SL Uradni list Evropske unije C 376/69

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o evropski standardizaciji in spremembi direktiv Sveta 89/686/EGS in 93/15/EGS ter direktiv 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 98/34/ES, 2004/22/ES, 2007/23/ES, 2009/105/ES in 2009/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta

(COM(2011) 315 konč. – 2011/0150 (COD))

2011/C 376/13

Poročevalec:g. PEZZINI

Svet in Evropski parlament sta 24. junija oziroma 23. junija 2011 sklenila, da v skladu s členom 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosita za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o evropski standardizaciji in spremembi direktiv Sveta 89/686/EGS in 93/15/EGS ter direktiv 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 98/34/ES, 2004/22/ES, 2007/23/ES, 2009/105/ES in 2009/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta

COM(2011) 315 konč. – 2011/0150 (COD).

Strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 30. avgusta 2011.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 474. plenarnem zasedanju 21. in 22. septembra 2011 (seja z dne 21. septembra) s 121 glasovi za, 2 glasovoma proti in 5 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) podpira pobudo Komisije za pregled sistema evropske standardizacije, da bi ohranili številne uspešne elemente tega sistema, odpravili slabosti, ustvarili pravo ravnotežje med mednarodno, evropsko in nacionalno razsežnostjo ter zagotovili vrhunsko kakovost na svetovni ravni.

1.2 Odbor je prepričan, da je treba ustvariti prilagodljiv in dinamičen zakonodajni in regulativni okvir EU, da bi optimizirali dodano vrednost evropske tehnične standardizacije ter tako spodbujali konkurenčnost, inovativnost in rast.

1.3 Odbor opozarja na pomen evropske standardizacije za delovanje in utrditev notranjega trga, zlasti na področjih zdravja, varnosti, varstva okolja in potrošnikov ter interoperabilnosti, kjer se danes vse bolj uporabljajo informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT).

1.4 Odbor meni, da je nujno pospešiti pripravo standardov in ukrepe razširiti na področja storitev ter IKT, pri čemer je treba vedno namenjati posebno pozornost kakovosti, varnosti in obsegu priprave standardov z uporabo spletnih platform za posvetovanje in izmenjavo informacij.

1.5 EESO meni, da bi morale biti specifikacije, ki jih sprejemajo mednarodni industrijski forumi in/ali konzorciji na področju IKT, odobrene šele po postopku potrditve v evropskih organizacijah za standardizacijo, v katerem sodelujejo predstavniki malih in srednje velikih podjetij (MSP), potrošnikov, okoljevarstvenih organizacij, delavcev in organizacij, ki zastopajo pomembne družbene interese.

1.6 Odbor pozdravlja predlagano poenostavitev mehanizmov za financiranje, ki temeljijo na primerni pravni podlagi ter so namenjeni evropskim organizacijam za standardizacijo, nacionalnim organom za standardizacijo, drugim organom, ki sodelujejo pri dejavnostih standardizacije, in evropskim združenjem, ki zastopajo zadevne akterje.

1.7 EESO priporoča pripravo skupnega programskega dokumenta, da se zagotovi skladnost, usklajevanje in upoštevanje prihodnjih ciljev trga. S tega vidika bi bilo potrebno, da bi vsi akterji, ki jih zadeva priprava letnega programa, sodelovali pri pripravi delovnih programov evropskih organizacij za standardizacijo, drugih organov za razvoj tehničnih specifikacij za posamezne sektorje (IKT), ustreznih služb Komisije in nacionalnih organov za standardizacijo.

1.8 Odbor poudarja tudi, da je treba hitro pripraviti posodobljene tehnične standarde za področje storitev, ki se bo v obdobju do leta 2020 še naprej razvijalo kot nosilen in inovativen element gospodarstva. Hkrati poudarja, da je treba upoštevati posebno naravo storitev, zaradi česar ni mogoče samodejno posnemati modela za standardizacijo blaga. Pri nadaljnjem razvoju standardov za storitve je treba izhajati iz potreb trga in družbe.

1.9 EESO meni, da je pomembno zagotoviti stabilen okvir večletnega programa financiranja evropskega sistema standardizacije, in je zaskrbljen, ker Komisija proračunska sredstva za ta namen predlaga samo za leto 2013.

