EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 30.6.2021 COM(2021) 347 final 2021/0171(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o potrošniških kreditih









{SEC(2021) 281 final} - {SWD(2021) 170 final} - {SWD(2021) 171 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Z Direktivo 2008/48/ES o potrošniških kreditnih pogodbah (v nadaljnjem besedilu: direktiva o potrošniških kreditih ali Direktiva), spremenjeno leta 2011, 2014, 2016 in 2019, je bil vzpostavljen usklajen okvir EU za potrošniške kredite, da bi olajšali nemoteno delovanje notranjega trga potrošniških kreditov in nudili visoko raven varstva potrošnikov za zagotovitev njihovega zaupanja. V oceni v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov v obdobju 2018–2019 je bilo ugotovljeno, da sta cilja direktive iz leta 2008, in sicer zagotavljanje visokih standardov varstva potrošnikov in spodbujanje razvoja notranjega trga kreditov, še vedno relevantna v okviru zakonodajnega okolja, ki je po vsej EU precej razdrobljeno, ter da sta samo delno dosežena. Ta razdrobljenost skupaj s pravno negotovostjo zaradi nenatančnega besedila nekaterih določb Direktive ovira nemoteno delovanje notranjega trga potrošniških kreditov in ne zagotavlja dosledno visoke ravni varstva potrošnikov. Od sprejetja direktive iz leta 2008 je digitalizacija na splošno korenito spremenila postopek odločanja in navade potrošnikov, ki si zdaj želijo bolj tekoč in hitrejši postopek za pridobitev kredita, pogosto prek spleta. To vpliva tudi na sektor posojil, ki se postopoma digitalizira. Novi udeleženci na trgu, kot so platforme za medsebojno posojanje, ponujajo kreditne pogodbe v različnih oblikah. Pojavili so se novi produkti, kot so kratkoročni krediti z visokimi stroški. Digitalizacija je prinesla tudi nove načine digitalnega razkrivanja informacij in ocenjevanja kreditne sposobnosti potrošnikov z uporabo avtomatiziranih sistemov odločanja in netradicionalnih podatkov. Poleg tega so kriza zaradi COVID-19 in posledične omejitve gibanja zmotile gospodarstvo EU ter močno vplivale na kreditni trg in potrošnike, zlasti ranljive, zaradi česar so številna gospodinjstva EU finančno bolj ranljiva. Po drugi strani pa je kriza pospešila tudi digitalno preobrazbo. Da bi države članice državljanom in gospodinjstvom olajšale finančno breme, so med krizo zaradi COVID-19 sprejele vrsto ukrepov za ublažitev, kot so moratoriji na odplačevanje posojil, ki so bili na splošno razširjeni na potrošniške kredite. Na podlagi tega je Komisija v svojem delovnem programu za leto 2020 napovedala pregled direktive o potrošniških kreditih. V revidiranem delovnem programu, sprejetem med pandemijo COVID-19, je bil datum sprejetja pregleda preložen na drugo četrtletje leta 2021. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike V predlogu bi bila zagotovljena skladnost z veljavnimi predpisi politike. Nepoštene pogoje v potrošniških pogodbah ureja Direktiva 93/13/EGS o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah, ki določa, da pogodbeni pogoji, o katerih se stranki nista dogovorili posamično, niso zavezujoči za potrošnika, če v nasprotju z zahtevo dobre vere v škodo potrošnikov povzročijo znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih potrošnikov na eni strani ter prodajalcev in ponudnikov na drugi strani. Ta splošna zahteva je dopolnjena s seznamom primerov pogojev, ki se lahko štejejo za nepoštene. Direktiva 93/13/EGS se uporablja vzporedno z drugimi pravili o varstvu potrošnikov v okviru prava Unije. Direktiva 2002/65/ES o trženju finančnih storitev na daljavo ureja potrošniške kredite, ki so trenutno izvzeti s področja uporabe direktive o potrošniških kreditih in se prodajajo na daljavo, npr. prek spleta. Direktiva je trenutno v postopku pregleda, kakor je bilo napovedano v delovnem programu Komisije za leto 2020. Zavajajoče oglaševanje urejata Direktiva 2005/29/ES o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu in Direktiva 2006/114/ES o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju, ki se uporablja za odnose med trgovci. Vendar ta pravila ne upoštevajo posebnosti potrošniških kreditov niti ne obravnavajo potrebe potrošnikov, da lahko primerjajo oglaševanje. Uredba (EU) 2016/679 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (splošna uredba o varstvu podatkov) določa pravila, ki se uporabljajo za obdelavo osebnih podatkov, krepitev temeljnih pravic posameznikov ter pojasnitev pravil za podjetja in javne organe. Načela najmanjšega obsega podatkov, točnosti in omejitve hrambe iz člena 5 splošne uredbe o varstvu podatkov urejajo uporabo podatkov za ocenjevanje kreditne sposobnosti. Brez odstopanja od splošne uredbe o varstvu podatkov je namen tega predloga obravnavati pomisleke, ki so bili ugotovljeni glede obdelave osebnih podatkov in so značilni za prakse na trgu potrošniških kreditov, in sicer uporabo alternativnih virov podatkov za ocenjevanje kreditne sposobnosti ali preglednost ocen, ki se izvajajo z uporabo tehnik strojnega učenja. Skladnost z drugo zakonodajo, kot so spremembe, ki so bile med drugim v Direktivo 2005/29/ES uvedene z Direktivo (EU) 2019/2161 o boljšem izvrševanju in posodobitvi pravil Unije o varstvu potrošnikov, bi bila v predlogu, ki vključuje določbe v skladu z navedeno direktivo, zagotovljena. Komisija je leta 2020 sprejela sveženj akta o digitalnih storitvah . Vključuje akt o digitalnih storitvah, ki spreminja Direktivo 2000/31/ES (direktiva o elektronskem poslovanju) in uvaja horizontalni okvir za posredniške storitve, ter akt o digitalnih trgih, ki uvaja pravila za platforme, ki v digitalnem sektorju delujejo kot „vratarji“. Komisija je leta 2021 objavila tudi predlog uredbe o določitvi harmoniziranih pravil o umetni inteligenci, da bi spodbudila uporabo umetne inteligence, hkrati pa obravnavala tveganja, povezana z nekaterimi rabami umetne inteligence. •Skladnost z drugimi politikami Unije Cilji predloga so skladni s politikami in cilji EU.

Predlog je skladen z drugo zakonodajo in politikami EU ter jih dopolnjuje, zlasti zakonodajo in politike na področju varstva potrošnikov, na primer Direktivo 2011/83/EU o pravicah potrošnikov, Direktivo 2013/11/EU o alternativnem reševanju potrošniških sporov in Direktivo 2014/17/EU o potrošniških kreditnih pogodbah za stanovanjske nepremičnine, ki ureja hipotekarne kreditne pogodbe (direktiva o hipotekarnih kreditih). Komisija je leta 2018 objavila tudi predlog direktive o skrbnikih kreditov, kupcih kreditov in poplačilu iz naslova zavarovanja s premoženjem, o kateri se trenutno pogajata sozakonodajalca. Komisija je septembra 2020 za konkurenčen finančni sektor EU, ki potrošnikom omogoča dostop do inovativnih finančnih produktov, hkrati pa zagotavlja varstvo potrošnikov in finančno stabilnost, sprejela sveženj o digitalnih financah , vključno s strategijo za digitalne finance in zakonodajnima predlogoma o kriptoimetju in digitalni odpornosti. V skladu s tem je ta predlog namenjen posodobitvi pravil o potrošniških kreditih, da bi se upoštevale spremembe zaradi digitalizacije. Dopolnjuje tudi Uredbo (EU) 2020/1503 o evropskih ponudnikih storitev množičnega financiranja za podjetnike, saj se navedena uredba ne uporablja za storitve množičnega financiranja, namenjene potrošnikom. Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU/Pogodba) določa ukrepe za zagotovitev vzpostavitve in delovanja notranjega trga z visoko ravnjo varstva potrošnikov ter svobodo opravljanja storitev. Za čezmejno zagotavljanje potrošniških kreditov še vedno obstaja več ovir. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Pravna podlaga za predlagano direktivo je člen 114 PDEU o uresničevanju notranjega trga, pri čemer se ustrezno upošteva člen 169 PDEU. Z njim je EU podeljena pristojnost za sprejemanje ukrepov za približevanje nacionalnih pravil v zvezi z vzpostavitvijo in delovanjem notranjega trga. Z vzpostavitvijo visoke ravni varstva potrošnikov naj bi predlog prispeval k nemotenemu delovanju notranjega trga. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Načelo subsidiarnosti se uporablja, če predlog ne spada v izključno pristojnost EU. Ciljev tega predloga države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi obsega ali učinkov predlaganega ukrepa lažje dosežejo na ravni EU. Pogodba določa ukrepe za zagotovitev vzpostavitve in delovanja notranjega trga z visoko ravnjo varstva potrošnikov ter svobodnim opravljanjem storitev. Tak trg za potrošniške kredite je še vedno omejen zaradi več ovir. Te ovire omejujejo raven čezmejne ponudbe in povpraševanja ter zmanjšujejo konkurenco in s tem izbiro, ki jo imajo potrošniki. Ukrepi EU bi zagotovili dosledno visoko raven varstva potrošnikov ter jasnejši in bolj usklajen pravni okvir za podjetja, s katerim bi se zmanjšale ovire za zagotavljanje kreditov v drugih državah članicah (z neposrednim čezmejnim opravljanjem storitev ali ustanavljanjem hčerinskih družb). Z digitalizacijo in morebitnim vstopom novih digitalnih akterjev na kreditni trg naj bi se čezmejno zagotavljanje kreditov predvidoma povečalo. Tako bodo skupna pravila EU, prilagojena digitalni dobi, potrebnejša in učinkovitejša za doseganje ciljev politike EU. •Sorazmernost Predlog ne presega tistega, kar je nujno potrebno za dosego ciljev. Ne ureja vseh vidikov dajanja in najemanja posojil, ampak se osredotoča na ključne vidike transakcije potrošniških kreditov, da se olajša razvoj čezmejnega opravljanja storitev in se v tem okviru zaščitijo potrošniki. Za predlagana pravila je bil za zagotovitev ustrezne in sorazmerne ureditve opravljen preskus sorazmernosti. Ponudnikom bi povzročila stroške, vendar bi bila tudi ambiciozen pristop, ki bi bil primeren za prihodnost ter bi prinesel večje koristi potrošnikom in družbi na splošno. •Izbira instrumenta Izbrani instrument je direktiva o razveljavitvi Direktive 2008/48/ES. Direktiva je zavezujoča glede rezultata, da se doseže delovanje notranjega trga, vendar nacionalnim organom prepušča izbiro oblike in metod. Predlagana Direktiva bo nadomestila direktivo iz leta 2008, vendar bo ohranila številne njene elemente. Tako bodo države članice lahko spremenile veljavno zakonodajo (zaradi prenosa Direktive 2008/48/ES) v obsegu, ki je potreben za zagotovitev skladnosti, zato bo učinek takšne reforme na njihove zakonodajne sisteme omejen. Predlagana direktiva je instrument popolne harmonizacije na področjih, ki jih zajema, vendar so na nekaterih področjih nekatere regulativne odločitve prepuščene državam članicam. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA

•Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Komisija je leta 2014 predstavila poročilo o izvajanju Direktive, za katero je opravila navidezno nakupovanje in izvedla anketo med potrošniki, da bi ocenila skladnost z Direktivo. V poročilu je bilo ugotovljeno, da je treba še naprej spremljati izvrševanje Direktive. Komisija je leta 2020 predstavila še eno poročilo o izvajanju Direktive, v katerem je predstavila ključne rezultate ocene v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov v obdobju 2018–2019 ter izkušnje, pridobljene pri uporabi Direktive od njenega sprejetja. V poročilu je poudarjeno, da so cilji direktive iz leta 2008 še vedno ustrezni in da je bila delno učinkovita pri zagotavljanju visoke ravni varstva potrošnikov in vzpostavitvi nemoteno delujočega notranjega trga. Razlogi za samo delno učinkovitost Direktive izhajajo iz same Direktive (na primer iz nenatančnega besedila določenih členov) in zunanjih dejavnikov, kot sta praktična uporaba in izvrševanje v državah članicah, ter vidikov trga potrošniških kreditov, ki v Direktivi niso zajeti. V oceni so bile ugotovljene številne pomanjkljivosti v zvezi s področjem uporabe Direktive, njenimi opredelitvami in izrazi, ki so včasih nejasni, obveznostmi obveščanja, ki niso prilagojene digitalnim medijem, nejasnostmi v določbah o oceni kreditne sposobnosti, posledica česar je nezadostno varstvo potrošnikov, ter razlike v izvrševanju. •Posvetovanja z deležniki Komisija je v zadnjih nekaj letih izvedla več posvetovalnih dejavnosti o pravilih, ki se uporabljajo za potrošniške kredite na ravni EU. Posvetovanje z deležniki, rezultati katerega so bili objavljeni leta 2020, je bilo opravljeno za oceno v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov, posvetovanje z deležniki pa je bilo opravljeno tudi za oceno učinka, izvedeno kot del pregleda Direktive v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov. Kot del ocene in pregleda v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov sta bili izvedeni dve javni posvetovanji, poleg tega pa tudi druge oblike posvetovanj (anketiranje potrošnikov, razgovori z deležniki, anketiranje deležnikov, ciljno usmerjeni vprašalniki, poslani nacionalnim organom, dvostranska srečanja, delavnice, srečanja posebnih strokovnih skupin držav članic, posvetovanje s skupino za uporabnike finančnih storitev ter priložnostne razprave med letnimi konferencami o varstvu pravic potrošnikov). Evropski parlament je marca 2021 tudi organiziral javno obravnavo o pregledu Direktive, Evropski ekonomsko-socialni odbor pa je leta 2019 objavil informativno poročilo o oceni direktive o potrošniških kreditih. Poleg tega je skupina organov za sodelovanje na področju varstva potrošnikov (člani mreže za