnih snoveh, ki so na voljo pri nacionalnih kontaktnih točkah in nacionalnih enotah Europola, ter te informacije brez nepotrebnega odlašanja sporoči nacionalnim kontaktnim točkam in nacionalnim enotam Europola ter Komisiji; (d)zbira in analizira informacije in podatke o predhodnih sestavinah, trgovanju z njimi in njihovem preusmerjanju; (e)izvaja in naroča raziskovalne študije in študije spremljanja, raziskave, študije izvedljivosti in pilotne projekte, ki so potrebni za izpolnjevanje njenih nalog; (f)zagotavlja boljšo primerljivost, objektivnost in zanesljivost informacij in podatkov na ravni Unije z določitvijo neobveznih kazalnikov in skupnih standardov, katerih uporabo lahko priporoči z namenom večje poenotenosti metod merjenja, ki jih uporabljajo države članice in Unija; Agencija zlasti razvija orodja in instrumente, s katerimi se državam članicam olajšata spremljanje in ocenjevanje njihovih nacionalnih politik, Komisiji pa spremljanje in ocenjevanje politik Unije. 2.Agencija zbira relevantne nacionalne podatke prek nacionalnih kontaktnih točk. Tesno sodeluje tudi z drugimi nacionalnimi, evropskimi in mednarodnimi organizacijami in organi, ki že imajo tovrstne informacije.

3.Agencija v okviru svojih pristojnosti razvije metode in pristope za zbiranje podatkov, tudi prek projektov z zunanjimi partnerji. 4.Agencija lahko razvije potrebne digitalne rešitve za upravljanje in samodejno izmenjavo informacij in podatkov. Takšne digitalne rešitve: (a)omogočajo avtomatizirano zbiranje podatkov, vključno z informacijami iz odprtih virov, pri čemer se ohrani možnost ročnega vnosa podatkov; (b)uporabljajo umetno inteligenco za potrjevanje podatkov, analizo in avtomatizirano poročanje; (c)omogočajo računalniško obdelavo in izmenjavo informacij, podatkov in dokumentov. 5.Agencija razširja informacije in podatke tako, da: (a)daje informacije, ki jih pripravi, na voljo Uniji, državam članicam in drugim zainteresiranim stranem, tudi v zvezi z novim razvojem dogodkov in spreminjajočimi se trendi; (b)zagotavlja splošno razširjanje svojih analiz, zaključkov in poročil; (c)zagotavlja splošno razširjanje zanesljivih podatkov, razen občutljivih netajnih in tajnih podatkov, in sicer tako, da na podlagi podatkov, ki jih je zbrala, redno objavi poročilo o stanju na področju drog, vključno s podatki o porajajočih se trendih; (d)vzpostavlja in daje na razpolago dostopne znanstvene dokumentacijske vire ter pomaga pri spodbujanju informacijskih dejavnosti; (e)zagotavlja informacije o standardih kakovosti, inovativnih najboljših praksah in izvedljivih rezultatih raziskav v državah članicah ter omogoča lažjo izmenjavo in izvajanje takih standardov in praks. 6.Agencija ne zbira podatkov, ki omogočajo prepoznavo posameznikov ali majhnih skupin posameznikov. Vzdrži se vsakega posredovanja informacij, ki se nanašajo na konkretne posameznike. Člen 7 Spremljanje pojava drog 1.Agencija spremlja: (a)pojav drog v Uniji na celosten način, z epidemiološkimi in drugimi kazalniki, ki zajemajo vidike zdravja, varnosti in zaščite, pa tudi izvajanje veljavnih strategij Unije na področju drog; (b)porajajoče se trende v zvezi s pojavom drog v Uniji in na mednarodni ravni, če ti vplivajo na Unijo; to vključuje spremljanje uporabe novih tehnologij za storitve na področju preprečevanja in zdravljenja odvisnosti od drog ali pa za nedovoljeni promet z drogami ter po potrebi spremljanje povezav z drugimi področji kriminala; (c)hkratno uporabo več snovi in njene posledice, zlasti za politike in odzive, ki izhajajo iz medsebojnega delovanja pri uporabi drog skupaj z eno ali več dovoljenimi ali nedovoljenimi psihoaktivnimi snovmi ali vrstami teh snovi; to vključuje povečano tveganje za zdravstvene in socialne težave, ki se lahko pojavijo, kadar se droge in druge psihoaktivne snovi uporabijo sočasno ali zaporedno v kratkem času ali kadar se različne snovi proizvedejo ali prodajajo skupaj, potrebo po obravnavi najpogostejših vzrokov za uporabo drog in za zasvojenost ter posledice za spremljanje in izmenjavo najboljših praks, ki nastanejo, kadar se politike in odzivi celostno osredotočajo na več snovi; (d)težave, povezane z drogami, in uporabljene rešitve, zlasti izvajanje inovativnih najboljših praks in uporabo rezultatov raziskav;

(e)vse nove psihoaktivne snovi, o katerih poročajo države članice, v sodelovanju z Europolom ter ob podpori nacionalnih kontaktnih točk in nacionalnih enot Europola; (f)predhodne sestavine ter trgovanje z njimi in njihovo preusmerjanje; (g)politike Unije in nacionalne politike na področju drog, tudi v podporo njihovemu razvoju in neodvisnemu ocenjevanju; (h)tehnološko podprte trge z drogami v sodelovanju z Europolom v skladu z njunima mandatoma. 2.Agencija na podlagi svojih dejavnosti spremljanja opredeli inovativne najboljše prakse in jih nadalje razvija. Zagotavlja in razširja informacije o inovativnih najboljših praksah v državah članicah ter omogoča lažjo izmenjavo takih praks med državami članicami. 3.Agencija izvaja redne dejavnosti predvidevanja, pri čemer upošteva razpoložljive informacije. Na tej podlagi pripravi ustrezne napovedi za razvoj prihodnjih ukrepov na področju drog. POGLAVJE III PRIPRAVLJENOST Člen 8 Izmenjava informacij in sistem zgodnjega opozarjanja o novih psihoaktivnih snoveh 1.Vsaka država članica zagotovi, da njena nacionalna kontaktna točka in njena nacionalna enota Europola Agenciji in Europolu v skladu z njunima mandatoma pravočasno in brez nepotrebnega odlašanja zagotovita razpoložljive informacije o novih psihoaktivnih snoveh. Informacije so povezane z odkrivanjem in identifikacijo, uporabo in vzorci uporabe, proizvodnjo, ekstrakcijo, distribucijo in distribucijskimi metodami, trgovanjem, komercialno, medicinsko in znanstveno uporabo teh snovi ter z morebitnimi in opredeljenimi tveganji, ki jih te snovi predstavljajo. 