Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 98/70/ES o kakovosti motornega bencina in dizelskega goriva ter spremembi Direktive 2009/28/ES o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov

(COM(2012) 595 final – 2012/0288 (COD))

2013/C 198/09

Poročevalec: Lutz RIBBE

Evropski parlament in Svet sta 19. novembra 2012 sklenila, da v skladu s členom 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosita za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 98/70/ES o kakovosti motornega bencina in dizelskega goriva ter spremembi Direktive 2009/28/ES o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov

COM(2012) 595 final – 2012/0288 (COD).

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela dne 3. aprila 2013.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 489. plenarnem zasedanju 17. in 18. aprila 2013 (seja z dne 17. aprila) s 147 glasovi za, 26 glasovi proti in 23 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

Komisija želi še močneje spodbujati uporabo ostankov, odpadkov in stranskih proizvodov za proizvodnjo goriv. EESO ima o tem na splošno pozitivno mnenje, vendar je treba tudi pri tem dobro paziti, da se bo izvajala usklajena politika in da ne bo prišlo do novih problemov. Prav pri tem pa EESO zaznava nevarnosti v predlogu Komisije.

Biomasa je sicer obnovljiva, površine, na katerih se prideluje, pa so omejene. Zato je prav, da se posredne spremembe v rabi zemljišč – če se nanašajo na konkurenco za zemljišča – upoštevajo pri pripravi politike. Do takšnih sprememb oziroma konkurence pa pride le, če dosedanjo proizvodnjo živil oziroma krme nadomesti na primer proizvodnja energije iz biomase, ne pa tudi, če pride samo do regionalnih prerazporeditev v pridelavi.

Pristop na podlagi posrednih sprememb v rabi zemljišč, ki ga je izbrala Komisija, je del primerjalne ocene fosilnih in biogenih energentov, ki se osredotoča le na emisije toplogrednih plinov. Za vprašanja, kot je npr. zanesljivost oskrbe ali omejenost fosilnih virov, v tej enačbi ni prostora in se ne upoštevajo. Zaradi tega pristop na podlagi posrednih sprememb v rabi zemljišč ne ustreza zahtevam trajnostne politike.

Predlog postavlja pod vprašaj evropsko proizvodnjo beljakovin in s tem tudi uporabo nepredelanih rastlinskih olj za proizvodnjo energije, ki je na določenih področjih zelo smiselna, saj je Komisija rastlinska olja uvrstila med dejavnike posrednih sprememb v rabi zemljišč, s čimer jih je omejila. To pa ni upravičeno. Rastlinska olja niso "glavni proizvodi", temveč nastajajo kot stranski proizvodi pri zaželeni pridelavi stročnic v Evropi. Pridelavo oljnic v Evropi, iz katerih se proizvajajo beljakovinska krma in hkrati rastlinska olja (in s tem nadomesti uvoz soje), bi bilo treba v okviru trajnostnih kmetijskih pridelovalnih metod spodbujati, ne pa omejevati.

Pri biogorivih, ki jih Komisija imenuje "napredna" in jih želi zdaj spodbujati, vidi EESO nevarnost, da se bodo dragoceni potencialni ponori ogljika (kot so les, slama in listje) uporabljali kot osnova za goriva, kar bi vodilo v zvišanje koncentracije CO2 v zraku (glej točko 4).

Biogoriva vseh vrst niso trajna rešitev za razširjeno prekomerno porabo energije. Že zaradi svoje omejene dostopnosti ne bodo mogla nadomestiti fosilnih goriv. Gre torej kvečjemu za prehodno rešitev – še posebej v avtomobilskem prometu, v katerem so na vidiku alternative tekočim gorivom – pa še ta ima lahko precejšnje neželene stranske učinke in nikakor ne bi smela odvrniti pozornosti od tega, da je zmanjšanje naše porabe energije neizogibno, ne glede na vir energije.

EESO se zaveda, da na nekaterih področjih mobilnosti, v kmetijstvu in gozdarstvu trenutno še ni izvedljivih alternativ tekočim gorivom. Čista rastlinska olja so lahko praktična alternativa, vendar je tudi njihov obseg proizvodnje omejen, zato je treba njihovo območje uporabe načrtovati zelo strateško.

