EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 23.11.2022 COM(2021) 803 final/2 2021/0425(COD) CORRIGENDUM



This document corrects document COM (2021) 803 final of 15.12.21



Concerns all language versions.



The text shall read as follows: Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o skupnih pravilih notranjega trga obnovljivih plinov, zemeljskega plina in vodika (prenovitev) {SEC(2021) 431}

{SWD(2021) 455}

{SWD(2021) 456}

{SWD(2021) 457}

{SWD(2021) 458}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji 1.1 Uvod Evropska unija si je zastavila ambiciozen cilj, da bo do leta 2050 postala prva podnebno nevtralna celina. Da bi to dosegla, so se države članice in Evropski parlament v evropskih podnebnih pravilih dogovorili, da bodo do leta 2030 emisije toplogrednih plinov zmanjšali za vsaj 55 %. Da bi dosegli te cilje in hkrati prispevali h konkurenčnosti, gospodarski rasti in ustvarjanju delovnih mest, je potrebna sistemska sprememba energetskega sistema: zmanjšati moramo uporabo fosilnih goriv, tudi fosilnega plina, in uporabljati več obnovljivih virov energije. Zato moramo danes zasnovati ambiciozen prehod plinskega sektorja na nizkoogljične pline in pline iz obnovljivih virov. Fosilni plin predstavlja približno 95 % plinastih goriv, ki se danes porabijo v EU. Plinasta goriva danes predstavljajo okrog 22 % celotne porabe energije v EU, vključno s približno 20 % proizvodnje električne energije v EU in 39 % proizvodnje toplote. V skladu z ustreznimi scenariji, uporabljenimi v oceni učinka načrta za podnebne cilje, bi delež plinastih goriv v skupni porabi energije v EU leta 2050 znašal približno 20 %. Plinasta goriva bodo imela pomembno vlogo v mešanici energetskih virov do leta 2050, kar bo zahtevalo razogljičenje plinskega sektorja s pomočjo zasnove konkurenčnih trgov razogljičenega plina, ki bo usmerjena v prihodnost. Čeprav le malo prispevajo k sedanji mešanici energetskih virov v EU, bi bioplin, biometan, obnovljivi in nizkoogljični vodik ter sintetični metan (ki vsi spadajo med obnovljive in nizkoogljične pline) predstavljali približno 2/3 plinastih goriv v mešanici energetskih virov za leto 2050, preostanek pa bi predstavljal fosilni plin s CCS/U (zajem, shranjevanje in uporaba ogljika). Tudi ta pobuda je del svežnja „Pripravljeni na 55“. Zajema zasnovo trga plinov, vključno z vodikom. Odpravila bo obstoječe regulativne ovire in ustvarila pogoje, v katerih bo to potekalo na stroškovno učinkovit način. To je pomemben del prehoda na integriran energetski sistem, ki na najmanjšo možno mero zmanjšuje stroške prehoda na podnebno nevtralnost, zlasti za odjemalce, in odpira nove priložnosti za zmanjšanje njihovih računov za energijo in dejavno udeležbo na trgu. Vodik naj bi se uporabljal predvsem na področjih, kjer elektrifikacija ni mogoča, vključno z današnjo energetsko intenzivno industrijo (npr. rafinerije, proizvodnja gnojil in jekla) ter nekaterimi sektorji prevoza s težkimi vozili (pomorski promet, letalstvo, težka vozila za prevoz na dolge razdalje). Za sprostitev celotnega potenciala vodika pri različnih vrstah končne rabe je treba razviti posebno infrastrukturo za vodik. Cilj spodbujanja obnovljivih in nizkoogljičnih plinov je razogljičenje teh sektorjev, povečanje prožnosti elektroenergetskega sistema s tehnologijami „power-to-x“, krepitev zanesljivosti oskrbe z zmanjšanjem odvisnosti od uvoza zemeljskega plina ter omogočanje shranjevanja (in proizvodnje) električne energije. S tem se omogoča povezovanje različnih gospodarskih sektorjev v povezavi z drugimi oblikami shranjevanja in prožnosti, kot so baterije in prilagajanje odjema. To bo tudi v podporo lastni proizvodnji in pametni uporabi distribuirane oskrbe z energijo ter bo prispevalo k večji krepitvi moči odjemalcev. Odjemalci potrebujejo tudi jasne in lahko dostopne informacije, ki jim bodo pomagale spremeniti vzorce porabe energije in preiti na obnovljive in nizkoogljične rešitve, podobno kot na trgu električne energije. Medtem ko si prizadevamo za čim večji delež vodika iz obnovljivih virov od leta 2030 naprej, so lahko kratkoročno in srednjeročno pomembne druge oblike nizkoogljičnih plinov, zlasti nizkoogljičnega vodika, predvsem za hitro zmanjšanje emisij iz obstoječe proizvodnje vodika ter podporo vzporednemu in prihodnjemu uvajanju obnovljivega vodika. V skladu s strategijo EU za vodik bi morala proizvodnja vodika iz obnovljivih virov v EU do leta 2024 doseči 1 milijon ton, do leta 2030 pa 10 milijonov ton. Od takrat bi bilo treba vodik iz obnovljivih virov uporabljati v velikem obsegu in z njim nadomestiti nizkoogljični vodik. Za učinkovit in trajnosten razvoj obnovljivih in nizkoogljičnih plinov ter trga vodika je treba prilagoditi tržni okvir, in sicer zato, ker se obnovljivi in nizkoogljični plini danes soočajo z regulativnimi ovirami za dostop do trga in omrežja, zaradi katerih so v slabšem položaju v primerjavi z zemeljskim plinom. Poleg tega so za vzpostavitev trga razogljičenega plina in prispevek k energetskemu prehodu potrebni bistveno večji deleži obnovljivih virov energije v integriranem energetskem sistemu z dejavno udeležbo odjemalcev na konkurenčnih trgih. To bi moralo odjemalcem omogočiti, da izkoristijo dostopne cene, dobre standarde storitev in učinkovito izbiro ponudb, ki odražajo tehnološki razvoj. Uvajanje različnih vrst obnovljivih in nizkoogljičnih plinov se bo verjetno pojavilo vzporedno in se bo po pričakovanjih razvijalo različno hitro po vsej EU: ·infrastruktura, ki temelji na vodiku, bo postopoma dopolnjevala omrežje za zemeljski plin; ·infrastruktura za plin, v kateri bodo fosilni plin postopoma nadomestili drugi viri metana. Poleg tega nas dogodki v zvezi z naraščajočimi cenami energije opozarjajo, da je odpornost evropskega energetskega sistema vse pomembnejša, saj energetski sistem EU vključuje več decentralizirane energije iz obnovljivih virov, fosilna goriva pa se postopoma opuščajo. Ureditev zanesljivosti oskrbe in pripravljenosti na tveganja v plinskem sektorju mora biti primerna za prehod na čisto energijo. V sporočilu Komisije „Spopadanje z naraščajočimi cenami energije (nabor orodij za ukrepanje in podporo)“ je poudarjen medsebojni vpliv zanesljivosti oskrbe, optimalne uporabe skladiščnih zmogljivosti in nihanj cen energije. 1.2 Cilji predloga Namen te pobude je olajšati prodor obnovljivih in nizkoogljičnih plinov v energetski sistem, kar bo omogočilo prehod z zemeljskega plina, tako da bodo ti novi plini odigrali svojo potrebno vlogo pri doseganju cilja podnebne nevtralnosti EU do leta 2050. V nadaljevanju so navedena področja, ki so obravnavana v tem okviru. Nizka stopnja vključenosti odjemalcev in zaščite na maloprodajnem trgu okolju prijaznega plina. Da bi novi plini lahko v celoti odigrali svojo vlogo pri energetskem prehodu, bi morala pravila maloprodajnega trga odjemalcem omogočiti, da se odločijo za obnovljive vire energije in nizkoogljične možnosti. Vendar zdaj ni tako. Prav tako ni skupne terminologije in sistema certificiranja EU za goriva in pline z nizkimi emisijami ogljika. Poleg tega je na maloprodajnih trgih plina opaziti koncentracijo trga ter nizke stopnje vstopanja na trg in inovacij. To odjemalcem preprečuje, da bi imeli koristi od konkurence, tako da bi sprejemali nizkoogljične odločitve. Da bi odjemalci lahko sprejemali trajnostne energetske odločitve, potrebujejo dovolj informacij o svoji porabi energije in njenem izvoru ter učinkovita orodja za sodelovanje na trgu. Poleg tega bi morale države članice sprejeti potrebne ukrepe za zaščito ranljivih in energijsko revnih odjemalcev. Trg razogljičenega plina bi se smel razvijati le tako, da ga bodo lahko ti odjemalci v celoti izkoristili. Infrastruktura za vodik in trg vodika. V sedanjem regulativnem okviru za nosilce plinaste energije ni rešeno vprašanje uvedbe vodika kot neodvisnega nosilca energije po posebnih vodikovih omrežjih. Na ravni EU ni pravil o naložbah v omrežja na podlagi tarif ali o lastništvu in obratovanju posebnih vodikovih omrežij. Poleg tega ni usklajenih pravil o kakovosti (čistega) vodika. Zato obstajajo ovire za razvoj stroškovno učinkovite čezmejne infrastrukture za vodik in konkurenčnega trga vodika, kar je predpogoj za uvajanje proizvodnje in porabe vodika. Namen tega predloga je odpraviti te pomanjkljivosti. V njem je tudi predlog za sistem terminologije in certificiranja nizkoogljičnega vodika in nizkoogljičnih goriv.