sodelovanje na področju varstva potrošnikov) februarja/marca 2021 opravila usklajeno preverjanje skladnosti spletnega oglaševanja in ponudb za nakup produktov potrošniških kreditov. Obsežen postopek posvetovanja je omogočil opredelitev glavnih stališč deležnikov o ključnih vprašanjih. V povratnih informacijah deležnikov je bila digitalizacija trga opredeljena kot glavno gonilo, ki ga je treba upoštevati v postopku pregleda. Potrošniške organizacije se zavzemajo za obsežno revizijo Direktive, da bi odpravili več težav, ugotovljenih pri pregledu, povezanih z neustreznim področjem uporabe Direktive, neodgovornimi praksami posojanja, preobiljem informacij, uporabo podatkov in prezadolženostjo, zlasti v okviru izbruha COVID-19. Anketiranci iz vseh skupin deležnikov in držav članic se strinjajo, da je treba informacije, ki jih potrošniki dobijo v fazi oglaševanja in pred sklenitvijo pogodbe, racionalizirati in da morajo odražati vse večjo uporabo digitalnih naprav, da bi se z informacijami dosegal cilj varstva potrošnikov. Predstavniki podjetij se zelo zavzemajo za regulativno stabilnost in neregulativne ukrepe ali ciljno usmerjene spremembe Direktive za prilagoditev razvoju digitalizacije. Predlagajo poenostavitev zahtev glede razkritja informacij ob ohranitvi dovolj velike prožnosti postopka ocenjevanja kreditne sposobnosti. Nacionalni organi na splošno podpirajo zakonodajno spremembo. Zdi se, da številne države članice za odpravo ugotovljenih težav podpirajo obsežne zakonodajne spremembe, druge pa zagovarjajo bolj ciljno usmerjen pristop. Večina nacionalnih organov priznava, da bi se z uskladitvijo pravil podprl razvoj čezmejnega trga. Vsi deležniki cenijo koristi služb za svetovanje o odplačevanju dolgov, ki so na voljo ranljivim potrošnikom in dajalcem kredita, saj dajalcem kredita omogočajo učinkovito izterjavo dolgov. Prejeti prispevki so bili povzeti in uporabljeni za pripravo ocene učinka, ki je priložena temu predlogu, ter za oceno učinka novih pravil na deležnike. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Komisija se je oprla tudi na vrsto študij in poročil o vprašanjih v zvezi z odgovornim dajanjem in najemanjem posojil. Ti vključujejo študijo, ki jo je izvedla družba ICF in podpira oceno učinka Direktive (2021); študijo, ki jo je izvedla družba ICF in podpira oceno direktive o potrošniških kreditih (2020); vedenjsko študijo družbe LE Europe et al. o digitalizaciji trženja in prodaje finančnih storitev na drobno na daljavo (2019); študijo družbe CIVIC o merjenju škode za potrošnike v Evropski uniji (2017) in študijo družbe CIVIC o prezadolženosti evropskih gospodinjstev (2013). Komisija je v okviru akcijskega načrta o finančnih storitvah za potrošnike iz leta 2017 v sodelovanju z organi držav članic izvedla tudi pregled nacionalnih pristopov k ocenjevanju kreditne sposobnosti v skladu z direktivo o potrošniških kreditih in ga objavila leta 2018. •Ocena učinka Komisija je za ta predlog opravila oceno učinka. Splošni cilji pregleda v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov so bili zmanjšati škodo za potrošnike in tveganja najemanja posojil na spreminjajočem se trgu, olajšati čezmejno zagotavljanje potrošniških kreditov in povečati konkurenčnost notranjega trga. Vse to je v skladu s prvotnimi cilji Direktive. Možnosti, ocenjene za doseganje ciljev, so bile: scenarij nespremenjene politike (možnost 0 – referenčni scenarij), neregulativni ukrepi (možnost 1); ciljno usmerjena sprememba Direktive, da bi bile njene določbe jasnejše in učinkovitejše (možnost 2); obsežna sprememba Direktive, da se vključijo nove določbe v skladu z obstoječo zakonodajo EU (možnost 3a) ali nove določbe, ki presegajo veljavno zakonodajo EU (možnost 3b). Na podlagi ocene učinka je bila kot prednostna možnost opredeljena možnost 3a, dopolnjena z nekaterimi stroškovno učinkovitimi ukrepi iz drugih možnosti. Prednostna možnost je sprememba Direktive, da se vključijo nove določbe v skladu z obstoječim pravnim redom EU. Če se na kratko povzamejo glavni elementi prednostne možnosti, so vključeni naslednji ukrepi: razširitev področja uporabe Direktive na posojila pod 200 EUR, brezobrestni kredit, vse možnosti prekoračitve in vse pogodbe o zakupu ter kreditne pogodbe, sklenjene prek platform za medsebojno posojanje; sprememba opredelitev več ključnih pojmov; zagotavljanje ustreznih pojasnil potrošnikom; zmanjšanje količine informacij, ki jih je treba dati potrošnikom pri oglaševanju, s poudarkom na ključnih informacijah, kadar se dajejo prek določenih kanalov; več podrobnosti o tem, kako in kdaj se predpogodbene informacije predstavljajo potrošnikom, da se to izvede bolj učinkovito; prepoved vnaprej obkljukanih okenc; prepoved vezane prodaje; standardi svetovalnih storitev; prepoved nenaročene prodaje kreditnih produktov; določitev obveznosti držav članic, da določijo omejitve obrestnih mer, efektivne obrestne mere ali skupnih stroškov kredita; določitev pravil poslovanja in obveznosti za ponudnike kreditov in kreditne posrednike, da se zagotovi ustrezen nabor spretnosti in znanja zaposlenih; navedba, da bi bilo treba ocene kreditne sposobnosti izvajati na podlagi informacij o finančnih in ekonomskih okoliščinah, ki so potrebne, zadostne in sorazmerne; določba o uporabi alternativnih virov podatkov za ocenjevanje kreditne sposobnosti, ki odraža načela splošne uredbe o varstvu podatkov (EU) 2016/679; obveznost držav članic, da spodbujajo finančno izobraževanje; obveznost držav članic, da sprejmejo ukrepe za spodbujanje dajalcev kredita k razumnemu restrukturiranju; izboljšanje razpoložljivosti služb za svetovanje o odplačevanju dolgov; izboljšanje pogojev za izvrševanje z uvedbo člena o pristojnih organih; v zvezi s kaznimi je vključeno pravilo 4 % (spodnji prag najvišje globe), kakor je v direktivi omnibus (EU) 2019/2161 določeno za čezmejne močno razširjene kršitve. Prednostna možnost je bila ocenjena za zelo uspešno pri doseganju ciljev pobude ter bi dosegla visoko raven skladnosti z zakonodajo EU in učinkovitosti glede ocenjenih gospodarskih in socialnih učinkov. Pričakuje se, da bi pozitivno vplivala na varstvo potrošnikov, zmanjšala škodo, okrepila zaupanje in izboljšala socialno vključenost. Z zmanjšanjem razdrobljenosti sedanjega pravnega okvira bi verjetno okrepila enake konkurenčne pogoje v državah članicah in med njimi. Glede na količinsko opredeljene ukrepe prednostne možnosti bi se škoda za potrošnike v obdobju 2021–2030 zmanjšala za približno 2 milijardi EUR. Poleg teh količinsko opredeljenih ukrepov bi ta možnost vključevala koristi drugih ukrepov, kot so omejitve efektivne obrestne mere/obrestnih mer, ki se štejejo za zelo koristne za potrošnike in družbo, vendar jih ni mogoče količinsko opredeliti, zato je prednostna možnost še bolj primerna. Tudi učinek na družbo se šteje za zelo pozitivnega zaradi ukrepov za preprečevanje in odpravljanje prezadolženosti, s čimer se izboljšuje socialna vključenost. Ti ukrepi vključujejo krepitev ocen kreditne sposobnosti, ukrepov restrukturiranja in služb za svetovanje o odplačevanju dolgov. Na 1 EUR, porabljen za svetovanje o odplačevanju dolgov, se bo povrnilo 1,4 do 5,3 EUR enakovrednih koristi, predvsem z izogibanjem socialnim stroškom zaradi prezadolženosti. Ponudniki kreditov bi krili večino stroškov izvajanja nove Direktive. Za ponudnike, ki trenutno ponujajo produkte, ki jih Direktiva ne zajema, bi bili nekateri ukrepi dražji (npr. omejitve obrestne mere, efektivne obrestne mere ali skupnih stroškov kredita). Stroški količinsko opredeljenih ukrepov za banke so ocenjeni na med 1,4 milijarde EUR in 1,5 milijarde EUR. Pričakuje se, da se bodo stroški prenesli na potrošnike (čeprav obsega ni bilo mogoče ugotoviti). Varstvo potrošnikov, ki dajejo kredit prek platform za medsebojno posojanje, ni obravnavano, saj ni v skladu z logiko predloga. Zato bodo varstvo potrošnikov, ki vlagajo prek teh platform, in odgovornost platform do teh potrošnikov ocenjeni v drugem okviru, ki mu bo po potrebi sledil zakonodajni predlog.

•Primernost in poenostavitev ureditve Pregled v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov je vključen v oddelek o navedenem programu v letnem delovnem programu Komisije. Na podlagi tega predloga bi podjetjem nastali stroški, vendar bi se zaradi večje pravne jasnosti predvidoma zmanjšalo tudi njihovo upravno breme. Več ukrepov se v nekaterih državah članicah že izvaja, zato se podjetja v teh državah članicah ne bi soočala z znatnimi dodatnimi stroški. Predlog poenostavlja nekatere zahteve glede informacij in je namenjen prilagajanju zahtev digitalni uporabi. Predlog bo namreč ponudnikom kreditov/posrednikom zmanjšal stroške oglaševanja na nekaterih medijih, npr. na radiu, potrošnikom pa bo zagotovil jasnejše informacije, ki jih bodo lažje obdelali in razumeli. Potencial za poenostavitev zahtev glede oglaševanja potrošniških kreditov na radiu je mogoče oceniti na 1,4 milijona EUR letno, kar v obdobju 2021–2030 znaša 14 milijonov EUR. Prilagoditev zahtev glede informacij digitalni rabi, zlasti z novim standardnim pregledom evropskega potrošniškega kredita, terja začetne stroške. Dolgoročno pa bi se podjetjem breme zmanjšalo, saj bi lahko celoten obrazec o standardnih informacijah o evropskem potrošniškem kreditu poslala po elektronski pošti, ne da bi ga morala prilagoditi digitalnim zaslonom. Ker približno tretjina potrošnikov kreditno pogodbo sklene prek spleta, bi to zmanjšanje bremena lahko pozitivno vplivalo na več kot 25 milijonov osebnih bančnih posojil letno. Glede zmanjšanja bremena javnih uprav se pričakuje, da bosta večja pravna jasnost in poenostavljen regulativni okvir zmanjšala število pritožb ter povečala stopnjo gotovosti in skladnosti, kar bo povečalo učinkovitost izvršilnih postopkov. Pričakuje se tudi, da bodo posebni ukrepi za okrepitev usklajevanja in izboljšanje pogojev za izvrševanje Direktive prispevali k večji učinkovitosti pri izvrševanju obveznosti iz Direktive. Posebni učinki na mala in srednja podjetja niso bili opredeljeni kot pomembni, zato niso bili ocenjeni ločeno. •Temeljne pravice Ta predlog spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana zlasti v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. Njegov cilj je zlasti zagotoviti polno spoštovanje pravil o varovanju osebnih podatkov, pravice do lastnine, nediskriminacije, varovanja družinskega in poklicnega življenja in varstva potrošnikov v skladu z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah. Vsaka obdelava osebnih podatkov za namene te Direktive bo skladna z Uredbo (EU) 2016/679. To vključuje, da se smejo zbirati ali drugače obdelovati samo podatki, ki so ustrezni, relevantni in omejeni na to, kar je potrebno za oceno kreditne sposobnosti potrošnika. Predlog bo v korist dajalcev kredita in potrošnikov pri prošnji za kreditno pogodbo, pri sklenitvi kreditne pogodbe in med njenim trajanjem v EU prepovedal diskriminacijo na podlagi državljanstva, prebivališča ali katerega koli drugega razloga iz člena 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Ta predlog ne vpliva na proračun EU ali agencij EU, pri čemer se ne upoštevajo običajni upravni stroški, povezani z zagotavljanjem skladnosti z zakonodajo EU, saj niso ustanovljeni nobeni novi odbori in niso prevzete finančne obveznosti. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Komisija bo spremljala izvajanje revidirane Direktive, če bo sprejeta, po začetku njene veljavnosti. Komisija bo odgovorna predvsem za spremljanje učinka Direktive na podlagi podatkov, ki jih bodo zagotovili organi držav članic in dajalci kreditov ter bodo po možnosti temeljili na obstoječih virih podatkov, da bi se izognili dodatnim obremenitvam za različne deležnike. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga V povzetku, ki sledi, je predstavljena glavna vsebina Direktive, da se olajša postopek sprejemanja odločitev. Člen 1 (predmet urejanja) določa, da je cilj Direktive uskladiti vidike zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z določenimi potrošniškimi kreditnimi pogodbami in storitvami množičnega kreditnega financiranja. Člen 2 (področje uporabe) določa področje uporabe Direktive, ki zajema določene potrošniške kreditne pogodbe in storitve množičnega kreditnega financiranja. Nekatere izjeme, ki jih dovoljuje člen 2 Direktive 2008/48/ES, ostajajo veljavne, odpravljene pa so izjeme v zvezi z najnižjimi zneski, pogodbami o zakupu z možnostjo nakupa blaga ali storitev, možnostjo prekoračitve, krediti brez obresti in kakršnih koli drugih stroškov ter krediti, ki jih je treba odplačati v 3 mesecih in pri katerih se plačajo zgolj zanemarljivi stroški. V členu 3 (opredelitve pojmov) so opredeljeni izrazi, uporabljeni v tem predlogu. Opredelitve pojmov so bile čim bolj usklajene z opredelitvami iz drugih besedil EU, zlasti Direktive 2014/17/ES o potrošniških kreditnih pogodbah za stanovanjske nepremičnine. Vendar so bile nekatere glede na posebnosti te direktive prilagojene potrebam tega predloga. Člen 4 (pretvorba zneskov, izraženih v eurih, v nacionalne valute) določa pravila za pretvorbo zneskov, ki so v Direktivi izraženi v eurih, v nacionalno valuto. Člen 5 (obveznost brezplačnega obveščanja potrošnikov) vključuje obveznost, da se potrošnikom brezplačno zagotavljajo informacije v skladu z Direktivo.

