Dvajset let po Københavnu

Temeljne prvine – pravna država, demokracija in gospodarstvo

I. Širitvena agenda

Pred dvajsetimi leti je Zahodni Balkan doživljal vojno pustošenje. Ob tem času se je Evropska unija dogovorila o københavnskih merilih, tj. o pogojih za vstop novih držav članic v EU. Københavnska merila odražajo vrednote, na katerih temelji EU: demokracija, pravna država, spoštovanje temeljnih pravic, pa tudi pomen delujočega tržnega gospodarstva. S tem je omogočila zgodovinsko preobrazbo in pristop držav srednje in vzhodne Evrope.

Deset let zatem, leta 2003, je EU na solunskem vrhu vsem državam Zahodnega Balkana nedvoumno ponudila možnost članstva v EU, če izpolnijo potrebne pogoje, zlasti københavnska merila in pogoje stabilizacijsko-pridružitvenega procesa.

Hrvaška je izpolnila te pogoje. Potem ko so vse države članice ratificirale pristopno pogodbo, je EU 1. julija 2013 Hrvaško pozdravila kot 28. državo članico. Hrvaška je prva država, ki je dovršila stabilizacijsko-pridružitveni proces. Na primeru pristopa Hrvaške je razločno zaznati preobrazbeno moč ter stabilizacijski učinek širitvenega procesa in žametne sile EU.

Zgodovinski sporazum, ki sta ga aprila dosegla Srbija in Kosovo*, dodatno dokazuje moč evropske perspektive in njene vloge v zdravljenju globokih zgodovinskih brazgotin. Hkrati pa, in to je velikega pomena, ta sporazum odraža tudi pogum političnega vodstva obeh držav. Junija je Evropski svet sklenil začeti pristopna pogajanja s Srbijo in Svet je odobril začetek pogajanj za stabilizacijsko-pridružitveni sporazum med EU in Kosovom.

Minulo leto je bilo pomembno tudi za druge države v procesu širitve.

Junija 2013 je Črna gora sprejela obsežne akcijske načrte za poglavji o sodstvu in temeljnih pravicah ter pravici, svobodi in varnosti, kar je skladno z novim načinom dela, po katerem se vprašanja teh poglavij začnejo reševati že na samem začetku pridružitvenega procesa. Albanija lahko zaradi medstrankarske podpore ključnim reformam, pravilnega poteka parlamentarnih volitev ter nadaljnjih korakov v boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu realistično upa na status kandidatke. Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija je na začetku leta prebrodila politično krizo, vendar nekatera vprašanja, zlasti svoboda izražanja in neodvisnost medijev, še vedno vzbujajo skrb. Država si prizadeva za izboljšanje sosedskih odnosov. Širše gledano je zdaj ključnega pomena doseči preboj v pogajanjih o imenu, ki potekajo ob podpori Združenih narodov. V Bosni in Hercegovini pomanjkanje politične volje za izvajanje reform in nezmožnost izvršiti sodbo v primeru Sejdić - Finci ovirata tako približevanje države Evropski uniji kot njene gospodarske možnosti.

V Turčiji reforme v pravosodju in na drugih področjih napredujejo, težko pričakovani sveženj za demokratizacijo pa je bil predstavljen septembra. Nadaljevala so se mirovna pogajanja s Kurdsko delavsko stranko (PKK), da bi se odpravila terorizem in nasilje v jugovzhodnem delu države, kar je predpogoj za reševanje kurdskega vprašanja. Vendar pa način obvladanja demonstracij, s katerimi se je prebivalstvo odzvalo na predlagano preureditev parka Gezi, vzbuja resno zaskrbljenost in potrjuje, da mora EU kot ključni deležnik še dalje vztrajati pri reformah.

V Islandiji je nova vlada pristopna pogajanja z EU ustavila in izjavila, da nadaljnjih pogajanj brez referenduma ne bo.

Pristopni proces je danes strožji in obsežnejši kot v preteklosti. To je posledica tako razvoja evropskih politik kot tudi izkušenj iz prejšnjih širitev. Proces temelji na strogih a pravičnih pogojih, pri katerih je napredovanje k članstvu odvisno od tega, v kolikšni meri posamezna država izpolnjuje dogovorjena merila. Ključna izkušnja iz preteklosti je, da se je treba temeljnim prvinam posvetiti že na samem začetku.

Načelo pravne države je zdaj jedrna vrednota širitvenega procesa. Ta novi pristop, ki ga je Svet podprl decembra 2011, pomeni, da se morajo države že na zgodnji stopnji pristopnih pogajanj lotiti vprašanj, kakršna so reforma pravosodja ter boj proti organiziranemu kriminalu in korupciji. To državam omogoča, da imajo več časa, da dosežejo zanesljive rezultate v izvajanju reform, in da so torej reforme trdno ukoreninjene in nepovratne. Ta novi pristop je ključna prvina pogajalskega okvira za Črno goro in bo krojil delo Komisije z drugimi državami v procesu širitve.

V svetovni gospodarski krizi preteklih petih let se je izkazalo, da morajo vse države temeljito pregledati in okrepiti svoje gospodarsko upravljanje. To še zlasti velja za države Zahodnega Balkana, med katerimi še nobena ni vzpostavila delujočega tržnega gospodarstva. Stopnja brezposelnosti, zlasti med mladimi, je v teh državah visoka. Za vse te države je bistveno, da okrepijo reformna prizadevanja za obnovo trajnostne rasti ter premagajo ovire, ki jih ločijo od izpolnitve gospodarskih meril in večje konkurenčnosti. To sporočilo predstavlja vrsto predlogov v podporo tem prizadevanjem, ki med drugim zadevajo uvedbo nacionalnih strategij za gospodarske reforme in akcijskih načrtov za upravljanje javnih financ.

V vrsti držav v procesu širitve se je v raznih dogodkih izkazalo, da je treba demokratične institucije okrepiti in zagotoviti vključevalne demokratične procese, ki te institucije podpirajo ter krepijo osrednja demokratična načela in skupne evropske vrednote. Močnejša vloga civilne družbe je ključnega pomena, prav tako pa so pomembni tudi medstrankarske platforme za povezovanje z EU ter napredovanje v reformah na področju volitev, parlamenta in javne uprave.

Evropska unija temelji na skupnih vrednotah in načelih, eno izmed katerih je spoštovanje temeljnih pravic. Vse države Zahodnega Balkana in Turčija morajo z reformami nadaljevati, da bi zagotovile, da načela svobode izražanja in zaščita pravic pripadnikov manjšin, tudi Romov, niso le črka na papirju, marveč so upoštevani tudi v vsakdanjem življenju. Da bi ranljive skupine zaščitili pred diskriminacijo, zlasti na podlagi spolne usmerjenosti, so potrebni odločnejši ukrepi.

Dobri sosedski odnosi in regionalno sodelovanje so bistvene prvine stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Razvoj odnosov med Srbijo in Kosovom še posebej nazorno kaže na to, kako lahko državi prav v duhu načela, na katerem Evropska unija temelji, premagata zapuščino nedavnega konflikta. Regionalno sodelovanje je treba še okrepiti, da bo bolj vključevalno in v pristojnosti samih regij. Komisija popolnoma podpira delo Procesa sodelovanja v jugovzhodni Evropi (SEECP) in Sveta za regionalno sodelovanje, vključno z regionalno strategijo 2020. Osvežiti je treba prizadevanja za premagovanje dvostranskih sporov med državami v procesu širitve in državami članicami. Udeležene strani se morajo reševanja dvostranskih vprašanj lotiti čim prej, saj ta vprašanja ne bi smela zadrževati pristopnega procesa.

V letu 2014 se bo začel uporabljati drugi instrument za predpristopno pomoč (IPA II). Preko IPA II bo EU še naprej zagotavljala občutno podporo državam, ki se pripravljajo na pristop, in sicer s primerljivim zneskom sredstev za obdobje 2014–2020 (11,7 milijard EUR po tekočih cenah) kot v sedanjem finančnem okviru. IPA II bo podprl tudi regionalno in čezmejno sodelovanje. Osredotočal se bo na področja skupnega interesa, med katerimi so zlasti podpora reformam in njihovemu trajnostnemu izvajanju na področju pravne države, krepitev demokratičnih institucij in dobrega upravljanja ter socialno-ekonomski razvoj.

Uvedba instrumenta IPA II je tudi priložnost, da se zagotovi še tesnejša povezava med širitveno strategijo in prioritetami na področju pomoči. IPA II uvaja nekaj pomembnih novosti, med katerimi velja posebno pozornost nameniti osredotočenosti na opredeljevanje dolgoročnih politik in strategij na omejenem številu prednostnih področij, ki bodo usklajene s potrebami in zmogljivostmi posamezne države. Določeni bodo jasni cilji in realistični kazalniki ter povezani z večletno pomočjo za sektor. Če bodo države izpolnile potrebna merila upravljanja javnih financ, bodo lahko deležne proračunske podpore, kar naj bi jih dodatno spodbujalo k reformam. Državam, ki v reformah napredujejo, bodo na voljo spodbude. V primeru preskromnih rezultatov bodo sredstva prerazporejena. Upravljanje programov v okviru instrumenta IPA bo še izboljšano, predvsem s tem, da bo projektov manj, a bodo obsežnejši.

Vse države v procesu širitve imajo jasno evropsko perspektivo. Napredovanje proti članstvu temelji na načelu lasnih zaslug in je zato odvisno od ukrepov, ki jih posamezna država sprejme, da bi izpolnila merila. To je ključno za verodostojnost širitvene politike in za zagotavljanje spodbud državam, da vztrajajo pri daljnosežnih reformah. Hkrati pa je bistveno, da države članice in institucije EU argumentirano razpravljajo o političnem, gospodarskem in socialnem vplivu širitvene politike. Države članice in evropske institucije imajo ključno vlogo v obveščanju državljanov o dejstvih širitvene politike, s tem pa tudi o koristih širitve, med katerimi ne gre prezreti bistvenega prispevka k miru, varnosti in blaginji. Pomembno pa je tudi njihovo odzivanje na zaskrbljenost državljanov.

II. Ključni izzivi

V tem sporočilu Komisija poudarja ključne izzive, s katerimi se soočata Zahodni Balkan in Turčija: gospodarsko upravljanje in konkurenčnost, načelo pravne države, delovanje institucij, ki zagotavljajo demokracijo, temeljne pravice in, v primeru Zahodnega Balkana, preseganje vprašanj iz preteklosti. Ti izzivi so bistvo københavnskih meril in pogojev stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Poleg tega se ukrepi, namenjeni reševanju teh vprašanj, medsebojno podpirajo. Spodbujanje načela pravne države in zagotavljanje temeljnih pravic na primer višata raven pravne varnosti in ob močnejšem regionalnem povezovanju občutno prispevata k ugodnim pogojem za gospodarski razvoj in konkurenčnost.

a) Gospodarsko upravljanje in konkurenčnost

V zadnjih treh letih je EU občutno okrepila svoje gospodarsko upravljanje. Preden posamezni parlamenti sprejmejo nacionalne proračune, države članice v evropskem semestru uskladijo fiskalne in strukturne politike. Orodja za ekonomski dialog z državami v procesu širitve se postopoma prilagajajo novim izzivom in koordinacijskim mehanizmom v EU. Države so bile že zaprošene, naj se bolj osredotočijo na vzdržnost zunanjega ravnotežja in na glavne strukturne ovire za rast. Glede na to, kako tesno so države v procesu širitve gospodarsko in finančno povezane z EU, je zdaj pomembno, da glavni evropski instrumenti bolj prežamejo ekonomski dialog.

Približno 60 % izvoza iz Zahodnega Balkana je namenjenega EU. Hkrati EU zagotavlja daleč največ neposrednih tujih naložb. Razen v Turčiji, evropske banke obvladujejo finančni sektor teh držav. Dostop na evropski enotni trg za blago in storitve je pomemben za rast. Okrevanje gospodarstva EU bo posebej pozitivno vplivalo na Zahodni Balkan. Po najnovejši napovedi Komisije bo rast na Zahodnem Balkanu v letu 2013 dosegla 2 %. Za Turčijo je napovedana 3,2-odstotna rast, kar kaže na to, da se vrednost po relativni upočasnitvi v letu 2012 spet približuje običajni stopnji rasti.

Skromno okrevanje gospodarstva Zahodnega Balkana ne zagotavlja trajnostne rasti in konvergence. Vse države v procesu širitve morajo še veliko storiti na področju gospodarskih reform, konkurenčnosti in ustvarjanja delovnih mest:

· Z izjemo Turčije ni še nobena država Zahodnega Balkana vzpostavila delujočega tržnega gospodarstva.

· Sisteme upravljanja javnih financ je treba občutno okrepiti, da bi se omejilo tveganje goljufij in korupcije.

· Občutno je treba izboljšati delovanje pravne države, da bi bili gospodarski subjekti deležni večje pravne varnosti in da bi se okrepilo zaupanje naložbenikov.

· Da bi podprle fiskalno konsolidacijo in se lotile zunanjih neravnotežij pa tudi visoke stopnje brezposelnosti, ki na Zahodnem Balkanu v povprečju presega 20 %, se morajo vse te države prednostno posvetiti strukturnim reformam in okrepiti konkurenčnost. Znotraj posameznih držav so sicer velike regionalne razlike, saj je stopnja revščine na podeželju višja.

Predlagan je nov pristop, ki naj bi državam v procesu širitve pomagal, da se najprej lotijo gospodarskih temeljev in izpolnijo gospodarska merila. Te države bodo pozvane, naj okrepijo gospodarsko politiko in upravljanje preko koordinirane priprave nacionalnih strategij gospodarskih reform, ki bodo obsegale dve prvini, makroekonomski in fiskalni program ter program za strukturne reforme in konkurenčnost. Delo na teh področjih bo potekalo tako v dvostranskih kot v večstranskih dialogih z državami:

· Na področju makroekonomskega in fiskalnega programa se bodo še naprej uporabljali obstoječi instrumenti, namreč predpristopni ekonomski programi za države kandidatke ter ekonomski in fiskalni programi za potencialne kandidatke. Da bi se okrepil nadzor, bodo Svet ECOFIN in države kandidatke pozvani, da s priporočili za posamezne države zagotovijo bolj ciljno naravnane smernice za politike ter opravljajo letne preglede in ocenjujejo napredek pri izvajanju politik.