2.Agencija v sodelovanju z Europolom zbira, združuje, analizira in ocenjuje informacije o novih psihoaktivnih snoveh. Te informacije pravočasno sporoči nacionalnim kontaktnim točkam, nacionalnim enotam Europola in Komisiji, da se jim zagotovijo informacije, potrebne za zgodnje opozarjanje. Agencija na podlagi informacij, zbranih v skladu s prvim pododstavkom, pripravi začetno poročilo ali skupno začetno poročilo iz člena 9. Člen 9 Začetno poročilo 1.Kadar Agencija, Komisija ali večina držav članic meni, da izmenjane informacije o novi psihoaktivni snovi, ki so bile zbrane v eni ali več državah članicah, vzbujajo skrb, da bi lahko nova psihoaktivna snov predstavljala zdravstvena ali socialna tveganja na ravni Unije, Agencija pripravi začetno poročilo o novi psihoaktivni snovi. Za namene prvega pododstavka države članice obvestijo Komisijo in druge države članice o svoji želji, da se pripravi začetno poročilo. Če je dosežena večina držav članic, Komisija pošlje ustrezna navodila Agenciji in o tem obvesti države članice. 2.Začetno poročilo vsebuje: (a)prve podatke o vrsti, številu in obsegu incidentov, iz katerih so razvidni zdravstveni in socialni problemi, ki bi jih potencialno lahko povzročila nova psihoaktivna snov, ter o vzorcih uporabe nove psihoaktivne snovi;

(b)prve podatke o kemijskem in fizikalnem opisu nove psihoaktivne snovi ter o metodah in predhodnih sestavinah, ki se uporabljajo za izdelavo ali ekstrakcijo te snovi; (c)prve podatke o farmakološkem in toksikološkem opisu nove psihoaktivne snovi; (d)prve podatke o vpletenosti kriminalnih združb v proizvodnjo ali distribucijo nove psihoaktivne snovi; (e)informacije o uporabi nove psihoaktivne snovi v humani in veterinarski medicini, med drugim tudi kot zdravilne učinkovine v zdravilu za uporabo v humani medicini ali zdravilu za uporabo v veterinarski medicini; (f)informacije o komercialni in industrijski uporabi nove psihoaktivne snovi, obsegu take uporabe ter o uporabi te snovi za namene znanstvenih raziskav in razvoja; (g)informacije o tem, ali za novo psihoaktivno snov veljajo kakršni koli omejevalni ukrepi v državah članicah; (h)informacije o tem, ali se nova psihoaktivna snov trenutno ocenjuje ali je bila v postopku ocenjevanja v okviru sistema Združenih narodov; (i)druge pomembne informacije, kadar so na voljo. 3.Agencija pri pripravi začetnega poročila uporabi informacije, ki so ji na voljo. 4.Agencija po potrebi zahteva, da nacionalne kontaktne točke zagotovijo dodatne informacije o novi psihoaktivni snovi. Nacionalne kontaktne točke zagotovijo navedene informacije v roku dveh tednov od prejema zahteve. 5.Agencija brez nepotrebnega odlašanja po začetku priprave začetnega poročila v skladu s prvim odstavkom zahteva, da Evropska agencija za zdravila zagotovi informacije o tem, ali je nova psihoaktivna snov na ravni Unije ali nacionalni ravni zdravilna učinkovina v: (a)zdravilu za uporabo v humani medicini ali zdravilu za uporabo v veterinarski medicini, za katero je bilo pridobljeno dovoljenje za promet v skladu z Direktivo 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta, Direktivo 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta ali Uredbo (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta; (b)zdravilu za uporabo v humani medicini ali zdravilu za uporabo v veterinarski medicini, za katero je bila vložena vloga za pridobitev dovoljenja za promet; (c)zdravilu za uporabo v humani medicini ali zdravilu za uporabo v veterinarski medicini, za katero je pristojni organ začasno preklical dovoljenje za promet; (d)zdravilu za uporabo v humani medicini, za katero ni bilo izdano dovoljenje za promet, v skladu s členom 5(1) in (2) Direktive 2001/83/ES ali v zdravilu za uporabo v veterinarski medicini, ki ga za vsak primer posebej pripravi oseba, ki je za tako dejavnost pooblaščena na podlagi nacionalnega prava, v skladu s členom 10(1), točka (c), Direktive 2001/82/ES; (e)zdravilu v preskušanju, kakor je opredeljeno v členu 2, točka (d), Direktive 2001/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Kadar se informacije nanašajo na dovoljenja za promet, ki jih izdajo države članice, zadevne države članice takšne informacije posredujejo Evropski agenciji za zdravila na njeno zahtevo. 6.Agencija po začetku priprave začetnega poročila v skladu s prvim odstavkom brez nepotrebnega odlašanja zahteva, da Europol zagotovi informacije o vpletenosti kriminalnih združb v proizvodnjo, distribucijo in distribucijske metode ter v trgovanje z novo psihoaktivno snovjo in v kakršno koli uporabo te snovi. 7.Agencija po začetku priprave začetnega poročila v skladu s prvim odstavkom brez nepotrebnega odlašanja zahteva, da Evropska agencija za kemikalije, Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni ter Evropska agencija za varnost hrane zagotovijo razpoložljive informacije in podatke o novi psihoaktivni snovi. 8.Podrobnosti sodelovanja med Agencijo in decentraliziranimi agencijami Unije iz odstavkov 5, 6 in 7 so urejene z delovnimi dogovori. Takšni delovni dogovori se sklenejo v skladu s členom 53(2).

