Sreda, 7. julij 2010

Evropski bančni organ ***I

P7_TA(2010)0272

Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o ustanovitvi Evropskega bančnega organa (KOM(2009)0501 – C7-0169/2009 – 2009/0142(COD))

2011/C 351 E/38

(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)

Predlog je bil 7. julija 2010 spremenjen kot sledi (1):

SPREMEMBE PARLAMENTA (2)

k predlogu Komisije za

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (3),

ob upoštevanju mnenja Odbora regij (4),

ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (5),

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (6),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Med finančno krizo v obdobju 2007/2008 so se pokazale pomembne pomanjkljivosti pri finančnem nadzoru v posameznih primerih in v zvezi s celotnim finančnim sistemom. Nadzorni modeli na nacionalni ravni zaostajajo za finančno globalizacijo ter integriranostjo in medsebojno povezanostjo evropskih finančnih trgov, na katerih več finančnih družb posluje čezmejno. Med krizo so se pokazale pomanjkljivosti na področju sodelovanja, usklajevanja, dosledne uporabe prava Unije in zaupanja med nacionalnimi nadzornimi organi.

(1a) Že dolgo pred nastopom finančne krize je Parlament redno pozival h krepitvi resnično enakih pogojev za vse udeležence na ravni Unije in obenem opozarjal na pomembne pomanjkljivosti pri evropskem nadzoru nad vedno bolj integriranimi finančnimi trgi (v svojih resolucijah z dne 13. aprila 2000 o sporočilu Komisije o izvajanju okvira za finančne trge: akcijski načrt (7), z dne 21. novembra 2002 o pravilih bonitetnega nadzora v Evropski uniji (8), z dne 11. julija 2007 o politiki finančnih storitev (2005–2010) – Bela knjiga (9), z dne 23. septembra 2008 s priporočili Komisiji o hedge skladih in skladih zasebnega kapitala (10), z dne 9. oktobra 2008 s priporočili Komisiji o nadaljevanju Lamfalussyjevega procesa: prihodnja struktura nadzora (11), z dne 22. aprila 2009 o predlogu Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II) (12) ter z dne 23. aprila 2009 o predlogu Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o bonitetnih agencijah (13)).

(2) V poročilu, ki ga je 25. februarja 2009 na zahtevo Komisije objavila skupina strokovnjakov na visoki ravni, ki ji je predsedoval J. de Larosière (de Larosièrovo poročilo) , so ugotovili, da je treba okrepiti nadzorni okvir za zmanjšanje tveganja in resnosti prihodnjih finančnih kriz. Poročilo je vključevalo priporočila za reforme strukture nadzora nad finančnim sektorjem v Uniji . Navedena skupina strokovnjakov je ugotovila tudi, da je treba vzpostaviti evropski sistem finančnih nadzornih organov, ki ga sestavljajo trije evropski nadzorni organi, in sicer eden za bančni sektor, eden za sektor vrednostnih papirjev ter eden za sektor zavarovanj in poklicnih pokojnin, poleg tega pa je treba ustanoviti tudi evropski svet za sistemska tveganja. Priporočila iz poročila predstavljajo najnižjo raven sprememb, ki so po mnenju strokovnjakov potrebne za preprečitev podobne krize v prihodnje.

(3) Komisija je v sporočilu z dne 4. marca 2009„Spodbujanje okrevanja evropskega gospodarstva“ predlagala pripravo osnutka zakonodaje za vzpostavitev evropskega sistema finančnih nadzornih organov in evropskega organa za sistemska tveganja (ESRB) , v sporočilu z dne 27. maja 2009„Evropski finančni nadzor“ ▐ pa je navedla več podrobnosti o mogoči strukturi takega novega nadzornega okvira , vendar ni vključila vseh priporočil iz de Larosièrovega poročila .

(4) Evropski svet je v svojih sklepih z dne 19. junija 2009 priporočil vzpostavitev evropskega sistema finančnih nadzornih organov, ki ga sestavljajo trije novi evropski nadzorni organi. Sistem mora biti usmerjen k izboljšanju kakovosti in usklajenosti nacionalnega nadzora, krepitvi nadzora nad čezmejnimi skupinami ter pripravi enotnega evropskega pravilnika, ki se uporablja za vse finančne institucije na enotnem trgu. Evropski svet je poudaril, da morajo imeti evropski nadzorni organi tudi pooblastila za nadzor nad bonitetnimi agencijami, in Komisijo pozval, naj pripravi konkretne predloge, kako bi lahko evropski sistem finančnih nadzornih organov imel pomembno vlogo v kriznih razmerah, hkrati pa je poudaril, da sklepi in odločbe, ki jih sprejmejo evropski nadzorni organi, ne smejo vplivati na fiskalne pristojnosti držav članic.

(4a) V poročilu Mednarodnega denarnega sklada z dne 16. aprila 2010 z naslovom „Pravičen in tehten prispevek finančnega sektorja“, ki je bilo pripravljeno na zahtevo vrhunskega srečanja G-20 v Pittsburghu, se navaja, da „strošek neuspehov finančnega sektorja bi moral biti zajet v prispevku za finančno stabilnost in tudi krit iz tega prispevka, ki je povezan s kredibilnim in učinkovitim reševalnim mehanizmom. Če bo primerno opredeljen, bo reševalni mehanizem preprečeval, da bi bile vlade v prihodnje prisiljene reševati ustanove, ki so preveč pomembne, prevelike ali medsebojno preveč povezane, da bi propadle“.

(4b) V sporočilu Komisije z dne 3. marca 2010 z naslovom Evropa 2020 je navedeno tudi, da je kratkoročna bistvena prednostna naloga boljše preprečevanje finančnih kriz in po potrebi boljše ukrepanje v primeru takšne krize, in ki bo glede na posebne odgovornosti finančnega sektorja v sedanji krizi vključila tudi ustrezen prispevek finančnega sektorja.

(4c) Evropski svet je 25. marca 2010 jasno sporočil, da je „napredek potreben zlasti v zvezi z vprašanji, kot so sistemske institucije, finančni instrumenti za krizno upravljanje“.

(4d) Evropski svet je 17. junija 2010 nazadnje izjavil, da bi morale „države članice uvesti sisteme dajatev za finančne institucije, da se zagotovi poštena porazdelitev bremena in vzpostavijo spodbude za obvladovanje sistemskega tveganja. Takšne dajatve bi morale biti del verodostojnega okvira za reševanje“.

(5) Finančna in gospodarska kriza je povzročila dejanska in resna tveganja za stabilnost finančnega sistema in delovanja notranjega trga. Obnovitev in vzdrževanje stabilnega in zanesljivega finančnega sistema je nepogrešljiv pogoj za ohranjanje zaupanja in skladnosti na notranjem trgu ter s tem za ohranjanje in izboljšanje pogojev za vzpostavitev v celoti integriranega in delujočega notranjega trga na področju finančnih storitev. Poleg tega globlji in bolj integrirani finančni trgi zagotavljajo boljše priložnosti za financiranje in razpršitev tveganja ter tako prispevajo k izboljšanju sposobnosti gospodarstev za obvladovanje pretresov.

(6) Unija je dosegla vse, kar je mogoče doseči s sedanjim statusom evropskih nadzornih odborov ▐. Unija ne more ostati v položaju, ko ni nobenega mehanizma za zagotovitev, da nacionalni nadzorni organi sprejemajo najboljše mogoče nadzorne odločitve za mednarodne institucije, ko ni zadostnega sodelovanja in izmenjave informacij med nacionalnimi nadzornimi organi, ko skupni ukrepi nacionalnih organov zaradi upoštevanja najrazličnejših regulativnih in nadzornih zahtev zahtevajo zapleteno ureditev, ko so nacionalne rešitve najpogosteje edina izvedljiva možnost pri odzivu na težave na evropski ravni in ko obstajajo različne razlage istega pravnega besedila. Za odpravljanje teh pomanjkljivosti ter zagotovitev sistema, ki je v skladu s ciljem stabilnega in enotnega finančnega trga Unije za finančne storitve ter nacionalne nadzorne organe povezuje v močno mrežo Unije , je treba oblikovati evropski sistem finančnih nadzornih organov.

(7) Evropski sistem finančnih nadzornih organov mora biti povezana mreža nacionalnih nadzornih organov in nadzornih organov Unije , pri čemer vsakodnevni nadzor nad finančnimi institucijami ostaja na nacionalni ravni ▐. Evropski nadzorni organ (organ) bi moral imeti vodilno vlogo v kolegijih nadzornikov, ki nadzirajo čezmejne finančne institucije, prav tako je treba za njih opredeliti jasne nadzorne norme. Ta organ bi moral nameniti posebno pozornost finančnim institucijam, ki lahko predstavljajo sistemsko tveganje, ker bi njihov propad lahko ogrozil stabilnost finančnega sistema Unije, če nacionalni organ ni bil uspešen pri izvajanju svojih pooblastil. Doseči je treba tudi večjo usklajenost in skladno uporabo pravil za finančne institucije in trge po vsej Uniji . Poleg organa, Evropskega nadzornega organa (zavarovanja in poklicne pokojnine) ter Evropskega nadzornega organa (vrednostni papirji in trgi) je treba ustanoviti Evropski nadzorni organ (skupni odbor) . Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) bi moral biti del Evropskega sistema finančnih nadzornih organov (ESFS).

(8) Evropski nadzorni organ nadomesti Odbor evropskih bančnih nadzornikov, ustanovljen s sklepom Komisije 2009/78/ES (14), Odbor evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine, ustanovljen v sklepom Komisije 2009/79/ES (15) in Odbor evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje, ustanovljen s sklepom Komisije 2009/77/ES (16), ter prevzame vse naloge in pristojnosti navedenih odborov , vključno po potrebi z nadaljevanjem tekočega dela in projektov . Obseg delovanja vsakega organa je treba jasno opredeliti. Kadar to zahtevajo institucionalni razlogi in pristojnosti, določene v Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU) , je treba v mrežo nadzornih dejavnosti vključiti tudi Komisijo.

(9) Organ mora prispevati k izboljšanju delovanja notranjega trga, zlasti ▐ z zagotavljanjem visoke, učinkovite in skladne stopnje zakonske ureditve in nadzora ob upoštevanju različnih interesov vseh držav članic in različne narave finančnih institucij. Organ mora varovati javne vrednote, kot so stabilnost finančnega sistema, preglednost trgov in finančnih produktov ter zaščita deponentov in vlagateljev . Organ bi moral prav tako preprečiti regulativno arbitražo in zagotoviti enake konkurenčne pogoje ter okrepiti mednarodno usklajevanje nadzora v korist gospodarstva na splošno, vključno s finančnimi institucijami ter drugimi zainteresiranimi stranmi, potrošniki in zaposlenimi. Njegove naloge bi morale vključevati tudi spodbujanje konvergence nadzora, svetovanje institucijam EU na področju regulacije in nadzora bančništva, plačil in elektronskega denarja ter s tem povezanih vprašanj upravljanja podjetij, revizij in finančnega poročanja. Organu bi morali podeliti tudi splošno nadzorno odgovornost za obstoječe in nove finančne produkte/vrste transakcij.

(9a) Organ bo ustrezno upošteval učinek svojih dejavnosti na konkurenčnost in inovativnost v okviru notranjega trga, globalno konkurenčnost Unije, finančno vključenost in novo strategijo Unije za delovna mesta in rast.

(9b) Za uresničevanje svojih ciljev bi moral organ imeti status pravne osebe ter biti upravno in finančno neodvisen. Organu je treba dodeliti „pristojnosti za preverjanje skladnosti z zakonodajo, zlasti vprašanj v zvezi s sistemskim tveganjem in čezmejnimi tveganji“ (Baselski odbor za bančni nadzor).

(9c) Mednarodni organi (Mednarodni denarni sklad, Odbor za finančno stabilnost in Banka za mednarodne poravnave) so sistemsko tveganje opredelili kot „tveganje za prekinitev finančnih storitev, ki jo (i) povzroči oslabitev celotnega finančnega sistema ali njegovih delov in ki (ii) lahko ima resne negativne posledice za realno gospodarstvo. Vse vrste finančnih posrednikov, trgov in infrastrukture so lahko do določene mere sistemsko pomembne“.

(9d) Čezmejno tveganje v skladu z opredelitvijo teh institucij vključuje vsa tveganja, ki jih povzročajo gospodarska neravnovesja ali finančne motnje v vseh ali v nekaterih delih Unije, ki bi lahko imele velike negativne posledice za transakcije med nosilci gospodarskih dejavnosti dveh ali več držav članic, za delovanje notranjega trga ali za javne finance v Uniji ali kateri koli njeni državi članici.

(10) Sodišče Evropske unije je v sodbi z dne 2. maja 2006 v zadevi C-217/04 (Združeno kraljestvo proti Evropskemu parlamentu in Svetu) razsodilo , da : „iz ničesar v besedilu člena 95 ES [zdaj člen 114 PDEU] se ne da sklepati, da bi morali biti ukrepi, ki jih je sprejel zakonodajalec Skupnosti, naslovljeni samo na države članice. Lahko se namreč izkaže, da je, po presoji tega zakonodajalca, nujno ustanoviti organ Skupnosti, katerega naloga je prispevati k uresničitvi postopka usklajevanja v položajih, v katerih se kot primerno kaže sprejetje neobvezujočih spremljevalnih in okvirnih ukrepov zaradi olajševanja enotnega izvajanja in uporabe predpisov, ki temeljijo na tej določbi.“ Cilj in naloge organa, tj. pomagati pristojnim nacionalnim nadzornim organom pri dosledni razlagi in uporabi pravil Unije ter prispevati k finančni stabilnosti, potrebni za finančno integracijo, so tesno povezani s cilji pravnega reda Unije v zvezi z notranjim trgom za finančne storitve. Zato je treba organ ustanoviti na podlagi člena 114 PDEU .