Člen 6 (nediskriminacija) od držav članic zahteva zagotavljanje, da ko potrošniki, ki zakonito prebivajo v Uniji, v EU zaprosijo za storitve množičnega kreditnega financiranja oziroma kreditno pogodbo, jo sklepajo ali jo imajo, niso diskriminirani na podlagi državljanstva, prebivališča ali katerega koli razloga iz člena 21 Listine. Člen 7 (oglaševanje in trženje kreditnih pogodb in storitev množičnega kreditnega financiranja) uvaja splošna načela za trženjska in oglaševalska sporočila. Člen 8 (standardne informacije, ki se vključijo v oglaševanje kreditnih pogodb in storitev množičnega kreditnega financiranja) določa obliko in vsebino informacij, ki jih je treba vključiti v oglaševanje. Standardne informacije se nanašajo na ključne značilnosti kredita. V določenih upravičenih primerih, kadar medij, uporabljen za sporočanje informacij, ki jih je treba vključiti v oglaševanje, ne omogoča, da bi bile vidno prikazane, na primer pri radijskem oglaševanju, bi bilo treba te informacije zmanjšati, da bi se izognili preobilju informacij in zmanjšali nepotrebno breme. Te določbe dopolnjujejo obveznosti iz Direktive 2002/65/ES o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo in Direktive 2005/29/ES o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu. Člen 9 (splošne informacije) zahteva, da dajalci kreditov ali, kjer je primerno, kreditni posredniki ali ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja vedno dajejo jasne in razumljive splošne informacije o kreditnih pogodbah. Člen 10 (predpogodbene informacije) določa obveznost dajalcev kreditov, kreditnih posrednikov oziroma ponudnikov storitev množičnega kreditnega financiranja, da potrošnikom predpogodbene informacije, prilagojene posamezniku, predložijo na podlagi obrazca o standardnih informacijah o evropskem potrošniškem kreditu ter enostranskega obrazca o standardiziranem pregledu evropskega potrošniškega kredita, na katerem so predstavljene ključne lastnosti zadevnega kredita, da lahko lažje primerjajo različne ponudbe. Namen je zagotoviti, da potrošniki na kratko vidijo vse bistvene informacije, celo na zaslonu mobilnega telefona. Vsebina in oblika standardiziranega pregleda evropskega potrošniškega kredita sta podrobno predstavljeni v Prilogi II, vsebina in oblika obrazca o standardnih informacijah o evropskem potrošniškem kreditu pa sta podrobno predstavljeni v Prilogi I. Predpogodbene informacije je treba predložiti vsaj 1 dan, preden potrošnika zavezuje kakršna koli kreditna pogodba, pogodba o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja ali ponudba zanje. Če se predpogodbene informacije predložijo manj kot en dan pred tem, ko potrošnika zavezuje kakršna koli kreditna pogodba, pogodba o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja ali ponudba zanje, morajo dajalci kreditov, kreditni posredniki oziroma ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja potrošnike en dan po sklenitvi pogodbe opozoriti na možnost odstopa od kreditne pogodbe oziroma pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja. Člen 11 (predpogodbene informacije v zvezi s kreditnimi pogodbami iz člena 2(5) ali (6)) določa obveznost dajalcev kreditov in kreditnih posrednikov, da potrošnikom za nekatere vrste potrošniških kreditov prilagojene predpogodbene informacije daje tako na enostranskem obrazcu o standardnem pregledu evropskega potrošniškega kredita kot tudi na podlagi obrazca o informacijah o evropskem potrošniškem kreditu. Vsebina in oblika sta podrobno opredeljeni v Prilogi III. Pri drugih kreditnih pogodbah pa je predpogodbene informacije treba dati vsaj 1 dan, preden potrošnika zavezuje kakršna koli kreditna pogodba ali ponudba, sicer morajo dajalci kreditov in kreditni posredniki potrošnike dan po sklenitvi pogodbe spomniti na možnost odstopa od kreditne pogodbe. Člen 12 (ustrezna pojasnila) od dajalcev kreditov, kreditnih posrednikov ali ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja zahteva, da potrošnikom ustrezno pojasnijo predlagane kreditne pogodbe, storitev množičnega kreditnega financiranja in pomožne storitve, da lahko ocenijo, ali so prilagojene njihovim potrebam in finančnemu položaju. Člen 13 (ponudbe, prilagojene posamezniku na podlagi avtomatizirane obdelave) določa obveznost obveščanja potrošnikov, kadar so jim na podlagi avtomatizirane obdelave, vključno z oblikovanjem profilov, predstavljene njim prilagojene ponudbe. Člen 14 (vezana in paketna prodaja) prepoveduje vezano prodajo, razen če se lahko dokaže, da zaradi nje potrošnik pridobi jasno korist, pri čemer se ustrezno upoštevajo razpoložljivost in cene zadevnih vrst proizvodov ter se dopušča paketna prodaja. Člen 15 (predpostavljano soglasje z nakupom pomožnih storitev) prepoveduje predpostavljanje potrošnikovega soglasja s privzetimi možnostmi, kot so vnaprej obkljukana okenca. Člen 16 (svetovalne storitve) določa standarde za zagotovitev, da so potrošniki obveščeni, kadar dajalec kredita, kreditni posrednik ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja svetujejo, ne da bi uvajal kakršno koli obveznost svetovanja. Uvaja zahtevo, da je treba upoštevati zadostno število kreditnih pogodb ali storitev množičnega kreditnega financiranja na trgu in da je treba svetovati v skladu s profilom kreditojemalca. Člen 17 (prepoved nenaročene prodaje kreditov) prepoveduje vsako nenaročeno prodajo kredita, vključno z nezahtevanimi predhodno odobrenimi kreditnimi karticami, poslanimi potrošnikom, in enostranskim povišanjem možnosti prekoračitve ali omejitve porabe s kreditno kartico s strani dajalca kredita brez predhodne zahteve ali izrecnega dogovora. Člen 18 (obveznost ocene kreditne sposobnosti potrošnika) od dajalca kredita ali ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja zahteva, da oceni potrošnikovo sposobnost za odplačilo kredita ob upoštevanju potrošnikovega interesa ter na podlagi potrebnih in sorazmernih informacij o njegovih prihodkih in odhodkih ter drugih finančnih in ekonomskih okoliščinah, ne da bi pri tem presegel, kar je nujno potrebno za izvedbo take ocene. Zahteva tudi, da dajalec kredita kredit potrošniku odobri, kadar ocena kreditne sposobnosti pokaže, da bodo obveznosti, ki izhajajo iz kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja, verjetno izpolnjene tako, kot zahteva ta pogodba, razen v posebnih in utemeljenih okoliščinah. Poleg tega imajo potrošniki, kadar ocene kreditne sposobnosti temeljijo na avtomatizirani obdelavi, vključno z oblikovanjem profilov, pravico, da zahtevajo in pridobijo človeško posredovanje dajalca kredita in smiselno pojasnilo ocene kreditne sposobnosti ter da izrazijo svoje stališče in to oceno kreditne sposobnosti izpodbijajo. Člen 19 (zbirke podatkov) uvaja določbe, ki dajalcem kredita ali ponudnikom storitev množičnega kreditnega financiranja zagotavljajo nediskriminatoren dostop do informacij iz ustreznih zbirk podatkov. Člen 20 (oblika kreditne pogodbe in pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja) in člen 21 (informacije, ki se vključijo v kreditno pogodbo ali pogodbo o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja) določata obliko in informacije, ki jih je treba vključiti v kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja. Člen 22 (informacije o spremembi kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja) določa posebne zaščitne ukrepe, ki jih je treba izvesti za potrošnike v primeru spremembe kreditnih pogodb ali pogodb o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja. Člen 23 (spremembe posojilne obrestne mere) določa informacije, ki jih je treba dati potrošniku, če se posojilna obrestna mera spremeni. Člen 24 (možnosti prekoračitve) uvaja določbe, ki zagotavljajo, da so potrošniki redno obveščeni o določenih podrobnostih njihove možnosti prekoračitve. Člen 25 (tiho dovoljena prekoračitev) določa pravila o tiho dovoljenih prekoračitvah, pri katerih dajalec kredita potrošniku tiho dovoli, da razpolaga s sredstvi, ki presegajo trenutno stanje na potrošnikovem tekočem računu ali dogovorjeno možnost prekoračitve. V primeru znatne tiho dovoljene prekoračitve je treba potrošnika opozoriti in ga obvestiti o veljavnih pogojih. Člen 26 (pravica do odstopa) predlaga možnost, da potrošniki odstopijo od kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja v okoliščinah, podobnih tistim iz Direktive 2002/65/ES o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo.

