UVOD

Evropska unija (EU) je največje gospodarsko in trgovinsko območje na svetu. Njena edinstvena in izrazita primerjalna prednost na globalni ravni je enotni trg, ki zajema več kot pol milijarde potrošnikov in več kot 20 milijonov podjetij.

Že od začetka sta nenehno izboljševanje in širjenje enotnega trga tesno povezani z razvojem politike konkurence EU. Sodišče je o prvih pomembnih protimonopolnih zadevah za preprečitev ovir v trgovini na enotnem trgu odločalo že v 60. letih prejšnjega stoletja, pri čemer je zlasti pomembna pionirska odločitev iz leta 1964 proti sporazumu med podjetjema Grundig in Consten. V navedeni zadevi je bil obravnavan sporazum o razdelitvi trga, zaradi katere so nastale znatne razlike v cenah v Franciji in Nemčiji. Sodišče je potrdilo odločitev v zadevi Grundig-Consten ter svoje stališče glede oviranja čezmejne trgovine in konkurence s strani zasebnih podjetij ponovilo tudi v naslednjih sodbah[1]. Sprejetje uredbe združitvah leta 1989 je pomenilo velik preskok v kakovosti na področju politike konkurence EU, ki je odražal razvoj notranjega trga po začetku veljavnosti Enotnega evropskega akta leta 1987. Politika konkurence EU je upoštevala nove tržne razmere, ki so omogočale večje možnosti za združevanje evropskih podjetij in pridobivanje premoženja zunaj nacionalnih meja. Prav tako je nadzor državnih pomoči postopoma postal eden ključnih stebrov enotnega trga, ki zagotavlja, da si lahko družbe konkurirajo pod enakimi pogoji, ne glede na to, kje imajo sedež, ter omogoča zaščitne ukrepe proti državam članicam, ki medsebojno tekmujejo za subvencije, s čimer škodujejo druga drugi in splošnemu evropskemu interesu. S sprejetjem Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 pred desetimi leti se je začelo novo obdobje uveljavljanja protimonopolnih pravil EU, v katerem so nacionalni organi, pristojni za konkurenco, postali zelo dejavni udeleženci. Protimonopolna pravila EU zdaj na enotnem trgu izvajajo številni nadzorni organi na podlagi enotnih standardov ocenjevanja. Navedena ureditev je znatno okrepila raven uveljavljanja protimonopolnih pravil EU in podpira zagotavljanje enakih pogojev za družbe v Evropi, ki poslujejo čezmejno.

Enotni trg se brez učinkovite politike konkurence EU ne more razviti v celoti. Brez te politike bi se namesto javnih ovir na področju trgovine in konkurence, ki se že več kot pol stoletja odpravljajo s pravili o prostem pretoku, pojavile ovire, ki jih povzročajo zasebna podjetja. Poleg tega državam članicam ne bi mogli preprečiti izkrivljanja trgovine in konkurence s številnimi subvencijami, kar je scenarij, ki že v osnovi daje prednost fiskalno močnejšim državam. Slabljenje politike konkurence EU bi oslabilo tudi enotni trg, kar bi škodovalo potencialu rasti EU, katere posamezna gospodarstva – zlasti tista v euroobmočju – so vse bolj medsebojno odvisna. Politika konkurence je hkrati izredno pomembna tudi zato, ker omogoča EU, da preprečuje zlorabe prevladujočega položaja, kartele in usklajena ravnanja, ki škodijo potrošnikom.

Evropska komisija je tudi leta 2012 kljub občasnim pozivom k milejšemu obravnavanju protikonkurenčnega ravnanja podjetij ali držav članic zaradi gospodarske krize zagotavljala dobro delovanje enotnega trga.

Neprimeren čas za manj strogo uveljavljanje pravil konkurence

Primer zgoraj navedenih težav so desetletje trajajoči svetovni karteli za izdelavo barvnih katodnih cevi za računalniške zaslone in televizorje, pri katerih so bile ugotovljene vse najhujše oblike protikonkurenčnega ravnanja na enotnem trgu. Barvne katodne cevi so glavni element v proizvodnji televizijskih in računalniških zaslonov, ki predstavlja od 50 do 70 % njihove cene. Evropska komisija je 5. decembra 2012 zaradi obstoja dveh kartelov oglobila sedem mednarodnih skupin družb z globo v višini 1 470 515 000 EUR.

Vse leto 2012 so se na obsežnih delih enotnega trga še vedno uporabljali vsi instrumenti politike konkurence EU, tj. uveljavljanje protimonopolnih pravil in pravil o združitvah ter nadzor državnih pomoči, da bi enotni trg bolje deloval. Leto 2012 je zaznamovala tudi 20. obletnica ponovnega zagona enotnega evropskega trga leta 1992. To poročilo o politiki konkurence se zato osredotoča na vlogo politike konkurence pri spodbujanju potenciala za rast enotnega trga. Komisija je leta 2012 poleg tega še naprej sodelovala z nacionalnimi organi, pristojnimi za konkurenco, da bi zagotovila usklajeno uporabo protimonopolnih pravil EU. Komisija je tesno sodelovala zlasti z nacionalnimi organi za konkurenco znotraj Evropske mreže za konkurenco, pri čemer je med drugim spodbujala konvergenco nacionalnih postopkov za uveljavljanje protimonopolnih pravil EU, ki niso splošno urejeni s pravom EU.

Uveljavljanje pravil konkurence EU je bilo v preteklem letu osredotočeno predvsem na sektorje, pomembne za gospodarstvo EU s sistemskega in medsektorskega vidika, tj. finančne storitve, ključne mrežne gospodarske panoge, kot so energetske, telekomunikacijske in poštne storitve, ter trge, ki temeljijo na veliki uporabi znanja, kot so pametni telefoni, e-knjige in farmacevtski izdelki. Uveljavljanje pravil konkurence EU (ki večinoma deluje naknadno) v navedenih sektorjih dopolnjuje zakonodajo o enotnem trgu.

Številna vprašanja, obravnavana v tem poročilu, so bila med letom že proučena v okviru stalnega strukturiranega dialoga Komisije z Evropskim parlamentom (glej oddelek 5 – Dialog o konkurenci z drugimi institucijami, za nadaljnje informacije pa delovni dokument služb Komisije, priložen temu poročilu).

1. POLITIKA KONKURENCE ZA PRAVIČNEJŠI IN PREGLEDNEJŠI FINANČNI SEKTOR

Uspešno delujoč, pregleden in konkurenčen bančni sistem, ki zagotavlja finančna sredstva realnemu gospodarstvu, je nujen pogoj za ponovno vzpostavitev trajnostne rasti. Sedanja finančna in gospodarska kriza izvira iz finančnega sektorja, zato mora biti vsaka strategija za izhod iz krize osredotočena na temeljne vzroke krize. Evropska komisija je tako tudi leta 2012 uporabljala pravila o državni pomoči za nadzor zadevnih delov bančnega sektorja EU. Večina dejavnosti je vključevala prestrukturiranje bank z namenom, da financiranje iz davkoplačevalskega denarja v bližnji prihodnosti ne bi bilo več potrebno. Kadar bank ni bilo mogoče prestrukturirati, se je kot dejanski mehanizem za reševanje v pričakovanju celovitejše zakonodaje o enotnem trgu[2] še naprej izvajal nadzor državnih pomoči. Uporaba pravil o združitvah in protimonopolnih pravil naj bi zagotavljala tudi, da enotni trg podpira pregleden in konkurenčen finančni sektor[3].

Začasni izredni režim kot sredstvo za prestrukturiranje bank in njihovo dejansko reševanje

Nadzor državnih pomoči je ob izbruhu finančne krize leta 2008 in 2009 – bolj zaradi nuje kot namerno – postal glavno orodje na ravni EU za reševanje povsem nove situacije. Komisija je nemudoma vzpostavila poseben režim državnih pomoči za nadzor vladnega reševanja bank v težavah, katerega cilj je bil ohraniti stabilnost širšega finančnega sistema[4]. Ta posebni režim je bil namenjen tudi zagotavljanju dobrega delovanja enotnega trga. Da je ogrožen obstoj enotnega trga, je bilo razvidno že iz obsega državnega posredovanja. Med 1. oktobrom 2008 in koncem leta 2011 so banke prejele že približno 1,6 bilijona EUR. Znesek, ki so ga obljubile vlade EU, pa je bil dejansko trikrat večji. Večji del navedenega zneska je bil v obliki državnih jamstev za obveznosti bank ter drugih vrst pomoči za reševanje likvidnostnih težav, kar je znašalo več kot 9 % BDP EU, medtem ko so dokapitalizacije in podpora za oslabljena sredstva skupaj znašale več kot 3 % BDP EU. Posebni začasni režim je še naprej zagotavljal podporo zadevnim bankam pod enakimi pogoji na celotnem enotnem trgu. Na podlagi teh začasnih pravil, ki se bodo uporabljala, dokler bodo to zahtevale tržne in gospodarske razmere, lahko banke EU v težavah prejmejo državno podporo, pod pogojem, da se prestrukturirajo.

Sanacija finančnega sektorja kot pomoč realnemu gospodarstvu in zaščita davkoplačevalcev

Prestrukturiranje posameznih bank je še naprej vodila nuja po zagotavljanju poslovno vzdržnih modelov, ki podpirajo realno gospodarstvo. Odločitve o zmanjševanju stroškov, odprodajah in osredotočanju na glavne dejavnosti so bile med drugim sprejete v zvezi nekaterimi nemškimi deželnimi bankami (NordLB in BayernLB), španskima bankama CAM in UNNIM ter latvijsko hipotekarno banko[5]. Veliko pozornosti je bilo namenjene zagotavljanju, da se denar davkoplačevalcev porabi za obnovitev dolgoročne sposobnosti preživetja bank in da bo davkoplačevalcem povrnjen brez izgube v srednjeročnem obdobju; nekateri prejemniki so tako že začeli vračati pomoč, ki so jo prejeli od svojih vlad[6].

