SL Uradni list Evropske unije C 10/22

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije o akcijskem načrtu za energetsko učinkovitost: Uresničitev možnosti

COM(2006) 545 konč.

(2008/C 10/08)

Komisija je 19. oktobra 2006 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o zgoraj omenjenem sporočilu.

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 5. septembra 2007. Poročevalec je bil g. IOZIA.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 438. plenarnem zasedanju 26. in 27. septembra 2007 (seja z dne 27. septembra 2007) s 145 glasovi za, 1 glasom proti in 3 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor pozdravlja in podpira cilje ter ukrepe, ki jih je predlagala Evropska komisija. Energetska učinkovitost je prvo in najpomembnejše področje delovanja za uresničevanje ciljev energetske politike za Evropo. Ti cilji so: zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, med drugim za boj proti neobičajnemu segrevanju planeta, manjša energetska odvisnost od tujine, zaščita konkurenčnosti Evropske unije in hkrati ohranjanje sprejemljivih cen energije.

1.2 Odbor ocenjuje, da je cilj uresničljiv, čeprav zlasti ob upoštevanju zadnjega poročila Medvladnega foruma o podnebnih spremembah meni, da si je treba z vsemi sredstvi prizadevati za zmanjšanje porabe energije in da je doseganje prihrankov energije za več kot 20 % tehnično mogoče. Za doseganje tega cilja je treba vključiti nacionalne načrte, ki se razlikujejo glede na začetne finančne in tehnološke razmere, da se zagotovi pravična porazdelitev stroškov med državami članicami glede na njihove možnosti. Prav tako bo koristno določiti vmesne cilje, na primer za leti 2012 in 2016, da bi po potrebi okrepili ukrepe, če se ugotovijo znatna odstopanja.

1.3 Odbor meni, da bi bilo treba Komisiji predlagati, da začne posebno razpravo o „življenjskem slogu“ in „kakovosti življenja“. Odbor zanima, ali Komisija meni, da je dejansko mogoče ohraniti enak način življenja prihodnjih generacij, ki bi pomenil povečanje porabe in emisij. Če predpostavljamo, da to ni mogoče, je problem mogoče rešiti le z odločnimi, jasnimi in pravočasnimi dejanji. Treba se je tudi zavedati, da varčevanje z energijo, ki ga spremlja takojšnje povečanje kupne moči prebivalstva, ne sme biti namenjeno financiranju ostale porabe, ker bi imelo to povratni učinek.

1.4 EESO kot dodatno prednostno nalogo predlaga vzpostavitev okrožnih omrežij za ogrevanje in hlajenje, ki bi preprečila izgubo 33 % zaradi pretvorbe primarne energije.

1.5 Odbor priporoča sprejetje pozitivnih prednostnih ukrepov, ki spodbujajo nastanek in razvoj novih poklicev, povezanih s področjem energetske učinkovitosti, razširjanje novih celostnih energetskih storitev, več raziskav in razvoja, razvoj recikliranja in obdelave trdnih komunalnih odpadkov, ki prav tako zagotavljata veliko priložnosti za zaposlovanje, ter pospeševanje ukrepov na področju družbene odgovornosti podjetij. Zelo pomembno je tudi, da se spodbuja študij energetike v okviru univerzitetnega in visokošolskega izobraževanja.

1.6 Zaradi uresničevanja 75 pobud iz akcijskega načrta, spremljanja in ocenjevanja učinkovitosti vseh predlaganih instrumentov, je treba povečati število osebja Komisije. Njihova naloga bo spremljati razvoj teh dejavnosti. Odbor priporoča izvedbo natančne analize potreb ter prilagoditev človeških in finančnih virov.

1.7 Odbor meni, da je treba okrepiti sposobnost Unije, da v mednarodnih odnosih na področju energetske učinkovitosti nastopa enotno. Zato Komisiji priporoča, da oceni, ali je treba spremeniti pogodbe za zagotovitev učinkovitejšega skupnega zunanjega predstavljanja brez ogrožanja neodvisnosti držav članic na področju samostojne izbire energetskih možnosti, ki najbolj ustrezajo njihovim potrebam.

1.8 V zvezi z davčno politiko, povezano s podporo naložbam za uresničevanje ciljev iz načrta, Odbor priporoča, da ta politika upošteva najšibkejše družbene sloje, brezposelne osebe, upokojence in delavce. Zato je treba pri uvajanju obdavčenja energije ali davčnih spodbud te skupine zaščititi.

1.9 Odbor obžaluje pomanjkanje usklajevanja med prometno in energetsko politiko, katerih načela ter tehnična in industrijska vprašanja se med seboj nujno dopolnjujejo, ter usklajevanja z okoljsko in industrijsko politiko. Utemeljeno izraža skrb, da bo brez tega usklajevanja dokument Komisije v veliki meri izgubil potencialno učinkovitost.

1.10 Na tem področju stanovanja pomenijo najpomembnejšo prednostno nalogo. Možnost prihranka je velika, če se jasno obravnavajo nekateri temeljni vidiki, kot so občutno zmanjšanje davčnih dajatev na podlagi ukrepov za izboljšanje energetske učinkovitosti, odprava upravnih dajatev (licence, dovoljenja), izboljšanje znanja in izobraževanja izvajalcev dejavnosti, skupaj z javno podporo. Stanovanjske zgradbe, ki pridobijo certifikat o energetski učinkovitosti, morajo imeti možnost, da so upravičene do prednostne davčne obravnave ali, če lastnik nima obdavčljivega dohodka, da prejmejo t.i. energetski bonus za nakup električne energije. Predvideti je treba preferencialne tarife, ki se uporabljajo do določene ravni letne porabe. Gradbena industrija in vsi zaposleni v tem sektorju potrebujejo usposabljanje na področju doseganja občutno višjih stopenj energetske učinkovitosti v stavbah ter nove spodbude, s katerimi bodo to dosegli.

1.11 Odbor meni, da je treba financiranje potrebnih naložb porazdeliti med javni in zasebni sektor. Ob upoštevanju nekaterih prepričljivih praks, ki so jih države članice že sprejele, se lahko razširi vzpostavljanje posebnih skladov z uporabo majhnega deleža dobička, ki ga ustvarijo podjetja, ki delujejo v nekem sektorju, pri tem pa je treba paziti, da to ne bi povzročilo povečanja cen za končnega porabnika ali zmanjšanja velikih naložb, ki so potrebne na tem področju proizvodnje.