Obnovljivi in nizkoogljični plini v obstoječi plinski infrastrukturi in trgih ter energetska varnost. Obnovljivi in nizkoogljični plini danes predstavljajo majhen delež v mešanici virov energije EU. Ključni predpogoj za sprostitev njihovega potenciala je dostop do veleprodajnega trga plina, tj. virtualnih trgovalnih točk. Z odpravo stroškov čezmejnega trgovanja s temi plini in lažjim povezovanjem proizvodnih obratov se bo izboljšala tudi gospodarska upravičenost. Razlike v parametrih kakovosti plina in količini vodika, primešanega sistemu zemeljskega plina, lahko vplivajo na zasnovo plinske infrastrukture, vrste končne rabe in čezmejno interoperabilnost sistemov, kar lahko povzroči razdrobljenost notranjega trga. Toda sedanja pravila za kakovost plina niso primerna za soočanje s prihodnjim razvojem. Kar zadeva UZP, bi lahko odprava preostalih ovir v zvezi z dostopom do terminalov za UZP odprla pot za uvoz obnovljivih in nizkoogljičnih plinov iz tujine in tako pomagala pri razogljičenju trga plina v EU. Nazadnje, za ohranitev in krepitev odpornosti v prehodu so potrebne ustrezne ureditve zanesljivosti oskrbe. Načrtovanje omrežja Kot je navedeno v strategiji Komisije za povezovanje energetskega sistema, je usklajeno načrtovanje in obratovanje celotnega energetskega sistema EU z različnimi nosilci energije, infrastrukturo in sektorji porabe predpogoj za doseganje podnebnih ciljev do leta 2050. Sedanje sheme in prakse za načrtovanje omrežij so pomanjkljive, saj obstajajo neskladja med desetletnim načrtom za razvoj omrežja na ravni EU in nacionalnimi načrti za razvoj omrežja. Boljša povezava med desetletnim načrtom za razvoj omrežja in nacionalnimi načrti za razvoj omrežja bi omogočila nadnacionalno izmenjavo informacij o uporabi prenosnih sistemov. Zanesljivost oskrbe in skladiščenje. Evropski svet je v odziv na znatno zvišanje cen energije na ravni EU jeseni 2021 pozval Komisijo, da hitro razmisli o srednje- in dolgoročnih ukrepih za večjo odpornost energetskega sistema EU, vključno z ukrepi za večjo zanesljivost oskrbe. Kot prispevek k pravočasnemu odzivu na to krizo in morebitno novo krizo na ravni Unije ta predlog vključuje posebne ukrepe za izboljšanje sodelovanja in odpornosti, zlasti za zagotovitev učinkovitejše in bolj usklajene uporabe sistemov skladiščenja in ureditve operativne solidarnosti. Ukrepi so namenjeni pravočasni krepitvi odpornosti energetskega sistema EU na prihodnje pretrese. Zajemajo ukrepe iz te uredbe in Uredbe (EU) 2017/1938 o zanesljivosti oskrbe s plinom. Da bi zagotovili usklajen odziv, so ukrepi za zanesljivost oskrbe sestavni del tega zakonodajnega predloga in niso predlagani kot ločen zakonodajni predlog. Kot je navedeno v sporočilu o cenah energije z dne 13. oktobra 2021 z naslovom „Spopadanje z naraščajočimi cenami energije: nabor orodij za ukrepanje in podporo“, je usklajevanje zanesljivosti oskrbe ključnega pomena za odpornost na prihodnje pretrese. Predlagani ukrepi od držav članic zahtevajo, da izrecno vključijo skladiščenje v svoje ocene tveganja glede zanesljivosti oskrbe na nacionalni in regionalni ravni, vključno s tveganji v zvezi z nadzorom skladiščenja s strani subjektov iz tretjih držav. Države članice bi morale razmisliti o ukrepih za shranjevanje preko regionalnega sodelovanja v primeru neodpravljenih tveganj. V predlogu so opredeljeni pogoji, ki omogočajo uporabo prostovoljnih skupnih naročil za strateške zaloge plina, ki bi se uporabile v izrednih razmerah. Uvedeni so tudi ukrepi za boljšo preglednost in dostop do skladišč, odpravljanje tveganj za kibernetsko varnost na področju plina ter lažje dvostranske solidarnostne dogovore med državami članicami v primeru krize. Komisija spodbuja države članice, da brez odlašanja nadaljujejo solidarnostne dogovore, tako da bodo gospodinjstva tudi v hudi krizi prejela plin, ki ga potrebujejo. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Predlagana pobuda je tesno povezana z zakonodajnimi predlogi v okviru svežnja „Pripravljeni na 55“ za izvajanje evropskega zelenega dogovora in jih dopolnjuje, med njimi zlasti s predlogi, navedenimi v nadaljevanju. Revidirana direktiva o energiji iz obnovljivih virov (prenovljena direktiva o energiji iz obnovljivih virov), ki je glavni instrument EU za spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov. Njen cilj je pospešiti prodor energije iz obnovljivih virov, med drugim tudi plinov iz obnovljivih virov, v energetski sistem. S predlagano spremembo se povečuje cilj glede obnovljivih virov v mešanici energetskih virov EU na 40 %, z dodatnimi cilji pa se spodbuja uporaba obnovljivih goriv, kot je obnovljivi vodik v industriji in prometu. V zvezi s to pobudo prenovljena direktiva o energiji iz obnovljivih virov opredeljuje vodik iz obnovljivih virov kot „goriva iz obnovljivih virov nebiološkega izvora“ in „biomasna goriva“, pri katerih so emisije toplogrednih plinov za 70 % manjše kot pri fosilnih gorivih, in določa posebne podcilje za porabo obnovljivega vodika (50 % skupne porabe vodika za energijo in surovine v industriji do leta 2030 in 2,6 % energije, dobavljene prometnemu sektorju). Direktiva o energijski učinkovitosti in z njo povezana direktiva o energijski učinkovitosti stavb, vključno s predlogi za njuno spremembo, se prepletata s to pobudo, saj vplivata na raven in strukturo povpraševanja po plinu. Ukrepi za energijsko učinkovitost lahko ublažijo energijsko revščino in zmanjšajo ranljivost odjemalcev. Ker plinasta goriva trenutno prevladujejo pri ogrevanju in hlajenju ter napravah za soproizvodnjo v Evropi, je njihova učinkovita uporaba v središču ukrepov za energijsko učinkovitost. Direktiva o plinu in uredba o plinu sta skladni z načelom „energijska učinkovitost na prvem mestu“: odprt in konkurenčen trg EU s cenami, ki bi odražale proizvodne stroške nosilcev energije, stroške ogljika ter zunanje stroške in koristi, bi učinkovito zagotovil čist in varen vodik končnim uporabnikom, ki ga najbolj cenijo. Namen uredbe TEN-E, ki jo je Komisija predlagala decembra 2020, je bolje podpreti posodobitev evropske čezmejne energetske infrastrukture za evropski zeleni dogovor. Infrastrukturo za vodik uvaja kot novo kategorijo infrastrukture za razvoj evropskega omrežja. Ta pobuda dopolnjuje predlagano uredbo TEN-E, saj se osredotoča na uskladitev nacionalnih načrtov z zahtevami vseevropskega desetletnega načrta za razvoj omrežja. Kot je bilo napovedano v strategiji EU za zmanjšanje emisij metana, bo Komisija predlagala zakonodajo za zmanjšanje emisij metana v energetskem sektorju. Namen pobude je izboljšati informacije o vseh emisijah metana iz proizvodnje energije. Ta pobuda jo dopolnjuje, saj je njen namen olajšati prodor obnovljivih in nizkoogljičnih plinov in tako omogočiti prehod z zemeljskega plina. •Skladnost z drugimi politikami Unije Sistem trgovanja z emisijami (v nadaljnjem besedilu: ETS) zvišuje ceno uporabe fosilnih goriv v primerjavi z obnovljivimi in nizkoogljičnimi plini ter tako spodbuja povpraševanje po takih plinih in naložbe v proizvodno tehnologijo, povezano z njimi. Komisija je predlagala njeno okrepitev, vključno z okrepitvijo na področjih letalskega sektorja, pomorskega in cestnega prometa ter stavb, in razširitvijo na ta področja. V to shemo so vključeni vsi obrati za proizvodnjo vodika in elektrolizatorji s proizvodno zmogljivostjo nad 25 ton na dan. Sklad za inovacije, ustanovljen z direktivo o sistemu EU za trgovanje z emisijami (EU ETS) za obdobje 2021–2030, je eden od instrumentov financiranja, ki podpirajo prehod na podnebno nevtralno Evropo do leta 2050. Sklad za inovacije, ustanovljen z direktivo o EU ETS za obdobje 2021–2030, je eden od instrumentov financiranja, ki podpira prehod na podnebno nevtralno Evropo do leta 2050. Namen revizije direktive o obdavčitvi energije je uskladiti obdavčitev energetskih proizvodov z energetsko in podnebno politiko EU, spodbujati čiste tehnologije ter odpraviti zastarele izjeme in znižane stopnje, ki trenutno spodbujajo uporabo fosilnih goriv. V skladu z revidirano direktivo so proizvodi, ki jih zajema, uvrščeni v skupine in razvrščeni glede na njihovo okoljsko učinkovitost. V skladu s tem revizija določa preferencialne najnižje stopnje obdavčitve v višini 0,15 EUR/GJ (v primerjavi z 10,75 EUR/GJ za fosilna goriva) za obnovljiva in nizkoogljična vodikova goriva, ki se uporabljajo kot pogonska goriva. Za obnovljiva in nizkoogljična vodikova goriva, ki se uporabljajo kot goriva za ogrevanje, določa preferencialne najnižje stopnje obdavčitve v višini 0,15 EUR/GJ (v primerjavi z 0,6 EUR/GJ za zemeljski plin). Cilj revidirane uredbe o infrastrukturi za alternativna goriva, ki jo je Komisija predlagala julija 2021 in s katero bo razveljavljena Direktiva 2014/94/EU o vzpostavitvi infrastrukture za alternativna goriva, je obvladati naraščajoče emisije v cestnem prometu in tako podpreti prehod na skoraj brezemisijski vozni park do leta 2050. Uredba od držav članic zahteva, da razširijo svoje omrežje infrastrukture za polnjenje in oskrbo z gorivom v skladu s prodajo avtomobilov brez emisij ter nameščajo polnilna mesta in mesta za oskrbo z gorivom na ustrezni medsebojni razdalji na glavnih avtocestah. V reviziji uredbe o infrastrukturi za alternativna goriva bo do leta 2030 zahtevano po eno oskrbovalno mesto (najmanj 2 t/dan, 700 barov) na vsakih 150 km vzdolž jedrnega omrežja TEN-T in v vsakem mestnem vozlišču; tako bo postavljenih 700 oskrbovalnih mest za vodik vzdolž prometnih vozlišč in 88 oskrbovalnih mest za vodik v urbanih vozliščih. Cilj spremembe uredbe o določitvi standardov emisij CO2 za osebna in kombinirana vozila je začrtati jasno pot od leta 2025 do brezemisijskega prometa. V Uredbi so zlasti opredeljena brezemisijska vozila kot akumulatorska električna vozila, vozila na gorivne celice in druga vozila na vodikov pogon, določen pa je tudi cilj ničelnih povprečnih emisij novih voznih parkov do leta 2030. Cilj predloga pobude FuelEU za pomorstvo je povečati delež trajnostnih nizkoogljičnih in brezogljičnih alternativnih goriv v mešanici goriv v mednarodnem pomorskem prometu, med njimi: tekočih biogoriv, e-tekočin, razogljičenega plina (vključno z utekočinjenim biometanom in e-plinom), razogljičenega vodika in razogljičenih goriv, pridobljenih iz vodika (vključno z metanom in amoniakom). Poudarek na gorivih in energetskih tehnologijah bi moral omogočiti znatno in hitro zmanjšanje emisij, pri čemer se bodo v celoti izkoriščale obstoječe tehnologije in infrastruktura skupaj s spodbudami iz ukrepov, ki bodo predlagani. S tem bo tudi laže opredeliti pot do razogljičenja za celoten pomorski grozd. Predlog pobude ReFuelEU za letalstvo, katerega cilj je povečati potencial trajnostnih letalskih goriv za zmanjšanje odtisa toplogrednih plinov v letalstvu, je še vedno v veliki meri neizkoriščen. Da bi letalski sektor občutno zmanjšal svoje emisije, bo moral zmanjšati svojo trenutno odvisnost od fosilnih reaktivnih goriv in se v prihodnjih letih vse bolj preusmeriti v uporabo trajnostnih letalskih goriv. Predlog določa najmanj 0,7-odstotni delež „sintetičnih letalskih goriv“ v letalskih gorivih, ki se dobavljajo operatorjem zrakoplovov, če so „sintetična letalska goriva“ obnovljiva goriva nebiološkega izvora, kot so opredeljena v direktivi o obnovljivih virih energije. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Ciljev te pobude ni mogoče doseči na nacionalni ravni. Namen načrtovanih ukrepov iz te pobude je doseči napredek pri uresničevanju štirih ciljev iz člena 194 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) ter hkrati prispevati k razogljičenju gospodarstva EU. Načrtovani ukrepi bodo sprejeti na podlagi člena 194(2) PDEU v povezavi s členom 114(1) PDEU. EU ima na področju energije deljeno pristojnost v skladu s členom 4(2), točka (i), PDEU.

Ta pobuda izhaja tudi iz celovitega sklopa zakonodajnih aktov, ki so bili sprejeti in posodobljeni v zadnjih dveh desetletjih. Da bi EU vzpostavila notranji trg energije, je med letoma 1996 in 2019 sprejela štiri zaporedne zakonodajne svežnje, katerih glavni namen je povezovanje trgov ter liberalizacija nacionalnih trgov električne energije in plina. Te določbe zajemajo širok spekter vidikov, od dostopa do trga do preglednosti, pravic odjemalcev, boljše likvidnosti trgov plina in neodvisnosti regulativnih organov. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Trenutno na ravni EU ni pravil, ki bi urejala posebna omrežja ali trge za vodik ter nizkoogljični vodik in nizkoogljična goriva. Glede na sedanja prizadevanja na ravni EU in nacionalni ravni za spodbujanje uporabe vodika iz obnovljivih virov kot nadomestila za fosilna goriva bi države članice imele spodbudo za sprejetje pravil za prenos vodika po posebni infrastrukturi na nacionalni ravni. S tem nastaja tveganje drobitve regulativnega okolja po vsej EU, ki bi lahko oviralo povezovanje nacionalnih omrežij in trgov za vodik ter s tem preprečilo ali odvračalo čezmejno trgovanje z vodikom. Uskladitev pravil za infrastrukturo za vodik v poznejši fazi (tj. po sprejetju nacionalne zakonodaje) bi povzročila večje upravne obremenitve za države članice, višje regulativne stroške in negotovost za podjetja, zlasti v zvezi z dolgoročnimi naložbami v proizvodnjo vodika in infrastrukturo za prenos. Oblikovanje regulativnega okvira na ravni EU za posebna omrežja in trge za vodik bi spodbudilo integracijo in medsebojno povezovanje nacionalnih trgov in omrežij za vodik. S pravili na ravni EU o načrtovanju, financiranju in delovanju takih posebnih vodikovih omrežij bi dosegli dolgoročno predvidljivost za potencialne vlagatelje v tovrstno dolgoročno infrastrukturo, zlasti za čezmejne povezave (za katere bi sicer lahko veljale različne in morda razhajajoče se nacionalne zakonodaje). Kar zadeva biometan, bi brez pobude na ravni EU do leta 2030 najbrž še vedno obstajal regulativni mozaik glede dostopa do veleprodajnih trgov, obveznosti priključitve in ukrepov za usklajevanje med operaterji prenosnega sistema (OPS) in operaterji distribucijskega sistema (ODS). Prav tako se bodo proizvajalci obnovljivih in nizkoogljičnih plinov brez določene harmonizacije na ravni EU soočali z zelo različnimi stroški povezave in oddaje v omrežje po vsej EU, kar bo povzročilo neenake konkurenčne pogoje. Brez nadaljnje zakonodaje na ravni EU bi države članice še naprej uporabljale različne standarde kakovosti plina in pravila o stopnjah mešanja vodika ter tako tvegale omejitve čezmejnega pretoka in segmentacijo trga. Standardi kakovosti plina bi bili še naprej opredeljeni predvsem s parametri kakovosti zemeljskega plina, kar bi omejilo vključevanje plinov iz obnovljivih virov v omrežje. Vsi ti vidiki bodo verjetno zmanjšali čezmejno trgovino z obnovljivimi in nizkoogljičnimi plini, ki bi se morda nadomeščali z večjim uvozom zemeljskega plina. Uporaba terminalov za UZP in uvoz bi lahko ostala omejena na zemeljski plin, čeprav v primeru, da bi bila na voljo konkurenčni biometan ali sintetični metan iz virov zunaj EU, prilagoditev terminalov za UZP ne bi bila potrebna. Nacionalno načrtovanje mreže bo treba razviti le v državah članicah, v katerih delujejo certificirani samostojni operaterji prenosnih sistemov (SOPS) in neodvisni operaterji sistemov (NOS). Večina držav članic sicer ima enoten nacionalni razvojni načrt za plin, v okviru katerega sodelujejo operaterji plina, vendar je medsektorsko sodelovanje še vedno omejeno. Pripravljenost EU na izredne razmere v sedanjem plinskem sektorju se je izkazala za učinkovitejšo kot ukrepanje zgolj na nacionalni ravni. •Sorazmernost Pobuda je skladna z načelom sorazmernosti. Spada na področje uporabe člena 194 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Pobuda politike je sorazmerna z razsežnostjo in naravo opredeljenih težav ter doseganjem zastavljenih ciljev. Predlog ne presega tistega, kar je potrebno za dosego splošnega cilja, da bi na konkurenčen način olajšali razogljičenje plinastih goriv z najnižjimi gospodarskimi stroški, hkrati pa zagotovili zanesljivost oskrbe z energijo in postavili odjemalce v središče energetskih trgov. Prednostni sklop možnosti se šteje za sorazmernega in v največji možni meri izhaja iz obstoječih pristopov. Ravnovesje med obveznostmi in upoštevanjem različnih zmogljivosti za ukrepanje med državami članicami in zasebnimi subjekti se šteje za ustrezno glede na to, da je nujno doseči podnebno nevtralnost do leta 2050. •Izbira instrumenta Na podlagi splošne ocene sedanjega regulativnega okvira za trg plina sta izbrana instrumenta direktiva s prenovitvijo Direktive 2009/73/ES in uredba s prenovitvijo Uredbe št. 715/2009. Z izbiro prenovitve teh obstoječih pravnih aktov bo dosežena večja pravna jasnost. Akt o spremembi bi bil lahko nezadosten za obravnavo številnih novih določb. Zaradi izbire instrumentov je zato potrebna revizija že sprejetih in izvedenih pravil kot naraven razvoj sedanje zakonodaje glede na te spremembe. Z uredbo o plinu bo treba spremeniti še nadaljnje akte, kot so: uredba o zanesljivosti oskrbe (Uredba (EU) 2017/1938), uredba o agenciji ACER (Uredba (EU) 2019/942) in uredba REMIT (Uredba (EU) št. 1227/2011). 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Začetek veljavnosti tretjega energetskega svežnja je pozitivno prispeval h konkurenci in uspešnosti notranjih trgov z energijo. Kljub temu se sedanji regulativni okvir za plin osredotoča na zemeljski plin, ki temelji na fosilnih gorivih, in ne predvideva v celoti pojava alternativ za metan (vključno z zemeljskim plinom in biometanom), kot je vodik. Treba je ponovno preučiti sedanji regulativni okvir za trg plina, kot je bilo napovedano že v sporočilu Evropske komisije o strategiji za vodik za podnebno nevtralno Evropo. Glede na različne možnosti za proizvodnjo vodika iz obnovljivih virov in nizkoogljičnega vodika v državah članicah EU bi lahko primeren tržni okvir omogočil, da bi vodik opravljal svojo vlogo nosilca energije in omogočal povezovanje energetskega sistema. Na podlagi tega so bili v okviru problemskega področja I ocene učinka določeni štirje glavni dejavniki: (i) razogljičenje bo povzročilo nastanek evropske vrednostne verige vodika, ki bo odvisna od čezmejnega trga vodika; (ii) pomanjkanje naložb v infrastrukturo za vodik ovira razvoj trga; (iii) vodikova infrastruktura bo verjetno predstavljala naravni monopol, kar bo imelo za posledico nekonkurenčne tržne strukture; (iv) različna pravila o kakovosti vodika lahko ovirajo čezmejne pretoke in povzročajo dodatne stroške.

