SL Uradni list Evropske unije C 487/41

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Trajnostni razvoj: pregled notranjih in zunanjih politik EU

(raziskovalno mnenje)

(2016/C 487/06)

Poročevalec: Ioannis VARDAKASTANIS Soporočevalka: Jarmila DUBRAVSKÁ

Zaprosilo Evropska komisija, 8. 6. 2016 Pravna podlaga člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Pristojna strokovna skupina strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje Datum sprejetja mnenja strokovne skupine 5. 9. 2016 Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju 21. 9. 2016 Plenarno zasedanje št. 519 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 171/0/2

1. Sklepi in priporočila

1.1 Sprejetje agende Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030 pomeni zgodovinski premik k novi paradigmi, saj agenda gospodarske, socialne in okoljske razlike obravnava na univerzalen in celosten način. Agendo morajo prenesti in izvajati vse države, ne glede na njihovo raven prihodkov. Ta edinstvena agenda v celoti odraža evropske vrednote, kot so socialna pravičnost, demokratično upravljanje in socialno tržno gospodarstvo, pa tudi varstvo okolja. Zato je pomembna priložnost za EU, da gradi na teh vrednotah in agendo izvaja tako, da bodo vključene vse teme. EESO poziva EU, naj bo pri tem zelo zahtevnem procesu zgled v svetovnem merilu.

1.2 EESO pozdravlja zavezanost Evropske unije k uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja, vendar izraža zaskrbljenost, ker je od sprejetja Agende ZN 2030 minilo že eno leto, EU pa še ni sprejela konkretnih in v prihodnost usmerjenih ukrepov za vključitev ciljev trajnostnega razvoja v vse svoje politike in programe. Ravno tako še ni začela obsežnega posvetovanja s civilno družbo.

1.3 EU se na vseh gospodarskih in socialnih področjih sooča s ključnimi političnimi, socialnimi, gospodarskimi in strukturnimi izzivi. Neenakosti, brezposelnost, zlasti brezposelnost mladih, socialna izključenost in revščina, razlike med spoloma, diskriminacija in marginalizacija ranljivih skupin v evropskih družbah dejansko spodkopavajo temelje EU. V mnogih državah članicah je te probleme še zaostrila finančna kriza, ki zdaj postaja kriza človekovih in socialnih pravic.

1.4 Agenda ZN 2030 bi morala postati proaktivna in pozitivna zasnova preobrazbe za Evropo, ta proces pa mora temeljiti na močni politični volji in odločenosti, da se trajnostna Evropska unija oblikuje tako, da naša gospodarstva postanejo odporna, konkurenčna, gospodarna z viri, nizkoogljična in socialno vključujoča. Takšna v prihodnost usmerjena zasnova bi pomagala odpraviti doslej največje pomanjkanje zaupanja med državljani EU v evropski projekt ter zlasti pridobiti podporo mladih. EU bi morala Agendo ZN 2030 uporabiti za to, da državljanom EU predstavi novo vizijo za Evropo, tj. Evropo kot socialno pogodbo 21. stoletja.

1.5 EESO poziva h krovni in celostni strategiji za trajnostno Evropo do leta 2030 in po tem, ki bi zagotavljala potrebno dolgoročno obzorje, politično usklajevanje in usklajenost ukrepov za izvajanje Agende ZN 2030. Strategija bi morala temeljiti na medinstitucionalnem sporazumu med Komisijo, Svetom in Parlamentom, da se ustvari trdna podlaga za nadaljnje politično ukrepanje. Sedanje evropske strategije, kot je strategija Evropa 2020, ki je izrinila strategijo EU za trajnostni razvoj iz leta 2001, prejšnjo krovno strategijo, in deset prednostnih nalog predsednika Junckerja po mnenju EESO ne zadostujejo za popolno uresničitev ciljev trajnostnega razvoja v EU.

1.6 Zgoraj omenjena krovna strategija mora vsebovati specifične zahteve za izvajanje, pregled in spremljanje ciljev trajnostnega razvoja ter akcijske načrte s potrebnimi zakonodajnimi in političnimi instrumenti, dejavnostmi za ozaveščanje, npr. anketo Eurobarometer o ciljih trajnostnega razvoja, in načrtom za mobilizacijo finančnih virov. Postopek za razvoj te strategije bi morala začeti Komisija s prihodnjim sporočilom, med pripravo strategije pa bi bilo treba izvesti obsežno posvetovanje s civilno družbo, vladami, parlamenti in lokalnimi oblastmi. EESO je pripravljen podpreti ta postopek kot posrednik.

1.7 Pregled notranjih in zunanjih politik EU v skladu s 17 cilji trajnostnega razvoja, ki ga bo izvedla Komisija, je nujen ukrep. EESO poziva Komisijo, naj ga dopolni s podrobno analizo vrzeli pri uresničevanju 17 ciljev trajnostnega razvoja, da bi opredelila področja, kjer mora EU prednostno in takoj ukrepati.

1.8 EESO je opredelil naslednja ključna politična področja, na katerih so potrebne trajnostne spremembe, ter Komisiji v skladu s priporočili iz točke 4.3 tega mnenja priporoča, naj uvede ustrezne vodilne pobude, vključno s preglednimi akcijskimi načrti in mejniki: — pravičen prehod na nizkoogljično, krožno in sodelovalno gospodarstvo; — prehod na socialno vključujočo družbo in gospodarstvo – dostojno delo in človekove pravice; — prehod na trajnostno proizvodnjo in porabo hrane; — naložbe v inovacije in dolgoročno posodobitev infrastrukture ter spodbujanje trajnostnih podjetij; — uporaba trgovine za svetovni trajnostni razvoj.

1.9 EESO poziva Komisijo, naj cilje trajnostnega razvoja vključi v vse zadevne politike, in naj v ta namen izkoristi vmesne preglede, ki bodo izvedeni v obdobju 2014–2020. Prihodnji večletni finančni okviri bodo odlična priložnost za to, da se cilji trajnostnega razvoja v celoti vključijo v programe porabe EU.