(11) Pravni dokumenti, v katerih so določene naloge pristojnih organov držav članic, vključno z njihovim medsebojnim sodelovanjem in sodelovanjem s Komisijo, so: Direktiva 2006/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti kreditnih institucij (17), Direktiva 2006/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o kapitalski ustreznosti investicijskih podjetij in kreditnih institucij (18) in Direktiva 94/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 1994 o sistemih zajamčenih vlog (19).

(12) Obstoječa zakonodaja Unije , ki ureja področje, zajeto v tej uredbi, vključuje tudi Direktivo 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu (20), Uredbo (ES) št. 1781/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. novembra 2006 o podatkih o plačniku, ki spremljajo prenose denarnih sredstev (21), Direktivo 2009/110/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti ter nadzoru skrbnega in varnega poslovanja institucij za izdajo elektronskega denarja (22) ter ustrezne dele Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/60/ES z dne 26. oktobra 2005 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma (23), Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/65/ES z dne 23. septembra 2002 o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo (24) in Direktive 2007/64/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2007 o plačilnih storitvah na notranjem trgu (25).

(13) Zaželeno je, da organ spodbuja usklajen pristop na področju zajamčenih vlog za zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev in enakovredne obravnave deponentov po vsej Uniji . Ker so sistemi zajamčenih vlog predmet upravnega nadzora v njihovih državah članicah in ne regulativnega nadzora, mora biti organ sposoben uresničevati svoja pooblastila na podlagi te uredbe v zvezi s sistemom zajamčenih vlog in njegovim upravljavcem. Vloga organa se pregleda, ko bo ustanovljen Evropski sklad za zajamčene vloge.

(14) Treba je uvesti učinkovit instrument za določitev usklajenih regulativnih tehničnih standardov na področju finančnih storitev, da se zagotovijo, tudi prek enotnega pravilnika, enaki konkurenčni pogoji ter ustrezna zaščita deponentov, vlagateljev in potrošnikov po vsej Uniji . Ker je organ telo z visoko specializiranimi strokovnjaki, je učinkovito in ustrezno, da se mu na področjih, določenih v pravu Unije , zaupa priprava osnutkov regulativnih tehničnih standardov, ki ne vključuje političnih odločitev. Komisija bi morala potrditi te regulativne in izvedbene tehnične standarde v skladu s členom 290 PDEU, da se jim zagotovi zavezujoč pravni učinek.

(15) Osnutke regulativnih tehničnih standardov bi morali spreminjati le v zelo omejenem obsegu in v izjemnih okoliščinah ter pod pogojem, da je organ v tesnem stiku s finančnimi trgi in je seznanjen z njihovim vsakodnevnim delom. Spremeniti bi jih bilo treba, če na primer ne bi bili združljivi s pravom Unije, ne bi upoštevali načela sorazmernosti ali bi pomenili kršitev temeljnih načel notranjega trga za finančne storitve, kot so odraženi v pravnem redu Unije za področje finančnih storitev. Komisija brez predhodne uskladitve z organom ne bi smela spremeniti vsebine tehničnih standardov, ki jih je pripravil. Za zagotovitev nemotenega in hitrega postopka za sprejetje teh standardov je treba Komisiji določiti časovni rok za odločitev o njihovi potrditvi.

(15a) Komisiji je treba tudi dodeliti pristojnosti za izvajanje pravno zavezujočih aktov Unije, kot določa člen 291 PDEU. Regulativni in izvedbeni tehnični standardi morajo upoštevati načelo sorazmernosti, tj. zahteve, določene v teh standardih, bi morale biti sorazmerne z naravo, obsegom in zapletenostjo tveganj, povezanih s poslovanjem zadevne finančne institucije.

(16) Organ bi moral imeti na področjih, ki niso zajeta v regulativnih tehničnih standardih, pooblastila za izdajanje nezavezujočih smernic in priporočil o uporabi zakonodaje Unije . Za zagotovitev preglednosti in okrepitev upoštevanja teh smernic in priporočil s strani nacionalnih nadzornih organov je treba za nacionalne organe določiti obveznost, da v primeru neupoštevanja teh smernic in priporočil objavijo svoje razloge za tako ravnanje , da se zagotovi popolna preglednost za udeležence na trgu .

(17) Zagotavljanje pravilne in celovite uporabe zakonodaje Unije je osnovni pogoj za integriteto, preglednost, učinkovitost in pravilno delovanje finančnih trgov, stabilnost finančnega sistema in nevtralne konkurenčne pogoje za finančne institucije v Uniji . Zato je treba vzpostaviti mehanizem, s katerim organ obravnava primere neuporabe ali nepravilne uporabe , ki pomeni kršitev zakonodaje Unije . Ta mehanizem je treba uporabljati na področjih, kjer so z zakonodajo Unije opredeljene jasne in brezpogojne obveznosti.

(18) Da se omogoči ustrezen odziv na primere nepravilne ali nezadostne uporabe zakonodaje Unije , je treba uporabiti tristopenjski mehanizem. Na prvi stopnji je treba organu dodeliti pooblastila za preiskavo domnevno nepravilne ali nezadostne uporabe obveznosti iz prava Unije pri nadzorni praksi nacionalnih organov, pri čemer na koncu izda priporočilo. Kadar pristojni nacionalni organ ne upošteva priporočila, bi morala biti Komisija pooblaščena, da izda uradno mnenje, v katerem upošteva priporočilo organa in od pristojnega organa zahteva, da sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti s pravom Unije.

(19) Kadar nacionalni organ ne ravna v skladu s priporočilom v roku, ki ga je določil organ , slednji na zadevni nacionalni nadzorni organ nemudoma naslovi odločbo za zagotovitev spoštovanja prava Unije , s čimer se ustvarijo neposredni pravni učinki, na katere se je mogoče sklicevati pred nacionalnimi sodišči in organi ter jih uveljaviti na podlagi člena 258 PDEU .

(20) Organu je treba za obvladovanje izjemnih primerov, ko zadevni pristojni organ dolgo časa ne ukrepa, dodeliti pooblastila, da v skrajnem primeru sprejme odločbe, naslovljene na posamezne finančne institucije. To pooblastilo je treba omejiti na izjemne okoliščine, v katerih pristojni organ ne ravna v skladu z uradnim mnenjem , ki je naslovljeno nanj, in v katerih se pravo Unije zaradi obstoječih ali prihodnjih uredb EU neposredno uporablja za finančne institucije. V zvezi s tem Evropski parlament in Svet z zanimanjem pričakujeta izvajanje programa Komisije za leto 2010, zlasti kar zadeva predlog reforme direktive o kapitalskih zahtevah.

(21) Resne grožnje za pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost finančnega sistema v Evropski uniji zahtevajo hiter in usklajen odziv na ravni Unije . Zato mora imeti organ možnost, da od nacionalnih nadzornih organov zahteva sprejetje posebnih ukrepov za izboljšanje stanja v izrednih razmerah. Ob upoštevanju občutljivosti tega vprašanja bi bilo treba za razglasitev izrednih razmer pooblastiti Komisijo, da lahko to stori na lastno pobudo ali na zahtevo Evropskega parlamenta, Sveta, ESRB ali organa. Če bi Evropski parlament, Svet, ESRB ali evropski nadzorni organ ocenil, da obstaja verjetnost za nastanek izrednih razmer, bi moral vzpostaviti stik s Komisijo. V tem procesu je ustrezna skrb za zaupnost izjemno pomembna. Če Komisija ugotovi obstoj izrednih razmer, o tem ustrezno obvesti Evropski parlament in Svet.

(22) Za zagotovitev smotrnega in učinkovitega nadzora ter uravnoteženega upoštevanja položaja pristojnih organov v različnih državah članicah mora imeti organ pristojnost za reševanje sporov med temi pristojnimi organi, tudi v kolegijih nadzornih organov, pri čemer imajo njegove odločitve zavezujoč učinek. Omogočiti je treba spravni postopek, med katerim lahko pristojni organi dosežejo sporazum. Če ne pride do sporazuma, bi moral organ od zadevnih pristojnih organov zahtevati, da izvedejo določene ukrepe ali da ne ukrepajo, da bi razrešili zadevo in zagotovili spoštovanje zakonodaje EU z zavezujočimi učinki za zadevne pristojne organe. V primerih, ko ustrezna zakonodaja EU podeljuje diskrecijo pristojnim organom držav članic, odločitve, ki jih sprejme evropski nadzorni organ, ne morejo nadomestiti izvajanja diskrecije, ki je v skladu z zakonodajo Unije. V primeru neukrepanja zadevnih nacionalnih nadzornih organov je treba organu dodeliti pooblastila, da v skrajnem primeru sprejme odločbe, neposredno naslovljene na finančne institucije, na področjih prava Skupnosti, ki se neposredno uporablja zanje.

(22a) Kriza je pokazala, da je samo sodelovanje med nacionalnimi organi, katerih pravna pristojnost seže le do nacionalnih meja, popolnoma neustrezno za nadziranje finančnih institucij, ki delujejo čezmejno.

(22b) Poleg tega „sedanje ureditve, ki so kombinacija omogočanja odpiranja podružnic, nadzora matične države in zgolj nacionalnega zavarovanja depozitov, niso trdna osnova za prihodnjo regulacijo in nadzor nad evropskimi čezmejnimi bankami, ki poslujejo s prebivalstvom“ (Turnerjevo poročilo).

(22c) Kot je zapisano tudi v Turnerjevem poročilu: „Smotrnejša ureditev zahteva ali povečane nacionalne pristojnosti, zaradi česar bi bil enotni trg manj odprt, ali večjo stopnjo integracije.“„Nacionalna“ rešitev pomeni, da bi lahko država od tujih institucij zahtevala, da delujejo samo prek hčerinskih podjetij, ne pa prek podružnic, ter nadzorovala kapital in likvidnost bank, ki v državi delujejo, kar bi povzročilo več protekcionizma. „Evropska“ rešitev poziva k okrepitvi organa v okviru kolegija nadzornikov in k povečanju nadzora nad finančnimi institucijami, ki predstavljajo sistemsko tveganje.

(23) Kolegiji nadzornih organov imajo pomembno vlogo pri učinkovitem, uspešnem in doslednem nadzoru nad finančnimi institucijami, ki delujejo čezmejno. Organ mora imeti vodilno vlogo in polnopravno pravico do udeležbe v kolegijih nadzornih organov, da se racionalizira delovanje kolegijev in proces izmenjave informacij znotraj njih ter okrepi približevanje in usklajenost kolegijev pri uporabi prava Unije . Kot je navedeno tudi v de Larosièrovem poročilu, se je treba „izogniti ovirani konkurenci in regulativni arbitraži zaradi različnih nadzornih praks, saj lahko ogrozita finančno stabilnost – med drugim s spodbuditvijo prenosa finančnih dejavnosti v države, kje je nadzor bolj ohlapen. Nadzorni sistem mora biti razumljen kot pravičen in uravnotežen“.

(23a) Organ in nacionalni nadzorniki bi morali okrepiti nadzor nad finančnimi institucijami, ki ustrezajo merilom za sistemsko tveganje, ker bi njihov propad lahko ogrozil stabilnost finančnega sistema Unije in povzročil škodo realnemu gospodarstvu.

(23b) Treba je opredeliti sistemsko tveganje in pri tem upoštevati mednarodne standarde, zlasti tiste, ki jih je sprejel Odbor za finančno stabilnost, Mednarodni denarni sklad, Mednarodno združenje zavarovalnih nadzornikov in skupina G-20. Medsebojna povezanost, zamenljivost in pravočasnost so najpogosteje uporabljena merila za opredelitev sistemskega tveganja.

(23c) Treba je vzpostaviti okvir za obravnavanje institucij v težavah, kar bo omogočilo, da se stabilizirajo ali ukinejo, ker „je bilo jasno dokazano, da so vložki med bančno krizo visoki za vlado in za celotno družbo, ker takšne razmere lahko potencialno ogrozijo finančno stabilnost in stvarno gospodarstvo“ (de Larosièrovo poročilo). Komisija bi morala pripraviti ustrezne predloge za vzpostavitev novega okvira za obvladovanje finančne krize. Ključni elementi kriznega upravljanja so skupna pravila in instrumenti za reševanje finančnega položaja (izvajanje in financiranje reševanja velikih, čezmejnih in/ali povezanih institucij v krizi).

(23d) Treba je ustanoviti Evropski sklad za zajamčene vloge, da se zagotovi soodgovornost čezmejnih finančnih institucij, zaščitijo interesi deponentov v Uniji ter zmanjšajo stroški za davkoplačevalce v primeru sistemske finančne krize. Sklad na ravni EU se zdi najučinkovitejši način za zaščito interesov deponentov in najboljša obramba proti izkrivljanju konkurence. Ne glede na to je jasno, da so pristopi EU nujno bolj zapleteni in so nekatere države članice že začele pripravljati ali celo izvajati takšne sheme. Zato bi moral organ zagotoviti, da bodo usklajene vsaj najpomembnejše značilnosti nacionalnih shem. Prav tako bi moral biti sposoben zagotoviti, da se bo od finančnih institucij zahtevalo plačilo samo v eno shemo.

(23e) Evropski sklad za bančno stabilnost bi moral financirati ustrezno likvidacijo ali sanacijo finančnih institucij v težavah, če bi te lahko ogrozile finančno stabilnost notranjega finančnega trga Unije. Sklad bi bilo treba financirati z ustreznimi prispevki iz finančnega sektorja. Prispevki v sklad bi morali nadomestiti prispevke v nacionalne sklade podobne narave.