Člen 27 (povezane kreditne pogodbe) določa posebna pravila o povezanih kreditnih pogodbah in pravici potrošnikov do odstopa od pogodbe. Člen 28 (odprte kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja) določa posebne pogoje za prekinitev odprtih pogodb. Člen 29 (predčasno odplačilo) določa pravico potrošnikov, da svoje obveznosti izpolnijo pred datumom zapadlosti. V primeru celotnega ali delnega predčasnega odplačila je potrošnik upravičen do znižanja skupnih stroškov kredita, dajalec kredita pa je upravičen do poštenega in objektivno upravičenega nadomestila za morebitne stroške, ki so neposredno povezani s predčasnim odplačilom kredita. Člen 30 (izračun efektivne obrestne mere) se nanaša na glavni kazalnik, ki se uporablja za primerjavo produktov potrošniških kreditov. Za potrošniške kreditne produkte zahteva uporabo opredelitve efektivne obrestne mere, ki se uporablja v Direktivi 2008/48/ES. Podrobnosti o metodi izračuna efektivne obrestne mere so navedene v Prilogi IV, opredeljene pa so tudi določbe za spremembo metodologije, da se lahko upošteva razvoj trga. Člen 31 (omejitve obrestnih mer, efektivne obrestne mere in skupnih stroškov kredita za potrošnika) uvaja omejitve obrestne mere, ki se uporablja za potrošniške kreditne pogodbe, efektivne obrestne mere in/ali skupnih stroškov kredita. Države članice se lahko odločijo, da bodo določile posebno zgornjo mejo za obnavljajoči se kredit. Člena 32 (obveznosti v zvezi z opravljanjem poslov pri dajanju kreditov potrošnikom) in 33 (zahteve glede znanja in usposobljenosti osebja) za dajalce kreditov, kreditne posrednike in ponudnike storitev množičnega kreditnega financiranja določata pomembne pogoje, kot so zahteve glede plačnih politik in glede ustreznega znanja in spretnosti, da se zagotovi visoka stopnja strokovnosti pri zagotavljanju potrošniških kreditov. Člen 34 (finančno izobraževanje) uvaja ukrepe finančnega izobraževanja, ki jih morajo države članice spodbujati, zlasti v zvezi s potrošniškimi kreditnimi pogodbami, da bi se izboljšala finančna pismenost potrošnikov, ki vključuje tudi pismenost o produktih, ki se prodajajo digitalno. Člen 35 (zaostala plačila in ukrepi restrukturiranja) uvaja ukrepe za spodbujanje razumnega restrukturiranja pred začetkom izvršilnega postopka. Člen 36 (službe za svetovanje o odplačevanju dolgov) od držav članic zahteva zagotavljanje, da so potrošnikom na voljo službe za svetovanje o odplačevanju dolgov. Člen 37 (sprejem in registracija nekreditnih institucij ter nadzor nad njimi) določa, da morajo za nekreditne institucije veljati ustrezni postopki sprejema, registracija in nadzor. S tem bi moralo biti zagotovljeno, da so vsi dajalci kreditov in ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja, ne glede na to, ali so kreditne institucije ali ne, ustrezno regulirani in nadzorovani. Člen 38 (posebne obveznosti za kreditne posrednike) vsebuje določbe o posebnih ukrepih v zvezi s kreditnimi posredniki. Člen 39 (prenos pravic), ki ustreza členu 17 Direktive 2008/48/ES, določa, da se v primeru prenosa pravic, ki jih dajalec kredita pridobi na podlagi kreditne pogodbe, na tretjo osebo ali prenosa same kreditne pogodbe na tretjo osebo nekatere pravice ohranijo. Prejemnik se razume kot katera koli oseba, na katero so bile prenesene pravice dajalca kredita, torej zavarovatelj kreditov, agencija za izterjavo dolgov, družba za reeskontiranje ali družba za listinjenje itd. Člen 40 (izvensodno reševanje sporov) določa, da bi morali imeti potrošniki dostop do postopkov alternativnega reševanja sporov za reševanje sporov med potrošniki ter dajalci kreditov, kreditnimi posredniki ali ponudniki storitev množičnega financiranja v zvezi s pravicami in obveznostmi, določenimi s to direktivo, brez razlikovanja med pogodbenimi in predpogodbenimi spori. Takšni postopki alternativnega reševanja sporov in subjekti, ki jih ponujajo, bi morali izpolnjevati zahteve glede kakovosti iz Direktive 2013/11/EU. Člen 41 (pristojni organi) od držav članic zahteva, da imenujejo posebne pristojne organe za izvajanje Direktive. Člen 42 (stopnja harmonizacije) in člen 43 (obveznost izvajanja te direktive) potrjujeta načelo popolne harmonizacije in obveznost izvajanja te direktive. Države članice nimajo pravice, da bi v zvezi s področji, ki jih ureja ta direktiva, sprejele druge določbe, če ta direktiva na teh področjih vsebuje harmonizirane določbe. Člen 44 (kazni) od držav članic zahteva zagotovitev, da se v primeru neizpolnjevanja Direktive uporabijo ustrezni upravni ukrepi ali sankcije. Poleg tega bodo morale države članice za „močno razširjene kršitve“ in „močno razširjene kršitve z razsežnostjo EU“, kakor so opredeljene v revidirani uredbi o sodelovanju na področju varstva potrošnikov, v nacionalni zakonodaji za zgornji prag glob določiti vsaj 4 % prometa dajalca kredita, kreditnega posrednika ali ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja v zadevnih državah članicah. Člen 45 (izvajanje prenosa pooblastila) določa postopke, ki jih je treba upoštevati, da se omogoči prilagoditev, opredelitev ali posodobitev nekaterih delov Direktive z delegiranimi akti. Členi 46 (pregled in spremljanje), 47 (razveljavitev in prehodne določbe), 48 (prenos), 49 (začetek veljavnosti) in 50 (naslovniki) vsebujejo standardne določbe in besedilo, ki ne zahtevajo posebnih pripomb. 2021/0171 (COD) Predlog

DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o potrošniških kreditih









EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Direktiva 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta določa pravila na ravni Unije v zvezi s potrošniškimi kreditnimi pogodbami in storitvami množičnega kreditnega financiranja za potrošnike. (2)Komisija je leta 2014 predstavila poročilo o izvajanju Direktive 2008/48/ES. Komisija je leta 2020 predstavila drugo poročilo o izvajanju navedene direktive in delovni dokument služb Komisije, da bi predstavila rezultate ocene direktive v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov, ki je vključevala obsežno posvetovanje z ustreznimi deležniki. (3)Ti poročili in posvetovanja so pokazali, da je bila Direktiva 2008/48/ES delno uspešna pri zagotavljanju visokih standardov varstva potrošnikov in spodbujanju razvoja enotnega trga za kredite ter da sta ta cilja še vedno relevantna. Razlogi, zakaj je bila Direktiva samo delno uspešna, izhajajo iz same Direktive, na primer iz nenatančnega besedila določenih členov, in zunanjih dejavnikov, kakršni so razvoj, povezan z digitalizacijo, praktična uporaba in izvrševanje v državah članicah, ter dejstva, da določeni vidiki trga potrošniških kreditov v Direktivi niso zajeti. (4)Digitalizacija je prispevala k razvoju trga, ki v času, ko je bila sprejeta Direktiva 2008/48/ES, ni bil predviden. Hiter tehnološki razvoj, ki se je zgodil od direktive iz leta 2008, je na trg potrošniških kreditnih pogodb tako pri ponudbi kot povpraševanju prinesel pomembne spremembe, na primer pojav novih produktov ter razvoj vedenja in želja potrošnikov. (5)Zaradi nenatančnega besedila nekaterih določb Direktive 2008/48/ES, ki državam članicam omogoča sprejetje različnih določb, ki presegajo določbe iz navedene direktive, je bil regulativni okvir v Uniji s številnih vidikov potrošniških kreditov razdrobljen. (6)Dejanski in pravni položaj, ki sta posledica teh nacionalnih razlik, v nekaterih primerih povzročata izkrivljanje konkurence med dajalci kreditov v Uniji in na notranjem trgu ustvarjata ovire. Zaradi tega položaja je omejena možnost potrošnikov, da izkoristijo postopno naraščajočo ponudbo čezmejnih kreditov, ki naj bi se zaradi digitalizacije še povečala. Posledice takšnih izkrivljanj in omejitev pa se lahko pokažejo pri zmanjšanju povpraševanja po blagu in storitvah. Zaradi tega stanja je tudi raven varstva potrošnikov v Uniji neustrezna in nedosledna. (7)V zadnjih letih so se krediti, ki so na voljo potrošnikom, zelo razvili in diverzificirali. Pojavili so se novi kreditni produkti, zlasti na spletu, in njihova uporaba se še naprej razvija. To je povzročilo pravno negotovost v zvezi z uporabo Direktive 2008/48/ES za takšne nove produkte. (8)Ta direktiva dopolnjuje pravila iz Direktive 2002/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo. Za zagotovitev pravne varnosti bi bilo treba pojasniti, da bi se morala v primeru neskladja med določbami uporabljati določba te direktive kot lex specialis. (9)Notranji trg v skladu s členom 26 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) obsega območje, v katerem sta zagotovljena prost pretok blaga in storitev ter svoboda ustanavljanja. Razvoj preglednejšega in učinkovitejšega pravnega okvira za potrošniške kredite bi moral povečati zaupanje potrošnikov in olajšati razvoj čezmejnih dejavnosti. (10)Da bi izboljšali delovanje notranjega trga potrošniških kreditov, je treba v številnih osrednjih področjih zagotoviti usklajen okvir Unije. Ob upoštevanju spreminjajočega se trga potrošniških kreditov, zlasti v spletnem okolju, in vse večje mobilnosti evropskih državljanov bo zakonodaja Unije, ki je usmerjena v prihodnost, se zmore prilagoditi prihodnjim oblikam kreditov in državam članicam omogoča ustrezno raven prožnosti pri njihovem izvajanju, pomagala vzpostaviti enake konkurenčne pogoje za podjetja. (11)Člen 169(1) in točka (a) člena 169(2) PDEU določata, da Unija prispeva k doseganju visoke ravni varstva potrošnikov z ukrepi, sprejetimi na podlagi člena 114 PDEU. V členu 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina) je določeno, da politike Unije zagotavljajo visoko raven varstva potrošnikov.

(12)Pomembno je, da imajo potrošniki koristi od visoke ravni varstva potrošnikov. Tako lahko deluje prost pretok kreditnih ponudb v optimalnih pogojih za tiste, ki kredit ponujajo, kot tudi za prosilce, z ustreznim upoštevanjem specifičnega položaja v državah članicah. (13)Polna uskladitev je potrebna zato, da se vsem potrošnikom v Uniji zagotovi visoka in primerljiva raven varovanja njihovih interesov in se vzpostavi dobro delujoč notranji trg. Državam članicam se torej ne bi smelo dovoliti, da obdržijo ali uvedejo nacionalne določbe, ki odstopajo od določb v tej direktivi, razen če je v tej direktivi določeno drugače. Vendar naj bi se ta omejitev uporabljala samo za določbe, usklajene v tej direktivi. Kadar ne obstajajo takšne usklajene določbe, bi se morale države članice same odločiti, ali bodo obdržale ali sprejele nacionalno zakonodajo. Prav tako bi države članice morale imeti možnost, da obdržijo ali sprejmejo nacionalne določbe o solidarni odgovornosti prodajalca ali izvajalca storitev in dajalca kreditov. Države članice bi morale imeti tudi možnost, da ohranijo ali sprejmejo nacionalne določbe o razveljavitvi pogodbe o prodaji blaga ali opravljanju storitev, kadar potrošnik uveljavlja svojo pravico do odstopa od kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja. V tem smislu bi bilo treba državam članicam za odprte kreditne pogodbe omogočiti, da določijo minimalni časovni razmak, ki mora preteči med trenutkom, ko dajalec kredita zahteva povračilo, in dnem, ko mora biti kredit odplačan. (14)Opredelitve iz te direktive določajo obseg harmonizacije. Obveznost držav članic, da izvajajo to direktivo, bi torej morala biti omejena na njeno področje uporabe, kakor je določeno v teh opredelitvah. Ta direktiva pa držav članic ne bi smela ovirati pri uporabi določb te direktive v skladu s pravom Unije na področjih, ki niso zajeta v njenem področju uporabe. Država članica bi tako lahko ohranila ali uvedla nacionalno zakonodajo, ki ustreza tej direktivi ali nekaterim določbam te direktive o kreditnih pogodbah, zunaj njenega področja uporabe, na primer o kreditnih pogodbah, ob sklenitvi katerih mora potrošnik kot jamstvo deponirati predmet pri dajalcu kredita, pri čemer je odgovornost potrošnika strogo omejena na zastavljeni predmet. Poleg tega bi lahko države članice to direktivo uporabljale