1.10 Zlasti je pomembno, da se Agenda ZN 2030 upošteva pri zunanjem delovanju Evropske unije. Komisija bi morala v celoti prilagoditi področja ključnega pomena, kot so trgovinska in razvojna politika, svetovna podnebna politika in podnebni ukrepi, humanitarna pomoč, zmanjševanje tveganja za nesreče, prenos tehnologij in spodbujanje človekovih pravic, da bi aktivno pospeševala izvajanje Agende ZN 2030. EESO prav tako poziva Evropsko komisijo, naj Agendo ZN 2030 v celoti vključi in uporabi v Evropskem soglasju o razvoju, ter izraža obžalovanje, da ni bila dovolj upoštevana v globalni strategiji za zunanjo in varnostno politiko EU.

1.11 EESO poziva Komisijo, naj oceni in izboljša horizontalno in vertikalno usklajevanje politik za učinkovito izvajanje Agende ZN 2030. Boljše upravljanje je glavni pogoj za trajnostni razvoj. Evropski semester bi bilo treba preoblikovati v ustrezen okvir upravljanja za vertikalno usklajevanje doseganja ciljev trajnostnega razvoja z državami članicami. EESO poudarja, da je treba med glavne lastnosti in značilnosti boljšega upravljanja uvrstiti sodelovanje, preglednost, spremljanje in pregledovanje, odgovornost in udeležbo državljanov.

1.12 Eurostat bi moral pripraviti in uporabljati nabor kazalnikov in referenčnih meril, ki so jih razvili ZN in ki bi olajšali pregled, spremljanje, prevzemanje odgovornosti in preglednost procesa izvajanja ciljev trajnostnega razvoja ter institucijam EU, državam članicam in vsem zainteresiranim stranem zagotovili zanesljive statistične podatke, razčlenjene po posameznih ciljih.

1.13 EESO z zadovoljstvom ugotavlja, da so bile štiri države članice EU med 22 državami, ki so na političnem forumu na visoki ravni za trajnostni razvoj leta 2016 predstavile prve prostovoljne ocene uresničevanja ciljev trajnostnega razvoja. EESO poziva EU, naj bo za zgled in naj bo prva regija, ki bo na visokem forumu leta 2017 predložila prostovoljno oceno. EESO bi lahko organiziral prispevek civilne družbe.

1.14 EU bi morala pri uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja prevzeti pristop, ki ga vodi več zainteresiranih strani, in sicer tako, da na podlagi načel udeležbe, odgovornosti in partnerstva v proces vključi vse akterje in organizacije civilne družbe. EESO je že predložil specifično pobudo za evropski forum civilne družbe za trajnostni razvoj, v katerem bi sodelovali različni akterji. Komisija bi morala proaktivno preučiti in pripraviti pobudo za Listino ciljev trajnostnega razvoja, da bi podprla navezovanje močnih partnerstev na nacionalni, evropski in mednarodni ravni.

2. Uvod

2.1. Septembra 2015 so svetovni voditelji sprejeli dokument ZN z naslovom Spreminjajmo naš svet: agenda za trajnostni razvoj do leta 2030, v katerem so določiti cilje trajnostnega razvoja, da bi odpravili revščino, zaščitili naš planet ter zagotovili varstvo človekovih pravic in blaginjo za vse. Vsak izmed ciljev je razdeljen na posamične cilje, ki naj bi jih dosegli v naslednjih 15 letih.

2.2 EU bo imela ključno vlogo pri izvajanju ciljev trajnostnega razvoja v Evropi. Komisija je v delovnem programu za leto 2016 napovedala novo pobudo o naslednjih korakih za trajnostno evropsko prihodnost, namenjeno uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja v notranjih in zunanjih politikah EU (1).

2.3 Kot prvi korak Komisija izvaja notranji pregled, da bi ugotovila, katere politike EU že obravnavajo izzive, povezane s cilji trajnostnega razvoja. Komisija je Odbor zaprosila za prispevek k temu procesu v obliki raziskovalnega mnenja. Odbor se želi navezati na širšo razpravo v evropski civilni družbi, zato je upošteval rezultate dveh večjih konferenc o izvajanju ciljev trajnostnega razvoja, ki sta potekali na sedežu EESO v letu 2016, in drugih večjih konferenc (2).

3. Preoblikovanje ciljev trajnostnega razvoja v evropsko agendo 2030: v smeri Unije trajnostnega razvoja

3.1 Odbor pozdravlja pobudo o naslednjih korakih za trajnostno evropsko prihodnost iz delovnega programa Komisije za leto 2016 kot nov pristop za gospodarski razvoj v Evropi, za socialno in okoljsko trajnost tudi po letu 2020 ter za celostno upoštevanje ciljev trajnostnega razvoja v notranjih in zunanjih politikah EU (3). Vendar pa obstaja bojazen, da morebiti ni dovolj politične pripravljenosti in zavezanosti, saj doslej ni bilo veliko storjenega za to, da bi se agenda začela izvajati.

3.2 V času, ko je projekt EU pod pritiskom in mu mnogi državljani ne zaupajo več, bi morala EU cilje trajnostnega razvoja preoblikovati v pozitivno zasnovo za preobrazbo v trajnostno Evropo, ki dolgoročno perspektivo povezuje s specifičnimi političnimi kratko- in srednjeročnimi ukrepi. Trajnost je „evropska znamka“ (4): Agenda ZN 2030 odraža evropske vrednote ter evropski model socialne pravičnosti in demokratičnega upravljanja. Zato ponuja odlično priložnost za opredelitev nove pozitivne in prepričljive zasnove in vizije za EU.

3.3 Agendo ZN 2030 so podprle vse države članice EU in tudi sama EU. Zdaj je čas za trdno politično zavezo na najvišji politični ravni, s katero se potrdi, da je EU sprejela to agendo kot vizijo in splošni okvir na poti do Unije trajnostnega razvoja (5).