Nadzor državnih pomoči v okviru programov gospodarskega prilagajanja za Irsko, Portugalsko in Grčijo je še naprej znatno prispeval k prestrukturiranju[7] celotnih bančnih sektorjev v navedenih državah in je bil del širše pobude, v katero ni bila vključena le Komisija, temveč tudi ECB in v večini primerov tudi MDS. Glavni poudarek je bil znova na zagotavljanju celovitosti enotnega trga v okviru obsežne javne finančne pomoči.

Prestrukturiranje španskega bančnega sektorja

Euroskupina je julija 2012 sprejela memorandum o soglasju v zvezi s sektorskim programom za španski finančni sektor. V okviru memoranduma o soglasju je bil izveden strog test izjemnih situacij, ki je zajemal triletno obdobje do leta 2014. Test izjemnih situacij je pokazal kapitalski primanjkljaj v višini približno 60 milijard EUR pri desetih bankah. Dve od navedenih bank, Banco Popular in Ibercaja, sta zbrali potrebni kapital na trgu ali prek ukrepov upravljanja. Preostalih osem bank, ki niso mogle pokriti primanjkljaja z zasebnimi sredstvi, je bilo dokapitaliziranih s programskimi sredstvi, zdaj pa so v postopku prestrukturiranja ali likvidacije v skladu s pravili o državni pomoči. V prvo skupino so bile vključene banke, ki so jih španski organi že nadzorovali: BFA/Bankia, Catalunya Caixa, Nova Caixa Galicia in Banco de Valencia. Načrti prestrukturiranja navedenih bank so bili odobreni 28. novembra 2012. Odločitve o prestrukturiranju druge skupine, vključno z bankami Banco Mare Nostrum, Banco CEISS, Caja3 in Liberbank, pa so bile sprejete 20. decembra 2012. Tako je bil celoten španski finančni sistem do konca leta 2012 dokončno kapitaliziran. Načrti prestrukturiranja navedenih bank so namenjeni obnovitvi njihove sposobnosti preživetja in zagotavljanja kreditiranja realnega gospodarstva z najmanjšimi možnimi stroški za davkoplačevalce in z omejitvijo izkrivljanja konkurence na najmanjše možno. 37 od 57 milijard EUR denarnih sredstev, ki jih potrebuje osem preostalih bank, bo zagotovil program EU za španski finančni sektor. Od preostalih 18 milijard EUR je breme 12 milijard EUR porazdeljeno med podrejene upnike, 5 milijard EUR prihaja iz odprodaje sredstev bank, 1 milijarda EUR pa iz prenosa hipotekarnih posojil na banko SAREB, tj. slabo banko, ki so jo ustanovili španski organi.

Politika konkurence dopolnjuje zakonodajo o enotnem trgu EU, katere cilj je povečati preglednost, pravičnost in trdnost finančnih trgov

Pripravlja se ambiciozno zastavljen zakonodajni sveženj za ureditev enotnega trga, ki naj bi izboljšal preglednost finančnih trgov in tako omogočil odpravo temeljnega izvora finančne krize na področjih, kot so izvedeni finančni instrumenti. Politika konkurence EU ta zakonodajna prizadevanja seveda podpira. Preglednost je nujna za zagotovitev konkurenčnosti trgov.

Komisija je tudi v letu 2012 preiskovala številne protimonopolne zadeve v zvezi z referenčnimi obrestnimi merami Libor, Euribor in Tibor. Preiskujejo se številne banke in borzni posredniki. Pomena izvedenih finančnih produktov, povezanih z navedenimi referenčnimi obrestnimi merami, ni mogoče dovolj poudariti. Po mnenju Banke za mednarodne poravnave (BIS) je bila junija 2012 neporavnana bruto tržna vrednost obrestnih izvedenih finančnih instrumentov v vseh valutah 19 bilijonov USD[8]. Ti produkti imajo ključno vlogo pri obvladovanju tveganja na enotnem trgu. Komisija je začela protimonopolne preiskave, preden je izbruhnil škandal v zvezi z obrestno mero Libor, ki je nastal ob razkritju manipulacij referenčnih obrestnih mer Libor/Tibor in pozneje referenčne obrestne mere Euribor, kar je sprožilo tudi kriminalistične preiskave in preiskave na podlagi finančne ureditve v številnih državah. Komisija je julija 2012 spremenila prejšnji zakonodajni predlog, tako da je vanj vključila tudi določbe o manipulaciji, kakršna je bila razkrita v škandalu Libor. V spremenjenem predlogu je takšna manipulacija opredeljena kot kaznivo dejanje.

Komisija je poleg tega nadaljevala dve protimonopolni preiskavi na trgu poslov kreditne zamenjave, ki sta bili uvedeni leta 2011. Še naprej je analizirala zlasti sodelovanje med več vodilnimi investicijskimi bankami in ponudnikom informacijskih storitev. Namen preiskave je bil ugotoviti, ali so navedeni akterji s svojim ravnanjem želeli ohraniti privilegirane položaje na donosnem prostem trgu poslov kreditne zamenjave z oviranjem razvoja izvedenih poslov kreditne zamenjave, s katerimi se trguje na borzi, pri čemer so morda kršili konkurenčno pravo EU.

Protimonopolna dogovarjanja ali zlorabe lahko omajejo usklajene poskuse Komisije in zakonodajalca EU za povečanje preglednosti na finančnih trgih na podlagi zakonodaje o enotnem trgu. Politika konkurence EU se lahko in se uporablja kot del širšega svežnja različnih ukrepov[9].

Komisija je leta 2012 uporabila tudi svoje instrumente za nadzor nad združitvami, da bi družbam, ki obvladujejo tveganja z naložbami v izvedene finančne instrumente v EU, zagotovila konkurenčne cene. Komisija je 1. februarja 2012 prepovedala predlagano združitev borz Deutsche Börse in New York Stock Exchange Euronext. Komisija je ugotovila, da bi združitev izločila konkurenco in povzročila skoraj popoln monopol na nekaterih trgih izvedenih finančnih instrumentov, zlasti na svetovnih trgih za izvedene finančne instrumente na evropske delnice in delniške indekse ter izvedene finančne instrumente na evropske obrestne mere. Na navedenih področjih sta bili obe borzi dejansko edina verodostojna globalna akterja. Po mnenju Komisije bi združitev najverjetneje povzročila rast cen in omejila inovacije za stranke izvedenih finančnih instrumentov, poleg tega pa ukrepi, ki so jih predlagale strani, niso zadostovali za razrešitev teh vprašanj.

Boljši plačilni sistemi za lažje opravljanje transakcij na enotnem trgu

Komisija je leta 2012 nadaljevala izvajanje protimonopolnih ukrepov proti protikonkurenčnemu ravnanju, povezanemu z večstranskimi medbančnimi provizijami družb, ki izdajajo kreditne kartice, zlasti družb Visa in MasterCard. Večstranske medbančne provizije predstavljajo znaten del skupnih stroškov, ki jih morajo plačati trgovci na drobno, če sprejemajo plačilne kartice kot plačilno sredstvo. Leta 2010 je bilo v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) izvedenih 35 milijard plačil s plačilnimi karticami v skupnem znesku 1,8 bilijona EUR.

Kreditne in debetne kartice družbe Visa predstavljajo približno 41 % vseh plačilnih kartic, izdanih v EGP. Plačilne kartice družbe Visa sprejema več kot pet milijonov trgovcev. Komisija je leta 2012 družbi Visa poslala dodatno obvestilo o nasprotovanju glede večstranskih medbančnih provizij, ki jih zaračunava za transakcije prek potrošniških kreditnih kartic v EGP[10]. Komisija je sprejela predhodno ugotovitev, da te večstranske medbančne provizije zmanjšujejo cenovno konkurenčnost med bankami pridobiteljicami, povečujejo stroške trgovcev zaradi sprejemanja kreditnih kartic in ne nazadnje zvišujejo cene življenjskih potrebščin. Komisija je ugotovila tudi, da se s plačilom večstranskih medbančnih provizij, ki se uporabljajo v državi, v kateri poteka transakcija, ki ga morajo poravnati čezmejni pridobitelji, ovira čezmejno kupovanje in ohranja segmentacija enotnega trga na nacionalne trge, pri čemer trgovci ne morejo izkoristiti prednosti nižjih večstranskih medbančnih provizij v drugih državah članicah.

V analizi Komisije v zadevi Visa je bila dosledno upoštevana sodba Splošnega sodišča iz maja 2012 v zadevi MasterCard, ki je v celoti potrdila ugotovitve Komisije glede protikonkurenčne narave večstranskih medbančnih provizij[11].

2. REFORMA DRŽAVNIH POMOČI ZA NADALJNJI RAZVOJ ENOTNEGA TRGA IN SPODBUJANJE RASTI V RAZMERAH OMEJENIH JAVNIH SREDSTEV

V preteklem letu so bile sprejete prve odločitve o uporabi novega okvira državnih pomoči za storitve splošnega gospodarskega pomena, ki je bil sprejet leta 2011. Komisija je maja 2012 začela še bolj ambiciozen program reform, tj. posodobitev področja državnih pomoči.

Začetek veljavnosti novih pravil o storitvah splošnega gospodarskega pomena: kako čim bolje izkoristiti omejene javne proračune v podporo evropskemu socialnemu in gospodarskemu modelu

Storitve splošnega gospodarskega pomena so javne storitve, ki jih tržne sile ne bi mogle zagotoviti same ali vsaj ne v obliki, ki bi bila lahko na voljo vsem. Storitve splošnega gospodarskega pomena so sestavni del evropskega modela socialnega tržnega gospodarstva.

