P6_TA(2006)0380

Storitve splošnega pomena

Resolucija Evropskega parlamenta o Beli knjigi Komisije o storitvah splošnega pomena (2006/2101(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju sporočila Komisije "Bela knjiga o storitvah splošnega pomena" (KOM(2004)0374),

- ob upoštevanju sporočila Komisije "Izvajanje programa Skupnosti iz Lizbone: socialne storitve splošnega pomena v Evropski uniji" (KOM(2006)0177),

- ob upoštevanju Odločbe Komisije 2005/842/ES z dne 28. novembra 2005 o uporabi člena 86(2) Pogodbe ES za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljene nekaterim podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena [1],

- ob upoštevanju člena 36 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije glede dostopa do storitev splošnega gospodarskega pomena,

- ob upoštevanju členov 2, 5, 16, 73, 86, 87, 88 in 295 Pogodbe ES,

- ob upoštevanju svojih resolucij o storitvah splošnega pomena, zlasti svoje resolucije z dne 13. novembra 2001 o sporočilu Komisije "Storitve splošnega pomena v Evropi" [2], svoje resolucije z dne 14. januarja 2004 o Zeleni knjigi Komisije o storitvah splošnega pomena [3] in svoje resolucije z dne 22. februarja 2005 o državni pomoči v obliki nadomestil javnih storitev [4],

- ob upoštevanju svojega stališča z dne 16. februarja 2006 o predlogu Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o storitvah na notranjem trgu [5],

- ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskega sveta v Lizboni 15. in 16. marca 2000, Evropskega sveta v Nici 7., 8. in 9. decembra 2000, Evropskega sveta v Laeknu 14. in 15. decembra 2001 ter Evropskega sveta v Barceloni 15. in 16. marca 2002 o storitvah splošnega pomena,

- ob upoštevanju sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti na področju storitev splošnega pomena, zlasti sodbe Corbeau z dne 19. maja 1993 (zadeva C-320/91) [6], sodbe Gemeente Almelo z dne 27. aprila 1994 (zadeva C-393/92) [7], sodbe Teckal z dne 18. novembra 1999 (zadeva C-107/98) [8], sodbe Chronopost z dne 3. julija 2003 (združene zadeve C-83/01 P, C-93/01 P in C-94/01 P) [9], sodbe Altmark z dne 24. julija 2003 (zadeva C-280/00) [10], sodbe Enirisorse z dne 27. novembra 2003 (združene zadeve C-34/01 do C-38/01) [11] in sodbe Stadt Halle z dne 11. januarja 2005 (zadeva C-26/03) [12],

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za ekonomske in monetarne zadeve ter mnenj Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov, Odbora za kulturo in izobraževanje, Odbora za pravne zadeve, Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve, Odbora za promet in turizem, Odbora za mednarodno trgovino, Odbora za industrijo, raziskave in energetiko ter Odbora za regionalni razvoj (A6-0275/2006),

A. ker pogodbe predvidevajo odprto socialno tržno gospodarstvo in ker med drugim naslednja načela, pomembna v tem kontekstu, predstavljajo referenčni okvir:

- solidarnost, ki združuje in temelji na ciljih socialne, gospodarske in ozemeljske kohezije ter trajnostnega razvoja,

- sodelovanje, ki omogoča čezmejna in evropska prizadevanja iz pogodb in programov EU,

- odprte meje in notranji trg s prostim pretokom oseb, blaga, storitev in kapitala, da bi uresničili gospodarsko in družbeno integracijo ter povečali blagostanje in socialno blaginjo evropskih državljanov,

- konkurenca, ki bo omogočila dokončno vzpostavitev notranjega trga na podlagi pravil socialno tržnega gospodarstva in konkurenčnega prava, ki je temeljno področje demokratičnega prava, in predvsem preprečila gospodarsko zlorabo monopolov in gospodarske moči ter zagotovila inovacije, visoko kakovost po dostopnih cenah, raznolikost ponudbe in pravno varstvo potrošnikov,

- subsidiarnost, ki temelji na členu 5 Pogodbe ES, zagotavlja pluralnost držav članic in različnih tradicij v EU, ter čim bolj učinkovito in demokratično ukrepanje EU, vendar le takrat, ko to privede do boljšega rezultata kot ukrepi na nacionalni ali pod-nacionalni ravni,

- sorazmernost, v skladu s katero noben ukrep Skupnosti ne sme prekoračiti okvirov, ki so potrebni za doseganje ciljev pogodbe, in

- demokracija, v okviru katere so neposredne splošne volitve podlaga za legitimnost nacionalnih in lokalnih oblasti, ki določajo in organizirajo naloge splošnega pomena, zagotavljanje storitev in financiranje storitev splošnega pomena.

