SL Uradni list Evropske unije C 412/4

Objava zahtevka v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

2014/C 412/04

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper zahtevek.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (2)

„MIEL DES CEVENNES“

Št. ES: FR-PGI-0005-01148 – 3.9.2013

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Ime

„Miel des Cévennes“

2. Država članica ali tretja država

Francija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Razred 1.4 Drugi proizvodi živalskega izvora (jajca, med, različni mlečni proizvodi razen masla itd.)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz 1. točke

„Miel des Cévennes“ je med, ki ga proizvajajo čebele iz cvetnega nektarja. Lahko je v tekoči obliki, kristaliziran ali kremast.

Med „Miel des Cévennes“ je lahko:

— mešani cvetlični: v njem prevladuje mešanica več rastlinskih vrst, značilnih za območje Cévennes,

— sortni cvetlični: — med iz rese: drevesasta resa – Erica arborea, poletna resa – Erica cinerea in jesenska vresa – Calluna vulgaris, — kostanjev med, — malinov med, — robidov med.

Fizikalno-kemijske lastnosti:

— vsebnost hidroksimetilfurfurala (HMF) največ 15 mg/kg ob koncu leta proizvodnje (med avgustom in decembrom, razen pri medu iz jesenske vrese med oktobrom in decembrom);

— vsebnost vode največ 19 %, razen pri medu iz jesenske vrese, ki vsebuje največ 21 % vode.

Pelodne značilnosti:

Pelodni spekter medu „Miel de Cévennes“ je sestavljen iz peloda rastlinskih vrst, ki rastejo na območju Cévennes. Označevalci na navedenem območju so naslednje vrste peloda: drevesasta resa, poletna resa, jesenska vresa, kostanj, vrbovec, malina, regrat, robida in bela detelja. Pri vsakem medu je bil identificiran najmanj eden od navedenih označevalcev.

Nektar, nabran na cvetovih velikih kultur, ki niso značilne za območje Cévennes, kot so sončnica, navadna ogrščica, lucerna in sivka, ni dovoljen. Identificiran pelod iz velikih kultur ali sivke je dovoljen samo v obliki posamičnih pelodnih zrn (manj kot 15 %).

V spodnji razpredelnici so navedene pelodne značilnosti posameznega medu:

