ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
50.

poziva k temu, da se upoštevata lokalna in regionalna razsežnost pri pobudah za krepitev državljanskih pravic in pri prizadevanjih za ponovno vzpostavitev zaupanja državljanov v EU in njene institucije ter vztraja, da je treba vključiti otroke in mlade, upoštevajoč dejstvo, da lahko uveljavljajo svoje državljanske pravice in obveznosti; poziva Komisijo, naj se osredotoči na ta izziv v načrtovanih dejavnostih v okviru evropskega leta državljanov 2013, h kateremu Odbor regij namerava prispevati;
4.

poudarja, da so postopki za odobritev načrtov zapleteni in da se nekatere regije soočajo s težavami pri pravočasnem načrtovanju in izvajanju projektov, saj je bil večji del skupnih razpoložljivih sredstev iz mehanizma za okrevanje in odpornost načrtovan za obdobje 2021–2023, tako da je le malo možnosti za trajnostno izvajanje projektov proti koncu programskega obdobja; obžaluje, da je Evropska komisija ocenila in odobrila le del programov, in jo poziva, naj razmisli o podaljšanju roka za porabo sredstev iz Sklada za pravični prehod, ki se financirajo iz mehanizma za okrevanje in odpornost;
42.

ponovno poudarja, da „teritorialna slepota“ negativno vpliva na kakovost oblikovanja politik; pomanjkanje zadostnih podatkov s podnacionalne ravni v številnih pomembnih indeksih in pregledih (kot so indeks digitalnega gospodarstva in družbe (DESI), pregled socialnih kazalnikov in cilji trajnostnega razvoja) ter odsotnost ali nezadostna kakovost analiz podnacionalne ravni pri dejavnostih predvidevanja evropskih institucij lahko negativno in trajno vplivajo na Unijo kot celoto, na duh kohezije med območji in na življenje posameznih državljanov. Smernice in zbirka orodij za boljše pravno urejanje bi zato morali dati jasne signale in zagotoviti koristna orodja za širšo uporabo ocen teritorialnega učinka v celotnem ciklu politike, pri čemer bi bilo treba na podnacionalni ravni narediti tudi druge ocene učinka (socialnega, gospodarskega, okoljskega ali drugega učinka);
43.

poudarja, da se je treba učinkovito boriti proti stereotipom o telesni in duševni prizadetosti v javnih razpravah, medijih in izobraževanju, pri čemer je treba zavzeti ničelno toleranco do predsodkov in stigmatizacije na podlagi telesne ali duševne prizadetosti, tudi do diskriminatorne rabe jezika. Lokalne in regionalne oblasti lahko pri tem dajejo zelo dober zgled kot delodajalci in ponudniki storitev, pa tudi zaradi svoje bližine državljanom;
32.

pozdravlja predlog za priporočilo Sveta o kombiniranem učenju za visokokakovostno in vključujoče osnovnošolsko in srednješolsko izobraževanje ter priporočilo Sveta o poteh do šolskega uspeha, s katerim se želi ločiti stopnjo izobrazbe in učne dosežke od družbenega, ekonomskega in kulturnega statusa; podpira poziv Evropske komisije državam članicam, naj zagotovijo učinkovit in enak dostop do digitalnih orodij in hitrih internetnih povezav, digitalno pismenost, dostopno spletno učno gradivo in orodja za vse otroke; hkrati poudarja, da je treba v strategijo vključiti tudi zagotavljanje pripomočkov in zunajšolske podpore otrokom s posebnimi potrebami, ki živijo v revščini, v marginaliziranih skupnostih, kot so otroci migranti in romski otroci, ali na odročnih in podeželskih območjih, ter usmerjanje in usposabljanje na področju digitalnih znanj in spretnosti za socialno prikrajšane otroke in mladostnike ter njihove družine; se zavzema za javno finančno podporo za digitalno opremo za te otroke;
37.

