Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Ponovni razmislek o proračunskem okviru EU za trajnostno okrevanje in pravičen prehod

(mnenje na lastno pobudo)

(2022/C 105/03)

Poročevalka: Dominika BIEGON

Sklep plenarne skupščine 25.3.2021 Pravna podlaga člen 32(2) poslovnika mnenje na lastno pobudo Pristojnost strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo Datum sprejetja mnenja strokovne skupine 5.10.2021 Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju 20.10.2021 Plenarno zasedanje št. 564 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 168/3/5

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropska fiskalna pravila je treba revidirati, saj so bile njihove pomanjkljivosti očitne že po finančni krizi leta 2008 in 2009, pandemija COVID-19 pa sedanji proračunski okvir postavlja pred še večje izzive. EESO je v preteklih mnenjih pozdravil pregled ekonomskega upravljanja, ki ga je začela izvajati Evropska komisija. V tem mnenju EESO ponovno poudarja svoje stališče, da so potrebne reforme, Komisijo pa poziva, naj čim prej nadaljuje pregled okvira ekonomskega upravljanja EU, katerega izvajanje je bilo prekinjeno. Pred začetkom veljavnosti revidiranega okvira bi morala Komisija pripraviti smernice glede prehodnega obdobja, v katerem se postopki v zvezi s čezmernim primanjkljajem ne bi smeli začeti in v katerem bi bilo mogoče uporabiti klavzulo o izrednih dogodkih v skladu z razmerami v posameznih državah.

1.2 Vsak prihodnji proračunski okvir mora (a) okrepiti javne naložbe, (b) omogočiti več cikličnega manevrskega prostora ter (c) dopuščati večjo prožnost in razlikovanje med posameznimi državami, kar zadeva poti prilagoditve dolga, hkrati pa zagotoviti fiskalno vzdržnost. Revizija proračunskega okvira EU ni potrebna le zaradi kratko- do srednjeročne stabilizacije gospodarstva, temveč je bistvenega pomena tudi za financiranje socialno-ekološke preobrazbe našega gospodarstva ter zagotavljanje polne zaposlenosti, visokokakovostnih delovnih mest in pravičnega prehoda.

1.3 EESO v zvezi z revizijo proračunskega okvira predlaga zlasti uvedbo zlatega pravila za javne naložbe, kot je že predlagal v preteklih poročilih, v kombinaciji z izdatkovnim pravilom. Poleg tega pozdravlja predlog Evropskega fiskalnega odbora v zvezi s potmi fiskalne prilagoditve, prilagojenimi posameznim državam.

1.4 EESO tudi opozarja, da je fiskalna politika tipično področje parlamentarne politike, njene odločitve pa vplivajo na celotno strukturo državnih odhodkov in prihodkov. Tako nacionalnim parlamentom kot Evropskemu parlamentu je torej treba v prihodnjem okviru ekonomskega upravljanja EU zagotoviti vidno vlogo.

1.5 Podobno bi bilo treba v evropski semester tako na nacionalni ravni kot na ravni EU v večji meri vključiti civilno družbo, da bi vzpostavili uravnoteženo ekonomsko politiko, pri kateri se upoštevajo vsi interesi. To velja zlasti za upravljanje mehanizma za okrevanje in odpornost, pri katerem udeležba civilne družbe ni bila zadovoljiva ( 1 ) . Načelo partnerstva, ki se že dolgo uporablja pri upravljanju evropskih strukturnih in investicijskih skladov, bi moralo biti osnova za vzpostavitev učinkovitega mehanizma vključevanja civilne družbe.

2. Ozadje: novi izzivi po pandemiji COVID-19

2.1 Evropska fiskalna pravila je treba revidirati. Pred krizo je Evropski fiskalni odbor v oceni proračunskega okvira EU iz leta 2019 ( 2 ) upravičeno izpostavil dve glavni težavi. Prva težava je, da so fiskalna pravila ponavadi prociklična: po finančni krizi leta 2008 in 2009 je bila fiskalna konsolidacija zaradi velike bojazni glede vzdržnosti izvedena prezgodaj, kar je evropsko gospodarstvo pahnilo v recesijo z dvojnim dnom. Druga težava pa je, da so bile javne naložbe v EU prvo področje zmanjšanja porabe. Stopnja javnih naložb 20 od 27 držav članic se je v obdobju 2015–2019 v primerjavi s povprečjem pred krizo (2005–2009) znižala, v nekaterih državah članicah celo za 50 %, pri čemer se je med letoma 2013 in 2017 vrednost javnega kapitala zaradi negativnih neto javnih naložb v euroobmočju zmanjšala.

