OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

Razlogi za predlog in njegovi cilji Ta predlog zadeva uporabo člena 10 Uredbe Sveta (ES) št. 597/2009 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti.

Splošno ozadje Ta predlog je nastal v okviru izvajanja osnovne uredbe in je rezultat preiskave, ki je bila izvedena v skladu z vsebinskimi in postopkovnimi zahtevami iz osnovne uredbe.

Veljavne določbe na področju, na katero se nanaša predlog Začasni protidampinški ukrepi so bili uvedeni za isto skupino izdelkov z Uredbo Komisije (EU) št. 845/2012 (UL L 252, 19.9.2010, str. 33). Vzporedni predlog za uvedbo dokončnih protidampinških ukrepov.

Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije Ni relevantno.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UČINKA

Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Zainteresirane strani, na katere se nanaša postopek, so imele možnost, da med preiskavo zagovarjajo svoje interese v skladu z določbami osnovne uredbe.

Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

Strokovno mnenje ni bilo potrebno.

Ocena učinka Ta predlog je posledica izvajanja osnovne uredbe. Osnovna uredba ne določa splošne ocene učinka, vendar vsebuje izčrpen seznam pogojev, ki jih je treba oceniti.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

Povzetek predlaganega ukrepa Komisija je 9. januarja 2012 začela protisubvencijski postopek v zvezi z uvozom nekaterih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, s poreklom iz Ljudske republike Kitajske. V preiskavi je bilo ugotovljeno subvencioniranje zadevnega izdelka, kar je povzročilo škodo industriji Unije. V preiskavi je bilo prav tako ugotovljeno, da uvedba protisubvencijskih ukrepov ni bila v nasprotju z interesom Unije. Zato se predlaga, naj Svet sprejme priloženi predlog uredbe za uvedbo dokončnih protisubvencijskih ukrepov za uvoz nekaterih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.

Pravna podlaga Uredba Sveta (ES) št. 597/2009 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti („osnovna uredba“).

Načelo subsidiarnosti Predlog je v izključni pristojnosti Unije. Načelo subsidiarnosti se zato ne uporablja.

Načelo sorazmernosti Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti zaradi naslednjih razlogov.

Oblika ukrepanja je opisana v zgoraj omenjeni osnovni uredbi in ne pušča prostora za odločanje na nacionalni ravni.

Navedba o načinu zmanjšanja finančnega in upravnega bremena Unije, nacionalnih vlad, regionalnih in lokalnih organov, gospodarskih subjektov in državljanov ter njeni sorazmernosti z zastavljenim ciljem predloga ni relevantna.

Izbira instrumentov

Predlagani instrument: uredba.

Druga sredstva ne bi bila primerna, ker osnovna uredba ne predvideva drugih možnosti.

4. PRORAČUNSKE POSLEDICE

Predlog ne vpliva na proračun EU.

2013/0052 (NLE)

Predlog

IZVEDBENA UREDBA SVETA

o uvedbi izravnalne dajatve na uvoz nekaterih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, s poreklom iz Ljudske republike Kitajske

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 597/2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti[1], zlasti člena 17 Uredbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

1.1. Začetek

(1) Evropska komisija je 22. februarja 2012 z obvestilom, objavljenim v Uradnem listu Evropske unije[2] („obvestilo o začetku“), napovedala začetek protisubvencijskega postopka v zvezi z uvozom nekaterih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, s poreklom iz Ljudske republike Kitajske („LRK“ ali „zadevna država“) v Unijo.

(2) Protisubvencijski postopek je bil uveden na podlagi pritožbe, ki jo je 9. januarja 2012 vložil EUROFER („pritožnik“) v imenu proizvajalcev, ki v tem primeru predstavljajo več kot 70 % celotne proizvodnje nekaterih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, v Uniji. Pritožba je vsebovala dokaze prima facie o subvencioniranju tega izdelka in znatni škodi, ki je zaradi tega nastala, kar je zadostovalo za upravičenost začetka postopka.

(3) Pred začetkom postopka in v skladu s členom 10(7) osnovne uredbe je Komisija vlado LRK („kitajska vlada“) obvestila, da je prejela pravilno dokumentirano pritožbo, ki zatrjuje, da subvencionirani uvoz nekaterih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, s poreklom iz LRK povzroča znatno škodo industriji Unije. Kitajska vlada je bila povabljena na posvetovanja, da se razjasni položaj glede vsebine pritožbe in da se najde sporazumna rešitev. Kitajska vlada je sprejela vabilo na posvetovanja, ki so se nato tudi izvedla. Na posvetovanjih ni bila dosežena sporazumna rešitev. Vendar so se ustrezno upoštevale pripombe pristojnih organov kitajske vlade glede trditev iz pritožbe, da se sheme, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, ne uporabljajo. Po posvetovanjih je kitajska vlada predložila svoja stališča.

1.2. Protidampinški postopek

(4) Evropska komisija je 21. decembra 2011 z obvestilom, objavljenim v Uradnem listu Evropske unije[3], napovedala začetek protidampinškega postopka v zvezi z uvozom nekaterih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, s poreklom iz LRK v Unijo.

(5) Komisija je 20. septembra 2012 z Uredbo (EU) št. 845/2012[4] uvedla začasno protidampinško dajatev na uvoz nekaterih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, s poreklom iz LRK.

(6) Analizi škode, izvedeni v tej protisubvencijski in vzporedni protidampinški preiskavi, sta identični, saj so opredelitev industrije Unije, reprezentativni proizvajalci Unije in obdobje preiskave v obeh preiskavah enaki. Zato so bile pripombe glede vidikov škode, ki so se predložile k enemu od teh postopkov, upoštevane pri obeh postopkih.

1.3. Strani, ki jih postopek zadeva

(7) Komisija je pritožnike, druge znane proizvajalce Unije, znane proizvajalce izvoznike v LRK, uvoznike, trgovce, uporabnike, dobavitelje in združenja, za katera je znano, da jih to zadeva, ter predstavnike LRK obvestila o začetku postopka. Zainteresirane strani so imele možnost pisno izraziti svoja stališča in zahtevati zaslišanje v roku iz obvestila o začetku.

(8) Glede na očitno veliko število proizvajalcev izvoznikov, proizvajalcev Unije in nepovezanih uvoznikov je Komisija pozvala vse znane proizvajalce izvoznike in nepovezane uvoznike, naj se ji javijo in ji za obdobje od 1. oktobra 2010 do 30. septembra 2011 v skladu z obvestilom o začetku predložijo osnovne informacije o svojih dejavnostih, povezanih z zadevnim izdelkom. Komisija je te informacije zahtevala na podlagi člena 27 osnovne uredbe, da bi se lahko odločila, ali bo vzorčenje potrebno, in da bi v tem primeru izbrala vzorce. Posvetovanje je bilo opravljeno tudi z organi v LRK.

(9) Na začetku je 19 kitajskih proizvajalcev izvoznikov / skupin proizvajalcev zagotovilo zahtevane informacije in se strinjalo z vključitvijo v vzorec. Na podlagi informacij, ki so jih predložili proizvajalci izvozniki in v skladu s členom 27 osnovne uredbe je Komisija najprej predlagala vzorec treh proizvajalcev izvoznikov / skupin proizvajalcev izvoznikov. Vendar je eden od proizvajalcev izvoznikov, vključenih v ta vzorec, prekinil svoje sodelovanje. Zato ga je nadomestil proizvajalec izvoznik z naslednjim največjim obsegom izvoza v EU. Po obvestilu je tudi ta proizvajalec izvoznik prekinil svoje sodelovanje.

(10) Da ne bi povzročili nadaljnje zamude v postopku, je bila sprejeta odločitev o omejitvi vzorca na dve skupini proizvajalcev izvoznikov z največjim obsegom izvoza v Unijo, to sta Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd in njene povezane družbe ter Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd in njene povezane družbe. Na podlagi vzorca teh dveh skupin proizvajalcev izvoznikov se določi raven subvencioniranja za navedeni skupini in tudi za vse sodelujoče proizvajalce izvoznike, ki niso vključeni v vzorec, kot je določeno v členu 15(2) in (3) osnovne uredbe.

(11) Komisija je v zvezi s proizvajalci Unije v obvestilu o začetku sporočila, da je začasno izbrala vzorec proizvajalcev Unije. Ta vzorec je sestavljalo šest proizvajalcev Unije, ki so bili Komisiji znani, da proizvajajo podoben izdelek, izbran na podlagi prodaje, obsega proizvodnje, velikosti in geografske lege v Uniji. Vzorčeni proizvajalci Unije so predstavljali 46 % proizvodnje Unije in 38 % prodaje Unije. Zainteresirane strani so bile v obvestilu o začetku tudi pozvane, da izrazijo svoja stališča o začasnem vzorcu. Eden od proizvajalcev Unije je izjavil, da ne želi biti vključen v vzorec, in ga je v vzorcu nadomestil naslednji največji proizvajalec.

(12) Pet nepovezanih uvoznikov je predložilo zahtevane informacije in se strinjalo z vključitvijo v vzorec. Zaradi omejenega števila sodelujočih uvoznikov je bilo odločeno, da vzorčenje ni več potrebno.

(13) Komisija je vprašalnike poslala predstavnikom LRK, dvema vzorčenima proizvajalcema izvoznikoma v LRK, 14 drugim proizvajalcem izvoznikom v LRK, ki so to zahtevali, šestim vzorčenim proizvajalcem Unije, petim sodelujočim uvoznikom v Uniji in znanim uporabnikom.

(14) Odgovore so poslali predstavniki LRK, devet proizvajalcev izvoznikov in povezanih družb v LRK, šest vzorčenih proizvajalcev Unije, dva nepovezana uvoznika in deset uporabnikov.

(15) Komisija je zbrala in preverila vse informacije, ki so bile po njenem mnenju potrebne za določitev subvencioniranja, nastale škode in interesa Unije. Preveritveni obiski so potekali v prostorih naslednjega državnega organa in družb:

(a) Vlada Ljudske republike Kitajske

– kitajsko ministrstvo za gospodarstvo, Peking, Kitajska;

(b) Proizvajalci Unije

– ArcelorMittal Belgium, Belgija, in povezana prodajna družba ArcelorMittal Flat Carbon Europe SA, Luksemburg,

– ArcelorMittal Poland, Poljska,

– ThyssenKrupp Steel Europe AG, Nemčija,

– voestalpine Stahl GmbH in voestalpine Stahl Service Center GmbH, Avstrija,

– Tata Steel Maubeuge SA (prej znan kot Myriad SA), Francija,

– Tata Steel UK Ltd, Združeno kraljestvo;

(c) Skupine proizvajalcev izvoznikov (in povezane družbe) v LRK

– Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd, in njene povezane družbe: Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd, Zhangjiagang Wanda Steel Strip Co., Ltd, Jiangsu Huasheng New Construction Materials Co. Ltd in Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd,

– Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd in njena povezana družba Hangzhou P.R.P.T., Metal Material Company Ltd.

(d) Uvozniki v Uniji

– ThyssenKrupp Mannex, Nemčija;

– Macrometal, Hamburg, Nemčija.

(16) Nato so bile vse zainteresirane strani obveščene o osnovnih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih se je nameravala predlagati uvedba dokončnih izravnalnih dajatev na uvoz nekaterih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, s poreklom iz Ljudske republike Kitajske („končno razkritje“). Določeno je bilo obdobje, v katerem so lahko vse strani predložile pripombe v zvezi s končnim razkritjem.

(17) Pripombe, ki so jih zainteresirane strani predložile, so bile preučene in po potrebi ustrezno upoštevane.

1.4. Obdobje preiskave in obravnavano obdobje

(18) Preiskava subvencioniranja in škode je zajela obdobje od 1. oktobra 2010 do 30. septembra 2011 („obdobje preiskave“ ali „OP“). Preiskava gibanj, pomembnih za oceno škode, je zajela obdobje od 1. januarja 2008 do konca OP („obravnavano obdobje“).

2. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK

2.1. Zadevni izdelek

(19) V obvestilu o začetku je izdelek v preiskavi obsegal nekatere jeklene izdelke, prevlečene z organskimi premazi, tj. ploščate valjane izdelke iz nelegiranega in legiranega jekla (nerjavno jeklo ni vključeno), ki so pobarvani, lakirani ali prevlečeni s plastično maso na vsaj eni strani, z izjemo „sendvič plošč“, ki se uporabljajo v gradbeništvu in so sestavljene iz dveh zunanjih kovinskih plošč s stabilizacijskim jedrom iz izolacijskega materiala, stisnjenega med njiju, in z izjemo izdelkov s končnim premazom iz cinkovega prahu (cinkova barva, ki vsebuje 70 mas. % cinka ali več).

2.2. Zahtevki za izključitev izdelka

(20) Kitajsko združenje za železo in jeklo, dva uvoznika in dva uporabnika so predlagali izključitev petih vrst izdelkov. Ti zahtevki so bili sprejeti in analizirani, kot sledi:

2.2.1. Jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi, s kovinskim premazom iz kroma ali kositra

(21) Uporabnik jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, je predložil zahtevek za izključitev teh izdelkov, prevlečenih s kromom ali kositrom v raztopini, iz obsega izdelkov v preiskavi. Preiskava je pokazala, da je ta tip izdelka po kovinskem premazu iz kroma ali kositra fizikalno in tehnično različen od jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, ki so predmet preiskave. Poleg tega se jekleni izdelki, prevlečeni s kromom ali kositrom v raztopini, skoraj izključno uporabljajo samo v industrijah prehranske embalaže in kablov. Industrija Unije je nazadnje pojasnila, da zgoraj navedenega tipa izdelka ni nameravala vključiti v to preiskavo. Jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi in prevlečeni s kromom ali kositrom v raztopini, niso vključeni v obseg izdelkov v preiskavi.

2.2.2. Vroče valjane plošče z zaščitnim temeljnim lakom, ki je lahko organski ali anorganski

(22) Ta zahtevek je bil zavrnjen, ker ti izdelki niso uvrščeni v oznake KN, ki so predmet preiskave. Barvanje ali premaz je le za zaščito proti rji, zato se uvršča v oznako KN 7208, in ne v oznako KN 7210. Vroče valjane plošče z zaščitnim organskim ali anorganskim temeljnim lakom niso vključene v obseg izdelkov, zato se ne morejo odstraniti iz njega.

