[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 01.12.2005

KOM(2005) 615 koncno

SPOROČILO KOMISIJE

POROČILO O VIDNEM NAPREDKU V OKVIRU KJOTSKEGA PROTOKOLA (zahtevano v členu 5(3) Odločbe 280/2004/ES o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola) {SEK(2005) 1564}

Vsebina

1. Ozadje 3

2. EU na poti h Kjotu 3

3. Sklep 7

4. Sklicevanje 8

1. OZADJE

Poročilo o vidnem napredku je zahtevano v členu 5(3) Odločbe 280/2004/ES[?] o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola. To poročilo se osredotoča na prikaz napredka, ki ga je dosegla Skupnost ob upoštevanju posodobljenih podatkov, ki so jih predložile države članice do 15. junija 2005.

Okvirna konvencija Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC) je temelj svetovnih prizadevanj za boj proti globalnemu segrevanju. Ima cilj preprečevati človekovo „nevarno“ poseganje v podnebni sistem.

Kjotski protokol je mednarodni sporazum, osnovan na UNFCCC. Določa pravno zavezujoče cilje za industrijsko razvite države, da do obdobja 2008–2012 zmanjšajo emisije toplogrednih plinov v primerjavi z izhodiščnim letom, pri čemer se računa povprečje teh let. Teh 5 let je znanih kot prvo ciljno obdobje. V praksi se razprave o napredku pogosto sklicujejo na leto 2010 kot srednjo točko tega obdobja.

Kjotski protokol ponuja državam prožnost pri doseganju njihovih ciljev. Na primer lahko delno nadomestijo svoje emisije s povečanjem „ponorov“ – gozdov, ki odstranjujejo ogljikov dioksid iz ozračja. Države lahko tudi financirajo tuje projekte, ki prispevajo k zmanjšanju toplogrednih plinov v okviru skupnega izvajanja (JI) in mehanizma čistega razvoja (CDM), kar se navaja kot prožni mehanizmi.

Na podlagi Kjotskega protokola se je EU v prvem ciljnem obdobju od 2008 do 2012 obvezala zmanjšati svoje emisije toplogrednih plinov za 8 %. 15 držav, ki so bile države članice EU v trenutku, ko je 31. maja 2001 EU ratificirala Protokol, si deli ta cilj na podlagi pravno obvezujočega sporazuma o porazdelitvi bremen[?]. Ta sporazum določa posamezne cilje emisij za vsako od držav članic EU-15 v skladu s členom 4 Kjotskega protokola, ki omogoča državam, da sklenejo sporazum za skupni cilj, ki je enak vsoti ciljev sodelujočih držav.

Od desetih držav članic, ki so pristopile 1. maja 2004, jih ima osem lastne cilje zmanjšanja na podlagi Kjotskega protokola za 6 ali 8 %, ki jih bodo morale doseči ločeno od skupnega cilja EU-15, ki je 8 %. Ciper in Malta nista pogodbenici Priloge I k UNFCCC in zato nimata svojega cilja v skladu s Kjotskim protokolom.

2. EU NA POTI H KJOTU

Evropska unija si s svojimi 25 državami članicami zelo prizadeva spopasti se s podnebnimi spremembami, čeprav povzroča le 14 % svetovnih emisij toplogrednih plinov. Trdno domače oblikovanje politike pomaga EU pri njeni zavezi, da daje vzgled s celovitim paketom politik in zakonodajnih ukrepov na ravni EU, ki je bil uveden z Evropskim programom o podnebnih spremembah (ECCP)[?]. Vsaka država članica tudi vzpostavi vrsto nadaljnjih domačih dejavnosti, o katerih se je razpravljalo v njihovih lastnih poročilih.

ECCP sega v številne sektorje gospodarstva, pri katerih opredeljuje politike, ki so pomembne za gospodinjski, industrijski, gospodarski in prometni sektor. Najpomembnejši ukrepi vsebujejo:

- Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov[?], da bi omejili skupne emisije ogljikovega dioksida iz skoraj 12 000 objektov po vseh 25 državah članicah EU (EU-25).

