[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 23.8.2005

KOM(2005) 362 končno

2005/0153 (CNS)

2005/0154 (CNS)

Predlog

DIREKTIVA SVETA

o zahtevah za zdravstveno varstvo živali in proizvodov iz ribogojstva ter o preprečevanju in nadzoru nekaterih bolezni pri vodnih živalih {SEK(2005) 1047}

Predlog

ODLOČBA SVETA

o spremembi Odločbe 90/424/EGS o odhodkih na področju veterine

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OKVIR PREDLOGA

( Podlaga za predlog in njegovi cilji

Namen tega predloga je dopolnitev, preoblikovanje in poenotenje predpisov glede zdravja živali v zvezi s trgovanjem s proizvodi iz ribogojstva, vključno s preprečevanjem in nadzorom bolezni, da bi izboljšali konkurenčnost ribogojnih proizvajalcev EU.

Ribogojstvo je zelo pomembna industrija v Skupnosti, zlasti na podeželjskih in v obalnih območjih. Leta 2004 se je v ribogojstvu EU vzgojilo ribe, mehkužce in rake v vrednosti več kot 2,5 milijarde EUR. Vendar pa so finančne izgube zaradi bolezni (smrtnost, manjša rast in nižja kakovost) ocenjene na 20 % vrednosti proizvodnje. Predlog je namenjen uvedbi sodobne in ciljno usmerjene zakonodaje, ki znižuje stroške; če bi se stroški znižali za vsaj 20 %, bi dodana vrednost znašala 100 milijonov EUR na leto.

Obstoječa zakonodaja je bila oblikovana pred dvema desetletjema, ko je EU imela le 12 držav članic. V tistem času je bila namenjena predvsem zaščiti osnovne ribogojne dejavnosti EU, tj. gojenju salmonidov (postrvi in lososa) in ostrig. Zakonodajo je sedaj treba dopolniti, da bo zajemala širšo paleto dejavnosti in vrst ribogojstva, ki obstajajo v razširjeni EU, in upoštevala znaten razvoj v industriji, izkušnje, pridobljene v teku 15 let od uvedbe obstoječe zakonodaje, in znanstvene dosežke na tem področju. Predpisi morajo biti dopolnjeni za uskladitev predpisov EU z mednarodnimi sporazumi in standardi (kot so STO/SPS in OIE).

Ta predlog ustreza zakonodajnemu projektu delovnega programa Komisije 2004/SANCO/0025.

( Splošni okvir

Ta predlog bo razveljavil obstoječo primarno zakonodajo (direktive Sveta 91/67/EGS, 93/53/EGS in 95/70/ES) in nadomestil navedene tri direktive z novo direktivo. Ta zelo potrebna revizija in konsolidacija bosta dopolnili zakonodajo, da bo odražala ribogojno industrijo EU 21. stoletja, ter poenostavili in posodobili obstoječe predpise za zagotovitev večje prožnosti ter prenesli več operativne odgovornosti na države članice, da bi se na primer lahko uporabili učinkoviti lokalni ali regionalni pristopi za preprečitev in nadzor bolezni.

( Obstoječe določbe na področju, ki ga ureja predlog

Ta predlog bo nadomestil

- Direktivo Sveta 91/67/EGS z dne 28. januarja 1991 o pogojih v zvezi z zdravjem živali, ki urejajo dajanje živali in proizvodov iz ribogojstva na trg,

- Direktivo Sveta 93/53/EGS z dne 24. junija 1993 o minimalnih ukrepih Skupnosti za nadzor določenih bolezni rib,

- Direktivo Sveta 95/70/ES z dne 22. decembra 1995 o uvedbi minimalnih ukrepov Skupnosti za nadzor nekaterih bolezni školjk.

Ohranila se bodo splošna načela iz teh treh zadevnih direktiv.

Poleg tega obstaja 13 izvedbenih sklepov, ki so bili sprejeti v skladu s temi direktivami. Izvedbeni sklepi bodo še naprej veljali, dokler jih ne bo razveljavil poseben sklep ali jih nadomestil sklep, sprejet v skladu s tem predlogom.

( Usklajenost z drugimi politikami

Ribogojna industrija sodi v skupno ribiško politiko (SRP). Glavna povezava med tem predlogom in zakonodajo v zvezi s SRP zadeva finančno podporo (glej tudi COM(2004) 497 konč.). Predlaga se, da isto načelo, ki velja za bolezni kopenskih živali, namreč da se finančni prispevki Skupnosti dajo na razpolago tam, kjer pravo Skupnosti zahteva izvajanje politike zakola/izkoreninjenja, velja tudi za bolezni vodnih živali.

Predlog podpira načelo, določeno v obstoječi zakonodaji, da določbe o zdravju živali veljajo brez poseganja v nacionalne ali mednarodne določbe o ohranjanju vrst ali vnosu tujerodnih vrst. Strožja pravila se zato uporabljajo tam, kjer je to potrebno za varstvo vrst z vidika okolja ali ohranjanja. Predlog zato ne bi bil v nasprotju z Direktivo Sveta 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst. Glavna sprememba v politiki, t.j. večje osredotočenje na – ob omogočanju državam članicam, da dodelijo več sredstev za – preprečevanje bolezni, mora razen tega zmanjšati vpliv ribogojske industrije na okolje z zmanjšanjem izbruhov bolezni.

Ta predlog ne obravnava skrbi v zvezi z javnim zdravjem, kot jih ureja „higienski paket“. Pri nobeni bolezni ali patogenu, ki jih ureja ta predlog, ni dokazan zoonotski potencial.

Dobro počutje gojenih rib sodi na področje obstoječih splošnih določb zakonodaje Skupnosti v zvezi z zaščito rejnih živali. Znanstveni nasveti Evropske agencije za varno hrano bodo poleg priporočil Sveta Evrope v zvezi z dobrim počutjem rib (na področju Evropske konvencije za zaščito rejnih živali) vplivali na prihodnje politične pobude na tem področju.

Sedanje določbe v zvezi z zdravjem živali v tretjih državah bodo načeloma ostale nespremenjene.

2. POSVETOVANJE ZAINTERESIRANIH STRANI IN PRESOJA VPLIVOV

( Posvetovanje zainteresiranih strani

Posvetovalne metode, glavni ciljni sektorji in splošen profil udeležencev.

Pisna posvetovanja so potekala v letih 2000 in 2001 pod vodstvom Svetovalnega odbora za ribištvo in ribogojstvo (ACFA). V tem odboru so zastopane naslednje organizacije: Zveza evropskih ribogojcev (FEAP), Evropsko združenje gojiteljev mehkužcev (EMPA/AEPM), Odbor poklicnih kmetijskih organizacij EU (COPA/COGECA), Organizacija sindikatov delavcev (ETF), NVO za potrošnike in NVO za okolje. Službe Komisije so redno poročale o razvoju projekta v delovni skupini 2 ACFA (ribogojstvo).

Dvostranska srečanja so potekala z FEAP in EMPA/AEPM v letih 2003, 2004 in 2005.

Posvetovanja zainteresiranih strani so potekala septembra in decembra leta 2004. Bilo je nekaj srečanj tehničnih delovnih skupin s predstavniki držav članic in držav EFTA/EGP.

Povzetek odzivov in kako so bili upoštevani.

Glavne pripombe držav članic in zainteresiranih strani so bile upoštevane pri oblikovanju predloga.

Za zainteresirane strani je bistveno, da Direktiva vsebuje mehanizem, ki bo gojilnicam omogočil ohranitev in, kjer je mogoče, izboljšanje zdravstvenega stanja ter spodbujal gojilnice, da objavijo zdravstveno stanje kot sredstvo za zagotavljanje varne trgovine. Ustrezna razvrstitev zdravstvenega stanja bo edini način za preprečevanje poslabšanja zdravstvenega stanja vodnih živali v Skupnosti. Koncept razvrstitve je naveden v predlogu.

Potreba ribogojne industrije po gospodarskem nadomestilu za ukrepe izkoreninjenja bolezni in nadzora so pomembne tudi za zainteresirane strani, potrdile so jo tudi Komisija in države članice. Ta potrditev je nadalje obravnavana v predlogu Uredbe Sveta – Evropski sklad za ribištvo (COM(2004) 497).

Prošnje zainteresiranih strani včasih niso bile upoštevane zaradi mednarodnih obveznosti Skupnosti ali potrebe po navzkrižni skladnosti z drugo zakonodajo Skupnosti, zlasti s sporazumom STO/SPS in živilsko zakonodajo EU.

( Zbiranje in uporaba strokovnega znanja

Zadevna znanstvena/strokovna področja.

Zdravje vodnih živali.

Uporabljena metodologija.

Mnenja so bila obravnavana v osnutku predloga

Glavne organizacije/strokovnjaki, s katerimi so potekala posvetovanja.

Znanstveno podlago predloga je ustanovila delovna skupina strokovnjakov za zdravje vodnih živali iz držav članic EU in EFTA/EGS. Poleg tega so potekala posvetovanja s strokovnjaki na področju industrije.

Stopnja znanstvene zanesljivosti: visoka.

Prejeti in uporabljeni nasveti.

Da.

Načini za javno dostopnost strokovnih nasvetov.

Nasveti s srečanj s strokovno delovno skupino in posvetovalnih srečanj z zainteresiranimi stranmi niso javno dostopni. Vendar se je o nasvetih razpravljalo na srečanjih s pristojnimi organi in zainteresiranimi stranmi.

( Presoja vplivov

Temeljne določbe za dajanje uvoznega blaga na trg ostanejo v veliki meri nespremenjene. Vendar so bile nekatere obstoječe trgovinske ovire odpravljene brez ogrožanja zdravstvenega stanja živali iz ribogojstva. Temeljne določbe o nadzoru bolezni bodo ostale nespremenjene, z nekaterimi manjšimi prilagoditvami. Za vse bolezni, ki jih Skupnost šteje za eksotične, bodo veljale določbe o izkoreninjenju, da se v Skupnosti ohrani stanje brez bolezni. V sedanji zakonodaji veljajo takšni ukrepi za bolezni rib, ne pa tudi za bolezni mehkužcev. Določbe o uvozu so usklajene z ustreznimi določbami Direktive Sveta 2002/99/ES (najnovejša direktiva, ki vsebuje določbe v zvezi z zdravjem uvoženih živali).

Pozitivni vplivi

Pozitivni vplivi bodo izhajali iz posodobljenega zakonodajnega okvira Skupnosti, ki bo upošteval sedanje znanstveno znanje in strukturo današnje ribogojne industrije v Skupnosti.

Pozornost se bo pozitivno premaknila s preprečevanja širjenja bolezni k pojavom bolezni. Zdaj se velik del sredstev uporablja za ohranitev stanja brez bolezni v gojilnicah in na območjih, razglašenih za proste bolezni. Predlog bo državam članicam omogočil preusmeritev nekaj teh sredstev v dejavnosti za preprečevanje bolezni.

Predlog temelji na prepričanju, da se najboljša rešitev ponavadi najde najbliže težavi, in daje več operativne odgovornosti državam članicam.

Z uvedbo splošnega spremljanja zdravja živali, ki temelji na tveganju, se lahko doseže boljši pregled nad stanjem bolezni. Hkrati se zmanjša tveganje širjenja bolezni v gojilnicah ali na območjih, kjer še niso odkrili bolezni.

Predlog upošteva možnost izmenjave povzročiteljev bolezni med gojenimi in prosto živečimi vodnimi živalmi.

Nova zakonodaja bo usklajena z Mednarodnim kodeksom o zdravstvenem varstvu vodnih živali Svetovne organizacije za zdravje živali (OIE) in bo zmanjšala obstoječe trgovinske ovire med tretjimi državami, vključno z državami v razvoju, in Skupnostjo.

Negativni vplivi

Negativni vplivi bodo omejeni, ker bo predlog v veliki meri temeljil na obstoječi zakonodaji. Nekateri novi elementi in zahteve bodo imeli upravni in gospodarski vpliv na države članice in industrijo.

Predlog za odobritev dejavnosti ribogojne proizvodnje bo naložil dodatno delo pristojnim organom v državah članicah. Ker so vse gojilnice mehkužcev in večje število ribogojnic že registrirane, lahko zahtevo po odobritvi izpolnijo države članice.

Uvedba splošnega spremljanja zdravja živali, ki temelji na tveganju, v vseh gojilnicah ali na gojilnih območjih, pomeni razširitev zahtev sedanje zakonodaje o mehkužcih, v skladu s katero morajo vse države članice imeti program spremljanja in vzorčenja.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

( Povzetek predlaganega ukrepanja

Predlog vključuje

- splošne zahteve za dejavnost ribogojne proizvodnje in predelovalne obrate, kot so odobritve, in določbe v zvezi z njihovim delovanjem,

- določbe v zvezi z zdravjem živali za dajanje živali in proizvodov iz ribogojstva na trg,

- določbe v zvezi z zdravjem živali za vnos živali iz ribogojstva iz tretjih držav v Skupnost,

- določbe za obveščanje o nekaterih boleznih pri vodnih živalih in za njihov nadzor,

- določbe za izjavo o stanju brez bolezni,

- zahteve za pristojne organe v državah članicah in laboratorije,

- tehnične zahteve in smernice, določene v prilogah.

( Pravna podlaga

člen 37 Pogodbe

( Načelo subsidiarnosti

Predlog sodi v izključno pristojnost Skupnosti. Načelo subsidiarnosti zato ne velja.

( Načelo sorazmernosti

Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti zaradi naslednjih razlogov.

Zaradi dokončne vzpostavitve notranjega trga je treba povsem uskladiti določbe v zvezi z zdravjem živali, ki veljajo za dajanje živali iz ribogojstva na trg.

Nekatere bolezni, ki jih urejajo usklajene določbe o trgovini, so razširjene v delih Skupnosti. Vendar uvedba iste ravni nadzornih ukrepov v državah članicah, ki so proste bolezni, kot v državah članicah, v katerih so te bolezni razširjene, ni stvarna.

Uvedba načela porazdelitve bo omogočila večjo prožnost.

Upravno in gospodarsko breme bo povzročilo višje zdravstveno stanje, zmanjšanje izgub zaradi bolezni in bolj odprto trgovino. Povečano finančno breme za proračun Skupnosti bo omejeno na finančne prispevke za nadzor in izkoreninjenje bolezni, za katere veljajo ukrepi obveznega izkoreninjenja.

