P6_TA(2005)0244

Socialna vključenost v novih državah članicah

Resolucija Evropskega parlamenta o socialni vključenosti v novih državah članicah (2004/2210(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju delovnega dokumenta Komisije o socialni vključenosti v novih državah članicah (SEK(2004)0848),

- ob upoštevanju členov I-3 in III-117 Pogodbe o Ustavi za Evropo [1],

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve ter mnenj Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve in Odbora za pravice žensk in politiko enakih možnosti (A6-0125/2005),

A. ker so se na zasedanjih Evropskega sveta v Lizboni, Nici in Stockholmu, ki so se odvijali marca 2000, decembra 2000 oziroma marca 2001, države članice obvezale, da bodo spodbujale kakovost in nadaljnji razvoj zaposlovanja in na ta način omejile revščino in socialno izključenost ter z metodo odprtega usklajevanja povečale gospodarsko in socialno kohezijo,

B. ker nevladne organizacije igrajo pomembno vlogo pri opredeljevanju težav na področju socialne vključenosti in pri obveščanju javnosti o teh težavah na temelju programov osveščanja javnosti in njihovega učinkovitega izvajanja,

C. ker predstavlja dostop do zaposlitve enega najpomembnejših načinov podpore socialnemu vključevanju in ker na tem področju pomembno vlogo igrajo socialni partnerji, zlasti kar zadeva dostopa do zaposlitve za najbolj izpostavljene skupine, kakor jih opredeljuje smernica št. 7 Zaposlitvenih smernic iz leta 2003 [2],

D. ker je spolna struktura na trgu dela taka, da se ženske v novih državah članicah še naprej večinoma zaposlujejo na slabše plačanih delovnih mestih;

E. ker je v novih državah članicah prehod v tržno gospodarstvo sprožil precejšnje strukturne spremembe na trgu delovne sile in je brezposelnost posledično postala ena najresnejših ovir za socialno vključenost,

F. ker eden izmed razlogov za visoko stopnjo brezposelnosti v novih državah članicah izhaja iz dejstva, da v teh državah mobilnost delovne sile ne obstaja in se torej delavci ne selijo z območij s hudo brezposelnostjo v predele, kjer delavcev primanjkuje,

G. ker brez primerjave pokazateljev, temelječih na podatkih usklajenih na ravni EU, ni mogoče oceniti problema socialne izključenosti v petindvajsetčlanski Evropski uniji, in ob upoštevanju dejstva, da 10 novih držav članic še ne razpolaga s popolni, celovitimi in najnovejšimi podatki,

H. ker zgoraj navedeni delovni dokument Komisije navaja, da z vidika socialne vključenosti v novih državah članicah med glavne težave spadajo nizka stopnja zaposlenosti, neustrezna in nezadostna raven zdravstvenih storitev in neustrezni ukrepi za reševanje težav, s katerimi se soočajo manjšine (zlasti Romi), ki so žrtve diskriminacije,

I. ker v novih državah članicah poleg brezposelnosti drugo veliko težavo predstavlja razpad družin in s tem povezano siromašenje, ki vodi v novo socialno izključenost,

J. ker so vse manjšine še dodatno izpostavljene socialni izključenosti, kar je tesno povezano z dejstvom, da njihova izobrazba in usposobljenost še vedno ne dobivata potrebne podpore,

K. ker je v novih državah članicah, kjer so gospodarske reforme bile in bodo nujne za doseganje trdnih konkurenčnih gospodarstev, zelo pomembno zoperstaviti se socialni izključenosti, zlasti ranljivih skupin, kot so starejše osebe, otroci, manjšine in invalidne osebe,

L. ker v novih državah članicah financiranje sistema lokalne uprave povzroča vse hujše težave, kar bo dolgoročno ogrozilo učinkovitost sistema,

M. ker vlade novih držav članic na lokalne oblasti prenašajo vse več obveznosti, hkrati pa jim v večini primerov ne zagotavljajo potrebnih dodatnih proračunskih sredstev za njihovo izvajanje in ker v nekaterih državah članicah ni ustrezne zakonodaje, ki bi urejala socialne storitve,

N. ker v večini novih držav članic primanjkuje politične volje za odločilno in široko uporabo posrednih finančnih spodbud (npr. selektivna oprostitev plačevanja davkov in prispevkov za socialno varnosti), ki naj ogroženim skupinam omogočijo prebroditi krizna obdobja in se vključiti na trg delovne sile,

O. ker pri socialnem vključevanju ključno vlogo igrajo socialni partnerji,

1. meni, da je v novih državah članicah treba pospešiti proces socialnega vključevanja in v ta namen zagotoviti višja sredstva, da bi na ta način dosegli izboljšanje položaja žensk, enostarševskih družin, novincev na trgu dela, starejših oseb, bolnikov ali invalidnih oseb oziroma oseb, ki dolgoročno negujejo invalidne ali starejše, prikrajšanih ali ogroženih otrok zaradi dejstva, da jih starši tako ali drugače zanemarjajo, jezikovnih manjšin, beguncev, Romov in vseh drugih etničnih manjšin na ozemlju Unije, pa tudi ljudi v hudi stiski: brezdomcev in žrtev odvisnosti (alkoholizem, zasvojenost z drogami);