(24) Prenos nalog in odgovornosti je lahko uporaben instrument za delovanje mreže nadzornih organov, da se zmanjša podvajanje nadzornih nalog, okrepi sodelovanje ter s tem racionalizira nadzorni postopek in zmanjša obremenitev finančnih institucij , zlasti finančnih institucij, ki nimajo evropske razsežnosti . Zato mora Uredba zagotoviti jasno pravno podlago za tak prenos. Prenos nalog pomeni, da naloge namesto odgovornega organa izvaja drug nadzorni organ, medtem ko je za nadzorne odločbe/sklepe še vedno odgovoren organ, ki je naloge prenesel. S prenosom odgovornosti bi moral imeti nacionalni nadzorni organ, na katerega se prenesejo naloge, možnost sam odločati o posameznem vprašanju v zvezi z nadzorom namesto organa ali drugega nacionalnega nadzornega organa. Prenose mora urejati načelo, da se pristojnost za nadzor dodeli nadzornemu organu, ki je ustrezen za sprejemanje ukrepov na tem področju. Prerazporeditev odgovornosti bi bila ustrezna na primer zaradi ekonomije obsega, usklajenosti pri skupinskem nadzoru in optimalne uporabe tehničnega strokovnega znanja v nacionalnih nadzornih organih. Z ustrezno zakonodajo Unije se lahko nadalje opredelijo načela za prerazporeditev odgovornosti na podlagi sporazuma. Organ mora na vse ustrezne načine omogočiti in nadzorovati sporazume o prenosu pooblastil med nacionalnimi nadzornimi organi. Vnaprej ga je treba obvestiti o nameravanih sporazumih o prenosu pooblastil, da lahko po potrebi poda mnenje. Objavo takih sporazumov je treba centralizirati za zagotovitev pravočasnih, preglednih in enostavno dostopnih informacij o sporazumih za vse zadevne strani. Poleg tega mora tudi zbirati in razširjati primere dobrih praks na področju prenosa nalog in sporazumov o prenosu.

(25) Organ mora dejavno spodbujati nadzorno konvergenco po vsej Evropski uniji s ciljem vzpostavitve skupne kulture na področju nadzora.

(26) Medsebojni strokovni pregledi so smotrno in učinkovito orodje za spodbujanje skladnosti v mreži finančnih nadzornih organov. Zato mora organ oblikovati metodološki okvir za take preglede in jih redno izvajati. Pregledi ne smejo biti osredotočeni le na približevanje nadzornih praks, ampak tudi na sposobnost nadzornih organov, da pri nadzoru dosežejo visoko kakovost rezultatov, in neodvisnost pristojnih organov. Rezultati teh medsebojnih strokovnih pregledov se morajo objaviti, opredeliti in objaviti pa se morajo tudi najboljše prakse.

(27) Organ mora dejavno spodbujati usklajen odziv Unije v zvezi z nadzorom, zlasti da zagotovi pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost finančnega sistema v Evropski uniji . Zato mu je poleg pooblastil za ukrepanje v izrednih razmerah treba dodeliti tudi splošno funkcijo usklajevanja znotraj evropskega sistema finančnih nadzornih organov. Ukrepi organa morajo biti osredotočeni zlasti na neprekinjen pretok vseh ustreznih informacij med pristojnimi organi.

(28) Za zaščito finančne stabilnosti je treba zgodaj opredeliti čezmejne in medsektorske trende, morebitna tveganja in ranljivosti, ki izhajajo iz mikrobonitetne ravni. Organ mora v okviru svoje pristojnosti spremljati in oceniti takšen razvoj ter redno ali po potrebi priložnostno obveščati Evropski parlament, Svet, Komisijo, druge evropske nadzorne organe in Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) , kadar je to potrebno. Organ mora tudi začenjati in usklajevati tudi teste izjemnih situacij po vsej Uniji , s katerimi se oceni prilagodljivost finančnih ustanov na neugodne razmere na trgu, in zagotoviti, da se na nacionalni ravni za take teste uporablja čim bolj usklajena metodologija. Da bi organ ustrezno opravljal svoje funkcije, bi moral izvajati ekonomske analize trgov in učinka morebitnega dogajanja na trgu.

(29) Zaradi globalizacije finančnih storitev in vse večjega pomena mednarodnih standardov mora organ zastopati Evropsko unijo v dialogu in sodelovanju z nadzornimi organi v tretjih državah .

(30) Organ mora v okviru svoje pristojnosti delovati kot neodvisno svetovalno telo Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije. Imeti mora možnost, da predloži svoje mnenje o ocenjevanju varnega in skrbnega poslovanja pri združitvah in pripojitvah na podlagi Direktive 2006/48/ES ▐.

(31) Organ mora imeti za učinkovito opravljanje svojih nalog pravico, da zahteva vse potrebne informacije v zvezi z bonitetnim nadzorom . Da se prepreči podvajanje obveznosti poročanja za finančne institucije, morajo te informacije običajno zagotoviti nacionalni nadzorni organi, ki so najbliže finančnim trgom in institucijam in ki upoštevajo že obstoječe statistične podatke . Vendar mora imeti organ pristojnost, da v skrajni sili naslovi ustrezno utemeljeno zahtevo po informacijah neposredno na finančno institucijo , če nacionalni pristojni organ takih informacij ne zagotovi ali jih ne more zagotoviti pravočasno. Določiti je treba obveznost organov držav članic, da organu pomagajo pri uveljavljanju takih neposrednih zahtev. V tem okviru je delo v zvezi s skupnimi oblikami poročanja bistvenega pomena.

(31a) Ukrepi za zbiranje informacij ne bi smeli posegati v pravni okvir evropskega statističnega sistema (ESS) in Evropskega sistema centralnih bank (ESCB) na področju statističnih podatkov. Zato ta uredba ne bi smela posegati v Uredbo (ES) št. 223/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2009 o evropski statistiki (26) in Uredbo Sveta (ES) št. 2533/98 z dne 23. novembra 1998 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (27).

(32) Tesno sodelovanje med organom in Evropskim odborom za sistemska tveganja je bistveno za popolnoma učinkovito delovanje Evropskega odbora za sistemska tveganja ter spremljanje nadaljnjega ukrepanja na podlagi njegovih opozoril in priporočil. Organ in Evropski odbor za sistemska tveganja si morata vzajemno posredovati vse pomembne informacije. Podatke, povezane s posameznimi podjetji, je treba zagotoviti le na podlagi obrazložene zahteve. Organ mora po prejemu opozoril ali priporočil, ki jih Evropski odbor za sistemska tveganja naslovi na organ ali nacionalni nadzorni organ, po potrebi zagotoviti nadaljnje spremljanje.

(33) Organ se mora z zainteresiranimi stranmi ▐ posvetovati o regulativnih standardih, smernicah in priporočilih ter jim zagotoviti primerne možnosti, da predložijo pripombe k predlaganim ukrepom. Pred sprejetjem osnutka regulativnih standardov, smernic ali priporočil mora organ izvesti oceno učinka. Zaradi učinkovitosti je treba v ta namen ustanoviti interesno skupino za bančništvo, v kateri so sorazmerno zastopani kreditne institucije in investicijske družbe v Uniji ( ki zastopajo različne modele in velikosti finančnih institucij in podjetij, vključno, kot je ustrezno, institucionalni vlagatelji in druge finančne institucije, ki same uporabljajo finančne storitve), mala in srednja podjetja, sindikati, akademiki ter potrošniki in zasebni uporabniki bančnih storitev ▐. Interesna skupina za bančništvo mora dejavno delovati kot povezovalni člen z drugimi skupinami uporabnikov na področju finančnih storitev, ki jih določi Komisija ali so določene z zakonodajo Unije .

(33a) V razpravi o prihodnjih finančnih storitvah in postopku odločanja o njih so neprofitne organizacije v primerjavi s predstavniki industrije, ki imajo veliko sredstev in stikov, odrinjene na rob. To prikrajšanost je treba izravnati tako, da se zagotovi zadostno financiranje predstavnikov neprofitnih organizacij v interesni skupini za bančništvo.

(34) Države članice imajo ključno odgovornost za zagotavljanje usklajenega kriznega upravljanja in za ohranjanje finančne stabilnosti v kriznih razmerah , zlasti v zvezi s stabilizacijo in reševanjem posameznih šibkih finančnih institucij. Njihovi ukrepi so tesno usklajeni v okviru in v skladu z načeli ekonomske in monetarne unije. Ukrepi, ki jih organ sprejme v izrednih razmerah ali primerih reševanja sporov, ki vplivajo na stabilnost finančne institucije, ne smejo vplivati na fiskalne pristojnosti držav članic. Vzpostaviti je treba mehanizem, s katerim se lahko države članice sklicujejo na ta zaščitni ukrep in na zadnji stopnji zadevo predajo Svetu, ki sprejme odločitev. Ustrezno je, da se zaradi posebnih pristojnosti držav članic v zvezi s tem Svetu dodeli vloga na tem področju.

(34a) Komisija bi morala na podlagi zbranih izkušenj na ravni Unije v roku treh let po začetku veljavnosti uredbe o vzpostavitvi tega mehanizma določiti jasne in utemeljene smernice o tem, kdaj lahko države članice uporabijo zaščitni ukrep. Uporaba zaščitnega ukrepa s strani držav članic se oceni glede na te smernice.

(34b) Ne glede na posebne odgovornosti držav članic v kriznih razmerah mora biti, če se država članica odloči za zaščitni ukrep, o tem obenem z organom, Svetom in Komisijo obveščen tudi Evropski parlament. Poleg tega mora država članica pojasniti razloge za uvedbo ukrepa. Organ bi moral v sodelovanju s Komisijo določiti naslednje korake, ki bodo sprejeti.

(35) Organ morajo pri postopkih odločanja zavezovati pravila in splošna načela Skupnosti o ustreznem postopanju in preglednosti. V celoti je treba upoštevati pravico subjektov, na katere so naslovljeni sklepi/odločbe organa, da podajo izjavo. Dokumenti organa so sestavni del zakonodaje Unije .

(36) Odbor nadzornikov, ki ga sestavljajo vodje ustreznih pristojnih organov iz vsake države članice in ga vodi predsednik organa, je glavno telo odločanja v organu. Predstavniki Komisije, Evropskega odbora za sistemska tveganja, Evropske centralne banke , Evropskega nadzornega organa (zavarovanja in poklicne pokojnine) in Evropskega nadzornega organa (vrednostni papirji in trgi) morajo sodelovati kot opazovalci. Člani odbora nadzornikov morajo delovati neodvisno in samo v interesu Unije . Za splošne dokumente, vključno s tistimi v zvezi s sprejetjem regulativnih standardov, smernic in priporočil ter proračunskimi zadevami, bi bilo treba uporabiti pravila o kvalificirani večini, kot so določena v členu 16 PDEU , medtem ko je treba za vse druge sklepe/odločbe uporabiti navadno večino članov. Primere v zvezi z reševanjem sporov med nacionalnimi nadzornimi organi mora preučiti ožji odbor.

(36a) Odbor nadzornikov bi moral svoje odločitve praviloma sprejemati z navadno večino, v skladu z načelom „ena oseba, en glas“. Vendar pa je primerno, da se za akte v zvezi s sprejetjem tehničnih standardov, smernic, in priporočil ter v zvezi s proračunskimi zadevami uporabljajo pravila o kvalificirani večini, kot so določena v Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije ter Protokolu o prehodnih določbah (št. 36) k tema pogodbama. Primere v zvezi z reševanjem sporov med nacionalnimi nadzornimi organi bi moral preučiti ožji, objektivni odbor, sestavljen iz članov, ki niso predstavniki pristojnih organov, udeleženih v sporu, in ki nimajo nikakršnega interesa v sporu ali neposredne povezave z zadevnimi pristojnimi organi. Sestava odbora bi morala biti ustrezno uravnotežena. Odločitev odbora bi moral odobriti odbor nadzornikov z navadno večino in v skladu z načelom, po katerem ima vsak član en glas. Toda ob upoštevanju odločitev, ki jih sprejme konsolidacijski nadzornik, lahko odločitev, ki jo predlaga odbor, zavrnejo člani, ki predstavljajo manjšino, ki lahko prepreči sprejetje, kot je opredeljeno v členu 16(4) Pogodbe o Evropski uniji in členu 3 Protokola (št. 36) o prehodni ureditvi, priloženega Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije.

(37) Upravni odbor, ki ga sestavljajo predsednik organa, predstavniki nacionalnih nadzornih organov in Komisija, mora zagotavljati, da organ opravlja svoje poslanstvo in izvaja naloge, ki so mu bile dodeljene. Upravnemu odboru je treba dodeliti potrebna pooblastila, da lahko med drugim predlaga letni in večletni delovni program, izvaja nekatera proračunska pooblastila, sprejme načrt kadrovske politike organov, sprejme posebne določbe o pravici dostopa do dokumentov in sprejme letno poročilo.

(38) Organ mora zastopati polno zaposleni predsednik, ki ga na podlagi javnega izbirnega postopka , ki ga vodi Komisija, ki tudi pripravi kratek seznam kandidatov, izbere Evropski parlament . Za upravljanje organa je treba pooblastiti izvršnega direktorja, ki mora imeti pravico do sodelovanja na sejah odbora nadzornikov in upravnega odbora, pri čemer nima glasovalne pravice.

(39) Za medsektorsko usklajenost dejavnosti evropskih nadzornih organov se morajo ti organi tesno usklajevati prek evropskih nadzornih organov (skupnega odbora) („skupni odbor“) in po potrebi sprejeti skupna stališča. Skupni odbor ▐ mora usklajevati dejavnosti vseh treh evropskih nadzornih organov v zvezi s finančnimi konglomerati . Po potrebi morajo zadevni evropski nadzorni organ vzporedno sprejemati tudi dokumente, ki spadajo na področje pristojnosti Evropskega nadzornega organa ( zavarovanja in poklicne pokojnine ) ali Evropskega nadzornega organa ( vrednostni papirji in trgi ) . Skupnemu odboru bi morali izmenično predsedovati predsedniki vseh treh evropskih nadzornih organov po načelu 12-mesečne rotacije. Predsednik skupnega odbora bi moral biti podpredsednik Evropskega odbora za sistemska tveganja. Skupni odbor mora imeti stalen sekretariat, ki ga sestavljajo uslužbenci, začasno napoteni iz treh evropskih nadzornih organov, in omogočati izmenjavo neuradnih informacij ter razvoj skupnega kulturnega pristopa v vseh treh evropskih nadzornih organih.

