Mnenje Evropskega odbora regij – Zeleni prehod – iskanje ravnovesja med družbeno sprejemljivostjo in okoljskimi zahtevami z vidika mest in regij za oblikovanje odpornih skupnosti

(2022/C 375/06)

Poročevalka: Hanna ZDANOWSKA (PL/EPP), županja, Łódź Referenčni dokument: zaprosilo predsedstva Sveta

EVROPSKI ODBOR REGIJ

Splošne ugotovitve

1. pozdravlja zeleni prehod kot eno od ključnih prednostnih nalog francoskega predsedstva, saj prilagajanje podnebnim spremembam in blaženje njihovih posledic, obnavljanje in zaščita biotske raznovrstnosti, zagotavljanje teritorialne odpornosti na naravne nesreče ter spodbujanje zdravega okolja in boljše kakovosti življenja prispevajo k razvoju odpornejše Evrope in doseganju ciljev evropskega zelenega dogovora ter Pariškega sporazuma;

2. pozdravlja sporočilo o novi strategiji EU za prilagajanje podnebnim spremembam ( 1 ) in posebno poročilo Medvladnega odbora za podnebne spremembe (IPCC) ( 2 ) ter poudarja, da okoljski prehod ne bo možen brez vključevanja lokalnih in regionalnih oblasti, državljanov, podjetij, inovacijskih središč in univerz;

3. meni, da mora biti zeleni prehod v jedru vseh političnih odločitev, pri čemer je treba oblikovati nov, sistemski in celostni pristop k pripravi in izvajanju prihodnjih politik ter programov. Poudarja, da mora biti prehod olajšan z digitalno preobrazbo, ki bo zajemala uvajanje in spodbujanje sodobnih digitalnih orodij z visokimi trajnostnimi standardi, med njimi močnimi demokratičnimi in tehnološkimi zaščitnimi ukrepi, ter naložbe vanje, kar so ključni dejavniki prehoda. V zvezi s tem je treba podpreti tudi manj razvite podeželske regije pri njihovem dohitevanju, da bi premostili vrzel med različnimi območji;

4. meni, da sta temelj za krepitev odpornosti lokalna in regionalna raven, na katerih je treba povečati občutek skupnosti in odgovornosti javne uprave, lokalnih in regionalnih organov, prebivalcev in gospodarskih akterjev – tj. vseh, ki so del lokalnega in regionalnega okolja. V ta namen pa je potrebna ustrezna in obsežna institucionalna ter finančna podpora;

5. zaradi podnebne krize, krize biotske raznovrstnosti in vojne v Ukrajini poziva k znatni okrepitvi celotnega področja zdravja in nege. Pri tem bi bilo treba zdravje obravnavati kot glavni razlog in prednostno nalogo zelenega prehoda ter krepiti sinergije med podnebno in zdravstveno politiko v skladu s priporočili iz 8. okoljskega akcijskega programa;

6. meni, da je odporna družba sposobna vzdržati in absorbirati posledice podnebnih groženj in drugih motenj ter okrevati po njih. Zato je pomembno blažiti negativne posledice, vendar tudi ustvariti pogoje, v katerih lahko uspevajo tako družba kot okolje in gospodarstvo. V ta namen je treba uvesti vrsto rešitev, ki bodo spodbudile ukrepanje;

7. poudarja, da je odporne skupnosti mogoče oblikovati tudi z odpornim političnim sistemom, osredotočenim na enakost, solidarnost, socialno pravičnost in enakost spolov, z vključevanjem otrok in mladine ter z zagotavljanjem, da nihče ni zapostavljen, zlasti ne ranljive skupine. Prav tako naj se upošteva teritorialna raznolikost območij, na primer podeželja, obmorskih, gorskih in otoških regij, arhipelagov ali najbolj oddaljenih regij;

8. poudarja, da morajo politične strategije, ki spodbujajo zelene proizvodne metode in tehnologije, hkrati krepiti konkurenčnost lokalnih MSP ter omogočati ustvarjanje in razvijanje zelenih delovnih mest ter izpopolnjevanje delavcev;

