Bruselj, 1.2.2006

SEK(2006) 110 končno

Priporočilo

MNENJE SVETA

v skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Latvije, 2005–2008

(predložena s strani Komisije)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Ozadje

Pakt stabilnosti in rasti, ki je začel veljati 1. julija 1998, temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje pogojev za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest. Leta 2005 je bil Pakt prvič spremenjen. Reforma je potrdila koristnost Pakta pri utrjevanju proračunske discipline, vendar je skušala okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podporo, pa tudi zaščititi dolgoročno vzdržnost javnih financ.

Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], ki je del Pakta, določa, da morajo države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe ter njihove letne dopolnitve (države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo konvergenčne programe ali njihove dopolnitve). Prvi konvergenčni program Latvije je bil predložen maja 2004. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom 5. julija 2004 podal mnenje. Dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov v skladu z enakim postopkom Komisija oceni in zgoraj navedeni odbor prouči, po potrebi jih prouči tudi Svet.

V teh programih morajo države članice podrobno opredeliti svoj srednjeročni cilj za proračunski položaj in določiti ukrepe politike za njegovo doseganje in ohranjanje, vključno s spremljajočimi ekonomskimi predpostavkami. Na podlagi reforme Pakta je treba srednjeročni cilj oblikovati za vsako posamezno državo članico posebej ob upoštevanju ekonomske in proračunske heterogenosti v Uniji, tudi glede na proračunsko tveganje za vzdržnost. V reformi je prav tako predvideno, da je treba v konjunkturnem obdobju doseči bolj simetrični pristop k proračunski politiki na podlagi okrepljene proračunske discipline v obdobju ugodnih gospodarskih razmer, medtem ko je treba „večje strukturne reforme“ s preverljivim vplivom na dolgoročno vzdržnost upoštevati v primeru začasnega odstopanja od srednjeročnega cilja ali poteka prilagoditve nanj.

Ob upoštevanju napovedi služb Komisije iz jeseni 2005, kodeksa ravnanja[2], skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih proizvodov in ciklično prilagojenih saldov ter širših smernic ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008, je Komisija proučila nedavno predloženo dopolnitev konvergenčnega programa Latvije in na podlagi svoje ocene, navedene spodaj, sprejela priporočilo za mnenje Sveta o njej.

Ocena

1. Tretji dopolnjen konvergenčni program Latvije je bil Komisiji poslan 30. novembra in obravnava obdobje od 2005 do 2008. Program na splošno upošteva vzorčno strukturo programov stabilnosti in konvergenčnih programov, opredeljeno v novem kodeksu ravnanja. Program vsebuje vrzeli glede neobveznih podatkov, ki jih določa novi kodeks ravnanja (manjkajo zlasti podatki o produktivnosti dela in opravljenih delovnih urah).

2. V zadnjem desetletju je letna realna rast BDP v Latviji povprečno znašala nad 6 %, kar kaže na izrazito okrevanje po gospodarskih motnjah, povezanih z obdobjem prehoda. Pričakuje se, da bo realni BDP v letu 2005 končno presegel raven izpred leta 1991. To uspešnost rasti opredeljujejo povečana produktivnost in v zadnjem času tudi rast zaposlovanja. Vendar pa neravnovesje v zunanjem saldu, inflacija in število kreditov kažejo na pregrevanje gospodarskih razmer. Zaradi visokih neravnovesij v zunanjem saldu se Latvija opira na prilive kapitala, razmerje med zunanjim dolgom in BDP pa se je povečalo. V dopolnitvi programa je predvideno, da se bo realna rast BDP spustila s 8,4 % v letu 2005 na 7,5 % v letu 2006, sledila pa bo nadaljnja rahla upočasnitev do 7,0 % v letih 2007 in 2008. Pričakuje se, da bosta zasebna poraba in investiranje ostali glavni gonilni sili rasti, medtem ko naj bi prispevki neto izvoza postali zmerno pozitivni. Na splošno se predvidena rast BDP glede na napoved služb Komisije iz jeseni (do leta 2007) in izračune potencialne rasti zdi uresničljiva. Uporaba skupno dogovorjene metodologije na podlagi številk iz dopolnjenega programa kaže, da bi morala potencialna rast BDP ostati visoka, vendar naj bi srednjeročno rahlo upadala; negativna proizvodna vrzel naj bi se pojavila od leta 2007 dalje. Vendar pa je treba izračun potencialne rasti (in zato proizvodne vrzeli) obravnavati previdno v državah, ki gredo skozi hiter proces dohitevanja. V nasprotju s tem se tako projekcije programa za inflacijo po HICP (v hitrem upadanju s 6,9 % v letu 2005 – najvišja med državami članicami – na 3,5 % v letu 2008) kot tudi primanjkljaj tekočega računa (v upadanju s 13,0 % BDP v letu 2004 na 8,0 % BDP v letu 2008) zdita optimistični, zlasti če sta ocenjeni glede na napoved služb Komisije iz jeseni. Na splošno makroekonomski scenarij predstavlja nezanemarljiva tveganja, ki se jim je treba posvetiti v okviru konvergenčnega procesa.