B. ker so storitve splošnega pomena ne le pomemben sestavni del socialne in gospodarske kohezije, ampak tudi znatno prispevajo h konkurenčnosti evropskega gospodarstva,

C. ker je konkurenca, ki je namenjena lajšanju dokončne vzpostavitve enotnega trga na podlagi pravil socialno tržnega gospodarstva in je urejena z uredbami o konkurenci, ključna demokratična pravica ne le za omejitev moči birokracije ampak predvsem zlorabe gospodarske moči in varstvo pravic potrošnikov,

D. ker je sodna praksa Sodišča Evropskih skupnosti sedaj obsežna, se stalno razvija in zadeva različne vidike storitev splošnega pomena, vključno z državno pomočjo, enakim obravnavanjem in/ali izkrivljanjem konkurence,

E. ob upoštevanju razpleta zadev pred Sodiščem Evropskih skupnosti, ki so povezane z združljivostjo storitev splošnega gospodarskega pomena s pravili notranjega trga in evropskimi pravili o konkurenci, ter ob upoštevanju dejstva, da se je na to treba odzvati s pojasnitvijo ustreznega pozitivnega evropskega prava,

F. ker sta razvoj trgov in način organiziranja podjetij podvržena dinamiki, ki je različna v vsaki državi članici, bi uporaba togih pravil in opredelitev predstavljala oviro za doseganje najboljših gospodarskih in socialnih rezultatov,

G. ker je nemogoče enotno opredeliti storitve splošnega pomena v tako raznolikem socialnem in gospodarskem okolju, kot je okolje EU,

H. ker je razpoložljivost učinkovitih storitev splošnega pomena sestavni del gospodarskega, družbenega in socialnega sistema vseh držav članic; ker se razpoložljivost bistveno razlikuje od države članice do države članice in ker mora cilj uspešne dokončne vzpostavitve skupnega trga Evropske unije omogočiti državam članicam uvedbo delujočih in učinkovitih storitev splošnega pomena, ki v celoti upoštevajo interes državljana v njegovi dvojni vlogi potrošnika storitev in davkoplačevalca kakor tudi obveznosti držav članic, brez neprimernega poseganja v svobodo lokalnih in regionalnih organov, da vzpostavijo in izvajajo naloge, povezane s kakovostjo, pogostostjo in dostopnostjo teh storitev,

I. I ker bi se morale storitve splošnega pomena in storitve splošnega gospodarskega pomena zagotavljati na enak način v celotni EU; ker je cilj gospodarske in socialne kohezije zmanjšanje neenakosti v stopnjah razvoja različnih regij in spodbujanje splošnega skladnega razvoja EU, zlasti v novih državah članicah,

J. ker ob upoštevanju načela subsidiarnosti iz člena 5(2) Pogodbe ES države članice in njihovi regionalni in/ali lokalni organi določijo storitve splošnega pomena, katere storitve so zajete in kako se organizirajo, financirajo, opravijo, vrednotijo in nadzorujejo, kar je treba v celoti upoštevati pri nadaljnji pripravi zakonodaje,

K. ker je treba izboljšati pravno varnost v zvezi z združljivostjo pravil notranjega trga in pravil o konkurenci z urejenim delovanjem storitev splošnega pomena, zato da se ustreznim nacionalnim, regionalnim in lokalnim organom omogoči dovolj svobode pri sprejemanju odločitev ter preprečijo spori in pravni postopki, ob upoštevanju notranjega trga in zgoraj navedenega stališča Parlamenta o storitvah na notranjem trgu ter jasnega izvajanja pravil notranjega trga in pravil o konkurenci,

L. ker so sektorske direktive ES o storitvah splošnega gospodarskega pomena v omrežju povezanih gospodarski panog in drugih sektorjih, v katerih je bilo doseženo ali uvedeno odprtje trga, bile uspešne pri zagotavljanju boljših storitev po nižjih cenah in zagotavljajo zanesljiv okvir,