3.4 Izvajanje ciljev trajnostnega razvoja pa ni pomembno samo za razvoj ali okolje. Ti cilji obravnavajo glavne izzive za preoblikovanje naših gospodarstev in družb, tudi v razvitem svetu. Za njihovo izvajanje v EU je potreben nov model razvoja, ki je ekonomsko vzdržnejši, bolj socialno vključujoč in dolgoročno okoljsko bolj trajnosten ter ki zagotavlja pravično razdelitev virov našega planeta med naraščajoče svetovno prebivalstvo. Naša gospodarstva je treba preusmeriti (6). Nova zasnova razvoja naj bi pomenila novo opredelitev blaginje za EU in nov sklop kazalnikov. Cilje trajnostnega razvoja je treba uporabiti kot vzvod, ki bo omogočil in pospešil dolgoročni prehod na odporno, konkurenčno in socialno vključujoče gospodarstvo EU, gospodarno z viri.

3.5 Načrt za obnovo Evropskega soglasja o razvoju, ki ga je objavila Komisija, daje vtis, da Komisija namerava novo agendo najprej izvajati na področju razvojnih politik. Takšno dajanje prednosti je v nasprotju s celostnim pristopom ciljev trajnostnega razvoja, ki zahteva vseobsegajoče in celostne strategije izvajanja, ki zajemajo zunanje in notranje politike.

3.6 Za pripravo okvira upravljanja za izvajanje ciljev trajnostnega razvoja bo EU morala razširiti obzorje načrtovanja na obdobje daleč po letu 2020. Vseobsegajoča in dolgoročna strategija za trajnostno Evropo do leta 2030 in pozneje (7) bi morala cilje trajnostnega razvoja prenesti v notranje in zunanje politike EU, posebna pozornost pa bi morala biti namenjena evropskim izzivom. Strategijo bi morali dopolnjevati pregledni načrti in akcijski načrti za zakonodajne in politične pobude ter podroben načrt za obdobje do leta 2030. Evropski parlament je pozval k podobnemu pristopu (8).

4. Pregled notranjih in zunanjih politik EU

4.1 Pregled je treba dopolniti z analizo vrzeli v politiki

4.1.1 Za opredelitev politične strategije EU in načrta za doseganje ciljev trajnostnega razvoja ne zadostuje le pregled obstoječih politik EU. S pregledom sedanjih politik EU glede na posamezne cilje trajnostnega razvoja ne bo mogoče oceniti, ali se ti cilji lahko dosežejo v EU brez dodatnih ukrepov. Morda so sedanje politike neučinkovite, morda jih spodkopavajo druge politike ali pa obstajajo tudi druge ovire. Zato je treba pregled politik dopolniti z analizo vrzeli, s katero se ugotovijo dejanske pomanjkljivosti v politiki EU z vidika uresničevanja 17 ciljev Agende ZN 2030 in povezanih posamičnih zahtev.

4.1.2 V zvezi s tem EESO pozdravlja dokument Sustainability now!, pripravljen pod vodstvom nekdanjega generalnega direktorja GD za okolje, Karla Falkenberga, v katerem je na primeru le nekaterih političnih področij že jasno prikazana potreba EU po reformah, ki izhaja iz Agende ZN 2030.

4.1.3 Obsežne analize vrzeli pri uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja v EU še ni. Vendar pa so pred kratkim objavljeno poročilo SDG Index and Dashboard ter druge ocene, ki so jih izvedle države članice EU, pokazali, da je doseganje ciljev trajnostnega razvoja tudi za države z visokimi prihodki (9) zahtevna naloga, zlasti zaradi načina, kako se v teh državah proizvajajo, dostavljajo in uporabljajo izdelki in storitve, ter negativnih posledic za okolje. Glavni izzivi za države EU so povezani s ciljem 12 o trajnostni potrošnji in proizvodnji, ciljem 13 o podnebnih ukrepih, ciljema 14 in 15 o ohranjanju ekosistema, ciljem 2 o trajnostnem kmetijstvu in boljši prehrani ter ciljem 9 o industriji, inovacijah in infrastrukturi, saj so bile tukaj odkrite naložbene vrzeli.

4.1.4 Drugi izzivi so cilji trajnostnega razvoja, osredotočeni na ljudi, zlasti cilj 10 o zmanjšanju neenakosti, cilj 8 o dostojnem delu in zaposlovanju, cilj 1 o revščini, cilj 5 o enakosti spolov in cilj 4 o izobraževanju.

4.1.5 Mnoge države članice OECD ne dosegajo cilja 17 o finančni podpori za razvojno sodelovanje.

4.1.6 Cilji trajnostnega razvoja kot univerzalna agenda so namenjeni tudi zmanjšanju škodljivih socialnih in okoljskih učinkov gospodarskih dejavnosti, ki jih države z visokimi prihodki izvajajo v tretjih državah. Ta vidik doslej tako rekoč še ni bil ocenjen, vendar je za države članice EU pomemben izziv.

4.2 Prispevek sedanjih evropskih strategij k izvajanju ciljev trajnostnega razvoja

4.2.1 Odbor meni, da bi se morala EU pri pregledu politik najprej osredotočiti na politična orodja, ki so strateško pomembna za oblikovanje in izvajanje njene politike. Začetne ocene kažejo, da ta orodja niso dovolj za izvajanje ciljev trajnostnega razvoja v EU (10). Nobena od teh strategij časovno ni prilagojena Agendi ZN 2030.

4.2.2 Strategija Evropa 2020 je bila v času Barrosove komisije razglašena za krovno strategijo EU in je nadomestila strategijo EU za trajnostni razvoj. Načeloma obsega tri razsežnosti trajnostnega razvoja, vendar je kratkoročna strategija z jasno evropsko osredotočenostjo. Ne obravnava niti mednarodnega vidika niti ne opisuje učinkov notranjih politik EU na druge dele sveta in na zunanjo politiko EU, vključno z razvojnim sodelovanjem. Zaradi tega ni mogla nikoli izpolniti pričakovanj, da bo nadomestila prejšnjo strategijo za trajnostni razvoj. Cilja 2 o prehrani in kmetijstvu ter 16 o upravljanju sploh nista upoštevana, drugi pa le delno, npr. cilj 6 o dostopu do vode in cilj 11 o trajnostnih mestih.

