SL Uradni list Evropske unije C 296/19

Končno poročilo pooblaščenca za zaslišanje v Zadevi COMP/C.39129 – Močnostni transformatorji

(V skladu s členoma 15 in 16 Sklepa Komisije 2001/462/ES, ESPJ z dne 23. maja 2001 o mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci – UL L 162, 19.6.2001, str. 21)

2009/C 296/07

Ta zadeva v zvezi s konkurenco je povezana s kartelnim sporazumom med proizvajalci močnostnih transformatorjev.

Na podlagi osnutka odločbe je ugotovljeno naslednje:

Obvestilo o nasprotovanju

Obvestilo o nasprotovanju je bilo sprejeto 20. novembra 2008 in je bilo vročeno sedmim skupinam podjetij: ABB Ltd, AREVA T&D SA, Alstom, Siemens AG, Fuji Electrics Holdings Co. Ltd, Hitachi Ltd in Toshiba Corporation (stranke).

V obvestilu o nasprotovanju je Komisija sprejela predhodno ugotovitev, da so stranke med letoma 1993 in 2003 z upoštevanjem ustnega dogovora (prijateljskega dogovora) kršile člen 81 Pogodbe ES s tem, da so se japonski proizvajalci strinjali, da močnostnih transformatorjev ne bodo prodajali v Evropi, evropski proizvajalci pa so se strinjali, da ne bodo prodajali na Japonskem.

Rok za odgovor na obvestilo o nasprotovanju

Strankam je bil za odgovor na obvestilo o nasprotovanju prvotno odobren rok šestih tednov. Vse stranke so zahtevale podaljšanje, kar sem delno odobril. Vse stranke so v podaljšanem roku odgovorile na obvestilo o nasprotovanju.

Vpogled v spis

Strankam je bil vpogled v spis preiskave Komisije omogočen tako, da so prejele CD-ROM. Vpogled v izjave podjetij, ki so jih predložili prosilci za imuniteto in prizanesljivost, pa je bil možen le v prostorih Komisije.

V skladu z obvestilom Komisije o vpogledu v spis (1) je bil odobren dodaten vpogled v nekatere dokumente, ki jih je Komisija prejela po ustnem zaslišanju in ki naj bi jih upoštevala v končni odločbi kot obremenilne dokaze.

Ustno zaslišanje

Ustno zaslišanje, na katerem so bile zastopane vse stranke, je na zahtevo strank potekalo 17. februarja 2009.

Med ustnim zaslišanjem je bilo eni od strank omogočeno, da odgovori na vprašanje v pisni obliki. Ta odgovor je bil pozneje poslan vsem strankam, ki so lahko predložile pripombe, zato je bil odobren prej navedeni dodatni vpogled.

Glavna postopkovna vprašanja strank

Stranke so predložile več trditev v zvezi s pravicami do obrambe, za katere po podrobni preučitvi menim, da so neutemeljene. Glavne trditve so:

— Komisija upošteva dokaze, ki pomenijo samoobtožbo, čeprav je bila njegova prošnja zavrnjena. Obvestilo o prizanesljivosti iz leta 2002 določa, da lahko prosilec za imuniteto umakne dokaze, ki jih je predložil v prošnji za imuniteto, če prošnja ni sprejeta (2). Ker prosilec te možnosti ni izkoristil, je lahko Komisija navedene dokaze upoštevala, ne da bi pri tem kršila pravice do obrambe.

— Komisija upošteva dokaze, ki jih je pridobila med pregledi v drugi (vendar povezani) zadevi. Med preiskavo sem ugotovil, da so bili navedeni dokazi pozneje prostovoljno predloženi v zvezi s prošnjo za prizanesljivost in kot odgovor na zahtevo za informacije v tej zadevi. Zato dejstvo, da je te dokaze Komisija pridobila tudi med pregledi v drugi zadevi, ne more pomeniti kršitve pravic do obrambe.

— Evropske stranke so bile obveščene o natančnem obsegu preiskave na začetku postopka, medtem ko so bile japonske stranke o tem obveščene šele ob vročitvi obvestila o nasprotovanju. V zvezi s tem ugotavljam, da je bilo v preiskavi poleg prijateljskega dogovora prvotno obravnavano tudi določeno ravnanje znotraj EU, pri katerem japonske stranke domnevno niso sodelovale. Dejstvo, da so bile evropske stranke obveščene o manjšem obsegu preiskave zoper njih, ne pomeni diskriminacije in nikakor ni kršitev pravic japonskih strank do obrambe.

— V nasprotju z načelom enake obravnave so bili nekateri dokumenti v spisu razkriti prosilcu za prizanesljivost pred vročitvijo obvestila o nasprotovanju, drugim strankam v postopku pa ne. Menim, da ustrezni službi Komisije nič ne preprečuje, da bi med preiskavo razpravljala s strankami o nekaterih informacijah in tako poskušala preiskavo bolje razumeti in jo pospešiti. To velja predvsem v zvezi s prosilci za prizanesljivost. V vsakem primeru so bile te informacije pozneje na voljo vsem strankam med postopkom vpogleda v spis. Zato s tem zgodnjim razkritjem ni moglo biti kršeno načelo enake obravnave ali prizadete pravice drugih strank do obrambe.

— Ena od strank je izjavila, da ni prejela pisnega potrdila o svoji prošnji za prizanesljivost, ki je bila pozneje zavrnjena. Poleg tega je izjavila, da zadevna služba Komisije v dopisu o zavrnitvi prošnje za prizanesljivost ni jasno navedla datuma primerjave med predloženimi informacijami in informacijami, ki so bile Komisiji že na voljo. V skladu z obvestilom o prizanesljivosti iz leta 2002 (3) prosilec za prizanesljivost prejme pisno potrdilo o datumu prejema prošnje. Zato nezagotovitev takšnega potrdila pomeni postopkovno nepravilnost. Poleg tega zlasti zaradi neobstoja takšnega potrdila menim, da je procesna nepravilnost tudi dejstvo, da v dopisu o zavrnitvi prošnje za prizanesljivost ni bil jasno naveden datum primerjave. Kljub temu menim, da nobena od navedenih postopkovnih nepravilnosti ni takšna, da bi pomenila kršitev pravic do obrambe, pri čemer puščam odprto vprašanje, ali bi lahko datum primerjave odločilno vplival na položaj prosilca glede prizanesljivosti.

Osnutek odločbe

V osnutku odločbe Komisija ponovno potrjuje nasprotovanja iz obvestila o nasprotovanju, čeprav se je trajanje kršitve znatno zmanjšalo.

Menim, da so v osnutku odločbe obravnavana le nasprotovanja, v zvezi s katerimi so lahko stranke podale svoja stališča.

Sklepna ugotovitev

Glede na navedene ugotovitve menim, da je bila v tej zadevi pravica do zaslišanja v zvezi z vsemi strankami v postopku upoštevana.

Bruselj, 5. oktobra 2009 Michael ALBERS

(1) UL C 325, 22.12.2005, str. 7, točka 27.

(2) UL C 45, 19.2.2002, str. 3, točka 17.

(3) UL C 45, 19.2.2002, str. 3, točki 14 in 25.