EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 30.3.2022 COM(2022) 141 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Strategija EU za trajnostne in krožne tekstilne izdelke



1.Uvod Tekstilni izdelki so del vsakdanjega življenja vseh ljudi. Uporabljajo se kot oblačila, tekstilni izdelki za gospodinjstvo in v pohištvu, pa tudi v izdelkih, kot so medicinska in zaščitna oprema, stavbah in vozilih. Omogočajo funkcionalnost in učinkovitost izdelkov, izbiramo pa jih tudi zaradi estetike in udobja. Proizvodnja in potrošnja tekstilnih izdelkov se še naprej povečujeta, enako pa se povečuje njun vpliv na podnebje, porabo vode in energije ter okolje. Svetovna proizvodnja tekstilnih izdelkov se je med letoma 2000 in 2015 skoraj podvojila, potrošnja oblačil in obutve pa naj bi se do leta 2030 predvidoma povečala za 63 %, z zdajšnjih 62 milijonov ton na 102 milijona ton v letu 2030. Danes v EU potrošnja tekstilnih izdelkov, večinoma uvoženih, v povprečju predstavlja četrti najbolj negativen vpliv na okolje ter podnebne spremembe ter tretji najbolj negativen vpliv na rabo vode in zemljišč z vidika globalnega življenjskega cikla. Vsako leto se v EU zavrže okoli 5,8 milijona ton tekstilnih izdelkov oziroma približno 11 kg na osebo, vsako sekundo pa se nekje na svetu na odlagališče odloži ali sežge za en tovornjak tekstilnih izdelkov. Ker oblačila predstavljajo največji delež potrošnje tekstilnih izdelkov v EU (81 %), trendi, da se oblačila uporabljajo vse krajši čas, preden se zavržejo, največ prispevajo k netrajnostnim vzorcem čezmerne proizvodnje in čezmerne potrošnje. Ti trendi so postali znani kot hitra moda in spodbujajo potrošnike, da stalno kupujejo oblačila slabše kakovosti po nizki ceni, ki se proizvajajo hitro v odziv na najnovejše trende. Čeprav so se cene oblačil v EU med letoma 1996 in 2018 znižale za več kot 30 % glede na inflacijo, so se povprečni izdatki gospodinjstev za oblačila povečali, kar kaže, da taki netrajnostni vzorci niso omogočili državljanom, da polno izkoristijo priložnosti za prihranek stroškov. Obenem naraščajoče povpraševanje po tekstilnih izdelkih spodbuja neučinkovito porabo neobnovljivih virov, med njimi proizvodnjo sintetičnih vlaken iz fosilnih goriv. Ti negativni vplivi imajo svoj izvor v linearnem modelu, za katerega so značilne nizke stopnje uporabe tekstilnih izdelkov, njihove ponovne uporabe in popravil ter recikliranja vlaken v nova vlakna, kjer kakovost, trajnost in možnost recikliranja pogosto nimajo prednostnega pomena pri oblikovanju in proizvodnji oblačil. Izločanje mikroplastike iz sintetičnih tekstilnih izdelkov in obutve na vseh stopnjah njihovega življenjskega cikla še dodatno prispeva k okoljskim učinkom sektorja. Kompleksna in raznolika svetovna tekstilna vrednostna veriga se prav tako sooča s socialnimi izzivi, ki jih deloma spodbujajo pritiski po zniževanju stroškov proizvodnje za izpolnjevanje potreb potrošnikov po cenovno dostopnih izdelkih. Delo otrok v industriji oblačil povzroča veliko zaskrbljenost. Ker ženske predstavljajo večino slabo plačane nekvalificirane delovne sile v sektorju tekstilnih izdelkov, ima izboljševanje trajnostnosti dobavne verige tudi pomembno razsežnost enakosti spolov. EU si s povečano pozornostjo, ki jo namenja socialni in okoljski trajnostnosti, prizadeva okrepiti svetovne vrednostne verige in tako prispevati k ciljem trajnostnega razvoja po vsem svetu. Sektor tekstilnih izdelkov in oblačil v EU je gospodarsko pomemben in ima lahko vidno vlogo v krožnem gospodarstvu. Zajema več kot 160 000 podjetij in zaposluje 1,5 milijona ljudi, v letu 2019 pa je ustvaril 162 milijard EUR prometa. Pandemija COVID-19 je negativno vplivala na sektor. V letu 2020 se je promet v EU v primerjavi z letom 2019 skrčil za 9,2 % v sektorju tekstilnih izdelkov in za 18,1 % v sektorju oblačil. Hkrati je med pandemijo tekstilni ekosistem pokazal svojo domiselnost in iznajdljivost, tako da je v rekordnem času spremenil proizvodne linije ter dobavljal maske in drugo zaščitno opremo, ki je bila nujno potrebna, a ni bila na voljo v zadostnih količinah. Neizzvana in neupravičena ruska vojaška agresija na Ukrajino s svojimi posledicami v smislu višjih cen energije, varnosti dobave surovin in učinkov na izvozne segmente tekstilnega ekosistema je še en opomnik, kako ranljive so svetovne dobavne verige. Tekstilni ekosistem EU mora okrevati po sosledju nenadnih padcev povpraševanja, prekinitev vrednostnih verig in dvigov cen v zadnjih dveh letih, ki družbam postavljajo znatne izzive, tako pri njihovem dnevnem poslovanju kot za njihovo dolgoročno preživetje, ter vzdržati ne le ostre svetovne konkurence, temveč tudi prihodnje pretrese. Ker ga večinoma sestavljajo mala in srednja podjetja, mora okrepiti svojo odpornost, zlasti glede dobave energije in surovin, izkoristiti mora nove trge za bolj trajnostne