2.2 Pandemija COVID-19 predstavlja še večje izzive za proračunski okvir EU, saj so upad gospodarskih dejavnosti ter ukrepi politike za ublažitev socialnega in gospodarskega vpliva pandemije v številnih državah članicah privedli do ogromnega povečanja javnofinančnega primanjkljaja in deleža javnega dolga v BDP ( 3 ) . Iz ocen Evropskega fiskalnega odbora (2020) ( 4 ) izhaja, da bi v primeru uporabe nespremenjenih fiskalnih pravil po odpravi splošne odstopne klavzule predviden postopek zmanjševanja deleža dolga preobremenil nekatere države članice, kar bi imelo precejšnje gospodarske, socialne in politične posledice, ki bi negativno vplivale na okrevanje gospodarstva v EU.

2.3 Sprememba fiskalnih pravil EU ni potrebna le zaradi kratko- do srednjeročne stabilizacije gospodarstva, temveč je bistvenega pomena tudi za financiranje socialno-ekološke preobrazbe našega gospodarstva ter zagotavljanje polne zaposlenosti, visokokakovostnih delovnih mest in pravičnega prehoda. Doseganje podnebnih ciljev EU terja temeljito posodobitev osnovnega kapitala. Da bi zagotovili vzdržnost gospodarstva, je treba javne naložbe bistveno povečati, sicer bodo evropska gospodarstva podvržena fiskalnim tveganjem, povezanim s podnebjem ( 5 ) . Zagotoviti je treba tudi fiskalno vzdržnost. EESO je v svojih preteklih mnenjih že poudaril, da je treba v proračunski okvir EU vključiti zlato pravilo za javne naložbe ( 6 ) . Ta poziv je še vedno aktualen; Evropska komisija je nedavno ocenila, da bo skupna vrzel v financiranju do leta 2030 znašala približno 470 milijard EUR na leto, če želi Evropa doseči svoje podnebne in okoljske cilje do leta 2030 ( 7 ) . Kot je bilo ustrezno poudarjeno, bo mobilizacija potrebne količine finančnih sredstev velik izziv za politiko, pri čemer bodo imele javne naložbe nedvomno ključno vlogo, nenazadnje tudi pri spodbujanju zasebnih naložb. Pri reformi proračunskega okvira EU je treba te vidike upoštevati.

2.4 EESO poudarja, da se morajo države članice po gospodarskem okrevanju soočiti z izzivom zmanjševanja deleža dolga v BDP, da bi ohranile dovolj fiskalnega manevrskega prostora za premagovanje naslednje gospodarske krize. Izdatkovno pravilo, predlagano v tem mnenju (glej odstavka 3.3.2 in 3.3.3), bi dejansko zagotovilo, da bi države članice konsolidirale svoje javne finance v ugodnih gospodarskih razmerah.

2.5 EESO poudarja, da je treba pri reviziji proračunskega okvira EU upoštevati aktualne makroekonomske razmere. Mednarodni denarni sklad ( 8 ) in Evropska komisija ( 9 ) navajata, da bi se morala razmerja med javnim dolgom in BDP v kratko- do srednjeročnem obdobju stabilizirati zaradi nizkih obrestnih mer in višjih stopenj rasti. Vzdržnost državnega dolga je odvisna od (dejanske) stopnje rasti BDP, letnega primarnega salda in (dejanskih) obrestnih mer za neporavnane državne dolgove. EESO poziva Evropsko komisijo, naj te dejavnike upošteva pri ocenjevanju vzdržnosti dolgov držav članic.

2.6 EESO poudarja tudi, da so vzdržne javne finance v veliki meri odvisne od zanesljivih javnih prihodkov in pravične obdavčitve, ki med drugim vključuje tudi boj proti davčnim goljufijam in agresivnemu davčnemu načrtovanju. Poleg tega bi morala napovedana nova lastna sredstva prispevati k izboljšanju pravične obdavčitve ter k socialni in podnebni pravičnosti. Za zagotovitev vzdržnih javnih financ so potrebni tudi preglednost prihodkov in porabe, odprto sklepanje pogodb in stalno vključevanje civilne družbe v nadzor nad upravljanjem javnih financ.