Nova pravila o storitvah splošnega gospodarskega pomena (ki so začela veljati 31. januarja 2012) pomagajo javnim organom pri oblikovanju inteligentnejših, uspešnejših in učinkovitejših storitev na področjih, kot so energetske, prevozne, telekomunikacijske in poštne storitve. Ta novi pristop pomeni, da se bo Komisija osredotočila na tiste storitve splošnega gospodarskega pomena, ki jim je namenjenih veliko državnih sredstev ter bi zato lahko verjetneje izkrivljale konkurenco na enotnem trgu. Prve odločitve (npr. v zadevi Post Office Limited)[12] kažejo, kako lahko pravila o državni pomoči zagotovijo neprekinjeno opravljanje poštnih in drugih ključnih javnih storitev ter hkrati pravično konkurenco na enotnem trgu[13] (glej tudi oddelek 3.3).

Posodobitev področja državnih pomoči: reševanje dvojnega izziva rasti in proračunskih omejitev ter sočasna zaščita enotnega trga

Komisija je 8. maja 2012 začela izvajati posodobitev področja državnih pomoči, tj. reformo celotne politike državnih pomoči. Osredotočenje na primere pomoči z znatnim učinkom na enotni trg je eden ključnih ciljev posodobitve področja državnih pomoči. Drugi ključni cilj je zagotoviti, da se sredstva iz omejenih javnih proračunov usmerijo v dejanske tržne pomanjkljivosti, tj. da se ne porabljajo za projekte, ki bi bili izvedeni v vsakem primeru. Cilj posodobitve področja državnih pomoči je torej poenostaviti obravnavo pomoči, ki je dobro oblikovana ter ciljno usmerjena v ugotovljene tržne pomanjkljivosti in cilje skupnega interesa. Pomoč, ki družbam ne zagotavlja pravih spodbud, izriva zasebne naložbe ter ohranja pri življenju neučinkovite družbe, ki v resnici niso sposobne preživeti („slaba pomoč“)[14]. Dobra pomoč krepi enotni trg, medtem ko ga slaba pomoč slabi. Državna pomoč je horizontalno orodje, ki se uporablja za celotni enotni trg, zlasti tudi za nedavno liberalizirane mrežne gospodarske panoge. Pomoč je torej mogoče in treba oblikovati ter uporabljati tako, da pomaga državam članicam pri ponovnem zagonu rasti ob zagotavljanju vzdržnosti javnih financ.

V praksi se je proces posodabljanja področja državnih pomoči začel z revizijo nekaterih ključnih smernic in okvirov o državni pomoči s ciljem uskladiti te smernice in okvire z jasno krovno filozofijo in metodologijo. Komisija je zato začela javna posvetovanja o sedanjih pravilih o državni pomoči v zvezi s širokopasovno infrastrukturo, varstvom okolja in regionalnim razvojem. Napredek je bil dosežen tudi pri pregledih pomoči za raziskave, razvoj in inovacije, rizični kapital ter reševanje in prestrukturiranje, ki so se začeli izvajati že prej. Večina pravil, namenjenih posodobitvi področja državnih pomoči, naj bi začela veljati do konca parlamentarnega obdobja sedanjega Evropskega parlamenta[15].

3. SPODBUJANJE KONKURENCE V MREŽNIH GOSPODARSKIH PANOGAH: TEMELJ ENOTNEGA TRGA

3.1 Povezovanje energetskih trgov za večjo vzdržnost

Za odstranitev preostalih ovir na trgih zemeljskega plina in električne energije mora zakonodajo o enotnem trgu podpirati ustrezna politika konkurence

Komisija je leta 2005 izvedla podrobno sektorsko preiskavo trgov zemeljskega plina in električne energije, ki je pokazala, da kljub poskusom povezovanja enotnega trga od poznih 90. let prejšnjega stoletja z uveljavljanjem sektorskih predpisov EU še vedno ostajajo resne ovire za konkurenco, zlasti koncentrirani trgi, na katere je vstop novim akterjem močno omejen in na katerih imajo pogosto prevladujoč položaj vertikalno integrirane uveljavljene družbe. Težave so se še poglobile zaradi omejene zmogljivosti medsebojnega povezovanja med državami članicami. Navedeno stanje je povzročilo razlike v cenah in pogojih oskrbe na enotnem trgu. Komisija je na podlagi svoje preiskave sprejela ukrepe za uveljavitev protimonopolnih pravil, pri čemer je pogosto sprejela zaveze, ki so jih ponudili glavni akterji na področju zemeljskega plina in električne energije v več državah[16].

Politika konkurence EU sama po sebi ne more povezati trgov zemeljskega plina in električne energije v EU ter zagotavljati konkurenčnih cen in zanesljive oskrbe. Tako je bil leta 2011 sprejet tretji zakonodajni sveženj o zemeljskem plinu in električni energiji, ki se trenutno izvaja z namenom oblikovanja enotnega energetskega trga na ravni EU do leta 2014.

Težišče uveljavljanja protimonopolnih pravil v energetskem sektorju se preusmerja na vzhod

Od objave sektorske preiskave trga zemeljskega plina in električne energije leta 2005 je bila večina protimonopolnih raziskav in odločitev na tem področju usmerjena v zahodnoevropske trge. Nedavno, zlasti v letu 2012, pa se je njihovo težišče pomaknilo proti vzhodu. Srednjeevropska in vzhodnoevropska plinska omrežja so v primerjavi z zahodnoevropskimi omrežji pogosto slabše čezmejno povezana.

V zadevi CEZ, v kateri je bila obravnavana domnevna zloraba prevladujočega položaja uveljavljene češke družbe v sektorju električne energije, je Komisija leta 2012 na trgu preskusila strukturne zaveze za odpravo omejevanja dostopa do češkega trga električne energije. V Bolgariji Komisija preiskuje morebitno omejevanje dostopa nacionalne elektroenergetske družbe BEH (Bulgarian Energy Holding) ter ovire v čezmejni trgovini z električno energijo. Komisija je 11. decembra 2012 poleg tega začela formalne protimonopolne postopke proti borzi z električno energijo OPCOM, ki omogoča trgovanje z električno energijo med proizvajalci in kupci v Romuniji, ter njeni matični družbi Transelectrica, tj. državnemu podjetju, ki nadzoruje električno omrežje v navedeni državi članici. Komisija je izrazila pomisleke, da OPCOM morda zlorablja prevladujoči položaj z diskriminiranjem družb na podlagi tega, iz katere države prihajajo ali kje imajo sedež. Borze z električno energijo so namreč ključne za pregledno in zanesljivo oblikovanje cen električne energije.

Komisija je leta 2012 začela tudi protimonopolni postopek proti družbi Gazprom v zvezi z njenim domnevnim ravnanjem na več srednje- in vzhodnoevropskih trgih z zemeljskim plinom. Komisija je postopek začela na podlagi pomislekov o morebitni zlorabi prevladujočega položaja na nabavnih trgih oskrbe z zemeljskim plinom v Srednji in Vzhodni Evropi, na katerih je Gazprom v nekaterih primerih tako rekoč edini dobavitelj. Postopek se osredotoča na vprašanji, ali je Gazprom razdelil trge z zemeljskim plinom s preprečevanjem prostega pretoka zemeljskega plina med državami EU in ali določa pogoje v zvezi z uporabo infrastrukture, ki preprečujejo diverzifikacijo virov oskrbe z zemeljskim plinom. V postopku se zato obravnava tudi možno nalaganje nepoštenih cen potrošnikom.

Upoštevanje energetsko intenzivnih podjetij v okviru sistema EU za trgovanje z emisijami

Zaščita energetsko intenzivne industrije pred selitvijo virov CO2 ob ohranjanju celovitosti enotnega trga

Komisija je sprejela tudi pomembna pravila o državnih pomočeh, povezana s trgi električne energije. Reforma sistema EU za trgovanje z emisijami (ETS), ki je bila potrjena leta 2009 in je začela veljati leta 2013, pomeni, da se za proizvodnjo električne energije ne bodo več dodeljevale brezplačne pravice do emisije CO2, kar bi lahko zvišalo stroške za električno energijo družb v EU. Na podlagi sprejetih pravil lahko države članice od leta 2013 izplačujejo nadomestila obratom v sektorjih z najvišjo porabo električne energije za del višjih stroškov električne energije, ki so nastali zaradi ETS[17]. Pravila so bila oblikovana tako, da čim bolj omejujejo izkrivljanje konkurence na enotnem trgu v obliki tekmovanja za subvencije v času gospodarske negotovosti in potrebe po proračunski disciplini. Tako na primer ni dovoljeno izplačevanje nadomestil za višje cene električne energije v celoti, poleg tega pa se nadomestila postopoma znižujejo. Hkrati so bila pravila oblikovana tako, da ohranjajo cilj EU v zvezi z dekarbonizacijo evropskega gospodarstva. Sektorji, upravičeni do nadomestil, vključujejo proizvajalce aluminija, bakra, gnojil, jekla, papirja, bombaža, kemikalij in nekaterih vrst plastike. Novi režim pomoči omogoča državam članicam, da preprečijo prenašanje proizvodnje iz EU v tretje države s slabše urejeno okoljsko zakonodajo, saj bi to lahko oslabilo doseganje cilja globalnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov.

3.2 Spremljevalna zakonodaja o enotnem trgu na področju telekomunikacij

V zadnjih 15 letih je zakonodaja EU o enotnem trgu močno napredovala pri uvajanju konkurence na trge telekomunikacij. Danes nekdanji monopolisti nimajo več monopola ter morajo zagotavljati veleprodajne storitve in dostop do omrežja drugih operaterjev. Položaj mnogih nekdanjih monopolistov na trgu pa je še vedno močan, saj imajo v lasti fiksna omrežja, ki so jih zgradili v času monopolov.