Vrsta medu Prevladujoči pelod > 45 % Spremljajoči pelod od 15 % do 45 % Posamična pelodna zrna < 15 % Mešani cvetlični med Kostanj, sadna drevesa Modri glavinec, kostanj, resa, malina, sadna drevesa, robida in turška detelja Akacija, pajesen, modri glavinec, krhlika, bluščec, jesenska vresa, plavica, bodak, kostanj, hrast, osat, brškin, nebinovke, rdeči dren, šmarna detelja, križnice, vrbovec, poletna resa, drevesasta resa, sadna drevesa, relika, vrednik, trave, brškinovke, navadna podkvica, bodika, ovčin, njivsko grabljišče, navadni bršljan, nokota, golšec, veliki lučnik, gorčica, krhlikovec, mak, bor, regrat, trpotec, motovilec, dresnik, kačja dresen, rododendron, robida, turška detelja, vrba, grintavec, vrednik, homulica, prisadna zel, oslad, bezeg, timijan, lipa, bela detelja, črna detelja, bodeča košeničica, grahor, divja trta, gadovec Med iz rese Drevesasta resa (Erica arborea) Drevesasta resa Drevesasta resa in brškin Akacija, mandljevec, kostanj, hrast, brškin, rdeči dren, šmarna detelja, križnice, španska detelja, sadna drevesa, relika, krvomočnica, bodika, čopasta sivka, nokota, krhlikovec, katanec, rožmarin, rožnice, vrba, timijan, bela detelja, bodeča košeničica, hudika Poletna resa (Erica cinerea) Kostanj Robida Česen, modri glavinec, prerast, jesenska vresa, hrast, osat, brškin, križnice, vrbovec, drevesasta resa, poletna resa, sadna drevesa, relika, vrednik, trave, brškinovke, ovčin, čopasta sivka, navadni bršljan, trpotec, katanec, robida, rožnice, turška detelja, vrednik, timijan, lipa, bela detelja, črna detelja, bodeča košeničica, sončnica, gadovec Jesenska vresa (calluna vulgaris) Kostanj, jesenska vresa Jesenska vresa, kostanj, robida, bela detelja in oslad Astra, navadna jagodičnica, divji pelin, modri glavinec, bluščec, prerast, jesenska vresa, hrast, plavica, bodak, kostanj, osat, brškin, nebinovke, dren, križnice, vrbovec, poletna resa, malina, sadna drevesa, relika, krvomočnica, trave, brškinovke, navadna podkvica, bodika, ovčin, navadni bršljan, lilijevke, nokota, mak, bor, regrat, trpotec, kačja dresen, robida, vrba, turška detelja, grintavec, vrednik, oponec, oslad, timijan, bela detelja, črna detelja, bodeča košeničica, gadovec Kostanj Kostanj Jesenska vresa in robida Akacija, pajesen, ranjak, navadna jagodičnica, modri glavinec, krhlika, prerast, jesenska vresa, plavica, bodak, kostanj, hrast, osat, brškinovke, srobot, nebinovke, divji mak, rdeči dren, križnice, španska detelja, oljčica, drevesasta resa, poletna resa, plazeča resa, sadna drevesa, relika, vrednik, trave, brškinovke, bodika, nedotika, ovčin, njivsko grabljišče, sivka, čopasta sivka, ivanjščica, navadni bršljan, lilijevke, nokota, medena detelja, meta, gorčica, mirtovke, krhlikovec, oljka, mak, bor, trpotec, katanec, rododendron, octovec, rožmarin, robida, rožnice, turška detelja, vrba, grintavec, vrednik, timijan, lipa, sončnica, bela detelja, črna detelja, kalina, bodeča košeničica, divja trta, hudika, gadovec Malina/robide Malina in robida Robide, bela detelja in kostanj Akacija, pajesen, vetrnica, divji pelin, bršč, modri glavinec, pušpan, jesenska vresa, zvončnica, klinčnice, rumenik, plavica, palma, bodak, kostanj, kovačnik, endivija, osat, brškinovke, brškin, hrast, nebinovke, rdeči dren, križnice, cipresovke, negnoj, vrbovec, javor, drevesasta resa, poletna resa, jagodnjak, sadna drevesa, relika, vrednik, trave, brškinovke, bodika, tisa, ovčin, njivsko grabljišče, navadni bršljan, lilijevke, nokota, kostanj, mak, vijolica, bor, regrat, trpotec, motovilec, kačja dresen, robide/malina, rododendron, octovec, kislica, turška detelja, krivenka, vrba, grintavec, materina dušica, oslad, timijan, lipa, bela detelja, črna detelja, kalina, bodeča košeničica, divja trta

Organoleptične lastnosti

— Mešani cvetlični med: ta med, ki se običajno proizvaja poleti, vsebuje mešanico kostanja in poletne rese, kar mu daje topel lesni priokus, ki se mu pridružuje bolj ali manj izrazit cvetni priokus. Aroma je lesna, sveža in cvetna s karamelnim priokusom in ob koncu okušanja bolj ali manj grenkim. Če se mešani cvetlični med proizvaja spomladi, lahko v njem prevladujejo maline, drevesasta resa ali spomladansko travniško cvetje in celo akacija. Tedaj ima karamelni priokus ter priokus po kuhanem sadju ali cvetni priokus, odvisno od prevladujočih cvetov. Med skorajda ali sploh ni grenak. Lahko je od svetle do temno kostanjeve in jantarne barve, odvisno od časa nabiranja.

— Med iz drevesaste rese: močan vonj po rjavem karamelu. Aroma je podobna vonju po rjavem karamelu, grenka ob koncu okušanja in zelo obstojna v ustih.

— Med iz poletne rese: svež in izrazito cveten vonj po „ovelih vrtnicah“. Močna aroma, podobna cvetnemu vonju in karamelna s svežim priokusom v ustih ter zelo obstojna.

— Med iz jesenske vrese: med je temno do zelo temno jantarne barve. Lesni in cvetni vonj ter vonj po svežem sadju. Aroma je podobna cvetnemu okusu po svežem sadju, ki je zelo obstojen. Med je rahlo grenak. Njegov želatinasti videz je značilen pri tekoči strukturi.

— Kostanjev med: topel lesni vonj (po čreslovini, toplem ali vlažnem lesu). Aroma je podobna vonju, ima lesni priokus in ob koncu okušanja dolgo pusti grenak okus.