tudi za povezane kredite, ki ne spadajo v opredelitev povezane kreditne pogodbe iz te direktive. Tako bi se lahko določbe o povezani kreditni pogodbi iz te direktive uporabljale za kreditne pogodbe, ki so le delno namenjene financiranju pogodbe o dobavi blaga ali opravljanju storitve. (15)Številne države članice so Direktivo 2008/48/ES uporabljale za področja, ki niso zajeta v njeno področje uporabe, da bi izboljšale raven varstva potrošnikov. Dejansko lahko več kreditnih pogodb, ki ne spadajo na področje uporabe Direktive, škoduje potrošnikom, vključno s kratkoročnimi posojili z visokimi stroški, katerih znesek je običajno nižji od spodnjega praga 200 EUR, ki ga določa Direktiva 2008/48/ES. Glede na to in z namenom, da se zagotovi visoka raven varstva potrošnikov in olajša čezmejni trg potrošniških kreditov, bi moralo področje uporabe te direktive zajemati nekatere pogodbe, ki so bile izključene s področja uporabe Direktive 2008/48/ES, na primer potrošniške kreditne pogodbe pod zneskom 200 EUR. Prav tako bi morala ta direktiva zajemati tudi druge potencialno škodljive proizvode zaradi visokih stroškov, ki jih povzročajo na splošno ali v primeru zamujenih plačil, da bi zagotovili večjo preglednost in boljše varstvo potrošnikov in tako povečali zaupanje potrošnikov. Glede na to iz področja uporabe te direktive ne bi smele biti izključene pogodbe o zakupu, kreditne pogodbe z možnostjo prekoračitve, pri katerih je treba kredit odplačati v roku enega meseca, in kreditne pogodbe, pri katerih je kredit odobren brez obresti in kakršnih koli drugih stroškov, vključno s shemami „kupi zdaj, plačaj pozneje“, tj. novimi digitalnimi finančnimi orodji, ki potrošnikom omogočajo nakupe in postopno odplačevanje, ter kreditne pogodbe, ki jih je ob zgolj zanemarljivih stroških treba odplačati v treh mesecih. Poleg tega bi bilo treba v področje uporabe te direktive vključiti vse kreditne pogodbe do 100 000 EUR. Zgornji prag kreditnih pogodb v skladu s to direktivo bi bilo treba povišati, da bi se upoštevala indeksacija za prilagoditev učinkom inflacije od leta 2008 in v prihodnjih letih. (16)Množično financiranje je oblika financiranja, ki je čedalje pogosteje na voljo potrošnikom, običajno za majhne stroške ali naložbe. Uredba (EU) 2020/1503 Evropskega parlamenta in Sveta iz svojega področja uporabe izključuje storitve množičnega financiranja, vključno s tistimi, ki olajšujejo dajanje kreditov, ki se zagotavljajo potrošnikom, kot so opredeljeni v Direktivi 2008/48/ES. V zvezi s tem je namen te direktive dopolniti Uredbo (EU) 2020/1503 tako, da popravi to izključitev z zagotovitvijo pravne jasnosti glede pravne ureditve, ki se uporablja za storitve množičnega financiranja, kadar želi potrošnik skleniti kredit prek ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja. (17)Ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja upravlja digitalno platformo, odprto za javnost, da bi povezal ali olajšal povezovanje potencialnih kreditodajalcev s potrošniki, ki iščejo financiranje. Takšno financiranje bi lahko potekalo v obliki potrošniških kreditov. Kadar ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja kredite neposredno zagotavljajo potrošnikom, bi zanje veljale določbe v zvezi z dajalci kreditov, določene v tej direktivi. Kadar ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja olajšujejo odobritev kredita med dajalci kreditov, ki delujejo v okviru svoje dejavnosti, poslovanja ali poklica, in potrošniki, bi se za te dajalce kreditov morale uporabljati obveznosti za dajalce kreditov iz te direktive. V takem primeru ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja delujejo kot kreditni posredniki, zato bi zanje morale veljati obveznosti za kreditne posrednike v skladu s to direktivo. (18)Nekatere določbe te direktive bi se morale poleg tega uporabljati za ponudnike storitev množičnega kreditnega financiranja, ki delujejo v tej vlogi in ne kot dajalci kreditov ali kreditni posredniki, kadar olajšujejo odobritve kredita med osebami, ki dajejo potrošniške kredite zunaj okvira svoje dejavnosti, poslovanja ali poklica, na eni strani in potrošniki na drugi strani. V teh okoliščinah bi moral ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja izpolnjevati nekatera pravila in obveznosti iz te direktive, vključno z obveznostjo izvedbe ocene kreditne sposobnosti in pravili o predpogodbenih informacijah. Za osebe, ki dajejo kredit zunaj okvira svoje dejavnosti, poslovanja ali poklica prek platforme za množično kreditno financiranje, ne bi smele veljati obveznosti za dajalce kreditov iz te direktive. (19)V primeru posebnih kreditnih pogodb, za katere se uporabljajo samo nekatere določbe te direktive, bi morale države članice še naprej imeti možnost, da v nacionalnem pravu za te vrste kreditnih pogodb same uredijo druge vidike, ki niso usklajeni s to direktivo. (20)Pogodbe za stalno opravljanje storitev ali dobavo blaga enake vrste, za katero potrošnik v času njihovega zagotavljanja plačuje v obliki obročnih odplačil, se lahko od kreditnih pogodb, urejenih s to direktivo, močno razlikujejo v smislu interesov zadevnih pogodbenih strank ter načinov in izvajanja transakcij. Zato se takšne pogodbe za namene te direktive ne bi smele šteti za kreditne pogodbe. Takšne pogodbe vključujejo na primer zavarovalno pogodbo, pri kateri se zavarovanje plačuje v obliki mesečnih obrokov. (21)Kreditne pogodbe, ki zajemajo odobritev kredita, zavarovanega z nepremičnino, in kreditne pogodbe, katerih namen je financiranje pridobitve ali ohranitve lastninskih pravic na zemljišču ali na obstoječi ali načrtovani zgradbi, bi morale biti izključene iz področja uporabe te direktive, saj so urejene z Direktivo 2014/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Vendar nezavarovani krediti, katerih namen je obnova stanovanjske nepremičnine, vključno s tistimi, katerih skupni znesek kredita presega 100 000 EUR, ne bi smeli biti izključeni iz področja uporabe te direktive. (22)Ta direktiva bi se morala uporabljati ne glede na to, ali je dajalec kredita pravna ali fizična oseba. Ta direktiva pa ne bi smela vplivati na pravico držav članic, da omejijo dajanje potrošniških kreditov samo na pravne osebe ali samo na določene pravne osebe. (23)Nekatere določbe te direktive bi bilo treba uporabljati za fizične in pravne osebe (kreditne posrednike), ki v okviru svoje dejavnosti, poslovanja ali poklica v zameno za plačilo potrošnikom predstavljajo ali ponujajo kreditne pogodbe, jim pomagajo pri pripravljanju kreditne pogodbe ali v imenu dajalca kredita z njimi sklepajo kreditne pogodbe. (24)Informacije, kakršne so predpogodbene informacije ali splošne informacije, bi bilo treba potrošnikom dajati brezplačno. (25)Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki so priznana zlasti z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina). Ta direktiva zlasti v celoti spoštuje pravice do varstva osebnih podatkov, lastnine, nediskriminacije, varovanja družinskega in poklicnega življenja ter varstva potrošnikov v skladu z Listino. (26)Potrošniki, ki zakonito prebivajo v Uniji, ne bi smeli biti diskriminirani na podlagi državljanstva ali prebivališča ali katerega koli drugega razloga iz člena 21 Listine, ko v Uniji zaprosijo za kreditno pogodbo ali pogodbo o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja, jo sklepajo ali jo imajo. (27)Potrošnike bi bilo treba v skladu z Direktivo 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta zaščititi pred nepoštenimi ali zavajajočimi praksami, zlasti v zvezi z informacijami, ki jih da dajalec kredita, kreditni posrednik ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja. Navedena direktiva se še naprej uporablja za kreditne pogodbe in storitve množičnega kreditnega financiranja ter deluje kot „varnostna mreža“, ki zagotavlja, da se visoka skupna raven varstva potrošnikov pred nepoštenimi poslovnimi praksami lahko ohranja v vseh sektorjih, med drugim z dopolnjevanjem in zapolnjevanjem vrzeli v drugem pravu Unije. (28)Oglaševanje se navadno osredotoča na enega ali več produktov, medtem ko bi morali imeti potrošniki možnost odločanja ob celovitem poznavanju nabora kreditnih produktov v ponudbi. V zvezi s tem so pri seznanjanju potrošnikov s širokim naborom produktov in storitev, ki so na voljo, ter z njihovimi temeljnimi značilnostmi pomembne splošne informacije. Potrošniki bi zato vedno morali imeti možnost dostopa do splošnih informacij o kreditnih produktih, ki so na voljo. To ne bi smelo posegati v obveznost, da se potrošnikom dajo njim prilagojene predpogodbene informacije. (29)Posebne določbe bi bilo treba določiti za oglaševanje kreditnih pogodb in storitev množičnega kreditnega financiranja ter za določene postavke standardnih informacij, ki se morajo dati potrošnikom, zlasti da lahko primerjajo različne ponudbe. Takšne informacije bi morale biti dane jasno, jedrnato in pregledno s pomočjo reprezentativnega primera. Standardne informacije bi morale biti prikazane vnaprej, in sicer vidno, jasno in v zanimivi obliki. Biti bi morale jasno čitljive in prilagojene tehničnim omejitvam nekaterih medijev, kot so zasloni mobilnih telefonov. Začasne promocijske pogoje, kot je na primer vabljiva nižja obrestna mera v začetnih mesecih kreditne pogodbe ali storitev množičnega kreditnega financiranja, bi bilo treba jasno opredeliti kot take. Potrošniki bi morali imeti možnost, da hitro pregledajo vse bistvene informacije, tudi kadar jih gledajo na zaslonu mobilnega telefona. Potrošniku bi bilo treba sporočiti tudi telefonsko številko in elektronski naslov dajalca kredita ter po potrebi kreditnega posrednika in ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja, da bi lahko hitro in učinkovito stopil v stik z njimi. Najvišja dovoljena meja bi morala biti določena tam, kjer ni možno navesti skupnega zneska kredita kot vsote vseh zneskov, zlasti kadar kreditna pogodba daje potrošniku možnost črpanja z omejitvijo glede na znesek. Najvišja dovoljena meja bi morala navajati zgornjo mejo kredita, ki se lahko da na razpolago potrošniku. V posebnih in utemeljenih primerih bi se lahko količina razkritih informacij zmanjšala, da bi potrošniki bolje razumeli informacije, razkrite pri oglaševanju kreditnih pogodb ali storitev množičnega kreditnega financiranja, kadar uporabljeni medij ne omogoča njihovega vizualnega prikaza, na primer pri radijskem oglaševanju. Hkrati bi morale imeti države članice še naprej možnost, da v nacionalni zakonodaji same določijo zahteve glede informacij v zvezi z oglaševanjem kreditnih pogodb ali storitev množičnega kreditnega financiranja, ki ne vsebuje podatkov o stroških kredita. (30)Da bi lahko potrošniki sprejemali odločitve ob popolnem poznavanju dejstev, bi morali vsaj en dan pred sklenitvijo kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja prejeti ustrezne informacije, ki jih lahko skrbno preučijo, ko jim to ustreza, pri čemer bi morale te informacije vključevati tudi informacije o pogojih in stroških kredita ter o njihovih obveznostih in ustrezna pojasnila o tem. Ta pravila ne bi smela posegati v Direktivo Sveta 93/13/EGS. (31)Predpogodbene informacije bi morale biti dane z obrazcem o standardnih informacijah o evropskem potrošniškem kreditu. Da bi potrošnikom pomagali razumeti in primerjati ponudbe, bi bilo treba poleg obrazca o standardnih informacijah o evropskem potrošniškem kreditu zagotoviti obrazec o standardnem pregledu evropskega potrošniškega kredita, ki povzema ključne elemente kredita, da bi potrošniki, celo na zaslonu mobilnega telefona, dobili kratek pregled nad vsemi bistvenimi informacijami. Informacije bi morale biti jasne, jasno čitljive in prilagojene tehničnim omejitvam nekaterih medijev, kot so zasloni mobilnih telefonov. Morale bi biti ustrezno in primerno prikazane na različnih kanalih, da se zagotovi enakost dostopa potrošnikov do informacij v skladu z Direktivo (EU) 2019/882 Evropskega parlamenta in Sveta.

