UVOD IN OZADJE

KLJUČNI PODATKI: Površina, namenjena ekološkemu kmetijstvu, se je v zadnjih 10 letih povečala za skoraj 66 % – z 8,3 milijona hektarjev leta 2009 na 13,8 milijona hektarjev leta 2019. Trenutno predstavlja 8,5 % celotne „kmetijske površine v uporabi“ v EU. To povečanje površine je spremljalo znatno povečanje prodaje na drobno. Ta se je v zadnjih 10 letih podvojila, in sicer s približno 18 milijard EUR leta 2010 na več kot 41 milijard EUR leta 2019.

Evropski zeleni dogovor je v središču politične agende Komisije. Njegov glavni cilj je trajnostna, podnebno nevtralna Evropa do leta 2050, ki bo omogočala naložbe in rast.

Evropski zeleni dogovor poudarja, da je „ključno“ upravljati prehod na bolj trajnosten prehranski sistem, zlasti s krepitvijo prizadevanj kmetov za spopadanje s podnebnimi spremembami, varstvo okolja in ohranjanje biotske raznovrstnosti. Kmetijska skupnost mora imeti pri doseganju teh ciljev ključno vlogo. Kmetje najbolj občutijo posledice podnebnih sprememb in izgubo biotske raznovrstnosti, netrajnostne kmetijske prakse pa so še naprej glavni povzročitelj izgube biotske raznovrstnosti. Ekološki kmetje so pionirji trajnostnega kmetijstva prihodnosti. Odkrivajo možnosti za ekologizacijo kmetijstva in inovativne pridelovalne tehnike, ki so okolju prijazne, spodbujajo krožnost in dobrobit živali. Ekološki logotip odraža zavezanost kmetov tem visokim standardom pridelave in daje potrošnikom zagotovilo, da je bil proizvod pridelan v skladu z zelo specifičnimi in strogimi pravili glede trajnostnosti. Še pomembneje pa je, da ekološko kmetijstvo na naša polja prinaša veliko več narave, kmetje pa so zaradi njega odpornejši na gospodarske spremembe, pa tudi na tiste spremembe, ki jih povzročata vedno bolj nepredvidljiva narava in podnebje.

Zato strategija za biotsko raznovrstnost do leta 2030 in strategija „od vil do vilic“ – skupaj s prihajajočim akcijskim načrtom za ničelno onesnaževanje zraka, vode in tal – določata konkretne ukrepe, ki zajemajo celotno verigo od pridelave hrane do porabe, ter ukrepe, ki vključujejo tudi mednarodno sodelovanje na področju trajnostnih prehranskih sistemov. Cilj teh strategij je uskladiti pridelavo hrane z varstvom okolja, hkrati pa spodbujati naložbe in trajnostno pridelavo, tj. cilj, za katerega promocijo si bo Komisija prizadevala v okviru ciljev trajnostnega razvoja. Poleg tega je v strategiji „od vil do vilic“ za letos napovedana pobuda EU za sekvestracijo ogljika v kmetijske površine, katere cilj je v okviru podnebnega pakta nagraditi kmete za preverjeno zagotavljanje storitev obnovitve ekosistemov, zmanjšanja emisij in sekvestracije ogljika.

Medtem pa pandemija COVID-19 predstavlja največji izziv za EU do zdaj. Imela bo daljnosežne posledice za gospodarstvo, zdravje ljudi in prehranske sisteme. Odziv EU vključuje načrt okrevanja, ki ga podpirata instrument „Next Generation EU“ in nov večletni finančni okvir. Sredstva instrumenta „Next Generation EU“ bi se lahko uporabila za podporo naložbam v ekološki sektor, če izpolnjujejo ustrezne pogoje in cilje. Okrevanje Evrope po krizi zaradi COVID-19 je zgodnja priložnost za uresničitev evropskega zelenega dogovora z zagotavljanjem široke platforme za trajnostne vzorce proizvodnje in porabe, tudi na področju kmetijstva in akvakulture.