— Malinov med: bister in kristaliziran. Vonj je izrazito saden (po kuhanih malinah). Aroma je izrazito sadna in kisla.

— Robidov med: bister do svetlo jantaren med, ki je pogosto kristaliziran. Saden vonj (po kuhanem sadju). Sadna in izrazito kisla ter obstojna aroma.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode)

—

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora)

—

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Med se proizvaja na območju, na katerem čebelarji postavijo čebelnjake za proizvodnjo medu „Miel de Cévennes“. Drugi postopki: točenje in pakiranje lahko potekata zunaj navedenega geografskega območja.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itd.

—

3.7 Posebna pravila za označevanje

Oznaka obvezno vsebuje:

— ime ZGO: „Miel des Cévennes“,

— minimalne navedbe na oznaki: identifikacijo proizvajalca, serijsko številko in težo,

— ime in naslov nadzornega organa je pred navedbo „Certifiée par“,

— logotip ZGO in/ali navedba ZGO.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Opredeljeno geografsko območje medu „Miel des Cévennes“ obsega naslednje občine:

Departma Ardèche : Ailhon; Antraigues-sur-Volane; Les Assions; Astet; Banne; Barnas; Borne; Burzet; Chassiers; Genestelle; Gourdon; Joyeuse; Labastide sur Besorgues; Labégude; Lablachère; Largentière; Laurac en Vivarais; Laviolle; Mayres; Mercuer; Montpezat-sous-Bauzon; Montreal; Pereyres; Rosières; Le Roux; Saint-Andéol de Vals; Saint-Etienne-de-Boulogne; Saint-Joseph des Bancs; Saint-Laurent les Bains; Saint-Michel de Boulogne; Saint-Paul le Jeune; Vals les Bains in Les Vans.

Departma Aveyron : St Jean du Bruel in Sauclières.

Departma Gard : Alzon; Arre; Arrigas; Bessèges; Cendras; Colognac; Courry; Cros; Dourbie; Lasalle; Laval Pradel; Mialet; Molières-Cavaillac; Pommiers; Robiac-Rochessadoule; Saint-Florent sur Auzonnet; Saint-Julien de la Nef; Saint-Laurent le Minier; Saint-Paul la Coste; Saint-Roman de Codières; Saint-Sauveur de Camprieu; Saint-Sébastien d’Aigrefeuille; Les Salles-du-Gardon; Sumène; Thoiras; Trèves (delno) in Vabres.

Departma Lozère : Altier; Bagnols-les-Bains; Bedoues; Le Bleymard; Cubières; Fraissinet de Fourques; Prévenchères in Saint-Julien du Tournel. Del občin: Florac, Fraissinet de Fourques, Gatuzières, Ispagnac; Lanuejols; Meyrueis; Saint-Etienne-du-Valdonnez; Saint-Laurent-de-Trèves in Vebron.

5. Povezava z geografskim območjem

5.1 Posebnosti geografskega območja

Naravni dejavniki

Geografsko območje medu „Miel de Cévennes“ obdaja gorska veriga, ki na jugovzhodu meji na Centralni masiv, sestavlja pa ga pretežno hercinska kamninska podlaga. Ima zelo raznolike geološke značilnosti, saj ga sestavlja zelo stara kamninska podlaga, kot je metamorfni apnenec, zelo veliko je skrilavca in gnajsa pa tudi peščenca in sljudastega skrila.

Na geografskem območju medu „Miel des Cévennes“ se združujeta zlasti gorsko in sredozemsko podnebje. Na sredozemskem pobočju te geografske celote je zaznati tudi oceanske vplive, ki povzročajo podnebno kompleksnost, ki spodbuja biotsko raznolikost. Vpliv gorskega podnebja je mogoče opaziti na najvišjih vrhovih in planotah ter na mejnih pobočjih.

Površje je zelo razgibano, kar povzroča mikroklimatske vplive z izrazitimi temperaturnimi in padavinskimi razlikami, ki vplivajo na porazdelitev rastlinja na navedenem območju ter na obdobja cvetenja.

Temperatura se spreminja glede na nadmorsko višino, pa tudi lego. Na večji nadmorski višini je podnebje poleti zmerno, pozimi pa mrzlo. V dolinah so poletne temperature višje (približno 8 °C razlike glede na povprečne letne temperature, ugotovljene na večji nadmorski višini). Velike so tudi razlike med pobočji, obrnjenimi proti jugu, in pobočji, obrnjenimi proti severu, ker so doline zaprte.

