SL Uradni list Evropske unije C 175/92

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o „sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij NADALJNJI RAZVOJ INTERNETA – Akcijski načrt za uvedbo internetnega protokola različice 6 (IPv6) v Evropi“

COM(2008) 313 konč.

(2009/C 175/17)

Evropska komisija je 27. maja 2008 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij: NADALJNJI RAZVOJ INTERNETA – Akcijski načrt za uvedbo internetnega protokola različice 6 (IPv6) v Evropi

COM(2008) 313 konč.

Predsedstvo Odbora je 8. julija 2008 strokovno skupino za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo zadolžilo za pripravo dela Odbora na tem področju.

Zaradi nujnosti postopka je Evropski ekonomsko-socialni odbor na 449. plenarnem zasedanju 3. in 4. decembra 2008 (seja z dne 3. decembra) za glavnega poročevalca imenoval g. McDONOGHA ter mnenje sprejel soglasno.

1. Sklepi

1.1 Odbor pozdravlja sporočilo Komisije o akcijskem načrtu za uvedbo internetnega protokola različice 6 (IPv6) v Evropi. Odbor se strinja s Komisijo, da sprejemanje IPv6 v Evropi počasno in da je treba nujno sprejeti ukrepe v podporo širokemu uvajanju naslednje različice internetnega protokola.

1.2 Počasno napredovanje uvajanja IPv6 ogroža lizbonsko strategijo, kakor se izvaja v skladu s pobudo i2010 (1). Gospodarski verižni učinki uporabe interneta in inovacij so izjemno pomembni za konkurenčnost Evrope. Dostopnost do IPv6 bo podobno kot dostopnost do širokopasovnih storitev pomembno gonilo internetnega gospodarstva, kljub temu pa že zaostajamo za drugimi regijami (npr. za Kitajsko, ki IPv6 uporablja v podporo projektu uvajanja naslednje generacije interneta) (2) pri uvajanju IPv6; nadaljnjega zaostajanja za našimi trgovinskimi partnerji pri prehajanju na IPv6 si preprosto ne smemo privoščiti.

1.3 Odbor pozdravlja veliko priporočenih ukrepov, ki jih vsebuje sporočilo, hkrati pa Komisijo spodbuja, naj bo odločnejša glede pobude, ki bi jo morala prevzeti EU, da naglo pospeši uvajanje IPv6. Odbor meni, da je cilj Komisije, da bi do leta 2010 najmanj 25 % evropskih uporabnikov imelo možnost priključitve na internet prek IPv6, preveč optimističen, če EU ne prevzame pobude na tem področju.

1.4 Odbor meni, da sporočilo namenja premalo pozornosti vprašanjem zasebnosti in varnosti, ki jih odpira uvedba IPv6 kot gonilne sile „interneta stvari“ (3). Ta vprašanja so izjemno pomembna za državljane Evropske unije in se jim je treba ustrezno posvetiti, da bi zaščitili pravice posameznikov in pospešili sprejemanje standarda IPv6.

1.5 Že tako ali tako resen problem geografskega digitalnega razkoraka v Evropi se bo ob prehodu na IPv6 samo še poglobil, če Komisija ne sprejme konkretnih ukrepov za njegovo reševanje in nameni posebne pozornosti prikrajšanim regijam. Ukrepati je treba na ravni celotne EU, da bi uskladili prizadevanja vseh držav članic za čimprejšnjo uvedbo IPv6.

1.6 IPv6 bo utrl pot širokemu spektru novih internetnih tehnologij in storitev, ki bodo izboljšale življenje vsem državljanom, zlasti pa prikrajšanim prebivalcem EU – starejšim, invalidom, manj izobraženim. Odbor meni, da uvajanje IPv6 v EU zahteva odločno ukrepanje vlad in se ga ne sme skrčiti na najmanjši skupni imenovalec ozkih komercialnih interesov.

1.7 Odbor opozarja Komisijo na svoja prejšnja mnenja, ki so obravnavala spodbujanje uporabe interneta ter vprašanja varstva podatkov, internetne varnosti in geografskega digitalnega razkoraka (4).

1.8 V tem mnenju želi Odbor poudariti področja posebnega pomena in dati nekaj priporočil.

2. Priporočila

2.1 Komisija bi morala prevzeti vodilno vlogo za ukrepanje na evropski ravni in zagotoviti podporo hitremu uvajanju IPv6 v Evropi.