Ekološko kmetijstvo ima s povečevanjem prihodkov na podeželju osrednjo vlogo pri okrevanju Evrope, ki bi moralo biti zeleno in digitalno. Na splošno vključuje krajše dobavne verige in malim kmetom ponuja priložnosti, ki so na podlagi novih določb iz Uredbe (EU) 2018/848 o ekološki pridelavi še večje. Namen te uredbe je posodobiti sektor in uskladiti pravila ter tako zagotoviti stabilen regulativni okvir.

Obstaja široko soglasje o ključni vlogi ekološke pridelave in porabe. Komisija je v strategiji „od vil do vilic“ in strategiji za biotsko raznovrstnost opredelila cilj, da bi „do leta 2030 vsaj 25 % kmetijskih zemljišč v EU izvajalo ekološko kmetovanje [...] in [da bi se] znatno povišal[a] raven ekološke akvakulture“. V svoji resoluciji z dne 15. januarja 2020 o evropskem zelenem dogovoru je Evropski parlament poudaril, da lahko kmetijstvo pomaga EU pri zmanjševanju emisij s trajnostnimi praksami, kot je ekološko kmetijstvo. Svet je v sklepih z dne 19. oktobra 2020 o strategiji „od vil do vilic“ poudaril vlogo ekoloških proizvodov v trajnostnem prehranskem sistemu. Hkrati prebivalstvo EU podpira trajnostno kmetijstvo in pridelavo hrane, ozaveščenost javnosti o ekološkem logotipu EU pa se je znatno povečala, kot to potrjuje posebno poročilo Eurobarometer št. 504.

Zato Komisija predstavlja ta akcijski načrt za ekološko kmetijstvo. Temelji na akcijskem načrtu za obdobje 2014–2020, v katerem so bile že obravnavane nekatere težave, ugotovljene pri pregledu ekološke politike EU, na podlagi katerega je bila sprejeta Uredba (EU) 2018/848 o ekološkem kmetovanju. Vseh 18 ukrepov v obdobju 2014–2020 je bilo v celoti izvedenih. Med večje neregulativne dosežke spadajo uvedba elektronskega potrdila o kontrolnem pregledu (E-COI) v sistemu Traces, s katerim se je izboljšala sledljivost in s tem tudi celovitost ekoloških proizvodov ter povečal obseg informacij o uvozu ekoloških proizvodov v EU, posebno financiranje raziskav in inovacij v zvezi z ekološkimi proizvodi v okvirnih programih EU za raziskave in inovacije ter vključitev ekoloških proizvodov v „zelena javna naročila“.

V novem akcijskem načrtu (2021–2027) so upoštevani tudi rezultati javnega posvetovanja, opravljenega med septembrom in novembrom 2020, ki so potrdili močno podporo deležnikov in širše javnosti akcijskemu načrtu in predlaganim ukrepom.

V skladu s sedanjimi napovedmi bo ekološki sektor v tem desetletju zabeležil izredno rast. Tudi če še naprej počnemo samo to, kar počnemo, bi moral v skladu z nekaterimi viri delež ekološkega kmetovanja do leta 2030 doseči med 15 % in 18 % kmetijskih zemljišč. Cilj 25 % je znatno večja ambicija. Namen tega akcijskega načrta je spodbuditi občutno povečanje deleža ekološkega kmetijstva v EU s spodbujanjem kmetov, da se preusmerijo na ekološko kmetijstvo, in povečati dostopnost ekološke hrane, da se zapolni vrzel med krivuljo rasti po običajnem scenariju in „dodatnimi prizadevanji“, potrebnimi za dosego cilja 25 % do leta 2030.

KLJUČNE PREDNOSTI: za površine, ki se obdelujejo ekološko, je značilna približno 30 % večja biotska raznovrstnost kot za površine, ki se obdelujejo po konvencionalnih metodah. Ekološko kmetijstvo je na primer koristno za opraševalce. Ekološki kmetje ne smejo uporabljati sintetičnih gnojil in lahko uporabljajo le omejen nabor kemičnih pesticidov. Poleg tega je uporaba gensko spremenjenih organizmov in ionizirajočega sevanja prepovedana, uporaba antibiotikov pa je močno omejena.

