OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

Pomembnost ustvarjanja novih priložnosti za učenje

Današnje priložnosti za učenje so neomejene, brezmejne in takojšnje. Posamezniki se učijo in pridobivajo nove spretnosti in kompetence ne le v tradicionalnih učilnicah (formalno učenje), ampak vedno pogosteje zunaj njih. Pomemben del učenja se izvaja na delu, s sodelovanjem v organizacijah civilne družbe ali v virtualnem prostoru, ki ga ponujajo internet in mobilne naprave, in sicer individualno ali z drugimi. Podjetja vse pogosteje ponujajo svojim delavcem priložnosti usposabljanja za nadgraditev njihovih spretnosti prek organiziranega, vendar neformalnega učenja. Prav tako je priložnostno učenje vse bolj pomembno v globaliziranem in medsebojno povezanemu svetu, v katerem tehnologija omogoča posameznikom učenje na številne različne načine, na primer prek odprtih virov izobraževanja in na daljavo.

Pritegnitev vseh učečih se v pridobivanje učnih izkušenj je bistveno za prilagajanje hitrim gospodarskim in tehnološkim spremembam, pogostejšim menjavam zaposlitev skozi vse življenje posameznikov in spodbujanje posameznikov k pridobivanju višjih in ustreznejših spretnosti za večjo zaposljivost, produktivnost in gospodarsko rast.

V obstoječih razmerah vse večje brezposelnosti, ki je zlasti visoka med mladimi, in šibke gospodarske rasti je izkoriščanje novih priložnosti za učenje zunaj formalnega sistema in spretnosti, pridobljenih prek teh priložnosti, nujno: Evropa mora razviti ustrezen nabor spretnosti ter bolje usklajevati spretnosti z delovnimi mesti, s čimer bo prispevala h krepitvi konkurenčnosti in blaginje.

Glede na to morajo sistemi izobraževanja in kvalifikacij vsem državljanom[1] dati možnost, da zagotovijo vidnost znanja, ki so ga pridobili zunaj šole, in ga izkoristijo v poklicnem življenju ali nadaljnjem učenju. To je mogoče doseči s procesom potrjevanja učnih rezultatov, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem; v tem procesu pooblaščen organ potrdi, da je posameznik pridobil učne rezultate (znanja, spretnosti in kompetence), izmerjene po ustreznem standardu.

Neformalno in priložnostno učenje v strategiji Evropa 2020

Potrjevanje neformalnih in priložnostnih učnih izkušenj v državah članicah EU bistveno prispeva k cilju EU glede doseganja pametne, trajnostne in vključujoče rasti, ki je bil zastavljen v strategiji Evropa 2020. Potrjevanje lahko bistveno vpliva na delovanje trga dela: mehanizmi za potrjevanje zagotavljajo večjo preglednost spretnosti delovne sile in izboljšujejo usklajevanje spretnosti s povpraševanjem po delovni sili, spodbujajo boljšo prenosljivost spretnosti med podjetji in sektorji ter pospešujejo mobilnost na evropskem trgu dela. Z olajševanjem poklicne in geografske mobilnosti ter omogočanjem boljšega usklajevanja spretnosti lahko potrjevanje bistveno prispeva k odpravi pomanjkanja spretnosti v rastočih sektorjih ter spodbudi oživitev gospodarstva.

V času staranja prebivalstva in zmanjševanja delovne sile lahko potrjevanje priložnostnih in neformalnih učnih izkušenj prav tako pomaga Evropi pri približevanju novih priložnosti za učenje in delo tistim, ki so najbolj oddaljeni od trga dela, ter pri izkoriščanju celotnega človeškega kapitala za odpravo brezposelnosti, izboljšanje produktivnosti in krepitev konkurenčnosti. Potrjevanje je lahko zlasti v pomoč mladim brezposelnim, ki iščejo prvo zaposlitev ali imajo zelo malo poklicnih izkušenj, saj lahko tako pokažejo svoje spretnosti in kompetence, pridobljene v različnih kontekstih, ter jim dajo tržno vrednost.

Z vidika posameznikov potrjevanje povečuje zaposljivost, plače in možnosti prehodov med poklici, olajšuje prenosljivost spretnosti po državah, zagotavlja drugo priložnost za osebe, ki so predčasno opustile šolanje, izboljšuje dostop do formalnega izobraževanja in usposabljanja ter povečuje motivacijo za učenje in samozavest.

Potrjevanje neformalnih in priložnostnih učnih izkušenj na splošno prispeva tudi k uresničevanju vodilnih ciljev strategije Evropa 2020, ki so zmanjševanje števila oseb, ki predčasno opustijo šolanje, povečanje deleža oseb med 30. in 34. letom z zaključenim terciarnim ali enakovrednim izobraževanjem, povečanje splošne stopnje zaposlenosti ter odprava revščine in socialne izključenosti, katerih uresničevanje se spremlja tudi v okviru evropskega semestra.

Krepitev evropskega programa politike

Potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja je del evropskega programa politike od leta 2001, ko je Komisija vseživljenjsko učenje opredelila kot učno dejavnost, ki poteka skozi vse življenje za izboljšanje znanj, spretnosti in kompetenc za osebne, državljanske, socialne namene in/ali namene, povezane z zaposlovanjem. Po sprejetju Kopenhagenske deklaracije o okrepljenem evropskem sodelovanju v poklicnem izobraževanju in usposabljanju je bilo sprejetih več pobud za razvoj evropskih orodij in instrumentov na področju vseživljenjskega učenja:

– Leta 2004 so bila sprejeta skupna evropska načela za potrjevanje v obliki sklepov Sveta.

– Leta 2004 je bil vzpostavljen okvir Europass, ki vključuje Europass življenjepis in sklop dokumentov, ki jih lahko državljani uporabijo za boljše sporočanje in predstavitev svojih kvalifikacij in kompetenc po vsej Evropi. Druga orodja za dokumentiranje učnih rezultatov so Youthpass za program Mladi v akciji in potni listi sektorskih spretnosti in kvalifikacij, ki so bili razviti v okviru evropskega sektorskega socialnega dialoga.