(40) Zagotoviti je treba, da stranke, ki jih zadevajo sklepi/odločbe organa, lahko uporabijo ustrezna pravna sredstva. Za učinkovito zaščito pravic strank in zaradi ekonomičnosti postopka, kadar ima organ pooblastila za odločanje, je treba strankam zagotoviti pravico do pritožbe pri odboru za pritožbe. Zaradi večje učinkovitosti in usklajenosti mora to biti skupno telo vseh treh evropskih nadzornih organov, neodvisno od njihovih upravnih in regulativnih struktur. Proti odločbi odbora za pritožbe se je mogoče pritožiti pri Sodišču prve stopnje in Sodišču Evropske unije.

(41) Organu je treba za zagotovitev popolne samostojnosti in neodvisnosti dodeliti samostojen proračun, pri čemer bodo prihodki izhajali večinoma iz obveznih prispevkov nacionalnih nadzornih organov in splošnega proračuna Evropske unije. Da bo Unija organ financirala, mora veljati sporazum proračunskega organa, kot je določeno v točki 47 medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini in dobrem finančnem poslovodenju (28). ▐ Uporablja se proračunski postopek Unije . Revizijo zaključnih računov mora opravljati Računsko sodišče. Za ves proračun se uporablja postopek razrešnice.

(42) Za organ bi bilo treba uporabljati Uredbo (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) (29). Organ mora pristopiti tudi k Medinstitucionalnemu sporazumu z dne 25. maja 1999 med Evropskim parlamentom, Svetom Evropske unije in Komisijo Evropskih skupnosti o notranjih preiskavah Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) (30).

(43) Za zagotovitev odprtih in preglednih pogojev zaposlovanja ter enakega obravnavanja osebja je treba za osebje organa uporabljati kadrovske predpise za uradnike Evropskih skupnosti in pogoje za zaposlitev drugih uslužbencev Evropskih skupnosti (31).

(44) Bistveno je, da se zaščitijo poslovne skrivnosti in druge zaupne informacije. Za zaupnost informacij, ki se dajejo na razpolago organu in se izmenjujejo znotraj mreže , bi se morala uporabljati stroga in učinkovita pravila o zaupnosti .

(45) Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov urejata Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (32) ter Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (33), ki se v celoti uporabljata za obdelavo osebnih podatkov za namene te uredbe.

(46) Za zagotovitev preglednega delovanja organa bi bilo zanj treba uporabljati Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov (34) Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije.

(47) Državam, ki niso članice Evropske unije, bi bilo treba omogočiti sodelovanje pri delu organa na podlagi ustreznih sporazumov, ki jih mora skleniti Unija .

(48) Ker ciljev te uredbe, tj. izboljšanja delovanja notranjega trga z zagotovitvijo visoke, učinkovite in usklajene stopnje ureditve varnega in skrbnega poslovanja ter nadzora nad njim, zaščite deponentov in vlagateljev, zaščite integritete, učinkovitosti in pravilnega delovanja finančnih trgov, ohranjanja stabilnosti finančnega sistema in krepitve mednarodnega usklajevanja nadzora, države članice ne morejo ustrezno dosegati in se lahko zato zaradi obsega ukrepov bolje dosegajo na ravni Unije , lahko v skladu z načelom subsidiarnosti, kot je določeno v členu 5 Pogodbe o Evropski uniji , ukrepe sprejema Evropska unija . Ta uredba v skladu z načelom sorazmernosti, kot je določeno v navedenem členu, ne presega okvirov, potrebnih za izpolnitev teh ciljev.

(49) Organ prevzame vse sedanje naloge in pooblastila Odbora evropskih bančnih nadzornikov. Organ prevzema vse sedanje naloge in pooblastila Odbora evropskih bančnih nadzornikov, zato je treba Sklep Komisije 2009/78/ES z dne 23. januarja 2009 o ustanovitvi Odbora evropskih bančnih nadzornikov razveljaviti, Sklep št. 716/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o vzpostavitvi programa za podpiranje posebnih dejavnosti na področju finančnih storitev, računovodskega poročanja in revizije (35) pa ustrezno spremeniti.

(50) Primerno je določiti časovni rok za izvajanje te uredbe in s tem zagotoviti, da bo organ ustrezno pripravljen na začetek dejavnosti in da se bo lahko nemoteno izvedel prenos nalog Odbora evropskih bančnih nadzornikov –

SPREJELA TO UREDBO:

POGLAVJE I

USTANOVITEV IN PRAVNI STATUS

Člen 1

Ustanovitev in obseg delovanja

1. S to uredbo se ustanavlja Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ, v nadaljnjem besedilu: organ).

2. Organ deluje v okviru pooblastil, podeljenih s to uredbo, ter področja uporabe Direktive 2006/48/ES, Direktive 2006/49/ES, Direktive 2002/87/ES, Uredbe (ES) št. 1781/2006, Direktive 94/19/ES in kadar se ti akti uporabljajo za kreditne in finančne institucije ter pristojne organe, ki jih nadzorujejo, v okviru ustreznih delov Direktive 2005/60/ES, Direktive 2002/65/ES, Direktive 2007/64/ES in Direktive 2009/110/ES , vključno z vsemi direktivami, uredbami in sklepi, ki temeljijo na teh aktih, ter v okviru vsakega drugega zakonodajnega akta Unije , ki na organ prenaša naloge.

2a. Organ bo deloval tudi na področju dejavnosti kreditnih institucij, finančnih konglomeratov, investicijskih družb, plačilnih institucij in institucij elektronskega denarja, tudi na področju upravljanja podjetij, revizij in računovodskega poročanja, pod pogojem, da je tovrstno ukrepanje organa nujno za zagotovitev učinkovite in dosledne uporabe zakonodaje iz odstavka 2.

3. Določbe te uredbe ne posegajo v pooblastila Komisije, da zlasti na podlagi člena 258 PDEU zagotavlja skladnost s pravom Unije .

4. Cilj organa je varovati javne interese s prispevanjem h kratko-, srednje- in dolgoročni stabilnosti in učinkovitosti finančnega sistema v korist gospodarstva Unije, njenih državljanov in podjetij . Organ prispeva k:

(i) boljšemu delovanju notranjega trga, kar zajema zlasti smotrno , učinkovito in usklajeno stopnjo ureditve in nadzora, ▐

(iii) zagotovitvi integritete, preglednosti, učinkovitosti in pravilnega delovanja finančnih trgov, ▐

(v) krepitvi mednarodnega usklajevanja pri nadzoru,

(va) preprečevanju regulativne arbitraže in spodbujanju enakih konkurenčnih pogojev,

(vb) zagotavljanju, da bodo najemanje kreditov in druga tveganja ustrezno regulirana in nadzorovana, ter

(vc) okrepljenemu varstvu potrošnikov.

V ta namen organ prispeva k zagotavljanju dosledne, smotrne in učinkovite uporabe zakonodajnih aktov Unije iz člena 2 , spodbuja nadzorno konvergenco ter izdaja mnenja za Evropski parlament, Svet in Komisijo , ter opravlja ekonomske analize trgov, da spodbudi uresničevanje ciljev organa .

Organ mora pri izvajanju nalog, ki so mu bile podeljene s to uredbo, posebno pozornost nameniti sistemskim tveganjem zaradi finančnih institucij, katerih propad ali slabo delovanje bi lahko negativno vplivalo na finančni sistem ali realno gospodarstvo.

Pri opravljanju svojih nalog organ deluje neodvisno in objektivno ter izključno v interesu Unije.

Člen 1a

Evropski sistem finančnega nadzora

1. Organ je del evropskega sistema finančnega nadzora (ESFS). Glavni cilj tega sistema je zagotoviti ustrezno izvajanje pravil, ki veljajo v finančnem sektorju, ohraniti finančno stabilnost in s tem zagotoviti zaupanje v finančni sistem kot celoto, ter uporabnikom finančnih storitev omogočiti zadostno varstvo.

2. Sistem ESFS sestavljajo:

(a) Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) za namene naloge iz Uredbe (EU) št. …/2010 (ESRB) in te uredbe,

(b) organ,

(c) Evropski nadzorni organ (vrednostni papirji in trgi), ustanovljen z Uredbo (EU) št. …/2010 (ESMA),

(d) Evropski nadzorni organ (zavarovanja in poklicne pokojnine), ustanovljen z Uredbo (EU) št. …/2010 (EIOPA),

(e) Evropski nadzorni organ (skupni odbor) za namene izvajanja nalog iz členov 40 do 43 (skupni odbor),

(f) organi držav članic iz člena 2(2) Uredbe (EU) št. …/2010 (ESMA), Uredbe (EU) št. …/2010 (EIOPA) in te uredbe,

(g) Komisija za namene izvajanja nalog iz členov 7 in 9.

3. Organ prek skupnega odbora redno in tesno sodeluje z Evropskim odborom za sistemska tveganja, pa tudi Evropskim nadzornim organom (zavarovanja in poklicne pokojnine) ter Evropskim nadzornim organom (vrednostni papirji in trgi), zagotavlja medsektorsko usklajenost dela ter oblikuje skupna stališča glede nadzora nad finančnimi konglomerati in glede drugih medsektorskih vprašanj.

4. Na podlagi načela lojalnega sodelovanja skladu s členom 4(3) Pogodbe o Evropski uniji člani ESFS sodelujejo z zaupanjem in s popolnim vzajemnim spoštovanjem, zlasti pri zagotavljanju pretoka ustreznih in zanesljivih informacij med njimi.

5. Nadzorni organi, ki so vključeni v sistem Evropskega sistema finančnih nadzornikov, morajo nadzorovati finančne institucije, ki delujejo v Evropski uniji, v skladu z zakonodajnimi akti iz člena 1(2).

Člen 1b

Odgovornost v razmerju do Evropskega parlamenta

Organi iz člena 1a(2) so odgovorni Evropskemu parlamentu.

Člen 2

Opredelitve

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve:

(1) „finančne institucije“ so „kreditne institucije“, kot so opredeljene v členu 4(1) Direktive 2006/48/ES, „investicijska podjetja“, kot so opredeljena v členu 3(1)(b) Direktive 2006/49/ES in „finančni konglomerati“, kot so opredeljeni v členu 2(14) Direktive 2002/87/ES , s tem, da po Direktivi 2005/60/ES „finančne institucije“ pomeni kreditne in finančne institucije, kot so opredeljene v njenem členu 3(1) in (2) ;

(2) „pristojni organi“ pomeni: (i) pristojne organe, kakor so opredeljeni v direktivah 2006/48/ES, 2006/49/ES in 2007/64/ES, ter Direktivi 2009/110/ES; (ii) v primeru direktiv 2002/65/ES in 2005/60/ES „pristojni organi“ pomeni organe, ki zagotavljajo, da kreditne in finančne institucije izpolnjujejo zahteve iz teh direktiv; (iii) v primeru sistemov zajamčenih vlog „pristojni organi“ pomeni organe, ki upravljajo sisteme zajamčenih vlog v skladu z Direktivo 94/19/ES , oziroma javni organ, ki nadzoruje sistem zajamčenih vlog, če ga upravlja zasebna družba v skladu z Direktivo 94/19/ES .

Člen 3

Pravni status

1. Organ je organ Unije s statusom pravne osebe.

2. Organ ima v vsaki državi članici najširšo pravno sposobnost, ki jo pravnim osebam priznava nacionalna zakonodaja. Zlasti lahko pridobiva premičnine in nepremičnine ali z njimi razpolaga ter je stranka v sodnih postopkih.

3. Organ zastopa njegov predsednik.

Člen 4

Sestava

Organ sestavljajo:

(1) odbor nadzornikov, ki izvaja naloge iz člena 28;

(2) upravni odbor, ki izvaja naloge iz člena 32;

(3) predsednik, ki izvaja naloge iz člena 33;

(4) izvršni direktor, ki izvaja naloge iz člena 38;

(5) odbor za pritožbe iz člena 44, ki izvaja naloge iz člena 46.

Člen 5

Glavni urad in sedež

Glavni urad organa je v Frankfurtu.

V najpomembnejših finančnih središčih Evropske unije lahko odpre predstavništva.

POGLAVJE II

NALOGE IN POOBLASTILA ORGANA

Člen 6

Naloge in pooblastila organa

1. Organ ima naslednje naloge:

(a) prispeva k doseganju visoke kakovosti skupnih regulativnih in nadzornih standardov in praks, zlasti s pripravo mnenj za institucije Unije ter oblikovanjem smernic, priporočil in osnutkov regulativnih ter izvedbenih tehničnih standardov, ki temeljijo na zakonodajnih aktih iz člena 1(2);

(b) prispeva k dosledni uporabi zakonodajnih aktov Unije , zlasti s prizadevanjem za skupno kulturo na področju nadzora, zagotavljanjem usklajene, smotrne in učinkovite uporabe zakonodajnih aktov iz člena 1(2), preprečevanjem regulativne arbitraže, posredovanjem in reševanjem sporov med pristojnimi organi, zagotavljanjem učinkovitega in skladnega nadzora nad finančnimi institucijami ter skladnega delovanja kolegijev nadzornih organov in sprejemanjem ukrepov , med drugim tudi v izrednih razmerah;

(c) spodbuja in omogoča prenose nalog in pristojnosti med pristojnimi organi;

(d) tesno sodeluje z Evropskim odborom za sistemska tveganja, zlasti s posredovanjem potrebnih informacij temu odboru za opravljanje njegovih nalog ter z zagotavljanjem ustreznega upoštevanja njegovih opozoril in priporočil;

(e) pripravlja in izvaja analize medsebojnih strokovnih pregledov pristojnih organov , vključno s svetovanjem, za okrepitev usklajenosti rezultatov nadzora;

(f) v okviru svoje pristojnosti spremlja in ocenjuje razvoj dogodkov na trgu;

(fa) opravlja ekonomske analize trgov za obveščenost pri opravljanju nalog organa;

(fb) spodbuja varstvo deponentov in vlagateljev;

(fc) prispeva k obvladovanju kriz čezmejnih institucij, ki bi lahko povzročile sistemsko tveganje iz člena 12b, vodi in za tovrstne institucije izvaja vse zgodnje posredovanje, postopke za reševanje ali postopke v primeru nesolventnosti prek svoje enote za reševanje bank, kakor je določeno v členu 12c;

(g) izpolnjuje vse druge posebne naloge iz te uredbe ali zakonodajnih aktov iz člena 1(2);

(ga) nadzoruje tiste finančne institucije, nad katerimi pristojni organi ne izvajajo nadzora;

(gb) na svojem spletnem mestu v okviru svojih pristojnosti objavlja in redno posodablja informacije v zvezi s področjem svojega delovanja, zlasti o registriranih finančnih institucijah, da se javnosti zagotovijo lahko dostopne informacije;

(gc) od Odbora evropskih bančnih nadzornikov po potrebi prevzame vse obstoječe in že začete naloge.