Obstoječa pravila o plinu se osredotočajo na zemeljski plin iz fosilnih goriv, ki se uvaža predvsem iz držav zunaj EU, in ne rešujejo vprašanja posebnih značilnosti decentralizirane proizvodnje obnovljivih in nizkoogljičnih plinov v EU. Poleg tega vse večje količine biometana, vodika in utekočinjenega zemeljskega plina vplivajo na kakovost plina, s tem pa na zasnovo plinske infrastrukture in naprav za končne uporabnike. V oceni učinka se v zvezi s tem problemskim področjem priznava zlasti pet glavnih dejavnikov: (i) omejen dostop do trga in omrežja za lokalne proizvajalce biometana, priključene na distribucijska omrežja, razlike v pravilih glede obveznosti priključitve in stroškov priključitve na omrežje za obnovljive in nizkoogljične pline ter vstopne/izstopne tarife znotraj EU ovirajo vzpostavitev popolnoma integriranega, likvidnega in interoperabilnega notranjega trga plina v EU; (ii) razlike v kakovosti plina in stopnjah mešanja vodika lahko negativno vplivajo na čezmejne tokove in končne uporabnike, sedanja pravila o kakovosti plina pa niso primerna za soočanje s prihodnjim razvojem; (iii) terminali za UZP so opremljeni predvsem za sprejemanje zemeljskega plina, dostop novih plinov do terminalov za UZP je omejen; (iv) dolgoročne pogodbe o dobavi zemeljskega plina brez zajemanja emisij lahko povzročijo vezanost na zemeljski plin in ovirajo oskrbo s plini iz obnovljivih virov do leta 2050; (v) sedanja ureditev energetske varnosti odpravlja le tveganja v zvezi z oskrbo z zemeljskim plinom in ne z obnovljivimi in nizkoogljičnimi plini. V zvezi z načrtovanjem omrežja se mora sodelovanje med operaterji prenosnih sistemov in regulatorji še bolj razviti. Zaradi vse večjega prodora nestalnih obnovljivih virov energije je treba bolje povezati celoten energetski sistem in povečati medsebojno povezanost infrastrukture na podlagi bolj celostnega in vključujočega pristopa. V oceni učinka so opisani trije glavni dejavniki v zvezi s tem problemskim področjem: (i) načrtovanje omrežja se razlikuje med državami članicami in upravljavci prenosnih omrežij, ločeno je načrtovanje za električno energijo in plin; (ii) ni preglednosti glede možnosti obstoječe infrastrukture za spremembo namembnosti ali razgradnjo; (iii) operaterji distribucijskih sistemov niso izrecno vključeni v načrtovanje operaterjev prenosnih sistemov. Poleg tega bi se z bolj harmonizirano strategijo razvoja sistema še stopnjevale medsebojne povezave med elektroenergetskimi sistemi in sistemi za plin, vključno z vodikom. Ocena je pokazala, da je treba izboljšati konkurenco ter tako zagotoviti, da se bodo vse koristi povezovanja trgov prenesle na odjemalce v EU. Poleg tega so odjemalci še vedno prikrajšani za potrebna orodja, s katerimi bi se lahko aktivno vključili na trg. Določbe o varstvu odjemalcev v analizirani zakonodaji so se izkazale za le delno primerne svojemu namenu. Zlasti varstvo ranljivih odjemalcev je med državami članicami še vedno neenako, energijska revščina pa je po vsej EU še vedno precejšnja. Skladno s tem so bili v problemskem področju IV določeni trije vzroki težav: (i) neizkoriščene možnosti za konkurenco na maloprodajnih trgih; (ii) premajhna vloga odjemalcev glede zamenjave ponudnika, orodij za primerjavo cen, informacij o obračunu, energetskih skupnosti in dostopa do podatkov ter (iii) neustrezno varstvo odjemalcev, zlasti ranljivih in energetsko revnih. •Posvetovanja z deležniki Komisija je v skladu s smernicami za boljšo pripravo zakonodaje opravila obsežno in vključujoče posvetovanje z deležniki na podlagi strategije posvetovanj, ki je zajemala vrsto metod in orodij. Ta strategija naj bi zagotovila upoštevanje vseh ustreznih izsledkov, tudi podatkov o stroških, družbenem vplivu in koristih pobude. Uporabljenih je bilo več orodij za posvetovanje: posvetovanje o začetni oceni učinka (kažipot), spletno javno posvetovanje na podlagi vprašalnika, predstavitev s strani Komisije in povratne informacije deležnikov, vključno z regulativnim forumom za plin, razprave z državami članicami, poslanci Evropskega parlamenta in nacionalnimi regulativnimi organi ter razprave z deležniki na veliki delavnici za deležnike. Komisija je prejela 263 odzivov na odprto javno posvetovanje. Na splošno so anketiranci potrdili, da se jim zdi potrebno revidirati direktivo o plinu in uredbo o plinu, da bi prispevali k doseganju ciljev razogljičenja. Poleg tega več kot 60 % anketirancev pričakuje, da bi lahko s tehnološkimi in regulativnimi spremembami, potrebnimi za razogljičenje trga plina, do leta 2030 nastala nova delovna mesta. Kar zadeva razvoj infrastrukture in trgov za vodik, večina anketirancev podpira uvedbo ureditve v zgodnji fazi, da bi tako ustvarili ugodno okolje za dobro delujoč in konkurenčen trg in infrastrukturo za vodik. Anketiranci so se zavzeli za zakonodajni okvir EU, v katerem bi bila opredeljena ključna regulativna načela in uporabljen postopen pristop. Velika večina podpira npr. dostop tretjih strani, pravila za dostop do plinovodov za vodik, uvoznih terminalov in skladišč, zavzema pa se tudi za razvezavo omrežnih dejavnosti. Večina anketirancev je menila, da je pomembno zgodaj opredeliti vlogo zasebnih strank pri razvoju infrastrukture za vodik. Velika večina anketirancev tudi meni, da bi lahko bila obstoječa in prihodnja zasebna omrežja (začasno) izvzeta iz nekaterih regulativnih zahtev, vendar bi bilo treba zagotoviti približevanje enotnemu regulativnemu okviru. Velika večina anketirancev meni, da bi morale biti pravice in zahteve za izdajo dovoljenj za novo infrastrukturo za vodik podobne tistim, ki se danes uporabljajo za plinovode za metan. Glede spodbujanja dostopa obnovljivih in nizkoogljičnih plinov do obstoječega trga in infrastrukture za plin se deležniki strinjajo, da je treba revidirati sedanji regulativni okvir, da bi pripomogli k doseganju ciljev razogljičenja. Večina deležnikov meni, da je pomembno zagotoviti popoln dostop do trga in olajšati oddajo plinov iz obnovljivih virov in nizkoogljičnih plinov v plinsko omrežje. Veliko anketirancev se zavzema za obveznost operaterjev omrežij, da povežejo proizvajalce plinov iz obnovljivih virov in nizkoogljičnih plinov in uvedejo znižanje pristojbine za oddajo v omrežje. Večina anketirancev podpira tudi izboljšanje okvira preglednosti za terminale za UZP. Obstaja tudi močna podpora harmonizirani uporabi standardov kakovosti plina po vsej EU, okrepljenemu čezmejnemu usklajevanju in večji preglednosti. Glede primešavanja vodika so mnenja anketirancev sicer deljena, vendar se večina strinja, da lahko kljub visokim tehničnim stroškom zagotovi stroškovno učinkovit in hiter prvi korak k razogljičenju energetskega sistema. Le malo deležnikov podpira odpravo čezmejnih tarif znotraj EU. Večina anketirancev meni, da so pomembni varnostni izzivi, specifični za plin, in ukrepi za kibernetsko varnost. Glede celostnega načrtovanja omrežja večina deležnikov podpira uskladitev rokov iz načrta za razvoj omrežja z desetletnim načrtom za razvoj omrežja in en sam načrt za plin ne glede na izbrani model ločevanja. Večina anketirancev pa je še bolj podprla skupni scenarij za električno energijo in plin. Precejšnje število deležnikov predlaga vključitev projektov na področju vodika v načrt za razvoj omrežja. Večina deležnikov se strinja glede vloge operaterjev distribucijskih omrežij pri zagotavljanju in izmenjavi informacij, več anketirancev pa je podprlo tudi predlog, da bi operaterji distribucijskih omrežij predložili svoj načrt, vključno z optimizacijo sistema v različnih sektorjih. Poleg tega so anketiranci dali skupnemu načrtu za plin in električno energijo prednost pred skupnimi scenariji z ločenimi načrti. Več deležnikov je opozorilo, da bi bil najprimernejša možnost skupni načrt za metan in vodik z ločenim načrtom za električno energijo. Glede sodelovanja odjemalcev in varstva na maloprodajnem trgu z zelenim plinom je večina deležnikov pozvala k višjim ambicijam v določbah, povezanih z državljani/odjemalci, in sicer tako, da bi odražale določbe za trg električne energije. Poleg tega bi morale določbe o energijski revščini pomagati zagotoviti, da stroškov prehoda na možnosti, ki temeljijo na čistem plinu, ne bodo plačali odjemalci. Predstavniki zasebnega sektorja podpirajo načrte za postopno odpravo reguliranih cen, medtem ko bi se nekatere potrošniške organizacije odločile za njihovo ohranitev zaradi zaščite energijsko revnih in ranljivih odjemalcev. Skoraj polovica vseh anketirancev želi, da bi se okrepile določbe o primerljivosti ponudb in dostopnosti podatkov, preglednosti, pametnih merilnih sistemih in zamenjavi. Neregulativnega pristopa ni podprl noben anketiranec. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Predlagana pobuda in ocena učinka, na kateri temelji, temeljita na izsledkih iz prispevkov deležnikov v obsežnem posvetovanju, ki je bilo opravljeno v zvezi s tem, ter pregleda literature in modeliranja. Pregled literature je vključeval rezultate vrste študij, posvečenih ključnim elementom, kot so vloga vodika in razogljičene plinske infrastrukture ter trga in proizvodnje plina, ki so bile opravljene za oceno učinka ali so prispevale k njenemu obsegu, ter ocen, opravljenih za druge ustrezne pobude Komisije. V analizi so bili upoštevani tudi sklepi, sprejeti v okviru več forumov deležnikov, zlasti foruma o regulaciji plina (Madridski forum) in o regulaciji električne energije (Firenški forum). Prav tako so bile upoštevane razprave z državami članicami, poslanci Evropskega parlamenta, nacionalnimi regulativnimi organi, agencijo ACER in razprave z drugimi deležniki. •Ocena učinka Komisija je v skladu s smernicami za boljšo pripravo zakonodaje opravila oceno učinka za več možnosti politike. K oceni je prispevalo posvetovanje s službami Komisije preko medresorske usmerjevalne skupine. Komisija je oceno učinka predložila Odboru za regulativni nadzor in z njim o oceni razpravljala. Odbor za regulativni nadzor je podal pozitivno mnenje s pridržkom. Pridržki so bili upoštevani zlasti tako, da: (i) so bili v opis problema vključeni zaključki ocene; (ii) je bila izrecno navedena vloga pobude kot dela omogočitvenega okvira svežnja „Pripravljeni na 55“; (iii) je bil pojasnjen izhodiščni scenarij učinka možnosti politike; (iv) je bila bolj izražena razlika med različnimi akterji, zlasti med proizvajalci in odjemalci zemeljskega plina in vodika; (v) je bila podana ocena, kako bi lahko pobuda na MSP učinkovala drugače kot na druga (velika) podjetja, (vi) so bolj upoštevana nasprotna in manjšinska stališča v celotnem poročilu, vključno z opredelitvijo problema, oblikovanjem možnosti, analizo učinkov in izbiro najprimernejše možnosti; (vii) je bil izboljšan opis poročila in (viii) so bile izpolnjene tabele stroškov in koristi v ustrezni obliki. Pri pripravi ocene učinka je bilo na štirih problemskih področjih preučenih več ukrepov, s katerimi bi rešili ugotovljene probleme in vzroke problemov ter tako dosegli cilje pobude. Po oceni njihove učinkovitosti, uspešnost, doslednosti in sorazmernosti je bil oblikovan sveženj prednostnih možnosti, ki je najprimernejši za prispevanje k zastavljenim ciljem. Problemsko področje I: vodikova infrastruktura in trg vodika V problemskem področju I so obravnavane naslednje možnosti politike: razpis za pravice za obratovanje vodikovega omrežja (možnost 1); uvedba glavnih regulativnih načel, ki bi se zgledovala po tistih, ki se trenutno uporabljajo za trg zemeljskega plina, vendar bi bila prilagojena fazi razvoja trgov vodika (možnost 2), ter vzpostavitev popolnoma izoblikovanega regulativnega režima za vodik (podobnega tistemu, ki se trenutno uporablja za sektor zemeljskega plina) brez potrebe po prehodu na zrelejši trg vodika (možnost 3). Prednostna možnost je uvesti ključna regulativna načela od začetka, hkrati pa zagotoviti jasnost glede končne (prihodnje) regulativne ureditve. (Možnost 2b: „Glavna regulativna načela z vizijo“). Ključna prednost te možnosti je, da ustvarja ugodne pogoje za povezovanje trgov, zagotavlja jasnost za vlagatelje, preprečuje nastanek nekonkurenčnih tržnih struktur in stroške naknadnih prilagoditev pravil, ko je trg zrel, vendar dopušča prožnost za prilagoditev uredbe postopnemu zagonu sektorja vodika. Problemsko področje II: obnovljivi in nizkoogljični plini v obstoječi plinski infrastrukturi in na obstoječih trgih ter energetska varnost. Problemsko področje II vsebuje možnosti, ki spodbujajo dostop obnovljivih in nizkoogljičnih plinov do obstoječega trga plina in infrastrukture. Vse možnosti vključujejo tudi postopoma rastočo raven posredovanja za reševanje vprašanj energetske varnosti, zlasti z razširitvijo obstoječih orodij, standardov in postopkov na pline iz obnovljivih virov in nizkoogljične pline, učinkovito solidarnostjo in odpravljanjem tveganj v zvezi s kibernetsko varnostjo za sektor plina. Najprimernejša možnost za problemsko področje II je možnost 3: „Omogočanje in spodbujanje popolnega dostopa do trga za obnovljive in nizkoogljične pline“. Ta možnost vsebuje ukrepe za podporo dostopa do obnovljivih in nizkoogljičnih plinov na veleprodajni trg, terminalov za UZP in prenosnega omrežja (ne glede na kraj priključitve), vključno s tarifnimi popusti za oddajo v omrežje in čezmejni promet. Kakovost plina bi urejal harmoniziran pristop EU za čezmejne točke za medomrežno povezovanje, državam članicam pa bi bila prepuščena prožnost. Dovoljena zgornja meja za primešavanje vodika je 5 % za vse čezmejne točke, kar je stroškovno učinkovito v smislu stroškov prilagajanja in zmanjševanja emisij.