– Pomemben mejnik na področju potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja je bilo priporočilo o evropskem ogrodju kvalifikacij (EQF) za vseživljenjsko učenje, ki sta ga leta 2008 sprejela Evropski parlament in Svet. EQF je referenčni okvir ravni kvalifikacij, določenih na podlagi učnih rezultatov. Ta okvir je prispeval k oblikovanju procesa, v okviru katerega vse države članice določajo nacionalno ogrodje kvalifikacij in povezujejo nacionalne ravni kvalifikacij z evropskimi. S tem procesom bodo kvalifikacije postale primerljivejše in lažje razumljive za delodajalce, izobraževalne ustanove, delavce in učence.

– Leta 2009 sta Komisija in Cedefop objavila evropske smernice za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja, ki oblikovalcem politike in izvajalcem dajejo tehnične nasvete glede potrjevanja. Smernice se osredotočajo na različne vidike potrjevanja (npr. vidik posameznika ter organizacijski, nacionalni in evropski vidik). Zagotavljajo praktično orodje, ki se uporablja prostovoljno.

– Potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja poleg drugih orodij olajšujejo tudi sistemi kreditnih točk. Na področju visokošolskega izobraževanja se uporablja evropski sistem zbiranja in prenašanja kreditnih točk (ECTS), ki je bil razvit v okviru bolonjskega procesa, da bi se olajšala mobilnost med visokošolskimi ustanovami. Za poklicno izobraževanje in usposabljanje se uporablja evropski sistem kreditnih točk v poklicnem izobraževanju in usposabljanju (ECVET).

Poleg tega se v okviru programa Vseživljenjsko učenje od leta 2007 financirajo številni pilotni projekti, ki so omogočili razvoj procesov in orodij potrjevanja v specifičnih sektorjih ali okvirih, zlasti na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter izobraževanja odraslih. V nekaterih državah se za razvoj sistemov potrjevanja uporablja Evropski socialni sklad.

Kljub obstoju teh evropskih politik je napredek na področju potrjevanja po vsej Evropi neenoten, neenakomeren in počasen.

Glede na najnovejšo posodobitev Evropskega popisa o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja iz leta 2010 imajo le štiri države članice EU visoko razvite sisteme potrjevanja, v sedmih državah članicah pa se nacionalni sistemi potrjevanja za enega ali več sektorjev šele razvijajo ali pa so že dobro uveljavljeni, vendar nepopolni.

Ukrepati je treba zdaj

To pomeni, da večina držav članic EU nima vzpostavljenega celovitega sistema potrjevanja. Države z dobro razvitim sistemom imajo celovit pristop k potrjevanju v okviru sistema vseživljenjskega učenja (npr. pravno zasidranega), tj. infrastrukturo, ki podpira potrjevanje, močno sodelovanje zainteresiranih strani (zlasti socialnih partnerjev) in cenovno dostopno potrjevanje za prosilce. Nekatere države so nedavno sprejele pobude v zvezi s potrjevanjem kot del razvoja nacionalnega ogrodja kvalifikacij. V drugih državah je bil razvoj omejen, kar kaže na pomanjkanje nacionalnih strategij, pomanjkanje znanja o tem, kako izvajati potrjevanje v praksi, in v nekaterih primerih pomanjkanje zaupanja v potrjevanje s strani posameznikov in delodajalcev ter tudi kulturne in vedenjske prepreke.

Neenaka razpoložljivost nacionalnih politik in praks potrjevanja ter obstoječe razlike med državami članicami zmanjšujejo primerljivost in preglednost sistemov potrjevanja. Državljanom otežujejo združevanje učnih rezultatov, pridobljenih v različnih okvirih, na različnih ravneh in v različnih državah. Ustvarjajo ovire za nadnacionalno mobilnost učencev in delavcev prav v času, ko je ta potrebna za krepitev gospodarske rasti.

Glede na nujno potrebo po povečanju mobilnosti delavcev za zmanjšanje primanjkljaja usposobljene delovne sile ter po boljšem vrednotenju spretnosti in kompetenc, pridobljenih zunaj formalnih sistemov, je Komisija v vodilnih pobudah strategije Evropa 2020 „Program za nova znanja in spretnosti ter delovna mesta“[2] in „Mladi in mobilnost“[3] ter najnovejših pobudah o Aktu za enotni trg[4] in svežnju za zaposlovanje[5] napovedala pripravo tega predloga priporočila Sveta o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja kot prispevka na ravni EU k pospešitvi programa reform.

Ukrepanje EU na področju potrjevanja, namenjeno sodelovanju in usklajevanju med državami članicami, lahko olajša mobilnost delavcev in učencev z boljšim vzajemnim priznavanjem neformalno in priložnostno pridobljenih spretnosti. Z uvedbo okrepljenega sodelovanja in usklajevanja med državami članicami se bo izboljšala preglednost sistemov potrjevanja ter okrepilo medsebojno zaupanje držav članic v sisteme potrjevanja, vzpostavljene v posameznih državah. To lahko koristi zlasti državam članicam z nizkim zaupanjem in šibkimi tradicijami na področju potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja. Države članice brez ukrepov na ravni EU ne morejo doseči medsebojnega zaupanja tako učinkovito.

Posebno spremljanje izvajanja priporočila Sveta je vključeno v pravne vidike tega predloga. Komisija bo splošen napredek na področju potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja po državah članicah spremljala tudi v okviru splošnih strukturnih reform na področju izobraževanja in usposabljanja, ki se spremljajo v okviru evropskega semestra in odprte metode koordinacije iz strateškega okvira „Izobraževanje in usposabljanje 2020“.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UČINKA

Posvetovanje

Posvetovanje je potekalo v naslednjih oblikah:

– odprto posvetovanje v obliki spletne raziskave, izvedene med decembrom 2010 in februarjem 2011. Povabila za sodelovanje pri spletni raziskavi in predložitev dokumenta o stališču so bila poslana članom najpomembnejših skupin in drugim zainteresiranim stranem na področju izobraževanja in usposabljanja, zaposlovanja, mladine in športa[6];

– razprave na srečanjih političnih organov, zlasti svetovalne skupine evropskega ogrodja kvalifikacij (EQF);

– strokovna srečanja in dejavnosti vzajemnega učenja, ki jih organizira skupina za učne rezultate, ki deluje pod okriljem svetovalne skupine EQF;

– vzajemno učenje na področju visokošolskega izobraževanja, poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter izobraževanja odraslih.

