Objava vloge za spremembo specifikacije proizvoda za ime v vinskem sektorju iz člena 105 Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta

(2020/C 196/09)

V skladu s členom 98 Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo v dveh mesecih od datuma te objave.

VLOGA ZA SPREMEMBO SPECIFIKACIJE PROIZVODA

„RIBEIRO“

PDO-ES-A1123-AM03

Datum vloge: 17. avgust 2017

1. Predpisi, ki se uporabijo za spremembo

Člen 105 Uredbe (EU) št. 1308/2013 – sprememba, ki ni manjša

2. Opis spremembe in razlogi zanjo

2.1 Uvedba nove kategorije proizvodov vinske trte (kakovostna peneča vina)

Opis in razlogi

Doda se nova kategorija vin: kakovostna peneča vina (Uredba (EU) št. 1308/2013, Priloga VII, del II, kategorija 5).

Zaradi te spremembe je treba spremeniti oddelek 2 specifikacije proizvoda in oddelek 2.3 enotnega dokumenta. Poleg tega sprememba posredno vpliva na oddelke 3, 7 in 8.b.2 specifikacije proizvoda. V enotnem dokumentu vpliva na naslednje oddelke: 4 (Opis vina), 5.a (Posebni enološki postopki), 8 (Povezava) in 9 (Dodatne določbe o označevanju).

Ta vina je treba proizvajati po tradicionalni metodi izključno iz belega ali rdečega grozdja glavnih sort označbe porekla, tj. iz avtohtonih sort, ki dajejo vinu bolj individualen značaj.

Sprememba je posledica tradicije proizvodnje teh vin na tem območju, pa tudi visoke kakovosti penečih vin, ki se zdaj proizvajajo. Proizvodnja penečih vin se je v Ribeiru začela v 20. letih dvajsetega stoletja, različni proizvajalci pa so tradicijo nadaljevali do konca dvajsetega stoletja. Sčasoma se je obseg prakse močno zmanjšal. Proizvodnja je bila omejena in občasna ter namenjena zlasti potešitvi radovednosti ali izdelavi daril, med drugim v znamenje spoštovanja za pomembne obiskovalce. V zadnjih letih pa je prišlo do oživitve proizvodnje. Razlog za to so pozitivne pretekle izkušnje in vse bolj zahteven potrošniški trg, navdušen nad novimi izkušnjami ter pripravljen plačati za ekskluziven in razmeroma drag proizvod. Iz preteklih izkušenj je razvidno, da iz glavnih sort vinske trte označbe porekla nastajajo visokokakovostna vina, če se proizvajajo po tradicionalni metodi za peneča vina.

2.2 Sprememba opisa vina

Opis in razlogi

Nova specifikacija proizvoda v kategoriji 1 (vina) določa razlike na podlagi sort, ki se uporabljajo pri proizvodnji. To pomeni, da se izraz „castes“ uporablja za bela in rdeča vina, proizvedena izključno iz posebnega grozdja, ki se šteje za glavne sorte. Vse te sorte so avtohtone in zelo prilagojene naravnim razmeram v regiji. Te sorte so: caiño tinto, caiño bravo, caiño longo, ferrón, sousón, mencía, brancellao, treixadura, torrontés, godello, lado, caiño blanco, loureira in albariño. Podobno so rdeča in bela vina, starana v lesenih sodih, na trgu označena z izrazom „barrica“.

Zato je treba opis spremeniti glede na analitske in organoleptične lastnosti, da se vključijo značilnosti, po katerih se vina, opredeljena s prej omenjenima izrazoma, razlikujejo od drugih vin.

Sprememba se zato nanaša zlasti na oddelek 2 specifikacije proizvoda in oddelek 2.4 (Opis vina) enotnega dokumenta. Sprememba posredno vpliva tudi na oddelke 3, 7 in 8.b.2 specifikacije proizvoda ter oddelka 5.a (Posebni enološki postopki) in 9 (Dodatne določbe o označevanju) enotnega dokumenta.

Sprememba je utemeljena s potrebo, da se potrošnikom zagotovijo informacije, ki jim omogočajo boljšo izbiro pri nakupu. Na podlagi informacij bodo lažje prepoznali vina z razpoznavnimi lastnostmi, ker so proizvedena iz sort vinske trte, ki so najbolje prilagojene območju, kot v primeru vin „Ribeiro castes“, ali ker so bila starana v lesenih sodih kot vina „Ribeiro barrica“.

Poleg tega se nekoliko spremeni organoleptični opis, da bi se sklicevanje na prijetne dejavnike nadomestilo z uporabo objektivnejših deskriptorjev. Enako velja za analitske vrednosti belih in rdečih vin brez oznake „castes“ ali „barrica“ in vin z oznako „Ribeiro tostado“. Najmanjši delež alkohola (skupnega in dejanskega) se poveča pri belih in rdečih vinih. Pri belih vinih se najvišja vsebnost skupnih kislin zviša, pri rdečih vinih pa se najnižja vsebnost skupnih kislin zniža. Pri vinih „Ribeiro tostado“ se povečata skupni delež naravnega alkohola in najmanjša skupna vsebnost sladkorjev.

Spremembe iz prejšnjega odstavka se nanašajo samo na oddelek 2 specifikacije proizvoda in oddelek 4 (Opis vina) enotnega dokumenta. Utemeljene so s podatki, pridobljenimi med pokušinami in analitskimi preskusi v preteklih letih.