9.Agencija spoštuje pogoje glede uporabe informacij, ki so ji sporočene, med drugim glede dostopa do dokumentov, varnosti informacij in podatkov ter varstva zaupnih podatkov, vključno z občutljivimi podatki in zaupnimi poslovnimi informacijami tretjih oseb. 10.Agencija predloži začetno poročilo Komisiji in državam članicam v petih tednih od vložitve zahtev za informacije iz odstavkov 5, 6 in 7. 11.Kadar Agencija zbere informacije o več novih psihoaktivnih snoveh, za katere oceni, da imajo podobno kemijsko sestavo, Komisiji in državam članicam v šestih tednih od vložitve zahtev za informacije iz odstavkov 5, 6 in 7 predloži začetna poročila o posameznih novih psihoaktivnih snoveh ali skupna začetna poročila o več novih psihoaktivnih snoveh, če so značilnosti vsake nove psihoaktivne snovi jasno opredeljene. Člen 10 Postopek ocene tveganja in poročilo o oceni tveganja 1.Komisija lahko v dveh tednih od prejema začetnega poročila iz člena 9(10) zahteva, da Agencija oceni morebitna tveganja, ki jih predstavlja nova psihoaktivna snov, in pripravi poročilo o oceni tveganja, kadar je iz začetnega poročila razvidno, da bi ta snov lahko predstavljala resna tveganja za javno zdravje ali, v nekaterih primerih, resna socialna tveganja. Oceno tveganja izvede znanstveni odbor. 2.Komisija lahko v dveh tednih od prejema skupnega začetnega poročila iz člena 9(11) zahteva, da Agencija oceni morebitna tveganja, ki jih predstavlja več novih psihoaktivnih snovi s podobno kemijsko strukturo, in pripravi skupno poročilo o oceni tveganja, kadar je iz skupnega začetnega poročila razvidno, da bi te snovi lahko predstavljale resna tveganja za javno zdravje ali, v nekaterih primerih, resna socialna tveganja. Skupno oceno tveganja izvede znanstveni odbor. 3.Poročilo o oceni tveganja oziroma skupno poročilo o oceni tveganja vsebuje: (a)razpoložljive informacije o kemijskih in fizikalnih lastnostih nove psihoaktivne snovi ter metodah in predhodnih sestavinah, ki se uporabljajo za njeno proizvodnjo ali ekstrakcijo; (b)razpoložljive informacije o farmakoloških in toksikoloških lastnostih nove psihoaktivne snovi; (c)analizo zdravstvenih tveganj, ki so povezana z novo psihoaktivno snovjo, zlasti z vidika njene akutne in kronične toksičnosti, možnosti zlorabe in potenciala za zasvojenost ter učinkov na telo, duševnost in vedenje; (d)analizo socialnih tveganj, ki so povezana z novo psihoaktivno snovjo, zlasti njenega vpliva na socialno vedenje, javni red in kriminalne dejavnosti, ter vpletenosti kriminalnih združb v proizvodnjo, distribucijo in distribucijske metode nove psihoaktivne snovi ter trgovanje s to snovjo; (e)razpoložljive informacije o razširjenosti in vzorcih uporabe nove psihoaktivne snovi, njeni dostopnosti in potenciala za širjenje v Uniji; (f)razpoložljive informacije o komercialni in industrijski uporabi nove psihoaktivne snovi, razširjenosti take uporabe ter njeni uporabi za znanstvene raziskave in razvoj; (g)druge pomembne informacije, če so na voljo. 4.Znanstveni odbor oceni tveganja, ki jih predstavlja nova psihoaktivna snov ali skupina novih psihoaktivnih snovi. Komisija, Agencija, Europol in Evropska agencija za zdravila imajo pravico imenovati po dva opazovalca. 5.Znanstveni odbor izvede oceno tveganja na podlagi razpoložljivih informacij in vseh drugih relevantnih znanstvenih dokazov. Pri tem upošteva mnenja vseh svojih članov. Agencija organizira postopek ocene tveganja, vključno z opredelitvijo prihodnjih potreb po informacijah in relevantnih študijah. 6.Agencija predloži poročilo o oceni tveganja ali skupno poročilo o oceni tveganja Komisiji in državam članicam v šestih tednih od prejema zahteve Komisije za pripravo poročila o oceni tveganja. 7.Komisija lahko po prejemu ustrezno utemeljene prošnje Agenciji podaljša rok za dokončanje ocene tveganja ali skupne ocene tveganja, da se omogočijo dodatne raziskave in zbiranje podatkov. Ta prošnja vsebuje informacije o času, ki je potreben za dokončanje ocene tveganja ali skupne ocene tveganja.

