ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.1

EESO poudarja ključno vlogo organizacij civilne družbe pri oblikovanju, izvajanju in spremljanju politik v vseh fazah in na vseh ravneh, tudi na lokalni ravni. Za to je potrebna sprememba kulture in priznanje vrednosti civilne družbe na ravni EU in držav članic, kar je že zapisano v členu 11 PEU, ki določa, da institucije EU spodbujajo in olajšujejo horizontalen in vertikalen dialog s civilno družbo in izvajajo obsežna posvetovanja ter ustvarjajo podlago za evropske državljanske pobude. To so dopolnilni procesi, katerih potek ne vpliva na posvetovanje z EESO in socialni dialog.
4.8

EESO meni, da bi morale biti socialne in zdravstvene storitve upravičene do zgornje meje de minimis v obdobju treh proračunskih let, višje in drugačne od tiste, ki na splošno velja za storitve splošnega gospodarskega pomena v smislu Uredbe (EU) št. 360/2012 (500 000 EUR), kar je jasno razvidno tudi iz javnega posvetovanja, ki ga je izvedla Komisija. To zvišanje je upravičeno zaradi javnega in splošnega pomena socialnih in zdravstvenih storitev ter omejenega vpliva teh dejavnosti na konkurenco in trgovino med državami članicami. Zvišanje praga de minimis za socialne in zdravstvene storitve bi odprlo več možnosti za uporabo Uredbe (EU) št. 360/2012, s čimer bi bila njena uporaba in uporaba njenih poenostavljenih oblik dostopnejša.
2.6

Evropska komisija je opredelila glavna vodilna področja, na katerih morajo posamezne države članice opredeliti posebne vrste ukrepov: 1. ZAGNATI – čiste tehnologije in obnovljivi viri; 2. OBNOVITI – energetska učinkovitost stavb; 3. NAPOLNITI – trajnostni promet in polnilne postaje; 4. POVEZATI – uvedba hitrih širokopasovnih storitev; 5. MODERNIZIRATI – digitalizacija javne uprave; 6. RAZŠIRITI – zmogljivosti podatkovnih oblakov in trajnostni procesorji; 7. PREUSPOSOBITI in IZPOPOLNITI – izobraževanje in usposabljanje za krepitev digitalnega znanja in spretnosti. Glavna vodilna področja so bila opredeljena tako, da bi sprejeti ukrepi pomembno prispevali k zelenemu in digitalnemu prehodu EU. Mehanizem za okrevanje in odpornost bo prek razvojnih področij, ki jih podpirajo države članice, v skladu s priporočili za posamezne države iz evropskega semestra poskrbel za to, da bodo organizacije, ki so jih prizadele gospodarske razmere zaradi pandemije, imele na voljo potreben manevrski prostor. Pomagal bo zlasti gospodarskim sektorjem, kot so industrijske panoge z intenzivno rabo virov in energije, ki so bile že prej v težkem položaju (zaradi velikega regulativnega bremena in nepoštene konkurence iz nekaterih tretjih držav) in ki so jih sedanje razmere močno prizadele.
4.2

Partnerstvo z državami članicami in Evropskim parlamentom : strokovna skupina Komisije za trgovino in trajnostni razvoj je okrepila stike z državami članicami, vendar že njena struktura sama po sebi pomeni izgubo pomembnega strokovnega znanja in informacij v procesu. Delo skupine bi bilo treba podpreti z boljšim sporočanjem ugotovitev in priporočil ter tesnejšimi in rednimi povezavami z notranjimi svetovalnimi skupinami in EESO. Dejavnost GD za trgovino je treba razširiti na vodilne oddelke za trgovino in trajnostni razvoj v državah članicah, po možnosti z vključitvijo drugih ustreznih generalnih direktoratov, na primer GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje ter GD za podnebno politiko, zaradi njihovih lastnih mrež. Razširiti jo je treba tudi na delo z mednarodnimi organizacijami, ki bo del tega pretoka informacij in povratnih informacij. Poleg Evropskega parlamenta bi bilo treba o vprašanjih, ki so pomembna za trgovino in trajnostni razvoj, enako obveščati tudi notranje svetovalne skupine. Obveščanje ne bi smelo potekati brez navzočnosti javnosti. Evropski parlament mora biti vključen v spremljanje in izvajanje poglavij o trgovini in trajnostnem razvoju. V celoti mora biti obveščen o dejavnostih ter sodelovati pri odločitvah Pododbora za trgovino in trajnostni razvoj in drugih ustreznih organov za skupno upravljanje. To je zlasti pomembno v okviru mehanizma enakih konkurenčnih pogojev, določenega v sporazumu o trgovini in sodelovanju med EU in Združenim kraljestvom.
4.1.2