proizvode ter povečati svojo privlačnost za nadarjeno in kvalificirano delovno silo. Evropa je vedno bila in bi morala ostati domovina inovativnih znamk, ustvarjalnosti, strokovnega znanja ter kakovostnih tekstilnih izdelkov. Ti cilji in priložnosti pozivajo k bolj sistematičnim rešitvam v skladu s prizadevanji evropskega zelenega dogovora za trajnostno, podnebno nevtralno rast z učinkovito rabo energije in virov, ki je spoštljiva do narave ter temelji na čistem in krožnem gospodarstvu. V novem akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo iz leta 2020 ter posodobitvi industrijske strategije EU iz leta 2021 so tekstilni izdelki opredeljeni kot ključna vrednostna veriga izdelkov z nujno potrebo in močnim potencialom za prehod na trajnostno in krožno proizvodnjo, potrošnjo in poslovne modele. Podjetja, potrošniki in javni organi v EU se že posvečajo krepitvi trajnostnosti in krožnosti tega sektorja, vendar je prehod počasen, okoljski in podnebni odtis sektorja pa ostaja visok. Na podlagi dosedanjih dosežkov, z zagotovitvijo zelenega in digitalnega prehoda, reševanjem socialnih izzivov ter zagotavljanjem upoštevanja zahtev po trajnostnosti, lahko EU postane svetovni pobudnik trajnostnih in krožnih tekstilnih vrednostnih verig, novih tehnoloških rešitev in inovativnih poslovnih modelov. S tem bi se omogočilo zmanjšanje okoljskega odtisa tekstilnih izdelkov v njihovem življenjskem ciklu, povečali bi se odpornost in konkurenčnost sektorja, izboljšali bi se delovni pogoji v skladu z mednarodnimi delovnimi standardi in zagotovilo bi se, da se vrednost tekstilnih izdelkov ohranja v gospodarstvu, kolikor dolgo je to mogoče, s čimer bi se zmanjšala odvisnost od neobdelanih surovin. Cilj te strategije za trajnostne in krožne tekstilne izdelke je ustvariti skladen okvir in vizijo za prehod tekstilnega sektorja, s katerim bi se doseglo naslednje: Do leta 2030 se zagotovi, da imajo tekstilni izdelki, dani na trg EU, dolgo življenjsko dobo ter so primerni za recikliranje, pretežno izdelani iz recikliranih vlaken, brez nevarnih snovi, pri proizvodnji pa se spoštujejo socialne pravice in okolje. Potrošnikom se zagotovi daljša uporaba visokokakovostnih in cenovno dostopnih tekstilnih izdelkov, hitra moda je stvar preteklosti, ekonomsko donosne storitve ponovne uporabe in popravil pa so široko dostopne. V konkurenčnem, odpornem in inovativnem sektorju tekstilnih izdelkov proizvajalci prevzemajo odgovornost za svoje izdelke vzdolž vrednostne verige, vse do točke, ko ti postanejo odpadki. Krožni tekstilni ekosistem že uspeva, spodbujajo ga zadostne zmogljivosti za inovativno recikliranje vlaken v nova vlakna, sežiganje in odlaganje tekstilnih izdelkov pa sta zmanjšana na minimum. 2.Nov vzorec za Evropo: ključni ukrepi za trajnostne in krožne tekstilne izdelke 2.1.Uvedba obveznih zahtev za okoljsko primerno zasnovo Podaljševanje življenja tekstilnih izdelkov je najučinkovitejši način za znatno zmanjšanje njihovega vpliva na podnebje in okolje. Pri doseganju tega ima ključno vlogo zasnova izdelka. Napake v kakovosti, kot so obstojnost barv, odpornost proti raztrgom ter kakovost zadrg in šivov, so med glavnimi razlogi, zakaj potrošniki zavržejo tekstilne izdelke. Večja trajnost bo potrošnikom omogočila, da oblačila uporabljajo dlje in hkrati podpirajo krožne poslovne modele, kot so ponovna uporaba, izposoja in popravila, storitve jemanja nazaj in prodaja rabljenih izdelkov na drobno, na način, ki državljanom ponuja priložnosti za prihranek stroškov. Med ostalimi vidiki zasnove, ki vplivajo na okoljsko uspešnost tekstilnih izdelkov, so njihova surovinska sestava, vključno z vlakni in njihovim mešanjem, prisotnost problematičnih kemikalij, ki ovirajo recikliranje tekstilnih odpadkov, med katerimi je na svetovni ravni manj kot 1 % predelanih v nove tekstilne izdelke. V tovarnah 25–40 % vsega uporabljenega blaga konča kot ostanek ali odpadek. Okoli 20 % ločeno zbranih tekstilnih izdelkov v Evropi se manjvrednostno reciklira za uporabo v obliki industrijskih krp ali druge vrste uporabe, ostanek pa je zavržen. Medtem ko je potreben dodaten razvoj tehnologij za razvrščanje in napredno recikliranje, pa je izboljšanje zasnove izdelkov prvi korak k reševanju tehnoloških izzivov. Vlakna se na primer pogosto mešajo z drugimi (npr. poliester z bombažem), zaradi česar je recikliranje oteženo zaradi slabe razpoložljivosti tehnologij za ločevanje tekstilnih odpadkov glede na vlakna. Obenem lahko elastan, ki se pogosto dodaja za večjo funkcionalnost blaga, v skoraj vseh tehnologijah za recikliranje tekstilnih vlaken deluje kot onesnaževalo, s čimer vpliva na ekonomsko izvedljivost in okoljske stroške recikliranja. Pri termomehaničnem recikliranju lahko mešanje različnih vrst poliestra prav tako negativno vpliva na predelavo tekstilnih odpadkov ter kakovost učinka recikliranja.