4.2.3 V desetih prednostnih nalogah predsednika Junckerja dva cilja sploh nista zajeta, tj. cilj 14 o oceanih in cilj 15 o biotski raznovrstnosti, drugi pa so vključeni le delno, npr. cilj 4 o izobraževanju, cilj 6 o dostopu do vode, cilj 11 o trajnostnih mestih in cilj 12 o trajnostni porabi in proizvodnji.

4.2.4 Poročilo petih predsednikov se osredotoča na ožji sklop prednostnih nalog, in sicer na gospodarska, finančna, monetarna in fiskalna vprašanja, kot peto temo pa vključuje tudi upravljanje. Poročilo vsebuje nekaj sklicev na področja, ki jih pokrivajo cilji trajnostnega razvoja, kot so energija, zaposlovanje, socialno vključevanje in zdravstveni sistemi.

4.2.5 V okviru Evropskega sklada za strateške naložbe (EFSI) se izvajajo projekti na področjih, ki jih je mogoče povezati z nekaterimi nalogami za uresničitev ciljev trajnostnega razvoja: energija (40 %), okolje in učinkovita raba virov (12 %), socialna infrastruktura (3 %) (11).

4.2.6 Več ciljev trajnostnega razvoja, zlasti cilj 3 o zdravju, cilj 5 o enakosti med spoloma, cilj 10 o zmanjšanju neenakosti in cilj 11 o trajnostnih mestih, ni ustrezno upoštevanih v tematskih prednostnih naložbah v okviru Evropskih strukturnih in investicijskih skladov (ESIF).

4.2.7 S popolnoma novo globalno strategijo EU za zunanjo in varnostno politiko je EU dobila širši okvir za upoštevanje Agende ZN 2030 na področjih, kot so trgovina, razvoj, demokracija, človekove pravice, humanitarna pomoč, zmanjševanje tveganja za nesreče, prenos tehnologije in podnebni ukrepi. Strategija do določene mere vključuje cilje trajnostnega razvoja, namenjene zagotavljanju, da je blaginja enako porazdeljena po vsem svetu. Poleg tega določa, da bodo cilji trajnostnega razvoja vključeni v sporazum iz Cotonouja, ki bo sprejet po izteku sedanjega, ter da so spodbuda za pregled Evropskega soglasja o razvoju.

4.3 Ključna področja politike, ki jih je treba preoblikovati

4.3.1 Na podlagi ocene dejanskih pomanjkljivosti in gibanj v uspešnosti EU pri doseganju splošnih in posamičnih ciljev bi morala Komisija opredeliti ključna področja politike, ki jih je treba preoblikovati. Politične ukrepe je treba usmeriti na ta ključna področja z ustreznimi vodilnimi pobudami, vključno s preglednimi akcijskimi načrti in mejniki. EESO – med drugim ob upoštevanju svojega preteklega dela na tem področju – meni, da so ključna naslednja politična področja:

4.3.2

Pravičen prehod na nizkoogljično, krožno in sodelovalno gospodarstvo

(cilji 7, 8, 9, 11, 12 in 13)

4.3.2.1 Eden glavnih elementov iz ciljev trajnostnega razvoja je zagotoviti, da razvoj upošteva omejitve našega planeta, bodisi z vidika podnebja, rabe virov, kakovosti zraka in vode bodisi z vidika zaščite kopenske in pomorske biotske raznovrstnosti. V ta namen morajo območja, kot je Evropa, močno zmanjšati okoljski odtis svojega gospodarstva, in sicer s spremembami v proizvodnji, porabi in družbi v smeri nizkoogljičnega in krožnega gospodarstva. Prehod je za EU priložnost, da posodobi gospodarstvo, tako poveča konkurenčnost in odpornost ter izboljša kakovost življenja in blaginjo svojih državljanov.

4.3.2.2 S 7. okoljskim akcijskim programom, okvirjem podnebne in energetske politike do leta 2030 ter akcijskim načrtom za krožno gospodarstvo so bili uvedeni načrti, vendar je potreben večji napredek v praksi (12). Izboljšati je treba usklajenost z drugimi področji politike ter odpraviti vrzeli pri izvajanju v mnogih državah članicah tako, da se prehod na nizkoogljično in krožno gospodarstvo v celoti vključi v evropski semester (13). Za učinkovito izvajanje 7. okoljskega akcijskega programa in akcijskega načrta za krožno gospodarstvo mora Komisija zagotoviti trdne mehanizme in aktivno usklajevanje z drugimi področji politike (14). Za napredek sta potrebna tudi izboljšani dialog in zavezništvo s civilno družbo, vključno s podjetji in sindikati. Z aktivnimi politikami zaposlovanja je treba zagotoviti, da bo prehod pravičen (15). Podnebna politika mora temeljiti na načelu „podnebne pravičnosti“, ki zagotavlja, da so bremena in koristi podnebnih sprememb – z vidika posledic za človekove pravice, revščino in enakost – porazdeljena pravično in da niso prizadete samo najbolj ranljive skupine.

4.3.2.3 Zagotoviti je treba, da trgi podpirajo gospodarski prehod in da cene odražajo resnične zunanje stroške emisij toplogrednih plinov ter rabe naravnih virov (16). Uresničiti je treba zaveze za odpravo za okolje škodljivih subvencij in močneje spodbuditi reformo okoljskega davka. Nadgraditi je treba nove zasnove za decentralizirane, čiste trge z energijo, na katerih so porabniki hkrati tudi proizvajalci. Podobno decentralizirano sodelovalno gospodarstvo potrošnikom omogoča, da prevzamejo model krožnega gospodarstva. Sodelovalno gospodarstvo, ki je trenutno v vzponu, je povezano z drugačnim dojemanjem dela in bo ustvarilo številna delovna mesta. V tem novem sektorju bo treba zagotoviti spoštovanje pravic potrošnikov in delavcev ter pošteno konkurenco (17).