Posvetovanja so bila izvedena s socialnimi partnerji, tako predstavniki delodajalcev kot tudi predstavniki sindikatov, v okviru njihovega članstva v svetovalni skupini EQF in sodelovanja v več dejavnostih vzajemnega učenja.

V okviru zgoraj navedene spletne raziskave je bilo prejetih 469 odgovorov na zaprta in odprta vprašanja ter 24 dokumentov o stališčih. Odgovori so bili dokaj enako uravnoteženi med posamezniki (53 %) in organizacijami (47 %).

Rezultati so pokazali pomanjkanje splošne skladnosti pristopov k potrjevanju v državah članicah in med njimi ter številne omejitve za učinkovito izvajanje potrjevanja v praksi. Odgovori so pokazali prepričljivo soglasje o tem, da je treba nujno zagotoviti vidnost spretnosti, pridobljenih z življenjskimi in delovnimi izkušnjami. Pokazali so močno podporo evropski pobudi, namenjeni krepitvi politike in prakse potrjevanja v državah članicah EU.

Evropska pobuda za potrjevanje je bila pozitivno podprta tudi v posvetovanju s svetovalno skupino EQF in različnimi dejavnostmi vzajemnega učenja.

Ocena učinka

V oceni učinka so bile primerjane tri možnosti evropskih ukrepov na področju potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja, in sicer (1) osnovni scenarij, ki predvideva obstoječe razmere in njihov pričakovani razvoj brez nadaljnjih ukrepov EU, (2) priporočilo Sveta o izvajanju potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja ter (3) vzpostavitev novega procesa, ki temelji na novi odprti metodi koordinacije, namenjeni potrjevanju, da bi se oblikovala evropska listina kakovosti za potrjevanje.

Socialni, gospodarski in drugi učinki navedenih treh možnosti so bili preučeni z vidika kakovosti na podlagi verjetnih učinkov, saj ni na voljo zanesljivih podatkov.

Možnost 2, tj. priporočilo Sveta, ki se osredotoča na izvajanje potrjevanja, se je izkazala za najučinkovitejšo in najuspešnejšo možnost, ki ustvarja najbolj pozitivne gospodarske in družbene učinke. Ta možnost je najbolj usklajena s cilji politike EU. Države članice se v okviru priporočila Sveta formalno obvežejo k ukrepanju. Gre za najmočnejši razpoložljivi instrument na področju nezavezujočega prava. Pretekle izkušnje, zlasti z evropskim ogrodjem kvalifikacij, so pokazale, da lahko omenjeno priporočilo ustvari medsebojni pritisk držav članic za sprejetje ukrepov.

V zvezi z možnostjo 1 (osnovni scenarij) je ocena učinka pokazala, da se bo obstoječe stanje na področju potrjevanja brez nadaljnjih ukrepov predvidoma spreminjalo počasi, kar pomeni, da bo razpoložljivost in uporaba potrjevanja neformalnih in priložnostnih učnih izkušenj še naprej omejena, prav tako pa se v Evropi ne bo uporabljal usklajen pristop k potrjevanju.

Možnost 3 (nova odprta metoda koordinacije – OMK) bi predvidoma prinesla izboljšave v primerjavi z osnovnim scenarijem, in sicer v zvezi z učinkovitostjo, uspešnostjo in skladnostjo učinka s širšimi cilji politike EU. Vendar bi uvedba nove odprte metode koordinacije ustvarila dodatne strukture in mehanizme poročanja, kar bi povečalo upravno breme in stroške za države članice. Poleg tega ta možnost ne bi zagotovila zadostnih jamstev glede sprejetja ukrepov potrjevanja v razumnem času, saj bi bil njen uspeh odvisen izključno od odprte metode koordinacije.

Ocena učinka je v primerjavi z drugima dvema možnostma razkrila tudi naslednje koristi priporočila Sveta, ki se osredotoča na izvajanje:

– zapolnilo bo vrzel v potrjevanju, ki obstaja v okviru razpoložljivih evropskih orodij in instrumentov, kot so EQF, Europass in sistemi kreditnih točk. Zlasti bo odpravilo pomanjkljivost evropskega ogrodja kvalifikacij, ki spodbuja potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja, vendar ne zagotavlja nadaljnjih smernic o njegovem izvajanju;

– predlaga konkretne praktične ukrepe za izvajanje potrjevanja v državah članicah;

– priporočilo Sveta kot pravni instrument izraža zavezanost držav članic določenim ukrepom, ki jih bo večinoma treba izvajati na nacionalni ravni ter prilagoditi nacionalnemu okviru;

– v razvoj sistemov potrjevanja izrecno vključuje ustrezne zainteresirane strani (zainteresirane strani na področju trga dela, mladinske/prostovoljne organizacije ter ustanove za izobraževanje in usposabljanje);

– države članice bodo še naprej sodelovale v okviru obstoječih struktur OMK, zlasti svetovalne skupine EQF, ki je enostavnejša izvedbena struktura od tiste, predvidene v možnosti 3.

– priporočilo bo nova in močnejša politična podlaga za sodelovanje na področju potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

Povzetek predlaganih ukrepov

Predlagani ukrepi vključujejo praktična priporočila za države članice, da bi do leta 2015 vsakemu državljanu zagotovile možnost potrjevanja spretnosti, pridobljenih zunaj formalnih sistemov izobraževanja in usposabljanja, ter izkoriščanje tega potrjevanja za delo in učenje po vsej Evropi. Konkretneje ti ukrepi vključujejo naslednja priporočila za države članice:

– zagotoviti, da bodo do leta 2015 vzpostavljeni nacionalni sistemi za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja, ki vsem državljanom zagotavljajo možnost potrjevanja znanj, spretnosti in kompetenc, ne glede na okvir, v katerem so bili pridobljeni. Potrjevanje je podlaga za dodeljevanje polnih ali delnih kvalifikacij brez poseganja v drugo veljavno zakonodajo Unije, zlasti Direktivo 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij;

– nacionalni sistemi potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja bi se morali osredotočati na naslednje štiri vidike potrjevanja: opredelitev učnih rezultatov, njihovo dokumentiranje in oceno na podlagi dogovorjenih standardov ter nazadnje izdajo potrdila;