- Povezovalna direktiva[?], ki spreminja Direktivo o trgovanju z emisijami, da bi omogočila državam članicam, da dovolijo izvajalcem uporabiti kredite, pridobljene z mehanizmi Kjota (potrjena zmanjšanja emisij in enote zmanjšanja emisij), da bi izpolnjevali svoje obveznosti na podlagi EU ETS.

- „Inteligentna energija – Evropa“[?] je program[?], ki spodbuja trajnostni razvoj na področju energije in izboljšave pri energetski učinkovitosti, pridobivanje obnovljive energije, zmanjšanje emisij ogljikovega dioksida v prevoznem sektorju, kakor tudi spodbujanje obnovljivih virov energije in energetske učinkovitosti v državah v razvoju.

- Direktiva o obnovljivi energiji[?], ki vsebuje okvirni cilj za povečanje deleža dobave električne energije EU-25 iz obnovljivih virov na 21 % v letu 2010 (14 % v letu 1997), s posebnimi okvirnimi cilji za vsako državo članico.

- Direktiva o biogorivih[?], ki vsebuje okvirni cilj, da bo 5,75 % prometnih goriv biogoriv.

- Direktiva o energetski učinkovitosti stavb[?], ki zahteva od držav članic, da sprejmejo standarde energetske učinkovitosti, bo uvedla energijsko označevanje stavb po vsej EU, skupaj z zahtevo, da ocenijo možnosti za namestitev sistemov obnovljive energije v stavbe nad določeno velikostjo.

- Direktiva o soproizvodnji[?], ki si prizadeva zagotoviti spodbude za razvoj soproizvodnje (znano tudi kot sočasno proizvodnjo toplote in elektrike (CHP)).

- Prostovoljna obveza[?] združenj izdelovalcev, da v letih 2008/2009 zmanjšajo emisije CO2 novih avtomobilov za 25 % glede na leto 1995.

- Direktiva o odlaganju odpadkov na odlagališčih[?], ki bo znižala količino odpadkov, poslanih na odlagališča, in z njihovo razgradnjo povezano proizvodnjo metana.

Direktiva o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije 2003/96/ES[?] nadalje podpira nekatere od zgoraj navedenih direktiv, tako da spodbuja učinkovitejšo uporabo energije in omogoča sprejetje davčnih ukrepov, namenjenih emisijam CO2. Na področju raziskav in razvoja šesti okvirni program EU RTD (2002–2006)[?] zagotavlja več kot 3 milijarde EUR za razvoj in predstavitev novih tehnologij, ki so povezane z energijo, prometom in okoljem.

Druge pomembne ukrepe vsebujeta Direktiva o izdelkih, ki rabijo energijo (EUP)[?], da bi zagotovila minimalne standarde učinkovitosti za številne izdelke, ki rabijo energijo, in Direktiva o učinkoviti končni rabi energije in energetskih storitvah[?]. Zadnja direktiva bo pomagala odstraniti ovire za energetsko učinkovitost, spodbujala energetske storitve in vzpostavitev programov energetske učinkovitosti. Poleg tega sta Uredba o fluoriranih plinih in Direktiva o fluoriranih plinih v avtomobilskih klimatskih napravah še zmeraj v zakonodajnem postopku[?].