2.3 Spremembe enoloških postopkov (postopkov gojenja): gostota zasaditve

Opis in razlogi

Spremenita se oddelek 3.a specifikacije proizvoda in oddelek 5.a (Postopki gojenja) enotnega dokumenta.

Določi se najmanjša gostota zasaditve 3 000 trsov na hektar. To nadomešča določbo v sedanji specifikaciji proizvoda, v skladu s katero je največja gostota zasaditve 7 000 trsov na hektar.

Ta sprememba je posledica obstoječe tradicije gosto zasajenih vinogradov na tem vinorodnem območju. V predpisih iz leta 1976 je bila določena prej omenjena zgornja meja 7 000 trsov na hektar, ki je v prejšnjih predpisih iz leta 1957 ni bilo. Leta 1976 je bila sprememba izvedena, ker se je zdelo koristno, da se določi zgornja meja, s katero bi se izboljšala kakovost vina in tudi olajšala uporaba mehanizacije v vinogradih.

Zdaj je znano, da lahko stopnje gostote nad 7 000 trsov na hektar z ustreznim spremljanjem vinogradniških zmogljivosti zagotovijo visokokakovostna vina. Nova specifikacija proizvoda vključuje znatno zmanjšanje donosa vina na hektar, kar pomeni, da se s to spremembo ne bo poslabšala kakovost vina.

2.4 Spremembe enoloških postopkov (postopkov gojenja): podrobnejša ureditev sistemov rezi in gojitvenih oblik

Opis in razlogi

Spremenita se oddelek 3.a specifikacije proizvoda in oddelek 5.a (Postopki gojenja) enotnega dokumenta.

Opis dovoljenih sistemov rezi in gojitvenih oblik je zdaj podrobnejši. Natančneje, uporabljajo se kordonska in kotlasta rez ter rez na guyot. Gojenje poteka v špalirju ali s koli. V sedanjem besedilu je navedeno le, da „se [rez] izvaja na reznik in šparon ali s puščanjem ustreznega števila reznikov, gojenje pa se izvaja z žicami ali šparoni“.

Ta sprememba je potrebna, ker je sedanje besedilo specifikacije proizvoda zelo dvoumno in nenatančno, zato bi se lahko uporabljale zelo različne vrste rezi. Namen je vključiti samo tiste vrste, ki se dejansko uporabljajo, od tega nekatere že vrsto let, druge pa so bile uvedene v zadnjem času.

Kordonska rez je vključena, čeprav ni tradicionalna za označbo porekla „Ribeiro“. Uvede se iz več razlogov, med drugim, ker jo je v praksi preprosto izvesti, grozdje pa ima koristi zaradi porazdelitve mladik in listov. Omogoča tudi spremljanje proizvodnih donosov, pridelano grozdje pa je visoke kakovosti. Zato se je sprejela odločitev, da je ta sistem rezi ustrezno vključiti med dovoljene vrste obrezovanja za označbo porekla.

Glede na dokaze je najstarejši sistem rezi v Ribeiru kotlasta rez, ki se še vedno uporablja v nekaterih vinogradih. Pri njej se pušča ustrezno število reznikov in nekaj šparonov. Koli podpirajo kordone in debla manj zrelih trsov. Poleg tega se je ob prvi uvedbi gojitvenih oblik z žicami v vinogradih začel izvajati sistem rezi na guyot. V novi specifikaciji proizvoda je zdaj izrecno omenjen.

2.5 Spremembe enoloških postopkov: največji donosi

Opis in razlogi

Donos pri stiskanju pri proizvodnji vina in penečega vina se poveča s sedanjih 70 litrov na 100 kg grozdja na 74 litrov ali 72 litrov v primeru vin „Ribeiro castes“, „Ribeiro barrica“ in „Ribeiro espumoso“. Nasprotno pa se donos pri pridelavi grozdja na hektar zmanjša s sedanjih 30 000 kg na hektar na 13 000 kg v primeru grozdja, ki se uporablja za bela vina „Ribeiro castes“, „Ribeiro barrica“ in „Ribeiro espumoso“. V primeru grozdja, ki se uporablja za proizvodnjo rdečih različic navedenih vin, znaša donos pri pridelavi zdaj 12 000 kg na hektar. Za vsa druga vina je donos pri pridelavi grozdja 19 000 kg na hektar. Donos pri pridelavi grozdja za vino „Ribeiro tostado“ ostaja nespremenjen, tj. 12 000 kg na hektar.

Splošni rezultat teh sprememb je znatno zmanjšanje proizvodnje vina na hektar, in sicer s sedanjih 210 hektolitrov na hektar na 86,40 do 140,60 hektolitra na hektar, odvisno od vrste vina. Donos pri stiskanju za vino „Ribeiro tostado“ se ne spreminja in znaša 40 litrov na 100 kg potrganega grozdja.

Te spremembe vplivajo na oddelke 3.b, 5 in 8.b.1 specifikacije proizvoda ter oddelka 5.a (Posebni enološki postopki) in 5.b (Največji donosi) enotnega dokumenta.

Donosi pri stiskanju so povečani, ker sodobna tehnologija, ki se uporablja pri proizvodnji, omogoča večje donose pri stiskanju brez negativnih učinkov na kakovost vina.