( Izbira instrumentov

Predlagani instrumenti: direktiva.

Drugi načini ne bi bili ustrezni zaradi naslednjih razlogov.

Izkušnje z usklajeno zakonodajo Skupnosti na področju veterine od leta 1964 in zlasti s posebno zakonodajo v zvezi z zdravjem vodnih živali od leta 1991 so pokazale, da daje direktiva dovolj prožnosti državam članicam pri izvajanju zakonodaje Skupnosti na področju veterine v okviru nacionalne zakonodaje in uprave.

4. PRORAčUNSKE POSLEDICE

Gospodarski vpliv na proračun Skupnosti bo predvidoma omejen in bo pretežno na dveh področjih:

a) gospodarska kompenzacija v zvezi z nadzorom bolezni.

Predlog ne sme vplivati na prihodnji razvoj politike Skupnosti o zdravju živali in na veterinarski sklad.

Odločba Sveta 90/424/EGS o odhodkih na področju veterine že omogoča finančno podporo v zvezi z izbruhi infekciozne hematopoetske nekroze (IHN) in infekciozne anemije lososov (ISA), izključno v Uredbi (ES) št. 2792/1999.

Predlagano je, da morajo biti finančni prispevki za nadzor bolezni vodnih živali s strani Skupnosti upravičeni v okviru Evropskega sklada za ribištvo (člen 32 COM(2004)497).

V predlogu se bosta obvezen zakol ali izkoreninjenje zahtevala le v skladu s pravili Skupnosti v zvezi z izbruhi bolezni, ki jih Skupnost šteje za eksotične. Pri neeksotičnih boleznih je predlagano, da države članice odločijo, ali bodo za izbruh veljali ukrepi za izkoreninjenje ali zadrževalni ukrepi. Financiranje Skupnosti v okviru Evropskega sklada za ribištvo je na razpolago za nadzorne ukrepe za takšne bolezni, če se država članica tako odloči.

Če bi se v Skupnosti pojavila eksotična bolezen, ne bi imela finančnega vpliva na proračun Skupnosti. Isto bi veljalo v primeru nadomestila za izkoreninjenje neeksotičnih bolezni, ker se dodelitev sredstev za izkoreninjenje izvaja z operativnimi programi, katerih proračun določi Svet na začetku obdobja načrtovanja.

V interesu držav članic bi bilo ustrezno oceniti finančni vpliv izkoreninjenja na njihove operativne programe. Vendar je stroške v zvezi s takšnimi ukrepi za izkoreninjenje težko oceniti, ker Skupnost razpolaga z omejenimi izkušnjami izkoreninjenja, ki vključuje gospodarsko nadomestilo v ribogojstvu. V sodnem primeru po izbruhih ISA v Združenem kraljestvu in na Irskem je podjetje, ki je imelo v lasti pet od trinajstih okuženih gojilnic, poročalo o celotni izgubi na območju v višini 20–25 milijonov EUR. Švedska je v skladu z nacionalno zakonodajo izplačala nadomestilo v skupni višini 1,5 milijona SEK (165 000 EUR) v obdobju treh let za štiri primere VHS v letu 1998.

Zato je težko oceniti vpliv predloga na Evropski sklad za ribištvo, ker bo to odvisno od velikosti prizadete(-ih) gojilnic(-e), vrednosti živali, gojenih v gojilnici(-ah) itd. Vendar lahko zgornji podatki dajo približno oceno.

b) izvajanje primarne zakonodaje ter sprejetje sekundarne zakonodaje in njeno upravljanje.

Po sprejetju predloga s strani Sveta bo treba oblikovati, sprejeti in ohraniti sekundarno zakonodajo. Treba bo organizirati številna srečanja delovnih skupin z državami članicami in zadevnimi stranmi, s slednjimi navadno brez dodatnih stroškov za proračun Skupnosti. Nemogoče je določiti število delovnih skupin, ker je to odvisno od zapletenosti zadev in stališč držav članic.

Po začetku veljavnosti akta bodo v letih 2008 in 2009 potrebni pregledi s strani Urada za prehrano in veterinarstvo (FVO) v zvezi z izvajanjem držav članic (13 ali 14 pregledov na leto). Ti pregledi bodo, kolikor bo mogoče, povezani s pregledi javnega zdravja „ribiških proizvodov“ in „živih školjk“ v skladu s členom 11 Uredbe (ES) št. 854/2004. V naslednjih letih bi se število pregledov moralo zmanjšati.

5. DODATNE INFORMACIJE

( Poenostavitev

Predlog omogoča poenostavitev zakonodaje in upravnih postopkov za javne organe (EU in nacionalne).

Tri direktive bodo združene v eno.

Večina sedanjih določb iz Direktive Sveta 93/53/EGS v zvezi z nadzorom bolezni rib se podvoji v Direktivi Sveta 95/70/ES v zvezi z nadzorom bolezni mehkužcev.

Prenos pristojnosti za razglasitev posameznih predelov in območij za proste bolezni na države članice bo vodil k poenostavitvi upravnih postopkov v državah članicah in službah Komisije.

( Razveljavitev obstoječe zakonodaje

Zaradi sprejetja predloga se bodo razveljavile tri obstoječe direktive.

( Evropski gospodarski prostor

Predlagani akt je pomemben za EGP in se mora zato razširiti na EGP.

2005/0153 (CNS)

Predlog

DIREKTIVA SVETA

o zahtevah za zdravstveno varstvo živali in proizvodov iz ribogojstva ter o preprečevanju in nadzoru nekaterih bolezni pri vodnih živalih

(Besedilo velja za EGP)

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 37 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[1],

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[2],

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[3],

ob upoštevanju mnenja Odbora regij[4],

ob upoštevanju naslednjega:

1. Živali in proizvodi iz ribogojstva so vključeni v Prilogi I k Pogodbi kot žive živali, ribe, mehkužci in raki. Razmnoževanje, gojenje in dajanje na trg živali ter proizvodov iz ribogojstva predstavlja pomemben vir dohodka za osebe, ki so zaposlene v tem sektorju.

2. V okviru notranjega trga so bili določeni posebni predpisi v zvezi z zdravjem živali, ki urejajo dajanje na trg, in vnos proizvodov iz tretjih držav, ki jih obravnava Direktiva Sveta 91/67/EGS z dne 28. januarja 1991 o pogojih zdravstvenega stanja živali, ki urejajo dajanje živali in proizvodov iz ribogojstva na trg[5].

3. Izbruh bolezni pri živalih iz ribogojstva bi lahko povzročil velike izgube v zadevni industriji. Minimalni ukrepi, ki se uporabljajo v primeru izbruha najpomembnejših bolezni pri ribah in mehkužcih, so bili določeni v Direktivi Sveta 93/53/EGS z dne 24. junija 1993 o minimalnih ukrepih Skupnosti za nadzor določenih bolezni rib[6] in v Direktivi Sveta 95/70/ES z dne 22. decembra 1995 o uvedbi minimalnih ukrepov Skupnosti za nadzor nekaterih bolezni školjk[7].

4. Osnutek obstoječe zakonodaje Skupnosti je bil pripravljen zlasti zato, da se začne upoštevati gojenje lososa, postrvi in ostrig. Od sprejetja zakonodaje se je ribogojna industrija Skupnosti zelo razvila. V ribogojstvu se sedaj uporablja nekaj dodatnih vrst rib, zlasti vrste morskih živali. Novi načini gojenja, ki vključujejo druge vrste rib, prav tako postajajo stalna praksa, zlasti po nedavni širitvi Skupnosti. Razen tega postaja gojenje rakov, dagenj, školjk in morskih ušes vedno bolj pomembno.

5. Vsi ukrepi za nadzor bolezni imajo gospodarski vpliv na ribogojstvo. Neustrezen nadzor lahko vodi k širjenju patogenov, kar lahko povzroči velike izgube in ogrozi zdravstveno stanje rib, mehkužcev ter rakov, ki se uporabljajo v ribogojstvu Skupnosti. Vseeno pa bi lahko prestroga ureditev nepotrebno omejila prosto trgovanje.

6. Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu z dne 19. septembra 2002 (COM/2002/0511 konč.) določa strategijo za trajnostni razvoj evropskega ribogojstva. V sporočilu so bili predlagani številni ukrepi za ustvarjanje dolgoročnega zaposlovanja v ribogojnem sektorju, vključno za spodbujanje visokih standardov zdravja in dobrega počutja živali, in okoljski ukrepi za zagotavljanje trdne industrije. Te ukrepe je treba upoštevati.

7. Od sprejetja Direktive 91/67/EGS je Skupnost ratificirala Sporazum o sanitarnih in fitosanitarnih ukrepih Svetovne trgovinske organizacije (Sporazum SPS). Sporazum SPS se sklicuje na smernice Svetovne organizacije za zdravje živali (OIE). Zahteve v zvezi z zdravstvenim varstvom živali pri dajanju živih živali in proizvodov iz ribogojstva na trg Skupnosti iz Direktive 91/67/EGS so strožje od omenjenih smernic.

8. Za zagotavljanje razumnega razvoja tega sektorja in povečanja produktivnosti je treba predpise v zvezi z zdravstvenim stanjem vodnih živali določiti na ravni Skupnosti. Ti predpisi so med drugim potrebni tudi zato, da bodo prispevali k dokončni vzpostavitvi notranjega trga in odpravi širjenja nalezljivih bolezni. Zakonodaja mora biti prilagodljiva, da lahko upošteva nenehen razvoj in raznolikost ribogojnega sektorja ter zdravstveno stanje vodnih živali v Skupnosti.

9. Direktiva mora zajemati živali iz ribogojstva in okolje, ki lahko vpliva na njihovo zdravstveno stanje. V splošnem morajo določbe direktive veljati le za prosto živeče vodne živali, kjer lahko okoljski položaj vpliva na zdravstveno stanje živali iz ribogojstva, ali kjer je potrebno, za izpolnjevanje namena druge zakonodaje Skupnosti, kot je Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst[8] ali za varovanje vrst s seznama Konvencije o mednarodni trgovini z ogroženimi prosto živečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami (CITES). Ta direktiva ne sme vplivati na sprejetje strožjih predpisov o vnosu tujerodnih vrst.

10. Pristojni organi, ki so ustanovljeni za namene te Direktive, morajo svoje naloge in dolžnosti opravljati v skladu s splošnimi načeli iz Uredbe (ES) št. 854/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o določitvi posebnih predpisov za organizacijo uradnega nadzora proizvodov živalskega izvora, namenjenih za prehrano ljudi[9], in Uredbe (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali[10].

11. Za razvoj ribogojstva v Skupnosti je bistvenega pomena boljše zavedanje in večja pripravljenosti pristojnih organov ter nosilcev dejavnosti ribogojne proizvodnje v državah članicah v zvezi s preprečevanjem, nadzorom in izkoreninjenjem bolezni vodnih živali.

12. Pristojni organi držav članic morajo imeti dostop do najsodobnejših tehnologij in znanja na področju analize tveganja in epidemiologije ter jih tudi uporabljati. To je vedno večjega pomena, ker so sedaj mednarodne obveznosti v okviru Svetovne trgovinske organizacije osredotočene na analizo tveganja v povezavi s sprejetjem sanitarnih ukrepov.

13. Na ravni Skupnosti je primerno uvesti sistem za izdajo pooblastil za dejavnosti ribogojne proizvodnje. Takšno pooblastilo bi pristojnim organom omogočilo popoln pregled nad ribogojno industrijo in pomagalo preprečevati, nadzorovati in izkoreniniti bolezni vodnih živali. Poleg tega pooblastilo omogoča določitev posebnih zahtev, ki jih mora nosilec dejavnosti ribogojne proizvodnje izpolnjevati, če želi svojo dejavnost tudi opravljati. Takšno pooblastilo mora, kjer je mogoče, dopolnjevati režim pooblastil ali biti vanj vključeno, ter katerega so države članice morebiti že uvedle v druge namene, na primer v sklopu okoljske zakonodaje. Poleg tega takšno pooblastilo ne bo predstavljajo dodatnega bremena za ribogojno industrijo, ob upoštevanju Predloga Direktive Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. januarja 2004 o storitvah na notranjem trgu[11] in zlasti člena 6 Direktive.

14. Države članice ne smejo odobriti pooblastila, če bi zadevna dejavnost povzročila nesprejemljivo tveganje za širjenje bolezni na druge živali iz ribogojstva ali prosto živeče vodne živali. Pred zavrnitvijo pooblastila je treba upoštevati ukrepe za ublažitev tveganja ali nadomestno umestitev zadevne dejavnosti.

15. Reja živali iz ribogojstva, ki so namenjene za prehrano ljudi, sodi na področje uporabe Uredbe (ES) št. 852/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o higieni živil[12], kot primarna pridelava. Obveznosti, ki jih posameznim nosilcem dejavnosti ribogojne proizvodnje nalaga ta direktiva, kot je vodenje evidence, in notranji sistemi, ki nosilcem dejavnosti ribogojne proizvodnje omogočajo, da pristojnim organom prikažejo, da se pomembne zahteve te direktive izpolnjujejo, morajo biti, kjer je mogoče, dopolnjene z obveznostmi, določenimi v Uredbi (ES) št. 852/2004.

16. Več pozornosti je treba posvetiti preprečevanju pojava bolezni kot njenemu nadzorovanju, ko je že izbruhnila. Zato je primerno, da se določi minimalne ukrepe za preprečevanje bolezni in ublažitev tveganja, ki jih je treba uporabljati v celotni ribogojni proizvodni verigi, od oploditve in izlege jajčec do predelave živali za prehrano ljudi, vključno s prevozom.

17. Za izboljšanje splošnega zdravja živali in omogočanja pomoči pri preprečevanju in nadzoru bolezni živali z izboljšanjem sledljivosti, mora biti premik živali iz ribogojstva evidentiran z uporabo usklajenega sistema za premik živali, kot je tisti, ki ga sedaj določa Direktiva Sveta 90/425/EGS z dne 26. junija 1990 o veterinarskih in zootehničnih pregledih, ki se zaradi vzpostavitve notranjega trga izvajajo v trgovini znotraj Skupnosti z nekaterimi živimi živalmi in proizvodi[13]. Kjer je primerno, morajo biti takšni premiki tudi predmet veterinarskih spričeval.