1.12 Odbor meni, da je sodelovanje civilne družbe ter organizacij delodajalcev, sindikalnih in okoljevarstvenih organizacij nujno za ta pomemben izziv. Rezultate je mogoče doseči le s pomočjo splošnega ravnanja javnosti, večjo ozaveščenostjo in znanjem, ob upoštevanju dejstva, da so končni uporabniki dejansko največji porabniki energije. Stanovanjske zgradbe, zasebna prevozna sredstva in delo neposredno vključujejo državljane. Bistveno je izobraževanje za „odgovorno porabo energije“ vse od začetka šolanja. Za to si mora prizadevati celotna družba, ki prav tako pomeni in mora postati za vse simbol nove civilizacije. Vsak evropski državljan mora čutiti, da je vključen v to prizadevanje za varčevanje z energijo, ki bo tudi prihodnjim generacijam omogočilo izkoriščanje naravnih virov, ki so danes zaradi onesnaževanja in s tem povezanih podnebnih sprememb resno ogroženi.

1.13 Odbor poudarja pozitivne učinke, ki jih prinaša industrija gospodinjskih aparatov zaradi označevanja. Prihranki, ki lahko dosegajo 70 % za hladilnike in 60 % za pralne stroje, kažejo na učinkovitost te metode. Odbor zahteva, da se praksa okoljsko primerno zasnovanih izdelkov razširi tudi na sektor javnih objektov, stanovanj ter javnega in zasebnega prevoza, torej na sektorje, za katere je značilna zelo visoka poraba energije (ki dosega več kot 70 % skupne porabe).

1.14 Odbor priporoča, da se veliko pozornosti nameni neučinkovitosti na področju proizvodnje, prenosa in distribucije. Več kot tretjina energije se izgubi, kar ustreza 480 Mtoe. Zaradi prenosa po visokonapetostnih prenosnih daljnovodih z enosmernim tokom se izguba moči na vsakih 1 000 km omrežja zmanjša z več kot 10 % na 3 %. Poleg tega ima takšna vrsta prenosa tudi prednosti glede izpostavljenosti ljudi električnim in magnetnim poljem ter preprečuje elektromagnetne učinke, ki jih povzroča oddajanje zelo šibkih elektromagnetnih valov (Extremely Low Frequency – ELF), ki nastajajo pri prenosu z izmeničnim tokom.

1.15 Ob upoštevanju odličnih rezultatov, ki se zdaj dosegajo na področju tehnologije sončne energije, Odbor poziva Komisijo in Svet, naj spodbujata ter podpirata razvoj te tehnologije.

1.16 Odbor se strinja s ciljem, za katerega si prizadeva Komisija, da se okrepi razvoj obratov za soproizvodnjo toplote in električne energije, čeprav ocenjuje, da je treba pospešiti sprejemanje enotnih predpisov o učinkovitosti teh obratov. Odbor meni, da bi bilo koristno vlagati v programe za razvoj obratov za hkratno proizvodnjo toplote in električne energije ter ohlajanja, ki lahko delujejo tudi na biomaso. Spodbujati je treba naprave za mikrosoproizvodnjo (Direktiva 2004/8/ES, naprave z instalirano močjo, manjšo od 50 kWe), da bi postale sprejemljive za programe spodbujanja varčevanja z energijo in spoštovanja okolja ter da bi se bolj kot zdaj vključevale v nacionalna omrežja na podlagi razvoja decentralizirane proizvodnje električne energije. Vseeno je treba predvideti podporo za podjetja ob upoštevanju večjih stroškov, ki jih povzroča ta sistem, za prilagajanje sedanjih prenosnih omrežij.

1.17 Trga za plin in električno energijo se še nista v celoti liberalizirala. Doseči je treba pravno ločevanje med podjetji za upravljanje s tehničnim monopolom in podjetji, ki svoje dejavnosti izvajajo v okviru svobodne konkurence.

1.18 Odbor poudarja koristi uvajanja elektronskih števcev, ki omogočajo uporabo sistema za spremljanje distribucije električne energije na daljavo in optimizacijo upravljanja obremenitev omrežij. Ti števci so priznani kot ustrezni instrumenti, ki so v skladu z zahtevami za energetsko učinkovitost, določenimi v evropskih direktivah.

1.19 Prometni sektor si je močno prizadeval za zmanjšanje porabe in emisij onesnaževal. Vendar stalno povečevanje emisij CO2, ki ga povzroča zlasti razvoj osebnega prometa, pa tudi vseh drugih vrst prometa, zahteva še večje prizadevanje (med leti 1990 in 2004 so se emisije iz cestnega prometa povečale za 26 %). Komisija zdaj na podlagi predpisov natančno preučuje oceno učinka opredelitve pogojev, ki bi omogočili doseganje cilja 120 g CO2/km. Odbor priporoča, da se sprejmejo vsi potrebni ukrepi za uresničevanja tega cilja ob ustreznem upoštevanju dejstva, da morajo temeljiti na merilih razumnosti in izvedljivosti, kar zadeva tehniko in proizvodnjo.

1.20 Odbor želi opozoriti, da množično nadomeščanje fosilnih goriv z biogorivi prinaša tveganje, da bi se pri dodeljevanju rodovitnih zemljišč povečala konkurenčnost proizvodnje goriv v primerjavi s proizvodnjo živil. S tem bi se lahko cena živil povečala, da bi dosegle cene energentov, ki se ravnajo po cenah fosilnih goriv, kar bi lahko pomenilo, da bi revno prebivalstvo z juga, ki trpi za lakoto, moralo tekmovati z vozniki motornih vozil s severa (1).

1.21 Odbor brez zadržkov podpira spodbude, finančne in davčne strategije, ki jih predlaga Komisija, zlasti vključevanje Evropske investicijske banke in Evropske banke za obnovo in razvoj. Prav tako podpira prizadevanje za povečanje ozaveščenosti evropskega bančnega sektorja, da bi prispeval potrebno finančno pomoč za izvajanje nacionalnih energetskih načrtov. Odbor predlaga, da se skliče posebna konferenca o financiranju energetske učinkovitosti, da bi povečali ozaveščenost zainteresiranih strani in spodbudili sodelovanje evropskega bančnega sektorja pri uresničevanju velikega projekta posodobitve evropskega gospodarstva.