9. glede na visoke cene energije in vojno v Ukrajini ponavlja svoj poziv k popolni prepovedi uvoza ruskega plina, nafte in premoga v Evropo. Lokalne in regionalne oblasti spodbuja, naj začnejo pripravljati načrte za izredne razmere, da bi se pripravile na posledice takšnih sankcij. Meni, da lahko načrt REPowerEU pospeši energetski prehod in zmanjša splošno odvisnost EU od uvoza energije in surovin, s tem pa zmanjša tudi politična, gospodarska in varnostna tveganja, povezana z odvisnostjo. Kljub temu globoko obžaluje, da vloga, ki jo imajo mesta in regije tako pri premagovanju sedanje energetske krize kot iskanju dolgoročnih rešitev, ni jasno navedena;

Izbira prave kombinacije politik za odpornost sistemov

10. podpira opredelitev Evrope, odporne proti podnebnim spremembam, v skladu z nalogami programa Obzorje Evropa, pri čemer je treba odpornost okoljskih, družbenih in gospodarskih sistemov povezati s prizadevanji za dolgoročni trajnostni razvoj, vključno z enakostjo, socialno pravičnostjo in enakostjo spolov. Pomembni so vključevanje otrok in mladih, skrb za to, da nihče ni zapostavljen, ter krepitev odpornosti političnih sistemov za spodbujanje skupnih vrednot, solidarnosti in spoštovanja raznolikosti, doseženih z vključujočim socialnim prehodom;

11. v skladu s sporočilom o novi strategiji za prilagajanje podnebnim spremembam poudarja, da se je treba čim prej sistemsko in preudarno odzvati na podnebne spremembe. Ugotavlja, da je odpornost kompleksen pojem, ki zahteva celostne, večsektorske in prožne rešitve, pripravljene v skladu s teritorialnim pristopom in temelječe na dokazih. Poudarja, da sta za oblikovanje odpornih sistemov potrebni ustrezna izbira prednostnih nalog ter sinergija med različnimi politikami, ki spodbujajo prehod na trajnostna območja, sposobna obvladovati krize in pretrese ter se hkrati pripravljati na zmanjšanje ali predvidevanje njihovih posledic;

12. v zvezi s tem predlaga, naj naložbeni projekti vključujejo analizo podnebnih tveganj in izpostavljenosti podnebnim spremembam, scenariji stroškov in koristi pa naj se temu ustrezno prilagodijo;

13. izraža tudi zaskrbljenost zaradi pričakovanih nesimetričnih posledic energetske krize za mesta in regije EU, saj se njihove zmožnosti za odzivanje na motnje v dobavi energije in naraščajoče cene energije razlikujejo. Evropsko komisijo in države članice poziva, naj te razlike primerno upoštevajo pri načrtovanju in izvajanju ukrepov na tem področju;

14. podpira predloge za pospešitev uvajanja energije iz lokalnih obnovljivih virov in povečanje energetske učinkovitosti, katerih cilji so zaščita energetske suverenosti in varnost Evrope ter boj proti energetski revščini, zlasti zaradi vojne v Ukrajini in njenih negativnih posledic za energijo v Evropi;

15. podpira načrte in ukrepe za pravičen in vključujoč prehod premogovniških regij, da bi jim pomagali napredovati in premagati morebitne ovire ter jim v ta namen nudili zadostna sredstva, pa tudi za to, da bi oblikovali nov model njihovega razvoja;

16. poudarja, da so glavne ovire za hitro uvedbo nizkoogljičnih tehnologij pomanjkanje finančnih in človeških virov, sedanje politične strategije, predpisi in organizacijske strukture, ki še vedno temeljijo na fosilnih gorivih, pa tudi družbeno-kulturni dejavniki, kot so slaba družbena sprejemljivost, ki je predvsem posledica dejstva, da lahko prehod zlasti v premogovniških regijah povzroči izgube delovnih mest in odseljevanje. Zato meni, da bi morale inovacije izhajati iz specifičnih lokalnih kontekstov in neposredno vplivati na celotni sistem in skupnost, pa tudi, da je treba zavirati procese, ki zmanjšujejo družbeno sprejemljivost;

17. poziva k podpori za lažji razvoj rešitev na področju brez- in nizkoemisijske, aktivne in javne mobilnosti in prometa ter za dostop do njih;

18. ugotavlja, da so podnebne spremembe morda največja grožnja za globalno zdravje v 21. stoletju, zato poziva k večdisciplinarnemu in večsektorskemu sodelovanju ter sprejetju pristopa „eno zdravje“, ki bosta privedla do usklajenih ukrepov na vseh ravneh upravljanja v mednarodnih agencijah, nevladnih organizacijah in znanstvenih ustanovah, da se zaščiti narava ter obnovijo biotska raznovrstnost, habitati in ekosistemi;