Omogočanje in spodbujanje celotnega trga plina iz obnovljivih virov in nizkoemisijskih plinov: Predvideni ukrepi so skladni s prizadevanji Unije za boj proti podnebnim spremembam in potrebni za doseganje ciljev evropskega zelenega dogovora. Ključna prednost je, da bodo ukrepi zmanjšali proizvodne stroške za proizvajalce obnovljivih in nizkoogljičnih plinov, povečali konkurenco, likvidnost in trgovanje s plini iz obnovljivih virov, hkrati pa spodbudili zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. To bo v prid odjemalcem in davkoplačevalcem, saj bi se podpora lahko zmanjšala. S tem se bodo tudi zmanjšala tveganja za energetsko varnost, prihranjeni bodo čas in viri, zmanjšala se bo negotovost, izboljšala se bo učinkovitost nujnih ukrepov in okrepile se bodo varnostne zahteve za podjetja na področju plinskega gospodarstva. Problemsko področje III: načrtovanje omrežja Problemsko področje III obravnava možnosti v zvezi s celostnim načrtovanjem omrežja. Najprimernejša možnost za problemsko področje III je možnost 2 „Nacionalno načrtovanje na podlagi evropskih scenarijev“. Ta možnost omogoča nacionalno načrtovanje, ki pa mora temeljiti na skupnih scenarijih za plin in električno energijo, usklajenih z desetletnim načrtom za razvoj omrežja in povezanih z ustreznim nacionalnim energetskim in podnebnim načrtom. Vključuje vse zadevne akterje (operaterje distribucijskih sistemov) in omogoča določitev plinovodov, ki jih je mogoče uporabiti za spremembo namembnosti z metana na H2, in sicer tako podrobno, kot bi bilo mogoče na evropski ravni le stežka doseči. Vzpostavitev nacionalnega načrtovanja na podlagi evropskih scenarijev: ključna prednost je, da bo to odpravilo tveganje, da bi operaterji prenosnih sistemov za električno energijo in plin načrtovali razvoj svojih sistemov na podlagi nezdružljivih predpostavk. Omogoča povezovanje sektorjev in konceptualni sistemski načrt, hkrati pa ohranja prednosti podrobnejših sektorskih načrtov za razvoj omrežja. Zagotavlja skupno vizijo različnih deležnikov, kar pomeni, da se pri načrtovanju omrežja upoštevajo strategije za razogljičenje na nacionalni ravni in ravni EU, s čimer se zmanjša tveganje morebitnih vezanosti na vire ali nasedlih naložb. Problemsko področje IV: nizka stopnja vključenosti odjemalcev in zaščite na maloprodajnem trgu okolju prijaznega plina Problemsko področje IV vsebuje možnosti, ki predpostavljajo neregulativen pristop k reševanju vprašanj glede konkurence in sodelovanja odjemalcev ali pa namesto tega zahtevajo odpravljanje vzrokov težav z novo zakonodajo, pri čemer je večinoma upoštevano tisto, kar je že uveljavljeno v sektorju električne energije. Glede na analizo je najprimernejša možnost 2 „Prožna zakonodaja“, ki odraža varstvo odjemalcev na trgu električne energije in tudi določbe o krepitvi vloge. Ta možnost bo najverjetneje najuspešnejša, najučinkovitejša in najbolj skladna z drugimi problemskimi področji. Njena ključna prednost je, da bo nudila velike možnosti za prihranke, pomagala novim dobaviteljem in ponudnikom storitev, da vstopijo na trg in razvijejo inovativne proizvode, kar bo privedlo do večje konkurence, vključevanja odjemalcev in gospodarskih koristi. Poleg tega bi državljanom in skupnostim omogočila večjo družbeno sprejemljivost, pritegnitev zasebnega kapitala in lažjo uporabo obnovljivih in nizkoogljičnih plinov. Zmanjšanje tveganja prevelikih naložb bo imelo pozitiven vpliv na okolje. •Primernost in poenostavitev ureditve Predlogi za spremembo obstoječe zakonodaje so oblikovani v skladu s stroškovno najučinkovitejšimi možnostmi politike, pregledanimi v oceni učinka. Pričakuje se, da bodo nekatere prednostne možnosti povečale upravne stroške, stroške izvajanja in izvrševanja za regulatorne organe in udeležence na trgu. Na primer, iz predlaganih ukrepov bi lahko izhajalo več upravne izmenjave med nacionalnimi regulativnimi organi in dobavitelji zemeljskega plina, več prizadevanj za uskladitev med operaterji distribucijskih omrežij in operaterji prenosnih sistemov ter nadaljnja regulativna in izvedbena prizadevanja za države članice in nacionalne organe. Vendar naj bi bil v spremenjenem okviru nižji in bolj gospodarni regulativni stroški. Poleg tega ocena učinka kaže, da predlagani ukrepi nudijo stroškovno najučinkovitejše regulativne možnosti za doseganje glavnega cilja pobude, in sicer določitve pravil za prenos, distribucijo, dobavo in shranjevanje metana in vodika, ki lahko podpirajo razogljičenje energetskega sistema ob hkratnem zagotavljanju varne in cenovno dostopne energije. Kratkoročne regulativne stroške, ki bi nastali pri nekaterih prednostnih ukrepih, je treba oceniti glede na stroške in prizadevanja, ki bi jih dolgoročno zahtevala zamuda pri integraciji in razogljičenju energetskega sistema. Koristi, ki naj bi jih te možnosti prinesle v smislu podpore obnovljivim virom energije, povezovanja energetskega sistema, varstva odjemalcev in energetske varnosti, bodo v veliki meri odtehtale neposredne upravne stroške in stroške izvajanja. Predlog nadalje prispeva k poenostavitvi sedanjega regulativnega okvira s harmonizacijo določb o plinski infrastrukturi in trgu plina z novo regulativno strukturo, ki je bila zasnovana v svežnju o čisti energiji za sektor električne energije. Večja usklajenost med sektorji naj bi koristila številnim regulativnim področjem, zlasti krepitvi vloge odjemalcev in njihovemu varstvu ter upravljanju in regulativnemu nadzoru. Podobni prispevki so predvideni tudi pri zgodnji uvedbi regulativnega okvira za infrastrukturo in trge vodika. Čeprav se bodo s temi pravili verjetno povečali neposredni upravni stroški in regulativno breme za nacionalne organe in udeležence na trgu, naj bi zgodnja harmonizacija regulativnih načel za vodik znatno znižala prihodnje stroške izpolnjevanja obveznosti in preprečila tveganje večjih regulativnih razlik in stroškov izvajanja. •Temeljne pravice Varovanje vrednot EU ter temeljnih pravic in varnosti državljanov v razvijajočem se zelenem, digitalnem energetskem okolju je nadvse pomembno. To je bilo upoštevano pri pripravi predlaganih ukrepov politike za upravljanje podatkov, da bi zagotovili širok dostop do digitalnih tehnologij in storitev, ki temeljijo na podatkih, in njihovo uporabo ter hkrati zagotovili visoko raven pravice do zasebnega življenja in varstva osebnih podatkov, kot je določeno v členih 7 in 8 Listine EU o temeljnih pravicah ter v splošni uredbi o varstvu podatkov. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Proračunske posledice za proračun EU, povezane s predlogom v okviru tega svežnja, se nanašajo na človeške vire Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) in Generalnega direktorata Evropske komisije za energijo, ki so opisani v oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, priloženi predlogu Komisije za prenovitev [uredbe o plinu]. Za nove naloge, ki jih bo izvajala agencija ACER, zlasti v zvezi s pravili, ki bodo omogočila lažji razvoj konkurenčnega sektorja vodika, pa tudi zaradi vse večje zapletenosti trgov plina zaradi vse večjega deleža plinov, ki niso zemeljski plin, bo treba v agenciji ACER od leta 2023 postopoma uvesti 21 dodatnih EPDČ. Za izvajanje predlaganih novih pravil za nov in rastoč sektor, vključevanje novih vrst plinov v infrastrukturo za plin in na trg plina ter uveljavljanje okrepljenih določb o odjemalcih je treba okrepiti tudi človeške vire Generalnega direktorata za energijo s petimi dodatnimi EPDČ. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Spremljanje napredka bo zajemalo dvotirni pristop z letnim poročanjem agencije ACER in oceno s strani Komisije. Naloga agencije ACER za letno spremljanje in poročanje o uspešnosti trga v letnem poročilu o spremljanju trga (obveznost iz Uredbe (ES) št. 715/2009) bo ohranjena, njeno področje uporabe pa se bo razširilo na vodik. Komisija bo v enem letu po sprejetju predlogov agencijo ACER pozvala, da pregleda in posodobi svoje sedanje kazalnike spremljanja (v sodelovanju z zadevnimi deležniki), da bo zagotovljeno, da bodo še naprej ustrezni za spremljanje napredka pri doseganju ciljev, na katerih temeljijo ti predlogi. Agencija ACER bo še naprej uporabljala že vzpostavljene vire podatkov, ki se uporabljajo za pripravo poročila o spremljanju trga, razširjene z ustreznimi podatki o vodiku.