Podnebna politika EU se ne bo končala v letu 2012. Številne politike EU, ki so že vzpostavljene, bodo imele pomemben vpliv po prvem ciljnem obdobju Kjotskega protokola. Sistem trgovanja z emisijami toplogrednih plinov EU se bo po letu 2012 avtomatično nadaljeval. Druga faza Evropskega programa o podnebnih spremembah se je začela izvajati v oktobru 2005 in bo vsebovala zajem in shranjevanje ogljika, emisije iz cestnih vozil, letalstvo in strategije za prilagoditev učinkom podnebnih sprememb. Proučena bo tudi vloga EU pri zmanjševanju ranljivosti in spodbujanju prilagajanja. Poleg tega so predvidene nadaljnje pobude politik na področju energetske učinkovitosti in obnovljive energije. Tudi sedmi okvirni program RTD[?] skupaj z vzpostavljenimi in novimi tehnološkimi platformami sega preko tega obdobja in bo zagotovil sredstva za dolgoročen premik h gospodarstvu brez CO2 (učinkoviti obnovljivi viri energije, vodik in gorivne celice, proizvodnja električne energije iz fosilnih goriv brez emisij itd.)

Evropska komisija je sprejela tudi Sporočilo, ki opredeljuje ključne elemente za strategijo nadaljnjega ukrepanja po letu 2012[?]. Medtem ko navaja, da je EU pripravljena sodelovati v odprtem dialogu med državami, ki zadeva nadaljnji razvoj mednarodnega okvira po letu 2012, je poudarilo številne ključne elemente za uspešno svetovno podnebno politiko: potrebo po širšem sodelovanju držav in sektorjev, razvoj nizkoogljičnih tehnologij, nadaljnjo in razširjeno uporabo tržno usmerjenih instrumentov ter potrebo po prilagoditvi neizogibnim učinkom podnebnih sprememb. Te politike zagotavljajo močne, dolgoročne signale industriji, vladam držav članic in širši mednarodni skupnosti, da se EU zavezuje spoprijeti se s podnebnimi spremembami ter od vseh svojih institucij, podjetij in državljanov pričakuje, da prispevajo svoj del.

Evropska komisija se zavezuje izvajati te ukrepe za boj proti podnebnim spremembam, ob hkratnem upoštevanju vplivov na gospodarski razvoj EU in dobro počutje njenih državljanov. V Sporočilu iz februarja 2005 se Komisija izrecno zavezuje, da bo „pregledala napredek in proučila nove ukrepe za sistematično uporabo stroškovno učinkovitih možnosti za zmanjševanje emisij v sinergiji z Lizbonsko strategijo“.

EU tudi mednarodno sodeluje, da bi državam izven Unije pomagala zmanjšati njihove emisije toplogrednih plinov. Trenutno sodeluje s 140 državami v šestih regijah sveta, kjer pomaga pri uvajanju obnovljivih virov energije in energetske učinkovitost, s ciljem izboljšanja kakovosti življenja in trajnostnega razvoja. EU zagotavlja finančno podporo programom, ki vsebujejo uporabo sončne energije za zagotavljanje čiste pitne vode v Sahelu, izboljšano energetsko učinkovitost in uporabo obnovljivih virov energije na Kitajskem, projekte pogozdovanja za ustvarjanje dohodkov z mehanizmom čistega razvoja v Južni Ameriki in krepitev institucionalnih zmogljivosti pri podnebnih spremembah v Indiji.

Kljub občutnim zmanjšanjem števila onesnaževal v prometnem sektorju, ta sektor trenutno povzroča 20 % emisij EU-25. Zlasti uporaba energije v prometnem sektorju ostaja področje, v katerem toplogredne emisije še vedno naraščajo. Politike, ki si prizadevajo zmanjšati emisije, povezane s prometom, zajemajo sporazum za omejitev povprečnih emisij novih avtomobilov [11] in direktivo za spodbujanje uporabe biogoriv [8]. EU je dosegla pomemben napredek pri omejevanju emisij na prevožen kilometer vozila. Vendar sta rast števila vozil in kilometrov, ki jih vozila prevozijo, prevladali navedena zmanjšanja in emisije še vedno naraščajo, čeprav počasneje kot v preteklosti.