1.22 Odbor podpira ustanovitev „združenja županov“, vendar ocenjuje, da je cilj združevanja le dvajsetih najpomembnejših evropskih mest zelo skromen. Ta cilj bi moral biti veliko bolj ambiciozen, bolj pa bi bilo treba poudariti tudi lokalne izkušnje. Vzpostavitev posebnega spletnega portala ali druge oblike komunikacije za izmenjavo izkušenj med velikimi, srednje velikimi in majhnimi mesti v Uniji, v katerih živi več kot 80 % evropskega prebivalstva, je lahko zelo uporaben instrument za vzpostavitev povezave med odgovornimi osebami lokalne uprave, ki so pristojni za politiko na področju mestnega prometa, in osebami, pristojnimi za lokalne dejavnosti, ki neposredno vplivajo na javno mnenje.

1.23 Odbor obžaluje, da akcijski načrt ne upošteva velike vloge, ki jo imajo socialni partnerji in socialni dialog na vseh ravneh, za ocenjevanje, spodbujanje in razvoj politike varčevanja z energijo. Odbor želi, da Komisija sprejme pobude za spodbujanje vključevanja vprašanj okoljske trajnosti v obstoječe strukture socialnega dialoga na različnih ravneh, zlasti na sektorskih ravneh in v evropskih svetih delavcev. Sindikalne organizacije imajo lahko na področju znanja in ozaveščanja bistveno vlogo na evropski in nacionalni ravni ter tako prispevajo k razširjanju dobrih praks.

1.24 Pomembno je, da se vprašanje varčevanja z energijo povezuje z dobrimi praksami na področju družbene odgovornosti podjetij, zlasti večnacionalnih, kar zahteva okrepitev socialnega dialoga za obravnavo vseh vprašanj, povezanih z energetsko učinkovitostjo.

1.25 Komisija je poudarila zlasti mednarodno razsežnost vprašanja v zvezi z izboljšanjem energetske učinkovitosti. Odbor podpira predloge o partnerstvu in izvajanje mednarodnega okvirnega sporazuma. Odbor v okviru napovedane mednarodne konference o energetski učinkovitosti priporoča, da se ne podcenjuje potreba po sodelovanju držav AKP, držav iz evrosredozemskega območja (Euromed) in držav, ki jih zadeva evropska sosedska politika. Za obvladovanje izziva trajnostnega razvoja je mednarodno sodelovanje nujno, zato si je treba še bolj prizadevati na diplomatski ravni, da se doseže nov, postkjotski mednarodni protokol do leta 2009, s pomočjo konference, ki bo letos na Baliju.

2. Sporočilo Komisije

2.1 Komisija je na podlagi zaprosila, ki ga je prejela od Evropskega sveta spomladi 2006, pripravila sporočilo z naslovom „Akcijski načrt za energetsko učinkovitost: uresničitev možnosti“, ki je potrdilo navedbe iz Zelene knjige o evropski strategiji za trajnostno, konkurenčno in varno energijo.

2.2 Na kratko, cilj predlogov iz sporočila je, da se do leta 2020 ob predvideni določeni stopnji rasti BDP in odsotnosti drugih ukrepov doseže prihranek energije za več kot 20 % glede na predvideno porabo. Če se bo načrt uresničil, bo mogoče prihraniti do 390 Mtoe na leto in zmanjšati emisije CO2 za 780 Mt na leto. V smislu absolutne porabe morajo predlagani ukrepi zagotoviti zmanjšanje porabe za 1 % na leto ob hkratnem povečanju BDP za 2,3 %, kar bi ob odsotnosti drugih ukrepov pomenilo rast porabe za 0,5 % na leto. Potrebne naložbe je treba nadomestiti z varčevanjem z gorivi, kar ustreza približno 100 milijardam EUR na leto.

2.3 Razprava, ki se je začela po objavi Zelene knjige o energetski učinkovitosti – Narediti več z manj, je sprožila predloge, ki sestavljajo zapleten in obsežen „paket“ 75 ukrepov na vseh področjih potencialnega varčevanja. Prednostni sektorji, v katerih je treba ukrepati, so povezani z gradbeništvom in prometom, pri katerem se poleg tega porabi največ naftnih derivatov, hkrati pa je treba enako pozornost nameniti varčevanju, ki se lahko doseže pri proizvodnji, prenosu in pretvorbi energije ter v industriji.

2.4 Načrt, ki ga je določila Komisija, predvideva takojšnje ukrepe in ukrepe, ki se izvedejo kasneje, in sicer v 6 letih. Predvideva se, da bo za doseganje cilja 20-odstotnih prihrankov energije do leta 2020 potreben nov akcijski načrt.

2.5 Analiza mogočih prihrankov kaže na možnost zanimivih rezultatov v sektorjih, ki so končni porabniki, in sicer prihranke v višini 25 %, ki jih je mogoče dosegati v predelovalni industriji, zlasti v sektorju proizvodnje perifernih naprav (motorji, ventilatorji, razsvetljava), prihranke v višini 26 %, ki jih je mogoče dosegati na področju prometa z razvojem somodalnosti in uporabo drugih načinov prevoza, opredeljenih v srednjeročnem pregledu Bele knjige o prometu, ter končno mogoče prihranke v višini 27 % v stanovanjskem sektorju, na primer z izolacijo zidov in streh, razsvetljavo ter večjo učinkovitostjo gospodinjskih aparatov; v poslovnih zgradbah lahko prihranki dosežejo 30 % zaradi splošnega izboljšanja sistemov upravljanja z energijo.

2.6 Zaradi strukturnih sprememb, učinkov prejšnjih politik in uvajanja novih tehnologij se pričakuje izboljšanje energetske intenzivnosti za 1,8 % na leto (470 Mtoe na leto); to pomeni, da bi zmanjšanje splošne energetske intenzivnosti s prihranki energije v višini 20 % zaradi predlaganih novih ukrepov, da bi ti prihranki v obdobju 2005-2020 dosegli 1,5 % na leto (kar ustreza 390 Mtoe na leto), lahko doseglo letno stopnjo 3,3 %. Ob predvideni 2,3-odstotni letni stopnji rasti BDP bo mogoče doseči splošne prihranke energije 1 % na leto.

2.7 Akcijski načrt bo zagotovil izboljšanje stanja v zvezi z zaščito okolja, omejevanjem uvoza fosilnih goriv za zmanjšanje odvisnosti od tretjih držav, povečanjem donosnosti in konkurenčnosti evropske industrije, vključno s tehnološkimi inovacijami, ki jih bodo spodbujali spremljevalni postopki in bodo pozitivno vplivale na zaposlovanje.

2.8 Načrt vključuje 10 nujnih prednostnih nalog. Komisija poziva države članice, lokalne in regionalne organe ter vse zainteresirane strani, naj izvajajo dodatne ukrepe za doseganje še doslednejšega rezultata. Predvideni ukrepi so sektorski in horizontalni.