4.3.3

Prehod na socialno vključujočo družbo in gospodarstvo – dostojno delo in človekove pravice

(cilji 1, 3, 4, 5, 8 in 10)

4.3.3.1 Cilji trajnostnega razvoja so namenjeni predvsem odpravi revščine in zagotovitvi, da lahko vsi ljudje v dostojanstvu in pod enakimi pogoji razvijejo svoj potencial. Tako so ti cilji odraz vrednot in socialnega modela Evrope. Toda razlike med bogatimi in revnimi v Evropi so se v preteklih desetletjih povečevale. Osem let recesije, finančna kriza, varčevalne politike in pomanjkanje strukturnih reform na nekaterih področjih so prinesli višje stopnje brezposelnosti in revščine ter povečali neenakosti in pritisk na sisteme socialnega varstva, kar zlasti prizadene najbolj ranljive skupine.

4.3.3.2 Za dosego ciljev trajnostnega razvoja mora EU gospodarski model preoblikovati tako, da bo postal bolj vključujoč model razvoja, pri katerem bo bogastvo bolj pošteno razdeljeno, ekonomska in finančna odpornost pa bo večja (18). EU mora ustvariti ugodno naložbeno okolje in ga dopolniti z dobro delujočim notranjim trgom, mednarodno konkurenčnostjo in povečanim domačim povpraševanjem, če želi zagotoviti delovna mesta in gospodarski razvoj.

4.3.3.3 Cilji trajnostnega razvoja bi morali biti razlog za to, da se znova potrdijo cilji strategije Evropa 2020 o zmanjšanju revščine, zaposlovanju in izobraževanju ter da se razmisli o učinkovitejših načinih za njihovo uresničitev. Ključni socialni cilji, kot so dostojna zaposlitev, odprava revščine, zmanjšanje neenakosti in socialne naložbe, morajo biti enako pomembni kot makroekonomski vidiki v evropskem semestru (19). Komisija v prvem predlogu o evropskem stebru socialnih pravic sploh ni omenila ciljev trajnostnega razvoja; pri nadaljnjem razvoju tega stebra je treba razmisliti o tem, kako vanj vključiti te cilje. Odbor trenutno pripravlja mnenje o stebru, v katerem bo jasno navedel svoja stališča.

4.3.3.4 EU bi si morala prizadevati za bolj usklajen in sistematičen pristop k boju proti socialni izključenosti, marginalizaciji in revščini; to bi moral biti pristop, osredotočen na ranljive skupine in temelječ na človekovih pravicah, ki obravnava tudi diskriminacijo na podlagi spola. Sprejeti je treba direktivo o enakem obravnavanju (20).

4.3.3.5 Sisteme socialnega varstva je treba prilagoditi ne le izzivom, povezanim z brezposelnostjo in staranjem prebivalstva, temveč tudi novim izzivom, zlasti tistim, ki jih prinašajo nove oblike zaposlitev, ki ustvarjajo nove možnosti za zaposlovanje, vendar lahko vodijo v negotove delovne razmere in revščino kljub zaposlenosti. Izkoristiti je treba možnosti za ustvarjanje delovnih mest, ki jih prinašajo najpomembnejši procesi gospodarskih sprememb – kot je prehod na digitalno, nizkoogljično in krožno gospodarstvo (21). Standardi zaposlovanja in evropski minimalni dohodek bodo pomagali zagotoviti teritorialno in socialno kohezijo ter pošteno prerazporeditev bogastva in prihodka (22), pri čemer se upoštevajo pristojnosti držav članic in EU v teh vprašanjih. Tako javni kot zasebni akterji bi morali mobilizirati ogromen potencial za zaposlovanje, ki ga imajo socialne naložbe (23). Če želimo, da nihče ne bo zapostavljen, je treba vlagati v kakovostno in vključujoče izobraževanje ter v visokokakovostne, cenovno dostopne in celostne storitve za podporo posameznikom v stiski.

4.3.3.6 Socialna podjetja podpirajo vključevanje na trg dela, hkrati pa dobavljajo cenovno dostopne proizvode in storitve v socialne namene, tj. storitve v decentraliziranem, nizkoogljičnem in krožnem gospodarstvu. Podpreti jih je treba s spodbudami za novoustanovljena podjetja socialne ekonomije in z ugodnim zakonodajnim okoljem (24).

4.3.4

Prehod na trajnostno proizvodnjo in porabo hrane

(cilji 2, 12 in 15)

4.3.4.1 Hrana in način, kako se prideluje, proizvaja, porablja, prodaja, prevaža, shranjuje in trži, predstavljata temeljno povezavo med ljudmi in planetom ter pot do vključujoče in trajnostne gospodarske rasti (25). Cilji trajnostnega razvoja, zlasti cilja 2 in 12, so ključna podlaga za skupne ukrepe, s katerimi bi dosegli, da bi se do leta 2030 svet trajnostno prehranjeval. Izredno nujen je prehod na bolj trajnostne prehranske sisteme, ki bi zajemali vse faze, od proizvodnje do porabe. Proizvajalci morajo pridelati več hrane z manjšim vplivom na okolje, potrošnike pa je treba spodbujati h kakovostni in zdravi prehrani, ki pušča manjši ogljični odtis.

4.3.4.2 Z reformo skupne kmetijske politike je bila uvedena kombinacija ukrepov, ki lahko štejejo kot korak v pravo smer (26). Za prehod na trajnostne prehranske sisteme je potrebna celostna politika na področju živil, vključena v široko zastavljeno strategijo za biogospodarstvo, in ne samo kmetijska politika. Priznati je treba soodvisnost med proizvodnjo in porabo hrane ter na tej podlagi razviti ustrezen evropski politični pristop, ki bo začrtal pot k trajnosti, zdravju in odpornosti (27).