18. Za zagotavljanje pregleda nad stanjem bolezni, omogočanja hitrega odziva v primeru suma bolezni in zaščito gojilnic ali območij gojenja mehkužcev, ki imajo visok standard zdravja živali, je treba v vseh gojilnicah in na območjih gojenja mehkužcev uvesti spremljanje zdravja živali, ki temelji na tveganju.

19. Treba je zagotoviti, da se glavne bolezni vodnih živali na ravni Skupnosti ne širijo. Usklajene določbe v zvezi z zdravjem živali za dajanje na trg je zato treba določiti s posebnimi določbami, ki se uporabljajo za vrste, ki so dovzetne za te bolezni. Zato je treba sestaviti seznam takšnih bolezni in vrst, ki so dovzetne zanje.

20. Tovrstne bolezni vodnih živali v Skupnosti niso razširjene v enaki meri. Zato je treba upoštevati koncept držav članic, ki so razglašene za proste bolezni, pri obravnavanju delov zadevnega ozemlja, območja ali predela. Treba je določiti splošna merila in postopke za odobritev, ohranjanje, začasni odvzem, ponovno odobritev in odvzem takšnega statusa.

21. Za ohranjanje in izboljšanje splošnega zdravstvenega stanja vodnih živali v Skupnosti, je treba države članice, območja ali predele, ki so razglašeni za proste ene ali več bolezni s seznama, zaščititi pred vnosom takšne bolezni. Vseeno je pri izogibanju ustvarjanja nepotrebnih trgovinskih omejitev treba dovoliti izmenjavo živali iz ribogojstva med državami članicami, območji ali predeli, kjer je prisotna ena bolezen ali več bolezni, pod pogojem, da se med prevozom izvaja ukrepe za ublažitev tveganja.

22. Zakol in predelava živali iz ribogojstva, ki so predmet ukrepov za nadzor bolezni, lahko širita bolezni v predelovalnih obratih, med drugim zaradi odvajanja odpadnih vod, ki vsebujejo patogene. Zato je potrebno državam članicam zagotoviti dostop do predelovalnih obratov, ki imajo dovoljenje za zakol in predelavo, brez ogrožanja zdravstvenega stanja gojenih in prosto živečih vodnih živali, vključno z upoštevanjem odvajanja odpadnih voda.

23. Določitev nacionalnih referenčnih laboratorijev in laboratorijev Skupnosti mora prispevati k visoki kakovosti in enotnosti diagnostičnih rezultatov. Ta cilj se lahko doseže z dejavnostmi, kot je uporaba potrjenih diagnostičnih testov, in z organizacijo primerjalnih testov ter usposabljanjem laboratorijskega osebja.

24. Laboratoriji, ki so vključeni v preiskavo uradnih vzorcev, morajo delovati v skladu z mednarodno odobrenimi postopki ali merili, ki temeljijo na standardih izvedbe, in uporabljati diagnostične metode, ki so bile potrjene v največji možni meri. Za veliko število dejavnosti, ki so povezane s takšno preiskavo, sta Evropski odbor za standardizacijo (CEN) in Mednarodna organizacija za standardizacijo (ISO) izdelala evropske standarde (standardi EN) oziroma ISO standarde, ki so primerni za potrebe te direktive. Takšni standardi veljajo še zlasti za delovanje in ocenjevanje laboratorijev ter delovanje in akreditacijo nadzornih organov.

25. Za zagotavljanje zgodnjega odkrivanja kakršne koli morebitne bolezni vodnih živali je treba osebam, ki pridejo v stik z vodnimi živalmi dovzetnih vrst, naložiti obveznost, da pristojne organe obvestijo o sumljivih primerih. Države članice morajo opravljati rutinske preglede z namenom zagotavljanja, da so nosilci dejavnosti ribogojne proizvodnje seznanjeni s splošnimi predpisi o nadzoru bolezni in biološki varnosti, ki so določeni v tej direktivi, in jih tudi uporabljajo.

26. Širjenje neeksotične, toda nevarne bolezni živali iz ribogojstva je treba preprečiti takoj, ko izbruhne, z natančnim spremljanjem premikanja živih živali in proizvodov iz ribogojstva ter uporabe opreme, ki bi bila lahko okužena. Izbira ukrepov, ki jih uporabi pristojni organ, mora biti odvisna od epidemiološkega stanja v zadevni državi članici.

27. Za izboljšanje zdravstvenega stanja živali v Skupnosti je primerno, da države članice za priznavanje na ravni Skupnosti predložijo programe, ki temeljijo na epidemiologiji in so namenjeni nadzoru ter izkoreninjenju nekaterih bolezni.

28. Za bolezni, ki niso predmet nadzornih ukrepov Skupnosti, vendar imajo lokalni pomen, mora ribogojna industrija s pomočjo pristojnih organov držav članic prevzeti večjo odgovornost pri nadzorovanju takšnih bolezni s samourejanjem in razvojem „kodeksov ravnanja“. Vseeno bi bilo morebiti potrebno, da države članice do uvedbe takšnih kodeksov izvajajo nekatere nadzorne ukrepe. Takšni nacionalni nadzorni ukrepi morajo biti upravičeni, nujni in v skladu z zastavljenimi cilji ter ne smejo vplivati na trgovino med državami članicami.

29. Znanje v zvezi z doslej neznanimi boleznimi vodnih živali se nenehno razvija. Zato morajo države članice v primeru takšnih nastajajočih bolezni uporabljati nadzorne ukrepe. Takšni ukrepi morajo biti hitri in prilagojeni posameznemu primeru, ohranjati pa se jih sme le toliko časa, kot je potrebno za dosego njihovega cilja. Ker lahko takšne nastajajoče bolezni vplivajo tudi na druge države članice, je treba vse države članice in Komisijo obvestiti o obstoju nastajajoče bolezni in kakršnih koli sprejetih nadzornih ukrepih.

30. Potrebno in primerno je, da se za doseganje osnovnega cilja ohranjanja in, v primeru izbruha, hitrega vračanja k statusu države, proste bolezni, določi predpise o ukrepih za povečanje pripravljenosti na bolezen. Nadzorovanje izbruhov mora biti kar se da hitro, če je potrebno, s cepljenjem v izrednih razmerah, z namenom omejiti škodljive učinke pridelave živih živali in proizvodov iz ribogojstva ter njihovega trgovanja.

31. Direktiva 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v veterinarski medicini[14] in Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila[15], zahteva, da morajo skoraj vsa zdravila za uporabo v veterinarski medicini, ki so dana na trg Skupnosti, imeti dovoljenje za trženje. Na splošno morajo vsa cepiva, ki se uporabljajo v Skupnosti, imeti dovoljenje za trženje. Vseeno lahko države članice dovolijo uporabo proizvoda brez dovoljenja za trženje v primeru resne epidemije in pod določenimi pogoji, ki so v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004. Cepiva za eksotične in nastajajoče bolezni živali iz ribogojstva lahko sodijo na to področje odstopanja.

32. Ta direktiva mora predpisati določbe za zagotavljanje potrebne stopnje pripravljenosti za učinkovito ukrepanje v izrednih razmerah, ki so povezane z enim izbruhom ali več izbruhi resne eksotične ali nastajajoče bolezni, ki ogroža ribogojstvo, zlasti z izdelavo načrtov ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih za njihovo izkoreninjenje. Takšne načrte ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih je treba redno pregledovati in posodabljati.

33. Kjer je nadzor resnih bolezni vodnih živali predmet usklajenih ukrepov Skupnosti za izkoreninjenje bolezni, je treba državam članicam dovoliti, da uporabljajo finančne prispevke Skupnosti v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. xxxx/200Y o Evropskem skladu za ribištvo[16]. Kakršna koli prošnja za podporo Skupnosti mora biti predmet podrobnega pregleda v zvezi z usklajenostjo z določbami o nadzoru, ki jih določa ta direktiva.

34. Žive živali in proizvodi iz ribogojstva, ki se uvažajo iz tretjih držav, ne smejo predstavljati nevarnosti za zdravje vodnih živali v Skupnosti. V ta namen mora ta direktiva določiti ukrepe za preprečevanje vnosa epizootske bolezni.

35. Za zaščito zdravstvenega stanja vodnih živali v Skupnosti je treba dodatno zagotoviti, da pošiljke živih živali iz ribogojstva, ki potujejo po Skupnosti, izpolnjujejo pomembne zahteve v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki veljajo za zadevne vrste.

36. Uvozni pogoji morajo biti v skladu s Sporazumom SPS. Ta direktiva mora zato upoštevati Mednarodni kodeks zdravstvenega varstva vodnih živali in Priročnik diagnostičnih testov za vodne živali OIE.

37. Dajanje na trg okrasnih vodnih živali vključuje številne vrste, pogosto tropske vrste, ki se uporabljajo izključno v okrasne namene. Te okrasne vodne živali običajno živijo v zasebnih akvarijih ali ribnikih, vrtnarskih centrih ali razstavnih akvarijih in niso neposredno v stiku z vodami Skupnosti. Zato okrasne vodne živali, ki živijo v takšnih pogojih, ne predstavljajo enakega tveganja za druge ribogojne sektorje ali prostoživeče živali Skupnosti. Zato je primerno, da se ne predvidi posebnih določb, ki se uporabljajo za dajanje na trg, prevoz in uvoz okrasnih vodnih živali, ki živijo v takšnih pogojih.

38. Vseeno bi okrasne vodne živali, ki živijo zunaj zaprtih sistemov ali akvarijev in so v neposrednem stiku z naravnimi vodami Skupnosti, lahko prestavljale tveganje za ribogojstvo ali prostoživeče živali Skupnosti. To še zlasti velja za populacijo krapov ( Cyprinidae ), ker so priljubljene okrasne ribe, kot je koi krap, dovzetne za nekatere bolezni in vplivajo na druge vrste krapa, ki so gojene v Skupnosti ali živijo prosto. V takšnih primerih morajo veljati splošne določbe te direktive.

39. Uvedba elektronskih sredstev za izmenjavo podatkov je ključnega pomena pri poenostavitvi in prinaša koristi ribogojni industriji ter pristojnim organom. Za izpolnjevanje te obveznosti je treba uvesti skupna merila.

40. Države članice morajo določiti predpise o kaznih za kršitve določb te direktive in zagotoviti njihovo izvajanje. Kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne.

41. V skladu z načelom sorazmernosti je potrebno in primerno, da se za doseganje osnovnih ciljev te direktive zagotovi približevanje konceptov, načel in postopkov, ki ustvarjajo skupno podlago za zakonodajo Skupnosti v zvezi z zdravstvenim varstvom vodnih živali. Ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev v skladu s členom 5(3) Pogodbe.

42. Ukrepe, potrebne za izvajanje te direktive, je treba sprejeti skladno s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil[17].

43. Primerno je, da se posodobi zakonodajo Skupnosti v zvezi z zdravstvenim varstvom živali in proizvodov iz ribogojstva. V skladu s tem je treba razveljaviti direktive 91/67/EGS, 93/53/EGS in 95/70/ES in jih nadomestiti s to direktivo –

SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:

Poglavje I Vsebina, področje uporabe in opredelitve pojmov

Člen 1Vsebina

1. Ta direktiva določa:

a) zahteve v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki veljajo pri dajanju na trg, uvozu ter prevozu živali in proizvodov iz ribogojstva;

b) najmanjše preventivne ukrepe, katerih cilj je povečati ozaveščenost in pripravljenost pristojnih organov, nosilcev dejavnosti ribogojne proizvodnje in drugih, povezanih s to industrijo, v zvezi z boleznimi živali iz ribogojstva;

c) najmanjše nadzorne ukrepe, ki veljajo v primeru suma ali pojavitve izbruha določenih bolezni vodnih živali.

2. Države članice lahko sprejemajo strožje ukrepe na področju, ki jih pokrivajo poglavje II, člen 13 in poglavje V, če takšni ukrepi ne vplivajo na trgovino z drugimi državami članicami.

Člen 2 Področje uporabe

1. Ta direktiva ne velja za:

a) okrasne vodne živali, gojene v nekomercialnih akvarijih;

b) prosto živeče vodne živali, zajete ali ulovljene za neposreden vstop v prehranjevalno verigo;

c) vodne živali, ujete za proizvodnjo ribje moke, ribjega olja in podobnih proizvodov.

2. Poglavje II, oddelki 1 do 4 poglavja III ter poglavji IV in VII ne veljajo za okrasne vodne živali v trgovinah s hišnimi živalmi, vrtnih centrih ali komercialnih akvarijih:

a) brez kakršnega koli neposrednega stika z naravnimi vodami v Skupnosti; ali

b) opremljenih s sistemi za čiščenje odpadnih voda.