Geomorfološke in podnebne značilnosti navedenega geografskega območja spodbujajo rast značilnega rastlinja, ki ga sooblikujejo kmetijske prakse:

— nižinske formacije na južnem in jugovzhodnem delu območja Cévennes ter v dolinicah poraščajo pretežno hrasti, drevesasta resa in na suhih skalnatih pobočjih brškin. V silikatnih dolinicah odprte predele, na katerih prevladujejo trave in druge vrste, kot so nokota, regrat, motovilec, relika, detelja, bela in rumena homulica ter vrbovec, poraščajo naravni ali gojeni travniki,

— na srednji nadmorski višini (od približno 400 metrov) raste kostanjev gozd, ki zavzema velik del dolin na območju Cévennes; Njegova obsežna zasaditev na navedenem geografskem območju sega v galsko-rimsko obdobje, najbolj pa se je razširil v srednjem veku. V tem rastlinskem pasu, pa tudi višje na odprtih predelih, lahko rastejo vrste povratnice, kot je robida,

— z večjo nadmorsko višino je značilna prevlada nižjega lesnatega rastlinja ter območij, poraslih s poletno reso in jesensko vreso,

— v tako imenovanem „gorskem“ rastlinskem pasu na hladnih in vlažnih pobočjih raste bukov gozd (nad 900 metri nadmorske višine), ponekod prekinjen s površinami, ki so bile v 19. stoletju pogozdene z listavci in iglavci (jelka, smreka in macesen). V tem gorskem pasu rastejo tudi maline,

— v skoraj podalpskem pasu, zlasti na višini gore Mont Aigoual, je mogoče opaziti naravna travišča, ki jih sestavlja nižje rastlinje (detelja, arnika …)

Človeški dejavniki

Proizvodnja medu „Miel des Cévennes“ je na navedenem območju zelo stara proizvodna praksa.

Različni viri, zapisi in pričevanja potrjujejo tradicionalno proizvodnjo medu na navedenem območju, in sicer v panjih, izdelanih neposredno iz kostanjevih debel: gre za tako imenovane „čebelnjake - debla“, v narečju območja Cévennes imenovane tudi „bruscs“. Te panje - debla so izdelovali lokalno, za kar je bila potrebna posebna veščina, zlasti za nabiranje in točenje medu, vendar v posameznem panju ni bilo mogoče pridelati veliko medu. Ta tradicija je še vedno navzoča v spominih, kot je razvidno iz izvlečkov intervjujev s starejšimi kmeti z območja Cévennole. Danes so se čebelnjaki - debla ohranili na nekaterih kmetijskih gospodarstvih kot pričevanja o tradicionalni dejavnosti, pri komercializirani čebelarski proizvodnji pa se uporabljajo samo kot del kulturne dediščine.

Čebelarji so sčasoma razvili posebno znanje in veščine za proizvodnjo medu, zlasti pri izbiri mest za postavitev panjev. V zbirki, ki vsebuje pričevanja čebelarjev, so navedena mesta, ki so ugodnejša za postavitev panjev od drugih (revija Revue du Parc national des Cévennes 1981), upoštevanje osončenosti, vetra, strmine pobočij itd. Vse navedene prilagoditve so značilne za čebelarstvo na območju Cévennes, ki ima zaradi posebnosti območja velike omejitve. Območja nabiranja nektarja namreč ni mogoče tako enostavno določiti kot na drugih območjih, kjer zadostuje, da se okoli panja začrta območje 3 km. Tu mora čebelar upoštevati pogosto nepredvidljivo podnebje, velike razlike v legah različnih dolinic in razgibano površje z ozko zaprtimi dolinami.

V zadnjih desetletjih so stare materiale in metode nadomestili sodobni panji in čebelarstvo je po dolgem obdobju nazadovanja ponovno zacvetelo.

5.2 Posebnosti proizvoda

Posebnost medu „Miel de Cévennes“ je povezana z značilnim rastjem navedenega geografskega območja, ki je del pelodnega spektra cele lestvice vrst medu, proizvedenih na navedenem geografskem območju. Jesenska vresa, vrbovec, drevesasta resa, poletna resa, malina, regrat, robida in bela detelja so najznačilnejši označevalci v medu „Miel des Cévennes“. Pridružujejo se kostanju, ki označuje večino vrst medu kot prevladujoči ali spremljajoči pelod.