2.9 Na podlagi teh ukrepov se poudarja potreba po določitvi dinamičnih zahtev glede energetske učinkovitosti za različne izdelke in storitve, spodbujanju boljše učinkovitosti obstoječih in novih proizvodnih zmogljivosti ter znatnem zmanjšanju izgube pri prenosu in distribuciji v sektorju za pretvorbo energije; poleg tega je v prometnem sektorju potreben celosten pristop, namenjen vsem stranem.

2.10 Strateški načrt za energetsko tehnologijo, ki naj bi bil sprejet leta 2007, bo zagotovil nov prispevek k izboljšanju energetske učinkovitosti.

2.11 Večjo pozornost je treba nameniti „cenovnim signalom na področju energije“, ki prispevajo k povečanju ozaveščenosti. Poleg tega je bistveno, da se na vseh ravneh in za vse politike spodbud, vključno z davčno, ter za proizvajalce in potrošnike sprejmejo prilagojeni finančni instrumenti.

2.12 Ker se izziv energetske učinkovitosti pojavlja na svetovni ravni, so mednarodni sporazumi in partnerstva nujni.

2.13 Strogo izvajanje veljavnih direktiv in uredb, kot so nedavna direktiva o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah, direktiva o označevanju in njenih 8 izvedbenih direktiv, direktiva o energetski učinkovitosti stavb, direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov in uredba „Energy Star“, bo prispevalo k uresničevanju zastavljenih ciljev.

2.14 Prednostne naloge

2.14.1 Označevanje naprav in opreme in minimalni standardi glede energetske učinkovitosti. Posodobitev Okvirne direktive 92/75/ES v skladu z uvedbo novih dinamičnih standardov za energetsko učinkovitost naprav. Posebna pozornost bo namenjena izgubam energije v stanju pripravljenosti. Ukrepi bodo najprej usmerjeni k 14 skupinam izdelkov. Zastavljeni cilj je zagotoviti, da bi se do leta 2010 za večino izdelkov, ki porabijo velik delež energije, uporabljali minimalni standardi iz direktive o okoljsko primerni zasnovi izdelkov ali sistemov za ocenjevanje označevanja.

2.14.2 Zahteve glede energetske učinkovitosti stavb in stavbe z zelo majhno porabo energije („pasivne hiše“). Razširitev področja uporabe direktive o energetski učinkovitosti stavb (ki zdaj velja za površine, večje od 1 000 m2) in oblikovanje nove direktive o minimalnih zahtevah Skupnosti za energetsko učinkovitost novih in prenovljenih stavb (v kWh/m2). Skupaj s sektorjem gradbeništva se bodo razvile usmerjene strategije za hiše z zelo majhno porabo energije.

2.14.3 Učinkovitejša proizvodnja in distribucija energije. Sektor za pretvorbo energije porabi približno tretjino vse primarne energije, pri čemer je energetska učinkovitost pretvorbe približno 40 %. Nove proizvodne zmogljivosti lahko dosežejo 60-odstotno učinkovitost. Znatno se lahko zmanjšajo tudi izgube pri prenosu in distribuciji električne energije, ki dosegajo približno 10 %. Določile se bodo minimalne zahteve za energetsko učinkovitost novih električnih, ogrevalnih in hladilnih naprav z zmogljivostjo manj kot 20 MW. Zaradi izvajanja Direktive (2004/8/ES) o spodbujanju soproizvodnje toplote in električne energije se pričakuje dodaten napredek. Končno, vzpostavile se bodo minimalne zahteve in predpisi glede učinkovitosti za daljinsko ogrevanje.

2.14.4 Doseganje učinkovite rabe goriv pri avtomobilih. Komisija bo za zmanjšanje emisij CO2 leta 2007 po potrebi predlagala zakonodajo, s katero bo do leta 2012 poskušala doseči cilj 120 g CO2/km. Zdaj se ocenjuje uporaba davčnih instrumentov, povezanih z emisijami CO2. Tudi sektor za proizvodnjo pnevmatik bo moral zagotoviti svoj prispevek na področju energetske učinkovitosti (ki lahko doseže 5 %) s pomočjo standardov o kotalnem uporu in ustreznim tlakom v pnevmatikah. Komisija bo sestavila zeleno knjigo o mestnem prometu, da bi spodbudila uporabo javnega prometa in druge primerne rešitve za temeljitejše reševanje težav, zlasti na območjih z gostim prometom.

2.14.5 Poenostavitev ustreznega financiranja naložb v energetsko učinkovitost za mala in srednje velika podjetja ter podjetja za energetske storitve. Komisija bo bančni sektor pozvala, naj zagotovi finančne pakete, namenjene zlasti varčevanju z energijo. Dostop do financiranja Skupnosti, kot je sklad za naložbe v okolje ali okvirni program za konkurenčnost in inovativnost, se bo zagotovil zlasti za mala in srednje velika podjetja.

2.14.6 Spodbujanje energetske učinkovitosti v novih državah članicah. Komisija bo zahtevala večjo uporabo sredstev za kohezijsko politiko, da bi se izvedli pomembni projekti v zvezi z energetsko učinkovitostjo.

2.14.7 Koherentno obdavčenje. V prihodnji zeleni knjigi o neposrednem obdavčenju in pregledani direktivi o obdavčenju energije se predvideva vključitev vprašanj v zvezi z energetsko učinkovitostjo in zaščito okolja. Preučila se bo možnost uporabe davčnega odbitka kot spodbude za podjetja in potrošnike, da dajejo prednost energetsko učinkovitim napravam in opremi.

2.14.8 Povečanje ozaveščenosti o energetski učinkovitosti. Spodbujali se bodo razvoj znanja in izobraževanja ter programi informiranja za energetske menedžerje v podjetjih in družbah za proizvodnjo plina in električne energije. Izobraževalne ustanove bodo prejele učna sredstva.

2.14.9 Energetska učinkovitost v naseljenih območjih. Komisija bo leta 2007 ustanovila „združenje županov“ 20 največjih evropskih mest, ki so tudi najnaprednejša na področju energetske učinkovitosti, da se spodbudi izmenjava najboljših praks.

2.14.10 Spodbujanje energetske učinkovitosti na svetovni ravni. Načrtovani cilj je sklenitev okvirnega sporazuma s ključnimi trgovinskimi partnerji in najpomembnejšimi mednarodnimi organizacijami, ki bo obravnaval izboljšanje energetske učinkovitosti v sektorjih, ki so končni porabniki, in sektorjih za pretvorbo energije.