(32)Za zagotovitev kar največje preglednosti in primerljivosti ponudb bi morale predpogodbene informacije vsebovati predvsem efektivno obrestno mero kredita, ki bi jo bilo treba v vsej Uniji določati na enak način. Ker se v tej fazi efektivna obrestna mera lahko navede samo s primerom, bi moral biti ta primer reprezentativen. Ustrezati bi torej moral na primer povprečnemu trajanju in povprečnemu skupnemu znesku kredita, odobrenega za zadevno vrsto kreditne pogodbe ali storitev množičnega kreditnega financiranja in, kadar je to ustrezno, kupljeno blago. Pri določitvi reprezentativnega primera bi bilo treba upoštevati pogostost določenih vrst kreditnih pogodb ali pogodb o storitvah množičnega kreditnega financiranja na danem trgu. Pri določitvi posojilne obrestne mere, pogostosti obrokov in kapitalizacije obresti bi morali dajalci kredita uporabljati običajen način izračuna za zadevni potrošniški kredit. Če se predpogodbene informacije predložijo manj kot en dan pred tem, ko potrošnika zavezuje kakršna koli kreditna pogodba ali pogodba o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja, bi morali dajalci kreditov in, kadar je ustrezno, kreditni posredniki ali ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja potrošnike en dan po sklenitvi pogodbe opozoriti na možnost odstopa od kreditne pogodbe. (33)Skupni stroški kredita za potrošnika bi morali zajemati vse stroške, tudi obresti, provizije, davke, pristojbine za kreditne posrednike in vse druge pristojbine, ki jih mora potrošnik plačati v zvezi s kreditno pogodbo ali storitvami množičnega kreditnega financiranja, razen notarskih stroškov. Treba bi bilo objektivno oceniti, v kolikšni meri dajalec kreditov dejansko pozna stroške, pri tem pa upoštevati zahteve strokovnosti, določene v tej direktivi. (34)Kreditne pogodbe ali storitve množičnega kreditnega financiranja, pri katerih se posojilna obrestna mera periodično revidira v skladu s spremembami referenčne obrestne mere, navedene v kreditni pogodbi ali storitvah množičnega kreditnega financiranja, se ne bi smele šteti za kreditne pogodbe ali storitve množičnega kreditnega financiranja s fiksno posojilno obrestno mero. (35)Državam članicam bi bilo treba še naprej pustiti možnost, da obdržijo ali uvedejo nacionalne določbe, ki dajalcu kredita ali ponudniku storitev množičnega kreditnega financiranja prepovedujejo od potrošnika zahtevati, da v zvezi s kreditno pogodbo ali storitvami množičnega kreditnega financiranja odpre bančni račun ali sklene dogovor o kakšni drugi pomožni storitvi oziroma da plača stroške ali pristojbine za take bančne račune ali druge pomožne storitve. V državah članicah, kjer so take kombinirane ponudbe dovoljene, bi bilo treba potrošnike še pred sklenitvijo kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja obvestiti o kakršnih koli pomožnih storitvah, ki so obvezne že za samo pridobitev kredita ali pod pogoji, ki se tržijo. Stroške, ki se plačajo v zvezi s temi pomožnimi storitvami, zlasti zavarovalne premije, je treba vključiti v skupne stroške kredita. Če pa zneska teh stroškov ni mogoče določiti vnaprej, bi morali potrošniki v predpogodbeni fazi dobiti ustrezne informacije o tem, da stroški obstajajo. Za dajalca kreditov ali ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja bi se moralo domnevati, da pozna stroške pomožnih storitev, ki jih sam ali v imenu tretje osebe nudi potrošniku, razen če je cena odvisna od posebnih značilnosti ali položaja potrošnika. (36)Za določene vrste kreditnih pogodb pa je ob upoštevanju posebne narave tovrstnih pogodb primerno omejiti predpogodbene zahteve glede informacij, da se zagotovi ustrezna raven varstva potrošnikov brez prevelikega obremenjevanja dajalcev kreditov oziroma, kadar je primerno, kreditnih posrednikov. (37)Potrošnika bi bilo treba pred sklenitvijo kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja podrobno obvestiti, ne glede na to, ali je v trženje kredita vključen kreditni posrednik ali ne. Zato bi morale zahteve glede predpogodbenih informacij na splošno veljati tudi za kreditne posrednike. Če dobavitelji blaga in storitev delujejo kot kreditni posredniki v pomožni funkciji, pa jim ni primerno nalagati pravne obveznosti dajanja predpogodbenih informacij v skladu s to direktivo. Dobavitelji blaga in storitev se lahko na primer štejejo za kreditne posrednike v pomožni funkciji, če njihova dejavnost kreditnega posredništva ni glavni namen njihove dejavnosti, poslovanja ali poklica. V teh primerih se še vedno dosega dovolj visoka raven varstva potrošnika, saj bi moral biti dajalec kredita odgovoren za to, da potrošnik prejme celovite predpogodbene informacije bodisi od kreditnega posrednika, kadar se dajalec kredita in posrednik tako dogovorita, bodisi na drug ustrezen način. (38)Države članice bi morale imeti možnost, da zakonsko uredijo potencialno zavezujoč značaj informacij, ki jih je treba dati potrošniku pred sklenitvijo kreditne pogodbe ali storitev množičnega kreditnega financiranja, in obdobje, v katerem so za dajalca kredita ali ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja zavezujoče. (39)Kljub obvezni predložitvi predpogodbenih informacij bo potrošnik morda potreboval dodatno pomoč, da se bo lahko odločil, katera kreditna pogodba ali storitve množičnega kreditnega financiranja v okviru predlaganih proizvodov najbolj ustrezajo njegovim potrebam in finančnemu položaju. Zato bi države članice morale zagotoviti, da dajalci kreditov ter, kadar je ustrezno, kreditni posredniki in ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja nudijo takšno pomoč v zvezi s kreditnimi produkti, ki jih ponujajo potrošniku, in sicer tako, da potrošniku na njemu prilagojen način dajo zadostna pojasnila o zadevnih informacijah, zlasti bistvenih značilnostih predlaganih produktov, da bi potrošnik lahko razumel učinke, ki bi jih ti produkti lahko imeli na njegov ekonomski položaj. Dajalci kreditov in, kadar je ustrezno, kreditni posredniki in ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja bi morali način tovrstnega pojasnjevanja prilagoditi okoliščinam, v katerih je kredit ponujen, in potrošnikovi potrebi po pomoči, pri tem pa upoštevati potrošnikovo znanje o kreditu in izkušnje v zvezi z njim ter naravo posameznih kreditnih produktov. Tovrstno pojasnjevanje samo po sebi ne bi smelo biti osebno priporočilo. (40)Kakor je poudarjeno v predlogu Komisije za uredbo o določitvi harmoniziranih pravil o umetni inteligenci (akt o umetni inteligenci), je umetnointeligenčne sisteme mogoče zlahka uporabljati v več gospodarskih in družbenih sektorjih, tudi čezmejno, in lahko krožijo po vsej Uniji. Glede na to bi bilo treba dajalcem kreditov, kreditnim posrednikom in ponudnikom storitev množičnega kreditnega financiranja dovoliti, da cene svojih ponudb določenim potrošnikom ali določenim kategorijam potrošnikov prilagodijo na podlagi avtomatiziranega sprejemanja odločitev in oblikovanja profilov vedenja potrošnikov, ki jim omogočajo oceno kupne moči potrošnikov. Potrošniki bi zato morali biti jasno seznanjeni, kadar je njim ponujena cena prilagojena na podlagi avtomatizirane obdelave, da bi pri sprejemanju svojih odločitev o nakupu upoštevali morebitna tveganja. (41)Na splošno vezana prodaja ne bi smela biti dovoljena, razen v primeru, da finančne storitve ali produkta, ponujenega skupaj s kreditno pogodbo ali storitvami množičnega kreditnega financiranja, ne bi bilo možno ponuditi ločeno, ker je neločljiv del kredita, kakor je pri možnosti prekoračitve. Dajalci kreditov ali ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja bi ob upoštevanju sorazmernosti morali imeti možnost od potrošnika zahtevati ustrezno zavarovalno polico, da se zagotovi odplačilo kredita ali zavaruje vrednost jamstva, vendar bi potrošnik moral imeti možnost, da izbere svojega ponudnika zavarovanja. To ne bi smelo vplivati na kreditne pogoje, ki jih določi dajalec kredita ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja, če ima zavarovalna polica tega ponudnika enako raven jamstva kot zavarovalna polica, ki jo predlaga ali ponuja dajalec kredita oziroma ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja. Države članice bi morale imeti možnost, da v celoti ali delno standardizirajo kritje, ki ga ponujajo zavarovalne pogodbe, da bi potrošnikom, ki želijo opraviti primerjave, olajšale take primerjave med različnimi ponudbami. (42)Pomožne storitve bi morale biti predstavljene jasno in pregledno. Poleg tega ne bi smelo biti mogoče predpostavljati, da se potrošnik strinja s temi pomožnimi storitvami, temveč bi moralo biti tako soglasje jasno dejanje potrditve, s katerim potrošnik prostovoljno, specifično, informirano in nedvoumno pokaže, da soglaša s vsebino, povezano z okenci. Pri tem molk, vnaprej obkljukana okenca ali nedejavnost ne pomenijo soglasja. (43)Svetovanje v obliki individualnega priporočila („svetovalne storitve“) je dejavnost, ki se lahko združi z drugimi vidiki odobritve kreditov ali posredovanja pri njih. Da bi torej potrošnik lahko razumel naravo storitev, ki se zanj opravljajo, bi moral vedeti, kaj te svetovalne storitve so in ali se svetovalne storitve opravljajo oziroma se lahko opravljajo ali ne. Ker je za potrošnike pomembno, v kakšnem smislu se uporabljata izraza „svetovanje“ in „svetovalci“, se državam članicam dovoli, da v primeru, da dajalci kreditov, kreditni posredniki ali ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja potrošnikom zagotavljajo svetovalne storitve, prepovejo uporabo teh ali podobnih izrazov. Primerno je zagotoviti, da države članice uvedejo zaščitne ukrepe, kadar je svetovanje opisano kot neodvisno, in tako zagotovijo, da so nabor upoštevanih produktov in dogovori o plačilih sorazmerni s potrošnikovimi pričakovanji glede tovrstnega svetovanja. Pri opravljanju svetovalnih storitev bi moral dajalec kredita, kreditni posrednik ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja navesti, ali bo priporočilo temeljilo samo na njihovem naboru produktov ali na širokem naboru produktov z vsega trga, da lahko potrošnik razume podlago, na kateri temelji priporočilo. Poleg tega bi moral dajalec kredita, kreditni posrednik ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja navesti pristojbino, ki jo potrošnik plača za svetovalne storitve, ali metodologijo, uporabljeno za njen izračun, kadar ob razkritju ni mogoče določiti njenega zneska. (44)Prodaja kreditov, ki jih potrošniki niso naročili, je lahko v nekaterih primerih povezana s praksami, ki so škodljive za potrošnika. V zvezi s tem bi morala biti prepovedana nenaročena prodaja kreditov, vključno z nezahtevanimi predhodno odobrenimi kreditnimi karticami, poslanimi potrošnikom, ter enostransko povišanje potrošnikove možnosti prekoračitve ali omejitve porabe s kreditno kartico. (45)Države članice bi morale sprejeti ustrezne ukrepe za spodbujanje odgovornega ravnanja v vseh fazah kreditnega razmerja ob upoštevanju posebnosti svojih kreditnih trgov. Ti ukrepi lahko vključujejo na primer določbe o obveščanju in izobraževanju potrošnikov, vključno z opozorili glede tveganja v primeru zamujenih plačil in prezadolženosti. Zlasti na rastočem kreditnem trgu je pomembno, da se dajalci kreditov ne odločajo za neodgovorno posojanje ali dajanje kreditov brez predhodne ocene kreditne sposobnosti. Države članice bi morale izvajati potreben nadzor, da dajalci kreditov ne bi ravnali tako, in določiti potrebna sredstva za sankcioniranje takšnega ravnanja. Brez poseganja v določbe o kreditnem tveganju iz Direktive 2013/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta bi morali biti dajalci kreditov in ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja odgovorni za individualna preverjanja kreditne sposobnosti potrošnikov. Zato bi dajalci kreditov in ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja morali imeti možnost uporabe informacij, ki jih posredujejo potrošniki, ne samo med pripravo zadevne kreditne pogodbe oziroma pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja, temveč tudi med dolgotrajnim poslovnim odnosom. Prav tako pa morajo tudi potrošniki ravnati preudarno in spoštovati svoje pogodbene obveznosti. (46)Potrošnikovo sposobnost odplačevanja kredita in njegovo nagnjenost k temu je nujno treba oceniti in preveriti, preden se sklene kreditna pogodba ali pogodba o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja. To oceno kreditne sposobnosti bi bilo treba opraviti v interesu potrošnika, da se preprečijo neodgovorne prakse posojanja in prezadolženost, pri čemer bi bilo treba upoštevati vse potrebne in ustrezne dejavnike, ki bi lahko vplivali na potrošnikovo sposobnost odplačevanja kredita. Države članice bi morale imeti možnost, da izdajo dodatne smernice glede dodatnih meril in metod za oceno potrošnikove kreditne sposobnosti, na primer z določitvijo mejnih vrednosti za razmerje med vrednostjo kredita in vrednostjo nakupa ali med vrednostjo kredita in dohodki. (47)Ocena kreditne sposobnosti bi morala temeljiti na informacijah o potrošnikovem finančnem in ekonomskem položaju, vključno z dohodki in izdatki. Smernice Evropskega bančnega organa o dajanju in spremljanju posojil (EBA/GL/2020/06) določajo smernice o tem, katere vrste podatkov se lahko uporabijo za obdelavo osebnih podatkov za namene kreditne sposobnosti, kar vključuje dokazila o dohodkih ali drugih virih odplačevanja, informacije o finančnih sredstvih in obveznostih ali informacije o drugih finančnih obveznostih. Osebni podatki, kakršni so osebni podatki na platformah družbenih medijev ali zdravstveni podatki, vključno s podatki o raku, se ne bi smeli uporabljati pri ocenjevanju kreditne sposobnosti. Potrošniki bi morali dati informacije o svojem finančnem in ekonomskem položaju, da bi olajšali oceno kreditne sposobnosti. Načeloma bi se kredit potrošniku smel odobriti le, kadar ocena kreditne sposobnosti pokaže, da bodo obveznosti, ki izhajajo iz kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja, verjetno izpolnjene tako, kot zahteva ta pogodba. Vendar če je taka ocena negativna, lahko dajalec kredita ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja kredit izjemoma da na voljo v posebnih in utemeljenih okoliščinah, kadar ima na primer s potrošnikom dolgotrajen odnos, ali v primeru posojil za financiranje izrednih stroškov zdravstvenega varstva, študentskih posojil ali posojil za invalidne potrošnike. V takem primeru bi moral dajalec kredita ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja pri odločanju, ali naj potrošniku kredit da na voljo ali ne, upoštevati znesek in namen kredita ter verjetnost, da bodo obveznosti, ki izhajajo iz pogodbe, izpolnjene. (48)Predlog uredbe o določitvi harmoniziranih pravil o umetni inteligenci (akt o umetni inteligenci) določa, da bi bilo umetnointeligenčne sisteme, ki se uporabljajo za ocenjevanje kreditne ocene ali kreditne sposobnosti fizičnih oseb, treba uvrstiti med umetnointeligenčne sisteme velikega tveganja, saj določajo dostop teh oseb do finančnih sredstev ali bistvenih storitev, kot so stanovanje, električna energija in telekomunikacijske storitve. Ker so tveganja torej velika, bi potrošnik, kadar ocena kreditne sposobnosti vključuje avtomatizirano obdelavo, moral imeti pravico, da na strani dajalca kredita ali ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja posreduje človek. Potrošnik bi moral imeti tudi pravico, da pridobi smiselno pojasnilo opravljene ocene in delovanja uporabljene avtomatizirane obdelave, ki med drugim vključuje glavne spremenljivke ter povezano logiko in tveganja, ter pravico, da izrazi svoje stališče ter oceno kreditne sposobnosti in odločitev izpodbija. (49)Pri oceni kreditnega statusa potrošnika bi moral dajalec kredita ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja uporabljati tudi ustrezne zbirke podatkov. Zaradi pravnih in dejanskih okoliščin se te lahko uporabijo v različnem obsegu. Da bi preprečili izkrivljanje konkurence med dajalci kreditov oziroma ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja, je treba poskrbeti, da imajo dostop do zasebnih ali javnih zbirk podatkov, ki se nanašajo na potrošnike v državi članici, v kateri nimajo sedeža, pod enakimi nediskriminatornimi pogoji kot dajalci kreditov oziroma ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja v tej državi članici. Države članice bi morale v skladu z Uredbo (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta olajšati čezmejni dostop do zasebnih ali javnih zbirk podatkov. Za okrepitev vzajemnosti bi morale zbirke podatkov o kreditih v skladu s pravom Unije in nacionalnim pravom vsebovati vsaj informacije o zaostalih plačilih potrošnikov. (50)Če je odločitev za zavrnitev vloge za kredit sprejeta na podlagi poizvedbe v zbirki podatkov o kreditih, bi moral dajalec kredita ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja obvestiti potrošnika o tem dejstvu in o informacijah o uporabljeni zbirki podatkov. (51)Ta direktiva ne ureja vprašanj pogodbenega prava v zvezi z veljavnostjo kreditnih pogodb ali pogodb o opravljanju storitve množičnega kreditnega financiranja. Zato lahko države članice na tem področju obdržijo ali sprejmejo nacionalne predpise v skladu s pravom Unije. Države članice lahko urejajo pravni režim ponudbe za sklenitev kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja, zlasti kdaj naj se da in obdobje, v katerem je za dajalca kredita ali ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja zavezujoča. Če je taka ponudba dana hkrati s predpogodbenimi informacijami iz te direktive, bi morala biti tako kot vse dodatne informacije, ki jih dajalec kredita ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja želi dati potrošniku, predložena v ločenem dokumentu. Ta ločeni dokument se lahko priloži standardnim informacijam o evropskem potrošniškem kreditu.

