EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 30.3.2017 COM(2017) 148 final POROČILO KOMISIJE SVETU Poročilo o napredku v zvezi z referenčnim merilom za učno mobilnost



1. Uvod V nedavnem sporočilu Komisije o vlaganju v mlade v Evropi je poudarjen pozitivni učinek učne mobilnosti na zaposljivost in aktivno državljanstvo. Učenje, študij in usposabljanje v drugi državi so edinstvena izkušnja in lahko razširijo obzorja. Znanja in spretnosti, pridobljeni z izkušnjo mobilnosti, kot so reševanje težav, prilagodljivost, strpnost in samozavest, so cenjeni med delodajalci in ključni za današnjo družbo. Komisija spodbuja učno mobilnost mladih s svojimi politikami in programi, vključno z namenskim referenčnim merilom in podporo v okviru programa Erasmus+. Svet je v svojih sklepih o referenčnem merilu za učno mobilnost iz leta 2011 (2011/C 372/08) Komisijo pozval, naj „do konca leta 2015 poroča Svetu, da bi ta lahko ponovno pregledal in po potrebi spremenil evropsko referenčno merilo za učno mobilnost“. Poleg tega Svet v svojih sklepih zahteva, da Komisija in države članice sprejmejo več drugih ukrepov, zlasti v zvezi s kazalniki mobilnosti študentov, mladih in učiteljev. Vendar poročanje Svetu v zvezi s temi ukrepi ni obvezno. Ti so podrobneje opisani v ločenih dokumentih Komisije, ki so na voljo. Podlaga za sklepe Sveta iz leta 2011 je strateški okvir za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju do leta 2020, v katerem se Komisijo poziva, naj „do konca leta 2010 predloži predlog merila na tem področju; sprva naj se osredotoči na fizično mobilnost med državami v okviru visokošolskega izobraževanja ...“. Sklepi Sveta so sledili Delovnemu dokumentu služb Komisije z dne 24. maja 2011 o oblikovanju referenčnih meril na področju izobraževanja za zaposljivost in učne mobilnosti (dok. 10697/11). S tem poročilom se izpolnjuje obveznost poročanja Svetu o napredku v zvezi z referenčnim merilom za mobilnost, da se lahko nadaljuje delo do leta 2020. Referenčno merilo za učno mobilnost sestavljata dva kazalnika, v prilogi k sklepom iz leta 2011 pa je opredeljeno: – „Do leta 2020 naj bi v EU povprečno vsaj 20 % visokošolskih diplomantov en del visokošolskega študija ali usposabljanja opravilo v tujini (vključno z delovno prakso); to obdobje bi moralo imeti vrednost najmanj 15 kreditnih točk ECTS ali trajati najmanj tri mesece. – Do leta 2020 bi moralo v EU povprečno vsaj 6 % mladih od 18 do 34 let z dokončano osnovno poklicno izobrazbo in usposobljenostjo najmanj dva tedna(3) študija ali usposabljanja (ali manj, če je potrjeno z Europassom) v okviru osnovnega poklicnega izobraževanja in usposabljanja (vključno z delovno prakso) opraviti v tujini. (3) Tj. 10 delovnih dni.“ Referenčno merilo je osredotočeno na zunanjo mobilnost, tj. obseg, v katerem posamezniki pridobijo učne izkušnje in kvalifikacije v tujini. V EU je ta cilj povezan z osnovnim načelom EU o prostem gibanju ljudi in pretoku dela na notranjem trgu. Z referenčnim merilom EU se ugotavlja število diplomantov, ki so študirali v tujini in so uspešno pridobili svoje kvalifikacije. Posebno geografsko območje ni določeno, vendar je v sklepih iz leta 2011 navedeno: „Učna mobilnost je opredeljena kot fizična mobilnost in upošteva mobilnost po vsem svetu.