2.7 EESO je v preteklih mnenjih pozdravil pregled ekonomskega upravljanja, ki ga je začela izvajati Evropska komisija, in izpostavil potrebo po reviziji ( 10 ) . Poleg tega je predlagal, naj se o vprašanju reforme ekonomskega upravljanja EU razpravlja na Konferenci o prihodnosti Evrope. Prilagoditev določb PDEU o ekonomskem upravljanju sedanji gospodarski stvarnosti EU ne bi smela biti tabu. EESO ponovno poziva k tem ukrepom, zlasti ob upoštevanju krize zaradi COVID-19. Da se prepreči povratek k starim fiskalnim pravilom in doseže prehod k ekonomskemu upravljanju, osredotočenemu na blaginjo, EESO poziva k čimprejšnjemu nadaljevanju procesa pregleda ( 11 )

3. Posebne ugotovitve

3.1 Uravnoteženje ekonomskega upravljanja EU

3.1.1 Fiskalna politika bi morala biti del širšega uravnoteženega okvira upravljanja na več ravneh. EESO se zavzema za ekonomsko upravljanje, osredotočeno na socialno in ekonomsko blaginjo ljudi, pri katerem ni nihče zapostavljen ter ki zagotavlja vzdržnost javnega dolga. Zato poziva k uravnoteženi ekonomski politiki, ki poudarja pomen vrste ključnih ciljev politike in jim pripisuje enako težo, kot so trajnostna in vključujoča rast, polna zaposlenost, dostojno delo in pravični prehod, pravična porazdelitev prihodkov in bogastva, javno zdravje in kakovost življenja, okoljska trajnostnost, stabilnost finančnih trgov in cen, uravnoteženi trgovinski odnosi, konkurenčno socialno tržno gospodarstvo ter vzdržne javne finance. Ti cilji so skladni s cilji iz člena 3 Pogodbe o Evropski uniji in veljavnimi cilji OZN za trajnostni razvoj ( 12 )

3.1.2 Da bi države članice podprli pri vzpostavljanju vzdržnega in vključujočega gospodarstva, je treba omogočiti več fiskalne svobode pod določenimi pogoji, poleg tega pa je treba še naprej spodbujati reforme. Sedanji okvir ekonomskega upravljanja EU sestavljajo trije stebri: (a) fiskalni nadzor, (b) makroekonomski nadzor ter (c) usklajevanje socialnih politik in politik zaposlovanja. Okvir je torej že močno osredotočen na reforme. V več empiričnih študijah je poudarjeno, da je bila kljub reformam večina preteklih priporočil za posamezne države osredotočena na krepitev konkurenčnosti in konsolidacijo javnih financ ( 13 ) . EESO poziva institucije EU, naj bodo v prihodnjih priporočilih za posamezne države bolj uravnotežene. Merila fiskalne uspešnosti, podnebni cilji EU in evropski steber socialnih pravic bi morali biti pri pripravi priporočil za posamezne države enakovredna izhodišča. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti reformam, ki podpirajo prehod na zeleno in digitalno gospodarstvo (kot so aktivne politike zaposlovanja in programi vseživljenjskega učenja, vključno s programi za preusposabljanje in zagotavljanje podpore pri spremembi poklicne poti), in reformam za učinkovito črpanje sredstev EU (kot so reforme, namenjene krepitvi tehničnih zmogljivosti javnih uprav za vodenje naložbenih projektov, zagotavljanju učinkovitih in odprtih sistemov javnih naročil ter odpravljanju drugih nedenarnih ovir, ki zavirajo učinkovito naložbeno politiko).

3.2 Krepitev javnih naložb

3.2.1 EESO poudarja, da je treba proračunski okvir EU preoblikovati tako, da bodo javne naložbe bolje zaščitene ( 14 ) . Multiplikacijski učinek javnih naložb je posebej velik, zato zmanjšanje javnih naložb zelo negativno vpliva na gospodarsko rast in zaposlovanje. Zmanjšanje javnih naložb in javnofinančnih odhodkov na splošno je posebej škodljivo v obdobju upada gospodarskih dejavnosti in recesije ( 15 ) . V številnih študijah je bilo poleg tega ugotovljeno, da javne naložbe dolgoročno spodbujajo rast ( 16 ) . Dolgoročno povečanje javnih naložb zagotavlja tudi varnejše temelje za načrtovanje v zasebnem sektorju ( 17 )