3. Odkar je bil lats 2. maja 2005 sprejet v MDT II, je ostal znotraj razpona nihanja ± 1 % od srednjega tečaja, ki so ga določili latvijski organi. Razlike 3-mesečnih posojilnih obrestnih mer za lats glede na euro so se v teku leta izrazito znižale z nad 100 baznih točk zgodaj januarja na okrog 40 baznih točk pozno novembra. Razlike na denarnem trgu so se izrazito povečale pozno decembra, vendar se zdi, da so bili razlog za to trenutni dejavniki likvidnostni, povezani s povišanjem stopnje rezerv s 6 na 8 odstotkov, ki je začela veljati 24. decembra 2005. V večini leta 2005 so razponi državnih obveznic glede na merila euroobmočja ostali na nizkih ravneh okrog 50 baznih točk.

4. Svet je v svojem mnenju z dne 8. marca 2005 potrdil proračunsko strategijo, predstavljeno v prejšnji dopolnitvi konvergenčnega programa, ki je obravnavala obdobje od 2004 do 2007. Čeprav Svet ni dal nobenih političnih priporočil, je vseeno menil, da je bila ocena primernega proračunskega položaja odvisna od njenega prispevka k pritisku na povpraševanje v gospodarstvu, da bi bila primerna za konsolidacijo zmerne inflacije po nedavnem povečanju na njeno takratno najvišjo vrednost. Glede proračunskega izvrševanja za leto 2005 je v napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 javnofinančni primanjkljaj ocenjen na 1,2 % BDP (na podlagi 9,1 % BDP) glede na cilj, določen v prejšnji dopolnitvi konvergenčnega programa, ki je 1,6 % BDP (s 6,7 % BDP). Vendar pa zadnji podatki na podlagi plačil glede izvrševanja državnega proračuna kažejo, da bo rezultat še boljši. Zato bi lahko bil doseženi primanjkljaj v letu 2005 od javnofinančnega primanjkljaja za leto 2005, ocenjenega v tej dopolnitvi, nižji za 1,5 % BDP (na podlagi realne rasti BDP za 8,4 %).

5. Na podlagi zelo previdne ocene rezultata javnofinančnega primanjkljaja za leto 2005, dopolnitev načrtuje zmerno zmanjšanje primanjkljaja kasneje v programskem obdobju. Dopolnitev predvideva, da bo primanjkljaj ostal pri 1,5 % v letu 2006, padel na 1,4 % v letu 2007 in 1,3 % v zadnjem letu 2008. Načrtuje se, da se bodo tako deleži prihodkov kot odhodkov v razmerju do BDP v programskem obdobju povečali (za 2 odstotni točki). Javne naložbe in „drugi odhodki“, ki niso navedeni ločeno, naj bi se najbolj povečali, socialni transferji, razen tistih v naravi, pa najbolj znižali. Primarni saldo naj bi se v istem obdobju znižal za 0,1 odstotne točke. Dopolnitev iz novembra 2005 na splošno potrjuje načrtovano prilagoditev iz prejšnje dopolnitve glede zmernega obsega in časovne skladnosti kljub občutno boljšemu makroekonomskemu scenariju iz najnovejše dopolnitve.