8.Agencija zagotovi tudi pravočasne hitre ocene tveganja v skladu s členom 20 Uredbe (EU) .../... o resnih čezmejnih grožnjah za zdravje in o razveljavitvi Sklepa št. 1082/2013/EU v primeru grožnje iz člena 2(1), točka (b), navedene uredbe, kadar grožnja spada v področje pristojnosti Agencije. Člen 11 Izvzetje iz ocene tveganja 1.Ocena tveganja se ne izvede, če je nova psihoaktivna snov v napredni fazi ocenjevanja v okviru sistema Združenih narodov, tj. ko je strokovni odbor za odvisnost od drog pri Svetovni zdravstveni organizaciji že objavil svoj kritični pregled skupaj s pisnim priporočilom, razen če je na voljo dovolj podatkov in informacij, ki kažejo, da je treba pripraviti poročilo o oceni tveganja na ravni Unije, razlogi za to pa so navedeni v začetnem poročilu. 2.Ocena tveganja se ne izvede, kadar je bilo na podlagi ocene v okviru sistema Združenih narodov odločeno, da se nova psihoaktivna snov ne uvrsti na seznam, razen če je na voljo dovolj podatkov in informacij, ki kažejo, da je treba pripraviti poročilo o oceni tveganja na ravni Unije, razlogi za to pa so navedeni v začetnem poročilu. 3.Ocena tveganja se ne izvede, če je nova psihoaktivna snov zdravilna učinkovina v: (a)zdravilu za uporabo v humani medicini ali zdravilu za uporabo v veterinarski medicini, za katero je bilo pridobljeno dovoljenje za promet v skladu z Direktivo 2001/83/ES, Direktivo 2001/82/ES ali Uredbo (ES) št. 726/2004; (b)zdravilu za uporabo v humani medicini ali zdravilu za uporabo v veterinarski medicini, za katero je bila vložena vloga za pridobitev dovoljenja za promet; (c)zdravilu za uporabo v humani medicini ali zdravilu za uporabo v veterinarski medicini, za katero je pristojni organ začasno preklical dovoljenje za promet; (d)zdravilu v preskušanju, kakor je opredeljeno v členu 2, točka (d), Direktive 2001/20/ES. Člen 12 Ocena ogroženosti in pripravljenost 1.Agencija razvije zmogljivost za strateško splošno ocenjevanje ogroženosti, da bi že v zgodnji fazi opredelila nov razvoj dogodkov v zvezi s pojavom drog, ki bi lahko negativno vplival na javno zdravje, varnost in zaščito, ter s tem prispevala k večji pripravljenosti relevantnih deležnikov za pravočasen in učinkovit odziv na nove grožnje. 2.Agencija določi sklop meril za oceno, kdaj je treba pripraviti oceno ogroženosti. Agencija lahko začne pripravo ocene ogroženosti na lastno pobudo na podlagi notranje ocene signalov, ki izhajajo iz rednega spremljanja, raziskav ali drugih ustreznih virov informacij. Priprava ocene ogroženosti se lahko začne tudi na zahtevo Komisije ali države članice, če so izpolnjena opredeljena merila. 3.Priprava ocene ogroženosti obsega hitro oceno obstoječih informacij in po potrebi zbiranje novih informacij prek informacijskih mrež Agencije. Agencija razvije ustrezne znanstvene metode za hitro ocenjevanje. 4.V poročilu o oceni ogroženosti so opisani ugotovljena grožnja, trenutno stanje na podlagi razpoložljivih dokazov, možni rezultati v primeru neukrepanja ter možnosti za pripravljenost in odzivanje, ki se lahko sprejmejo za ublažitev ugotovljene grožnje. Poročilo lahko vsebuje tudi morebitne nadaljnje ukrepe, ki jih je treba sprejeti. Poročilo o oceni ogroženosti se pošlje Komisiji in po potrebi državam članicam. 5.Agencija pri pripravi ocene ogroženosti tesno sodeluje z drugimi decentraliziranimi agencijami in organi Unije, organizacijami Unije ter mednarodnimi organizacijami, tako da jih po potrebi vključi v pripravo ocene. Če je potencialna grožnja že predmet analize v okviru drugega mehanizma Unije, Agencija ne pripravi ocene ogroženosti. 6.Agencija s soglasjem Komisije pripravlja ocene ogroženosti v zvezi z grožnjami, povezanimi z drogami, ki izvirajo iz držav zunaj Unije ter bi lahko vplivale na javno zdravje, varnost in zaščito v Uniji. Člen 13

Evropski sistem opozarjanja na droge 1.Agencija vzpostavi in upravlja evropski sistem hitrega opozarjanja na droge. 2.Države članice Agenciji takoj sporočijo vse informacije o pojavu resnega neposrednega ali posrednega tveganja v zvezi z drogami za zdravje, varnost ali zaščito ljudi ter vse informacije, ki bi lahko bile koristne za usklajevanje odziva, kadar koli izvejo za informacije, kot so: (a)vrsta in izvor tveganja; (b)datum in kraj dogodka, ki vključuje tveganje; (c)načini izpostavljenosti, prenosa ali razširjanja; (d)analitični in toksikološki podatki; (e)metode identifikacije; (f)tveganja za javno zdravje; (g)javnozdravstveni ukrepi, ki so bili izvedeni ali so predvideni na nacionalni ravni; (h)ukrepi, ki niso javnozdravstvene narave; (i)vse druge informacije, pomembne za zadevno resno tveganje za zdravje. 