Letno poročanje agencije ACER bo nadomestilo obveznosti poročanja Komisije, ki še vedno obstajajo na podlagi direktive o plinu. Podrobni predlogi bodo zagotovili, da bo spremljanje s strani agencije ACER dopolnjevalo druge dejavnosti spremljanja (predvsem spremljanje v okviru upravljanja energetske unije in podnebnih ukrepov) ter preprečilo prekrivanje. Komisija bo do določenega roka po začetku veljavnosti sprejetih ukrepov (okvirno v petih letih) izvedla celovito oceno učinka predlaganih pobud, vključno z uspešnostjo, učinkovitostjo, nadaljnjo skladnostjo in ustreznostjo predlogov. Komisija bo do 31. decembra 2030 to direktivo pregledala in podala poročilo Evropskemu parlamentu in Svetu. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) V skladu s sodbo Sodišča Evropske unije v zadevi Komisija/Belgija (zadeva C-543/17) morajo države članice uradnim obvestilom o nacionalnih ukrepih za prenos priložiti dovolj jasne in natančne informacije o tem, s katerimi nacionalnimi predpisi se prenašajo katere določbe direktive. To je treba zagotoviti za vsako obveznost in ne le „na ravni členov“. Če države članice izpolnijo to obveznost, jim načeloma ne bi bilo treba pošiljati obrazložitvenih dokumentov o prenosu Komisiji. Uredba se bo neposredno in enotno uporabljala v državah članicah, zato zanjo ni potreben obrazložitveni dokument. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Predlagana revidirana direktiva vsebuje deset poglavij z 90 členi. Poglavje 1 – Predmet urejanja, področje uporabe in opredelitev pojmov To poglavje določa predmet urejanja in področje uporabe pravil za prenos, distribucijo, dobavo in shranjevanje plinov z uporabo sistema zemeljskega plina ter pravila za prevoz, dobavo in shranjevanje vodika z uporabo sistema za vodik. V njem so tudi opredeljeni glavni pojmi, ki se uporabljajo v predlagani direktivi. Poglavje 2 – Splošna pravila za organizacijo trgov To poglavje določa pravila za zagotovitev konkurenčnih, prilagodljivih in nediskriminatornih trgov plina, osredotočenih na odjemalce. Vsebuje določbe o dostopu do trga, kot so prosta izbira dobavitelja, tržne cene dobave, obveznosti javnih storitev, trajnostnost, certificiranje obnovljivih in nizkoogljičnih plinov, spodbujanje regionalnega sodelovanja ter tehnična pravila. Poglavje 3 – Krepitev vloge odjemalcev, njihovo varstvo in maloprodajni trgi To poglavje določa zlasti sklop odjemalčevih pravic: podrobneje obravnava osnovne pogodbene pravice, pravice do zamenjave in pristojbine za zamenjavo ter pravila o orodjih za primerjavo, aktivnih odjemalcih in energetskih skupnostih državljanov. Vsebuje tudi določbe o zaračunavanju, pametnih in konvencionalnih števcih ter upravljanju podatkov. Poleg tega vsebuje določbe o enotnih kontaktnih točkah, pravici do izvensodnega reševanja sporov, ranljivih odjemalcih in maloprodajnih trgih. Poglavje 4 – Dostop tretjih strani do infrastrukture To poglavje je razdeljeno na tri oddelke, ki zajemajo: dostop do infrastrukture za zemeljski plin, dostop do infrastrukture za vodik ter zavrnitev dostopa in priključitve. Poglavje 5 – Pravila za prenos, skladiščenje in sistemske operaterje zemeljskega plina V tem poglavju so podrobneje obravnavane naloge upravljavcev prenosnih omrežij, skladišč in sistemov za UZP, zaupnost in pooblastila za odločanje. Poglavje 6 – Operaterji distribucijskih sistemov zemeljskega plina To poglavje določa imenovanje operaterjev distribucijskih sistemov, njihove naloge, pooblastila za odločanje v zvezi s priključitvijo novih proizvodnih obratov za obnovljive in nizkoogljične pline na distribucijski sistem, ločevanje operaterjev distribucijskih sistemov, obveznosti operaterjev distribucijskih sistemov glede zaupnosti ter določbe o zaprtih distribucijskih sistemih in operaterjih kombiniranega sistema.

Poglavje 7 – Pravila, ki se uporabljajo za posebna vodikova omrežja To poglavje določa zlasti naloge operaterjev omrežja, skladišč in terminalov za vodik, določbe o obstoječih vodikovih omrežjih, geografsko omejenih vodikovih omrežjih, povezovalnih plinovodih s tretjimi državami ter zaupnosti za operaterje. Poglavje 8 – Celostno načrtovanje omrežja V tem poglavju se podrobneje obravnavajo razvoj omrežja, pooblastila za sprejemanje naložbenih odločitev, poročanje o razvoju vodikovega omrežja ter financiranje čezmejne infrastrukture za vodik. Poglavje 9 – Ločevanje operaterjev prenosnih sistemov To poglavje je razdeljeno na šest oddelkov, ki zajemajo: ločevanje lastništva, neodvisne operaterje sistemov, neodvisne operaterje prenosnih sistemov, ločevanje operaterjev posebnih vodikovih omrežij, imenovanje in certificiranje operaterjev sistemov zemeljskega plina in vodika ter ločevanje in preglednost računovodskih izkazov. Poglavje 10 – Regulativni organi V tem poglavju je poudarek na imenovanju in neodvisnosti regulativnih organov, splošnih ciljih regulativnega organa, njihovih nalogah in pooblastilih, regulativnem režimu za čezmejna vprašanja, skladnostjo s smernicami in omrežnimi kodeksi ter vodenjem evidenc. Poglavje 11 – Končne določbe V zadnjem poglavju je poudarek na končnih določbah in vsebuje člene zlasti o zaščitnih ukrepih, enakih konkurenčnih pogojih, tehničnih sporazumih, odstopanjih, postopku pooblastitve, izvajanju prenosa pooblastil, postopku v odboru, poročanju, razveljavitvi, prenosu, začetku veljavnosti in naslovnikih. Priloga 1 vsebuje minimalne zahteve za obračunavanje in informacije o obračunu. Priloga 2 obravnava pametne števce za zemeljski plin. Priloga 3 vsebuje korelacijsko tabelo. Predlagana revidirana uredba je sestavljena iz petih poglavij s skupno 69 členi. Poglavje 1 – Predmet urejanja, področje uporabe in opredelitev pojmov To poglavje določa predmet urejanja in področje uporabe pravil glede ciljev energetske unije, podnebnega in energetskega okvira ter odjemalcev. V njem so tudi opredeljeni glavni pojmi, ki se uporabljajo v predlagani uredbi. Poglavje 2 – Splošna pravila za organizacijo trgov in dostop do infrastrukture To poglavje določa splošna načela in ločevanje reguliranih osnovnih sredstev, storitev dostopa tretjih strani, ocene trga za obnovljive in nizkoogljične pline, načela mehanizmov za dodeljevanje zmogljivosti in postopka upravljanja prezasedenosti, trgovanje s pravicami do zmogljivosti, pravila za izravnavo in stroške odstopanja, certificiranje in sodelovanje operaterjev prenosnih sistemov. Poglavje 3 – Dostop do omrežja V tem poglavju se podrobneje obravnavajo tarife za dostop do omrežij in popusti.

Poglavje 4 – Delovanje sistema za prenos, skladiščenje in UZP ter terminalov za vodik To poglavje vsebuje določbe o zagotovljeni zmogljivosti za obnovljive in nizkoogljične pline, čezmejnem usklajevanju kakovosti plina, mešanicah vodika, Evropski mreži operaterjev prenosnih sistemov za plin, spremljanju s strani agencije ACER, regulativnih organih, posvetovanjih, stroških, regionalnem sodelovanju, desetletnem načrtu za razvoj omrežja, zahtevah glede preglednosti in vodenju evidenc. Poglavje 5 – Delovanje distribucijskih sistemov To poglavje določa pravila o zagotovljeni zmogljivosti za obnovljive in nizkoogljične pline, sodelovanje med operaterji distribucijskih omrežij in operaterji prenosnih omrežij, zahtevo glede preglednosti ter evropsko telo za operaterje distribucijskih sistemov. Vključuje postopke in naloge. Poglavje 6 – Pravila za dostop do posebnih vodikovih omrežij V poglavju je poudarek na čezmejnem usklajevanju kakovosti vodika, Evropski mreži operaterjev omrežij za vodik, njenih nalogah, desetletnem načrtu za razvoj omrežja za vodik, stroških, posvetovanju, spremljanju s strani agencije ACER, regionalnem sodelovanju in zahtevah glede preglednosti. Poglavje 7 – Omrežni kodeksi in smernice To poglavje vsebuje določbe za sprejetje omrežnih kodeksov in smernic, pripravo omrežnih kodeksov, spremembe omrežnih kodeksov in smernic, pravico držav članic, da določijo podrobnejše ukrepe, zagotavljanje informacij in zaupnost ter kazni. Vsa tri pravila so prilagojena vodiku. Poglavje 8 – Končne določbe To poglavje se osredotoča na končne določbe in zajema člene zlasti o novi infrastrukturi za zemeljski plin in vodik, postopku v odboru, izjemah, odstopanjih, izvajanju pooblastil, spremembah uredb, spremembi o razširitvi področja uredbe o zanesljivosti oskrbe s plinom na pline iz obnovljivih virov in nizkoogljične pline ter vključitvi ukrepov v zvezi s kibernetsko varnostjo, o solidarnosti, skladiščenju, razveljavitvi in začetku veljavnosti. Priloga 1 vsebuje smernice. Priloga 2 vsebuje korelacijsko tabelo. 🡻 2009/73/ES (prilagojeno) ⇨ novo 2021/0425 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o skupnih pravilih notranjega trga obnovljivih plinov, zemeljskega plina in vodika (prenovitev)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti ⌦ o delovanju Evropske unije ⌫ in zlasti člena 47(2) ter členov 55 in 95 ⌦ člena 194(2) ⌫ Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: ⇩ novo (1)Direktiva 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta je bila večkrat bistveno spremenjena. Ker so predvidene dodatne spremembe, bi bilo treba navedeno direktivo zaradi jasnosti prenoviti. 🡻 2009/72/ES uvodna izjava 1 (prilagojeno) (2)Cilj notranjega trga z zemeljskim plinom, ki se postopoma uvaja po vsej Skupnosti ⌦ Uniji ⌫ od leta 1999, je zagotovitev resnične izbire vsem potrošnikom v Evropski uniji, bodisi državljanom bodisi podjetjem, novih poslovnih priložnosti in več čezmejnega trgovanja, da bi zagotovili večjo učinkovitost, konkurenčne cene in višje standarde storitev ter prispevali k zanesljivosti oskrbe in trajnostnosti. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 2 (prilagojeno) (3)Direktiva 2003/55/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom ⌦ in Direktiva 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta ⌫ staje bilai pomemben korak k vzpostavitvi takega notranjega trga z zemeljskim plinom. ⇩ novo (4)Kot del svežnja „Čista energija za vse Evropejce“, ki ga je Komisija predlagala 30. novembra 2016, sta Uredba (EU) 2019/943 in Direktiva (EU) 2019/944 pomenili nov korak v razvoju notranjega trga električne energije, ki v središče postavlja državljane in prispeva k ciljem Unije glede prehoda na sistem čiste energije in zmanjšanja emisij toplogrednih plinov. Notranji trg zemeljskega plina bi moral temeljiti na enakih načelih in bi zlasti moral zagotavljati enakovredno raven varstva potrošnikov.

(5)Cilj Unije je zmanjšati emisije toplogrednih plinov. Za dosego tega cilja je sprejela sklop pobud, vključno s strategijo za povezovanje energetskega sistema in strategijo za vodik, ki jo je Komisija objavila 2020 in v kateri je predstavljeno, kako posodobiti trge energije, vključno z razogljičenjem trgov plinov, ter Uredbo (EU) 2018/1999 in Uredbo (EU) 2021/1119. Ta direktiva bi morala prispevati k doseganju teh ciljev, pri tem pa zagotoviti zanesljivost oskrbe in dobro delovanje notranjega trga plinov, vključno z vodikom. (6)Namen te direktive je olajšati prodor obnovljivih in nizkoogljičnih plinov v energetski sistem, kar bo omogočilo prehod s fosilnega plina, tako da bodo ti novi plini odigrali pomembno vlogo pri doseganju podnebnih ciljev EU za leto 2030 in cilja podnebne nevtralnosti EU do leta 2050. Cilj direktive je tudi vzpostaviti regulativni okvir, ki bo vsem tržnim udeležencem dal možnost in spodbudo za to, da bodo pri načrtovanju svojih dejavnosti upoštevali prehodno vlogo fosilnega plina, da bi se izognili učinkom vezanosti ter zagotovili postopno in pravočasno opuščanje fosilnega plina, zlasti v vseh zadevnih industrijskih sektorjih in za ogrevanje. (7)V strategiji EU za vodik se priznava, da ima odprt in konkurenčen trg EU z neovirano čezmejno trgovino pomembne koristi za konkurenco, cenovno dostopnost in zanesljivost oskrbe, saj imajo države članice EU različne možnosti za proizvodnjo obnovljivega vodika. Poleg tega se poudarja, da bi prehod na likvidni trg z borznim trgovanjem z vodikom olajšal vstop novih proizvajalcev in koristil tesnejšemu povezovanju z drugimi nosilci energije. To bi ustvarilo gospodarsko izvedljive cenovne signale za naložbe in operativne odločitve. Pravila iz te direktive bi zato morala ustvarjati ugodne pogoje za nastanek trgov vodika, borznega trgovanja z vodikom in vozlišč za prosto trgovanje, države članice pa bi morale odpraviti vse neupravičene ovire v zvezi s tem. Za trge vodika bi se morala, kolikor je to ustrezno, v primernem časovnem okviru in ob priznavanju notranjih razlik uporabiti obstoječa pravila, razvita za trge z električno energijo in plinom ter trgovanje z njima, ki so omogočila učinkovite komercialne dejavnosti. (8)V skladu s strategijo EU za vodik naj bi se obnovljivi vodik v velikem obsegu uporabljal od leta 2030 naprej, in sicer z namenom razogljičenja nekaterih sektorjev, od letalstva in pomorskega prometa do industrijskih sektorjev, ki jih je težko razogljičiti. Vsi končni odjemalci, priključeni na sistem za vodik, bodo imeli osnovne pravice potrošnikov, ki veljajo za končne odjemalce, priključene na sistem za zemeljski plin, kot je pravica do zamenjave dobavitelja in točnih informacij o obračunu. V navedenih primerih, ko so odjemalci, npr. industrijski odjemalci, priključeni na vodikovo omrežje, bodo imeli enake pravice varstva potrošnikov kot odjemalci zemeljskega plina. Vendar se določbe o odjemalcih, zasnovane za spodbujanje udeležbe gospodinjstev na trgu, na primer glede orodij za primerjavo cen, aktivnih odjemalcev in energetskih skupnosti državljanov, ne uporabljajo za sistem za vodik. (9)V skladu s strategijo EU za vodik je prednostna naloga EU razviti obnovljiv vodik, večinoma proizveden iz vetrne in sončne energije. Obnovljiv vodik je možnost, ki je dolgoročno najbolj združljiva s ciljema EU za podnebno nevtralnost in ničelno onesnaževanje ter najbolj skladna s povezanim energetskim sistemom. Vendar lahko nizkoogljična goriva, kot je nizkoogljični vodik, tudi kratkoročno in srednjeročno odigrajo vlogo pri energetskem prehodu, da se hitro zmanjšajo emisije obstoječih goriv in podpre uvajanje goriv iz obnovljivih virov, kot je obnovljivi vodik. Da bi podprli ta prehod, je treba določiti prag za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov za nizkoogljični vodik in sintetična plinasta goriva. Ta prag bi moral postati strožji za vodik, proizveden iz obratov, ki bodo začeli delovati od 1. januarja 2031, da se upošteva tehnološki razvoj in bolj spodbudi dinamični napredek proti zmanjšanju emisij toplogrednih plinov iz proizvodnje vodika. Strategija EU za povezovanje energetskega sistema poudarja potrebo po uvajanju vseevropskega sistema certificiranja, da bodo zajeta tudi nizkoogljična goriva, in sicer s ciljem, da jih bodo države članice primerjale z drugimi možnostmi razogljičenja in o njihovi uporabi v mešanici energetskih virov razmislile kot možni rešitvi. Da bi zagotovili, da imajo nizkoogljična goriva enak učinek na razoglijčenje kot druge alternative iz obnovljivih virov, je pomembno, da se jih certificira po podobnem metodološkem pristopu na podlagi ocene življenjskega kroga njihovih celotnih emisij toplogrednih plinov. Tako bi lahko uvedli celovit vseevropski certifikacijski sistem, ki bi zajemal celotno mešanico energetskih virov v Uniji. Ker nizkoogljična goriva in nizkoogljični vodik niso obnovljiva goriva, z njimi povezane terminologije in certifikacije ni bilo mogoče vključiti v predlog za revizijo Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta. Njihova vključitev v to direktivo tako zapolnjuje to vrzel. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 3 (10)Svoboščine, ki jih Pogodba zagotavlja državljanom Unije – med drugim prosti pretok blaga, svoboda ustanavljanja in svoboda opravljanja storitev – so možne le na popolnoma odprtem trgu, ki vsem potrošnikom omogoča svobodno izbiro dobaviteljev in vsem dobaviteljem, da svoje proizvode svobodno dobavljajo svojim odjemalcem. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 4 (4)Vendar trenutno v Skupnosti obstajajo ovire pri prodaji plina pod enakimi pogoji, brez diskriminacije ali ovir. Predvsem še ni nediskriminatornega dostopa do omrežja in enako učinkovite ravni regulativnega nadzora v vseh državah članicah. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 5 (5)Komisija je v Sporočilu z dne 10. januarja 2007 z naslovom „Energetska politika za Evropo“poudarila pomen vzpostavitve notranjega trga z zemeljskim plinom in zagotavljanja enakih pogojev za vsa podjetja plinskega gospodarstva, ustanovljena v Skupnosti. Sporočili Komisije z dne 10. januarja 2007 z naslovom „Možnosti za notranji trg s plinom in električno energijo“ ter „Preiskava na podlagi člena 17 Uredbe (ES) št. 1/2003 v panogi plina in elektroenergetski panogi (Končno poročilo)“ sta pokazali, da obstoječa pravila in ukrepi ne zagotavljajo potrebnega okvira za doseganje cilja dobro delujočega notranjega trga. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 48 (prilagojeno) ⇨ novo (11)Interesi potrošnikov bi morali biti v središču te direktive, kakovost storitev pa bi morala biti osrednja odgovornost za podjetja plinskega gospodarstva. Že obstoječe pravice potrošnikov ⇨ in pravice dostopa do osnovnih storitev, vključno z energijo, ter zaščito pred energijsko revščino, kot je navedeno v sporočilu o evropskem stebru socialnih pravic, ⇦ je treba okrepiti in zaščititi, vključevati pa bi morale tudi večjo preglednost. Varstvo potrošnikov bi moralo zagotoviti, da lahko vsi potrošniki na področju Skupnosti ⌦ Unije ⌫ izkoristijo prednosti konkurenčnega trga ⌦ plina ⌫. Pravice potrošnikov bi morale uveljavljati države članice ali regulativni organi, kadar država članica tako določi. ⇩ novo

