EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 14.2.2018 COM(2018) 98 final SPOROČILO KOMISIJE

Nov in sodoben večletni finančni okvir, s katerim bo lahko EU učinkovito uresničevala svoje prioritete po letu 2020







Prispevek Evropske komisije k neuradnemu srečanju voditeljev dne

23. februarja 2018



PRORAČUN ZA NAŠO UNIJO S 27 ČLANICAMI „Proračuni niso vaje iz knjigovodstva – oblikujejo jih prioritete in ambicije. Dajmo se zato najprej pogovoriti o tem, kakšno Evropo si želimo.“ Jean-Claude Juncker Predsednik Evropske komisije 8. januar 2018 1. Proračun za enotnejšo, močnejšo in bolj demokratično Unijo Unija se vsakih sedem let odloči o prihodnjem finančnem okviru. To je čas, ko se morajo voditelji finančno zavezati, kakšno Unijo si želijo. In vedno pomemben trenutek. Še pomembnejši pa je zdaj, ko se v Evropi intenzivno razpravlja o temeljnih vprašanjih, kot je, kako naj se Unija razvija v prihodnjih letih. Zdaj imamo priložnost, da izberemo Evropo, ki si jo želimo, ter se dogovorimo o proračunu, ki nam jo bo pomagal izgraditi. Neuradno srečanje voditeljev 23. februarja je zato bistveno in načrtovano ob pravem trenutku. Kot prvi korak je treba določiti, kaj si Evropa želi doseči skupaj, in se dogovoriti o prioritetah. Kot drugi pa Uniji zagotoviti sredstva, da lahko ukrepa. Ta dva koraka sta neločljivo povezana. Izbrane prioritete in področja, na katerih želimo, da Unija ukrepa, bodo oblikovali proračun, ki ga potrebujemo. Proračun EU je sredstvo, s katerim dosegamo naše politične cilje. V beli knjigi Komisije o prihodnosti Evrope z dne 1. marca 2017 je bila opisana vrsta možnih scenarijev za prihodnost Evrope. Razmislek o prihodnosti financ EU z dne 28. junija 2017 pa je bil osredotočen na to, kaj bi lahko vsak od teh scenarijev pomenil za proračun Unije. Evropa, osredotočena na enotni trg, ne potrebuje obsežnih programov financiranja. Evropa, ki se odloči storiti več skupaj, potrebuje ustrezna sredstva za te večje ambicije. Ne glede na to, za katero pot se odločimo, se moramo zavedati naslednje stalnice: prihodnost Unije 27 s članicami mora biti opremljena z zanesljivim in na prihodnost pripravljenim proračunom, ki ji omogoča učinkovito izpolnjevanje njenih prioritet. Trenutni finančni okvir je bil dogovorjen v času najhujše gospodarske in finančne krize zadnjih nekaj generacij. Javne finance so bile v številnih državah članicah pod hudim pritiskom. Zaradi usklajenih prizadevanj Unije in njenih držav članic so razmere, v katerih se tokrat pripravlja proračun, drugačne. Ker se gospodarsko okrevanje krepi, se je poudarek prestavil na naše trenutne in prihodnje izzive. Voditelji so se 16. septembra 2016 v Bratislavi in 25. marca 2017 v Rimski izjavi dogovorili o pozitivni agendi za Evropo s 27 članicami. Državljani zdaj od svoje Unije pričakujejo, da izvede to agendo. Naslednji večletni finančni okvir je odločilen trenutek za uskladitev med željami in sredstvi za ukrepanje. Izstop Združenega kraljestva iz Unije bo pomenil izgubo pomembnega vplačnika sredstev za financiranje politik in programov Unije. To bo od nas zahtevalo, da se s kritičnim očesom ozremo na področja, na katerih je mogoče prihraniti in učinkoviteje izpolnjevati prioritete. To je ključen del priprav pri vsakem predlogu proračuna in Komisija je v celoti zavezana k modernizaciji in racionalizaciji, kjer koli je to mogoče. Kljub temu se bo zahtevala tudi določena odprtost glede virov, ki bodo potrebni, da se nove prioritete pretvorijo v oprijemljive rezultate. Komisija namerava svoje predloge za naslednji večletni finančni okvir predstaviti najpozneje do začetka maja 2018 na podlagi intenzivnih posvetovanj z državami članicami, Evropskim parlamentom in širšo javnostjo. Ti predlogi bodo pravični, uravnoteženi in jasno osredotočeni na učinkovito izvajanje. O njih bodo nato odločali države članice in Evropski parlament – in sicer o prihodnjem proračunu in, kar je še bolj bistveno, o tem, kakšno Evropo si želimo. Sporazum o novem večletnem finančnem okviru za obdobje 2021–2027 bo ključni trenutek za voditelje v EU, da se ponovno zavežejo pozitivni agendi in tudi Evropi. To bo pomemben preizkus za enotnost naše Unije in našo sposobnost delovati v spremenjenem svetu. Voditelji imajo zdaj priložnost izbrati enotnejšo, močnejšo in bolj demokratično Unijo – in proračun, ki to zagotavlja. 2. Proračun EU: vzvod za evropsko dodano vrednost Proračun EU je edinstven. Za razliko od nacionalnih računov, ki se v veliki meri uporabljajo za zagotavljanje javnih storitev in financiranje sistemov socialne varnosti, je proračun EU v glavnem namenjen naložbam. Sedemletni večletni finančni okvir omogoča dolgoročnejše načrtovanje in stabilnost, ki je potrebna za načrtovanje naložb. Proračun EU mora biti vedno uravnotežen. Uniji pomaga pri izvajanju skupnih politik in obravnava širok nabor izzivov – tako doma kot drugje po svetu. Predstavlja majhen del skupnih javnih izdatkov v Uniji, tj. okrog 1 % skupnega bruto nacionalnega dohodka (BND) trenutnih 28 držav članic, in samo okrog 2 % javne porabe v EU. To pomeni, da vsak državljan uživa velike koristi, ki jih prinaša Unija, za ceno manj kot ene skodelice kave na dan. Velikost proračuna EU kot odstotek bruto nacionalnega dohodka povprečje 2014–2020 povprečje 2007–2013 povprečje 2000–2006 povprečje 1993–1999 Zgornja meja za obveznosti v % BND EU-28

*Ocenjene obveznosti za obdobje 2014–2020, izdatki za Združeno kraljestvo izključeni, v % BND EU-27 (1,13 %)*