Pri mobilnih omrežjih so poleg tega štirje od petih državljanov EU naročniki storitev mobilne telefonije pri eni od štirih glavnih skupin ponudnikov. Hkrati se številne značilnosti trgov telekomunikacij, kot sta izdajanje licenc operaterjem in obseg storitev mobilne telefonije, še vedno določajo na ravni držav članic. Do oblikovanja enotnega trga EU na področju telekomunikacij nas loči še dolga pot, saj imamo danes veliko število operaterjev, dejavnih na 27 ločenih trgih. Poleg tega še vedno obstajajo trdovratne ovire, ki potrošnike omejujejo, da bi lahko v celoti izkoristili prednosti liberalizacije trga. Nedavna študija o zagotavljanju internetnih storitev[18] je pokazala, da pomanjkanje preglednih in primerljivih informacij ter ovire pri pogodbah (kot so dolgotrajnost pogodbe in stroški predčasne prekinitve pogodbe) odvračajo potrošnike od tega, da bi zamenjali ponudnika.

Omejevanje tržne moči nekaterih operaterjev in zmanjševanje razdrobljenosti trgov vzporedno z zakonodajo o enotnem trgu

Glede na navedeno mora predhodno regulacijo enotnega trga spremljati naknadno izvajanje konkurenčnega prava EU, zlasti zato, da se zagotovijo enaki pogoji za vstop novih akterjev na trg.

Sodišča Evropske unije so leta 2012 potrdila[19] odločitev Komisije iz leta 2007, da oglobi družbo Telefónica zaradi zlorabe prevladujočega položaja na španskem trgu širokopasovnih povezav. Zaradi cen, ki jih je družba Telefónica zaračunavala veleprodajnim strankam – ki so bile hkrati tudi njeni konkurenti na maloprodajni ravni –, so bile te prisiljene poslovati z izgubo, če so želele še naprej delovati na trgu.

Komisija je nadaljevala preiskavo protimonopolne zadeve v zvezi z možnim protikonkurenčnim ravnanjem družbe Slovak Telekom na več trgih veleprodajnega širokopasovnega dostopa na Slovaškem in proučila, ali je za njeno ravnanje morda odgovorna matična družba Deutsche Telekom.

Komisija je nadaljevala tudi preiskavo protimonopolne zadeve proti družbama Telefónica in Portugal Telecom v zvezi s sporazumom med tema družbama, da si ne bosta konkurirali na iberskih trgih telekomunikacij. To je prva protimonopolna zadeva v sektorju telekomunikacij, ki zadeva sporazum o čezmejni razdelitvi trga. Za Komisijo je ta preiskava posebno pomembna zaradi preprečevanja umetnega razdeljevanja enotnega trga ob nacionalnih mejah.

Komisija je preiskala tudi, na kakšen način je pet velikih telekomunikacijskih operaterjev (t. i. „E5“: Deutsche Telecom, France Télécom, Telefónica, Vodafone in Telecom Italia) skupaj z združenjem sektorja mobilnih komunikacij GSMA razvilo standarde za prihodnje storitve mobilnih komunikacij. Komisija je z ukrepi želela zagotoviti, da se postopek standardizacije ne izkorišča za izključevanje konkurentov.

Evropska komisija je v skladu z uredbo EU o združitvah brezpogojno odobrila oblikovanje skupnega podjetja družb Vodafone, Telefónica in Everything Everywhere na področju mobilnega poslovanja v Združenem kraljestvu. Mobilno poslovanje oziroma „storitve mobilnih denarnic“ je hitro rastoč sektor v nastajanju. Osrednji cilj Komisije je bil zagotoviti, da ostanejo te vrste trgov odprte za različne konkurenčne rešitve brez nepotrebnih ovir. Preiskava je pokazala, da že obstajajo nekatere alternative in da se jih bo v bližnji prihodnosti najverjetneje pojavilo še več, kar bo zagotavljajo ustrezen konkurenčni pritisk na platformo za mobilno denarnico skupnega podjetja v Združenem kraljestvu.

Komisija je decembra 2012 odobrila tudi nakup konkurenčne družbe Orange, ki ga je izvedla družba Hutchison 3G Austria, s čimer se je število operaterjev zmanjšalo s štiri na tri. Odobritev je temeljila na vrsti pogojev. Družba Hutchison se je zavezala, da bo novim operaterjem mobilnega omrežja omogočila uporabo spektra, kar je nujen pogoj za njihov vstop na trg. Poleg tega se je družba zavezala tudi, da bo zagotovila veleprodajni dostop največ 16 operaterjem navideznih mobilnih omrežij, ki nimajo lastnega popolnega omrežja. Pred združitvijo pa sta morali strani skleniti sporazum z vnaprej izbranim konkurentom.

Spodbujanje vzpostavitve širokopasovne infrastrukture na celotnem enotnem trgu

Vzpostavitev nove infrastrukture za širokopasovna omrežja na celotnem enotnem trgu je bil še eden strateških ciljev politike konkurence EU v letu 2012. Poglavitni izziv pri tem je bilo dejstvo, da komercialni operaterji financirajo večino naložb, zato jih ne zanima razširitev dostopa do njihovih omrežij na oddaljena, redko poseljena podeželska območja, kjer le s pomočjo tržnih dejavnosti ne bodo mogli pokriti svojih stroškov. Hkrati je cilj Evropske digitalne agende, ene vodilnih pobud strategije Evropa 2020, da bi do leta 2013 imeli osnovno širokopasovno povezavo vsi Evropejci; poleg tega skuša zagotoviti, da bi do leta 2020 (i) vsi Evropejci imeli dostop do veliko hitrejše internetne povezave (nad 30 Mb/s) in (ii) da bi se za zakup zelo hitre internetne povezave (nad 100 Mb/s) odločilo 50 ali več odstotkov evropskih gospodinjstev. Jasno je, da so v nekaterih primerih za reševanje tržnih pomanjkljivosti potrebne vladne subvencije, in v zadnjih dveh letih je Komisija za ta namen odobrila pomoč v višini 4 milijard EUR, pri čemer je med drugim preverila, da javna sredstva ne izrivajo zasebnih naložb.

Komisija je med letom kot del celovitega projekta posodobitve področja državnih pomoči zaključila posodobitev pravil o državni pomoči za širokopasovno infrastrukturo, tako imenovane smernice za širokopasovna omrežja, da bi jih še bolj uskladila z ambicioznimi cilji digitalne agende, tj. spodbujanjem zelo hitrih širokopasovnih povezav po vsej EU. Zato je cilj novih smernic doseči pravo razmerje med javnimi in zasebnimi naložbami ob hkratni vzpostavitvi konkurenčnega okolja (npr. z zagotavljanjem odprtega dostopa vseh operaterjev na enotnem trgu do infrastrukture, ki jo je financirala država). Uveljavljeni nacionalni operaterji imajo z izjemo nekaj držav, v katerih je na državni ravni vzpostavljena kabelska infrastruktura, še vedno prevladujoč položaj na trgih širokopasovnih povezav. S spremenjenimi smernicami bo za pomoč pri doseganju cilja digitalne agende, tj. oskrbe polovice evropskih gospodinjstev z zelo hitro povezavo (več kot 100 Mb/s) do leta 2020, omogočeno javno financiranje tudi na urbanih območjih, vendar bo to financiranje odvisno od zelo strogih pogojev, ki bodo zagotavljali konkurenčne rezultate.

Evropska komisija je sprejela tudi predlog za spremembo pooblastitvene uredbe iz leta 1998. To bo Komisiji omogočilo, da nekatere kategorije pomoči za širokopasovno infrastrukturo izvzame iz obvezne predhodne priglasitve Komisiji in poenostavi potrditev nekaterih vrst projektov. To velja za:

• pomoč za osnovni širokopasovni dostop v regijah, kjer ni širokopasovne infrastrukture in kjer v bližnji prihodnosti taka infrastruktura najverjetneje ne bo razvita („bele lise“), ter za posamezne manjše ukrepe pomoči za zelo hitra dostopovna omrežja naslednje generacije na območjih „belih lis“ za ta omrežja;

• pomoč za gradbena dela, povezana s širokopasovno infrastrukturo, in pasivno širokopasovno infrastrukturo.

3.3 Spodbujanje učinkovitih čezmejnih poštnih storitev in hkratno zagotavljanje javnih storitev

Poštne storitve so še ena klasična mrežna gospodarska panoga, ki je ključna za delovanje enotnega trga. Številna evropska podjetja se vse bolj zanašajo na pravočasne pošiljke, da bi lahko stroške zalog obdržala na optimalni ravni. V logistični verigi zato pogosto uporabljajo storitve ekspresne dostave pošiljk, zlasti za čezmejne pošiljke. Z vidika rasti je nujno, da je dostava čezmejnih poštnih pošiljk čim bolj učinkovita. Učinkovite poštne storitve so poleg tega sredstvo za izkoriščanje vse večjega potenciala čezmejnega elektronskega trgovanja.

Poštni sektor hkrati omogoča ključne storitve splošnega gospodarskega pomena, za katere je lahko potrebna državna pomoč, kadar trg sam ne more zagotoviti univerzalnih in cenovno dostopnih storitev. Pravila konkurence in pravila o enotnem trgu EU združujejo obe zahtevi.