2. Organ ima za izpolnjevanje nalog iz odstavka 1 pooblastila, določena v tej uredbi, zlasti pa za:

(a) pripravo osnutkov regulativnih tehničnih standardov v posebnih primerih iz člena 7;

(aa) pripravo osnutkov izvedbenih tehničnih standardov v posebnih primerih iz člena 7e;

(b) izdajanje smernic in priporočil, kot je določeno v členu 8;

(c) izdajanje priporočil v posebnih primerih iz člena 9(3);

(d) sprejemanje individualnih odločb, naslovljenih na pristojne organe, v posebnih primerih iz členov 10 in 11;

(e) sprejemanje individualnih odločb, naslovljenih na finančne institucije, v posebnih primerih iz člena 9(6), člena 10(3) in člena 11(4);

(f) izdajanje mnenj za Evropski parlament, Svet ali Komisijo, kot je določeno v členu 19;

(fa) zbiranje potrebnih informacij o finančnih institucijah, kot je določeno v členu 20;

(fb) razvoj skupnih metodologij za ocenjevanje vpliva lastnosti produktov in njihovih postopkov razširjanja na finančno stanje institucij in varstvo uporabnikov;

(fc) zagotavljanje podatkovne zbirke registriranih finančnih institucij na področju svojih pristojnosti, pa tudi na centralni ravni, če je tako določeno v zakonodajnih aktih iz člena 1(2);

(fd) oblikovanje regulativnega tehničnega standarda, ki bo določal najmanjši obseg informacij o transakcijah in finančnih institucijah, ki jih bo treba zagotoviti organu, o tem, kako se bo zbiranje informacij usklajevalo in kako bodo obstoječe nacionalne podatkovne zbirke povezane, da bi organu vedno zagotovili dostop do ustreznih in potrebnih informacij v zvezi s transakcijami in trgom.

3. Organ izvaja vsa izključna pooblastila za nadzor nad subjekti, ki poslujejo po vsej Uniji , ali gospodarskimi dejavnosti, ki se izvajajo po vsej Uniji , ki so mu bila dodeljena z zakonodajnimi akti iz člena 1(2).

4. Za izvajanje svojih izključnih nadzornih pooblastil iz odstavka 3 ima organ ustrezna pooblastila za preiskovanje in izvrševanje, kot je določeno v ustrezni zakonodaji, ter možnost zaračunavanja pristojbin. Organ tesno sodeluje s pristojnimi organi in se pri izvajanju svojih nalog opira na njihovo strokovno znanje, zmogljivosti in pooblastila.

Člen 6a

Naloge, povezane z varstvom potrošnikov in finančnimi dejavnostmi

1. Organ za večje varstvo depozitorjev in vlagateljev na trgu za potrošniške finančne proizvode in storitve prevzame vodilno vlogo pri spodbujanju preglednosti, enostavnosti in pravičnosti na vsem enotnem trgu, med drugim:

(i) z zbiranjem, analiziranjem in poročanjem o potrošniških trendih,

(ii) s pregledovanjem in usklajevanjem pobud za finančno opismenjevanje in izobraževanje,

(iii) z razvojem standardov usposabljanja v teh panogi,

(iv) s prispevanjem k razvoju skupnih pravil o razkritju, ter

(v) predvsem z ocenjevanjem dostopnosti, razpoložljivosti in stroškov kreditov za gospodinjstva in podjetja, zlasti mala in srednje velika podjetja.

2. Organ nadzoruje nove in obstoječe finančne dejavnosti ter lahko sprejme smernice in priporočila za spodbujanje varnosti in trdnosti trgov ter za približevanje regulativnih praks.

3. Organ lahko izda opozorilo, če katera finančna dejavnost resno ogrozi cilje iz člena 1(4).

4. Organ kot svoj sestavni del ustanovi odbor za finančne inovacije, ki skliče vse zadevne pristojne nacionalne nadzorne organe, da bi se dogovorili o usklajenem pristopu za regulativno in nadzorno obravnavanje novih ali inovativnih finančnih dejavnosti ter da bi svetovali Evropskemu parlamentu, Svetu in Komisiji.

5. Organ lahko začasno prepove ali omeji nekatere vrste finančnih dejavnosti, ki ogrožajo pravilno delovanje in celovitost finančnih trgov ali stabilnost celote ali dela finančnega sistema Unije, v primerih, opredeljenih v pogojih, ki jih določajo zakonodajni akti iz člena 1(2), ali če to zahtevajo izredne razmere v skladu s pogoji iz člena 10.

Organ to odločitev v rednih časovnih presledkih pregleda.

Organ lahko tudi oceni, ali je treba prepovedati ali omejiti nekatere vrste finančnih proizvodov, in po potrebi o tem obvesti Komisijo, da omogoči sprejetje prepovedi ali omejitve.

Člen 7

Regulativni tehnični standardi

1. Evropski parlament in Svet lahko na Komisijo preneseta pooblastila za sprejemanje regulativnih tehničnih standardov po členu 290 PDEU, da se zagotovi usklajenost na področjih, ki so natančno določena v zakonodajnih aktih iz člena 1(2). Ti regulativni standardi so tehnični standardi, ki ne vključujejo strateških ali političnih odločitev, njihova vsebina pa je omejena na zakonodajne akte, ki so podlaga zanje. Organ oblikuje osnutke teh standardov in jih pošlje Komisiji v potrditev. Če organ Komisiji ne posreduje osnutka v roku, določenem v zakonodajnih aktih iz člena 1(2), lahko regulativni tehnični standard sprejme Komisija.

2. Preden organ te osnutke predloži Komisiji, organizira odprta javna posvetovanja o regulativnih tehničnih standardih ter analizira morebitne s tem povezane stroške in koristi, razen bi bila taka posvetovanja in analize nesorazmerni v primerjavi z obsegom in učinkom zadevnih standardov ali če bi šlo za posebej nujno zadevo. Za mnenje ali nasvet zaprosi tudi interesno skupino za bančništvo iz člena 22.

3. Komisija osnutke regulativnih tehničnih standardov pošlje Evropskemu parlamentu in Svetu takoj, ko jih prejme.

4. Komisija v treh mesecih po prejetju osnutka regulativnega tehničnega standarda odloči, ali ga bo sprejela. Sprejema jih v obliki uredb ali sklepov. Če Komisija standarda ne namerava sprejeti, o tem obvesti Evropski parlament in Svet ter sporoči svoje razloge za to odločitev.

Člen 7a

Nepotrditev ali sprememba osnutkov regulativnih tehničnih standardov

1. Če Komisija ne namerava potrditi osnutkov regulativnih tehničnih standardov ali če jih namerava potrditi delno ali s spremembami, osnutke regulativnih tehničnih standardov s predlogom obrazloženih sprememb vrne organu.

2. Organ v šestih tednih spremeni osnutke regulativnih tehničnih standardov na podlagi sprememb, ki jih je predlagala Komisija in jih Komisiji ponovno predloži v potrditev. O svoji odločitvi obvesti Evropski parlament, Svet in Komisijo.

3. Kadar se organ ne strinja z odločitvijo Komisije o zavrnitvi ali spremembi prvotnih predlogov organa, lahko Evropski parlament ali Svet skliče priložnostno zasedanje pristojnega odbora Evropskega parlamenta ali Sveta, na katerem odgovorni Komisar skupaj s predsednikom organa predstavi in pojasni razlike.

Člen 7b

Izvajanje pooblastil

1. Pooblastilo za sprejemanje regulativnih standardov iz člena 7 se prenese na Komisijo za obdobje štirih let po začetku veljavnosti te uredbe. Komisija najpozneje šest mesecev pred iztekom tega obdobja pripravi poročilo v zvezi s prenesenimi pooblastili. Prenos pooblastil se samodejno podaljša za enako dolgo obdobje, razen če ga Evropski parlament ali Svet ne prekliče v skladu s členom 7c.

2. Komisija takoj po sprejetju regulativnega standarda o tem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.

3. V poročilu iz člena 35(2) Predsednik organa obvesti Evropski parlament in Svet o regulativnih tehničnih standardih, ki so bili odobreni, pristojni organi pa niso ravnali v skladu z njimi.

Člen 7c

Nasprotovanje regulativnim standardom

1. Kadar Komisija sprejme delegirani akt s področja, ki je natančno opredeljeno v zakonodajnih aktih iz člena 1(2), velja:

(a) Evropski parlament ali Svet lahko delegiranemu aktu nasprotujeta v treh mesecih od dne uradnega obvestila, da je Komisija sprejela regulativni standard. Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se to obdobje podaljša za nadaljnje tri mesece;

(b) če Evropski parlament in Svet obvestita Komisijo, da delegiranemu aktu ne nameravata nasprotovati, se objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati že pred iztekom tega obdobja. Če do izteka tega obdobja niti Evropski parlament ne Svet ne nasprotujeta delegiranemu aktu, se objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati z dnem, ki je v njem določen;

(c) če Evropski parlament ali Svet delegiranemu aktu nasprotuje, ne začne veljati. V skladu s členom 296 PDEU institucija, ki nasprotuje delegiranemu aktu, navede razloge za to.

2. Kadar Komisija sprejme regulativni standard, ki je enako kot osnutek regulativnega standarda, ki ga je poslal organ, veljajo odstavki 1(a), (b) in (c), pri čemer je obdobje, ko lahko Evropski parlament in Svet aktu nasprotujeta, mesec dni po izteku trimesečnega obdobja iz člena 7(4). Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta je mogoče to obdobje podaljšati še za mesec dni.

3. Takoj ko Komisija osnutek posreduje, lahko Evropski parlament in Svet sprejmeta predvideno in pogojno izjavo o nenasprotovanju, ki začne veljati, ko Komisija sprejme regulativni tehnični standard, ne da bi spreminjala osnutek.

4. Če Evropski parlament ali Svet nasprotuje regulativnemu standardu, ta ne začne veljati. Institucija, ki nasprotuje delegiranemu aktu, v skladu s členom 296 PDEU navede razloge za to.

Člen 7d

Preklic prenosa pooblastila

1. Prenos pooblastila iz člena 7 lahko prekliče Evropski parlament ali Svet.

2. Odločitev o preklicu konča prenesena pooblastila.

3. Institucija, ki je začela notranji postopek o morebitnem preklicu pooblastila, si prizadeva o tem obvestiti drugo institucijo in Komisijo v razumnem roku pred sprejetjem končne odločitve ter pri tem navede pooblastila za regulativni tehnični standard, ki naj bi se preklicala.

Člen 7e

Izvedbeni tehnični standardi

1. Kadar Evropski parlament in Svet Komisiji podelita pooblastila za sprejemanje tehničnih standardov po členu 291 PDEU in kadar so na področjih, ki so izrecno določena v zakonodajnih aktih iz člena 1(2), potrebni enotni pogoji za izvajanje pravno zavezujočih aktov Unije, velja:

(a) če organ v skladu z zakonodajnimi akti iz člena 1(2) oblikuje osnutke izvedbenih tehničnih standardov za predložitev Komisiji, so to tehnični standardi, ki ne vsebujejo političnih odločitev in so omejeni na določanje pogojev za uporabo pravno zavezujočih aktov Unije;

(b) če organ Komisiji ne posreduje osnutka v roku, določenem v zakonodajnih aktih iz člena 1(2) ali navedenem v zahtevi, ki jo na organ naslovi Komisija v skladu s členom 19, lahko izvedbeni tehnični standard sprejme Komisija z izvedbenim aktom.

2. Preden organ te osnutke predloži Komisiji, organizira odprta javna posvetovanja o izvedbenih tehničnih standardih ter analizira morebitne s tem povezane stroške in koristi, razen če bi bila taka posvetovanja in analize nesorazmerni v primerjavi z obsegom in učinkom zadevnih tehničnih standardov ali če bi šlo za posebej nujno zadevo.

Za mnenje ali nasvet zaprosi tudi interesno skupino za bančništvo iz člena 22.

3. Organ v skladu s členom 291 PDEU predloži osnutke izvedbenih tehničnih standardov v potrditev Komisiji, obenem pa tudi Evropskemu parlamentu in Svetu.

4. Komisija v treh mesecih po prejetju osnutkov izvedbenih tehničnih standardov odloči, ali jih bo potrdila. Ta rok lahko podaljša za mesec dni. Komisija lahko osnutke standardov potrdi le delno ali s spremembami, če je to v interesu Unije.

Če Komisija sprejme izvedbeni tehnični standard, tako da spremeni osnutek, ki ga je posredoval organ, o tem obvesti Evropski parlament in Svet.

