Priporočilo za

PRIPOROČILO SVETA

v zvezi z izvajanjem širših smernic ekonomskih politik držav članic, katerih valuta je euro

SVET EVROPSKE UNIJE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 136 v povezavi s členom 121(2) Pogodbe,

ob upoštevanju priporočila Evropske komisije[1],

ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Euroskupina je […] razpravljala o izvajanju širših smernic ekonomskih politik držav članic, katerih valuta je euro, ob priznavanju potrebe po nadaljnji krepitvi usklajevanja politik v Euroskupini in spremljanja izvajanja priporočil, naslovljenih na države članice, katerih valuta je euro.

(2) Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije za sprožitev nove strategije za delovna mesta in rast, imenovane Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se bo osredotočala na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za spodbuditev potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

(3) Svet je 13. julija 2010 sprejel priporočilo o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije (2010–2014). Države članice in po potrebi Evropska unija so bile pozvane, da smernice upoštevajo v svojih ekonomskih politikah.

(4) Komisija je 12. januarja 2011 sprejela prvi letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek novega cikla ekonomskega upravljanja v EU ter prvega evropskega semestra predhodnega in integriranega usklajevanja politik, ki temelji na strategiji Evropa 2020.

(5) Evropski svet je 25. marca 2011 potrdil prednostne naloge za fiskalno konsolidacijo in strukturno reformo (v skladu s sklepi Sveta z dne 15. februarja in 7. marca 2011 ter na podlagi letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija). Poudaril je potrebo po prednostnem obravnavanju ponovne vzpostavitve zdravih proračunov in fiskalne vzdržnosti, zmanjšanja brezposelnosti z reformami na trgu dela ter novih prizadevanj za povečanje rasti. Od držav članic je zahteval, da te prednostne naloge pretvorijo v konkretne ukrepe ter jih vključijo v svoje programe stabilnosti ali konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.

(6) Evropski svet je 25. marca 2011 države članice, ki sodelujejo v paktu „euro plus“, tudi pozval, naj pravočasno predložijo svoje zaveze, da jih bo mogoče vključiti v njihove programe stabilnosti ali konvergenčne programe in nacionalne reformne programe.

(7) Države članice euroobmočja so aprila in maja 2011 predložile svoje programe stabilnosti iz leta 2011 za obdobje 2011–2014 in svoje nacionalne reformne programe za leto 2011. Navedeni programi so bili ocenjeni istočasno.

(8) Izkušnje v prvem desetletju eura so na splošno izpostavile številne prednosti enotne valute. Vendar je zaradi svetovne krize v letu 2009 prišlo do obsežnega krčenja, katerega posledica je bila, da je BDP euroobmočja padel pod raven iz leta 2006. Čeprav je v letu 2010 BDP spet zrasel, proizvodnja še vedno ostaja pod tisto iz leta 2007. Posledično se je brezposelnost v euroobmočju povečala s 7,6 % v letu 2007 na 10,1 % v letu 2010. Stanje javnih financ v euroobmočju se je poslabšalo, kar je sprožilo pomembno ponovno oceno tveganj glede državnih dolgov v nekaterih državah članicah in privedlo do tveganj za makrofinančno stabilnost. Rast zdaj okreva z neskladji med državami članicami, kar odraža strukturne in ciklične razlike. Kriza je sprožila zmanjšanje makroekonomskih neravnovesij, ki so se razvila pred njo. Vendar še ni jasno, če bo to zadostno in trajno.

(9) Javnofinančni saldi v euroobmočju so se v povprečju pričeli izboljševati v letu 2010. Glede na spomladansko napoved Komisije ter ob predpostavki, da politike ostanejo nespremenjene, se bodo po pričakovanjih še naprej izboljševali v letu 2011. Vendar se bo naraščanje javnega dolga nadaljevalo do leta 2012. Če v prihodnjih letih to ne bo popravljeno, lahko zaradi kombinacije nizke potencialne rasti in neugodnega demografskega razvoja ogrozi dolgoročno fiskalno stabilnost. Primanjkljaj v euroobmočju se je leta 2010 zmanjšal na 6,0 % BDP, medtem ko se je delež dolga povečal na 85,1 % BDP. V skladu s cilji programa stabilnosti iz leta 2011 bi se primanjkljaj v euroobmočju leta 2014 znižal na 1,3 % BDP, delež dolga pa bi ponovno pričel upadati in bi bil leta 2014, potem ko bo leta 2012 dosegel najvišjo vrednost, znova nižji od 85 % BDP. Tak načrt fiskalne konsolidacije za euroobmočje kot celoto bi bil v veliki meri združljiv s krepitvijo okrevanja. Načrtovani poudarek na konsolidaciji glede zmanjšanja odhodkov v povezavi z dvigi davkov povečuje možnost njenega uspeha. Kljub temu v številnih državah še vedno obstajajo pomisleki, vezani na učinkovito izvajanje načrtov. Poleg tega so številne države članice euroobmočja nedavno uvedle nova fiskalna pravila ali oznanile krepitev obstoječih, vendar bodo ta v nekaterih državah članicah zahtevala dodatne ukrepe, da bi bila v celoti učinkovita. Ob upoštevanju staranja prebivalstva reforme pokojninskih sistemov in sistemov socialnega varstva še niso zadostne, da bi zagotovile fiskalno vzdržnost.