(12)Evropski steber socialnih pravic energijo uvršča med osnovne storitve, do katerih bi moral imeti vsakdo dostop, in poziva h ukrepom za pomoč tistim, ki jo potrebujejo (načelo 20). Cilj trajnostnega razvoja Združenih narodov št. 7 prav tako poziva k dostopu do cenovno sprejemljivih, zanesljivih, trajnostnih in sodobnih virov energije za vse. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 47 (prilagojeno) (13)Zahteve glede javnih storitev in skupne minimalne standarde, ki izhajajo iz njih, je treba nadalje okrepiti ter tako zagotoviti, da konkurenca in pravične cene koristijo vsem potrošnikom, zlasti ranljivim. Zahteve glede javnih storitev bi bilo treba opredeliti na nacionalni ravni in pri tem upoštevati nacionalne okoliščine; države članice bi morale spoštovati zakonodajo Skupnosti ⌦ Unije ⌫. Državljani Unije in mala podjetja, če države članice menijo, da je to primerno, bi morali imeti koristi od obveznosti javnih storitev, zlasti glede zanesljivosti oskrbe in primernih tarif. ⇩ novo (14)Države članice bi morale imeti široko diskrecijsko pravico do nalaganja obveznosti javnih storitev podjetjem v plinskem gospodarstvu za dosego ciljev, ki so v splošnem gospodarskem interesu. Toda obveznosti javnih storitev v obliki določanja cen za dobavo zemeljskega plina so fundamentalno izkrivljajoč ukrep, ki pogosto povzroča kopičenje primanjkljaja v tarifnih prihodkih, omejevanje izbire za porabnike, šibkejše spodbude za varčevanje z energijo in naložbe v energijsko učinkovitost, nižje standarde storitev, manj sodelovanja in zadovoljstva odjemalcev, omejevanje konkurence ter manj inovativnih proizvodov in storitev na trgu. Zato bi morale države članice za zagotavljanje cenovno dostopne oskrbe svojih državljanov z zemeljskim plinom uporabljati druga orodja politike, zlasti usmerjene ukrepe socialne politike. Javni posegi v določanje cen za oskrbo z zemeljskim plinom bi morali biti izvedeni samo kot obveznosti javnih storitev in bi morali izpolnjevati posebne pogoje. V celoti liberaliziran in dobro delujoč maloprodajni trg zemeljskega plina bi spodbudil cenovno in necenovno konkurenco med obstoječimi dobavitelji ter pomenil spodbude za nove vstope na trg, s tem pa bi izboljšal izbiro in zadovoljstvo odjemalcev. (15)Obveznosti javnih storitev v obliki določanja cen za dobavo zemeljskega plina bi bilo treba uporabljati brez poseganja v načelo odprtih trgov, za jasno opredeljene okoliščine in upravičence, njihovo trajanje pa bi moralo biti omejeno. Za ublažitev izkrivljajočih učinkov obveznosti javnih storitev pri določanju cen za dobavo zemeljskega plina bi morale države članice, ki izvajajo take posege, uvesti dodatne ukrepe, vključno z ukrepi za preprečevanje izkrivljanja pri določanju veleprodajnih tržnih cen. Države članice bi morale zagotoviti, da lahko vsi upravičenci do reguliranih cen v celoti izkoristijo ponudbe, ki so na voljo na konkurenčnem trgu, če se za to odločijo. V ta namen bi jih bilo treba neposredno in redno obveščati o ponudbah in prihrankih, ki so na voljo na konkurenčnem trgu, in jim nuditi pomoč pri odzivu na tržne ponudbe in koriščenju le-teh. (16)Javni posegi na področju določanja cen za dobavo zemeljskega plina ne bi smeli povzročiti neposrednega navzkrižnega subvencioniranja med različnimi kategorijami odjemalcev. V skladu s tem načelom se s cenovnimi sistemi ne sme izrecno povzročiti, da nekatere kategorije odjemalcev krijejo stroške cenovnih posegov, ki vplivajo na druge kategorije odjemalcev. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 49 (prilagojeno) ⇨ novo (17)Potrošnikom bi morale biti na voljo jasne in razumljive informacije o njihovih pravicah v zvezi z energetskim sektorjem. Komisija ⌦ je ⌫ bi morala po posvetovanju z ustreznimi zainteresiranimi stranmi ⌦ deležniki ⌫, vključno z državami članicami, nacionalnimi regulativnimi organi, potrošniškimi organizacijami in podjetji plinskega gospodarstva, vzpostavilati dostopen, uporabniku prijazen energetski kontrolni seznam, v katerem so navedene praktične informacije o pravicah potrošnikov. Ta energetski kontrolni seznam bi se moral biti ⇨ posodabljati, ⇦ biti na voljo vsem potrošnikom ⌦ odjemalcem ⌫ in javno dostopen. ⇩ novo (18)Države članice bi morale upoštevati dejstvo, da so za uspešen prehod potrebne okrepljene naložbe v izobraževanje in spretnosti delavcev v plinski industriji, vključno v povezavi z razvojem infrastrukture. To bi bilo v skladu s predlogom revizije direktive o energijski učinkovitosti (2021/0203 (COD)). (19)Tržna pravila bi morala zaščititi odjemalce in jim omogočiti, da se odločijo za nizkoogljične možnosti, s čimer bodo obnovljivi in nizkoogljični plini v celoti zajeti v energetskem prehodu. (20)Zemeljski plin ima še vedno ključno vlogo v oskrbi z energijo, saj je poraba energije iz zemeljskega plina v gospodinjstvih še vedno večja kot poraba električne energije. Čeprav je elektrifikacija ključni element zelenega prehoda, se bo v prihodnosti v gospodinjstvih še vedno uporabljal zemeljski plin, vključno z vse večjimi količinami obnovljivega plina. (21)Ker sektor zemeljskega plina, vključno z maloprodajnim trgom zemeljskega plina, ni bil del svežnja „Čista energija za vse Evropejce“, zadevne določbe o sodelovanju in varstvu odjemalcev niso bile prilagojene potrebam energetskega prehoda, temveč odražajo razmere izpred več kot desetletja, ko je bil sprejet tretji energetski sveženj. (22)Na trgu zemeljskega plina je zaznati nizko zadovoljstvo in sodelovanje odjemalcev ter počasno sprejemanje novih obnovljivih in nizkoogljičnih plinov, kar vse odraža omejeno konkurenco v številnih državah članicah. V nasprotju s cenami na veleprodajnih trgih so se cene zemeljskega plina za gospodinjske odjemalce v zadnjem desetletju povišale, kar je pomenilo, da so gospodinjski odjemalci za svojo porabo zemeljskega plina plačevali dva do trikrat več kot industrijski odjemalci.