· Novost pa je, da se bo od držav pričakovalo, da razvijejo programe za strukturne reforme in reforme na področju konkurenčnosti. Ti programi se bodo pripravljali vzporedno s fiskalnimi programi, vendar bodo pregledani v okviru ustreznih organov, ustanovljenih na podlagi stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, zlasti na področjih industrije, konkurenčnosti, notranjega trga, raziskav, izobraževanja, prometa in okolja. Poleg tega bo Komisija z jesenskimi poročili o napredku ponujala jasne informacije o tem, kakšne reforme so potrebne, da bi države dosegle nadaljnji napredek in izpolnile gospodarska merila.

Prav tako bo Komisija z državami v procesu širitve sodelovala v dialogu o upravljanju javnih financ, kar bo med drugim pripomoglo k boljšemu izpolnjevanju gospodarskih meril. Države bodo morale na tem področju pripraviti akcijske načrte, ki jih bo spremljala Komisija. Napredek k učinkovitemu upravljanju javnih financ bo omogočil tudi sektorsko proračunsko podporo, kakor je predvideno v instrumentu IPA II.

Komisija bo ta pristop razvijala dalje, in sicer v tesnem sodelovanju z ustreznimi mednarodnimi finančnimi institucijami, in bo v ta namen zagotavljala obsežno regionalno tehnično pomoč. Njena priporočila o gospodarskih merilih bodo nudila smernice glede obsega te tehnične pomoči.

Drugi ukrepi za spodbujanje konkurenčnosti, naložb, rasti in ustvarjanja delovnih mest

Podpora, ki jo Komisija namenja za trajnosten gospodarski razvoj Zahodnega Balkana, meri dlje od makroekonomske stabilizacije in doseganja standarda delujočega tržnega gospodarstva. Komisija že od samega začetka krize vztraja, da je treba glede težkih socialno-ekonomskih razmer, še posebej visoke stopnje brezposelnosti, storiti več. Poudarja tudi potrebo po podpori naložbam v infrastrukturo na Zahodnem Balkanu. Čezmejna omrežja za promet, energijo in komunikacije so slabo razvita. Glede na velikost gospodarstev Zahodnega Balkana je tesnejše povezovanje bistvenega pomena. Ugotovljeno je, da regionalno gospodarsko sodelovanje omogoča rast in tvori izhodišče za politično sodelovanje in dobrososedske odnose. Načrtovana liberalizacija storitev v okviru Srednjeevropskega sporazuma o prosti trgovini (CEFTA) bo pripomogla k večji podpori teh prizadevanj. Razvoj človeškega in fizičnega kapitala na podeželju in nadaljnje sprejemanje evropskih meril v agroživilskem sektorju bosta prispevala k večji konkurenčnosti regionalnega kmetijskega sektorja.

Komisija je s Turčijo in Srbijo že začela nov dialog o programih zaposlovanja in socialnih reform. Sledili bodo dialogi z Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo in s Črno goro. Potencialne kandidatke so v težji socialno-ekonomski situaciji kot države kandidatke in bodo potrebovale dodatno podporo, da bi razvile upravne zmogljivosti, ki bi jim omogočile vključitev v novi proces. Potencialne kandidatke bodo postopoma povabljene k novemu dialogu. V letu 2014 bo načrtovana obsežna tehnična pomoč, pri čemer bo posebna pozornost namenjena potencialnim kandidatkam. Da bi se ublažilo pomanjkanje kadrov in izboljšali sistemi izobraževanja, bo Komisija še naprej razvijala platformo za izobraževanje in usposabljanje na Zahodnem Balkanu.

Regionalne skupine, ki so bile ustanovljene v skladu s solunsko agendo, so se pod okriljem Sveta za regionalno sodelovanje (RCC) že lotile prednostnih nalog strategije Evropa 2020. Regionalna strategija 2020 je v pripravi. Več truda je treba vložiti v to, da bi bilo delovanje za zdaj dokaj osamljenih regionalnih skupin bolj prepoznano in da bi se njihove zmožnosti razvile do take stopnje, da bi lahko začele sodelovati v rednih medsebojnih strokovnih pregledih in izdajati priporočila. RCC bo moral razviti javni mehanizem spremljanja. Ugotovitve skupin in mehanizma spremljanja bo Komisija upoštevala v ekonomskem dialogu in v procesu načrtovanja programske pomoči v okviru instrumenta IPA.

Reforme, ki vodijo k izpolnitvi gospodarskih meril, bo podpiral tudi naložbeni okvir za Zahodni Balkan (NOZB). NOZB je vse pomembnejši dejavnik v pripravi in podpori naložb, ki so najbolj nujne za spodbujanje rasti in ustvarjanja delovnih mest. V okviru NOZB Komisija, dvostranski donatorji in mednarodne finančne institucije podpirajo naložbe v vrednosti 4 milijard EUR na leto na področju prometa, energetike, okolja, podnebnih sprememb ter razvoja socialnega in zasebnega sektorja oziroma MSP, pri čemer Komisija sofinancira platformo za MSP Zahodnega Balkana, namenjeno izboljšanju dostopnosti financiranja za MSP preko jamstev in tveganega kapitala.

Izboljšanje prometnih in energetskih povezav med EU in državami v procesu širitve bo ključna prednostna naloga, namenjena spodbujanju trajnostne gospodarske rasti, ustvarjanju delovnih mest ter trgovinski in kulturni izmenjavi. Komisija poudarja pomen nadaljnjega razvoja vseevropske energetske infrastrukture in sodelovanja v Energetski skupnosti. Pogodba o prometni skupnosti, ki je v pripravi, bo spodbujala povezovanje trgov kopenskega prometa in njihovih infrastruktur in tako državam Zahodnega Balkana olajšala izvajanje evropskih meril za kopenski promet. Komisija je z namenom izboljšati povezave z državami, ki so zajete v širitveno in sosedsko politiko, pregledala vseevropsko prometno in enegetsko omrežje EU (TEN T in TEN-E). S tem v zvezi je sprejela seznam projektov skupnega interesa za razvoj vseevropske energetske infrastrukture. Seznam projektov skupnega interesa bi bilo treba sprejeti na bližnjem ministrskem svetu Energetske skupnosti.

Sodelovanje s Turčijo bo okrepljeno, tudi zaradi njene strateške umeščenosti in potenciala v vlogi energetskega vozlišča. Leta 2013 je Turčija ratificirala sporazum o čezanatolskem plinovodu, ki naj bi bil povezan s čezjadranskim plinovodom in bi v EU preko Turčije dovajal kaspijski naravni plin. Zato bi krepitev sodelovanja med EU in Turčijo na področju energetike, pa tudi ustrezen napredek v pristopnih pogajanjih pospešila nadaljnji razvoj v smeri medsebojne prepletenosti in povezanosti energetskih trgov EU in Turčije. Komisija nestrpno pričakuje oceno Svetovne banke o carinski uniji med EU in Turčijo. Ta ocena, ki jo je naročila Evropska komisija, bo podala priporočila glede tega, kako bi bilo mogoče izboljšati in razširiti delovanje carinske unije.

V podporo prizadevanj na teh področjih bo Komisija storila naslednje:

– Države v procesu širitve bo povabila, naj pripravijo nacionalnih strategij gospodarskih reform, ki bodo vsebovale dve prvini, namreč obstoječi makroekonomski in fiskalni program ter novi program za strukturne reforme in konkurenčnost. Ta postopek bo omogočil, da se bodo priporočila nanašala na posamezne države in da bodo države deležne jasnih navodil, kakšni ukrepi so potrebni za nadaljnji napredek v vzpostavljanju delujočega tržnega gospodarstva in izboljšanju konkurenčnosti.

– Z državami v procesu širitve bo začela dialog o ukrepih, ki so potrebni za izpolnitev meril upravljanja javnih financ, kar bo osnova za morebitno proračunsko podporo v okviru instrumenta IPA.

– V sodelovanju z drugimi mednarodnimi organizacijami bo zagotovila obsežno tehnično pomoč.

V obdobju med letoma 2007 in 2013 je bilo za krepitev institucionalnih zmogljivosti vlad na področjih, kot so na primer upravljanje javnih skladov, ekonomska in fiskalna politika in statistika ter institucionalne zmogljivosti nacionalnih bank, zagotovljenih do 190 milijonov EUR predpristopne pomoči.

V okviru instrumenta IPA II bo Komisija še naprej podpirala reforme, ki omogočajo izpolnitev gospodarskih meril in socialno-ekonomski razvoj, med drugim preko naložbenega okvira za Zahodni Balkan (NOZB), pri čemer bo v ospredju izboljšanje prometne in energetske povezanosti med EU in državami v procesu širitve. Prav tako bo zagotavljala tehnično pomoč v podporo gospodarskemu upravljanju, dialogu o zaposlovanju in socialnih vprašanjih, ciljem RCC glede regionalne strategije 2020 ter kmetijstvu in razvoju podeželja.

b) Pravna država

Načelo pravne države je temeljna vrednota EU. K varovanju vrednot, kakršna je pravna država, je Evropska unija zavezana od svoje zasnove vse do najnovejših poglavij širitve. Načelu pravne države bo še dalje posvečala prednostno pozornost in ga postavljala v samo jedro pristopnega procesa, saj je eden izmed ključnih stebrov københavnskih političnih meril. Države, ki si prizadevajo za pristop k Uniji, morajo že na samem začetku procesa pridruževanja vzpostaviti in nadalje spodbujati pravilno delovanje temeljnih institucij, potrebnih za pravno državo. Pravna država podpira poslovno okolje, saj gospodarskim subjektom zagotavlja pravno varnost in spodbuja naložbe, ohranjanje oziroma odpiranje delovnih mest ter rast. Boj proti organiziranemu kriminalu in korupciji je temeljnega pomena za preprečevanje vdiranja kriminala v politične, pravne in gospodarske sisteme. V večini držav v procesu širitve so potrebne vključevalne, pregledne in obsežne reforme pravosodja z namenom krepitve neodvisnega, nepristranskega, učinkovitega in odgovornega pravosodnega sistema. Posebno pozornost je treba posvetiti imenovanju, ocenjevanju in disciplinskim postopkom za sodnike. Uveljaviti je treba tudi močnejše okvire za reševanje vprašanj korupcije in organiziranega kriminala, ki sta še vedno resen problem v več državah v procesu širitve. Velik napor je treba vložiti v stalno doseganje konkretnih rezultatov, ki bi temeljilo na učinkovitih, uspešnih in nepristranskih preiskavah, pregonu in sodnih odločbah v zadevah na vseh ravneh, vključno s korupcijo na visoki ravni.

Proces liberalizacije vizumskega režima je države Zahodnega Balkana spodbudil k temu, da občutno ukrepajo na področju reform, ki se najbolj tičejo tega procesa. Te reforme so okrepile notranje upravljanje. Države morajo napeti moči ter utrditi svoja reformna prizadevanja in izvajati ukrepe, ki preprečujejo zlorabo liberaliziranega vizumskega režima, kot je Komisija že začrtala in priporočila v poročilih o spremljanju stanja po liberalizaciji vizumskega režima. Komisija bo četrto tovrstno poročilo predstavila konec leta 2013. O vprašanjih migracij in upravljanja meja se bo še naprej razpravljalo na ustreznih forumih, na primer v okviru stabilizacijsko-pridružitvenih sporazumov in poglavja 24 o pravici, svobodi in varnosti.

V pristopnih pogajanjih se uveljavlja novi pristop za sodstvo in temeljne pravice ter pravico, svobodo in varnost. Zaradi tega novega novega pristopa, ki temelji na izkušnjah iz preteklosti, bo skozi ves pogajalski proces treba dosegati zanesljive rezultate pri izvajanju reform. Urejanje teh področij na začetku pogajanj državam v procesu širitve omogoča, da se reforme trdno ukoreninijo in postanejo nepovratne. Novi pristop se zdaj uporabljala pri pogajanjih s Črno goro, ki je kot osnovo za odprtje pogajanj glede teh poglavij pripravila obsežne akcijske načrte. V odziv na povabilo Evropskega sveta junija 2013 se novi pristop pravkar vgrajuje v pogajalski okvir za Srbijo in pregled poglavij 23 in 24 je v teku.

Pravna država je ključna tema tudi v odnosih EU z drugimi državami v procesu širitve. Komisija in Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija v dialogu na visoki ravni o pristopu še naprej razpravljata o vprašanjih pravne države. V mnenju Komisije iz leta 2010, v katerem je določila pogoje za odprtje pristopnih pogajanj z Albanijo, se vrsta ključnih prednostnih nalog navezuje ravno na pravno državo. Komisija s strukturiranim dialogom o pravosodju podpira reformo pravosodja v Bosni in Hercegovini, izvaja pa tudi strukturirani dialog o pravni državi s Kosovom, pri čemer se osredotoča na boj proti organiziranemu kriminalu in korupciji ter reformo pravosodja. Pravna država je tudi prednostna naloga v okviru pozitivne agende za Turčijo.

V podporo prizadevanj na teh področjih bo Komisija storila naslednje:

– Novi pristop bo uporabila pri poglavjih o sodstvu in temeljnih pravicah ter pravici, svobodi in varnosti s Črno goro in Srbijo ter pravno državo še dalje postavljala v ospredje tematskih dialogov z ostalimi državami v procesu širitve.