EESO na splošno ugotavlja, da obstajajo med različnimi politikami Komisije velike neskladnosti, ki jih je treba nujno odpraviti. Komisijo poziva, da na novo razmisli o svoji politiki energije iz biomase v celoti in še posebej na področju prometa. Pri tem mora upoštevati omejenost površin (in z njimi biomase), energetsko bilanco in učinkovitost posameznih vrst energije iz biomase (in s tem raznolike potenciale zmanjšanja toplogrednih plinov) ter ekonomičnost. Treba je posvečati veliko več pozornosti izgubi energije pri postopkih pretvorbe, razvijati in spodbujati alternative motorjem z notranjim izgorevanjem v prometnem sektorju (npr. elektromobilnost, vodikova tehnologija) ter pripraviti ločeno evropsko strategijo za trajnostno evropsko pridelavo beljakovin in rastlinskih olj ter njihovo uporabo.

2. Uvod: politični okvir in predstavitev predlogov Komisije

Z Direktivo 2009/28/ES (direktiva o obnovljivih virih energije) so bili določeni zavezujoči cilji za razvoj obnovljivih virov energije (v nadaljevanju OVE); do leta 2020 naj bi njihov delež v porabi energije znašal 20 %. Državam članicam je pri izvajanju dopuščena visoka stopnja prožnosti, saj se lahko same odločijo, na kateri sektor (električna energija, ogrevanje/hlajenje oziroma promet) se bodo v prvi vrsti osredotočile.

Ta prožnost pa ne velja za prometni sektor; tukaj je predpisan obvezujoč najnižji delež v porabi energije, ki znaša 10 %. Sprva je bilo načrtovano, da se ta delež predpiše v obliki biogoriv (3) , po kritiki EESO in EP pa je bilo sklenjeno, da se prištejejo tudi druge oblike energije iz obnovljivih virov (npr. električna energija iz obnovljivih virov za pogon avtomobilov in vlakov, bioplin itd.).

Sedanji predlogi sprememb so nastali na podlagi "Poročila o posrednih spremembah v rabi zemljišč za biogoriva in tekoča biogoriva" (4) , ki ga je Komisija objavila leta 2010 in v katerem je ugotovila, da je treba obvladovati "posredn[e] sprememb[e] v rabi zemljišč za biogoriva".

V osnovi Komisija vztraja pri uporabi goriv iz rastlin v prometu, ki jo EESO kritizira, vendar naj bi se zdaj uvedla omejitev "običajnih agrogoriv" in začel prehod na t. i. "napredna" biogoriva, pri katerih ne obstaja nevarnost posrednih sprememb v rabi zemljišč. Biogoriva, ki jih Komisija opredeljuje kot "napredna", so tekoča goriva, ki se pridobivajo na primer iz biogenih odpadkov/ostankov ali alg. Po mnenju Komisije je treba njihovo proizvodnjo spodbujati, saj zdaj na trgih niso na voljo v velikih količinah. Spodbude naj bi zagotovili s povečanjem ponderja "naprednih biogoriv" do 10-odstotnega cilja za promet, določenega v Direktivi 2009/28/ES, v primerjavi z običajnimi agrogorivi.

3. Splošne ugotovitve

EESO je v mnenju (5) o takratnem osnutku direktive o obnovljivih virih energije pozdravil in podprl splošne cilje direktive, bil pa je kritičen do uporabe energije iz biomase v prometu.

Vendar je EESO zavrnil posebno obravnavo prometnega sektorja in osredotočenje na agrogoriva v njem, med drugim z utemeljitvijo, da "je strateški cilj del dizelskega goriva in motornega bencina nadomestiti z agrogorivom eden od najmanj učinkovitih in najdražjih ukrepov za varstvo podnebja ter trenutno predstavlja zelo neustrezno naložbo finančnih sredstev. EESO ne more razumeti, zakaj naj bi se politično najbolj spodbujali prav najdražji ukrepi, zlasti ker je poleg gospodarskih vprašanj popolnoma odprtih še zelo veliko okoljskih in socialnih vprašanj[…]. Zato zavrača ločeni 10-odstotni cilj za agrogorivo." (6) To stališče ostaja nespremenjeno.

Glede na dandanašnji obseg prometa bo z agrogorivi mogoče doseči le zelo zanemarljiv del tega cilja. Organizacija ZN za prehrano in kmetijstvo (FAO) je izračunala, da bi morali za proizvodnjo agrogoriv uporabiti dve tretjini vseh obdelovalnih površin, ki so sedaj na voljo na svetu, če bi hoteli današnjim svetovnim potrebam prometnega sektorja po energiji zadostiti z agrogorivi.