– zagotoviti – na način, ki ustreza posameznemu nacionalnemu okviru – da bodo informacije o možnostih potrjevanja splošno dostopne (zlasti prikrajšanim skupinam), da bo potrjevanje cenovno dostopno za državljane, ki se želijo vključiti v postopek potrjevanja, da bo na voljo ustrezno usmerjanje in svetovanje, ki bo cenovno dostopno za državljane, ki se želijo vključiti v postopek potrjevanja, in da se bodo v okviru sistema potrjevanja vzpostavili in uporabljali pregledni mehanizmi za zagotavljanje kakovosti, tako v povezavi z oceno (metodologije in orodja, usposobljeni ocenjevalci) kot rezultati (dogovorjeni standardi);

– posameznikom zagotoviti možnost presoje spretnosti in kompetenc v treh mesecih od ugotovljene potrebe, na primer v primeru brezposelnosti ali negotove zaposlitve. V ta namen je treba spodbujati uporabo sedanjih in prihodnjih orodij Europass za lažje opredeljevanje in dokumentiranje učnih rezultatov. Okrepiti je treba povezave med dogovori o potrjevanju in sistemi kreditnih točk, kot sta evropski sistem zbiranja in prenašanja kreditnih točk (ECTS) in evropski sistem kreditnih točk v poklicnem izobraževanju in usposabljanju (ECVET);

– vključiti v razvoj mehanizmov za potrjevanje in v dokumentiranje učnih rezultatov, pridobljenih prek neformalnega in priložnostnega učenja, socialne partnerje in druge ustrezne zainteresirane strani, tj. organizacije delodajalcev, sindikate, trgovinske, industrijske in obrtne zbornice, nacionalne subjekte, udeležene v procesu priznavanja poklicnih kvalifikacij, službe za zaposlovanje, mladinske organizacije, mladinske delavce, izvajalce izobraževanja in usposabljanja ter organizacije civilne družbe;

– spodbujati partnerstva in druge pobude za lažje dokumentiranje učnih rezultatov, ki se razvijajo znotraj malih in srednjih podjetij ter drugih malih organizacij;

– zagotoviti spodbude za delodajalce, mladinske organizacije in organizacije civilne družbe, da bodo spodbujali in olajševali opredeljevanje in dokumentiranje učnih rezultatov, pridobljenih na delu ali v prostovoljnih dejavnostih;

– zagotoviti spodbude za izvajalce izobraževanja in usposabljanja, da bodo olajšali dostop do formalnega izobraževanja in usposabljanja ter odobrili odstopanja na podlagi učnih rezultatov, pridobljenih v neformalnih in priložnostnih okvirih, ter zagotoviti usklajevanje med službami za izobraževanje in usposabljanje, službami za zaposlovanje in mladinskimi službami ter med ustreznimi politikami.

Svetovalna skupina EQF bo glavni organ za nadzor ukrepov, predlaganih v tem priporočilu. Predlagani ukrepi predvidevajo tudi poročanje o nadaljnjem spremljanju ukrepov v skupnem poročilu Komisije in Sveta, objavljenem v okviru strategije Izobraževanje in usposabljanje 2020. Letno poročilo Cedefop o razvoju nacionalnih ogrodij kvalifikacij v Evropi bo ocenilo napredek pri vzpostavljanju nacionalnih sistemov za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja.

Predlagani ukrepi pozivajo Komisijo, naj: 1) redno posodablja evropske smernice za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja; 2) olajšuje učinkovito vzajemno učenje ter izmenjavo izkušenj in dobre prakse, da se državam z najmanj razvitimi sistemi potrjevanja omogoči, da uporabijo izkušnje najbolj razvitih držav; 3) v sodelovanju z državami članicami zagotavlja, da evropski programi za izobraževanje, usposabljanje in mladino ter evropski strukturni skladi podpirajo izvajanje tega priporočila in 4) v sodelovanju z državami članicami in po posvetovanju z zainteresiranimi stranmi oceni in ovrednoti izvajanje predlaganih ukrepov.

Pravna podlaga

Člena 165 in 166 Pogodbe o delovanju Evropske unije predvidevata, da Unija prispeva k razvoju kakovostnega izobraževanja in izvaja politiko poklicnega usposabljanja, tako da spodbuja sodelovanje med državami članicami ter po potrebi podpira in dopolnjuje njihove dejavnosti, pri čemer v celoti upošteva odgovornost držav članic za vsebino poučevanja ter organizacijo izobraževalnih sistemov in poklicnega usposabljanja.

Sedanja pobuda priporoča izvajanje skupnih ukrepov na ravni držav članic z določeno evropsko podporo. Predlagala bo ukrepe, ki jih bo treba izvajati na ravni EU in na ravni držav članic. Na ravni EU se bosta zagotavljala usklajevanje, zlasti z ustreznimi evropskimi instrumenti, in podpora, na primer z organizacijo vzajemnega učenja. Države članice bodo še naprej v celoti odgovorne za zasnovo, razvoj in izvajanje svojih ureditev (zakonov, predpisov, kolektivnih sporazumov) za potrjevanje neformalno in priložnostno pridobljenih učnih rezultatov. Ukrepi na obeh ravneh se dopolnjujejo, prav tako so zaščitene posebne pravice držav članic.

2012/0234 (NLE)

Predlog

PRIPOROČILO SVETA

o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 165 in 166 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Potrjevanje učnih rezultatov (znanj, spretnosti in kompetenc), pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem, tudi prek odprtih virov izobraževanja, je bistveno za zagotovitev dostopa državljanom do trga dela in vseživljenjskega učenja.

(2) V času, ko se Evropska unija spopada z resno gospodarsko krizo, ki povečuje brezposelnost, je potrjevanje vseh ustreznih znanj, spretnosti in kompetenc, ne glede na način njihove pridobitve, bolj kot kdaj koli prej pomembno za delovanje trga dela ter krepitev konkurenčnosti in gospodarske rasti.

(3) Organizacije delodajalcev, posamezni delodajalci, sindikati, industrijske, trgovinske in obrtne zbornice, nacionalni subjekti, udeleženi v procesu potrjevanja poklicnih kvalifikacij, službe za zaposlovanje, mladinske organizacije, mladinski delavci, izvajalci izobraževanja in usposabljanja ter organizacije civilne družbe so ključne zainteresirane strani pri zagotavljanju priložnosti za neformalno in priložnostno učenje in kakršnih koli poznejših procesih potrjevanja.