Prostovoljne sheme, ki jih je razvila Komisija, kot so merila za podelitev znaka EU za okolje tekstilnim izdelkom in merila EU za zelena javna naročila za tekstilne izdelke in storitve, že vključujejo zahteve v zvezi z okoljskimi vidiki tekstilnih izdelkov. Obsegajo na primer podrobna merila za dobro kakovost in trajne izdelke, omejitve škodljivih kemikalij ter zahteve o okoljsko trajnostnem pridobivanju tekstilnih vlaken. Delo v zvezi z okoljskim odtisom oblačil in obutve s predstavniki tekstilne industrije že poteka in naj bi se zaključilo do leta 2024. Izhajajoč iz tega znanja bo Komisija na podlagi uredbe o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov, ob upoštevanju njene potrditve s strani sozakonodajalcev in namenske ocene učinka, oblikovala zavezujoče zahteve za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, da bi se povečala učinkovitost tekstilnih izdelkov v smislu trajnosti, ponovne uporabnosti, popravljivosti, možnosti recikliranja vlaken v nova vlakna ter obvezne vsebnosti recikliranih vlaken, da bi se spremljala inzmanjšala prisotnost snovi, ki vzbujajo zaskrbljenost, ter zmanjšali škodljivi učinki na podnebje in okolje. Posebna pozornost bo namenjena stroškovni učinkovitosti in sorazmernosti ukrepov ter cenovni dostopnosti tekstilnih izdelkov. V okviru teh zahtev ter ob upoštevanju ocene učinka za določitev njihovega obsega bo Komisija uvedla obvezna merila za zelena javna naročila, katerih področje uporabe bo opredeljeno po oceni učinka, ter zahteve glede pobud držav članic v zvezi s tekstilnimi izdelki. Komisija bo prednost namenila izdelkom z največjim potencialom in učinkom v smislu okoljske trajnostnosti. Prvotna ocena Komisije kaže, da bi to moralo zajemati na primer tekstilne izdelke za osebno rabo in gospodinjstvo, preproge ter žimnice. Končni seznam bo določen na podlagi posvetovanja za sprejetje prvega delovnega programa na podlagi uredbe o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov, ki naj bi se začelo do konca leta 2022. Prisotnost nevarnih snovi, ki se uporabljajo v tekstilnih izdelkih, danih na trg EU, med katerimi jih okoli 60 velja za rakotvorne, mutagene ali strupene za razmnoževanje, je razlog za zaskrbljenost, ki jo Komisija obravnava v okviru uredbe REACH. Hkrati bo Komisija z oblikovanjem meril za kemikalije in izdelke, ki so varni in trajnostni po zasnovi, podprla industrijo pri cilju, da se v tekstilnih izdelkih, danih na trg EU, v čim večji meri nadomesti ali kako drugače zmanjša vsebnost snovi, ki vzbujajo zaskrbljenost, kot je napovedano v trajnostni strategiji za kemikalije. To je v skladu z ukrepi za povečanje zaščite delavcev, izpostavljenih nevarnim snovem, kot so opredeljeni v strateškem okviru EU za varnost in zdravje pri delu za obdobje 2021–2027. Cilj ničelnega onesnaževanja pri proizvodnji tekstilnih izdelkov je vodilen tudi pri reviziji direktive o industrijskih emisijah ter pri tekočem pregledu referenčnih dokumentov (BREF) o najboljših razpoložljivih tehnikah (BAT) za tekstilno industrijo. 2.2.Ustavitev uničevanja neprodanih ali vrnjenih tekstilnih izdelkov Uničevanje neprodanega ali vrnjenega blaga, tudi oblačil, je potrata vrednosti in virov. Da bi podjetja odvrnila od te prakse, Komisija na podlagi uredbe o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov predlaga obveznost glede preglednosti, s katero bi velika podjetja morala javno razkriti število izdelkov, ki jih zavržejo ali uničijo, vključno s tekstilnimi izdelki, in njihovo nadaljnjo obdelavo v smislu priprave za ponovno uporabo, recikliranje, sežiganje ali odlaganje. Če bo Komisija na podlagi predlagane uredbe in namenske ocene učinka prejela pooblastilo, bo uvedla tudi prepoved uničevanja neprodanih izdelkov, med katerimi so, kjer je to primerno, neprodani ali vrnjeni tekstilni izdelki. Digitalna orodja obenem spreminjajo načine oblikovanja, proizvodnje in dajanja na voljo oblačil po vsem svetu, trgovcem na drobno in potrošnikom ponujajo nove načine za medsebojno povezovanje ter se bolj dinamično odzivajo na potrebe potrošnikov. Skupaj z industrijo bo Komisija, zlasti v okviru načrta za prehod za tekstilni ekosistem, ocenila, kako bi lahko nastajajoče tehnologije, kot so digitalne precizne tehnologije, zmanjšale visok odstotek vrnjenih oblačil, kupljenih na spletu, spodbujale prilagojeno proizvodnjo na zahtevo in tako izboljšale učinkovitost industrijskih procesov ter zmanjšale ogljični odtis elektronskega poslovanja. 