[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 9.3.2006

COM(2006) 104 končno

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Poročilo o izvajanju nacionalnih ukrepov na področju soobstojagensko spremenjenih pridelkov s konvencionalnim in ekološkim kmetijstvom

{SEK(2006) 313}

1. UVOD

Soobstoj pomeni zmožnost kmetov, da se v praksi lahko odločijo med konvencionalno, ekološko in gensko spremenjeno proizvodnjo pridelka. Je tudi predpogoj za izbiro potrošnika. Komisija je trdno prepričana, da morajo potrošniki in proizvajalci imeti izbiro glede vrste kmetijskih proizvodov in vrste proizvodnje. Nacionalna zakonodaja o soobstoju mora tržnim silam omogočiti neovirano delovanje v skladu z zakonodajo Skupnosti.

Ker se kmetovanje odvija v odprtem okolju, ne moremo izključiti možnosti naključne prisotnosti gensko spremenjenih pridelkov v pridelkih, ki niso gensko spremenjeni, in različni tržni vrednosti teh dveh vrst pridelkov imata lahko gospodarske posledice. To pomeni, da je potreba po izvedljivih in stroškovno učinkovitih ukrepih na področju soobstoja, ki morajo zagotoviti proizvodnjo gensko spremenjenih pridelkov in pridelkov, ki niso gensko spremenjeni, v skladu s pravnimi standardi, ki se uporabljajo na ravni Skupnosti.

Ker se v EU lahko gojijo le dovoljeni gensko spremenjeni organizmi (GSO) in so okoljski ter zdravstveni vidiki že vključeni v zakonodajo Skupnosti, zlasti v Direktivi 2001/18/ES o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje[1] in Uredbi (ES) št. 1829/2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi[2], se vprašanja za obravnavo v zvezi s soobstojem nanašajo le na gospodarske vidike primesi gensko spremenjenih pridelkov in pridelkov, ki niso gensko spremenjeni, ter na ustrezne ukrepe za preprečitev primesi.

Člen 26a Direktive 2001/18/ES poziva države članice, da sprejmejo ustrezne nacionalne ukrepe na področju soobstoja, da se izogne nenamerni prisotnosti gensko spremenjenih organizmov v drugih proizvodih, vendar ne določa obveznosti držav članic, da ukrepajo. Ta člen je treba obravnavati v povezavi z drugimi določbami v zakonodaji Skupnosti in Pogodbi. V skladu s členom 22 Direktive 2001/18/ES države članice na splošno ne smejo zlasti prepovedati, omejiti ali ovirati dajanja na trg dovoljenih gensko spremenjenih organizmov.

23. julija 2003 je Komisija sprejela Priporočilo 2003/556/ES o smernicah za oblikovanje nacionalnih strategij in najboljše prakse za zagotovitev soobstoja gensko spremenjenih pridelkov s konvencionalnim in ekološkim kmetijstvom[3], katerega namen je pomagati državam članicam pri oblikovanju nacionalnih zakonodajnih ali drugih strategij za soobstoj. Vsebuje seznam splošnih načel, ki jih je treba upoštevati pri oblikovanju nacionalnih pristopov, in seznam tehničnih ukrepov.

Ustrezni ukrepi za soobstoj so pogojeni s številnimi dejavniki, ki se med regijami razlikujejo, vključno s podnebnimi razmerami in vrsto prsti, velikostjo in porazdelitvijo polj, vzorci poljedelske pridelave in kolobarjenjem itd. Pristop do soobstoja, ki temelji na subsidiarnosti, omogoča državam članicam prilagoditev ukrepov za soobstoj lokalnim pogojem.

2. IZKUšNJE S PRIDELAVO GENSKO SPREMENJENIH PRIDELKOV

Komercialna pridelava gensko spremenjenih pridelkov v EU je bila do sedaj omejena na dva primera gensko spremenjene koruze (Bt176 in MON810).