(4) Strategija Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast iz leta 2010[7] poziva k razvoju spretnosti in kompetenc za doseganje gospodarske rasti in zaposlovanja; njeni vodilni pobudi[8] poudarjata potrebo po bolj prilagodljivih učnih poteh, ki lahko olajšajo prehode med obdobji dela in učenja, hkrati pa bi morale omogočati tudi potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja.

(5) V Sklepih Sveta z dne 12. maja 2009 o strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju (ET 2020)[9] je poudarjeno, da mora biti vseživljenjsko učenje zasnovano tako, da zajema učenje v vseh okvirih, tj. formalnih, neformalnih ali priložnostnih.

(6) „Strategija EU za mlade – vlaganje v mlade in krepitev njihove vloge in položaja – Prenovljena odprta metoda koordinacije za obravnavo izzivov in priložnosti za mlade“ iz leta 2009[10] poziva k boljšemu priznavanju spretnosti, pridobljenih v okviru neformalnega izobraževanja za mlade; poudarila je potrebo po tem, da se v celoti izkoristijo številna orodja za potrjevanje spretnosti in priznavanje kvalifikacij, oblikovana na ravni EU. Potrjena je bila z Resolucijo Sveta z dne 27. novembra 2009 o prenovljenem okviru za evropsko sodelovanje na področju mladine (2010–2018)[11].

(7) V sporočilu iz Bruggeja iz decembra 2010[12] so evropski ministri za poklicno izobraževanje in usposabljanje, evropski socialni partnerji in Evropska komisija izjavili, da morajo sodelujoče države najpozneje leta 2015 začeti razvijati nacionalne postopke za priznavanje in potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja, ustrezno podprte z nacionalnimi ogrodji kvalifikacij.

(8) Svet je v svojih sklepih o posodobitvi visokega šolstva z dne 28. in 29. novembra 2011 države članice pozval, naj razvijejo jasne poti za napredovanje od poklicnega in drugih vrst izobraževanja do visokošolskega izobraževanja ter mehanizme za priznavanje predhodnega učenja in izkušenj, pridobljenih zunaj formalnega izobraževanja in usposabljanja, zlasti z reševanjem izzivov, ki se nanašajo na izvajanje in uporabo nacionalnih ogrodij kvalifikacij, povezanih z evropskim ogrodjem kvalifikacij[13].

(9) Resolucija Sveta z dne 20. decembra 2011 o prenovljenem evropskem programu za izobraževanje odraslih je kot eno od prednostnih področij za obdobje 2012–2014 določila vzpostavitev brezhibno delujočih sistemov za vrednotenje neformalnega in priložnostnega učenja ter spodbujanje njihove uporabe med odraslimi vseh starosti in stopenj kvalifikacije, pa tudi v podjetjih in drugih organizacijah[14].

(10) Komisija je v Aktu za enotni trg[15] poudarila, da bo okrepljena mobilnost kvalificirane delovne sile povečala konkurenčnost evropskega gospodarstva, v svežnju za zaposlovanje z dne 17. aprila 2012[16] pa, da je treba izboljšati sodelovanje med svetom dela in svetom izobraževanja.

(11) Resolucija Sveta o spodbujanju okrepljenega evropskega sodelovanja v poklicnem izobraževanju in usposabljanju z dne 12. novembra 2002[17] in Kopenhagenska deklaracija z dne 30. novembra 2002[18] sta zahtevali razvoj niza skupnih načel glede potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja.

(12) Svet je v svojih sklepih z dne 18. maja 2004 sprejel skupna evropska načela o priznavanju neformalnega in priložnostnega učenja[19].

(13) Od leta 2004 se redno objavlja Evropski popis o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja, ki vsebuje najnovejše informacije o sedanjih praksah potrjevanja v evropskih državah[20], leta 2009 pa so bile objavljene evropske smernice za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja[21].

(14) Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o uvedbi evropskega ogrodja kvalifikacij za vseživljenjsko učenje[22] navaja, da bi morala biti vsaka raven kvalifikacij dosegljiva prek formalnega, neformalnega in priložnostnega učenja; prav tako poziva države članice, naj svoje nacionalne ravni kvalifikacij povežejo z evropskim ogrodjem kvalifikacij in, kjer je to primerno, razvijejo nacionalna ogrodja kvalifikacij, ki bodo spodbujala potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja.

(15) Z odločbo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004[23] je bil vzpostavljen Europass, tj. evropska mapa, ki jo lahko državljani uporabijo za boljše sporočanje, evidentiranje in predstavitev svojih kompetenc in kvalifikacij po vsej Evropi.

(16) Evropski sistem zbiranja in prenašanja kreditnih točk (ECTS), vzpostavljen v okviru bolonjskega procesa, omogoča dodeljevanje kreditnih točk za formalno učenje na podlagi učnih rezultatov in delovne obremenitve študentov ter hkrati visokošolskim ustanovam olajšuje, da na podlagi učnih rezultatov dodeljujejo kreditne točke za neformalne in priložnostne učne izkušnje.

(17) Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 je vzpostavilo evropski sistem kreditnih točk v poklicnem izobraževanju in usposabljanju (ECVET)[24], ki ga je treba uporabljati za prenašanje, priznavanje in zbiranje učnih rezultatov posameznikov, doseženih v okviru formalnega ter, kjer je primerno, neformalnega ali priložnostnega učenja.