3. Ta direktiva se uporablja brez vpliva na določbe o ohranjanju vrst ali vnosu tujerodnih vrst.

Člen 3 Opredelitve pojmov

1. V tej direktivi veljajo naslednje opredelitve pojmov:

1) „ribogojstvo“ pomeni rejo ali gojenje vodnih organizmov z uporabo metod za povečanje proizvodnje navedenih organizmov prek naravnih zmogljivosti okolja in kjer ostanejo organizmi last ene ali več fizičnih ali pravnih oseb v fazi reje ali gojenja, do zajetja in vključno z njim;

2) „živali iz ribogojstva“ vključujejo vse življenjske faze, vključno z ikrami in spermo/gametami, katere koli vodne živali v gojilnici ali na območju gojenja mehkužcev, vključno s kakršno koli prosto živečo živaljo, ki je namenjena za gojilnice ali območje gojenja mehkužcev;

3) „dejavnost ribogojne proizvodnje“ pomeni vsako dejavnost, pridobitno ali nepridobitno, javno ali zasebno, pri kateri se opravlja kakršna koli dejavnost v zvezi z rejo živali iz ribogojstva;

4) „nosilec dejavnosti ribogojne proizvodnje“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki je odgovorna za to, da se zagotovi izpolnjevanje zahtev te direktive znotraj ribogojne proizvodnje, ki jo nadzoruje;

5) „vodna žival“ pomeni:

a) ribe, ki spadajo v razred Agnatha ( brezčeljustnice) , Chondrichytes ( hrustančnice) in Osteichtyes ( kostnice) ;

b) mehkužci iz skupine Mollusca ;

c) raki iz razreda Crustacea ;

6) „pooblaščeni predelovalni obrat“ pomeni katero koli dejavnost:

a) odobreno ali pooblaščeno v skladu s členom 4 Uredbe (ES) št. 853/2004 za predelavo živali iz ribogojstva, namenjeno prehrani; in

b) pooblaščeno v skladu s členoma 4 in 5 te direktive;

7) „pooblaščeni nosilec predelovalnega obrata“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki je odgovorna za to, da se zagotovi izpolnjevanje zahtev te direktive znotraj pooblaščenega predelovalnega obrata, ki ga nadzoruje;

8) „gojilnica“ pomeni vsako površino, zaprto območje ali objekt, ki ga upravlja nosilec dejavnosti ribogojne proizvodnje in v katerem se gojijo živali iz ribogojstva za tržišče, pri tem pa so izključena področja, kjer zajete ali ulovljene prosto živeče vodne živali, namenjene prehrani ljudi, brez hranjenja čakajo na zakol;

9) „gojenje“ pomeni rejo živali iz ribogojstva v gojilnici ali na območju gojenja mehkužcev;

10) „območje gojenja mehkužcev“ pomeni gojitveno območje ali območje za ponovno nasaditev, na katerem nosilci dejavnosti ribogojne proizvodnje delujejo na podlagi skupnega sistema biološke varnosti;

11) „okrasne vodne živali“ so vodne živali, ki so gojene ali dane na trg le v okrasne namene;

12) „dajanje na trg“ pomeni prodajo, vključno s ponujanjem za prodajo ali kakršno koli drugo obliko prenosa, brezplačnega ali ne, in premika živali iz ribogojstva;

13) „gojitveno območje“ pomeni katero koli morje, delto ali laguno, ki vsebuje naravne gojilnice mehkužcev ali kraje za gojenje mehkužcev, iz katerih se mehkužci nabirajo;

14) „lovišča z dopolnilnim vlaganjem“ pomeni ribnike, jezera in neograjene vode, ki se jih vzdržuje z vnosom vodnih živali, namenjenih predvsem rekreacijskim dejavnostim in ne ohranitvi ali izboljšanju naravne populacije;

15) „območje za ponovno nasaditev“ je katero koli morje, delta ali laguna z vidno označenimi mejami, omejenimi z bojami, stebri ali drugimi pritrjenimi sredstvi, ki se uporablja izključno za naravno prečiščevanje živih mehkužcev;

16) „prosto živeče vodne živali“ so vodne živali, ki niso živali iz ribogojstva.

2. V tej direktivi veljajo tudi tehnične opredelitve pojmov, določene v Prilogi I.

Poglavje IIDejavnosti ribogojne proizvodnje in pooblaščeni predelovalni obrati

Člen 4Pooblastilo dejavnosti ribogojne proizvodnje in predelovalnih obratov

1. Države članice zagotavljajo, da ima vsaka dejavnost ribogojne proizvodnje ustrezno pooblastilo s strani pristojnega organa v skladu s členom 5.

Kjer je to primerno, lahko takšno pooblastilo pokriva več dejavnosti ribogojne proizvodnje mehkužcev na območju gojenja mehkužcev.

Vseeno so odpremni centri, obrati za prečiščevanje in podobne dejavnosti znotraj območja gojenja mehkužcev pooblaščeni posamezno.

2. Države članice na svojem območju zagotavljajo pooblastitev zadostnega števila predelovalnih obratov za zakol in predelavo živali iz ribogojstva, zajetih ali ujetih zaradi nadzora bolezni, v skladu s poglavjem V.

Navedenim pooblaščenim predelovalnim obratom izda pooblastilo pristojni organ v skladu s členom 5.

3. Države članice zagotavljajo, da imajo dejavnosti ribogojne proizvodnje in predelovalni obrati enotno številko pooblastila.

4. Države članice lahko zahtevajo, da morajo biti objekti, ki niso dejavnost ribogojne proizvodnje, kjer vodne živali niso namenjene trgu, in lovišča z dopolnilnim vlaganjem, registrirani pri pristojnem organu.

V tem primeru se ob upoštevanju vrste, značilnosti in okoliščin zadevnega objekta ali lovišča z dopolnilnim vlaganjem in tveganja za širjenje bolezni vodnih živali na druge populacije vodnih živali kot rezultat njegovega delovanja smiselno uporabljajo določbe te direktive.

5. V primeru neizpolnjevanja določb te direktive ravna pristojni organ v skladu s členom 54 Uredbe (ES) št. 882/2004.

Člen 5 Pogoji za pridobitev pooblastila

1. Države članice zagotavljajo, da pooblastila, določena v členu 4(1) in (3), pristojni organi odobrijo le, če nosilec dejavnosti ribogojne proizvodnje ali pooblaščeni nosilec predelovalnega obrata:

a) izpolnjuje ustrezne zahteve iz členov 8, 9 in 10;

b) uporablja sistem, ki omogoča, da pristojnemu organu dokaže izpolnjevanje navedenih ustreznih zahtev;

c) ostaja pod nadzorom pristojnega organa, ki izvaja dolžnosti, določene v členu 54(1).

2. Pooblastilo se ne odobri, če bi zadevna dejavnost povzročila nesprejemljivo tveganje za širjenje bolezni na gojilnice, območja gojenja mehkužcev ali prosto živeče staleže vodnih živali v bližini gojilnice ali območja gojenja mehkužcev.

Vseeno je treba pred zavrnitvijo pooblastila upoštevati ukrepe za ublažitev tveganja, vključno z možno nadomestno umestitvijo zadevne dejavnosti.

3. Države članice zagotavljajo, da nosilec dejavnosti ribogojne proizvodnje ali pooblaščeni nosilec predelovalnega obrata predloži vse ustrezne podatke, s čimer se pristojnemu organu omogoči ocenitev izpolnjevanja pogojev za pridobitev pooblastila, vključno s predložitvijo zahtevanih podatkov pristojnemu organu v skladu s Prilogo II.

Člen 6Register

Države članice pripravijo in posodabljajo register dejavnosti ribogojne proizvodnje in pooblaščenih predelovalnih obratov, ki vsebuje vsaj podatke, določene v Prilogi II.

Za namen zahtev o sledljivosti, določenih v členu 14, je vsebina tega registra na voljo drugim državam članicam in Komisiji.

Člen 7Nadzor

Pristojni organ nadzoruje dejavnosti ribogojne proizvodnje in pooblaščene predelovalne obrate.

Takšen nadzor vključuje vsaj redne preglede in revizije. Pogostnost takšnih pregledov in revizij se določi ob upoštevanju tveganja, ki ga povzročata dejavnost ribogojne proizvodnje in pooblaščeni predelovalni obrat v zvezi z širjenjem bolezni na vodne živali v bližini dejavnosti ribogojne proizvodnje ali pooblaščenega predelovalnega obrata.

Člen 8 Obveznosti evidentiranja

1. Države članice zagotavljajo, da nosilci ribogojne dejavnosti vodijo evidenco:

a) vseh premikov živali in proizvodov iz ribogojstva na gojilnice ali območja gojenja mehkužcev in iz njih;

b) smrtnosti vsake epidemiološke enote kot pomembnega dejavnika za vrsto proizvodnje;

c) rezultatov sistema nadziranja zdravja živali na podlagi tveganja iz člena 10.

2. Države članice zagotavljajo, da pooblaščeni nosilci predelovalnih obratov vodijo evidenco vseh premikov živali in proizvodov iz ribogojstva v takšne obrate in iz njih.

3. Države članice zagotavljajo, da pri prevozu živali iz ribogojstva prevozniki vodijo evidenco:

a) smrtnosti med prevozom, kot je to izvedljivo glede na vrsto prevoza in vrsto živali, ki se prevažajo;

b) gojilnic, območij gojenja mehkužcev in predelovalnih obratov, obiskanih s prevoznim sredstvom;

c) vsake menjave vode med prevozom, zlasti virov sveže vode in izpustov vode.

Člen 9 Dobra higienska praksa

Države članice zagotavljajo, da dejavnosti ribogojne proizvodnje in pooblaščeni predelovalni obrati izvajajo dobro higiensko prakso kot pomemben dejavnik zadevne dejavnosti za preprečitev vnosa in širjenja bolezni.

Člen 10 Sistem nadziranja zdravja živali

1. Države članice zagotavljajo, da se sistem nadziranja zdravja živali na podlagi tveganja uporablja v vseh gojilnicah in na vseh območjih gojenja mehkužcev, kot je primerno glede na vrsto proizvodnje.

2. Cilj sistema nadziranja zdravja živali na podlagi tveganja je prepoznavanje:

a) kakršnega koli porasta smrtnosti v vseh gojilnicah in na vseh območjih gojenja mehkužcev, kot je primerno glede na vrsto proizvodnje;

b) bolezni, naštetih v delu II Priloge III, v gojilnicah in na območjih gojenja mehkužcev, kjer obstajajo vrste, dovzetne za navedene bolezni.

3. Najmanjše zahteve za sistem nadziranja zdravja živali, za bolezni, naštete v delu II Priloge III, na podlagi načel iz Priloge IV, se lahko sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 62(2).

Poglavje IIIZahteve v zvezi z zdravstvenim varstvom živali za dajanje živali in proizvodov iz ribogojstva na trg

ODDELEK 1 SPLOšNE DOLOčBE

Člen 11 Področje uporabe

1. Če ni določeno drugače, velja to poglavje le za tiste bolezni in zanje dovzetne vrste, ki so naštete v delu II Priloge III.

2. Države članice lahko dovolijo, da se dajo pod strogim nadzorom pristojnega organa v znanstvene namene na trg živali in proizvodi iz ribogojstva, ki niso v skladu s tem poglavjem.

Pristojni organ zagotavlja, da takšno dajanje na trg ne ogroža zdravstvenega stanja vodnih živali v zvezi z boleznimi, naštetimi v delu II Priloge III, v namembnem kraju ali pri prevozu.

Vsak takšen premik med državami članicami se zgodi s predhodnim obvestilom pristojnih organov zadevnih držav članic.

Člen 12 Splošne zahteve za dajanje živali iz ribogojstva na trg

1. Države članice zagotavljajo, da dajanje živali in proizvodov iz ribogojstva na trg ne ogroža zdravstvenega stanja vodnih živali v zvezi z boleznimi, naštetimi v delu II Priloge III, v namembnem kraju.

2. Živali iz ribogojstva se naselijo v drugo gojilnico ali na drugo območje gojenja mehkužcev le z enakim ali nižjim priznanim zdravstvenim stanjem v primerjavi z izvirno gojilnico ali območjem gojenja mehkužcev.

Člen 13 Zahteve za preprečevanje bolezni v zvezi s prevozom

1. Države članice zagotavljajo, da:

a) veljajo med prevozom živali iz ribogojstva potrebni ukrepi za preprečevanje bolezni, da se ne spremeni zdravstveno stanje navedenih živali med prevozom in se zmanjša tveganje za širjenje bolezni;

b) se živali iz ribogojstva prevažajo pod pogoji, ki ne spreminjajo ali ogrožajo njihovega zdravstvenega stanja v namembnem kraju ali, kjer je to primerno, med prevozom.

Ta odstavek velja tudi za tiste bolezni in zanje dovzetne vrste, ki niso naštete v delu II Priloge III.

2. Države članice zagotavljajo, da se kakršna koli menjava vode med prevozom izvede na takšnem mestu in pod takšnimi pogoji, da ni ogroženo zdravstveno stanje:

a) živali iz ribogojstva, ki se prevažajo;

b) katere koli vodne živali na mestu menjave vode;

c) vodnih živali v namembnem kraju.

Člen 14 Sledljivost in izdaja spričevala

1. Države članice zagotavljajo, da se dajanje živali iz ribogojstva, namenjenih gojenju in obnovi staleža, na trg, vključno s premiki mehkužcev med območji gojenja mehkužcev, sporoči preko računalniško podprtega sistema iz člena 20(1) Direktive Sveta 90/425/EGS.

2. Odstavek 1 tega člena velja tudi za živali iz ribogojstva, dane na trg za prehrano ljudi v skladu s točko (a) člena 18(1), točko (a) člena 18(2) in členom 19(2).

3. Odstavek 1 ne velja, kadar gre za premik živali iz ribogojstva znotraj območja gojenja mehkužcev ali med različnimi gojilnicami enega samega nosilca dejavnosti ribogojne proizvodnje, če so območja gojenja mehkužcev ali gojilnice v isti državi članici in, kjer je to primerno, na istem območju ali v istem predelu, prostem bolezni.

Nosilec dejavnosti ribogojne proizvodnje takšne premike evidentira.

4. Države članice zagotavljajo, da je za vnos živali iz ribogojstva, namenjenih gojenju in obnovi staleža, v države članice, na območja in v predele, razglašene za proste bolezni, v skladu s členoma 49 in 50, potrebno veterinarsko spričevalo.

5. Ta člen velja tudi za tiste bolezni in zanje dovzetne vrste, ki niso naštete v delu II Priloge III.

ODDELEK 2 ŽIVALI IZ RIBOGOJSTVA, NAMENJENE GOJENJU IN OBNOVI STALEŽA

Člen 15 Splošne zahteve za dajanje živali iz ribogojstva na trg za gojenje in obnovo staleža

1. Države članice zagotavljajo, da živali iz ribogojstva, dane na trg za gojenje, ne prihajajo iz gojilnice ali z območja gojenja mehkužcev s povečano smrtnostjo ali kliničnim izbruhom kakršne koli bolezni v 31 dneh, preden se dajo na trg, razen če takšne živali niso iz tistega dela gojilnice ali območja gojenja mehkužcev, ki je epidemiološko neodvisen od dela s povečano smrtnostjo ali kliničnimi znaki bolezni.

Ta odstavek velja tudi za tiste bolezni in zanje dovzetne vrste, ki niso naštete v delu II Priloge III.

2. Države članice zagotavljajo, da živali iz ribogojstva, namenjene uničenju ali zakolu v skladu z ukrepi za nadzor bolezni iz poglavja V, niso dane na trg za gojenje in obnovo staleža.

3. Živali iz ribogojstva se lahko izpustijo na prostost in na lovišča z dopolnilnim vlaganjem za obnovo staleža, če:

a) izpolnjujejo zahteve iz odstavka 1;

b) prihajajo iz gojilnic ali z območij gojenja mehkužcev z zdravstvenim stanjem, ki je vsaj enak zdravstvenemu stanju v vodah, v katere se jih izpusti.

Vseeno lahko države članice odločijo, da prihajajo živali iz ribogojstva z območja ali iz predela, razglašenega za prostega bolezni v skladu s členom 49 ali 50.