2. vztraja, da se tistim, ki se zaradi bolezni, starosti, invalidnosti ali pomanjkanja primernega dela ne morejo preživljati sami, prek socialnega varstva zagotovi ustrezen prihodek, ob večjem upoštevanju življenjskega minimuma kot doslej; meni, da mora biti višina prejemkov dovoljšnja, da preprečijo revščino, ko postanejo socialna tveganja očitna; verjame, da bo pomoč, zagotovljena v stiski, odpravila vzroke revščine in preprečila dolgoročno odvisnost od socialne pomoči;

3. poziva nove države članice, naj večjo pozornost namenijo zakonodaji s področja socialnih storitev, zlasti v zvezi z intervencijami, in spodbujanju vključevanja skupin v družbeno gospodarstvo, razvoj katerega bi moral uživati podporo ciljno usmerjene uporabe sredstev evropskega socialnega sklada in drugih strukturnih skladov;

4. poziva vlade novih držav članic, da pri oblikovanju politik pomanjkanje socialne vključenosti obravnavajo kot družbeni problem, ki spada v okvir lizbonske strategije;

5. poziva nove države članice, naj razširijo ukrepe s področja izobraževanja, odpravijo nepismenost (tako funkcionalno kot dejansko), posebno pozornost namenijo potrebam vseh manjšin, zlasti Romov v nekaterih državah, in odpravijo ločeno izobraževanje ter zlasti upoštevajo izobrazbene potrebe na kmetijskih območjih;

6. poudarja potrebo po tem, da se omogočijo učinkovitejši pogoji na dinamičnem trgu dela v visoko kakovostnem izobraževalnem sistemu, ki bo pod enakimi pogoji dostopen vsem; vztraja, da mora biti vseživljenjsko izobraževanje dostopno vsem, ne glede na preteklo študijsko pot, socialni položaj ali finančne zmožnosti;

7. poziva nove države članice, naj izboljšajo ponudbo storitev za družine, da bi izboljšale položaj hranilcev z otroci ali starejšimi družinskimi člani, potrebnimi posebne nege;

8. poziva nove države članice, naj pripravijo proaktivne politike vključevanja priseljencev, ki se srečujejo s posebnimi težavami ali katerim grozi revščina;

9. poziva države članice, naj spodbudijo civilne, strokovne in socialne organizacije, zlasti nevladne organizacije, verska ali neverska združenja, sindikate in organizacije delodajalcev k aktivnemu sodelovanju pri odpravljanju revščine, čeprav seveda ne morejo nadomestiti prizadevanj javnih oblasti držav članic; poziva države članice, naj ustvarijo pravne in finančne pogoje za vključevanje teh organizacij v boj proti revščini in socialni izključenosti;

10. poziva vlade, naj pri oblikovanju politik spodbujajo socialno vključevanje in posebno pozornost namenijo odpravljanju revščine med otroki;

11. poziva Komisijo, naj kar najhitreje uskladi statistike o revščini pa tudi merila za njeno določanje, da bo mogoče izvesti primerjave o razširjenost socialne izključenosti na celotnem ozemlju petindvajseterice EU na enakih temeljih, kakor je to veljalo za ozemlje petnajsterice EU ob upoštevanju specifičnosti vsake izmed njih;

12. obžaluje, da so v novih držav članicah statistični podatki redki ter jih zato poziva, da redno zbirajo in objavljajo posodobljene in primerljive podatke, razčlenjene po spolu, da bi nadzorovali razvoj socialne vključenosti v novih državah članicah; meni, da mora obstajati dvosmerna izmenjava izkušenj in dobrih praks in, da je potrebno tesnejše povezovanje med državami članicami, ki se soočajo z zelo podobnimi izzivi;

13. poziva Svet in še zlasti vlade novih držav članic, naj upoštevajo možne nevarnosti, ki izhajajo iz vse večje zadolženosti lokalnih oblasti v novih državah članicah, ki lahko bistveno ogrozi izvajanje njihovih pristojnosti, kar bi na posameznih območjih nadalje spodbudilo nastanek velikih socialnih razlik, zato poziva k pripravi dolgoročne strategije, ki bi omogočala bistveno izboljšanje trenutnega položaja;

14. poziva Svet in zlasti vlade novih držav članic, naj poseben poudarek namenijo pripravi dolgoročne strategije, ki bo omogočila bistveno izboljšanje finančnega položaja lokalnih oblasti;

15. poziva Svet in zlasti vlade novih držav članic, naj poseben poudarek namenijo višjim prispevkom v sklade za izvajanje pristojnosti, ki jih imajo lokalne oblasti na področju socialnega vključevanja;