M. ker veliko število pobud posameznih sektorjev za odprtje notranjega trga na področju storitev in zgoraj navedeno stališče Parlamenta o storitvah na notranjem trgu povečujeta možnosti za konkurenco in boljše delovanje tudi na področjih storitev splošnega gospodarskega pomena, kar še povečuje potrebo po pravni jasnosti v zvezi s storitvami splošnega pomena,

N. ker storitve splošnega gospodarskega pomena neposredno vplivajo na notranji trg storitev in so bili številni sektorji, ki zagotavljajo storitve splošnega gospodarskega pomena, uspešno modernizirani in integrirani v trg storitev; ker je bila integracija izvedena pod nadzorom in so jo spremljali ukrepi za zaščito splošnega interesa, zlasti koncept univerzalnih storitev;

O. ker člen 16 Pogodbe ES priznava pomembnost storitev splošnega gospodarskega pomena, ker členi 43 do 49 Pogodbe ES zagotavljajo pravno podlago za oblikovanje ukrepov Skupnosti na področju svobodnega zagotavljanja storitev; ker člena 86 in 87 Pogodbe ES ter sodna praksa Sodišča vsebujejo jasne smernice za obravnavo državne pomoči ter za način in višino financiranja storitev splošnega gospodarskega pomena; ker je člen 95 Pogodbe ES ustrezna pravna podlaga za obravnavo vprašanj, povezanih s postopki javnih naročil in z njimi povezanimi zadevami;

P. ker se člena 16 in 86(2) Pogodbe ES sicer nanašata na storitve splošnega gospodarskega pomena, vendar v Pogodbi ES ni njihove opredelitve; ker storitve splošnega pomena niso navedene v Pogodbi ES, ampak jih je v svojem sporočilu uvedla šele Komisija; in ker bi se v skladu z zgoraj navedenim stališčem Parlamenta o storitvah na notranjem trgu storitve splošnega gospodarskega pomena morale izvzeti iz področja uporabe člena 16 predlagane direktive o storitvah in storitve splošnega pomena bi se morale v celoti izvzeti iz direktive;

Q. ker se spodbuja različne oblike upravljanja in partnerstva med gospodarskimi subjekti, ki izvajajo tovrstne storitve, in mora to potekati ob upoštevanju pristojnosti držav članic pri opravljanju in priskrbi storitev v prid učinkovitosti in visoke kakovosti,

R. ker je treba v ospredje postaviti cilj Skupnosti, da doseganje visoke ravni varstva potrošnikov poteka ob hkratnem doslednem upoštevanju načela subsidiarnosti,

S. ker Listina o temeljnih pravicah Evropske unije priznava in spoštuje dostop do storitev splošnega gospodarskega pomena, z namenom spodbujati socialno in ozemeljsko kohezijo Unije,

1. ugotavlja, da predhodne zgoraj navedene resolucije o storitvah splošnega pomena z dne 13. novembra 2001, 14. januarja 2004 in 22. februarja 2005 še vedno veljajo, zlasti ob upoštevanju

- načela subsidiarnosti,

- deregulacije in

- vzpostavitve notranjega trga in potrebe po zagotavljanju visokokakovostnih storitev;

opozarja, da pomemben dejavnik ni dejstvo, kdo zagotavlja storitve splošnega pomena, ampak prej ohranitev standardov kakovosti in pravičnega socialnega ravnotežja ter utemeljitev meril na zanesljivosti in trajnosti oskrbe; opozarja, da po mnenju Parlamenta storitve splošnega gospodarska pomena obsegajo številne industrijske dejavnosti;

2. ugotavlja, da je izjemno pomembno, da pogoji in določbe, ki urejajo posodobitev trga, zagotavljajo pošteno, pregledno in učinkovito konkurenco, hkrati pa ohranjajo socialno kohezijo in splošno dostopnost storitev ter preprečujejo zlorabe prevladujočega položaja in nastajanje monopolov, ki nove udeležence ovirajo pri vstopu na trg; v nasprotnem primeru namreč ne bo mogoče izkoristiti vseh priložnosti, ki jih notranji trg ponuja;

3. poudarja, da morajo biti storitve splošnega pomena kakovostne, splošno dostopne po optimalni ceni, spoštovati morajo socialno ravnovesje, oskrba pa mora biti trajno zanesljiva; in poudarja, da je večina storitev splošnega pomena lahko zagotovljena v pogojih pravične konkurence, pri čemer je treba enakopravno obravnavati zasebna in javna podjetja;