19. poudarja, da so ukrepi za zmanjševanje tveganja nesreč, ki temeljijo na ekosistemskem pristopu, stroškovno učinkovito politično orodje, vendar niso v celoti izkoriščeni, zato bi bilo treba njihov potencial dodatno okrepiti na ravni EU ( 3 )

20. poziva k hitrejšemu prehodu na krožno gospodarstvo in opozarja za vlogo lokalnih in regionalnih oblasti v tem procesu. Poziva k spodbujanju novih poslovnih modelov ter krepitvi orodij, zlasti v okviru občinskih služb in njihovih mehanizmov t. i. razširjene odgovornosti potrošnika, javno-zasebnih partnerstev in z njimi povezanega spodbujanja trajnostnih modelov potrošnje in proizvodnje ter zelenih ali trajnostnih javnih naročil;

21. se zavzema za inovativne rešitve upravljanja v javnem sektorju z uporabo zasnove živih laboratorijev. Poudarja, da je za razvoj odpornih skupnosti ključnega pomena, da se jih podpre pri iskanju učinkovitih načinov za obvladovanje izzivov, v ta namen pa je treba izkoristiti ustvarjalnost in inovativnost uporabnikov javnih storitev;

22. poziva, naj se v naložbenih postopkih upoštevajo rešitve, ki temeljijo na naravi. Ta pobuda, ki je del nove strategije EU za prilagajanje podnebnim spremembam, daje prednost tovrstnim rešitvam ( 4 )

23. pozdravlja pobude (med drugimi Konvencijo županov in podnebni pakt), ki lokalne in regionalne oblasti spodbujajo k večjim ambicijam in ukrepom za prehod. Dejavnosti ambasadorjev teh pobud bi bilo treba okrepiti in izvajati tudi drugod, da se poveča ozaveščenost o podnebju na vseh ravneh lokalnega upravljanja in pospeši njihov prehod;

24. podpira smernice o državni pomoči za podnebje, energijo in okolje (CEEAG), ki bodo omogočile učinkovitejše doseganje ciljev evropskega zelenega dogovora, zlasti na področju obnove stavb, biotske raznovrstnosti, čiste mobilnosti, energije iz obnovljivih virov in učinkovite rabe virov, da se podpre prehod na krožno gospodarstvo;

25. se zavzema za vzpostavitev ustreznih pogojev za razvoj socialne ekonomije. V ta namen je ključnega pomena, da se s političnim in pravnim okvirom ustvari ustrezno okolje. Sem sodi okvir za obdavčitev, javna naročila in državno pomoč, ki ga je treba prilagoditi potrebam socialne ekonomije;

Lokalne in regionalne oblasti kot glavni akterji zelenega prehoda

26. poziva k dobro delujočemu okviru upravljanja na več ravneh, od lokalne, mestne in regionalne do nacionalne, evropske in globalne. Korenite in trajne spremembe življenjskega stila, ki so neizogibne za oblikovanje pravične, trajnostne, nizkoogljične in odporne družbe, terjajo sodelovanje tako od spodaj navzgor kot od zgoraj navzdol;

27. poudarja, da so lokalne in regionalne oblasti vodilni akterji zelenega prehoda, saj izvajajo 70 % celotne zakonodaje EU, 70 % ukrepov za blažitev podnebnih sprememb, 90 % strategij za prilagajanje podnebnim spremembam in 65 % ciljev trajnostnega razvoja. Poleg tega so odgovorne za tretjino javne porabe in dve tretjini javnih naložb. Te oblasti najbolje poznajo lokalne in regionalne izzive, zato bi morale imeti na voljo instrumente za iskanje sistemskih rešitev, ki najbolje ustrezajo lokalnim razmeram. Vendar to ne pomeni, da odgovornost leži le na njih; višje ravni upravljanja so jih dolžne podpreti pri vseh njihovih prizadevanjih;

28. spodbuja k obsežnejšemu participativnemu upravljanju (razprave, proračuni ipd.) in upravljanju, pri katerem sodeluje več strani, saj to povečuje možnosti za optimalne zelene naložbe v manjših podeželskih mestih, mestih in regijah. Poudarja, da lokalne in regionalne oblasti podpirajo postopek odločanja v vseh fazah, aktivno pa podpirajo tudi politične strategije;