Postopna uvedba novih pravil za zagotovitev poslovne vzdržnosti storitev splošnega gospodarskega pomena in pravične konkurence na celotnem enotnem trgu

Novi okvir za državno pomoč za storitve splošnega gospodarskega pomena, ki je začel veljati 31. januarja 2012, se je najprej začel uporabljati v poštnem sektorju. Komisija je marca 2012 na podlagi novega okvira o storitvah splošnega gospodarskega pomena sprejela dva sklepa v zvezi z družbo UK Post Office Limited. Komisija je ugotovila, da pomoč ni presegla neto stroškov opravljanja javne službe, za katero je bila pooblaščena družba Post Office Ltd, in da je družba javno službo opravljala v skladu s pravili za javna naročila. Poleg tega sta pismo o pooblastilu in sporazum o financiranju, ki sta urejala plačilo nadomestila, vsebovala ustrezne določbe o spodbudah za učinkovito opravljanje javne službe v skladu s strateškim načrtom družbe Post Office Ltd za obdobje 2012–2015, ki predvideva posodobitev in izboljšanje opravljanja storitev na zadevnem omrežju v skladu z letnimi cilji glede učinkovitosti.

Komisija je odobrila podoben ukrep davčne olajšave v višini 764 milijonov EUR, ki ga je francoski poštni družbi La Poste dodelila Francija, da bi lahko pokrila stroške vzdrževanja visoke gostote poštnih storitev med letoma 2008 in 2012. Poleg tega je odobrila nadomestilo v višini 1,2 milijarde EUR za stroške, ki jih je družba La Poste imela v istem obdobju pri izvajanju nalog prevoza in dostave tiskanih medijev. Za oba ukrepa pomoči je bilo ugotovljeno, da sta združljiva s pravili EU o državni pomoči, saj sta le delno nadomestila neto stroške pomembnih nalog javnih storitev družbe La Poste in ji zato nista zagotovila nepravične konkurenčne prednosti na enotnem trgu.

Poštni sektor je zahteval poseben nadzor, ker je bil po vsej EU do konca leta 2012 v celoti liberaliziran. Komisija je v ta namen sprejela štiri pomembne sklepe o državnih pomočeh, ki so jih Nemčija, Belgija, Francija in Grčija odobrile svojim nacionalnim poštnim operaterjem. Komisija je od Nemčije in Belgije zahtevala izterjavo visokih zneskov nezdružljive pomoči, francosko in grško pomoč pa je odobrila. Družbi Deutsche Post in Belgian Post sta prejeli znesek pomoči, ki je presegal stopnjo nadomestila za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, za kar so ju pooblastili javni organi. Komisija je zato sklenila, da ta dodatna pomoč ni združljiva z enotnim trgom, saj navedenima družbama daje prednost pred konkurenti pri opravljanju komercialnih dejavnosti, ki presegajo njune naloge javne službe.

Nadzor nad združitvami za zagotovitev nadaljnjega obstoja konkurence na trgih čezmejne dostave paketov

Analiza razvoja poštnega sektorja je vključevala tudi pregled združitev. Predlagana združitev, ki bi vključevala prevzem družbe TNT s strani družbe UPS, bi zmanjšala število družb, ki obvladujejo vseevropska omrežja hitre dostave paketov, s štiri na tri. Komisija je 20. julija 2012 začela podrobno preiskavo načrtovane združitve in predlagani nakup 30. januarja 2013 prepovedala. Transakcija bi namreč v petnajstih državah članicah omejila konkurenco pri hitri dostavi majhnih paketov v druge evropske države. V navedenih državah članicah bi se število pomembnih akterjev z združitvijo zmanjšalo na le tri ali dva, pri čemer bi bila družba DHL včasih edina alternativa družbi UPS. Koncentracija bi s povišanjem cen in odstranitvijo konkurenčnega pritiska, ki ga je izvajala družba TNT, tako verjetno škodila strankam. Komisija je podrobno ocenila predlagane ukrepe za odpravo ugotovljenih pomislekov glede konkurence, pri čemer je izvedla tudi tržni preskus, v okviru katerega se je posvetovala s strankami in drugimi zainteresiranimi stranmi. Vendar so se navedeni ukrepi izkazali kot neustrezni za odpravo zadevnih pomislekov.

4. PODPORA ZA LAŽJE IZKORIŠČANJE POTENCIALA GOSPODARSTVA, TEMELJEČEGA NA ZNANJU

4.1 Preprečevanje zlorab v hitro razvijajočih se in nastajajočih digitalnih sektorjih

V digitalnih gospodarskih panogah lahko mrežni učinki in vezanost na določeno tehniko utrdijo tržne položaje, kar bi se lahko izkoriščalo za izločevanje konkurentov ali novih akterjev. Komisija je že sprejela sklepe na področju sektorjev visoke tehnologije, da bi prevladujočim družbam na trgu preprečila zlorabljanje patentiranih tehnologij ali druge vrste protikonkurenčnega ravnanja[20]. Osrednji izziv v zadevah, povezanih z digitalnim gospodarstvom, je, da se zadevni trgi običajno hitro razvijajo ter zahtevajo pravočasno in učinkovito posredovanje[21]. Po navedbah Sodišča v zadevi Telia Sonera „[...] uporaba [pravil o konkurenci] ne more biti odvisna od tega, da je zadevni trg že dosegel neko stopnjo zrelosti. Zlasti na hitro rastočem trgu se namreč s členom 102 PDEU zahteva čim zgodnejše ukrepanje za preprečitev tega, da podjetje [...] na tem trgu [...] z nezakonito strategijo vzpostavi in okrepi izkrivljeno konkurenčno strukturo […]“[22].

Omogočanje nadaljnjega razvoja inovacij v digitalnih sektorjih pametnih telefonov, glasbe itd.

V zadevnem letu se je Komisija zlasti posvetila mogočim zlorabam standardnih patentov v tako imenovanih patentnih vojnah med proizvajalci pametnih telefonov. Komisija je pri odobritvi nakupa družbe Motorola, ki ga je izvedla družba Google, upoštevala vprašanje standardnih patentov na podlagi uredbe EU o združitvah[23]. Začela je tudi tri postopke[24] v zvezi z možnimi zlorabami standardnih patentov v družbah Samsung in Motorola, deloma zato, da bi razjasnila področje, v zvezi s katerim je med letom prejela številne pritožbe. Komisija je 21. decembra 2012 v zvezi z enim od treh navedenih postopkov poslala družbi Samsung obvestilo o nasprotovanju, s katerim je družbo seznanila s svojim predhodnim stališčem, da sodne odredbe proti družbi Apple, ki jih skuša družba Samsung doseči v več državah članicah na podlagi svojih standardnih patentov mobilnih telefonov, pomenijo zlorabo prevladujočega položaja[25].

Ključni pomen standardnih patentov za inovacije v sektorju informacijskih in komunikacijskih tehnologij

Standardni patenti so pomembni za inovacije v vseh sektorjih. Taki patenti so že v osnovi del standarda, njihovi imetniki pa so se zavezali, da bodo licence zanje izdajali pod poštenimi, razumnimi in nediskriminacijskimi pogoji. Najslabši možni scenarij je, da se podjetje, ki je pripravljeno prevzeti licenco za standardne patente pod poštenimi, razumnimi in nediskriminacijskimi pogoji, izloči s trga s sodno odredbo. Taki sodni postopki ali grožnja z njimi bi zato lahko zavirali inovacije v celotni gospodarski panogi. Standardi so lahko izjemno koristni za več medsebojno povezanih trgov, saj spodbujajo interoperabilnost ter omogočajo ekonomije obsega in razpona na enotnem trgu in zunaj njega.

V zvezi z združitvami je Komisija, potem ko je preverila, da koncentracija ne bi imela negativnega učinka na stranke v digitalnem sektorju in razvoj novih digitalnih storitev, odobrila prevzem snemalnega dela družbe EMI, ki ga je izvedla vodilna svetovna diskografska družba Universal. To je le eden od sektorjev, ki se z digitalizacijo spreminjajo. Komisija je izrazila pomisleke, da bi transakcija, kot je bila prvotno priglašena, družbi Universal omogočila uvedbo znatno slabših pogojev za izdajo licenc, ponujenih digitalnim platformam, ki prodajajo glasbo potrošnikom. Družba Universal je za odpravo navedenih pomislekov ponudila znatne zaveze (ki so vključevale zlasti odprodajo znatnega deleža repertoarja družbe EMI v EGP, vključno z najbolje prodajanimi umetniki (tako še dejavnimi kot kataloškimi), ter zavezo, da v svoje licenčne pogodbe v zvezi s storitvami digitalne glasbe v EGP deset let ne bo vključevala klavzul v zvezi s t. i. državami z največjimi ugodnostmi). Na podlagi teh zavez je Komisija sklenila, da transakcija ne vzbuja nadaljnjih pomislekov glede konkurence.

Sklepi o zavezah kot prožen alternativni ukrep za zagotavljanje hitre ponovne vzpostavitve konkurence na hitro razvijajočih se digitalnih trgih

Sklepi o zavezah, na primer sklep v zadevi o e-knjigah (glej spodaj), lahko preprečijo potrebo po dolgotrajnih postopkih in Komisiji omogočijo, da doseže konkretne rezultate za potrošnike. Vendar tak pristop deluje le ob doslednem spoštovanju sprejetih zavez. V nasprotnem primeru lahko Komisija naloži globe.

Komisija je 12. decembra 2012 sprejela sklep o zavezi v sektorju e-knjig, še enem nastajajočem in hitro razvijajočem se sektorju digitalnega gospodarstva. Sklep pravno zavezuje družbo Apple in štiri mednarodne založnike e-knjig: Simon & Schuster (CBS Corp.), Harper Collins (News Corp.), Hachette Livre (Lagardère Publishing) in Verlagsgruppe Georg von Holtzbrinck (med drugim lastnik založbe Macmillan) k spoštovanju ponujenih zavez.