Struktura proračuna EU se je s časom razvijala. Delež sredstev za kmetijstvo in kohezijo se je zmanjšal, čeprav še vedno predstavlja okrog 70 % skupnega proračuna. Naložbe so vedno bolj osredotočene na programe, ki se neposredno upravljajo na evropski ravni, in na področja, kot so raziskave in inovacije, vseevropsko prometno in energetsko omrežje, programi mobilnosti za mlade ter zunanje delovanje EU. Med gospodarsko in finančno krizo so bili nacionalni proračuni v številnih državah članicah pod hudim pritiskom. V tem obdobju so postali proračun EU in zlasti evropski strukturni in investicijski skladi glavni vir stabilnih naložb, ki podpirajo rast. Evropski sklad za strateške naložbe ima od takrat pomembno vlogo pri spodbujanju zasebnih naložb po vsej Evropi. Nedavno pa je proračun EU pomembno prispeval k evropskemu odzivu na begunsko krizo ter grožnje organiziranega kriminala in terorizma. To je preizkusilo prilagodljivost proračuna do meja njegovih zmogljivosti. Združevanje virov na evropski ravni lahko na vseh teh področjih doseže rezultate, ki jih poraba na ravni posameznih držav ne more. To je dodana vrednost proračuna EU. Evro, ki se porabi prek evropskega proračuna, mora našim državljanom pomeniti več kot evro, porabljen na nacionalni ravni. Na številnih področjih je financiranje na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni pravilen pristop. Na drugih pa čezmejna narava izzivov, s katerimi se soočamo, pomeni, da so vseevropski programi uspešnejši in učinkovitejši. Z osredotočanjem na prava področja lahko ima tudi razmeroma skromen proračun EU velik učinek na terenu. In to lahko dosega ob hkratnem omogočanju prihrankov v nacionalnih proračunih. Koristi dobro zasnovanih programov v proračunu EU čutijo vsi Evropejci. Spodbujanje ekonomske konvergence za najmanj razvite regije prek kohezijske politike krepi enotni trg in ustvarja priložnosti za podjetja, delavce in potrošnike po vsej Uniji. Znanstvena odkritja v programih, ki jih financira EU, izboljšujejo kakovost življenja za vse. Programi mobilnosti, kot je Erasmus+, mladim prinašajo spretnosti in znanja, potrebna na trgu dela, izboljšujejo razumevanje kultur in krepijo družbeno strukturo. Pogosto osredotočanje na „neto stanje vplačil“ v razpravah o proračunu EU je zato zavajajoče. Izračunavanje neto stanja vplačil je prispevalo k vtisu, da so pogajanja o proračunu EU igra z ničelno vsoto med neto vplačniki in neto prejemniki sredstev. S tem je zgrešeno bistvo proračuna EU. Sredstva, dodeljena eni državi članici, v resnici koristijo številnim drugim z ustvarjanjem tržnih priložnosti ali izboljšavami infrastrukture. Na primer, ocenjuje se, da se lahko četrtina dodatne rasti v nekohezijskih državah pripiše posrednim koristim zaradi večje prodaje v kohezijske države in trgovanja z njimi. To je posledica programov iz obdobja 2007–2013. Ti učinki so še večji zaradi učinka vzvoda posojil in drugih finančnih instrumentov, zajamčenih s proračunom EU. Evropa v računovodskem smislu Proračun EU: povprečna letna razlika med izplačili/vplačili v proračun v obdobju 2014–2016* (v mlrd. EUR) * povprečni operativni proračunski saldi v obdobju 2014–2016 v mlrd. EUR Zneski se lahko razlikujejo med leti. Poraba na ravni EU ustvarja tudi evropske javne dobrine, ki koristijo vsem. Koristi, ki jih zagotavljajo stabilnost, mir, skupne vrednote, enaki konkurenčni pogoji na evropskem enotnem trgu ali sposobnost pogajanja, ki lahko tekmuje z največjimi globalnimi silami, niso razvidne iz izračunov neto stanja vplačil. Na primer, enotni trg ima pomemben in neposreden pozitiven učinek na zaposlovanje in rast. Podjetjem omogoča, da poslujejo učinkoviteje, ustvarja delovna mesta in zagotavlja nižje cene za potrošnike. Ljudem omogoča, da lahko svobodno izbirajo, kje bodo živeli, študirali in delali. Prednosti povezovanja enotnega trga Rast prihodkov (v mlrd. EUR, primerjava glede na leto 2014) Nemčija Francija Združeno kraljestvo Nizozemska Italija Belgija Španija Poljska Avstrija Švedska Irska Češka Danska Madžarska Luksemburg Finska Romunija Slovaška Portugalska Grčija Slovenija Bolgarija Hrvaška Litva Estonija Latvija Malta Ciper Predlogi Komisije za prihodnji finančni okvir bodo temeljili na načelu evropske dodane vrednosti. Z osredotočanjem na skupne politike in prioritete ter področja, na katerih lahko proračun EU zagotovi javne dobrine, ki jih nacionalni proračuni ne morejo, lahko pustimo razpravo o neto stanjih vplačil za sabo. Z dobro zasnovanim, modernim proračunom EU so vse države članice neto prejemnice. 3. Naše prioritete za prihodnost V naslednjem večletnem finančnem okviru bi moralo biti razpoložljivo financiranje bolje usklajeno s prioritetami politike. Graditi bi bilo treba na tem, kaj deluje dobro že danes, hkrati pa predvideti izzive, ki nas čakajo v prihodnosti. V skladu z Rimsko izjavo bi moral proračun Evropi omogočati, da je varna. Da je bogata in vzdržna. Da je socialna Evropa. In Evropa, ki je na svetovnem odru močnejša. Evropejci kot glavno prioriteto nenehno izpostavljajo varnost in zaščito za svojo Unijo . Temu smo priča v obdobju, ko nestabilnost v evropskem sosedstvu povzroča resne izzive tako znotraj kot zunaj naših meja. Proračun EU je bistven za uspešno upravljanje migracij, boj proti terorizmu in spoprijemanje s kibernetskimi grožnjami. Ima ključno vlogo pri krepitvi nadzora nad zunanjimi mejami. Naš proračun po letu 2020 bo na primer določal, ali se lahko vizija okrepljene in popolnoma operativne Evropske mejne in obalne straže uresniči tudi v praksi. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako lahko proračun EU podpira boljše upravljanje

zunanjih meja EU? Voditelji so pozvali k močnejšim zunanjim mejam kot predpogoju za odpravo notranjih mej. Leta 2016 je bila na podlagi predloga Evropske komisije vzpostavljena Evropska mejna in obalna straža. Do leta 2020 bo imela Evropska mejna in obalna straža že 1 015 uslužbencev, vključno z osebjem na terenu – k temu je treba dodati še vsaj 1 500 nacionalnih uslužbencev, ki so v pripravljenosti v naborih za hitri odziv. Njen letni proračun v višini 292 milijonov EUR bi se moral do takrat povečati na 335 milijonov EUR. EU zagotavlja tudi sredstva za sofinanciranje nacionalnega upravljanja evropskih zunanjih mej s 96 000 nacionalnimi mejnimi policisti in nujne pomoči prek Sklada za notranjo varnost (meje). Skupaj te dejavnosti zahtevajo okrog 4 milijarde EUR v sedemletnem obdobju, kar je 0,4 % proračuna EU. Prihodnji razvoj Evropske mejne in obalne straže bo odvisen od odločitev, sprejetih v zvezi s prihodnjim finančnim okvirom. Odvisno od ambicij se lahko predvidi več scenarijev: Izkoriščanje obstoječe Evropske mejne in obalne straže do največje možne mere bi podprlo trajni razvoj okvira za izmenjavo informacij (Eurosur) ter naložbe držav članic v zmogljivosti za upravljanje mej. Zagotovilo bi, da ima Evropska mejna in obalna straža dostop do opreme, ki jo potrebuje. Za to bi potrebovali proračun v višini okrog 8 milijard EUR v sedemletnem obdobju, kar ustreza približno 0,8 % trenutnega večletnega finančnega okvira. Nadgrajena Evropska mejna in obalna straža bi omogočala podporo za v celoti povezan sistem EU za upravljanje mej. To bi temeljilo na revidiranem pravnem okviru z razširjenim mandatom, ki bi združil in okrepil obstoječa orodja, povezana z ocenjevanjem tveganj in prikazovanjem razmer, povečanju operativnih zmogljivosti agencije s stalno enoto evropske mejne straže z vsaj 3 000 uslužbenci, zagotovitvi finančne podpore in izobraževanja za povečanje komponente nacionalne mejne straže v ranljivih državah članicah, večjih in bolj operativnih skupinah strokovnjakov ter boljši lastni opremi. Vključevalo bi veliko močnejšo vlogo vračanja migrantov na ravni EU in nižje pragove za poseganje za agencijo, da se bodo pomagale preprečiti resne pomanjkljivosti pri nadzoru zunanjih mej, ki bi lahko privedle do krize. Ta scenarij bi zahteval proračun v višini okrog 20–25 milijard EUR v sedemletnem obdobju, kar ustreza približno 1,8–2,3 % trenutnega večletnega finančnega okvira. V celoti evropski sistem za upravljanje mej bi pomenil 100 000 uslužbencev EU in obsežen nabor opreme EU, kar bi bilo primerljivo z ameriškim ali kanadskim sistemom. Zahteval bi okoli 150 milijard EUR v sedemletnem obdobju, pri čemer se upoštevajo vsi izdatki za zaščito mej na nacionalni ravni. To bi ustrezalo približno 14 % trenutnega večletnega finančnega okvira, kar je enako letnemu proračunu EU. Za primer: samo ameriški urad za carinsko in mejno zaščito ima letni proračun v višini 13,56 milijarde USD in več kot 62 000 uslužbencev. Kanadska mejna agencija ima letni proračun 2 milijardi CAD in več kot 14 000 uslužbencev.