2.2.3. Jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi, z debelino podlage med 0,6 mm in 2,0 mm

(23) CISA in dva izvoznika so zahtevali izključitev jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, z debelino podlage med 0,6 mm in 2,0 mm, ki predstavljajo 5–10 % uvoza s Kitajske, pri čemer so navedli, da si kitajski izvoz in proizvodnja industrije Unije neposredno konkurirata le pri jeklenih izdelkih, prevlečenih z organskimi premazi, ki imajo debelino podlage med 0,25 mm in 0,6 mm.

(24) Zahtevek je bil zavrnjen, saj kitajski izvozniki in industrija Unije proizvajajo in prodajajo jeklene izdelke, prevlečene z organskimi premazi, z debelino podlage med 0,6 mm in 2,0 mm, in je očitno, da so ti izdelki med seboj konkurenčni. Predloženi niso bili nobeni dokazi, da jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi, z debelino podlage, ki je širša od 0,6 mm, ne konkurirajo jeklenim izdelkom, prevlečenim z organskimi premazi, z debelino podlage, ki je ožja od 0,6 mm, in da bi to zato pomenilo drugo vrsto izdelka. Jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi, z debelino podlage, ki je širša in ožja od 0,6 mm, imajo enake osnovne fizične in tehnične lastnosti ter enake končne uporabnike, zato gre za en izdelek.

2.2.4. Jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi ter prevlečeni s podlago iz zlitine aluminija in cinka

(25) Oba izvoznika sta zatrdila, da imajo le štirje proizvajalci Unije licenco za proizvodnjo te vrste izdelka in da jo dejansko proizvaja le ena družba. Zatrdila sta tudi, da se z vidika značilnosti izdelka ta izdelek razlikuje od jeklenih izdelkov, prevlečenimi z organskimi premazi in cinkom.

(26) Zahtevek je bil zavrnjen, saj sta vrsti izdelka izmenljivi, njuna uporaba se prekriva, ter sta v obdobju preiskave vsaj dva sodelujoča proizvajalca Unije proizvajala enako vrsto izdelka. Treba je poudariti, da je v obdobju preiskave le en sodelujoči kitajski proizvajalec izvoznik izvažal to vrsto izdelka v Unijo.

2.2.5. Jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi in prevlečeni s podlago iz zlitine cinka

(27) Ta zahtevek je bil zavrnjen, ker je ta izdelek v nasprotju s trditvijo enega uporabnika več proizvajalcev Unije proizvedlo in prodalo v velikih količinah ter ima enake fizične in tehnične značilnosti in končne uporabnike kot druge vrste jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi.

2.3. Zahtevek za vključitev izdelka

(28) Eno združenje je zahtevalo, da se jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi in prevlečeni s kovinskim premazom iz kroma ali kositra, uvrščeni v oznake TARIC 7210 12 20 10 in 7210 50 00 10, vključijo v obseg izdelkov. Ta zahtevek je bil zavrnjen, ker te oznake niso vključene v prvotno pritožbo in ker imajo izdelki, uvrščeni v te oznake, drugačne fizične in tehnične značilnosti od izdelkov, zajetih v pritožbi.

2.4. Zadevni izdelek

(29) Ker uvodna izjava (21) navaja sprejetje izključitve jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, s kovinskim premazom iz kroma ali kositra, za zadevni izdelek velja sprememba s to izključitvijo.

(30) Zato zadevni izdelek obsega nekatere jeklene izdelke, prevlečene z organskimi premazi, tj. ploščate valjane izdelke iz nelegiranega in legiranega jekla (nerjavno jeklo ni vključeno), ki so pobarvani, lakirani ali prevlečeni s plastično maso na vsaj eni strani, z izjemo „sendvič plošč“, ki se uporabljajo v gradbeništvu in so sestavljene iz dveh zunanjih kovinskih plošč s stabilizacijskim jedrom iz izolacijskega materiala, stisnjenega med njiju, z izjemo izdelkov s končnim premazom iz cinkovega prahu (cinkova barva, ki vsebuje 70 mas. % cinka ali več), in z izjemo tistih izdelkov, prevlečenih s kromom ali kositrom v raztopini, ki se trenutno uvrščajo pod oznake KN ex 7210 70 80, ex 7212 40 80, ex 7225 99 00 in ex 7226 99 70, s poreklom iz Ljudske republike Kitajske („zadevni izdelek“).

2.5. Podobni izdelek

(31) Preiskava je pokazala, da imajo jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi, ki jih industrija Unije proizvaja in prodaja v Uniji, jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi, ki se proizvajajo in prodajajo na notranjem trgu v LRK, ter jekleni izdelki, prevlečeni z organskimi premazi, ki se uvažajo v Unijo iz LRK, iste osnovne fizikalne in kemijske značilnosti ter iste osnovne končne uporabe. Zato se šteje, da so ti izdelki podoben izdelek v smislu člena 2(c) osnovne uredbe.

3. SUBVENCIONIRANJE

3.1. Uvodne opombe

(32) Kitajska vlada in tudi vzorčeni kitajski proizvajalci izvozniki so predložili izpolnjene vprašalnike in privolili v preverjanje odgovorov na kraju samem.

(33) Komisija je kitajski vladi po analizi izpolnjenega vprašalnika poslala poziv k dopolnitvi in dve predpreveritveni pismi. Komisija je kitajski vladi zagotovila dovolj časa za pripravo in predložitev pripomb, kadar je bilo to zahtevano in utemeljeno. Kitajski vladi so bila dejansko odobrena precejšnja podaljšanja rokov, tj. podaljšanje za 20 dni za odgovor na vprašalnik, tako da je bil skupni rok za predložitev izpolnjenega vprašalnika 57 dni, in za 25 dni za odgovor na poziv k dopolnitvi.

(34) Kitajska vlada je v svojih odgovorih na vprašalnik, poziva k dopolnitvi ter različna druga stališča odgovorila le v zvezi s shemami, ki so jih uporabljali vzorčeni proizvajalci izvozniki, in trdila, da od nje ne bi smeli zahtevati odgovorov na vprašanja v zvezi z domnevnimi shemami razpoložljivih subvencij tudi za nevzorčene proizvajalce ali proizvajalce, ki se niso javili.

(35) Komisija se s tem pristopom ni strinjala ter je kitajski vladi pojasnila, da namerava z vprašalnikom, ki ji ga je poslala, pridobiti informacije o subvencioniranju industrije jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, na Kitajskem in ugotoviti obseg subvencioniranja uvoza zadevnih izdelkov v Unijo. Komisija je kitajsko vlado obvestila, da so potrebne širše informacije o obsegu subvencioniranja za obravnavo znatnega nesodelovanja izvoznikov, domnevno deležnih ugodnosti po posebnih shemah subvencioniranja, ki se niso uporabljale za vzorčene ali sodelujoče družbe, in za morebitne zahtevke za individualno preiskavo s strani sodelujočih proizvajalcev izvoznikov. Vendar pa kitajska vlada ni spremenila svojega pristopa in ni posredovala informacij o večini drugih shem subvencioniranja, ki so zatrjevane v pritožbi, katere pa vzorčene družbe niso uporabljale.

(36) Pred preveritvenim obiskom na kraju samem je kitajska vlada od Komisije zahtevala, naj zagotovi nadaljnje pisne informacije, zlasti seznam vseh vprašanj, ki jih namerava zastaviti med preveritvenim obiskom, in seznam vseh ministrstev, ki naj bi sodelovala pri preveritvenih obiskih. Če Komisija tega ne bi storila, je kitajska vlada trdila, da „je negotova o tem, kaj je bilo treba pripraviti ali kaj je mogoče pričakovati med preveritvenim obiskom“ in da predpreveritveno pismo „zagotovo ne nakazuje, kaj Komisija namerava dejansko preveriti …“.

(37) Komisija zahtevi kitajske vlade ni mogla ugoditi. Pri tem je treba opozoriti, da je Komisija izpolnila vse ustrezne pogoje iz člena 26 osnovne uredbe. Kitajski vladi je bilo poslano podrobno predpreveritveno pismo, s katerim je bil potrjen časovni okvir (dnevi in skupine shem, ki se bodo obravnavale na določen preveritveni dan) ter zahtevana prisotnost organov, pristojnih za ustrezne sheme, in uradnikov, ki so sodelovali pri pripravi stališč kitajske vlade. Komisija je pred preveritvenimi obiski na kraju samem tudi pojasnila, da je kitajska vlada edina, ki ve, kateri so organi, pristojni za preiskovane sheme, in uradniki, najprimernejši za sodelovanje pri preverjanju in odgovarjanje na vprašanja. Glede seznama določenih vprašanj je Komisija pred preveritvenim obiskom na kraju samem in med njim pojasnila, da zakonodaja STO in EU tega ne zahtevata in da je namen te preiskave preveriti odgovor kitajske vlade na vprašalnik in ustrezna dopolnilna stališča; zato bi preverjanje sledilo zasnovi teh dokumentov. Komisija bi prav tako želela pridobiti in pojasniti nadaljnje informacije, potrebne za preiskavo v teku, vendar bi bila natančna vprašanja s tem v zvezi odvisna od odgovorov kitajske vlade na začetno preverjanje njenih odgovorov na vprašalnik. Kitajski vladi je bilo pred preveritvenim obiskom na kraju samem pojasnjeno tudi, da lahko zavračanje predložitve zahtevanih informacij ali pomoči preiskovalnemu organu pri preverjanju informacij in podatkov, potrebnih za namene preiskave, resno ogrozi postopek preiskave. Kitajska vlada je bila opozorjena tudi na učinke določb člena 28 osnovne uredbe.

(38) Med preveritvenim obiskom kitajskega ministrstva za gospodarstvo v Pekingu si je Komisija prizadevala, da bi v skladu z določbami členov 11 in 26 osnovne uredbe preverila informacije, ki so bile zagotovljene na podlagi podporne dokumentacije, uporabljene za pripravo odgovora kitajske vlade. Pri tem je Komisija predhodno prišla do zaključka, da zaradi pomanjkanja informacij in na podlagi podporne dokumentacije, ki je na voljo, ni mogoče ustrezno preveriti odgovora na vprašalnik. Poleg tega določene informacije sploh niso bile predložene, čeprav so bile izrecno zahtevane, in na določena vprašanja sploh ni bilo odgovorjeno. Kitajska vlada je bila zato seznanjena s posledicami nesodelovanja v skladu s členom 28(1) in (6) osnovne uredbe.

(39) Kitajska vlada je navedla tudi, da ji je Komisija naložila nerazumno dokazno breme ter v vprašalniku in poznejšemu pozivu k dopolnitvi zahtevala nepomembne in nepotrebne informacije.

(40) V zvezi z zahtevanimi informacijami je treba omeniti, da je Komisija zahtevala samo informacije v zvezi s trditvami iz pritožbe, za katere je menila, da so potrebne za reprezentativno ugotovitev, in je bila dosledna pri svojih zahtevah, ko je med postopkom preiskave zahtevala iste podatke in informacije ter zahtevala od kitajske vlade, da pojasni predložene informacije in njihov vpliv na preiskovane sheme. Komisija je torej le zahtevala informacije, nujne za oceno obstoja in ravni subvencioniranja, ki je na voljo za zadevni izdelek v skladu z drugimi subvencijskimi shemami subvencij, domnevanimi v pritožbi. Take informacije bi omogočile ustrezno določitev zneska subvencioniranja, odobrenega v skladu z drugimi subvencijskimi shemami, ki so predmet preiskave, in so na voljo nesodelujočim proizvajalcem izvoznikom. Ker predstavniki LRK niti nesodelujoči proizvajalci izvozniki niso zagotovili potrebnih informacij za ugotavljanje, ali so bile nesodelujočim proizvajalcem izvoznikom na voljo druge subvencijske sheme, je Komisija na podlagi najboljših razpoložljivih dejstev ugotovila, da so bile domnevne druge subvencijske sheme dejansko na voljo drugim nesodelujočim proizvajalcem izvoznikom, ter je nato tudi na podlagi najboljših razpoložljivih dejstev izračunala zneske prejetih ugodnosti iz teh shem.

3.2. Individualna preiskava („IP“)

(41) Zahtevka za IP na podlagi člena 27(3) osnovne uredbe sta predložila dva sodelujoča proizvajalca izvoznika, in sicer družbi Union Steel China (Union Steel) in Shenzhen Sino Master Steel Co. Ltd. Teh individualnih preiskav družbama zaradi velikega števila domnevnih shem subvencioniranja in dolgotrajne protisubvencijske preiskave ni bilo mogoče odobriti, saj bi bila preveliko breme in bi mogoče preprečila pravočasen zaključek preiskave.

(42) Vendar je bila družba Union Steel že individualno preiskana v vzporedni protidampinški preiskavi in pozneje je bila za to družbo izračunana individualna stopnja škode.

(43) Ker je kitajska vlada odgovorila samo v zvezi s shemami, ki so jih uporabljali vzorčeni proizvajalci izvozniki, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi (34), je bilo praktično nemogoče analizirati nekatere sheme subvencioniranja, ki bi jih družba Union Steel lahko uporabljala. Zato je bila tej družbi na podlagi razpoložljivih dejstev v skladu s členom 28 osnovne uredbe pripisana povprečna stopnja subvencioniranja, ki se uporablja za druge sodelujoče družbe.

3.3. Posamezne sheme

(44) Na podlagi informacij iz pritožbe je Komisija želela pridobiti informacije v zvezi z naslednjimi shemami, ki so domnevno vključevale dodeljevanje subvencij s strani vladnega organa:

(I) Zagotavljanje blaga in storitev s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo („LTAR“)

– zagotavljanje sestavin za manj kot ustrezno nadomestilo: vroče in hladno valjano jeklo,

– zagotavljanje pravic do uporabe zemljišča za manj kot ustrezno nadomestilo,

– programi, ki vključujejo zagotavljanje vode za manj kot ustrezno nadomestilo,

– program, ki vključuje preskrbo z električno energijo za manj kot ustrezno nadomestilo,

– program, ki vključuje preskrbo z električno energijo in vodo v provinci Jiangsu za manj kot ustrezno nadomestilo,

– zagotavljanje različnih vložkov za manj kot ustrezno nadomestilo.