4. poziva Komisijo, da Parlamentu predloži izčrpno analizo vplivov dosedanje liberalizacije, predvsem na položaj potrošnikov in prizadetih zaposlenih;

5. poudarja, da se večina storitev splošnega gospodarskega pomena opravlja na evropskem notranjem trgu in so zato načeloma predmet evropskih pravnih predpisov o notranjem trgu, javnih naročilih, konkurenci, državni pomoči in nadzora Komisije nad zlorabami v taki meri, da uporaba teh pravil ne bo ovirala zakonskega ali dejanskega izvajanja posebnih nalog teh storitev, kakor predvideva člen 86(2) Pogodbe ES; poudarja, da so v skladu s členom 16 Pogodbe ES, ki zadeva storitve splošnega pomena, Skupnost in države članice odgovorne v okviru svojih pristojnosti za zagotavljanje, da se takšne storitve opravljajo na podlagi načel in pogojev, ki omogočajo Skupnosti in državam članicam izpolnjevanje njihovih nalog;

6. meni, da se legitimne zahteve splošnega pomena ne smejo uporabiti kot pretveza za nedopustno zaprtje trgov storitev za mednarodne ponudnike, ki so se zavezali, da bodo spoštovali legitimne zahteve in so jih tudi sposobni spoštovati;

7. poudarja, da je treba zlasti po širitvi Evropske unije poskrbeti za kohezijo na področju storitev splošnega gospodarskega pomena, v okviru strukturne politike pa morajo biti infrastrukture držav članic za omrežne storitve splošnega gospodarskega pomena medsebojno povezane in čezmejno sodelovanje izboljšano, sicer ne bo mogoče ustvariti resničnega notranjega trga in omogočiti standardizacije;

8. upošteva gospodarski učinek teh storitev ter njihov pomen za proizvodnjo drugega blaga in opravljanje drugih storitev; poudarja, da lahko organizacijska oblika storitev splošnega gospodarskega pomena vpliva na notranji trg, na primer s prepovedjo ustanavljanja podjetij v državi, kjer se storitev opravlja;

9. meni, da mora biti cilj pravil o konkurenci izboljšati kakovost zagotavljanja storitev, izbiro potrošnikov in dostopnost cen ter izpolnitev drugih ciljev javnega pomena, vključno s trajnostnim razvojem;

10. poziva Komisijo, da pojasni razliko med storitvami splošnega pomena in storitvami splošnega gospodarskega pomena, tako da pripravi operativna merila, ki upoštevajo nacionalno tradicijo držav članic in temeljijo na naravi kolektivnega blaga in javnem financiranju ali solidarnostnih mehanizmih storitev splošnega pomena; poudarja, da je za veliko storitev splošnega pomena razlikovanje med gospodarskimi in negospodarskimi vidiki izredno težko zaradi dinamične narave teh storitev in njihovega hitrega razvoja; zato pozdravlja dejstvo, da Evropska komisija v Beli knjigi navaja, da "učinkovito izvajanje nalog splošnega pomena, v primeru neskladja, prevlada nad uporabo pravil Pogodbe"; priznava, da se široka področja storitev splošnega pomena ne smejo izključiti iz obsega predpisov o notranjem trgu in konkurenci s poskusom opredelitve storitev splošnega pomena; meni, da bi bila natančna opredelitev storitev splošnega gospodarskega pomena in storitev splošnega pomena v nasprotju s svobodo držav članic do opredelitve svojih storitev splošnega pomena;

11. meni, da je člen 86(2) Pogodbe ES jamstvo za to, da bodo države članice poskrbele za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, skladno z obveznostjo zagotavljanja univerzalnih storitev, ki izhaja iz zakonodaje Skupnosti ali jo določijo države članice; se sklicuje na razlago Sodišča Evropskih skupnosti, da obstaja povezava med to oceno in ugotavljanjem sorazmernosti v okviru člena 49 Pogodbe ES;

12. opozarja, da Sodišče Evropskih skupnosti s sodno prakso in Komisija z razlago posameznih primerov določata veljavna pravila na tem področju in da še ni bila dosežena niti potrebna pravna varnost niti ustrezna transparentnost;

13. nadalje zahteva pojasnitev s strani Komisije zlasti dveh vprašanj: posledice sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti, ki temelji na sektorskem pristopu, in uporabo konkurenčnega prava na področju storitev splošnega in splošnega gospodarskega pomena, zlasti v zvezi z njihovim financiranjem;