1.10 Odbor priporoča kar največjo interakcijo med postopki tehnične standardizacije in evropskimi programi raziskav in inovacij, da se omogoči hitro uvajanje novih tehnologij in posledično zagotovijo konkurenčne prednosti za evropsko gospodarstvo na svetovnem trgu.

1.11 EESO priporoča tesno povezavo med evropskimi organizacijami za standardizacijo in patentnimi uradi, ki varujejo pravice intelektualne lastnine.

1.12 Odbor poziva, naj nova pravila izrecno predvidijo okrepitev položaja Evrope v okviru mednarodne standardizacije, da bi olajšali trgovino in povečali evropsko konkurenčnost.

2. Uvod

2.1 Odbor je večkrat poudaril pomembno vlogo tehnične standardizacije, ki prispeva

— h kakovosti izdelkov in storitev v Evropi,

— k njihovi konkurenčnosti na domačem in svetovnem trgu,

— k varstvu potrošnikov ter

— izboljšanju socialnih in okoljskih standardov.

2.2 Odbor je vedno zagovarjal „večjo uporabo evropske standardizacije v politikah in zakonodaji EU, da se tehnična standardizacija v skladu s potrebami družbe in podjetij razširi na nova področja, kot so: storitve, informacijska in komunikacijska tehnologija, promet, varstvo potrošnikov in varstvo okolja“ (1).

2.3 Odbor je podčrtal tudi, da je „evropska standardizacija bistvenega pomena za delovanje in utrditev notranjega trga, predvsem zaradi direktiv, ki temeljijo na ‚novem pristopu‘ na področju […]“ (2).

2.4 V svojem nedavnem mnenju K aktu za enotni trg je Odbor poudaril, da so „standardi […] pomemben gradbeni element enotnega trga“. Hkrati je poudaril „pomen močnejšega vključevanja potrošnikov ter malih in srednje velikih podjetij, pri čemer je treba nenehno in trajnostno zagotavljati obvladovanje stroškovnih dejavnikov, ki omejujejo njihovo sodelovanje v tem procesu. Standardov ne smejo narekovati določeni akterji. Standardi EU morajo imeti pomembnejšo vlogo v svetovni trgovini in v prihodnjih trgovinskih pogajanjih na dvostranski in večstranski ravni bi jih morali podpirati“ (3).

2.5 Tehnična standardizacija je temeljnega pomena za delovanje notranjega trga ter za mednarodno konkurenčnost izdelkov in storitev, saj je strateško orodje za zagotavljanje njihove kakovosti, interoperabilnosti omrežij in sistemov, visoke stopnje varstva potrošnikov in okolja ter višjih stopenj inovativnosti in socialne vključenosti.

2.6 Da bi bila ta vloga čimbolj učinkovita, je med drugim potrebno naslednje:

— evropski postopek tehnične standardizacije se mora biti zmožen hitro odzivati na zahteve zakonodajalca – na predlog Komisije – in na hitro spreminjajoče se proizvodno okolje, v katerem se življenjske dobe in razvojni cikli izdelkov vse bolj skrajšujejo in iz česar izhaja potreba po večji hitrosti in prilagodljivosti za spopadanje s prihodnjimi izzivi;

— omogočeno mora biti, da tehnični standardi sledijo hitremu tehnološkemu razvoju, saj sicer postanejo nekoristni, in da lahko zajemajo vedno širša področja – še zlasti informacijskih tehnologij in storitev – ter zagotavljajo količino, hitrost in kakovost pri pripravi standardov, tudi prek spletnih posvetovalnih platform;

— poleg tega mora biti omogočeno, da se priprava in uporaba standardov lahko prilagaja zahtevam malih in srednje velikih podjetij in ne obratno, in sicer z zagotavljanjem visokih ravni zastopanosti in sodelovanja pri postopkih standardizacije, zlasti na evropski ravni, ob ohranjanju ravnotežja med nacionalnimi delegacijami, saj je na splošno odnos malih in srednje velikih podjetij do tehničnih standardov težaven in zapleten;