3.2.2 Ta dejstva upravičujejo uporabo pristopa, na podlagi katerega se pri ocenjevanju, ali države članice delujejo v skladu s fiskalnimi pravili EU, javne naložbe obravnavajo prednostno. EESO se zavzema za uvedbo zlatega pravila za javne naložbe ( 18 ) , da bi zaščitili produktivnost ter socialne in ekološke temelje za blaginjo prihodnjih generacij ter zagotovili fiskalno vzdržnost. EESO na splošno predlaga, da se v revidiran proračunski okvir vključi tradicionalen javnofinančni koncept zlatega pravila ( 19 ) . To pomeni, da je treba neto javne naložbe izključiti iz izračuna nominalnih primanjkljajev. Če bi se v skladu s pozivi EESO uvedlo izdatkovno pravilo (glej odstavka 3.3.2 in 3.3.3), se neto javne naložbe ne bi smele upoštevati niti v zvezi z zgornjo mejo javnofinančnih odhodkov, stroški naložb pa bi bili porazdeljeni v celotni življenjski dobi, in ne v štiriletnem obdobju, kot velja zdaj. Neto javne naložbe povečujejo javni in/ali socialni kapital ter koristijo prihodnjim generacijam ( 20 ) . Odplačevanje javnega dolga se prenese na prihodnje generacije, ki pa v zameno prejmejo ustrezen in večji javni kapital.

3.2.3 EESO poudarja, da zlato pravilo vodi do prednostne obravnave javnih naložb v okviru fiskalnega okvira EU. Vlad ne odvezuje obveznosti, da upravičijo in pridobijo večino za ustrezne naložbene projekte. V vsakem primeru je treba ohraniti preglednost in parlamentarno odgovornost, tudi zato, da se zagotovijo samo tiste javne naložbe, ki služijo skupnemu dobremu.

3.2.4 EESO priporoča, da se najprej temeljito revidira naložbena klavzula, in sicer predlaga, naj bo njena razlaga v Paktu za stabilnost in rast prožnejša. Doslej je bila uporabljena redko, zlasti zaradi njenih omejujočih meril za upravičenost ( 21 ) . Ta merila za upravičenost bi bilo treba omiliti; javne naložbe bi morale načeloma upravičevati začasno odstopanje od prilagoditvenih poti ne glede na položaj države članice v poslovnem ciklu in tudi v primeru, da te naložbe privedejo do primanjkljaja, ki presega referenčno vrednost v višini 3 % BDP.

3.2.5 Odstopanja od srednjeročnega proračunskega cilja ali prilagoditvene poti do tega cilja so trenutno dovoljena le, če so povezana z nacionalnimi odhodki za projekte, ki jih sofinancira EU ( 22 ) . EESO predlaga širšo opredelitev naložb, ki mora biti hkrati jasna in omogočati preprečevanje t. i. kreativnega računovodstva. Smernice za države članice, ki jih je Evropska komisija pripravila v zvezi z mehanizmom za okrevanje in odpornost, in opredelitev naložb iz navedenih smernic so dobro izhodišče ( 23 ) , saj opredelitev vključuje naložbe v opredmetena sredstva, pa tudi naložbe v zdravstvo, socialno zaščito, izobraževanje in usposabljanje ter naložbe, namenjene zelenemu in digitalnemu prehodu.

3.2.6 EESO pozdravlja taksonomijo za trajnostne dejavnosti, ki jasno določa, kaj je „okoljsko trajnostna gospodarska dejavnost“, to pa omogoča opredelitev „okoljsko trajnostnih naložb“ ( 24 ) . Zato priporoča, da se pri ocenjevanju vzdržnosti javnih naložb uporabi dobro razvita taksonomija EU za trajnostne dejavnosti v kombinaciji z zlatim pravilom. Poleg tega z zanimanjem pričakuje predloge Komisije glede zelenega oblikovanja proračuna.

3.3 Več cikličnega manevrskega prostora za fiskalno politiko

Reforma metod za ciklično prilagajanje ali uvedba izdatkovnega pravila

3.3.1 EESO poudarja, da je metoda Evropske komisije za ciklično prilagajanje nepregledna in da vodi k procikličnosti. Izkazalo se je, da je metoda za določanje strukturnega salda problematična, saj na izračunani potencialni proizvod močno vplivajo aktualne gospodarske razmere. V obdobjih upada gospodarske rasti se na primer potencialni proizvod hitro in močno popravi navzdol, kar pa ne sme odražati dejanskih razmer ( 25 ) . Popravljanje potencialnega proizvoda navzdol močno vpliva na izračunani strukturni primanjkljaj in prizadevanja za konsolidacijo, opredeljena na njegovi podlagi. Izračun potencialnega proizvoda, ki bi bil manj občutljiv na ciklična nihanja, bi lahko državam članicam zagotovil precejšnji fiskalni manevrski prostor za proticiklične ekonomske politike. Ta predlog reforme bi bilo mogoče enostavno izvesti in bi ga bilo treba upoštevati zgolj kot minimalno zahtevo za zagotovitev, da bodo fiskalna pravila EU primernejša za obvladovanje cikličnih nihanj. Tudi v primeru reforme pa bo ostal strukturni primanjkljaj zelo zapleten koncept, njegov izračun pa je državljanom in deležnikom skoraj nemogoče razložiti. Zaradi tehničnih težav in nepreglednosti tega koncepta bi bilo treba razmisliti o drugih možnostih.