4.3.4.3 Pri tem je treba med drugim odgovoriti na vprašanje, ki je bilo postavljeno v Falkenbergovem poročilu, in sicer, ali je na primer usmeritev evropskega kmetijstva k izvozu združljiva s ciljem, da se poveča proizvodnja hrane v državah v razvoju.

4.3.4.4 EU bo imela ključno vlogo pri uresničevanju cilja 12.3, ki določa, da je treba na svetovni ravni prepoloviti količino zavržene hrane na prebivalca. Medtem ko skoraj 800 milijonov ljudi po vsem svetu trpi lakoto, pa številke kažejo, da se tretjina hrane, proizvedene za prehrano ljudi, na svetovni ravni izgubi ali zavrže (samo v EU 100 milijonov ton) (28). EESO pozdravlja načrt Komisije, da ustanovi platformo zainteresiranih strani, ki bo pomagala pri pripravi potrebnih ukrepov in seznanjanju s primeri dobre prakse na področju preprečevanja in zmanjševanja živilskih odpadkov (29).

4.3.5

Naložbe v inovacije in dolgoročno posodobitev infrastrukture ter spodbujanje trajnostnih podjetij

(cilji 7, 8, 9 in 13)

4.3.5.1 Za prehod na bolj trajnostno gospodarstvo bo potreben velik premik na področju naložb. Ocenjuje se, da bo za dosego ciljev trajnostnega razvoja na svetovni ravni potrebnih približno 3 bilijone USD (30) naložb iz javnih in zasebnih virov. Za mobilizacijo finančnih virov v EU in državah članicah je nujen celovit načrt, poleg tega je treba združiti različne programe in pobude EU za financiranje.

4.3.5.2 EU mora javne naložbe v državah v razvoju učinkoviteje usmeriti v celostni trajnostni razvoj ter pri financiranju razvojnih projektov z javnimi sredstvi upoštevati kazalnike za cilje trajnostnega razvoja. Še pomembneje je, da EU spodbuja in poveča naložbe zasebnega sektorja na tem področju.

4.3.5.3 Toda cilji trajnostnega razvoja tudi v EU zahtevajo precejšnje naložbe v posodobitev infrastrukture in trajnostna podjetja. Prve ocene doseganja ciljev trajnostnega razvoja v EU opozarjajo na velike naložbene vrzeli v industriji, pri inovacijah in v infrastrukturi (31).

4.3.5.4 Trajnost je na vsak način v interesu podjetij. Za polni izkoristek tega potenciala bi morala EU ustvariti ugodno poslovno okolje, ki spodbuja inovacije, podjetništvo in trajnostne naložbe. Nekatera podjetja so že na pravi poti, odločilna pa sta nadaljnji razvoj in posnemanje uspešnih izkušenj trajnostnih podjetij. Prostovoljni pristopi, kot je družbena odgovornost podjetij, lahko pomagajo pri tem prehodu. Spremljati jih morajo dodatni ukrepi, kot so ukrepi za povečanje preglednosti, razvoj kompetenc, spodbujanje partnerstev in smernice za poročanje podjetij. Komisija bi morala oceniti, ali bi bila večstranska zavezništva z zasebnim sektorjem koristen instrument na ravni EU.

4.3.5.5 Programe financiranja EU je treba prilagoditi ciljem trajnostnega razvoja. Odločilne bodo pobude, kot je Junckerjev načrt, ključno vlogo pa bodo imele tudi finančne ustanove in javne investicijske banke. Prerazporeditev kapitala je glavni izziv. Unija kapitalskih trgov je priložnost za spodbujanje trajnostnih naložb (32). Vmesni pregled večletnega finančnega okvira bo priložnost, da se cilji trajnostnega razvoja vključijo v večje sklade EU. Spodbuditi je treba dolgoročne naložbe in odpraviti ovire (33).

4.3.6

Uporaba trgovine za svetovni trajnostni razvoj

(cilja 12 in 17)

4.3.6.1 Trgovina v globaliziranem gospodarstvu odločilno vpliva na trajnostni razvoj v EU in po vsem svetu. Zato se v okviru različnih ciljev trajnostnega razvoja obravnava kot pomembno sredstvo za izvajanje Agende ZN 2030. Komisija je v sporočilu Trgovina za vse pripravila ambiciozen akcijski načrt za bolj odgovorno trgovino in naložbe z namenom zaščititi socialne in okoljske standarde na področju trgovine ter spodbuditi trajnostni razvoj (34). Uresničevanje ciljev trajnostnega razvoja bo treba sistematično in učinkovito povezati s tem akcijskim načrtom ter spremljati rezultate.

4.3.6.2 V vse trgovinske in naložbene sporazume EU bi bilo treba vključiti ambiciozna poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju ter jih učinkovito izvajati in izvrševati. Okrepiti je treba vidik trajnostnega razvoja v okviru STO (35). Najboljši način za zaščito socialnih, delovnih in okoljskih standardov v prostotrgovinskih sporazumih je zagotovitev veliko večjega sodelovanja civilne družbe v vseh pogajalskih fazah ter med izvajanjem in spremljanjem (36).

4.3.6.3 Komisija bi morala sprejeti strategijo za spodbujanje dostojnega dela v svetovnih oskrbovalnih verigah (37). Ravno tako je treba podpreti večstranske pobude za spodbujanje potrebne skrbnosti o okviru teh verig.

4.4 Boljše upravljanje za trajnostni razvoj

4.4.1 V podporo dejavnostim na ključnih področjih politik mora EU oceniti in izboljšati usklajevanje horizontalnih in vertikalnih politik za učinkovito izvajanje Agende ZN 2030. Boljše upravljanje je ključno za omogočanje trajnostnega razvoja (38), boljša koordinacija pa je temeljni pristop za usklajenost politik.