Donos grozdja na hektar, naveden v sedanji specifikaciji proizvoda, je 30 000 kg. To je donos, naveden v predpisih za označbo porekla, odobrenih leta 1976. Ta velik donos je značilen za drugo obdobje in drugačen pristop k vinogradništvu, ki se ne uporablja več. Zdaj je kakovost pomembnejša od količine. To znatno zmanjšanje donosov je zato namenjeno doseganju večje kakovosti surovin in s tem vin, zajetih z označbo porekla.

2.6 spremembe enoloških postopkov: opredelitev posebnih enoloških postopkov za peneča vina ter vina „Ribeiro castes“, „Ribeiro barrica“ in „Ribeiro tostado“

Opis in razlogi

Spremenijo se oddelki 3.b, 3.c in 3.d specifikacije proizvoda ter oddelek 5.a enotnega dokumenta (Posebni enološki postopki).

Uvede se nova kategorija vinskih proizvodov, tj. peneče vino „Ribeiro“, v kategoriji 1 pa se opredelita novi vrsti vin: „Ribeiro castes“ in „Ribeiro barrica“. Zato je treba opredeliti posebne pogoje njihove proizvodnje. Poleg tega se določi, da so vina „Ribeiro tostado“ bela ali rdeča in proizvedena izključno iz glavnih sort.

Vina „Ribeiro castes“ morajo biti proizvedena izključno iz glavnih sort. Vina „Ribeiro barrica“ so rdeča ali bela vina, ki se kadar koli v proizvodnem postopku hranijo v sodih z največjo prostornino 600 litrov in so tudi proizvedena izključno iz glavnih sort vinske trte.

Poleg tega morata biti zelo suha in popolnoma suha različica penečih vin proizvedeni samo iz glavnih sort vinske trte in po tradicionalni metodi.

Te spremembe so posledica potrebe po določitvi posebnih objektivnih pogojev za ta vina, ki bodo na trgu označena drugače. Osnovna in skupna značilnost vseh teh vin je, da so proizvedena izključno iz grozdja, ki je uvrščeno med glavne sorte. Vse take sorte se tradicionalno gojijo na tem območju. Iz njih se proizvajajo vina, ki najbolje izražajo edinstvene lastnosti vin „Ribeiro“.

2.7 Spremembe enoloških postopkov: zvišanje najnižje vsebnosti sladkorja v grozdnem moštu za kategorijo „tostados“

Opis in razlogi

Spremenita se oddelek 3.d specifikacije proizvoda in oddelek 5.a enotnega dokumenta (Posebni enološki postopki).

Iz izkušenj v zadnjih letih in na podlagi rezultatov, pridobljenih pri proizvodnji vina „Ribeiro tostado“, je razvidno, da bi bilo koristno zvišati najnižjo vsebnost sladkorja v moštu, pridobljenem iz sušenega grozdja, in sicer s sedanjih 300 gramov na liter na 350 gramov na liter.

2.8 Razvrstitev sort na glavne in sekundarne

Opis in razlogi

Spremenita se oddelek 6 specifikacije proizvoda in oddelek 7 enotnega dokumenta.

To je ena od glavnih novosti v spremembi specifikacije proizvoda. Zajema vzpostavitev dveh ločenih kategorij sort vinske trte, ki se lahko uporabijo za proizvodnjo vina z oznako porekla „Ribeiro“: glavne sorte in sekundarne sorte. Razlikovanje temelji predvsem na kakovosti, ki jo sorte dajejo vinom s to označbo porekla. Ta kakovost se ocenjuje na podlagi dveh glavnih meril, in sicer na eni strani povsem tehnične kakovosti, na drugi pa možne raznolikosti, ki jo proizvodu zagotavljajo posamezne sorte vinske trte. Glavne sorte so avtohtone sorte in so vedno tiste, ki so priporočene v razvrstitvi sort, ki jo pripravi avtonomna skupnost Galicija. Razvrstitev bi bila naslednja:

— glavne sorte: rdeče: caíño tinto, caíño bravo, caíño longo, ferrón, sousón, mencía in brancellao; bele: treixadura, torrontés, godello, lado, caíño blanco, loureira in albariño;

— sekundarne sorte: rdeče: garnacha tintorera in tempranillo; bele: palomino in albillo. Vina „castes“ in vina z izrazom „barrica“ morajo biti proizvedena izključno iz glavnih sort, enako velja za kakovostna peneča vina in naravno sladka vina („tostado“).

2.9 Dodajanje in črtanje sort

Opis in razlogi

Spremenita se oddelek 6 specifikacije proizvoda in oddelek 7 enotnega dokumenta.

V skladu s predlogom se dodata beli sorti lado in caíño blanco, in sicer obe kot glavni sorti, črta pa se bela sorta macabeo.

Obrazložitev teh sprememb je navedena v nadaljevanju.

— Lado (dodano) Lado je sorta, ki jo v skladu s špansko zakonodajo priporoča avtonomna skupnost Galicija. Je avtohtona sorta geografskega območja, ki vključuje označbo porekla „Ribeiro“. Sorta je nedvomno vse bolj priljubljena, njena uporaba pa je na tem območju bolj razširjena kot na katerem koli drugem vinorodnem območju. Popolnoma je prilagojena lokalnim kmetijskim in podnebnim razmeram ter tradicionalnim sistemom gojenja na tem območju. Vinom s tega območja daje kakovost in raznolik značaj, zaradi česar je njena odobritev bistvena.