Komisija je decembra 2011 začela postopek proti tem družbam in peti mednarodni založbi, ki izdaja e-knjige, in sicer družbi Penguin (Pearson Group). Ker sklep, sprejet decembra 2012, ni zajemal družbe Penguin, saj založba Komisiji ni želela ponuditi zavez, Komisija z družbo trenutno konstruktivno razpravlja o zavezah, ki bi omogočile tudi hiter zaključek postopka proti navedeni založbi.

Komisija je v sklepu izrazila pomisleke, da so se družba Apple in štirje mednarodni založniki e-knjig morda dogovarjali o omejitvi konkurence na področju maloprodajnih cen za e-knjige v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP), kar pomeni kršitev protimonopolnih pravil EU. Pred januarjem 2010 so založbe prodajale e-knjige trgovcem na drobno zlasti po tako imenovanem „grosističnem modelu“, pri čemer so trgovci na drobno kupovali e-knjige od založb in nato za prodajo navedenih e-knjig potrošnikom prosto določali maloprodajne cene. Družba Apple in štirje mednarodni založniki e-knjig so januarja 2010 skupaj prešli na pogodbe o trgovskem zastopanju z enakimi ključnimi pogoji, na podlagi katerih so trgovci na drobno postali prodajni zastopniki založb, ki so želele prodajati neposredno potrošnikom. Na podlagi tega „modela zastopstva“ so zadevne štiri založbe določale maloprodajne cene za e-knjige v skladu s pravili o oblikovanju cen iz pogodb o trgovskem zastopanju. Pravila o oblikovanju cen so bila oblikovana tako, da so povzročila povišanje maloprodajnih cen v primerjavi s tedanjimi cenami nekaterih večjih trgovcev na drobno. V nekaterih državah EGP so bila pravila oblikovana tako, da so že v osnovi izključevala vsakršno možnost nižjih cenovnih ponudb za potrošnike.

Za odpravo pomislekov Komisije je družba Apple skupaj s štirimi mednarodnimi založniki e-knjig privolila, da bo prekinila vse sklenjene pogodbe o trgovskem zastopanju, ki so vključevale omejevanje maloprodajnih cen in pravila o oblikovanju cen, ki jim je nasprotovala Komisija. Družba Apple in štirje mednarodni založniki e-knjig so se zavezali tudi, da pet let ne bodo sklenili nobenih novih pogodb, ki bi vključevale pravila o oblikovanju cen, ki jim je nasprotovala Komisija. Štirje mednarodni založniki e-knjig so se nadalje strinjali, da bodo trgovcem na drobno dve leti omogočali ponujanje popustov na maloprodajne cene za e-knjige, katerih skupni znesek ne bo presegal enoletne provizije trgovca na drobno, ki mu jo izplača založba.

Z zavezami so založbe opustile ravnanja, na katerih so temeljili pomisleki Komisije, in so bili znova vzpostavljeni pogoji, na podlagi katerih bo mogoče ponovno vzpostaviti konkurenco na trgu e-knjig. Če to dovoljuje nacionalna zakonodaja o maloprodajnih cenah za e-knjige, bi to lahko pomenilo nižje cene e-knjig za potrošnike v EGP.

V zadevi, povezani z družbo Google, je šlo za domnevno zlorabo prevladujočega položaja. Komisija je izrazila pomisleke, da bi lahko naslednje štiri vrste poslovnih praks družbe Google pomenile zlorabo prevladujočega položaja v smislu člena 102 PDEU: (i) način prikaza rezultatov vertikalnih iskalnih storitev iskalnika Google med splošnimi rezultati iskanja v primerjavi s storitvami konkurentov, (ii) način uporabe in prikaza vsebin tretjih oseb v Googlovih vertikalnih iskalnih storitvah, (iii) pogodbe o izključnih pravicah za oglaševanje iskalnika Google na drugih spletnih mestih ter (iv) omejevanje prenosljivosti Googlovih spletnih oglaševalskih kampanj AdWords. Družba Google je konec januarja 2013 predložila podrobno besedilo o zavezi. Službe Komisije zdaj analizirajo predlog družbe Google in se bodo nato odločile, ali bi lahko Komisija začela postopek sprejetja sklepa v skladu s členom 9 Uredbe sveta (ES) št. 1/2003.

V zadevi, povezani z družbo Microsoft, je šlo za neupoštevanje predhodnega sklepa o zavezi. Komisija je decembra 2009 družbo Microsoft pravno zavezala k spoštovanju ponujenih zavez za odpravo pomislekov glede konkurence v zvezi s povezovanjem Microsoftovega spletnega brskalnika Internet Explorer s prevladujočim operacijskim sistemom za osebne računalnike Windows. Natančneje, družba Microsoft se je zavezala, da bo v Evropskem gospodarskem prostoru pet let (tj. do leta 2014) dajala na voljo t. i. izbirno okno, ki bo uporabnikom operacijskega sistema Windows omogočilo, da se zavestno in nepristransko odločijo, kateri spletni brskalnik želijo namestiti poleg spletnega brskalnika družbe Microsoft ali namesto njega. Izbirno okno bi morala družba do marca 2010 omogočiti vsem evropskim uporabnikom operacijskega sistema Windows s privzetim spletnim brskalnikom Internet Explorer.

Vendar je Komisija v sklepu, sprejetem 6. marca 2013, ugotovila, da družba Microsoft v servisnem paketu 1 za Windows 7 med majem 2011 in julijem 2012 ni vzpostavila okna za izbiro brskalnika, zaradi česar v tem obdobju izbirnega okna ni videlo 15 milijonov uporabnikov operacijskega sistema Windows v EU. Družba Microsoft je javno priznala, da izbirno okno v navedenem obdobju ni bilo prikazano.

4.2 Preprečevanje zlorabljanja pravic intelektualne lastnine v farmacevtskem sektorju

Farmacevtski izdelki so še en sektor, kjer so znanje, izumi in zamisli ter pravice intelektualne lastnine, ki jih predstavljajo, ključnega pomena. Vendar bi lahko imetnike patentov in proizvajalce generičnih izdelkov v navedenem sektorju zamikalo sklepanje protikonkurenčnih sporazumov, ki bi upočasnili vstop cenejših generičnih zdravil na trg, zlasti kadar je osnovno patentno varstvo aktivne snovi blizu izteka ali je že poteklo. Hkrati so lahko take poravnave v zvezi s patenti pogosto razumne in v javnem interesu, saj zmanjšujejo negotovost in se je z njihovo pomočjo mogoče izogniti stroškom pravnih sporov.

Na podlagi navedenega je Komisija leta 2008 začela preiskavo farmacevtskega sektorja in rezultate preiskave objavila julija 2009[26]. Leta 2012 je Komisija na podlagi preiskave ukrepala na več področjih. Na področju uveljavljanja protimonopolnih pravil je Komisija 25. in 30. julija 2012 v dveh glavnih zadevah v zvezi z možnimi protikonkurenčnimi sporazumi in enostranskim ravnanjem poslala obvestilo o nasprotovanju več kot štirinajstim družbam.

Obvestila o nasprotovanju v zvezi z ravnanji, ki bi lahko upočasnila vstop generičnih antidepresivov ter zdravil za bolezni srca in ožilja na enotni trg

Eno od obvestil o nasprotovanju se je nanašalo na zadevo Citalopram, v kateri je proizvajalec originalnih zdravil Lundbeck skupaj z nekaj konkurenčnimi proizvajalci generičnih izdelkov sklenil sporazume, ki so morda ovirali vstop generičnega citaloprama na trge v EGP. Citalopram je aktivna snov enega od razredov antidepresivov. Obvestilo o nasprotovanju je bilo naslovljeno tudi na družbe Merck KGaA, Generics UK, Arrow, Resolution Chemicals, Xellia Pharmaceuticals, Alpharma, A.L. Industrier in Ranbaxy; vse pripadajo skupinam proizvajalcev generičnih izdelkov, ki so sklenile sporazume. Izdaja obvestila o nasprotovanju ne vpliva na končni izid preiskave.

Družbe so sklenile te sporazume, ko je bil zaradi izteka patentov za nekatere izdelke z aktivno snovjo citalopram družbe Lundbeck načeloma znova mogoč vstop generičnih izdelkov na trg. V skladu s predhodnimi ugotovitvami v obvestilu o nasprotovanju so bili s sporazumi predvideni prenosi znatnih zneskov družbe Lundbeck štirim proizvajalcem generičnih izdelkov. Proizvajalci generičnih izdelkov pa v zameno niso vstopili na enotni trg s svojimi generičnimi izdelki z aktivno snovjo citalopram. Prenosi zneskov družbe Lundbeck konkurenčnim proizvajalcem generičnih izdelkov so med drugim vključevali neposredna plačila za nakupe zalog generičnega citaloprama z namenom uničenja ter zagotavljanje dobičkov za proizvajalce generičnih izdelkov na podlagi sporazumov o distribuciji. Komisija je zavzela predhodno stališče, da je tako ravnanje, če ga je mogoče dokazati, morda znatno oškodovalo potrošnike, saj bi lahko upočasnilo vstop generičnih izdelkov na trg in povzročilo ohranjanje višjih cen na podlagi sporazumov.

Drugo obvestilo o nasprotovanju se je nanašalo na zadevo Perindopril, v kateri je družba Les Laboratoires Servier sklenila sporazume z več konkurenčnimi proizvajalci generičnih izdelkov, ki so morda ovirali vstop generičnega perindoprila na enotni trg. Perindopril je aktivna snov v enem od razredov zdravil za bolezni srca in ožilja. V skladu s predhodnim stališčem iz obvestila o nasprotovanju so se proizvajalci generičnih izdelkov v zameno za plačila družbe Servier strinjali, da ne bodo vstopili na trg s svojimi cenejšimi generičnimi izdelki in/ali da ne bodo več izpodbijali veljavnosti patentov, s katerimi so bila zaščitena dražja zdravila družbe Servier. Družba Servier je poleg tega morda izvajala celovito strategijo za preprečitev vstopa cenejših generičnih različic perindoprila na trg v času, ko je patentno varstvo perindoprila družbe Servier že skoraj poteklo. Analizirana ravnanja vključujejo nakupe patentov, ki bi lahko povzročili izključitev konkurentov s trga, ter poravnave v zvezi s patenti z drugimi družbami, vključno s finančnimi nadomestili, kakršna so se uporabljala v zadevi Citalopram.