(18) Posvetovanja v obliki spletne raziskave[25], razprave v ustreznih političnih organih ter številne dejavnosti vzajemnega učenja v sodelovanju s socialnimi partnerji so pokazali prepričljivo soglasje o tem, da je treba zagotoviti vidnost spretnosti, pridobljenih z življenjskimi in delovnimi izkušnjami, ter široko podporo evropski pobudi, namenjeni krepitvi politike in prakse potrjevanja v državah članicah EU –

SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

1. Da bi države članice vsem državljanom[26] zagotovile možnost, da dokažejo zunaj šole pridobljeno znanje in ga uporabijo na poklicni poti in pri nadaljnjem učenju, bi morale:

(1) zagotoviti, da bo do leta 2015 vzpostavljen nacionalni sistem potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja[27], ki bo državljanom omogočal:

i) potrjevanje spretnosti, znanj in kompetenc, pridobljenih prek neformalnega in priložnostnega učenja, tudi prek odprtih virov izobraževanja, in

ii) pridobitev polne ali delne kvalifikacije na podlagi potrjenih neformalnih in priložnostnih učnih izkušenj brez poseganja v drugo veljavno zakonodajo Unije, zlasti Direktivo 2005/36/ES[28] o priznavanju poklicnih kvalifikacij;

(2) zagotoviti, da nacionalni sistem potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja vključuje naslednje elemente:

– podporo državljanom pri opredeljevanju učnih rezultatov, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem;

– pomoč državljanom pri dokumentiranju učnih rezultatov, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem;

– oceno učnih rezultatov posameznika, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem;

– certifikacijo rezultatov ocene učnih rezultatov, pridobljenih z neformalnim in priložnostnim učenjem, v obliki kvalifikacije, kreditnih točk, ki so podlaga za kvalifikacijo, ali na drug ustrezen način.

Zagotoviti je treba, da lahko vsak državljan izkoristi katero koli od zgoraj navedenih možnosti, ločeno ali v kombinaciji, glede na svoje potrebe.

(3) zagotoviti, da nacionalni sistemi potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja upoštevajo nacionalne, regionalne in/ali lokalne ter sektorske potrebe in spoštujejo naslednja načela:

– sistem potrjevanja je skladen in sestavni del nacionalnega ogrodja kvalifikacij, razvitega v skladu z evropskim ogrodjem kvalifikacij;

– informacije o možnostih potrjevanja so splošno dostopne posameznikom in organizacijam;

– sistem potrjevanja je zlasti usmerjen v prikrajšane skupine, vključno z državljani, ki jih ogroža brezposelnost ali negotova zaposlitev, saj lahko poveča njihovo udeležbo v vseživljenjskem učenju in jim olajša dostop do trga dela;

– posamezniki imajo v primeru brezposelnosti ali negotove zaposlitve možnost izvedbe presoje spretnosti in kompetenc v treh mesecih od ugotovljene potrebe;

– potrjevanje je cenovno dostopno za državljane, ki se želijo vključiti v postopek potrjevanja;

– posameznikom, ki se želijo vključiti v postopek potrjevanja, je na voljo ustrezno in cenovno dostopno usmerjanje in svetovanje;

– vzpostavljeni so pregledni ukrepi za zagotavljanje kakovosti, ki podpirajo zanesljive, veljavne in verodostojne metodologije in orodja za ocenjevanje;

– zagotovljen je razvoj strokovne usposobljenosti osebja, vključenega v proces potrjevanja, v vseh zadevnih sektorjih;

– kvalifikacije, pridobljene s potrjevanjem neformalnih in priložnostnih učnih izkušenj, upoštevajo dogovorjene standarde, ki so enaki ali enakovredni standardom za kvalifikacije, pridobljene s formalnimi izobraževalnimi programi;

– spodbuja se uporaba obstoječih in prihodnjih orodij okvira Europass za lažje dokumentiranje učnih rezultatov;

– med sistemi za potrjevanje in sistemi kreditnih točk, ki se uporabljajo v sistemu formalnega izobraževanja in usposabljanja, kot sta ECTS in ECVET, so vzpostavljene sinergije;

(4) zagotoviti udeležbo ustreznih zainteresiranih strani, kot so delodajalci, sindikati, industrijske, trgovinske in obrtne zbornice, nacionalni subjekti, udeleženi v procesu priznavanja poklicnih kvalifikacij, službe za zaposlovanje, mladinske organizacije, mladinski delavci, izvajalci izobraževanja in usposabljanja ter organizacije civilne družbe, pri razvoju in izvajanju elementov in mehanizmov iz točk 2 in 3, ter zagotoviti spodbude:

– za delodajalce, mladinske organizacije in organizacije civilne družbe, da bi spodbudili in olajšali opredeljevanje in dokumentiranje učnih rezultatov, pridobljenih pri delu ali v prostovoljnih dejavnostih, z uporabo ustreznih orodij (zlasti orodij, razvitih v okviru Europass);

– za izvajalce izobraževanja in usposabljanja, da bi olajšali dostop do formalnega izobraževanja in usposabljanja na podlagi učnih rezultatov, pridobljenih v neformalnih in priložnostnih okvirih, in, kjer je primerno, odobrili odstopanja in/ali kreditne točke za ustrezne učne rezultate, pridobljene v neformalnih in priložnostnih okvirih;

(5) zagotoviti usklajevanje med službami za izobraževanje in usposabljanje, službami za zaposlovanje in mladinskimi službami ter med ustreznimi politikami.

2. Države članice in Komisija bi morale sprejeti naslednje ukrepe:

(1) zagotoviti nadaljnje spremljanje tega priporočila s strani svetovalne skupine EQF[29] in sodelovanje ustreznih mladinskih organizacij in predstavnikov prostovoljnega sektorja pri poznejših dejavnostih svetovalne skupine EQF;

(2) poročati o napredku po sprejetju tega priporočila v naslednjem skupnem poročilu Komisije in Sveta, ki bo objavljeno leta 2015 v okviru strategije Izobraževanje in usposabljanje 2020, in v poznejših skupnih poročilih;

(3) podpirati izvajanje tega priporočila z uporabo strokovnega znanja agencij Unije, zlasti centra Cedefop, s poročanjem o vzpostavitvi nacionalnega sistema potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja v letnem poročilu o razvoju nacionalnih ogrodij kvalifikacij in podpiranjem Komisije pri rednem posodabljanju Evropskega popisa o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja.