— Caíño blanco (dodano) Tudi to sorto v skladu s špansko zakonodajo priporoča avtonomna skupnost Galicija. Na območje Ribeiro se je uvajala postopno v več desetletjih, zlasti z območij, ki mejijo na območje označbe porekla „Rias Baixas“, kjer je že vključena v predpise. Sprva je bil njen vpliv omejen, tako kot povpraševanje vinogradnikov in proizvajalcev. Zato se ni zdelo, da bi bilo treba sorto vključiti v predpise za označbo porekla. Vendar se je dobro prilagodila lokalnim kmetijskim in podnebnim razmeram ter tradicionalnim sistemom gojenja na tem območju. Zato in zaradi njenega pozitivnega prispevka h kakovosti vin, v katerih je prisotna, se je v tem sektorju postopno oblikovala zahteva za njeno vključitev v predpise, da bi se lahko vina, zaščitena z označbo porekla „Ribeiro“, proizvajala iz te sorte.

— Macabeo (črtano) Ta sorta je bila v predpisih za označbo porekla „Ribeiro“ od prve različice iz leta 1957. Zdaj pa je jasno, da ni značilna za to območje, ne v proizvodnji in ne v smislu prispevanja h kakovosti in značaju vin, zaščitenih z označbo porekla. Zato predlagamo, da se ta sorta izključi iz proizvodnje vin z označbo porekla „Ribeiro“.

2.10 Novi ukrepi za izboljšanje pregledov

Opis in razlogi

Spremeni se oddelek 8.b.3 specifikacije proizvoda. To ne vpliva na enotni dokument.

Registrirani obrati morajo biti samostojni in ne smejo neposredno mejiti na neregistrirane obrate – s temi so lahko povezani le prek javnih cest. Poleg tega je treba izpolnjevati mesečne deklaracije o vseh dobavah in odpremah vina.

ENOTNI DOKUMENT

1. Ime proizvoda

Ribeiro

2. Vrsta geografske označbe

Zaščitena označba porekla

3. Kategorije proizvodov vinske trte

1. Vino

5. Kakovostno peneče vino

15. Vino iz sušenega grozdja

4. Opis vina

„Ribeiro castes“ in „Ribeiro“ (belo vino)

Videz vina

Prozoren z odtenki od bledo rumene do zlate barve in zelenimi do zlatimi toni, odvisno od starosti in načina proizvodnje.

Aromatične lastnosti vina

Čiste in drzne arome, ki jih je mogoče opisati z nekaterimi od naslednjih deskriptorjev: zrelo sadje in sveže sadje, cvetje, med, aromatična zelišča, rastline in balzam. Vina kategorije „castes“ so kompleksnejša in srednje do zelo intenzivna.

Značilni okusi

Svež in uravnotežen okus s popolnim, obstojnim pookusom. Vina kategorije „castes“ imajo krepkejšo strukturo, volumen, okus, ekstrakt in pookus.

* Če mejne vrednosti niso določene, je treba spoštovati veljavno zakonodajo EU.

* Najmanjši delež dejanskega alkohola v belih vinih „castes“: 11 vol. %.

* Pri vinih, ki so se več kot tri mesece starala v lesenih sodih in so mlajša od enega leta, je najvišja vsebnost hlapnih kislin 0,85 grama na liter (14,17 miliekvivalenta na liter (meq/l)). Če se taka vina starajo več kot eno leto, je količina 0,9 grama na liter (15 meq/l), ki se poveča za 0,06 grama na liter (1 meq/l) za vsak odstotek vsebnosti alkohola nad 11 vol. %. Mejne vrednosti, določene v veljavni zakonodaji, ki se uporablja, se v nobenem primeru ne smejo preseči.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) 9,5 Najnižja vsebnost skupnih kislin 4 grami na liter, izraženi kot vinska kislina Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) 13,3 Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter) 200

„Ribeiro castes“ in „Ribeiro“ (rdeče vino)

Videz vina

Prozoren s srednjo do visoko intenzivnostjo barv, odtenki od vijolične do češnjevo rdeče barve in vijoličnimi do terakotnimi toni, odvisno od starosti in načina proizvodnje.

Aromatične lastnosti vina

Čiste in drzne arome, ki jih je mogoče opisati z nekaterimi od naslednjih deskriptorjev: zrelo in sveže rdeče in temno sadje, cvetje, aromatična zelišča, mlečni proizvodi, rastline in balzam. Vina kategorije „castes“ so kompleksnejša in srednje do zelo intenzivna.

Značilni okusi

Svež, uravnotežen s srednje do visoko taninsko strukturo in popolnim, obstojnim pookusom. Vina kategorije „castes“ so taninsko bolj prefinjena in imajo večji volumen, okus, ekstrakt in pookus.

* Če mejne vrednosti niso določene, je treba spoštovati veljavno zakonodajo EU.

* Najmanjši delež dejanskega alkohola v rdečih vinih „castes“: 11 vol. %.

