Poročilo o napredku pri vzpostavljanju vseevropskega prometnega omrežja

v letih 2018 in 2019

1.Uvod

V Uredbi (EU) št. 1315/2013 (v nadaljnjem besedilu: uredba TEN-T ) so določene smernice za razvoj vseevropskega prometnega omrežja (TEN-T). Uredba je ključna pravna podlaga za ukrepe v zvezi z infrastrukturo za vse oblike prevoza v EU, njen cilj pa je vzpostaviti multimodalno omrežje železniških prog, celinskih plovnih poti, poti za prevoz po morju na kratke razdalje in cest, povezanih z urbanimi vozlišči, pomorskih pristanišč in pristanišč na celinskih plovnih poteh, letališč ter terminalov po vsej EU. TEN-T je zato osnova za infrastrukturni odziv, da se omogočijo trajnostne oblike prevoza, zagotovijo izboljšane multimodalne in interoperabilne prometne rešitve ter izboljšano intermodalno povezovanje celotne logistične verige.

Pametno, trajnostno in v celoti medsebojno povezano evropsko prometno omrežje je tudi ključni pogoj za dokončanje in dobro delovanje evropskega enotnega trga ter povezovanje Evrope s svetovnimi trgi. Zato prispeva k evropski agendi na področju gospodarske rasti, delovnih mest in konkurenčnosti. Poleg tega ima TEN-T z razvojem čistejših načinov prevoza, kot so železniške proge, celinske plovne poti in prevoz po morju na kratke razdalje, ter uvajanjem alternativnih goriv v cestni in pomorski promet osrednjo vlogo pri doseganju ciljev evropskega zelenega dogovora ter strategije za trajnostno in pametno mobilnost.

V uredbi TEN-T je splošni namen evropskega multimodalnega prometnega sistema strnjen v štirih specifičnih ciljih: 1) prispevanje h koheziji Unije; 2) prispevanje k učinkovitosti prometnega omrežja; 3) prispevanje k trajnostnosti prometnega omrežja; 4) povečanje koristi za vse uporabnike prometnega omrežja. Za dosego teh ciljev so v Uredbi določeni jasni roki za dokončanje jedrnega omrežja do leta 2030 in celovitega omrežja do leta 2050. To je povezano z ambicioznimi in zavezujočimi infrastrukturnimi standardi in zahtevami za vse načine prevoza, da bi se dosegli interoperabilnost in kakovost omrežja, tako za celovito kot za jedrno omrežje.

Finančni instrument, Instrument za povezovanje Evrope (IPE), vzpostavljen z Uredbo (EU) št. 1316/2013, in njegov naslednik za obdobje 2021–2027 (Uredba (EU) 2021/1153), podpira vzpostavljanje omrežja TEN-T. Poleg tega se izvajajo velike naložbe v TEN-T na ravni EU s sofinanciranjem iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladov ESI) in z različnimi finančnimi instrumenti Evropske investicijske banke (EIB). Vendar pa večino naložb nosijo države članice.

Vmesne rezultate je treba meriti in o njih poročati, da se zagotovi obveščanje evropskih državljanov in oblikovalcev politik o učinkovitosti politike TEN-T. V ta namen člen 49(3) uredbe TEN-T določa, da mora Komisija vsaki dve leti objaviti poročilo o napredku pri vzpostavljanju vseevropskega prometnega omrežja ter ga predstaviti Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij. To poročilo o napredku je tretje od teh dvoletnih poročil.

V tem tretjem poročilu o napredku so predstavljeni tehnični in finančni podatki, ki predstavljajo stanje omrežja TEN-T v letih 2018 in 2019. Poročilo daje pomemben vpogled v napredek pri vzpostavljanju omrežja TEN-T, zlasti v ključnem času, ko je uredba TEN-T v postopku revizije. Pri določanju ciljev ter tudi novih in bolj ambicioznih zahtev za prihodnjo uredbo TEN-T je res pomembno vedeti, kakšen napredek je že bil narejen v zvezi s tehnično skladnostjo omrežja. To poročilo o napredku je torej priloženo zakonodajnemu predlogu Komisije za revidirano uredbo TEN-T.

Velik napredek pri vzpostavljanju omrežja TEN-T v zadnjih letih od začetka veljavnosti sedanje uredbe, tj. od leta 2013, kot je razviden iz tega poročila, pomeni v zvezi s tem pozitivne obete in ponovno potrjuje osrednjo vlogo, ki jo ima omrežje TEN-T in jo bo moralo še naprej imeti za vzpostavitev učinkovitega multimodalnega omrežja, ki bo koristilo gospodarstvu EU in notranjemu trgu ter prispevalo k ciljem evropskega zelenega dogovora.

2.Glavni rezultati

Na podlagi informacijskega sistema TENtec stanje vzpostavljanja infrastrukture omrežja TEN-T na ravni koridorjev jedrnega omrežja v letu 2019 dosega med 70 % in 99 % skladnosti večine (11 od 14) dostopnih kazalnikov za zahteve uredbe TEN-T. Za preostale tri zahteve se stopnje skladnosti gibljejo med 16 % in 53 %.