Dosedanje politike EU in druge dejavnosti držav članic so skupaj s prestrukturiranjem evropske industrije, zlasti v srednji in vzhodni Evropi, do leta 2003 prispevale k zmanjšanju letnih emisij ogljikovega dioksida za približno 350 milijonov ton (5,5 %) po vsej EU-25.

V EU-15 so obstoječi ukrepi privedli do emisij toplogrednih plinov brez LULUCF v letu 2010, ki bodo po napovedih 1,6 % pod ravnjo izhodiščnega leta. Prihranki iz dodatnih domačih politik in ukrepov, ki jih načrtuje EU-15, bi pomenili 6,8 % zmanjšanja emisij. Poleg tega države članice napovedujejo, da bodo z uporabo mehanizmov Kjota dosegle zmanjšanja za več kot 100 Mt ekvivalentov CO2 letno. Vključitev mehanizmov Kjota bo znižala načrtovane emisije v letu 2010 na 9,3 % pod raven izhodiščnega leta.

Po skupnih načrtih držav članic bodo v EU-25 obstoječi ukrepi privedli do skupne emisije toplogrednih plinov brez LULUCF, ki bodo v letu 2010 5 % pod ravnjo izhodiščnega leta. Izvajanje dodatnih ukrepov bo po napovedih do leta 2010 zmanjšalo emisije toplogrednih plinov EU-25 na 9,3 % pod raven iz leta 1990 in uporaba mehanizmov Kjota na 11,3 %.

Slika 1: Dejanske in načrtovane emisije (brez LULUCF) za EU-15 in EU-25[?]

[pic]

3. SKLEP

Glede na to, da je Kjotski protokol pravkar začel veljati (16. 2. 2005), je EU naredila pomemben napredek pri doseganju svojih obveznosti. Nadaljnji napredek je odvisen od tega, kako hitro in temeljito bodo države članice izvajale pravne akte Skupnosti in domače ukrepe. Seštevek napovedi za države članice EU-15 kaže, da se cilj Kjota 8 % lahko doseže, če države članice po načrtih izvajajo dodatne domače ukrepe in uporabljajo prožne mehanizme.

Zagotavljanje obveznosti Kjota ne pomeni konca prizadevanj EU. EU zagovarja globlje posege v emisije toplogrednih plinov, da bi dosegli ustavitev svetovnih podnebnih sprememb. EU se zavezuje, da bo prevzela svoj pravičen delež svetovnih prizadevanj za zmanjšanje človekovega poseganja v podnebni sistem in je, kot je poudarjeno zgoraj, že začela s konkretnimi koraki v navedeno smer.

4. SKLICEVANJE

[1] Program je instrument EU, ki zagotavlja finančno podporo projektom, da bodo izpolnjevali splošne cilje navedenega programa. Upravičenost za financiranje je odvisna od programa, vendar po navadi obstajajo številne možnosti.

[2] Seznam na osi y navaja izhodiščno leto. To je leto 1990 za večino držav članic za CO2, metan (CH4) in dušikov oksid (N2O), vendar leto 1995 za fluorirane pline, z naslednjimi izjemami: izhodiščno leto za CO2, CH4 in N2O za Madžarsko je povprečje med leti 1985 in 1987, za Slovenijo leto 1986 in za Poljsko leto 1988; izhodiščno leto za fluorirane pline je 1990 za Francijo in Finsko. To pomeni, da za EU-15 in EU-25 vrednost za 1990 ni točno 100. Brez ukrepov predstavlja načrtovane emisije brez politik in ukrepov, povezanih s podnebjem .