* Pri vinih, ki so se več kot tri mesece starala v lesenih sodih in so mlajša od enega leta, je najvišja vsebnost hlapnih kislin 0,85 grama na liter (14,17 miliekvivalenta na liter (meq/l)). Če se taka vina starajo več kot eno leto, je količina 0,9 grama na liter (15 meq/l), ki se poveča za 0,06 grama na liter (1 meq/l) za vsak odstotek vsebnosti alkohola nad 11 vol. %. Mejne vrednosti, določene v veljavni zakonodaji, ki se uporablja, se v nobenem primeru ne smejo preseči.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) 9,5 Najnižja vsebnost skupnih kislin 4 grami na liter, izraženi kot vinska kislina Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) 13,3 Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter) 150

„Ribeiro barrica“ (belo vino)

Videz vina

Prozoren z odtenki od bledo rumene do zlate barve in zelenimi do zlatimi toni, odvisno od starosti in načina proizvodnje.

Aromatične lastnosti vina

Aromatično kompleksna vina z jasnimi, drznimi aromami, uravnoteženo lesno aromatično komponento in srednjo do visoko intenzivnostjo, ki jih je mogoče opisati z nekaterimi od naslednjih deskriptorjev: zrelo sadje, sveže sadje, suho sadje, cvetje, med, marmelada, aromatična zelišča, rastline, balzam, začimbe ter arome praženja in pečenja.

Značilni okusi

Svež, uravnotežen in intenziven, poln okus z ekstraktom, dobro strukturo in volumnom ter popolnim in dolgotrajnim obstojnim pookusom.

* Če mejne vrednosti niso določene, je treba spoštovati veljavno zakonodajo EU.

* Pri vinih, ki so se več kot tri mesece starala v lesenih sodih in so mlajša od enega leta, je najvišja vsebnost hlapnih kislin 0,85 grama na liter (14,17 miliekvivalenta na liter (meq/l)). Če se taka vina starajo več kot eno leto, je količina 0,9 grama na liter (15 meq/l), ki se poveča za 0,06 grama na liter (1 meq/l) za vsak odstotek vsebnosti alkohola nad 11 vol. %. Mejne vrednosti, določene v veljavni zakonodaji, ki se uporablja, se v nobenem primeru ne smejo preseči.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) 12 Najnižja vsebnost skupnih kislin 4 grami na liter, izraženi kot vinska kislina Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) 13,3 Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter) 200

„Ribeiro barrica“ (rdeče vino)

Videz vina

Prozoren s srednjo do visoko intenzivnostjo barv, odtenki od vijolične do češnjevo rdeče barve in vijoličnimi do terakotnimi toni, odvisno od starosti in načina proizvodnje.

Aromatične lastnosti vina

Aromatično kompleksna vina z jasnimi, drznimi aromami, uravnoteženo lesno aromatično komponento in srednjo do visoko intenzivnostjo, ki jih je mogoče opisati z nekaterimi od naslednjih deskriptorjev: zrelo in sveže rdeče in temno sadje, suho sadje, cvetje, marmelada, aromatična zelišča, rastline, mlečni proizvodi, balzam, začimbe ter arome praženja in pečenja.

Značilni okusi

Svež, uravnotežen in intenziven, poln okus z ekstraktom, dobro strukturo in volumnom ter popolnim in dolgotrajnim obstojnim pookusom.

* Če mejne vrednosti niso določene, je treba spoštovati veljavno zakonodajo EU.

* Pri vinih, ki so se več kot tri mesece starala v lesenih sodih in so mlajša od enega leta, je najvišja vsebnost hlapnih kislin 0,85 grama na liter (14,17 miliekvivalenta na liter (meq/l)). Če se taka vina starajo več kot eno leto, je količina 0,9 grama na liter (15 meq/l), ki se poveča za 0,06 grama na liter (1 meq/l) za vsak odstotek vsebnosti alkohola nad 11 vol. %. Mejne vrednosti, določene v veljavni zakonodaji, ki se uporablja, se v nobenem primeru ne smejo preseči.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) 12 Najnižja vsebnost skupnih kislin 4 grami na liter, izraženi kot vinska kislina Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) 13,3 Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter) 150

„Ribeiro espumoso“ (belo vino in vino rosé)

Videz vina

Prozoren z drobnimi, enakomernimi mehurčki ter barvnimi odtenki od bledo rumene do zlate (peneča bela vina) ali malinasto rožnate do pomarančno rožnate barve (peneča vina rosé). Toni segajo od zelenih do zlatih odtenkov (peneča bela vina) in od vijoličnih do oranžnih odtenkov (peneča vina rosé), odvisno od starosti in načina proizvodnje.

Aromatične lastnosti vina

Aromatično kompleksna vina z jasnimi, drznimi aromami in srednjo do visoko intenzivnostjo, ki jih je mogoče opisati z nekaterimi od naslednjih deskriptorjev: zrelo, sveže in suho sadje, kvas, krušne drobtine, pečena živila, cvetje, med, marmelada, aromatična zelišča, rastline, balzam, začimbe in arome praženja.

Značilni okusi

Svež, uravnotežen in intenziven poln okus z ekstraktom, srednje do zelo krepko strukturo in volumnom; mehurčki so drobni, stalni, prijetni, mehki in kremasti, pookus je obstojen in srednje dolg do dolgotrajen.

* Če mejne vrednosti niso določene, je treba spoštovati veljavno zakonodajo EU.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) 10 Najnižja vsebnost skupnih kislin 5 gramov na liter, izraženih kot vinska kislina Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) 16,7 Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter) 185

„Ribeiro tostado“ (belo in rdeče vino)

Videz vina

Prozoren z odtenki od jantarno rumene barve do barve mahagonija in zlatimi do kostanjevimi toni. Glede na starost in način proizvodnje se lahko pri rdečih vinih razvijejo svetlejši rdeči odtenki.