5. Komisija sprejme standarde v obliki uredb ali sklepov ter jih objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 8

Smernice in priporočila

1. Za vzpostavitev doslednih, smotrnih in učinkovitih nadzornih praks znotraj sistema ESFS ter zagotovitev skupne, enotne in usklajene uporabe zakonodaje Unije organ izdaja smernice in priporočila, naslovljena na pristojne organe ali finančne institucije.

1a. Organ po potrebi izvede odprta javna posvetovanja o smernicah in priporočilih ter analizira morebitne s tem povezane stroške in koristi. Po potrebi lahko tudi zaprosi za mnenje ali nasvet interesno skupino za bančništvo iz člena 22. Takšna posvetovanja, analize in mnenja ter svetovanje so sorazmerni glede na obseg, naravo in učinek smernice ali priporočila.

2. Pristojni organi in finančne institucije si na vsak način prizadevajo za spoštovanje teh smernic in priporočil. Vsak pristojni organ v dveh mesecih po izdaji smernic ali priporočil potrdi, da bo ravnal v skladu z njimi. Če jih ne namerava upoštevati, o tem obvesti organ in navede razloge za to odločitev. Organ razloge objavi.

Kadar pristojni organ ne upošteva teh smernic ali priporočil, organ to javno objavi .

Organ se lahko za vsak primer posebej odloči za objavo razlogov, ki jih je pristojni organ navedel v zvezi z neupoštevanjem smernice ali priporočila. Pristojni organ je o takšni objavi vnaprej obveščen.

Če smernica ali priporočilo tako zahteva, finančne institucije vsako leto jasno in podrobno poročajo o tem, ali to smernico oz. priporočilo izpolnjujejo.

2a. V poročilu iz člena 28(4a) organ seznani Evropski parlament, Svet in Komisijo z izdanimi smernicami in priporočili, pri čemer navede, kateri pristojni organi jih ne izpolnjujejo, in predstavi, kako namerava v prihodnosti zagotoviti, da jih bodo izpolnjevali.

Člen 9

Kršitev prava Evropske unije

1. Kadar pristojni organ ni ▐ uporabil zakonodajnih aktov iz člena 1(2) , vključno z regulativnimi in izvedbenimi tehničnimi standardi iz členov 7 in 7e, ali pa jih je uporabil tako, da je kršil pravo Unije, zlasti če ni zagotovil, da finančna institucija izpolnjuje zahteve iz te zakonodaje, ▐ organ ukrepa v skladu s pooblastili iz odstavkov 2, 3 in 6 tega člena.

2. Organ lahko na zahtevo enega ali več pristojnih organov, Evropskega parlamenta, Sveta , Komisije ali interesne skupine za bančništvo ali na lastno pobudo ter po tem, ko je o zadevi obvestil zadevni pristojni organ, preišče domnevno kršitev ali neuporabo prava Unije .

2a. Pristojni organ brez poseganja v pooblastila iz člena 20 organu takoj zagotovi vse informacije, ki jih ta potrebuje za preiskavo.

3. Organ lahko najpozneje v dveh mesecih po začetku preiskave na zadevni pristojni organ naslovi priporočilo, v katerem navede ukrepe, potrebne za uskladitev z zakonodajo Unije .

3a. Pristojni organ v desetih delovnih dneh po prejemu priporočila obvesti organ o ukrepih, ki jih je sprejel ali jih namerava sprejeti za zagotovitev skladnosti z zakonodajo Unije .

4. Če pristojni organ v mesecu dni od prejetja priporočila organa ne zagotovi skladnosti z zakonodajo Unije , lahko Komisija na podlagi prejetega obvestila organa ali na lastno pobudo izda uradno mnenje , s katerim od pristojnega organa zahteva sprejetje ukrepov, potrebnih za uskladitev z zakonodajo Unije . Komisija v uradnem mnenju upošteva priporočilo organa.

Takšno uradno mnenje izda najpozneje tri mesece po sprejetju priporočila. Ta rok lahko podaljša za mesec dni.

▐

Organ in pristojni organi Komisiji zagotovijo vse potrebne informacije.

5. Pristojni organ v desetih delovnih dneh od prejetja uradnega mnenja iz odstavka 4 obvesti Komisijo in organ o ukrepih, ki jih je sprejel ali jih namerava sprejeti , da bo svoje ravnanje uskladil z uradnim mnenjem Komisije.

6. Če pristojni organ ne ravna v skladu z uradnim mnenjem iz odstavka 4 v roku ▐ in če je treba čim prej ukrepati zaradi neizpolnjevanja obveznosti, da se ohranijo ali obnovijo nevtralni konkurenčni pogoji na trgu ali se zagotovita pravilno delovanje in integriteta finančnega sistema, lahko organ, kadar se ustrezne zahteve zakonodajnih aktov iz člena 1(2) neposredno uporabljajo za finančne institucije, brez poseganja v pooblastila Komisije po členu 258 PDEU sprejme individualno odločbo na podlagi teh zakonodajnih aktov , naslovljeno na finančno institucijo, v kateri zahteva ukrepe, potrebne za izpolnitev njenih obveznosti po pravu Unije , vključno s prenehanjem dejavnosti.

Odločba organa je v skladu z uradnim mnenjem , ki ga na podlagi odstavka 4 izda Komisija.

7. Odločbe, sprejete na podlagi odstavka 6, prevladajo nad vsemi predhodnimi odločbami o isti zadevi, ki so jih sprejeli pristojni organi.

Ukrepi pristojnih organov v zvezi z vprašanji , obravnavanimi v uradnem mnenju na podlagi odstavka 4, ali odločba na podlagi odstavka 6 , so v skladu bodisi z uradnim mnenjem bodisi z odločbo .

7a. Organ v poročilu iz člena 28(4a) navede, kateri pristojni organi in finančne institucije niso spoštovali odločb iz odstavkov 4 in 6.

Člen 10

Ukrepanje v izrednih razmerah

1. V primeru neugodnih razmer, ki lahko resno ogrozijo pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost celotnega finančnega sistema v Evropski uniji ali dela tega sistema, organ dejavno spodbuja in, kadar oceni za potrebno, usklajuje ukrepe ustreznih nacionalnih pristojnih nadzornih organov .

Za opravljanje teh nalog je organ v celoti obveščen o vsakem relevantnem razvoju dogodkov in pozvan, naj se kot opazovalec udeleži vseh zadevnih srečanj ustreznih nacionalnih pristojnih nadzornih organov.

1a. Komisija lahko na lastno pobudo ali na zahtevo Evropskega parlamenta, Sveta, odbora ESRB ali organa sprejme odločbo, naslovljeno na organ, v kateri za namene te uredbe ugotovi obstoj izrednih razmer. To odločbo mesečno pregleduje in takoj, ko je mogoče, objavi konec izrednih razmer.

Če ugotovi izredne razmere, o tem nemudoma obvesti Evropski parlament in Svet.

2. Kadar Komisija sprejme odločbo na podlagi odstavka 1a in v izjemnih primerih, kadar je nujno usklajeno ukrepanje nacionalnih organov v odziv na neugodne razmere, ki bi lahko resno ogrozile pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost celotnega finančnega sistema v Evropski uniji ali dela tega sistema, lahko organ sprejme individualne odločbe, s katerimi od pristojnih organov zahteva izvajanje potrebnih ukrepov v skladu z zakonodajnimi akti iz člena 1(2) za obvladovanje vseh takih dogodkov , tako da se zagotovi, da finančne institucije in pristojni organi izpolnjujejo zahteve, določene v teh aktih.

3. Kadar pristojni organ ne ravna v skladu z odločbo organa iz odstavka 2 v roku, ki je določen, lahko organ, kadar se ustrezne zahteve zakonodaje iz člena 1(2) neposredno uporabljajo za finančne institucije, brez poseganja v pooblastila Komisije na podlagi člena 258 PDEU sprejme individualno odločbo, naslovljeno na finančno institucijo, s katero zahteva ukrepe, potrebne za izpolnitev njenih obveznosti na podlagi navedenih zakonodajnih aktov , vključno s prenehanjem dejavnosti.

4. Odločbe, sprejete na podlagi odstavka 3, prevladajo nad vsemi predhodnimi odločbami o isti zadevi, ki so jih sprejeli pristojni organi.

Vsi ukrepi pristojnih organov v zvezi z dejstvi, ki jih obravnava odločba na podlagi odstavka 2 ali 3, so v skladu s temi odločbami.

Člen 11

Reševanje sporov med pristojnimi organi

1. Kadar se pristojni organ ne strinja s postopkom ali vsebino ukrepanja ali neukrepanja drugega pristojnega organa na področjih, na katerih zakonodajni akti iz člena 1(2) zahtevajo sodelovanje, usklajevanje ali skupno odločanje pristojnih organov iz več kot ene države članice, ▐ organ brez poseganja v pooblastila iz člena 9 na lastno pobudo ali na zahtevo enega ali več zadevnih pristojnih organov na podlagi postopka iz odstavkov 2 do 4 prevzame vodilno vlogo, da organom pomaga pri doseganju sporazuma.

2. Organ določi rok za spravo med pristojnimi organi ob upoštevanju vseh ustreznih rokov, navedenih v zakonodajnih aktih iz člena 1(2), ter zapletenosti in nujnosti zadeve. V tej fazi organ deluje kot posrednik.

3. Če zadevni pristojni organi ob koncu spravnega postopka ne dosežejo sporazuma, ▐ organ v skladu s postopkom iz tretjega pododstavka člena 29(1) sprejme za zadevne pristojne organe zavezujočo odločbo, v kateri se v skladu s pravom Unije od njih zahtevajo rešitev nesoglasja in posebni ukrepi .

4. Kadar pristojni organ ne ravna v skladu z odločbo organa in zato ne zagotavlja, da finančna institucija izpolnjuje zahteve, ki se na podlagi zakonodajnih aktov iz člena 1(2) neposredno uporabljajo zanjo, lahko organ brez poseganja v pooblastila Komisije na podlagi člena 258 PDEU sprejme individualno odločbo, naslovljeno na finančno institucijo, s katero zahteva ukrepe, potrebne za izpolnitev njenih obveznosti na podlagi prava Skupnosti, vključno s prenehanjem posamezne dejavnosti.

4a. Odločbe, sprejete na podlagi odstavka 4, prevladajo nad vsemi predhodnimi odločbami o isti zadevi, ki so jih sprejeli pristojni organi. Kakršni koli ukrepi pristojnih organov v zvezi z dejstvi, ki jih obravnava odločba na podlagi odstavkov 3 ali 4, so v skladu s temi odločbami.

4b. Predsedujoči v poročilu iz člena 28(4a) navede nesoglasja med pristojnimi organi, dosežene sporazume in sprejete odločitve za odpravo teh nesoglasij.

Člen 11a

Reševanje nesoglasij med pristojnimi organi na medsektorski ravni

Skupni odbor v skladu s postopkom iz člena 11 in 42 odpravi nesoglasja na medsektorski ravni, do katerih lahko pride med enim ali več pristojnimi organi, kot je opredeljeno v členu 2(2) te uredbe in uredbe (EU) št. …/2010 (ESMA) ter uredbe (EU) št. …/2010 (EIOPA).

Člen 12

Kolegiji nadzornih organov

1. Organ prispeva k spodbujanju in spremljanju učinkovitega, uspešnega in usklajenega delovanja kolegijev nadzornih organov iz Direktive 2006/48/ES ter krepitvi skladnosti uporabe prava Unije v kolegijih nadzornikov . Osebje organa lahko sodeluje pri vseh dejavnostih, vključno s pregledi na kraju samem, ki se izvedejo skupaj z dvema ali več pristojnimi organi.

2. Organ vodi kolegije nadzornikov, kot meni, da je ustrezno .

V ta namen se šteje kot „pristojni organ“ v smislu ustrezne zakonodaje.

3. Organ vsaj:

(a) zbira in deli vse pomembne informacije v vsakdanjih in izrednih razmerah za olajšanje dela kolegijev nadzornikov ter vzpostavi in upravlja centralni sistem in s tem pristojnim organom v kolegijih nadzornikov omogoči dostop do takšnih informacij;

(b) sproži in usklajuje stresne teste po vsej Uniji za ocenitev prožnosti finančnih institucij, zlasti opredeljenih v členu 12b, na neugodne razmere na trgu, in zagotovi, da se na nacionalni ravni pri takih testih uporablja čim bolj usklajena metodologija;

(c) načrtuje in vodi nadzorne dejavnosti pri tekočih zadevah in v izrednih razmerah, vključno z ocenjevanjem tveganj, ki so jim ali bi jim lahko bile izpostavljene finančne institucije; ter

(d) nadzoruje naloge, ki jih izvajajo pristojni organi.

3a. Organ lahko za uskladitev nadzornega delovanja in najboljših praks, ki jih sprejmejo kolegiji nadzornikov, izda regulativne in izvedbene standarde, smernice in priporočila, sprejete v skladu s členi 7, 7e in 8. Organi odobrijo pisne predpise za delovanje vsakega kolegija, da bi zagotovili njihovo medsebojno usklajeno delovanje.

3b. Pravno zavezujoča posredniška vloga bi morala organu omogočiti, da rešuje spore med pristojnimi organi v skladu s postopkom iz člena 11. Če med zadevnimi kolegiji nadzornikov ni mogoče doseči sporazuma, lahko organ sprejme nadzorne odločitve, ki neposredno veljajo za posamezno institucijo.

Člen 12a

Splošne določbe

1. Organ nameni posebno pozornost tveganjem prekinitve finančnih storitev, ki jo (i) povzroči oslabitev celotnega finančnega sistema ali njegovih delov in ki (ii) ima lahko resne negativne posledice za notranji trg in realno gospodarstvo (sistemsko tveganje), ter obravnava ta tveganja. Vse vrste finančnih posrednikov, trgov in infrastrukture so lahko do določene mere sistematično pomembne.