Evropski državljani uživajo varno in visokokakovostno hrano. Vendar pa se delež izdatkov gospodinjstev za hrano že desetletja zmanjšuje, zaradi nižjih cen hrane pa prihodki kmetov stagnirajo. Ekološko kmetijstvo je dražje, saj ekološki kmetje kmetujejo bolj ekstenzivno, uporabljajo naravne postopke in snovi, ne uporabljajo sintetičnih proizvodov, donosi pa so nižji. Vendar imajo ekološki kmetje pogosto višje prihodke, saj se ekološki proizvodi običajno prodajajo po višjih cenah od konvencionalnih proizvodov, potrošniki pa cenijo prispevek ekološkega kmetijstva k okolju.

Z vključevanjem ekoloških proizvodov v šolske obroke in menze na delovnih mestih prek javnega naročanja, v gostinski sektor prek spodbud in prepoznavnosti, v supermarkete s promocijskimi kampanjami in v vsakodnevno domačo kuhinjo bo več ekološke hrane dostopne več evropskim državljanom. Obravnavanje razpoložljivosti in cenovne dostopnosti ekološke hrane je prav tako nujno za povečanje dostopa do ekološke hrane za družine z nizkimi dohodki. Cilj akcijskega načrta je tudi podpora kmetom pri preusmeritvi v ekološko pridelavo s spodbujanjem možnosti izobraževanja in usposabljanja, s podporo trgu ekoloških proizvodov in vzporedno opredelitvijo ustreznih spodbud.

Ekološko kmetijstvo bi moralo biti vzor. To ni edini sistem trajnostnega kmetovanja, toda dokler sekvestracija ogljika v kmetijske površine ni v celoti uvedena, je za zdaj edini sistem, ki je bil priznan z zanesljivo metodo certificiranja. Kot tak bi moral biti zgled na poti do bolj trajnostnih praks kmetovanja, večje rabe obnovljivih virov, višjih standardov dobrobiti živali in višjih prihodkov za kmete. Ekološko kmetijstvo lahko na različne načine spodbuja tudi družbeno trajnostnost ter podpira razvoj podeželskih in obalnih območij v skladu s prihodnjo dolgoročno vizijo za podeželska in obalna območja. Lahko zagotovi možnosti za mlade kmete in pomaga spodbuditi enak dostop ter enake prihodke za ženske in moške v sektorju. Študije kažejo, da ekološko kmetijstvo kmetijskim podjetnicam omogoča lažji vstop na trg kot konvencionalni sektor. Ekološko kmetijstvo mora navdihovati konvencionalno kmetovanje in utirati pot.

Decembra 2020 je Komisija objavila priporočila za države članice glede njihovih prihodnjih strateških načrtov SKP. Ta priporočila obravnavajo gospodarske, okoljske in družbene izzive evropskega kmetijstva in podeželskih območij s poudarkom na ciljih evropskega zelenega dogovora, vključno s ciljem, da bo do leta 2030 25 % kmetijskih zemljišč namenjenih ekološkemu kmetijstvu. Zato so države članice pozvane, da v svoje strateške načrte SKP za te cilje evropskega zelenega dogovora vključijo nacionalne vrednosti. Na podlagi evropskih povprečij in trendov bi se morale države članice osredotočiti na povečanje površine ekoloških zemljišč z določitvijo ciljnih odstotkov ali spodbujanjem pozitivnih trendov. Pri pripravi nacionalnih strateških načrtov SKP bodo države članice pozvane, naj se odzovejo na zgoraj navedena priporočila.