3.3.2 Druga možnost glede reforme bi bila, da se sporni koncept strukturnega primanjkljaja v celoti opusti in se v revidiran proračunski okvir namesto tega uvede pravilo o javnofinančnih odhodkih (izdatkovno pravilo) ( 26 ) . V nasprotju s ciklično prilagojenim primanjkljajem je javnofinančne odhodke mogoče spremljati v realnem času, vlade pa jih neposredno nadzorujejo. Javne naložbe bi bilo treba spodbujati tako, da se tekoči proračun loči od proračuna za naložbe in da se omejitve rasti nominalnih odhodkov uporabljajo le za tekoči proračun. Na ta način bi bilo mogoče zlato pravilo kombinirati z izdatkovnim pravilom ( 27 )

3.3.3 Nominalni javnofinančni odhodki bi se izračunali brez upoštevanja plačil obresti in cikličnih javnofinančnih odhodkov. Mejne vrednosti bi se lahko določile na podlagi seštevka srednjeročne stopnje rasti realnega potencialnega proizvoda in dvoodstotne ciljne stopnje inflacije Evropske centralne banke (ECB). V primeru, da zaradi cikličnih dejavnikov prihodki od davkov padejo (v recesiji) ali narastejo (v času razcveta), to pravilo spodbuja stabilnost, saj zagotavlja, da se javnofinančni odhodki povečajo le do opredeljenih mejnih vrednosti. Odhodki, ki presegajo opredeljeno mejno vrednost, bi morali biti dovoljeni le v primeru, da so proračunsko nevtralni, kar pomeni, da se za enak znesek zmanjšajo drugi odhodki ali da se povečajo prihodki od davkov. V primeru splošnega znižanja davkov bi morale stopnje rasti odhodkov vključevati te odvzeme sredstev. Predlagana kombinacija izdatkovnega in zlatega pravila za javne naložbe bi bila lahko učinkovito orodje za omejitev javne porabe na vzdržno raven, hkrati pa bi omogočala delovanje avtomatskih stabilizatorjev in sprejemanje diskrecijskih ukrepov vlad.

Prožne poti prilagoditve dolga, prilagojene posameznim državam

3.3.4 EESO podpira predlog Evropskega fiskalnega odbora iz leta 2020 ( 28 ) glede uvedbe elementov, prilagojenih posameznim državam, v poenostavljen proračunski okvir. Pozdravlja zlasti predlog glede različnih fiskalnih prilagoditev v posameznih državah članicah ob hkratnem ohranjanju vzdržnosti dolga. Razlikovanje med strategijami posameznih držav članic za zmanjšanje deleža javnega dolga v BDP bi moralo temeljiti na celoviti ekonomski analizi, v kateri bi se upoštevali dejavniki, kot so začetna raven dolga in njegova sestava, razlike med obrestnimi merami in stopnjami rasti kot vprašanje vzdržnosti, napovedi glede inflacije, predvideni stroški staranja prebivalstva in okoljskih izzivov, brezposelnost in stopnje revščine, porazdelitev dohodkov in bogastva, notranja in zunanja neravnovesja ter zlasti to, ali je fiskalna prilagoditev (npr. potreben primarni presežek) realistična ( 29 )

3.3.5 EESO opozarja, da fiskalne referenčne vrednosti niso opredeljene v samem členu 126 PDEU, temveč v Protokolu št. 12 iz Priloge k Pogodbi. Zato se te vrednosti lahko spremenijo s soglasjem v Svetu brez uradnega postopka za spremembo Pogodb. EESO spodbuja institucije EU, naj razmislijo o zvišanju 60-odstotne zgornje meje dolga ob upoštevanju trenutnih makroekonomskih razmer in zagotavljanju fiskalne vzdržnosti.