4.4.2 EU mora izboljšati skladnost svojih politik in jih dosledno usmeriti k uravnoteženemu trajnostnemu razvoju. Nujno je treba temeljito pregledati, okrepiti in ponovno opredeliti sedanji mehanizem za usklajenost politik za razvoj, namenjen vključevanju vidikov razvojne politike v druga področja, ter ga preoblikovati v instrument, ki bo zagotavljal „politično usklajenost v interesu trajnostnega razvoja“, in ga povezati z drugimi prizadevanji za horizontalno usklajevanje.

4.4.3 Komisija bi morala tudi razmisliti, kako uporabiti orodje boljšega pravnega urejanja za doseganje ciljev trajnostnega razvoja. Smernice za oceno učinka bi bilo treba ustrezno pregledati (npr. uvedba merila trajnostnega razvoja v ocene učinka nove zakonodaje).

4.4.4 Za upoštevanje ciljev trajnostnega razvoja na vseh pomembnih političnih področjih bi morala Komisija vodilna načela Agende ZN 2030 uporabiti kot okvir za pregled zakonodaje in oblikovanja politik EU, zlasti z vidika človekovih pravic in načela, da nihče ne sme biti zapostavljen.

4.4.5 Na podlagi svetovnih kazalnikov za cilje trajnostnega razvoja, dopolnjenih z ustreznimi evropskimi kazalniki, mora EU uvesti sistem za spremljanje in pregled ciljev trajnostnega razvoja, ki bo usklajen s spremljanjem v državah članicah EU in svetovnim spremljanjem v okviru političnega foruma na visoki ravni.

4.4.6 Kazalnike za cilje trajnostnega razvoja bi bilo treba uvesti tudi v sedanje procese spremljanja in ocenjevanja politik. To velja zlasti za evropski semester kot osrednji mehanizem upravljanja EU, ki ga je treba prilagoditi uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja.

4.4.7 Večji pomen kazalnikov trajnostnega razvoja v postopku razporejanja državnega proračuna bi bila pomembna spodbuda za uresničevanje trajnostnega razvoja. Merila pogojenosti v evropskih strukturnih in investicijskih skladih bi bilo treba prilagoditi doseganju ciljev trajnostnega razvoja.

4.4.8 Podpreti bi bilo treba pobudo Evropske mreže za trajnostni razvoj o ustanovitvi platforme za vzajemno učenje med državami članicami.

4.4.9 EU pa bi morala prevzeti pobudo in na političnem forumu na visoki ravni leta 2017 kot prva regionalna organizacija predložiti prostovoljno oceno izvajanja. Poleg tega bi morala pripravljati letna poročila, v katerih bi opisala, kako z notranjim in zunanjim delovanjem prispeva k doseganju ciljev trajnostnega razvoja na letnih tematskih področjih, ki jih določi politični forum na visoki ravni (39). Civilna družba bi morala biti prek evropskega foruma za trajnostni razvoj v celoti vključena v pripravo in predstavitev prostovoljne ocene in tematskih poročil.

5. Civilna družba kot gonilna sila

5.1 Za Agendo ZN 2030 je potreben premik k modelu upravljanja, pri katerem sodeluje več zainteresiranih strani, z močnejšo vlogo civilne družbe. Cilje trajnostnega razvoja je mogoče uresničiti le, če civilna družba in druge zainteresirane strani prevzamejo dejavno vlogo in odgovornost. Civilna družba mora biti vključena na vseh ravneh – od lokalne, regionalne in nacionalne do ravni EU in političnega foruma na visoki ravni – ter v vseh fazah do uresničitve.

5.2 EESO priporoča EU in njenim državam članicam, naj oblikujejo evropski forum za trajnostni razvoj, da bi zagotovile sodelovanje širokega spektra organizacij civilne družbe in zainteresiranih strani pri uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja v EU ter pri njihovem stalnem spremljanju in pregledu (40). Prva naloga tega foruma bi morala biti vzdrževanje dialoga s civilno družbo v procesu, ki vodi h krovni strategiji EU za trajnostni razvoj.

5.3 Komisija bi morala pripraviti specifičen program in zagotoviti proračunsko postavko za podporo krepitvi zmogljivosti organizacij civilne družbe, da bodo lahko v celoti sodelovale pri tem procesu. Sedanji programi za krepitev zmogljivosti morajo biti dostopnejši za organizacije civilne družbe, ki se ukvarjajo z domačimi temami in imajo povezovalno vlogo glede notranjih in zunanjih vidikov, vključevanja ciljev trajnostnega razvoja in vprašanj upravljanja.

V Bruslju, 21. septembra 2016 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Georges DASSIS

(1) COM(2015) 610 final.

(2) Konferenca How to make the SDGs Europe’s business (Kako doseči, da bodo cilji trajnostnega razvoja odgovornost Evrope?), 30. in 31. maj 2016, ki so jo organizirali nizozemsko predsedstvo, EESO, mreža za trajnostne rešitve Sustainable Development Solutions Network in Listina ciljev trajnostnega razvoja Nizozemske; konferenca EESO o naslednjih korakih za trajnostno evropsko prihodnost, 7. julij 2016; konferenca inštituta za trajnostni razvoj in mednarodne odnose IDDRI z naslovom Sustainable development: it’s time! (Zdaj je čas za trajnostni razvoj), Pariz, 10. in 11. maj 2016; konferenca IASS z naslovom Jump-starting the SDGs in Germany (Hiter začetek izvajanja ciljev trajnostnega razvoja v Nemčiji), 1.–3. maj 2016.

(3) Mnenje EESO o evropskem forumu civilne družbe za trajnostni razvoj (UL C 303, 19.8.2016, str. 73).

(4) Sustainability now! Strateški dokument Evropskega središča za politično strategijo, 18. izdaja, 20. julij 2016.

(5) Prav tam.

(6) Govor podpredsednika Komisije Fransa Timmermansa na vrhu ZN 27. septembra 2015.