Aromatične lastnosti vina

Aromatično kompleksna vina z jasnimi, drznimi aromami in srednjo do visoko intenzivnostjo, ki jih je mogoče opisati z nekaterimi od naslednjih deskriptorjev: zrelo, sušeno, kandirano in suho sadje, med, aromatična zelišča, začimbe, balzam, arome praženja in pečenja ter listavci.

Značilni okusi

Sladek in uravnotežen okus z rahlo svežino, intenziven, velik volumen z oljnim občutkom, z ekstraktom in zelo polnim obstojnim pookusom, ki je posebno intenziven in dolgotrajen.

* Če mejne vrednosti niso določene, je treba spoštovati veljavno zakonodajo EU.

* Najvišja vsebnost žvepla: 200 mg/l pri rdečih vinih in 250 mg/l pri belih vinih.

Splošne analitske lastnosti Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) 13 Najnižja vsebnost skupnih kislin Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) 35 Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter)

5. Enološki postopki

(a) Osnovni enološki postopki

Posebni enološki postopki

— Bela in rdeča vina Donos pri stiskanju ne sme preseči 72 litrov vina na vsakih 100 kg grozdja pri vinih, proizvedenih iz glavnih sort vinske trte: „Ribeiro castes“, „Ribeiro barrica“ in „Ribeiro espumoso“. Pri drugih vinih je količina 74 litrov vina na vsakih 100 kg grozdja. Vina „Ribeiro castes“ morajo biti proizvedena izključno iz glavnih sort. Vina „Ribeiro barrica“ so rdeča ali bela vina, ki se kadar koli v proizvodnem postopku hranijo v sodih z največjo prostornino 600 litrov in so proizvedena izključno iz glavnih sort vinske trte.

— Peneče vino Zelo suha in popolnoma suha različica penečih vin sta proizvedeni samo iz glavnih sort vinske trte ter po tradicionalni metodi.

— „Tostado“ Proizvedeno izključno iz glavnih rdečih ali belih sort, kot je ustrezno. Uporablja se postopek naravnega sušenja grozdja na zajetih območjih z ustreznimi značilnostmi, ki omogočajo primerno sušenje z naravnim prezračevanjem. Obdobje sušenja traja najmanj tri mesece. Grozdni mošt mora imeti najmanj 350 gramov sladkorjev na liter. Največji donos je 40 litrov vina na vsakih 100 kg sušenega grozdja. Izvede se postopek staranja v hrastovih ali češnjevih sodih na način, ki zagotavlja, da skupni čas stika z lesom ni krajši od šestih mesecev. Kadar je primerno, to vključuje obračanje med postopkom vrenja. Postopek staranja v steklenici ne sme biti krajši od treh mesecev.

Postopki gojenja

V novih nasadih je najmanjša gostota 3 000 trsov na hektar.

Pri letni rezi se uporabi rez na guyot, kordonska ali kotlasta rez ali rez na reznike.

Gojitvene oblike zajemajo špalirje ali kole.

(b) Največji donosi

Glavne bele sorte vinske trte za vina „castes“, „barrica“ in „espumoso“

13 000 kg grozdja na hektar

Glavne bele sorte vinske trte za vina „castes“, „barrica“ in „espumoso“

93,6 hektolitra na hektar

Glavne bele sorte vinske trte za vino „tostado“

13 000 kg grozdja na hektar

Glavne bele sorte vinske trte za vino „tostado“

52 hektolitrov na hektar

Glavne rdeče sorte vinske trte za vino „tostado“

12 000 kg grozdja na hektar

Glavne rdeče sorte vinske trte za vino „tostado“

48 hektolitrov na hektar

Glavne bele in rdeče sorte za vina, ki niso navedena zgoraj

19 000 kg grozdja na hektar

Glavne bele in rdeče sorte za vina, ki niso navedena zgoraj

140,6 hektolitra na hektar

Sekundarne sorte

19 000 kg grozdja na hektar

Sekundarne sorte

140,6 hektolitra na hektar

6. Razmejeno geografsko območje

Območje proizvodnje vin, ki jih zajema označba porekla „Ribeiro“, zajema zemljišča v naslednjih občinah in krajih: občinah Ribadavia, Arnoia, Castrelo de Miño, Carballeda de Avia, Leiro, Cenlle, Beade, Punxín in Cortegada; krajevnih skupnostih Banga, Cabanelas in O Barón v občini O Carballiño; krajevnih skupnostih Pazos de Arenteiro, Albarellos, Laxas, Cameixa in Moldes v občini Boborás; krajih Santa Cruz de Arrabaldo in Untes v občini Ourense; krajih Puga, A Eirexa de Puga, O Olivar, vasi Feá y Celeirón in krajevni skupnosti Alongos v občini Toén ter vasi A Touza v občini San Amaro.

Vse navedene občine so v pokrajini Ourense v avtonomni skupnosti Galicija.