– Zagotovila bo koordinacijo z ustreznimi evropskimi agencijami (zlasti z Europolom, Eurojustom in Frontexom) ter spodbujala okrepljeno sodelovanje med temi agencijami in državami v procesu širitve, pri čemer bo med drugim sklenila operativne sporazume z Europolom.

– Preko instrumenta IPA II bo tako na nacionalni kot regionalni ravni okrepila podporo reformam v zvezi s pravno državo, da bi reforme vključila v ta ključna področja in da bi zagotovila uspešno izmenjavo najboljših praks v doseganju konkretnih rezultatov na področju organiziranega kriminala in korupcije.

V obdobju med letoma 2007 in 2013 je bilo za pravosodni sektor, neodvisnost sodstva, boj proti korupciji in organiziranemu kriminalu ter upravljanje meja in varnost na mejah zagotovljenih več kot 800 milijonov EUR predpristopne pomoči. Preko instrumenta IPA II bodo razvite sektorske strategije, ki se bodo posebej osredotočale na razvoj neodvisnih, učinkovitih in profesionalnih sodstev. Ob tem bodo podpirale razvoj močnega okvira na nacionalni in regionalni ravni ter doseganje rezultatov v boju proti organiziranemu kriminalu in korupciji. Sem sodijo tudi preventivni ukrepi ter zagotavljanje pravnih in preiskovalnih orodij, zlasti zmogljivosti za finančne preiskave, organom kazenskega pregona.

c) Delovanje institucij, ki zagotavljajo demokracijo

Københavnska politična merila od držav kandidatk zahtevajo, da dosežejo stabilnost institucij, ki zagotavljajo demokracijo. Pravilno delovanje temeljnih institucij je bistveno, naj gre za nacionalni parlament, vlado ali javno upravo. Preglednost, odgovornost in učinkovitost institucij in javne uprave, vključno z večjim poudarkom na potrebah državljanov in podjetij, je treba v večini držav v procesu širitve postaviti v ospredje. Več je treba storiti za okrepitev participativne demokracije in vzpostavitev nacionalnih platform za reforme, povezane z EU, kar bi omogočalo konsenz med strankami in širšo družbo za podporo večjim nujnim reformam. Države morajo prav tako najti pravo ravnotežje med centralno, regionalno in lokalno vlado, ki bo omogočalo optimalno izvajanje reform in opravljanje storitev za državljane. Vloga regionalnih in lokalnih oblasti v procesu zakonodajnega prilagajanja Uniji in morebitni uporabi njenih predpisov je prav tako pomembna.

Demokratične institucije v več državah v procesu širitve so še vedno krhke. Kulture ustvarjanja konsenza ni, vloga nacionalnih parlamentov pa je preslabotna. Za demokracijo ne zadostujejo le svobodne in poštene volitve. Potrebne so krepke in odgovorne institucij ter participatorni procesi, ki se zgoščajo okrog nacionalnih parlamentov. Parlamentarne preiskave pogosto ovirajo prekomerna raba nujnih zakonodajnih postopkov, šibki sistemi in postopki parlamentarnih odborov ter nezadostno posvetovanje z deležniki ob minimalnem vložku strokovnjakov.

Vse prepogosto se volitve izkoriščajo za to, da se pridobi politični nadzor nad državnimi institucijami v meri, ki daleč presega normalno legitimno predajo politične oblasti, do katere pride pri menjavi uprave. V številnih primerih so celo relativno nizka delovna mesta v javni upravi dejansko spolitizirana. To spodkopava tako zmogljivost kot odgovornost uprav. Reforma javne uprave, skupaj z njeno profesionalizacijo in depolitizacijo, je bistvena. Vgrajevanje meritokratskih načel, odpravljanje korupcije in zagotavljanje ustreznih upravnih postopkov, ki med drugim upoštevajo človeške vire, je temeljnega pomena.

Civilna družba in državljani, zlasti pa še mladina so prepogosto izrinjeni iz dnevne politike. Dialog med nosilci odločanja in deležniki je treba bolj razviti. Opolnomočena civilna družba je ključna prvina vsakega demokratičnega sistema. Krepi politično odgovornost in socialno kohezijo, vodi k boljšemu razumevanju in večji vključevalnosti reform, povezanih s pristopom, ter podpira spravo v družbah, ki so jih razrvali konflikti. V nekaterih primerih je treba razviti razmere, v katerih bi politični dialog lažje stekel in kjer bi nestrankarski deležniki lažje prispevali k procesom odločanja, oprtim na kakovostne statistike, ki jih zagotavljajo neodvisni nacionalni statistični organi. Zagotoviti je treba neodvisnost in uspešnost ključnih teles, kot sta varuh človekovih pravic in državni revizijski organi, nato pa ustrezno ukrepati v skladu z njihovimi priporočili.

V podporo prizadevanj na teh področjih bo Komisija storila naslednje:

– V podporo volilnih in parlamentarnih reform bo intenzivneje sodelovala z mednarodnimi organizacijami, kot so Svet Evrope, OVSE/ODIHR in OECD (SIGMA), ter še naprej spodbujala medparlamentarno sodelovanje med nacionalnimi parlamenti regije in parlamenti držav članic oziroma Evropskim parlamentom.

– V pristopnem procesu bo reformi javne uprave dodelila pomembnejše mesto, pri čemer bo posebej pozorna na preglednost, depolitizacijo in meritokratske postopke dodeljevanja funkcij.

– Več pozornosti bo namenila civilni družbi in se bolj posvetila razvoju zmogljivosti in spodbujanju ustvarjanja ugodnejšega okolja za njen razvoj ter večje vključenosti deležnikov v reformah, med drugim preko boljše preglednosti vladnih ukrepov in porabe.

– Spodbujala bo široko vključenost v pristopni proces, pri čemer se bo sklicevala na pozitivni zgled Črne gore, in spodbujala maksimalno preglednost pri obravnavi ustreznih dokumentov.

V obdobju med letoma 2007 in 2013 je bilo med drugim za krepitev zmogljivosti nacionalnih parlamentarnih skupščin, varuhov človekovih pravic in nacionalnih revizijskih ustanov namenjenih preko 30 milijonov EUR predpristopne pomoči. V istem obdobju so organizacije civilne družbe prejele skoraj 190 milijonov EUR iz instrumenta IPA, pa tudi več kot 35 milijonov EUR iz Evropskega instrumenta za demokracijo in človekove pravice (EIDHR). Preko instrumenta IPA II bo Komisija podpirala krepitev demokratičnih institucij, dobro upravljanje, vključno z varuhi človekovih pravic, in reformo javne uprave, vključno s twinning projekti na omenjenih področjih. Prav tako bo raziskala možnosti za opolnomočenje in nadaljnjo podporo prihodnje generacije oblikovalcev politik, javnih uslužbencev in voditeljev, vključno s programi obiskov, ki bi natančneje merili na te ciljne skupine, in morebitno shemo evropskih štipendij. Tudi v prihodnje bo zagotavljala razvoj zmogljivosti civilne družbe, med drugim preko sklada za civilno družbo, in bo civilni družbi v strateškem načrtovanju instrumenta IPA II namenila pomembnejšo vlogo.

d) Temeljne pravice

Državljanske, politične, socialne in ekonomske pravice, prav tako pa tudi pravice pripadnikov manjšin, so zahtevna vprašanja v večini držav v procesu širitve. Zakonodaja teh držav sicer na splošno zagotavlja temeljne pravice, vendar te v praksi pogosto niso uveljavljane. Več je treba storiti za izboljšanje položaja žensk in zagotovitev enakosti spolov, za uveljavljanje pravic otrok in podporo invalidom.

Svoboda izražanja ostaja resen problem v vrsti držav v procesu širitve. Etnične manjšine, zlasti Romi, se kljub temu, da jih pravni okviri podpirajo v njihovih pravicah, soočajo s številnimi težavami. Pomembno je utrditi skladen okvir za boj proti določenim oblikam in izrazom rasizma in ksenofobije na področjih, kakršna so avdiovizualni mediji, šport, politika, izobraževanje in internet. Prav tako je zelo pogosta diskriminacija na podlagi spolne usmerjenosti. Družba je proti tem ranljivim skupinam nastrojena do te mere, da se občasno soočajo s sovražnim govorom, nasiljem in ustrahovanjem.

V letošnjem sporočilu Komisija posebej poudarja svobodo izražanja, razmere, v katerih živijo Romi, ter položaj lezbijk, gejev ter biseksualnih, transspolnih in interseksualnih oseb (LGBTI). Tem vprašanjem temeljnih pravic se posveča v tesnem sodelovanju z ustreznimi mednarodnimi in regionalnimi organizacijami, zlasti s Svetom Evrope in OVSE. Komisija predlaga, da bi države kandidatke sodelovale kot opazovalke pri Agenciji EU za temeljne pravice, kar naj bi jih podprlo v prizadevanjih za zagotovitev popolnega spoštovanja temeljnih pravic.

- Svoboda izražanja

Komisija svobodo izražanja in neodvisnost medijev že postavlja v ospredje tako v pridružitvenem procesu kot v finančni in tehnični pomoči. Junija 2013 je skupaj z Evropskim parlamentom priredila konferenco Speak-Up!2 (Spregovori!2), na kateri je sodelovalo večsto ključnih deležnikov iz medijev, civilne družbe in nacionalnih organov.

V državah v procesu širitve večinoma obstaja pluralističen medijski prostor. Kljub temu pa konferenca Speak-Up!2 potrjuje, da se je treba nujno lotiti več pomembnih vprašanj. Še vedno smo priča ustrahovanju novinarjev in nasilju nad njimi, kar vodi k samocenzuri. Ustrezni organi morajo okrepiti prizadevanja v preiskovanju novih in minulih zadev ter zagotoviti, da se za storilce uporabljajo odvračilne sankcije. Z dekriminalizacijo obrekovanja je bil v jugovzhodni Evropi storjen pomemben korak v smeri zaščite svobodnega in kritičnega novinarstva. Vendar se novinarji še vedno kazensko preganjajo. Sodstvo je treba razviti in usposobiti za preprečevanje zlorabe državnih pooblastil.

Poseganje politike v neodvisnost medijev ostaja resen problem. Več truda je treba vložiti v zagotavljanje politične in finančne neodvisnosti javne radiotelevizije na Zahodnem Balkanu. Najučinkoviteje to zagotavljajo trajnostno financiranje in pregledna pravila za imenovanje članov nadzornih svetov ter trdna nacionalna zavezanost k potrebnim reformam. V večini držav v procesu širitve regulatorne agencije ne dosegajo pričakovanih rezultatov. Poleg tega samoregulacija medijev ne deluje in medijske hiše se morajo bolj potruditi, da bi izboljšale lastno notranje upravljanje. Prav tako se je treba posvetiti neformalnemu ekonomskemu pritisku na medije, med drugim preko preglednosti lastništva medijev in preprečevanjem prekomerne koncentracije ter preglednimi pravili za naročanje vladnega oglaševanja. Delovno pravo v medijskih hišah je treba pravilno izvajati.

V podporo prizadevanj na teh področjih bo Komisija storila naslednje:

– V rednih političnim dialogih z državami v procesu širitve bo spodbujala svobodo izražanja in medijsko svobodo ter poudarjala njun pomen za članstvo v EU.

– Poskrbela bo, da bosta svoboda izražanja in medijska svoboda prednostno obravnavani v okviru poglavja 23 (sodstvo in temeljne pravice) ter poglavja 10 (informacijska družba in mediji).

– Od leta 2014 bo podeljevala nagrado za odličnost v raziskovalnem novinarstvu.

V obdobju med letoma 2007 in 2013 je bilo državam za reševanje problemov na področju svobode izražanja zagotovljenih preko 27 milijonov EUR predpristopne pomoči. V okviru instrumenta IPA II bo Komisija razvila dolgoročno vizijo evropske finančne pomoči za svobodo izražanja, pri čemer bo sodelovala s ključnimi partnerji (npr. Svetom Evrope, OVSE in OECD).

- Romi

V Evropi živi med 10 in 12 milijonov Romov, od tega okrog 4 milijoni v Turčiji in en milijon na Zahodnem Balkanu. Po vsej Evropi so razmere, v katerih živi večina romskih skupnosti, zelo zaskrbljujoče. Romi so zelo pogosto žrtve rasizma, diskriminacije in socialne izključenosti, živijo pa v hudi revščini, brez primernega dostopa do zdravstvenega varstva, izobraževanja in usposabljanja, stanovanj ter zaposlovanja. Glede na težavne življenjske razmere mnogi zapustijo to regijo in zaprosijo za azil v več državah EU. Pri tem so pogosto neuspešni. To stanje ni vzdržno.

Že od leta 2011 je na ravni EU v uporabi okvir za nacionalne strategije vključevanja Romov. Cilji in načela tega okvira so zaradi osredotočenosti na omejevanje revščine, socialno izključenost in diskriminacijo Romov prav tako relevantni za države v procesu širitve, kjer je treba občutno izboljšati socialno in ekonomsko vključenost Romov ter razviti nacionalne strategije vključevanja Romov, nato pa zagotavljati primerno izvajanje, nadaljevanje in spremljanje teh strategij. Vključevanje Romov mora postati prednostna naloga držav, in to ne le v strateških dokumentih, pač pa v vsakdanu, pri čemer je treba izvajati ukrepe za povečanje dostopnosti izobraževanja, spodbujati zaposlovanje ter izboljševati zdravstvene in bivanjske pogoje, še zlasti pa zagotoviti dostop do javnih dobrin kot sta voda in elektrika. Spoprijeti se je treba z vprašanjem vpisa Romov v register prebivalstva in njihovih listin o osebnem stanju.