V ES je pridelava Bt-koruze v letu 2004 znašala 58 000 ha, kar je enako 12 % španskih površin, posejanih s koruzo. V drugih državah članicah je pridelava gensko spremenjene koruze omejena na nekaj sto hektarov. Zato so izkušnje s pridelavo gensko spremenjenih pridelkov v EU še vedno zelo omejene.

3. ZAKONODAJNI PRISTOPI V DRžAVAH čLANICAH

To poročilo temelji na treh glavnih virih podatkov: sprejeta nacionalna zakonodaja in osnutek nacionalne zakonodaje, predložen Komisiji; podatki v odgovoru na vprašalnik, razposlan nacionalnim pristojnim organom; in podatki, ki jih nacionalni strokovnjaki zagotavljajo preko usklajevalnega omrežja o soobstoju (COEX-NET).

Do konca leta 2005 je bila posebna zakonodaja o soobstoju sprejeta v štirih državah članicah (DE, DK, PT in v šestih avstrijskih deželah; glej Prilogo). V veliki večini drugih držav članic so bili oblikovani le osnutki ukrepov o soobstoju. V nekaterih državah članicah je bila zakonodaja o soobstoju razvita ali se razvija na regionalni ravni.

Do konca leta 2005 je sedem držav članic objavilo 20 točk osnutka zakonodaje v okviru Direktive 98/34/ES o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov. V desetih primerih je Komisija menila, da bi objavljeni ukrepi lahko ustvarili ovire za prost pretok blaga; v štirih primerih pa ni bilo takih ugovorov. Dve objavi sta bili preklicani, ostale štiri pa so bile konec leta 2005 še vedno nerešene.

Dialog med Komisijo in organi, ki pošljejo obvestilo, v okviru postopka obveščanja s prijavo je prispeval k znatnemu izboljšanju predlaganih ukrepov o soobstoju, čeprav v sprejeti zakonodaji pripombe Komisije niso bile vedno v celoti izvedene.

CZ je obvestila o začasnih ukrepih o soobstoju za pridelavo gensko spremenjene koruze za leto 2005 v okviru programa za razvoj podeželja.

Razen zgoraj omenjenih ukrepov o soobstoju so države članice in regionalne vlade sprejele še nadaljnje ukrepe, ki vplivajo na pridelavo gensko spremenjenih pridelkov. Zgornja Avstrija in Salzburg sta se zatekli k členu 95(5) Pogodbe ES in Komisiji sporočili osnutek zakonodaje, ki uvaja popolno prepoved gensko spremenjenih pridelkov v teh regijah in tako odstopa od usklajenih pravil iz Direktive 2001/18/ES. Salzburg je pozneje preklical svoje obvestilo. Komisija je zavrnila obvestilo Zgornje Avstrije, ker ni izpolnjevalo pogojev iz člena 95(5). Ta odločitev je bila potrjena oktobra 2005 s sodbo Sodišča prve stopnje[4]. Decembra 2005 sta se Zgornja Avstrija in Republika Avstrija pritožili na Sodišče Evropskih skupnosti zoper sodbo.

SI je kot pogoj za sodelovanje kmetov pri kmetijsko-okoljskih ukrepih v okviru programa za podeželski razvoj v programskem obdobju 2004–2006 postavila to, da se vzdržijo uporabe gensko spremenjenih organizmov. Komisija je obvestila slovenske oblasti, da takšna omejitev ni v skladu z Uredbo (ES) št. 1257/1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb[5], ker ni dokazov, da gensko spremenjeni organizmi škodujejo okolju, če se uporabljajo v skladu z dogovorjenimi pogoji. Slovenske oblasti so potrdile, da neuporaba gensko spremenjenih organizmov ne bo več pogoj za podporo v okviru kmetijsko-okoljskega programa pri konvencionalni proizvodnji pridelka.