Naša Unija bo potrebovala tudi dobro zasnovane, prilagodljive in racionalizirane instrumente v zvezi z obrambo. Soočamo se z zapletenimi varnostnimi izzivi, ki jih nobena država članica ne more rešiti sama. Evropa bo morala prevzeti večjo odgovornost za zaščito svojih interesov, vrednot in evropskega načina življenja, kar bo dopolnjevalo obveze do Organizacije Severnoatlantske pogodbe. Čeprav Unija ne more nadomestiti prizadevanj držav članic na področju obrambe, lahko dopolnjuje in izboljša njihovo sodelovanje pri razvoju obrambnih zmogljivosti, potrebnih za obravnavanje skupnih varnostnih izzivov. To bi preprečilo podvojevanje in omogočilo učinkovitejšo porabo davkoplačevalskega denarja. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako najbolje podpreti pravo evropsko obrambno unijo? Evropski obrambni sklad je bil vzpostavljen junija 2017 in postopoma povečuje obseg finančnih sredstev. Z omejenim začetnim proračunom 90 milijonov EUR za raziskave na področju obrambe in 500 milijonov EUR za razvoj industrije za obdobje 2017–2020 (skupaj to predstavlja približno 0,05 % trenutnega finančnega okvira) bo v prvi fazi lahko podprl samo omejeno število skupnih raziskovalnih in razvojnih projektov. Kakšno vrsto obrambnega proračuna si želimo v prihodnosti? Prava evropska obrambna unija bi zahtevala precejšnja proračunska sredstva. Glede na obseg obstoječih nacionalnih proračunov za raziskave na področju obrambe – Francija in Nemčija vsaka porabita več kot 1 milijardo EUR na leto za raziskave na področju obrambe – in visoke stroške razvoja najsodobnejših obrambnih tehnologij, vključno s kibernetsko obrambo, bi raziskovalni del sklada po ocenah potreboval proračun v višini vsaj 3,5 milijarde EUR v navedenem obdobju, da bi se poznala opaznejša razlika. Podobno bi bilo med letoma 2021 in 2027 potrebnih vsaj okrog 7 milijard EUR za sofinanciranje dela stroškov razvoja obrambne industrije. To bi zagotovilo vzvod za večje skupne naložbe v razvoj obrambnih zmogljivosti v višini vsaj 35 milijard EUR v sedmih letih. Slednje bi ustrezalo 14 % nacionalne porabe članic za obrambne zmogljivosti. To bi pomenilo velik korak proti cilju, dogovorjenem med državami članicami v Evropski obrambni agenciji, da se 35 % njihove porabe za opremo nameni za skupne projekte. Evropski obrambni sklad ima potencial, da pomembno okrepi strateško neodvisnost EU in konkurenčnost evropske obrambne industrije. Vendar zaradi omejitev v Pogodbah proračun EU ne more zajemati vseh področij delovanja EU v zvezi s varnostjo in zaščito. Ločen mehanizem financiranja v višini okrog 10 milijard EUR za obdobje 2021–2027 bi močno povečal zmožnost EU, da finančno podpira operacije z obrambno dimenzijo. V trenutnem obdobju je za to namenjenih do 3,5 milijarde EUR. Poleg tega mora EU dve leti po Pariškem sporazumu še naprej ostati vodilna v boju proti podnebnim spremembam in zagotavljanju nemotenega prehoda v sodobno, čisto in krožno gospodarstvo. Upoštevati bi bilo treba izkušnje pri osredotočanju porabe na podnebna vprašanja. EU mora tudi spoštovati svojo zavezanost ciljem Združenih narodov glede trajnostnega razvoja. Proračun EU podpira tudi edinstveno socialno tržno gospodarstvo v Evropi. Gospodarske in družbene danosti se po Evropi razlikujejo, od stopenj zaposlenosti in revščine do sistemov socialnega varstva. Proračun EU bo moral izpolniti obljube, ki so jih dali voditelji na socialnem vrhu za pravična delovna mesta in rast v Göteborgu. To pomeni nadaljnji razvoj socialne razsežnosti Unije, vključno s polnim izvajanjem evropskega stebra socialnih pravic, in podporo mladih ter mobilnosti evropskih državljanov. Za izboljšanje zaposlitvenih možnosti in obravnavanje izzivov v zvezi s kvalifikacijami, vključno v zvezi z digitalizacijo, bodo potrebna zadostna sredstva. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako najbolje podpreti mobilnost mladih? V 30 letih je program Erasmus+ pomagal devetim milijonom mladih študirati ali se kako drugače izobraževati, učiti ali se prostovoljno udejstvovati v drugi državi, kar je izboljšalo njihove možnosti na trgu dela. Trenutni program Erasmus+ za obdobje 2014–2020 ima proračun 14,7 milijarde EUR (okrog 1,3 % trenutnega večletnega finančnega okvira), s čimer lahko priložnosti za učno mobilnost ponudi manj kot 4 % mladim v Evropi. Obstaja močan konsenz glede potrebe po povečanju mobilnosti in obsega izmenjav, tudi prek znatno okrepljenega, vključujočega in razširjenega programa Erasmus+. Odvisno od ambicij se lahko predvidi več scenarijev: Podvojitev števila mladih v EU, ki sodelujejo v programu Erasmus+, da bi ta dosegel 7,5 % mladih po vsej Evropi, bi zahtevalo naložbo v višini 30 milijard EUR v naslednjem večletnem finančnem okviru (v sedemletnem obdobju). Zagotovitev priložnosti enemu od treh mladih, da se udeleži učne izkušnje v tujini v okviru programa Erasmus+, bi zahtevala proračun v obdobju 2021–2027 v višini 90 milijard EUR. Najsodobnejša povezljivost digitalne, energetske in prometne infrastrukture je ključna za teritorialno, socialno in gospodarsko kohezijo Evrope. Evropa mora sprejeti potencial za inovacije in izkoristiti priložnosti, ki jih prinaša. Tehnološke spremembe in digitalizacija še zlasti spreminjata naše industrije in način našega dela, pa tudi naše sisteme izobraževanja in socialnega varstva. Evropa zaostaja na poti do digitalnega gospodarstva in družbe. Vrzel v naložbah v digitalizacijo ne škoduje samo inovacijam in zmogljivostim za rast v Evropi, ampak tudi njenemu potencialu za odzivanje na nove družbene potrebe. Sprostitev spletnih priložnosti in dokončanje enotnega digitalnega trga sta zato ključna prioriteta Unije. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako najbolje financirati digitalno preoblikovanje Evrope? Podpora EU za evropsko podatkovno infrastrukturo, povezljivost in digitalne spretnosti znaša približno 35 milijard EUR v sedemletnem obdobju. Ta sredstva bodo zagotovili Evropski sklad za regionalni razvoj (17 milijard EUR), okvirni program za raziskave in inovacije (13 milijard EUR), Evropski socialni sklad (2,3 milijarde EUR), Instrument za povezovanje Evrope (1 milijardo EUR) in program Ustvarjalna Evropa (1 milijardo EUR). Ohranitev ali celo zmanjšanje sedanjih ravni naložb bi ogrozilo zmožnost EU, da ostane konkurenčna v ključnih industrijskih in storitvenih sektorjih, kot so industrijska proizvodnja in stroji, finančne storitve, zdravstveno varstvo, promet, energetika ali avtomobilska industrija. Nezadostno vlaganje v digitalne spretnosti bi še povečalo vrzel med povpraševanjem in razpoložljivim strokovnim znanjem, medtem ko bo avtomatizacija nadomestila tradicionalne naloge. To bi pomenilo manj možnosti za rast in ustvarjanje delovnih mest, slabe javne storitve in večjo ranljivost za kibernetske grožnje. S podvojitvijo zneska, trenutno vloženega v digitalno gospodarstvo, na približno 70 milijard EUR za obdobje 2021–2027 bi se dosegel velik napredek pri doseganju pametne rasti na področjih, kot so visoka raven kakovostne podatkovne infrastrukture, povezljivosti in kibernetske varnosti. Omogočila bi se uvedba novih zanesljivih in varnih storitev na področjih e-zdravja, e-uprave ali mobilnosti. Naložbe bi pomagale zagotoviti vodilni položaj Evrope na področjih superračunalništva, interneta naslednje generacije, umetne inteligence, robotike in velepodatkov. S tem bi se okrepil konkurenčni položaj evropske industrije in podjetij na področju digitalnega gospodarstva. Prav tako bi pomembno vplivale na zapolnjevanje vrzeli v znanjih in spretnostih po vsej Uniji. Proračun EU zagotavlja raziskovalcem in njihovim ekipam izhodišče za raziskave in spodbujanje inovacij. Evropa mora prav tako ustvariti pogoje za širitev podjetij. Razvijanje podjetij s srednje veliko tržno kapitalizacijo ter malih in srednjih podjetij po začetni fazi ustanovitve podjetja je še vedno izziv. Številni podjetniki odhajajo iz Evrope, saj iščejo boljše pogoje za rast. Raziskave in inovacije so ključnega pomena za našo prihodnost. So edini način za sočasno in trajnostno spopadanje z nizko gospodarsko rastjo, omejenim ustvarjanjem delovnih mest in svetovnimi izzivi, kot so zdravje in varnost, hrana in oceani ter podnebje in energija. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako čim bolj izboljšati konkurenčnost prek