(7) Točka 4.3.3 mnenja EESO o oceni izvajanja strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast, UL C 12, 15.1.2015, str. 105; mnenje EESO o evropskem forumu civilne družbe za trajnostni razvoj, UL C 303, 19.8.2016, str. 73.

(8) Resolucija Evropskega parlamenta 2016/2696 (RSP).

(9) Bertelsmann Stiftung in Sustainable Development Solutions Network (SDSN): SDG Index & Dashboard, julij 2016; Niestroy: How are we getting ready? (Ali smo pripravljeni?) Deutsches Institut für Entwicklungspolitik, dokument za razpravo, 9/2016.

(10) Ocena v točkah 4.2.2–4.2.7 temelji na: Niestroy (2016), str. 38–45, Evropska komisija, GD za raziskave in inovacije (2015): The role of science, technology and innovation policies to foster the implementation of the SDGs (Pomen znanosti, tehnologije in inovacijskih politik pri spodbujanju izvajanja ciljev trajnostnega razvoja).

(11) COM(2016) 359 final.

(12) Mnenje EESO na temo Pariški protokol – načrt za obravnavo svetovnih podnebnih sprememb po letu 2020 (UL C 383, 17.11.2015, str. 74); mnenje EESO o tržnih instrumentih (UL C 226, 16.7.2014, str. 1).

(13) Mnenje EESO o tržnih instrumentih (UL C 226, 16.7.2014, str. 1).

(14) Mnenje EESO o svežnju o krožnem gospodarstvu (UL C 264, 20.7.2016, str. 98).

(15) Mnenje EESO o koaliciji za uresničitev zavez iz Pariškega sporazuma, sprejeto 14. julija 2016 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

(16) Mnenje EESO o tržnih instrumentih (UL C 226, 16.7.2014, str. 1); mnenje EESO o novi zasnovi energetskega trga (UL C 82, 3.3.2016, str. 13); mnenje EESO o novem dogovoru za odjemalce energije (UL C 82, 3.3.2016, str. 22).

(17) Mnenje EESO o sodelovalni ali participativni potrošnji: model trajnostnega razvoja za 21. stoletje (UL C 177, 11.6.2014, str. 1); mnenje EESO o ekonomiji delitve in samourejanju (UL C 303, 19.8.2016, str. 36).

(18) Mnenje EESO o učinkih socialnih naložb na zaposlovanje in javne finance (UL C 226, 16.7.2014, str. 21); mnenje o načelih učinkovitih in zanesljivih sistemov socialnega varstva (UL C 13, 15.1.2016, str. 40).

(19) Mnenje EESO o učinkih socialnih naložb na zaposlovanje in javne finance (UL C 226, 16.7.2014, str. 21); mnenje EESO o boju proti revščini (UL C 133, 14.4.2016, str. 9).

(20) COM(2008) 426 final.

(21) Mnenje EESO o krožnem gospodarstvu (UL C 230, 14.7.2015, str. 99); mnenje EESO o digitalni družbi: dostop, izobraževanje, usposabljanje, zaposlovanje in orodja za spodbujanje enakosti (UL C 451, 16.12.2014, str. 25); mnenje EESO na temo Uspešnemu podatkovno vodenemu gospodarstvu naproti (UL C 242, 23.7.2015, str. 61).

(22) Mnenje EESO o evropskem minimalnem dohodku in kazalnikih revščine (UL C 170, 5.6.2014, str. 23).

(23) Mnenje EESO na lastno pobudo o učinkih socialnih naložb na zaposlovanje in javne finance (UL C 226, 16.7.2014, str. 21).

(24) Mnenje EESO o vzpostavitvi finančnega ekosistema za socialna podjetja (UL C 13, 15.1.2016, str. 152).

(25) Organizacija Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo (FAO) in 17 ciljev trajnostnega razvoja: http://www.fao.org/3/a-i4997e.pdf.

(26) Mnenje EESO o bolj trajnostnih prehranskih sistemih (UL C 303, 19.8.2016, str. 64).

(27) Prav tam.

(28) FUSIONS (2016). Ocena količine živilskih odpadkov v Evropi: http://eufusions.org/phocadownload/Publications/Estimates%20of%20European%20food%20waste%20levels.pdf

(29) Glej opombo 26.

(30) Inštitut za trajnostni razvoj in mednarodne odnose IDDRI, 2015 Issue Brief: http://www.iddri.org/Publications/Three-commitments-governments-should-take-on-to-make-Sustainable-Development-Goals-the-drivers-of-a-major-transformation.

(31) Niestroy (2016), str. 28.

(32) Raziskava Programa Združenih narodov za okolje (UNEP): Building a sustainable Financial System in the European Union (Vzpostavitev trajnostnega finančnega sistema v Evropski uniji), str. 5 (http://web.unep.org/inquiry).

(33) Mnenje EESO o dolgoročnem financiranju evropskega gospodarstva (UL C 327, 12.11.2013, str. 11).

(34) COM(2015) 497 final.

(35) Mnenje EESO o trgovini, rasti in razvoju (UL C 351, 15.11.2012, str. 77); mnenje EESO o financiranju za razvoj – stališču civilne družbe (UL C 383, 17.11.2015, str. 49).

(36) Mnenje EESO na temo Trgovina za vse (UL C 264, 20.7.2016, str. 123).

(37) Mnenje EESO o dostojnem delu v okviru globalnih oskrbovalnih verig (UL C 303, 19.8.2016, str. 17.

(38) Govor komisarja Timmermansa na vrhu ZN 27. septembra 2015, na katerem je poudaril, da je vse v upravljanju.

(39) Mnenje EESO na temo Agenda 2030 – Evropska unija, ki si prizadeva za cilje trajnostnega razvoja na svetovni ravni (še ni objavljeno v Uradnem listu).

(40) Mnenje EESO o evropskem forumu civilne družbe za trajnostni razvoj (UL C 303, 19.8.2016, str. 73).