Raznovrstna biogoriva torej niso trajna rešitev za razširjeno prekomerno porabo energije. Že zaradi svoje omejene dostopnosti bodo fosilna goriva lahko nadomestila le v zelo omejenem obsegu. Gre torej kvečjemu za prehodno rešitev – še posebej v avtomobilskem prometu, v katerem so na vidiku alternative tekočim gorivom – pa še ta ima lahko precejšnje neželene stranske učinke in nikakor ne bi smela odvrniti pozornosti od tega, da je zmanjšanje naše porabe energije neizogibno, ne glede na vir energije.

Eden od razlogov za kritičnost in zadržanost EESO do predloga Komisije iz leta 2008 je bilo vprašanje posrednih sprememb v rabi zemljišč. Odbor zato pozdravlja sedanji pristop, katerega namen je omejiti uporabo običajnih agrogoriv.

Odbor opozarja Komisijo, Evropski parlament in Svet, da do posrednih sprememb v rabi zemljišč ne prihaja samo zaradi uporabe tekočih goriv, temveč so neločljivo povezane z uporabo biomase, pri kateri ne gre za odpadke.

To bi pomenilo, da bi bilo treba zaradi doslednosti pri energentih v plinasti in trdni obliki uporabiti podoben pristop kot sedaj pri tekočih gorivih. V Nemčiji se je leta 2011 na primer poleg 1,2 milijona ha obdelovalnih površin za gojenje rastlin za proizvodnjo običajnih agrogoriv uporabljal že približno 1 milijon ha za gojenje rastlin (predvsem koruze) za proizvodnjo bioplina. Če se rastline predelajo v gorivo, je treba upoštevati dejavnik posredne spremembe v rabi zemljišč, če pa se uporabijo za proizvodnjo električne energije, pa ne. To je nelogično in nedosledno.

Pogosto so na voljo alternative ali pa jih je mogoče razviti, npr. v okviru elektromobilnosti, za katero je mogoče pridobivati vetrno in sončno energijo ob veliko manjši porabi površin. Za proizvodnjo 10 GWh električne energije letno je na primer potrebnih 400 ha zemljišč za pridelavo koruze in le 8 ha strešnih površin, pokritih s fotovoltaičnimi napravami, oziroma 0,3 ha zemljišč z vetrnimi elektrarnami. Z drugimi besedami: kjer je npr. elektromobilnost izvedljiva in tudi gospodarsko smiselna oziroma izvedljiva v praksi, jo je treba nadalje razvijati in uporabljati, da se konkurenca za zemljišča v kar največji možni meri prepreči oziroma zmanjša.

Komisija se zaveda, da bodo tako imenovana "napredna" biogoriva, ki se pridobivajo iz ostankov oziroma alg, veliko dražja od "običajnih" agrogoriv iz rastlin za prehrano. Ker Komisija predpostavlja, da bodo za doseganje 10-odstotnega cilja potrebna takšna "napredna" goriva, pri ugotavljanju, kako ga izpolniti, uporablja računski trik. Vsak liter "naprednega goriva", pridobljenega iz surovin, navedenih v delu A Priloge IX osnutka direktive (torej npr. iz alg, slame, živalskega gnoja ali blata iz čistilnih naprav, orehovih lupin ali lubja, oblancev in žagovine ali listja), je pomnožen s 4, torej se šteje kot štirje litri "običajnih agrogoriv". Goriva, ki se pridobivajo na primer iz uporabljenega olja za kuhanje, živalskih maščob in neživilske celuloze (del B Priloge IX), se pomnožijo z 2.

Ne glede na to, ali bo 10-odstotni cilj dosežen z 2,5 % "sodobnih" biogoriv ali z mešanico največ 5 % običajnih biogoriv in na primer 1,25 % "naprednih" biogoriv, tega nikakor ni mogoče šteti kot bistven doprinos k povečanju zanesljivosti oskrbe v EU in k varstvu podnebja.

Nikomur v Evropi pa ne bi prišlo na misel, da bi sežigal oljne pogače. Dejstvo je, da je pridelava oljnic v Evropi izredno smiselna. Oljno repico so v zadnjih desetletjih na primer razvijali z žlahtnjenjem, da bi spodbudili njeno pridelavo v krmne namene ter s tem izboljšali izjemno slabo oskrbo Evrope z beljakovinami. EESO je večkrat opozoril, da je to nujno, kajti danes je treba uvoziti kar 75 % beljakovinske krme. Evropska pridelava stročnic lahko zmanjša njihov uvoz, na primer soje, s tem pa tudi negativne ekološke in socialne učinke, do katerih deloma prihaja zaradi industrijske pridelave soje v čezmorskih državah.