“ Merjenje referenčnega kazalnika mobilnosti v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju je v praksi omejeno z instrumentom, navedenim v sklepih (anketa v gospodinjstvih, ki zajema opredeljeno široko starostno skupino), vir za referenčni kazalnik na področju visokega šolstva pa ni določen. Po začetni razpravi zadevnega svetovalnega organa Komisije (stalne skupine za kazalnike in merila), ki je potekala decembra 2015, so bila januarja in februarja 2016 z njim izvedena posvetovanja v zvezi z osnutkom tega poročila. To poročilo se po potrebi sklicuje na rezultate teh posvetovanj. Na njih temelji ocena tehnične izvedljivosti nadaljnjega dela, ki jo je opravila Komisija. V poročilu se obravnavajo delo, opravljeno od leta 2011, in razpoložljivi dokazi, predstavljene pa so še sklepne ugotovitve v zvezi z referenčnimi kazalniki za mobilnost v visokošolskem izobraževanju ter začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju (oddelka 2 in 3). Poleg tega je v njem opisano nadaljnje delo, ki ga predlaga Komisija (oddelek 4). 2. Referenčni kazalnik za mobilnost v visokošolskem izobraževanju 2.1 Delo, opravljeno od leta 2011

Projektna skupina Eurostata, ki je opravljala delo v obdobju 2011–2012, je pripravila predlog metodologije in načinov za zbiranje podatkov za izpolnitev zahtev tega referenčnega kazalnika. Pred dogovorom o sklepih Sveta podatki niso bili na voljo v pravilni obliki. Projektna skupina je ugotovila, da je najpomembnejše vprašanje izvedljivost zbiranja podatkov, ki bi ustrezali opredelitvi referenčnega merila. Opredelitev referenčnega kazalnika in poznejše delo sta bila opravljena v tesnem sodelovanju z akterji, ki sodelujejo pri bolonjskem procesu, kot se zahteva tudi v sklepih Sveta. Vključuje širši poudarek na izboljšanju podatkov o učni mobilnosti (tudi v skladu s strategijo za evropski visokošolski prostor/bolonjski proces „Mobility for better learning“ (Mobilnost za bolšje učenje)). Podatki o učni mobilnosti se zbirajo na podlagi zbirke podatkov Unesca, OECD in Eurostata o izobraževanju, pri čemer se uporabljajo predvsem upravne informacije. Eurostat je v sodelovanju z državami članicami (v okviru projektne skupine), OECD, Unescom, GD za izobraževanje, mladino, šport in kulturo ter drugimi zadevnimi organi Komisije pripravil metodološki priročnik o učni mobilnosti in preglednice za zbiranje podatkov. Podatki držav članic EU za referenčno merilo se zbirajo na podlagi uredbe Komisije, sprejete leta 2013, ki se postopoma izvaja v obdobju 2015–2018. Leta 2022 bodo na voljo podatki za petletno referenčno obdobje 2016–2020, saj je cilj določen za leto 2020. Leta 2019 bo treba podrobneje oceniti stanje za obdobje po letu 2020. Leta 2019 bo na dokazih temelječa podlaga za to obsegala podatke za dve leti ( 2016 in 2017).



2.2 Razpoložljivi dokazi Referenčni kazalnik na področju visokega šolstva vključuje dve vrsti podatkov, in sicer o kreditni mobilnosti in mobilnosti za pridobitev diplome. Ti dve vrsti se v nadaljevanju obravnavata ločeno zaradi precejšnjih razlik v metodologiji in zahtevah za podatke. – Kreditna mobilnost Kreditna mobilnost je opredeljena kot začasno izobraževanje in/ali s študijem povezano pripravništvo v tujini v okviru vpisa v program terciarnega izobraževanja na domači instituciji (običajno) za pridobitev kreditnih točk (tj. kreditnih točk, ki jih bo priznala domača institucija). Diplomanti, ki so prebivali v tujini zaradi kreditne mobilnosti, so opredeljeni kot diplomanti zadevnega terciarnega programa (opredeljenega na podlagi ISCED), ki so študij v okviru terciarnega izobraževanja in/ali delovno prakso začasno opravljali v tujini in se nato vrnili na „domačo institucijo“, da bi končali študij na zadevni stopnji. Podatke o kreditni mobilnosti nacionalnim statističnim organom predložijo domače institucije (pozneje se v dogovorjeni obliki pošljejo Eurostatu). Podatki o kreditni mobilnosti diplomantov pri Eurostatu še niso na voljo. Države članice bodo Eurostatu podatke začele pošiljati leta 2017 za