Reševanje begunske krize v Evropi: Vloga zunanjega delovanja EU

I.Sedanja begunska kriza in njen mednarodni okvir

Evropska unija (EU) se sooča z največjo begunsko krizo po koncu druge svetovne vojne. Trenutno stanje je treba obravnavati v širšem kontekstu nasilnih konfliktov in destabilizacije v drugih delih sveta. Kriza, katere razsežnost nima primere, večinoma izvira iz konfliktov in preganjanj v širši evropski soseščini. Nasilni konflikti v Siriji in Iraku oziroma nestabilnost in revščina v nekaterih delih Afrike so prisilili milijone žensk, moških in otrok, da so zapustili svojo domovino v iskanju zaščite in dostojnega življenja, med drugim tudi v Evropski uniji.

Evropska unija krepi svoj odziv na krizo na podlagi načel solidarnosti in odgovornosti ter ob tem dosledno spoštuje svoje vrednote in mednarodne obveznosti. Od začetka leta 2015 je EU preusmerila in mobilizirala vse svoje instrumente za zunanje delovanje, da bi se odzvala na begunsko krizo, pri čemer se je osredotočila na tri cilje: reševanje življenj, zagotavljanje zaščite tistim, ki jo potrebujejo, ter upravljanje meja in mobilnosti.

Migracijski tokovi so se leta 2014 močno povečali, zlasti prek osrednje sredozemske poti. V letu 2015 pa so se razmere še dodatno drastično poslabšale. Število tistih, ki so prišli v Evropsko unijo po tako imenovani vzhodni sredozemski poti, znaša 182 740 , kar je ogromen porast v primerjavi z letom 2014. Migranti se po tako imenovani zahodni balkanski poti pomikajo v nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo in Srbijo ter nato naprej na Madžarsko in v druge države članice Evropske unije. Do avgusta 2015 je Madžarska registrirala 142 649 nezakonitih vstopov v državo po tej poti.

Medtem ko je sestava migracijskih tokov zelo različna, se je eksponentno povečalo število oseb, ki iščejo mednarodno zaščito, zlasti iz Sirije, Iraka in Afganistana. Dejansko je 90 % tistih, ki prihajajo v Evropo po vzhodni sredozemski poti, državljanov ene od teh treh držav. Migranti z neurejenim statusom, ki uporabljajo osrednjo sredozemsko pot, večinoma prihajajo iz Podsaharske Afrike, pogosto prav tako iz konfliktnih območij: približno 20 % jih prihaja iz Eritreje, 12 % iz Somalije, 10 % pa jih je tudi tu iz Sirije. Sestava migrantov na tej poti se je spremenila v primerjavi z letom 2014, ko so jo večinoma uporabljali sirski begunci. Vendar pa število migrantov na tej poti ostaja približno enako (106 290 do avgusta 2015). Hitre spremembe sestave migracijskih tokov in uporabljenih poti kažejo na sposobnost tihotapcev migrantov, da se prilagodijo novim okoliščinam.

Čeprav Evropski državljani morda dojemajo trenutni pritisk migrantov kot dramatičen, Evropska unija še zdaleč ni najbolj prizadeta regija na svetu. Visoki komisariat Združenih narodov za begunce (UNHCR) navaja, da je bilo po svetu v letu 2014 največ beguncev in razseljenih oseb od konca druge svetovne vojne: 59,5 milijona oseb. Več kot 85 % teh oseb živi v državah v razvoju. Ogromno število ljudi je razseljenih znotraj lastnih držav, begunci pa navadno iščejo prvo zatočišče v sosednjih državah. Tako največji delež sirskih beguncev gostijo Libanon, Jordanija in Turčija. Večina afriških migracij poteka znotraj Afrike: samo v zahodni Afriki je več kot 8,4 milijona notranjih migrantov. To kaže, da trenutna migracijska in begunska kriza ni samo niti predvsem evropska težava. Gre za velik mednarodni izziv. Evropska unija je na čelu mednarodnih prizadevanj, katerih namen je reševanje konfliktov in nestabilnosti ter podpora prizadetemu prebivalstvu.

II.Politični okvir Evropske unije in njen odziv

V zadnjih mesecih so institucije EU združile vsa svoja prizadevanja, da bi se odzvale na to svetovno krizo. Evropski svet in Komisija sta zlasti z Evropsko agendo o migracijah razvila glavne elemente evropskega odziva na izzive migracij, tako znotraj Evrope kot v mednarodnem okolju.