Nekateri ukrepi, ki so jih sprejele države članice, v zvezi z gensko spremenjenimi organizmi niso bili sporočeni. Na splošno nacionalni ukrepi niso izvršljivi zoper posameznike, če so bili sprejeti brez postopka obveščanja s prijavo v skladu s sodno prakso Sodišča. Če ti ukrepi zagotavljajo popolno prepoved gensko spremenjenih pridelkov, so v nasprotju z zakonodajo Skupnosti in se ne morejo šteti za zakonite ukrepe o soobstoju v skladu s členom 26a Direktive 2001/18/ES.

Italijanski zakonski odlok, sprejet novembra 2004 in spremenjen januarja 2005, uvaja popolno prepoved gensko spremenjenih pridelkov v Italiji dokler italijanske regije ne sprejmejo ukrepov o soobstoju. Pred sprejetjem nacionalnega prava so številne italijanske regije sprejele prepoved uporabe gensko spremenjenih organizmov na svojih ozemljih. Da bi pregledala italijansko pravo v zvezi s skladnostjo z Direktivo 2001/18/ES, je Komisija od Italije zahtevala nadaljnje podatke. Ker se Italija ni odzvala, ji je Komisija oktobra 2005 poslala pisni opomin zaradi kršitve člena 10 Pogodbe.

Februarja 2005 je 20 regij iz različnih držav članic, ki v veliko primerih nimajo pristojnosti za sprejemanje zakonov o soobstoju, v Firencah podpisalo listino, ki izraža njihovo nasprotovanje pridelavi gensko spremenjenih pridelkov na njihovem ozemlju. Od takrat so se mreži pridružile še druge regije.

Pregled nacionalnih ukrepov o soobstoju

Pregled ukrepov, ki jih izvajajo ali predlagajo države članice ali regije, se pripravi ob upoštevanju splošnih načel iz Priporočila 2003/556/ES.

Gospodarski vidiki soobstoja v primerjavi z okoljskimi in zdravstvenimi vidiki

Medtem ko večina držav članic jasno razlikuje med gospodarskimi vidiki soobstoja ter okoljskimi in zdravstvenimi vidiki, ki se obravnavajo v okviru postopka za izdajo dovoljenja gensko spremenjenih organizmov, so druge predlagale vključitev posebnih določb o varstvu okolja v nacionalno zakonodajo o soobstoju. Nekatere države članice so še zlasti predlagale prepoved ali omejitev pridelave gensko spremenjenih pridelkov v zaščitenih ali ekološko občutljivih regijah. V teh primerih je Komisija pojasnila, da nacionalni ukrepi o soobstoju ne morejo uvesti zahtev o varstvu okolja, ki bi bile nad določbami, določenimi v zakonodaji Skupnosti.

Preglednost in sodelovanje zainteresiranih strani

Večina držav članic se je obsežno posvetovala s celo vrsto zainteresiranih strani, kar kaže na pregleden postopek pri oblikovanju ukrepov o soobstoju.

Znanstveno utemeljene odločitve

Večina držav članic je poročala o raziskovalnih dejavnostih, opravljenih ali načrtovanih, ki jih uporabljajo pri oblikovanju ukrepov o soobstoju.

Temeljenje na obstoječih metodah/praksah ločevanja

Zaradi omejenih praktičnih izkušenj z gensko spremenjenimi pridelki se zdi, da nekaj držav članic temelji na obstoječih metodah ali praksah za proizvodnjo gensko spremenjenih pridelkov. Kjer se je poročalo, je utemeljitev za posebne ukrepe o soobstoju temeljila predvsem na tehnikah proizvodnje certificiranega semena, ki so bile delno spremenjene tako, da upoštevajo razlike med proizvodnjo semena in proizvodnjo pridelka, ali so bile v drugih primerih prevzete kot ukrepi o soobstoju.

