Glavni učinek sedanje uredbe je izguba prihodkov v proračunu EU, kar se odraža v obliki tarifnih preferencialov in razpoložljivosti konkurenčnih surovin za predelovalce ribiških proizvodov v EU. Avtonomne tarifne kvote za ribiške proizvode in proizvode iz akvakulture pomenijo največjo izgubo prihodkov v proračunu EU, približno 185,5 milijona EUR na leto (povprečje triletnega obdobja).

Rezultati študije na splošno potrjujejo, da je shema avtonomnih tarifnih kvot pomembna za podporo sektorja predelovalne industrije EU, saj sektorju omogoča oskrbo po nižjih cenah. Poleg tega je usklajena. Nima nobenih opaznih negativnih vplivov na proizvodni sektor EU, saj se večina vrst, zajetih v uredbi, v EU ne proizvaja v zadostnih količinah ali pa se sploh ne proizvaja. Na splošno velja shema avtonomnih tarifnih kvot za uspešno in učinkovito. Zagotovljena je konkurenčnost ribiške predelovalne industrije EU, ne da bi se škodilo proizvajalcem EU. Uredba o avtonomnih tarifnih kvotah prav tako podpira rast in ohranja delovna mesta v sektorju, pri čemer potrošnikom zagotavlja stabilno oskrbo po razumni ceni. Izpad vsakega eura carinske dajatve ustvari med 2,5 EUR in 3 EUR dodane vrednosti v industriji.

Avgusta 2014 je bila naročena zunanja študija, da bi ocenili rezultate Uredbe (ES) št. 1220/2012 za obdobje 2013–2015 in preverili, ali so bili doseženi cilji, ob upoštevanju globalnega konteksta oskrbe predelovalne industrije EU. Poročilo vključuje naknadno oceno ter oceno možnosti o morebitnih nadaljnjih korakih za prihodnjo uredbo o avtonomnih tarifnih kvotah za obdobje 2016–2018.

Z vprašalnikom, ki ga je poslala Komisija, so bila decembra 2014 in januarja 2015 izvedena posvetovanja s proizvajalci in predelovalci EU ter z državami članicami.

Da bi se ribiški predelovalni industriji EU zagotovila oskrba, so predelovalci EU in nekatere države članice EU zahtevali nadaljevanje avtonomnih trgovinskih kvot za ribiške proizvode.

Oskrba EU z nekaterimi ribiškimi proizvodi je v veliki meri odvisna od uvoza. Da bi EU zadovoljila porabo ribiških proizvodov, je v zadnjih petnajstih letih postala bolj odvisna od uvoza: proizvodnja EU krije le 44 % potreb EU po ribiških proizvodih in proizvodih iz akvakulture. Glavni namen avtonomnih trgovinskih ukrepov za ribiške proizvode in proizvode iz akvakulture je ribiški predelovalni industriji EU omogočiti uvoz surovin za nadaljnjo predelavo iz tretjih držav z znižanimi dajatvami ali brez carinskih dajatev.

2015/0151 (NLE)

Predlog

UREDBA SVETA

o odprtju in zagotavljanju upravljanja avtonomnih tarifnih kvot Unije za nekatere ribiške proizvode v obdobju 2016–2018



SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 31 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)Oskrba Unije z nekaterimi ribiškimi proizvodi je trenutno odvisna od uvoza iz tretjih držav. Da bi Unija zadovoljila porabo ribiških proizvodov, je v zadnjih petnajstih letih postala bolj odvisna od uvoza. Da ne bi bila ogrožena proizvodnja ribiških proizvodov v Uniji in da bi se zagotovila ustrezna oskrba predelovalne industrije v Uniji, bi bilo treba deloma ali v celoti opustiti carinske dajatve za več proizvodov v okviru tarifnih kvot ustreznega obsega. Da bi se proizvajalcem v Uniji zagotovili enaki konkurenčni pogoji, bi bilo treba upoštevati tudi občutljivost posameznih ribiških proizvodov na trgu Unije.

(2)Uredba Sveta (ES) št. 1220/2012 je odprla in zagotovila upravljanje avtonomnih tarifnih kvot Skupnosti za nekatere ribiške proizvode v obdobju 2013–2015. Da bi se zagotovili primerni pogoji oskrbe za industrijo Unije za obdobje 2016–2018, bi bilo treba navedeno uredbo razveljaviti in nadomestiti z novo uredbo.

(3)Za vse uvoznike v Uniji bi moral biti zagotovljen enak in neprekinjen dostop do tarifnih kvot, določenih v tej uredbi, stopnje, določene za tarifne kvote, pa bi se morale neprekinjeno uporabljati za celoten uvoz zadevnih proizvodov v vse države članice do izčrpanja tarifnih kvot.

(4)Začetek veljavnosti celovitega gospodarskega in trgovinskega sporazuma med Evropsko unijo in Kanado bo spremenil sedanji preferencialni dostop do trga Unije za škampe in kozice vrste Pandalus borealis, zajete v tarifni kvoti iz te uredbe. Zadevne kvote bi bilo zato treba prilagoditi, da se zagotovi enaka raven preferencialne oskrbe trga Unije kot pred začetkom veljavnosti ali pred začasno uporabo sporazuma.

(5)Zaradi zagotavljanja učinkovitosti skupnega upravljanja tarifnih kvot bi bilo treba državam članicam dovoliti, da iz višine tarifne kvote črpajo potrebne količine, ki ustrezajo njihovemu dejanskemu uvozu. Ker postopek upravljanja zahteva tesno sodelovanje med državami članicami in Komisijo, bi morala biti slednja sposobna spremljati hitrost črpanja tarifnih kvot in o tem ustrezno obveščati države članice.

(6)Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti določa sistem upravljanja tarifnih kvot, ki sledi kronološkemu vrstnemu redu datumov sprejema deklaracij za sprostitev v prosti promet. Tarifne kvote, odprte s to uredbo, bi morale Komisija in države članice upravljati v skladu z navedenim sistemom –

SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

Uvozne dajatve za proizvode, naštete v Prilogi, se znižajo ali opustijo, in sicer v okviru tarifnih kvot, v skladu s stopnjami za posamezna obdobja in do višine, navedene v Prilogi.

Člen 2

Tarifna kvota, ki se uporablja pod zaporedno številko 09.2794 za škampe in kozice vrste Pandalus borealis, kuhane in brez lupine, za predelavo, v Prilogi določena na 30 000 ton na leto, se samodejno zmanjša na 7 000 ton na leto z začetkom od 1. januarja leta, ki sledi letu, v katerem celoviti gospodarski in trgovinski sporazum med Evropsko unijo in Kanado začne veljati ali se začasno uporablja, kar nastopi prej.

Člen 3