(52)Kreditna pogodba in pogodba o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja bi morali jasno in jedrnato vsebovati vse potrebne informacije, da bi potrošnik poznal svoje pravice in obveznosti iz navedene pogodbe. (53)Brez poseganja v Direktivo 93/13/EGS in predpogodbene obveznosti iz te direktive ter za zagotovitev visoke ravni varstva potrošnikov bi bilo treba potrošniku pravočasno in pred kakršnimi koli spremembami pogojev kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja predložiti opis predlaganih sprememb ter, kadar je ustrezno, potrebe po soglasju potrošnika ali sprememb, uvedenih na podlagi zakona; čas uvedbe teh sprememb; sredstva za pritožbo, ki so na voljo potrošniku, in rok, v katerem lahko potrošnik vloži pritožbo, ter ime in naslov pristojnega organa, pri katerem se pritožba lahko vloži. Sprememba pogodbe ne bi smela vplivati na pravice potrošnikov, vključno s pravicami do obveščenosti v skladu s to direktivo. (54)Za zagotovitev popolne preglednosti bi bilo treba potrošnika seznaniti z informacijami o posojilni obrestni meri tako v predpogodbeni fazi kot tudi ob sklenitvi kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja. V času trajanja pogodbenega razmerja je treba potrošnika tudi obveščati o spremembah spremenljive posojilne obrestne mere in posledičnih spremembah plačil. To ne vpliva na določbe nacionalne zakonodaje, ki se ne nanašajo na obveščanje potrošnikov in v katerih so določeni pogoji za spremembe oziroma posledice teh sprememb, razen kadar se spremembe nanašajo na plačila, posojilne obrestne mere in druge ekonomske okoliščine v zvezi s kreditom, npr. pravila, da lahko dajalec kredita ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja spremeni posojilno obrestno mero samo, če za to obstaja utemeljen razlog, ali da potrošnik lahko odstopi od pogodbe v primeru spremembe posojilne obrestne mere ali drugega posebnega ekonomskega pogoja v zvezi s kreditom. (55)V primeru večjih tiho dovoljenih prekoračitev, ki presegajo enomesečno obdobje, dajalec kredita potrošniku nemudoma predloži informacije o prekoračitvi, vključno z zadevnim zneskom, posojilno obrestno mero in vsemi veljavnimi kaznimi, stroški ali zamudnimi obrestmi. V primeru rednih tiho dovoljenih prekoračitev bi dajalec kredita potrošniku moral ponuditi svetovalne storitve, če so na voljo, da bi potrošniku pomagal najti manj drage alternative ali ga preusmeril na službe za svetovanje o odplačevanju dolgov. (56)Potrošniki bi morali imeti pravico do odstopa od pogodbe brez kazni in brez obveznosti utemeljitve. Vendar pravice do odstopa ne bi smelo biti mogoče uveljavljati nepošteno. (57)Če potrošnik odstopi od kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja, v povezavi s katero je prejel blago, zlasti od pogodbe o obročnem nakupu ali od najemne pogodbe ali pogodbe o zakupu, ki določajo obveznost nakupa, ta direktiva ne bi smela posegati v predpise držav članic glede vračila blaga ali s tem povezanih vprašanj. (58)V nekaterih primerih nacionalno pravo že določa, da potrošnik ne more razpolagati s sredstvi pred iztekom določenega roka. V teh primerih potrošnik morda želi zagotoviti pridobitev blaga ali storitev, ki so bile že kupljene. Zato bi v primeru povezanih kreditnih pogodb države članice morale imeti možnost izjemoma določiti, da se, če potrošnik izrecno želi zgodnjo pridobitev kupljenega blaga ali storitev, rok za uveljavitev pravice do odstopa lahko skrajša, da je isti kot rok, pred katerim sredstva ne morejo biti na razpolago. (59)V primeru povezanih kreditnih pogodb obstaja razmerje medsebojne odvisnosti med nabavo blaga ali storitev in kreditno pogodbo ali pogodbo o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja, sklenjeno za ta namen. Če torej potrošnik uveljavi na pravu Unije temelječo pravico do odstopa od kupne pogodbe, povezana kreditna pogodba potrošnika ne bi smela več zavezovati. To ne bi smelo vplivati na nacionalno pravo, ki se uporablja za povezane kreditne pogodbe, v primerih, ko je bila kupna pogodba razveljavljena ali ko je potrošnik uveljavil svojo pravico do odstopa na podlagi nacionalnega prava. Prav tako to ne bi smelo vplivati na pravice potrošnikov, ki jih zagotavlja nacionalno pravo, po katerem ni mogoče vzpostaviti nikakršnih obveznosti med potrošnikom in dobaviteljem blaga oziroma izvajalcem storitev niti opraviti nobenega plačila med tema osebama, dokler potrošnik za financiranje nakupa blaga oziroma storitev ni podpisal kreditne pogodbe ali pogodbe o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja. (60)Pogodbene stranke bi morale imeti pravico, da na običajen način odpovedo odprto kreditno pogodbo. Poleg tega bi moral imeti dajalec kredita ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja – če je tako dogovorjeno v kreditni pogodbi oziroma pogodbi o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja – pravico, da zaradi objektivno utemeljenih razlogov potrošniku začasno odvzame pravico do nadaljnjega črpanja na podlagi odprte kreditne pogodbe. Takšni razlogi so lahko med drugimi sum, da gre za nedovoljeno ali goljufivo uporabo kredita ali občutno povečano tveganje, da potrošnik ne bo sposoben izpolniti svoje obveznosti odplačila kredita. Ta direktiva ne bi smela posegati v nacionalno pogodbeno pravo, ki ureja pravice pogodbenih strank do prekinitve kreditne pogodbe zaradi kršitve pogodbe. (61)Potrošnik bi moral pod določenimi pogoji imeti možnost uporabe pravnih sredstev zoper dajalca kredita ali ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja v primeru težav, povezanih s kupno pogodbo. Vendar bi morale države članice opredeliti, v kakšni meri in pod katerimi pogoji mora potrošnik uporabiti pravna sredstva zoper dobavitelja oziroma izvajalca, zlasti z vložitvijo tožbe zoper dobavitelja oziroma izvajalca, preden jih lahko uporabi zoper dajalca kredita ali ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja. Potrošniku se ne bi smele odvzeti pravice, ki mu jih daje nacionalno pravo in se nanašajo na solidarno odgovornost prodajalca oziroma izvajalca storitev ter dajalca kreditov oziroma ponudnika storitev množičnega kreditnega financiranja. (62)Potrošnik bi moral imeti pravico, da svoje obveznosti poravna pred datumom, dogovorjenim v kreditni pogodbi. Kot določa sodba Sodišča EU v zadevi Lexitor, pravica potrošnika do zmanjšanja skupnih stroškov kredita v primeru predčasnega odplačila kredita vključuje vse stroške, ki so bili naloženi potrošniku. V primeru predčasnega odplačila bi dajalec kredita moral biti upravičen do poštenega in objektivno upravičenega nadomestila za stroške, neposredno povezane s predčasnim odplačilom, pri čemer bi se morali upoštevati tudi morebitni prihranki dajalca kredita. Vendar je pri določitvi načina za izračun nadomestila pomembno, da se spoštuje več načel. Izračun nadomestila za dajalca kredita bi moral biti za potrošnika pregleden in razumljiv že v predpogodbeni fazi, vsekakor pa med izvajanjem kreditne pogodbe. Metoda izračunavanja bi morala biti enostavna za uporabo tudi za dajalce kreditov, poleg tega pa bi se pristojnim nadzornim organom moral omogočati nadzor nad nadomestili. Ker se potrošniški kredit glede na trajanje in višino ne financira z dolgoročnimi mehanizmi financiranja, se torej najvišje dovoljeno nadomestilo določi pavšalno. Ta pristop odraža posebnost potrošniških kreditov in ne bi smel vplivati na pristop pri drugih proizvodih, ki se financirajo z dolgoročnimi mehanizmi financiranja, na primer pri hipotekarnih posojilih s fiksno obrestno mero. (63)Države članice bi morale imeti možnost določiti, da lahko dajalec kredita nadomestilo za predčasno odplačilo zahteva samo pod pogojem, da znesek odplačila v dvanajstih mesecih preseže prag, ki ga določijo države članice. Pri določitvi praga, ki naj ne preseže 10 000 EUR, bi države članice morale upoštevati povprečni znesek potrošniških kreditov na svojem trgu. (64)Za pospeševanje vzpostavitve in delovanja notranjega trga in zagotovitev visoke ravni varstva potrošnikov v vsej Uniji je treba zagotoviti primerljivost informacij v zvezi z efektivno obrestno mero v vsej Uniji. (65)Določitev omejitev obrestnih mer, efektivnih obrestnih mer in skupnih stroškov kredita za potrošnika je običajna praksa v številnih državah članicah. Takšna omejitev se je izkazala za koristno za potrošnike. Glede na to bi morale imeti države članice možnost, da ohranijo svojo sedanjo pravno ureditev. Vendar bi bilo treba, da se varstvo potrošnikov poveča brez določanja nepotrebnih mej državam članicam, omejitve obrestnih mer, efektivnih obrestnih mer in skupnih stroškov kredita za potrošnika uvesti po vsej Uniji. (66)Zakoni različnih držav članic se precej razlikujejo glede poslovanja pri odobritvi kreditnih pogodb ali pri opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja. Kljub raznolikosti akterjev, udeleženih pri kreditnem posredništvu, so na ravni Unije nujni določeni standardi, da se zagotovi visoka raven strokovnosti in storitev. (67)Veljavni okvir Unije bi moral potrošnike navdajati z zaupanjem, da imajo dajalci kreditov, kreditni posredniki in ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja v mislih interese potrošnika na podlagi informacij, ki so dajalcu kredita, kreditnemu posredniku in ponudnikom storitev množičnega kreditnega financiranja v tistem trenutku na voljo, in smiselnih predpostavk o tveganjih v zvezi s potrošnikovim položajem med trajanjem predlagane kreditne pogodbe ali predlaganih storitev množičnega kreditnega financiranja. Ključni vidik vzbujanja takšnega zaupanja pri potrošnikih je zahteva, da se v panogi zagotovita visoka stopnja pravičnosti, poštenosti in strokovnosti ter ustrezno urejanje navzkrižja interesov, tudi tistih, ki izhajajo iz plačila, in da se pri svetovanju kar najbolj upoštevajo interesi potrošnika. (68)Primerno je zagotoviti, da ima zadevno osebje dajalcev kreditov, kreditnih posrednikov in ponudnikov storitev množičnega kreditnega financiranja ustrezno raven znanja in usposobljenosti, da se doseže visoka raven strokovnosti. Zato bi osebje na podlagi minimalnih zahtev glede znanja in usposobljenosti moralo na ravni podjetja dokazati ustrezno znanje in usposobljenost. Državam članicam bi moralo biti dovoljeno, da sprejmejo ali ohranijo takšne zahteve za posamezne fizične osebe. V tej direktivi bi moralo osebje, neposredno vključeno v dejavnosti iz te direktive, zajemati osebje v oddelku trgovanja (front-office staff) in tisto v oddelku podpore (back-office staff), vključno z vodstvom, ki ima pomembno vlogo pri kreditno-pogodbenem procesu ali procesu storitev množičnega kreditnega financiranja. Osebe s podpornimi funkcijami, ki niso povezane s kreditno-pogodbenim procesom ali procesom storitev množičnega kreditnega financiranja, vključno z osebjem v kadrovski službi in osebjem za informacijsko in komunikacijsko tehnologijo, ne bi smele šteti za osebje v smislu te direktive. Države članice bi morale uvesti ukrepe za ozaveščanje malih in srednjih dajalcev kredita o zahtevah iz te direktive ter za olajšanje njihove skladnosti, na primer informacijske kampanje, priročnike za uporabnike in programe usposabljanja zaposlenih. (69)Da bi bili potrošniki bolj sposobni