pozdravlja dogovor med Evropskim parlamentom in Svetom o zakonodajnem predlogu uredbe za okrepitev uveljavljanja trgovinskih pravil, ki je odziv na trenutni zastoj pri delovanju pritožbenega organa STO in se bo uporabljala tudi v okviru dvostranskih ali regionalnih trgovinskih sporazumov, če eden od partnerjev enostransko uvede sankcije proti EU in blokira postopek reševanja sporov, določen v sporazumih; poudarja, da bi ta uredba razširila možnosti EU za uvedbo povračilnih ukrepov, kot so carine in količinske omejitve, pa tudi omejitve pri javnih naročilih, na storitve in intelektualno lastnino; podpira tudi točko „vse na enem mestu“, ki jo je vzpostavila Komisija, da se bodo vse kršitve določb o pravicah delavcev, boju proti podnebnim spremembam in spoštovanju človekovih pravic obravnavale na isti ravni kot pritožbe v zvezi z dostopom do trgov naših trgovinskih partnerjev;
14.

je zaskrbljen, ker je v kmetijstvu zmanjševanje emisij v zadnjih letih zastalo, v nekaterih primerih pa so se emisije celo povečale. Če temu dodamo odvzem ogljika in upravljanje ponorov, so kmetje in upravljavci gozdov v prvih vrstah boja proti podnebnim spremembam, njihove dejavnosti, na katere učinki podnebnih sprememb tudi močno vplivajo, pa so bistvene za proizvodnjo hrane in regije tako v družbenem kot gospodarskem smislu. Zato poziva Komisijo, naj pri izvajanju in morebitni reviziji skupne kmetijske politike upošteva naložbe, potrebne za prehod kmetijskega sektorja na ogljično nevtralnost. Pri tem se ne sme pozabiti na gospodarsko donosnost kmetij in njihovo bistveno funkcijo zagotavljanja hrane za evropsko družbo, ki se je potrdila med pandemijo. Prav tako je treba rabo kmetijskih zemljišč uskladiti s tistimi za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov na degradiranih kmetijskih zemljiščih, ki jih je mogoče izkoriščati in obnoviti, in okrepiti podnebju prijazne sisteme rabe zemljišč. Poleg tega poudarja, da so v nekaterih državah članicah lokalne in regionalne oblasti pomembni javni lastniki gozdov in so tako neposredno vključene v to gospodarstvo. Glede na navedeno je treba pozdraviti razvoj certificiranja za sekvestracijo ogljika, da bi neposredno spodbudili posamezne kmete ali upravljavce gozdov;
59.

priporoča: (a) tesno harmonizacijo pravil in usklajevanje med regulatorji v sektorjih, ki imajo velik vpliv na delovanje gospodarstva, npr. telekomunikacije in energija; (b) oceno stroškov in koristi popolne harmonizacije pravil v kratkoročnem (večletnem) obdobju za druge sektorje ter oceno pravne in tehnološke izvedljivosti rešitev v gospodarstvih na različnih ravneh družbeno-gospodarskega razvoja; (c) večja prizadevanja Komisije za odpravo netarifnih ovir v Uniji, med njimi omejitev v obliki neupravičenih nacionalnih tehničnih predpisov ter regulativnih in neregulativnih zahtev za proizvode, ponudnike storitev in pogoje za opravljanje storitev; (d) okrepljeno sodelovanje z lokalnimi predstavniki podjetij, da bi se nova pravila začela uvajati od spodaj navzgor; (e) vključitev izrecne odgovornosti in obsega teh dejavnosti – v smislu oblikovanja in optimizacije evropskega enotnega trga – v prihodnje dokumente organov na regionalni in lokalni ravni; (f) spodbujanje kulture potrošnje proizvodov, izdelanih v EU, ki so poroštvo za kakovost in sodobnost;
48.