2.3.Obravnavanje onesnaževanja z mikroplastiko Onesnaževanje z mikroplastiko je postalo zelo razširjeno v naravi, tudi v morskem okolju, ter je razlog za resno in vse večjo zaskrbljenost. Eden glavnih virov nenamernih izpustov mikroplastike so tekstilni izdelki iz sintetičnih vlaken. Po ocenah je približno 60 % v oblačilih uporabljenih vlaken sintetičnih, predvsem poliester, ta količina pa se povečuje. Ker se največja količina mikroplastike izloči pri prvih petih do desetih pranjih, ima hitra moda, ki je povezana z vse večjo uporabo sintetičnih vlaken fosilnega izvora, velik vpliv na onesnaževanje z mikroplastiko. Vsako leto se zgolj v odplakah iz pralnih strojev izloči do 40 000 ton sintetičnih vlaken. Komisija namerava različne stopnje življenjskega cikla, na katerih se sintetična vlakna izločajo v okolje, obravnavati z naborom preventivnih ukrepov in ukrepov za zmanjšanje, in sicer z zavezujočimi zahtevami glede zasnove, ki bodo uvedene na podlagi uredbe o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov, ter v okviru prihodnje pobude Komisije za obravnavanje nenamernih izpustov mikroplastike v okolje, ki bo predstavljena v drugi polovici leta 2022. Ukrepi bodo poleg zasnove izdelkov usmerjeni tudi na proizvodne procese, predpranje v industrijskih proizvodnih obratih, označevanje in spodbujanje inovativnih materialov. Med ostalimi možnostmi so filtri za pralne stroje, ki lahko do 80 % zmanjšajo količino, izločeno s pranjem, razvoj blagih detergentov, navodila za skrbno ravnanje in pranje, ravnanje z izrabljenimi tekstilnimi odpadki ter predpisi za boljše ravnanje z odpadnimi vodami in blatom iz čistilnih naprav. Komisija bo upoštevala tekoče delo na področju standardizacije za določitev preskusnih metod za merjenje izpustov mikroplastike pri pranju sintetičnih tekstilnih izdelkov ter tehnološke in tehnične zmogljivosti industrije. 2.4.Uvajanje zahtev za informacije in digitalnega potnega lista izdelka Jasne, strukturirane ter dostopne informacije o značilnostih okoljske trajnostnosti izdelkov omogočajo podjetjem in potrošnikom boljšo izbiro ter izboljšujejo komunikacijo med akterji vzdolž vrednostnih verig, vključno s proizvajalci in izvajalci recikliranja, na primer o snoveh, ki vzbujajo zaskrbljenost, popravilih ali sestavi vlaken. Take informacije tudi izboljšujejo prepoznavnost in verodostojnost trajnostnih podjetij in izdelkov. Zato bo Komisija v okviru ukrepov na podlagi nove uredbe o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov uvedla digitalni potni list tekstilnih izdelkov, ki temelji na obveznih zahtevah po informacijah o krožnosti ter drugih ključnih okoljskih vidikih. Za zagotovitev skladnosti s to novo zakonodajo bo Komisija tudi pregledala uredbo o označevanju tekstilnih izdelkov, na podlagi katere morajo tekstilni izdelki na trgu EU nositi etiketo z jasno navedbo sestave vlaken in vseh netekstilnih izdelkov živalskega izvora. V okviru tega pregleda ter ob upoštevanju ocene učinka bo uvedla obvezno razkritje drugih vrst informacij, kot so parametri trajnostnosti in krožnosti, velikost izdelka ter, kjer je to ustrezno, država, v kateri potekajo proizvodni procesi („made in“). V okviru zgornjih predlogov bo Komisija obenem razmislila o možnosti uvedbe digitalne etikete. 2.5.Trditve o prijaznosti do okolja za resnično trajnostne tekstilne izdelke Potrošniki, ki želijo kupiti bolj trajnostne izdelke, se za nakup le-teh pogosto ne odločijo zaradi nezanesljivosti trditev: nedavno preverjanje zagotovil o trajnostnosti v sektorju tekstila, oblačil in obutve je razkrilo, da je lahko 39 % teh trditev napačnih ali zavajajočih. Ljudje lahko nazadnje kupijo izdelke, ki so manj trajnostni, kot oni sami mislijo, saj zagotovila temeljijo na nekaterih značilnostih tekstilnih izdelkov, ki v resnici ne zagotavljajo znatnih okoljskih koristi. S pobudo o krepitvi vloge potrošnikov za zeleni prehod, s katero Komisija predlaga spremembo direktive o nepoštenih poslovnih praksah ter direktive o pravicah potrošnikov 2011/83/EU, bodo oblikovane nove zahteve, ki so za tekstilne izdelke zelo pomembne. Z novimi pravili EU bo zagotovljeno, da potrošniki že ob prodaji prejmejo informacije o tržni garanciji trajnosti ter informacije v zvezi s popravili, vključno z oceno popravljivosti, kadar je ta na voljo. Splošna okoljska zagotovila, kot so „zeleno“, „okolju prijazno“ in „dobro za okolje“, bodo dovoljena samo, če bodo podprta s priznano odličnostjo v okoljski uspešnosti, kar zlasti temelji na znaku EU za okolje, znaku za okolje tipa I ali posebni zakonodaji EU, ki velja za trditev. Prostovoljne oznake o trajnostnosti, ki zajemajo okoljske ali socialne vidike, bodo morale preveriti tretje strani ali pa jih bodo morali določiti javni organi. Obenem bodo veljali pogoji za trditve o prijaznosti do okolja, ki se nanašajo na okoljsko uspešnost v prihodnosti, kot je „podnebno nevtralno do leta 2030“, in za primerjavo z drugimi izdelki.