Posredne spremembe v rabi zemljišč so samo eno merilo, energija iz biomase je več kot le vprašanje potrebe po zemljiščih in emisij toplogrednih plinov

Komisija po eni strani trdi, da želi spodbujati stranske oziroma odpadne proizvode, vendar s svojim predlogom postavlja pod vprašaj evropsko proizvodnjo beljakovin in s tem tudi izjemno smiselno uporabo nepredelanih rastlinskih olj. To nikakor ni usklajena politika.

Pri primerjalnih podatkih o toplogrednih plinih tudi ni dovolj strogega ločevanja med nafto (ki je osnova za bencinsko in dizelsko gorivo ter kerozin), torej fosilnim, tj. omejenim gorivom, in na primer obnovljivim rastlinskim oljem (kot odpadkom evropske strategije za beljakovine), ki ga je mogoče vedno znova pridelati. Da bo uporaba primerjalnih podatkov o toplogrednih plinih smiselna, mora nujno upoštevati to razliko med fosilnimi in obnovljivimi gorivi. To pomeni, da je treba naftnim derivatom – glede na njihove specifične posledice – pripisati precejšen malus; poleg tega je treba v podnebno bilanco fosilnih energentov všteti nove (podnebju) škodljive metode pridobivanja (npr. pridobivanje nafte iz katranskega peska ali skrilavca). Komisija mora na tem področju popraviti pomanjkljivosti.

Poleg tega je treba tudi upoštevati, da obstajajo med posameznimi biogenimi gorivi izjemne razlike. Emisije toplogrednih plinov pri biogorivih so posledica a) načina pridelave rastlin in b) porabe pri tehnični proizvodnji biogoriva, vključno s prevozom surovin in končnih proizvodov.

Treba je razlikovati med biogorivi iz pridelave, ki je prijazna naravi in gospodarna z viri (npr. ekološko kmetovanje), in biogorivi, ki se pridobivajo z uporabo številnih kmetijskih kemikalij (kar poslabša bilanco toplogrednih plinov), med lokalno proizvedenimi gorivi in gorivi iz velikih centraliziranih obratov itd. Komisija takšnega razlikovanja ne uporablja.

Namesto tega so s predlaganimi metodami Komisije za izračunavanje začuda celo "napredna" goriva, ki se proizvajajo z veliko uporabo energije in prevoznih sredstev, bolje ocenjena kot surovina, ki jo narava ponuja skoraj "brezplačno" (kot je čisto rastlinsko olje); glej točko 4. EESO meni, da to ni sprejemljivo.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Komisija trdi, da pri "naprednih" gorivih ni nevarnosti posrednih sprememb v rabi zemljišč. EESO bi rad opozoril, da to nikakor ne pomeni, da ta goriva niso podnebno neoporečna. Odbor želi v nadaljevanju izraziti kritično stališče do načrtovanega pristopa, in sicer na podlagi štirih konkretnih primerov s seznama "odpadkov", ki ga predlaga Komisija.

4.2 Glicerin

Komisija se zdaj pri "naprednih" biogorivih med drugim zanaša na glicerin, namesto na "običajni" biodizel, ki ga želi omejiti. Vendar so ravno evropski proizvajalci biodizla v zadnjih letih postali največji dobavitelji glicerina v Evropi, saj 80 % evropske proizvodnje glicerina izvira iz proizvodnje biodizla. (8) EESO se sprašuje, od kod bo v prihodnosti prišla "surovina glicerin", ki bi jo bilo treba uporabljati v večji meri, če namerava Komisija omejiti proizvodnjo njene izhodiščne surovine (biodizel). To je že samo po sebi protislovno.

Komisija je sama zapisala, da bi bilo z vidika podnebne politike in energije tako ali tako bolj smiselno, če bi rastlinska olja uporabljali kar v neobdelani obliki in jih ne bi estrificirali v biodizel (glej del A Priloge V Direktive 2009/28/ES). Pri tej metodi, ki ima smisel s podnebnega vidika, glicerin sploh ne bi nastal. Sedanji predlog Komisije vodi v občutno in uničujoče "izkrivljanje konkurence" pri razvrščanju glede na emisije toplogrednih plinov. Industrijski ostanek glicerin, ki nastane pri energetsko intenzivnem proizvodnem postopku (namreč pri estrifikaciji rastlinskega olja v biodizel), je pomnožen s faktorjem štiri in dobi tako lažno boljšo oceno z vidika toplogrednih plinov kot izhodiščna surovina rastlinsko olje. Na papirju imamo torej prihranek toplogrednih plinov, ki pa v resnici ne obstaja (glej tudi točko 4.4.3).