(II) Preferenčna posojila in obrestne mere za industrijo jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi.

(III) Programi lastniškega kapitala

– zamenjave terjatev za kapital,

– infuzije lastniškega kapitala,

– neplačane dividende.

(IV) Davek na prihodek in drugi neposredni davki

– odbitki za stroške raziskav in razvoja v okviru davčnih politik,

– davčne ugodnosti za osrednjo in zahodno regijo,

– davčni dobropisi glede prihodka za nakup na domačem trgu proizvedene proizvodne opreme,

– preferenčne davčne politike za družbe, ki se spodbujajo kot visokotehnološke družbe in družbe z novo tehnologijo,

– davčne ugodnosti za dohodek za družbe z intenzivno rabo naravnih virov („posebne surovine“),

– davčni dobropisi pri nakupu posebne opreme,

– preferenčne davčne politike za davek na prihodek za družbe v severovzhodni regiji,

– olajšave pri davku na prihodek za investicije v domačo tehnološko prenovo,

– različni lokalni davčni popusti (provinca Shandong, Chongqing, regija Guangxi Zhuang, davčne ugodnosti za razvoj osrednje in zahodne regije),

– oprostitev od plačila davka od dividend med rezidenčnimi družbami, ki izpolnjujejo pogoje,

– program, po katerem proizvodne družbe, v katere se vlaga tuji kapital, prvi dve leti od ustanovitve ne plačujejo davka, naslednja tri leta pa le po polovični davčni stopnji,

– programi lokalne oprostitve in odloga davka na prihodek za proizvodne družbe, v katere se vlaga tuji kapital,

– davčni dobropis glede prihodka za družbe, v katere se vlaga tuji kapital, za nakup na domačem trgu proizvedene opreme,

– subvencija za davek na prihodek za družbe, v katere se vlaga tuji kapital, na podlagi geografske lege.

(V) Programi za posredne davke in uvozne tarife

– oprostitve od uvoznih dajatev in DDV za družbe, v katere se vlaga tuji kapital, in za nekatere domače družbe v spodbujanih industrijah, ki uporabljajo uvoženo opremo,

– vračila DDV za družbe, v katere se vlaga tuji kapital, za nakup na domačem trgu proizvedene opreme,

– odbitek DDV na opredmetena osnovna sredstva v osrednji regiji,

– druge davčne ugodnosti v Ma‘anshanu.

(VI) Programi subvencioniranja

– program najboljša kitajska znamka na svetu,

– program znane znamke,

– državni sklad ključnih tehnoloških projektov,

– programi za povračilo stroškov pravnega svetovanja s področja protidampinga.

(VII) Državni odkup blaga za več kot ustrezno nadomestilo.

(VIII) Drugi regionalni programi

– subvencije, dodeljene v Tianjin Binhai New Area in Tianjin Economic and Technological Development Area,

– programi v zvezi s severovzhodno regijo,

– nepovratna sredstva, dodeljena na podlagi programa province Jiangsu za znanost in tehnologijo,

– nepovratna sredstva, dodeljena na podlagi programa province Hebei za znanost in tehnologijo.

(IX) Ad hoc subvencije, zatrjevane v pritožbi.

3.3.1. Zagotavljanje blaga in storitev s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo („LTAR“)

3.3.1.1. Zagotavljanje vroče in hladno valjanega jekla (VVJ in HVJ) za manj kot ustrezno nadomestilo

(45) Trditev iz pritožbe je bila, da kitajska vlada nadzoruje nekatere industrije na začetku proizvodne verige in izdelke, da bi proizvajalcem jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, po ugodni ceni zagotavljala vložke. Na tej podlagi proizvajalci jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, prejemajo subvencije, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, saj od družb v državni lasti kupujejo VVJ in HVJ po ceni, nižji od tržne, in za manj kot ustrezno nadomestilo za družbe v državni lasti.

Nesodelovanje

(46) Komisija je od kitajske vlade zahtevala podrobne informacije v zvezi z družbami v državni lasti, ki kitajskim proizvajalcem izvoznikom jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, zagotavljajo VVJ in HVJ, da bi preverila trditve iz pritožbe ter ugotovila, ali so te družbe v državni lasti javni organi. V tej zvezi je Komisija oblikovala Prilogo B k vprašalniku za kitajsko vlado, namenjeno družbam v državni lasti in kitajsko vlado pozvala, da posreduje zahtevane informacije iz te priloge. Komisija je v pozivu k dopolnitvi kitajsko vlado zaprosila, da posreduje zahtevane informacije iz Priloge B in jo spodbudila k usklajevanju odgovorov z zadevnimi družbami v državni lasti.

(47) Vendar pa kitajska vlada na vprašanja iz Priloge B in odgovorila in tudi ni zagotovila zahtevanih ustreznih informacije iz glavnega vprašalnika (npr. o svojem lastništvu in lastniškem deležu v družbah v državni lasti v sektorju jeklarstva in svoji vlogi v reorganizaciji kitajske industrije jekla). Namesto da bi zagotovila zahtevane informacije je kitajska vlada v svojem odgovoru na vprašalnik navedla, da pritožniki niso dokazali, da so proizvajalci VVJ in HVJ javni organi.

(48) Zaradi pomanjkljivega sodelovanja kitajske vlade je Komisija morala preučiti druge najboljše dostopne informacije. Komisija je o tem ukrepanju obvestila kitajsko vlado. Pri presoji, ali so te družbe v državni lasti, ki kitajskim proizvajalcem izvoznikom jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, zagotavljajo VVJ in HVJ, javni organi, je Komisija upoštevala omejene informacije, ki jih je zagotovila kitajska vlada, informacije iz pritožbe, javno dostopne dejanske podatke iz sorodnih postopkov, ki so jih opravile druge preiskovalne oblasti, ter tudi druge javno dostopne informacije in svoje ugotovitve utemeljila na vseh informacijah v spisu.

(a) Družbe v državni lasti, ki proizvajalcem jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, zagotavljajo vroče in hladno valjano jeklo, so javni organi

Uvodne opombe

(49) Pritožnik zatrjuje, da so družbe v državni lasti na Kitajskem javni organi v smislu člena 2(b) osnovne uredbe, ki proizvajalcem jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, zagotavljajo blago (VVJ in HVJ) po cenah, nižjih od tržne, in jim na ta način prenašajo ugodnosti.

(50) Pritožbeni organ WTO (PO) je v svojem poročilu v zadevi ZDA – dokončne protidampinške in izravnalne dajatve na nekatere izdelke s Kitajske[5] (poročilo PO) kot javni organ opredelil subjekt, ki „ima, izvaja ali pa mu je zaupano pooblastilo vlade“[6]. PO je upošteval tudi, da javne organe kot take opredeljuje tudi „izvajanje nalog vlade“[7], ki bi jih „običajno šteli za del delovanja vlade v pravnem redu zadevne države članice“[8].

(51) Glede na sklepe PO WTO je treba analizirati dve vprašanji: tj. (a) ali zadevne družbe v državni lasti opravljajo naloge, ki se običajno štejejo za del delovanja vlade na Kitajskem, in (b) če gre za to, ali pri tem izvajajo pooblastilo vlade?

Izvajanje nalog vlade

(52) V okviru kitajske vlade je obilo dokazov, ki kažejo, da je vlada globoko vpeta v upravljanje gospodarstva. Kitajski vladi je osrednja vloga v gospodarstvu zagotovljena z Ustavo Ljudske republike Kitajske. Njen člen 7 določa: „Državno gospodarstvo je sektor socialističnega gospodarstva v lasti ljudstva; to je vodilna sila narodnega gospodarstva. Država zagotavlja trdnost in rast državnega gospodarstva.“ Njen člen 15 sorodno določa: „Država izvaja plansko gospodarstvo na podlagi socialistične družbene lastnine.“ Ustava Komunistične partije Kitajske pa predpisuje tudi osrednjo vlogo družbene lastnine, npr. preambula ustave KPK določa: „Partija je dolžna podpirati in izboljševati osnovni gospodarski sistem, pri čemer naj družbena lastnina prevladuje [...].“ Tudi različni petletni načrti, ki jih razglasi Komisija za nacionalni razvoj in reforme (NDRC) in sprejme državni svet, najvišji pravni organ Kitajske, kažejo na železen prijem kitajske vlade v gospodarstvu.

(53) V zvezi s sektorjem jeklarstva informacije v spisu nakazujejo, da družbe v državni lasti, ki proizvajajo VVJ in HVJ na Kitajskem, pogosto izvajajo opisane naloge vlade, med drugimi, v sektorskih načrtih za industrijo železa in jekla. Ti načrti potrjujejo odločitev kitajske vlade, da se tesno vključi v upravljanje in razvoj industrije jekla na Kitajskem, izvajanje teh načrtov s strani družb v državni lasti pa je zato mogoče šteti, da spada pod poglavje vladnih praks. Navedeni načrti določajo ciljne količine in splošne cilje za vse subjekte iz industrije železa in jekla ter usmerjajo proizvodnjo državnega sektorja k določenim rezultatom. Pravzaprav so železarske in jeklarske družbe v državni lasti podaljšana roka kitajske vlade in države, da bi dosegle začrtane splošne cilje in ciljne količine.

(54) Odredba agencije NDRC št. 35 – Razvojne politike za industrijo železa in jekla med drugim določa okvirno politiko za zmanjšanje števila talilnic železa in jekla ter ciljne izhodne količine za tiste skupine jeklarskih družb, ki so med deset največjimi na domačem trgu (člen 3), v zvezi s proizvodnimi kapacitetami prepoveduje ustanavljanje novih družb, povezanih s proizvodnjo železa in jekla (člen 10), predpisuje pogoje za vstop v industrijo železa in jekla na ravni opreme ter tudi tehnične in ekonomske kazalnike, ki so jih jeklarske in železarske družbe dolžne doseči (člen 12), določa pravila za spremembe v organizacijski strukturi jeklarskih družb (člen 20), upravlja naložbe (člena 22 in 23), pogojuje dostop do finančnih sredstev (člena 25 in 26) ter daje državi pravico posredovati pri nakupu surovin (člen 30).

(55) Dvanajsti petletni načrt razvoja industrije jekla povzema dosežene cilje, začrtane s prejšnjim načrtom, pokriva strategijo razvoja in določa cilje za celotno industrijo jekla. Podobno kot Odredba št. 35 ta načrt zelo natančno določa ciljne količine na ravni industrijskega grozdenja (Oddelek III.(III).6), spodbuja nekatere in odvrača druge projekte (Oddelek IV(IV)) ter diskriminira v podporo industriji železa in jekla v različnih provincah (Oddelek IV(V)), zagotavlja podporo družbam, ki proizvajajo jeklo v velikem obsegu, ter namenja vodilno vlogo največjim kitajskim proizvajalkam jekla v državni lasti, kot so družbe Bao Steel, Anshan Iron and Steel, Wuhan Iron and Steel itd[9]. Načrt predvideva tudi krepitev pravne ureditve in upravljanja proizvodnih dejavnosti sedanjih jeklarskih družb (Oddelek V(IV)).

(56) Zakon Ljudske republike Kitajske o državnem premoženju v družbah zavezuje družbe v državni lasti (oziroma družbe, v katere se vlaga državni kapital, kot se drugače nanje sklicuje ta zakon) tudi k skladnosti z nacionalnimi politikami za industrijo[10]. Okvirni ukrepi za nadzor in upravljanje naložb centralnih družb podobno zavezujejo družbe v državni lasti (družbe, v katere se vlaga državni kapital) k uveljavljanju načrtov razvoja in industrijskih politik države[11]. V skladu z ukrepi za upravljanje strategij razvoja in načrtov centralnih družb so vse družbe, v katere se vlaga državni kapital, dolžne oblikovati načrt razvoja in strategije, ki ga mora pregledati in odobriti komisija državnega sveta za nadzor in upravljanje premoženja v državni lasti (SASAC). Pri tej preiskavi in pred odobritvijo takega načrta je komisija SASAC med drugim dolžna preučiti, ali je ta načrt skladen s politikami načrtovanja nacionalnega razvoja in industrije ter ali je v skladu s strateško prilagoditvijo ureditve in strukture gospodarstva v državni lasti[12].

(57) Konkretni primeri izvajanja ukrepov, opisani v načrtih, kot so premestitev družbe Capital Steel Corporation[13] ali številne združitve jeklarskih družb[14], kažejo, da ti načrti niso samo okvirni dokumenti, ki se uporabljajo kot smernice, ampak da imajo za svojo posledico konkretne ukrepe jeklarskih družb v državni lasti, ki jih usmerja vlada (ki jo predstavljata agencija NDRC in državni svet).

(58) Posebne ukrepe, opisane v uvodnih izjavah zgoraj, so dolžne spremljati in izvajati družbe, zajete v načrtih. Sklenjeno je bilo, da jeklarske družbe v državni lasti prek te neposredne vključenosti vlade v njihovo gospodarsko ravnanje delujejo kot roka vlade pri izvajanju njenih nalog, kar posledično pripelje do izpolnitve začrtanih splošnih ciljev in ciljnih količin.

Nadzor družb v državni lasti s strani vlade

(59) Po ugotovitvi, da družbe v državni lasti opravljajo naloge vlade, je treba odgovoriti na vprašanje, ali pri tem izvajajo pooblastilo vlade. Glede tega je ključno vprašanje, ali so te družbe smiselno pod nadzorom vlade[15]. Če gre za to, je v luči vseh ustreznih dokazov utemeljeno ugotoviti, da družbe v državni lasti delujejo kot roka vlade in dejansko izvajajo politiko iz navedenih načrtov.

