SL Uradni list Evropske unije C 358/8

Objava zahtevka v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2015/C 358/08)

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper zahtevek

ENOTNI DOKUMENT

„POLJIČKI SOPARNIK“/„POLJIČKI ZELJANIK“/„POLJIČKI ULJENJAK“

EU št.: HR-PGI-0005-01224-8.5.2014

ZOP ( ) ZGO ( X )

1. Imena

„Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“

2. Država članica ali tretja država

Hrvaška

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 2.3 Kruh, fino pecivo, slaščice, keksi in drugi pekovski izdelki

3.2 Opis proizvoda

„Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ je pekovski izdelek, pripravljen iz gladke pšenične moke, blitve, čebule, oljčnega olja in mešanega (oljčno in sončnično olje v razmerju 1:1) olja, česna, soli in vode. Končni proizvod je razvaljano testo v obliki pogače, polnjene z blitvo in čebulo oz. kapulo (ta izraz se uporablja v vsakdanjem govoru na opredeljenem geografskem območju) in pečene v razžarjenem odprtem ognjišču kominu (ta izraz se uporablja v vsakdanjem govoru na opredeljenem geografskem območju) v žerjavici s pepelom (proizvod se peče v žerjavici posut s pepelom).

Je okrogle oblike s premerom od 90 cm do 110 cm. Po vrhu je premazan z oljčnim oljem in zdrobljenim ali drobno nasekljanim česnom. Ko je pečen in premazan, se razreže na kose oz. fete (ta izraz se uporablja v vsakdanjem govoru na opredeljenem geografskem območju) v obliki romboidov oz. pašajic (ta izraz se uporablja v vsakdanjem govoru na opredeljenem geografskem območju).

Organoleptične lastnosti:

vonj: pečeno testo ima vonj po drveh, ki se kurijo na odprtem ognju, in česnu;

okus: po blitvi, oljčnem olju in česnu;

barva: svetlo rumena do svetlo zelena.

3.3 Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

Surovine za pripravo proizvoda „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ so gladka pšenična moka, blitva, čebula, oljčno olje in mešano (oljčno in sončnično olje v razmerju 1:1) olje, česen, sol in voda.

3.4 Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Postopek proizvodnje proizvoda „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ od priprave testa do polnjenja z nadevom in pečenja mora v celoti potekati na geografskem območju iz točke 4.

3.5 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Proizvod „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ je treba rezati s posebno zaobljenim nožem (rezilo noža je na sredini zaobljeno), tako da dobimo kose oz. fete v obliki romboidov oz. pašajic.

3.6 Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Pekovski izdelek „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ se da na trg označen s skupnim znakom „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“. Vsi uporabniki označbe porekla, ki dajejo na trg proizvod v skladu s specifikacijo proizvoda, imajo pravico do uporabe skupnega znaka pod enakimi pogoji.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Geografsko območje Poljic je na severovzhodu omejeno z reko Cetino, na zahodu z reko Žrnovnico in na jugu z Jadranskim morjem.

Poljica zajemajo Donja, Srednja in Gornja Poljica. Donja Poljica vključujejo kraje Podstrana, Jesenice in Zakučac, Srednja Poljica kraje Žrnovnica, Tugare, Dubrava, Gata, Čišla, Naklice, Zvečanje, Ostrvica, Kostanje, Podgrađe, Sitno Donje, Sitno Gornje, Srinjine in Seoca, Gornja Poljica pa kraje Donji Dolac, Gornji Dolac, Srijane in Trnbusi.

5. Povezava z geografskim območjem

Zaščita proizvoda „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ temelji na dolgi tradiciji proizvodnje, svoj prepoznaven sloves pa je proizvod ohranil vse do danes. „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ je obredni svečani pekovski izdelek z območja nekdanje Poljičke republike, katerega proizvodnja se je začela že v obdobju turških pohodov na obalno območje in Dalmatinsko zagoro (Zorica Šimunović-Petrić, Ethnologica Dalmatica iz leta 1992, str. 95–99). Iz pripovedi, ki se prenašajo iz roda v rod, in iz dostopnih starih zapisov se sklepa, da je bil proizvod „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ namenjen revnim.

Območje Poljic je izrazito kraško območje, kjer prevladujejo plitka tla, ekstremna vročina in suša, pomanjkanje padavin in kjer je zelo malo obdelovalnih kmetijskih površin, tako da se prebivalci že od nekdaj ukvarjajo s pridelovanjem zlasti žit in zelenjave za svojo osnovno prehrano.

Ostre razmere kamnitega območja Poljic zaradi maloštevilnih poljščin, ki se gojijo na tem območju, in revščina prebivalcev so privedle do tega, da so poljičke žene oz. stopanjice s svojo domiselnostjo in spretnostjo iz preprostih vrtnin, ki so jim bile na voljo (blitva, čebula in česen), ter oljčnega olja in moke začele pripravljati „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“.