6. Po izračunih služb Komisije se na podlagi programa v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo načrtuje, da se bo strukturni saldo, tj. ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, v programskem obdobju le nekoliko izboljšal (za okrog 0,75 odstotne točke BDP). Načrtovano prizadevanje proračunske politike bo najbolj intenzivno proti koncu obdobja in se bo osredotočilo na leta, v katerih se ocenjuje, da bo proizvodna vrzel negativna. Dopolnitev opredeljuje srednjeročni cilj za proračunski položaj, kot je določen v Paktu stabilnosti in rasti, ki predvideva strukturni saldo „okoli 1 % BDP“ in načrtuje, da bo ta položaj dosežen v zadnjem letu programskega obdobja. Ker srednjeročni cilj programa presega najnižje merilo (ocenjen na primanjkljaj v višini okoli 2 % BDP), bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve za preprečitev pojava čezmernega primanjkljaja. Srednjeročni cilj programa se lahko oceni, da je na ustrezni ravni, ker v zadostni meri odraža delež dolga in povprečno dolgoročno rast potencialnega proizvoda. Vendar pa bi bil ob upoštevanju zgoraj navedenih tveganj za trajnostno ekonomsko konvergenco bolj primeren zahtevnejši srednjeročni cilj.

7. Proračunski rezultat bi lahko bil slabši od napovedanega v programu. Po drugi strani pa doseženi rezultati previdnega proračunskega načrtovanja kažejo, da bi lahko rezultati bili boljši od načrtovanih (kot je bilo v letu 2004 in kot pričakujejo službe Komisije tudi za leto 2005). Zlasti napovedi rasti in predpostavljene elastičnosti davkov, na katerih temeljijo proračuni, so se doslej izkazale za nekoliko prenizke. Poleg tega se odhodki, predvideni v proračunu, niso vedno v celoti izvrševali, v glavnem zaradi zamud pri izvajanju projektov, ki se delno financirajo iz sredstev EU. Po drugi strani se elastičnosti davkov v sedanji dopolnitvi zdijo optimistične; poleg tega se program nanaša na več (predlaganih) ukrepov socialne politike, ki bi se odražali v povečanih odhodkih, medtem ko je v programu predvideno, da se bo delež takih odhodkov zmanjšal.

8. Glede na to oceno tveganja v programu opisana proračunska strategija morda ne bo zadostovala, da bi do konca programskega obdobja dosegli proračunski položaj v strukturnem smislu, ki bi se obravnaval kot primeren v okviru Pakta. Pa tudi v skladu z oceno, da bo rezultat za leto 2005 dosti boljši, kot je predvideno v programu in blizu srednjeročnega cilja, bi lahko proračunski cilj za leto 2006 privedel do odstopanja od srednjeročnega cilja za do 0,5 % BDP v letu 2006 in tudi 2007. Če se potrdi boljši rezultat za leto 2005 in ohrani cilj za leto 2006, se tudi pojavi skrb, da bi proračunska usmeritev bila ekspanzionistična in neprimerna glede na to, da se obdobje 2005–06 lahko opredeli kot „ugodno“. Za države članice euroobmočja in MDT II Pakt stabilnosti in rasti zahteva letno izboljšanje strukturnega salda za najmanj 0,5 % BDP (kot merilo) z večjo prilagoditvijo v ugodnih obdobjih. Boljši strukturni potek prilagoditev, kot je bil načrtovan, bi tudi bil primeren, da se zagotovi stabilen makroekonomski konvergenčni proces.