Nekateri ukrepi presegajo tiste, ki se splošno uporabljajo v obstoječih kmetijskih praksah ločevanja. Takšni ukrepi vključujejo odobritev na ravni kmetije za posamezne primere ali postopke obveščanja s prijavo za pridelavo gensko spremenjenih pridelkov, kar lahko povzroči podvajanje odobritve za uporabo gensko spremenjenih pridelkov, katerih pridelava je bila odobrena v skladu z zakonodajo Skupnosti.

Sorazmernost

Priporočilo Komisije 2003/556/ES navaja, da ukrepi o soobstoju ne smejo preseči tistega, kar je potrebno za zagotovitev, da naključne sledi gensko spremenjenih organizmov ostanejo pod pragom za označevanje, ki ga določata Uredba (ES) št. 1829/2003 in Direktiva 2001/18/ES, da bi se izognili nepotrebnemu bremenu za zadevne izvajalce dejavnosti.

Medtem ko so nekatere države članice ta nasvet upoštevale, so se druge odločile, da predlagajo ali sprejmejo ukrepe za znižanje naključne prisotnosti gensko spremenjenih organizmov pod to raven. V nekaterih primerih se zdi, da predlagani ukrepi, kot so razdalje za izolacijo med gensko spremenjenimi polji in polji, ki niso gensko spremenjena, povzročajo večje prizadevanje za pridelovalce gensko spremenjenih pridelkov, kot je potrebno, kar sproža vprašanja o sorazmernosti nekaterih ukrepov.

Nekatere države članice so predlagale različne zahteve za izolacijo med polji z gensko spremenjenimi pridelki in tistimi brez njih, odvisno od tega, ali so pridelki, ki niso gensko spremenjeni, pridelani konvencionalno ali ekološko, in ali so pridelani po standardih za pridelke, ki niso gensko spremenjeni, čeprav veljajo enaki pragovi za označevanje za naključno prisotnost gensko spremenjenih organizmov za konvencionalno in ekološko kmetijstvo. Druge so predlagale ali sprejele podobne ukrepe ločevanja.

Ob upoštevanju, da večina držav članic še ni predlagala ukrepov na tehničnem področju za soobstoj in da je na voljo malo praktičnih izkušenj, popolno ocenjevanje takšnih ukrepov še ni bilo mogoče.

Medtem ko Komisija priznava zakonito pravico za ureditev pridelave gensko spremenjenih pridelkov, da se doseže soobstoj, poudarja, da mora biti vsak pristop sorazmeren glede na cilj doseganja soobstoja. Ukrepe o soobstoju, ki so jih sprejele ali predlagale države članice, je treba spremljati glede na njihovo izvedljivost in učinkovitost ter jih prilagoditi glede na prihodnje rezultate programov spremljanja.

Ustrezen obseg

V skladu s Priporočilom Komisije je večina držav članic pristope za soobstoj utemeljila na upravljalnih ukrepih, ki veljajo na ravni posameznih kmetij ali v sodelovanju med sosednjimi kmetijami. Države članice niso predlagale posebnih predlogov za regionalne ukrepe.

PT in LU sta omogočila opredelitev regij, kjer pridelava nekaterih vrst gensko spremenjenih organizmov ne bi bila dovoljena, če je to edini način za dosego soobstoja.

Specifičnost ukrepov

V nekaj primerih, kjer so države članice razvile tehnične ukrepe ločevanja, so ti ukrepi vezani na proizvodnjo. Zajeti pridelki vključujejo koruzo, oljno repico, sladkorno peso in krompir.

V nekaterih primerih so bili razviti posamezni ukrepi ločevanja v zvezi s proizvodnjo semen.

Izvajanje ukrepov

Države članice so na splošno odgovornost za izvajanje ukrepov o soobstoju preložile na kmete, ki pridelujejo gensko spremenjene pridelke. To pomeni, da kmetom, ki so vključeni v proizvodnjo pridelkov, ki niso gensko spremenjeni, ni treba spreminjati uveljavljenih tehnik kmetovanja po uvedbi gensko spremenjenih pridelkov.