3.3.6 Pri tem je treba dodati, da zanašanje zgolj na nacionalne avtomatske stabilizatorje v času recesije ni povsem v skladu s konceptom proticiklične politike. Fiskalni primanjkljaji, ki nastanejo zaradi padca BDP ali znižanja stopnje zaposlenosti, cikličnih izgub ne nadomestijo v celoti in niso dovolj, da bi povsem preprečili ciklični upad. Gre le za pasivne in delne proticiklične ukrepe, ki jih je treba dopolniti z aktivnimi začasnimi diskrecijskimi ukrepi za obrnitev trenda cikličnih upadov. V preteklosti se je več držav članic odločilo, da bodo kljub negativnim vplivom na gospodarstvo še naprej zmanjševale razmerje med javnim dolgom in BDP, pri čemer bi bila primernejša uporaba fiskalnih spodbud. V prihodnjem proračunskem okviru bi bilo treba pod pogojem, da se bo trend ugodnih obrestnih mer nadaljeval, dovoliti večje primarne primanjkljaje, pri tem pa ohranjati ali zmanjševati razmerja med javnim dolgom in BDP ter zagotoviti vzdržnost dolga. Klavzule o izrednih okoliščinah morajo zato ostati temelj vseh prihodnjih proračunskih okvirov EU in se ustrezno prilagajati.

Deaktivacija odstopne klavzule

3.3.7 EESO pozdravlja aktivacijo splošne odstopne klavzule iz proračunskega okvira in svari pred prenaglo „vrnitvijo v normalnost“, ki bi lahko privedla do varčevalnih vzgibov, na podlagi katerih bi države članice zmanjšale porabo, da bi dosegle srednjeročne proračunske cilje, kot se je zgodilo po letu 2010, ko je prišlo do recesije z dvojnim dnom. To bi bilo v nasprotju s ciljem programa Next Generation EU in bi lahko povzročilo novo recesijo.

3.3.8 EESO podpira odločitev Komisije, da bo splošno odstopno klavzulo uporabljala tudi v letu 2022 in jo deaktivirala leta 2023 pod pogojem, da raven gospodarske dejavnosti doseže raven pred krizo ( 30 ) . EESO podpira tudi navedbo Evropske komisije, da se bodo „[p]o deaktivaciji splošne odstopne klavzule […] še naprej upoštevale razmere v posameznih državah“ ( 31 ) . Komisija bi morala pred vzpostavitvijo novega proračunskega okvira pripraviti smernice glede prehodnega obdobja, v katerem se postopki v zvezi s čezmernim primanjkljajem ne bi smeli začeti in v katerem bi bilo mogoče uporabiti klavzulo o izrednih dogodkih v skladu z razmerami v posameznih državah. EESO poleg tega poziva Komisijo, naj hitro nadaljuje pregled okvira ekonomskega upravljanja EU, katerega izvajanje je bilo prekinjeno. Namesto „vrnitve“ priporoča „premik“ k revidiranemu okviru ekonomskega upravljanja, kot je opisano spodaj ( 32 )

3.4 Mednarodna vloga eura

3.4.1 Naša skupna valuta euro uživa velik mednarodni ugled in je kot rezervna in trgovinska valuta priznana na svetovni ravni. Ugled eura kot stabilne in zaupanja vredne valute temelji na jasnih, razumljivih in izvršljivih fiskalnih pravilih, ki krepijo javne naložbe ter tako omogočajo posodobitev kapitala, ustvarjanje več cikličnega manevrskega prostora v času upada gospodarske rasti in zagotavljanje vzdržnosti dolga. EESO je zato prepričan, da revizija fiskalnih pravil nikakor ne sme ogroziti stabilnosti eura kot glavne „sidrne“ valute Unije. Med razpravo o reviziji fiskalnih pravil bi bilo treba posebno pozornost nameniti temu, kakšni so dolgoročni obeti glede eura kot svetovno pomembne valute na finančnem trgu. Na splošno je ugled eura odvisen od gospodarske, socialne in politične stabilnosti.

3.5 Okrepitev vloge parlamentov in civilne družbe pri ekonomskem upravljanju EU

3.5.1 EESO opozarja, da je fiskalna politika tipično področje parlamentarnih politik, njene odločitve pa vplivajo na celotno strukturo državnih odhodkov in prihodkov. Tako nacionalnim parlamentom kot Evropskemu parlamentu je torej treba v prihodnjem okviru ekonomskega upravljanja EU zagotoviti vidno vlogo. Vlogo Evropskega parlamenta v evropskem semestru bi bilo treba okrepiti na podlagi medinstitucionalnega sporazuma. Obenem je treba spoštovati načelo subsidiarnosti in delitev pristojnosti iz Pogodb. Nacionalni parlamenti morajo nadzirati vlade pri izvajanju njihove fiskalne politike. Zato morajo biti učinkovito vključeni v evropski semester in izvajanje nacionalnih načrtov za okrevanje.