9. V skladu s Paktom stabilnosti in rasti je treba „večje strukturne reforme“ s preverljivim vplivom na dolgoročno vzdržnost javnih financ upoštevati pri določanju poteka prilagoditev srednjeročnega cilja programa ali pri dovoljevanju začasnega odstopanja od srednjeročnega cilja programa. Program ugotavlja, da bosta pokojninska reforma, ki je v teku, in zlasti uvedba drugega stebra postopoma zmanjšala prispevke za socialno varnost v javnofinančnem saldu v primerjavi z ravnjo iz leta 2004. Neto stroški pokojninske reforme so v programu ocenjeni na 0,25 % BDP v letu 2005 in bodo postopoma rasli na 1,25 % BDP v letu 2008. To bi lahko omogočilo začasno odstopanje od zahtevanega letnega poteka prilagoditve v višini 0,5 % BDP glede na srednjeročni cilj programa, ker so strukturne reforme, na katerih temelji, v programu dovolj podrobno opisane in imajo pomemben pozitiven vpliv na dolgoročno vzdržnost javnih financ. Poleg tega se zdi skladnost Pogodbe ter Pakta stabilnost in rasti zagotovljena glede določbe o varnostni rezervi, da se prepreči prekoračitev referenčne vrednosti primanjkljaja v višini 3 % BDP v vseh letih programa. Vendar pa se zgornja pobuda za hitrejši ritem prilagoditev glede srednjeročnega cilja programa, ki ga predvideva program, zdi izvedljiva, če so v prvih programskih letih neto stroški pokojninske reforme zmerni.

10. Delež javnega dolga je za leto 2005 ocenjen na 14,9 % BDP, kar je precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Načrtuje se, da naj bi se delež dolga v programskem obdobju nekoliko znižal, na 14,7 % BDP v letu 2008, pri čemer visoka nominalna rast BDP bistveno omili učinke primanjkljajev.

11. Videti je, da je Latvija na podlagi predvidenih proračunskih stroškov zaradi staranja prebivalstva izpostavljena nizkemu tveganju glede vzdržnosti javnih financ. Načrtuje se, da bo trenutno zelo nizka stopnja bruto javnega dolga ostala pod referenčno vrednostjo 60 % v vsem projekcijskem obdobju 2005–2050. Pokojninska reforma Latvije, ki so jo začeli leta 1996, bistveno prispeva k obvladovanju proračunskega vpliva zaradi staranja prebivalstva.

12. Ukrepi, predvideni na področju javnih financ, so na splošno skladni s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Zlasti so v konvergenčne programu opredeljeni ukrepi za podporo delovnih mest in rasti, ki so zagotovljeni na podlagi sprememb strukture prihodkov in odhodkov (zlasti s prenosom davčnega bremena z neposrednega na posredno obdavčenje in z zmanjšanjem pri prerazporeditvah) ter na podlagi dejstva, da prednostno nalogo porabe sredstev pomenijo javne naložbe. Vendar potencialna vloga proračunske usmeritve doseganja ključnih ciljev, zlasti zadrževanja inflacije in reševanja neravnovesja v zunanjem saldu, ni bila zadostno preizkušena.

13. V nacionalnem programu reform Latvije, predloženem 21. oktobra 2005, v okviru prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta, je zagotavljanje makroekonomske stabilnosti opredeljeno kot poglavitni izziv, ki vpliva na javne finance in zato dodeljuje glavno vlogo okrepitvi proračunske discipline in postopkom proračunskega načrtovanja. V proračunskih projekcijah konvergenčnega programa so vključene proračunske posledice omejenega števila konkretnih ukrepov reform, opisanih v nacionalnem programu reform. Javnofinančni ukrepi, predvideni v konvergenčnem programu, so skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform. Kot je navedeno zgoraj, so v konvergenčnem programu opredeljeni ukrepi za podporo rasti in zaposlovanja, ki so zagotovljeni na podlagi sprememb strukture prihodkov in odhodkov (zlasti s prenosom davčnega bremena z neposrednega na posredno obdavčenje in z zmanjšanjem pri prerazporeditvah) ter na podlagi dejstva, da prednostno nalogo porabe sredstev pomenijo javne naložbe.