Kar zadeva prejšnje poročilo, pa je treba vnaprej poudariti, da visoke stopnje skladnosti infrastrukturnega omrežja s standardi TEN-T ne odražajo nujno realnosti v smislu kakovosti ali operativne funkcionalnosti prometnega omrežja. Dejansko je treba to analizo umestiti v okvir delno omejenih tehničnih standardov TEN-T v primerjavi z dejanskimi potrebami na terenu. Cilj zakonodajnega predloga za revidirano uredbo TEN-T, podprt z analizo v priloženi oceni učinka, je zato izboljšati standarde in zahteve TEN-T, da bi bili bolje zajeti dejanski potenciali in omejitve omrežja ter bolje upoštevane resnične potrebe na terenu.

Na primer, stopnje skladnosti za železniško infrastrukturno omrežje na ravni koridorjev jedrnega omrežja za leti 2018 in 2019 so precej obetavne, saj je skladnost večinoma že dosežena, kar zadeva elektrifikacijo (90 %), tirno širino (84 %), progovno hitrost pri tovornem prometu (86 %) in osno obremenitev pri tovornem prometu (90 %), medtem ko dolžina tovornega vlaka (53 %) in predvsem uvedba sistema ERTMS (16 %) še vedno zaostajata. Vendar je lahko proga primerna za vlak dolžine 740 m, nima pa dovolj stranskih tirov za zagotovitev popolne interoperabilnosti v praksi. To je pomemben vidik, ki je bil obravnavan pri reviziji uredbe TEN-T.

Podobno lahko omrežje izkoristi svoj polni potencial le, če so v sistemu železniškega tovornega prometa obravnavane tudi dejanske potrebe trga. Trenutne zahteve uredbe TEN-T dejansko morda ne bodo zadostovale za podporo multimodalnemu prometu: polpriklopniki so dejanski standard za cestni tovorni promet na dolge razdalje, ki predstavlja več kot 95 % prometa. Vendar trenutno ni zahteve za železniško omrežje TEN-T, da se omogoči kroženje polpriklopnikov dimenzije P400 . Kroženje intermodalnih nakladalnih enot P400 na standardnih vagonih trenutno ni mogoče na velikem delu omrežja TEN-T (40 % omrežja koridorjev jedrnega omrežja dovoljuje samo standard P400 in višji). Glede na razširjenost polpriklopnikov v cestnem prometu ostaja velik potencial za nadaljnji prehod na druge načine prevoza neizkoriščen. Zato je v tem poročilu predstavljeno tudi stanje omrežja v letu 2019 glede na zahtevo P400, čeprav to (še) ni formalna zahteva uredbe TEN-T iz leta 2013.

Na področju cest je skladnost z merili za hitre ceste/avtoceste skoraj v celoti dosežena (99 %). Vendar je treba, kot je navedeno zgoraj, upoštevati, da se opredelitve kategorij cest v uredbi TEN-T razlikujejo od tistih v UNECE/EUROSTAT/ITF, zaradi česar je prikrito dejstvo, da je lahko kakovost cest nezadostna, zlasti z vidika varnosti v cestnem prometu ali razpoložljivosti zadostnih varnih in varovanih parkirišč in počivališč. Poleg tega nekateri deli omrežja nekaj časa morda niso bili pravilno vzdrževani, zaradi česar formalno skladna cesta ne dosega operativnih in varnostnih standardov. To so drugi vidiki, ki so bili obravnavani pri reviziji uredbe TEN-T.

Celinske vodne poti so skoraj v celoti skladne z izvajanjem rečnega informacijskega sistema (RIS) (94 %) in zahtevami Mednarodnega prometnega foruma (CEMT) za razred IV ali višji razred (96 %). Dovoljeni ugrez 2,5 m ali več in dovoljena višina pod mostovi 5,25 m ali več že dosegata visokih 84 % in 83 % skladnosti. Vendar se s tem ne sme prikriti dejstvo, da v primerih formalne skladnosti obstajajo izjeme na kratkih razdaljah, ki kljub temu resno vplivajo na plovnost širšega območja. Vsekakor je res, da lahko lokalni odseki plovnih poti v omrežju TEN-T, ki nimajo zadostnega ugreza in višine pod mostovi, onemogočijo zagotavljanje učinkovitih, zanesljivih in točnih storitev pri plovbi po celinskih plovnih poteh. Vendar pa pri opredelitvi standardov TEN-T niso bile dovolj upoštevane posebnosti in hidromorfologija celinskih plovnih poti p, kar je privedlo do vzpostavitve standardov, ki morda niso realni v celotnem toku rek. Dober primer tega je na primer stanje na Donavi.

Nazadnje, 88 % pristanišč je povezanih z železnico, medtem ko železniška povezava z letališči s 70 % nekoliko zaostaja. Tudi tukaj velja, da lahko dobri podatki včasih prikrijejo slabše stanje za nekatera od teh vozlišč, zlasti za pristanišča: v več primerih obstoječa železniška povezava ne zadostuje v smislu zmogljivosti ali kakovosti ali pa težave povzročata prvi in zadnji del povezave. To je še ena omejitev standarda, ki se obravnava pri reviziji uredbe TEN-T.

V tem poročilu so poleg stanja tehničnega vzpostavljanja omrežja TEN-T analizirana tudi prizadevanja na področju finančnih naložb v TEN-T kot celoto. V letih 2018 in 2019 so bile skupne naložbe v omrežje TEN-T vredne skoraj 111 milijard EUR, kar je izjemnih 20 milijard EUR več kot v letih 2016 in 2017. To jasno kaže na stalen napredek držav članic pri izvajanju projektov skupnega interesa v vseevropskem prometnem omrežju.