3. Komisija bi morala:

(1) podpirati države članice in zainteresirane strani z:

– olajševanjem učinkovitega vzajemnega učenja ter izmenjave izkušenj in dobrih praks;

– rednim posodabljanjem evropskih smernic za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja, ki so povzete v Prilogi II;

(2) v okviru Europass nadalje razvijati instrumente, ki olajšujejo preglednost in priznavanje potrjenih učnih rezultatov, pridobljenih z neformalnimi in priložnostnimi učnimi izkušnjami, po vsej Uniji;

(3) v sodelovanju z državami članicami zagotoviti, da programa Vseživljenjsko učenje in Mladi v akciji, prihodnji evropski program za izobraževanje, usposabljanje, mladino in šport ter evropski strukturni skladi podpirajo izvajanje tega priporočila;

(4) oceniti in ovrednotiti, v sodelovanju z državami članicami in po posvetovanju z zadevnimi zainteresiranimi strani, ukrepe, sprejete na podlagi tega priporočila, in do 31. julija 2017 poročati Svetu o pridobljenih izkušnjah in posledicah za prihodnost, po potrebi pa tudi o morebitnem pregledu in reviziji tega priporočila.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

PRILOGA I OPREDELITEV POJMOV

V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(a) Formalno učenje se izvaja v organiziranem in strukturiranem okolju, posebej namenjenem učenju, in praviloma pripelje do dodelitve kvalifikacije, običajno v obliki spričevala ali diplome. To vključuje sisteme splošnega izobraževanja, začetno poklicno usposabljanje in visokošolsko izobraževanje.

(b) Neformalno učenje je učenje, ki se izvaja prek načrtovanih dejavnosti (v smislu učnih ciljev, časa učenja), pri katerih je zagotovljena določena oblika učne podpore (npr. odnosi med študenti in profesorji). Vključuje lahko programe za pridobitev delovnih spretnosti, opismenjevanje odraslih in pridobitev osnovne izobrazbe za osebe, ki so predčasno opustile šolanje. Zelo običajni primeri neformalnega učenja vključujejo usposabljanje na delovnem mestu, s katerim podjetja posodabljajo in izboljšujejo spretnosti delavcev, kot so spretnosti za uporabo informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT), strukturirano spletno učenje (npr. z uporabo odprtih virov izobraževanja) in tečaje, ki jih organizacije civilne družbe organizirajo za svoje člane, ciljno skupino ali splošno javnost.

(c) Priložnostno učenje je učenje iz vsakodnevnih dejavnosti, povezanih z delom, družino ali prostim časom. To učenje ni organizirano ali strukturirano v smislu ciljev, časa učenja ali učne podpore. Priložnostno učenje je lahko z vidika učenca nenamerno. Primer učnih rezultatov, pridobljenih s priložnostnim učenjem, so spretnosti, pridobljene z življenjskimi in delovnimi izkušnjami. Na primer sposobnost vodenja projektov ali spretnosti IKT, pridobljene na delovnem mestu; znanje jezikov in medkulturne spretnosti, pridobljeni v času bivanja v drugi državi; spretnosti IKT, pridobljene zunaj delovnega mesta, ter spretnosti, pridobljene s prostovoljstvom, kulturnimi dejavnostmi, športom, mladinskim delom in domačimi dejavnostmi (npr. skrb za otroka).

(d) Kvalifikacija pomeni uradni rezultat procesa ocenjevanja in potrjevanja, ki se pridobi, kadar pristojni organ določi, da je posameznik dosegel učne rezultate glede na dane standarde.

(e) Učni rezultati pomenijo trditve o tem, kaj udeleženec zna, razume in je sposoben opraviti ob zaključku učnega procesa; opredeljeni so v smislu znanja, spretnosti in kompetenc.

(f) Nacionalno ogrodje kvalifikacij je skladen in celovit opis ravni kvalifikacij na podlagi učnih rezultatov.

(g) Potrjevanje je proces, v katerem pooblaščeni organ potrdi, da je posameznik pridobil učne rezultate, izmerjene po ustreznem standardu. Vključuje štiri faze: (1) opredelitev posebnih izkušenj posameznika z dialogom, (2) dokumentiranje – da se zagotovi vidnost izkušenj posameznika – (3) formalno oceno teh izkušenj in (4) priznanje, ki vodi v izdajo certifikata, na primer za delno ali polno kvalifikacijo.

PRILOGA II Povzetek smernic za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja

Učinkovita praksa: evropski vidik

Praksa potrjevanja priložnostnega in neformalnega učenja bi morala biti združljiva z glavnimi elementi v evropskih načelih za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja iz leta 2004, evropskimi načeli za zagotavljanje kakovosti izobraževanja in usposabljanja ter priporočilom za evropski referenčni okvir za zagotavljanje kakovosti poklicnega izobraževanja in usposabljanja.

Evropsko sodelovanje na področju potrjevanja bi bilo treba dodatno razviti, zlasti z rednim posodabljanjem in izboljševanjem teh smernic ter Evropskega popisa o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja.

Orodja in okviri na evropski ravni (evropsko ogrodje kvalifikacij, Europass, evropski sistem kreditnih točk itd.) bi se lahko uporabljali za spodbujanje potrjevanja ter izboljšanje primerljivosti in preglednosti rezultatov procesov potrjevanja, s čimer bi vzpostavili zaupanje prek nacionalnih meja.

Učinkovita praksa: nacionalni vidik

Potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja bi bilo treba obravnavati kot sestavni del nacionalnega sistema kvalifikacij.

Formativni pristop k oceni je pomemben, saj opozarja na „identifikacijo“ znanj, spretnosti in širših kompetenc, ki so bistveni del vseživljenjskega učenja.

Sumativno potrjevanje mora biti jasno in nedvoumno povezano s standardi, ki se uporabljajo v nacionalnem sistemu (ali ogrodju) kvalifikacij.

Upravičenost do potrjevanja bi lahko bila možna, kadar se neformalno in priložnostno učenje štejeta za običajno pot do kvalifikacije, vzporedno s formalnim izobraževanjem in usposabljanjem.

Razvoj nacionalnih ogrodij kvalifikacij bi bil lahko priložnost za sistematično vključevanje potrjevanja v sisteme kvalifikacij.

Uvedba potrjevanja kot sestavnega dela nacionalnega ogrodja kvalifikacij bi bila lahko povezana s potrebo po izboljšanju dostopa do kvalifikacij ter njihove nadgradnje in prenosa.

Trajnostnost in skladnost nacionalnih sistemov potrjevanja bi bilo treba podpirati z redno analizo stroškov in koristi.

Učinkovita praksa: organizacijski vidik

Formalno izobraževanje, podjetja, izvajalci izobraževanja odraslih in prostovoljne organizacije so ključne zainteresirane strani pri zagotavljanju priložnosti za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja.

Potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja je izziv za formalno izobraževanje v smislu palete učnih poti, ki jih je mogoče priznati, ter načina vključitve tega procesa v formalni izobraževalni program in njegovo ocenjevanje.