2. Organ v sodelovanju z Evropskim odborom za sistemska tveganja pripravi splošne kvantitativne in kvalitativne kazalnike (prikaz tveganja), ki bodo služili kot podlaga za dodelitev nadzornih ocen čezmejnim institucijam iz člena 12b. Ta bonitetna ocena se redno pregleduje, da se upoštevajo bistvene spremembe profila tveganja institucije. Nadzorna bonitetna ocena je odločilni element za odločitev o neposrednem nadzoru ali posegu v institucijo v težavah.

3. Organ brez poseganja v zakonodajne akte iz člena 1(2) po potrebi predlaga dodatne osnutke regulativnih in izvedbenih standardov ter smernice in priporočila za institucije iz člena 12b.

4. Organ uveljavlja nadzor čezmejnih finančnih institucij, ki bi lahko povzročile sistemsko tveganje iz člena 12b. Organ v teh primerih deluje s pomočjo pristojnih organov.

5. Organ ustanovi enoto za reševanje bank, katere naloga je vzpostavitev jasno opredeljenega upravljanja in načina delovanja kriznega upravljanja od prvih posegov do reševanja in insolventnosti, ter vodi takšne postopke.

Člen 12b

Opredelitev čezmejnih institucij, ki bi lahko sprožile sistemsko tveganje

1. Odbor nadzornikov lahko po posvetovanju z odborom ESRB in v skladu s postopkom iz člena 29(1) opredeli čezmejne institucije, ki bi lahko povzročile sistemsko tveganje in jih mora zato neposredno nadzorovati organ ali jih je treba uvrstiti pod enoto za reševanje bank iz člena 12c.

2. Merila za opredelitev takšnih finančnih institucij so skladna z merili, ki so jih oblikovali odbor za finančno stabilnost, Mednarodni denarni sklad in Banka za mednarodne poravnave.

Člen 12c

Enota za reševanje bank

1. Enota za reševanje bank zagotavlja finančno stabilnost in čim manjši učinek institucij v težavah, opredeljenih v členu 12b, na preostali sistem in širše gospodarstvo ter omejuje stroške davkoplačevalcev, ob upoštevanju načela sorazmernosti, hierarhije vlagateljev in zagotavljanja enake čezmejne obravnave.

2. Enota za reševanje bank je pristojna za opravljanje nalog iz odstavka 1 za sanacijo institucij v težavah ali za odločanje o likvidaciji institucij, nezmožnih za poslovanje (bistveno za omejitev moralnega tveganja). Poleg drugih dejavnosti bi enota lahko zahtevala prilagoditev kapitala ali likvidnosti, spleta dejavnosti, izboljšanje procesov, imenovala ali zamenjala vodstvo, priporočila jamstva, posojila in likvidnostno pomoč, celotno ali delno prodajo, ustanovila dobro oziroma slabo banko ali premostitveno banko, preoblikovala dolg v lastniški kapital (z ustreznimi odbitki) ali prevzela institucijo v začasno javno last.

3. Enoto za reševanje bank sestavljajo strokovnjaki, ki jih je imenoval odbor nadzornikov organa, in ki imajo znanje in izkušnje o prestrukturiranju, preoblikovanju in likvidaciji finančnih institucij.

Člen 12d

Evropska shema za zajamčene vloge

1. Organ prispeva h krepitvi Evropskega sistema nacionalnih shem za zajamčene vloge, tako da deluje na podlagi pooblastil iz te uredbe za zagotovitev pravilne uporabe direktive 94/19/ES z namenom zagotovitve, da so nacionalne sheme za zajamčene vloge ustrezno financirane s prispevki iz finančnih institucij, vključno iz tistih institucij, vzpostavljenih v Uniji, kjer tudi sprejemajo depozite, a imajo sedež zunaj Unije, kot je določeno v direktivi 94/19/ES, in zagotavlja visoko raven zaščite vsem deponentom v usklajenem okviru po vsej Uniji, kar ohranja stabilizacijsko zaščitno vlogo vzajemne jamstvene sheme nespremenjeno, če upoštevajo standarde Evropske unije.

2. Pri shemah za zajamčene vloge se uporablja člen 8 o pristojnostih organa za sprejetje smernic in priporočil.

3. Komisija lahko sprejme regulativne in izvedbene tehnične standarde, kot je določeno v zakonodajnih aktih iz člena 1(2) v skladu s postopkom iz člena 7 do 7d te uredbe.

Člen 12 e

Evropski sklad za bančno stabilnost

1. Evropski sklad za bančno stabilnost (sklad) se ustanovi z namenom krepitve internalizacije stroškov finančnega sistema in z namenom podpore pri kriznem reševanju finančnih institucij v težavah. Finančne institucije, ki delujejo samo v eni državi članici, imajo možnost, da se skladu pridružijo. Sklad sprejme ustrezne ukrepe, da bi preprečil moralno tveganje zaradi razpoložljivosti pomoči.

2. Evropski sklad za bančno stabilnost je financiran z neposrednimi prispevki vseh finančnih institucij iz člena 12b(1). Ti prispevki so sorazmerni s stopnjo tveganja in deležem, ki ga vsaka od njih prispeva sistemskemu tveganju, ter spremembami splošnega tveganja v času, kakor so opredeljeni v njihovem prikazu tveganja. Pri ravni zahtevanih prispevkov so upoštevani širši gospodarski pogoji in potreba finančnih institucij po ohranitvi kapitala za druge regulativne in poslovne zahteve.

3. Evropski sklad za bančno stabilnost upravlja odbor, ki ga imenuje organ za obdobje petih let. Člani odbora so izbrani izmed osebja, ki ga predlagajo nacionalni organi. Sklad ustanovi tudi posvetovalni odbor, ki vključuje predstavnike finančnih institucij, ki sodelujejo v skladu, brez glasovalne pravice. Odbor sklada lahko predlaga, da organ prenese upravljanje svoje likvidnosti na ugledne institucije (na primer EIB), ki se vložijo v varne in likvidne instrumente.

4. Če zbrana sredstva, ki so jih prispevale banke, ne zadostujejo za rešitev težav, lahko sklad poveča svoja sredstva z izdajo dolžniških certifikatov ali drugimi finančnimi sredstvi.

Člen 13

Prenos nalog in odgovornosti

1. Pristojni organi lahko z odobritvijo pooblaščenca naloge in odgovornosti prenesejo na organ ali druge pristojne organe na podlagi pogojev iz tega člena . Države članice lahko določijo posebne ureditve za prenos odgovornosti, ki jih je treba izpolniti, preden njihovi odgovorni organi sklenejo takšne sporazume, in lahko omejijo obseg prenosa na kar je nujno potrebno za učinkovit nadzor čezmejnih finančnih institucij ali skupin.

2. Organ spodbuja in olajša prenos nalog in odgovornosti med pristojnimi organi z opredelitvijo tistih nalog in odgovornosti, ki jih je mogoče prenesti ali skupno izvajati, ter s spodbujanjem najboljših praks.

2a. Prenosu odgovornosti sledi prerazporeditev pristojnosti, določenih v zakonodajnih aktih iz člena 1(2). Za postopek, izvrševanje ter upravni in pravosodni pregled prenesenih pristojnosti se uporablja pravo organa, na katerega se prenesejo naloge.

3. Pristojni organi obvestijo organ o sporazumih o prenosu pooblastil, ki jih nameravajo skleniti. Sporazumi začnejo veljati najmanj en mesec po tem, ko pristojni organi obvestijo organ.

Organ lahko v enem mesecu po prejetem obvestilu poda mnenje o načrtovanem sporazumu.

Organ v ustrezni obliki objavi vsak sporazum o prenosu pooblastil, ki ga sklenejo pristojni organi, za zagotovitev, da so vse zadevne strani ustrezno obveščene.

Člen 14

Skupna kultura na področju nadzora

1. Organ ima dejavno vlogo pri razvoju skupne evropske kulture na področju nadzora in doslednih nadzornih praks ter zagotavljanju enotnih postopkov in usklajenih pristopov po vsej Evropski uniji , zato izvaja vsaj naslednje dejavnosti:

(a) izdaja mnenja za pristojne organe;

(b) spodbuja učinkovito dvostransko in večstransko izmenjavo informacij med pristojnimi organi ob popolnem upoštevanju veljavnih določb o zaupnosti in varstvu podatkov iz ustrezne zakonodaje Skupnosti;

(c) prispeva k razvoju visoko kakovostnih in enotnih nadzornih standardov, vključno s standardi poročanja , in mednarodnih računovodskih standardov v skladu s členom 1(2a);

(d) ocenjuje uporabo ustreznih regulativnih in izvedbenih standardov, ki jih sprejme Komisija, smernic in priporočil, ki jih izda organ, ter po potrebi predlaga spremembe;

(e) vzpostavlja sektorske in medsektorske programe usposabljanja, omogoča izmenjave osebja in pristojne organe spodbuja, naj povečajo uporabo shem začasne napotitve in drugih orodij.

2. Organ lahko po potrebi razvije nove praktične instrumente in orodja za konvergenco za pospeševanje skupnih nadzornih pristopov in praks.

Člen 15

Medsebojni strokovni pregledi pristojnih organov

1. Organ redno organizira in opravlja analize medsebojnih strokovnih pregledov nekaterih ali vseh dejavnosti pristojnih organov, da bi se dodatno izboljšala skladnost rezultatov nadzora. V ta namen organ razvija metode za zagotovitev objektivnega ocenjevanja in primerjave med pregledanimi organi. Pri izvajanju medsebojnih strokovnih pregledov se upoštevajo informacije in že izvedene ocene pristojnega organa.

2. Medsebojni strokovni pregled med drugim vključuje oceno:

(a) ustreznosti ureditve sredstev in upravljanja pristojnega organa , zlasti ob upoštevanju učinkovite uporabe regulativnih in izvedbenih tehničnih standardov iz členov 7 do 7e ter zakonodajnih aktov iz člena 1(2) in zmogljivosti za odzivanje na razvoj na trgu;

(b) stopnje približevanja, doseženega pri uporabi prava Unije in nadzorni praksi, vključno z regulativnimi tehničnimi in izvedbenimi standardi, smernicami in priporočili, sprejetimi na podlagi členov 7 in 8, ter obsega, do katerega nadzorna praksa izpolnjuje cilje iz prava Unije ;

(c) dobrih praks, ki so jih razvili v nekaterih pristojnih organih in katerih sprejetje lahko koristi drugim pristojnim organom;

(ca) učinkovitosti in stopnje približevanja, doseženega v povezavi z uveljavljanjem določb, sprejetih pri izvajanju zakonodaje Unije, vključno z upravnimi ukrepi in naloženimi sankcijami zoper odgovorne osebe, ko se niso upoštevale te določbe.

3. Organ lahko na podlagi medsebojnega strokovnega pregleda izdaja smernice in priporočila v skladu s členom 8 za zadevne pristojne organe. Organ pri pripravi osnutka regulativnih tehničnih ali izvedbenih tehničnih standardov v skladu s členom 7 do 7e upošteva izid medsebojnega pregleda. Pristojni organi si prizadevajo upoštevati ta nasvet organa. Kadar pristojni organ ne upošteva tega nasveta, o svojih razlogih za tako ravnanje obvesti organ.

Organ bo omogočil, da bodo najboljše prakse, ki se lahko opredelijo iz teh medsebojnih pregledov, javno dostopne. Poleg tega so lahko vsi ostali rezultati medsebojnih pregledov javno objavljeni, če na to pristane pristojni organ, ki je sodeloval pri medsebojnem pregledu.

Člen 16

Naloga usklajevanja

Organ izpolnjuje splošno vlogo usklajevanja pristojnih organov, tudi ko lahko neugodne razmere ogrozijo pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost finančnega sistema v Uniji .

Organ spodbuja usklajene odzive Unije med drugim z:

(1) olajšanjem izmenjave informacij med pristojnimi organi;

(2) opredelitvijo obsega in preverjanjem zanesljivosti informacij, ki jih je treba dati na voljo vsem zadevnim pristojnim organom , kjer je to mogoče in ustrezno ;

(3) izvajanjem nezavezujočega posredovanja na zahtevo pristojnih organov ali na lastno pobudo brez poseganja v člen 11;

(4) takojšnjim obveščanjem odbora ESRB o kakršnih koli morebitnih izrednih razmerah;

(4a) sprejetjem vseh ustreznih ukrepov v primeru okoliščin, ki bi lahko ogrozile delovanje finančnih trgov, za omogočanje usklajevanja ukrepov, ki jih sprejmejo zadevni pristojni organi;

(4b) osrednjim zbiranjem informacij, prejetih v skladu s členoma 12 in 20 od pristojnih organov med njihovim rednim poročanjem o institucijah, ki delujejo v več kot eni državi članici. Organ te informacije deli z drugimi pristojnimi nacionalnimi organi.

Člen 17

Ocena razvoja na trgu

1. Organ v okviru svoje pristojnosti spremlja in ocenjuje razvoj na trgu ter po potrebi obvešča EIOPA , ESMA , odbor ESRB ter Evropski parlament, Svet in Komisijo o ustreznih mikrobonitetnih trendih, mogočih tveganjih in ranljivostih. Organ v svoje ocene vključi gospodarsko analizo trgov, na katerih delujejo finančne institucije, ter presojo vpliva morebitnega razvoja trga nanje.

1a. Organ v sodelovanju z odborom ESRB zlasti začne in usklajuje ocene na ravni celotne Unije v zvezi s prilagodljivostjo finančnih institucij na neugoden razvoj na trgu. V ta namen za uporabo v pristojnih organih razvija:

(a) skupno metodologijo za ocenjevanje učinka ekonomskih scenarijev na finančno stanje institucij;

(b) skupne pristope k poročanju o rezultatih teh ocen prilagodljivosti finančnih institucij;

(ba) skupne metodologije za ocenjevanje vpliva posebnih proizvodov ali postopkov razširjanja proizvodov na finančno stanje institucije ter deponente, vlagatelje in obveščanje potrošnikov.