referenčno obdobje 2016 (šolsko leto 2015–2016), objavljeni pa bodo v prvi polovici leta 2018. Takrat bodo podatki o kreditni mobilnosti skoraj popolni, saj bodo temeljili na podatkih držav, v katere se študenti vrnejo po kreditni mobilnosti (tj. 28 držav članic EU), pošiljanje podatkov Eurostatu pa je v skladu z uredbo, sprejeto septembra 2013, obvezno. Do takrat so za kreditno mobilnost na ravni EU najboljši podatki o programu Erasmus+. Vendar ti ne vključujejo mobilnosti, ki poteka zunaj programa, trenutno pa so na voljo samo podatki o vpisih, ki se ne morejo uporabiti kot približki za zadevni del referenčnega kazalnika, saj so zanj potrebni podatki o diplomantih. – Mobilnost za pridobitev diplome Mobilnost za pridobitev diplome je opredeljena kot fizični prestop nacionalne meje za vpis v študijski program na terciarni ravni v namembni državi. Mobilni diplomanti študijskih programov so diplomanti, ki diplomo na terciarni ravni pridobijo v državi, ki ni njihova država izvora. Podatki o mobilnih diplomantih študijskih programov se zbirajo na ravni namembne države. Zato se pri izračunu skupnega števila diplomantov EU glede na izvor, ki so diplomo pridobili z zunanjo mobilnostjo, upoštevajo podatki, ki jih predložijo vse namembne države v EU in zunaj nje. To pomeni, da je zanesljivost kazalnika v zvezi z zunanjo mobilnostjo odvisna od kakovosti in podrobnosti informacij, ki jih predložijo druge države, ter od števila namembnih držav, za katere so podatki na voljo. Prvi rezultati novega zbiranja podatkov Unesca, OECD in Eurostata v zvezi z mobilnostjo za pridobitev diplome so bili objavljeni jeseni 2015. Središče za raziskave o izobraževanju in vseživljenjskem učenju (Center for Research in Education and Lifelong Learning – CRELL), ki je del Skupnega raziskovalnega središča, je analiziral in objavil sploh prve ocene zunanje mobilnosti evropskih študentov na terciarni ravni (ravni ISCED 5 do 8) ter za vsako posamezno raven ISCED. Referenčno merilo EU za referenčno obdobje 2013 (študijsko leto 2012/2013) po razpoložljivih podatkih znaša 2,9 %. To je veliko manj od 20-odstotnega ciljnega deleža, vendar je razlog za to dejstvo, da so trenutno na voljo samo nepopolni podatki. Kot je navedeno zgoraj, podatki za kreditno mobilnost še niso na voljo. Podatki o mobilnosti za pridobitev diplome so zaradi odstopanj, ki so bila odobrena nekaterim državam EU v zvezi z zagotavljanjem podatkov, in pomanjkanja informacij iz številnih namembnih držav zunaj EU trenutno na voljo samo za nekatere namembne države . Zato je dejanska raven referenčnega merila verjetno precej višja. Kar zadeva posamezne države, podatki kažejo, da CY in LU precej presegata ciljno raven referenčnega merila (s 63 % oziroma 68 %); večina študentov iz teh držav obiskuje izobraževalne institucije v sosednjih državah ali v UK in CH (obe sta praviloma privlačni za številne mobilne študente) in diplomira na teh institucijah. Opozoriti je treba, da kljub delni pokritosti podatkov precejšen delež diplomantov iz BG, DE, EE, IE, EL, LT, LV, MT, SK in FI diplomira v tujini (med 5 % in 13 %). Številni študenti iz večine od teh držav študira v sosednjih državah zaradi zgodovinskih, pogosto pa tudi jezikovnih povezav. Podatki kažejo tudi, da je višja stopnja izobraževanja načeloma povezana z večjimi deleži učne mobilnosti, pri čemer so največji deleži značilni za doktorski študij. Prvi podatki o mobilnosti za pridobitev diplome na splošno kažejo, da države članice dobro izvajajo Uredbo Komisije. Nekaterim državam so bila odobrena odstopanja in lahko podatke zagotovijo pozneje (EL in FR za glavni del podatkov, ES in PL za posamezne dele).