3.Agencija analizira in oceni razpoložljive informacije in podatke o morebitnih resnih tveganjih za zdravje ljudi ter jih dopolni z vsemi znanstvenimi in tehničnimi informacijami, ki jih je pridobila iz sistema zgodnjega opozarjanja iz člena 8 in drugih ocen ogroženosti, pripravljenih v skladu s členom 12, ali od drugih agencij in organov Unije oziroma od mednarodnih organizacij, zlasti Svetovne zdravstvene organizacije. Agencija upošteva informacije, pridobljene z orodji za zbiranje podatkov in iz odprtih virov. 4.Agencija na podlagi informacij, prejetih v skladu z odstavkom 3, zadevnim nacionalnim organom, vključno z nacionalnimi kontaktnimi točkami, posreduje ciljno usmerjena obvestila o zgodnjih opozorilih o tveganju ali strateška obveščevalna sporočila ali oboje. V takih obvestilih o tveganju ali strateških obveščevalnih sporočilih se lahko predlagajo možnosti odzivanja, ki jih lahko države članice upoštevajo pri načrtovanju pripravljenosti in pri nacionalnih dejavnostih odzivanja. 5.Države članice Agenciji sporočijo vse dodatne informacije, ki jih imajo na voljo in ki omogočajo nadaljnjo analizo in oceno tveganj, ter ukrepe, ki so jih izvedle ali so jih sprejele po prejemu obvestil in informacij, posredovanih v okviru evropskega sistema opozarjanja na droge. 6.Agencija tesno sodeluje s Komisijo in državami članicami, da bi spodbujala potrebno skladnost v procesu komuniciranja o tveganju. 7.Agencija lahko omogoči sodelovanje v evropskem sistemu opozarjanja na droge tudi tretjim državam ali mednarodnim organizacijam. Tako sodelovanje temelji na vzajemnosti in vključuje pravila o zaupnosti, enakovredna pravilom, ki veljajo v Agenciji. 8.Agencija lahko razvije sistem opozarjanja, prek katerega lahko neposredno doseže in naslavlja osebe, ki uporabljajo ali potencialno uporabljajo droge. Člen 14 Predhodne sestavine

1.Agencija pomaga Komisiji pri spremljanju razvoja v zvezi s trgovanjem s predhodnimi sestavinami in njihovim preusmerjanjem ter pri ocenjevanju potrebe po dodajanju predhodnih sestavin med snovi s seznama ali med snovi, ki niso na seznamu, kot so opredeljene v Uredbi (ES) št. 273/2004 in Uredbi (ES) št. 111/2005, njihovem črtanju z zadevnega seznama ali spremembi njihove kategorije, vključno z ugotavljanjem in ocenjevanjem njihove dovoljene in nedovoljene uporabe. 2.Agencija na lastno pobudo ali na zahtevo Komisije pripravi poročilo o oceni ogroženosti v zvezi s predhodnimi sestavinami. Člen 15 Mreža forenzičnih in toksikoloških laboratorijev 1.Agencija vzpostavi mrežo forenzičnih in toksikoloških laboratorijev, ki so dejavni zlasti na področju forenzičnih in toksikoloških preiskav drog in škode, povezane z drogami. 2.Mreža deluje prvenstveno kot forum za ustvarjanje podatkov in izmenjavo informacij o novem razvoju dogodkov in trendih, organiziranje usposabljanja za povečanje usposobljenosti forenzičnih strokovnjakov za droge, podpiranje izvajanja sistemov zagotavljanja kakovosti ter podpiranje nadaljnjega usklajevanja zbiranja podatkov in analitičnih metod. 3.Vsaka država članica ima pravico, da prek svojega predstavnika v upravnem odboru imenuje dva laboratorija, ki zastopata nacionalne laboratorije v mreži, in sicer enega, ki je specializiran za forenzično analizo, in enega, ki je specializiran za toksikologijo. Agencija lahko za posebne projekte izbere dodatne laboratorije ali strokovnjake, ki so še posebej dejavni na področju forenzičnih in toksikoloških preiskav drog in škode, povezane z drogami. 4.Skupno raziskovalno središče Komisije je član mreže in v njej zastopa Komisijo. 5.Mreža tesno sodeluje z obstoječimi mrežami in organizacijami, dejavnimi na tem področju. Mreža iz člena 31 je redno obveščena o delu mreže forenzičnih in toksikoloških laboratorijev. 6.Agencija predseduje mreži in skliče vsaj eno srečanje mreže na leto. Mreža se lahko odloči za ustanovitev delovnih skupin, ki jim lahko predsedujejo člani mreže. 7.Mreža omogoča Agenciji dostop do forenzičnih in toksikoloških laboratorijev, po potrebi tudi za namen analize novih psihoaktivnih snovi. 8.Agencija po potrebi ter na podlagi jasnih in preglednih pravil in postopkov, ki jih je predhodno opredelila, določi in financira posebne projekte za spodbujanje mreže. 9.Agencija vzpostavi podatkovno zbirko za shranjevanje, analizo in dajanje na voljo informacij in podatkov, ki jih je zbrala ali ustvarila mreža. POGLAVJE IV RAZVOJ KOMPETENC Člen 16 Preventivne kampanje 1.Agencija oblikuje, razvija in spodbuja programe in kampanje na ravni Unije za preprečevanje težav, povezanih z drogami, in ozaveščanje o škodljivih učinkih drog. 2.Programi in kampanje iz odstavka 1 so v skladu s političnimi usmeritvami iz veljavne strategije in akcijskega načrta EU na področju drog. Obravnavajo pomembne razsežnosti pojava drog in so usmerjeni v posebne skupine ter temeljijo na dokazih in najboljših praksah, ki jih je zbrala Agencija. 3.Agencija razvija standarde kakovosti za preprečevanje uporabe drog in spodbuja njihovo izvajanje ter zagotavlja ali podpira usposabljanje v skladu s členom 19.