Če bi se domneve izkazale za resnične, bi ravnanja iz zadev Citalopram in Perindopril lahko znatno oškodovala nacionalne zdravstvene storitve, v okviru zavarovalnih shem pa bi se podaljšalo obdobje plačevanja dražjih različic zdravil s patentnim varstvom.

Tako protikonkurenčno ravnanje je treba kaznovati, da bi ohranili pobude za inovacije v tem sektorju. Protikonkurenčno ravnanje se ne bi smelo izkoriščati za umetno podaljševanje patentnega varstva, ki je v osnovi časovno omejeno. Navedena omejitev je nujna za ohranitev pobud za nenehne inovacije v sektorjih z intenzivno uporabo znanja, kot je farmacevtski sektor.

Komisija je še naprej spremljala potencialno škodljive sporazume v zvezi s patentnimi poravnavami med proizvajalci originalnih in generičnih zdravil

Komisija je julija 2012 izdala tretje poročilo o spremljanju patentnih poravnav v farmacevtskem sektorju[27]. V sporočilu je bilo potrjeno, da se je delež poravnav, ki bi lahko bile problematične za konkurenco, ob sicer znatnem porastu celotnega števila sklenjenih poravnav, zmanjšal za polovico v primerjavi z ravnjo v času preiskave sektorja. Delež potencialno problematičnih poravnav se je ustalil na 11 % v primerjavi z 21 %, ki jih je pokazala preiskava sektorja. Hkrati se je skupno letno število sklenjenih poravnav v primerjavi z ugotovitvami iz preiskave sektorja povečalo za 500 %, tj. na 120 sklenjenih poravnav. Zdi se, da z vidika protikonkurenčnosti večina poravnav ni problematična. Številke kažejo, da nadzor Komisije v nasprotju z začetnimi strahovi nekaterih zainteresiranih strani ni oviral družb pri sklepanju poravnav na enotnem trgu.

Sodišče je v sodbi v zadevi AstraZeneca odločilo, da konkurenčno pravo EU dopolnjuje pravila o enotnem trgu

Komisija je junija 2005 sprejela odločbo o kaznovanju družbe AstraZeneca (AZ) na podlagi dveh kršitev člena 102 PDEU in člena 54 Sporazuma o evropskem gospodarskem prostoru (EGP). V odločbi je bilo navedeno, da je družba AZ zlorabila javne postopke in predpise v več državah EGP, da proizvajalci generičnih izdelkov in vzporedni trgovci ne bi več mogli konkurirati prodajno uspešnemu izdelku za zdravljenje želodčnega čira Losec družbe AZ.

Sodišče je v sodbi z dne 6. decembra 2012 v zadevi C-457/10 P potrdilo sodbo Splošnega sodišča iz leta 2010, s katero je bila v veliki meri zavrnjena pritožba družbe AstraZeneca na odločbo Komisije iz leta 2005, tj. na prvo odločbo, s katero so bile uvedene globe za zlorabo prevladujočega položaja v farmacevtskem sektorju. Splošno sodišče je potrdilo zlasti, da lahko nepravilna uporaba regulativnih postopkov pod nekaterimi pogoji pomeni zlorabo prevladujočega položaja.

Sodišče je ugotovilo, da zlorabe prevladujočega položaja v večini primerov vključujejo ravnanja, ki so sicer zakonita na drugih področjih prava, ne pa tudi v konkurenčnem pravu. To potrjuje, da politika konkurence EU ni podrejena drugim vejam prava EU, vključno s pravili o enotnem trgu, temveč jih dopolnjuje.

5. DIALOG O KONKURENCI Z DRUGIMI INSTITUCIJAMI

5.1 Strukturiran dialog z Evropskim parlamentom

Generalni direktorat za konkurenco sodeluje v stalnem strukturiranem dialogu o vprašanjih konkurence z Evropskim parlamentom, zlasti z Odborom za ekonomske in monetarne zadeve (odbor ECON).

Strukturiran dialog z Odborom za ekonomske in monetarne zadeve

Podpredsednik Komisije, pristojen za konkurenco, je v okviru strukturiranega dialoga leta 2012 dvakrat obiskal odbor ECON. Junija 2012 je predstavil letno poročilo o politiki konkurence, oktobra pa delovni program Komisije za leto 2013. Podpredsednik je v rednih stikih z Evropskim parlamentom tudi zunaj strukturiranega dialoga. Dne 22. maja 2012 se je udeležil delavnice v zvezi s poročilom o evropski konkurenci v živilskem sektorju[28]. Dne 24. septembra 2012 je sodeloval na obravnavi o tržni manipulaciji obrestnih mer LIBOR in EURIBOR. Podpredsednik se je poleg tega 25. septembra 2012 udeležil delavnice o posodobitvi področja državnih pomoči, 26. novembra 2012 pa je sodeloval na srečanju o varstvu podatkov in pravilih konkurence.

GD za konkurenco je 7. junija 2012 v okviru sodelovanja organiziral seminar za asistente in politične svetovalce članov odbora ECON, ki je zajemal glavne teme delovnega programa Komisije na področju konkurence za leto 2011[29]. Podpredsednik je 28. februarja 2012 izmenjal mnenja o konkurenci in rasti z Odborom za notranji trg in varstvo potrošnikov (odbor IMCO). GD za konkurenco redno obvešča ustrezne odbore o javnih posvetovanjih in sprejetju novih smernic. Podpredsednik se je z Evropskim parlamentov sestal skupaj osemkrat (glej tabelo).

Datum || Srečanje || Vprašanje

28. 2. 2012 || odbor EP IMCO || izmenjava mnenj o konkurenci in rasti

22. 5. 2012 || odbor EP ECON – delovna skupina za konkurenco || poročilo Evropske mreže za konkurenco in reforma skupne kmetijske politike

19. 6. 2012 || odbor EP ECON – strukturirani dialog || predstavitev letnega poročila o konkurenci za leto 2011

11. 9. 2012 || plenarno zasedanje EP – čas za vprašanja || stanje v zvezi z izvajanjem (tretjega svežnja) pravnega reda o energetskem trgu – družba Gazprom

24. 9. 2012 || odbor EP ECON – javna predstavitev mnenj v zvezi z obrestno mero LIBOR || tržna manipulacija obrestne mere LIBOR

25. 9. 2012 || odbor EP ECON – delavnica o posodobitvi področja državnih pomoči || posodobitev področja državnih pomoči

8. 10. 2012 || odbor EP ECON – strukturiran dialog || predstavitev delovnega programa za leto 2013

26. 11. 2012 || EP – srečanje o platformi za varstvo zasebnosti || konkurenčnost in varstvo zasebnosti na trgih podatkov

Javna posvetovanja in ocene učinka

GD za konkurenco sekretariatu odbora ECON poroča o začetku javnih posvetovanj in tudi sicer pozdravlja pravočasne prispevke poslancev Evropskega parlamenta. Evropski poslanci se lahko glede vprašanj, ki jih posebno zanimajo, obrnejo na službe GD za konkurenco. Javna posvetovanja in odzivi nanje, študije, povezane s politiko konkurence, naročene študije, ocene učinka na področju politike konkurence in vsi zadevni delovni dokumenti služb Komisije so objavljeni na spletišču GD za konkurenco[30].

Kot odgovor na zanimanje za sporočilo Komisije o posodobitvi področja državnih pomoči, ki so ga izrazili člani odbora ECON, se je podpredsednik Komisije skupaj z uradniki GD za konkurenco udeležil delavnice o posodobitvi področja državnih pomoči, ki je potekala 8. oktobra 2012 v Evropskem parlamentu.

Poslanci Evropskega parlamenta so kot del razprave o reformi skupne kmetijske politike pozvali Komisijo, da podrobneje prouči vprašanje pogajalske moči proizvajalcev v razmerju do trgovcev na drobno v verigi preskrbe s hrano. Čeprav po podatkih iz poročila, ki ga je objavila Evropska mreža za konkurenco[31], Komisija v maloprodajnem sektorju ni ugotovila posebnih težav v zvezi s konkurenco, je decembra 2012 kljub temu začela izvajati študijo, da bi ocenila učinek maloprodajne tržne strukture na inovacije in izbiro proizvodov v živilskem sektorju.

Poslanci Evropskega parlamenta Komisiji pogosto zastavljajo vprašanja o posameznih zadevah na področju konkurence, ki so še v obravnavi. Komisija ne more dati odgovorov o nekaterih vidikih navedenih zadev, ker mora v preiskovalnem postopku upoštevati zahtevo po zaupnosti.

Tekoče preiskave in preiskave sektorja

Uslužbenci GD za konkurenco se redno sestajajo s poslanci Evropskega parlamenta na zahtevo slednjih, da bi jim pojasnili posamezne korake v postopku preiskave in z njimi splošno razpravljali o posameznem sektorju, kolikor je to mogoče ob upoštevanju zaupne obravnave strank v postopku. GD za konkurenco ima na voljo različna orodja za izvajanje konkurenčnega prava EU in vzpostavitev konkurenčnejših trgov z drugimi sredstvi, kot so preiskave posameznih primerov, preiskave sektorjev in sodelovanje z drugimi generalnimi direktorati pri pripravi regulativnih ukrepov, ki vplivajo na konkurenco na enotnem trgu.