3.5.2 Podobno bi bilo treba v evropski semester tako na nacionalni ravni kot na ravni EU v večji meri vključiti civilno družbo, da bi vzpostavili uravnoteženo ekonomsko politiko, pri kateri se upoštevajo vsi interesi. To velja zlasti za upravljanje mehanizma za okrevanje in odpornost, pri katerem udeležba civilne družbe ni bila zadovoljiva ( 33 ) . Načelo partnerstva, ki se že dolgo uporablja pri upravljanju evropskih strukturnih in investicijskih skladov, bi moralo biti osnova za vzpostavitev učinkovitega mehanizma vključevanja civilne družbe.

3.5.3 V primeru večjih odstopanj od kazalnikov, ki predstavljajo cilje ekonomske politike, bi bilo treba izvesti pogajanja med institucijami EU in državami članicami, ki bi morale rešitve oblikovati skupaj in kot enakopravne strani. Namesto da se zadevnim državam članicam grozi s finančnimi sankcijami, bi lahko k reševanju težave prispevali z uvedbo pozitivnih spodbud. Ključno merilo v priporočilih mora biti spodbujanje vključujoče in trajnostne rasti ( 34 )

3.5.4 EESO je kritičen do makroekonomske pogojenosti iz uredbe o skupnih določbah o evropskih strukturnih in investicijskih skladih, uredbe o vzpostavitvi mehanizma za okrevanje in odpornost ter medvladne pogodbe o evropskem mehanizmu za stabilnost, ki na splošno omogočajo prekinitev izplačevanja sredstev EU, če države članice kršijo fiskalna pravila EU ali prispevajo k makroekonomskemu neravnovesju. Ti makroekonomski pogoji bi lahko po deaktivaciji odstopne klavzule privedli do varčevalnih vzgibov, na podlagi katerih bi države članice zmanjšale porabo, da bi dosegle fiskalne cilje. To bi bilo v nasprotju s političnim ciljem teritorialne kohezije in širšimi cilji programa Next Generation EU.

3.5.5 Za trajnostno okrevanje je spodbujevalna monetarna politika še naprej ključnega pomena. Evropski parlament bi lahko svoje letne resolucije o ECB in svoje četrtletne monetarne dialoge z ECB uporabil za glasovanje o sekundarnih ciljih in oblikovanje bolj demokratičnega postopka s smernicami o makroekonomski in industrijski politiki. To bi omogočilo večjo vključenost socialnih partnerjev in državljanov ter nacionalnih parlamentov. ECB bi na ta način pridobila nove pristojnosti v zvezi z večjim naborom ciljev. Lahko bi delala učinkovito in celoten nabor svojih zmogljivosti uporabila pri prizadevanjih za jasne in politično opredeljene cilje, pri čemer bi jo usmerjale demokratične institucije. ECB je javna institucija in lahko državam članicam bodisi z vidika stabilnosti cen bodisi z vidika zaposlovanja pomaga, da se financirajo, in sicer z usmerjanjem obrestnih mer in razmikov ter s ciljno usmerjenimi monetarnimi instrumenti.

V Bruslju, 20. oktobra 2021 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Christa SCHWENG

(1) Resolucija EESO Vključevanje organizirane civilne družbe v pripravo nacionalnih načrtov za okrevanje in odpornost – kaj deluje in kaj ne? (2021) (UL C 155, 30.4.2021, str. 1).

(2) Evropski fiskalni odbor (2019), Assessment of EU fiscal rules with a focus on the six and two-pack legislation (Ocena fiskalnih pravil EU s poudarkom na zakonodajnem šesterčku in dvojčku).

(3) Evropska gospodarska napoved Evropske Komisije, pomlad 2021.

(4) Letno poročilo Evropskega fiskalnega odbora za leto 2020.

(5) Finance Watch (2021), Fiscal Mythology Unmasked. Debunking eight tales about European public debt and fiscal rules (Rušenje fiskalnih mitov. Razkritje osmih neresnic o evropskem javnem dolgu in fiskalnih pravilih).

(6) UL C 353, 18.10.2019, str. 32, UL C 123, 9.4.2021, str. 12, in UL C 429, 11.12.2020, str. 227.