4.Agencija pomaga državam članicam pri razvoju nacionalnih preventivnih kampanj na področju svojega mandata, vključno z razvojem preventivnih programov za zmanjšanje z drogami povezanega kriminala in za preprečevanje izkoriščanja ranljivih posameznikov znotraj trga z drogami. Člen 17 Akreditacija in certificiranje nacionalnih programov 1.Agencija na zahtevo nacionalnega organa sodelujoče države ali ustreznega strokovnega organa, če sodelujoča država nima podobnega akreditacijskega ali certifikacijskega organa, zagotovi akreditacijo in certificiranje nacionalnih programov v skladu s standardnim operativnim protokolom iz odstavka 3. 2.Agencija nacionalni program pred podelitvijo akreditacije ali certificiranjem oceni in presodi, ali je skladen z najnovejšimi znanstvenimi spoznanji in ali se je izkazal za koristnega pri uresničevanju zastavljenih ciljev. 3.Agencija razvije postopek akreditacije in certificiranja, ki ga na pregleden način določi v standardnem operativnem protokolu. Upravni odbor Agencije odobri standardni operativni protokol in njegove morebitne spremembe, preden se protokol začne uporabljati. Standardni operativni protokol iz pododstavka 1 bi moral vsebovati vsaj: (a)posebne pogoje v zvezi z zmogljivostjo in viri Agencije za izvajanje postopka akreditacije ali certificiranja; (b)merila, v skladu s katerimi bo nacionalni program ocenjen za namene akreditacije ali certificiranja in ki omogočajo preverjanje pogojev iz odstavka 2; programi, ki so predmet akreditacije ali certificiranja, vključujejo vsaj preventivo, zdravljenje, zmanjšanje škode in druga s tem povezana vprašanja; (c)podrobnosti o postopku akreditacije ali certificiranja, ki ga izvaja Agencija, vključno z določitvijo dokumentacije, ki jo je treba predložiti, in časovnim okvirom postopka; (d)pogoje za omejitev ter začasni ali trajni odvzem akreditacije ali certificiranja; (e)postopke za reševanje pritožb, po potrebi vključno s pravnimi sredstvi zoper odločitve o akreditaciji ali zoper nesprejetje takih odločitev. Člen 18 Podpora državam članicam 1.Agencija lahko na zahtevo države članice podpre neodvisno oceno njenih nacionalnih politik na področju drog in razvoj z dokazi podprtih politik na področju drog v skladu z veljavnimi strategijami Unije. 2.Agencija podpira države članice pri izvajanju nacionalnih strategij, standardov kakovosti in inovativnih najboljših praks na področju drog ter omogoča lažjo izmenjavo informacij med nacionalnimi nosilci odločanja. 3.Agencija pri podpiranju ocenjevanja politik deluje neodvisno in se ravna po svojih znanstvenih standardih. Člen 19 Usposabljanje Agencija v okviru svojega mandata v skladu s kadrovskimi in proračunskimi viri, ki so ji na voljo, ter ob usklajevanju z drugimi decentraliziranimi agencijami in organi Unije:

(a)zagotavlja specializirano usposabljanje in učne načrte na področjih, ki so v interesu Unije in so relevantna; (b)zagotavlja orodja in podporne sisteme, povezane z usposabljanjem, za lažjo izmenjavo znanja po vsej Uniji; (c)pomaga državam članicam pri organizaciji usposabljanja in pobud za krepitev zmogljivosti. Člen 20 Mednarodno sodelovanje in tehnična pomoč 1.Agencija: (a)oblikuje okvir za mednarodno sodelovanje, ki ga po predhodni odobritvi Komisije odobri upravni odbor in ki usmerja dejavnosti Agencije na področju mednarodnega sodelovanja; (b)dejavno sodeluje z organizacijami in organi iz člena 53; (c)podpira izmenjavo in razširjanje najboljših praks Unije ter izvedljivih rezultatov raziskav na mednarodni ravni; (d)spremlja razvoj dogodkov v zvezi z mednarodnim pojavom drog, ki lahko predstavlja grožnjo ali ima posledice za Unijo, s spremljanjem in analizo informacij, ki so na voljo pri mednarodnih organih, nacionalnih organih ter iz ugotovitev raziskav in drugih ustreznih virov informacij; (e)v tesnem usklajevanju s Komisijo na ustreznih mednarodnih srečanjih in tehničnih forumih zagotavlja podatke in analize o stanju na področju drog v Evropi ter v mednarodnih dialogih o drogah podpira Komisijo in države članice; (f)spodbuja vključevanje podatkov o drogah in zasvojenosti z drogami, ki so zbrani v državah članicah ali izvirajo iz Unije, v mednarodne programe spremljanja in nadzora nad drogami, zlasti tiste, ki so jih ustanovili ZN in njihove specializirane agencije, brez poseganja v obveznosti držav članic v zvezi s posredovanjem informacij na podlagi določb konvencij Združenih narodov o drogah; (g)podpira države članice pri sporočanju relevantnih informacij in zagotavljanju potrebne analize sistemu Združenih narodov, vključno s predložitvijo vseh relevantnih podatkov v zvezi z novo psihoaktivno snovjo Uradu Združenih narodov za droge in kriminal ter Svetovni zdravstveni organizaciji; (h)podpira tretje države pri razvoju njihovih politik na področju drog v skladu z načeli iz strategij Unije na področju drog, tudi z zagotavljanjem podpore za neodvisno ocenjevanje njihovih politik. 2.Okvir za mednarodno sodelovanje iz odstavka 1, točka (a), upošteva relevantne dokumente politike Unije in razvoj pojava drog, zlasti preprodajalske poti in območja proizvodnje drog. Določa prednostne države ali regije za sodelovanje in ključne rezultate sodelovanja. Agencija redno ocenjuje in pregleduje okvir za mednarodno sodelovanje. 3.Agencija na zahtevo Komisije in z odobritvijo upravnega odbora prenese svoje strokovno znanje in izkušnje tretjim državam ter jim zagotavlja tehnično pomoč. Tehnična pomoč se osredotoča zlasti na vzpostavitev ali utrditev nacionalnih kontaktnih točk, nacionalnih sistemov za zbiranje podatkov in nacionalnih sistemov zgodnjega opozarjanja ter posledično pomaga pri vzpostavljanju in krepitvi strukturnih povezav s sistemom zgodnjega opozarjanja iz člena 8 in z mrežo iz člena 31. Na zahtevo tretje države lahko Agencija tem nacionalnim organom zagotovi certificiranje. 4.Sodelovanje s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami se izvaja v skladu s členoma 53 in 54. Člen 21 Raziskave in inovacije