(10) Odziv EU v obliki politik je prinesel izboljšave v delovanju in stabilnosti finančnega sistema. Izzivi v finančnem sektorju v številnih državah članicah euroobmočja vključujejo izpostavljenost bank nadaljnjim izgubam njihovih lastnih sredstev ali zaostrovanje pogojev na trgih za refinanciranje, nadaljevanje prestrukturiranja bančnega sektorja in dokapitalizacijo, medtem ko je podporo javnega sektorja bančnemu še treba postopoma odpraviti.

(11) Izboljšave na področju produktivnosti in konkurenčnosti so potrebne, da bi povečali potencial za rast euroobmočja in odpravili makroekonomska neravnovesja v njem. V zvezi s tem so države članice euroobmočja napovedale številne strukturne reforme v svojih nacionalnih reformnih programih. Vendar še vedno obstajajo pomanjkljivosti glede ukrepov, potrebnih za izboljšanje delovanja njihovih trgov proizvodov in dela, zlasti v povezavi s sektorjem storitev, rasti prijazno fiskalno konsolidacijo in sistemi določanja plač.

(12) Da bi zagotovili ustrezno delovanje EMU, imajo države članice euroobmočja posebno obveznost, da zaradi možnih učinkov prelivanja med državami članicami s skupno valuto svoje ekonomske politike obravnavajo kot zadevo skupnega pomena. Torej se je izkazalo, da je glede na krizo in trenutne izzive nujen obsežnejši in trajnejši pregled usklajevanja ekonomske politike na ravni EU in euroobmočja. Integrirani letni nadzorni cikel v obliki evropskega semestra, okrepljen okvir ekonomskega upravljanja, kot ga je predlagala Komisija, oblikovanje Evropskega odbora za sistemska tveganja in evropskih nadzornih agencij ter evropski mehanizem za stabilnost so bistveni elementi, od katerih je nekatere še potrebno v celoti sprejeti in/ali izvajati. Pakt „euro plus“ navedni okvir še dodatno krepi.

(13) Komisija je ocenila programe stabilnosti in nacionalne reformne programe držav članic euroobmočja[2], pri čemer je upoštevala potrebo po okrepitvi splošnega ekonomskega upravljanja euroobmočja. Meni, da so potrebni dosledno spoštovanje proračunskih ciljev in v nekaterih državah članicah okrepitev ter nadaljnji ukrepi za utrditev fiskalnih pravil in vzdržnosti. Morali bi biti storjeni tudi dodatni koraki za izboljšanje finančne stabilnosti, spodbud za delo, mehanizmov določanja plač, učinkovitosti sektorjev storitev in upravljanja euroobmočja –

PRIPOROČA, naj države članice, katerih valuta je euro, v obdobju 2011–2012 sprejmejo ukrepe za:

(1) dosledno spoštovanje proračunskih ciljev, določenih v njihovih programih stabilnosti iz leta 2011, in memoranduma o soglasju v državah članicah, ki prejemajo finančno pomoč EU/MDS, ter po potrebi okrepijo napore za konsolidacijo v skladu z mnenjem, ki ga je podal Svet;

(2) zagotovitev fiskalne discipline na nacionalni in podnacionalnih ravneh z uvedbo fiskalnih pravil, ki so podprta z dovolj dobrim in zavezujočim pravnim okvirom;

(3) izvedbo reforme sistemov socialne varnosti, ki zagotavljajo fiskalno vzdržnost ob ustreznem upoštevanju primernosti pokojnin in socialnih prejemkov, zlasti z uskladitvijo pokojninskega sistema z nacionalnim demografskim položajem;

(4) izboljšanje delovanja in stabilnosti finančnega sistema s takojšnjim ukrepanjem na podlagi bližajočih se stresnih testov v celotni EU z namenom zagotoviti, da postane bančni sektor prilagodljiv na morebitne nadaljnje izgube ali omejeno financiranje in da se lahko nezdrave finančne ustanove prestrukturirajo ali zapustijo trg brez ustvarjanja nepotrebnih napetosti na finančnih trgih;

(5) pripravo nadaljnjih davčnih reform, ki dajejo prednost rasti prijaznim davčnim virom in hkrati ohranjajo skupne davčne prihodke, zlasti z nižanjem davkov na delo, da to postane donosno; zavarovanje postavk, ki spodbujajo rast, na primer izdatkov za raziskave in razvoj, izobraževanje ter energetsko učinkovitost, kadar zmanjšujejo javne izdatke; prilagoditev, če je to potrebno, ureditve določanja plač in mehanizmov indeksacije v posvetovanju s socialnimi partnerji z namenom zagotoviti, da se plače razvijajo v skladu s produktivnostjo in konkurenčnostjo;

(6) uvedbo nadaljnjih reform v sektorjih storitev, zlasti z odpravljanjem neupravičenih omejitev na področju strokovnih storitev, prodaje na drobno in omrežnih dejavnosti;

(7) popolno izvajanje zavez, sprejetih v okviru pakta „euro plus“, da bi v območju okrepili rast, konkurenčnost in zaposlovanje.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

[1] UL C , , str. .

[2] SEC(2011) 737.