Ker se obseg ekološke pridelave in porabe med državami članicami bistveno razlikuje, in sicer se delež kmetijskih zemljišč, namenjenih ekološkemu kmetijstvu, giblje od 0,5 % do več kot 25 %, je ključnega pomena, da vsaka država članica čim prej razvije lastno nacionalno strategijo za ekološko kmetijstvo, pripravljeno na podlagi celovite analize sektorja in s tem povezanih ukrepov, spodbud, jasnih rokov in nacionalnih ciljev. Vse države članice bi morale pojasniti, kako nameravajo prispevati k vseevropskemu cilju z določitvijo nacionalne vrednosti za delež površin, ki bodo do leta 2030 namenjene ekološkemu kmetijstvu, ob upoštevanju različnih izhodišč. Za zagotovitev uspešnosti nacionalnih akcijskih ekoloških načrtov morajo države članice razviti ustrezne zmogljivosti za njihovo izvajanje. Komisija bo spremljala napredek držav članic pri doseganju njihovih nacionalnih ciljev, Komisija in države članice pa bodo imele možnost za razpravo o izvajanju predlaganih ukrepov ter bodo zagotovile smernice o potrebnih in ustreznih prilagoditvah.

Kar zadeva akvakulturo, bodo nove strateške smernice za trajnostni razvoj akvakulture EU, ki jih bo Komisija sprejela spomladi 2021, spodbujale ekološko akvakulturo. Poleg tega Komisija spodbuja države članice EU, naj med cilje revidiranih večletnih nacionalnih strateških načrtov za akvakulturo vključijo povečanje ekološke akvakulture. Delovni dokument služb Komisije o perspektivi morskega bazena, ki bo usmerjala načrtovanje programov Evropskega sklada za pomorstvo in ribištvo (ESPR), tudi določa, da bi bilo treba ESPR (bodoči Evropski sklad za pomorstvo, ribištvo in akvakulturo – ESPRA) uporabljati za spodbujanje trajnostnih praks v akvakulturi, kot je ekološka pridelava.

Akcijski načrt je organiziran na podlagi treh osi, ki so prilagojene strukturi prehranske verige (pridelava, predelava, trgovci na drobno in potrošniki). Da bi podprli pozitiven razvoj v ekološkem sektorju ter ohranili uravnotežen in donosen trg za izvajalce dejavnosti v ekološkem sektorju, je ključnega pomena povečanje splošnega povpraševanja po ekoloških proizvodih. Naraščajoča poraba ekoloških proizvodov je bistvenega pomena za spodbujanje kmetov, da se preusmerijo v ekološko pridelavo (os 1). Potrebne so tudi dodatne spodbude za pridelavo, da bi dosegli cilj, da bo do leta 2030 25 % kmetijskih površin v uporabi namenjenih kmetovanju v skladu z ekološkimi praksami in da se bo ekološka akvakultura znatno povečala (os 2). Nazadnje je treba še naprej izboljševati prispevek ekološkega sektorja k trajnostnosti in okoljskim izzivom (os 3). Ta akcijski načrt poleg tega, da nadaljuje izvajanje nekaterih obstoječih uspešnih ukrepov, vsebuje tudi predloge za številne nove ukrepe in mobilizira različne vire financiranja.

Komisija namerava povečati delež raziskav in inovacij ter vsaj 30 % proračuna za raziskovalne in inovacijske ukrepe na področju kmetijstva, gozdarstva in podeželskih območij nameniti temam, značilnim ali pomembnim za ekološki sektor. Raziskave bodo med drugim zajemale spreminjanje vedenja kmetov in potrošnikov, povečane donose pridelkov, gensko raznovrstnost in alternative za sporne proizvode. V zvezi s tem bo Komisija okrepila usklajevanje nacionalnih programov raziskav in inovacij na področju ekološke hrane ter zagotovila nove priložnosti v okviru predlagane misije programa Obzorje Evropa na področju zdravja tal in hrane ter v okviru partnerstev, zlasti na področju agroekologije in prehranskih sistemov. Razširjanje rezultatov raziskav in inovacij se bo spodbujalo v okviru evropskega partnerstva za inovacije AGRI ter sistemov znanja in inovacij na področju kmetijstva (AKIS) za spodbujanje splošnega povečanja ekoloških proizvodov v vseh državah članicah.

Vse institucije EU, države članice in deležniki morajo biti v celoti vključeni v razvoj ukrepov, potrebnih za doseganje glavnega cilja akcijskega načrta: postaviti trdne temelje za prihodnost sektorja.