raziskav in inovacij? Za napredna gospodarstva, kot je Evropa, raziskave in inovacije pripomorejo h krepitvi produktivnosti in izboljšanju konkurenčnosti. Prihodnji proračun EU mora torej omogočati EU, da vlaga v katalizatorje inovacij, ki bodo evropski industriji omogočili rast in razvoj. Unija trenutno porabi skoraj 80 milijard evrov za okvirni program za raziskave in inovacije Obzorje 2020 za obdobje 2014–2020. Kakšen proračun za raziskave bi morala imeti v prihodnosti? Ohranitev ali celo zmanjšanje sedanjih ravni naložb ne bi rešilo težav v zvezi z nezadostnim financiranjem. To bi posledično vplivalo na nacionalne in zasebne naložbe ter škodilo prizadevanjem za uresničitev cilja iz strategije Evropa 2020, da se 3 % BDP investira v raziskave in razvoj. Unija bi še bolj zaostala v primerjavi z vodilnimi svetovnimi državami. Podpora za raziskave v okviru drugih politik EU bi se zmanjšala. Povečanje okvirnega programa za 50 % na 120 milijard evrov bi do leta 2040 predvidoma ustvarilo dodatnih 420 000 delovnih mest in v istem obdobju povečalo bruto domači proizvod za približno 0,33 %. To bi nadaljevalo trend rasti nedavnih proračunov EU za raziskave in inovacije ter zagotovilo sprejemljiv delež financiranja visokokakovostnih predlogov. Povečalo bi privlačnost Unije za vodilne raziskovalce iz celega sveta ter odpravilo pomanjkljivosti v zvezi s priložnostmi za inovacije in širitve. Podprlo bi napredek na prednostnih področjih, kot so digitalizacija, energetika, podnebje in zdravje. Podvojitev okvirnega programa na 160 milijard evrov bi do leta 2040 predvidoma ustvarila 650 000 delovnih mest in v istem obdobju povečala bruto domači proizvod za približno 0,46 %. To bi EU omogočilo, da postane v svetu vodilna na področju obsežnih pobud, pri pripravi celostnih tržnih uvajanj rešitev na področjih, kot so baterije, nalezljive bolezni, pametne in čiste tehnologije za stavbe in vozila, tehnologije za razogljičenje, krožno gospodarstvo, rešitve v zvezi s plastičnimi odpadki in povezani/avtomatizirani avtomobili. Letna gospodarska rast znaša več kot 2 %, s čimer zapiramo poglavje najhujše gospodarske in finančne krize EU. Območje evra se je razširilo na 19 držav članic in evro je tudi druga najpogosteje uporabljena valuta na svetu. Vse razen ene države članice EU-27 so pravno zavezane k vstopu v območje evra na določeni stopnji. Finančni trgi so ponovno pridobili svojo moč iz časa pred krizo, nedavne izboljšave, vključno z vzpostavitvijo bančne unije in unije kapitalskih trgov, pa nam nudijo priložnost, da popravimo streho, dokler je vreme še lepo. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako lahko proračun EU podpre pravo

ekonomsko in monetarno unijo? Komisija je decembra 2017 predstavila svojo vizijo, kako bi se lahko območje evra in Unija kot celota okrepila z uporabo proračuna EU – tako danes kot jutri. Predstavljene so bile štiri posebne funkcije: podpora strukturnim reformam na nacionalni ravni; olajšanje konvergence za države članice na poti k uvedbi evra; zagotavljanje varovalnega mehanizma za bančno unijo ter razvoj stabilizacijske funkcije, ki združuje različne sklade in instrumente na ravni EU in območja evra ter je namenjena ohranjanju ravni naložb v primeru obsežnih asimetričnih šokov. Te funkcije zahtevajo ponoven razmislek, ki presega omejitve obstoječega proračuna EU. To bi se lahko, na primer, izvedlo s sinergijami med Evropsko investicijsko banko in prihodnjim Evropskim denarnim skladom. Vendar bo pomembno vlogo moral prevzeti tudi naš proračun po letu 2020: Orodje za izvajanje reform in konvergenčni instrument bosta morala biti zmožna zagotoviti močno podporo in spodbude za številne reforme v državah članicah. Proračunska vrstica v višini najmanj 25 milijard EUR za sedemletno obdobje bi zagotovila kritično maso in bi pomagala pri preprečevanju osredotočenosti financiranja na le nekaj držav članic. Stabilizacijsko funkcijo je treba vzpostaviti postopoma v daljšem časovnem obdobju, in sicer z opiranjem na vzajemna posojila, za katera jamči proračun EU, posojila iz Evropskega denarnega sklada, prostovoljni mehanizem zavarovanja na podlagi nacionalnih prispevkov ter nepovratna sredstva iz evropskega proračuna. Za zahtevane zneske iz proračuna EU ni nujno, da so zelo visoki, morajo pa biti dovolj znatni, da, na primer, zmanjšajo breme obresti za posojila in zagotovijo spodbude za ustrezno izvajanje sheme podpore. Kohezijska politika je glavna naložbena politika EU za zmanjšanje razlik med regijami in državami članicami, in sicer z zagotavljanjem enakih možnosti za ljudi po vsej Evropi. Je pomembno gonilo ustvarjanja delovnih mest, trajnostne rasti in inovacij v različnih evropskih regijah. Prihodnja kohezijska politika bi z zagotavljanjem spodbud za reforme s pomočjo močnejše povezave z evropskim semestrom, zlasti s priporočili za posamezne države, lahko okrepila svojo vlogo gonilne sile za modernizacijo naših gospodarstev. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako ambiciozni naj bodo zastavljeni cilji za učinkovito

kohezijsko politiko? Kohezijska politika je konkreten izraz solidarnosti z gospodarsko manj razvitimi deli naše Unije. Njen namen je spodbujanje ekonomske, socialne in teritorialne kohezije. Podpora iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov je trenutno na voljo vsem državam članicam EU. Naj se ta politika nadaljuje ali naj se omeji na manj razvite regije in/ali države članice? Če se ohrani upravičenost za vse, kakšna naj bo potem raven zastavljenih ciljev? Če se ohrani upravičenost do podpore iz Evropskega sklada za regionalni razvoj, Evropskega socialnega sklada in Kohezijskega sklada za vse države članice in vse regije, bi se povečanje učinkovitosti lahko doseglo s prilagajanjem intenzivnosti pomoči in boljšim ciljnim usmerjanjem podpore. Če se ohranijo trenutne ravni izdatkov v višini približno 370 milijard EUR, kar predstavlja skoraj 35 % večletnega finančnega okvira, bi to omogočilo, da se ohrani močan poudarek na naložbah v vseh regijah na področjih, kot so inovacije, industrijsko preoblikovanje, prehod na čisto energijo, podnebni ukrepi in boljše zaposlitvene možnosti. Če bi Evropski sklad za regionalni razvoj in Evropski socialni sklad prenehala podpirati bolj razvite regije in regije v prehodu, bi to ustrezalo zmanjšanju v višini približno 95 milijard EUR za obdobje, kar je več kot četrtina trenutnih sredstev iz navedenih skladov. To ustreza približno 8,7 % sedanjega večletnega finančnega okvira. V tem primeru bi se odpravila podpora za regije v Avstriji, Belgiji, na Danskem, Finskem, v celinski Franciji, Nemčiji, na Irskem, Nizozemskem, Švedskem in v številnih regijah v Italiji in Španiji. Če bi se podpora še bolj omejila, in sicer na kohezijske države, bi bilo prav tako treba odpraviti naložbe v manj razvite regije v Franciji, Italiji in Španiji. To bi pomenilo zmanjšanje za približno 124 milijard EUR v obdobju, kar predstavlja približno 33 % trenutno dodeljenih sredstev. To ustreza približno 11 % sedanjega večletnega finančnega okvira. Pri scenarijih 2 in 3 bi podporo za gospodarske, socialne in teritorialne izzive morale prevzeti nacionalne, regionalne in lokalne oblasti v skladu z načelom subsidiarnosti. Scenarij 1: Podpora za vse evropske regije Kategorije regij manj razvite: BDP na prebivalca < 75 % povprečja EU-27 v prehodu: BDP na prebivalca >= 75 % in < 100 % povprečja EU-27 bolj razvite: BDP na prebivalca >= 100 % povprečja EU-27 Scenarij 2: Podpora za manj razvite regije in kohezijske države Potencialno upravičene regije Regionalna podpora Podpora Kohezijskega sklada Druge regije Scenarij 3: Podpora samo za kohezijske države Potencialno upravičene regije Regionalna podpora Podpora Kohezijskega sklada Druge regije Posodobljena skupna kmetijska politika bo morala podpreti prehod na povsem trajnostni kmetijski sektor in razvoj dinamičnih podeželskih območij. Zagotoviti mora dostop do varne, visokokakovostne, cenovno dostopne, hranljive in raznolike hrane. Posodobljena skupna kmetijska politika mora povečati svojo evropsko dodano vrednost z odražanjem višje ravni okoljskih in podnebnih ambicij ter obravnavanjem pričakovanj državljanov glede njihovega zdravja, okolja in podnebja. Evropa potrebuje pameten in odporen kmetijski sektor, ki temelji na močnih socialno-ekonomskih vezeh na podeželju. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kakšna naj bo raven zastavljenih ciljev za učinkovito