2.2 Ta vodilna vloga mora temeljiti na prepričljivi viziji prihodnosti svetovnega spleta, ki jo omogoča internetni protokol IPv6, in na številnih koristih, ki jih prinaša vsem zainteresiranim.

2.3 Komisija bi morala tesneje sodelovati z internetnimi organizacijami, da bi zagotovila usklajen pristop na evropski ravni in sektorju utrla pot za hitro uvedbo IPv6.

2.4 Po vsej EU je treba uvesti obsežne programe usposabljanja in izobraževanja, da se doseže čim boljše razumevanje tehnologije IPv6 in razvije sposobnost za njeno uspešno uvajanje.

2.5 Za pomoč pri kritju stroškov prehoda z IPv4 na IPv6, ki jih bodo imeli manjši ponudniki internetnih storitev in spletnih vsebin, je treba uporabiti Okvirni program za konkurenčnost in inovacije (5).

2.6 Ta okvirni program bi bilo treba uporabiti tudi za spodbujanje razvoja aplikacij in storitev, ki bodo podpirale nov standard.

2.7 Za odpravo navzkrižja med interesi delničarjev ponudnikov internetnih storitev in interesi državljanov bi se morali veliki ponudniki internetnih storitev zavezati, da na ravni EU prevzamejo vodilno vlogo pri uvajanju IPv6 (v Uniji). Podaljšanje obratovalnih dovoljenj ponudnikov internetnih storitev bi moralo biti pogojeno z njihovo obveznostjo, da do leta 2010 brez omejitev zagotovijo popolno povezljivost z IPv6 in obsežno usposabljanje uporabnikov za prehod na IPv6.

2.8 Komisija bi morala voditi usmerjena evropska in svetovna prizadevanja za reševanje resnih vprašanj, povezanih z varnostjo in zasebnostjo, ki jih odpira uvedba IPv6.

2.9 Odbor priporoča, da se potencialni problem geografskega digitalnega razkoraka med posamezniki z dostopom do IPv6 in posamezniki brez takega dostopa rešuje s pomočjo mehanizma nacionalnih strategij širokopasovnega dostopa (6) ali podobnega instrumenta. V podporo uvajanju IPv6 bi bilo treba po možnosti uporabiti tudi Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR).

3. Ozadje mnenja

3.1 Pregled akcijskega načrta

V akcijskem načrtu, pripravljenem v podporo široki uvedbi naslednje različice internetnega protokola (IPv6) do leta 2010, je poudarjeno naslednje:

— pravočasna uvedba IPv6 je nujno potrebna, ker gre zaloga IP-naslovov sedanje različice 4 h koncu;

— IPv6 ponuja možnosti za inovacije na področju storitev in aplikacij, ki temeljijo na internetnem protokolu, in je bistven za ohranjanje položaja Evrope v ospredju rasti, ki temelji na tehnologiji.

3.2 Internetni protokol

„Internetni protokol“ (IP) vsaki napravi, povezani z internetom, pripiše številko oziroma naslov, tako da lahko komunicira z drugimi napravami. Sedanja različica, IPv4, že zagotavlja več kot 4 milijarde takih naslovov (7). Vendar celo to ne bo dovolj za potrebe nenehne rasti interneta.

Izpopolnjeni protokol, IPv6, se postopno uvaja od poznih devetdesetih let 20. stoletja (8); vendar je njegovo uvajanje zelo počasno – promet na podlagi IPv6 še vedno predstavlja zelo majhen odstotek (>1 %) celotnega internetnega prometa (9).

Po napovedih bo zaloga naslovov izčrpana nekje med letoma 2010 in 2012 (10). Brez ustrezne rešitve problema zaloge naslovov IPv4, bosta upočasnjena tako rast interneta kot tudi zmogljivosti za inovacije v omrežjih, ki temeljijo na internetnem protokolu.

3.3 Potreba po IPv6

IPv6 prinaša dolgoročno rešitev problema prostora: število naslovov, ki jih omogoča protokol IPv6, je ogromno (3,4 x 1038).