16. poziva Komisijo, naj spodbudi mehanizme interakcije z državami članicami za pripravo besedil, na podlagi katerih se zagotovi resničen dostop ranljivih skupin in manjšin do sodnega varstva (pravna pomoč, informacijski centri, brezplačni nasveti, ...) in spodbudi države članice, da na lokalni ravni uredijo skupne in usklajene strategije na področju socialnega vključevanja;

17. poziva nove države članice, naj vložijo več truda kot sedaj v reševanje stanovanjskih težav s tem, da poskrbijo za številnejša cenovno dostopnejša stanovanja, pri čemer naj zlasti podprejo gradbene načrte lokalnih oblasti ter na ta način pomagajo najbolj ranljivim skupinam na najbolj učinkovit način;

18. poziva nove države članice, da vključijo v njihovo politiko socialnega vključevanja vprašanje brezdomstva kot skrajne oblike socialne izključenosti, saj v vsaki državi prizadene na tisoče oseb, predvsem žensk;

19. zahteva državne koncesije, da bodo stanovanjska posojila bolj dostopna za ciljne skupine v socialno šibkejšem položaju;

20. poziva nove države članice, naj zagotovijo zadostna sredstva za zagotavljanje dostopa do kakovostnih sistemov vseživljenjskega izobraževanja za vse, s čimer bodo vsi ljudje imeli možnost izboljšati stopnjo izobrazbe; istočasno ne smejo pozabiti izvajati posebne ukrepe za lažje vključevanje oseb, ki na trgu delovne sile veljajo za težje zaposljive;

21. poziva nove države članice, naj z oblikovanjem dodatnega sistema podpore za ogrožene otroke in s primernimi programi socialnega vključevanja učinkoviteje kot sedaj spodbujajo socialno vključevanje manjšin in izboljšanje pogojev izobraževanja Romov;

22. poziva nove države članice, naj spodbujajo učinkovitejše socialno vključevanje invalidnih oseb in pripravijo ustrezne izobraževalne programe ter programe strokovnega usposabljanja in zaposlovanja;

23. poziva nove države članice, naj glede na zaključke, do katerih je prišla Evropska unija pri vmesni oceni doseganja ciljev lizbonske strategije, ponovno ocenijo svoje gospodarske politike in naj svoje ocene opravijo z namenom odpiranja trajnih in kakovostnih delovnih mest; zahteva lažje uveljavljanje podjetniške svobode, seveda pod pogojem, da v Skupnosti ne sproža nobene oblike dampinga;

24. opozarja na potrebo, da je treba v novih državah članicah, s ciljem bistveno bolj učinkovite uporabe delovnih sredstev glede na cilje lizbonske strategije, sprejeti ukrepe za izenačenje razlik med plačami moških in žensk, ki imajo enako raven izobrazbe in so na delovnem mestu na enako visokem položaju;

25. poziva Komisijo, naj opravlja redne ocene vseh pravnih predpisov s področja boja proti diskriminaciji, temelječih na členu 13 Pogodbe ES, in uporabijo ustrezna postopke proti vsem državam članicam, ki teh direktiv ne prenesejo ali uporabijo na zahtevan način ali v zahtevanem roku;

26. poziva vlade novih držav članic, naj se ustrezno pripravijo na vpeljavo evra, ki ne sme pomeniti, da bodo številne socialne skupine zapadle v revščino, kar zlasti velja za osebe, ki prejemajo nizke pokojnine ali socialno podporo, te osebe pa so v veliki večini ženske;

27. poziva Komisijo, naj ukrepe iz njenega zgoraj navedenega delovnega dokumenta dopolni v smeri meddisciplinarne sinteze, ki se bo bolj osredotočila na nespoštovanje državljanskih svoboščin, uveljavljanje temeljnih pravic, boj proti vsem oblikam diskriminacije in predlagala primerna sredstva za nadzor, da bi se oljašalo delo ob navodilih za morebitne sankcije;

28. poziva Komisijo, naj pripravi vse potrebno za izgradnjo skupnih prednostnih nalog ali "rdeče niti", ki bi lahko služila kakor skupni temelj za uveljavljanje pravic in poenotenje pristopa k pravu o tem vprašanju znotraj Unije;

29. poziva Komisijo in nove države članice, naj novim državam članicam skupaj namenijo več sredstev kot doslej za financiranje oblikovanja nacionalnih akcijskih načrtov in podporo doseganju ciljev Izrednega Evropskega sveta o zaposlovanju (luksemburški vrh o zaposlovanju) iz novembra 1997 ter Komisijo poziva, naj spodbuja izmenjavo dobre prakse med novimi in starimi državami članicami;

30. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam in parlamentom držav članic ter predstavnikom lokalnih skupnosti držav članic; prav tako države članice zaprosi, naj resolucijo v vednost posreduje predstavnikom vseh uradno priznanih etničnih manjšin na njihovem ozemlju.

[1] UL C 310, 16.12.2004.

[2] Sklep Sveta 2003/578/ES z dne 22. julija 2003 o smernicah za zaposlitvene politike držav članic (UL L 197, 5.8.2003, str. 13).

--------------------------------------------------