1.Agencija pomaga Komisiji in državam članicam pri opredelitvi ključnih raziskovalnih tem ter pri pripravi in izvajanju okvirnih programov Unije za raziskovalne in inovacijske dejavnosti, ki so pomembni za doseganje njene splošne naloge iz člena 4. Kadar Agencija pomaga Komisiji pri opredelitvi ključnih raziskovalnih tem ter pri pripravi in izvajanju okvirnega programa Unije, iz tega programa ne prejema sredstev. 2.Agencija proaktivno spremlja raziskovalne in inovacijske dejavnosti, ki so pomembne za doseganje njene splošne naloge iz člena 4, ter prispeva k njim, podpira s tem povezane dejavnosti držav članic in izvaja svoje raziskovalne in inovacijske dejavnosti v zvezi z zadevami iz te uredbe, vključno z razvojem, urjenjem, testiranjem in potrjevanjem algoritmov za razvoj orodij. Rezultate teh raziskav posreduje Evropskemu parlamentu, državam članicam in Komisiji v skladu s členom 49. 3.Agencija prispeva k dejavnostim inovacijskega vozlišča EU za področje notranje varnosti ali katerega koli instrumenta, ki bi nadomestil to vozlišče, in v teh dejavnostih sodeluje v okviru raziskovalnega in inovacijskega cikla. 4.Agencija lahko načrtuje in izvaja pilotne projekte, ki se nanašajo na zadeve, zajete v tej uredbi. 5.Agencija objavi informacije o svojih raziskovalnih projektih, ki vključujejo predstavitvene projekte, partnerje, ki sodelujejo pri projektih, in proračun za projekt. 6.Agencija ustvari podatkovno zbirko za shranjevanje, analizo in dajanje na voljo raziskovalnih programov, ki so povezani z drogami. POGLAVJE V ORGANIZACIJA AGENCIJE Člen 22 Upravna in vodstvena struktura Upravno in vodstveno strukturo Agencije sestavljajo: (a)upravni odbor, ki izvaja naloge iz člena 24; (b)izvršni odbor, ki izvaja naloge iz člena 28; (c)izvršni direktor, ki izvaja odgovornosti iz člena 29; (d)znanstveni odbor, ki izvaja naloge iz člena 30; (e)Evropska informacijska mreža na področju drog in zasvojenosti z drogami (Reitox) v skladu s členom 31. Člen 23 Sestava upravnega odbora 1.Upravni odbor je sestavljen iz enega predstavnika vsake države članice in dveh predstavnikov Komisije, od katerih imajo vsi glasovalno pravico. 2.Upravni odbor vključuje tudi:

(a)enega neodvisnega strokovnjaka s posebnim znanjem na področju drog, ki ga imenuje Evropski parlament in ki ima glasovalno pravico; (b)enega predstavnika vsake tretje države, ki je z Unijo sklenila sporazum v skladu s členom 54 in ki nima glasovalne pravice. 3.Vsak član upravnega odbora ima namestnika. Namestnik zastopa člana v primeru njegove odsotnosti. 4.Člani upravnega odbora in njihovi namestniki so imenovani zaradi svojega znanja na področju drog in zasvojenosti z njimi, pri čemer se upoštevajo ustrezne vodstvene, upravne in proračunske kompetence. Vse strani, zastopane v upravnem odboru, si prizadevajo omejiti menjavanje svojih predstavnikov, da bi zagotovile stalnost dela upravnega odbora. Vse strani si prizadevajo za uravnoteženo zastopanost žensk in moških v upravnem odboru. 5.Upravni odbor lahko kot opazovalce povabi predstavnike mednarodnih organizacij, s katerimi sodeluje Agencija v skladu s členom 53. 6.Mandat članov in njihovih namestnikov traja štiri leta. Ta mandat se lahko podaljša. Člen 24 Naloge upravnega odbora 1.Upravni odbor: (a)določi splošno usmeritev dejavnosti Agencije; (b)sprejme osnutek enotnega programskega dokumenta iz člena 35 ter ga predloži Komisiji, ki o njem poda mnenje; (c)po tem, ko je zahteval mnenje Komisije, sprejme enotni programski dokument Agencije z dvotretjinsko večino glasov članov, ki imajo glasovalno pravico v skladu s členom 23; (d)z dvotretjinsko večino glasov članov, ki imajo glasovalno pravico, sprejme letni proračun Agencije in izvaja druge naloge, povezane s proračunom Agencije, v skladu s poglavjem VI; (e)z dvotretjinsko večino glasov članov, ki imajo glasovalno pravico, oceni in sprejme konsolidirano letno poročilo o dejavnostih Agencije ter poročilo in njegovo oceno vsako leto do 1. julija pošlje Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in Računskemu sodišču. Konsolidirano letno poročilo o dejavnostih se objavi; (f)v skladu s členom 41 sprejme finančna pravila, ki se uporabljajo za Agencijo; (g)sprejme strategijo za boj proti goljufijam, ki je sorazmerna s tveganji goljufij, pri čemer upošteva stroške in koristi ukrepov, ki naj bi se izvajali; (h)sprejme strategijo za doseganje večje učinkovitosti in sinergij z drugimi decentraliziranimi agencijami in organi Unije; (i)sprejme pravila za preprečevanje in obvladovanje nasprotij interesov v zvezi s svojimi člani, člani izvršnega odbora, člani znanstvenega odbora in člani Evropske informacijske mreže na področju drog in zasvojenosti z drogami (Reitox) ter v zvezi z napotenimi nacionalnimi strokovnjaki in drugim osebjem, ki ni zaposleno v Agenciji, v skladu s členom 44, ter na svojem spletišču vsako leto objavi izjave o interesih članov upravnega odbora; (j)sprejme standardni operativni protokol iz člena 17(3); (k)sprejme okvir za mednarodno sodelovanje Agencije iz člena 20(1) in programe tehnične pomoči iz člena 20(3);