29. meni, da je „globalno razmišljanje in lokalno delovanje“ edini način za doseganje ambicioznih podnebnih ciljev iz Pariškega sporazuma. V zvezi s tem poziva Okvirno konvencijo Združenih narodov o spremembi podnebja, naj lokalne in regionalne oblasti kot verodostojne partnerice Konference pogodbenic na področju podnebnih ukrepov aktivno in resnično vključi v te dejavnosti;

30. spodbuja lokalne in regionalne oblasti, naj organizirajo lokalne vrhe o podnebju, ki pozitivno vplivajo na vključevanje lokalnih in regionalnih skupnosti v reševanje vprašanj, povezanih s prilagajanjem na podnebne spremembe in energetskim prehodom, za OR pa so priložnost, da pripravi priporočila za letne konference ZN o podnebju;

Socialni vidik krepitve odpornosti

31. poudarja, da je vključevanje lokalnih skupnosti v postopek odločanja ključno za vsakršen prehod. Poziva k večjim prizadevanjem za udejstvovanje, vključenost, skupne vrednote in solidarnost. V razvoj bolj odpornih skupnosti je treba vključiti vse akterje, pri čemer je bistvenega pomena tudi vključevanje mladih;

32. poziva k pripravi instrumentov, ki bi gospodinjstva spodbudili k sodelovanju v procesu prehoda, ter različnih oblik podpore, zlasti za najbolj ranljive skupine prebivalstva in najbolj ranljiva območja. V zvezi s tem podpira oblikovanje Socialnega sklada za podnebje in poziva k finančni podpori na podlagi sistema deljenega upravljanja, ob upoštevanju načel partnerstva in upravljanja na več ravneh;

33. poziva k okrepitvi položaja proizvajalcev-odjemalcev in potrošnikov v zelenem prehodu s predpisi, ki bi omejili „zeleno zavajanje“ (t. i. greenwashing ) in spodbudili ozaveščeno izbiro;

34. poziva, naj se olajšajo in spodbudijo ustrezne pobude ter zmanjšajo ovire za ustanavljanje lokalnih skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov, saj so te temeljni način za spodbujanje široke rabe obnovljivih virov energije in vzpostavitev decentraliziranega energetskega sistema, hkrati pa lokalni ravni zagotavljajo gospodarske in družbene koristi;

35. meni, da so v načrtu REPowerEU možnosti za prihranek energije premalo izkoriščene, ter poziva Komisijo in države članice, naj razmislijo o ukrepih, kot so kampanje za ozaveščanje javnosti in spodbujanje sprememb vedenja;

Izobraževanje in učenje o krepitvi odpornosti

36. poudarja, da zeleni prehod ni možen brez baze znanja, ki se jo ustvarja z učenjem o podnebju na vseh ravneh izobraževanja ter z usposabljanjem in preusposabljanjem;

37. poudarja, da bi moral podnebni pakt pospešiti uresničevanje zavez, ki so jih na lokalni ravni že podpisali lokalni akterji (MSP, šole, lokalne oblasti, univerze itd.), in ustvariti nove zaveze, da bo Evropa do leta 2050 prva podnebno nevtralna celina;

38. podpira cilje, načela in smernice programa Obzorje Evropa ter poziva k strožjim zahtevam glede trajnosti projektov in k spremljanju njihovega učinka;

39. opozarja na pomen ukrepov za spodbujanje, razširjanje in financiranje že sprejetih in novih pobud, ki podpirajo izmenjavo znanja in dobre prakse med evropskimi, nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi mrežami ter oblike sodelovanja med mesti, kot so vzajemno učenje, študijski obiski, mentorstvo in usposabljanje med partnerji;

40. poziva lokalne in regionalne oblasti, naj si z vsemi močmi prizadevajo za spodbujanje vzajemnega in čezmejnega upravnega sodelovanja pri izvajanju projektov za prehod, vključno z medregionalnim, medobčinskim in čezmejnim sodelovanjem na območju celotne EU;

41. predlaga, naj se v boju proti podnebnim spremembam na lokalni in regionalni ravni izkoristijo dobre prakse, ustvarjene s pobudami, kot so Konvencija županov, Under2Coalition, misije EU ipd. Cilj je zbrane podatke uporabiti za pripravo strategij za podnebje in izmenjati izkušnje o uspešnih metodah, inovativnih rešitvah in dragocenih predlogih, pridobljenih s tovrstnimi pobudami;