Člen 16Vnos vrst živali iz ribogojstva, ki so dovzetne za bolezni, na območja, prosta bolezni

1. Za vnos vrst živali iz ribogojstva, ki so dovzetne za bolezni, v državo članico, na območje ali v predel, razglašen za prostega določene bolezni v skladu s členom 49 ali 50, morajo te živali izvirati iz druge države članice, območja ali predela, prav tako razglašenega za prostega te bolezni.

2. Odstavek 1 ne velja, kjer se lahko znanstveno utemelji, da vrste, dovzetne za bolezni, v določenih življenjskih fazah ne prenašajo zadevne bolezni.

Seznam vrst in življenjskih faz, na katere se lahko nanaša prvi pododstavek, se sprejme in, kadar je to potrebno, spremeni glede na znanstveni in tehnološki razvoj v skladu s postopkom iz člena 62(2).

Člen 17Vnos vrst živali iz ribogojstva, ki niso dovzetne za bolezni, na območja, prosta bolezni

1. Kjer znanstveni podatki ali praktične izkušnje utemeljujejo, da so lahko vrste, ki v delu II Priloge III niso naštete kot dovzetne za bolezni, odgovorne za pasivni prenos določene bolezni, takšne vrste prenašalke, kadar so vnešene v državo članico, na območje ali v predel, razglašen za prostega zadevne bolezni v skladu s členom 49 ali 50:

a) izvirajo iz druge države članice, območja ali predela, prav tako razglašenega za prostega te določene bolezni; ali

b) ostanejo v karantenskih obratih v vodi brez zadevnega patogena, dokler ne postane stopnja tveganja za pasivni prenos določene bolezni sprejemljiva.

2. Odstavek 1 ne velja, kjer znanstveni podatki ali praktične izkušnje utemeljujejo, da vrste prenašalke v določenih življenjskih fazah ne prenašajo zadevne bolezni.

3. Seznam vrst prenašalk in življenjskih faz, na katere se nanaša ta člen, se sprejme in, kadar je to potrebno, spremeni glede na znanstveni in tehnološki razvoj v skladu s postopkom iz člena 62(2).

ODDELEK 3 ŽIVALI IN PROIZVODI IZ RIBOGOJSTVA, NAMENJENI PREHRANI LJUDI

Člen 18 Živali in proizvodi iz ribogojstva, dani na trg za nadaljnjo predelavo pred prehrano ljudi

1. Države članice zagotavljajo, da se lahko vrste živali iz ribogojstva, ki so dovzetne za eno ali več neeksotičnih bolezni, naštetih v delu II Priloge III, in proizvodi iz njih dajo na trg za nadaljnjo predelavo v državi članici, na območju ali v predelu, razglašenem za prostega navedenih bolezni v skladu s členom 49 ali 50, če izpolnjujejo enega od naslednjih pogojev:

a) živali izvirajo iz druge države članice, območja ali predela, razglašenega za prostega zadevne bolezni;

b) njihova predelava v pooblaščenem predelovalnem obratu poteka pod pogoji, ki preprečujejo širjenje bolezni;

c) na področju rib: zakol in odstranitev drobovja pred odpremo;

d) na področju mehkužcev in rakov: so odpremljeni kot nepredelani ali predelani proizvodi.

2. Države članice zagotavljajo, da se lahko vrste živali iz ribogojstva, ki so dovzetne za eno ali več neeksotičnih bolezni, naštetih v delu II Priloge III, in se dajo na trg za nadaljnjo predelavo v državi članici, na območju ali v predelu, razglašenem za prostega navedene bolezni v skladu s členom 49 ali 50, le začasno skladiščijo na kraju predelave, če:

a) živali izvirajo iz druge države članice, območja ali predela, razglašenega za prostega zadevne bolezni; ali

b) so začasno nastanjene v odpremnih centrih, obratih za prečiščevanje ali podobnih dejavnostih, ki so opremljene s sistemom za čiščenje odpadnih voda, zmožnim inaktivirati zadevni patogen, ali kjer so odpadne vode predmet drugih vrst ravnanja, ki zmanjšujejo tveganje za prenos bolezni v naravne vode na sprejemljivo raven.

Člen 19Živali in proizvodi iz ribogojstva, dani na trg za prehrano ljudi brez nadaljnje predelave

1. Ta oddelek ne velja, kjer se vrste živali iz ribogojstva, dovzetne za eno ali več bolezni, naštetih v delu II Priloge III, ali proizvodi iz njih dajo na trg za prehrano ljudi brez nadaljnje predelave, če so v embalaži za prodajo na drobno, ki je v skladu z določbami za embaliranje in označevanje iz Uredbe (ES) št. 853/2004.

2. Kjer so vrste živih mehkužcev in rakov, dovzetne za eno ali več bolezni, naštetih v delu II Priloge III, začasno premeščene v vode Skupnosti ali naseljene v odpremne centre, obrate za prečiščevanje ali podobne dejavnosti, so v skladu s členom 18(2).

ODDELEK 4 PROSTO ŽIVEČE VODNE ŽIVALI

Člen 20 Izpust prosto živečih vodnih živali v državah članicah, na območjih ali v predelih, razglašenih za proste bolezni

1. Vrste prosto živečih vodnih živali, dovzetne za eno ali več bolezni, naštetih v delu II Priloge III, in ujete v državi članici, na območju ali v predelu, ki ni bil razglašen za prostega bolezni v skladu s členom 49 ali 50, se namestijo v karanteno v ustrezne objekte pod nadzorom pristojnega organa, dokler ne postane stopnja tveganja za prenos bolezni sprejemljiva, da se jih lahko izpusti v gojilnico v državi članici, na območju ali v predelu, razglašenem za prostega zadevne bolezni v skladu s členom 49 ali 50.

2. Države članice lahko dovolijo tradicionalno dejavnost ekstenzivnega lagunskega ribogojstva brez karantene iz odstavka 1, če se izvede analiza tveganja in to ni večje od pričakovanega tveganja iz uporabe odstavka 1.

ODDELEK 5 OKRASNE VODNE ŽIVALI

Člen 21 Dajanje okrasnih vodnih živali na trg

1. Države članice zagotavljajo, da dajanje okrasnih vodnih živali na trg ne ogroža zdravstvenega stanja vodnih živali v zvezi z boleznimi, naštetimi v delu II Priloge III.

2. Ta člen velja tudi za bolezni, ki niso naštete v delu II Priloge III.

Poglavje IVVnos živali in proizvodov iz ribogojstva v Skupnost iz tretjih držav

Člen 22Splošne zahteve za vnos živali in proizvodov iz ribogojstva iz tretjih držav

Države članice zagotovijo, da so živali in proizvodi iz ribogojstva v Skupnost vnesene le iz tretjih držav ali iz delov tretjih držav s seznama, ki je sestavljen in se posodablja v skladu s postopkom iz člena 62(2).

Člen 23 Seznam tretjih držav in delov tretjih držav, iz katerih je dovoljen vnos živali in proizvodov iz ribogojstva

1. Tretja država ali del tretje države je na seznamu iz člena 22 le, če Skupnost presodi, da je ta država ali del tretje države dokazal, da pristojni organ zagotavlja ustrezna jamstva glede na skladnost z ustreznimi zahtevami v zvezi z zdravstvenim varstvom živali iz zakonodaje Skupnosti.

2. Komisija lahko odloči, če je za oceno tretje države ali dela tretje države iz odstavka 1 potreben inšpekcijski pregled, kakor je predviden v členu 58(2).

3. Pri sestavljanju ali posodabljanju seznamov iz člena 22 je treba upoštevati zlasti:

a) zakonodajo tretje države;

b) organizacijo pristojnega organa ter njihovih inšpekcijskih služb v tretji državi, pooblastila teh služb, nadzor nad njimi, in sredstva, ki so jim na voljo, vključno s človeškimi viri, za učinkovito uporabo njihove zakonodaje;

c) dejanske zahteve v zvezi z zdravstvenim varstvom vodnih živali, ki veljajo za proizvodnjo, ravnanje z, skladiščenje in odpošiljanje živih živali iz ribogojstva, namenjenih v Skupnost;

d) zagotovila, ki jih lahko da pristojni organ tretje države glede skladnosti ali enakovrednosti z ustreznim zdravstvenim stanjem vodnih živali;

e) vse izkušnje pri trženju živih vodnih živali iz tretje države ter rezultate izvedenih uvoznih kontrolnih pregledov;

f) rezultate presoje Skupnosti, zlasti rezultate presoje pristojnih organov zadevnih tretjih držav ali, če Komisija tako zahteva, poročilo o kakršnem koli izvedenem inšpekcijskem pregledu, ki ga predložijo pristojni organi tretjih držav;

g) zdravstveno stanje gojenih in prosto živečih vodnih živali v tretji državi, ob upoštevanju zlasti eksotičnih bolezni živali ter vseh vidikov splošnega zdravstvenega stanja vodnih živali v državi, ki bi lahko predstavljale tveganje za zdravstveno stanje vodnih živali v Skupnosti;

h) pravilnost, hitrost in točnost, s katerimi tretja država priskrbi podatke o obstoju nalezljivih ali kužnih bolezni vodnih živali na svojem ozemlju, zlasti bolezni s seznama Svetovne organizacije za zdravje živali (OIE);

i) veljavna pravila o preprečevanju in nadzoru bolezni vodnih živali v tretji državi ter njihovo izvajanje, vključno s pravili o uvozu iz drugih držav.

4. Komisija poskrbi za najnovejšo različico vseh seznamov, sestavljenih ali posodobljenih v skladu s členom 22, ki mora biti na voljo javnosti.

5. Seznam, sestavljen v skladu s členom 22, je lahko združen z drugimi seznami, sestavljenimi za namene zdravstvenega varstva živali in javnozdravstvene namene.

Člen 24Dokumenti

1. Dokument, ki vsebuje veterinarsko spričevalo, je priložen pošiljkam živali in proizvodov iz ribogojstva ob njihovem prihodu v Skupnost.

2. Veterinarsko spričevalo potrjuje, da pošiljka izpolnjuje:

a) zahteve, določene za takšno blago v skladu s to direktivo; in

b) katere koli posebne uvozne pogoje, določene v skladu s točko (a) člena 25.

3. Dokument lahko vključuje podrobnosti, zahtevane v skladu z ostalimi določbami zakonodaje Skupnosti v zvezi z javnim zdravjem in zdravjem živali.

Člen 25 Podrobna pravila

Po potrebi se lahko določijo podrobna pravila za uporabo tega poglavja v skladu s postopkom iz člena 62(2). Ta pravila lahko zadevajo zlasti:

a) posebne uvozne pogoje za vsako tretjo državo, njihove dele ali skupine tretjih držav;

b) merila za uvrščanje tretjih držav in njihovih delov v zvezi z boleznimi vodnih živali;

c) uporabo elektronskih dokumentov;

d) vzorce veterinarskih spričeval in ostale dokumente;

e) postopke in izdajanje spričeval za prevoz.

Poglavje VPrijavljanje in najmanjši ukrepi za nadzor bolezni vodnih živali

ODDELEK 1 PRIJAVLJANJE BOLEZNI

Člen 26 Obveščanje na nacionalni ravni

1. Države članice zagotovijo, da:

a) če so razlogi za sum o prisotnosti bolezni iz dela II Priloge III ali je takšna bolezen pri vodnih živalih potrjena, je treba ta sum takoj sporočiti pristojnemu organu;

b) če se pri živalih iz ribogojstva poveča umrljivost, je treba to takoj sporočiti pristojnemu organu ali zasebnemu veterinarju za nadaljnje preiskave.

2. Države članice zagotovijo, da obveznosti za prijavljanje zadev iz odstavka 1 veljajo za:

a) lastnika ali katero koli osebo, ki skrbi za vodne živali;

b) katero koli osebo, ki spremlja živali iz ribogojstva med prevozom;

c) veterinarje in ostale strokovnjake, ki so vključeni v zdravstvene službe za vodne živali;

d) uradne veterinarje in višje uslužbence v veterinarskih ali ostalih javnih ali zasebnih laboratorijih;

e) vse ostale osebe, katerih poklic je povezan z vodnimi živalmi, dovzetnimi za bolezni, ali s proizvodi takšnih živali.

Člen 27Obveščanje drugih držav članic, Komisije in držav članic EFT A

Države članice obvestijo druge države članice, Komisijo in članice Evropskega združenja za prosto trgovino (EFTA) v roku 24 ur v primeru potrditve:

a) eksotične bolezni iz dela II Priloge III;

b) neeksotične bolezni iz dela II Priloge III, če je bila zadevna država članica, območje ali predel razglašen za prosto bolezni.

ODDELEK 2 SUM NA BOLEZEN IZ SEZNAMA

Člen 28 Začetni nadzorni ukrepi

Države članice zagotovijo, da se v primeru suma na eksotično bolezen iz dela II Priloge III ali v primeru suma na neeksotično bolezen iz dela II Priloge III v državah članicah, na območjih ali v predelih, ki so razglašeni za proste bolezni:

a) odvzame vzorce in jih pregleda v laboratorijih, določenih v skladu s členom 57;

b) do rezultatov pregleda iz točke (a):

i) v gojilnici ali na območju gojenja mehkužcev, kjer obstaja sum na bolezen, izvaja uradni nadzor in ustrezne nadzorne ukrepe za preprečitev širjenja bolezni na druge vodne živali; in

ii) se ne dovoli, da živali iz ribogojstva zapustijo okuženo gojilnico ali območje gojenja mehkužcev, kjer obstaja sum na bolezen, ali vanjo pridejo, če tega ne odobri pristojni organ.

Člen 29Epizootske preiskave

1. Države članice zagotovijo, da epizootske preiskave izvaja pristojni organ, če pregled, določen v točki (a) člena 28, pokaže prisotnost:

a) eksotične bolezni iz dela II Priloge III v kateri koli državi članici; ali

b) neeksotične bolezni iz dela II Priloge III v zadevnih državah članicah, območjih ali predelih, razglašenih za proste bolezni.

2. Epizootske preiskave, predvidene v odstavku 1, so osredotočene na:

a) določanje možnih načinov onesnaženja; in

b) preverjanje, ali so živali iz ribogojstva zapustile gojilnico ali območje gojenja mehkužcev v ustreznem obdobju pred prijavo suma v skladu s členom 26(1).