Vzpostavitev sistemov za dokumentiranje spretnosti, znanj in kompetenc delavcev prinaša podjetjem veliko koristi. Podjetja morajo uravnotežiti svoje legitimne interese kot delodajalci z legitimnimi interesi posameznih delavcev.

Sektor izobraževanja odraslih pomembno prispeva k neformalnemu in priložnostnemu učenju, zato bi bilo treba podpirati njegov nadaljnji razvoj s sistematičnim razvojem formativnega in sumativnega potrjevanja.

Tretji (ali prostovoljni) sektor zagotavlja širok razpon posameznikom prilagojenih priložnosti za učenje, ki so zelo cenjene v drugih okvirih. Potrjevanje bi bilo treba uporabiti za zagotavljanje vidnosti in povečanje vrednosti rezultatov tovrstnega učenja ter olajšanje njihovega prenosa v druge okvire.

Naloge različnih organov, udeleženih v procesu potrjevanja, zahtevajo usklajevanje prek institucionalnega okvira.

Institucionalna pot do potrjevanja in izdajanja potrdil ne sme privesti do potrdil, ki imajo različen status glede na pot, po kateri so bila pridobljena.

Učinkovita praksa: posameznik

V središču procesa potrjevanja je posameznik. Dejavnosti drugih agencij, udeleženih v procesu potrjevanja, bi bilo treba obravnavati glede na njihov vpliv na posameznika.

Vsak bi moral imeti dostop do potrjevanja, pri čemer je zlasti pomemben poudarek na motivaciji za vključitev v proces.

Večstopenjski proces potrjevanja zagotavlja posameznikom veliko priložnosti za odločanje o prihodnji usmeritvi potrjevanja. Sprejemanje odločitev bi moralo biti podprto z informacijami, nasveti in usmerjanjem.

Učinkovita praksa: struktura procesa potrjevanja

Za vrednotenje obstoječih postopkov potrjevanja in podpiranje razvoja novih postopkov potrjevanja se lahko uporabijo trije procesi, in sicer usmerjanje, ocenjevanje in zunanja revizija.

Učinkovita praksa: metode

Metode potrjevanja neformalnega in priložnostnega učenja so v osnovi enaka orodja, kot se uporabljajo za ocenjevanje formalnega učenja.

Ta orodja je treba za namen potrjevanja prilagoditi, kombinirati in uporabiti tako, da odražajo specifičnost in nestandardiziran značaj neformalnega in priložnostnega učenja.

Orodja za ocenjevanje učenja morajo ustrezati namenu.

Učinkovita praksa: izvajalci potrjevanja

Učinkovito izvajanje procesov potrjevanja je odvisno zlasti od strokovnega prispevka svetovalcev, ocenjevalcev in upravljavcev procesa potrjevanja. Pri tem sta priprava in stalno usposabljanje tega osebja bistvenega pomena.

Mrežno povezovanje, ki omogoča izmenjavo izkušenj in celovito delovanje izkustvenih skupnosti, bi moralo biti del razvojnega programa za izvajalce.

Vzajemno delovanje izvajalcev v danem procesu potrjevanja bo verjetno prispevalo k učinkovitejšim in uspešnejšim praksam, ki podpirajo posameznike pri potrjevanju.

[1] To vključuje državljane EU in vse državljane tretjih držav, ki zakonito prebivajo v Evropski uniji.

[2] COM(2010) 682 final.

[3] COM(2010) 477 final.

[4] COM(2011) 206 final.

[5] COM(2012) 173 final.

[6] Stalna predstavništva pri EU, Odbor za izobraževanje, svetovalna skupina evropskega ogrodja kvalifikacij, skupina za priznavanje učnih rezultatov, forum zainteresiranih strani o vseživljenjskem učenju, Svetovalni odbor za poklicno izobraževanje in usposabljanje, skupina uporabnikov evropskega sistema kreditnih točk za poklicno izobraževanje in usposabljanje, delovna skupina za izobraževanje odraslih, delovna skupina za posodobitev visokošolskega izobraževanja, skupina za spremljanje bolonjskega procesa, centra Europass in Euroguidance, Evropska mreža za razvoj politik vseživljenjske orientacije, svetovalni odbor Youthpass, omrežje nacionalnih informacijskih centrov za akademsko priznavanje diplom, omrežje za priznavanje predhodnega učenja v visokem šolstvu in strokovna skupina za mobilnost mladih prostovoljcev.

[7] COM(2010) 2020 final.

[8] Mladi in mobilnost, COM(2010) 477 final, Program za nova znanja in spretnosti ter delovna mesta, COM(2010) 682 final.

[9] UL C 119, 28.5.2009, str. 2.

[10] COM(2009) 200 final.

[11] UL C 311, 19.12.2009, str. 1.

[12] http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc/vocational/bruges_sl.pdf.

[13] UL C 372, 20.12.2011, str. 36.

[14] UL C 372, 20.12.2011, str. 1.

[15] COM(2011) 206 final.

[16] COM (2012) 173 final.

[17] UL C 13, 18.1.2003.

[18] Deklaracija evropskih ministrov za poklicno izobraževanje in usposabljanje ter Evropske komisije z zasedanja v Københavnu 29. in 30. novembra 2002 o izboljšanem evropskem sodelovanju na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja, http://ec.europa.eu/education/pdf/doc125_en.pdf.

[19] http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc/informal/validation2004_en.pdf.

[20] http://www.cedefop.europa.eu/EN/about-cedefop/projects/validation-of-non-formal-and-informal-learning/index.aspx.

[21] Cedefop, 2009, http://www.cedefop.europa.eu/EN/Files/4054_en.pdf.

[22] UL C 111, 6.5.2008, str. 1.

[23] UL L 390, 31.12.2004, str. 6.

[24] UL C 155, 8.7.2009, str. 11.

[25] http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/consult/vnfil/report_en.pdf.

[26] Državljanom EU in državljanom tretjih držav, ki zakonito prebivajo v Uniji.

[27] Izrazi so opredeljeni v Prilogi I.

[28] UL L 255, 30.9.2005, str. 22.

[29] Vzpostavljene s priporočilom Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o uvedbi evropskega ogrodja kvalifikacij za vseživljenjsko učenje, UL C 111, 6.5.2012, str 1.