skupno kmetijsko politiko? V večletnem finančnem okviru 2014–2020 bo skupna kmetijska politika mobilizirala okoli 400 milijard EUR za financiranje tržnih ukrepov, neposrednih plačil za kmete in programov razvoja podeželja za spodbujanje trajnostnega kmetijstva in uspešnih podeželskih gospodarstev. Neposredna plačila predstavljajo približno 70 % tega zneska. Programi za razvoj podeželja podpirajo naložbe, usposabljanje in z viri bolj gospodarno kmetijsko proizvodnjo in so trenutno vredni približno 100 milijard EUR v obdobju. Te programe sofinancirajo države članice. Unija v okviru skupne kmetijske politike prispeva k reševanju strukturnih problemov na podeželju, kot so pomanjkanje privlačnih priložnosti za zaposlitev ali pomanjkanje usposobljene delovne sile. Ključni cilji teh prizadevanj so ustvarjanje novih vrednostnih verig, kot so čista energija in energija iz biomase, in pomoč podeželskim območjem, da ustvarijo dobiček iz estetske vrednosti pokrajine. Še vedno potekajo razprave o tem, kako najbolje uporabiti neposredna plačila. Pomemben predlog vključuje zmanjšanje in boljšo ciljno usmerjenost neposrednih plačil v skladu s cilji politike. Trenutno gre 80 % neposrednih plačil 20 % kmetov. Razprave potekajo tudi o načinih, kako zmanjšati razlike v kmetijski podpori med državami članicami. Spremembe sistema neposrednih plačil bi lahko pomenile priložnost za osredotočanje plačil v pričakovane rezultate, kot so trajnostna kmetijska proizvodnja v manj donosnih ali gorskih regijah, poseben poudarek na malih in srednje velikih kmetijah, naložbe v trajnostne in z viri gospodarne proizvodne sisteme ter boljše usklajevanje z ukrepi za razvoj podeželja. Ohranjanje ravni odhodkov za skupno kmetijsko politiko v višini približno 400 milijard EUR v obdobju, kar ustreza približno 37 % sedanjega večletnega finančnega okvira, bi z boljšo ciljno naravnanostjo lahko povečalo podporo zlasti za male in srednje velike kmetije, kar bi pozitivno vplivalo na podeželska območja. Zmanjšanje podpore za skupno kmetijsko politiko za 30 % bi pomenilo približno 120 milijard EUR v obdobju naslednjega večletnega finančnega okvira ali približno 11 % sedanjega večletnega finančnega okvira. Po tem scenariju bi se lahko povprečni dohodek kmetij zmanjšal za več kot 10 % v več državah članicah, v posameznih sektorjih pa bi lahko prišlo do bolj izrazitega upada dohodkov. Zmanjšanje podpore za skupno kmetijsko politiko za 15 % bi pomenilo približno 60 milijard EUR v obdobju naslednjega večletnega finančnega okvira ali približno 5,5 % sedanjega večletnega finančnega okvira. Po tem scenariju bi bilo zmanjšanje povprečnih dohodkov kmetij bolj omejeno, vendar bi še vedno lahko imelo precejšen vpliv na nekatere sektorje, kar je odvisno od sprejetih odločitev. Ti scenariji se ne morejo obravnavati ločeno. Kakršno koli zmanjšanje neposrednih plačil bi morala spremljati bolje usmerjena poraba preostalih sredstev, na primer z večjim osredotočanjem na male in srednje velike kmetije ter boljšim usklajevanjem z ukrepi za razvoj podeželja. Unija mora biti sposobna izpolnjevati tudi svoje mednarodne cilje. Unija in njene države članice so skupaj največji svetovni donatorji razvojne pomoči. Državljani EU pričakujejo, da bo Evropa imela vodilno vlogo v svetu, da bo pri tem spodbujala dobro upravljanje, demokracijo, vladavino prava in človekove pravice ter trajnostni gospodarski razvoj. Želijo, da Evropa širi stabilnost in varnost, zlasti v njeni neposredni soseščini. Želijo, da Evropa zagotovi kritično maso za reševanje temeljnih vzrokov za globalne izzive, kot so nedovoljene migracije in nasilni ekstremizem. Želijo, da Evropa podpira trajnostni razvoj, izkoreninjenje revščine, spodbuja boljše upravljanje in vladavino prava, vključno z bojem proti korupciji in organiziranemu kriminalu. Želijo, da se Evropa odzove na krize, ki jih povzroči človek, ali naravne nesreče. Želijo, da Evropa vodi večstranske razprave o zadevah svetovnega pomena, da si še naprej zavzema za svetovno ureditev, ki temelji na pravilih, in za krepitev sodelovanja na področjih skupnega interesa, kot so gospodarstvo, energija, mir in varnost ter obramba in podnebni ukrepi. Hkrati so se zaradi svetovne gospodarske krize nestabilnost in konflikti v našem južnem sosedstvu in zunaj njega še poslabšali. To je zaostrilo migracijske pritiske, saj je na poti v regiji več ljudi kot kadar koli. To bo ostala resničnost in izziv. Utrditi in okrepiti moramo zunanjo dimenzijo naših prizadevanj za reševanje migracij ter zagotoviti podporo za rast in ustvarjanje delovnih mest. V zvezi s tem bi si morali prizadevati za pametne sinergije z mednarodnimi finančnimi institucijami ter nacionalnimi spodbujevalnimi in razvojnimi bankami, da bi zagotovili, da se omejena sredstva porabijo učinkovito in da se, kadar je to mogoče, mobilizirajo zasebne naložbe. Evropski sklad za trajnostni razvoj, ki je jedro načrta za zunanje naložbe EU, je model, ki bi ga lahko v prihodnosti razširili. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako najbolje širiti naše interese v tujini? Unija bo morala biti v prihodnosti opremljena z instrumenti, ki ji bodo omogočali, da izpolni obstoječe in nove cilje ter se spoprime z novimi izzivi. V okviru za obdobje 2014–2020 je v proračunu za zunanje delovanje namenjenih približno 66 milijard EUR. To ustreza približno 6 % sedanjega večletnega finančnega okvira. Poleg tega je Evropski razvojni sklad, ki je trenutno zunaj proračuna Unije, glavni instrument za zagotavljanje razvojne pomoči afriškim, karibskim in pacifiškim državam ter čezmorskim državam in ozemljem. Skupna finančna sredstva 11. Evropskega razvojnega sklada znašajo približno 31 milijard EUR za obdobje 2014–2020. V prihodnosti: Povečanje sedanjega obsega financiranja za zunanje instrumente na več kot 100 milijard EUR v navedenem obdobju bi EU omogočilo, da izpolni obstoječe in nove cilje, ki segajo od mednarodnega sodelovanja, upravljanja migracij, naložb, upravljanja, človekovih pravic in vladavine prava do spodbujanja ciljev trajnostnega razvoja, humanitarne pomoči, kriznega odzivanja in preprečevanja konfliktov. Posebno pozornost bo treba nameniti podpori strategije EU za Zahodni Balkan ter stabilizacijskim prizadevanjem EU v sosednjih državah in v Afriki. Znatna poenostavitev in racionalizacija instrumentov zunanje politike bi lahko dodatno okrepili učinkovitost in uspešnost proračuna za zunanje odnose. To bi lahko vključevalo vključitev Evropskega razvojnega sklada v večletni finančni okvir, pod pogojem, da bi se to odražalo v skupni zgornji meji izdatkov in da se ohranijo obstoječe prilagodljivosti. Proračun za zunanje odnose bi bilo prav tako treba obravnavati z vidika skupne zaveze EU in držav članic, da do leta 2030 za uradno razvojno pomoč namenijo 0,7 % bruto nacionalnega dohodka. Brez udeležbe Združenega kraljestva bi to pomenilo dodaten napor v naslednjem večletnem finančnem okviru v višini 40 milijard EUR v sedmih letih. Pogoj za to je, da EU ohrani svoj sedanji delež 20-odstotne uradne razvojne pomoči.