premišljeno odločati o odgovornem najemanju posojil in upravljanju dolga, bi se države članice morale zavzemati za ukrepe v podporo izobraževanju potrošnikov na področju odgovornega najemanja posojil in upravljanja dolga, zlasti kar zadeva potrošniške kreditne pogodbe. To obveznost bi bilo mogoče izpolniti ob upoštevanju okvira za finančno usposobljenost, ki ga je Unija razvila skupaj z Organizacijo za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD). Predvsem je treba zagotoviti smernice potrošnikom, ki potrošniški kredit jemljejo prvič in zlasti na digitalnih orodjih. V zvezi s tem bi Komisija morala izbrati primere dobre prakse, da bi spodbudila nadaljnji razvoj ukrepov za večjo finančno ozaveščenost potrošnikov. Komisija lahko takšne primere dobre prakse objavi skupaj s podobnimi poročili, pripravljenimi v zvezi z drugimi zakonodajnimi akti Unije. (70)Ker ima izvršilni postopek občutne posledice za dajalce kreditov, potrošnike in morebiti finančno stabilnost, je dajalce kreditov primerno spodbujati, da nastajajoče kreditno tveganje obravnavajo proaktivno že v zgodnji fazi, ter sprejeti ustrezne ukrepe za zagotovitev, da bodo dajalci kreditov izkazovali razumno potrpežljivost in si drugače razumno prizadevali za ustrezno rešitev še pred začetkom izvršilnega postopka. Kjer je to mogoče, bi bilo treba poiskati rešitve, pri katerih se med drugim upoštevajo individualne okoliščine potrošnika, interesi in pravice potrošnika, njegova sposobnost odplačevanja kredita ter razumna potreba po življenjskih stroških ter se omejijo stroški za potrošnike v primeru neizpolnitve obveznosti. Države članice strankama kreditne pogodbe ne bi smele preprečiti izrecnega dogovora, da vrnitev blaga iz povezane kreditne pogodbe ali prihodkov od prodaje tega blaga dajalcu kredita ali prenos tega blaga nanj zadostuje za odplačilo kredita. (71)Ukrepi restrukturiranja lahko vključujejo celotno ali delno refinanciranje kreditne pogodbe ali spremembo prejšnjih pogojev kreditne pogodbe. Takšna sprememba lahko med drugim vključuje: podaljšanje trajanja kreditne pogodbe; spremembo vrste kreditne pogodbe; odložitev plačila celotnega obroka odplačila ali njegovega dela za določeno obdobje; spremembo obrestne mere; ponudbo moratorija na odplačevanje dolga; delna odplačila; pretvorbo valute ter delno oprostitev in konsolidacijo dolga.

(72)Potrošniki, ki se soočajo s težavami pri izpolnjevanju svojih finančnih obveznosti, bodo pri upravljanju svojih dolgov imeli koristi od specializirane pomoči. Cilj služb za svetovanje o odplačevanju dolgov je pomagati potrošnikom, ki se soočajo s finančnimi težavami, in jih usmerjati, da v največji možni meri odplačajo neporavnane dolgove, pri tem pa ohranijo dostojno raven življenja in dostojanstvo. Ta prilagojena in neodvisna pomoč, ki jo zagotavljajo poklicni izvajalci, ki niso dajalci kreditov, kreditni posredniki, ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja ali skrbniki kreditov, lahko vključuje pravno svetovanje, upravljanje denarja in dolgov ter socialno in psihološko pomoč. Države članice bi morale zagotoviti, da so potrošnikom neposredno ali posredno na voljo službe za svetovanje o odplačevanju dolgov, ki jih zagotavljajo neodvisni izvajalci poslovnih dejavnosti, in da so, kadar je to mogoče, potrošniki, ki imajo težave z odplačevanjem dolgov, pred začetkom izvršilnega postopka napoteni nanje. Države članice lahko za te službe ohranijo ali uvedejo posebne zahteve. (73)Za zagotovitev preglednosti in stabilnosti trga ter glede na nadaljnjo harmonizacijo bi morale države članice zagotoviti ustrezne ukrepe za vzpostavitev regulacije ali nadzora nad dajalci kreditov in ponudniki storitev množičnega kreditnega financiranja. (74)Države članice bi morale zagotoviti, da za nekreditne institucije velja ustrezen sprejemni postopek, kar vključuje vpis nekreditne institucije v register ter nadzor, ki ga izvaja pristojni organ. (75)Ta direktiva ureja le nekatere obveznosti kreditnih posrednikov do potrošnikov. Državam članicam bi bilo zato treba še naprej pustiti možnost, da obdržijo ali uvedejo dodatne obveznosti za kreditne posrednike, vključno s pogoji, pod katerimi lahko kreditni posrednik prejme pristojbino od potrošnika, ki je zahteval njegove storitve. (76)Prenos pravic, ki jih ima dajalec kredita po kreditni pogodbi ali pogodbi o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja, ne bi smel pomeniti manj ugodnega položaja za potrošnika. Potrošnika bi bilo treba ustrezno obvestiti tudi, ko se kreditna pogodba ali pogodba o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja prenese na tretjo stranko. Če pa začetni dajalec kredita v dogovoru s prejemnikom prenesene pravice v razmerju do potrošnika še vedno servisira kredit, potrošnik nima večjega interesa, da bi bil o prenosu obveščen. Zato bi bila zahteva na ravni Unije po obveščanju potrošnika o prenosu v takem primeru lahko odvečna. (77)Države članice bi morale imeti možnost izbire, ali bodo ohranile oziroma sprejele svoja pravila glede kolektivnih oblik obveščanja, če je to potrebno za zagotavljanje učinkovitosti pri kompleksnih transakcijah, kot sta listinjenje ali likvidacija sredstev, ki se izvajajo pri prisilni administrativni likvidaciji bank. (78)Potrošniki bi morali imeti dostop do ustreznih in učinkovitih postopkov alternativnega reševanja sporov, ki izhajajo iz pravic in obveznosti, določenih v tej direktivi, pri čemer se, kadar je ustrezno, uporabljajo obstoječi subjekti. Takšen dostop je glede zadevnih pogodbenih sporov že zagotovljen z Direktivo 2013/11/EU Evropskega parlamenta in Sveta. Vendar bi potrošniki dostop do postopkov alternativnega reševanja sporov morali imeti tudi v primeru predpogodbenih sporov v zvezi s pravicami in obveznostmi, določenimi s to direktivo, na primer v zvezi z zahtevami glede predpogodbenih informacij, svetovalnimi storitvami in oceno kreditne sposobnosti, pa tudi v zvezi z informacijami, ki jih zagotovijo kreditni posredniki, ki jih plačajo dajalci kreditov in zato nimajo neposrednega pogodbenega razmerja s potrošniki. Takšni postopki alternativnega reševanja sporov in subjekti, ki jih ponujajo, bi morali izpolnjevati zahteve glede kakovosti iz Direktive 2013/11/EU. (79)Države članice bi morale imenovati pristojne organe, pooblaščene za zagotavljanje izvrševanja te direktive, in zagotoviti, da se tem pristojnim organom podelijo preiskovalna in izvršilna pooblastila ter ustrezna sredstva, ki jih potrebujejo za opravljanje svojih nalog. Pristojni organi različnih držav članic bi med seboj morali sodelovati, kadarkoli je to potrebno za opravljanje dolžnosti v skladu s to direktivo. (80)Države članice bi morale določiti pravila o kaznih za kršitve nacionalnih določb, sprejetih v skladu s to direktivo, in zagotoviti njihovo izvajanje. Čeprav izbira kazni ostaja v pristojnosti držav članic, bi predpisane kazni morale biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. (81)Sedanja nacionalna pravila o kaznih se znotraj Unije zelo razlikujejo. Zlasti vse države članice ne zagotavljajo, da je gospodarskim subjektom, ki so odgovorni za močno razširjene kršitve ali močno razširjene kršitve z razsežnostjo Unije, mogoče izreči učinkovite, sorazmerne in odvračilne globe. Da se organom držav članic zagotovi možnost izrekanja učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih kazni za močno razširjene kršitve in močno razširjene kršitve z razsežnostjo Unije, ki so predmet usklajene preiskave in izvršilnih ukrepov v skladu z Uredbo (EU) 2017/2394 Evropskega parlamenta in Sveta, bi bilo kot element kazni za take kršitve treba uvesti globe. Za zagotavljanje odvračilnega učinka glob bi morale države članice v svojem nacionalnem pravu določiti najvišje globe za take kršitve v višini najmanj 4 % letnega prometa, ki ga ima v zadevni državi članici ali državah članicah dajalec kredita, kreditni posrednik ali ponudnik storitev množičnega kreditnega financiranja. Ti gospodarski subjekti lahko v nekaterih primerih pomenijo tudi skupino družb. (82)Za izboljšanje preglednosti in zaupanja potrošnikov lahko pristojni organ javnosti razkrije vse upravne kazni, ki so naložene zaradi kršenja ukrepov, sprejetih na podlagi te direktive, razen če bi tako razkritje resno ogrozilo finančne trge ali vpletenim stranem povzročilo nesorazmerno škodo. (83)Ker cilja te direktive, to je določitve skupnih pravil za nekatere vidike zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti, države članice glede na razvoj trga zaradi digitalizacije in cilj olajšanja čezmejnega zagotavljanja kreditov ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kakor je navedeno v členu 5 Pogodbe o delovanju Evropske unije. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. (84)Za spremembo nebistvenih elementov te direktive bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme akte v zvezi z dodatnimi predpostavkami za izračun efektivne obrestne mere. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, vključno na ravni strokovnjakov, in da se ta posvetovanja izvedejo v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje. Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet zlasti prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se sistematično lahko udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki zadevajo pripravo delegiranih aktov. (85)V skladu s Skupno politično izjavo z dne 28. septembra 2011 držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih se države članice zavezujejo, da bodo v upravičenih primerih obvestilu o ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, v katerih se pojasni razmerje med elementi direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je posredovanje takih dokumentov v primeru te direktive upravičeno. (86)Ob upoštevanju števila sprememb, ki jih je treba vnesti v Direktivo 2008/48/ES zaradi razvoja sektorja potrošniških kreditov, in v interesu jasnosti zakonodaje Unije bi bilo treba zadevno direktivo razveljaviti in nadomestiti s to direktivo. (87)Države članice bi morale ukrepe, potrebne za uskladitev s to direktivo, uporabljati od [OP: please insert date: six months from the transposition deadline]. Vendar bi bilo treba ob upoštevanju težkih gospodarskih razmer, ki jih je povzročila pandemija COVID-19, in posebnih izzivov, s katerimi se soočajo mikro, mala in srednja podjetja, tem podjetjem zagotoviti dovolj časa, da se pripravijo na uporabo te direktive. Zato bi države članice morale ukrepe, potrebne za uskladitev s to direktivo, kolikor zadevajo mikro, mala in srednja podjetja, uporabljati od [OP: please insert date: 18 months from the transposition deadline]. (88)V skladu s členom 42(1) Uredbe (EU) 2018/1725 je bilo opravljeno posvetovanje z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov, ki je podal mnenje XX XXXX –

SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: POGLAVJE I

SPLOŠNE DOLOČBE Člen 1 Predmet urejanja Ta direktiva določa skupni okvir za harmonizacijo nekaterih vidikov zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi s potrošniškimi krediti v obliki nekaterih potrošniških kreditnih pogodb in pogodb o opravljanju storitev množičnega kreditnega financiranja za potrošnike. Člen 2 P