— s prostovoljnim, odprtim in transparentnim sodelovanjem, pri katerem lahko z enakimi možnostmi dostopa sodelujejo industrija, mala in srednje velika podjetja, javni organi in drugi zadevni akterji civilne družbe, je treba zagotoviti čim višje stopnje legitimnosti in konsenza; standardi se pogosto nanašajo na varnost in dobro počutje državljanov, učinkovitost omrežij, okolje in druge sektorje javnega pomena, zato morajo imeti ta območja ustrezno zastopstvo in vpliv;

— evropski sistem standardizacije se mora odzivati na potrebe po zagotavljanju popolne interoperabilnosti in združljivosti z aplikacijami in storitvami informacijskih in komunikacijskih tehnologij s pomočjo potrjenih evropskih referenčnih standardov;

— za evropski sistem standardizacije mora biti na voljo ustrezno poenostavljeno financiranje, da se zagotovita polna udeležba vseh zadevnih akterjev pri pripravi standardov in samodejno vključevanje razsežnosti standardizacije v javne programe raziskav in inovativnosti, da bi podprli strategijo Evropa 2020;

— ko so izpolnjeni pogoji za transparentnost, odprtost in uravnoteženo sodelovanje vseh zadevnih akterjev, je treba vključiti standarde forumov in konzorcijev za informacijske in komunikacijske tehnologije, ki so priznani na svetovni ravni in so jih preverile evropske organizacije za standardizacijo, kot so CEN, CENELEC in ETSI (4), da bi se bilo mogoče sklicevati nanje v evropski zakonodaji o javnih naročilih;

— treba je ustrezno okrepiti sistem za izmenjavo informacij med vsemi organizacijami in organi za standardizacijo v Evropi in da vsem zadevnim akterjem zagotoviti pošten dostop do standardov.

2.7 Glede financiranja je treba opozoriti, da Sklep št. 1673/2006/ES – o katerem je Odbor pripravil mnenje – že določa pravila v zvezi s prispevkom EU k financiranju evropske standardizacije, da se tako zagotovi, da se evropski standardi in drugi produkti evropske standardizacije pripravljajo in pregledujejo v skladu s cilji, zakonodajo in politikami Unije. Iste določbe bi morale veljati tudi za organe, ki sicer niso opredeljeni kot evropski organi za standardizacijo na podlagi te uredbe, vendar so bili pooblaščeni za izvajanje pripravljalnih del v podporo evropski standardizaciji.

2.8 Ob upoštevanju zelo širokega področja vključenosti evropske standardizacije v podporo politikam in zakonodaji Unije ter različnih vrst dejavnosti standardizacije je treba zagotoviti različne načine financiranja.

3. Predlogi Evropske komisije

3.1 S predlogom uredbe naj bi izpolnili naslednje zahteve:

— da bi zagotovili znatno podporo enotnemu trgu blaga in storitev ter preprečili nastajanje ovir za trgovino znotraj EU, morajo evropski standardi, ki jih sprejemajo evropske organizacije za standardizacijo, zajemati tako blago kot storitve in še naprej jih mora sofinancirati EU. Pripravo evropskih standardov bi bilo treba pospešiti in ohranjati bi morala korak z vse hitrejšimi razvojnimi cikli izdelkov in storitev;

— ker je standard rezultat konsenza tistih, ki so sodelovali pri njegovi pripravi, mora biti postopek standardizacije dobiti legitimnost z udeležbo zadevnih skupin civilne družbe, kot so socialni partnerji, mala in srednje velika podjetja, potrošniki in okoljevarstveniki;

— da bi imeli na voljo standarde, ki zagotavljajo interoperabilnost med storitvami in aplikacijami na področju informacijskih in komunikacijskih tehnologij, mora obstajati možnost, da se standardi za IKT formalno priznajo, tudi če so jih – zunaj evropskih organizacij za standardizacijo – pripravili specializirani forumi in konzorciji.

3.2 V ta namen predlog – poleg sprememb direktiv 89/686/EGS, 93/15/EGS, 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 2004/22/ES, 2007/23/ES, 2009/105/ES in 2009/23/ES – predvideva revizijo in zlasti združitev direktiv in sklepov.