Kot je navedeno zgoraj, referenčno merilo ni omejeno na države članice. Številni študenti iz EU diplomirajo v državah zunaj Unije, zato je treba zbirati podatke tudi od teh držav. Zato sta od leta 2014 mehanizme za zbiranje podatkov uvedla tudi OECD in Unesco (v sodelovanju z Eurostatom). Vendar v nasprotju z državami članicami EU zagotavljanje podatkov za države zunaj EU ni obvezno, odziv v prvem letu zbiranja pa je bil precej neenakomeren. Kar zadeva države zunaj Evrope, prvi podatki kažejo, da so podatke v zahtevani obliki predložili samo Avstralija, Brazilija, Kanada, Čile, Izrael in Nova Zelandija. Predvidena (vendar ne dosežena) pokritost referenčnega merila vključuje države, kot so ZDA, za katere je znano, da sprejmejo večino mobilnih študentov iz držav EU, tako da bi ocenjena skupna pokritost znašala 95 % celotne svetovne mobilnosti. 2.3 Sklepne ugotovitve na podlagi opravljenega dela in razpoložljivih dokazov Oddelek 2.2 kaže, da so potrebna vztrajna prizadevanja za zagotovitev kakovostnejših podatkov o učni mobilnosti v visokem šolstvu v smislu dajanja na voljo primerjalnih podatkov o kreditni mobilnosti in zagotavljanja, da so podatki o diplomantih iz držav članic, ki diplomirajo v državah zunaj EU, na voljo za vse glavne namembne države. Komisija podpira sedanjo opredelitev referenčnega kazalnika za visoko šolstvo. Podobno so posvetovanja s stalno skupino za kazalnike in merila pokazala, da bi moralo referenčno merilo ostati nespremenjeno, saj velja, da je smiselno opredeljeno glede na interes za mobilnost po vsem svetu. Potrebna so nadaljnja prizadevanja za pridobitev ustreznih podatkov za države zunaj EU, da se do leta 2018 sedanja delna pokritost razširi. Prvi cilj bi bil, da se zagotovi popolna pokritost držav, ki sodelujejo v bolonjskem procesu, saj imajo skupni cilj v zvezi z referenčnim merilom. Vendar nedavna zbiranja podatkov za države zunaj EU, ki sodelujejo v bolonjskem procesu, kažejo, da je za glavne države razpoložljivost podatkov omejena. Poleg tega bi morala biti prednostna naloga okrepiti sodelovanje z OECD in Unescom v zvezi s svetovnimi dokazi o učni mobilnosti z nadaljnjim izboljšanjem zbiranja mednarodnih podatkov, o katerem je bil dogovor že dosežen. Ker številni študenti iz EU študirajo v ZDA, bi bilo treba pridobiti zlasti podatke o tem. Komisija tesno sodeluje z OECD in Unescom pri skupnih ciljih politike v zvezi z učno mobilnostjo in je vzpostavila tesno sodelovanje pri zbiranju podatkov. OECD je navedel, da so precejšnje spremembe pri zbiranju podatkov Unesca, OECD in Eurostata leta 2014 nekaterim državam morda preprečile predložitev podatkov. Zbiranje podatkov Unesca, OECD in Eurostata, kot je bilo izvedeno leta 2014, je bilo temeljito spremenjeno zaradi revizije glavne klasifikacije izobrazbe ISCED 2011. Po navedbah statističnega inštituta Unesca (UIS) zadevne države nimajo zmogljivosti za prilagoditev svojih anketnih instrumentov (najverjetneje bi bilo treba zbrati nove podatke). Poleg izboljšanega zbiranja podatkov in metodologije je bil razvoj dosežen tudi v zvezi s širjenjem obstoječih podatkov o referenčnem kazalniku. Eurostat načrtuje širjenje podatkov o zunanji mobilnosti za geografsko območje, ki ga zajema evropski statistični sistem in njegov Kodeks ravnanja. Glede na pomen, ki ga ima učna mobilnost za politike o visokem šolstvu na ravni EU in mednarodni ravni, pa bi bilo pomembno tudi, da bi Komisija v skladu z opredelitvijo referenčnega kazalnika zagotovila podatke, ki izražajo mobilnost diplomantov EU po vsem svetu. Ta področja nadaljnjega dela je na splošno podprla stalna skupina za kazalnike in merila. Udeleženci posvetovanj so soglašali, da je referenčno merilo ustrezno opredeljeno in da bi si bilo treba prizadevati izpopolniti njegove tehnične vidike z dodajanjem podatkov o kreditni mobilnosti in dopolnitvijo podatkov o mobilnosti za pridobitev diplome. Glede na to, da delo v tej fazi še ni končano, bo predvidena ponovna ocena napredka pri delu do konca leta 2019, da bi se to nadaljevalo in razvijalo. Načeloma je predvideno, da se popolni podatki pridobijo do leta 2018, saj bodo takrat na voljo podatki o kreditni mobilnosti za države EU. Za države zunaj EU to pomeni, da bi bilo treba uvesti zbiranje podatkov za referenčno leto 2016 (o katerem se bo poročalo leta 2017). Komisija zato namerava te države spodbuditi, da čim prej zagotovijo podatke. Jasno je, da je pravna podlaga zagotovila redno poročanje o kakovosti podatkov o učni mobilnosti v visokem šolstvu. Vendar je za izdelavo takega sistema zbiranja podatkov potreben čas. Ti dve ugotovitvi skupaj s čedalje večjim splošnim pomenom politike učne mobilnosti v visokem šolstvu vplivata na nadaljnje delo na tem področju (glej oddelek 4).