4.3 Les ("Biomass to liquid")

Tehnično je nedvomno mogoče "utekočiniti biomaso", kot to predlaga Komisija na primer z uporabo lesa. Postopek Fischer-Tropsch, ki se pri tem uporablja, je poznan že desetletja. Pri tem postopku molekule lignina lesa popolnoma razgradijo in z dovajanjem vodika pretvorijo ogljikov monoksid, ki pri tem ostane, v ogljikovodikove molekule.

Postopka pa ni (!) mogoče izvajati z lesnimi odpadki ali lubjem, saj je zanj potreben najbolj kakovosten les (konkurenca proizvodnji pohištva in furnirja), kajti druge molekule, ki so prisotne ravno v odpadnem lesu in lubju, motijo postopek Fischer-Tropsch.

Ta postopek terja izjemno veliko energije! Iz 1 000 kg najboljše deblovine (s 60 masnimi odstotki organske snovi) je mogoče proizvesti 135 kg dizelskega goriva. Pri tem se 85 % energije, pridobljene iz lesa, izgubi in samo približno 15 % se je pretvori v "napredno biogorivo". To pomeni, da se iz gozda s 1 000 drevesi več kot 850 dreves pokuri za procesno energijo, da se iz manj kot 150 dreves pridobi gorivo. Nato se pri izgorevanju goriva iz utekočinjene biomase v avtomobilskih motorjih celoten ogljikov dioksid iz vseh 1 000 dreves, vezan s fotosintezo, sprosti v zrak.

To je energetsko nesprejemljivo nizka stopnja učinkovitosti in še zdaleč ne dosega energetske učinkovitosti, ki jo vedno zahteva Komisija. V skladu s cilji energetske učinkovitosti se je treba posluževati procesov, s katerimi je mogoče doseči zadovoljiv učinek z vidika rabe energije.

EESO poudarja, da se les iz trajnostnega gozdarstva seveda sme in mora uporabljati v energetske namene, da npr. zamenja fosilne energente, kot sta nafta in premog. Že v preteklosti pa je opozoril, (9) da je treba upoštevati priporočila Skupnega raziskovalnega središča ter najprej uvesti podnebno najučinkovitejše in gospodarsko najbolj smiselne ukrepe. To najbolj velja za izkoriščanje toplote iz lesa (npr. sistemi za lokalno oskrbo s toploto, najbolje v povezavi z obrati za soproizvodnjo toplote in električne energije), ne pa za kemično pretvorbo lesa v tekoča goriva za promet, za katero se porabi veliko energije. (10)

4.4 Slama

Z ekološkega in podnebnega vidika je več kot vprašljivo, da Komisija slamo kratko malo opredeljuje kot "ostanek" (v smislu neuporabnega odpadka). Slama je bila več stoletij glavni material, ki se je recikliral na kmetijah. V enem hektarju zdrave obdelovalne zemlje živi približno 10 ton živih bitij, ki jih je treba nahraniti. Pri tem se je treba zavedati, da živa bitja, ki živijo v tleh, v več sto letih proizvedejo humus ravno iz slame, listja, ovenele trave in podobnega. Humus pomeni kakovost tal, rodovitnost in ponor CO2.

Omeniti je treba še en vidik, ki ni bil pretehtan: če je ekosistemu tal odvzeta slama, to ne povzroča problemov le strukturi tal in mikroorganizmom. Tudi hranila, ki se s tem odvzamejo, je treba nadomestiti v obliki mineralnih gnojil, njihova proizvodnja pa terja tako denar kot tudi veliko energije.