(60) Nadzor vlade, opisan spodaj, kaže, da družbe v državni lasti imajo in izvajajo pooblastilo vlade, ali jim je to zaupano. Nadzor je mogoče izvajati, med drugimi, prek vladnega lastništva, pravne ureditve upravljanja in vloge SASAC, upravnih odborov, državnih načrtov.

Vladno lastništvo

(61) Kot je že zgoraj navedeno v oddelku o nesodelovanjem (v uvodnih izjavah od (46) do (48)), kitajska vlada ni zagotovila zahtevanih informacij o lastniški strukturi proizvajalcev VVJ in HVJ na Kitajskem. Kitajska vlada je z izpolnjenim vprašalnikom predložila seznam 54 družb, v katerih je vlada največji delničar, med preveritvenim obiskom pa je trdila, da ta seznam ni pravilen in da vključuje tudi družbe v zasebni lasti. Kitajska vlada tega seznam ni popravila in tudi ne natančno navedla, katere družbe so v zasebni lasti in katere v lasti kitajske vlade. Zaradi tega nesodelovanja je Komisija morala preučiti druge dokaze v spisu in javno dostopne informacije.

(62) Pritožnik je o tem, da so glavni proizvajalci VVJ in HVJ v državni lasti, predložil dokaze in podrobne informacije v Prilogi 10 k pritožbi[16]. Tudi druge javno dostopne informacije[17] potrjujejo, da ima kitajska vlada lastniški delež v številnih proizvajalcih VVJ in HVJ.

(63) Ob upoštevanju vseh informacij iz spisa je ugotovitev, da ima kitajska vlada pomemben lastniški delež v številnih kitajskih proizvajalcih VVJ in HVJ, utemeljena.

Pravna ureditev upravljanja in vloga SASAC

(64) Komisija SASAC izvaja pristojnosti države kot vlagateljice in upravlja premoženje v državni lasti pod njenim nadzorom. Čeprav je kitajska vlada v svojem izpolnjenem vprašalniku in poznejših stališčih zatrjevala, da komisija SASAC v poslovne dejavnosti družb v državni lasti ni vključena, in to trditev podprla s sklicevanjem na člen 7 Začasnih ukrepov za nadzor in upravljanje državnega premoženja v družbah[18], je treba opozoriti, da drugi členi tega zakona in tudi drugi dokazi v spisu[19] temu nasprotujejo.

(65) Pravzaprav kaže odgovor kitajske vlade na protisubvencijski vprašalnik, da SASAC s pooblastilom državnega sveta imenuje in odstavlja najvišje vodilne delavce nadzorovanih družb in ocenjuje njihovo delovno uspešnost prek pravnih postopkov. Ta komisija je odgovorna tudi za spodbujanje nadzorovanih družb k izvajanju usmeritvenih načel in politik, nosi odgovornosti za osnovno upravljanje državnega premoženja v družbah ter usmerja in nadzoruje delo z upravljanjem lokalnega premoženja v državni lasti v skladu z zakonom.

(66) Komisija SASAC je odgovorna tudi za nadomestila za opravljeno delo in ocenjevanje poslovodnih delavcev družb v državni lasti, za njihovo imenovanje, nagrajevanje in kaznovanje[20]. Pravzaprav vsi dokazi kažejo, da so kariere poslovodnih delavcev družb v državni lasti odvisne od komisije SASAC. Te razmere kažejo, da je komisiji SASAC očitno zaupano pooblastilo vlade.

Upravni odbori

(67) Tudi sestava odborov družb v državni lasti dokazuje visoko stopnja nadzora kitajske vlade nad družbami v državni lasti. Dokazi v spisu[21] kažejo, da so, ali so bili, številni člani odborov direktorjev in nadzornih odborov vladni ali strankarski funkcionarji ter da na njihov izbor zelo vplivajo vladni organi, kot sta komisija SASAC ali Komunistična partija Kitajske (KPK).

Načrti vlade

(68) Politike, interesi in cilji kitajske vlade v zvezi z industrijo jekla so začrtani v različnih načrtih vlade na centralni in podcentralni ravni. Družbe v državni lasti se spodbuja, da te politike uveljavijo (družbe, ki tega ne upoštevajo, so deležne celo sankcij), iz nedavnih ukrepov nekaterih glavnih jeklarskih družb v državni lasti na Kitajskem pa je očitno, da se te politike upoštevajo, jeklarske družbe v državni lasti pa delujejo usklajeno za doseganje začrtanih ciljnih količin in splošnih ciljev.

(69) V skladu z dvanajstim petletnim načrtom razvoja industrije jekla je samo „družbam, ki upoštevajo nacionalne politike za industrijo železa in jekla ter standarde in pogoje za proizvodnjo in delovanje industrije železa in jekla, namenjena osrednja vloga pri združevanju in reorganizaciji“[22].

(70) Številni načrti na provincialni in lokalni ravni omenjajo tudi točno določene družbe v državni lasti in zanje opredeljujejo splošne ciljne ter ciljne količine. Pritožnik je predložil izvlečke iz teh načrtov[23]. Z vprašalnikom in pozivom k dopolnitvi se je od kitajske vlade zahtevalo, da te načrte predloži za namene preveritve in pojasnitve, vendar pa se je ta odločila, da jih ne zagotovi. Treba pa je omeniti, da kitajska vlada med postopkom ni oporekala točnosti teh navedb. Poleg tega družbe, omenjene v provincialnih in lokalnih načrtih, priznavajo svoje sodelovanje z organi in opisujejo, kako delujejo ali so delovale v skladu z načrti[24].

(71) Čeprav kitajska vlada zatrjuje, da so nekateri zgoraj navedeni načrti samo okvirni, nezavezujoči in naj bi služili samo kot smernice, te trditve ne podpirajo drugi dokazi v spisu. Nasprotno, številni zakoni in predpisi, ki so zagotovo pravno zavezujoči[25], družbe v državni lasti zavezujejo k državnim načrtom razvoja in industrijskim politikam.

Sklepna ugotovitev

(72) Kitajska vlada oblikuje splošne cilje in ciljne količine za industrijo železa in jekla prek petletnih načrtov in drugih ustreznih uradnih dokumentov in te cilje izpolni prek nalog in dejavnosti, opisanih v teh dokumentih. Ker te načrte in dokumente oblikujejo oddelki kitajske vlade, kot sta narodni svet ali agencija NDRC, je treba naloge in dejavnosti, na katere se sklicujejo, šteti za vladne. Ker so jeklarske družbe v državni lasti zavezane delovati v skladu s temi načrti in politikami, kot je to opisano zgoraj, delujejo kot podaljšana roka vlade, ker pa so te družbe pod bistvenim nadzorom vlade, dejansko izvajajo pooblastila vlade.

(73) Zaradi pomanjkljivega sodelovanja kitajske vlade ni bil popolnoma določen obseg tistih subjektov, za katere se šteje, da so „javni organi“. Kakor koli, javni organ je vsaka družba v državni lasti, v kateri je vlada večinski ali največji delničar. Subjekti, v katerih vlada nima deleža, so zasebni organi. Glede na navedeno tu ni treba začrtati vidne ločnice med javnimi in zasebnimi organi, saj uvodne izjave od (85) do (98) kažejo, da država ukazuje in zaupa naloge vsem zasebnim organom v jeklarskem sektorju, zato v vseh zadevnih ozirih ravnajo enako kot javni organi.

(b) Ugodnosti (javni organi)

Splošni premisleki

(74) Za oceno, ali je bila dodeljena ugodnost v smislu člena 3(2) osnovne uredbe, je treba primerjati cene VVJ in HVJ, ki so jih plačali zadevni proizvajalci izvozniki, z ustrezno referenčno vrednostjo. Poročilo PO je pritrdilo mnenju, da je uporaba zunanjih referenčnih vrednosti dovoljena v primeru, ko je zaradi vloge vlade izkrivljen trg v državi, v kateri se dobava opravi. Ugotovljeno je bilo tudi, da „kadar je vlada glavni dobavitelj, bodo cene zasebnih subjektov izkrivljene, vendar pa je tudi v takih primerih treba analizirati vsak posamezni primer“[26]. PO je izjavil tudi, da: „[...] ne trdimo, da je nek prag, ob prestopu katerega se zgolj dejstvo, da je vlada glavni dobavitelj na trgu, šteje za zadosten dokaz izkrivljanja cen, ampak da se z rastjo prevladujoče vloge vlade na trgu jasno povečuje tudi verjetnost, da ta vloga privede do izkrivljenih cen zasebnikov“[27]. PO je v nadaljevanju izjavil, da: „kadar je vlada „pomemben“ dobavitelj, je treba predložiti dokaze, ki se tičejo dejavnikov, ki so različni od tržnega deleža vlade, saj vloga vlade kot pomembnega dobavitelja sama po sebi ne dokazuje izkrivljanja cen zasebnikov“. Zato je najprej treba odgovoriti na vprašanje, ali je delež vlade v proizvodnji VVJ in HVJ na Kitajskem prevladujoč ali le pomemben.

(75) Komisija je od kitajske vlade zahtevala informacije o trgu VVJ in HVJ v zvezi z deležem proizvedenih količin VVJ in HVJ, ki ga proizvedejo družbe v državni lasti in zasebne družbe, vendar kitajska vlada o tem ni predložila nobenih ustreznih informacij[28].

(76) Komisija je glede tega vprašanja uporabila druge dostopne informacije[29], na podlagi katerih je ugotovila, da jeklarske družbe v državni lasti proizvedejo najmanj 63 % VVJ na Kitajskem. Pomembno je omeniti, da je bil ta 63-odstotni delež družb v državni lasti izračunan po zelo konservativni oceni in predstavlja absolutno najmanjšo mogočo vrednost. Glede na dejstvo, da se zdi, da so številni domnevno zasebni dobavitelji, o katerih so poročali izvozniki, trgovske družbe (ki so izdelek po vsej verjetnosti kupile od družb v državni lasti), je na podlagi nesodelovanja kitajske vlade (glej uvodne izjave od (46) do (48)) in ugotovitev drugih preiskovalnih organov (glej opombo 32) mogoče sklepati, da je realni delež družb v državni lasti na trgu VVJ še veliko večji. Močna vloga kitajske vlade v tem sektorju trga VVJ (glej uvodne izjave od (85) do (94)) omejuje tudi možnost delovanja zasebnih subjektov.

(77) Ob upoštevanju zgoraj navedenega je bilo ugotovljeno, da imajo družbe v državni lasti na trgu VVJ na Kitajskem prevladujoči delež. Ta prevlada družb v državni lasti na trgu VVJ je tako znatna, da zasebni proizvajalci nimajo izbire in morajo svoje cene prilagoditi cenam družb v državni lasti, kot je prikazano spodaj.

(78) V zvezi s HVJ je bil evidentirani delež družb v državni lasti, ki so kitajski proizvajalci izvozniki (18 %), veliko manjši kot v primeru VVJ, vendar temu nasprotujejo druge informacije (glej uvodno izjavo (79)). Ob upoštevanju nesodelovanja kitajske vlade in dejstva, da se zdi, da so številni domnevno zasebni dobavitelji trgovske družbe (ki so izdelek po vsej verjetnosti kupile od družb v državni lasti), ter omejevanja poslovnih dejavnosti zasebnih subjektov, ki izvira iz močne vloge kitajske vlade v tem sektorju (glej uvodne izjave od (85) do (94)), je bilo sklenjeno (deloma na podlagi razpoložljivih podatkov (glej uvodno izjavo (79)) v smislu člena 28 osnovne uredbe), da družbe v državni lasti prevladujejo tudi na trgu HVJ na Kitajskem.

(79) Ta sklep je podprt tudi v Knjigi svetovnih jeklarskih zmogljivosti, ki nasprotuje 18-odstotnem deležu, o katerem so poročali kitajski izvozniki, in kaže, da je na Kitajskem v državni lasti več kot 70 % vseh proizvodnih zmogljivosti HVJ[30].

(80) Komisija je od kitajske vlade zahtevala informacije o cenah družb v državni in zasebni lasti, ki veljajo za VVJ in HVJ v prodaji na kitajskem trgu. Kitajska vlada v izpolnjenem vprašalniku ni predložila nobenih takih informacij. Preiskava pri izvoznikih jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, je pokazala, da so bile cene, ki so jih štirje proizvajalci izvozniki/skupine v OP plačevali za VVJ in HVJ, ki so ga dobavljali zasebni proizvajalci VVJ in HVJ ali pa trgovske družbe, stalno zelo blizu cenam družb v državni lasti[31]. Zato zabeleženi podatki in prevlada družb v državni lasti na tem sektorju kažejo, da cene zasebnih dobaviteljev dejansko sledijo cenam, ki se plačajo družbam v državni lasti. Poleg tega je v pogodbi o dobavi VVJ s strani dobavitelja v zasebni lasti, ki jo je predložil eden od vzorčenih proizvajalcev izvoznikov, naveden celo pogoj, da je pogodbena cena vezana na ceno državne družbe dobaviteljice.

(81) Na podlagi vseh informacij v spisu je bilo ugotovljeno, da so cene VVJ in HVJ, ki ju na Kitajskem prodajajo družbe v državni lasti, zaradi močne prevlade družb v državni lastni na kitajskem trgu VVJ in HVJ izkrivljene. Cene zasebnih dobaviteljev za VVJ in HVJ so prilagojene cenam družb v državni lasti. Ob upoštevanju navedenega je bilo sklenjeno, da za VVJ in HVJ na Kitajskem ni zanesljivih tržnih cen. Ker na trgu VVJ in HVJ na Kitajskem ni „prevladujočih tržnih pogojev“, je Komisija v skladu s členom 6(d) osnovne uredbe morala poiskati drugo nadomestno referenčno vrednost. Ker je izkrivljen celotni kitajski trg, bi bilo nepraktično prilagoditi stroške in cene na Kitajskem na kakršen koli smiseln način, uvozne cene pa bi bile podobno izkrivljene zaradi prevladujočega položaja družb v državni lasti. Zato se je v skladu s členom 6(d)(ii) osnovne uredbe pridobila zunanja referenčna vrednost.