[i] Odločba 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokolahttp://www.europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/dat/2004/l_049/l_04920040219en00010008.pdf

[ii] Odločba Sveta 2002/358/ES (UL L 130, 15.5.2002) z dne 25. aprila 2002 o odobritvi Kjotskega protokola k Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja v imenu Evropske skupnosti in skupnega izpolnjevanja iz njega izhajajočih obveznostihttp://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l28060.htm

[iii] COM(2001) 580 konč. z dne 23. 10. 2001 – Sporočilo Komisije o izvajanju prve faze Evropskega programa o podnebnih spremembah

http://europa.eu.int/eur-lex/en/com/pdf/2001/com2001_0580en01.pdf

[iv] Direktiva 2003/87/ES (UL L, 25.10.2003) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES

http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l28012.htm

[v] Direktiva 2004/101/ES (UL L, 13.11.2004) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. oktobra 2004 o spremembah Direktive 2003/87/ES o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti glede na projektne mehanizme iz Kjotskega protokola

http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l28012.htm

[vi] Odločba 1230/2003/ES (UL L 176, 15.7.2003) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o sprejetju večletnega akcijskega programa na področju energije: „Inteligentna energija – Evropa“ (2003–2006)

http://europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/dat/2003/l_176/l_17620030715en00290036.pdf

[vii] Direktiva 2001/77/ES (UL L 283, 27.10.2001) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo

http://europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/dat/2001/l_283/l_28320011027en00330040.pdf

[viii] Direktiva 2003/30/ES (UL L 123, 17.5.2003) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. maja 2003 o pospeševanju rabe biogoriv in drugih obnovljivih goriv v sektorju prevozahttp://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l21046.htm

[ix] Direktiva 2002/91/ES (UL L 001, 4.1.2003) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o energetski učinkovitosti stavb http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l27042.htm

[x] Direktiva 2004/8/ES (UL L 052, 21.2.2004) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o spodbujanju soproizvodnje, ki temelji na rabi koristne toplote, na notranjem trgu z energijo in o spremembi Direktive 92/42/EGS

http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l27021.htm

[xi] http://europa.eu.int/comm/environment/co2/co2_home.htm

[xii] Direktiva Sveta 1999/31/ES (UL L 182, 16.7.1999) z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih.

http://europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/dat/1999/l_182/l_18219990716en00010019.pdf

[xiii] Direktiva Sveta 2003/96/ES (UL L 283, 31.10.2003) z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije

http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l27019.htm

[xiv] Sklep št. 1513/2002/ES (UL L 232, 29.8.2002) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2002 o šestem okvirnem programu Evropske skupnosti na področju raziskav, tehnološkega razvoja in predstavitvenih dejavnosti, ki prispeva k oblikovanju Evropskega raziskovalnega prostora in k inovacijam (2002–2006)http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/i23012.htm

[xv] Direktiva 2005/32/ES (UL L 191, 22.7.2005) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. julija 2005 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, ki rabijo energijo, in o spremembi Direktive Sveta 92/42/EGS ter direktiv 96/57/ES in 2000/55/ES Evropskega parlamenta in Svetahttp://europa.eu.int/comm/enterprise/eco_design/dir2005-32.htm

[xvi] COM(2003) 739 konč. z dne 10. 12. 2003 – Predlog Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o učinkoviti končni rabi energije in energetskih storitvah

http://europa.eu.int/eur-lex/en/com/pdf/2003/com2003_0739en01.pdf

[xvii] COM(2003) 492 konč. z dne 11. 8. 2003 – Predlog Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o nekaterih fluoriranih toplogrednih plinih

http://europa.eu.int/eur-lex/lex/LexUriServ/site/en/com/2003/com2003_0492en01.pdf

[xviii] COM(2005) 119 konč. z dne 6. 4. 2005 – Predlog Sklepa Evropskega Parlamenta in Sveta o sedmem okvirnem programu Evropske skupnosti za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007 do 2013).

http://europa.eu.int/eur-lex/lex/LexUriServ/site/en/com/2005/com2005_0119en01.pdf

[xix] COM(2005) 35 konč. z dne 9. 2. 2005 – Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij: „Uspešen boj proti svetovnim podnebnim spremembam“

http://europa.eu.int/comm/environment/climat/pdf/comm_en_050209.pdf