IPv6 bo vsem državljanom, upravljavcem omrežij in organizacijam na svetu omogočil toliko naslovov IP, kolikor jih potrebujejo, da povežejo vse mogoče naprave ali proizvode neposredno s svetovnim internetom. Kot je komisarka Redingova slikovito povedala „… Če želimo, da Evropejci uporabljajo najnovejše internetne naprave, kot so pametne oznake v trgovinah, tovarnah in na letališčih, inteligentni sisteme ogrevanja in razsvetljave, ki omogočajo prihranke energije, ter avtomobilska omrežja in navigacijski sistemi, se že zdaj soočamo s tisočkratnim povečanjem povpraševanja po naslovih IP… (11).“

Študija, ki jo je financirala Komisija (12), je pokazala ta potencial za več sektorjev trga, na primer za omrežja v domovih, upravljanje stavb, mobilne komunikacije, obrambni in varnostni sektor ter avtomobilsko industrijo.

3.4 IPv6 in mednarodna konkurenčnost

Druge regije, zlasti Azija, že kažejo veliko zanimanje za IPv6.

3.5 Prehod na IPv6

V prehodnem obdobju (ki bo trajalo predvidoma 20 ali več let) bosta IPv4 in IPv6 obstajala sočasno na istih računalnikih, njun prenos pa bo potekal po istih omrežnih povezavah. V tem obdobju bo potrebna uporaba dragih mehanizmov za omilitev prehoda, ki bodo odpravljali ostanke odvisnosti od IPv4: tehnologije za združljivost protokolov, kot so dvojni skladi protokolnih vmesnikov in tuneliranje ter taktične nadomestne rešitve, kot so podnaslavljanje NAT in avkcije naslovov IPv4.

3.6 Zainteresirane strani (akterji)

Uvedba IPv6 zahteva sodelovanje mnogih akterjev po vsem svetu:

— internetne organizacije (kot so ICANN, RIR in IETF), ki morajo upravljati skupne vire in storitve IPv6.

— ponudniki internetnih storitev (ISP), ki bodo morali sčasoma ponuditi svojim strankam povezljivost za IPv6 in storitve z IPv6.

— ponudniki infrastrukture, ki morajo vgraditi zmogljivosti IPv6 v svoje izdelke.

— ponudniki vsebin in storitev (na primer spletnih strani, takojšnjega sporočanja („instant messaging“, e-pošte), ki morajo na svojih strežnikih omogočiti IPv6.

— ponudniki aplikacij za podjetja in potrošnike, ki morajo zagotoviti združljivost svojih rešitev s protokolom IPv6 ter razvijati izdelke in ponujati storitve, ki uporabljajo značilnosti IPv6.

— končni uporabniki (potrošniki, podjetja, izobraževalne ustanove in javna uprava), ki morajo nabaviti izdelke in storitve, ki podpirajo IPv6 na njihovih lastnih omrežjih.

3.7 Stroški uvajanja IPv6

Stroške uvajanja IPv6 po vsem svetu je nemogoče zanesljivo oceniti. Različni akterji bodo s postopnim uvajanjem IPv6 prispevali k ohranitvi nadzora nad stroški.

3.8 Potreba po političnem ukrepanju na evropski ravni

Danes za večino akterjev prednosti uvedbe IPv6 niso neposredno očitne. Koristi so dolgoročne in veliko akterjev čaka, kako se bo uvajanje IPv6 razvijalo.

Skupna posledica tega je zamuda pri širšem uvajanju IPv6; če pozitivni ukrepi ne bodo sprejeti takoj „… [bi to pomenilo], da Evropa slabo izkorišča najnovejše internetne tehnologije in da se bo morda znašla v krizi, ko bo v starem sistemu zmanjkalo naslovov.“ (13)... Ustrezni ukrepi politike bi lahko pomagali trgu, tako da bi spodbudili osebe in ustrezne organizacije, da se odločijo za delovanje v smislu nadaljnjega razvoja.

3.9 Ukrepi, ki jih predlaga Komisija

3.9.1 Splošna uvedba IPv6 v Evropi do leta 2010

3.9.2 Ukrepi za spodbujanje dostopnosti do vsebin, storitev in aplikacij prek IPv6

— države članice naj omogočijo dostop prek IPv6 do spletnih strani javnega sektorja in storitev e-uprave.

— akterji iz panoge naj premislijo o tem, da bi IPv6 uporabljali kot svojo glavno platformo za razvijanje aplikacij oziroma naprav.

— finančno pomoč bodo zagotavljali ukrepi v podporo standardizaciji za izboljšanje medobratovalnosti omrežij.

— spodbujanje raziskovalnih projektov, ki se financirajo iz Sedmega okvirnega programa, za uporabo IPv6, kadar koli je to mogoče.