14. ugotavlja, da se je raven lokalnih in regionalnih organov, ki je blizu državljanom, izkazala kot ustrezna za opravljanje storitev splošnega pomena in da je ta raven še vedno primerna za zagotavljanje pravice soodločanja, varstva potrošnikov in javne blaginje v zvezi s storitvami splošnega pomena; ugotavlja, da je treba na evropski ravni preprečiti, da bi bila ogrožena sposobnost zagotavljanja tovrstnih storitev na lokalni in regionalni ravni;

15. zato meni, da je treba v korist:

- lokalnih, regionalnih in nacionalnih organov, da bi lahko, kjer je potrebno, v interesu vseh državljanov zagotavljali ustrezne storitve in jamčili zanje v jasno omejenem okviru predpisov o konkurenci in notranjem trgu ob ustreznem spoštovanju notranjega trga in zgoraj navedenega stališča Parlamenta o storitvah na notranjem trgu,

- podjetij (javnih, pridobitnih ali nepridobitnih), ki opravljajo takšne storitve ali ponujajo njihovo opravljanje, da bi lahko vedela, katere pogoje in obveznosti jim lahko organi v skladu s pravili notranjega trga in veljavno zakonodajo naložijo v zvezi z nalogami splošnega pomena, ki so jim bile zaupane, in

- uporabnikov storitev, da bi ti lahko bili prepričani, da se storitve, ki jih oblikujejo in razvijajo države članice in lokalni organi v skladu z lokalnimi pogoji, lahko zagotavljajo ob upoštevanju konkurence, kjer koli je to mogoče, dostopnosti, kakovosti, inovacij, prilagodljivosti, stalnosti, trajnosti, enake obravnave, dolgoročnega načrtovanja, varnosti, univerzalnosti itd.

Komisija bi morala podati pravna pojasnila, smernice in načela v zvezi s številnimi problematičnimi temami, zlasti v zvezi z uporabo pravil notranjega trga in pravil o konkurenci na področju storitev splošnega pomena in storitev splošnega gospodarskega pomena, ter hkrati državam članicam ter regionalnim in lokalnim organom zagotoviti demokratično odgovornost pri uporabi pravil na področju storitev splošnega interesa in storitev splošnega gospodarskega interesa; ugotavlja, da je treba razjasniti razdelitev pristojnosti med EU in državami članicami ter meni, da bi moral biti pri tem sektorski pristop, ki upošteva posebne razmere v posameznih sektorjih, pomemben element; s tem v zvezi poudarja, da po ustrezni analizi Pogodbe in sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti storitve splošnega pomena še nadalje opredeljujejo države članice; ugotavlja, da ni pravne podlage za predlog v zvezi z neuporabo določb Pogodbe za določene storitve;

16. poudarja potrebo po obstoječih ali prihodnjih sektorsko specifičnih uredbah, ki temeljijo na pravilih notranjega trga in spoštovanju načela subsidiarnosti, in poudarja, da se sektorsko specifičnih pravil ne sme postaviti pod vprašaj; opozarja na uspešnost teh sektorsko specifičnih uredb in priporoča razširitev sektorskega pristopa na druge sektorje;

17. poziva Komisijo, da na področju socialnih in zdravstvenih storitev splošnega pomena izboljša pravno varnost in predloži predlog za direktivo Sveta in Parlamenta na področjih, kjer je to primerno;

18. zato poziva Svet, da v najkrajšem možnem času sprejme skupno stališče o pregledu Uredbe (EGS) št. 1191/69 z dne 26. junija 1969 o ukrepanju držav članic glede obveznosti javne službe v železniškem in cestnem prometu ter prometu po celinskih plovnih poteh [13];

19. predlaga, da se v primeru, ko pristojni organ opredeli opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena, obveznost javne storitve dodeli na podlagi pravičnega in preglednega razpisnega postopka, ki temelji na enakih pogojih za vse ponudnike, ali na podlagi primernega pravnega akta, ki mora izpolnjevati načelo preglednosti;

20. pozdravlja predlagan pravni okvir Skupnosti za državne pomoči v obliki finančnih kompenzacij za sprejete obveznosti opravljanja storitev in namero Komisije o pregledu svoje Direktive 80/723/EGS z dne 25. junija 1980 o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji ter o finančni preglednosti znotraj določenih podjetij [14];