V večini primerov nacionalni osnutek zakonodaje omogoča sosednjim kmetom, da se med seboj prostovoljno dogovorijo za neločevanje med gensko spremenjeno proizvodnjo in proizvodnjo, ki ni gensko spremenjena, kar pomeni, da bi morala biti proizvodnja, ki ni gensko spremenjena, označena kot gensko spremenjena. To je v skladu s Priporočilom Komisije, da ukrepi ločevanja niso obvezni, če se sosedje dogovorijo, da ločevanje ni potrebno.

Vse države članice so vzpostavile nacionalni register za pridelavo gensko spremenjenih pridelkov, ki je dostopen javnosti, čeprav so razlike na ravni podrobnih podatkov o pridelavi gensko spremenjenih pridelkov javno dostopne. Večina držav članic zahteva tudi, da pridelovalci gensko spremenjenih pridelkov obvestijo sosednje kmete o namenu pridelave gensko spremenjenih pridelkov.

Nobena država članica še ni predlagala čezmejnega sodelovanja s sosednjimi državami za obravnavo soobstoja na obmejnih območjih.

Politična sredstva

Večina držav članic se je odločila za zakonodajni pristop k soobstoju. V ES se gensko spremenjena koruza prideluje od leta 1998 v okviru nezavezujočega kodeksa uveljavljene prakse.

Pravila o odgovornosti

Gospodarska škoda, ki bi lahko bila posledica primesi gensko spremenjenih organizmov v proizvodih, ki niso gensko spremenjeni, običajno spada na področje uporabe nacionalne zakonodaje o civilni odgovornosti. Zaradi posebne narave takšne škode so se nekatere države članice odločile razviti posebno zakonodajo.

Nekatere države članice razmišljajo o izvajanju odškodninske sheme. Novembra 2005 je Komisija na podlagi pravil o državni pomoči EU sprejela obvestilo DK o odškodninski shemi za gospodarsko škodo zaradi primesi gensko spremenjenih organizmov, ki se financira z dajatvami na pridelavo gensko spremenjenih pridelkov[6].

Druge spodbujajo ali zahtevajo od pridelovalcev gensko spremenjenih pridelkov, da pridobijo zavarovanje odgovornosti proti tretji osebi. Trenutno zavarovalno kritje za gospodarsko škodo zaradi naključne prisotnosti v EU ni na voljo. Zato to ne sme biti obvezno, ker bi pomanjkanje ustreznega zavarovalnega trga onemogočilo pridelavo gensko spremenjenih pridelkov.

V ES komercialna pridelava gensko spremenjene koruze poteka na podlagi splošne zakonodaje o civilni odgovornosti, ob pomanjkanju posebnih pravil za odgovornost, povezano s soobstojem.

Spremljanje in vrednotenje

Glede na omejeno pridelavo gensko spremenjenih pridelkov v EU se v praksi v večini držav članic programi spremljanja in vrednotenja še ne izvajajo.

V ES kmetje pogosto dobavljajo krmo, pridobljeno z gensko spremenjeno proizvodnjo in proizvodnjo, ki ni gensko spremenjena, na isti trg. To je povzročilo omejene spodbude za kmete, da ločujejo gensko spremenjeno proizvodnjo koruze od gensko nespremenjene za uporabo krme na ravni kmetije. Kjer so se izvajali ukrepi o soobstoju, je bilo vloženih malo pritožb v zvezi s škodljivimi gospodarskimi posledicami zaradi naključne prisotnosti gensko spremenjene koruze v koruzi, ki ni gensko spremenjena.