3. Če epizootska preiskava iz odstavka 1 pokaže, da se je lahko bolezen pojavila v eni ali več gojilnicah, na območjih gojenja mehkužcev ali v neograjenih vodah, zadevne države članice zagotovijo, da se v takšnih gojilnicah, na območjih gojenja mehkužcev ali v neograjenih vodah uporabijo ukrepi iz člena 28.

V primeru obsežnih povodij ali obalnih območij se lahko pristojni organ odloči za omejitve uporabe člena 28 na manjša območja v bližini gojilnice ali območja gojenja mehkužcev, za katere sumi, da so okužena, če se zdi, da je takšno manjše območje dovolj veliko za zagotovitev, da se bolezen ne bo širila.

4. Če je potrebno, se o primeru suma bolezni obvesti pristojni organ v sosednji državi članici ali tretji državi.

V tem primeru pristojni organi vpletenih držav članic ustrezno ukrepajo za uporabo ukrepov iz tega člena na svojem ozemlju.

Člen 30Odprava omejitev

Pristojni organ odpravi omejitve iz točke (b) člena 28, če s pregledom iz točke (a) tega člena ni dokazana prisotnost bolezni.

ODDELEK 3 NAJMANJŠI NADZORNI UKREPI V PRIMERU POTRDITVE EKSOTIČNIH BOLEZNI PRI ŽIVALIH IZ RIBOGOJSTVA

Člen 31 Uvodna določba

Ta oddelek se uporablja v primeru potrditve eksotične bolezni iz dela II Priloge III pri živalih iz ribogojstva.

Člen 32Splošni ukrepi

Države članice zagotovijo, da:

a) je uradno razglašeno, da je gojilnica ali območje gojenja mehkužcev okuženo;

b) je vzpostavljen zaprt sistem za zadevno bolezen, vključno z območjem, ki se ga nadzira in spremlja, v okolici gojilnice ali območja gojenja mehkužcev, ki je bilo razglašeno za okuženo;

c) se ne obnavlja staleža in se živali iz ribogojstva ne premakne v zaprt sistem, iz ali znotraj njega, če tega ne odobri pristojni organ.

Člen 33 Ribolov in nadaljnja predelava

1. Živali iz ribogojstva, ki so dosegle komercialno velikost in ne kažejo kliničnih znakov bolezni, se lahko lovi pod nadzorom pristojnega organa za prehrano ljudi ali za nadaljnjo predelavo.

2. Ribolov, vnos v odpremne centre ali obrate za prečiščevanje, nadaljnja predelava in katera koli druga dejavnost, ki je vključena v pripravo živali iz ribogojstva za vstop v prehranjevalno verigo, se izvaja pod pogoji, ki preprečujejo širjenje patogena, ki je odgovoren za pojav bolezni.

3. Odpremni centri, obrati za prečiščevanje ali podobna gospodarstva so opremljena s sistemom za čiščenje odpadnih voda, ki je zmožen inaktivirati patogen iz odstavka 2, ali pa morajo biti odpadne vode predmet drugih vrst ravnanja, ki zmanjšujejo tveganja za prenos bolezni v naravne vode na sprejemljivo raven.

4. Nadaljnja predelava se izvaja v pooblaščenih predelovalnih obratih.

Člen 34Odstranjevanje

1. Države članice zagotovijo, da so mrtve ribe in raki ter žive ribe in raki, ki kažejo klinične znake bolezni, čim prej odstranjeni pod nadzorom pristojnega organa v skladu z Uredbo (ES) št. 1774/2002 Evropskega parlamenta in Sveta[18], v skladu z načrtom ukrepov iz člena 47 te direktive.

2. Živali iz ribogojstva, ki niso dosegle komercialne velikosti in ne kažejo kliničnih znakov bolezni so, v ustreznem časovnem obdobju ob upoštevanju vrste proizvodnje in tveganja, ki za takšne živali pomeni nadaljnje širjenje bolezni, odstranjene pod nadzorom pristojnega organa v skladu z Uredbo (ES) št. 1774/2002 in načrtom ukrepov iz člena 47 te direktive.

Člen 35Opustitev ribogojstva

Če je mogoče, se v takšni okuženi gojilnici ali območju gojenja mehkužcev opusti ribogojstvo v ustreznem časovnem obdobju po tem, ko je bila ta izpraznjena, očiščena in razkužena.

Za gojilnice ali območja gojenja mehkužcev, ki redijo živali iz ribogojstva, ki niso dovzetne za zadevne bolezni, odločitve o opustitvi ribogojstva temeljijo na oceni tveganja.

Člen 36 Zaščita vodnih živali

Države članice storijo vse, kar je potrebno, za preprečitev širjenja bolezni na druge vodne živali.

Člen 37Odprava ukrepov

Ukrepi iz tega oddelka se izvajajo dokler:

a) se izvajajo ukrepi za izkoreninjenje iz tega oddelka; in

b) se v zaprtem sistemu izvajata vzorčenje in nadzor z negativnimi rezultati, če je to primerno za zadevno bolezen in vrste prizadetih dejavnosti ribogojne proizvodnje.

ODDELEK 4 MINIMALNI NADZORNI UKREPI V PRIMERU POTRDITVE NEEKSOTIČNIH BOLEZNI PRI ŽIVALIH IZ RIBOGOJSTVA

Člen 38 Splošne določbe

1. V primeru potrditve neeksotične bolezni iz dela II Priloge III v državi članici, na območju ali v predelu, razglašenemu za prosto bolezni, zadevna država članica uporabi ukrepe iz oddelka 3, da zopet pridobi stanje brez bolezni.

2. Če zadevna država članica ne želi ponovno pridobiti stanje brez bolezni, se uporabi člen 39.

Člen 39Zadrževalni ukrepi

V primeru potrditve neeksotične bolezni iz dela II Priloge III v državi članici, na območju ali v predelu, razglašenemu za prosto bolezni, zadevna država članica uporabi ukrepe za zadrževanje bolezni.

Ti ukrepi vsebujejo vsaj:

a) razglasitev, da je gojilnica ali območje gojenja mehkužcev okuženo;

b) vzpostavitev zaprtega sistema za zadevno bolezen, vključno z območjem, ki se ga nadzira in spremlja, v okolici gojilnice ali območja gojenja mehkužcev, ki je bilo razglašeno za okuženo;

c) omejevanje premika živali iz ribogojstva iz zaprtega sistema v smislu, da se takšne živali lahko le:

i) vnese v gojilnice ali na območja gojenja mehkužcev v skladu s členom 12(2); ali

ii) ulovi in zakolje za prehrano ljudi v skladu s členom 33(1);

d) odstranitev mrtvih rib in rakov pod nadzorom pristojnega organa v skladu z Uredbo (ES) št. 1774/2002 v ustreznem časovnem obdobju ob upoštevanju vrste proizvodnje in tveganja, ki za takšne živali pomeni nadaljnje širjenje bolezni,

ODDELEK 5 MINIMALNI NADZORNI UKREPI V PRIMERU POTRDITVE BOLEZNI IZ DELA II PRILOGE III PRI PROSTO žIVEčIH VODNIH ŽIVALIH

Člen 40 Nadzor bolezni iz dela II Priloge III pri prosto živečih vodnih živalih

1. Če so prosto živeče vodne živali okužene ali obstaja sum, da so okužene z eksotičnimi boleznimi iz dela II Priloge III, zadevna država članica spremlja razmere in ustrezno ukrepa za preprečitev nadaljnjega širjenja bolezni.

2. Če so prosto živeče vodne živali okužene ali obstaja sum, da so okužene z neeksotičnimi boleznimi iz dela II Priloge III v zadevni državi članici, na območju ali v predelu, razglašenemu prostega bolezni, država članica prav tako spremlja razmere in ustrezno ukrepa za preprečitev nadaljnjega širjenja bolezni.

3. Država članica obvesti Komisijo in druge države članice v okviru odbora iz člena 62(1) o ukrepih, ki so bili sprejeti v skladu z odstavkoma 1 in 2.

ODDELEK 6 NADZORNI UKREPI V PRIMERU NASTAJAJOČIH BOLEZNI

Člen 41 Nastajajoče bolezni

1. Države članice sprejmejo ustrezne ukrepe za nadzor stanja v primeru nastajajoče bolezni in preprečitev širjenja te bolezni, če obstaja možnost, da bi zadevna bolezen lahko ogrozila zdravstveno stanje vodnih živali.

2. V primeru stanja nastajajoče bolezni zadevna država članica nemudoma obvesti države članice, Komisijo in Evropsko združenje za prosto trgovino (EFTA), če imajo rezultati preiskave za drugo državo članico epidemiološki pomen.

3. V roku štirih tednov se zadevo sporoči odboru iz člena 62(1). Ukrepe, ki jih sprejme zadevna država članica v skladu z odstavkom 1 tega člena, se lahko razširi, spremeni ali razveljavi v skladu s postopkom iz člena 62(3).

ODDELEK 7 NADOMESTNI UKREPI IN NACIONALNE DOLOČBE

Člen 42 Postopek za sprejetje začasnih epidemioloških ukrepov za bolezni iz dela II Priloge III

Sklep se sprejme v skladu s postopkom iz člena 62(2) za odobritev izvajanja začasnih ukrepov za omejeno časovno obdobje pod pogoji, ki so primerni za epidemiološko stanje, če:

a) ukrepi iz tega poglavja ne ustrezajo epidemiološkemu stanju; ali

b) se zdi, da se bo bolezen razširila kljub ukrepom, sprejetim v skladu s tem poglavjem.

Člen 43Nacionaln e določbe za omejevanje vpliva bolezni, ki niso navedene v delu II Priloge III

1. Če bolezen, ki ni navedena v delu II Priloge III, predstavlja znatno tveganje za zdravstveno stanje vodnih živali ali okolje v državi članici, zadevna država članica lahko sprejme ukrepe za nadzor te bolezni.

2. Države članice zagotovijo, da nacionalni nadzorni ukrepi iz odstavka 1 ne presežejo omejitev, kaj je primerno in potrebno za nadzor bolezni, kot je navedeno v odstavku 1.

3. Države članice zagotovijo, da se ne uporabijo nobeni nacionalni ukrepi iz odstavka 1, ki bi lahko negativno vplivali na trgovino med državami članicami, dokler niso odobreni v skladu s postopkom iz člena 62(2).

Takšno odobritev se lahko zagotovi le, če:

a) je vzpostavitev omejitev za nadzor bolezni neizogibna za trgovanje v Skupnosti;

b) so te omejitve za trgovanje v Skupnosti skladne s standardi, ki jih je izdala Svetovna organizacija za zdravje živali (OIE).

Poglavje VINadzorni programi in cepljenje

ODDELEK 1 PROGRAMI ZA NADZOR IN IZKORENINJENJE

Člen 44 Priprava in odobritev programov za nadzor in izkoreninjenje

1. Kjer država članica, ki ni razglašena za prosto ene ali več neeksotičnih bolezni, naštetih v delu II Priloge III, pripravi program za nadzor in izkoreninjenje („program“) za doseganje stanja brez ene ali več navedenih bolezni, predloži navedeni program v odobritev v skladu s postopkom iz člena 62(3).

Takšni programi se lahko tudi spreminjajo ali zaključijo v skladu z navedenim postopkom.

Kjer program iz odstavka 1 pokriva posamezne predele ali območja, ki vključujejo manj kot 75 % ozemlja države članice, in območje ali predel sestavlja povodje, ki ni deljeno z nobeno drugo državo članico ali tretjo državo, velja postopek iz člena 50(1) za kakršno koli odobritev, spremembo ali prenehanje takšnega programa.

2. Pregled programov, odobrenih v skladu z odstavkom 1 tega člena, je dostopen na ravni Skupnosti v skladu s postopki iz člena 51.

3. Od datuma odobritve programa v skladu s tem členom veljajo v zvezi z območji, razglašenimi za proste bolezni, za območja, ki jih pokriva program, zahteve in ukrepi iz člena 14, oddelkov 2, 3, 4 in 5 poglavja III, oddelka 2 poglavja V in člena 38(1).

Člen 45 Vsebina programov

Programi niso odobreni, če ne vsebujejo vsaj:

a) opisa epidemiološkega stanja bolezni pred datumom začetka programa;

b) analize ocene stroškov in pričakovanih koristi programa;

c) verjetnega trajanja programa in cilja, doseženega do datuma zaključka programa;

d) opisa in določitve geografskih in upravnih območij, v katerih se izvaja program.

Člen 46Obdobje izvajanja programov

1. Programi se izvajajo, dokler:

a) so izpolnjene zahteve iz Priloge V in je država članica, območje ali predel razglašen za prostega bolezni; ali

b) programa, če ta ne izpolnjuje več namena, ne prekliče pristojni organ zadevne države članice ali Komisija.

2. Če se program prekliče, kot je to določeno v odstavku 1 (b), zadevna država članica od datuma preklica uporablja zadrževalne ukrepe iz člena 39.

ODDELEK 2 NAČRT UKREPOV ZA NASTAJAJOČE IN EKSOTIČNE BOLEZNI

Člen 47 Načrt ukrepov za nastajajoče in eksotične bolezni

1. Vsaka država članica pripravi načrt ukrepov, ki določa nacionalne ukrepe, potrebne za ohranitev visoke ravni poznavanja bolezni in pripravljenosti ter zagotovitev varstva okolja.

2. Načrt ukrepov:

a) pristojnemu organu dodeljuje pristojnost in sredstva za dostop do vseh objektov, opreme, osebja in drugega ustreznega materiala, potrebnega za hitro in učinkovito izkoreninjenje izbruha;

b) zagotavlja uskladitev in združljivost s sosednjimi državami članicami ter spodbuja sodelovanje s sosednjimi tretjimi državami;

c) po potrebi vsebuje natančno navedbo zahtev za cepivo in pogojev cepljenja, potrebnih v primeru nujnega cepljenja.

3. Države članice pri pripravi načrtov ukrepov izpolnjujejo merila in zahteve iz Priloge VII.

4. Države članice predložijo načrte ukrepov v odobritev v skladu s postopkom iz člena 62(2).

Države članice vsakih pet let posodobijo svoj načrt ukrepov in posodobljeni načrt predložijo v odobritev v skladu z navedenim postopkom.

5. Načrt ukrepov se izvaja v primeru izbruha nastajajočih in eksotičnih bolezni, naštetih v delu II Priloge III.

ODDELEK 3 CEPLJENJE

Člen 48 Cepljenje

1. Države članice zagotavljajo prepoved cepljenja proti eksotičnim boleznim, naštetim v delu II Priloge III, razen če je takšno cepljenje dovoljeno v skladu s členi 41, 42, 44 ali 47.