3.9.3 Ukrepi za ustvarjanje povpraševanja po povezljivosti in izdelkih za IPv6 prek javnih naročil

— države članice naj pripravijo svoja omrežja za IPv6.

3.9.4 Ukrepi za zagotovitev pravočasne priprave za uvedbo IPv6

— ciljne kampanje ozaveščanja za različne skupine uporabnikov.

— podpora „posebnim podpornim dejavnostim“ (v okviru Sedmega okvirnega programa) za razširjanje znanja o praktičnem uvajanju.

— spodbujanje ponudnikov internetnih storitev, da svojim strankam zagotovijo popolno povezljivost za IPv6 do leta 2010.

3.9.5 Ukrepi za izboljšanje varnosti in zasebnosti

— Komisija bo spremljala z zasebnostjo in varnostjo povezane posledice širokega uvajanja IPv6, zlasti prek posvetovanja z akterji, na primer z organi za zaščito podatkov in za izvajanje predpisov.

Podobne skrbi glede zasebnosti v zvezi z IPv6 je izrazila zlasti Delovna skupina za varstvo podatkov iz člena 29 (14).

3.10 Izvajanje akcijskega načrta

— Izvajanje akcijskega načrta se načrtuje za naslednja 3 leta.

— Komisija bo še naprej spremljala dejavnosti internetnih organizacij in po potrebi k tem dejavnostim dala svoj prispevek.

— Komisija bo redno poročala o napredku Skupini na visoki ravni za i2010.

4. Splošne ugotovitve

4.1 Prehod na IPv6 je težak, ker sedanjemu standardu internetnega protokola (IPv4) hitro zmanjkujejo razpoložljivi naslovi: po ocenah bo obstoječa zaloga naslovov IPv4 izčrpana pred letom 2012. Če uvajanje IPv6 ne bo močno pospešeno, bo prišlo do izjemne upočasnitve rasti interneta, ostanki IPv4 v omrežjih EU pa bodo povečali stroške uporabe interneta. Učinek te zamude pri uvajanju bodo večji stroški na vseh področjih internetne trgovine, upočasnitev inovacij v omrežjih, ki temeljijo na internetnem protokolu, in počasnejša gospodarska rast.

4.2 Sporočilo opozarja, da je napredek v smeri tega standarda počasen, ker noben organ ne more sam doseči uvedbe IPv6. Odbor priznava, da posamezne države in akterji spodbujajo nacionalne programe za uvajanje IPv6, hkrati pa ni zadovoljen s podporo, ki je bila doslej namenjena uvajanju IPv6 na evropski ravni.

Odbor skrbi, da je bilo pri poskusu pospešenega uvajanja IPv6 preveč zanašanja na komercialne interese, kar se nanaša zlasti na ponudnike internetnih storitev. Ta poskus je neslavno propadel. Gospodarske in družbene posledice zamude pri uvajanju IPv6 so prevelike, da bi bile prepuščene ozkim komercialnim interesom – uvedba IPv6 je stvar splošnih oblasti. Komisija bi se sedaj morala zavzemati za pomembnejšo vlogo EU, podprto z ustreznimi političnimi in podpornimi instrumenti, ki jo je treba čim prej uresničiti.

4.3 Pomanjkanje učinkovitih ukrepov za uvajanje IPv6 ogroža lizbonsko strategijo, kakor se izvaja v skladu s pobudo i2010 (1). Gospodarski verižni učinek uporabe interneta in z njim povezanih inovacij je izjemno pomemben za konkurenčnost Evrope; nadaljnjega zaostajanja za našimi trgovinskimi partnerji pri prehajanju na IPv6 si preprosto ne smemo privoščiti. Čeprav so nekatere države članice Evropske unije vložile posebne napore v priprave na IPv6, uvajanje IPv6 v EU zaostaja za uvajanjem IPv6 v drugih regijah.

4.4 V skladu z načelom „internetnega upravljanja“ bi Komisija morala prevzeti pobudo na evropski in svetovni ravni pri iskanju odgovorov na resna vprašanja, povezana z varnostjo in zasebnostjo, ki so posledica uvajanja IPv6. IPv6 bo v kombinaciji s tehnologijami, kot je radiofrekvenčna identifikacija (RFID), omogočil mrežno povezovanje nešteto predmetov v „internet stvari“, kar bo sprožilo resna in zapletena vprašanja glede zasebnosti in varnosti uporabnikov.