Sklepne ugotovitve

Komisija dokument zaključuje z napovedjo srednjeročnega pregleda akcijskega načrta leta 2009 in zahtevo za večjo pomoč Sveta, Parlamenta ter nacionalnih, regionalnih in lokalnih oblikovalcev politike pri njegovem izvajanju.

3. Splošne ugotovitve

3.1 Akcijski načrt, ki ga je predlagala Komisija, poskuša dosledno obravnavati vse pobude, potrebne za uresničevanje ambicioznega cilja, tj. doseganje prihrankov energije v višini 20 % do leta 2020, s čimer bi se emisije CO2 zmanjšale za 780 Mt na leto. Odbor ocenjuje, da je ta cilj uresničljiv, čeprav zlasti ob upoštevanju zadnjega poročila Medvladnega foruma o podnebnih spremembah meni, da si je treba z vsemi sredstvi prizadevati za zmanjšanje porabe energije in da je doseganje prihrankov energije za več kot 20 % tehnično mogoče. Da se ta cilj doseže, ga morajo spremljati nacionalni načrti, ki omogočajo doseganje pričakovanega rezultata s celovitimi ukrepi ter se razlikujejo glede na začetne finančne in tehnološke razmere, da se zagotovi pravična porazdelitev stroškov med državami članicami glede na njihove možnosti.

3.2 Prav tako bo koristno določiti vmesne cilje, na primer za leti 2012 in 2016, da bi po potrebi okrepili ukrepe, če se ugotovijo znatna odstopanja. Pregled leta 2009 se zdi prehiter, da bi lahko izvedli utemeljeno ocenjevanje. Odbor priporoča tudi določitev možnosti dolgoročnega cilja (2040/2050), da bi se ohranili cilji energetske učinkovitosti. Čez nekaj let bodo naložbe v sektorju za proizvodnjo energije iz fosilnih goriv, ki dosegajo več milijard EUR, zastarele. Te obrate je treba čim bolj učinkovito in hitro nadomestiti. Zelo velik izziv bo obrniti se proti trenutnim trendom, kot so 120-nadstropni stekleni nebotičniki, razsvetljeni dan in noč, in uporaba zemlje za prometno infrastrukturo. Organi oblasti se morajo zelo hitro zamisliti nad velikim problemom, kako nadomestiti vire energije.

3.3 Komisija predlaga načrt, ki hkrati z zmanjševanjem porabe energije ohranja kakovost življenja. Na podlagi tega cilja se do leta 2020 predvideva zmanjšanje energetske intenzivnosti za 3,3 % ob predvideni stalni rasti BDP za 2,3 %, kar bi pomenilo realno letno zmanjšanje porabe energije za 1 % in absolutno zmanjšanje porabe za 14 % med letoma 2005 in 2020. Odbor predlaga Komisiji, da začne posebno razpravo o življenjskem slogu in „kakovosti življenja“. To kakovost nekateri merijo glede na število gospodinjskih aparatov, prenosnih telefonov in vozil na osebo, medtem ko drugi kot merilo uporabljajo emisije CO2, finih delcev in prahu, prometne zastoje, čas potovanja in kakovost javnih storitev. Jasno je, da v strogem smislu učinkovitosti in varčevanja z energijo tudi zelo majhna sprememba v smeri bolj ekoloških „življenjskih navad“ omogoča hitrejše uresničevanje predlaganih ciljev. Odbor sprašuje Komisijo, ali meni, da je dejansko mogoče ohraniti enak način življenja prihodnjih generacij, ki bi pomenil povečanje porabe in emisij. Treba se je strinjati, da namen varčevanja z energijo ne sme biti financiranje ostale porabe, kar bi imelo povratni učinek. Zato je treba pravočasno predvideti potrebo po reorganizaciji gospodarskega sistema s spodbujanjem izgradnje ustrezne infrastrukture in s predlogi v zvezi s prilagojenim sistemom vrednot za nove generacije, na primer (2): — zmanjšanje uporabe virov in energije; — preprečevanje onesnaževanja zraka, tal in vode; — omejevanje odpadkov pri viru; — čim večje zmanjšanje tveganj za prebivalstvo in okolje.

3.3.1 Zagotoviti je treba razširjanje odgovornosti na področju energetske učinkovitosti na vse ravni z združevanjem nacionalnih, teritorialnih in lokalnih načrtov. V obvladovanje tega pomembnega izziva je treba vključiti lokalne in regionalne oblasti. Obseg in pomen akcijskega načrta sta pravi izziv. Nekatere vidike načina življenja, povezane z napredkom v 20. stoletju, bo treba opustiti in koncept estetike bo moral vključevati etični element sprejemljivosti glede energetske učinkovitosti, kot že obstaja v primerih krzna redkih živali in izdelkov iz slonovine. Tako nebotičnik iz stekla ali športno terensko vozilo ne bosta sprejemljiva. Ta daljnosežna sprememba v prevladujočem sistemu vrednot bo zahtevala tudi sodelovanje zasebnega sektorja, ki bi moral predvideti nujen obrat k spodbujanju energetske učinkovitosti, da bi imel prednost na mednarodnih trgih; ta nova načela mora uporabiti v oglaševanju, namesto da pošilja nasprotujoča si sporočila, ki hvalijo težo in nepotrebno moč kot statusna simbola, kar se zelo pogosto dogaja.

3.4 Akcijski načrt opredeljuje deset prednostnih nalog, ki spadajo na štiri področja ukrepanja: pretvorba, prevoz in distribucija energije; stanovanjske zgradbe ter poslovni in delovni prostori; promet; industrijska in kmetijska poraba. Ta področja zajemajo več kot 90 % porabe. Na področju mednarodnih sporazumov se bodo sprejele dodatne pobude za oblikovanje partnerstev za opredelitev standardov na področju izobraževanja, obveščanja in sporočanja, da bi čim bolj razvili sinergijo, ter na področju prevzemanja odgovornosti vseh zainteresiranih strani.