poudarja, da so za tovrstno prostorsko načrtovanje potrebne širše strategije, ki priznavajo pomen policentrične mreže mest za razvoj območij, povezanih s temi metropolitanskimi območji, vključno z majhnimi in srednje velikimi kraji v bližini. Cilj je zapolniti vrzel med mestnimi in podeželskimi območji s spodbujanjem partnerstev v obojestransko korist na področjih, kot so okoljski in energetski prehod, gospodarski razvoj, kakovost storitev in upravna organizacija, ter odpraviti razlike med mestnimi in podeželskimi skupnostmi na področju izobraževanja in usposabljanja;
83.

poziva, naj se podrobno pregledajo učinki predlaganih ključnih ukrepov za pravično in konkurenčno gospodarstvo, ki zajemajo evropsko podatkovno strategijo, tekoče vrednotenje in pregled ustreznosti pravil EU o konkurenci, regulativna pravila in industrijsko strategijo. To zlasti velja za oblikovanje okvira, ki bo omogočil enostavno uporabno, konkurenčno in varno digitalno finančno okolje ter obdavčitev podjetij v 21. stoletju;
1.

opozarja, da sta trajnostni razvoj in uspešna razvojna politika odvisna od številnih drugih vprašanj in politik, na katere tudi vplivata, kot so splošna podpora za vzpostavitev osebnih odnosov in okvirov za sodelovanje med lokalnimi in regionalnimi oblastmi, socialna in zdravstvena politika, upravljanje migracij, varnost in zaščita, podpora za trajnostni gospodarski razvoj, zlasti malim in srednjim podjetjem, spodbujanje izmenjave znanja in dobrega upravljanja itd.; lokalne in regionalne oblasti so ključni akterji pri mnogih od teh vprašanj tako v EU kot zunaj nje, zato je nujno treba razvijati nove ideje o tem, kako bi lahko prispevale k trajnostnemu razvoju, zlasti v Afriki;
40.

predlaga seznam konkretnih priporočil za premagovanje teh izzivov in izboljšanje izvajanja agende za mesta: — prihodnja partnerstva morajo biti sestavljena popolnoma pregledno, ob sodelovanju mest in v skladu z velikostjo mesta po prenovljeni Leipziški listini. Tudi ukrepe bi bilo treba osredotočiti na tri stebre (boljše pravno urejanje, boljše financiranje in boljša znanja); — sedanji seznam horizontalnih tem še vedno velja in bi se lahko uresničeval s pilotnimi ukrepi, pri katerih bi sodeloval en član iz vsakega partnerstva, da bi ustvarili ravnovesje med evropskimi institucijami ter nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi oblastmi. Izjemno pomembno je, da se pristojne službe Komisije in držav članic tesneje vključijo v tematska partnerstva, zlasti ko se začne izvajati novo partnerstvo. S tem se bo povečala prepotrebna odgovornost Komisije in držav članic; — okrepiti je treba sinergije med različnimi ukrepi prihodnjih partnerstev, da bi se izognili silosnemu pristopu in uskladili izvajanje ukrepov; — ideja za krepitev politične podpore na lokalni ravni bi lahko bila organizacija vrha lokalnih oblasti, vključenih v agendo za mesta, ki bi delovale kot ambasadorji in bi lahko izrazile svoje mnenje v političnih razpravah z Evropsko komisijo in državami članicami; — Evropska komisija bi se morala v okviru stebra za boljšo pripravo zakonodaje zavezati, da bo upoštevala priporočila partnerstev med mesti. Partnerstva bi tako lahko organizirala delavnice, na katerih bi sodelovali strokovnjaki in obravnavali konkretne spremembe direktiv, uredb in politik EU. Rezultate partnerstev bi bilo treba redno predstavljati in o njih razpravljati v Evropskem parlamentu in Svetu, da bi se bolje upoštevali pri pripravi evropske zakonodaje; — meni, da bi morala večletni finančni okvir za obdobje 2021–2027 in evropska pobuda za mesta, ki jo je predlagala Evropska komisija v okviru prihodnje uredbe o Evropskem skladu za regionalni razvoj, zagotoviti stabilno financiranje za kritje operativnih stroškov udeležbe mest v agendi EU za mesta; — Eurostat bi moral biti bolj vključen v delo partnerstev, ki bi lahko spodbudila razpravo o kvalitativnih podatkih, ki so na voljo na regionalni in lokalni ravni ter na ravni funkcionalnih mestnih območij, ter o njihovi pripravi; — agendo za mesta in partnerstva je treba tudi bolj povezati z delom Skupnega raziskovalnega središča (JRC) in njegovega Centra znanja za teritorialne politike v Sevilli, kot je poročilo o prihodnosti mest, pripravljeno v okviru pobude Urban Data Platform Plus; — glede na programsko obdobje po letu 2020 in v širšem kontekstu onkraj strukturnih skladov bi lahko Evropska komisija razmislila tudi o pripravi finančnega programa za pilotne ukrepe za pripravo predlogov, ki so se pojavili v okviru partnerstev med mesti; — Evropska komisija bi morala začeti komunikacijsko kampanjo za razširjanje rezultatov agende EU za mesta, vključno z boljšim poročanjem o koristih, ki jih prinašajo partnerstva, na posebnem spletišču Futurium. Prav tako bi morala vlagati v pridobivanje znanja, razširjanje najboljših praks, priročnikov, orodij in časovnih načrtov, oblikovanih v okviru agende EU za mesta.
42.