Opozarjamo, da bo Komisija v začetku leta 2009 podala predloge o zaščiti ključne informacijske infrastrukture, s ciljem izboljšanja naših zmogljivosti za odpravljanje težav, povezanih z internetno varnostjo (15). EESO zato priporoča, da se v te predloge vključijo močni ukrepi za soočanje z novimi izzivi, ki jih prinaša uvajanje IPv6.

4.5 Od Komisije pričakujemo priporočilo o vidikih RFID, povezanih z zasebnostjo, in o upravljanju interneta stvari (16). Novi protokol IPv6 bo spodbudil množično širjenje povezljivosti, v katerega bodo vključene milijarde vsakdanjih predmetov (avtomobili, oblačila, orodja itd.), ki bodo v končni fazi vsi priklopljeni na internet s svojim edinstvenim naslovom IP. Z besedami komisarke Redingove „… se bomo morali s temi tveganji soočiti, če želimo, da‚internet stvari‘razvije ves svoj potencial za ustvarjanje gospodarske rasti. Če želimo, da državljani ne zavrnejo teh novih tehnologij, moramo predvsem odgovoriti na vprašanja, ki jih skrbijo…“ (15).

4.6 Komisija bi morala odločno prevzeti pobudo za hitro uvajanje IPv6 po vsej Evropi. Njena vodilna vloga bi morala temeljiti na prepričljivi viziji prihodnosti spleta, ki jo omogoča internet IPv6 – „internet stvari“, „inteligentno okolje“ (17) itd. in na številnih drugih koristih za vse udeležence.

4.7 Ta vizija mora biti posredovana prek številnih kanalov z ustreznimi sporočili posameznim ciljnim skupinam (ponudnikom internetnih storitev, ponudnikom vsebin, ponudnikom aplikacij in končnim uporabnikom) v okviru vseevropske informacijske kampanje.

4.8 Uvedbo IPv6 bi zelo olajšali ustrezni programi izobraževanja in usposabljanja. Ta tehnologija je veliko naprednejša od tehnologije, na kateri temelji Ipv4, dejstvo pa je, da za ustrezno uvajanje zahteva dobro usposobljenost. Komisija, vlade držav članic, ponudniki internetnih storitev in drugi vodilni akterji bi morali vsem ciljnim skupinam, ki jo uvajajo, zagotoviti neoviran dostop do programov usposabljanja in izobraževanja na področju IPv6.

4.9 Komisija bi morala tesneje sodelovati z internetnimi organizacijami, kot so Internetna korporacija za dodeljena imena in številke (Internet Corporation for Assigned Names and Numbers – ICANN), Evropske mreže IP (Réseaux IP Européens – RIPE), Regionalni internetni registri (Regional Internet Registries – RIR), Projektna skupina za internetno tehnologijo (Internet Engineering Task Force – IETF) in druge, da se zagotovi enoten pristop sektorja IT z usklajenim vodenjem na evropski ravni za hitro uvajanje IPv6.

4.10 Vloga ponudnikov internetnih storitev je ključnega pomena pri uvajanju in sprejemanju IPv6. Zaradi grožnje, ki jo protokol za govor prek interneta (VoIP) predstavlja sedanjim modelom ustvarjanja prihodkov, pa so ponudniki internetnih storitev, ki se poleg tega ukvarjajo z dejavnostmi mobilne in stacionarne telefonije, žal nedovzetni za uvajanje IPv6 in revolucijo, ki jo bo ta protokol prinesel na področju komunikacij EU. Pri tem ne smemo dovoliti, da ozki komercialni interesi delničarjev ponudnikov internetnih storitev škodujejo interesom vseh državljanov EU. Velike ponudnike internetnih storitev bi morali prisiliti – s pomočjo uporabe sankcij, kazni in predpisov o licenciranju – da prevzamejo pobudo za uvajanje IPv6 po vsej Uniji. Ti ponudniki imajo moč in sredstva, da v veliki meri vplivajo na reševanje tega problema.

4.11 Kritje stroškov prehoda z IPv4 na IPv6, ki jih bodo imeli manjši ponudniki internetnih storitev in spletnih vsebin, je treba podpreti z Okvirnim programom za konkurenčnost in inovacije (5). Ta okvirni program bi bilo treba uporabiti tudi za spodbujanje razvoja aplikacij in storitev za podporo novemu standardu.