Vključevanje Romov ostaja ključni cilj, njegova politična težavnost pa bo, če države ne bodo resneje ukrepale, le naraščala. To vprašanje zahteva koordiniran pristop, ki bo temeljil na odločni politični volji na vseh ravneh, zlasti na ravni občinskih oblasti in nacionalnih vlad v zadevnih državah, hkrati pa je potrebna sprememba mentalitete večinskega prebivalstva. Tudi romski voditelji morajo odigrati svojo vlogo in spodbujati k višji stopnji vpisovanja v register prebivalstva, zagotavljati vključevanje otrok v obvezno izobraževanje in omejevati dotok prosilcev za azil. Lokalne oblasti morajo pokazati pripravljenost za zagotavljanje šoloobveznosti, na primer tako, da povežejo obiskovanje šole s socialno pomočjo, in se soočiti z odporom večinskega prebivalstva do skupnega izobraževanja.

Komisija tesno sodeluje z vsemi državami v procesu širitve, da bi ocenila napredek pri izvajanju ključnih zavez, sprejetih za spodbujanje nadaljnjega vključevanja romske skupnosti. Podporo za Rome v državah širitve je treba bolje uskladiti z delom na ravni EU.

V podporo prizadevanj na teh področjih bo Komisija storila naslednje:

– Podpirala in spodbujala bo srečanja, ki bodo na nacionalni ravni nadgrajevala seminarje iz leta 2011, pri čemer bo preko odborov za spremljanje posameznih držav strogo nadzorovala izvajanje operativnih sklepov.

– Preko instrumenta za Rome bo povečala obseg sredstev IPA za ukrepe, sprejete na nacionalnih seminarjih, jih natančneje namenjala in bolje sodelovala z drugimi mednarodnimi organizacijami.

– Leta 2014 bo v Bruslju priredila konferenco o nadaljnjem razvoju romskega vprašanja, na katerem bo tudi podelila nagrade nevladnim organizacijam za inovativne in uspešne projekte v zvezi z vključevanjem Romov.

V obdobju med letoma 2007 in 2013 je bila za podporo socialnega vključevanja in integracije Romov državam v procesu širitve namenjena predpristopna pomoč v vrednosti več kot 100 milijonov EUR. V okviru instrumenta IPA II bo Komisija natančneje namenjala sredstva in krepila strateško sodelovanje z zunanjimi deležniki, in sicer tako, da bo prepoznala najboljše prakse in jih nadgrajevala. Prednost bodo imeli projekti, ki neposredno vplivajo na življenje posameznih Romov, in posebna pozornost bo posvečena izobraževanju in socialni vključenosti.

- Lezbijke, geji ter biseksualne, transspolne in interseksualne osebe (LGBTI)

Homofobija, diskriminacija in kazniva dejanja iz sovraštva na podlagi spolne usmerjenosti in spolne identitete so na Zahodnem Balkanu in v Turčiji še vedno zelo razširjeni pojavi. Deloma gre to pripisati nepopolnim zakonodajnim okvirom, pa tudi nedoslednemu izvajanju veljavnih pravnih določb. Kršitve pravic se med drugim nanašajo na diskriminacijo, na primer na področjih zaposlovanja in izobraževanja, na nezmožnost določenih upravnih organov, da bi zagotovili pravico govora in združevanja, na sovražni govor, na ustrahovanje in na telesno nasilje, celo na umore.

Junija 2013 je EU sprejela smernice, s katerimi želi spodbujati in ščititi pravico oseb LGBTI, da uživajo vse človekove pravice. Te smernice so namenjene zunanjemu delovanju EU na tem področju. Da bi bile strategije držav v procesu širitve na tem področju uspešne, je potrebna odločna politična zavezanost tako vlad, lokalnih oblasti in zadevnih organov pregona kot tudi EU. Oblasti v državah širitve bistveno prispevajo k temu, da bo celotna družba spremenila odnos do oseb LGBTI, ki zdaj pogosto niha med ambivalentnostjo in sovražnostjo.

Nujno je, da Turčija in Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija v svojo protidiskriminalizacijsko zakonodajo vključita vprašanja spolne usmerjenosti in spolne identitete. V večini držav je treba sprejeti zakonodajo o kaznivih dejanjih iz sovraštva. Organe pregona, institucije varuha človekovih pravic, sodnike in medijske delavce je treba z usposabljanji osveščati o novi zakonodaji, da bi se zagotovilo njeno pravilno izvajanje in omogočilo boljše razumevanje teh vprašanj. Države si morajo prizadevati za ničelno toleranco do sovražnega govora, nasilja in ustrahovanja ter prednostno obravnavati pretekle primere in biti pripravljene, da se odločno odzovejo na nove primere v prihodnosti. Sprejeti morajo ukrepe, s katerimi bodo kljubovale stereotipom in dezinformacijam, tudi v izobraževalnem sistemu. Verske ali kulturne vrednote ne opravičujejo nobene oblike diskriminacije. Svobodo združevanja in izražanja bi bilo treba zaščititi, na primer s primernim odzivom na parade ponosa, tudi v Srbiji, kjer je bil ta dogodek letos žal že tretje leto zapored zaradi varnostih razlogov prepovedan.

V podporo prizadevanj na teh področjih bo Komisija storila naslednje:

– Povečala bo politično podporo in prepoznavnost, med drugim tako, da bo zagotovila, da bodo ta vprašanja sistematično obravnavana tako na ustreznih forumih z državami v procesu širitve kot v pristopnih pogajanjih, in jasneje opredelila politične prioritete ter izboljšala nadzor in nadgradnjo.

– V letu 2014 bo priredila konferenco LGBTI na visoki ravni, na njej pa naj bi se pregledala trenutno stanje in doseženi napredek, izmenjale dobre prakse ter sprejeli operativni sklepi.

– Izboljšala bo strateško sodelovanje z zunanjimi deležniki (mednarodnimi organizacijami in civilno družbo).

V obdobju med letoma 2007 in 2013 je bilo preko instrumentov IPA in EIDHR prav za podporo vprašanj LGBTI namenjenih več kot 2,5 milijonov EUR. Preko instrumenta IPA II bo Komisija natančneje namenjala sredstva, med drugim za usposabljanje uslužbencev ustreznih javnih institucij, tudi sodnikov in policistov, ter za izvajanje usmerjenih kampanj in drugih pobud (delavnic, dogodkov) za osveščanje in krepitev strpnosti. Na teh področjih bo svojo pomoč usklajevala zlasti s Svetom Evrope in OVSE.

e) Reševanje dvostranskih vprašanj in preseganje vprašanj iz preteklosti

Zgodovinski sporazum, ki sta ga aprila dosegla Beograd in Priština, obema stranema omogoča gradnjo skupne evropske prihodnosti. Sporazum omogoča svež pogled na dvostranske spore in kaže, kolikšen napredek je mogoč ob politični volji, pogumu in podpori EU. Po številnih srečanjih na visoki ravni, ki jih je omogočila EU, sta se Srbija in Kosovo 19. aprila dogovorila o „Prvem sporazumu o načelih normalizacije odnosov“ ter ga maja dopolnila z obsežnim izvedbenim načrtom, ki vsebuje tudi jasen časovni razpored do konca leta 2013. To je utrlo pot sklepu Evropskega sveta za začetek pristopnih pogajanj s Srbijo in odobritev pogajalskih smernic za stabilizacijsko-pridružitveni sporazum s Kosovom.

Tudi drugod v regiji je bil v dvostranskih vprašanjih dosežen napredek, saj so se dobrososedski odnosi, ključni za stabilizacijsko-pridružitveni proces, izboljšali. Srbija ter Bosna in Hercegovina sta okrepili stike in srbski predsednik se je javno opravičil za zločine, storjene v Bosni in Hercegovini, poleg tega pa je v odnosih med Srbijo in Hrvaško zavelo bolj konstruktivno vzdušje. Prav tako so se nadaljevali dvostranski in večstranski stiki med državami v regiji glede občutljivih področij, kot so vojni zločini, vračanje beguncev, organizirani kriminal in sodelovanje med policijo, so se prav tako nadaljevali. Podpisanih je bilo več sporazumov med tožilstvi za vojne zločine, med drugim med Bosno in Hercegovino in Hrvaško oziroma Srbijo. Ovire za izročitev se obravnavajo. Predstavniki predsednikov Bosne in Hercegovine, Hrvaške, Črne Gore, Srbije ter Kosova so se septembra sestali in prvič razpravljali o statutu pobude RECOM (proces resnice in sprave). Sporazumeli so se glede ciljev in osrednje vloge te pobude. Hrvaška, Srbija, Bosna in Hercegovina ter Črna gora izvajajo regionalni stanovanjski projekt iz sarajevskega procesa.

Doseženi napredek je treba utrditi. Rešiti je treba še mnoge dvostranske probleme. Sem sodijo vprašanja v zvezi z manjšinami in tista, ki izhajajo iz razpada nekdanje Jugoslavije, na primer potek meja. Odnose bremenijo diametralno nasprotna stališča glede nedavne zgodovine in razširjenost medetničnih problemov. Ob primerih sovražnega govora in drugih izrazov nestrpnosti morajo politični in drugi voditelji zavzeti odločnejšo in bolj odgovorno držo ter te pojave obsoditi. Več je treba storiti za to, da bi storilci vojnih zločinov odgovarjali za svoja dejanja, da bi se rešila pereča vprašanja glede beguncev in notranje razseljenih oseb ter da bi se normalizirali odnosi na področju manjšin. Glede pogrešanih oseb je bilo doseženo premalo.

Medetnični spori in spori glede statusa še naprej ovirajo delovanje institucij znotraj držav, zlasti v Bosni in Hercegovini, ter hromijo proces reform. Težavna etnična vprašanja je mogoče uspešno reševati z dialogom in kompromisi, kot dokazujeta sporazum med Srbijo in Kosovom ter nadaljnje izvajanje ohridskega okvirnega sporazuma v Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji.

Nerešena dvostranska vprašanja še naprej zavirajo pristopni proces. Odprta dvostranska vprašanja morajo zainteresirane strani v duhu dobrososedskih odnosov obravnavati čim prej. Vse moči je treba napeti, da se v EU ne bi vnesli resni dvostranski spori. Komisija poziva vpletene strani, naj si po najboljših močeh prizadevajo za rešitev sporov v skladu z uveljavljenimi načeli in sredstvi, vključno z možnostjo, da zadeve po potrebi predajo v obravnavo Meddržavnemu sodišču oziroma drugim obstoječim ali posebej ustanovljenim organom za reševanje sporov. Slovenija in Hrvaška sta dokazali, da tak pristop lahko vodi do pozitivnih rezultatov. Dvostranska vprašanja ne bi smela zavirati pristopnega procesa.

EU pravkar dela na vključevanju zahtev za normalizacijo odnosov med Beogradom in Prištino v okvir za pristopna pogajanja s Srbijo. Kar zadeva Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, ostajajo dobrososedski odnosi ključnega pomena, o rešitvi za vprašanje imena, ki bo sprejemljiva za obe strani, pa se je treba v pogajanjih pod okriljem ZN dogovoriti kar se da kmalu. Komisija je pripravljena spodbujati ustvarjanje potrebnega političnega zagona pri iskanju rešitev ter podpirati zadevne pobude.

Za podporo stabilnosti v regiji, ki jo je nedavno prizadela vojna, je sprava nujna. Države te regije, države članice in EU morajo storiti več za to, da bi se v jugovzhodni Evropi ustvarilo vzdušje, ki bi omogočilo preseganje zapuščine preteklosti, s čimer bi se kar se da omejilo tveganje, da se odprta dvostranska vprašanja spolitizirajo. Komisija opozarja na pomen deklaracije Hrvaške o spodbujanju evropskih vrednot v jugovzhodni Evropi. Pripravljenost Hrvaške, da izkoristi svoj edinstveni položaj prve države članice, ki je v konfliktu v devetdesetih letih prejšnjega stoletja utrpela resne posledice, in sosednjim državam ponudi politično in tehnično podporo na poti približevanja EU, je vredna priznanja. Komisija je pripravljena spodbujati takšno podporo, zlasti preko instrumenta izmenjave informacij in tehnične pomoči (TAIEX).

Regionalno sodelovanje se nadaljuje na regionalnih forumih, kot so Energetska skupnost, skupni evropski zračni prostor, Srednjeevropski sporazum o prosti trgovini (CEFTA) in Regionalna šola za javno upravo. Svet za regionalno sodelovanje nadalje razvija svojo vlogo platforme za spodbujanje razprav o vprašanjih, pomembnih za celotno regijo, ter krepi svojo evropsko perspektivo, s čimer prispeva k temu, da je regionalno sodelovanje še bolj vključeno v politične programe držav. Predlog Črne gore za Zahodnobalkansko skupino (v kateri bi se povezovale Albanija, Bosna in Hercegovina, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Kosovo, Črna gora in Srbija) je konstruktivna pobuda, ki se opira na pozitivno izkušnjo Višegrajske skupine. Pomembno je, da se take pobude dopolnjujejo in da prispevajo k vrednosti obstoječih ureditev ter da so zanje odgovorne regije same. Tudi dejavno sodelovanje v podonavski makroregijski strategiji in v bodoči jadransko-ionski makroregijski strategiji lahko spodbuja gospodarski in socialni razvoj ter krepi evropsko povezovanje.

V podporo prizadevanj na teh področjih bo Komisija storila naslednje:

– Spodbujala bo razvoj mreže dvostranskih sporazumov med državami, ki so sklenile stabilizacijsko-pridružitvene sporazume, kar bo zagotovilo okvir za okrepljeni politični dialog o ključnih vprašanjih.

– Še naprej bo vsem zadevnim državam nudila politično pomoč in podporo, da bi čim prej našle rešitve dvostranskih vprašanj, in tudi v prihodnje bo dejavno podpirala prizadevanja za rešitve na drugih forumih.