Da bi te določbe dopolnila s podrobnejšimi zahtevami, si Komisija še naprej prizadeva za minimalna merila za vse vrste trditev o prijaznosti do okolja v okviru pobude o trditvah o prijaznosti do okolja, ki naj bi bila predstavljena v drugi polovici leta 2022. Uporaba metod okoljskega odtisa velja za enega od načinov za utemeljevanje in sporočanje okoljskih zagotovil, ki dokazuje skladnost s splošnejšimi predpisi o varstvu potrošnikov. V tem okviru se bo upoštevalo tekoče delo v zvezi z okoljskim odtisom oblačil in obutve. Komisija po pregledala tudi merila za podelitev znaka EU za okolje tekstilnim izdelkom in obutvi, da bi podprla njegovo uvajanje med proizvajalci in ponudila potrošnikom hitro prepoznaven in zanesljiv način za izbiro okolju prijaznih tekstilnih izdelkov. Poseben razlog za vse večjo zaskrbljenost je točnost trditev o prijaznosti do okolja glede uporabe recikliranih plastičnih polimerov v oblačilih, kadar ti polimeri ne izvirajo iz recikliranja vlaken v nova vlakna, temveč predvsem iz sortiranih plastenk PET. Poleg tega da ta praksa prinaša tveganje zavajanja potrošnikov, je obenem neskladna s krožnim modelom za te plastenke, ki so primerne za recikliranje materialov, namenjenih za stik z živili, v zaprti zanki, zanje pa veljajo obveznosti razširjene odgovornosti proizvajalca, vključno s pristojbinami, da bi se izpolnili cilji pravil EU glede plastičnih izdelkov za enkratno uporabo in embalaže. Te trditve se soočajo z dodatnimi izzivi glede na vlogo sintetičnih vlaken pri onesnaževanju z mikroplastiko. Da bi se torej zagotovila točnost takih trditev o prijaznosti do okolja in ustreznost informacij, zagotovljenih podjetjem in potrošnikom, obenem pa dalje spodbujalo recikliranje plastičnih polimerov in njihovih trgov, bo Komisija temu vprašanju namenila posebno pozornost v okviru prihodnjih pobud, kot je pobuda o trditvah o prijaznosti do okolja, pri reviziji meril za podelitev znaka EU za okolje tekstilnim izdelkom in obutvi ter pri oblikovanju zavezujočih zahtev glede okoljsko primerne zasnove določenih izdelkov. Komisija obenem spodbuja podjetja, naj prednostno razvrstijo svoja prizadevanja za recikliranje vlaken v nova vlakna in namesto tega postavljajo zagotovila v zvezi z dosežki za odpravo tega pomembnega izziva pri zapiranju zanke za tekstilne izdelke. 2.6.Razširjena odgovornost proizvajalca ter spodbujanje ponovne uporabe in recikliranja tekstilnih odpadkov Obstaja znaten potencial za zmanjšanje tekstilnih odpadkov in zagotovitev, da ti ustvarjajo dodatno vrednost s spodbujanjem priprave le-teh za ponovno uporabo in recikliranje. Vsako leto se v EU ločeno zbere do 2,1 milijona ton oblačil, odvrženih po uporabi, in domačega tekstila za recikliranje ali prodajo na svetovnem trgu ponovne uporabe, kar predstavlja približno 38 % tekstilnih izdelkov, danih na trg EU. Preostalih 62 % se domnevno odvrže v tokove mešanih odpadkov. Da bi se nastajanje tekstilnih odpadkov ločilo od rasti tega sektorja, je nujno, da proizvajalci prevzamejo odgovornost za odpadke, ki nastanejo iz njihovih izdelkov. Zahteve za razširjeno odgovornost proizvajalca so se izkazale za učinkovite pri izboljšanju ločenega zbiranja odpadkov in nadaljnjega ravnanja z njimi v skladu s hierarhijo odpadkov. Razširjena odgovornost proizvajalca lahko spodbudi zasnovo izdelkov, ki spodbuja krožnost v celotnem življenjskem ciklu materiala ter upošteva izrabo izdelka. Številne države članice EU so že uvedle zahteve za razširjeno odgovornost proizvajalca za tekstilne izdelke ali pa razmišljajo o uvedbi takih zahtev, glede na obveznost na podlagi zakonodaje EU o odpadkih, da se do 1. januarja 2025 vzpostavi ločeno zbiranje tekstilnih odpadkov. V tem okviru bo Komisija v okviru prihodnje revizije okvirne direktive o odpadkih v letu 2023 predlagala pravila o razširjeni odgovornosti proizvajalca za tekstilne izdelke, usklajena na ravni EU, s prilagajanjem pristojbin na podlagi ekoloških vidikov. Ključni cilj bo ustvariti ekonomijo za zbiranje, razvrščanje, ponovno uporabo, pripravo za ponovno uporabo in recikliranje ter spodbude za proizvajalce in znamke, da se zagotovi, da so njihovi izdelki zasnovani z upoštevanjem načel krožnosti. V ta namen in ob upoštevanju ocene učinka bo Komisija zagotovila, da bo znaten delež prispevkov za sheme razširjene odgovornosti proizvajalca namenjen ukrepom za preprečevanje odpadkov in pripravi za ponovno uporabo. Komisija bo obenem razmislila o zahtevi, da se ločeno zbrani tekstilni odpadki iz gospodinjstev ter podobni odpadki pripravijo za ponovno uporabo kot nujen prvi korak, ki bo spodbudil dejavnosti priprav za ponovno uporabo, same ponovne uporabe ter popravil in zmanjšal obseg ravnanja z vrstami odpadkov, ki so niže v hierarhiji odpadkov. Komisija bo skrbno spremljala razvoj pri nastajanju tekstilnih odpadkov, njihovi sestavi ter ravnanju z njimi. Začela je tudi namensko študijo, da bi predlagala obvezne cilje za pripravo tekstilnih odpadkov za ponovno uporabo in recikliranje v okviru revizije zakonodaje EU o odpadkih, ki je predvidena za leto 2024. 