(82) Zdi se, da je najprimernejša sestavljena referenčna vrednost na podlagi svetovnih tržnih cen VVJ in HVJ, ki se redno objavljajo v različnih specializiranih jeklarskih dnevnikih kot Steel Business Briefing, MEPS in CRU.

(83) Primerjava cen družb v državni lasti z zunanjo referenčno vrednostjo (konstruirano, kot je razloženo v uvodni izjavi (103)) je pokazala, da so bile te cene veliko nižje od referenčnih vrednosti in so kitajskim proizvajalcem izvoznikom jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, zato prinesle ugodnosti v smislu člena 3(2) osnovne uredbe.

(c) Specifičnost

(84) Ta subvencijski program je specifičen program v smislu člena 4(2)(c) osnovne uredbe saj VVJ in HVJ v svoji proizvodnji uporablja samo omejeno število industrij in družb na Kitajskem.

(d) Pooblastilo in usmerjanje zasebnih dobaviteljev

(85) Naslednje vprašanje za proučitev je, ali je kitajska vlada zasebnim proizvajalcem VVJ in HVJ, ki niso javni organi, zaupala ali ukazala, v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe, zagotavljanje VVJ in HVJ za proizvajalce jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi.

Vladna politika

(86) Že na začetku je bilo ugotovljeno, da ima kitajska vlada politiko zagotavljanja VVJ in HVJ za sektor jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, saj so v tako preskrbo vključeni javni organi, ki so del vlade in imajo na trgu prevladujočo vlogo, ki jim omogoča ponujati cene, nižje od tržnih. Ne glede na to, ali se za take organe uporablja oznaka „javni“, isti dokazi kažejo, da obstaja politika vlade, ki v ta sektor močno posega. Zdaj je treba ugotoviti, ali ta politika vključuje zasebne dobavitelje.

Razširitev politike na zasebne dobavitelje VVJ in HVJ

Vladni načrti, ki zagotavljajo usmerjanje in spodbujanje

(87) Številni vladni načrti in dokumenti o njenih politikah kažejo, da kitajska vlada proizvajalce jekla (družbe v državni in zasebni lasti) na Kitajskem spodbuja in podpira. Nekateri oddelki teh dokumentov posredno kažejo na neposredno povezavo med vlado in ravnanjem zasebnih jeklarskih družb in pogosto je mogoče opaziti, da imajo ta „navodila“ za svojo posledico ravnanje jeklarskih družb, ki se priporoča s temi načrti.

(88) Odredba agencije NDRC št. 35 – Razvojne politike za industrijo železa in jekla, na primer, spodbuja jeklarske družbe k določenemu ukrepanju[32], postavlja pogoje za naložbe in določa, da so naložbe predmet odobritve organov[33], vpliva na konkurenčno tekmovanje za vire[34] ter za družbe, ki tega ne upoštevajo, celo določa sankcije[35]. Dvanajsti petletni načrt razvoja industrije jekla tudi vpliva na poslovne odločitve jeklarskih družb, kar lahko posledično vpliva na stroškovno strukturo in cene[36].

(89) Poleg navedenega je pritožnik v Prilogi 24 k pritožbi predložil zbirko izvlečkov iz različnih dokumentov o politikah različnih vladnih organizacij, v katerih je izpostavljena podpora kitajske vlade industriji jekla na splošno ali posebej za dejavnost izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi[37].

(90) Na voljo so tudi javno dostopne informacije, ki kažejo, da družbe v zasebni lasti delujejo v skladu z različnimi vladnimi načrti in dokumenti o politikah[38].

Omejevanje izvoza vroče in hladno valjanega jekla

(91) Kitajska vlada je sprejela ukrepe za odvračanje izvoza VVJ in HVJ prek njegove omejitve z zapletenim sistemom vračila DDV. Točneje, za VVJ in HVJ velja 17-odstotna stopnja DDV. DDV za jeklene izdelke, prevlečene z organskimi premazi, iz HVJ (proizvedenega iz VVJ), je družbam povrnjen po 13-odstotni stopnji, če pa družba sklene izvoziti VVJ in HVJ, ji DDV ni povrnjen. Ta sistem pomeni, da proizvajalci VVJ in HVJ v zasebni lasti pri svojem poslovanju ne uživajo običajne podjetniške svobode, učinkuje pa tudi na povečanje domače ponudbe VVJ in HVJ, čemur nujno sledi znižanje cen teh izdelkov na kitajskem trgu. Zato proizvajalci VVJ in HVJ v zasebni lasti (enako kot družbe v državni lasti) ne morejo poslovati neodvisno od politike kitajske vlade.

Oblikovanje cen zasebnih dobaviteljev

(92) V oddelku o ugodnostih za javne organe zgoraj je bilo ugotovljeno, da zaradi prevladujoče vloge jeklarskih družb v državni lasti na trgu VVJ in HVJ zasebni proizvajalci VVJ in HVJ nimajo izbire in morajo svoje cene uskladiti s cenami družb v državni lasti. Z drugimi besedami, svojih cen ne oblikujejo sami, temveč jih sprejmejo od zunaj. To je dodaten znak, da zasebni proizvajalci VVJ in HVJ ne morejo delovati neodvisno od ukrepov kitajske vlade in drugih javnih organov.

(93) Navedeno dejstvo je podprto tudi z informacijami, ki so jih predložili kitajski proizvajalci izvozniki, ki so predložili izpolnjene protisubvencijske vprašalnike, ki kažejo, da so cene zasebnih dobaviteljev VVJ in HVJ skoraj usklajene s cenami družb v državni lasti. Poleg tega je v pogodbi o dobavi VVJ s strani dobavitelja v zasebni lasti, ki jo je posredoval eden od vzorčenih proizvajalcev izvoznikov, zapisan celo pogoj, da je pogodbena cena vezana na ceno državne družbe dobaviteljice.

(94) Glede na navedeno ugotovitev o cenah družb v državni lasti, ki so nižje od tržnih, je jasno tudi, da so cene dobaviteljev v zasebni lasti nižje od tržnih, saj se prilagajajo cenam družb v državni lasti.

(e) Finančni prispevki

(95) V skladu z drugo alinejo člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe se za finančni prispevek šteje, da obstaja, kadar vlada: „zaupa ali ukaže zasebnemu organu, da opravi eno ali več vrst funkcij, opredeljenih v točkah (i), (ii) in (iii), ki so običajno zaupane vladi, in se ta praksa dejansko ne razlikuje od običajnih praks vlad;“. Pritožbeni organ WTO je za izraz „ukaz“ sprejel razlago, po kateri ta pomeni primere, kadar vlada nad zasebnim organom izvaja svoje pooblastilo, vključno z neko stopnjo prisile, in da izraz „zaupanje“ pomeni primere, kadar vlada na zasebni organ prenese dolžnost[39]. Poleg tega je odbor WTO v zadevi ZDA-omejitve izvoza[40] oblikoval tridelni preizkus obstoja zaupanja in ukaza, ki zahteva obstoj (a) vladnega ukrepa, ki je (b) naslovljen na določeno stran in (c ) katerega cilj je določena naloga ali dolžnost[41].

(96) Na tej podlagi se vključitev zasebnih dobaviteljev v politiko kitajske vlade za preskrbo z VVJ in HVJ šteje za „zaupanje“ in „ukaz“ vlade zasebnim dobaviteljem zaradi naslednjih razlogov:

„ukrep“ vlade:

– „Politika“ kitajske vlade (glej uvodno izjavo (86)) se šteje kot „ukrep“ ali „ukrepanje“. To politiko izvajajo javni organi (družbe v državni lasti), ki imajo na trgu prevladujočo vlogo in blago prodajajo po cenah, nižjih od tržnih, izvaja pa jo tudi kitajska vlada prek načrtov in z oblikovanjem odločitev o omejitvi izvoza. Skupni učinek je ta, da so zasebni dobavitelji dejansko prisiljeni slediti cenam javnih organov, nižjih od tržnih.

„naslovljen na določeno stran“:

– Politika vlade (zlasti načrti in omejevanje izvoza) velja za vse proizvajalce VVJ in HVJ, v državni in tudi zasebni lasti. V tem oziru je ta politika „naslovljena“ na vse proizvajalce. To je dokazano z dejstvom, da so cene družb v državni lasti in cene zasebnikov usklajene ter da zasebni dobavitelji blago prodajajo po cenah, ki so trgovinsko nerazumne;

„katerega cilj je določena naloga ali dolžnost“:

– Cilj politike vlade, kot je dokazano z ravnmi cen na Kitajskem, je preskrba z VVJ in HVJ po cenah, nižjih od tržnih. Zasebni dobavitelji zaradi ukrepov kitajske vlade in družb v državni lasti nimajo druge izbire, kot da uveljavljajo prakse javnih organov, s tem pa so jim dejansko naložene določene naloge ali dolžnosti. Politika kitajske vlade zlasti prek načrtov in svojega delovanja na področju DDV resno omejuje svobodo zasebnih dobaviteljev pred takimi nalogami ali dolžnostmi.

Sklepna ugotovitev

(97) Ob upoštevanju navedenih dejavnikov je mogoče sklepati, da omejitev izvoza s strani kitajske vlade, vladno načrtovanje in prevladujoča vloga družb v državni lasti omejujejo svobodo zasebnih dobaviteljev VVJ in HVJ, saj jih zavezujejo k negospodarnemu ravnanju in sprejetju ekonomsko nesmiselnih (nižjih od tržnih) cen, česar ne bi storili na prostem in odprtem trgu. To dokazuje, da je politika vlade za preskrbo z VVJ in HVJ razširjena tudi na zasebne dobavitelje.

(98) Glede na analizo, predstavljeno zgoraj, dokaze iz spisa in druge javno dostopne informacije je Komisija sklenila, da kitajska vlada zasebnim proizvajalcem VVJ in HVJ na Kitajskem zaupa in ukazuje zagotavljanje blaga v skladu s členom 3(1)(a)(iii) in (iv) osnovne uredbe ter da ti proizvajalci delujejo enako kot jeklarske družbe v državni lasti.

(f) Ugodnosti (zasebni dobavitelji)

(99) Komisija je ugotovila, da zasebni dobavitelji VVJ in HVJ delujejo za izpolnitev nalog, zaupanih s strani kitajske vlade, in njenih ukazov, preiskava pa je pokazala, da so cene zasebnih dobaviteljev VVJ in HVJ poravnane s cenami družb v državni lasti (glej oddelek zgoraj).

(100) Ob upoštevanju navedenega je bilo sklenjeno, da se ugotovitve v zvezi z ugodnostmi in specifičnostjo za družbe v državni lasti, ki izvirajo iz zagotavljanja VVJ in HVJ po cenah, nižjih od tržnih, uporabljajo tudi za zagotavljanje VVJ in HVJ s strani dobaviteljev v zasebni lasti.

(g) Ugotovitve preiskave

(101) Ugodnosti po tem programu sta pridobila dva vzorčena proizvajalca izvoznika. Eden od njiju (skupina Panhua Steel) je pridobila ugodnosti iz naslova zagotavljanja VVJ za manj kot ustrezno nadomestilo, drugi (skupina Huadong Steel) pa je pridobil ugodnosti iz naslova zagotavljanja HVJ za manj kot ustrezno nadomestilo.

(h) Izračun zneska subvencije

(102) Znesek subvencije, proti kateri se lahko izvedejo izravnalni ukrepi, se izračuna glede na ugodnosti za prejemnika, ki je bila ugotovljena med OP. Ta ugodnost se izračuna tako, da se seštejejo razlike med dejanskimi vrednostmi nakupov in ustreznimi referenčnimi vrednosti za nakupe VVJ in HVJ. Dobljeni znesek je bil nato dodeljen za skupni prihodek sodelujočih proizvajalcev izvoznikov od prodaje v OP, ker subvencija ni odvisna od opravljenega izvoza in ni bila dodeljena glede na izdelane, proizvedene, izvožene ali prevožene količine.

(103) Ker je kitajski trg VVJ in HVJ izkrivljen, so se za ustrezno osnovo za konstruiranje referenčnih cen VVJ in HVJ štele svetovne tržne cene VVJ in HVJ. Na podlagi različnih jeklarskih dnevnikov (SBB in MEPS) so bile izbrane domače cene brez davka petih držav/regij (tj. v Evropi, ZDA, Turčiji, Japonski in Braziliji). Da bi Komisija dobila reprezentativne referenčne vrednosti, je izbrala največji trg za vsako zadevno geografsko regijo, tj. Evropo (EU), Severno Ameriko (ZDA), Latinsko Ameriko (Brazilija), Azijo (Japonska) in Bližnji vzhod/Severno Afriko (Turčija). Za povprečne mesečne cene med OP za vsako od petih držav/regij se je izračunala aritmetična sredina, da se določijo mesečne referenčne cene. Teh pet izbranih držav/regij med OP ni imelo najvišjih cen, so pa vse članice STO, štejejo med deset največjih proizvajalk jekla na svetu in so na različnih celinah. Tako ugotovljene referenčne cene se zato štejejo za razumne in ustrezne.

(104) Stopnja subvencije za to shemo med OP za vzorčene proizvajalce izvoznike znaša 23,02 % za skupino Huadong in 27,63 % za skupino Panhua.

(105) Tehtana povprečna stopnja subvencije za sodelujoče družbe, ki niso zajete v vzorcu, je 25,37 %.

(106) Glede na nizko raven sodelovanja je stopnja subvencije za vse nesodelujoče družbe določena na ravni največje stopnje subvencioniranja za to shemo za subjekt, povezan z eno od vzorčenih sodelujočih družb, tj. 32,44 %.