(l)odobri raven minimalnega sofinanciranja iz člena 32(7); (m)na podlagi analize potreb sprejme in redno posodablja načrte komuniciranja in načrte razširjanja informacij iz člena 5(8); (n)sprejme svoj poslovnik; (o)v skladu z odstavkom 2 v zvezi z osebjem Agencije izvaja pooblastila, ki jih kadrovski predpisi podeljujejo pristojnemu organu za imenovanja in ki se na podlagi pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev podelijo organu, pooblaščenemu za sklenitev pogodbe o zaposlitvi (v nadaljnjem besedilu: pooblastila pristojnega organa za imenovanja); (p)v dogovoru s Komisijo sprejme izvedbena pravila, s katerimi se začnejo izvajati kadrovski predpisi in pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev v skladu s členom 110 kadrovskih predpisov; (q)imenuje izvršnega direktorja in po potrebi odloči o podaljšanju mandata ali razrešitvi v skladu s členom 43; (r)ob upoštevanju kadrovskih predpisov in pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev imenuje računovodjo, ki je pri opravljanju svojih dolžnosti popolnoma neodvisen; (s)imenuje člane znanstvenega odbora; (t)odobri seznam strokovnjakov, ki se uporabi za razširitev znanstvenega odbora v skladu s členom 10(4); (u)zagotavlja ustrezno nadaljnje ukrepanje na podlagi ugotovitev in priporočil, ki izhajajo iz notranjih ali zunanjih revizijskih poročil in ocen ter preiskav Evropskega urada za boj proti goljufijam (v nadaljnjem besedilu: OLAF), ustanovljenega s Sklepom Komisije 1999/352/ES, ESPJ, Euratom, in Evropskega javnega tožilstva (v nadaljnjem besedilu: EJT), ustanovljenega z Uredbo Sveta (EU) 2017/1939, kot je navedeno v členu 48; (v)sprejme vse odločitve glede vzpostavitve notranjih struktur Agencije in po potrebi njihovih sprememb, pri čemer upošteva potrebe pri dejavnostih Agencije in dobro proračunsko upravljanje; (w)odobri sklenitev delovnih dogovorov v skladu s členom 53. 2.Upravni odbor v skladu s členom 110 kadrovskih predpisov ter na podlagi člena 2(1) kadrovskih predpisov in člena 6 pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev sprejme odločitev o prenosu ustreznih pooblastil organa za imenovanja na izvršnega direktorja in o opredelitvi pogojev, v skladu s katerimi se lahko ta prenos pooblastil začasno prekliče. Izvršni direktor je pooblaščen za nadaljnji prenos teh pooblastil. Zaradi izjemnih okoliščin lahko upravni odbor z odločitvijo začasno umakne prenos pooblastil organa za imenovanja na izvršnega direktorja in njegov nadaljnji prenos pooblastil ter jih izvaja sam ali jih prenese na enega od svojih članov ali uslužbenca, ki ni izvršni direktor. Člen 25 Predsednik upravnega odbora 1.Upravni odbor izmed svojih članov z glasovalno pravico izvoli predsednika in podpredsednika. Predsednika in podpredsednika z dvotretjinsko večino izvolijo člani upravnega odbora, ki imajo glasovalno pravico. 2.Podpredsednik po uradni dolžnosti nadomešča predsednika, kadar ta ne more opravljati svojih dolžnosti. 3.Mandat predsednika in podpredsednika traja štiri leta. Mandat se lahko enkrat podaljša. Če njuno članstvo v upravnem odboru preneha med njunim mandatom, na isti datum samodejno preneha tudi njun mandat. 4.Podroben postopek za izvolitev predsednika in podpredsednika se določi v poslovniku upravnega odbora.

Člen 26 Seje upravnega odbora 1.Seje upravnega odbora skliče predsednik. 2.Izvršni direktor Agencije se udeležuje razprav, vendar nima pravice glasovanja. 3.Upravni odbor ima vsaj eno redno sejo na leto. Poleg tega se sestane na pobudo predsednika, na zahtevo Komisije ali na zahtevo vsaj tretjine svojih članov. 4.Upravni odbor lahko na sejo kot opazovalca povabi kogar koli, čigar mnenje bi lahko bilo koristno. 5.Članom upravnega odbora lahko na sejah pomagajo svetovalci ali strokovnjaki, če je tako določeno v poslovniku. 6.Sekretariat za upravni odbor zagotovi Agencija. Člen 27 Pravila glasovanja v upravnem odboru 1.Brez poseganja v člen 24(1), točki (c) in (d), člen 25(1), člen 43(8) in člen 53(2) sprejema upravni odbor odločitve z večino glasov članov, ki imajo glasovalno pravico. 2.Vsak član z glasovalno pravico ima en glas. V primeru odsotnosti člana z glasovalno pravico ima pravico do glasovanja njegov namestnik. 3.Predsednik in podpredsednik sodelujeta pri glasovanju. 4.Izvršni direktor pri glasovanju ne sodeluje. 5.Podrobnejša pravila glasovanja, zlasti pogoji, pod katerimi lahko član deluje v imenu drugega člana, so določena v poslovniku upravnega odbora. Člen 28 Izvršni odbor 1.Izvršni odbor: (a)odloča o zadevah, ki so predvidene v finančnih pravilih, sprejetih v skladu s členom 41, in s to uredbo niso pridržane za upravni odbor; (b)zagotavlja ustrezne nadaljnje ukrepe na podlagi ugotovitev in priporočil, ki izhajajo iz notranjih ali zunanjih revizijskih poročil in ocen ter iz preiskav, ki jih izvajata OLAF in EJT v skladu s členom 48;

(c)brez poseganja v odgovornosti izvršnega direktorja iz člena 29 spremlja in nadzira izvajanje sklepov upravnega odbora s ciljem okrepitve nadzora nad upravnim poslovodenjem in upravljanjem proračuna. 2.V nujnih primerih lahko izvršni odbor sprejme določene začasne odločitve namesto upravnega odbora, zlasti o zadevah v zvezi z upravnim poslovodenjem, vključno z začasnim preklicem prenosa pooblastil organa za imenovanja, in o proračunskih zadevah. 3.Izvršni odbor sestavljajo predsednik in podpredsednik upravnega odbora, dva druga člana, ki ju izmed svojih članov z glasovalno pravico imenuje upravni odbor, in dva predstavnika Komisije v upravnem odboru. Predsednik upravnega odbora je tudi predsednik izvršnega odbora. Izvršni direktor sodeluje na sejah izvršnega odbora, vendar