Kazalniki v zvezi s kakovostjo življenja: — dostop do hrane: ohranjanje in razvoj lokalnih trgovin in učinkovitih kanalov distribucije, da se vsem državljanom zagotovi stalen dostop do visokokakovostne hrane in prepreči nastanek t. i. „prehranskih puščav“, — dostop do financiranja: podaljšanje uradnih ur bank in povečanje razpoložljivosti bankomatov, — dostop do izobraževanja: skrajšanje časa potovanja do najbližje osnovne in srednje šole, — dostop do zdravstvene oskrbe: skrajšanje časa potovanja do najbližje urgence in bolnišnice, — uporaba telekomunikacijskih sredstev za oskrbo na domu in zdravstveno oskrbo, — boljši dostop do komunikacij: telefonija, širokopasovne povezave, — ohranjanje zgodovinske in naravne dediščine (zaščitena območja) ter boljši dostop do kulture.
4.3.1

V sporazumih EU o trgovini in naložbah bi bilo treba okrepiti poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju: — v skladu s priporočilom Evropskega parlamenta bi morala poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju določati, da morata obe partnerici ratificirati in izvajati temeljne mednarodne instrumente v zvezi s človekovimi pravicami (npr. Mednarodno listino o človekovih pravicah), temeljne konvencije MOD (kot je Konvencija o varnosti in zdravju pri delu), Pariški sporazum in druge mednarodne okoljske sporazume; — spremljevalni odbor EESO za mednarodno trgovino meni, da bi bilo treba v okviru ocen učinka na trajnostni razvoj oceniti „izračunljivi model splošnega ravnotežja […] glede na alternativne modele, vsebovati pa bi moral tudi širši sklop kazalnikov, ki bi merili učinke z vidika človekovih in delovnih pravic, podnebnih sprememb, biotske raznovrstnosti, potrošnikov in neposrednih tujih naložb“. „Potreben je širši sklop kazalnikov, pri čemer je treba odprtega duha preučiti tudi alternativne modele“; — EESO poziva k prenovitvi panelnih mehanizmov, v okviru katerih bi lahko trgovinski odvetniki, pa tudi strokovnjaki s področja dela, podnebja ali človekovih pravic, preiskovali pritožbe na podlagi poglavij o trgovini in trajnostnem razvoju. Če bi taki paneli ugotovili kršitve, bi se sprožil mehanizem za reševanje sporov med državami, ki bi vključeval možnosti za finančne kazni ali sankcije in ukrepe za oškodovano pogodbenico.
1.6