V obdobju med letoma 2007 in 2013 je Komisija zagotovila precejšnja predpristopna sredstva za projekte in pobude vprid sprave in, širše, regionalnega in čezmejnega sodelovanja. V okviru instrumenta IPA II bo sprava ključna tema in Komisija bo še naprej podpirala pobude, namenjene obravnavanju vprašanj zapuščine vojne (Sarajevski proces, mreža tožilstev za vojne zločine, proces resnice in sprave (RECOM)). Prav tako bo spodbujala in podpirala sodelovanje na področjih, kot so izobraževanje, znanost, kultura, mediji, mladina in šport. Še naprej bo podpirala pobude, kot so Svet za regionalno sodelovanje in Regionalna šola za javno upravo. Pomembno bo zagotoviti veliko mero medsebojne povezanosti in uskladitev sredstev med državnimi in regionalnimi programi ter ustreznimi makroregijskimi strategijami.

***

III. Sklepne ugotovitve in priporočila

Na podlagi zgornje analize in ocen o posameznih državah v prilogi Komisija predlaga sledeče sklepne ugotovitve in priporočila:

I

1. Pred dvajsetimi leti je Zahodni Balkan doživljal vojno pustošenje. Ob tem času se je Evropska unija dogovorila o københavnskih merilih za vstop novih držav članic v EU. Deset let zatem je EU na solunskem vrhu leta 2003 vsem državam Zahodnega Balkana nedvoumno ponudila možnost članstva v EU, če izpolnijo potrebne pogoje, vključno s pogoji stabilizacijsko-pridružitvenenega procesa.

Hrvaška je te pogoje izpolnila in julija 2013 jo je EU pozdravila kot 28. državo članico. Na primeru pristopa Hrvaške je razločno zaznati preobrazbeno moč ter stabilizacijski učinek širitvenega procesa. Zgodovinski sporazum, ki sta ga aprila dosegla Srbija in Kosovo, dodatno dokazuje moč evropske perspektive in njene vloge v zdravljenju globokih zgodovinskih brazgotin.

Københavnska merila ostajajo enako relevantna, saj odražajo osrednje vrednote, na katerih temelji EU: demokracija, pravna država, spoštovanje temeljnih pravic. Ekonomski izzivi, s katerimi se EU sooča, potrjujejo pomen ekonomskih meril in potrebo po nadaljnjem utrjevanju ekonomske in finančne stabilnosti ter po spodbujanju rasti in konkurenčnosti v državah v procesu širitve.

2. Pristopni proces je danes strožji in obsežnejši kot v preteklosti, kar odraža tako razvoj evropskih politik kot izkušnje iz preteklih širitev. Proces temelji na strogih a pravičnih pogojih, pri katerih je napredovanje k članstvu odvisno od tega, v kolikšni meri posamezna država izpolnjuje dogovorjena merila. To je ključno za verodostojnost širitvene politike in za zagotavljanje spodbud državam v procesu širitve, da vztrajajo pri daljnosežnih reformah. Ključna izkušnja iz preteklosti je, da se je treba temeljnim prvinam posvetiti že na samem začetku.

3. Načelo pravne države je zdaj jedrna vrednota širitvenega procesa. Ta novi pristop, ki ga je Svet podprl decembra 2011, pomeni, da se morajo države že na zgodnji stopnji pristopnih pogajanj lotiti vprašanj, kakršna so reforma pravosodja ter boj proti organiziranemu kriminalu in korupciji. To državam omogoča, da imajo več časa, da dosežejo zanesljive rezultate v izvajanju reform, in da so torej reforme trdno ukoreninjene in nepovratne. Ta novi pristop je ključna prvina pogajalskega okvira za Črno goro in bo krojil delo Komisije z drugimi državami v procesu širitve. Državljani Zahodnega Balkana so s procesom liberalizacije vizumskega režima veliko pridobili, ta proces pa je države tudi spodbudil k izvajanju reform na področjih pravne države ter nadzora meja in migracij. Zdaj bodo morale te države okrepiti prizadevanja za utrditev reform in izvajati ukrepe, s katerimi bi preprečili zlorabo liberaliziranega vizumskega režima.

4. V svetovni gospodarski krizi se je izkazalo, da morajo vse države okrepiti svoje gospodarsko upravljanje. Nobena od držav Zahodnega Balkana še ni vzpostavila delujočega tržnega gospodarstva. Stopnja brezposelnosti, zlasti med mladimi, je v teh državah visoka. Za vse te države je bistveno, da okrepijo reformna prizadevanja za dosego trajnostne rasti ter premagajo ovire, ki jih ločijo od izpolnitve gospodarskih meril in večje konkurenčnosti. Komisija jih želi v tem podpreti z vrsto predlogov, ki med drugim zadevajo uvedbo nacionalnih strategij za gospodarske reforme in akcijskih načrtov za upravljanje javnih financ. Da bi podprla reforme, ki vodijo k izpolnitvi ekonomskih meril, bo Komisija sodelovala z večjimi mednarodnimi finančnimi institucijami. Naložbeni okvir za Zahodni Balkan bo še naprej podpiral naložbe, ki bodo spodbujale ustvarjanje delovnih mest in rast. Ključnega pomena je ustvariti vzdušje, ki bo bolj privlačno za neposredne tuje naložbe.

5. V vrsti držav v procesu širitve se je v raznih dogodkih izkazalo, da je treba demokratične institucije okrepiti in zagotoviti, da bo demokratični proces bolj vključevalen. Komisija preko finančne pomoči spodbuja in bo tudi vnaprej spodbujala izrazitejšo vlogo civilne družbe in medstrankarskih platform za evropsko povezovanje. Prav tako bo podpirala volilne in parlamentarne reforme ter reforme javne uprave, pri čemer bo na teh področjih tesno sodelovala z drugimi mednarodnimi organizacijami.

6. Evropska unija temelji na skupnih vrednotah in načelih, med katerimi je spoštovanje temeljnih pravic. Vse države Zahodnega Balkana in Turčija morajo z reformami nadaljevati, da bi v vsakdanjem življenju zagotovile upoštevanje načel svobode izražanja in zaščito pravic pripadnikov manjšin, vključno z Romi. Da bi ranljive skupine zaščitili pred diskriminacijo, zlasti na podlagi spolne usmerjenosti, so potrebni odločnejši ukrepi. Komisija bo tem vprašanjem podelila še izrazitejšo prednost v pristopnem procesu, med drugim z natančneje namenjenim financiranjem na podlagi instrumenta IPA in znatnejšo podporo vključevanju Romov preko instrumenta za Rome.

7. Regionalno sodelovanje in dobrososedski odnosi so bistvena prvina stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Vprašanja, povezana s preteklimi konflikti, med drugim v zvezi z vojnimi zločini in vračanjem beguncev ter obravnavo manjšin in zagotavljanjem enakih pravic vsem državljanom, ostajajo ključni izzivi za stabilnost na zahodnem Balkanu, s katerimi se je treba odločno spoprijeti. V ta namen bo Komisija še naprej podpirala pobude, namenjene preseganju zapuščine preteklosti. Regionalno sodelovanje je treba še okrepiti, da bo bolj vključevalno in v pristojnosti samih regij. Komisija popolnoma podpira delo Procesa sodelovanja v jugovzhodni Evropi (SEECP) in Svet za regionalno sodelovanje, vključno z regionalno strategijo 2020.

8. Potrebno je obnoviti napor, da se presežejo dvostranski spori tako med državami v procesu širitve kot s sedanjimi državami članicami. Udeležene strani se morajo reševanja dvostranskih vprašanj lotiti čim prej, saj ta vprašanja ne bi smela zadrževati pristopnega procesa. Komisija vse strani poziva, naj si v skladu z uveljavljenimi načeli in sredstvi na vso moč prizadevajo za rešitev odprtih vprašanj. Okvir, ki ga zagotavljajo pristopna pogajanja, lahko sproži politični zagon za reševanje sporov. Komisija bo še naprej vsem zadevnim državam nudila politično pomoč in podporo, da bi čim prej našle rešitve dvostranskih vprašanj, in dejavno podpirala prizadevanja za rešitve na drugih forumih. Spodbujala bo razvoj mreže dvostranskih sporazumov med državami, ki so sklenile stabilizacijsko-pridružitvene sporazume, kar bi zagotovilo okvir za okrepljeni politični dialog o ključnih vprašanjih.

9. V letu 2014 se bo začel uporabljati drugi instrument za predpristopno pomoč za obdobje do leta 2020. V okviru instrumenta IPA II bo EU državam v procesu širitve pri njihovih pripravah za pristop še naprej zagotavljala občutno podporo, prav tako pa bo podpirala regionalno in čezmejno sodelovanje. Osrednja pozornost bo veljala področjem skupnega interesa, pri čemer bo prioritet manj, projekti pa bodo obsežnejši. Ključni izzivi, s katerimi se te države soočajo, bodo obravnavani na bolj strateški in skladen način, saj bodo uvedene novosti, kot so sektorski pristop, spodbude za boljše doseganje ciljev, povečana proračunska podpora in večja osredotočenost na doseganje merljivih ciljev. Da bi državam pomagala, da ustrežejo velikim potrebam po naložbah ter sprožijo rast in spodbudijo zaposlovanje, bo Komisija okrepila sodelovanje z mednarodnimi finančnimi institucijami, tako da bodo sredstva instrumenta IPA preko inovativnih finančnih instrumentov lahko spodbudila zasebni kapital.

10. Politika širitve je odvisna od podpore državljanov EU. Bistveno je, da države članice in institucije EU argumentirano razpravljajo o političnem, gospodarskem in socialnem vplivu širitvene politike. Države članice in evropske institucije imajo ključno vlogo v obveščanju državljanov o dejstvih širitvene politike, s tem pa tudi o koristih širitve, med katerimi ne gre prezreti bistvenega prispevka k miru, varnosti in blaginji. Pomembno pa je tudi njihovo odzivanje na zaskrbljenost državljanov.

II

11. Črna gora: Lanski začetek pristopnih pogajanj je za Črno goro na njeni poti približevanja EU pomenil prelomni korak. Za korenite in trajne politične reforme, ki so potrebne za izvedbo novega pristopa k poglavju 23 o sodstvu in temeljnih pravicah ter k poglavju 24 o pravici, svobodi in varnosti, bosta potrebni močna politična volja in okrepljena upravna zmogljivost. Celotni pristopni proces mora biti bolj vključevalen, predvsem pa mora civilni družbi omogočati dejavno udeležbo. Črna gora je sprejela natančne akcijske načrte in postregla z obsežnim načrtom reform za krepitev pravne države. Splošni tempo pristopnih pogajanj bo odvisen od izvajanja teh načrtov in od napredka pri izpolnjevanju vmesnih meril v zvezi s tema poglavjema. V zvezi s tem sta ključna izvajanje julijskih ustavnih sprememb, ki krepijo neodvisnost sodstva, in nadaljnji napredek na področju boja proti organiziranemu kriminalu in korupciji, tudi tisti na visoki ravni.

Črna gora mora nujno izvesti reformo javne uprave, da bo imela zmogljivosti za uporabo pravnega reda EU, odpravila politizacijo ter povečala preglednost in strokovnost javne uprave. Dogodki v zadnjih mesecih, zlasti domnevna zloraba javnih sredstev za strankarskopolitične namene, so še poudarili, kako pomembno je okrepiti zaupanje državljanov v javne institucije. V zvezi s tem primerom je treba temeljito in hitro izvesti preiskave ter sprejeti potrebne ukrepe. Prav tako je pomembno spremljati delo parlamentarne skupine v zvezi z volilnim postopkom. Svobodo izražanja je treba okrepiti, zato je med drugim treba opraviti ustrezne preiskave vseh primerov nasilja in groženj zoper novinarje ter storilce tovrstnih kaznivih dejanj privesti pred sodišče. Na gospodarskem področju sta izboljšanje poslovnega okolja in obravnavanje visoke brezposelnosti ključni vprašanji. Prestrukturiranje proizvajalca aluminija KAP je nujno.

12. Srbija: Leto 2013 je bilo za Srbijo na njeni poti k Evropski uniji prelomno. Junijska odločitev Evropskega sveta, da se pristopna pogajanja začnejo, predstavlja začetek pomembnega novega obdobja v odnosih med Srbijo in Evropsko unijo. To je priznanje za napredek, ki ga je Srbija dosegla v ključnih reformah, in za njeno občutno prizadevanje za normalizacijo odnosov s Kosovom. Stabilizacijsko-pridružitveni sporazum je začel veljati septembra.

Srbija si je dejavno in konstruktivno prizadevala za vidno in trajno izboljšanje odnosov s Kosovom. Aprila je njena angažiranost v okviru dialoga s Kosovom, ki ga je podpirala EU, privedla do sklenitve prelomnega Prvega sporazuma o načelih normalizacije odnosov (v nadaljnjem besedilu: Prvi sporazum), ki ga je maja dopolnil še izvedbeni načrt. Izvajanje tega sporazuma se je nadaljevalo in že je mogoče poročati o številnih konkretnih nepovratnih spremembah. Strani sta tudi sklenili sporazum o energetiki in telekomunikacijah. Srbija mora biti še naprej v celoti zavezana trajni normalizaciji odnosov s Kosovom in izvajanju vseh sporazumov, doseženih v okviru dialoga.

Komisija je septembra začela pregled pravnega reda in nestrpno pričakuje prvo medvladno konferenco o pristopu Srbije, ki bo najpozneje januarja 2014, čim bo Svet sprejel pogajalski okvir. V tem novem in zahtevnem obdobju bo morala Srbija posebno pozornost nameniti ključnim področjem pravne države, zlasti izvajanju reforme sodstva, boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu, reformi javne uprave, neodvisnosti ključnih institucij, medijski svobodi, boju proti diskriminaciji in varstvu manjšin. Strategijo vključevanja Romov je treba proaktivno izvajati. Srbija mora izboljšati poslovno okolje in razviti konkurenčen zasebni sektor. Prav tako mora nujno obravnavati visoko brezposelnost. Država mora nadgrajevati pozitivni prispevek k regionalnemu sodelovanju v zadnjem letu, ko je med drugim okrepila stike na visoki ravni s sosednjimi državami.

13. Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija: Politična kriza, ki je sledila dogodkom v parlamentu ob koncu lanskega leta, je razkrila globok razkol med političnimi strankami, ki negativno vpliva na delovanje parlamenta, ter pokazala na potrebo po konstruktivni politiki, ki je v nacionalnem interesu. Nadaljnje izvajanje političnega sporazuma, doseženega 1. marca je ključnega pomena. Agenda za članstvo v EU ostaja strateška prioriteta te države. Dialog na visoki ravni o pristopu je prispeval k napredku na večini prednostnih področjih, vključno z odpravo sodnih zaostankov in napredkom v boju proti korupciji. Država je glede na stopnjo njene približanosti že dosegla visoko raven usklajenosti nacionalne zakonodaje pravnemu redu EU in je še napredovala pri izboljšanju svoje zmožnosti za prevzem obveznosti članstva.

Kar se tiče reform, bi morala biti prednostna naloga za prihodnje leto učinkovito izvajanje in uveljavljanje obstoječih pravnih in političnih okvirov. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti pravni državi, vključno z neodvisnostjo sodstva in doseganjem nadaljnjih rezultatov v boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu. Tudi splošne razmere na področju svobode izražanja in medijske svobode še dalje vzbujajo skrb. Dokončati je treba pregled Ohridskega okvirnega sporazuma, zlasti pomembnega za odnose med etničnimi skupnostmi, nato pa izvajati v njem zapisana priporočila. Strategijo vključevanja Romov je treba proaktivno izvajati. Soočiti se je treba z zabrisano mejo med državo in stranko, kot je v volilnem kontekstu opozorila OVSE in ODIHR. Spoprijeti se je treba s problemom visoke brezposelnosti in okrepiti upravljanje javnih financ.

Komisija meni, da ta država še naprej zadostno izpolnjuje politična merila, in priporoča, da se pristopna pogajanja začnejo. Prehod na naslednjo, zahtevnejšo fazo širitvenega procesa je za utrditev obstoječih in spodbujanje novih reform, pa tudi za krepitev medetničnih odnosov, bistvenega pomena. Pristopni dialog na visoki ravni je koristno orodje, ki se bo še naprej osredotočalo na ključna vprašanja, vključno z ohranjanjem dobrososedskih odnosov, vendar ne more nadomestiti pristopnih pogajanj.

Komisija je še vedno prepričana, da bi odločitev o začetku pristopnih pogajanj prispevala k ustvarjanju ugodnih pogojev za izboljšanje dobrososedskih odnosov nasploh, in zlasti k temu, da se najde obema stranema sprejemljivo rešitev vprašanja imena, kar ima Komisija za bistveno. Težko in že skoraj dve desetletji pričakovana rešitev terja intenzivno politično zavezo vseh strani, ki so udeležene v procesu ZN, in dejavno angažiranost mednarodne skupnosti.

Komisija že petič priporoča, da se pristopna pogajanja s to državo začnejo. Svet glede tega še ni sprejel odločitve. Neuresničitev tega priporočila bi utegnila imeti resne posledice tako za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo kot za EU. Krni namreč verodostojnost širitvenega procesa, ki temelji na jasnem pogojevanju in načelu lastnih zaslug. Umanjkanje verodostojne evropske perspektive ogroža trajnost reformnih prizadevanj te države.

Na povabilo Evropskega sveta Komisija ponovno poudarja svojo namero, da bo nemudoma predložila predlog za pogajalski okvir, ki bo upošteval potrebo po rešitvi vprašanja imena na samem začetku pristopnih pogajanj, in da bo izvedla postopek analitičnega pregleda pravnega reda EU, ki se začne s poglavji o sodstvu in temeljnih pravicah ter pravici, svobodi in varnosti. Komisija meni, da bi navedeni pregled in razprave Sveta o prevajalskem okviru, če bi stekli, lahko sprožili potrebni vzgib, ki bi omogočil, da se obema stranema sprejemljiva rešitev vprašanja imena izpogaja, celo preden se odprejo prevajalska poglavja. Uporaba novega pristopa pri poglavjih 23 in 24 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo bi zagotovila potrebna orodja za reševanje ključnih vprašanj, ki zadevajo tudi države članice, in prispevala k trajnosti reform.

Pred deseto obletnico začetka veljavnosti stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma iz aprila 2004 Komisija Svet prav tako že petič poziva, naj sprejme njen predlog iz leta 2009 za prehod na drugo fazo pridruževanja, kar je v skladu z ustreznimi določbami stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, ki predvidevajo, da se pridružitev v celoti izvede v prehodnem obdobju največ desetih let.

14. Albanija: Lanskega oktobra je Komisija priporočila Svetu, naj Albaniji podeli status države kandidatke, če bo zaključila izvedbo ključnih ukrepov na področju reforme pravosodja in javne uprave ter revidirala poslovnik parlamenta. Da bi Svet lahko odločil o podelitvi statusa kandidatke, je decembra 2012 pozval Komisijo, naj ga obvesti takoj, ko bo Albanija dosegla potrebni napredek, ter pri tem poroča o nadaljnjih ukrepih države v boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu, vključno s proaktivnim preiskovanjem in pregonom na tem področju. Albanija je medtem na podlagi soglasja vseh parlamentarnih strank sprejela preostale ključne reformne ukrepe na področju pravosodja, javne uprave in parlamenta. Mednarodna misija za opazovanje volitev pod okriljem OSCE/ODIHR je ocenila, da so bile junijske parlamentarne volitve odprte ter da sta bila za celotno volilno kampanjo značilna aktivna državljanska udeležba in spoštovanje temeljnih pravic. Na področju boja proti korupciji in organiziranemu kriminalu je država sprejela prve ukrepe za večjo učinkovitost kazenskih preiskav in pregona ter krepitev sodelovanja med pristojnimi organi. Število obsodb v primerih korupcije in pranja denarja se je povečalo, tako kot tudi število preiskav v primerih trgovine z ljudmi in prometa s prepovedanimi drogami. Vsa nedavna priporočila Sveta Evrope o financiranju političnih strank in pravnih določbah glede korupcije so bila zadovoljivo obravnavana. Nova albanska vlada je pokazala močno zavezanost boju proti korupciji in je to vprašanje uvrstila med prednostne naloge svojega programa.

Ker je Albanija dosegla potrebni napredek, Komisija Svetu priporoča, da ji podeli status države kandidatke, v dobri veri, da bo Albanija še naprej ukrepala v boju proti organiziranemu kriminalu in korupciji.

Na podlagi mnenja Komisije iz leta 2010 mora Albanija uresničiti naslednje prednostne naloge, da bi se pristopna pogajanja lahko začela:

1. še naprej naj izvaja reformo javne uprave za povečanje strokovnosti in depolitizacijo javne uprave;

2. sprejme naj nadaljnje ukrepe za okrepitev neodvisnosti, učinkovitosti in odgovornosti pravosodnih institucij;

3. še naprej naj si odločno prizadeva v boju proti korupciji, pri tem pa naj med drugim stremi k vzpostavitvi prepričljivih dosežkov v proaktivnih preiskavah, pregonih in obsodbah;

4. še naprej naj si odločno prizadeva v boju proti organiziranemu kriminalu, pri tem pa naj med drugim stremi k vzpostavitvi prepričljivih dosežkov v proaktivnih preiskavah, pregonih in obsodbah;

5. sprejme naj učinkovite ukrepe za krepitev varovanja človekovih pravic, vključno s pravicami Romov, in protidiskriminacijske politike ter poleg tega izvaja lastninske pravice.

Komisija je pripravljena podpreti prizadevanja Albanije v izpolnjevanju teh ključnih prednostnih nalog in bo zato s to državo sodelovala v dialogu na visoki ravni.

Konstruktiven in neprekinjen dialog med vlado in opozicijo glede reform, povezanih z EU, bo imel ključno vlogo v procesu približevanja države Evropski uniji. Konstruktivna angažiranost Albanije v okviru regionalnega sodelovanja bo tudi v prihodnje neobhodno potrebna.

15. Bosna in Hercegovina je v procesu povezovanja z EU obstala. Država mora, da bi se bolj približala EU, brez odlašanja izvršiti obsodbo Evropskega sodišča za človekove pravice v primeru Sejdić - Finci. Izvršitev te sodbe je bistvena za napredovanje države na poti k EU, pa tudi za legitimnost in verodostojnost predsedstva in doma narodov, ki bosta izvoljena leta 2014. Bosna in Hercegovina mora tudi nujno uvesti mehanizem za usklajevanje na področju evropskih zadev, da bo lahko v zvezi z evropsko agendo izražala enotno mnenje.

Brez konsenza, potrebnega za napredek v približevanju EU, obstaja veliko tveganje, da predpristopna pomoč ne bo dala pričakovanih rezultatov. Glede na to, da Bosni in Hercegovini še vedno ni uspelo rešiti vprašanja izvršitve sodbe v primeru Sejdić - Finci ter uvesti mehanizma za usklajevanje, EU ne bo več mogla zagotavljati dosedanje ravni predpristopnih sredstev.

Komisija se je odločila, da bo odložila nadaljnje razprave o instrumentu IPA II, dokler država ne začne dosegati načrtovanih rezultatov v približevanju EU. Če Bosna in Hercegovina ne bo pokazala konkretnega napredka, tvega, da bo izgubila precejšen del sredstev instrumenta IPA.

EU je trdno zavezana podpori Bosni in Hercegovini ter njenim prebivalcem v izpolnitvi njihovih želja in pričakovanj, da se še bolj približajo EU. Nadaljnji napredek je odvisen od zmožnosti političnih voditeljev za sodelovanje in soglasje o kompromisu, ki bi omogočil približevanje EU. Soglasje o takem kompromisu bo prispevalo k temu, da bodo državljani svojemu vodstvu spet zaupali, da je sposobno dosegati rezultate v približevanju EU. To bi omogočilo, da stabilizacijsko-pridružitveni sporazum začne veljati, tako pa bi tudi prošnja za članstvo postala verodostojnejša.

V reformi pravosodnega sistema nasploh je sicer dosežen skromen napredek, a izvaja se niz priporočil, ki jih je Komisija podala v okviru strukturiranega dialoga o pravosodju. Ta dialog dokazuje potencial širitvene agende in koristi učinkovitega angažmaja. Tudi na področju zmanjševanja zaostanka v zadevah v zvezi z vojnimi zločini je bilo nekaj napredka. Bosna in Hercegovina se je ob podpori EU in drugih mednarodnih organizacij na vseh ravneh temeljito pripravila na izvedbo dolgo pričakovanega popisa prebivalstva. Kljub temu se ta država sooča z velikimi težavami. Več pozornosti je treba nameniti pravni državi, vključno z reformo pravosodja ter bojem proti korupciji in organiziranemu kriminalu, reformi javne uprave, svobodi izražanja, vključno z odpravljanjem ustrahovanja novinarjev, ter odpravljanju diskriminacije, tudi diskriminacije Romov. Potrebne so nadaljnje gospodarske reforme, da se bo izboljšalo poslovno okolje in da se bo v državi ustvaril enotni gospodarski prostor.

Zdaj, ko je Hrvaška pristopila k EU, je za Komisijo nesprejemljivo, da Bosna in Hercegovina še vedno zavrača prilagoditev začasnega sporazuma oz. stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, da bi upošteval tradicionalne trgovinske odnose med Bosno in Hercegovino ter Hrvaško. Komisija poziva Bosno in Hercegovino k takojšnji reviziji pristopa, da bo čim prej mogoče vključiti prilagoditve, ki upoštevajo tradicionalne trgovinske tokove.

16. Kosovo: Leto 2013 je bilo za Kosovo na njegovi poti k Evropski uniji prelomno. Skepi, s katerimi je Svet junija odobril začetek pogajanj o stabilizacijsko-pridružitvenem sporazumu, pomenijo začetek pomembnega novega obdobja v odnosih med EU in Kosovom. To je priznanje za napredek, ki ga je Kosovo doseglo v ključnih reformah, in za njegovo občutno prizadevanje za normalizacijo odnosov s Srbijo. Pogajanja o sporazumu se bodo uradno začela ta mesec. Komisija jih namerava zaključiti spomladi 2014, da bi osnutek sporazuma lahko parafirala poleti in nato Svetu posredovala predloga za podpis in sklenitev sporazuma.

Kosovo si je dejavno in konstruktivno prizadevalo za vidno in trajno izboljšanje odnosov s Srbijo. Aprila je njegova angažiranost v okviru dialoga s Srbijo, ki ga je podpirala EU, privedla do sklenitve prelomnega Prvega sporazuma o načelih normalizacije odnosov (v nadaljnjem besedilu: Prvi sporazum), ki ga je maja dopolnil še izvedbeni načrt. Izvajanje tega sporazuma se je nadaljevalo in že je mogoče poročati o številnih konkretnih nepovratnih spremembah. Strani sta tudi sklenili sporazum o energetiki in telekomunikacijah. Kosovo mora biti še naprej v celoti zavezano trajni normalizaciji odnosov s Srbijo in izvajanju vseh sporazumov, doseženih v okviru navedenega dialoga. Komisija bo zagotovila dodatna sredstva iz instrumenta IPA, da bi podprla izvajanje aprilskega sporazuma v zadevnih skupnostih.

Pravna država za Kosovo ostaja ključna prednostna naloga. Hkrati je temeljni kamen stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, v katerem Kosovo sodeluje. Strukturirani dialog o pravni državi bo zato Kosovo na tem področju še naprej podpiral in vodil, med drugim preko razprav o bližnji misiji EULEX na Kosovu za krepitev pravne države. Kosovo še naprej sprejema ukrepe za obravnavanje prednostnih nalog, določenih v vizumskem časovnem načrtu, in Komisija bo o doseženih rezultatih poročala v prvi polovici leta 2014.