7. Glavne sorte vinske trte

FERRÓN

ALBARIÑO

MENCÍA

BRANCELLAO

CAÍÑO BLANCO

CAÍÑO BRAVO

TREIXADURA

CAÍÑO TINTO

SOUSÓN

TORRONTÉS

GODELLO

LADO

LOUREIRA – LOUREIRO BLANCO

CAÍÑO LONGO

8. Opis povezave

Vino

Okoliš je v tako imenovanem podnebno prehodnem območju Galicije, ki je nastalo zaradi kombinacije zavetja, ki ga zagotavljajo okoliške gore, in bližine Atlantskega oceana. Podnebje je zmerno in sredozemsko z vplivom Atlantskega oceana, ki ga omejujejo gorovja na zahodu območja. Gore okoliš varujejo pred nevihtami, ki z morja prodirajo v notranjost. Med pomembnimi značilnostmi so temperature, ki se med dnevom in nočjo bistveno razlikujejo, majhna količina padavin po opraševanju, neobdelana zemljišča, ki so predvsem granitna in imajo slabo poljsko kapaciteto, ter strm gorat teren.

Okoliš je komaj še primeren za vinogradništvo. Sadeži ne zorijo brez težav, vendar hkrati s fenolno zrelostjo dosežejo potrebno alkoholno zrelost. Na ta način se ohranja uravnotežena svežina, ki jo zagotavlja naravna kislost z vinsko kislino, ki prevladuje nad jabolčno kislino. Nekoliko celinska narava območja skupaj s prevladujočimi zračnimi tokovi pomeni veliko razliko v temperaturi med dnevom in nočjo. To prispeva k počasnemu zorenju, zaradi česar sta naravna svežina in aroma intenzivnejši.

Proizvajalci so izkoristili hribovit teren okoliša in vinograde zasadili na najugodneje usmerjenih pobočjih. V številnih primerih so zgradili terase, ki olajšajo skrb za vinsko trto in zagotavljajo večjo globino tal, tako da je človeški poseg v krajino zelo očiten. Proizvajalci so na ta način zagotovili, da rastline prejmejo dovolj sončne svetlobe in tako proizvedejo sladkor, potreben za proizvodnjo vina z dobro vsebnostjo alkohola. Kot je že bilo navedeno, je to območje, ki je komaj še primerno za vinogradništvo.

Drug temeljni vidik povezave med temi vini in območjem se nanaša na sorte vinske trte, ki so na voljo. To so večinoma sorte, ki se v tem okolišu tradicionalno gojijo, na drugih vinorodnih območjih pa so redke. Med njimi izstopa bela sorta treixadura, ki je najbolj značilna in razširjena na tem geografskem območju. Te sorte so popolnoma prilagojene okolju in so nastale s selekcijo, ki so jo proizvajalci izvajali v daljšem časovnem obdobju. Zaradi razmer v okolišu se iz teh sort, predvsem pa sorte treixadura, proizvajajo vina, ki so zelo aromatična in sadna ter imajo cvetlične note. Z vsebnostjo alkohola se izravnava vsebnost kislin, vina pa so zato sveža in uravnotežena.

Kakovostna peneča vina

Kakovostna peneča vina z označbo porekla „Ribeiro“ se proizvajajo po tradicionalni metodi. Njihove značilnosti so tesno povezane s posebnimi okoljskimi razmerami in uporabljenimi sortami vinske trte.

Za to okolje je značilno zmerno podnebje sredozemskega značaja z vplivi Atlantskega oceana. Temperature se med dnevom in nočjo bistveno razlikujejo, količina padavin po opraševanju pa je majhna. Tla imajo slabo poljsko kapaciteto, obkroža pa jih gorat teren. Na tem območju se vinogradništvo razvija v omejujočih razmerah, grozdje pa ne zori brez težav. Zato vinogradniki izkoriščajo hribovit teren območja tako, da vinograde umeščajo na pobočja z največjo izpostavljenostjo soncu. Razlika v temperaturi med dnevom in nočjo ugodno vpliva na počasno zorenje sadežev. Posledično se poveča naravna svežina in okrepi aroma teh penečih vin.

Vse uporabljene sorte vinske trte so avtohtone in prilagojene posebnim okoljskim razmeram okoliša. So rezultat postopka selekcije, ki so ga proizvajalci na tem območju izvajali dlje časa. Med njimi izstopa sorta treixadura, ki se goji najpogosteje, vendar sta za proizvodnjo teh vin zelo primerni tudi sorti loureiro in albariño. Tla in podnebne razmere tega okoliša pomenijo, da se lahko sorte trgajo zgodaj, takoj ko je doseženo pravo ravnovesje med sladkorjem in kislinami. Zato se lahko grozdje obira, ko doseže zmerno vsebnost sladkorja in razumno vsebnost kislin. To omogoča proizvodnjo uravnoteženih osnovnih vin, ki ne vsebujejo preveč alkohola, so pa zelo aromatična. Na drugih, bližnjih vinorodnih območjih bi praksa zgodnje trgatve zaradi omejevanja deleža alkohola v osnovnih vinih pomenila večjo vsebnost kislin, za to območje pa to ne velja. Glavni vzrok bi bila čezmerna vsebnost jabolčne kisline, ki bi zmanjšala kakovost proizvedenega vina.

Te sorte so genska dediščina velikega pomena. Različnim vrstam vina iz tega okoliša, zlasti penečim vinom, ki so zelo aromatična in sadna, daje edinstveno kakovost.