Da bi dosegli uresničevanje ciljev trajnostnega razvoja in da pri tem nihče ne bi bil zapostavljen, EESO poziva Evropsko komisijo, Parlament, Svet in države članice, naj: — kot del splošne strategije EU za trajnostni razvoj do leta 2050, ki bo resnično prekinila prekomerno uporabo naravnih virov, sklenejo evropski zeleni in socialni dogovor, katerega osrednji namen bo povečati blaginjo državljanov. EESO izraža zadovoljstvo, da nova Komisija načrtuje pripravo evropskega zelenega dogovora, vendar vztraja, da mora vključevati tudi socialno razsežnost, — sistematično ocenjujejo morebitne negativne oz. pozitivne stranske učinke prehoda na evropsko prebivalstvo (zlasti revne in ranljive skupine) in strukturno šibke regije ter poskrbijo, da bodo bolje razumeli medgeneracijske dejavnike trajnosti in neenakosti, — vzpostavijo ustrezne strukture in orodja upravljanja za izvajanje ciljev trajnostnega razvoja ter evropskega zelenega in socialnega dogovora, npr. z uporabo evropskega semestra, agende za boljše pravno urejanje in večletnega finančnega okvira, vključno s kohezijskimi in socialnimi skladi, da bi tako spodbudili preobrazbo, — poskrbijo za širše razumevanje „pravičnega prehoda“ (stran od premoga) ter ga podpirajo z izvajanjem evropskega stebra socialnih pravic v celoti, hkrati pa pospešujejo reforme prerazporeditvenih sistemov (prilagojena obdavčitev, socialna zaščita ter trajnostne in socialne naložbe) in spodbujajo usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja ter enakost spolov, — zagotovijo, da bodo imeli vsi enak dostop do ustreznega izobraževanja in usposabljanja in enake možnosti zanju, — odpravijo ovire za aktivno udeležbo državljanov, ki nimajo potrebnega finančnega in družbenega kapitala, potrebnega znanja in informacij ter dostopa do priložnosti, — uvedejo politike, ki koristijo državljanom in varujejo okolje, npr. načrte za odpravljanje onesnaženosti zraka, ki dajejo prednost ranljivim skupinam, zeleno politiko socialnih stanovanj itd., — spodbujajo socialno in sodelovalno gospodarstvo v okviru prehoda na trajnostni razvoj (npr. znanje in spretnosti, krožno gospodarstvo, energetski prehod, spodbujanje zadrug), — malim in srednjim podjetjem (MSP) zagotovijo podporo za uspešen prehod in doseganje trajnostne konkurenčnosti z boljšim dostopom do znanja in spretnosti, finančnih sredstev, inovacij in tehnologije, — pospešijo ustvarjanje kakovostnih delovnih mest, — oblikujejo strategijo, s katero bodo ne le mesta, temveč tudi podeželske skupnosti postale bolj vključujoče, odporne in trajnostne, — okrepijo varstvo podnebja in prilagajanje podnebnim spremembam v Evropi, da bi preprečili opuščavljanje in odseljevanje ter rešili problem pomanjkanja vode, — poskrbijo, da bodo imeli mladi in prihodnje generacije pri tem pomembno besedo, in jih vključijo v odločanje o trajnosti, — spodbujajo trajnostno trgovinsko politiko, s katero se internalizirajo pozitivni in negativni socialni in okoljski zunanji učinki trgovine.
5.4.1

Preoblikovanje gospodarstva in dela ne bo možno brez preoblikovanja strukture naložb, ki je temelj vsake trajne blaginje. Ko je velik delež zasebnih naložb usmerjen v maksimizacijo dobička in špekulacije o gibanju cen premoženja, je produktivno razmerje med sedanjostjo in prihodnostjo v svojem bistvu izkrivljeno. Tovrstne naložbe destabilizirajo gospodarstvo in ogrožajo blaginjo.
3.16

Posebej je treba omeniti regionalne in lokalne banke, ki so za milijone ljudi nenadomestljiva možnost dostopa do posojila. Zdi se, da je za te banke evropski regulativni okvir še vedno preveč neugoden in ni v skladu z načelom sorazmernosti, saj so ob univerzalnem pristopu globalne banke in izključno lokalne banke podrejene istim tehničnim pravilom.
4.8