2. Organ brez poseganja v naloge odbora ESRB, določene v Uredbi (EU) št. …/2010 (ESRB), vsaj enkrat na leto in po potrebi pogosteje Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in odboru ESRB v okviru svoje pristojnosti predloži ocene trendov, morebitnih tveganj in ranljivosti.

Organ v te ocene vključi razvrstitev glavnih tveganj in ranljivosti ter po potrebi priporoča preventivne ali popravne ukrepe.

3. Organ zagotavlja ustrezno obravnavo medsektorskega razvoja, tveganj in ranljivosti s tesnim sodelovanjem z EIOPA in ESMA s skupnim odborom .

Člen 18

Mednarodni odnosi

1. Organ lahko brez poseganja v pristojnosti institucij Unije in držav članic razvija stike in sprejema upravne dogovore z nadzornimi organi , mednarodnimi organizacijami in upravami tretjih držav. Taka ureditev ne ustvarja pravno obvezujočih obvez glede Evropske unije in držav članic, državam članicam in njihovim pristojnim organom pa ne preprečuje sklepanja dvostranskih ali večstranskih dogovorov s tretjimi državami.

2. Organ pomaga pri pripravi odločb o enakovrednosti v zvezi z nadzornimi ureditvami v tretjih državah v skladu z zakonodajnimi akti iz člena 1(2).

3. V poročilu iz člena 28(4a) organ navede upravne dogovore, o katerih se dogovori z mednarodnimi organizacijami ali upravami v tretjih državah, in ponujeno pomoč pri pripravi odločb o enakovrednosti.

Člen 19

Druge naloge

1. Organ lahko na zahtevo Evropskega parlamenta, Sveta, Komisije ali na lastno pobudo Evropskemu parlamentu, Svetu in Komisiji predloži mnenja o vseh zadevah, povezanih z njegovim področjem pristojnosti.

1a. V primerih, ko organ ni posredoval osnutka regulativnega ali izvedbenega tehničnega standarda v roku, določenem v zakonodajnih aktih iz člena 1(2), ali ko rok ni določen, lahko Komisija zahteva tak osnutek in določi rok za njegovo izročitev.

Komisija lahko glede na nujnost zadeve zahteva, da se osnutek regulativnega ali izvedbenega tehničnega standarda predloži pred rokom, določenim v zakonodajnih aktih iz člena 1(2). V tem primeru Komisija navede ustrezno obrazložitev.

2. V zvezi z ocenjevanjem varnega in skrbnega poslovanja pri združitvah in pridobitvah, ki spada na področje uporabe Direktive 2007/44/ES in v zvezi s katerim je v skladu s to direktivo potrebno posvetovanje med pristojnimi organi dveh ali več držav članic, lahko organ ▐ na zahtevo enega izmed zadevnih pristojnih organov izda in objavi mnenje o oceni varnega in skrbnega poslovanja, razen v zvezi z merili iz člena 19a(1)(e) Direktive 2006/48/ES . Mnenje se objavi čim prej, v vsakem primeru pa pred iztekom ocenjevalnega obdobja iz Direktive 2007/44/ES. Člen 20 se uporablja za področja, v zvezi s katerimi lahko organ izda mnenje.

Člen 20

Zbiranje informacij

1. Pristojni organi in drugi javni organi držav članic organu na njegovo zahtevo predložijo vse informacije, ki jih potrebuje za izvajanje nalog, dodeljenih s to uredbo, če ima naslovnik zakonit dostop do ustreznih podatkov in če je zahteva po informacijah potrebna v povezavi z naravo teh nalog.

1a. Organ lahko zahteva tudi, da se mu informacije zagotavljajo v rednih časovnih presledkih. Za te zahteve se, kjer je to mogoče, uporabljajo skupne oblike poročanja.

1b. Organ na upravičeno zahtevo pristojnega organa države članice zagotovi vse informacije, ki jih pristojni organ potrebuje za opravljanje svojih nalog, v skladu z obveznostmi varovanja poslovnih skrivnosti, določenimi v sektorski zakonodaji in členu 56.

1c. Preden zahteva informacije v skladu s tem členom in da bi se izognil podvajanju obveznosti poročanja, organ najprej upošteva vse ustrezne veljavne statistične podatke, ki sta jih pripravila, razširila in razvila Evropski statistični sistem in Evropski sistem centralnih bank.

2. Kadar informacije niso na voljo ali jih pristojni organi ▐ ne zagotovijo pravočasno, lahko organ naslovi ustrezno utemeljeno zahtevo na druge nadzorne organe, ministrstvo za finance, ki ima na voljo informacije o varnem in skrbnem poslovanju, centralno banko ali statistični urad zadevne države članice .

2a. Kadar informacije niso na voljo oziroma niso zagotovljene pravočasno v skladu z odstavkoma 1 ali 2, lahko organ naslovi ustrezno utemeljeno zahtevo neposredno na ustrezne finančne institucije. V utemeljeni zahtevi pojasni, zakaj so podatki o zadevnih posameznih finančnih institucijah potrebni.

Organ o zahtevah obvesti zadevne pristojne organe v skladu z odstavkoma 2 in 2a.

Pristojni organi ▐ organu na njegovo zahtevo pomagajo pri zbiranju takih informacij.

3. Organ lahko uporablja zaupne informacije, prejete v skladu s tem členom , samo za izvajanje nalog, ki so mu dodeljene s to uredbo.

Člen 21

Odnos z odborom ESRB

1. Organ tesno in redno sodeluje z odborom ESRB.

2. Organ odboru ESRB zagotavlja redne in posodobljene informacije, potrebne za izpolnjevanje njegovih nalog. Kakršni koli podatki, potrebni za izpolnjevanje nalog, ki niso v povzeti ali zbirni obliki, se na obrazloženo zahtevo takoj predložijo odboru ESRB, kot je določeno v členu [15] Uredbe (EU) št. …/ 2010 [ESRB]. Organ ima v sodelovanju z odborom ESRB na voljo primerne interne postopke za posredovanje zaupnih informacij, zlasti v povezavi s posameznimi finančnimi institucijami.

3. Organ v skladu z odstavkoma 4 in 5 zagotovi ustrezno spremljanje nadaljnjega ukrepanja ob opozorilih in priporočilih odbora ESRB iz člena [16] Uredbe (EU) št. …/ 2010 [ESRB].

4. Organ ob prejemu opozorila ali priporočila odbora ESRB, ki je naslovljeno nanj, takoj skliče sejo odbora nadzornikov in oceni posledice takega opozorila ali priporočila za izpolnjevanje svojih nalog.

V ustreznem postopku odločanja določi vse ukrepe, ki jih je treba sprejeti v skladu s pooblastili, ki so mu dodeljena s to uredbo, da se obravnavajo zadeve, izpostavljene v opozorilih in priporočilih.

Če organ ne ukrepa na podlagi priporočila, Evropskemu parlamentu, Svetu in odboru ESRB sporoči razloge za tako odločitev.

5. Organ ob prejemu opozorila ali priporočila odbora ESRB, naslovljenega na pristojni nacionalni nadzorni organ, po potrebi uporabi pooblastila, ki so mu dodeljena s to uredbo, da zagotovi pravočasno nadaljnje ukrepanje.

Če naslovnik ne namerava upoštevati priporočila odbora ESRB, o svojih razlogih za neukrepanje obvesti odbor nadzornikov in jih obravnava skupaj z njim.

Pristojni organ ustrezno upošteva stališča odbora nadzornikov, ko v skladu s členom [17] Uredbe (EU) št. …/ 2010 (ESRB) obvesti Evropski parlament, Svet in odbor ESRB.

6. Organ pri opravljanju svojih nalog, določenih v tej uredbi, čim bolj upošteva opozorila in priporočila odbora ESRB.

Člen 22

Interesna skupina za bančništvo

1. Za omogočanje posvetovanj z zainteresiranimi stranmi na področjih, pomembnih za naloge organa, se ustanovi interesna skupina za bančništvo. Z interesno skupino za bančništvo se posvetuje o ukrepih, sprejetih v skladu s členom 7 o regulativnih tehničnih standardih in izvedbenih tehničnih standardih, ter v meri, ki ne zadeva posameznih finančnih institucij, s členom 8 o smernicah in priporočilih. Če je treba ukrepe nujno sprejeti in ni mogoče opraviti posvetovanj, je treba čim prej obvestiti interesno skupino za bančništvo.

Interesna skupina za bančništvo se sestane vsaj štirikrat na leto.

2. Interesna skupina za bančništvo je sestavljena iz 30 članov, ki sorazmerno zastopajo kreditne institucije in investicijske družbe , ki delujejo v Uniji, njihove predstavnike zaposlenih , potrošnike, uporabnike bančnih storitev ter predstavnike malih in srednje velikih podjetij. Najmanj pet članov je neodvisnih vrhunskih akademikov. Deset članov skupine predstavlja finančne institucije, pri čemer trije izmed njih predstavljajo zadružne banke in hranilnice.

▐

3. Člane interesne skupine za bančništvo na podlagi predlogov ustreznih zainteresiranih strani imenuje odbor nadzornikov organa. Odbor nadzornikov pri odločanju čim bolj zagotavlja ustrezno geografsko uravnoteženost, uravnoteženost glede na spol in zastopanost zainteresiranih strani iz celotne Evropske unije .

▐

4. Organ zagotovi vse potrebne informacije in ustrezno administrativno podporo za interesno skupino za bančništvo. Za člane interesne skupine, ki zastopajo neprofitne organizacije, se zagotovi ustrezno nadomestilo potnih stroškov. Skupina lahko ustanovi delovne skupine o tehničnih vprašanjih. Člani interesne skupine za bančništvo so imenovani za obdobje dveh let in pol, po katerem se organizira nov izbirni postopek.

Člani so lahko imenovani za dva zaporedna mandata.

5. Interesna skupina za bančništvo izdaja mnenja in nasvete za organ o kakršnem koli vprašanju v zvezi z nalogami organa , s posebnim poudarkom na nalogah, določenimi v členih 7 do 7e, 8, 14, 15 in 17 .

6. Interesna skupina za bančništvo sprejme svoj poslovnik na podlagi dogovora dvotretjinske večine članov .

7. Organ javno objavi mnenja in nasvete interesne skupine za bančništvo ter rezultate posvetovanj s to skupino.

Člen 23

Zaščitni ukrepi

2. Kadar država članica meni, da odločba, sprejeta na podlagi člena 10(2) ali člena 11, neposredno in bistveno posega v njene fiskalne pristojnosti, v desetih delovnih dneh po tem, ko je bil pristojni organ obveščen o odločbi organa, obvesti organ, Evropski parlament in Komisijo ▐.

Država članica v uradnem obvestilu utemelji, zakaj ta odločba posega v njene fiskalne pristojnosti, in zagotovi presojo vpliva, iz katere je razvidno, v kolikšni meri .

2a. Organ v enem mesecu po prejemu uradnega obvestila države članice to državo članico obvesti, ali bo svojo odločbo ohranil, jo spremenil ali razveljavil.

3. Če organ ohrani ali spremeni svojo odločbo, Svet sprejme sklep, ali se odločba organa ohrani ali razveljavi. Sklep o ohranitvi odločbe organa se sprejme z navadno večino članov. Sklep o preklicu odločbe organa se sprejme s kvalificirano večino njegovih članov. V nobenem od teh primerov se ne upošteva glas zadevnih članov.

3a. Če Svet v desetih delovnih dneh v primeru člena 10 in v enem mesecu v primeru člena 11 ne sprejme odločitve, se šteje, da se odločba organa ohrani.

3b. Če se na podlagi odločbe iz člena 10 uporabijo sredstva iz skladov, ustanovljenih v skladu s členoma 12d ali 12e, države članice ne smejo pozvati Sveta, naj ohrani ali prekliče odločbo, ki jo je sprejel organ.

Člen 24

Postopki odločanja

1. Organ pred sprejetjem odločb iz te uredbe obvesti katerega koli imenovanega naslovnika o nameravanem sprejetju odločb in določi rok, do katerega lahko naslovnik predloži svoje mnenje o zadevi, pri čemer se v celoti upošteva nujnost, zapletenost in možne posledice zadeve. To velja na podoben način za priporočila iz člena 9(4).

2. V odločbah organa so navedeni razlogi, na katerih temeljijo.

3. Naslovniki odločb organa so obveščeni o pravnih sredstvih, ki so jim na voljo na podlagi te uredbe.

4. Kadar organ sprejme odločbo na podlagi člena 10(2) ali (3), to odločbo v ustreznih časovnih presledkih pregleduje.

5. Odločbe, ki jih organ sprejme na podlagi členov 9, 10 in 11, so javno objavljene, pri čemer sta navedeni identiteta zadevnega pristojnega organa ali finančne institucije in glavna vsebina odločbe, razen če je taka objava v navzkrižju z upravičenim interesom finančnih institucij glede varovanja poslovnih skrivnosti ali če bi lahko resno ogrozila pravilno delovanje in celovitost finančnih trgov ali stabilnost celotnega finančnega sistema Evropske unije ali dela tega sistema .

POGLAVJE III

ORGANIZACIJA

ODDELEK 1

ODBOR NADZORNIKOV

Člen 25

Sestava

1. Odbor nadzornikov sestavljajo:

(a) predsednik, ki nima glasovalne pravice;

(b) vodja nacionalnega javnega organa, pristojnega za nadzor nad kreditnimi institucijami v posamezni državi članici, ki se sestanejo osebno vsaj dvakrat na leto;

(c) en predstavnik Komisije, ki nima glasovalne pravice;

(d) en predstavnik Evropske centralne banke, ki nima glasovalne pravice;