3.Tkanje industrije prihodnosti: ustvarjanje omogočitvenih pogojev 3.1.Uvajanje načrta za prehod za tekstilni ekosistem prihodnosti V posodobitvi industrijske strategije EU je poudarjena potreba po nadaljnji pospešitvi zelenega in digitalnega prehoda ter povečanju odpornosti industrijskih ekosistemov EU. Za ta cilj Komisija predlaga soustvarjanje načrtov za prehod. Ti so osnovna sodelovalna orodja za preobrazbo industrijskih ekosistemov. Poleg te strategije bodo službe Komisije objavile scenarije za soustvarjanje načrta za prehod za tekstilni ekosistem. Proces soustvarjanja z deležniki bo stekel v drugem četrtletju leta 2022. Do konca leta 2022 bi bilo treba v tem procesu oblikovati skupno vizijo za ekosistem in posebne zaveze. Te lahko vključujejo zaveze o krožnosti in krožnih poslovnih modelih, ukrepe za krepitev trajnostne konkurenčnosti, digitalizacijo in odpornost ter opredelitev posebnih naložb, ki so potrebne za dvojne prehode. Ko bo načrt za prehod določen, bo omogočil tudi spremljanje napredka pri doseganju dvojnega prehoda ter premostitvi naložbenih in inovacijskih vrzeli, kar bo povečalo tudi konkurenčnost tekstilnega ekosistema. To sodelovalno orodje lahko obenem služi kot forum za razpravo v pričakovanju ukrepov v okviru uredbe o okoljsko primerni zasnovi trajnostnih izdelkov, vključno z digitalnim potnim listom. 3.2.Obračanje trendov čezmerne produkcije in čezmerne potrošnje oblačil: ko hitra moda ni več v modi Z obveznimi zahtevami za zasnovo trajnostnih in krožnih tekstilnih izdelkov, ki bodo uvedene v okviru uredbe za okoljsko primerno zasnovo trajnostnih izdelkov, se bo podaljšala življenjska doba oblačil, skupaj z novimi pravili o razširjeni odgovornosti proizvajalca na podlagi okvirne direktive o odpadkih pa bodo te zahteve obenem temelj nove paradigme privlačnih alternativ hitro spreminjajočim se modnim trendom. Družbe bi morale postati zagovorniki te spremembe paradigme. Tistim, ki so v zadnjih dveh desetletjih svoje poslovne modele zasnovale tako, da so na trg vse hitreje pošiljale vse večje število modnih linij in manjših kolekcij, se svetuje, naj pri sebi uvedejo načela in poslovne modele krožnosti, zmanjšajo število kolekcij na leto, prevzamejo odgovornost ter z ukrepi zmanjšajo svoj ogljični in okoljski odtis. Spreminjanje nakupovalnih navad potrošnikov je težavno, če podjetja ne uvedejo novih krožnih poslovnih modelov, kot so modeli „izdelek kot storitev“, storitve jemanja nazaj, zbiranje rabljenih izdelkov ter storitve popravil. Čeprav ti novi modeli še vedno predstavljajo nišni trg, dokazano podaljšujejo življenjsko dobo tekstilnih izdelkov ter so stroškovno učinkovita in cenovno dostopna alternativa hitri modi. Ker je hitra moda povezana z naraščajočo porabo sintetičnih vlaken fosilnega izvora, se bo s prehodom za bolj trajnostne poslovne modele zmanjšala tako odvisnost proizvajalcev oblačil od fosilnih goriv kot njihovi učinki na podnebne spremembe in onesnaževanje z mikroplastiko.

Kot je navedeno zgoraj, bo Komisija v okviru načrta za prehod sodelovala z deležniki za hitrejše in širše uvajanje z viri učinkovitih proizvodnih procesov, ponovne uporabe, popravil in drugih novih krožnih modelov v sektorju tekstilnih izdelkov. Posebej pomembno je spodbujanje socialnih podjetij v sektorju ponovne uporabe, ker imajo znaten potencial za ustvarjanje lokalnih, zelenih in vključujočih podjetij in delovnih mest v EU. Socialno podjetje v povprečju ustvari 20–35 delovnih mest na 1 000 ton zbranih tekstilnih izdelkov, namenjenih za ponovno uporabo . Vendar se sektor sooča z mnogimi izzivi, da bi bil konkurenčen in postal prevladujoč igralec v sektorju tekstilnih izdelkov. Da bi podprli sektor ponovne uporabe pri njegovem povečevanju, gradnji zmogljivosti in nadaljnjem uvajanju načel krožnosti, so potrebni številni ukrepi. Načrt za prehod za lokalno in socialno gospodarstvo ponuja priložnost za razpravo o teh ukrepih z deležniki. Hkrati bo Komisija na podlagi nedavno sprejetega akcijskega načrta EU za socialno ekonomijo sprejela smernice o tem, kako podpreti vzpostavitev krožnega gospodarstva in partnerstva zanj med socialnimi podjetji in drugimi akterji, vključno z običajnimi podjetji, v katerih bodo zlasti preučene priložnosti, ki jih ponujajo ponovna uporaba tekstilnih izdelkov in njihova popravila. Pomembno vlogo imajo tudi države članice. Poleg ukrepov v podporo sektorju ponovne uporabe in popravil, tudi v okviru socialnega gospodarstva, so tudi ukrepi obdavčitve v skladu s pravili o državni pomoči in pravili STO zelo koristno orodje. Komisija spodbuja države članice, naj sprejmejo ukrepe za ugodno obdavčitev sektorja ponovne uporabe in popravil. Komisija bo oblikovala