5.2 Ukrepanje na podlagi resolucije Parlamenta o poročilu Komisije o politiki konkurence za leto 2010

Parlament je januarja 2012 sprejel resolucijo o poročilu Komisije o politiki konkurence za leto 2010[32], v kateri je na Komisijo naslovil vrsto zahtev. Komisija se je na resolucijo Parlamenta odzvala z uradnim odgovorom, poleg tega pa je komisar za konkurenco predsedniku odbora ECON aprila 2012 poslal dopis, GD za konkurenco pa je predložil tudi podroben odgovor na vse točke, ki jih je Parlament obravnaval v svoji resoluciji.

Teme, obravnavane v resoluciji Evropskega parlamenta

Parlament so zanimale zlasti dejavnosti GD za konkurenco, povezane s finančno in gospodarsko krizo ter vlogo nadzora državnih pomoči v tem okviru. Komisija je v odgovoru poudarila različne vrste pogojev, ki so bili rutinsko uvedeni kot del uporabe začasnih pravil o državni pomoči za bančni sektor. To t. i. pogojevanje vključuje porazdelitev bremena ter prestrukturiranje bank in finančnih institucij za obnovitev dolgoročne sposobnosti preživetja bank ob ohranitvi celovitosti enotnega trga.

Parlament je v resoluciji opozoril tudi na svoje prejšnje zahteve Komisiji[33], naj pripravi zakonodajo, ki bi olajšala odškodninske tožbe zaradi kršitev protimonopolnega prava. Delovni program Komisije za leto 2012 vključuje predlog o zasebnih odškodninskih tožbah v protimonopolnih zadevah. Podpredsednik Komisije, pristojen za konkurenco, je potrdil, da bo tak predlog pripravljen v letu 2013. Kot odgovor na poziv Parlamenta glede preiskave konkurence v živilskem sektorju je Generalni direktorat za konkurenco oblikoval notranjo projektno skupino za živilski sektor, ki je koordinirala izvajanje študije o živilskem sektorju Evropske mreže za konkurenco. Komisija je poleg tega decembra 2012 začela izvajati študijo o učinku sodobnega maloprodajnega sektorja na izbiro živil in inovacije.

5.3 Sodelovanje med GD za konkurenco ter Evropskim ekonomsko-socialnim odborom in Odborom regij na področju konkurence

Komisija o pomembnejših pobudah politik obvešča tudi Evropski ekonomsko-socialni odbor in Odbor regij, udeležuje pa se tudi sej študijskih skupin in strokovnih srečanj. Podpredsednik Komisije Joaquín Almunia se je 4. septembra 2012 sestal s poročevalcem Evropskega ekonomsko-socialnega odbora in z njim razpravljal o pobudi za posodobitev področja državnih pomoči, 7. decembra 2012 pa se je s poročevalcem Odbora regij pogovarjal o spremembi smernic o regionalni pomoči. Evropski ekonomsko-socialni odbor je 14. novembra 2012 sprejel mnenje o pobudi za posodobitev državnih pomoči[34], strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo v okviru Evropskega ekonomsko-socialnega odbora pa je 4. decembra 2012 sprejela mnenje o letnem poročilu o konkurenci za leto 2011[35]. Odbor regij je 29. novembra 2012 sprejel mnenje o pobudi za posodobitev državnih pomoči[36], komisija za politiko teritorialne kohezije Odbora regij pa je 7. decembra 2012 sprejela mnenje o smernicah o regionalni pomoči[37].

[1] Sodba z dne 13. julija 1966 v združenih zadevah Grundig-Consten (C-56/64 in C-58/64, Recueil, str. 299). Glej tudi sodbo z dne 4. oktobra 2011 v združenih zadevah Football Association Premier League in drugi (C-403/08 in C-429/08).

[2] Komisija bo pripravila predlog o enotnem mehanizmu za reševanje bank. Evropski svet je decembra 2012 soglašal, da bi ta predlog „sozakonodajalca lahko prednostno preučila in ga sprejela v sedanjem parlamentarnem obdobju“.

[3] Kot odziv na zahteve Evropskega parlamenta in Ekonomsko-socialnega odbora po ukrepanju za vzpostavitev pravičnih, urejenih in preglednih finančnih trgov.

[4] Posebna pravila v bistvu pomenijo, da se splošna pravila o pomoči za reševanje in prestrukturiranje ne uporabljajo v finančnem sektorju (glej IP/11/1488).

[5] Za širšo sliko glej Prilogo 2 k delovnemu dokumentu služb Komisije, priloženemu temu poročilu.

[6] Med drugim glej zadevo o državni pomoči SA.28487 (glej sporočilo za medije IP/12/847).

[7] In tudi k potrebnemu reševanju, kot v primeru kmetijske banke Grčije.

[8] Banka za mednarodne poravnave, november 2012, dostopno na: http://www.bis.org/statistics/derstats.htm; podatki na voljo na: http://www.bis.org/statistics/otcder/dt21a21b.pdf.

[9] Kot je zahteval Evropski parlament.

[10] Po uvedbi postopka marca 2008 je Komisija aprila 2009 poslala družbi Visa obvestilo o nasprotovanju glede večstranskih medbančnih provizij za transakcije s potrošniškimi debetnimi in kreditnimi karticami (glej MEMO/09/151). Družba Visa Europe je ponudila zaveze, da bo omejila večstranske medbančne provizije za debetne kartice na 0,20 %, decembra 2010 pa so te zaveze z odločitvijo Komisije postale zavezujoče (glej IP/10/1684). Postopki v zvezi z večstranskimi medbančnimi provizijami za potrošniške kreditne kartice še trajajo.

[11] Sodba z dne 24. maja 2012 v zadevi T-111/08, še neobjavljena.

[12] Zadeva Post Office Limited (COMP/SA.33054): Nadomestilo za neto stroške, nastale zaradi ohranjanja tržno neuspešnega omrežja v obdobju 2012–15, in nadaljevanje sheme za obratna sredstva (glej IP/12/320). Zadeva je bila ocenjena na podlagi člena 106 PDEU.

[13] Odziv na pozive EP in ECOSOC.

[14] Govor podpredsednika Komisije Joaquína Almunie dne 8. oktobra 2012 (glej SPEECH/12/701) v Evropskem parlamentu: Predstavitev delovnega programa v zvezi s politiko konkurence za obdobje 2013/14. Na voljo na: http://europa.eu/rapid/press-release_SPEECH-12-701_en.htm.

[15] Prav tam.

[16] Zaradi protimonopolne preiskave Komisije se je na primer nemška družba E.ON zavezala, da bo leta 2008 prodala svoja sredstva za proizvodnjo električne energije in visokonapetostno prenosno omrežje, kar je bil mejnik v odpiranju trga v Nemčiji. Druge preiskave so pomagale odpraviti omejitve čezmejnega trgovanja z zemeljskim plinom in električno energijo. Na podlagi preiskave Komisije je bil denimo spremenjen švedski sistem prenosa električne energije, ki je oviral izvoz z omejevanjem zmogljivosti medsebojnega povezovanja s sosednjimi državami.

[17] Po pravilih so dovoljena izplačila subvencij v višini do največ 85 % povišanja, s katerim so se najučinkovitejše družbe v posameznih sektorjih soočale med letoma 2013 in 2015; ta zgornja meja pa se bo v obdobju 2019–2020 postopoma znižala na 75 %.

[18] Delovanje trga za zagotavljanje internetnega dostopa in internetne povezave z vidika potrošnikov v Evropski uniji. Študija, ki jo je naročil Generalni direktorat Evropske komisije za zdravje in potrošnike (objavljena naj bi bila aprila 2013).

[19] Sodba z dne 29. marca 2012 v zadevi T-336/07, še neobjavljena.

[20] Zlasti zadeve, povezane s členom 102 PDEU, ki vključujejo družbo Microsoft (glej sklep Komisije

z dne 24. marca 2004 v zadevi COMP/C-3 / zadevi COMP/C-3/37.792) in družbo Intel (glej sklep Komisije

z dne 13. maja 2009 v zadevi COMP/C-3/37.990).

[21] Glej govor podpredsednika Evropske komisije Joaquína Almunie z dne 8. oktobra 2012 (SPEECH/12/701).

[22] Sodba sodišča z dne 17. februarja 2011 v zadevi Telia Sonera Sverige (C-52/09, ZOdl., str. I-527).

[23] Zadeva Google/Motorola Mobility, COMP/M.6381 (glej IP/12/129).

[24] Začetek postopka proti družbi Samsung dne 30. januarja 2012 (zadeva COMP/C-3/39.939) in začetek postopka proti družbi Motorola dne 2. aprila 2012 (zadevi COMP/C-3/39.985 in COMP/C-3/39.986).

[25] Glej sporočilo za medije, dostopno na: http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-1448_en.htm.

[26] Glej IP/09/1098 in MEMO/09/321.

[27] Glej MEMO/12/593.

[28] http://ec.europa.eu/competition/ecn/food_report_en.pdf.

[29] Obravnavana vprašanja so zajemala državno pomoč v finančnem, živilskem in letalskem sektorju ter pobudo za posodobitev področja državnih pomoči.

[30] http://ec.europa.eu/competition/index_en.html.

[31] http://ec.europa.eu/competition/ecn/food_report_en.pdf.

[32] P7_TA(2012)0031.

[33] Resolucije Evropskega parlamenta iz let 2007, 2009, 2010 in 2011.

[34] Na voljo na: http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.23584.

[35] Na voljo na: http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.24209.

[36] Na voljo na: http://www.toad.cor.europa.eu/corwipdetail.aspx?folderpath=ECOS-V/035&id=21619.

[37] Na voljo na: http://www.toad.cor.europa.eu/corwipdetail.aspx?folderpath=COTER-V/034&id=21792.