Prva prednostna naloga ostaja reševanje življenj tistih, ki poskušajo prečkati Sredozemlje na poti v Evropo. Jasno je, da so na prvem mestu zaščita ljudi v stiski, zagotavljanje nujne humanitarne pomoči, omogočanje dostopa do azila in obravnava temeljnih vzrokov konfliktov, političnega nasilja, zlorabe človekovih pravic in revščine. Ti cilji morajo ostati v središču odziva Evropske unije.

Pri soočanju s sedanjo krizo se daje prednost ukrepom, ki imajo večji neposredni učinek na migracijske tokove. Hkrati je potrebno dolgoročno sodelovanje na teh področjih, da bi obravnavali temeljne vzroke. Namen Evropske unije je okrepiti politični dialog, sodelovanje, izmenjavo znanja ter izkušenj s partnerskimi državami, organizacijami civilne družbe in lokalnimi organi, da se mobilnost oseb podpre kot pozitiven element človekovega razvoja. Sodelovanje v skladu s pristopom, ki temelji na človekovih pravicah, bo prispevalo k obravnavi izzivov, vključno z migracijami jug-jug in položajem ranljivih migrantov.

To sporočilo – del širšega paketa predlogov, ki jih je sprejela Evropska komisija – opisuje zunanje dejavnosti Evropske unije za reševanje begunske krize. Opira se na trdno strukturo mednarodnega sodelovanja na dvostranskih, regionalnih in mednarodnih ravneh na tem področju, zlasti na globalni pristop k vprašanju migracij in mobilnosti iz leta 2011.

Mobilizirajo se ključni finančni instrumenti. Zunanje sodelovanje Evropske unije, vključno z razvojnim sodelovanjem po vsem svetu, ima s proračunom v višini 96,8 milijarde EUR za obdobje 2014–2020 pomembno vlogo pri odpravljanju revščine, nevarnosti, neenakosti ali brezposelnosti. To vključuje pomoč Evropske unije za regije in države, iz katerih izvirajo begunski tokovi, in sicer na področjih, kot so rast in ustvarjanje delovnih mest, mir in varnost, človekove pravice in dobro upravljanje.

V kontekstu trenutne krize in poleg skrbniškega sklada za Sirijo Evropska komisija državam članicam EU predlaga tudi evropski nujni skrbniški sklad za stabilnost in odpravljanje temeljnih vzrokov za nezakonite migracije v Afriki. Skrbniški skladi omogočajo EU, njenim državam članicam in donatorjem, ki vanje prispevajo, da se na različne razsežnosti izrednih razmer odzovejo s skupnim, prožnim in hitrim posredovanjem ter upoštevajo spreminjajoče se potrebe. Predlagani skrbniški sklad bo podpiral stabilnost ter spodbujal odpornost, gospodarski razvoj, varnost in upravljanje migracij. EU in njenim državam članicam bo zagotavljal hitro in prožno orodje, ki bo omogočalo hitrejše rezultate. Zaradi učinka vzvoda bo olajšal mobilizacijo dodatne podpore EU. Hkrati bo zagotavljal platformo za boljšo politično prepoznavnost ter bo prispeval k bolj povezanemu in skladnemu pristopu. Skrbniški sklad naj bi bil konkreten rezultat vrha v Valletti novembra 2015. Evropska komisija in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko pričakujeta, da bodo države članice vanj dosledno in velikodušno prispevale.

III.Ključna vprašanja in odziv Evropske unije

Evropska unija je dejavna po vsem svetu. Trenutna kriza je najbolj prizadela naslednje države in regije:

Sirijo in Irak

EU vse od izbruha konfliktov v Siriji in Iraku podpira diplomatske pobude za iskanje političnih rešitev. V zvezi s tem sta Komisija in visoka predstavnica v sporočilu, sprejetem v začetku letošnjega leta, določili okvir politik za regionalno strategijo, vključno z bojem proti Daišu (Islamska država, tudi Daeš), in predvidela finančne obveznosti v višini 1 milijarde EUR. Iz Sirije je zbežalo več kot 4 milijone Sircev, poleg tega pa je državljanska vojna povzročila, da je 7,6 milijona ljudi razseljenih znotraj države, in terjala več kot 230 000 smrtnih žrtev. Velika večina sirskih beguncev je v Libanonu, Jordaniji in Turčiji, njihovo število pa vztrajno narašča in ustvarjajo ogromen politični, gospodarski in socialni pritisk na te države. Od začetka leta 2015, ko so bile zmogljivosti sosednjih držav za nameščanje beguncev popolnoma zasedene in so se mejne politike poostrile, se je močno povečalo število notranje razseljenih oseb in neposrednih begunskih tokov v EU, zlasti v Grčijo.