poudarja pomen digitalnih kompetenc za vse državljane, ki so del revidiranega evropskega referenčnega okvira ključnih kompetenc za vseživljenjsko učenje, vključno z evropskim okvirom digitalnih kompetenc za državljane, ki te opisuje na petih področjih (informacijska pismenost, komuniciranje in sodelovanje, izdelovanje digitalnih vsebin, varnost ter reševanje problemov), ter spodbuja poučevanje in učenje, pri katerem so digitalne spretnosti in znanja del preostalih spretnosti in znanj, ki jih je treba razvijati;
18.

Odbor opozarja, da je to v nasprotju z načeli subsidiarnosti (člen 5(3) PEU in protokol št. 2), upravljanja na več ravneh in partnerstva (glej člen 6 o partnerstvu in upravljanju na več ravneh predloga uredbe o določitvi skupnih določb o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu plus, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo in o finančnih pravilih zanje ter za Sklad za azil in migracije, Sklad za notranjo varnost in Instrument za upravljanje meja in vizume, COM(2018) 375 final). Priporočila za posamezne države prek kohezijske politike namreč neposredno vplivajo na oblikovanje politike na lokalni in regionalni ravni in tako to raven zavezujejo na političnih področjih, kjer ima zakonske pristojnosti. To je tudi v nasprotju z načeli Evropske listine lokalne samouprave Sveta Evrope.
57.

podpira makroregionalne strategije kot sredstvo evropskega povezovanja na podlagi stabilnosti, sprave in dobrih sosedskih odnosov držav članic EU in držav kandidatk in potencialnih kandidatk. Meni, da bi te morale zajemati ves Zahodni Balkan kot celoto. Kosovo in nekdanja jugoslovanska republika Makedonija ne sodelujeta niti v strategiji za Podonavje niti v jadransko-ionski strategiji. Zato priporoča, da se države Zahodnega Balkana, ki še ne sodelujejo v navedenih makroregionalnih strategijah, so pa geografsko in gospodarsko povezane z njima, vanju nemudoma vključijo, da bo ves Zahodni Balkan vključen v makroregionalne strategije in možnosti za financiranje prek zadevnih projektov.
34.

meni, da bi bilo treba v letih 2018, 2019 in 2020 te ukrepe preizkusiti in izboljšati glede na pridobljene izkušnje iz pilotnega projekta, nato pa jih vključiti v načrtovanje nove zakonodaje Evropske komisije, po potrebi z drugačno pravno podlago in z vzpostavitvijo programa Erasmus za izvoljene lokalne in regionalne predstavnike oziroma za lokalne in regionalne akterje;
16.