(23)Kot v sektorju električne energije sta za zagotovitev, da odjemalci lahko sodelujejo v energetskem prehodu in izkoristijo dostopne cene, dobre standarde storitev in dejansko izbiro možnosti glede na tehnološki razvoj, bistvena tržna prožnost in primeren pravni okvir Unije za pravice odjemalcev v sektorju zemeljskega plina. (24)Premik od fosilnega plina k obnovljivim alternativam bo pokazal, ali bo energija iz obnovljivih virov postala privlačna, nediskriminatorna možnost za odjemalce na podlagi resnično preglednih informacij in s pravično porazdelitvijo stroškov prehoda med različnimi skupinami odjemalcev in udeležencev na trgu. (25)Da bi obravnavali trenutne vrzeli na maloprodajnem trgu, je treba odpraviti obstoječe ovire za konkurenco in tehnološki razvoj za nastajajoče nove storitve ter zagotoviti boljše ravni storitev in nižje cene za odjemalce, obenem pa zaščititi energetsko revne in ranljive odjemalce. (26)Da bi zagotovili visoko raven zaščite odjemalcev in njihovo opolnomočenje v vseh energetskih sektorjih, bi moral zakonodajni okvir za trge razogljičenih plinov odražati zaščito, ki so je deležni odjemalci na trgu z električno energijo, in po potrebi njegove določbe o krepitvi vloge odjemalcev. (27)Za zagotovitev skladnosti in učinkovitosti bi moral ta pristop zajemati vse določbe za zaščito in opolnomočenje odjemalcev, in sicer kadar koli so izvedljive in jih je mogoče prilagoditi trgu plina. To bi zajemalo vse od osnovnih pogodbenih pravic do pravil glede informacij o obračunu in zamenjave ponudnika energije, ustrezna orodja za primerjavo, zaščito ranljivih in energetsko revnih odjemalcev, zagotavljanje ustreznega varstva podatkov za pametne števce in upravljanje podatkov ter učinkovita pravila za alternativno reševanje sporov. (28)Pri zagotavljanju doslednosti določb po vsem sektorju bi moralo biti breme za nacionalne uprave in podjetja omejeno in sorazmerno, pri čemer bi se upoštevale tudi izkušnje s svežnjem „Čista energija za vse Evropejce“. (29)Posodobitev plinskega sektorja naj bi prinesla znatne gospodarske koristi tako v smislu boljše maloprodajne konkurence kot v smislu socialnih in distribucijskih koristi in opolnomočenja odjemalcev, vključno z okrepljenimi pogodbenimi pravicami in boljšimi razpoložljivimi podatki o porabi in virih energije, kar bo privedlo k bolj zelenim odločitvam. Interesne energetske skupnosti bi morale prispevati k uvajanju obnovljivega plina. (30)Zamenjava ponudnikov je pomemben kazalnik sodelovanja odjemalcev in pomembno orodje za okrepitev konkurence na trgu zemeljskega plina in vodika. Stopnja menjave ponudnikov med državami članicami se razlikuje in potrošnike se odvrača od menjave z izstopnimi stroški in pristojbinami za prekinitev pogodbe. Čeprav bi se z odpravo takih pristojbin morda zmanjšala možnost izbire za porabnike, saj bi bili odpravljeni proizvodi, pri katerih se nagrajuje odjemalčeva zvestoba, bi njihova omejitev prispevala k večji blaginji porabnikov, njihovemu sodelovanju in konkurenci na trgu. (31)Krajši časi zamenjave bi lahko odjemalce spodbudili k iskanju boljših ponudb oskrbe z energijo in zamenjavi dobavitelja. Z obsežnejšo uporabo informacijske tehnologije bi bilo do leta 2026 postopek tehnične zamenjave, tj. registracijo novega dobavitelja na merilnem mestu pri tržnem operaterju, v običajnih razmerah na kateri koli delovni dan mogoče izvesti v 24 urah. Z zagotovitvijo izvedbe tehničnega postopka za zamenjavo v 24 urah do navedenega datuma bi zmanjšali čase zamenjave, kar bi prispevalo k večji udeležbi odjemalcev in boljši maloprodajni konkurenci. (32)Odjemalcem več dejavnikov preprečuje, da bi dostopali do različnih virov tržnih informacij, ki so jim na razpolago, jih razumeli in ravnali v skladu z njimi. Zato bi bilo treba izboljšati primerljivost ponudb in karseda zmanjšati ovire za zamenjavo dobavitelja, ne da bi odjemalcem po nepotrebnem omejevali možnost izbire. (33)Samostojna orodja za primerjavo, tudi spletne strani, so učinkovito sredstvo, s katerim lahko manjši odjemalci ocenijo prednosti različnih ponudb energije, ki so na razpolago na trgu. Zajemati bi morala čim več razpoložljivih ponudb in pokrivati čim večji del trga, da bi si odjemalec lahko ustvaril reprezentativen pregled. Zelo pomembno je, da imajo manjši odjemalci dostop do najmanj enega orodja za primerjavo in da so informacije, pridobljene s takimi orodji, zanesljive, nepristranske in pregledne. Države članice bi lahko v ta namen zagotovile orodje za primerjavo, s katerim upravlja nacionalni organ ali zasebna družba. (34)Končni odjemalci bi morali imeti tudi možnost, da uporabljajo, skladiščijo in prodajajo obnovljivi plin iz samoproizvodnje ter sodelujejo na vseh trgih zemeljskih plinov tako, da zagotavljajo pomožne storitve v sistemu, na primer s shranjevanjem energije. Države članice imajo lahko v nacionalnem pravu različne določbe, ki urejajo davke in dajatve za posamezne aktivne odjemalce in aktivne odjemalce, ki delujejo skupaj. (35)Ob priznavanju vloge nekaterih kategorij državljanskih pobud za energijo pri razogljičenju energetskega sistema bi se jim moral na trgu zemeljskega plina na ravni Unije priznati status „energetskih skupnosti državljanov“. Te skupnosti bi morale olajšati uporabo obnovljivega plina v sistemu za zemeljski plin. Da bi jim zagotovili omogočitveni okvir, pošteno obravnavo in enake konkurenčne pogoje, bi bilo treba določiti dobro definiran sklop pravic in obveznosti, ki bi na splošno odražal strukturo članstva, zahteve glede upravljanja in namen energetskih skupnosti državljanov iz Direktive (EU) 2019/944. (36)Določbe o energetskih skupnostih državljanov ne izključujejo obstoja drugih državljanskih pobud, kot so skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov iz Direktive (EU) 2018/2001 ali pobude, ki izhajajo iz dogovorov na področju zasebnega prava. Članstvo v energetski skupnosti državljanov bi moralo biti odprto za vse kategorije subjektov. Pristojnosti odločanja znotraj energetske skupnosti državljanov pa bi bilo treba omejiti na tiste člane ali delničarje, ki ne opravljajo obsežne trgovske dejavnosti in za katere energetski sektor ni primarno področje gospodarske dejavnosti. To pomeni, da morajo biti energetske skupnosti državljanov in posamezni člani ali delničarji finančno in ekonomsko neodvisni od subjektov, udeleženih pri takih dejavnostih, pri čemer pa obstaja možnost, da energetske skupnosti državljanov delegirajo upravljanje obratov, potrebnih za njihove dejavnosti, vključno z namestitvijo, delovanjem, obdelovanjem podatkov in vzdrževanjem. (37)Računi in informacije o obračunu so pomembno sredstvo za obveščanje in opolnomočenje končnih odjemalcev. Računi za energijo so še vedno najpogostejša skrb in razlog za pritožbe odjemalcev, kar prispeva k stalnemu nezadovoljstvu odjemalcev in njihovi neudeležbi v sektorju plina. Določbe glede informacij o obračunu v sektorju plina prav tako zaostajajo za pravicami, ki jih imajo odjemalci v sektorju električne energije. Zato jih je treba uskladiti in določiti najmanjše zahteve za račune in informacije o obračunu v sektorju plina, da bodo imeli odjemalci dostop do preglednih, lahko razumljivih informacij. Računi bi morali končnim odjemalcem zagotavljati informacije o njihovi porabi in stroških, kar bi olajšalo primerjavo med ponudbami in zamenjavo ponudnikov, ter informacije o pravicah odjemalcev (na primer glede alternativnega reševanja sporov). Poleg tega bi morali biti računi orodje za aktivno udeležbo odjemalcev na trgu, da lahko upravljajo svoje vzorce porabe in izberejo bolj zelene možnosti. (38)Redno zagotavljanje točnih informacij o obračunu na podlagi dejanske porabe plina, kar omogočajo pametni števci, je pomembna pomoč odjemalcem, da lahko nadzorujejo porabo in stroške plina. Kljub temu pa bi morali imeti odjemalci, zlasti gospodinjski odjemalci, možnost sklenitve prožnih ureditev za dejansko plačilo svojih plačil. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 47 (prilagojeno) ⇨ novo (39)Ključni vidik pri dobavi energije odjemalcem je dostop do objektivnih in preglednih podatkov o porabi. Odjemalci bi tako morali imeti dostop do podatkov o porabi in s tem povezanih cenah ter stroških storitev, tako da lahko konkurente povabijo, da pripravijo ponudbo na podlagi teh podatkov ⌦ navedenih informacij ⌫ . Potrošniki bi morali imeti tudi pravico do pravilne obveščenosti o svoji porabi energije. Predplačila ⇨ uporabnikov ne bi smela postavljati v nesorazmerno slabši položaj ⇦ bi morala odražati verjetno porabo zemeljskega plina, različni plačilni sistemi pa bi morali biti nediskriminatorni. Podatki o stroških energije, ki jih potrošniki prejemajo dovolj redno, bodo spodbujali ⌦ bi morali spodbujati ⌫ k varčevanju energije, saj bodo dajali odjemalcem neposredne povratne informacije o učinkih naložb v energetsko ⌦ energijsko ⌫ učinkovitost in drugačnega ravnanja.

🡻 2009/73/ES uvodna izjava 52 (prilagojeno) ⇨ novo (40)⇨ Pri odločanju na nacionalni ravni glede uvajanja pametnih merilnih sistemov za zemeljski plin, ⇦ Moralo bi moralo biti možno, da ⌦ taka odločitev ⌫ uvedba inteligentnih merilnih sistemov temelji na ekonomski oceni. ⇨ Pri tej ekonomski oceni bi bilo treba upoštevati dolgoročne koristi uvedbe pametnih merilnih sistemov za porabnike in celotno vrednostno verigo. ⇦ Če bi ta ocena pokazala, da je uvedba takšnih merilnih sistemov ekonomsko sprejemljiva in stroškovno učinkovita le za potrošnike ⌦ odjemalce ⌫ z določeno višino porabe ⇨ zemeljskega ⇦ plina, bi državam članicam moralo biti omogočeno, da to upoštevajo pri izvajanju inteligentnih merilnih sistemov ⌦ uvajanju ⌫ . ⇨ Te ocene pa bi bilo treba redno ali vsaj vsaka štiri leta pregledovati zaradi pomembnih sprememb v temeljnih predpostavkah in zaradi hitrosti tehnološkega razvoja. ⇦ ⇩ novo (41)Da bi končnim odjemalcem pomagali pri aktivni udeležbi na trgu, bi morali pametni merilni sistemi, ki se bodo uvedli, ustrezno upoštevati uporabo zadevnih razpoložljivih standardov, tudi tistih, ki omogočajo interoperabilnost na ravni podatkovnega modela in aplikacijske plasti, dobre prakse, pomen razvoja izmenjave podatkov ter prihodnje in inovativne energetske storitve. Poleg tega pametni merilni sistemi, ki bodo uvedeni, za odjemalce zemeljskega plina ne bi smeli predstavljati ovire za zamenjavo dobavitelja in bi morali biti opremljeni z ustreznimi funkcijami, ki končnim odjemalcem omogočajo, da hitro dostopajo do podatkov o svoji porabi, uravnavajo svoje energetsko vedenje in so za to nagrajeni ter prihranijo pri stroških za energijo. (42)Države članice, ki pametnih merilnih sistemov sistem za zemeljski plin ne uvajajo sistematično, bi morale odjemalcem omogočiti, da na zahtevo in pod pravičnimi in razumnimi pogoji izkoristijo možnost namestitve pametnega števca, pri čemer bi jim morale biti dane na razpolago vse ustrezne informacije. (43)V državah članicah so bili po uvedbi pametnih merilnih sistemov oblikovani ali so v fazi oblikovanja različni modeli upravljanja s podatki. Ne glede na model upravljanja s podatki je pomembno, da države članice uvedejo pregledna pravila za dostop do podatkov pod nediskriminatornimi pogoji in zagotovijo najvišjo stopnjo kibernetske varnosti in varstva podatkov ter nepristranskosti subjektov, ki ravnajo s podatki. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 51 (prilagojeno) (44)Večje varstvo potrošnikov je zagotovljeno z razpoložljivostjo učinkovitih pravnih sredstev za reševanje sporov za vse potrošnike ⌦ odjemalce ⌫. Države članice bi morale uvesti ⌦ določiti ⌫ hitre in učinkovite postopke za obravnavanje pritožb. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 50 (prilagojeno) (50)Pomanjkanje energije je v Skupnosti vse večji problem. Prizadete države članice, ki tega še niso storile, bi zato morale pripraviti nacionalne akcijske načrte ali druge primerne okvire za obravnavo pomanjkanja energije, s katerimi bi zmanjšale število ljudi, ki trpijo zaradi takih razmer. V vsakem primeru bi države članice ranljivim odjemalcem morale zagotoviti potrebno oskrbo z energijo. Pri tem bi lahko na primer v okviru socialne politike uporabili celosten pristop, ukrepi pa bi lahko vključevali socialne politike ali izboljšanje energetske učinkovitosti stanovanjskih objektov. Najmanj, kar bi morala direktiva omogočati, so nacionalne politike v korist ranljivih odjemalcev. ⇩ novo (45)Države članice bi morale sprejeti ustrezne ukrepe, kot so zagotavljanje dajatev v okviru sistemov socialne varnosti, da zagotovijo potrebno oskrbo ranljivim odjemalcem, ali zagotavljanje podpore za izboljšanje energijske učinkovitosti, zato da bi obravnavale energijsko revščino, kadar se ugotovi, da obstaja v skladu s členom 3(3), točka (d), Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta vključno v širšem kontekstu revščine. Takšni ukrepi se lahko razlikujejo glede na posebne okoliščine v zadevnih državah članicah in lahko vključujejo ukrepe socialne ali energetske politike v zvezi s plačevanjem računov za kateri koli plin, naložbe v energijsko učinkovitost stanovanjskih zgradb ali varstvo odjemalcev, kot je zaščita pred odklopom. (46)Komisija je v skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 in Direktivo (EU) 2019/944 Evropskega parlamenta in Sveta podala okvirne smernice glede ustreznih kazalnikov za merjenje energijske revščine in opredelitev pojma „znatno število gospodinjstev z energijsko revščino“. (47)Poenostavitev in racionalizacija upravnega postopka izdaje dovoljenj in jasni roki za sprejemanje odločitev organov, pristojnih za izdajo dovoljenj, bi morali zagotoviti, da se uvedba obratov za proizvodnjo vodika in infrastrukture sistema za vodik lahko odvija s primerno hitrostjo. Od držav članic bi se moralo zahtevati poročanje o doseženem napredku. Zagotoviti je treba uporabo predhodno veljavnih dovoljenj (kot so licence, koncesije ali odobritve), izdanih v skladu z nacionalno zakonodajo za izgradnjo in delovanje obstoječih plinovodov za zemeljski plin in drugih sredstev omrežja, ko pride do spremembe nosilca energije v obliki plina, ki se prenaša, in sicer z metana na (čisti) vodik. To naj bi preprečilo nepotrebne zamude pri spreminjanju namembnosti obstoječih plinovodov za zemeljski plin in drugih sredstev omrežja za prenos vodika. Treba bi bilo preprečiti, da bi se pogoji za izdajo dovoljenj za infrastrukturo sistema za vodik bistveno razlikovali, razen če je to ustrezno utemeljeno. Tehnični varnostni vidiki bi lahko upravičili drugačen pristop glede uporabe predhodno veljavnih dovoljenj ali izdajanja novih dovoljenj. Določbe glede postopkov za izdajo dovoljenj bi se morale uporabljati brez poseganja v mednarodno pravo in pravo Unije, vključno z odločbami za zaščito okolja in zdravja ljudi. Kadar bi bilo to ustrezno utemeljeno na podlagi izrednih okoliščin, bi moralo biti mogoče podaljšati časovne okvire za postopke izdaje dovoljenj za obdobje do enega leta.