Vino iz sušenega grozdja („tostados“)

„Tostado del Ribeiro“ je vino, proizvedeno iz sušenega grozdja. Njegove posebne značilnosti so posledica surovin, uporabljenih za njegovo proizvodnjo, ter naravnih okoljskih razmer in posebnega načina proizvodnje, ki je rezultat znanja lokalnih proizvajalcev.

Surovine so sorte vinske trte, ki so na tem območju avtohtone in prilagojene posebnim okoljskim razmeram. Med njimi izstopa sorta treixadura, ki se goji najpogosteje in je najznačilnejša.

Za to okolje je značilno zmerno podnebje sredozemskega značaja z vplivi Atlantskega oceana. Temperature se med dnevom in nočjo bistveno razlikujejo, količina padavin po opraševanju pa je majhna. Neobdelana tla imajo slabo poljsko kapaciteto, obkroža pa jih gorat teren. Trte se gojijo na pobočjih, ki so najbolj izpostavljena soncu, da se omogoči ustrezno zorenje.

Območje je komaj še primerno za vinogradništvo, saj ustrezno zorenje grozdja ne poteka brez težav. Zorenje je mogoče le zato, ker so uporabljene sorte vinske trte prilagojene in se gojijo na skrbno usmerjenih parcelah. Zato je vino zelo posebno. Gre za sladko vino z območja, kjer naravne okoljske razmere običajno ne bi omogočale njegove proizvodnje.

Proizvodnja je mogoča zaradi tehnik, ki so jih lokalni proizvajalci razvili v daljšem časovnem obdobju. Ko je grozdje potrgano, začnejo proizvajalci izvajati zapleten postopek zorenja grozdov v pokritih prostorih z naravnim prezračevanjem. Sorta treixadura je zlasti primerna za sušenje, saj je njena kožica debelejša in odpornejša od kožice drugih sort. Zato je primernejša za naravni postopek sušenja.

Poleg tega so jeseni v tem podnebju bolj sušne, kot bi se pričakovalo glede na bližino Atlantskega oceana. Razlog za to je zaščitna pregrada v obliki gora, ki območje obdajajo na zahodu. Ti pogoji prispevajo k postopku sušenja. Grozdje ni izpostavljeno čezmerno visokim stopnjam relativne vlažnosti, ki bi upočasnile postopek naravne dehidracije in povečale tveganje ožiga. Poleg tega so jesenske temperature zmerne, kar prispeva k postopku sušenja. Območja, ki ležijo dlje od morja, imajo prednost nižje vlažnosti okolja, slabost pri tem pa je, da nizke temperature otežujejo naravno sušenje.

Rezultat tega postopka je sladko in uravnoteženo vino s skupno vsebnostjo sladkorja več kot 120 gramov na liter, ki je zelo značilno za vinorodno kulturo okoliša. Je zelo cenjeno, njegova proizvodnja je draga, uživa pa velik ugled.

9. Bistveni dodatni pogoji

Pravni okvir:

nacionalna zakonodaja

Vrsta dodatnega pogoja:

pakiranje na razmejenem geografskem območju

Opis pogoja

Prevoz in stekleničenje vina zunaj območja proizvodnje lahko poslabšata kakovost vina, kar lahko povzroči redukcijsko-oksidacijsko reakcijo, spremembe temperature itn. Tveganje z razdaljo narašča. Stekleničenje na območju porekla omogoča ohranjanje lastnosti in kakovost proizvoda. Zaradi navedenega ter izkušenj in poglobljenega znanja o posebnih lastnostih vin, ki so jih vinske kleti z območja označbe porekla „Ribeiro“ pridobile v daljšem obdobju, je potrebno stekleničenje na območju porekla. Zato se ohranijo vse fizikalne, kemijske in organoleptične lastnosti teh vin.

Pravni okvir:

nacionalna zakonodaja

Vrsta dodatnega pogoja:

dodatne določbe o označevanju

Opis pogoja

Etikete ustekleničenih vin vključujejo logotip in ime označbe porekla.

Za vina z označbo porekla „Ribeiro“, ki se proizvajajo iz glavnih sort, je dovoljeno na etikete, embalažo in reklamno gradivo vključiti naslednje izraze: „castes“, „barrica“, „espumoso“ in „tostado“, kot je ustrezno.

Na etikete vin, ki niso opredeljena kot „castes“, „barrica“, „espumoso“ ali „tostado“, ni dovoljeno vključiti izrazov „caste“ in „autóctonas“ ter imena katere koli glavne sorte. Prav tako ni dovoljena uporaba katerega koli drugega izraza, ki bi lahko potrošnika zavajal glede značilnosti vina, zlasti izrazov, ki bi lahko povzročili zamenjavo z vini kategorij „Ribeiro castes“, „Ribeiro barrica“, „Ribeiro espumoso“ in „Ribeiro tostado“.

Etikete vin iz kategorij „castes“ in „barrica“ morajo vključevati leto trgatve.

Na embalaži mora biti oštevilčena oznaka kakovosti ali sprednja/zadnja etiketa, ki jo izda regulativni odbor. Nalepiti jo je treba v ustrezni vinski kleti.

Povezava na specifikacijo proizvoda

https://mediorural.xunta.gal/fileadmin/arquivos/alimentacion/produtos_calidade/2019/DOP_RIBEIRO_Pliego_Condiciones_octubre_2019_definitivo-C.pdf

(1) UL L 347, 20.12.2013, str. 671.