Na voljo so nove tehnologije in novi delovni postopki, s katerimi se varujeta zdravje in varnost delavcev in stanovalcev, zato je treba spodbujati njihovo uporabo in izvajanje. Splošno zmanjševanje prahu na delovnem mestu lahko zmanjša široko paleto škodljivih učinkov na zdravje, ki izhajajo med drugim iz kristalnega kremena, lesnega prahu in azbesta. To je mogoče doseči na različne načine, na primer s sesanjem pri viru in vezavo prahu z vodo ali gelom. Daljinsko vodeni roboti se že uporabljajo za odstranjevanje materialov s površin, v zaprtih prostorih, s stropa in zidov. Resna obravnava nevarnosti škodljivih snovi lahko spodbuja inovacije.
Podeželske skupnosti pokrajinam celo dodajajo vrednost. Oblikovali so jih namreč upravljavci kmetijskih in gozdnih zemljišč in njihovi uslužbenci ter rokodelci in rokodelke. Generacije izurjenih ljudi so zemljo in vodo uporabljale za pridelovanje hrane, zatočišče in ustvarjanje prihodka. Tako se je na primer z zamislijo o zelenih pasovih dreves in grmovja za zaščito tal, ki se je razvila na Poljskem v 19. stoletju, ustvarila pokrajina s posebnimi značilnostmi. Polja so omejili s kamni in vejami ter postavili skednje in delavnice. Generacija za generacijo je skrbela za avtohtone pasme živine, prilagojene terenu in podnebju, ter nadzorovala vegetacijo. Razvili so posebno lokalno gastronomijo in folklorno tradicijo. Od njih smo podedovali tudi bogato dediščino dovršenih stavb, kot so dvorci, gradovi in cerkve, ter kmečkih koč, majhnih podeželskih mlinov in trgovin, podobnih tistim, ki so, skrbno obnovljene, na ogled v ljudskem muzeju v St. Faganu v Walesu. Podobna arhitekturna dediščina zgodovinskega pomena se pogosto vzdržuje z zasebnimi naložbami, deloma tudi z bistvenimi javnimi sredstvi in dobrodelnimi prispevki. Pri inovativnem projektu v Severnem Walesu se za ogrevanje uporablja obnovljiva energija morskega dna, kar omogoča manjše stroške v dvorcu Plas Newydd, ki je v lasti organizacije National Trust ( 7 ) . Ko slavimo preteklost in sedanjost, bi morali idealistično podobo uravnotežiti tudi z realnostjo človeškega truda in prizadevanj.
2.12.1

Na treh evro-sredozemskih ministrskih konferencah o krepitvi vloge žensk v družbi, ki so potekale v Istanbulu (15) (2006), Marakešu (16) (2009) in Parizu (17) (2013), so se vlade zavezale k izvajanju sprejetih obveznosti, kot so enake pravice žensk in moških pri udeležbi v političnem, gospodarskem, civilnem in družbenem življenju, boj proti vsem oblikam nasilja in diskriminacije žensk in deklet ter prizadevanje za spreminjanje odnosa in vedenja, s čimer bi dosegli enakost spolov in spodbudili krepitev vloge žensk ne le na področju pravic, ampak tudi v praksi.
4.9

Vzajemnost med Evropo in tretjimi državami je ključna in bi zato morala biti vodilno načelo v dvostranskih in večstranskih trgovinskih pogajanjih ter pri vprašanjih, povezanih z dostopom do trga. Je temeljni dejavnik za to, da evropska industrija, tudi sektor pomorske tehnologije, postane bolj konkurenčna v svetovnem merilu. Zato bi morala EU, če se evropska podjetja v tretji državi soočijo s protekcionističnimi ukrepi, enako ravnati s podjetji iz te države, ki želijo trgovati v Evropi. Samo tako bo konkurenca za evropske ladjedelnice in evropsko industrijo pomorske opreme bolj poštena.
6.5.1