3.5 Odbor predlaga dodatno prednostno nalogo, da se uvedejo ukrepi za omejitev porabe fosilnih goriv za ogrevanje in hlajenje, ter ugotavlja, da predlog ne določa možnosti vzpostavitve okrožnih omrežij za ogrevanje in hlajenje, ki bi preprečila izgubo v višini 33 % zaradi pretvorbe primarne energije. Prav tako bi bilo ustrezno okrepiti to možnost, če bi lahko uporabili obnovljivo energijo ali obdelali odpadke, kar bi omogočilo prihranke do 50,7 Mtoe na leto. Odbor predlaga, da se hkrati s prednostnimi nalogami izvajajo tudi pozitivni prednostni ukrepi, ki bi spodbudili nastanek in razvoj novih poklicev, povezanih s področjem energetske učinkovitosti, razširjanje novih celostnih energetskih storitev, spodbujanje proizvodnje novih izdelkov z majhno porabo energije, ki manj onesnažujejo, ter več raziskav in razvoja na nacionalni in evropski ravni, kar bi povzročilo znatno povečanje dodeljenih finančnih sredstev in uporabo vseh tehnoloških virov, ki so zdaj na voljo. Ostala področja ukrepanja so lahko razvoj recikliranja in obdelave trdnih komunalnih odpadkov, ki prav tako zagotavljata veliko možnosti za uporabo, spodbujanje ukrepov na področju družbene odgovornosti podjetij ali prostovoljnih dogovorov v podjetjih z dejavnim sodelovanjem delavcev prek postopkov sistema okoljskega ravnanja in presoje (EMAS) Skupnosti.

3.6 Dokument Komisije navaja številne zakonodajne ukrepe, kot so nove direktive in uredbe ter revizija veljavnih instrumentov, da se poostrijo veljavni standardi (izjava z dne 7. februarja 2007 o omejitvi emisij CO2 v avtomobilski industriji). Odbor se je seznanil s predlogi Komisije in sklepi spomladanskega zasedanja Sveta marca 2007, vendar poudarja, da se je po širitvi maja 2004 in januarja 2007 v nove države članice pripeljalo veliko več rabljenih vozil. Ta porast se nadaljuje in celo krepi. Odbor meni, da bo potrebnih več let za celotno zamenjavo voznega parka teh držav članic, ter da se zamenjava na podlagi zavezujočega pravila, ki se uporablja za vozni park starih avtomobilov, ne načrtuje.

3.7 Dokument ne upošteva možnosti povečanja odgovornosti in pooblastil Skupnosti za zagotovitev izpolnitve ciljev in enotnega nastopanja v odnosu z mednarodnimi partnerji. Odbor pozitivno ocenjuje vsebino dokumenta Evropskega sveta in pozdravlja sprejetje energetske politike za Evropo, ki energetsko politiko obravnava kot eno od prednostnih nalog za prihodnost Evropske unije ter krepi sodelovanje in zunanjo politiko Unije. Resničen razvoj pooblastil za zastopanje v razmerju do tretjih oseb nekako presega pravne omejitve veljavnih pogodb, ki odločitve energetske politike prepuščajo državam članicam, tudi če člen 174(4) določa deljeno pristojnost in posebno vlogo v zvezi s sodelovanjem z mednarodnimi organizacijami. Jasno je, da bo ob večjem pritisku na usklajevanje politik bolj pomembna sposobnost pogajanja Unije. Odbor želi, da Evropski parlament, Svet in Komisija po potrebi upoštevajo možnost spremembe pogodb, ki bi enotnemu zastopanju Unije v razmerju do zunanjih partnerjev dodelilo več pooblastil Skupnosti, kot jih lahko sama zdaj izvaja.

3.8 Direktiva 2006/32/ES o energetski učinkovitosti se nanaša na strategijo, ki temelji na posplošitvi belih certifikatov, in na nacionalne akcijske načrte, ki morajo biti vključeni v ocenjevanje s strani služb Komisije. Sam akcijski načrt določa izrazit razvoj dejavnosti Komisije v zvezi z zakonodajnimi in regulativnimi pobudami ter preverjanjem. Odbor meni, da je bila dosedanja izkušnja pozitivna, čeprav je bilo ugotovljenih nekaj pomanjkljivosti pri vzpostavitvi trga belih certifikatov zaradi neenotnih predpisov držav članic. Na splošno je treba za dejavnosti, povezane z izvajanjem ciljev direktive, povečati število osebja Komisije za te naloge, da bo delo Komisije na tem področju potekalo učinkoviteje. Komisija ocenjuje, da potrebuje približno 20 oseb. Odbor priporoča, da se začne z natančno oceno potrebnih sredstev, ter predlaga, da se poveča sedanje število osebja.

3.9 Izvedba obravnavanih ukrepov bo omogočila prihranke in torej zmanjšanje prihodka od DDV, kar bi lahko imelo posledice za proračun Skupnosti, vendar bi bilo omejeno zaradi razvoja novih dejavnosti, povezanih s politiko energetske učinkovitosti. Odbor zahteva, da Komisija oblikuje oceno v tem smislu, ob upoštevanju dejstva, da se tak scenarij ne upošteva pri analizi vpliva. Odbor meni, da so sedanja sredstva Unije popolnoma nezadostna za zagotovitev delovanja vseh programov Skupnosti, ki so stalno izpostavljeni zmanjševanju sredstev, namenjenih projektom velikega pomena, zlasti za varčevanje z energijo. Uvedba morebitnega „obdavčenja energije“ se bo morala vključiti v okvir davčne politike, ki upošteva prikrajšane družbene sloje brez negativnega vpliva na sedanje ravni socialne varnosti in zagotovljenih javnih storitev.

3.10 Akcijski načrt se srečuje s težavami pri uresničevanju ciljev, ki jih določa Bela knjiga o prometu. Komisija se v svojem srednjeročnem pregledu seznanja z dejstvom, da dosedanje ovire in nasprotovanja niso omogočila celotne uresničitve možnosti razvoja železniškega in pomorskega prometa, ki bi prinesla znatne prihranke energije. Razvoj se mora obravnavati kot absolutna prednostna naloga, ob upoštevanju potrebnega časa za vzpostavitev infrastrukture ter spremembo življenjskih navad prebivalstva. Pozornost je treba še naprej namenjati izboljšanju prevoza delavcev, na katere zdaj zelo negativno vpliva politika, bolj usmerjena v zahteve po takojšnjem gospodarskem rezultatu kot po zadostitvi potreb javnega prevoza, kot to kaže primer prednostnih naložb v sektor železniškega prometa za visoke hitrosti. Z lažjim potjo med domom in delovnim mestom se ne zmanjšuje le poraba, ampak se znatno izboljšuje tudi kakovost življenja ljudi. Javne naložbe, ki so potrebne za razvoj vrst javnega prevoza, so tudi neizogibno naletele na težko obdobje petih let, ki ga je zaznamovala gospodarska kriza, ki se je prenesla na javne proračune številnih držav članic. Nevzpostavitev nepogrešljive infrastrukture in zmanjšanje sredstev Skupnosti za strateške načrte, kot so koridorji vseevropskih omrežij (zmanjšanje z 20 na 7,5 milijarde EUR) in strategije glavnih predstavnikov evropske avtomobilske industrije, sta prispevala k neizvedljivosti načrta. Odbor se zdaj ukvarja s sprejetjem pomembnega mnenja o prometu na urbanih območjih, ki poudarja postopno zmanjševanje uporabe sistemov javnega prevoza in priporoča rešitve za zmanjšanje pretoka zasebnih prevoznih sredstev (3). Odbor obžaluje pomanjkanje usklajevanja med prometno in energetsko politiko, katerih načela ter tehnična in industrijska vprašanja se med seboj nujno dopolnjujejo, ter usklajevanja z okoljsko in industrijsko politiko. Utemeljeno izraža skrb, da bo brez tega usklajevanja dokument Komisije v veliki meri izgubil potencialno učinkovitost.