3.3.1.2. Zagotavljanje pravic do uporabe zemljišča za manj kot ustrezno nadomestilo

(a) Uvod

(107) Pritožnik je zatrjeval, da na Kitajskem ni delujočega trga za zemljišča, ter da je znesek, ki so ga družbe plačale za pravice do uporabe zemljišč, pod običajno tržno stopnjo. Kitajska vlada je v svojem odgovoru na protisubvencijski vprašalnik izjavila: „V skladu z Zakonom LRK o upravljanju z zemljišči so zemljišča v mestnih okrožjih last države, zemljišča na podeželskih in primestnih območjih pa so kolektivna lastnina kmetov, razen če država drugače določi.“ Kitajska vlada je trdila, da je trg zemljišč standardiziran in urejeno konkurenčen, ter da je s pravicami do uporabe zemljišča v skladu z zakonom treba javno trgovati na trgu zemljišč. Kitajska vlada je izjavila, da je treba tudi industrijska in trgovinska zemljišča pridobiti prek nadomestila za uporabo na odprtem trgu, ki se pridobi na razpisih, dražbah in natečajih. Kitajska vlada ni predložila nobenih podatkov v zvezi z dejanskimi cenami pravic do uporabe zemljišč in minimalnimi cenami zemljišč, ki jih oblikuje vlada, omenjenimi v izpolnjenem protisubvencijskem vprašalniku in med preveritvenim obiskom.

(108) Komisija je med preveritvenim obiskom od kitajske vlade zahtevala dokaze, ki bi podprli njeno trditev, da so vsa industrijska zemljišča na Kitajskem dodeljena prek razpisov, dražb ali natečajev. Kitajska vlada ni mogla predložiti takih dokazov med preveritvenim obiskom, vendar pa je nekatere informacije v tej zvezi posredovala po njem. Vendar pa ti dokazi kažejo le to, da je samo šest od trinajstih poslov s pravicami do uporabe zemljišč, ki zadevajo vzorčene proizvajalce izvoznike, bilo predmet razpisnih ali dražbenih postopkov. Informacije o udeležencih postopka dražbe/javnega razpisa, kot jih je zahtevala Komisija, niso bile posredovane, pravzaprav je bila v vseh primerih končna cena, ki jo je plačala zmagovita družba, enaka ceni, ki so jo samovoljno določili javni organi.

(109) Komisija je ob domnevi, da za zemljišča v LRK ni tržnih cen, od kitajske vlade zahtevala tudi njena stališča o morebitnih referenčnih vrednostih. Čeprav je ob pošiljanju vprašalnika kitajski vladi šlo le za domnevo in nikakor ugotovitev ali sklep, je kitajska vlada izrazila svoje stališče, da je ta domneva napačna in ni posredovala morebitnih referenčnih vrednosti. Kitajska vlada je izpostavila tudi, da je pritožba domnevno pomanjkljiva, in sicer da pritožnik po eni strani zatrjuje neobstoj trga zemljišča na Kitajskem in zagovarja uporabo „zunanje referenčne vrednosti“, po drugi strani pa, da družbe v državni lasti od vlade prejemajo zemljišča pod pogoji, ki so ugodnejši od tistih za zasebno industrijo, ter predlagala, da če naj se uporabijo referenčne vrednosti, potem bi to morale biti cene, ki jih plačujejo „nefavorizirane“ kitajske industrije, vendar o teh cenah ni predložila nobenih informacij. V tem oziru je treba navesti, da je pritožnik zatrjeval izkrivljenost trga pravic do uporabe zemljišč na Kitajskem v celoti, in da so tako proizvajalci jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, v državni kot tudi zasebni lasti, prejeli pravice do uporabe zemljišč za manj kot ustrezno nadomestilo.

(b) Pravna podlaga

(110) Ureditev pravic do uporabe zemljišč na Kitajskem urejata Zakon Ljudske republike Kitajske o upravljanju zemljišč in Zakon Ljudske republike Kitajske o stvarnim pravicah.

(c) Praktično izvajanje

(111) V skladu s členom 2 zakona o upravljanju zemljišč so vsa zemljišča v državni lasti, saj v skladu s kitajsko ustavo in ustreznimi pravnimi določbami zemljišča skupaj pripadajo kitajskemu ljudstvu. Zemljišč ni mogoče prodati, vendar se lahko v skladu z zakonom dodelijo pravice do uporabe zemljišč. Državni organi jih lahko dodelijo prek javnih razpisov, ponudb ali dražb.

(d) Ugotovitve preiskave

(112) Sodelujoči proizvajalci izvozniki so predložili informacije glede zemljišč, ki jih uporabljajo, in večino ustreznih pogodb/potrdil o pravicah do uporabe zemljišč, kitajska vlada pa je predložila zelo omejene informacije samo o določanju cen pravic do uporabe zemljišč.

(113) Kot že omenjeno zgoraj je kitajska vlada zatrjevala, da se pravice do uporabe zemljišč na Kitajskem dodelijo prek javnih razpisov, dražb ali natečajev. To določa tudi člen 137 zakona Ljudske republike Kitajske o stvarnih pravicah[42].

Skupina Panhua Group Co. Ltd.

(114) Vendar je bilo med preveritvijo sodelujočih proizvajalcev izvoznikov ugotovljeno, da ta sistem, kot ga je opisala kitajska vlada, v praksi ne deluje vedno tako. Na primer, za štiri od šestih pravic do uporabe zemljišča, ki jih je kupila Chongqing Wanda Steel Strip Co. Ltd. (del skupine Panhua Group Co. Ltd), postopek javnega razpisa ni bil izveden, kar so potrdili uradni predstavniki družbe. Družba Chongqing Wanda je bila edina sodelujoča družba in končna cena posla, ki jo je plačala družba, je bila dejansko popolnoma enaka izklicni ceni, ki jo je samovoljno določil lokalni urad za zemljiške vire. Za preostali pravici do uporabe zemljišča pa je bil izveden postopek javnega razpisa, vendar o tem nista posredovala nobenih dokazov niti družba niti kitajska vlada. Pravzaprav se iz dokumentov, ki jih je po preveritvenem obisku posredovala kitajska vlada, zdi, da sta bili ti dve pravici do uporabe zemljišča kupljeni za ceno, ki je enaka tisti, kot jo je določil lokalni urad za zemljiške vire. Družba Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd (tudi del skupine Panhua Group Co. Ltd) je pridobila tri pravice do uporabe zemljišča prek prenosa s strani zasebnih družb v zameno za delež v skupini Panhua Group Co. Ltd.

Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co.

(115) Družba Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd, je dve svoji pravici do uporabe zemljišča pridobila od lokalnega urada za zemljišča in vire okrožja Xiaoshan, eno pravico pa od zasebne družbe. Kitajska vlada o javnem razpisu ali dražbi ni mogla predložiti nobenih dokazov, saj po njenih navedbah za pravice do uporabe zemljišč, kupljene pred 1. septembrom 2006, ni bilo potrdil o prodaji za posle glede pravic do uporabe zemljišč, kitajska vlada pa pravzaprav ni potrdila ali zanikala, da so bili ti posli predmet javnega razpisa ali dražbe.

(116) Ugotovitve tega postopka potrjujejo, da je položaj v zvezi z zagotavljanjem in pridobivanjem zemljišč na Kitajskem nejasen in nepregleden ter da organi cene pogosto določajo samovoljno. Organi cene določajo v skladu s sistemom vrednotenja mestnih zemljišč, ki jim med drugimi nalaga tudi merilo upoštevanja industrijske politike ob določanju cene industrijskega zemljišča. Vsaj v sektorju jeklarstva je zakonsko omejen tudi dostop do industrijskih zemljišč na zgolj tiste družbe, ki upoštevajo industrijske politike države[43].

(117) Tudi na podlagi neodvisnih informacij, ki jih je predložil pritožnik, je mogoče sklepati, da se zemljišča na Kitajskem zagotavljajo po cenah pod običajno tržno stopnjo[44].

(e) Sklepna ugotovitev

(118) Ob upoštevanju navedenega je treba zagotavljanje pravic do uporabe zemljišč s strani kitajske vlade obravnavati kot subvencijo v obliki zagotavljanja blaga, ki družbam prejemnicam prinaša ugodnosti v smislu člena 3(1)(a)(iii) in (2) osnovne uredbe. Kot je razloženo v uvodnih izjavah (114) in (115), na Kitajskem ni delujočega trga za zemljišča in uporaba zunanje referenčne vrednosti kaže, da je znesek, ki so ga sodelujoči izvozniki plačali za pravice do uporabe zemljišč, precej pod običajnim tržnim tečajem. Subvencija je specifična v smislu člena 4(2)(a) in (c), ker je dostop do industrijskih zemljišč zakonsko omejen na zgolj tiste družbe, ki upoštevajo industrijske politike države, ker so bile le nekatere transakcije predmet razpisnega postopka, pri čemer so cene pogosto določili organi, ter ker so vladne prakse na tem območju nejasne in nepregledne.

(119) Zato se lahko za to subvencijo uvedejo izravnalni ukrepi.

(f) Izračun zneska subvencije

(120) Ker je bilo ugotovljeno, da položaj na Kitajskem v zvezi s pravicami do uporabe zemljišč ni tržno usmerjen, se zdi, da na Kitajskem ni na voljo prav nobenih referenčnih vrednosti v zasebnem sektorju. Zato prilagoditev stroškov ali cen na Kitajskem ni izvedljiva. V teh okoliščinah se šteje, da na Kitajskem ni trga in je, v skladu s členom 6(d)(ii) osnovne uredbe, odobrena uporaba zunanje referenčne vrednosti za ocenjevanje zneska ugodnosti. Glede na to, da kitajska vlada ni sodelovala in ni predložila predloga za zunanjo referenčno vrednost, je morala Komisija, da bi določila ustrezno zunanjo referenčno vrednost, uporabiti razpoložljiva dejstva. Glede tega se zdi primerno, da se kot ustrezna referenčna vrednost uporabijo informacije z ločenega carinskega območja Tajvan.

(121) Komisija meni, da so cene zemljišč na Tajvanu najboljši približek za območja na Kitajskem, kjer imajo sedež sodelujoči proizvajalci izvozniki. Večina proizvajalcev izvoznikov je v vzhodnem delu Kitajske, na razvitih območjih z visokim BDP v provincah z gosto poseljenimi območji.

(122) Znesek subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, se izračuna glede na ugodnosti za prejemnike, ki so bile ugotovljene v OP. Ugodnost za prejemnike se izračuna z upoštevanjem razlike med zneskom, ki ga je vsaka družba plačala za pravice do uporabe zemljišč, in zneskom, ki bi moral biti običajno plačan na podlagi tajvanske referenčne vrednosti.

(123) Pri izračunu je Komisija uporabila povprečno ceno zemljišča na kvadratni meter, ki je bila ugotovljena za Tajvan ter popravljena zaradi zmanjševanja vrednosti valute in sprememb v zvezi z BDP od datumov zadevnih pogodb za pravice do uporabe zemljišč. Informacije glede cen industrijskih zemljišč so bile pridobljene na spletni strani industrijskega urada tajvanskega ministrstva za gospodarske zadeve. Zmanjševanje vrednosti valute in spremembe v zvezi z BDP za Tajvan so bili izračunani na podlagi inflacijskih stopenj in spreminjanja BDP na prebivalca pri sedanjih cenah v USD za Tajvan, kot jih je Mednarodni denarni sklad objavil v svojih svetovnih gospodarskih napovedih (World Economic Outlook) za leto 2011. V skladu s členom 7(3) osnovne uredbe je bil ta znesek subvencije (števec) dodeljen za OP z uporabo običajne življenjske dobe pravice do uporabe zemljišč za uporabo industrijskih zemljišč na Kitajskem, tj. 50 let. Ta znesek je bil nato dodeljen za skupni prihodek sodelujočih proizvajalcev izvoznikov od prodaje v OP, ker subvencija ni odvisna od opravljenega izvoza in ni bila dodeljena glede na izdelane, proizvedene, izvožene ali prevožene količine.

(124) Stopnja subvencije za to shemo med OP za sodelujoče proizvajalce izvoznike znaša 0,34 % za skupino Huadong in 1,12 % za skupino Panhua.

(125) Tehtana povprečna stopnja subvencije za sodelujoče družbe, ki niso zajete v vzorcu, je 0,73 %.

(126) Glede na nizko raven sodelovanja je stopnja subvencije za vse nesodelujoče družbe določena na ravni največje stopnje subvencioniranja za to shemo za subjekt, povezan z eno od vzorčenih sodelujočih družb, tj. 1,36 %.

3.3.1.3. Program, ki vključuje preskrbo z vodo za manj kot ustrezno nadomestilo

(a) Uvod

(127) Trditev iz pritožbe je bila, da cene vode na Kitajskem določajo izključno javni organi in da je cenovna struktura določena v skladu z industrijskimi makropolitikami. V pritožbi je bilo navedeno, da se tudi cene vode na različnih lokalnih območjih razlikujejo in da so se te cene razlikovale tudi od družbe do družbe. Trditev iz pritožbe je bila, da so proizvajalci jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, v skladu s politiko spodbujanja jeklenih izdelkov visoke dodane vrednosti verjetno pridobili ugodnosti na podlagi cen vode za manj kot ustrezno nadomestilo.

(128) Preskrbo in trg z vodo na Kitajskem upravljajo agencija NDRC, ministrstvo za vodne vire in ministrstvo za okolje. Trg preskrbe z vodo še vedno pretežno obvladujejo lokalne družbe v državni lasti, čeprav je vstop tujih naložbenih družb v nekatere projekte preskrbe z vodo v nekaterih mesti odpravil monopol državnih dobaviteljev. Vendar kitajska vlada ni mogla predložiti podrobnega seznama dobaviteljev vode z območij, ki jih pokrivajo, in dobavljenimi količinami (glej uvodno izjavo (129)), ampak je svoj odgovor omejila na seznam dobaviteljev z območij vzorčenih proizvajalcev izvoznikov.

(129) Glede oblikovanja cen velja, da glavno cenovno politiko oblikuje agencija NDRC, lokalni organi pa določajo lokalno ceno vode po obravnavi, da se uveljavilo trajnostno izkoriščanje vodnih virov. Cene odražajo stroške z razumnim dobičkom za lokalne dobavitelje vode. Kitajska vlada je predložila ustrezne cenike, veljavne za občine, v katerih so vzorčeni proizvajalci izvozniki jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi. Pojasnjeno je bilo, da različne občinske cene veljajo enako za vse industrijske uporabnike in da se med podjetji ali uporabniki ne razlikujejo.