Da bi Kosovo izpolnilo obveznosti iz prihodnjega stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, se mora zdaj osredotočiti na izvajanje reform. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti odpravljanju organiziranega kriminala in korupcije, nadaljevanju reform pravosodja in javne uprave, zagotavljanju pravic pripadnikov manjšin, tudi Romov, in reševanju trgovinskih vprašanj. Kosovo se mora nujno spoprijeti s problemom brezposelnosti in strukturnih pomanjkljivosti, ki vplivajo na trg dela.

Hkrati Komisija volilne upravičence poziva, naj se udeležijo prihodnjih občinskih volitev v novembru. To je pomembna priložnost za lokalno skupnost na severu Kosova, da uveljavi svoje demokratične pravice in se dejavno vključi v prihodnji razvoj Kosova. Komisija pričakuje, da bodo oblasti zagotovile, da bodo volitve bolj vključevalne in da bodo demokratična načela v celoti spoštovana.

17. Turčija je država kandidatka in strateška partnerica Evropske unije. Kot veliko in dinamično gospodarstvo je Turčija pomembna trgovinska partnerica EU, zaradi carinske unije pa tudi dragocen člen konkurenčnosti EU. Država ima poleg pomembne strateške lege, med drugim z vidika varnosti preskrbe z energijo, tudi pomembno vlogo v regiji. Komisija poudarja pomen tekočega sodelovanja in dialoga o zunanjepolitičnih vprašanjih. Leta 2012 sprejeta pozitivna agenda še naprej podpira in dopolnjuje pristopna pogajanja s Turčijo, vendar ne nadomešča pogajanj. Odnosi med EU in Turčijo se lahko najbolje razvijajo v okviru dejavnega in verodostojnega pristopnega procesa, kjer EU ostaja ključni deležnik gospodarskih in političnih reform Turčije. Pogostejši stiki na visoki ravni med Turčijo ter EU in njenimi državami članicami bi še bolj okrepili sodelovanje.

V zadnjih dvanajstih mesecih je bil dosežen pomemben napredek pri reformah . S četrtim svežnjem reforme pravosodja se je okrepilo varstvo temeljnih pravic, med drugim tudi na področju svobode izražanja in boja proti nekaznovanosti v primerih mučenja in slabega ravnanja. Vlada je začela zgodovinski mirovni proces, s katerim želi odpraviti terorizem in nasilje v jugovzhodnem delu države ter tlakovati pot za rešitev kurdskega vprašanja. Napovedani ukrepi iz demokratizacijskega svežnja, predstavljenega septembra 2013, predvidevajo nadaljnje reforme na vrsti pomembnih področij, od rabe drugih jezikov poleg turščine in pravic pripadnikov manjšin do reševanja problema veljavnih visokih pragov za predstavništvo v parlamentu in proračunske podpore za politične stranke. Pri tem je ključno izvajanje ukrepov v sodelovanju z deležniki in v skladu z evropskimi standardi. Parlamentarni odbor za spravo med strankami, ki je bil ustanovljen, da bi pripravil osnutek nove ustave, je dosegel soglasje o vrsti členov. S sprejetjem obsežnega zakona o tujcih in mednarodni zaščiti je država pomembno napredovala pri zagotavljanju ustrezne zaščite prosilcem za azil. Vzpostavljena je bila institucija varuha človekovih pravic, ki že dejavno izpolnjuje svoje naloge. Razvila se je javna razprava o temah, ki so prej veljale za občutljive. Turčija je tudi zagotovila življenjsko pomembno humanitarno pomoč velikemu številu beguncev iz Sirije. Sicer med pozitivne dosežke Turčije šteje tudi ratifikacija sporazuma o čezanatolskem plinovodu, ki naj bi bil povezan s čezjadranskim plinovodom in bi v EU preko Turčije dovajal kaspijski naravni plin.

Prekomerna uporaba sile s strani policije in splošna odsotnost dialoga med majsko-junijskimi protesti sta vzpodbudila globoko zaskrbljenost. Zaradi tega so nadaljnje reforme nujno potrebne, prav tako pa je nujno potrebno tudi spodbujati dialog preko celotnega političnega spektra in družbe nasploh ter zagotoviti spoštovanje temeljnih pravic v praksi. Sprožene so bile številne upravne in sodne preiskave o ravnanju policije med protesti. Izvesti bi jih bilo treba v skladu z evropskimi standardi in storilce privesti pred sodišče. Ministrstvo za notranje zadeve je izdalo dve okrožnici, namenjeni izboljšanju postopkov policijskih intervencij med demonstracijami. Pomembno je nadaljevati z načrti za ustanovitev mehanizma za spremljanje dela organov kazenskega pregona, da bi se zagotovil neodvisni nadzor ravnanja policije. Turški pravni sistem potrebuje nadaljnje spremembe, posebno za večjo mero svobode izražanja in medijske svobode ter svobode zbiranja in združevanja; sodna praksa bi morala sistematično odražati evropske standarde. Četrti sveženj reforme pravosodja bi bilo treba izvesti v celoti. Junijski val protestov je mogoče videti kot rezultat širše demokratične reforme, ki poteka že desetletje, ter razvoja živahne in raznolike civilne družbe, ki jo je treba spoštovati in bolj sistematično vključevati v posvetovanja na vsaki stopnji odločanja, in sicer ne glede na to, katera stranka ima v parlamentu večino.

Vsi ti dogodki dokazujejo, da je angažma EU pomemben in da je ključno, da EU še naprej narekuje reforme v Turčiji. Zato je potreben nov zagon v pristopnih pogajanjih, v okviru katerih mora EU spoštovati svoje zaveze, Turčija pa izpolnjevati predpisane pogoje. V tem pogledu je odprtje poglavja 22 o regionalni politiki pomemben korak; Komisija nestrpno pričakuje čimprejšnjo medvladno konferenco. Turčija je napredovala v številnih drugih poglavjih. Tempo pogajanj lahko pospeši s tem, da zadosti pričakovanjem, izpolni naloge pogajalskega okvira in spoštuje pogodbene obveznosti do EU.

Napredek v pristopnih pogajanjih in napredek pri političnih reformah sta dve plati iste medalje. V interesu tako Turčije kot EU je, da se dogovor glede pogojev odprtja poglavja 23 ( sodstvo in temeljne pravice) ter 24 ( pravica, svoboda in varnost) čim prej sklene in sporoči Turčiji, z namenom da se omogoči odprtje pogajanj o teh dveh poglavjih. S tem bi se okrepil dialog med EU in Turčijo na področjih, ki so bistvenega pomena za obe strani, in podprla nadaljnja reformna prizadevanja. Podpis sporazuma o ponovnem sprejemu med EU ter Turčijo ter sočasni začetek vizumskega dialoga bi dala nov zagon odnosom med EU in Turčijo ter prinesla konkretne ugodnosti za obe strani. Pomembno je, da se ta procesa nadaljujeta in da Turčija čim prej podpiše in ratificira sporazum o ponovnem sprejemu. Nadaljnja krepitev sodelovanja med EU in Turčijo na področju energetike, pa tudi ustrezen napredek v pristopnih pogajanjih bi olajšala medsebojno prepletenost in povezanost energetskih trgov EU in Turčije.

Komisija poudarja, da imajo države članice EU suverene pravice, med katere med drugim spadajo tudi sklepanje dvostranskih sporazumov ter preučevanje in izkoriščanje lastnih naravnih virov, in sicer v skladu s pravnim redom Unije in mednarodnim pravom, vključno s Konvencijo ZN o pomorskem mednarodnem pravu. Glede na večkrat ponovljena stališča Sveta in stališča Komisije iz prejšnjih let mora Turčija zdaj nujno v celoti izvesti Dodatni protokol in tako izpolniti svojo obveznost ter doseči napredek pri normalizaciji odnosov z Republiko Ciper. To bi lahko dalo nov zagon pristopnemu procesu in še zlasti omogočilo napredek v osmih poglavjih, zajetih v sklepih Sveta iz decembra 2006. Komisija tudi poziva k izogibanju vsakršnim grožnjam, trenjem in dejanjem, ki bi lahko škodili dobrososedskim odnosom in mirnemu reševanju sporov. Zavezanost Turčije celoviti rešitvi ciprskega vprašanja s Ciprom in njen konkreten prispevek k reševanju tega vprašanja sta ključnega pomena.

18. V zvezi z vprašanjem Cipra Komisija pričakuje, da bosta grška in turška skupnost na Cipru pod pokroviteljstvom Združenih narodov spet nadaljevali z obsežnimi pogajanji za celovito rešitev ciprskega vprašanja. Komisija pričakuje, da bosta obe strani naglo prešli na bistvena vprašanja, da bi čim prej dosegli uspešni zaključek. Vse strani so vabljene, da preko ukrepov, od katerih bodo imeli Ciprčani korist v vsakodnevnem življenju, prispevajo k pozitivnemu vzdušju med skupnostma in da javnost pripravijo na nujne kompromise. Komisija meni, da bodo ugodnosti, ki jih prinaša združitev, odtehtale popuščanje, na katero bi morali skupnosti zavoljo združitve pristati. Še posebej pa bi bili vsi Ciprčani deležni koristi od izkoriščanja virov ogljikovodikov. Komisija je še naprej pripravljena krepiti svojo podporo temu procesu, če bi obe strani za to zaprosili in če bi se ZN strinjali.

19. Islandija: Islandija je v pristopnih pogajanjih dosegla visoko stopnjo, nato pa je nova vlada sklenila pogajanja zamrzniti, zato je pristopni proces zastal. Vlada je navedla, da bo ocenila dosedanja pogajanja ter razvoj dogodkov v Evropski uniji, to oceno pa bo v prihodnjih mesecih posredovala islandskemu parlamentu v razpravo. Komisija je začasno odložila pripravljalno delo za instrument IPA II. Glede na celotne okoliščine je Islandija še naprej pomembna partnerica za EU.

PRILOGA

Sklepne ugotovitve o Črni gori, Srbiji, Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji, Albaniji, Bosni in Hercegovini, Kosovu, Turčiji in Islandiji

Črna gora

Začetek pristopnih pogajanj junija 2012 je za Črno goro pomenil novo in intenzivno fazo na njeni poti k EU. Za korenite in trajne politične reforme, ki se zahtevajo na podlagi novega pristopa za poglavje 23 (sodstvo in temeljne pravice) ter poglavje 24 (pravica, svoboda in varnost), bosta potrebni močna politična volja in okrepljena upravna zmogljivost. Celotni pristopni proces mora biti bolj vključevalen, predvsem pa mora civilni družbi omogočati dejavno udeležbo.

Črna gora se je v obdobju, obravnavanemu v tem poročilu, osredotočila na pripravo obsežnih akcijskih načrtov, ki bodo usmerjali proces nacionalnih reform na področju pravne države. Črnogorska vlada je te akcijske načrte sprejela junija in s tem izpolnila merila za odprtje poglavij 23 in 24. Komisija je zato avgusta priporočila odprtje zadevnih poglavij, Svet pa je septembra državo povabil, naj predloži svoja pogajalska stališča. Delo poteka v skladu z novim pristopom za ti poglavji, ki je bil določen v pogajalskem okviru za Črno goro.

Sestanki za pregled usklajenosti zakonodaje s pravnim redom EU za vsa pogajalska poglavja so se zaključili konec junija 2013. Do danes sta bili začasno zaprti le dve poglavji (znanost in raziskave ter izobraževanje in kultura) in določena so bila merila za odprtje šestih poglavij (prost pretok blaga; pravica do ustanavljanja in svoboda opravljanja storitev; politika na področju konkurence; kmetijstvo in razvoj podeželja; varnost hrane, veterinarska in fitosanitarna politika; regionalna politika in usklajevanje strukturnih instrumentov).

Črna gora mora nujno izvesti reformo javne uprave, da bo imela zmogljivosti za uporabo pravnega reda EU, odpravila politizacijo ter povečala preglednost in strokovnost javne uprave. Dogodki v zadnjih mesecih, zlasti domnevna zloraba javnih sredstev v strankarskopolitične namene, so še poudarili, kako pomembno je okrepiti zaupanje državljanov v javne institucije. V zvezi s tem primerom je treba temeljito in hitro izvesti preiskave ter sprejeti potrebne ukrepe. Prav tako je pomembno spremljati delo parlamentarne skupine v zvezi z volilnim postopkom. Črna gora mora zagotoviti ustrezno ukrepanje na podlagi priporočil glede volilne zakonodaje, ki sta jih v preteklosti podala Organizacija za varnost in sodelovanje v Evropi/Urad za demokratične institucije in človekove pravice (OVSE/ODIHR), ter vzpostaviti jasno in splošno sprejeto razmejitev med javnim interesom in interesi političnih strank. Država še naprej zadovoljivo izpolnjuje politična merila za članstvo v EU. Parlamentarne in predsedniške volitve z oktobra 2012 oz. aprila 2013 niso spremenile strateškega pomena, ki ga država pripisuje pristopu k EU. Misija OVSE/ODIHR je ocenila, da so bile volitve strokovno in učinkovito izvedene, vendar pa je opazila določene pomanjkljivosti. Opozicija namreč ni priznala rezultatov predsedniških volitev, zato je največja opozicijska skupina dva meseca bojkotirala parlament. Bojkot se je končal s sprejetjem medstrankarskega dogovora glede ustanovitve dveh parlamentarnih teles, ki bosta preiskovali domnevno zlorabo javnih sredstev v volilne namene ter pripravili priporočila za izboljšanje volilnega postopka. Preiskovalni odbor parlamenta je svoje delo v zvezi z domnevno zlorabo javnih sredstev končal julija. Parlament ni uspel doseči soglasja o sklepih, s katerimi bi se med drugim ugotovila politična odgovornost, temveč se je omejil na tehnično poročilo. Sodno ukrepanje še ni bilo zagotovljeno.