Na podlagi zgornje ocene in glede na potrebo po zagotavljanju trajnostne konvergence, vključno z zmanjševanjem neravnovesja v zunanjem saldu in zadrževanjem inflacije, bi bilo primerno, da Latvija prouči uresničevanje bolj ambicioznega proračunskega položaja, kot je sedaj načrtovano, predvsem z dajanjem prednosti uresničevanju srednjeročnega cilja, določenega v programu, ohranjanjem tega cilja v programskem obdobju in izogibanjem prociklični proračunski politiki v „ugodnih obdobjih“.

Priporočilo

MNENJE SVETA

v skladu s tretjim odstavkom člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi konvergenčnega programa Latvije, 2005–2008

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[3] in zlasti člena 9(3) Uredbe,

ob upoštevanju priporočila Komisije,

po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –

PODAL NASLEDNJE MNENJE:

14. Dne [14. februarja 2006] je Svet proučil dopolnitev konvergenčnega programa Latvije, ki obravnava obdobje od 2005 do 2008.

15. V zadnjem desetletju je letna realna rast BDP v Latviji povprečno znašala nad 6 %. To uspešnost rasti opredeljujejo povečana produktivnost in v zadnjem času tudi rast zaposlovanja. Zaradi visokih neravnovesij v zunanjem saldu se Latvija opira na prilive kapitala, razmerje med zunanjim dolgom in BDP pa se je povečalo. Inflacija je od sredine leta 2003 narasla in ostaja nad 6 % in tako zmanjšuje zunanjo konkurenčnost gospodarstva in predstavlja grožnjo rasti. Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da se bo realna rast BDP spustila z 8,4 % v letu 2005 na povprečno 7,2 % v ostalem programskem obdobju. Ta scenarij je bil ocenjen na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov in videti je, da temelji na uresničljivih predpostavkah o rasti. Projekcije v programu glede inflacije in primanjkljaja tekočega računa so videti nekoliko nizke.

16. Program na splošno upošteva vzorčno strukturo programov stabilnosti in konvergenčnih programov, opredeljeno v novem kodeksu ravnanja[4].

17. Javnofinančni primanjkljaj za leto 2005 v tej dopolnitvi je ocenjen na 1,5 % BDP na podlagi realne rasti BDP v višini 8,4 %. To pomeni malo manjši primanjkljaj in znatno boljšo uspešnost rasti, kot je bilo predvideno v predhodnem programu (primanjkljaj v višini 1,6 % BDP, rast v višini 6,7 %). V napovedi služb Komisije iz jeseni je primanjkljaj ocenjen na 1,2 % BDP na podlagi rasti BDP v višini 9,1 %. Vendar pa zadnji podatki glede izvrševanja državnega proračuna na podlagi plačil kažejo, da bo rezultat še boljši, kot je bilo predstavljeno v dopolnitvi in napovedi služb Komisije iz jeseni.

18. Mnenje Sveta o prejšnji dopolnitvi, sprejeto 8. marca 2005, ni vsebovalo nobenih političnih priporočil. Vendar pa je navedlo, da ocena poteka konsolidacije in ustreznosti proračunskega položaja pogojena z ugodnim razvojem zunanjega salda, pritiskom povpraševanja v gospodarstvu in zmernostjo inflacije po nedavnem povečanju na njeno najvišjo vrednost.

19. Cilj dopolnitve programa je zmerno zmanjšanje javnofinančnega primanjkljaja. Dopolnitev predvideva, da bo javnofinančni primanjkljaj znašal 1,5 % v letu 2005, 1,5 % v letu 2006, 1,4 % v letu 2007 in 1,3 % v zadnjem letu 2008. Primarni saldo naj bi se v istem obdobju znižal za 0,1 odstotne točke. Načrtuje se, da se bodo tako deleži prihodkov kot odhodkov v razmerju do BDP v programskem obdobju povečali (za 2,1 oziroma 1,9 odstotne točke). Javne naložbe in „drugi“ odhodki, ki niso navedeni ločeno, se bodo najbolj povečali (od 2,3 % BDP do 3,3 % BDP v letu 2008 oziroma od 12,3 % BDP do13,8 % BDP v letu 2008) in socialni transferji, razen tistih v naravi, pa najbolj znižali (od 9,3 % BDP v letu 2005 do 8,9 % BDP v letu 2008). Dopolnitev iz novembra 2005 v primerjavi s prejšnjo na splošno potrjuje načrtovano prilagoditev, čeprav izhaja iz precej boljših predvidevanj o rasti.