4. Posodobitev proračuna EU Prednostne naloge in možnosti politike, navedene zgoraj, ponazarjajo odločitve, ki jih treba sprejeti za prihodnji proračun EU. Te odločitve bodo določile obseg in ambicioznost prvega večletnega finančnega okvira Unije s 27 članicami. Opredelile bodo raven ambicij Evrope in v kakšnem obsegu je Unija sposobna izpolniti obljubo iz bratislavske agende. Naslednji finančni okvir mora biti dovolj velik po obsegu in dovolj prožen po naravi. Biti mora dovolj velik za upravljanje novih prednostnih nalog in obvladovanje posledic izstopa Združenega kraljestva. Primanjkljaj, ki bo nastal zaradi izstopa Združenega kraljestva, bi bilo treba v enakih deležih pokriti z novim denarjem in s prihranki iz obstoječih programov. Okvir bo moral povezovati sorazmerne prihranke in prerazporeditve znotraj proračuna EU z voljo za zagotovitev dodatnih sredstev za nove prednostne naloge. Jasno je tudi, da učinek evropskega proračuna ni odvisen le od njegove velikosti, temveč tudi od njegove zasnove in izvajanja političnih programov. Evropska dodana vrednost, boljše delovanje in poenostavitev so ključni za sodoben in učinkovit proračun EU. Dodatna poenostavitev pravil in postopkov bo pripomogla k doseganju tega cilja. Evropski programi porabe morajo odražati našo odločenost zagotoviti, da je vsak evro porabljen na najbolj učinkovit način in da bodo rezultati čim prej vidni na terenu. To zahteva optimalno uporabo instrumentov, kot so jamstva, posojila ali finančni instrumenti. Pri spodbujanju zasebnih naložb po vsej Evropi ima ključno vlogo tudi okrepljeni Evropski sklad za strateške naložbe. S skupnim vlaganjem v raziskave, inovacije in infrastrukturo smo lahko ustvarili delovna mesta in rast, obenem pa se spoprijeli z aktualnimi svetovnimi izzivi, od podnebnih sprememb do znanosti, prometa, energije in vesoljske politike. Za uspešno uporabo teh instrumentov sta potrebna jasna strategija in učinkovitejši pristop. Nepovratna sredstva in subvencije so še vedno potrebni za projekte, ki ne ustvarjajo prihodka, kot so program izmenjav Erasmus+ ali humanitarna pomoč. Vendar pa lahko jamstva in finančni instrumenti dosežejo učinek vzvoda pri sredstvih proračuna, kadar obstaja interes na trgu. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako z uporabo finančnih instrumentov narediti več z manj? V razmisleku Komisije o prihodnosti financ EU je poudarjeno, kako pomembno vlogo imajo lahko jamstva in finančni instrumenti pri tem, da se „naredi več z manj“. Evropski sklad za strateške naložbe naj bi na primer mobiliziral več kot 500 milijard EUR, kar bo močna spodbuda za evropsko gospodarstvo. Vendar je sedanje okolje tržnih instrumentov EU razdrobljeno, saj se centralno upravlja skoraj 40 finančnih instrumentov ter tri proračunska jamstva in jamstvene sklade, kar znaša približno 4 % sedanjega večletnega finančnega okvira. Samo na področju malih in srednjih podjetij se centralno upravlja sedem finančnih instrumentov, poleg tega pa se jih več sto upravlja deljeno. Obstaja veliko možnosti za racionalizacijo in večjo učinkovitost. Ena od možnosti za večjo učinkovitost in učinek instrumentov, katerih cilj je podpora naložbam v EU, bi lahko bila njihovo povezovanje v okviru enotnega naložbenega instrumenta. To bi še dodatno okrepilo Evropski sklad za strateške naložbe ter pozitivno vplivalo na ravni naložb, gospodarsko rast in zaposlovanje v EU. Širša uporaba finančnih instrumentov in proračunskih jamstev bi lahko več kot podvojila mobilizacijo naložb v naslednjem večletnem finančnem okviru, in sicer do višine 2 bilijonov EUR. Proračunska prožnost je dodatno ključno načelo, ki bi moralo biti podlaga za naslednji večletni finančni okvir. To bo bistvenega pomena za prilagajanje novim potrebam ter nestabilnim geopolitičnim in domačim razmeram. Posebni instrumenti, ki nadgrajujejo obstoječe mehanizme, ostajajo ključnega pomena za obvladovanje novih izzivov, kot so migracije in humanitarna pomoč. Poleg tega obstaja dober razlog za ponovni razmislek o obstoječih mehanizmih za zagotovitev, da dodeljeni proračuni učinkovito podpirajo evropske prioritete. To v trenutni situaciji ne velja vedno, saj se del proračunskih obveznosti iz večletnega finančnega okvira pozneje ukine. Do tega lahko pride iz različnih razlogov, kot so zamude pri uresničevanju projektov, formalne napake pri njihovem izvajanju ali napake pri prijavljanju stroškov. Posledično se ne izkoristi ves potencial proračuna EU za podpiranje ciljev EU in zagotavljanje evropske dodane vrednosti. Gre za zamujeno priložnost, da se podprejo naše skupne prioritete. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kako bi lahko kar najbolje izkoristili sproščena sredstva? Sredstva, ki so bila dodeljena v proračun EU, vendar niso bila porabljena za izvajanje programov EU, se sprostijo. Ta sredstva zmanjšujejo letne izračune bruto nacionalnih prispevkov držav članic v primerjavi s polnim izvajanjem proračunskih obveznosti. Namesto da se ti zneski ukinejo, bi se lahko uporabili za rezervo Unije. Ta rezerva bi se lahko uporabila za doseganje skupnih prednostnih nalog in odzivanje na skupne odzive. Sedanje ocene kažejo, da bi lahko prek tega mehanizma dali na voljo približno 21–28 milijard EUR za sedemletno obdobje. Taki zneski bi se na primer lahko leta 2015 uporabili za financiranje Evropskega sklada za strateške naložbe in reševanje naložbenih vrzeli, ki so se pojavile kot posledica finančne krize. To bi morali narediti, namesto da so se zniževala sredstva dragocenim programom, kot je Obzorje 2020 ali Instrument za povezovanje Evrope. Prav tako bi se rezerva lahko uporabila leta 2016 za podporo vzpostavitvi instrumenta za begunce v Turčiji, za katerega je bilo treba izkoristiti vso prožnost proračuna EU kot tudi posamezne prispevke držav članic. Omogočila bi tudi hitro mobilizacijo dodatnih sredstev za reševanje migracijske krize. V današnjem hitro se spreminjajočem svetu bo nepredvidenih dogodkov vedno več. Rezerva Unije bi omogočila hitrejše in odločnejše odzivanje na take dogodke. Naslednji finančni okvir bomo čez malo manj kot deset let še vedno izvajali. Ta dolgoročna stabilnost je hkrati sredstvo in ovira. Rezerva Unije bi zagotovila močno in prilagodljivo novo orodje za obravnavanje nepredvidljivih dogodkov in odzivanje na izredne razmere na področjih, kot sta varnost in migracije. Poleg tega je bilo v okviru javne razprave predlagano, da bi se razdeljevanje proračunskih sredstev EU povezalo s spoštovanjem vrednot iz člena 2 Pogodbe EU, zlasti s stanjem pravne države v državah članicah. Nekateri so bili še ambicioznejši in menili, da bi morale hude kršitve prava EU imeti posledice in privesti do prekinitve izplačil iz proračuna EU. Unija je skupnost prava in vrednot, ki so temelj njenega obstoja. Te prežemajo njeno celotno pravno in institucionalno strukturo ter vse njene politike in programe. Zato je treba te vrednote zagotoviti v vseh politikah Unije. Sem spada proračun EU, pri katerem je spoštovanje temeljnih vrednot bistven pogoj za dobro finančno upravljanje in učinkovito financiranje EU. Spoštovanje pravne države je pomembno za evropske državljane, pa tudi za podjetniške pobude, inovacije in naložbe. Evropsko gospodarstvo najbolje uspeva, kadar pravni in institucionalni okvir v celoti spoštuje skupne vrednote Unije. MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Ali naj za financiranje EU velja več pogojev? Potencial proračuna EU bo mogoče v celoti izkoristiti, če ga bo podpiralo gospodarsko, regulativno in upravno okolje v državah članicah. Zato se, v skladu s sedanjim večletnim finančnim okvirom, od vseh držav članic in upravičencev zahteva, naj dokažejo, da je regulativni okvir za finančno upravljanje trden, da se zadevna zakonodaja EU izvaja pravilno ter da obstajajo potrebne upravne in institucionalne zmogljivosti, ki bodo zagotovile uspešno financiranje EU. Poleg tega lahko pogoji politike spodbujajo sodelovanje med državami članicami na področjih, na katerih so ekonomije obsega in zunanji učinki znatni. V okviru sedanjega večletnega finančnega okvira so bile uvedene tudi nove določbe, da bi se izognili primerom, ko učinkovitost financiranja EU ogrožajo neustrezne gospodarske in fiskalne politike. Novi večletni finančni okvir je priložnost, da ugotovimo, ali so ta načela ustvarila trdne platforme za rezultate. Čas je tudi, da se preuči, kako bi se lahko utrdila povezava med financiranjem EU in spoštovanjem njenih temeljnih vrednot. Vsak tak mehanizem pa bi moral biti pregleden, sorazmeren in pravno sprejemljiv. Čeprav bi se lahko načeloma uporabljal za vse zadevne politike, ki vključujejo odhodke iz proračuna EU, bi morala vsaka finančna pogojenost biti natančna, sorazmerna in zagotavljati zadostno povezavo med naloženimi pogoji in ciljem financiranja. V tej razpravi bi bilo treba upoštevati tudi učinek morebitnih kršitev temeljnih vrednot ali načela pravne države na nacionalni ravni na posamezne upravičence do sredstev EU, kot so študenti Erasmusa, raziskovalci ali organizacije civilne družbe, ki niso odgovorni za take kršitve .