(48)Zagotovitev smernic za vložnike skozi celotne upravne postopke predložitve vlog za izdajo dovoljenj in izdaje dovoljenj prek upravne kontaktne točke naj bi zmanjšala kompleksnost za razvijalce projektov ter povečala učinkovitost in preglednost. Možnost, da vložniki predložijo zadevne dokumente v digitalni obliki, in zagotovitev priročnika za vložnike bi lahko prispevali k učinkovitosti. Države članice bi morale zagotoviti, da so organi, ki izvajajo postopke izdaje dovoljenj, aktivno vključeni v odpravljanje preostalih ovir, tudi nefinančnih, kot so nezadostno znanje, nezadostni digitalni in človeški viri, ki ovirajo obdelavo vse večjega števila postopkov za izdajo dovoljenj. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 6 (49)Brez dejanskega ločevanja omrežij od dejavnosti proizvodnje in dobave (dejansko ločevanje) nevarnost diskriminacije ne obstaja le pri upravljanju omrežij, temveč tudi pri spodbudah za vertikalno integrirana podjetja, da bi ustrezno vlagala v svoja omrežja. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 7 (50)Vendar pravila za pravno in funkcionalno ločevanje, kot jih določa Direktiva 2003/55/ES, ne zagotavljajo dejanskega ločevanja operaterjev prenosnih sistemov. Evropski svet je na zasedanju 8. in 9. marca 2007 zato pozval Komisijo, naj pripravi zakonodajne predloge za „dejansko ločevanje dejavnosti dobave in proizvodnje od delovanja omrežja“. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 8 (prilagojeno) (51)Dejansko ločevanje lahko zagotovi samo odprava možnosti, ki vertikalno integrirana podjetja spodbujajo k diskriminaciji konkurentov pri dostopu do omrežja in naložbah. Lastniško ločevanje, pri katerem je lastnik omrežja imenovan za operaterja sistema in je neodvisen od kakršnih koli interesov v zvezi z dobavo in proizvodnjo, je očitno učinkovit in stabilen način razreševanja notranjega navzkrižja interesov in zagotavljanja zanesljivosti oskrbe. Zato je Evropski parlament v Resoluciji z dne 10. julija 2007 o možnostih za notranji trg s plinom in električno energijo lastniško ločevanje na ravni prenosa opredelil kot najučinkovitejše orodje za nediskriminatorno spodbujanje naložb v infrastrukturo, poštenega dostopa do omrežja za nove udeležence in preglednosti na trgu. Pri lastniškem ločevanju bi bilo zato treba od držav članic zahtevati, naj zagotovijo, da ista oseba ali osebe ne morejo izvajati nadzora nad podjetjem za proizvodnjo ali dobavo ter hkrati izvajati nadzora ali uveljavljati kakršnih koli pravic nad operaterjem prenosnega sistema ali prenosnim sistemom. Po drugi strani pa bi moral nadzor nad prenosnim sistemom ali operaterjem prenosnega sistema izključevati možnost nadzora ali uveljavljanja kakršnih koli pravic nad proizvajalcem ali dobaviteljem. V teh mejah bi moralo biti proizvajalcu ali dobavitelju omogočeno, da ima manjšinski delež v operaterju prenosnega sistema ali prenosnem sistemu. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 9 (52)Vsi sistemi ločevanja bi morali učinkovito odpravljati vsa navzkrižja interesov med proizvajalci, dobavitelji in operaterji prenosnih sistemov, da bi oblikovali spodbude za potrebne naložbe in zagotovili dostop novim udeležencem na trgu ob pregledni in učinkoviti regulativni ureditvi, nacionalnim regulativnim organom pa ne bi naložili preveč zahtevne regulativne ureditve. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 10 (53)Opredelitev pojma „nadzor“ je enaka kot v Uredbi Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah). 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 11 (54)Ker je za lastniško ločevanje v nekaterih primerih treba prestrukturirati podjetja, bi bilo treba državam članicam, ki se odločijo izvajati lastniško ločevanje, odobriti dodatno obdobje za začetek uporabe zadevnih določb. Zaradi vertikalne povezave med sektorjema električne energije in plina bi bilo treba določbe o ločevanju uporabljati v obeh sektorjih.

⇩ novo (55)V zvezi s sektorjem vodika pa bi lahko pojavljanje vertikalno integriranih podjetij v prvi vrsti preprečili z jasnimi, vnaprej določenimi pravili. To je učinkoviteje od dragih naknadnih zahtev po ločitvi dejavnosti, za katere izvedbo bi bilo potrebno več časa. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 12 (56)Zaradi zagotavljanja popolne neodvisnosti delovanja omrežij od interesov v zvezi z dobavo in proizvodnjo ter preprečevanja izmenjave kakršnih koli zaupnih podatkov pri lastniškem ločevanju ista oseba ne bi smela biti hkrati član uprave operaterja prenosnega sistema ali prenosnega sistema in podjetja, ki opravlja dejavnost proizvodnje ali dobave. Iz istega razloga ista oseba tudi ne bi smela imeti pristojnosti za imenovanje članov uprave operaterja prenosnega sistema ali prenosnega sistema in izvajanje nadzora ali uveljavljanje kakršne koli pravice nad proizvajalcem ali dobaviteljem. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 13 (prilagojeno) (57)Ustanavljanje operaterja sistema ali operaterja prenosnega sistema, ki je neodvisen od interesov v zvezi z dobavo in proizvodnjo, bi moralo vertikalno integriranemu podjetju omogočiti, da ohrani lastništvo nad sredstvi omrežja, ter hkrati zagotovilo dejansko ločevanje interesov, pod pogojem, da takšen samostojni operater sistema ali neodvisni ⌦ samostojni ⌫ operater prenosnega sistema opravlja vse naloge operaterja sistema in so vzpostavljeni podrobna ureditev in obsežni regulativni kontrolni mehanizmi. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 14 (prilagojeno) (58)Če je ⌦ bilo ⌫ 3. septembra 2009 podjetje, ki je lastnik prenosnega sistema, del vertikalno integriranega podjetja, bi morale države članice zato imeti možnost izbire med lastniškim ločevanjem in ustanovitvijo operaterja sistema ali operaterja prenosnega sistema, ki je neodvisen od interesov v zvezi z dobavo in proizvodnjo. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 15 (59)Da bi bili interesi delničarjev vertikalno integriranih podjetij popolnoma zaščiteni, bi morale države članice imeti možnost, da uvedejo lastniško ločevanje z neposredno odprodajo ali razdelitvijo delnic integriranega podjetja na delnice omrežnega podjetja in delnice preostalega podjetja dobave in proizvodnje, če so izpolnjene zahteve, ki izhajajo iz lastniškega ločevanja. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 16 (prilagojeno) (60)Da bo rešitev, ki jo predstavlja samostojni operater sistema ali neodvisni ⌦ samostojni ⌫ operater prenosnega sistema, resnično delovala, bi bilo treba sprejeti posebna dodatna pravila. Pravila o neodvisnem ⌦ samostojnem ⌫ operaterju prenosnega sistema določajo ustrezen regulativni okvir za zagotovitev poštene konkurence, zadostnih vlaganj, dostopa na trg za nove udeležence in integracije trgov plinov. Dejansko ločevanje na podlagi določb o neodvisnem ⌦ samostojnem ⌫ operaterju prenosnega sistema bi moralo temeljiti na organizacijskih ukrepih in ukrepih, ki se nanašajo na upravljanje operaterjev prenosnih sistemov, ter na ukrepih, povezanih z vlaganji, ki nove proizvodne zmogljivosti preko regionalnega sodelovanja povezujejo z integracijo omrežij in trgov. Neodvisnost operaterja prenosnega sistema bi bilo tudi treba med drugim zagotoviti z določenimi obdobji „za razmislek“, med katerimi se v vertikalno integriranem podjetju ne izvajajo nobene vodstvene ali druge ustrezne dejavnosti, ki bi omogočale dostop do podatkov, ki bi lahko bili pridobljeni na vodstvenem položaju. Model dejanskega ločevanja prek neodvisnega operaterja prenosnega sistema je v skladu z zahtevami, določenimi na zasedanju Evropskega sveta 8. in 9. marca 2007. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 17 ⇨ novo

(61)Za razvoj konkurence na notranjem trgu plina bi morali veliki negospodinjski odjemalci ⇨ , ki sodelujejo v komercialnih dejavnostih velikega obsega, ⇦ imeti možnost, da izberejo dobavitelja in za zadovoljitev svojih potreb po plinu sklenejo pogodbe z več dobavitelji. Ti odjemalci bi morali biti zaščiteni pred klavzulami o ekskluzivnosti, katerih učinek je izključitev konkurenčnih ali dopolnilnih ponudb. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 18 (prilagojeno) (62)Država članica ⌦ bi morala imeti ⌫ ima pravico, da se odloči za popolno lastniško ločevanje na njenem ozemlju. Če je država članica uporabila to pravico, podjetje nima ⌦ ne bi smelo imeti ⌫ pravice do ustanovitve samostojnega operaterja sistema ali neodvisnega ⌦ samostojnega ⌫ operaterja prenosnega sistema. Poleg tega podjetje, ki opravlja katerokoli dejavnost proizvodnje ali dobave, ne more ⌦ bi smelo ⌫ izvajati neposrednega ali posrednega nadzora ali uveljavljati kakršne koli pravice nad operaterjem prenosnega sistema iz države članice, ki se je odločila za popolno lastniško ločevanje. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 19 (prilagojeno) (63)Po tej direktivi bodo obstajale različne vrste organizacije trga na notranjem trgu z zemeljskim plinom. Na notranjem trgu zemeljskega plina obstajajo različne vrste organizacije trga. Ukrepi, ki bi jih države članice lahko sprejele za zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev, bi morali temeljiti na prevladujočih zahtevah v splošnem interesu, S Komisijo bi se bilo treba posvetovati o združljivosti ukrepov s Pogodbo ⌦ PDEU ⌫ in z zakonodajo Skupnosti ⌦ Unije ⌫. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 20 (64)Pri izvajanju dejanskega ločevanja bi bilo treba spoštovati načelo nediskriminacije med javnim in zasebnim sektorjem. Zato ista oseba ne bi smela imeti možnosti, da bi sama ali skupaj z drugimi ob kršenju pravil o lastniškem ločevanju ali možnosti samostojnega operaterja sistema izvajala nadzor ali uveljavljala kakršne koli pravice nad sestavo, glasovanjem ali odločanjem v organih operaterjev prenosnih sistemov ali prenosnih sistemov in dobaviteljev ali proizvajalcev. Kar zadeva lastniško ločevanje in možnost samostojnega operaterja sistema, velja, da če zadevna država članica lahko dokaže, da izpolnjuje to zahtevo, bi moralo biti mogoče, da dva ločena javna subjekta nadzorujeta dejavnosti proizvodnje in dobave na eni ter dejavnosti prenosa na drugi strani. 🡻 2009/73/ES uvodna izjava 21 (prilagojeno) (65)Po vsej Skupnosti ⌦ Uniji ⌫ bi bilo treba uporabljati dejansko ločevanje dejavnosti dobave in proizvodnje od delovanja omrežja tako za podjetja iz Skupnosti ⌦ Unije ⌫ kakor tudi za podjetja, ki niso iz Skupnosti ⌦ Unije ⌫. Da bi ohranili neodvisnost omrežnih dejavnosti ter dejavnosti dobave in proizvodnje po vsej Skupnosti ⌦ Uniji ⌫, bi morali imeti regulativni organi pooblastilo, da zavrnejo certifikacijo operaterjev prenosnih sistemov, ki ne izpolnjujejo pravil o ločevanju. Da bi zagotovili dosledno uporabo teh pravil po vsej Skupnosti ⌦ Uniji ⌫, bi morali regulativni organi pri odločanju o certifikaciji v celoti upoštevati mnenje Komisije. Poleg tega bi morala Komisija imeti pravico podati mnenje o certifikaciji v zvezi z lastnikom ali operaterjem prenosnega sistema, ki je pod nadzorom osebe ali oseb iz tretje države ali tretjih držav, s čimer bi bilo zagotovljeno tudi spoštovanje mednarodnih obveznosti Skupnosti ⌦ Unije ⌫ ter solidarnost in zanesljivost oskrbe z energijo v Skupnosti ⌦ Uniji ⌫. ⇩ novo (66)Plinovodna omrežja za vodik bi morala biti pomembno sredstvo za učinkovit in trajnosten prenos vodika, tako kopenski kot odobalni. Zaradi visokih zahtevanih naložb v osnovna sredstva pri izgradnji bi lahko plinovodna omrežja za vodik predstavljala naravne monopole. Izkušnje z regulacijo trgov zemeljskega plina so pokazale, kako pomembno je zagotoviti odprt in neskriminatoren dostop do plinovodnih omrežij, da se zaščiti konkurenca na trgih primarnih proizvodov. Zato bi se morala za kopenska in odobalna omrežja v Uniji uporabljati dobro uveljavljena načela za delovanje omrežja, kot je dostop tretjih strani. (67)Delovanje vodikovih omrežij bi moralo biti ločeno od dejavnosti proizvodnje energije in oskrbe z energijo, da bi preprečili tveganje navzkrižja interesov operaterjev omrežja. Strukturna ločitev lastništva vodikovih omrežij ter sodelovanja v proizvodnji energije in oskrbi z energijo zagotavlja, da do takega navzkrižja interesov ne pride. Države članice bi morale imeti možnost, da do leta 2030 kot alternativni model ločevanja uporabljajo „integriranega operaterja vodikovega omrežja“, da se zagotovi prehodno obdobje za obstoječa vertikalno integrirana vodikova omrežja. Države članice bi prav tako morale imeti možnost, da dovolijo uporabo modela „samostojnega operaterja vodikovega omrežja“, da se vertikalno integriranim lastnikom vodikovih omrežij omogoči ohranitev lastništva njihovih omrežij, obenem pa zagotovi nediskriminatorno delovanje takih omrežij po letu 2030. (68)Skupno delovanje vodikovih ter plinskih ali električnih omrežij lahko ustvari sinergije in bi ga bilo treba zato dovoliti, vendar bi bilo treba dejavnosti delovanja vodikovega omrežja organizirati v ločenem pravnem subjektu, da se zagotovi preglednost financiranja in uporabe tarif za dostop do omrežja. (69)Delovanje vodikovih omrežij bi moralo biti ločeno od dejavnosti proizvodnje energije in oskrbe z energijo, da bi preprečili tveganje navzkrižja interesov operaterjev omrežja. Strukturna ločitev lastništva vodikovih omrežij ter sodelovanja v proizvodnji energije in oskrbi