Navedeni značilni pelodni spekter lahko vsebuje pelod iz velikih kultur ali sivke samo v obliki posameznih pelodnih zrn (manj kot 15 %). Ta zahteva prispeva k slovesu medu „Miel de Cévennes“ kot značilnemu medu, ki se zelo razlikuje od medu, proizvedenega v sosednji Provansi.

5.3 Vzročna povezava geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali drugimi značilnostmi proizvoda (pri ZGO)

Posebnost medu „Miel des Cévennes“ neposredno izhaja iz raznolikosti rastlinja na območju Cévennes. Razlog za to raznolikost je skupno delovanje podnebnih in geomorfoloških parametrov, ki odločilno vplivajo na rast značilnih skupin rastlinja. To obsega naravno rastočo reso, vrbovec, malino, regrat, robide in belo deteljo pa tudi kostanj, ki je edina zelo razširjena drevesna kultura v navedenem masivu.

Med „Miel de Cévennes“ je tudi plod znanja in veščin čebelarjev, ki so dognali posebnosti navedenega območja. Tako lahko proizvajajo zelo značilne in raznolike vrste medu glede na izbrane lege postavitve in predvidena območja nabiranja nektarja, s čimer izkoristijo velike razlike v obdobju cvetenja na območju Cévennes.

Med „Miel de Cévennes“ je omenjen v številnih delih.

V delu „Histoire de Montpellier“ (G. Cholvy, 1984) je naveden pri omembi lokalne trgovine: „po tej prekinitvi so se na Levantu ponovno pojavili, zlasti z medom z območij Cévennes in Corbières, oljem …“

Značilna posebnost medu „Miel des Cévennes“ je navedena v reviji Revue du Parc national de Cévennes (1981), v kateri je pojasnjeno, da ljubitelji tega proizvoda „ne bodo jedli medu iz sivke“ zaradi njegovih okusov in arom, ki so povsem drugačni od okusov in arom tega medu.

Med „Miel des Cévennes“ je pogosto omenjen v delih o proizvodih z navedenega območja ali turističnih delih, kot so Guide du Petit Futé 2012 (str. 36), GéoGuide Languedoc 2012, Guide Michelin Languedoc-Roussillon itd. Izpostavljen je na številnih spletnih straneh turističnih uradov z navedenega območja ali njegovega obrobja (Cévennes-Mont Lozère, Cévennes-Gorges du Tarn en Lozère, Cévennes.org, Cévennes-Méditerranée, Tourisme Gard, Cévennes Tourisme itd.)

Med „Miel des Cévennes“ že več let spada v čisto svojo kategorijo na regionalnem tekmovanju v medu, ki ga v Languedoc-Roussillonu prireja regionalna kmetijska zbornica, kar dokazuje njegov ugled.

Slaščičarne in lokali, ki ponujajo hrano, jih dodajajo jedem, da poudarijo njihov okus. Med njimi so Maison Papillon v Aveyronu, ki pripravlja paštete v lončenih posodah in jim dodaja med „Miel de Cévennes“, podjetje „Ickowicz“ v Bollèneju, ki prodaja pecivo „mini-financier“ na osnovi tega proizvoda ali podjetje „Confiserie Violette et Berlingot“ v Lyonu, ki ponuja bombone iz sladkega korena z medom „Miel de Cévennes“.

Med „Miel de Cévennes“ so izbrali ugledni kuharski šefi, ki ga vključujejo v svoje jedilnike, med katerimi so kuharski šef z zvezdico Jérôme Nutile, restavracija Vatel v Nîmesu ali spletna stran, ki jo polnijo kuharski šefi, imenovana „Militant du goût“.

Med „Miel de Cévennes“ ali proizvodi na osnovi medu „Miel des Cévennes“ so tudi reference v zelo znanih pariških delikatesah, kot so „La maison du miel“, „Bellota-Bellota“ ali „La grande épicerie de Paris“.

Sklic na objavo specifikacije

(Člen 5(7) Uredbe (ES) št. 510/2006 (3))

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCIGPMieldesCevennesV1.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.

(2) UL L 93, 31.3.2006, str. 12. Nadomeščena z Uredbo (EU) št. 1151/2012.

(3) Glej opombo 2.