Celotni postopek priprave oz. proizvodnje proizvoda „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ je rezultat posebnih spretnosti in znanja lokalnih prebivalcev pri pripravi in načinu proizvodnje samega proizvoda ter tradicije, ki se prenaša med generacijami in neguje na opredeljenem geografskem območju.

Vsi postopki v proizvodnji proizvoda „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ se opravljajo izključno ročno. V nadaljevanju opisani postopki in posebne spretnosti, pri katerih je bistveno znanje lokalnih prebivalcev, se razlikujejo od običajnih postopkov. Robove proizvoda „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ žene pripravijo tako, da z rokami zvijajo spodnjo in zgornjo plast testa, tako da nadev ostane med njima. Posebna ročna spretnost je prav tako pomembna pred samim pečenjem, ko žene z lesene plošče oz. sinije proizvod „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ zelo pazljivo z rokami prenesejo na ognjišče oz. komin. Ker je „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ zelo tanek, lahko izgubi pravilno obliko oziroma prepoznavni videz, če se prenese prehitro ali nepazljivo.

Današnji način priprave proizvoda „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ ter njegove sestavine in tradicionalni pripomočki, ki se uporabljajo pri njegovi proizvodnji, ustrezajo opisu tega proizvoda, kot se je pripravljal včasih, objavil pa ga je Frano Ivanišević v svoji knjigi o življenju in običajih prebivalcev Poljic iz leta 1906 (Frano Ivanišević: Poljica narodni život i običaji, 2006, ponatis izdaje iz leta 1906, str. 72, 93–94).

Sloves proizvoda temelji tudi na spretnostih in znanju rezanja proizvoda „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ v obliki pašajic, tako da dobimo fete, po katerih je proizvod prepoznaven ob postrežbi. Poseben način rezanja tega proizvoda se prenaša iz roda v rod in ga ščiti pred tem, da bi utonil v pozabo, prav tako pa je še en dejavnik njegove prepoznavnosti.

O posebnem slovesu imena proizvoda in njegovi dolgi tradiciji proizvodnje priča dejstvo, da je proizvod „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ leta 2007 uvrščen na seznam zaščitenih nesnovnih kulturnih dobrin Republike Hrvaške (Lista zaštićenih nematerijalnih kulturnih dobara Republike Hrvatske), ki ga ureja hrvaško ministrstvo za kulturo, ter se šteje za del hrvaške kulturne dediščine (sklep hrvaškega ministrstva za kulturo iz leta 2007).

„Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ se je iz proizvoda za revne spremenil v proizvod, po katerem je danes vse več povpraševanja, zlasti v času velikih praznikov, na primer na božični večer in v postnem času, ko se tradicionalno jé postna hrana (Poljica, List Poljičkog dekanata, 1975, str. 41–43).

Danes se na trgu in v vsakdanjem govoru najpogosteje uporablja ime „Poljički soparnik“, ki je kot tak tudi najbolj prepoznaven, imeni „Poljički zeljanik“ in „Poljički uljenjak“ pa povečini uporabljajo prebivalci Poljic. Današnji sloves proizvoda „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ dokazuje dejstvo, da sta njegovo ime in priprava omenjena v specializirani gastronomski reviji Dobra hrana, v kateri se objavljajo recepti za pripravo tradicionalnih proizvodov (revija Dobra hrana, priloga časopisa Jutarnji list št. 37, 2014).

Proizvod „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ je bil tudi tema popularne kuharske televizijske oddaje Tri, dva, jedan – kuhaj! na televiziji RTL (http://www.rtl.hr/tri-dva-jedan-kuhaj/recepti/1155655/soparnik-prastaro-jelo-jos-iz-vremena-turaka/), kar dodatno priča o slovesu proizvoda v Republiki Hrvaški.

Specifične reference na proizvod „Poljički soparnik“/„Poljički zeljanik“/„Poljički uljenjak“ so postale še posebej izrazite v devetdesetih letih prejšnjega stoletja, ko so se na območju Poljic začele organizirati kulturno-umetniške in gospodarske manifestacije. Ena od navedenih manifestacij je tudi letni festival Omiško ljeto (Omiško poletje), ki se prireja vsako leto z imenom Kultura i običaji Poljica (Kultura in običaji v Poljicah) „Poljičkog soparnika“/„Poljičkog zeljanika“/„Poljičkog uljenjaka“, na katerem se ta pekovski proizvod peče na tradicionalen način, posebna ocenjevalna žirija pa ocenjuje njegov videz in okus ter podeljuje nagrade za najboljše proizvode (Ljetni festival XXIV Omiško ljeto, Kultura i običaji Poljica„Poljičkog soparnika“/„Poljičkog zeljanika“/„Poljičkog uljenjaka“, 2013).

Sklic na objavo specifikacije proizvoda

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

http://www.mps.hr/UserDocsImages/HRANA/SOPARNIK/Izmijenjena%20Specifikacija%20proizvoda-soparnik.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.