Vse to bo močno vplivalo na javne in zasebne (npr. vzajemne zavarovalnice) nosilce obveznega zdravstvenega zavarovanja, ki se bodo morali v prihodnje soočiti z naslednjimi izzivi: — razvoj mehanizmov preprečevanja, diagnostike in spremljanja prilagojenega in individualiziranega zdravljenja ter še pred pojavom tveganja razvoj individualiziranih rešitev in postopkov obravnave v mejah načela solidarnosti. Hkrati mora zdravstveno zavarovanje ohraniti svojo tradicionalno funkcijo, tj. bolnim zagotoviti dostop do zdravstvenih storitev; — uskladitev ponudbe zdravstvenih storitev s spreminjajočimi se potrebami pacientov; — spremljanje pacientov, pri čemer je treba preprečiti stigmatizacijo in občutek krivde: vzajemne zavarovalnice že imajo pomembno vlogo pri preprečevanju in spremljanju tako zdravljenja kot pacientov; to vlogo bi morale prevzeti tudi javne ustanove zdravstvenega zavarovanja; — boj proti socialnim neenakostim na področju zdravja, ki so posledica digitalnega razkoraka, s spodbujanjem pismenosti (zlasti z izboljšanjem znanja); — omejitev tveganih navad in spremljanje, ali pacienti sledijo navodilom zdravnika. Ključnega pomena je opredelitev učinkovitih instrumentov, usklajenih s potrebami; — prednost ima kakovost življenja zavarovancev; to je povezano z ekonomskimi cilji in obvladovanjem tveganja ter posledično s stroški za zdravje; — sistematično elektronsko upravljanje zapisov pacientov in komunikacije z izvajalci zdravstvenih storitev: digitalizacija poročil o zdravljenju, elektronska zdravstvena kartoteka, digitalna zdravstvena izkaznica; — prilagoditev povračila stroškov novim oblikam oskrbe in spremljanju pacienta, za katerega so odgovorni zdravstveni delavci; — vloga tretje strani, ki ji je mogoče zaupati uporabo in upravljanje tokov zdravstvenih podatkov ter njihovo zbiranje, saj obstaja nevarnost, da se takšni podatki nepooblaščeno uporabijo v komercialne namene.
3.7.3

Storitve splošnega pomena imajo ključno vlogo v socialnem tržnem gospodarstvu. Razpoložljivost stanovanj, vode in energije, služb za odstranjevanje odpadkov in odplak, javnega prevoza, zdravstvene oskrbe, socialnih služb, služb za mladostnike in družine, kulture in komunikacij je zelo pomembna za javnost. Storitve splošnega pomena spadajo med skupne vrednote EU ter so pomembne za krepitev socialne in teritorialne kohezije. Vlogo spodbujanja socialne in teritorialne kohezije bi bilo treba upoštevati v okviru načel in pogojev.
1.6

EESO poziva Evropsko unijo, naj za izboljšanje splošne zmogljivosti sektorja za izvajanje kakovostne oskrbe tesno sodeluje z državami članicami pri usklajevanju ponudbe in mobilnosti negovalcev, ki živijo z oskrbovanci. Posebni ukrepi bi morali vključevati: — izboljšanje varoval v direktivi o sankcijah zoper delodajalce (Direktiva 2009/52/ES) za zaščito pravic delavcev brez dokumentov in boj proti njihovemu nezakonitemu zaposlovanju; dosledno upoštevanje direktive o pravicah žrtev (Direktiva 2012/29/EU) za učinkovito zaščito negovalcev, ki živijo z oskrbovanci in so izkoriščani, ne glede na njihov priseljenski status; — uskladitev vseh relevantnih direktiv EU s Konvencijo Mednarodne organizacije dela št. 189 o pravicah delavcev v gospodinjstvih; — vključitev pravic negovalcev, ki živijo z oskrbovancem, in pravic teh oskrbovancev v prihodnje revizije ali predloge evropske zakonodaje in zakonodaj držav članic; — prednostno obravnavanje reforme ureditve oskrbe na domu v okviru evropske platforme za boj proti delu na črno, pobude, ki jo EESO podpira; — vključitev pravic negovalcev, ki živijo z oskrbovanci, v evropski semester in v posvetovanja o novem začetku usklajevanja poklicnega in družinskega življenja; — začetek vseevropske kampanje za obveščanje uporabnikov in ponudnikov oskrbe o pravicah negovalcev, ki živijo z oskrbovancem; — spodbujanje in podpiranje ustanavljanja organizacij in zadrug negovalcev, ki živijo z oskrbovancem; — izvajanje postopkov za priznanje, usklajevanje in prenosljivost kvalifikacij in izkušenj negovalcev, ki živijo z oskrbovancem, ob uporabi instrumentov za priznavanje kvalifikacij, vključno s tistimi, ki so bili uvedeni s Programom za nova znanja in spretnosti ter delovna mesta (1); — preusmeritev evropskih sredstev v financiranje usposabljanja za sedanje in prihodnje negovalce, ki živijo z oskrbovancem, da se izboljša kakovost nege; — nadzor in izboljšanje napotitev negovalcev, ki živijo z oskrbovanci, ob upoštevanju načela enakega plačila za enako delo. Opozoriti je treba, da predlog Komisije o evropskem stebru socialnih pravic ne omenja položaja negovalcev, ki živijo z oskrbovancem. V prihodnje je treba pri razvoju tega stebra, o katerem EESO pripravlja mnenje, upoštevati socialne pravice teh oseb.
—