3.3 Predlagana nova zakonodaja bi – v obliki uredbe, ki jamči enotno uporabo – zagotavljala:

— več transparentnosti in sodelovanja med nacionalnimi organi za standardizacijo, evropskimi organizacijami za standardizacijo in Komisijo;

— priznavanje uporabe standardov IKT (strojna oprema, programska oprema in storitve informacijskih tehnologij), tudi če so jih razvile druge organizacije, če so ti standardi v skladu z načeli TBT/WTO (sporazuma o tehničnih ovirah v trgovini in Svetovne trgovinske organizacije) in izpolnjujejo zahtevo po interoperabilnosti v Evropi;

— letno načrtovanje prednostnih nalog za standardizacijo v EU in pooblastil Komisije;

— okrepljeno zastopanost ne samo malih in srednje velikih podjetij s finančno podporo EU, temveč tudi potrošnikov, okoljevarstvenikov in predstavnikov družbenih interesnih skupin, tudi pri dejavnostih spremljanja in pripravljanja;

— ukrepe za pospešitev priprave evropskih tehničnih standardov na zahtevo Komisije s finančno podporo prizadevanjem za doseganje aktivnega konsenza v evropskih organizacijah za standardizacijo;

— ukrepe tudi za spodbujanje evropskih tehničnih standardov na mednarodni ravni ter programov pomoči in tehničnega sodelovanja s tretjimi državami;

— spodbujanje evropske in mednarodne standardizacije, med drugim z olajševanjem prevajanja v uradne jezike EU za podjetja, da bi tako izboljšali kohezijo in dostop;

— krepitev dejavnosti standardizacije na področju storitev v podporo konkurenčnemu notranjemu trgu, in sicer po pooblastilu Komisije, da se tako prepreči nastajanje več nacionalnih standardov;

— zmanjšanje upravnih obremenitev s pavšalnimi plačili brez preverjanja dejanskih stroškov;

— uvedbo sistema storilnosti, ki temelji na kazalnikih uspešnosti in ciljih glede na rezultate in učinke, da se izboljša učinkovitost in poveča hitrost za to uporabljenih postopkov;

— predložitev letnega poročila evropskih organizacij za standardizacijo Komisiji, zlasti o vidikih financiranja, transparentnosti, hitrosti, poenostavitvi, možnostih vključevanja in kakovosti postopka standardizacije.

4. Splošne ugotovitve

4.1 Odbor podpira cilje predloga Komisije, saj hiter, učinkovit in participativen evropski postopek standardizacije ni samo nosilen element pri oblikovanju enotnega trga, ki je v središču evropskega povezovanja in njegovemu uresničevanju namenjene strategije Evropa 2020, temveč je tudi in predvsem eden od temeljev konkurenčnosti evropskega gospodarstva in eno od gonil inovativnosti.

4.2 Po mnenju EESO je treba organizacije za standardizacijo spodbujati, da v svojih delovnih programih pozorneje ocenijo svoje politike na področju pravic intelektualne lastnine z vidika spodbujanja inovativnosti in krepitve odnosov s patentnimi uradi – še zlasti z Evropskim patentnim uradom v Münchnu –, da se tako zagotovi obravnavanje vprašanj intelektualne lastnine že od vsega začetka in s tem izboljša kakovost tako patentov kot standardov.

4.3 Odbor zato pozdravlja namero Komisije, da pregleda evropski sistem standardizacije, da bi ohranili mnoge uspešne elemente in odpravili slabosti, ter da si prizadeva doseči pravo ravnotežje med evropsko in nacionalnimi razsežnostmi in izpolni nove zahteve in pričakovanja podjetij, potrošnikov, socialnih partnerjev in evropske družbe kot celote.

4.4 Odbor meni, da treba pospešiti pripravo standardov in ukrepe razširiti na področja storitev ter informacijskih in komunikacijskih tehnologij, pod pogojem, da ti ukrepi izpolnjujejo cilje glede kakovosti standardov in da širitev na strukture za pripravo standardov, ki so zunaj evropskih organizacij za standardizacijo, poteka z enakimi jamstvi glede transparentnosti in udeležbe, kot jih morajo upoštevati slednje.