20. Po izračunih služb Komisije se na podlagi programa v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo načrtuje, da se bo strukturni saldo, tj. ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, v programskem obdobju le nekoliko izboljšal (za okrog 0,75 odstotne točke BDP). Načrtovano prizadevanje proračunske politike bo najbolj intenzivno proti koncu obdobja in se bo osredotočilo na leta, v katerih se ocenjuje, da bo proizvodna vrzel negativna. Dopolnitev opredeljuje srednjeročni cilj za proračunski položaj, kot je določen v Paktu stabilnosti in rasti, ki predvideva strukturni primanjkljaj „okoli 1 % BDP“, in načrtuje, da bo ta položaj dosežen v zadnjem letu programskega obdobja. Ker srednjeročni cilj programa presega najnižje merilo (ocenjen na primanjkljaj v višini okoli 2 % BDP), bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve za preprečitev pojava čezmernega primanjkljaja. Srednjeročni cilj programa se lahko oceni, da je na ustrezni ravni, ker v zadostni meri odraža delež dolga in povprečno dolgoročno rast potencialnega proizvoda. Vendar pa bi bil ob upoštevanju zgoraj navedenih tveganj za trajnostno ekonomsko konvergenco bolj primeren zahtevnejši srednjeročni cilj.

21. Proračunski rezultat bi lahko bil slabši od napovedanega v programu. Čeprav so se napovedi rasti in predpostavke o elastičnosti davkov, na katerih temeljijo proračuni, izkazale za previdne, je to v tem programu drugače, saj se zdijo predpostavke o elastičnosti davkov ugodne. Poleg tega se program nanaša na več (predlaganih) ukrepov na področju socialne politike, kar bi povečalo in ne zmanjšalo odhodke, kot je predvideno v programu.

22. Glede na to oceno tveganja proračunska naravnanost v programu morda ne bo zadostovala za dosego proračunskega položaja v strukturnem smislu do konca programskega obdobja, ki se lahko šteje za primernega v skladu s Paktom. Zato bi, kot je navedeno zgoraj, bila bolj zaželena bolj ambiciozna strategija. Ritem prilagoditev na srednjeročni cilj programa, ki ga predvideva program, ni v skladu s Paktom stabilnosti in rasti, ki kot merilo določa, da mora v državah članicah euroobmočja in MDT II letno izboljšanje strukturnega salda znašati najmanj 0,5 % BDP in da mora biti prilagoditev v obdobju ugodnih gospodarskih razmer višja. Zlasti morebitno poslabšanje strukturnega salda v letu 2006, ki predvideva ohranjanje cilja v letu 2006, če bi bil rezultat v letu 2005 znatno boljši od pričakovanega, bi ustrezal znatnemu proračunskemu znižanju v okviru nenehnih zelo visokih pritiskov povpraševanja in pomembnih tveganj za stabilnost.

23. V skladu s Paktom stabilnosti in rasti je treba „večje strukturne reforme“ s preverljivim vplivom na dolgoročno vzdržnost javnih financ upoštevati v primeru določanja poteka prilagoditve na srednjeročni cilj programa ali za omogočanje začasnega odstopanja od njega. Program ugotavlja, da bosta pokojninska reforma v teku in zlasti uvedba drugega stebra postopoma zmanjšali prispevke za socialno varnost v javnofinančnem saldu glede na raven iz leta 2004. Program ocenjuje neto stroške pokojninske reforme na 0,25 % BDP v letu 2005, ki postopoma naraščajo na 1,25 % BDP v letu 2008. To bi lahko omogočalo začasno odstopanje od zahtevanega letnega poteka prilagoditve za 0,5 % BDP na srednjeročni cilj programa ker so strukturne reforme, na katerih temelji, dovolj podrobno opisane v programu in imajo pomemben pozitiven vpliv na dolgoročno vzdržnost javnih financ. Poleg tega se zdi, da je skladnost s proračunskimi zahtevami Pogodbe ter Pakta stabilnosti in rasti zagotovljena glede določbe o varnostni rezervi, da se prepreči prekoračitev referenčne vrednosti primanjkljaja v višini 3 % BDP v vseh letih programa. Vendar pa se zgornja pobuda za hitrejši ritem prilagoditev glede srednjeročnega cilja programa, ki ga predvideva program, zdi izvedljiva, če so v prvih programskih letih neto stroški pokojninske reforme zmerni.