5. Financiranje proračuna EU Razprave o finančnem okviru za obdobje po letu 2020 ne bodo zajemale le vprašanja, kako bi bilo treba proračun EU uporabljati, pač pa tudi, kako se bo financiral v prihodnosti. Prihodkovni del proračuna je postal zapleten, povezava med cilji proračuna EU in načinom njegovega financiranja pa vedno šibkejša. Viri financiranja proračuna EU Reforma na prihodkovni strani proračuna EU bi pomagala razpravo osredotočiti na cilje in tista področja, na katerih EU lahko zagotovi resnično dodano vrednost .

MOŽNOSTI ZA PRIHODNJI FINANČNI OKVIR Kaj bi lahko nova lastna sredstva doprinesla v proračun EU? Sistem za trgovanje z emisijami: Sistem EU za trgovanje z emisijami je temelj podnebne politike EU. Države članice so na dražbi prodale številne pravice, ki so jih nato kupila podjetja za kritje svojih emisij toplogrednih plinov. Del prihodkov iz prodaje pravic na dražbi bi se lahko uporabil za proračun EU. Glede na tržne cene za pravice bi se lahko z delom prihodkov, pridobljenih iz sistema za trgovanje z emisijami, v sedmih letih ustvarili prihodki, ocenjeni na 7 do 105 milijard EUR. Lastna sredstva iz naslova DDV: Davek na dodano vrednost je davek na potrošnjo, ki se obračuna glede na dodano vrednost za vse blago in storitve, ki se prodajajo v EU. Zdaj se lastna sredstva, ki temeljijo na navedenem davku, računajo po zelo zapletenem statističnem računu. Po reformi bi se viri lastnih sredstev se računali na podlagi poenostavljene osnove davka na dodano vrednost. Prihodki iz sedanjih lastnih sredstev iz naslova DDV, ki v sedmih letih znašajo približno 105–140 milijard EUR, bi se lahko prilagodili z uravnoteženjem vpoklicne stopnje glede na zahtevano raven. Skupna konsolidirana osnova za davek od dohodkov pravnih oseb: Velika podjetja imajo veliko koristi od enotnega trga. Skupna konsolidirana osnova za davek od dohodkov pravnih oseb je enoten sklop skupnih pravil za izračun obdavčljivih dobičkov podjetij v Uniji. Prispevek, ki bi temeljil na usklajeni osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb, po možnosti z vključeno digitalno komponento, bi okrepil povezavo med enotnim trgom in financiranjem Unije. Vsaka država članica bi ohranila možnost, da svoj delež dobička obdavči po lastni nacionalni davčni stopnji. Glede na izbrani model in uporabljeno vpoklicno stopnjo bi lahko davek, vezan na skupno konsolidirano osnovo za davek od dohodkov pravnih oseb, v sedmih letih prinesel od 21 do 140 milijard EUR, pri čemer pričakovani prihodki od zmanjšanja davčnih utaj niso vključeni. Prihodek od izdajanja denarja (seigniorage) je izraz za prihodek, ki ga centralne banke in vlade držav ustvarijo z izdajanjem denarja. Ker je denarni prihodek Evropske centralne banke za izdajanje evra neposredno povezan z ekonomsko in monetarno unijo, bi se lahko štel kot eden od morebitnih novih virov lastnih sredstev. Znesek, ki ustreza deležu neto dobička, ki izhaja iz deležev denarnih prihodkov nacionalnih centralnih bank euroobmočja, ki se plačajo v nacionalne proračune, bi se lahko dal na voljo za proračun EU kot vrsta nacionalnega prispevka. Podobna razlaga je bila uporabljena v zvezi s prihodki, ki so jih Evropska centralna banka in nacionalne centralne banke ustvarile iz nakopičenih grških državnih obveznic, ko so se leta 2012 ministri Evroskupine dogovorili, da se znesek, enak prihodku, ki ga je skupina Evrosistem (evropska centralna banka in nacionalne centralne banke) ustvarila iz grških državnih obveznic, prenese v Grčijo. Glede na uporabljeni odstotek bi lahko ocenjeni prihodki od izdajanja bankovcev znašali med 10,5 milijarde EUR (10 %) in 56 milijard EUR (50 %) v sedemletnem obdobju. Nova lastna sredstva bi se lahko uporabila za oblikovanje še bolj neposredne povezave s politikami Unije . To bi se lahko zlasti storilo pri podpori trajnostnim ciljem, enotnemu trgu ter ekonomski in monetarni uniji. Del prihodkov iz sistema za trgovanje z emisijami bi na primer lahko podprl trajnostne cilje EU. Lastna sredstva iz naslova osnove davka na dodano vrednost bi bilo treba poenostaviti in pri tem upoštevati tekoče reforme za vzpostavitev enotnega prostora za evropski davek na dodano vrednost. Lastna sredstva, ki temeljijo na prihodkih iz skupne konsolidirane osnove za davek od dohodkov pravnih oseb, ki se ponovno obravnava, bi okrepila povezavo med koristmi enotnega trga in financiranjem proračuna EU. Drug primer morebitnega novega vira prihodkov za proračun EU je del prihodkov, ki jih je Evropska centralna banka zaslužila pri izdaji bankovcev. Dodatni viri lastnih sredstev, vključno s tistimi iz Montijevega poročila, se podrobneje preučujejo. Izstop Združenega kraljestva bo priložnost za znatno poenostavitev na prihodkovni strani proračuna. Zaradi rabata, ki se je dodeljeval Združenemu kraljestvu, in rabatov, ki so jih prejele druge države članice, ki so prispevale k financiranju rabata Združenega kraljestva, je bila prihodkovna stran proračuna bolj zapletena in manj pregledna. V pravičnem in uravnoteženem proračunskem paketu je zdaj dovolj argumentov za odpravo vseh takih popravkov. 6. Pomen pravočasnega dogovora Hiter političen dogovor o novem in sodobnem proračunu EU bo bistvenega pomena, če hočemo dokazati, da je Unija pripravljena na uresničitev pozitivne politične agende, začrtane v Bratislavi in Rimu. Tako bi pokazali, da bo po izstopu Združenega kraljestva leta 2019 Evropa s 27 članicami ostala enotna, da bo imela jasen namen in usmeritev ter da je pripravljena na uresničitev zastavljenih ciljev. Zagotovljene bi bile tudi najboljše možnosti, da se novi programi izvedejo nemudoma in dokončajo v roku do 1. januarja 2021, s čimer bi politični cilji vodili do hitrih rezultatov na terenu. Predčasen dogovor ni le politično zaželen, pač pa je tudi nujno potreben. Vsi naši partnerji in upravičenci do sredstev EU ter nacionalni in regionalni organi potrebujejo pravno in finančno varnost. Za pripravo izvajanja novih programov potrebujejo čas. Pozno sprejetje sedanjega finančnega okvira je privedlo do velikih zamud pri zagonu novih programov in posledično do zamud pri doseganju naših prednostnih nalog pri financiranju. Oportunitetni stroški takih zamud so visoki. Nemoten prehod na novi večletni finančni okvir bo bistvenega pomena, da se ohrani zagon za oživitev gospodarstva in da se Uniji omogoči hitro in odločno ukrepanje na številnih področjih, na katerih je hitrost ključ do uspeha. Zato moramo zagotoviti, da se slabe izkušnje iz sedanjega okvira ne ponovijo. Dogovor o večletnem finančnem okviru leta 2019 ne bi samo jasno pokazal, da je močna in enotna Evropa s 27 članicami zmožna uresničiti pričakovanja, pač pa bi zagotovil proračun in trajnost financiranja v korist vseh. NA KAJ SO VPLIVALE ZAMUDE? Pri izvajanju evropskih strukturnih in