Zdravstveni delavci morajo biti med strokovnim izobraževanjem deležni ustreznega usposabljanja. Centri za izobraževanje odraslih bi lahko pripravili privlačne tečaje, prilagojene uporabnikom sistema. Da se doseže ciljna skupina, bi lahko pri tem sodelovali z zdravstvenimi delavci (zlasti zdravniki), lokalnimi lekarnami ter lokalnimi zdravstvenimi in socialnimi ustanovami. To je pomembno predvsem na podeželju, kjer ljudje živijo bolj izolirano. Za izmenjavo vsebinskega in tehničnega znanja bi bilo koristno predvsem učenje, ki zajame vse generacije.
4.16

Potrebne so spodbude za recikliranje stekla v gradbeništvu. Treba bi bilo razmisliti o več političnih instrumentih, ki bi omogočili razvoj lokalnih pobud za zbiranje in recikliranje stekla v gradbeništvu. Na evropski ravni bi morali zastaviti posamezne cilje za posebne vrste gradbenih odpadkov in odpadkov pri rušenju objektov, prav tako pa bi morali biti obvezni pregledi pred rušenjem ali prenovo zgradb terciarnega sektorja. To bo povečalo demontažo, sortiranje in zbiranje stekla za recikliranje.
9.1

V Evropski uniji in Združenih državah Amerike so mala in srednja podjetja ter novoustanovljena podjetja ključna gonila rasti in ustvarjanja delovnih mest. V skupino MSP spada več kot 20 milijonov podjetij v EU in 28 milijonov podjetij v ZDA. Na obeh straneh Atlantika so MSP pomemben vir inovacij ter novih proizvodov in storitev in so že deležna koristi čezatlantske trgovine.
2.4

V nadaljevanju sledi izvirno besedilo pobude: „Voda in komunalna ureditev sta človekova pravica!“ Evropsko komisijo pozivamo, da predlaga zakonodajo, ki bo izvrševala človekovo pravico do vode in komunalne ureditve, kot jo priznavajo Združeni narodi, ter bo spodbujala zagotavljanje vode in komunalne ureditve kot osnovne javne storitve za vse. Zakonodaja EU naj od vlad zahteva, da zagotovijo in priskrbijo vsem državljanom zadostno količino čiste pitne vode in komunalne storitve. Zahtevamo, naj 1. bodo institucije EU in države članice obvezane zagotoviti, da vsi prebivalci uživajo pravico do vode in komunalnih storitev; 2. oskrba z vodo in upravljanje vodnih virov ne bosta predmet „pravil o notranjem trgu“ in naj bodo storitve za rabo vode izključene iz liberalizacije; 3. EU poveča svoja prizadevanja za doseganje dostopa do vode in komunalnih storitev.
SL Uradni list Evropske unije C 177/41

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (EU) št. 260/2012 v zvezi s prehodom na kreditne prenose in direktne bremenitve po vsej Uniji

COM(2013) 937 final – 2013/0449 (COD)

(2014/C 177/07)

Svet je 14. januarja 2014 sklenil, da v skladu s členom 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (EU) št. 260/2012 v zvezi s prehodom na kreditne prenose in direktne bremenitve po vsej Uniji

COM(2013) 937 final – 2013/0449 (COD).