3. Referenčni kazalnik za mobilnost v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju 3.1 Delo, opravljeno od leta 2011 Ko je bilo referenčno merilo za mobilnost v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju sprejeto, ni bilo na voljo usklajenega evropskega vira podatkov, iz katerega bi se lahko pridobili podatki za kazalnik. Zato se je projektna skupina Eurostata, ki je delovala v obdobju 2011–2012, ukvarjala s tehničnimi vprašanji v zvezi z morebitno uporabo anket v gospodinjstvih za ta namen ter z oblikovanjem splošnega kazalnika učne mobilnosti mladih. Pri referenčnem kazalniku je predvideno, da se mobilnost v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju ugotavlja za starostno skupino 18–34 let. Projektna skupina je ugotovila, da se lahko zanesljiva ocena mobilnosti v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju za to starostno skupino zagotovi samo na podlagi reprezentativnega anketnega instrumenta.

O sklepnih ugotovitvah projektne skupine so razpravljali direktorji za socialno statistiko, na podlagi tega pa je bil novembra 2012 sklenjen sporazum v okviru evropskega statističnega sistema (ESS) za izvedbo pilotskega zbiranja podatkov o učni mobilnosti z uporabo anket v gospodinjstvih. Države so se lahko same odločile, ali bodo sodelovale pri pilotskem zbiranju (pravne obveznosti ni bilo), Komisija pa je tistim, ki so se odločile sodelovati, zagotovila sredstva. Sporazum v okviru ESS je vključeval seznam spremenljivk, zahteve za vzorec in kakovost ter obliko in časovne zamike za prenos. 3.2 Razpoložljivi dokazi V skladu z zahtevo iz sklepov Sveta o referenčnem merilu za učno mobilnost (2011/C 372/08) je bilo pilotsko zbiranje podatkov izvedeno leta 2014 z anketami v gospodinjstvih, bodisi v okviru ankete EU o delovni sili bodisi v okviru posebne samostojne raziskave (BG, ES in SE). Pri pilotskem zbiranju podatkov je sodelovalo 16 držav članic (BE, BG, EE, ES, IT, LV, LT, HU, NL, AT, PL, PT, RO, SI, SK, SE), pri čemer jih je 10 sprejelo ponudbo Komisije za finančno podporo (BG, ES, IT, LT, HU, NL, AT, RO, SI, SE). Kot je razvidno iz poročila Eurostata, se šteje, da so podatki 16 držav, ki so sodelovale pri pilotskem zbiranju podatkov, primerljivi. Poleg tega je nekaj držav članic predložilo tudi nekatere podatke iz nacionalnih upravnih virov (vključno s CZ, DE in UK). Države članice so izbirale med krajšo in daljšo različico vprašalnika. Z daljšim vprašalnikom se je ugotavljala tudi mobilnost mladih. Poročilo Eurostata kaže, da so bili zanesljivi rezultati z variacijskim koeficientom, nižjim od 15 %, pridobljeni samo od šestih držav: BE, IT, HU, NL, AT in SE. Podatki za pet drugih držav se še vedno lahko obravnavajo kot zanesljivi glede na zahteve za velikost vzorca, vendar je njihov variacijski koeficient 15 % ali več: BG, ES, PL, PT in SI. Zaradi pomislekov glede zanesljivosti ni mogoče objaviti rezultatov za učno mobilnost v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju za tri države: EE, LV in LT. Poleg tega je zanesljivost rezultatov šibka za dve drugi državi: RO in SK. To kaže, da je bilo pridobivanje zanesljivih podatkov za majhne populacije z vzorčno raziskavo glavna težava izbrane metode. Če se rezultati 16 razpoložljivih držav združijo, povprečna raven učne mobilnosti v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju znaša 3,1 % (tehtano povprečje 16 držav). Sklepna ugotovitev je, da anketa v gospodinjstvih ni najustreznejše sredstvo za ugotavljanje mobilnosti v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju, saj bi zahtevala zelo velike vzorce, kar bi povzročilo visoke stroške, ni pa nujno, da bi zagotovila zanesljive in