poziva, naj se sprejmejo posebni ukrepi za ohranitev, razvoj in popularizacijo evropskih tradicionalnih umetnosti in obrti ter drugih kulturnih in umetniških pobud in dejavnosti, ki so del kulture sodobne evropske družbe in krepijo skupno identiteto, saj z interaktivnostjo lajšajo učenje skozi prakso in kulturno delovanje;
46.

poziva Komisijo, naj nadaljuje z razvojem koncepta „teritorialne odpornosti“ in predlaga evropski model, ki bi postopno vplival na politike EU. Pri razvoju tega modela bo treba nameniti pozornost glavnim vprašanjem, kot so diverzifikacija teritorialne proizvodnje in gospodarske osnove, razvoj proizvodnih, socialnih in institucionalnih povezav med mestnimi, primestnimi in podeželskimi območji, trajnostno preoblikovanje ciklusov virov, sposobnost odzivanja na nova tveganja in izzive, kot so podnebne spremembe, ter proaktivni razvoj socialnega kapitala na lokalni ravni.
29.

pozdravlja, da je v poročilu Komisije o agendi EU za mesta (1) upoštevan njegov poziv (2) k reviziji Sklepa 2012/21/EU, s katero bi se dostop do socialnih stanovanj razširil tudi na osebe, ki ne štejejo za „najbolj prikrajšane državljane ali skupine z manj socialnimi ugodnostmi“. Takšna razširitev bi bila skladna z diskrecijsko pravico držav članic pri načrtovanju, zagotavljanju, financiranju in organizaciji gradnje socialnih stanovanj ter bi utrdila njihovo samostojnost pri odločanju o tem, kako bodo stanovanjsko politiko uporabljale kot orodje za ustvarjanje socialne raznolikosti, preprečevanje getoizacije in oblikovanje trajnostnih skupnosti. Pravici do primernega in cenovno dostopnega stanovanja bi bilo mogoče s tem ukrepom nameniti več pozornosti, saj nezmožnost stanovanjskega trga, da v nekaterih regijah pokrije potrebe po stanovanjih, ne vpliva le na osebe, ki sploh ne morejo dobiti stanovanja, temveč tudi na osebe v stanovanjih, ki so nevarna za zdravje, neprimerna ali prenatrpana, in na osebe, ki morajo večino svojih prihodkov nameniti za najemnino ali mesečni obrok za kredit. Zato meni, da bi lahko na evropski ravni z merili, s katerimi bi določili, kakšna stanovanja so dostojna in cenovno dostopna, ustvarili dodano vrednost;
21.

poleg tega poudarja, da bi morala Evropska komisija v svojih prizadevanjih za zagotovitev visokokakovostnega poklicnega izobraževanja in razvoj sistemov poklicnega usposabljanja, ki mladim olajšajo vstop na trg dela, upoštevati tudi vprašanje pridobivanja znanja in spretnosti, zlasti praktičnih, v okviru neformalnega in priložnostnega izobraževanja. V zvezi s tem znova poziva k sodelovanju na podlagi partnerstev med nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi oblastmi, podjetji, delojemalci in njihovimi združenji ter akterji civilne družbe, da bi se bolje upoštevali znanje in kvalifikacije, pridobljeni z neformalnim in priložnostnim učenjem (1). Odbor je poleg tega prepričan, da je pomembno uvesti enotne sisteme potrjevanja, ki omogočajo priznavanje in formalizacijo prečnih znanj in spretnosti, pridobljenih z neformalnim izobraževanjem, ter si prizadevati, da so na trgu priznani ravno tako kot kvalifikacije, pridobljene s formalnih izobraževanjem;
25.

zato meni, da si je treba prizadevati za ozaveščanje o teh priložnostih in koristih izpopolnjevanja za dosego sekundarne in terciarne izobrazbe. Lokalne in regionalne oblasti, nacionalni uradi in organi EU imajo pri tem pomembno vlogo;
24.

opozarja, da bi izvajanje kodeksa ravnanja olajšala uporaba in izboljšanje obstoječih struktur in dejavnosti, kot so evropski teden regij in mest, obnovitev teritorialnega dialoga med OR, predstavniki mest in regij ter institucijami EU, pa tudi uporaba podatkov, ki jih imajo Eurostat ter lokalne in regionalne oblasti že na voljo;
6.