24. Delež javnega dolga je za leto 2005 ocenjen na 14,9 % BDP, kar je precej pod referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Načrtuje se, da naj bi se delež dolga v programskem obdobju le nekoliko znižal, na 14,7 % BDP v letu 2008, pri čemer visoka nominalna rast BDP bistveno omili učinke primanjkljajev.

25. Videti je, da je Latvija na podlagi predvidenih proračunskih stroškov zaradi staranja prebivalstva izpostavljena nizkemu tveganju glede vzdržnosti javnih financ[5]. Predvideva se, da bo trenutno zelo nizka stopnja bruto javnega dolga ostala pod referenčno vrednostjo 60 % v vsem projekcijskem obdobju 2005–2050. Latvija izvaja pokojninsko reformo, ki so jo začeli leta 1996, ki bistveno prispeva k obvladovanju proračunskega vpliva zaradi staranja prebivalstva.

26. Ukrepi, predvideni na področju javnih financ, so na splošno skladni s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Zlasti so v konvergenčnem programu opredeljeni ukrepi za podporo delovnih mest in rasti, ki so zagotovljeni na podlagi sprememb strukture prihodkov in odhodkov (zlasti s prenosom davčnega bremena z neposrednega na posredno obdavčenje in z zmanjšanjem prerazporeditev) ter na podlagi dejstva, da prednostno nalogo porabe sredstev pomenijo javne naložbe. Vendar je potrebno večje osredotočenje na doseganje ključnih ciljev, kot so zadrževanje inflacije in obravnavanje neravnovesja zunanjega salda ter povečanje stopnje aktivnosti s spodbujanjem vključujočega trga dela.

27. V nacionalnem programu reform Latvije, predloženem 21. oktobra 2005, v okviru prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta, je zagotavljanje makroekonomske stabilnosti opredeljeno kot poglavitni izziv, ki vpliva na javne finance in zato dodeljuje glavno vlogo okrepitvi proračunske discipline in postopkom proračunskega načrtovanja. V proračunskih projekcijah konvergenčnega programa so vključene proračunske posledice omejenega števila konkretnih ukrepov reform, opisanih v nacionalnem programu reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v konvergenčnem programu, so skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform. Kot je navedeno zgoraj, so v konvergenčnem programu opredeljeni ukrepi za spodbujanje delovnih mest in rasti, ki so zagotovljeni na podlagi sprememb strukture prihodkov in odhodkov (zlasti s prenosom davčnega bremena z neposrednega na posredno obdavčenje in z zmanjšanjem prerazporeditev) ter na podlagi dejstva, da prednostno nalogo porabe sredstev pomenijo javne naložbe.

Na podlagi zgornje ocene in glede na potrebo po zagotavljanju trajnostne konvergence, vključno z zmanjševanjem neravnovesja zunanjega salda in zadrževanjem inflacije, je Svet mnenja, da bi bilo primerno, da Latvija prouči uresničevanje bolj ambicioznega proračunskega položaja, kot je sedaj načrtovano, predvsem z dajanjem prednosti uresničevanju srednjeročnega cilja, določenega v programu, ohranjanjem tega cilja v programskem obdobju in izogibanjem prociklični proračunski politiki v „ugodnih obdobjih“.

Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih projekcij

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |

Realni BDP (spremembe v %) | KP nov. 2005 | 8,5 | 8,4 | 7,5 | 7,0 | 7,0 |

COM nov. 2005 | 8,3 | 9,1 | 7,7 | 7,1 | ni podatkov |

KP dec. 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 | ni podatkov |

Inflacija po HICP (%) | KP nov. 2005 | 6,2 | 6,9 | 5,6 | 4,3 | 3,5 |

COM nov. 2005 | 6,2 | 6,8 | 6,0 | 4,8 | ni podatkov |

KP dec. 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 | ni podatkov |

Proizvodna vrzel (v % potencialnega BDP) | CP nov. 20053 | 0,5 | 0,8 | 0,4 | -0,5 | -1,1 |

COM nov. 20055 | 0,1 | 0,8 | 0,3 | -0,7 | ni podatkov |

KP dec. 20043 | 1,6 | 0,9 | 0,0 | -0,5 | ni podatkov |

Javnofinančni saldo1 (v % BDP) | KP nov. 2005 | -1,0 | -1,5 | -1,5 | -1,4 | -1,3 |

COM nov. 2005 | -1,0 | -1,2 | -1,5 | -1,5 | ni podatkov |

KP dec. 2004 | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 | ni podatkov |

Primarni saldo (v % BDP) | KP nov. 2005 | -0,2 | -0,7 | -0,8 | -0,6 | -0,6 |

COM nov. 2005 | -0,2 | -0,5 | -0,8 | -0,8 | ni podatkov |

KP dec. 2004 | -0,9 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | ni podatkov |

Ciklično prilagojeni saldo = strukturni saldo2 (v % BDP) | KP nov. 20053 | -1,1 | -1,7 | -1,6 | -1,3 | -1.0 |

COM nov. 20054 | -1,0 | -1,5 | -1,6 | -1,3 | ni podatkov |

KP dec. 2004 | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov |

Bruto javni dolg (v % BDP) | KP nov. 2005 | 13,1 | 14,9 | 13,6 | 13,7 | 14,7 |

COM nov. 2005 | 14,7 | 12,8 | 13,0 | 13,2 | ni podatkov |

KP dec. 2004 | 14,2 | 14,5 | 15,8 | 15,0 | ni podatkov |

Opombe: 1 Neto stroški pokojninske reforme v teku (uvedba drugega stebra) so vključeni v primanjkljaj. Stroški so ocenjeni na 0,27 % BDP v 2005, 0,37 % BDP v 2006, 0,62 % BDP v 2007 in 1,32 % BDP v 2008. 2 Ciklično prilagojeni saldo (kot v prejšnjih vrsticah) brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. Vsakoletno izboljšanje ciklično prilagojenega salda predvideno v programu, ki odraža prilagoditve, ki izhajajo iz postopnega izvajanja pokojninske reforme, bi znašalo 0,2 % BDP v 2006, 0,6 % BDP v 2007 in 1,0 % BDP v 2008, v povprečju 0,6 % v obdobju 2006–2008. Ker v programu ni opredeljenih drugih enkratnih in začasnih ukrepov, sta ciklično prilagojeni saldo in strukturni saldo ista. 3 Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. 4 V napovedi služb Komisije ni enkratnih in drugih začasnih ukrepov. 5 Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 7,9 %, 8,3 %, 8,3 % in 8,2 % za posamezna leta v obdobju 2004–2007. Vir: Konvergenčni program(KP); gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 (COM); izračuni služb Komisije. |

[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Vsi dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[2] „Podrobni opis izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernice o obliki in vsebini programov stabilnosti in konvergenčnih programov“, ki jih je 11. oktobra 2005 potrdil Ekonomsko-finančni svet.

[3] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[4] Program vsebuje vrzeli glede neobveznih podatkov, ki jih določa novi kodeks ravnanja (manjkajo zlasti podatki o produktivnosti dela in opravljenih delovnih urah).

[5] Podrobnosti o dolgoročni vzdržnosti so na voljo v tehnični oceni programa, ki so jo izdelale službe Komisije: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.