kakovostne podatke za cilj EU. 3.3 Sklepne ugotovitve na podlagi opravljenega dela in razpoložljivih dokazov Glede na rezultat pilotskega zbiranja podatkov o mobilnosti v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju bo Komisija z glavnimi zainteresiranimi stranmi na ravni držav članic razpravljala o možnostih, da se poišče ustrezna in trajnostna rešitev za izboljšanje na dokazih temelječe podlage v zvezi z referenčnim kazalnikom za mobilnost v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju. V zvezi s tem je ključno, da prizadevanja ustrezajo izidom in da izbrana orodja za spremljanje zagotovijo zanesljive in redne podatke, ne da bi pri tem nastali neupravičene obremenitve in stroški za statistični sistem. Komisija na podlagi pilotskega zbiranja podatkov in razprav z organi držav članic ugotavlja, da bi bilo smotrno proučiti uporabo upravnih podatkov in izvedljivost uporabe takih podatkov za podporo referenčnemu merilu za mobilnost v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju. Upravni podatki o tem v nekaterih državah EU in drugih državah, ki sodelujejo v programu Erasmus+, že obstajajo. Z vidika politike ima prehod na upravne podatke očitne prednosti zaradi možnosti združevanja podatkov o udeležencih programa Erasmus+ z drugimi podatki o mobilnosti v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju ter zaradi možnosti pogostejših in sodobnejših podatkov. Ta pristop je bil izbran že za referenčni kazalnik na področju visokega šolstva, Komisija pa bi ga lahko uporabila pri spremljanju za spodbujanje ciljev politike/programa EU za mobilnost v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju. Posvetovanje s stalno skupino za kazalnike in merila je pokazalo, da bi 12 od 15 držav, ki so se odzvale, načeloma soglašalo s spremembo vira podatkov. Dve ne bi soglašale (zaradi nerazpoložljivosti podatkov ali dajanja prednosti podatkom iz raziskav). Komisija zato predlaga, da se preizkusi izvedljivost zbiranja podatkov iz upravnih virov. Poudariti je treba, da bi sprememba vira podatkov pomenila, da je treba malce spremeniti opredelitev referenčnega merila, saj je sedanja opredelitev povezana z zbiranjem podatkov z anketo v gospodinjstvih (zaradi pokritosti starostne skupine). Zato bi se podobno kot pri pristopu za referenčni kazalnik na področju visokega šolstva pri predlagani študiji izvedljivosti preverilo, ali bi lahko institucije za začetno poklicno izobraževanje in usposabljanje zagotovile informacije o značilnostih učne mobilnosti svojih študentov/diplomantov. To možnost je izpostavila tudi stalna skupina za kazalnike in merila v svojih pripombah v zvezi s političnim pomenom kazalnika na nacionalni in institucionalni ravni. Revizija opredelitve referenčnega merila za začetno poklicno izobraževanje in usposabljanje se lahko načrtuje samo ob upoštevanju rezultatov študije izvedljivosti v smislu razpoložljivih dokazov na upravni/institucionalni ravni (podatki iz upravnih virov). Potrebna bo tudi nadaljnja razprava o tem, ali se je treba osredotočiti na notranjo ali zunanjo učno mobilnost. V skladu s sedanjo opredelitvijo referenčnega merila mobilni diplomanti (stari med 18 in 34 let) začetnega poklicnega izobraževanja in usposabljanja, ki so iz EU, vendar prebivajo v državi zunaj EU, niso zajeti. To delo se bo izvajalo skupaj z Eurostatom in v tesnem sodelovanju z glavnimi partnerji na ravni EU ter na nacionalni in institucionalni ravni na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja. Vendar je za študijo izvedljivosti potreben čas, zato cilja za mobilnost v začetnem poklicnem izobraževanju in usposabljanju verjetno ne bo mogoče oceniti pred letom 2020.



4. Obeti