Odbor spominja na svoje mnenje z dne 19. septembra 2012 o predlogu sklepa o pravilih za obračunavanje emisij in odvzemov toplogrednih plinov, ki nastanejo pri dejavnostih, povezanih z rabo zemljišč, spremembo rabe zemljišč in gozdarstvom, ter akcijskih načrtih o takšnih emisijah in odvzemih. (11) V njem je zapisal, da morajo akcijske načrte, na primer za vzpostavitev skladišč CO2 v kmetijstvu, "nujno dopolnjevati drugi politični ukrepi oziroma jih je treba kombinirati z obstoječimi, da se ustvarijo okvirni pogoji, ki omogočajo lastnikom in obdelovalcem izvajanje ustrezno učinkovitih ukrepov LULUCF na gospodarsko smiseln način in ne le v njihovo škodo". Obžalovanja vredno je, da je Komisija slaba dva meseca po tem, ko je Odbor zapisal to načelo, objavila obravnavani predlog, naj se slama predeluje v "napredno" gorivo, s čimer je ponovno nakazala popolnoma nasprotno usmeritev.

4.5 Listje

5. Predlogi EESO

EESO poziva Komisijo, naj povsem na novo premisli o svoji politiki energije iz biomase, še posebej v zvezi z biogorivi. Pri tem mora upoštevati omejenost površin (in z njimi biomase), energetsko bilanco in učinkovitost posameznih vrst energije iz biomase (in s tem raznolike potenciale zmanjšanja toplogrednih plinov) ter ekonomičnost. Odbor Komisiji priporoča, da pri tem upošteva pomembne ugotovitve Skupnega raziskovalnega središča in tudi glavne trditve iz študije nemškega Zveznega urada za okolje (12) , ki je bila predstavljena na spremljevalnem dogodku EESO v okviru podnebne konference v Durbanu.

Komisija bi morala razviti strategijo, ki bi – kot v primeru načrtovane evropske strategije za beljakovine – potrebo po zagotavljanju energije na energetsko učinkovit način povezala z naravnimi procesi, na primer v kmetijstvu in gozdarstvu. To pomeni, da bi bilo treba pridelavo oljnic v Evropi, iz katerih se proizvajajo beljakovinska krma in hkrati rastlinska olja (in s tem nadomesti uvoz soje), v okviru trajnostnih kmetijskih pridelovalnih metod spodbujati, ne pa omejevati.

Komisija bi morala omejene možnosti uporabe biogoriv strateško usmeriti izključno na področja, na katerih v nasprotju z avtomobilskim prometom še ni na vidiku resnično obetavnih alternativ fosilnim gorivom. Med temi področji so zračni in ladijski promet pa tudi samo kmetijstvo in gozdarstvo (torej za terenska vozila).

Morala pa bi tudi resno jemati lastno načelo, da se energija iz biomase uporablja tam, kjer se lahko z gospodarsko najmanjšimi stroški doseže največji energetski in podnebni učinek. To pa je nedvomno na področju "uporabe toplote", ne pa na področju tekočih goriv.

EESO je že večkrat izrazil svoje mnenje o obnovljivih virih energije v kmetijstvu in med drugim opozoril, da omogoča uporaba čistega rastlinskega olja zanimive alternative na tem področju. Avstrija je na primer izkoristila rezultate projekta za uporabo čistih, kemično neobdelanih rastlinskih olj, ki ga je v okviru 7. okvirnega raziskovalnega programa podprla Komisija, ter jih bo v kmetijstvu okrepljeno uporabljala. Obžalovanja vredno je, da Komisija tega nikjer ne omenja oziroma se na to ne odzove s svojimi pobudami.

EESO se želi v prihodnosti še intenzivneje udeleževati družbene razprave o temah, kot so raba zemljišč, konkurenca za zemljišča in vse večji problem pozidave tal.

(1) COM(2013) 17 final.

(2) Glej mnenje "Sveženj "zelena energija za promet""(še ni sprejeto).

(3) V predlogu direktive se uradno uporablja izraz "biogoriva". EESO je v različnih mnenjih opozoril na številne okoljske težave, ki izhajajo iz teh "bio"goriv. Ker zlog "bio" namiguje, da gre za ekološko neoporečen proizvod (če primerjamo z "bio"loškim kmetovanjem), uporablja EESO v svojem mnenju namesto izraza biogorivo izraz agrogorivo.

(4) COM(2010) 811 final z dne 22.12.2010.

(5) UL C 77, 31.3.2009, str. 43.

(6) UL C 77, 31.3.2009, str. 43.

(7) Pri oljni repici to nanese približno devet ton na hektar, vendar se energetska vrednost te slame pri izračunu toplogrednih plinov začuda ne upošteva!

(8) Glej letno poročilo 2009 podjetja ADM: http://www.oelag.de/images_beitraege/downloads/ADM%20GB%202009%20final.pdf.

(9) UL C 77, 31.3.2009, str. 43.