42. poziva Evropsko komisijo, naj razmisli o vzpostavitvi posebnega instrumenta za tehnično pomoč in izmenjavo informacij med lokalnimi in regionalnimi oblastmi, ki se soočajo s podobnimi izzivi, povezanimi z zelenim prehodom in ustvarjanjem odpornih skupnosti, in naj zagotovi finančno podporo za izmenjavo dobre prakse v EU (študijski obiski);

43. opozarja na pomen medgeneracijskega sodelovanja, vključevanja vidikov mladih in podpore v okviru programa mladi izvoljeni politiki. Se zavzema za oblikovanje inovacijskega sistema s projekti, programi in ukrepi, ki bodo namenjeni nadarjenim mladim in omogočali izkoristek potenciala mladih za zeleni prehod;

44. se zavzema za vzpostavitev lokalnih/regionalnih vozlišč za podnebje, ki bi delovala kot informativne točke in bi lokalne skupnosti spodbujala k zelenemu prehodu. Takšna vozlišča lahko sprožijo pobude od spodaj navzgor in projekte, ki spodbujajo in podpirajo sodelovanje med zavzetimi, pa tudi skeptičnimi in nezainteresiranimi „uporabniki“ mest in regij;

Večja ozaveščenost javnosti in spremljanje sprememb

45. poudarja, da je ozaveščenost javnosti o podnebnih spremembah, njihovih vzrokih in posledicah pogoj za učinkovito podnebno politiko. Z uporabo sodobnih tehnoloških orodij (daljinsko zaznavanje, prometna telematika, droni, informacijske in komunikacijske tehnologije) se lahko sprejete podnebne politike izvajajo veliko učinkoviteje;

46. meni, da je družba, ki se zaveda groženj za podnebje, pri sprejemanju težkih in pogosto dragih ukrepov bolj solidarna. Aktualne in zanesljive informacije so podlaga za ukrepe in za njihovo sprejemanje v lokalnih in regionalnih skupnostih;

47. poudarja, da je uspeh zelenega prehoda odvisen od sodelovanja mnogih lokalnih partnerjev. Pomembna sta razumljivo in stalno komuniciranje o procesu prehoda in dialog, zlasti o težavnih temah, kot sta omejevanje individualnega prevoza in postavitev obratov občinskih javnih služb, ki jih javnost težko sprejme;

Gospodarski akterji, ki krepijo odpornost

48. poudarja, da bi morali podjetja in industrija podpirati prizadevanja za prilagajanje na podnebne spremembe, z uvedbo pravnih in finančnih instrumentov pa bi bilo treba preprečiti, da bi lokalno prebivalstvo internaliziralo stroške negativnih zunanjih učinkov podjetij;

49. poziva, naj se trajnostna proizvodnja spodbudi s pravnimi ureditvami, in sicer z razširjeno odgovornostjo proizvajalca za še večje število skupin proizvodov, pa tudi za posamezne faze njihovega življenjskega cikla;

50. pozdravlja revizijo direktive o industrijskih emisijah, tako da bi ne le pomagala preprečevati in nadzirati onesnaževanje, temveč bi tudi spodbudila inovacije, nagrajevala pionirje in prispevala k enakim možnostim na trgu EU;

51. poudarja, da je treba razvijati več čezmejnih projektov in infrastrukture na področju trajnostne energije, če naj bi v EU vzpostavili brezemisijski in popolnoma povezan energetski sistem. Nujno je, da se odpravijo sedanje ovire in okrepi čezmejno sodelovanje na področju nizkoemisijske energije in obnovljivih virov energije;

52. opozarja na nujnost, da se z regulativnim okvirom, primernim za pospešitev vala prenove in inovacij v gradbeništvu v duhu trajnostne gradnje, spodbudi notranji trg z gradbenimi izdelki;

Trajnostna potrošnja

53. poudarja, da je treba razvijati več čezmejnih projektov in infrastrukture na področju trajnostne energije, če naj bi v EU vzpostavili brezemisijski in popolnoma povezan energetski sistem. Nujno je, da se odpravijo sedanje ovire in okrepi čezmejno sodelovanje na področju obnovljivih virov energije;