3.11 Te težave se pojavijo pri oblikovanju predpisov, v sporočilih in priporočilih Komisije. V Bruslju se pojavljajo enake težave kot na nacionalni ravni, oteževalna okoliščina pa je dejstvo, da naj bi evropska raven uskladila nacionalne politike (in ne obratno).

3.12 Evropska energetska politika mora biti sprejemljiva za vse družbene sloje brez povzročanja neskladij pri obravnavanju dostopa do storitev, ki jih ponujajo energetska podjetja pri nakupu učinkovitejših gospodinjskih aparatov, in oddajanju stanovanj. Ta politika mora ustvariti pozitivno stanje zaposlovanja, kar je v tem trenutku gotovo uresničljivo na stanovanjskem področju. Pri vseh vrstah ukrepov, namenjenih povečanju energetske učinkovitosti, bi morale koncesije imeti za cilj jasno pokazati korist za uporabnika, tako da bi bil čas za nadomestitev stroškov ustrezno kratek in bi ga preprosto izračunali.

3.13 Financiranje te politike ne sme bremeniti le javnih financ: ob upoštevanju zelo pomembnega prihranka, ki ga imajo zdaj industrije v sektorju energije in elektrike, bi lahko ustvarili zalogo, pri čemer bi uporabili majhen odstotek prihranka – to metodo so že uporabile nekatere države članice. Kljub temu to ne sme voditi k povišanju cen za končne porabnike in zmanjšanju strateških naložb podjetij. Treba je upoštevati velike naložbe, ki bodo potrebne v proizvodni industriji, da se bo lahko soočila z vedno večjimi zahtevami in stroški, pri drugih fosilnih virih pa so cene vezane na ceno nafte, vendar so stroški veliko nižji kot v sektorju distribucije. Prispevki v sklad bi morali upoštevati te velike razlike v stroških za raziskave, ki bodo nastali. Razlikovanje med vsako državo članico bi se lahko predvidelo zaradi različnih veljavnih predpisov glede obveznosti industrij v sektorju energije v zvezi z naložbami v raziskave o učinkovitosti in nadzorom nad ravnijo cen. To bi lahko bila rešitev, ki bi omogočila malim lastnikom brez finančnih sredstev, da povečajo energetsko učinkovitost hiše, pri čemer vzpostavijo pozitiven krog, ki ustvarja delovna mesta.

3.14 Pri izvajanju ukrepov davčne olajšave, ki se morajo uporabljati zelo previdno, se morajo upoštevati najrevnejši sloji prebivalstva, oproščeni davka, ki bi bili izključeni iz posebne ureditve, namenjene pospeševanju in spodbujanju učinkovite energetske politike, predvideti pa bi bilo treba tudi dodatke za uspešnost davčnih zavezancev, ki niso neposredno zavezani davkom zaradi nizkega prihodka.

3.15 Odbor ocenjuje, da je razvoj kampanj za ozaveščanje na evropski, nacionalni in regionalni ravni nepogrešljiv in da se po potrebi vsakokrat navezuje na neko temo (na primer en mesec se lahko na evropski ravni razširja podatek o žarnicah, drug mesec se razpravlja o razvoju javnega prevoza, tretji mesec pa o ekološko združljivem in učinkovitem ogrevanju ter hlajenju itd.). Lahko bi se začele kampanje idej in predlogov, pri čemer bi se med državljani stalno razširjala ta nepogrešljiva zahteva. Pridobitev dejanskih rezultatov bo mogoča le prek močne kolektivne zavesti. Demokratična razprava, vključenost vseh predstavnikov različnih zainteresiranih strani in vloga javnih organov bodo bistveni pri učinkovitem upravljanju predvidenih ukrepov. Države članice, ki imajo večje število tehničnih svetovalcev na področju energetske učinkovitosti, morajo prispevati k usposabljanju strokovnjakov v drugih državah Unije, da se zagotovi enotno razširjanje znanja, potrebnega za uspešnost načrta. V državah članicah je treba spodbujati študij energetike na univerzah in visokih šolah in s tem spodbujati medregionalno sodelovanje. Komisija bi lahko v tem okviru imela učinkovito vlogo usklajevanja.

3.16 Več pozornosti je treba nameniti iskanju nujnega ravnotežja med potrebo po spodbujanju vseh potrebnih izboljšav ter zmogljivosti gospodarskega in produktivnega sistema za spoprijemanje s spremembami, ki bi se lahko odvijale prehitro. Glede na prekomerne stroške obstaja resnično tveganje, da industrije, ki energijo uporabljajo intenzivno, selijo svojo proizvodnjo na manj „zavezujoča“ območja. Hitrost sprememb mora biti tesno povezana z možnostmi prilagajanja in upravljanja stroškov. Preučiti je treba ukrepe, ki omogočajo sklepanje dolgoročnih pogodb, kar zagotavlja trajne in stabilne cene energije v zameno za obveznost naložb v inovacije, tehnologijo ali infrastrukturo za proizvodnjo, prevoz in distribucijo. Te naložbe bi se morale oceniti glede na njihovo energetsko učinkovitost. Sklepanje prostovoljnih sporazumov je treba dojemati pozitivno, vendar zahtevajo pristno, hitro kontrolo s strani regionalnih organov in možnost, da se jih nadomesti z zavezujočimi potezami, če se izkažejo za neučinkovite.