4.12 Odbor meni, da komunikacije namenjajo premalo pozornosti vprašanjem zasebnosti in varnosti, ki jih odpira uvajanje IPv6. Ta vprašanja so izjemno pomembna za državljane Evropske unije in jih je treba ustrezno obravnavati, da se zavarujejo njihove pravice, pridobi njihovo zaupanje in pospeši uvajanje standarda IPv6.

4.13 Prehod na IPv6 bo dodatno poglobil geografski digitalni razkorak (18) v Evropi, če se Komisija ne bo konkretno lotila reševanja tega problema. Nekatere države v Uniji izvajajo programe na nacionalni ravni, da bi se lahko vsi njihovi uporabniki priključili na IPv6 do leta 2010. Ukrepanje mora biti na ravni celotne EU, da se uskladijo prizadevanja vseh držav članic za čimprejšnjo uvedbo IPv6.

4.14 Odbor priporoča, da se potencialni problem geografskega digitalnega razkoraka med posamezniki z dostopom do IPv6 in posamezniki brez njega rešuje s pomočjo mehanizma nacionalnih strategij širokopasovnega dostopa (6) ali podobnega instrumenta. Uvajanje IPv6 bi po možnosti moral podpreti tudi Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR).

V Bruslju, 3. decembra 2008. Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI Generalni sekretar Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Martin WESTLAKE

(1) COM(2005) 229 konč.: „i2010 – Evropska informacijska družba za rast in zaposlovanje“.

(2) http://www.ipv6.com/articles/general/IPv6-Olympics-2008.htm.

(3) „Glej mnenje CESE o radiofrekvenčni identifikaciji (RFID)“, UL C 256, 27.10.2007, in mnenje CESE o internetu stvari, UL C 77, 31.3.2009, str. 60.

(4) Glej na primer mnenja CESE o informacijski družbi/računalniškim kriminalu, UL C 311, 7.11.2001, str. 12, o varnosti omrežij in informacij, UL C 48, 21.2.2002, str. 33, o varnejši uporabi interneta, UL C 157, 28.6.2005, str. 136, o elektronskem poslovanju/pobudi „Go Digital“, UL C 108, 30.4.2004, str. 23, o varni informacijski družbi, UL C 97, 28.4.2007, str. 21 itd.

(5) Sklep št. 1639/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 2006 o ustanovitvi Okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost (2007–2013).

(6) Priklop Evrope na visoko hitrost: nacionalne strategije širokopasovnega dostopa, COM(2004) 369.

(7) IPv4 je opredeljen v RFC 791, 1981. RFC pomeni „Request for Comments“ (Prošnja za pripombe), glej http://www.ietf.org.

(8) RFC 2460, 1998. http://www.ietf.org/html.charters/OLD/ipv6-charter.html in http://www.ietf.org/html.charters/6man-charter.html.

(9) „Tracking the IPv6 Migration“ poročilo o raziskavi, ki ga je avgusta 2008 pripravila družba Arbor Networks http://www.arbornetworks.com/en/ipv6-report.html.

(10) http://www.potaroo.net/tools/ipv4/index.html, http://www.tndh.net/~tony/ietf/ipv4-pool-combined-view.pdf.

Za starejšo oceno, ki vsebuje opis analitskega ozadja, glej: http://www.cisco.com/web/about/ac123/ac147/archived_issues/ipj_8–3/ipv4.html.

(11) IP/08/803, Bruselj, 27.5.2008.

(12) Impact of IPv6 on Vertical Markets (Vpliv IPv6 na navpične trge), oktober 2007. http://ec.europa.eu/information_society/policy/ipv6/docs/short-report_en.pdf.

(13) IP/08/803, Bruselj, 27.5.2008.

(14) Mnenje 2/2002 o uporabi enotnih identifikatorjev v telekomunikacijskih končnih napravah: primer IPV6, http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/docs/wpdocs/2002/wp58_en.pdf.

(15) Govor /08/336 z dne 17.6.2008: „Izkoriščanje priložnosti, ki jih ponuja globalno internetno gospodarstvo“ na ministrskem srečanju OECD „Prihodnost internetnega gospodarstva“ v Seulu v Koreji 17.-18. junija 2008.

(16) http://en.wikipedia.org/wiki/Internet_of_Things in http://www.itu.int/osg/spu/publications/internetofthings/InternetofThings_summary.pdf.

(17) http://en.wikipedia.org/wiki/Ambient_intelligence.

(18) COM(2003) 65, COM(2003) 673, COM(2004) 61, COM(2004) 369, COM(2004) 380.