54. poziva k zakonodajnim spremembam za učinkovitejši boj proti razmetavanju s hrano, vključno s spodbujanjem razvoja trajnostnega živilskega sektorja (strategija od vil do vilic) in zmanjšanjem okoljskega vpliva predelave in maloprodaje hrane z ukrepanjem na področjih prometa, skladiščenja, pakiranja in preprečevanja razmetavanja s hrano. Poziva tudi k spodbujanju trajnostne porabe hrane;

55. se zavzema za ukrepe Komisije, s katerimi bi podprla razvoj evropske socialne ekonomije, ki lahko resnično odpravi probleme, kot so razmetavanje s hrano in kratki življenjski cikli izdelkov, ter ustvari nova, okolju prijazna področja dejavnosti;

56. opozarja, da so lokalne in regionalne oblasti glede na sedanje krize in izzive, povezane z njimi, prisiljene nenehno revidirati svoje cilje, opredeljevati tveganja in se dinamično odzivati na nove ovire za razvoj, zaradi česar je ukrepe za prehod težko neprekinjeno in obsežno izvajati;

Finančni vidik krepitve odpornosti

57. izrecno poudarja, da se najpomembnejša sredstva (iz kohezijske politike EU, mehanizma za okrevanje in odpornost, Sklada za pravični prehod, sklada za modernizacijo ipd.), pa tudi tista, ki so neposredno namenjena lokalni in regionalni ravni (iz programa LIFE, Instrumenta za povezovanje Evrope ipd.) za podporo zelenega prehoda, načrtujejo na nacionalni ravni; obseg projektov lokalnih in regionalnih oblasti je tako odvisen od smernic osrednje vlade. Uvesti bi bilo treba postopke, ki bi zagotovili čim večje sodelovanje lokalnih in regionalnih oblasti, glede na njihove potrebe, pri načrtovanju in uporabi sredstev EU;

58. poudarja, da bi bilo treba v okviru načrta REPowerEU, ki ga je predstavila Evropska komisija in obravnava povečanje prihrankov energije, diverzifikacijo oskrbe, pospešitev razvoja obnovljivih virov energije, zmanjšanje porabe fosilnih goriv in pametne naložbe, lokalnim in regionalnim oblastem zagotoviti finančno podporo za njegovo izvajanje ter v ta namen dodeliti obstoječa ali nova sredstva EU. Države članice poziva, naj neporabljena sredstva iz mehanizma za okrevanje in odpornost preusmerijo v podporo lokalnim načrtom za zanesljivo oskrbo z energijo in naložbam v obnovljive vire energije in učinkovito rabo energije;

59. želi spomniti na pomen pogodbenih določb pri financiranju dejavnosti lokalnih in regionalnih oblasti, zlasti na področju varstva podnebja. Spremembe je treba uvajati glede na pogoje in možnosti lokalnih skupnosti, kar bo omogočilo, da se učinkovito izvedejo brez pretirane obremenitve prebivalcev. Zato poziva Evropsko komisijo, naj pregleda pravila financiranja občinskih služb, da bo mogoče uvesti boljše rešitve za financiranje najbolj perečih potreb na tem področju, saj ima to posledice z vidika vpliva na okolje;

60. poziva k poenostavitvi pravil o državni pomoči, vključno s podporo rešitvam za financiranje in vzdrževanje sistemov, ki so ključni za ravnanje z odpadki. Zlasti poziva k iskanju možnosti, da bi lokalne in regionalne oblasti financirale delovanje teh sistemov, ter možnosti za podporo kriznega upravljanja in gospodarskih subjektov, tudi mikropodjetij;

61. poudarja, da se je treba z ukrepi za večjo energetsko učinkovitost in širšo uporabo obnovljivih virov energije boriti proti energetski revščini in revščini na področju mobilnosti ter da morajo države članice pri tem lokalni in regionalni ravni zagotoviti podporo. Zato meni, da je tukaj ključnega pomena zmanjšanje prvotnih stroškov ukrepov na področju energetske učinkovitosti in obnovljivih virov energije, zlasti za gospodinjstva, mikro- in mala podjetja ter ranljive potrošnike;

62. poudarja, da financiranje, ki je predvideno v okviru revizije sedanjega sistema trgovanja z emisijami (ETS), ne bo dovolj za resnično pravičen prehod in da je treba razmisliti o tem, da bi se v Socialni sklad za podnebje stekali tudi prihodki iz sistema ETS za cestni promet in stavbe (ETS II). Predlaga, naj se prihodki za ta sklad začnejo zbirati še pred izvajanjem sistema ETS II;