smernice o spodbujanju krožnih poslovnih modelov prek naložb, financiranja in drugih pobud, ki bodo vključevale priložnosti za ustvarjanje krožne vrednosti in delovnih mest v tekstilnem ekosistemu. Za hitrejšo spremembo vzorcev potrošnje in proizvodnje bo Komisija ta prehod spodbujala s sloganom #ReFashionNow, ki bo v ospredje postavljal kakovost, trajnost, daljšo uporabo, popravila in ponovno uporabo. V okviru platforme deležnikov evropskega krožnega gospodarstva bo oblikovalce, proizvajalce, prodajalce na drobno, oglaševalce in državljane spodbujala k ponovnemu razmisleku o modi. Tudi druge pobude EU bodo odskočna deska za konkretne ukrepe #ReFashionNow, zlasti evropski Bauhaus, zaveza za trajnostno potrošnjo in evropsko leto mladih. 3.3.Zagotavljanje poštene konkurence in skladnosti na dobro delujočem notranjem trgu Zakonodaja EU o nadzoru trga določa pravila za zagotovitev, da lahko pristojni nacionalni organi izvršujejo zakonodajo EU za izdelke, dane na trg EU, ne glede na njihovo poreklo. Izzivi svetovnega trga, vse kompleksnejše dobavne verige in povečanje števila izdelkov, ki se v EU prodajajo na spletu, zahtevajo odločnejše izvršilne ukrepe, da se zagotovita varnost potrošnikov ter dobro delujoč notranji trg. V ta namen je treba omogočiti strukturirano usklajevanje in sodelovanje med nacionalnimi izvršilnimi organi ter racionalizirati prakse nadzora trga. Novoustanovljena mreža EU za skladnost proizvodov bo usklajevala in podpirala prakse čezmejnega nadzora trga v EU na prednostnih področjih, ki jih bodo predlagali pristojni organi, ter zagotovila medsektorsko usklajevanje med različnimi skupinami za upravno sodelovanje, kot je skupina za upravno sodelovanje na področjih kemikalij in označevanja tekstilnih izdelkov. Komisija bo zagotovila podporo prek skupnih pobud in projektov za pospešitev sodelovanja med vsemi ustreznimi akterji, zlasti carinskimi organi in organi za nadzor trga, industrijo in preskuševalnimi laboratoriji v tekstilnem ekosistemu, z gradnjo zmogljivosti v okviru programa Enotni trg, z zagotovitvijo uporabe digitalnih orodij za nadzor trga in določitvijo enotnih pogojev ter pogostosti preverjanj za določene izdelke. Za boj proti kršitvam pravic intelektualne lastnine bo Komisija do leta 2023 zasnovala nabor orodij EU za boj proti ponarejanju, z določitvijo načel za skupne ukrepe, sodelovanje in izmenjavo informacij med imetniki pravic, posredniki, tako na spletu kot zunaj njega, in organi kazenskega pregona, kot so carina, policija in organi za nadzor trga. 3.4.Podpiranje raziskav, inovacij in naložb Zagotavljanje uspešnosti in odpornosti zelenega in digitalnega prehoda v okolju svetovnih vrednostnih verig je odvisno od zmogljivosti tekstilnega ekosistema, da se temeljito spremeni. Krepitev raziskav in inovacij ter spodbujanje naložb v tem sektorju sta nujna, da se izkoristi njegov potencial za ustvarjanje trajnostne rasti in lokalnih delovnih mest, in bi morala biti prednostna naloga na ravni EU ter na nacionalni in regionalni ravni. Novi evropski Bauhaus preoblikuje evropski zeleni dogovor v konkretne pobude, ki spodbujajo trajnostne načine življenja, vključno z modo. V okviru tega programa in pod sloganom #ReFashionNow bo Komisija podpirala projekte, ki krepijo trajnostnost mode, hkrati pa izpolnjujejo potrebe po estetiki in vključevanju. Komisija si prizadeva tudi za skupen tehnološki načrt industrije o krožnosti, katerega namen je racionalizacija industrijskih raziskav in inovacij, med drugim tudi o recikliranju tekstilnih izdelkov. Podprt je z nedavno objavljeno študijo o učinkovitosti trenutnih zmogljivosti za recikliranje tekstilnih odpadkov, v kateri je poudarjena potreba po nadaljnjih inovacijah za njihovo krepitev. Javno-zasebna partnerstva bodo določala prihodnje pobude za raziskave ter zagotovila vodstvo in odličnost ekosistema. Partnerstvo Izdelano v Evropi se bo na primer zavzemalo za digitalno, konkurenčno, zeleno, socialno trajnostno in odporno proizvodnjo ter uporabo tekstilnih izdelkov. Podpora se osredotoča tudi na zmanjševanje odvisnosti industrije od fosilnih goriv z inovacijami na biološki osnovi v tekstilnem sektorju, prek Skupnega podjetja za krožno Evropo na biološki osnovi, prizadeva pa si med drugim spodbuditi razvoj novih vrst tekstilnih vlaken. Evropsko partnerstvo Process4Planet si prizadeva spodbujati krožnost ter obširno razogljičenje evropskih predelovalnih industrij, med njimi tudi tekstilne industrije, z razvojem in uvajanjem potrebnih inovacij prek pobud, kot so Vozlišča za krožnost (H4C). Poleg nadaljnjega financiranja z obstoječimi programi, kot je Evropski inštitut za inovacije in tehnologijo (EIT), bodo v okviru programa Obzorje Evropa objavljeni posebni razpisi za nadaljnji razvoj tehnologij in procesov za povečanje popravil, izboljšanje zbiranja in razvrščanja, povečanje zmogljivosti industrije EU za recikliranje