Regije in mesta, ki največ prispevajo k akcijskemu programu Lima-Pariz in NAZCA, so že pokazali, v kolikšni meri so zavezani boju proti podnebnim spremembam in kakšen je njihov potencial za večje ukrepanje. Zlasti so koristne prostovoljne pobude, kot sta Konvencija županov EU in memorandum o soglasju „pod dvema stopinjama“, saj akcijskemu programu Lima-Pariz in NAZCA zagotavljajo kvantitativne podatke in razkrivajo večje ambicije, kot jih kažejo nacionalni zakonodajalci. Podnacionalne in nacionalne oblasti ter medvladne organizacije bi morale priznati in spodbujati prispevek, ki ga imajo te pobude pri pospeševanju delovanja na vseh ravneh. Njihova prizadevanja bi bilo treba upoštevati in vključiti v ustrezne nacionalno določene prispevke, kot je npr. že naredila Mehika. Podpreti bi bilo treba tudi druge pobude glede spremljanja in poročanja ter mehanizme za merjenje zmanjšanja emisij in ocenjevanje politik za blažitev in prilagajanje.
Glede na dolgo trajanje nekaterih napotitev je treba določiti, da se v primeru napotitve za obdobja, daljša od 24 mesecev, država članica gostiteljica šteje za državo, v kateri se opravlja delo . V skladu z načelom uredbe Rim I se zato za pogodbo o zaposlitvi takšnih napotenih delavcev uporablja pravo države članice gostiteljice , če pogodbeni stranki nista izbrali drugega prava. Če pa pogodbeni stranki izbereta drugo pravo, delavec zaradi tega ne sme biti prikrajšan za zaščito, ki mu jo zagotavljajo določbe, od katerih po pravu države članice gostiteljice ni dovoljeno odstopati z dogovorom. To bi se moralo uporabljati od začetka napotitve, kadar je ta načrtovana za več kot 24 mesecev, ter od prvega dneva, ki sledi 24 mesecem, kadar napotitev dejansko presega to obdobje. To pravilo ne vpliva na pravico podjetij, ki napotijo delavce na ozemlje druge države članice, da se sklicujejo na svobodo opravljanja storitev tudi v primerih, ko napotitev traja več kot 24 mesecev. Namen je zgolj zagotoviti pravno varnost pri uporabi uredbe Rim I v posebni situaciji, ne da bi to uredbo kakor koli spremenili. Delavec bo zlasti deležen zaščite in ugodnosti na podlagi uredbe Rim I.

Glede na dolgo trajanje nekaterih napotitev je treba določiti, da se v primeru napotitve za obdobja, daljša od 12 mesecev, za delovno razmerje uporablja pravo države članice gostiteljice . V skladu z načelom uredbe Rim I se to pravo uporablja, če pogodbeni stranki nista izbrali drugega prava. Če pa pogodbeni stranki izbereta drugo pravo, delavec zaradi tega ne sme biti prikrajšan za zaščito, ki mu jo zagotavljajo določbe, od katerih po pravu države članice gostiteljice ni dovoljeno odstopati z dogovorom. To bi se moralo uporabljati od začetka napotitve, kadar je ta načrtovana za več kot 12 mesecev, ter od prvega dneva, ki sledi 12 mesecem, kadar napotitev dejansko presega to obdobje. To pravilo ne vpliva na pravico podjetij, ki napotijo delavce na ozemlje druge države članice, da se sklicujejo na svobodo opravljanja storitev tudi v primerih, ko napotitev traja več kot 12 mesecev.
34.