63. meni, da bi moral Socialni sklad za podnebje uravnovesiti negativne učinke na gospodinjstva, mikro- in mala podjetja ter najbolj ranljive uporabnike mobilnosti, hkrati pa omogočati razvoj, ki bo s socialnega vidika trajnosten;

64. spodbuja zasebni sektor (tudi v okviru razširjene odgovornosti proizvajalca), naj ima večjo vlogo pri krepitvi odpornosti mest in regij;

65. poziva, naj bo evropsko konkurenčno pravo prožnejše, zlasti na področju državne pomoči, saj sedaj ne upošteva v zadostni meri vrste konkurence, s katero se soočajo evropska podjetja v tretjih državah, kjer se ne spoštujejo enaka pravila;

66. opozarja, da se stroški, ki jih imajo lokalne oblasti zaradi številnih kriz in zamud pri podpori višjih ravni upravljanja, podcenjujejo. Zato poziva k predlogom za učinkovitejše rešitve;

67. poziva k večji finančni podpori zelenim naložbam z učinkom „snežene kepe“, ki mobilizirajo nadaljnje ukrepe za pospešitev zelenega prehoda;

68. opozarja, da bi bilo treba lokalnim in regionalnim oblastem poleg neposrednega dostopa do financiranja zagotoviti tudi ustrezno tehnično pomoč in podporo za krepitev zmogljivosti za izkoriščanje razpoložljivih možnosti financiranja; pomagati jim je treba tudi pri učinkovitem usklajevanju uporabe zasebnih in javnih sredstev. Poleg tega je treba čim bolj izkoristiti zelena in trajnostna javna naročila za izvajanje naložb;

69. podpira zamisel o zelenem proračunu kot orodju za oblikovanje proračunske politike, ki bo prispevala k doseganju okoljskih ciljev. Omogočil bo ocenjevanje okoljskih posledic proračunskih ali fiskalnih politik ter njihove skladnosti s prizadevanji za uresničitev nacionalnih in mednarodnih zavez ( 5 )

70. poziva k nadaljnji poenostavitvi upravnih postopkov in zmanjšanju števila regulativnih ovir za razvoj in uporabo novih in inovativnih tehnologij ter poslovnih modelov;

71. poudarja, da se z izzivi, povezanimi z izvajanjem podnebne politike, večinoma soočajo lokalne in regionalne oblasti, medtem ko se morebitno financiranje (npr. prihodki od davkov, pravice do emisij) večinoma steka v osrednji proračun, zato se zavzema za revizijo pravil o dostopu do sredstev;

Krepitev ponudbe ekosistemskih storitev

72. opozarja, da so potrebni posebni ukrepi za racionalizacijo gospodarjenja z vodo na mestnih območjih; zlasti je treba pri upravljanju z vodnimi viri upoštevati povezave z zbirnim območjem. Poleg tega je treba oblikovati program za naložbe v manjše zmogljivosti za zadrževanje vode in ustanoviti sklad za te naložbe;

73. izraža zaskrbljenost, da so kljub širokemu področju uporabe okoljske zakonodaje v EU še vedno velike vrzeli pri pravnem varstvu ekosistemov ( 6 ) , čeprav je njihova obnova ključna za ohranitev visoke kakovosti življenja in nadaljevanje procesov, nujnih za trajnostni razvoj.

V Bruslju, 30. junija 2022 Predsednik Evropskega odbora regij Vasco ALVES CORDEIRO

(1) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=COM:2021:82:FIN

(2) https://report.ipcc.ch/ar6wg2/pdf/IPCC_AR6_WGII_FinalDraft_FullReport.pdf

(3) Climate change adaptation and disaster risk reduction in Europe: Enhancing coherence of the knowledge base (Prilagajanje podnebnim spremembam in zmanjševanje tveganja nesreč v Evropi: krepitev skladne baze znanja), politike in prakse, 15/2017, Evropska agencija za okolje, https://www.eea.europa.eu/publications/climate-change-adaptation-and-disaster.

(4) https://climate-adapt.eea.europa.eu/eu-adaptation-policy/sector-policies/ecosystem.

(5) https://www.oecd.org/environment/green-budgeting/

(6) Mapping and Assessment of Ecosystems and their Services: An EU ecosystem assessment (Pregled in ocena ekosistemov in njihovih storitev: ocena ekosistemov EU), 2020, https://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC120383.