Na podlagi informacij, ki jih je predložila Italija, je jasno, da je cilj zahtevka za podaljšanje ukrepa odstopanja oprostiti mala podjetja številnih obveznosti v zvezi z DDV v okviru splošne ureditve DDV ter zmanjšati breme davčne uprave, kar zadeva pobiranje davkov in revizije malih podjetij. To bi lahko davčni upravi omogočilo, da svoje nadzorne dejavnosti usmeri na večje davčne zavezance. Ukrep odstopanja je torej v skladu s cilji prvega pododstavka člena 395(1) direktive o DDV, ki državam članicam omogoča uvedbo posebnih ukrepov, ki odstopajo od njenih določb, za poenostavitev postopka pobiranja DDV. V zvezi s tem je treba ponoviti, da je ukrep neobvezen za davčne zavezance, ki se lahko odločijo za splošno ureditev DDV, in bo tak tudi ostal.

Italija trdi, da imajo mala in srednja podjetja, in zlasti mikropodjetja, prevladujočo vlogo v nefinančnem gospodarskem sektorju države z vidika dodane vrednosti in zaposlovanja. Glede na nesorazmerne stroške upoštevanja predpisov v zvezi z DDV, ki jih nosijo taka podjetja v primerjavi z velikimi podjetji, in dejstvo, da so še vedno prizadeta zaradi gospodarske krize, Italija navaja, da je ukrep odstopanja pomembna spodbuda za začetek in utrditev njihove gospodarske dejavnosti.

Trenutni (spremenjeni) zahtevek Italije za dodatno podaljšanje obdobja veljavnosti ukrepa odstopanja do 31. decembra 2024, ne da bi se pri tem povečal sedanji prag v višini 65 000 EUR (ali katera koli protivrednost temu pragu v realnem smislu), temelji na istih razlogih, kot so bili navedeni v prejšnjih zahtevkih.

Italija je bila nato pooblaščena, da z Izvedbenim sklepom Sveta 2010/688/EU podaljša veljavnost ukrepa odstopanja do 31. decembra 2013, nato pa še do 31. decembra 2016 z Izvedbenim sklepom Sveta 2013/678/EU, s katerim se je povečal tudi najvišji prag oprostitve s 30 000 EUR na 65 000 EUR in nazadnje do 31. decembra 2019 z Izvedbenim sklepom Sveta (EU) 2016/1988.

Italija nikoli ni izkoristila možnosti iz člena 14 Direktive Sveta 67/228/EGS. Leta 2007 je zaprosila za dovoljenje za odstopanje od prvega odstavka člena 285, tako da je plačila DDV oprostila davčne zavezance, katerih letni promet ne presega 30 000 EUR. Italija je ta zahtevek vložila zaradi svoje gospodarske strukture, ki jo večinoma sestavljajo mikropodjetja z zelo majhnim številom zaposlenih, ter želje, da poenostavi obveznosti v zvezi z DDV za mala podjetja in olajša pobiranje DDV za nacionalno davčno upravo. Ukrep odstopanja je bil odobren do 31. decembra 2010 na podlagi Sklepa Sveta 2008/737/ES. Ukrep je bil neobvezen, malim podjetjem pa omogoča, da se odločijo za splošno ureditev DDV.

Italija je s tem dopisom zaprosila, da se umakne zahtevek za povišanje praga oprostitve s 65 000 EUR na 100 000 EUR, pri čemer je pojasnila, da ta zahtevek temelji na nacionalnem pravilu, ki je bilo v postopku razveljavitve. Namesto tega je Italija izrazila željo, da se ohrani sedanji prag 65 000 EUR, kar je v skladu s pavšalno ureditvijo za davčne zavezance na področju neposrednih davkov. Italija je poleg tega zaprosila za umik zahtevka za povišanje praga na 130 000 EUR za prostovoljne organizacije in združenja za socialni napredek, saj je povezan z ukrepi za neposredno obdavčitev, ki še niso začeli veljati; Italija si je pridržala pravico, da ponovno predloži tak zahtevek, ko bodo začeli veljati zadevni splošni ukrepi. Poleg tega je Italija na podlagi dogovora držav članic na seji Sveta za ekonomske in finančne zadeve (ECOFIN) z dne 8. novembra 2019 o predlogu Komisije o novih pravilih za poenostavitev v zvezi z DDV za mala podjetja, ki je bil sprejet 18. februarja 2020 in bo začel veljati 1. januarja 2025, zaprosila, da se podaljšanje ukrepa odstopanja izteče 31. decembra 2024.

V dopisu, ki ga je Komisija evidentirala 26. julija 2019, je Italija zaprosila za dovoljenje, da se ji do 31. decembra 2022 dovoli oprostitev plačila DDV za davčne zavezance, katerih letni promet ne presega določenega praga iz člena 285 direktive o DDV, povišanje tega praga s 65 000 EUR na 100 000 EUR in hkrati uporabo obveznega sistema za izdajanje elektronskih računov zadevnim davčnim zavezancem ter povišanje praga za prostovoljne organizacije in združenja za socialni napredek do 130 000 EUR.

Glede na zgoraj navedeno in glede na to, da pravni okvir EU in dejansko stanje ostajata nespremenjena, se zdi zahtevano podaljšanje veljavnosti ukrepa odstopanja upravičeno. Zato se predlaga, da se zahtevek Italije odobri.