Zagotavljanje in izmenjava podatkov na evropski ravni

S Sklepom 2005/463/ES[7] je Komisija vzpostavila mrežno skupino za izmenjavo in usklajevanje podatkov v zvezi s soobstojem gensko spremenjenih, konvencionalnih in ekoloških pridelkov (COEX-NET). Na prvi seji septembra 2005 so države članice pozdravile dejavnost usklajevanja, ki jim omogoča pridobiti pregled nad najboljšimi praksami, razvitimi v drugih državah članicah, in poudarile potrebo po povečanem sodelovanju pri razvoju tehničnih ukrepov o soobstoju.

Raziskave in izmenjava rezultatov raziskav

Številni raziskovalni projekti so bili vodeni in se še naprej vodijo na nacionalni ravni. Raziskovalno prizadevanje dopolnjujejo dejavnosti iz šestega okvirnega programa Skupnosti za raziskave (FP6) in neposredne raziskovalne dejavnosti, ki jih izvaja Skupno raziskovalno središče Komisije. Zadnje raziskovalne dejavnosti so se vse bolj osredotočale na gospodarske vidike soobstoja.

Sklepne pripombe

Izkušnje s pridelavo gensko spremenjenih pridelkov v državah članicah so še vedno zelo omejene in namenjene le nekaterim regijam Skupnosti z izjemo ES. V večini držav članic je ureditveni okvir za soobstoj še vedno v razvoju, čeprav je bil v veliko primerih osnutek zakonodaje že pripravljen. Do sedaj je bila dejanska pridelava gensko spremenjenih pridelkov v okviru nove zakonodaje o soobstoju, ki so jo sprejele prve države članice (AT, DE, DK in PT), neznatna. Še vedno je treba vzpostaviti in izvajati programe spremljanja, da bi preverili uspešnost in ekonomsko izvedljivost sprejetih ukrepov.

Vsi ukrepi o soobstoju, ki so jih sprejele ali predlagale države članice, imajo skupne nekatere glavne sestavine. Vsi so oblikovani, da zaščitijo kmete, ki pridelujejo pridelke, ki niso gensko spremenjeni, pred mogočimi gospodarskimi posledicami zaradi naključnih primesi gensko spremenjenih organizmov. Hkrati pa pridelava gensko spremenjenih pridelkov ni prepovedana. Medtem ko se razlike v strogosti pristopov ne morejo zanikati, so si države članice na splošno prizadevale, da bi omogočile soobstoj različnih vrst proizvodnje – konvencionalne, ekološke in pridelave gensko spremenjenih pridelkov – znotraj regije. Odgovornost izvajanja ukrepov ločevanja med gensko spremenjeno proizvodnjo in proizvodnjo, ki ni gensko spremenjena, imajo na splošno pridelovalci gensko spremenjenih pridelkov.

Med različnimi nacionalnimi pristopi so pomembne razlike. To predvsem zadeva vprašanje odgovornosti v primeru gospodarske škode zaradi naključne prisotnosti gensko spremenjenih organizmov v drugih pridelkih. Nekatere države članice v zvezi s tem niso predlagale posebne zakonodaje, kar pomeni, da veljajo splošni kodeksi za civilno odgovornost. Ker je civilna odgovornost v okviru pristojnosti držav članic, se lahko pričakuje, da bodo pri pravilih, ki veljajo za soobstoj, nekatere razlike, enako kot so razlike glede na druge dejavnosti. Druge države članice predlagajo uvedbo posebnih določb o odgovornosti in/ali odškodninskih shem.

Razlike so tudi glede na raven ločevanja, ki jo je treba doseči. V nekaterih državah članicah so ukrepi o soobstoju namenjeni zagotavljanju, da pragovi za označevanje niso preseženi, kar je v skladu s Priporočilom Komisije. Druge ali niso jasno poudarile, do katere ravni so primesi gensko spremenjenih organizmov še sprejemljive, ali pa določajo ciljne vrednosti, ki so pod pragovi Skupnosti za označevanje.