(7) Delovni dokument služb Komisije (2020): Identifying Europe’s recovery needs (Ugotavljanje potreb pri okrevanju Evrope), SWD(2020) 98 final.

(8) Publikacija MDS Fiscal Monitor, april 2021.

(9) Publikacija Evropske komisije Debt Sustainability Monitor (Spremljanje vzdržnosti dolga), februar 2021.

(10) UL C 429, 11.12.2020, str. 227.

(11) UL C 123, 9.4.2021, str. 12.

(12) UL C 429, 11.12.2020, str. 227.

(13) Crespy, A., in Vanheuverzwijn, P. (2019): What Brussels means by structural reforms: empty signifier or constructive ambiguity? (Kaj ima Bruselj v mislih s strukturnimi reformami: prazen označevalec ali konstruktivna dvoumnost?), Comparative European Politics, zvezek 17, št. 1, str. 92–111; Hacker, B. (2019), A European Social Semester? The European Pillar of Social Rights in Practice (Evropski socialni semester? Evropski steber socialnih pravic v praksi). Bruselj, Evropski sindikalni inštitut.

(14) Glej dokument Evropskega fiskalnega odbora iz leta 2019.

(15) Evropska komisija (2016): Report on Public Finances in EMU 2016 (Poročilo o javnih financah v ekonomski in monetarni uniji za leto 2016), institucionalni dokument št. 045; Fournier, J.-M. (2016): The positive effect of public investment on potential growth (Pozitiven učinek javnih naložb na potencialno rast), delovni dokument Ekonomskega oddelka OECD št. 1347.

(16) Publikacija MDS Fiscal Monitor (2020): Policies for the Recovery (Politike za okrevanje).

(17) Bardt, H., Dullien, S., Hüther, M., in Rietzler, K. (2020): For a sound fiscal policy. Enabling public investments (Za preudarno fiskalno politiko. Omogočanje javnih naložb), dokument o politiki inštituta IW (Institut der deutschen Wirtschaft) št. 6/2020, Köln.

(18) UL C 429, 11.12.2020, str. 227.

(19) Truger, A. (2020): Reforming EU Fiscal Rules: More Leeway, Investment Orientation and Democratic Coordination (Reforma fiskalnih pravil EU: več manevrskega prostora, usmerjenost v naložbe in demokratično usklajevanje), Intereconomics, 55(5).

(20) Glej tudi Bom, P., in Ligthart, J. (2014), What have we learned from three decades of research on the productivity of public capital? (Kaj smo se naučili v treh desetletjih raziskav o produktivnosti javnega kapitala?) Journal of Economic Surveys, 28(5), str. 889–916.

(21) Valero, J. (2019), New investment clause fails to win EU member state support (Nova naložbena klavzula ni prejela podpore držav članic EU), Euractiv. Glej sporočilo Komisije (2015) Kako čim bolje izkoristiti prožnost v okviru obstoječih pravil Pakta za stabilnost in rast, COM(2015) 012 final.

(22) Evropska komisija (2015).

(23) Evropska komisija (2021), Guidance to Member States. Recovery and resilience plans (Smernice za države članice – Načrti za okrevanje in odpornost), SWD(2021) 12 final, del 2/2.

(24) UL C 62, 15.2.2019, str. 103.

(25) Truger, A. (2015), Austerity, cyclical adjustment and the remaining leeway for expansionary fiscal policies within the current EU fiscal framework (Varčevalni ukrepi, ciklično prilagajanje in preostali manevrski prostor za ekspanzivne fiskalne politike v sedanjem proračunskem okviru EU), Journal for a Progressive Economy št. 6, str. 32–37.

(26) UL C 429, 11.12.2020, str. 227.

(27) UL C 429, 11.12.2020, str. 227.

(28) Evropski fiskalni odbor (2020).

(29) Evropski fiskalni odbor (2020).

(30) Evropska komisija (2021), Usklajevanje ekonomskih politik v letu 2021: premagovanje COVID-19, podpora okrevanju in posodobitev našega gospodarstva, COM(2021) 500 final.

(31) Evropska komisija (2021), Eno leto po izbruhu COVID-19: odziv fiskalne politike, COM(2021) 105 final.

(32) UL C 429, 11.12.2020, str. 227.

(33) Resolucija EESO Vključevanje organizirane civilne družbe v pripravo nacionalnih načrtov za okrevanje in odpornost – kaj deluje in kaj ne? (2021) (UL C 155, 30.4.2021, str. 1).

(34) UL C 429, 11.12.2020, str. 227.