4.4.1 Zato Odbor meni, da je nujno, da evropske organizacije za standardizacijo in Komisija poskrbijo za preventivni nadzor, ki naj potrdi, da so bile specifikacije, ki so jih sprejeli mednarodni industrijski forumi in/ali konzorciji in so namenjene sklicevanju pri javnih naročilih, pripravljene nevtralno, pošteno in transparentno, ob ustrezni udeležbi predstavnikov malih in srednje velikih podjetij, potrošnikov, okoljevarstvenikov, delavcev in organizacij, ki zastopajo pomembne družbene interese.

4.4.2 Ta nujna okrepljena udeležba po mnenju EESO ne bi smela oteževati in podaljševati postopkov za pripravo standardov na podlagi konsenza; nasprotno, ti postopki bi morali biti precej poenostavljeni z uporabo spletnih platform za posvetovanje, pripravo in izmenjavo informacij. (5)

4.5 Prav tako Odbor poziva, naj uredba predvidi pripravo večletnih načrtov za standardizacijo v Evropi, da bi se učinkoviteje in bolj usklajeno odzvali na globalne politične ukrepe, potrebne za spopadanje z vprašanji podnebnih sprememb, razvoja pametnih omrežij, obnovljivih virov energije in njihovim povezovanjem, ter na pereče okoljske in družbene izzive.

4.6 Da bi tako na evropski kot na nacionalnih ravneh spodbudili in olajšali učinkovito sodelovanje vseh zadevnih akterjev v procesu standardizacije, je treba po mnenju EESO podpreti programe usposabljanja ter zagotoviti potrebne ukrepe, da se najšibkejšim nacionalnim organom za standardizacijo, ki trenutno nimajo tajništev za strokovne odbore, omogoči bolj aktivna vloga v postopku standardizacije.

4.7 Učinkovit ukrep za zagotovitev dovolj hitre priprave kakovostnih standardov v zadostnem obsegu je lahko, če evropske organizacije za standardizacijo, drugi organi za razvoj tehničnih specifikacij za posamezne sektorje IKT, pristojne službe Komisije in nacionalni organi za standardizacijo pripravijo letne programe dela, pod pogojem, da je zagotovljen okvir za skladnost in usklajevanje ter učinkovito sodelovanje vseh zadevnih akterjev pri teh programih.

4.8 Odbor pozdravlja predlagano poenostavitev mehanizmov za financiranje, ki so na primerni pravni podlagi namenjeni evropskim in nacionalnim organizacijam za standardizacijo, drugim organom, ki sodelujejo pri dejavnostih standardizacije, in evropskim združenjem, ki zastopajo zadevne akterje iz Priloge III.

4.8.1 EESO izraža zaskrbljenost, ker Komisija predlaga dodelitev proračunskih sredstev za ta ukrep samo za leto 2013, in meni, da je pomembno zagotoviti stabilen večletni okvir financiranja, ki naj bi ga uveljavili čim prej.

4.9 V zvezi s pripravo usklajenih evropskih standardov, ki zagotavljajo, da izdelki izpolnjujejo bistvene zahteve zakonodaje EU, „podjetja ne morejo uporabiti ustreznega standarda, s katerim bi ustvarila domnevo o skladnosti, ker ni usklajenih standardov, in morajo izpolnjevanje bistvenih zahtev dokazati v skladu z modulom ugotavljanja skladnosti iz veljavne zakonodaje EU. V obeh primerih se podjetja ne morejo izogniti stroškom, ki izhajajo iz razdrobljenosti notranjega trga ali postopkov za ugotavljanje skladnosti“ (6).

4.9.1 Odbor zato meni, da bi bilo treba bolj spodbujati njihovo pripravo in uporabo na prostovoljni osnovi, da se zagotovi čedalje višja raven varnosti izdelkov.

4.10 Odbor meni, da bi morala predlagana uredba vsebovati določbe, ki bi spodbujale prenos tehničnih standardov, sprejetih v evropskem sistemu standardizacije, na mednarodno raven, in krepile vlogo nacionalnih organov za standardizacijo in evropskih organizacij za standardizacijo v mednarodnih organih za standardizacijo. To bi lahko dosegli z usklajenimi evropskimi pobudami za krepitev mednarodne konkurenčnosti in inovativnosti Unije.

5. Posebne ugotovitve

5.1 Po mnenju Odbora bi bilo primerno, da bi bili v Prilogi 1 navedeni tudi priznani nacionalni organi za standardizacijo.