2. Države članice zagotavljajo, da je cepljenje proti eksotičnim boleznim, naštetim v delu II Priloge III, na katerem koli delu njihovega ozemlja, razglašenem za prostega zadevnih bolezni, prepovedano ali ga pokrivajo odobreni programi za nadzor in izkoreninjenje.

Države članice lahko dovolijo takšno cepljenje na tistih delih njihovega ozemlja, ki niso razglašeni za proste zadevnih bolezni, ali kjer je cepljenje del odobrenih programov za nadzor in izkoreninjenje.

3. Države članice zagotavljajo, da so uporabljena cepiva odobrena v skladu z Direktivo 2001/82/ES in Uredbo (ES) št. 726/2004.

4. Odstavka 1 in 2 ne veljata za znanstvene študije za razvoj in testiranje cepiv pod nadzorovanimi pogoji.

Države članice med takšnimi študijami zagotavljajo sprejetje ustreznih ukrepov za zaščito drugih vodnih živali pred kakršnimi koli škodljivimi učinki cepljenja, izvedenega v okviru študij.

Poglavje VIIStanje brez bolezni

Člen 49Država članica, prosta bolezni

1. Država članica je v skladu s postopkom iz člena 62(2) razglašena za prosto ene ali več neeksotičnih bolezni, naštetih v delu II Priloge III, če je v skladu z odstavkom 2 tega člena in če:

a) na njenem ozemlju ni prisotna nobena od vrst, dovzetnih za bolezni;

b) patogen ne more preživeti v državi članici in njenem vodnem viru; ali

c) država članica izpolnjuje pogoje iz dela I Priloge V.

2. Kjer sosednje države članice ali povodja, deljena s sosednjimi državami članicami, niso razglašena za proste bolezni, države članice na svojem ozemlju uvedejo ustrezne varovalne pasove. Razmejitev varovalnih pasov mora biti takšna, da ščiti države članice, proste bolezni, pred pasivnim vnosom bolezni.

3. Posebne zahteve za nadziranje, vzorčenje in diagnostične metode, ki jih države članice uporabljajo za razglasitev stanja brez bolezni v skladu s tem členom, se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 62(2).

Člen 50Območje ali predel, prost bolezni

1. Osrednji pristojni organ države članice lahko po tem, ko je obvestil Komisijo in druge države članice in na zahtevo predložil dokaze, na območju ali v predelu znotraj svojega ozemlja razglasi stanje brez ene ali več neeksotičnih bolezni, naštetih v delu II Priloge III, kjer:

a) ni na območju ali v predelu ter v njegovem vodnem viru prisotna nobena od vrst, dovzetnih za bolezni;

b) patogen ne more preživeti na območju ali v predelu ter, kje je to ustrezno, v njegovem vodnem viru; ali

c) je območje ali predel v skladu s pogoji iz dela II Priloge V.

2. Kjer območje(-a) ali predel(-i) iz odstavka 1 vključuje(-jo) več kot 75 % ozemlja države članice ali če območje ali predel sestavlja povodje, deljeno z drugo državo članico ali tretjo državo, se postopek iz odstavka 1 nadomesti s postopkom iz člena 62(2).

3. Posebne zahteve za nadziranje, vzorčenje in diagnostične metode, ki jih države članice uporabljajo za razglasitev stanja brez bolezni v skladu s tem členom, se določijo v skladu s postopkom iz člena 62(2).

Člen 51Seznam držav članic, območij ali predelov, prostih bolezni

1. Vsaka država članica pripravi in vodi posodobljen seznam območij in predelov, razglašenih za proste bolezni v skladu s členom 50(1). Takšni seznami so na voljo drugim državam članicam in Komisiji.

2. Komisija sestavi in posodablja seznam držav članic, območij ali predelov, razglašenih za proste bolezni v skladu s členom 49 ali 50(2), in ta seznam objavi.

Člen 52Ohranjanje stanja brez bolezni

Država članica, razglašena za prosto ene ali več neeksotičnih bolezni, naštetih v delu II Priloge III, v skladu s členom 49, lahko prekine ciljno spremljanje in ohranja stanje brez bolezni, če obstajajo pogoji za klinični pojav zadevne bolezni in se izvajajo ustrezne določbe te direktive.

Vseeno se na območjih, prostih bolezni, ali predelih držav članic, ki niso bile razglašene za proste bolezni, in vedno, kadar ni pogojev za klinični pojav zadevne bolezni, ciljno spremljanje ustrezno nadaljuje v skladu z metodami iz člena 49(3) ali 50(3), toda na ravni, sorazmerni s stopnjo tveganja.

Člen 53Prekinitev in ponovna vzpostavitev stanja brez bolezni

1. Kjer država članica utemeljeno meni, da je bil v državi članici, na območju ali v predelu kršen kateri koli od pogojev za ohranjanje stanja brez bolezni, država članica takoj prekine trgovino z vrstami, dovzetnimi za bolezni, in vrstami prenašalkami z drugimi državami članicami, območji ali predeli, razglašenimi za proste zadevne bolezni, ter uporablja določbe iz oddelkov 2 in 4 poglavja V.

2. Kjer epizootska preiskava iz člena 29(1) potrjuje, da se domnevna kršitev ni zgodila, se v državi članici, na območju ali v predelu ponovno vzpostavi stanje brez bolezni.

3. Kjer epizootska preiskava potrjuje veliko verjetnost, da se je pojavila okužba, se v državi članici, na območju ali v predelu stanje brez bolezni prekliče v skladu s postopkom, na podlagi katerega je bilo razglašeno navedeno stanje. Pred ponovno vzpostavitvijo stanja brez bolezni so izpolnjene zahteve iz Priloge V.

Poglavje VIIIPristojni organi in laboratoriji

Člen 54Splošne obveznosti

1. Vsaka država članica za namene te direktive imenuje svoje pristojne organe in o tem obvesti Komisijo.

Pristojni organi delujejo in izvajajo svoje naloge v skladu z Uredbo (ES) št. 882/2004.

2. Vsaka država članica zagotavlja, da se na podlagi proste izmenjave podatkov med pristojnimi organi, ki jih imenuje za namene te direktive, in katerimi koli drugimi organi, ki urejajo ribogojstvo, vodne živali ter živila in krmo z izvorom iz ribogojstva, vzpostavi stalno in učinkovito sodelovanje, potrebno za izvajanje te direktive.

Izmenjava podatkov poteka, kolikor je to potrebno, tudi med pristojnimi organi različnih držav članic.

3. Vsaka država članica zagotavlja, da imajo pristojni organi dostop do ustreznih laboratorijskih storitev ter najnovejšega znanja in izkušenj na področju analize tveganja in epidemiologije ter da obstaja prosta izmenjava vseh potrebnih podatkov za izvajanje te direktive med pristojnimi organi in laboratoriji.

Člen 55Referenčni laboratoriji Skupnosti

1. Referenčni laboratoriji Skupnosti za bolezni vodnih živali, pomembne za to direktivo, se imenujejo v skladu s postopkom iz člena 62(2) za obdobje, določeno v skladu z navedenim postopkom.

2. Referenčni laboratoriji Skupnosti za bolezni vodnih živali izpolnjujejo funkcije in naloge, določene v delu I Priloge VI.

3. Komisija najkasneje do konca obdobja iz odstavka 1 ali prej pregleda imenovanje referenčnih laboratorijev Skupnosti glede na njihovo skladnost s funkcijami in nalogami iz odstavka 2.

Člen 56Nacionalni referenčni laboratoriji

1. Države članice poskrbijo za imenovanje nacionalnega referenčnega laboratorija za vsak referenčni laboratorij Skupnosti iz člena 55.

Države članice lahko imenujejo laboratorij iz druge države članice ali članice Evropskega združenja za prosto trgovino (EFTA) in en laboratorij je lahko nacionalni referenčni laboratorij več kot ene države članice.

2. Države članice Komisiji, ustreznemu referenčnemu laboratoriju Skupnosti in drugim državam članicam sporočijo naziv in naslov vsakega imenovanega nacionalnega referenčnega laboratorija, vključno z vsemi spremembami.

3. Nacionalni referenčni laboratorij se poveže z ustreznim referenčnim laboratorijem Skupnosti iz člena 55.

4. Za zagotovitev učinkovitih diagnostičnih storitev na celotnem ozemlju države članice v skladu z zahtevami te direktive nacionalni referenčni laboratorij sodeluje s katerim koli laboratorijem, imenovanim v skladu s členom 57, ki je na ozemlju te države članice.

5. Države članice zagotavljajo primerno opremljenost vseh nacionalnih referenčnih laboratorijev na njihovem ozemlju in zaposlitev ustreznega števila usposobljenega osebja za izvajanje laboratorijskih preiskav, ki jih zahteva ta direktiva, ter funkcij in nalog iz dela II Priloge VI.

Člen 57 Diagnostične storitve in metode

Države članice zagotavljajo, da:

a) se laboratorijske preiskave za namene te direktive izvajajo v temu namenjenih laboratorijih, ki jih imenuje pristojni organ;

b) se laboratorijske preiskave v primeru suma in za potrditev prisotnosti bolezni, naštetih v delu II Priloge III, izvajajo z diagnostičnimi metodami, določenimi v skladu s postopkom iz člena 62(2);

c) laboratoriji, imenovani za diagnostične storitve v skladu s tem členom, izpolnjujejo funkcije in naloge iz dela III Priloge VI.

Poglavje IXInšpekcijski pregledi, elektronsko upravljanje in kazni

Člen 58Inšpekcijski pregledi in revizije Skupnosti

1. Strokovnjaki Komisije lahko preglede, vključno z revizijami, izvajajo na kraju samem v sodelovanju s pristojnimi organi držav članic in v obsegu, ki je potreben za enotno uporabo te direktive.

Države članice, na ozemlju katerih se izvajajo takšni pregledi in revizije, strokovnjakom nudijo vso potrebno pomoč pri izvajanju njihovih nalog.

Komisija obvesti pristojni organ o rezultatih takšnih inšpekcijskih pregledov in revizij.

2. Strokovnjaki Komisije lahko za potrditev skladnosti ali enakovrednosti s pravili Skupnosti o zdravju vodnih živali preglede, vključno z revizijami, izvajajo tudi v tretjih državah, na kraju samem in v sodelovanju s pristojnimi organi zadevne tretje države.

3. Kjer se med inšpekcijskim pregledom Komisije prepozna resno tveganje za zdravje živali, zadevna država članica nemudoma sprejme vse potrebne ukrepe za zaščito zdravja živali.

Kjer takšni ukrepi niso sprejeti ali ne veljajo za zadostne, se potrebni ukrepi za zaščito zdravja živali sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 62(3) in se o tem obvesti zadevno državo članico.

Člen 59Elektronsko upravljanje

1. Države članice najkasneje do 1. januarja 2007 zagotovijo vse postopke in formalnosti v zvezi z elektronskim dostopom do podatkov iz členov 6, 51(1) in 56(2).

2. Komisija v skladu s postopkom iz člena 62(2) sprejme podrobna pravila za izvajanje odstavka 1, da se olajša medsebojno delovanje informacijskih sistemov in elektronska uporaba postopkov med državami članicami.

Člen 60Kazni

Države članice določijo pravila o kaznih za kršitve nacionalnih določb, sprejetih v skladu s to direktivo, in sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotavljanje izvrševanja kazni. Predpisane kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Države članice obvestijo Komisijo o teh določbah najpozneje v roku, določenem v členu 65(1), in nemudoma tudi o vseh naknadnih spremembah, ki vplivajo nanje.

Poglavje X Spremembe, podrobna pravila in postopek odbora

Člen 61Spremembe in podrobna pravila

1. Člen 15(1) se lahko po posvetovanju z ustreznim znanstvenim odborom spremeni v skladu s postopkom iz člena 62(2).

2. Priloge k tej direktivi se lahko spremenijo v skladu s postopkom iz člena 62(2).

3. Vsa podrobna pravila, potrebna za izvajanje te direktive, se lahko sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 62(2).

Člen 62 Postopek odbora

1. Komisiji pomaga Stalni odbor za prehranjevalno verigo in zdravje živali („odbor“).

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabita člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES.

Obdobje, določeno v členu 5(6) Sklepa 1999/468/ES, traja tri mesece.

3. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabita člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES.

Obdobje, določeno v členu 5(6) Sklepa 1999/468/ES, traja 15 dni.

4. Odbor sprejme svoj poslovnik.

Poglavje XIPrehodne in končne določbe

Člen 63Razveljavitev

1. Direktive 91/67/EGS, 93/53/EGS in 95/70/ES se razveljavijo s 1. januarjem 2007.

2. Sklicevanje na razveljavljene direktive se šteje kot sklicevanje na to direktivo in se razume v skladu s tabelo ujemanja iz Priloge VIII.

Člen 64 Prehodne določbe

Prehodne določbe se lahko sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 62(2) za obdobje štirih let od datuma začetka veljavnosti te direktive.

Člen 65Prenos

1. Države članice najkasneje do [30. junija 2006] sprejmejo in objavijo zakone in druge določbe, potrebne za uskladitev s to direktivo. Komisiji nemudoma pošljejo besedila teh določb ter tabelo ujemanja med navedenimi ukrepi in to direktivo.

Te določbe začnejo uporabljati s [1. januarjem 2007].

Ko države članice sprejmejo te določbe, se v njih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

2. Države članice sporočijo Komisiji besedila glavnih določb nacionalne zakonodaje, ki jih sprejmejo na področju, urejenem s to direktivo.