Uvedbe proizvodnje gensko spremenjenih pridelkov niso vedno spremljala obvezna pravila ali ukrepi o soobstoju. V primeru Španije to ni bilo potrebno, ker trg ne zahteva ločevanja gensko spremenjene koruze in koruze, ki ni gensko spremenjena, za krmo.

Medtem ko je postopek vzpostavljanja splošnih zakonodajnih okvirov za soobstoj sorazmerno naprednejši, so ukrepi za polja, vezana na posamezne pridelke, veliko manj razviti in so večinoma namenjeni nekaj pridelkom.

To je zato, ker podlaga znanstvenih spoznanj za ukrepe o soobstoju ni enako razvita za različne pridelke. Za koruzo, ki je trenutno edini gensko spremenjeni pridelek z dovoljenjem za pridelavo, je na voljo veliko znanstvenih spoznanj in praktičnih izkušenj. Kaže, da se ločevanje gensko spremenjene koruze in koruze, ki ni gensko spremenjena, lahko doseže s tehničnimi ukrepi, ki veljajo na ravni posameznih kmetij ali v sodelovanju med sosednjimi kmetijami.

Vendar so razmere, v katerih delajo evropski kmetje, zelo različne glede na velikost kmetij in polj, sisteme proizvodnje, kolobarjenje in vzorce poljedelske pridelave ter tudi naravne razmere. Spremenljivost lahko vpliva na stroškovno učinkovitost ukrepov ločevanja, ki jih je zato treba prilagoditi lokalnim razmeram.

Glede na to, da je sprejetje gensko spremenljivih pridelkov v zgodnji fazi, in glede na omejene splošne podatke o izvedljivosti ter razmerju med stroški in koristmi praktičnih ukrepov o soobstoju, je nujno ohraniti najvišjo stopnjo prilagodljivosti, da države članice razvijejo posebne rešitve za dosego soobstoja.

Nacionalni ali regionalni pristopi za soobstoj morajo biti popolnoma usklajeni z zakonodajo Skupnosti, ki izključuje splošno prepoved gensko spremenjenih organizmov v regiji in tudi preveč omejevalne ukrepe, ki presegajo cilj zagotavljanja soobstoja ter lahko skoraj onemogočijo pridelavo gensko spremenjenih pridelkov. Komisija bo ustrezno ukrepala za zagotovitev, da se zakonodaja Skupnosti upošteva v nacionalni ali regionalni zakonodaji o soobstoju.

Izkušnje v Španiji so pokazale, da je tudi v državi članici, kjer na vsem ozemlju veljajo enaka pravila o soobstoju, uporaba gensko spremenjenih pridelkov neenakomerno porazdeljena po regijah, na primer zaradi razlik v kmetijskih razmerah ali lokalnih prednosti zadevnih izvajalcev dejavnosti. Zato neenaka stopnja sprejetja pridelave gensko spremenjenih pridelkov v državah članicah in regijah ne vpliva nujno na izkrivljanje trga. Trenutno se vpliva razlik v pristopih k soobstoju na notranji trg ne more primerno oceniti.

Za države članice je izziv razviti gospodarsko trajnostne ukrepe o soobstoju. V zvezi s tem bo treba nujno sprejeti tehnična pravila za ukrepe na terenu na prilagodljiv način glede na rezultate programov spremljanja. Medtem ko Komisija priznava potrebo po prilagoditvi ukrepov o soobstoju posebnim pogojem, ki so razširjeni na nacionalni ali regionalni ravni, morajo ti ukrepi temeljiti na zanesljivi znanosti, ki upošteva najboljše razpoložljive rezultate raziskav in izkušnje s terena. Veliko raziskav o soobstoju se je vodilo na nacionalni ravni in so razdrobljene ter niso nujno na voljo vsem regulativnim organom.