(10) Skupno raziskovalno središče Evropske komisije: Biofuels in the European Context: Facts, Uncertainties and Recommendations (Biogoriva v evropskem kontekstu: dejstva, negotovosti in priporočila), 2008, http://ec.europa.eu/dgs/jrc/downloads/jrc_biofuels_report.pdf (na voljo le v angleščini).

(11) UL C 351, 15.11.2012, str. 85.

(12) Globale Landflächen und Biomasse nachhaltig und ressourcenschonend nutzen (Trajnostna in z viri gospodarna uporaba svetovnih zemljišč in biomase), Zvezni urad za okolje, 2012; http://www.umweltbundesamt.de/uba-info-medien/4321.html.

PRILOGA

k Mnenju Evropskega ekonomsko-socialnega odbora

Naslednji amandmaji, ki so bili zavrnjeni, so prejeli vsaj četrtino glasov:

Točka 3.16 (amandma 8)

Spremeni se tako:

EESO v sedanjem predlogu Komisije ne najde prepričljivega splošnega koncepta, niti v zvezi z energijo iz biomase niti za rešitev problematike, ki jo Komisija vedno znova navaja na področju prometa, in sicer:

a) izjemno visoko odvisnost od uvoza energije in

b) izrazito neuspešen nadzor emisij toplogrednih plinov.

Sicer pa je treba opozoriti, da predvidena obveznost poročanja o emisijah toplogrednih plinov, ki so posledica sprememb v rabi zemljišč, s praktičnega in tehničnega vidika skoraj ni izvedljiva in bi na vsak način povzročila precejšnjo dodatno obremenitev za upravo in za zadevna podjetja.

Obrazložitev

Obrazložitev bo podana ustno.

Rezultat glasovanja

Za : 63 Proti : 79 Vzdržani : 34

Točka 4.3.1 (amandma 11)

Spremeni se tako:

Tehnično je nedvomno mogoče "utekočiniti biomaso", kot to predlaga Komisija na primer z uporabo lesa. Postopek Fischer-Tropsch, ki se pri tem uporablja, je poznan že desetletja. Pri tem postopku molekule lignina lesa popolnoma razgradijo in z dovajanjem vodika pretvorijo ogljikov monoksid, ki pri tem ostane, v ogljikovodikove molekule. Biomaso je tehnično mogoče pretvoriti v tekoče gorivo, kot to predlaga Komisija v primeru lesa, in sicer na različne načine. Postopek Fischer-Tropsch (pri katerem se molekule lignina lesa popolnoma razgradijo in se ogljikov monoksid, ki pri tem ostane, navadno z dovajanjem vodika pretvori v ogljikovodikove molekule) je na primer poznan že desetletja. Poleg te so bile razvite še nove metode.

Obrazložitev

Čeprav je postopek Fischer-Tropsch dobro znan, je kot primer zavajajoče uporabiti samo eno metodo.

Rezultat glasovanja

Za : 53 Proti : 89 Vzdržani : 30

Točka 4.3.2 (amandma 12)

Spremeni se tako:

Postopka pa ni (!) mogoče izvajati z lesnimi odpadki ali lubjem, saj je zanj potreben najbolj kakovosten les (konkurenca proizvodnji pohištva in furnirja), kajti druge molekule, ki so prisotne ravno v odpadnem lesu in lubju, motijo postopek Fischer-Tropsch. Ti postopki se lahko v skladu z načelom učinkovite rabe virov uporabljajo za ostanke pri sečnji, tokove stranskih proizvodov v industriji in les iz redčenja v sklopu upravljanja gozdov. Tako se doseže učinkovitejša raba lesa, za pridobivanje energije pa se ne uporablja kakovostna hlodovina.

Obrazložitev

Prvotno besedilo ni točno. Postopki omogočajo učinkovitejšo rabo lesa.

Rezultat glasovanja

Za : 54 Proti : 96 Vzdržani : 27

Točka 4.3.3 (amandma 13)

Spremeni se tako:

Ta postopek terja izjemno veliko energije! Iz 1 000 kg najboljše deblovine (s 60 masnimi odstotki organske snovi) je mogoče proizvesti 135 kg dizelskega goriva. Pri tem se 85 % energije, pridobljene iz lesa, izgubi in samo približno 15 % se je pretvori v "napredno biogorivo". To pomeni, da se iz gozda s 1 000 drevesi več kot 850 dreves pokuri za procesno energijo, da se iz manj kot 150 dreves pridobi gorivo. Nato se pri izgorevanju goriva iz utekočinjene biomase v avtomobilskih motorjih celoten ogljikov dioksid iz vseh 1 000 dreves, vezan s fotosintezo, sprosti v zrak. Če je postopek pravilno izpeljan, je z vidika energije in virov izredno učinkovit. Najboljša deblovina se še vedno uporabi za žagani les in druge proizvode in stranski proizvodi, kot so lubje, žagovina in gozdni odpadki, se obdelajo in uporabijo za gorivo za promet, električno energijo in ogrevanje. Iz 1 000 kg suhega lesa se proizvede 526 kg metanola in 205 kg dizelskega goriva FT. To pomeni, da se približno 60 % energijske vsebnosti lesa lahko spremeni v metanol ali približno 50 % v dizelsko gorivo s tehnologijami, ki so se industrijsko že dokazale. Razvijajo se procesi, s katerimi bo mogoče učinkovitost povečati še za 5 %. Če se proizvodnja goriva vključi v gozdarsko industrijo ali druge industrije, ki rabijo toploto, bo mogoče izkoristiti toploto, ki nastaja kot stranski proizvod tega procesa, s čimer bi se celotna učinkovitost uporabe lesa povečala na 70–80 %.

Obrazložitev

Izjava ni pravilna in daje popolnoma napačen vtis o sedanji proizvodnji biogoriv.

Rezultat glasovanja

Za : 66 Proti : 99 Vzdržani : 24

Točka 4.3.5 (amandma 15)

Spremeni se tako:

Kljub temu je ta postopek v okviru politike EU za energijo iz obnovljivih virov predstavljen kot v glavnem ogljično nevtralen ravno zato, ker naj bi kot procesno energijo uporabljali les. Po drugi strani pa EU načrtuje gradnjo skladišč ogljika. Ali torej ni najbolje spremeniti CO2 v les in ga vanj dolgoročno vezati, namesto da ga takoj ponovno sežgemo, na primer za proizvodnjo "naprednih biogoriv"? Les velja za vir energije, ki je dokazano ogljično nevtralen glede na čas, ki ga drevesa potrebujejo za rast. Uporaba biomase je pokazala, da ima pozitivne posledice na podnebje z izboljševanjem zmogljivosti gozda za rast in povečevanjem skladiščenja ogljika, pa tudi zato, ker zamenja uporabo fosilnih goriv in drugih neobnovljivih snovi.

Obrazložitev

Trajnostno gozdarstvo in večja uporaba lesa očitno povečata zmogljivosti gozda za vezanje ogljika in zagotavljata nadomestilo za neobnovljive vire. Zavajajoče je navajati, da bi gozdovi učinkoviteje delovali kot ponori ogljika, če jih ne bi uporabljali.

Rezultat glasovanja

Za : 60 Proti : 96 Vzdržani : 25

Točka 1.5 (amandma 1)

Spremeni se tako:

Pristop na podlagi posrednih sprememb v rabi zemljišč, ki ga je izbrala Komisija, je vprašljiv tudi zato, ker naj bi veljal za energente v tekoči, ne pa tudi v plinasti oziroma trdni obliki, s čimer se EESO ne strinja.

Obrazložitev

Ker je pristop na podlagi posrednih sprememb v rabi zemljišč na splošno problematičen, ne bi smeli zahtevati njegove razširitve še na druge energetske vire. Za energente v plinasti in trdni obliki se trenutno pripravljajo posebna merila trajnosti. Preden se ta pristop priporoči naprej, bi bilo treba pojasniti zadržke, navedene v tem mnenju.

Rezultat glasovanja

Za : 56 Proti : 93 Vzdržani : 36

Točka 1.7 (amandma 9)

Spremeni se tako:

Pri biogorivih, ki jih Komisija imenuje "napredna" in jih želi zdaj spodbujati, vidi EESO nevarnost, da se bodo dragoceni potencialni ponori ogljika (kot so les, slama in listje) uporabljali kot osnova za goriva, kar bi vodilo v zvišanje koncentracije CO2 v zraku (glej točko 4).

Obrazložitev

Ne gre za to, da bi evropske listopadne in iglaste gozdove uporabili za proizvodnjo naprednih biogoriv, ampak bi za to uporabili zgolj les iz redčenja in lesne odpadke. Z razpoložljivimi tehnikami so biogoriva učinkovitejša, kot je razbrati iz prvotnega besedila. Glej amandma k točki 4.3.3.

Rezultat glasovanja