Člen 66Začetek veljavnosti

Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Člen 67 Naslovi

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

PRILOGA I Opredelitve pojmov

Razen opredelitev pojmov iz odstavka 3 veljajo naslednje tehnične opredelitve pojmov:

a) „Predel“ pomeni eno ali več gojilnic s skupnim sistemom biološke varnosti, ki vsebujejo populacijo vodnih živali s posebnim zdravstvenim stanjem glede na določeno bolezen.

b) „Skupni sistem biološke varnosti“ pomeni uporabo istega sistema nadziranja zdravja živali, preprečevanja bolezni in ukrepov za nadzor bolezni.

c) „Zaprt sistem“ pomeni območje okrog okužene gojilnice ali območja gojenja mehkužcev, kjer veljajo ukrepi za nadzor bolezni, katerih cilj je preprečitev širjenja bolezni.

d) „Bolezen“ je klinična ali neklinična okužba z enim ali več etiološkimi povzročitelji bolezni v vodnih živalih;

e) „Območja ali predeli, prosti bolezni“ pomeni območja ali predele, razglašene za proste bolezni v skladu s členom 49 ali 50.

f) „Nastajajoča bolezen“ pomeni novo resno bolezen z že potrjenim ali nepotrjenim vzrokom, ki bi se lahko razširila znotraj populacij in med njimi, na primer preko trgovine z vodnimi živalmi in/ali proizvodov iz njih. Lahko pomeni tudi prepoznavanje znane bolezni v novi gostiteljski vrsti.

g) „Epidemiološka enota“ pomeni skupino vodnih živali s približno enakim tveganjem za izpostavljenost povzročitelju bolezni znotraj določenega območja. Razlog za tveganje je lahko delitev skupnega vodnega okolja ali upravljanje, ki omogoča hitro širitev povzročitelja bolezni iz ene skupine živali v drugo.

h) „ Opustitev ribogojstva“ pomeni za namene upravljanja bolezni operacijo, s katero se iz gojilnice odstranijo živali iz ribogojstva, dovzetne za zadevno bolezen ali možne prenašalke povzročitelja bolezni, in, kjer je to možno, voda, v kateri so.

i) „Nadaljnja predelava“ pomeni predelavo živali iz ribogojstva pred prehrano ljudi s kakršnimi koli ukrepi in tehnikami, ki posegajo v anatomsko celovitost, kot so izkrvavitev, odstranitev drobovja, odstranitev glave, rezanje in filetiranje, in pri tem proizvajajo odpadke ali stranske proizvode, ki lahko povzročijo tveganje za širjenje bolezni.

j) „Povečana smrtnost“ pomeni nepojasnljivo smrtnost, ki je občutno višja od običajne stopnje, značilne za zadevno gojilnico ali območje gojenja mehkužcev v prevladujočih razmerah; odločitev o tem, kaj velja za povečano smrtnost, se mora skleniti v sodelovanju med ribogojcem in pristojnim organom.

k) „Okužba“ pomeni prenos povzročitelja bolezni v gostitelja.

l) „Okuženo območje ali predel“ pomeni območja ali predele, kjer se je pojavila okužba.

m) „Karantena“ pomeni skupino vodnih živali v osamitvi brez neposrednega ali posrednega stika z drugimi vodnimi živalmi, ki so določen čas na opazovanju ter, kjer je to primerno, na preskušanju in obravnavi, vključno z ustreznim ravnanjem z odpadnimi vodami.

n) „Vrsta, dovzetna za bolezni“ pomeni katero koli vrsto, v kateri se lahko razmnožuje ali kako drugače razvija povzročitelj bolezni.

o) „Območje“ pomeni točno določeno geografsko območje s homogenim hidrološkim sistemom, ki vključuje del povodja od izvira(-ov) do naravne ali umetne pregrade, ki preprečuje selitev vodnih živali iz spodnjih delov povodja navzgor, celotno povodje od izvira(-ov) do estuarija ali več povodij, vključno z vsemi estuariji, za epidemiološko povezavo med povodji prek estuarija.

PRILOGA IIPodatki, ki jih zahteva uradni register dejavnosti ribogojne proizvodnje in pooblaščenih predelovalnih obratov

DEL I POOBLAščENI NOSILEC RIBOGOJNE PROIZVODNJE

1. Register, ki ga vodi pristojni organ, vsebuje v skladu s členom 6 naslednje minimalne podatke o posamezni dejavnosti ribogojne proizvodnje:

a) naziv in naslovi dejavnosti ribogojne proizvodnje ter podatki, potrebni za navezavo stikov (telefon, telefaks, elektronski naslov);

b) registracijska števila in podatki o izdanem pooblastilu (tj. zapadlost posebnih pooblastil, identifikacijske kode ali številke, posebni pogoji proizvodnje, kakršni koli drugi podatki, pomembni za pooblastilo(-a));

c) geografska lega gojilnice, določena z ustreznim sistemom koordinat vseh gojilnic (če je mogoče, z geografskim informacijskim sistemom);

d) namen, vrsta (tj. sistem gojenja ali vrsta objektov in naprav, kot so kopenski objekti, kletke za gojenje na morju, ribniki na kopnem) in največji obseg proizvodnje, kjer je to predpisano;

e) pri gojilnicah, odpremnih centrih in obratih za prečiščevanje na kopnem: podatki o oskrbi gojilnic z vodo in njenem odvajanju;

f) vrste živali iz ribogojstva iz gojilnic (pri večvrstnih gojilnicah ali gojilnicah z okrasnimi vrstami mora register vsebovati vsaj podatke o tem, ali je katera od vrst dovzetna za bolezni, naštete v Prilogi III, ali je prenašalka teh bolezni);

g) posodobljeni podatki o stanju bolezni (tj. ali je gojilnica (v državi članici, na območju ali v predelu) prosta bolezni, kjer je gojilnica del programa, katerega cilj je doseči takšno stanje, ali kjer je gojilnica razglašena za okuženo z boleznijo iz Priloge III).

2. Kjer se območju gojenja mehkužcev odobri pooblastilo v skladu s členom 4(2), se zahtevani podatki iz točke 1 (a) tega dela zabeležijo za vse dejavnosti ribogojne proizvodnje, ki delujejo znotraj območja gojenja mehkužcev. Zahtevani podatki iz točk 1 (b) do 1 (g) tega dela se zabeležijo na ravni območja gojenja mehkužcev.

DEL II POOBLAščENI PREDELOVALNI OBRATI

Register, ki ga vodi pristojni organ, vsebuje v skladu s členom 6 naslednje minimalne podatke o posameznem pooblaščenem predelovalnem obratu:

a) naziv in naslovi pooblaščenega predelovalnega obrata ter podatki, potrebni za navezavo stikov (telefon, telefaks, elektronski naslov);

b) registracijska števila in podatki o izdanem pooblastilu (tj. zapadlost posebnih pooblastil, identifikacijske kode ali številke, posebni pogoji proizvodnje, kakršni koli drugi podatki, pomembni za pooblastilo(-a));

c) geografska lega predelovalnega obrata, določena z ustreznim sistemom koordinat (če je mogoče, z geografskim informacijskim sistemom);

d) podatki o sistemih za čiščenje odpadnih voda pooblaščenega predelovalnega obrata;

e) vrste živali iz ribogojstva v predelavi v pooblaščenem predelovalnem obratu.

PRILOGA IIISeznam bolezni

DEL I MERILA ZA UVRSTITEV BOLEZNI NA SEZNAM

A. Eksotične bolezni izpolnjujejo naslednja merila iz točk 1, 2 in 3.

1. Skupnost šteje za eksotično tisto bolezen, ki v ribogojstvu Skupnosti ni običajna in za katero ni bila ugotovljena prisotnost patogena v vodah Skupnosti.

2. Če se pojavi v Skupnosti, lahko z izgubami pri ribogojni proizvodnji Skupnosti ali z omejevanjem možnosti za trgovino z živalmi in proizvodi iz ribogojstva znatno vpliva na gospodarstvo.

3. Če se pojavi v Skupnosti, lahko škodljivo vpliva na okolje in na prosto živeče populacije vrst vodnih živali, ki so vredne zaščite s strani Skupnosti ali mednarodnih določb.

B. Neeksotične bolezni izpolnjujejo naslednja merila iz točk 1, 4, 5, 6, 7 in 2 ali 3.

1. Več držav članic ali regij v več državah članicah je prostih bolezni.

2. Če se pojavi v državi članici, ki je prosta bolezni, lahko znatno vpliva na gospodarstvo z izgubami pri proizvodnji in letnimi stroški, povezanimi z boleznijo in njenim nadzorom, ki presegajo 5 % vrednosti regionalne proizvodnje vrst živali iz ribogojstva, dovzetnih za bolezni, ali z omejitvijo možnosti za mednarodno trgovino z živalmi in proizvodi iz ribogojstva.

3. Pokazalo se je, da bolezen ob pojavitvi v državi članici, prosti bolezni, škodljivo vpliva na okolje in na prosto živeče populacije vrst vodnih živali, ki so vredne zaščite s strani Skupnosti ali mednarodnih določb.

4. Brez strogih nadzornih ukrepov in omejitve trgovine je bolezen težko nadzorovati in obvladovati na ravni gojilnic.

5. Bolezen se lahko nadzoruje na ravni držav članic, pri čemer so izkušnje pokazale, da je možna ustanovitev in vzdrževanje predelov, prostih bolezni, in da je to vzdrževanje stroškovno ugodno.

6. Med dajanjem na trg obstaja tveganje za pojavitev bolezni na prej neokuženem območju.

7. Na voljo so zanesljivi in preprosti preskusi okuženosti živali. Preskusi morajo biti posebni in natančni, preskusna metoda pa usklajena na ravni Skupnosti.

DEL II BOLEZNI S SEZNAMA

EKSOTIčNE BOLEZNI |

BOLEZEN | VRSTE, DOVZETNE ZA BOLEZEN |

RIBE | epizootska hematopoetska nekroza | navadni ostriž (Perca fluviatilis), amerikanka (Oncorhynchus mykiss), ostriž Macquaria australasica, ostriž Bidyanus bidyanus, Galaxias olidus, som (Silurus glanis), ameriški somič (Ictalurus melas) in gambuzija (Gambusa affinis) ter druge vrste, ki pripadajo družini Poeciliidae |

epizootski ulcerativni sindrom | rodovi Channa, Mastacembelus, Puntius, Trichogaster, Catla, Mugil, Labeo |

MEHKUŽCI | okužba z Bonamia exitiosa | ostrige Ostrea chilensis in O. angasi |

okužba z Xenohaliotis californiensis | člani rodu Haliotis (morska ušesa), vključno s H. cracherodii, H. rufescens, H. corrugata, H. fulgens in H. sorenseni |

okužba s Perkinsus marinus | ostrige Crassostrea virginica in C. gigas |

okužba z Microcytos mackini | ostrige Crassostrea gigas, C. virginica, Ostrea edulis in O. conchaphila |

RAKI | sindrom Taura | kozice Penaeus vannamei, P. stylirostris in P. setiferus |

bolezen rumene glave | kozice Penaeus monodon, P. vannamei, P. stylirostris, P. setiferus, P. aztecus, P. duorarum in P. japonicus |

NEEKSOTIčNE BOLEZNI |

BOLEZEN | VRSTE, DOVZETNE ZA BOLEZEN |

RIBE | spomladanska viremija pri krapih | navadni krap in koi krap (Cyprinus carpio), beli amur (Ctenopharyngodon idellus), srebrni tolstolobik (Hypophthalmichthys molitrix), sivi tolstolobik (Aristichthys nobilis), navadni koreselj (Carassius carassius), zlati koreselj/akvarijska zlata ribica (Carassius auratus), linj (Tinca tinca) in som (Silurus glanis) |

virusna hemoragična septikemija | ribe, ki sodijo v družino Salmonideae, lipan (Thymallus thymallus), ozimice (Coregonus spp.), ščuka (Esox lucius), veliki romb (Scophthalmus maximus), sled (Clupea spp.), lososi (Oncorhynchus spp.), trska (Gadus morhua), pacifiška trska (G. macrocephalus), vahnja (G. aeglefinus) in Onos mustelus |

infekciozna hematopoetska nekroza | ribe, ki sodijo v družino Salmonideae, ščuka (Esox lucius) |

koi herpes virus | navadni krap in koi krap (Cyprinus carpio) |

infekciozna anemija lososov | atlantski losos (Salmo salar), amerikanka (Oncorhynchus mykiss), postrv (Salmo trutta) |

MEHKUŽCI | okužba z Marteilia refringens | ostrige Ostrea edulis, O. angasi in Ostrea chilensis |

okužba z Bonamia ostreae | Ostrige Ostrea edulis, O. angasi, O. denselammellosa, O. puelchana, Ostreola conchaphila (= O. lurida) in O. chilensis (= Tiostrea lutaria) |

RAKI | bolezen belih pik | najbolj komercialno gojene kozice (družina Penaeidae) |

PRILOGA IV

Nadziranje in inšpekcijski pregledi v gojilnicah in na območjih gojenja mehkužcev

Prisotne vrste | Stanje bolezni | Stopnja tveganja | Nadziranje | Priporočena pogostnost inšpekcijskih pregledov s strani pristojnega organa | Priporočena pogostnost inšpekcijskih pregledov s strani zasebnih služb | Pripombe |

Vrste, dovzetne za eno ali več bolezni, naštetih v Prilogi III | razglašene za proste bolezni v skladu s členom 49 ali 50 | visoka | aktivno, usmerjeno ali pasivno | sprejeta s sekundarno zakonodajo | sprejeta s sekundarno zakonodajo | Sprejeta bo z zakonodajo ob upoštevanju smernic OIE, zadevne bolezni in vrste ribogojne proizvodnje. |

srednja |

nizka |

na podlagi programa za razglasitev ali nerazglasitev vrste za prosto bolezni v skladu s členom 44 | visoka | usmerjeno | sprejeta s sekundarno zakonodajo | sprejeta s sekundarno zakonodajo |

srednja |

nizka |

nerazglašene za proste bolezni | visoka | aktivno | 1 na leto | 3 na leto | Z zakonodajo se sprejmejo podrobna pravila, ki vključujejo nadaljnjo pogostnost inšpekcijskih pregledov vrsto preiskave in vzorčenja ob upoštevanju zadevne bolezni in vrste ribogojne proizvodnje. |

srednja | 1 na leto | 2 na leto |

nizka | 1 na 2 leti | 1 na leto |

razglašene za okužene v skladu s členom 38 | visoka | pasivno | 1 na leto | 1 na leto |

srednja | 1 na 2 leti | 1 na 2 leti |

nizka | 1 na 4 leta | 1 na 2 leti |

Brez vrst, dovzetnih za bolezni s seznama | razglašene za proste bolezni v skladu s točko (a) člena 49(1) ali točko (a) člena 50(1) | visoka | pasivno | 1 na 4 leta | 1 na leto | Namen nadziranja je odkriti povečano smrtnost. Glavni namen inšpekcijskih pregledov s strani zasebnih služb je preveriti izpolnjevanje zdravstvenih standardov.