21. predlaga, da mora pristojni organ, v primeru da namerava storitve splošnega gospodarskega pomena financirati na drug način kot prek neposrednega financiranja iz svojega splošnega proračuna, izbrati obliko financiranja, ki je v skladu z določbami Pogodbe ES, zlasti člena 86(2), predvsem kadar gre za dodelitev izključnih in posebnih pravic, dodelitev nadomestila za opravljanje javnih storitev ali ustanovitev sklada za opravljanje javnih storitev; ugotavlja, da bo to v vseh primerih zahtevalo transparenten tarifni sistem ter ustrezno in transparentno financiranje;

22. predlaga, da, ko se pristojni organ odloča o odobritvi nadomestila za opravljanje javnih storitev z namenom zagotoviti financiranje storitve splošnega pomena, to nadomestilo ne velja za državno pomoč v smislu člena 87 Pogodbe ES, če:

- je upravičencu poverjena jasno opredeljena naloga javne storitve;

- so parametri za izračun nadomestnih plačil določeni vnaprej na objektiven in pregleden način;

- višina nadomestila ne presega stroškov, ki so nastali ob razrešnici obveznosti javnih storitev, in omogoča razumen dobiček;

- je upravičenec izbran z javnim razpisom ali nadomestilo ne presega stroškov dobro vodenega podjetja, ustrezno opremljenega s sredstvi za zagotavljanje javne storitve; in

- je bil upoštevan pregleden postopek;

vendar poudarja, da znesek nadomestila ne sme presegati tistega, kar je potrebno za opravljanje storitve in se z njim ne sme financirati dejavnosti, ki so izven obsega zadevne storitve (v obliki križnih subvencij); poudarja, da mora biti nadomestilo na razpolago vsem ponudnikom, ki so pooblaščeni za opravljanje storitev splošnega interesa, ne glede na njihov pravni status;

23. poudarja pomen jasne uporabe določb iz Odločbe 2005/842/ES; vendar poudarja, da plačilo čistega nadomestila za obveznosti javnih storitev ne sme biti obravnavano kot državna pomoč in da je treba predpis ustrezno spremeniti;

24. poudarja, da je diskrecijska pravica pristojnih organov, da prevzamejo neposredno opravljanje storitve splošnega pomena neposredno z lastnim oddelkom ali opravljanje prepustijo profitnemu ali neprofitnemu zunanjemu ponudniku storitev, pri čemer izvajajo enak nadzor kot velja za neposredno opravljene storitve; če se pristojni organ odloči, da bo opravljanje storitev prepustil zunanjemu izvajalcu, mora objaviti javni razpis; poleg tega je treba upoštevati načelo lokalne in regionalne samouprave, ki daje pristojnim organom pravico do izbire, kako bi najučinkoviteje opravljali storitve ob upoštevanju javnega interesa;

25. meni, da oddajanje opravljanja storitve splošnega pomena zunanjim izvajalcem običajno nalaga ustreznim oblastem obveznost, da po javnem razpisu dodelijo storitev na podlagi koncesij javnih storitev; ugotavlja, da mora načelo dodeljevanja koncesije javnih storitev pristojnemu organu omogočati prenos koncesije javnih storitev v nujnih primerih; poziva Komisijo, da skupaj z državami članicami in Parlamentom pojasni relevantna merila v direktivah o javnih naročilih ali v obliki uredbe; v zvezi s tem potrjuje, da morajo imeti lokalne oblasti možnost, da dodelijo storitve neposredno medobčinskim podjetjem ali podobnim oblikam skupnih ureditev ali podjetjem, ki so v njihovi lasti ali pod njihovim nadzorom, če tovrstna podjetja izvajajo bistven del svojih dejavnosti v imenu nadzorne oblasti in ne tekmujejo na zunanjih trgih, temveč določajo domačo organizacijsko prakso, pri čemer je treba skleniti sporazum, ki kategorično ne izključuje zasebne udeležbe na začetku;

26. s tem v zvezi in v interesu možnega izboljšanja učinkovitosti z vključitvijo novih ponudnikov in oblik zagotavljanja storitev splošnega pomena nemudoma zahteva večjo pravno varnost za različne medobčinske organizacije (medobčinsko sodelovanje, partnerstva med javnim in zasebnim sektorjem, dodelitev koncesij), pojasnitev področja uporabe evropskega konkurenčnega prava, zakona o javnih naročilih in zakona o državni pomoči ter tudi splošno in evropsko veljavna merila; poudarja, da je treba pravno pojasniti zunanje izvajanje javnih storitev, saj se slednje razlikuje od javnih naročil; poziva Komisijo, da natančno pojasni pravila za dodelitev storitev zunanjim izvajalcem ter da jih jasno loči od pravil za javna naročila;