tekstilnih izdelkov ter povečanje recikliranja vlaken v nova vlakna in uvajanje vsebnosti recikliranih vlaken. Socialne inovacije bodo prav tako ključne, zlasti za spodbujanje podjetij, ki se osredotočajo na ponovno uporabo. Komisija bo sofinancirala projekte o tehnoloških inovacijah za poslovne modele krožne mode v okviru programa LIFE ter podprla uvajanje partnerstev v okviru socialnega in krožnega gospodarstva. Tekstilni ekosistem lahko izkoristi tudi priložnosti, ki jih ponuja Evropski sklad za regionalni razvoj, ki podpira preobrazbo v regijah in omogoča financiranje za raziskave in inovacije, digitalizacijo, konkurenčnost malih in srednje velikih podjetij, razvoj znanj in spretnosti, digitalno povezljivost, krožno zasnovo izdelkov in krožne proizvodne procese. Komisija bo spodbujala družbe v tekstilnem ekosistemu k sodelovanju v pobudah za razvoj podatkovnega prostora za evropski zeleni dogovor in proizvodnega podatkovnega prostora, da bi se podatki lažje izmenjevali med družbami in ponovno uporabljali. Širšo podporo za digitalne inovacije zagotavlja omrežje evropskih vozlišč za digitalne inovacije, ki bo razvilo potrebne digitalne infrastrukture za testiranje novih digitalnih tehnologij in za pomoč delovni sili tega sektorja pri lažjem razumevanju priložnosti za digitalizacijo in posodobitvi njihovega tehnološkega strokovnega znanja. Države članice imajo obenem ključno vlogo pri zagotavljanju podpore raziskavam, inovacijam in naložbam, med drugim z uporabo posojil in nepovratnih sredstev mehanizma za okrevanje in odpornost (RRF). Portugalska je na primer že navedla svoje načrte za podporo naložbam za modernizacijo in razvoj nacionalne krožne bioindustrije, da bi se povečalo vključevanje materialov na biološki osnovi v tekstilne izdelke. Francija namerava razvijati inovacije na različnih področjih, vključno z recikliranjem in ponovnim vključevanjem recikliranih materialov, med petimi prednostnimi materiali pa so bili opredeljeni tudi tekstilni izdelki. Italija razmišlja o vzpostavitvi vozlišč za recikliranje, kjer bi se zbirali, razvrščali in predelovali tekstilni odpadki. Obenem lahko številne komponente za inovacije in digitalizacijo v nacionalnih načrtih, kot so nakupi digitalne opreme, zagotovijo podporo ekosistemu. Zagotovitev zasebnih naložb v trajnostne tekstilne izdelke je ključnega pomena. Komisija na podlagi dela strokovnjakov platforme za trajnostno financiranje razmišlja o sprejetju tehničnih meril za pregled, ki med drugim določajo, kaj predstavlja znaten prispevek h krožnemu gospodarstvu pri proizvodnji oblačil na podlagi uredbe o taksonomiji za trajnostne naložbe, skupaj z merili glede onesnaževanja iz končne obdelave tekstilnih izdelkov. 3.5.Razvoj znanj in spretnosti, potrebnih za zeleni in digitalni prehod Tekstilni ekosistem zahteva visokokvalificirano delo, da lahko izkoristi potencial zaposlitvenih priložnosti, ki jih prinašata digitalni in zeleni prehod, saj ima samo 13 % delovne sile visoko stopnjo usposobljenosti . Sektor s težavo privablja usposobljene mlade talente, mala in srednja podjetja v tekstilnem ekosistemu pa ovira pomanjkanje usposobljenih delavcev. 55 % evropskih družb je poročalo o težavah pri zapolnjevanju prostih delovnih mest na področju IKT, 40 % družb pa ima vrzel na področju zelenih znanj in spretnosti. Posebej pomembna so področja, kot so okoljsko primerna zasnova, razvoj vlaken, proizvodnja inovativnih tekstilnih izdelkov ter popravila in ponovna uporaba tekstilnih izdelkov. Začetno in nadaljnje poklicno izobraževanje in usposabljanje, vključno s pripravništvi, sta ključnega pomena pri opremljanju ljudi s potrebnimi znanji in spretnostmi. V okviru evropskega pakta za znanja in spretnosti je Komisija podprla vzpostavitev obsežnega partnerstva za znanja in spretnosti za tekstilni ekosistem, da bi spodbujala izpopolnjevanje, preusposabljanje ter pridobivanje in prenos zelenih in digitalnih znanj in spretnosti, vključno z znanjem o ocenjevanju življenjskega cikla ter ocenjevanju vrednostnih verig. V skladu z novim programom znanj in spretnosti za Evropo, digitalnim kompasom za leto 2030 in cilji vrha v Portu se pakt za znanja in spretnosti za tekstilni ekosistem, ki je bil uveden 16. decembra 2021, zavezuje k posebnim ključnim kazalnikom uspešnosti, z namenom vzpostavitve lokalnih partnerstev med industrijo, javnimi organi in ponudniki izobraževanja. Med dogovorjenimi ukrepi so povečanje diverzifikacije v upravljanju podjetij za do 5 % letno, zlasti kar zadeva dostop žensk do višjih položajev; podpora 10 000 malim in srednjim podjetjem pri njihovih prizadevanjih za digitalizacijo; oblikovanje 20 novih izobraževalnih procesov in orodij, ki ustrezajo zelenim in digitalnim znanjem in spretnostim; povečanje ponudbe pripravništev v sektorju za 20 % ter druge zaveze za izpopolnjevanje in preusposabljanje delovne sile v prihodnjih letih.