(b) Ugotovitve preiskave

(130) Preiskava je potrdila, da NFRC določa osnovno ceno vode, občinski upravni organi za cene pa določajo ceno za vsako občino na podlagi številnih parametrov (npr. stroški distribucije, dobiček in razumen presežek). Ceni vode je dodana pristojbina za „čiščenje odplak“, ki se ravno tako določi na občinski ravni.

(131) Medtem ko se osnovna cena vode, pristojbina za čiščenje odplak in druge morebitne lokalne dajatve uporabljajo za vse uporabnike iz iste kategorije enako, je bilo ugotovljeno, da eden od dveh vzorčenih izvoznikov, skupina Zhejiang Huadong, pristojbine za čiščenje odplak ni plačala.

(132) Izvoznik je trdil, da je to pristojbino v pavšalnem znesku plačal uradu za varovanje okolja. Vendar se za to plačilo ne šteje, da je bilo opravljeno za plačilo pristojbine za čiščenje odplak iz naslednjih treh razlogov: (1) v uradnem dokumentu je navedena pristojbina za „izpust odpadnih vod“ in ne pristojbina za „čiščenje odplak“; (2) plačilo ni sorazmerno z dejansko porabo vode; (3) skupni znesek plačila je zelo majhen v primerjavi z dejanskim zneskom, ki bi ga bilo treba plačati, če bi se obračunala pristojbina za čiščenje odplak na dejansko porabljeno količino vode.

(c) Finančni prispevki

(133) Skupina Zhejiang Huadong je prejela finančni prispevek v smislu člena 3(1)(a)(iii) osnovne uredbe, saj ji je vlada zagotavljala vodo prek lokalne javne družbe za vodno preskrbo (tj. Hangzhou Xiaoshan Water Supply Co. Ltd.) To predstavlja finančni prispevek vlade v smislu osnovne uredbe v obliki zagotavljanja blaga, ki ni splošna infrastruktura. To bi lahko drugače ustrezalo opuščenemu prihodku vlade, saj javni organ ni izterjal prihodka, ki je sicer zapadel,v smislu člena 3(1)(a)(ii).

(d) Ugodnosti

(134) Skupina Huadong Steel je prejela ugodnosti v smislu člena 3(2) osnovne uredbe glede na to, da ji je vlada zagotavljala vodo za manj kot ustrezno nadomestilo. Ugotovljeno je bilo, da ta izvoznik ni plačal polne cene za dobavo vode, ki običajno velja za kategorijo uporabnikov, kateri pripada, saj „pristojbina za čiščenje odplak“, ki je sestavni del cene vode, ni bila plačana.

(e) Specifičnost

(135) Subvencija v obliki zagotavljanja vode enemu od sodelujočih izvoznikov je specifična v smislu člena 4(2)(c) osnovne uredbe, saj plačila pristojbine za čiščenje odplak niso oproščene vse družbe. Kljub odsotnosti zakonodaje, ki bi to subvencijo omejila na določene družbe, je zaradi možnosti za neko družbo, ki proizvaja zadevni izdelek, da pridobi preskrbo z vodo za manj kot ustrezno nadomestilo, in ob jasni diskrecijski pravici javnih organov do odpovedi delu cene, ki se običajno plača za vodo, ta subvencija dejansko specifična. Komisija ni mogla zbrati nobenih dodatnih dokazov glede podlag za odpoved tej pristojbine, saj jih zadevni proizvajalec izvoznik ni mogel predložiti.

(f) Izračun zneska subvencije

(136) Znesek subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, se izračuna glede na ugodnosti za prejemnike, ki so bile ugotovljene v OP. Kot ta ugodnost se šteje znesek pristojbin za čiščenje odplak, ki za porabo vode v OP niso bile plačane.. V skladu s členom 7(2) osnovne uredbe je bil ta znesek subvencije (števec) dodeljen za skupni prihodek sodelujočih proizvajalcev izvoznikov od prodaje v OP, ker subvencija ni odvisna od opravljenega izvoza in ni bila dodeljena glede na izdelane, proizvedene, izvožene ali prevožene količine.

(137) Neplačilo pristojbine za čiščenje odplak je koristilo skupini Zhejiang Huadong. Stopnja subvencije, določena za skupino Zhejiang Huadong, znaša 0,01 %.

(138) Tehtana povprečna stopnja subvencije za sodelujoče družbe, ki niso zajete v vzorcu, je 0,01 %.

(139) Glede na nizko raven sodelovanja je stopnja subvencije za vse nesodelujoče družbe določena na ravni največje stopnje subvencioniranja za to shemo za vzorčene sodelujoče družbe, tj. 0,01 %.

3.3.1.4. Program, ki vključuje preskrbo z električno energijo za manj kot ustrezno nadomestilo

(a) Uvod

(140) Trditev iz pritožbe je bila, da je kitajska vlada zagotavljala električno energijo za manj kot ustrezno nadomestilo prek preferenčnih cen. V pritožbi je bilo zatrjevano, da so bile zlasti cene električne energije različno določene za različne province, in da so bile uporabljene tudi preferenčne cene kot orodje industrijske politike za spodbujanje jeklenih izdelkov visoke dodane vrednosti in odvračanje zastarelih proizvodnih zmogljivosti.

(141) Za urejanje trga električne energije in oblikovanje cenovne politike na Kitajskem je odgovorna agencija NDRC. Omrežje med provincami in znotraj njih upravljata dva dobavitelja v državni lasti: State Grid Corporation of China in China Southern Power Grid Corporation. Dobavitelji električne energije na občinski ravni so hčerinske družbe teh družb. Zdaj se na Kitajskem prek nekaj pilotnih projektov postopoma uvaja mehanizem za konkurenčnost, vendar pa je njegov vpliv na tej stopnji še zanemarljiv.

(142) Cene električne energije določa agencija NDRC na podlagi postopka, ki vključuje proučitev stroškov, izvedensko oceno, javne obravnave in naposled določitev cene in njeno objavo. Agencija NDRC v obvestilih objavi cene, ki se uporabljajo za vsako provinco, nato pa lokalni uradi za cene na lokalni ravni objavijo ustrezno obvestilo, s katerim se uveljavijo cene, ki jih je določila centralna agencija NDRC. Končna cena odraža stroške nakupa, stroške prenosa in izgube ter dodatne dajatve, ki jih določi vlada. Cene se med provincami razlikujejo glede na lokalne razmer in cilje politik, ki jim sledijo različne province. Določene so za različne kategorije končnih uporabnikov (npr. zasebni, industrijski uporabniki). Cene se za različne industrijske uporabnike dodatno razlikujejo, da bi se sledilo industrijskim politikam, ki jih določa kitajska vlada in ki so prikazane v katalogu, vsebovanem v Sklepu agencije NDRC št. 40 (2005) (glej dodatno pojasnilo v uvodni izjavi (182)). Uporabniki, ki so uvrščeni med „spodbujane“ družbe, v skladu s katalogom agencije NDRC plačujejo osnovno ceno električne energije, uporabniki, uvrščeni med „zastarele“ ali „prepovedane“ družbe, pa poleg osnovne cene plačujejo še pribitek nanjo. Uporabniki, ki niso uvrščeni v nobeno kategorijo iz kataloga, se uvrstijo v privzeto kategorijo „dovoljene“ družbe in ravno tako plačujejo osnovno ceno brez dodatnih pribitkov. Proizvajalci jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, so običajno uvrščeni v kategorijo „spodbujanih“ družbe, kot je določeno v Sklepu agencije NDRC št. 40.

(b) Nesodelovanje

(143) Komisija je od kitajske vlade zahtevala, da ji posreduje ureditveni okvir trga električne energije in oblikovanja cen ter vlogo, ki jo pri tem imajo vsi ustrezni organi ali družbe. Kitajska vlada ni predložila popolne zbirke ustreznih sklepov o cenah, ki so jih v zvezi s proizvajalci izvozniki, ki niso zajeti v vzorcu, in vzorčenimi proizvajalci izvozniki izdali agencija NDRC in lokalni uradi za cene. Kitajska vlada tudi ni točno opisala vloge agencije NDRC in lokalnih uradov za cene pri določanju cen. Komisija je v svojem pismu z dne 12. avgusta 2012 o teh pomanjkljivostih v zvezi z vzorčenimi proizvajalci izvozniki obvestila kitajsko vlado. Po preveritvenih obiskih je bilo ugotovljeno tudi, da je kitajska vlada navedla nepravilno ceno električne energije, ki velja za enega od vzorčenih proizvajalcev izvoznikov.

(c) Ugotovitve preiskave

(144) Preiskava je potrdila, da je agencija NDRC tisti organ, ki določa cene električne energije za različne province. Potrjeno je bilo, da lokalni urad za cene deluje zgolj kot izvršna roka za odločitve, ki jih na centralni ravni sprejme agencija NDRC. To potrjuje tudi dejstvo, da agencija NDRC izdaja obvestila, v katerih določa dejanske cene za vsako provinco, nato pa se ta obvestila uradno prenesejo v lokalna obvestila, ki jih sprejmejo lokalni uradi za cene in izvajajo na lokalni ravni. Preiskava je ugotovila, da se tudi razlike med cenami električne energije za nekatere sektorje in/ali na provincialni in lokalni ravni določajo v skladu z nekaterimi dejavniki, vključno z zlasti uveljavljanjem ciljev industrijske politike, ki jih v svojih petletnih in sektorskih načrtih začrtajo centralna in lokalne vlade.

(145) Preiskava sodelujočih vzorčenih izvoznikov je pokazala, da je eden od njih, tj. Chongqing Wanda Steel Strip („CWSS“) pridobil korist na podlagi cene električne energije, nižje od splošno veljavne za velike industrijske uporabnike. Ugotovljeno je bilo, da je na posebnem območju tega izvoznika podkategorija nekaterih industrijskih uporabnikov, vključno s proizvajalci zadevnega izdelka, ki so upravičeni te nižje stopnje.

(d) Finančni prispevki

(146) Eden od sodelujočih vzorčenih izvoznikov (CWSS) je prejel finančni prispevek v smislu člena 3(1)(a)(iii) osnovne uredbe, saj mu je vlada zagotavljala električno energijo prek lokalne javne družbe za preskrbo z električno energijo. To se šteje kot prispevek vlade v obliki zagotavljanja blaga, ki ni splošna infrastruktura v smislu osnovne uredbe.

(e) Ugodnosti

(147) Družba CWSS je prejela ugodnosti v smislu člena 3(2) osnovne uredbe glede na to, da ji je vlada zagotavljala električno energijo za manj kot ustrezno nadomestilo. Ugotovljeno je bilo, da je bil ta izvoznik upravičen do cene, nižje od splošno veljavne za druge velike industrijske uporabnike.

(f) Specifičnost

(148) Subvencija v obliki zagotavljanja električne energije enemu od sodelujočih izvoznikov je specifična v smislu člena 4(2)(a) in (3) osnovne uredbe. Nižja cena električne energije je določena v ustreznem obvestilu agencije NDRC in vključena v obvestilo, ki ga je izdal lokalni urad za cene, tj. centralni organ predpiše, da jo je treba upoštevati, to pa se uveljavlja na lokalni ravni. Ta nižja cena je omejena na nekatere družbe iz nekaterih posebnih sektorjev (pretežno proizvajalce železove zlitine v elektroobločnih pečeh in družbe, ki proizvajajo gnojila), vključene v podkategorijo industrijskih uporabnikov velikega obsega. Zato je ta nižja cena de iure omejena zgolj na družbe iz teh kategorij v smislu člena 4(2)(a) osnovne uredbe.

(149) Subvencija je omejena tudi na določeno regijo glede na to, da se uporablja na omejenem določenem geografskem območju, na katerem je proizvajalec izvoznik. To območje je spodbujano v skladu z zakonodajo, ki jo je izdala centralna vlada, tj. okrožnico državnega sveta v zvezi s številnimi politikami o izvajanju razvoja za obširne zahodne regije Kitajske (za več podrobnosti glej uvodno izjavo (233)). Ta okrožnica izrecno omenja cenovne mehanizme pri prenosu in zagotavljanju električne energije kot eno od orodij za uspešen razvoj nekaterih sektorjev. Ker cene električne energije, ki veljajo za to območje, določa centralni organ, je ta subvencije tudi regionalno specifična v smislu člena 4(3) osnovne uredbe.

(g) Izračun zneska subvencije

(150) Znesek subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, se izračuna glede na ugodnosti za prejemnike, ki so bile ugotovljene v OP. Ugodnost za proizvajalce izvoznike je bila izračunana glede na razliko med dejansko plačano ceno električne energije za kWh in ceno, ki bi jo za kWh morali plačati veliki industrijski uporabniki, pomnoženo s porabljeno količino električne energije v OP. V skladu s členom 7(2) osnovne uredbe je bil ta znesek (števec) dodeljen za skupni prihodek sodelujočih proizvajalcev izvoznikov od prodaje v OP, ker subvencija ni odvisna od opravljenega izvoza in ni bila dodeljena glede na izdelane, proizvedene, izvožene ali prevožene količine.

(151) Ta nižja cena električne energije je koristila enemu od sodelujočih vzorčenih proizvajalcev izvoznikov iz skupine družb Panhua (tj. CWSS). Stopnja subvencije, določena za skupino Panhua, znaša 0,14 %.

(152) Tehtana povprečna stopnja subvencije za sodelujoče družbe, ki niso zajete v vzorcu, je 0,07 %.

(153) Glede na nizko raven sodelovanja je stopnja subvencije za vse nesodelujoče družbe določena na ravni največje stopnje subvencioniranja za to shemo za subjekt, povezan z eno od vzorčenih sodelujočih družb, tj. 0,17 %.