predlaga, da so podpisniki še naprej upravičeni do tehnične pomoči (študije izvedljivosti, tehnični in finančni inženiring, postopki javnih naročil itd.), da lahko na podlagi prilagojenih ukrepov v okviru svojega akcijskega načrta za trajnostno energijo pripravijo projekte, ki jih bo moč financirati, ter izkoristijo mehanizme dolgoročnega financiranja za zbiranje potrebnih naložb. Instrument ELENA Evropske investicijske banke je podpisnikom sicer pomagal izpeljati obsežne in dolgoročne modele financiranja, vendar je z vidika velikosti projekta in učinka vzvoda zelo zahteven, kar takoj odvrne male in srednje velike podpisnike. Evropsko pomoč bi bilo treba povečati, da bodo pomoč za razvoj lahko dobili akcijski načrti za trajnostno energijo različnih velikosti. Treba je racionalizirati različne vire financiranja, vključno z mehanizmi EIB (EFSI, EIAH, ELENA), evropskimi strukturnimi in investicijskimi skladi (Fi-Compass), Obzorjem 2020, Evropskim skladom za energetsko učinkovitost (EEEF), programom JESSICA, prihodnjo pobudo „pametno financiranje pametnih stavb“ ipd.
9.

Evropska komisija je skupaj z nizozemskim predsedstvom Sveta ob sodelovanju s številnimi deležniki začela pripravljati Amsterdamski pakt. Cilj pakta je v okviru dvanajstih tematskih partnerstev v treh letih razviti in izvajati akcijske načrte za celostne politike, ki obravnavajo glavne probleme mest. Ta naj bi postala ključni izvedbeni instrument agende EU za mesta. Združila bodo več sektorskih politik, ki vplivajo na mestna območja EU. Prav tako je za uspeh partnerstev in sveta agende EU za mesta (EU Urban Agenda Board), ki bo spremljal proces, ključno, da tesno sodelujejo z mestnimi, lokalnimi in regionalnimi oblastmi, državami članicami, evropskimi institucijami (vključno z OR) in ustreznimi lokalnimi deležniki. OR zagovarja usmerjenost v manjše število pomembnih področij politike, kar bi omogočilo doseganje vidnih rezultatov in ponazorilo dodano vrednost agende EU za mesta, vendar pa dvanajst opredeljenih glavnih tem ne predstavlja zaključenega seznama. Partnerstva bi morali oblikovali tudi za druge teme, pri katerih so potrebni celostni politični pristopi, kot na primer upoštevanje kulturne razsežnosti in razsežnosti turizma pri razvoju mest, novih vključujočih oblik participacije, inovacij in pametnih mest. Vsesplošna ocena prednostnih tem bo mogoča šele, ko bodo oblikovana partnerstva, ker bo šele takrat jasno, ali in kako so umeščene osrednje teme za Evropsko unijo, kot je brezposelnost mladih. OR pozdravlja dejstvo, da se je delo v okviru štirih pilotnih partnerstev (kakovost zraka, gradnja stanovanj, revščina v mestih ter vključevanje migrantov in beguncev) že začelo. Za nadaljnje delovanje partnerstev je odločilnega pomena, da se od začetka predvidi močan zavezujoči karakter, na primer v obliki polletnega poročanja Komisiji, Parlamentu, Svetu in OR. Poleg tega OR poudarja, da bi lahko tematska partnerstva prispevala k oblikovanju prihodnje in pregledu veljavne zakonodaje EU. V zvezi s financiranjem sodelovanja v tematskih partnerstvih, ki naj bi štela približno 15 partnerjev, in glede na to, da je Nizozemska že zagotovila 50 000 EUR za podporo vsakemu partnerstvu, OR poziva Komisijo, naj prouči možnost financiranja tehnične pomoči za podporo lokalnih oblasti, ki želijo sodelovati v partnerstvih.