Odstopanja se običajno odobrijo za omejeno obdobje, da se lahko oceni, ali je ukrep odstopanja še vedno ustrezen in učinkovit. Poleg tega in kot je navedeno zgoraj, so bile določbe členov 281 do 294 direktive o DDV glede posebne ureditve za mala podjetja nedavno pregledane. Nova direktiva o enostavnejših pravilih o DDV za mala podjetja zahteva, da države članice najpozneje do 31. decembra 2024 sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, ki so potrebni za uskladitev z novimi pravili. Države članice bodo morale navedene nacionalne predpise uporabljati od 1. januarja 2025.

Zato bi bilo primerno Italiji dovoliti, da uporabi ukrep odstopanja do 31. decembra 2024. Ker pa bo sklep o odobritvi ukrepa odstopanja sprejet s strani Komisije šele po prenehanju veljavnosti Izvedbenega sklepa Sveta (EU) 2016/1988 (tj. po 31. decembru 2019), ta predlog ne more podaljšati veljavnosti ukrepa odstopanja, odobrenega z navedenim sklepom.

•Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

Ukrep odstopanja je v skladu s filozofijo nove direktive, ki spreminja člene 281 do 294 direktive o DDV v zvezi s posebno ureditvijo za mala podjetja, ki je bila sprejeta 18. februarja 2020 in izhaja iz akcijskega načrta za DDV, njen cilj pa je ustvariti sodoben in poenostavljen sistem za ta podjetja. Njegov namen je zlasti zmanjšati stroške upoštevanja predpisov v zvezi z DDV in izkrivljanje konkurence na nacionalni ravni in na ravni EU, zmanjšati negativen vpliv učinka praga in olajšati izpolnjevanje obveznosti podjetij ter spremljanje, ki ga izvajajo davčne uprave. Poleg tega je prag v višini 65 000 EUR v skladu z novo direktivo, saj državam članicam omogoča, da določijo prag letnega prometa, ki je potreben za oprostitev plačila DDV, na ravni, ki ne presega 85 000 EUR (ali protivrednosti v nacionalni valuti).

Podobna odstopanja za oprostitev plačila DDV so bila odobrena drugim državam članicam za davčne zavezance, katerih letni promet je pod določenim pragom, kot je določeno v členu 285 direktive o DDV. Malti je bil odobren prag v višini 20 000 EUR, Nizozemski prag v višini 25 000 EUR, Luksemburgu prag v višini 35 000 EUR, Poljski, Estoniji in Latviji je bil odobren prag v višini 40 000 EUR, Hrvaški in Litvi prag v višini 45 000 EUR, Madžarski prag v višini 48 000 EUR, Sloveniji prag v višini 50 000 EUR, Romuniji pa prag v višini 88 500 EUR.

Kot je bilo že navedeno, bi morala biti odstopanja od direktive o DDV vedno časovno omejena, da se njihovi učinki lahko ocenijo. Podaljšanje veljavnosti ukrepa odstopanja do 31. decembra 2024, kot je zaprosila Italija, je usklajeno z zahtevami nove direktive o preprostejših pravilih o DDV za mala in srednja podjetja. Ta direktiva določa 1. januar 2025 kot datum, na katerega bodo morale države članice uporabiti nacionalne določbe, ki jih morajo sprejeti za uskladitev z njo.

Predlagani ukrep je torej v skladu z določbami direktive o DDV.

Skladnost z drugimi politikami Unije

Komisija v svojih letnih delovnih programih nenehno poudarja potrebo po preprostejših pravilih za mala podjetja. V zvezi s tem se delovni program Komisije za leto 2020 sklicuje na „posebno strategijo za MSP, ki bo malim in srednjim podjetjem olajšala poslovanje, rast in širjenje“. Kar zadeva davčna pravila, je ukrep odstopanja v skladu s takimi cilji. Ukrep je predvsem v skladu z delovnim programom Komisije za leto 2017, ki se je nanašal posebej na DDV, pri čemer je navajal, da je upravno breme izpolnjevanja obveznosti iz DDV za mala podjetja veliko in da tehnične inovacije prinašajo nove izzive za učinkovito pobiranje davkov, poudarjena pa je bila tudi potreba po poenostavitvi DDV za mala podjetja. Prav tako je ukrep skladen s strategijo za enotni trg iz leta 2015, v kateri se je Komisija zavezala, da bo pomagala malim in srednjim podjetjem pri rasti, med drugim z zmanjšanjem upravnega bremena, ki jim preprečuje, da bi v celoti izkoristila prednosti enotnega trga. Upošteva tudi filozofijo sporočila Komisije iz leta 2013 z naslovom „Akcijski načrt za podjetništvo 2020 – Oživitev podjetniškega duha v Evropi“ , v katerem je bila poudarjena potreba po poenostavitvi davčne zakonodaje za mala podjetja. Ukrep je v skladu s politikami EU o malih in srednjih podjetjih, kot so bile določene v sporočilu o zagonu podjetij iz leta 2016 ter v sporočilu iz leta 2008 „Najprej pomisli na male“ – „Akt za mala podjetja“ za Evropo, v katerih so države članice pozvane, naj pri pripravi zakonodaje upoštevajo posebne značilnosti malih in srednjih podjetij ter naj poenostavijo obstoječe regulativno okolje. 2. PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga

Člen 395 direktive o DDV je edina možna pravna podlaga.

•Subsidiarnost (za neizključno pristojnost)