Delovna skupina za krepitev zaupanja v volilni postopek je že sprejela predlog zakona o enotnem seznamu volivcev, ki naj bi nadomestil zakon o registru volivcev, ter predlog sprememb zakona o osebnih izkaznicah. Na področju pravne države je parlament sprejel dolgo pričakovane ustavne spremembe za krepitev neodvisnosti sodstva, ki so na splošno v skladu s priporočilom Beneške komisije.

Črna gora je dejavno vključena v regionalno in mednarodno sodelovanje na področju policije in sodstva. Sodišča so razsodila v nekaterih primerih tihotapljenja prepovedanih drog, le redko pa so obravnavala zločine, kot so trgovina z ljudmi in pranje denarja. Nekatere obsodbe na prvi stopnji v primerih organiziranega kriminala in korupcije so bile po pritožbi razveljavljene. Nekaznovanost v primerih slabega ravnanja s priporniki je še vedno zaskrbljujoča.

Črna gora je prevzela vodilno vlogo pri spodbujanju regionalnega sodelovanja, zlasti s predlogom za uvedbo pobude „Zahodnobalkanska skupina“.

Kar zadeva Mednarodno kazensko sodišče, država še naprej izvaja dvostranski sporazum o imuniteti, ki ga je z Združenimi državami Amerike sklenila leta 2007 in ki državljane ZDA izvzema iz pristojnosti Mednarodnega kazenskega sodišča. Črna gora se mora v zvezi s tem vprašanjem uskladiti s stališčem EU.

V bližnji prihodnosti mora Črna gora zagotoviti politično in sodno ukrepanje v zvezi z obtožbo o domnevni zlorabi javnih sredstev za strankarskopolitične namene. Prav tako mora na podlagi dela parlamentarne skupine v zvezi z volilnim postopkom sprejeti zakonodajne in druge ukrepe za razširitev politične podpore ter krepitev zaupanja državljanov v volilni postopek in državne institucije.

Krepitev javnega zaupanja v državo je tesno povezana z nadaljnjo krepitvijo pravne države. Pri tem bo osrednjega pomena učinkovito in pravočasno izvajanje akcijskih načrtov Črne gore na teh področjih. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti reformam za povečanje neodvisnosti, odgovornosti in strokovnosti v sodstvu, v ta namen pa so potrebni okrepljeni zaščitni ukrepi za zagotavljanje integritete ter zasedanje položajev na podlagi zaslug. Izvajanje ustavnih sprememb bo imelo pri tem pomembno vlogo. Hkrati mora Črna gora dosegati konkretne rezultate pri sistematičnem preiskovanju in pregonu korupcije in organiziranega kriminala, vključno s primeri na visoki ravni, pa tudi z vidika naloženih sankcij, ki morajo biti sorazmerne s težo storjenih kaznivih dejanj.

Da bi se okrepila svoboda izražanja, je med drugim treba opraviti ustrezne preiskave vseh primerov nasilja in groženj zoper novinarje ter storilce tovrstnih kaznivih dejanj privesti pred sodišče. Sodni organi in organi pregona morajo več pozornosti nameniti odpravi pomanjkljivosti na področju zaščite človekovih pravic, še posebej ranljivih skupin. Romi se srečujejo z diskriminacijo, zlasti v smislu socialnih in ekonomskih pravic, na politični ravni pa so še vedno premalo zastopani. Aktivisti za pravice lezbijk, gejev ter biseksualnih, transspolnih in interseksualnih oseb (LGBTI) se še naprej srečujejo z diskriminacijo. Napadi nanje so le redko prijavljeni, sankcije pa še niso bile okrepljene.

Pozitiven korak predstavljata prejetje načrta za reorganizacijo javnega sektorja ter začetek veljavnosti novega zakona o javnih uslužbencih. Pošteni in selektivni postopki zaposlovanja javnih uslužbencev so osnovni pogoj za razvoj strokovne javne uprave. Nedatirane izjave o odstopu povzročajo zaskrbljenost in treba bi jih bilo vrniti zaposlenim, ki so jih podpisali.

Kar zadeva gospodarska merila, je Črna gora dosegla določen nadaljnji napredek v smeri delujočega tržnega gospodarstva. Država bi morala biti srednjeročno sposobna spopasti se s pritiski konkurence in tržnimi silami znotraj Unije, če bo z ustreznimi makroekonomskimi politikami in strukturnimi reformami še naprej odpravljala sedanje pomanjkljivosti.

Država je bila leta 2012 v recesiji, vendar si je leta 2013 njeno gospodarstvo že opomoglo. Okrevanje je bilo mogoče zaradi odpornosti turizma, tujih neposrednih naložb in povečanja izvoza električne energije, ki so odtehtali šibko domače povpraševanje. Primanjkljaj tekočega računa se zmanjšuje, a je še vedno zelo velik. Zoper proizvajalca aluminija KAP je bil julija sprožen stečajni postopek, ki zaradi precejšnjega obsega pogojnih obveznosti predstavlja tveganje za javne finance. Stopnja brezposelnosti je bila še naprej visoka. Po štirih letih krčenja kreditne dejavnosti je opaziti ponovno rast kreditov, vendar pa visoka raven slabih posojil še vedno vpliva na kapitalizacijo bank in posledično na ponudbo kreditov.

Da bi se Črna gora lahko uspešno spoprijela s trenutnimi gospodarskimi izzivi in zmanjšala zunanja neravnotežja, mora povečati konkurenčnost, in sicer z izboljšanjem produktivnosti ter privabljanjem novih neposrednih tujih naložb tudi v druge sektorje, ne le v turistični in nepremičninski. Oblikovanje zdravega poslovnega okolja še naprej ovirata šibka pravna država in korupcija. Zaradi visoke stopnje brezposelnosti bi bilo treba premostiti vrzel med ponudbo in povpraševanjem na trgu delovne sile ter podjetjem dopustiti večjo neodvisnost pri določanju plač. Prav tako bi bilo treba okrepiti javni zavod za zaposlovanje, da bi lahko izvajal aktivacijske politike ter omogočil oblikovanje vključevalnega in učinkovitega trga dela. Oblasti bi morale objektivno proučiti, kakšna je sposobnost preživetja aluminijevega konglomerata po tržnih pogojih, in poiskati najboljšo možno rešitev, ki ne bi povzročila dodatnega pritiska na javne finance. Nadaljevati bi se morala fiskalna konsolidacija in v njenem okviru tudi prizadevanja za izterjavo neplačanih davkov. Velik obseg slabih posojil je še naprej problematičen in narekuje strožji nadzor nad bankami glede izpolnjevanja zahtev po oblikovanju ustreznih rezervacij. Neformalni sektor še vedno predstavlja pomemben izziv.

Kar se tiče sposobnosti prevzema obveznosti članstva v EU, je Črna gora dosegla neenakomeren napredek pri usklajevanju s pravnim redom EU. Da bi se okrepila upravna zmogljivost, je treba poseči na več področij. V poglavjih o javnih naročilih, pravu gospodarskih družb, pravu intelektualne lastnine, informacijski družbi in medijih, obdavčenju ter podjetniški in industrijski politiki je država napredovala dovolj, da je lahko Komisija priporočila začetek pristopnih pogajanj.

Na drugih področjih, kot so prosti pretok blaga, pravica do ustanavljanja in svoboda opravljanja storitev, kmetijstvo in razvoj podeželja, varnost hrane, veterinarska in fitosanitarna politika ter regionalna politika in usklajevanje strukturnih instrumentov, so bila določena merila za odprtje poglavij, ki so pogosto vključevala strategije za uskladitev s pravnim redom EU. Ta merila predstavljajo usmeritve za Črno goro v naslednjih mesecih. Glede poglavja o politiki konkurence je zlasti pomembna priprava načrta za prestrukturiranje proizvajalca aluminija KAP, saj bo Črna gora le tako lahko izpolnila obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma. Za uskladitev zakonodaje na področju okolja in podnebnih sprememb s pravnim redom EU ter njeno ustrezno izvajanje so potrebna precejšnja prizadevanja, tudi z vidika okrepljenega strateškega načrtovanja.

Srbija

Leto 2013 je bilo za Srbijo na njeni poti k Evropski uniji prelomno. Država si je dejavno in konstruktivno prizadevala za vidno in trajno izboljšanje odnosov s Kosovom. Aprila je njena angažiranost v okviru dialoga s Kosovom, ki ga je podpirala EU, privedla do sklenitve prelomnega Prvega sporazuma o načelih normalizacije odnosov (v nadaljnjem besedilu: Prvi sporazum), ki ga je maja dopolnil še izvedbeni načrt. Strani sta se dogovorili zlasti, da ne bo nobena od njiju onemogočala napredka druge strani pri približevanju EU ali k takemu onemogočanju spodbujala tretjih. Ta dogovor predstavlja temeljno spremembo v odnosih med Srbijo in Kosovom. Izvajanje Prvega sporazuma se je nadaljevalo in že je mogoče poročati o številnih konkretnih nepovratnih spremembah. Strani sta se sporazumeli o energetiki in telekomunikacijah. Napredek je opaziti tudi pri izvajanju dogovorov, doseženih v okviru tehničnega dialoga. Na številnih področjih se je sodelovanje Srbije z misijo EULEX še naprej izboljševalo.

Srbija je obnovila reformni zagon in s sosednjimi državami okrepila stike na visoki ravni, da bi pozitivno prispevala k regionalnemu sodelovanju. Sprejela je določene ukrepe za konsolidacijo fiskalnega položaja ter izboljšanje poslovnega okolja. Svojo zakonodajo je še naprej usklajevala z zahtevami pravnega reda EU na številnih področjih, ki jih zdaj spremlja v okviru nacionalnega načrta za sprejetje pravnega reda EU za obdobje 2013–2016. Stabilizacijsko-pridružitveni sporazum med Evropsko unijo in Srbijo je začel veljati 1. septembra.

Ker je Srbija dosegla znaten napredek, se je lahko začelo novo poglavje v odnosih med to državo in Evropsko unijo. Na podlagi priporočila Komisije z dne 22. aprila je Evropski svet 28. junija odločil o začetku pristopnih pogajanj, Komisija pa je 22. julija Svetu predlagala pogajalski okvir. Septembra je začela tudi analitični pregled pravnega reda EU (t.i. screening). V Svetu potekajo priprave za bližnje sprejetje pogajalskega okvira, ki ga bo nato potrdil Evropski svet, da bi bila lahko najpozneje januarja 2014 prirejena prva medvladna konferenca o pristopu Srbije.

V tej novi in zahtevni fazi odnosov z EU bo morala država še okrepiti prizadevanja, da bi v celoti izpolnila merila za članstvo. Prav tako bo pomembno, da javnost redno obvešča o prednostih in priložnostih, ki jih pristopni proces odpira vsem srbskim državljanom.

Srbija se sooča z več pomembnimi izzivi, pri tem pa bo morala posebno pozornost nameniti ključnim področjem pravne države, zlasti reformi sodstva, boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu, reformi javne uprave, neodvisnosti ključnih institucij, medijski svobodi, boju proti diskriminaciji in varstvu manjšin.

Srbija mora biti še naprej v celoti zavezana trajni normalizaciji odnosov s Kosovom in izvajanju vseh sporazumov, doseženih v okviru dialoga, ter v ta namen, kot je primerno, sodelovati z misijo EULEX. Na področju policije, sodstva in občinskih volitev na Kosovu mora država začeti izvajati določbe Prvega sporazuma. Pomembno je, da še naprej spodbuja kosovske Srbe k široki udeležbi na prihodnjih lokalnih volitvah na Kosovu. Poleg tega mora celovito izvajati načelo vključevalnega regionalnega sodelovanja, pri čemer se mora izogibati dogodkom, kakršen je bil incident na vrhu Procesa sodelovanja v jugovzhodni Evropi (SEECP). Od Srbije se pričakuje, da bo še naprej dejavno prispevala v procesu regionalnega sodelovanja in sprave.

Država zadovoljivo izpolnjuje politična merila za članstvo v EU. Srbska vlada je dejavno uresničevala program vključevanja v EU ter pri tem pokazala, da lahko doseže soglasje pri ključnih odločitvah glede posameznih politik, in okrepila postopek posvetovanja. Povečala se je preglednost dela parlamenta, izboljšali pa so se tudi njegovi postopki zakonodajnega posvetovanja in nadzor nad izvršilno oblastjo. Vendar pa se s še vedno pogosto uporabo nujnega postopka neupravičeno omejujeta čas za pregled predlogov zakonodajnih aktov in razprava o njih.

Srbija je posebno pozornost namenjala vprašanju krepitve prave države, ki bo zaradi novega pristopa za poglavji 23 (sodstvo in temeljne pravice) ter 24 (pravica, svoboda in varnost) ključnega pomena. V okviru obsežnega postopka posvetovanja je sprejela celovite strategije na temeljnih področjih, kot so sodstvo ter boj proti korupciji in diskriminaciji. Pokazala je proaktiven pristop k preiskavam korupcije, tudi v primerih na visoki ravni. Poleg tega je nekatere rezultate v boju proti organiziranemu kriminalu dosegla tudi v okviru regionalnega in mednarodnega sodelovanja. Začete so bile kazenske preiskave, vendar so pravnomočne obsodbe na teh področjih redke. Država je še naprej polno sodelovala z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo.

Na področju svobode izražanja je bilo dekriminalizirano obrekovanje. V skladu z že sprejetimi zavezami so bili izvedeni ukrepi za vključevanje Romov in sprejet je bil nov akcijski načrt. Pravni okvir za varstvo manjšin se na splošno spoštuje, vendar pa je treba poskrbeti, da se bo dosledno izvajal po vsej državi, zlasti na področju izobraževanja, uporabe jezikov ter dostopa do medijev in bogoslužja v jeziku manjšin. Javni organi in neodvisne institucije so bili sicer dejavni na področju varstva drugih ranljivih skupi