Prihodnja pot

Na podlagi zgornjih sklepov Komisija meni, da je treba pridobivati dodatne izkušnje o izvajanju nacionalnih ukrepov o soobstoju. Hkrati Komisija meni, da je treba dejavneje sodelovati z državami članicami, da bi zagotovili soobstoj. Omejene izkušnje in potreba po koncu postopka izvajanja nacionalnih ukrepov o soobstoju trenutno ne upravičujejo razvoja namenskega usklajenega zakonodajnega pristopa. Vendar je treba pred sprejetjem vsake odločitve končati posvetovalni postopek z zainteresiranimi stranmi. Konferenca o soobstoju na Dunaju, 4.–6. aprila 2006, bo poskrbela za takšno priložnost.

Medtem pa Komisija predlaga sprejetje naslednjih ukrepov:

Komisija predlaga okrepitev prizadevanja za dostopnost obstoječih podatkov vsem državam članicam in podporo raziskovalnim dejavnostim, ki zapolnjujejo pomembne vrzeli v našem znanju o soobstoju. Pozitivno sodelovanje z državami članicami, ki se je že vzpostavilo v okviru COEX-NET, zagotavlja primerno podlago za nadaljnje dejavnosti v zvezi s tem; |

Komisija predlaga pregled in analizo najnovejših znanstvenih in gospodarskih podatkov, ki so na voljo, o ukrepih ločevanja v proizvodnji pridelkov in semen ter s tem povezanih stroškov. Ta ocena mora upoštevati tudi tržno povpraševanje po ločevanju in sorazmernem deležu uporabe živil in krme v različnih regijah; |

Komisija predlaga skupno delo (z začetkom leta 2006) z državami članicami in zainteresiranimi stranmi za razvoj najboljših praks za tehnične ukrepe ločevanja, ki vodijo k priporočilom za posamezne pridelke. Praktične izkušnje o komercialni pridelavi gensko spremenjenih pridelkov v Španiji in drugih državah članicah bodo v tem postopku izjemno pomembne. Upošteval se bo vpliv lokalnih dejavnikov (npr. povprečne velikosti polj, delež različnih pridelkov itd.), ki vplivajo na uporabnost splošnih soglasnih ukrepov v državah članicah; |

Komisija namerava pridobiti več podatkov o obstoječih nacionalnih sistemih o civilni odgovornosti glede na nacionalna pravila, ki veljajo za primesi gensko spremenjenih pridelkov v pridelkih, ki niso gensko spremenjeni. Ti podatki bodo prispevali k ocenjevanju uspešnosti in možnega vpliva različnih pravil na odgovornost in odškodninske sheme glede na soobstoj; |

Komisija bo leta 2008 Svetu in Evropskemu parlamentu poročala o opravljenem napredku v zvezi z zgoraj omenjenimi dejavnostmi, vključno z zadnjim stanjem razvoja in izvajanja nacionalnih ukrepov o soobstoju. |

- PRILOGA: PREGLED NACIONALNIH UKREPOV O SOOBSTOJU

Sprejeti | | | | | |x | | | | | | | | | | | | | | |x | | | | | |Osnutki v končni fazi ali notificirani | | | |x | | | | |x | | |x | | |x |x |x | |x |x | |x | | |x | |

[1] UL L 106, 17.4.2001, str. 1, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1829/2003 (UL L 268, 18.10.2003, str. 1).

[2] UL L 268, 18.10.2003, str. 1.

[3] UL L 189, 29.7.2003, str. 36.

[4] Združeni zadevi T-366/03 in T-235/04, sodba z dne 5.10.2005 – Zgornja Avstrija in Avstrija proti Komisiji.

[5] UL L 160, 26.6.1999, str. 80.

[6] Primer državne pomoči N 568/2004.

[7] UL L 164, 24.6.2005, str. 50.

[8] Zakonodajo so razvile zvezna država in zvezne dežele.

[9] Okvirni zakon, ki prenaša odgovornost za ukrepe o soobstoju na regionalno raven.