27. meni, da mora pristojni organ zagotoviti, da se v sektorjih, v katerih je določil pravila za obveznosti javnih univerzalnih storitev ali posebne cilje, uporabljajo vrste predpisov in instrumentov, ki so primerni za zadevne sektorje, na podlagi preglednih pravil;

28. razen tega meni, da so zaradi večje preglednosti in varstva potrošnikov na nacionalni in lokalni ravni potrebne smernice na naslednjih področjih:

- opredelitev postopkov za dostop do obstoječih omrežij, če je dostop potreben za zagotavljanje storitev;

- opredelitev cenovnih in/ali tarifnih pogojev za opravljanje storitev;

- zagotavljanje konkurence in možnosti za nove podjetnike, kjer je to mogoče;

- sprejetje predpisov za sporazumno poravnavo v primeru sporov med ponudnikom storitev in uporabnikom, ne glede na možnost vložitve pravnega sredstva; in

- posvetovanje in po potrebi obveščanje organov, pristojnih za konkurenco, o vsaki podrobnosti, ki bi lahko kazala na kršitev nacionalnih predpisov o konkurenci in tistih iz Pogodbe ES;

29. v interesu visoko kakovostnih in učinkovitih storitev splošnega pomena priporoča spodbujanje prostovoljne primerjalne analize in mehanizmov za merjenje kakovosti na nacionalni in evropski ravni; podpirati je treba izmenjavo izkušenj in spodbujanje najboljših praks ter vključiti vse interesne skupine; predlaga, da se ti ukrepi nanašajo na naslednje vidike:

- razvoj celovitih metod vrednotenja, vključno z gospodarskimi, družbenimi in okoljskimi merili;

- zaščito in varnost uporabnikov storitev,

- primernost in sorazmernost standarda v odnosu do ciljev in stroškov storitve,

- čim bolj obsežno širjenje in objavljanje standarda ter

- enostaven in učinkovit nadzor spoštovanja standarda, kar bi se lahko določilo na podlagi listine ali kodeksa ravnanja;

30. poudarja, da je treba okrepiti nadzorne zmogljivosti držav članic, s čimer bi dosegli učinkovito uresničevanje ciljev javne politike, vključno z dostopno ceno in standardi kakovosti; poudarja tudi, da morajo imeti državni organi na voljo primerna orodja in strokovno znanje, da bodo lahko zagotavljali konkurenco in varstvo potrošnikov;

31. poziva Komisijo, da na podlagi te resolucije in svoje zgoraj navedene resolucije z dne 14. januarja 2004 in svoje resolucije z dne 9. marca 2005 o vmesnem pregledu Lizbonske strategije [15] predstavi ustrezne zakonske pobude, iz te resolucije ter ponovno opozarja, da morajo vse vpletene strani na področju storitev splošnega pomena in splošnega gospodarskega pomena pravice soodločanja, kjer jih predvideva Pogodba, v celoti uresničevati;

32. poudarja, da morajo biti mednarodni sporazumi, ki jih je sklenila Skupnost, in z njimi povezane obveznosti skladni s politiko in notranjimi predpisi Skupnosti;

33. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo pošlje Svetu in Komisiji.

[1] UL L 312, 29.11.2005, str. 67.

[2] UL C 140 E, 13.6.2002, str. 153.

[3] UL C 92 E, 16.4.2004, str. 294.

[4] UL C 304 E, 1.12.2005, str. 117.

[5] Sprejeta besedila, P6_TA(2006)0061.

[6] [1993] ECR I-2533.

[7] [1994] ECR I-1477.

[8] [1999] ECR I-8121.

[9] [2003] ECR I-6993.

[10] [2003] ECR I-7747.

[11] [2003] ECR I-14243.

[12] [2005] ECR I-1.

[13] UL L 156, 28.6.1969, str. 1.

[14] UL L 195, 29.7.1980, str. 35. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2005/81/ES (UL L 312, 29.11.2005, str. 47).

[15] UL C 320 E, 15.12.2005, str. 164.

--------------------------------------------------