3.3.1.5. Zagotavljanje različnega blaga za manj kot ustrezno nadomestilo.

(154) Pritožba se je sklicevala na številno drugo blago, ki ga je proizvajalcem jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, zagotavljala kitajska vlada prek svojih družb v državni lasti. V pritožbi so bili našteti zlasti številni posli v zvezi z zagotavljanjem številnih jeklenih izdelkov, ki jih proizvajajo družbe v državni lasti, vključno s koncentratom železove rude, peleti, sintrano rudo, ostanki, gredico, sintrano rudo, zlitinami in številnimi drugimi. Pritožba je pokazala, da je bila cena za zagotavljanje tega blaga referenčno določena glede na različne sestavine in/ali referenčne vrednosti, in da so bile cene navzgor zamejen ali prilagojene glede na različno blago in to, ali je posel zadeval povezane strani.

(155) Kitajska vlada je odgovorila, da za proizvajalce jekla tega programa v OP ni imela. Ker kitajska vlada o tem programu ni predložila nadaljnjih informacij, je Komisija v skladu s členom 28 osnovne uredbe svoje ugotovitve utemeljila na razpoložljivih informacijah v spisu.

(156) Do obsega do katerega cene za različno zgoraj navedeno blago ne odražajo ustreznega nadomestila, se proti temu programu lahko uvedejo izravnalni ukrepi v skladu s členom 3(1)(a)(iii) in členom 6(d) osnovne uredbe. Vendar pa je Komisiji zahtevnost različnih poslov za zagotavljanje tega blaga in pogodb v tej zvezi, ki ji niso bile na voljo v poročilu tega postopka, preprečila sprejeti trden sklep o temu programu. Komisija je zato sklenila, da tega programa nadalje ne presoja.

3.3.2. Preferenčna posojila in obrestne mere za industrijo jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi

(a) Uvod

(157) Pritožnik je zatrjeval, da proizvajalci jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi, v skladu s politiko kitajske vlade za podporo in razvoj širitve kitajske industrije jekla iz petletnih načrtov prejemajo ugodnosti na podlagi nizkih (subvencioniranih) obrestnih mer poslovnih bank v državni lasti in državnih bank.

(b) Nesodelovanje in uporaba razpoložljivih dejstev

(158) Komisija je od kitajske vlade zahtevala informacije o deležu posojil, ki so jih industriji na splošno in industriji, ki jo zadeva ta postopek, dodelile banke, v katerih je kitajska vlada največji ali edini delničar, banke, v katerih ima kitajska vlada poslovni delež, ampak ni največji delničar, ter banke, v katerih kitajska vlada nima deleža, in banke, ki so v tuji lasti. Kitajska vlada je odgovorila, da ne hrani ne evidence zneskov in odstotkov posojil, ki jih dodeljujejo banke v državni lasti, ne evidence posojil industriji jekla. Kitajska vlada za te informacije ni predlagala nobenega drugega nadomestnega vira.

(159) Komisija si je prizadevala pridobiti tudi informacije o lastniškem deležu države v bankah in finančnih ustanovah, vendar kitajska vlada ob zatrjevanju, da takih evidenc ne hrani, teh informacij ni predložila. Čeprav ni verjetno, da kitajska vlada ni seznanjena s premoženjem v svoji lasti, je treba omeniti, da je kitajska vlada po javno dostopnih podatkih[45], [46] pomemben delničar v številnih velikih bankah s sedežem na Kitajskem in ima zato, kot v primeru družb v državni lasti, ki proizvajajo VVJ in HVJ, dostop do statutov bank, v katerih morajo biti podatki o lastniških deležih podrobno opisani. Glede tega je treba ugotoviti tudi, da banke v skladu s členom 61 Zakona o poslovnih bankah [2003] „morajo posredovati bilance stanja, izkaze poslovnega izida in druge finančne izkaze ter statistična poročila in dokumente organu bančnih regulatorjev državnega sveta in Ljudski banki Kitajske“.

(160) Komisija je zahtevala tudi informacije (prek posebnega vprašalnika – Priloge A) glede strukture vladnega nadzora v zadevnih kitajskih bankah in upoštevanja vladnih politik ali interesov v zvezi z industrijo jekla (tj. odbora direktorjev in odbora delničarjev, zapisnikov sestankov delničarjev/direktorjev, nacionalnosti delničarjev/direktorjev, posojilnih politik in ocene tveganja glede posojil, ki so bila dodeljena sodelujočim proizvajalcem izvoznikom). Vseeno pa je kitajska vlada v svojem odgovoru na vprašalnik posredovala zgolj eno Prilogo A, ki je vsebovala nekatere splošne informacije (pretežno zbrane iz spletnih mest bank). Večine posebnih informacij, ki jih je zahtevala Priloga A, pa kitajska vlada ni predložila. Kitajska vlada je na nekatera vprašanja odgovorila, da s takimi informacijami v tistem trenutku ne razpolaga, v zvezi z drugimi pa je predložila informacije le o izbranih bankah (predloženi so bili statuti samo osmih bank). Komisija je v svojem pozivu k dopolnitvi ponovila svojo zahtevo in pozvala kitajsko vlado, naj predloži vse informacije, kot jih je v vprašalniku prvotno zahtevala. Kitajska vlada je v svojem odgovoru na poziv k dopolnitvi predložila nekatere dodatne informacije. Vendar je bil njen odgovor še vedno zelo nepopoln in veliko zahtevanih informacij (npr. delež državnega lastništva v bankah v državni lasti, statuti nekaterih bank, navedenih v vprašalniku, popolno izpolnjena Priloga A) ni zagotovila.

(161) Komisija je v vprašalniku, pozivu k dopolnitvi in znova med preveritvenim obiskom na kraju samem zahtevala okrožnici Ljudske banke Kitajske glede politike povečanja obrestne mere posojil finančnih institucij (Yinfa [2003] št. 250 in Yinfa [2004] št. 251). Komisija je o teh okrožnicah izvedela med prejšnjo preiskavo[47]. Vendar pa je kitajska vlada Komisijo, namesto da bi ji predložila te okrožnice, za informacije o politiki obrestne mere za posojila finančnih ustanov napotila na spletno mesto Ljudske banke Kitajske. Med preveritvenim obiskom sta bila v tej zvezi predložena dva listinska dokaza, vendar sta bila ta samo natisnjeni spletni strani. Treba je omeniti, da na spletnem mestu Ljudske banke Kitajske ni bilo mogoče najti popolne vsebine teh okrožnic.

(162) Komisija je med preveritvenim obiskom na kraju samem zahtevala tudi okrožnico Ljudske banke Kitajske o spremembah z dne 8. junija 2012. Kitajska vlada te okrožnice ni predložila in je namesto nje predložila zgolj splošne informacije o prilagajanju referenčnih obrestnih mer, natisnjene na spletni strani Ljudske banke Kitajske.

(163) Komisija je kitajsko vlado tudi zaprosila, naj se dogovori za sestanke z nekaterimi bankami, da bi preverila informacije o preferenčnem posojanju industriji jeklenih izdelkov, prevlečenih z organskimi premazi. Vendar kitajska vlada takih sestankov ni organizirala in je trdila, da ni mogla posredovati pri državnih bankah, da bi se o njih dogovorila. Treba je tudi omeniti, da je Komisija v predpreveritvenem pismu z dne 7. junija 2012 pojasnila, da je pripravljena začeti preveritveni obisk en dan prej in dejansko omogočiti več časa zanj, če bi kitajska vlada menila, da so za pojasnila in razlage o preferenčnem posojanju najprimernejše banke. Komisija je od kitajske vlade zato zahtevala, da prisotnost bank potrdi pred preveritvenim obiskom, da bi si tako delovna skupina za preveritveni obisk lahko uredila vse potrebno. Kitajska vlada je v svojem pismu z dne 15. junija 2012 izjavila, da bo od bank še naprej zahtevala sodelovanje, toda da jih k temu ne more prisiliti. Delovna skupina Komisije je bila o tem, da ji je za vprašanja in pojasnila na voljo predstavnik Kitajske konstrukcijske banke, obveščena šele prvi dan preveritvenega obiska. Ker Komisija o tem ni bila predhodno obveščena (čeprav je to v predpreveritvenem pismu izrecno zahtevala), posebnih vprašanj o pogodbah in posojilnih pogojih ni bilo mogoče obravnavati, ampak zgolj vprašanja splošnega značaja. Kakorkoli že, izjave predstavnika Kitajske konstrukcijske banke ob razlagi, da bi bili vsi dokumenti, ki jih je zahtevala Komisija, zaupni in notranji, niso bile podprte z nobeno podporno dokumentacijo.

(164) Kitajska vlada je bila seznanjena s posledicami nesodelovanja v skladu s členom 28(1) in (6) osnovne uredbe. Glede na pomanjkljivo sodelovanje je bilo treba, poleg upoštevanja ustreznih dokumentov kitajske vlade, ki so jih predložile druge stranke, uporabiti informacije iz drugotnih virov, vključno s pritožbo in javno dostopnimi informacijami, pridobljenimi s spleta.

(c) Ugotovitve preiskave

Vključenost države v bančni sektor

(165) Preiskava je pokazala, da je za kitajski finančni trg značilno poseganje vlade, saj je večina velikih bank v državni lasti. Kitajski organi so predložili samo zelo omejene informacije glede deležev/lastništva bank na Kitajskem. Vendar je, kot je opisano v nadaljevanju, Komisija zbrala vse razpoložljive informacije, da bi prišla do reprezentativne ugotovitve. Pri izvajanju analize, ali so banke pooblaščene za izvajanje ali izvajajo vladna pooblastila (javni organi), je Komisija poleg informacij o vladnem lastništvu bank zbirala informacije tudi o drugih značilnostih, kot so prisotnost vlade v odborih direktorjev, vladni nadzor nad dejavnostmi, upoštevanje vladnih politik ali interesov in ali so bili subjekti ustanovljeni z zakonom.

(166) Iz razpoložljivih informacij je bilo ugotovljeno, da državne banke na Kitajskem obvladujejo največji tržni delež in so prevladujoči udeleženci na kitajskem finančnem trgu. Glede na raziskavo Deutsche Bank o kitajskem bančnem sektorju iz leta 2006[48] lahko delež državnih bank znaša več kot 2/3 kitajskega trga. Glede tega je bilo v pregledu trgovinske politike Kitajske, ki ga je izvedla WTO, ugotovljeno, da „je visoka stopnja državnega lastništva še ena pomembna značilnost finančnega sektorja na Kitajskem“[49] in „struktura trga kitajskega bančnega sektorja, na katerem prevladujejo banke v državni lasti, se je zelo malo spremenila“[50]. Primerno je opozoriti, da pet največjih poslovnih bank v državni lasti (Kmetijska banka, Banka Kitajske, Konstrukcijska banka Kitajske, Komunikacijska banka ter Industrijska in poslovna banka) domnevno predstavlja več kot polovico kitajskega bančnega sektorja[51].

(167) Komisija je zahtevala tudi informacije glede strukture vladnega nadzora v omenjenih kitajskih bankah in upoštevanja vladnih politik ali interesov v zvezi z industrijo jekla (tj. odbora direktorjev in odbora delničarjev, zapisnikov sestankov delničarjev/direktorjev, nacionalnosti delničarjev/direktorjev, posojilnih politik in ocene tveganja glede posojil, dodeljenih sodelujočim proizvajalcem izvoznikom). Vendar je kitajska vlada, kot je omenjeno v uvodni izjavi (160), o tem predložila samo zelo omejene informacije. Zato je morala Komisija uporabiti razpoložljive informacije. Na podlagi razpoložljivih informacij je sklenila, da omenjene banke nadzoruje vlada in da banke izvajajo vladna pooblastila na način, ki omogoča, da se njihova dejanja pripišejo vladi. Ustrezni podatki, ki so bili uporabljeni za pridobitev navedenih ugotovitev, izvirajo iz informacij, ki jih je predložila kitajska vlada, letnih poročil kitajskih bank, ki jih je predložila kitajska vlada ali so javno dostopna, informacij iz raziskave Deutsche Bank o kitajskem bančnem sektorju iz leta 2006, pregleda politik Kitajske, ki ga je opravila WTO (2010 in 2012), poročila Svetovne banke Kitajska 2030, informacij, ki so jih predložili sodelujoči proizvajalci izvozniki, in informacij iz pritožbe. Glede tujih bank neodvisni viri ocenjujejo, da pomenijo majhen del kitajskega bančnega sektorja in imajo zanemarljivo vlogo v posojilni politiki, na podlagi ustreznih informacij pa je mogoče sklepati, da lahko ta znaša tudi samo 1 % kitajskega trga[52]. Ustrezne javno dostopne informacije potrjujejo tudi, da se kitajske banke, zlasti velike poslovne banke, v primeru pomanjkanja kapitalske ustreznosti zaradi povečevanja posojil za obnovitev kapitala še vedno zanašajo na delničarje v državni lasti in vlado[53].

(168) Banke, ki so sodelujočim proizvajalcem izvoznikom zagotavljale posojila, so v veliki večini v državni lasti. Na podlagi razpoložljivih informacij je bilo dejansko ugotovljeno, da je vsaj 14 od 17 evidentiranih bank v državni lasti, vključno z velikimi poslovnimi bankami, kot so Banka Kitajske, Kitajska konstrukcijska banka ter Kitajska industrijska in poslovna banka. Glede drugih zadevnih državnih bank je Komisija prav tako zahtevala enake informacije, kot so navedene zgoraj, v zvezi z vladnim nadzorom in upoštevanjem vladnih politik ali interesov glede industrije jekla. Take podrobne informacije niso bile predložene. Zato je bilo sklenjeno, da te banke nadzoruje vlada in da banke izvajajo pooblastilo vlade na način, ki omogoča, da se njihovo ukrepanje pripiše državi. Zato je treba za poslovne banke v državni lasti na Kitajskem šteti, da so javni organi.

(169) Še en znak, da kitajska vlada posega na kitajski finančni trg, je vloga, ki jo ima Ljudska banka Kitajske pri določanju posebnih omejitev glede načina določanja obrestnih mer in njihovega nihanja. Dejansko je preiskava pokazala, da ima Ljudska banka Kitajske posebna pravila, ki