Odbor se v celoti strinja z vsebino predloga, poleg tega je to vprašanje že obravnaval v svojem prejšnjem mnenju CESE 794/2011 – 2010/0373 (COD), sprejetem 5. maja 2011 (1), zato je na 495. plenarnem zasedanju 21. in 22. januarja 2014 (seja z dne 21. januarja) s 159 glasovi za, 1 glasom proti in 4 vzdržanimi glasovi sklenil o tem predlogu podati pozitivno mnenje in zavzeti enako stališče kot v zgoraj navedenem dokumentu.

V Bruslju, 21. januarja 2014 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Henri MALOSSE

(1) Mnenje EESO o predlogu uredbe Evropskega Parlamenta in Sveta o uvajanju tehničnih zahtev za kreditne prenose in neposredne bremenitve v eurih in o spremembi Uredbe (ES) št. 924/2009, UL C 218, 23. julij 2011, str. 74.
Tretja alineja je v protislovju s tu navedenimi trditvami. Raje bi videli, da se druga alineja črta, saj ni Komisija tista, ki more države članice prisiliti k oblikovanju svežnja storitev splošnega gospodarskega pomena. Da bi to zadevo razjasnili, ponovimo vse argumente: v primarni zakonodaji EU „javne storitve“ niso sinonim za „storitve splošnega gospodarskega pomena“. V Rimski pogodbi so storitve splošnega gospodarskega pomena omenjene v členu 90(2) (v Lizbonski pogodbi člen 106(2)); v členu 77 (sedanji člen 93), ki se nanaša na promet, se navaja pojem javnih storitev. Pri tem gre za politično poimenovanje določene oblike prometne politike in to nima ničesar skupnega z zagotavljanjem konkretne in specifične storitve, kar je ključni predpogoj za poimenovanje storitve kot storitev splošnega gospodarskega pomena; to pa lahko storijo izključno države članice ali njim podrejene oblasti za določeno državo, regijo ali lokalno skupnost. Poleg tega so spremembe, uvedene z Lizbonsko pogodbo na področju zakonodaje EU o storitvah splošnega gospodarskega pomena, oslabile in ne okrepile evropski vidik v odnosu do nacionalnih pristojnosti (2). Pravzaprav se nova zakonodajna pristojnost, ki sta jo s členom 14 dobila Evropski parlament in Svet, nanaša zgolj na „načela“ in „pogoje, zlasti ekonomske in finančne“, ki službam splošnega gospodarskega pomena „omogočajo izpolnjevanje njihovih nalog“; vendar pa je to pristojnost v veliki meri imela že Evropska komisija kot varuhinja pogodb. Zato je povsem jasno, da Svet in Parlament nimata nobene pristojnosti glede štirinajstih „skupnih vrednot“, med katerimi je tudi „cenovna dostopnost“. Predpisi na tem področju so bili in ostajajo v pristojnosti držav članic, ki izključuje vse druge ravni oblasti. Če želimo vsem evropskim državljanom ponuditi sprejemljivo kakovost življenja, je očitno, da ne gre stopiti na pot storitev splošnega gospodarskega pomena, marveč je treba s sektorsko zakonodajo vse države članice privesti do zaželene minimalne ravni. Takšna je smer, ki bi jo morala ubrati vsa mnenja EESO, potem bo do tega gotovo prišlo s soglasjem, in kar je še pomembneje, tudi z ukrepi Evropske komisije, ki je tri predhodna mnenja na lastno pobudo že zavrnila in se zavzela za storitve splošnega pomena.