investicijskih skladov za obdobje 2014–2020 je prišlo do velikih zamud. Zakonodaja o sektorskih programih je bila zaključena šele decembra 2013, po tem, ko je bil v prvi polovici leta 2013 sprejet dogovor o večletnem finančnem okviru. To je upočasnilo sprejetje podrobnih pravil, potrebnih za izvedbo programov na terenu, ter naknadna pogajanja o sporazumih o partnerstvu z državami članicami. Posledično je prišlo do zamud tudi pri naložbah ter podpori za nujno potrebne projekte in reforme. Poleg vsega tega je prišlo na začetku trenutnega obdobja do velikega zmanjšanja odobritev za prevzem obveznosti. Razvoj zgornjih mej za obveznosti med letoma 2000 in 2020 (tekoče cene) Zgornje meje 1,30 % 1,25 % 1,20 % 1,15 % 1,10 % 1,05 % 1,00 % 0,95 % 0,90 % 0,85 % Zamude imajo dejanske posledice za ljudi. Pravni akti za Sklad za azil, migracije in varnost so bili sprejeti šele leta 2014. To pomenilo, da je bilo imenovanje organov in sprejetje programov opravljeno šele leta 2015. Zaradi te zamude države članice niso mogle pravočasno začeti izvajati projektov. To je vplivalo na sprejemne in nastanitvene zmogljivosti v državah članicah ter upravljanje meja. Zamude so grški upravi zelo otežile uporabo sredstev EU, da bi se pripravila na krizo leta 2015. Zavetišča niso bila pripravljena. V obdobju od junija do septembra 2015, ko so ljudje, ki so potrebovali zaščito, masovno prihajali na otoke, so bili pogoji za sprejem beguncev slabi. Istočasno pa druge države članice, vključno s Švedsko in Avstrijo, niso imele na voljo sredstev EU, da bi pomagale nastaniti ljudi, ki so prihajali po balkanski poti. EU je morala uporabiti nujno pomoč, da je podprla te države članice v kriznem obdobju. Številnih mednarodnih ukrepov v okviru programa Erasmus+ leta 2014 ni bilo mogoče doseči zaradi poznega sprejetja zadnjega finančnega okvira. To pomeni, da leta 2014 ni bilo mogoče izvesti približno 25–30 000 izmenjav študentov in učiteljev iz držav članic in držav partneric, načrtovanih za to leto. Če bi prišlo do zamud v celotnem programu, več kot 1 000 000 mladih leta 2021 ne bi moglo imeti koristi od izmenjave Erasmus+. Zamude pri izvajanju naslednjega okvirnega programa za raziskave bi privedle do izgube približno 5 000 delovnih mest na področju raziskav na mesec (približno 3 do 4 % vseh delovnih mest na področju raziskav v EU) in dodatnih 7 000 delovnih mest v širšem gospodarstvu. V istem obdobju bi bilo izgubljenih več kot 200 znanstvenih publikacij, vključno s približno 100 članki z velikim učinkom. Zamude pri izbiri projektov v zgodnji fazi izvajanja kohezijskih programov bi pomenile, da se več kot 100 000 projektov ne bi moglo pravočasno začeti. Področja, na katere bi zamude vplivale, zajemajo podporo podjetjem, energetsko učinkovitost, zdravstveno varstvo, izobraževanje in socialno vključenost. Zamude bi močno vplivale na številne obsežne infrastrukturne projekte. Vesoljski programi, kot so Galileo ali Copernicus, imajo dolgoročne naložbene cikle. Zato je pri javnem naročanju zanje potrebna predvidljivost. Postopki javnega naročanja, ki potekajo za številne satelite Galileo, se bodo zaključili leta 2019, v celoti pa jih bo mogoče izvajati šele, ko bodo nove pravne in proračunske zahteve v celoti vzpostavljene. Med drugimi negativnimi učinki zamud pri sprejemanju novega finančnega okvira je tudi Rail Baltica. S projektom, ki naj bi se zaključil do leta 2025/2027, se bo gradila ključna železniška povezava v baltskih državah. Ta projekt mora biti primeren za večja javna naročila, na podlagi katerih se leta 2021 gradnja lahko začne. To je ključnega pomena za dokončanje projekta, ki bo pomagal povezati pet milijonov prebivalcev v baltskih državah s preostalim delom Evrope. Visokohitrostna železniška povezava bo namenjena tudi tovornim tokovom, od Finske do Nemčije, Beneluksa in Jadranskega morja. Načrtuje se, da bo bazni predor Brenner dokončan do leta 2027; predvideno je namreč, da se bodo gradbena dela na železnici začela v naslednjem večletnem finančnem okviru. Gre za projekt ključnega pomena, saj bo 2,2 milijona tovornih vozil iz brennerske avtoceste prestavljenih na železnico. S tem se bo zmanjšalo onesnaževanje dragocenih dolin med Münchnom oziroma Innsbruckom in Verono. Fehmarnova ožina med Dansko in Nemčijo, železniška povezava Evora-Merida, ki bo končno povezala Lizbono in Madrid, ter bazni predor Lyon-Torino, ki bo povezal visokohitrostna železniška omrežja Francije in Italije, naj bi se prav tako zaključili do konca naslednjega večletnega finančnega okvira. Do zamud pri načrtovanju projektov ali javnih naročil za take projekte ne sme priti prav zaradi poznega sprejetja naslednjega večletnega finančnega okvira. ZAKLJUČEK Večletni finančni okvir za obdobje po letu 2020 bo odločilni preizkus za Evropsko unijo s 27 članicami. Ko bodo voditelji 9. maja 2019 v Sibiu v Romuniji sprejemali odločitve o prihodnosti Evrope, mora biti Unija s 27 članicami aktivna Unija. Če se do takrat na finančnem okviru doseže odločilni napredek, bi to pomenilo, da Unija lahko premosti vrzel med političnimi prioritetami in doseganjem oprijemljivih rezultatov za vse Evropejce. Pravočasni dogovor o novem in sodobnem finančnem okviru bo mogoč le pod močnim vodstvom evropskih voditeljev in tesnim sodelovanjem z Evropskim parlamentom že od samega začetka. Zasedanja Evropskega sveta oktobra 2018 in decembra 2018 bodo ključni mejniki v tem procesu. Komisija je pripravljena svojo vlogo odigrati v celoti. Prisluhnili smo zahtevam institucij EU, državam članicam, nacionalnim parlamentom in predstavnikom vseh številnih zainteresiranih strani, ki so vključeni v prihodnji proračun. In prisluhnili jim bomo tudi v naslednjih mesecih. Vse možnosti in podatki, navedeni v tem sporočilu, so namenjeni za ponazoritev in spodbudo k odprti razpravi. Ne pomenijo dokončnega stališča Komisije. Končne odločitve o večletnem finančnem okviru bodo morali sprejeti evropski voditelji s soglasjem Evropskega parlamenta. Z našimi predlogi se bodo razširile zamisli, predstavljene v tem sporočilu, in zagotovila trdno podlago za pravočasni dogovor vseh držav članic ob soglasju Evropskega parlamenta. Izhodišče bodo prednostne naloge, o katerih so se dogovorili evropski voditelji. V predlogih bo jasno predstavljeno, kaj prednostne naloge pomenijo v finančnem smislu. Ohranitev te povezave je bistvenega pomena za verodostojnost prihodnjega proračuna EU. Če se Unija odloči, da bo naredila manj, bo manjši proračun zadostoval. Če pa se Unija odloči, da na nekaterih področjih naredi več, bo moralo slediti tudi financiranje iz proračuna. Evropejci pričakujejo, da se bo močna Unija lahko soočila z izzivi v prihodnosti ter da bo proračun lahko zagotovil sredstva zanje. Voditelji morajo odigrati svojo vlogo pri izpolnjevanju teh pričakovanj.