5.2 Treba je razlikovati med „tehničnimi specifikacijami“ in uradnimi standardi: EESO predlaga, da se v uvodni izjavi 19 izrazu „standardi“ doda izraz „in tehnične specifikacije“ in da se v uvodnih izjavah 20 in 22 izraz „standardi“ nadomesti z izrazom „tehnične specifikacije“.

5.3 V členu 2 je treba podrobneje opredeliti „tehnično specifikacijo za večkratno ali stalno uporabo, ki jo je odobrila priznana organizacija za standardizacijo“, in dodati novo točko 9: (9) „Nacionalni organ za standardizacijo“: organizacija, navedena v Prilogi I.

5.4 V členu 3 mora biti po mnenju Odbora nacionalnim organom za standardizacijo dana možnost izražanja ugovorov, tudi če ne morejo nasprotovati evropskim delovnim programom. Zato Odbor predlaga, da se odstavek 5 spremeni, kot sledi: „Nacionalni organi za standardizacijo ne nasprotujejo temu, da se predmet standardizacije v njihovem programu dela obravnava na evropski ravni v skladu s pravili evropskih organov za standardizacijo, in ne sprejmejo nobenega ukrepa, ki bi lahko vplival na odločitev v zvezi s tem.“

5.4.1 EESO predlaga tudi, da se doda nova točka 6, kot sledi: „Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da med pripravo evropskega standarda, navedenega v členu 7, njihovi standardizacijski organi ne sprejmejo nobenega ukrepa, ki bi lahko vplival na načrtovano uskladitev, in zlasti, da na zadevnem področju ne objavijo novega ali revidiranega nacionalnega standarda, ki ni popolnoma usklajen z že obstoječim evropskim standardom.“

5.5 V členu 7 EESO predlaga, da se po točki 3 doda nova točka 3.1, kot sledi: „3.1 V primeru zahteve za usklajeni standard mora biti ta zahteva formalizirana s pooblastilom Komisije ustreznemu evropskemu organu za standardizacijo.“

5.5.1 EESO meni, da bi predlog, v skladu s katerim bi imeli evropski organi za standardizacijo le en mesec, da se odzovejo na zahtevo Komisije, lahko morebiti omejil posvetovanje z zainteresiranimi skupinami. EESO priporoča rok treh mesecev.

5.6 V členu 9 EESO predlaga, da se spremeni podnaslov, kot sledi: „Priznavanje za javna naročila tehničnih specifikacij na področju IKT“, in da se v začetku člena doda: „Na področju informacijskih in komunikacijskih tehnologij Komisija […] lahko …“

5.7 V členu 16 EESO predlaga, da se doda točka (a 1), kot sledi:

„(a 1) posodobitev seznama nacionalnih organov za standardizacijo iz Priloge I na podlagi informacij, ki jih posredujejo države članice iz člena 21;“

in da se točka (b) nadomesti z naslednjim besedilom:

„(b) prilagoditev meril za priznavanje ‚tehničnih specifikacij‘ na področju IKT pri javnih naročilih ‚tehničnemu razvoju‘;“

5.8 V členu 17 EESO predlaga, da se točka 2 dopolni, kot sledi:

„Pooblastilo iz člena 16 se na Komisijo prenese za nedoločen čas od 1. januarja 2013. Komisija bo pripravila poročilo o tem, kaj je bilo narejenega na področju prenesenih pooblastil; to poročilo predloži skupaj s poročilom iz člena 19(3).“

V Bruslju, 21. septembra 2011 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Glej UL C 110, z dne 9.5.2006, str. 14.

(2) Glej opombo 1.

(3) Glej UL C 132, z dne 3.5.2011, str. 47.

(4) ETSI (European Telecommunications Standards Institute – Evropski inštitut za telekomunikacijske standarde) je neodvisna, nepridobitna organizacija EU za standardizacijo v industriji telekomunikacij.

(5) Tako kot pri ISO in IEC so tehnične specifikacije „zahteve, pri katerih ni bilo doseženo zadostno soglasje, zato nimajo statusa mednarodnega standarda.“

(6) COM(2011) 315 obrazložitveni memorandum, točka 1, in uvodni izjavi 18 in 36.