3.17 Opredeljeni ukrepi morajo še vedno upoštevati okvir vse bolj globaliziranega trga. Morebiten dvig cene energije bi lahko povzročil velike težave v sektorjih velike porabe energije, kot sta sektorja aluminija ali cementa. V mislih je vedno treba imeti lizbonske cilje in zagotoviti konkurenčnost Evropske unije, ki se mora zanesti na ceno energije, skladno s svetovnim gospodarskim sistemom. Poleg tega Evropa ne more dopuščati stalnih groženj o selitvi proizvodnje, ki jih nekatera podjetja ali nekateri sektorji še naprej izražajo. Podjetja, ki selijo proizvodnjo le zaradi povečanja dobička, je treba kaznovati, če poleg neizogibnih socialnih, včasih dramatičnih težav, ki jih ustvarjajo in prenesejo na skupnost, povzročajo tudi izkrivljanje notranjega trga z izkrivljanjem konkurence, kar pomeni, da uvajajo blago, proizvedeno v okolju brez omejitev, na trg držav, ki so bolj popustljive.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Zaradi očitnih razlogov, ki izhajajo iz ozadja in metode, Evropski ekonomsko-socialni odbor ne namerava ločeno analizirati vsakega predlaganega ukrepa (približno 75), ampak meni, da je treba izraziti stališče glede najpomembnejših ukrepov in predlogov iz dokumenta in njegovih prilog. EESO je organiziral posvetovanje, na katerem so udeleženci prispevali nadaljnja uporabna priporočila, ki so Odboru omogočila boljše poznavanje tega področja in znatno prispevala k njegovemu delu.

4.2 Predhodno je bilo ugotovljeno, da do zdaj sprejeti predpisi v zvezi z energetsko učinkovitostjo, ki se uporabljajo za izdelke, ki uporabljajo energijo, v sektorju gradbeništva in energetskih storitev, dajejo dobre rezultate. Proizvajalci in uporabniki so pokazali velik interes za razširitev ponudbe in povpraševanja po novih izdelkih z vse večjo učinkovitostjo in dokazali, da so to pripravljeni storiti. Takojšnja potrditev uresničljivega prihranka, izobraževanje in ozaveščanje o okolju, ki je vse bolj razširjeno, kažejo na to, da se politika lahko zelo hitro izvede in prinese pričakovane rezultate. Okoljska zasnova je dejavnik uspešnosti in priljubljenosti med širšo javnostjo, ki vse večjo pozornost namenja vsebini ponudbe. Pri proizvajalcih je treba spodbuditi težnjo, ki so jo deloma že predvideli, glede izboljšanja energetske učinkovitosti in predložitve podrobnih navodil porabnikom za energetsko učinkovito uporabo njihovih izdelkov. Prav tako je treba upoštevati ameriški vzorec, ki je namenil posebne spodbude podjetjem, ki se ukvarjajo z dejavnostmi ekološke zasnove, ter tako dobil zelo spodbudne rezultate. Odbor meni, da podpora za sistem podjetij, ki se kaže v davčnih odbitkih za podjetja, ki razvijajo in proizvajajo izdelke z visoko energetsko učinkovitostjo, pomeni prepričljiv rezultat, če ta sistem spremlja učinkovit in obvezen nadzor nad trgom in izdelki po vzoru dosežkov na področju strojništva. Ta nadzor je treba razumeti kot zagotovilo, da naložbe proizvajalcev, ki delujejo v skladu z etiko, ne bodo izgubljene, in ga priporočiti regionalnim oblastem, ki so odgovorne za njegovo izvajanje.

4.2.1 Standardi v zvezi z označevanjem so odličen pripomoček, ki ga je treba spodbujati in razvijati za večji obseg izdelkov ter v najkrajšem času razširiti na avtomobilski in gradbeni sektor. Evropski ekonomsko-socialni odbor potrjuje ta predlog in poziva Komisijo, da 14 določenih izdelkov podredi sistemu minimalnih standardov energetske učinkovitosti, pri čemer se pozornost nameni vsakemu posebnemu tržnemu segmentu, da se odpravi mogoče izkrivljanje konkurence, ki jo povzroča nov zakonodajni okvir. Prav tako je ustrezno določiti druge končne izdelke, ki morajo spoštovati minimalne standarde. Odbor se v večji meri strinja s prednostno nalogo, povezano z zmanjšanjem porabe v stanju „pripravljenosti“ in „mirovanja“, ter veliko pozornosti namenja temu ukrepu, s katerim se lahko poraba energije v teh stanjih s postopno zamenjavo rabljenih naprav zmanjša do 70 %. Poleg tega Odbor meni, da bi uredba „Energy Star“ za EU morala predvideti tudi obveznost registriranja (ki že velja v Združenih državah) za javne razpise o nakupu pisarniške opreme, ter pričakuje, da bo „Komisija sama dajala dober zgled“ (4). O tem sporazumu bi se bilo treba pogajati z drugimi velikimi proizvajalci iz vzhodne Azije, ki odslej zavzemajo pomemben delež trga uporabniške elektronike.

4.2.2 Na področju gospodinjskih aparatov lahko odsotnost hitrih postopkov za nadzor točnosti označevanja in določitev kazni v primeru kršitev močno prizadene „prizadevna“ podjetja, ki vlagajo na področju energetske učinkovitosti, in omogoči neustreznim izdelkom dostop na trg. Zlasti je treba spodbujati zamenjavo najstarejših gospodinjskih aparatov (izračuni kažejo, da se v Evropi uporablja 200 milijonov naprav, starejših od 10 let), kar je najpomembnejši dejavnik za varčevanje, ter preprečiti, da bi se zastareli in energetsko neučinkoviti gospodinjski aparati prodajali na trgu rabljenih aparatov v državah v razvoju. Poleg tega je treba preveriti, ali pobude za financiranje nakupa gospodinjskih aparatov veljajo le za energetsko najučinkovitejše izdelke.

4.2.2.1 Poudariti je treba, da industrija gospodinjskih aparatov zavrača ravnanje po prostovoljnem kodeksu samoregulacije, zato ugotavlja, da so za urejanje trga potrebni obvezni ukrepi. Odsotnost kazni za brezvestne proizvajalce in uvoznike, ki v razred A vključujejo izdelke, ki niso v skladu s standardi, opredeljenimi na področju energetske učinkovitosti, je dejansko omogočila razširjanje „lažnih“ gospodinjskih aparatov z majhno porabo. Ta pomanjkljivost prostovoljnih dogovorov, na katero so opozorila evropska podjetja, ki zahtevajo predpise, zahteva razmislek o učinkovitosti takšnih dogovorov.

4.2.3 V gradbeništvu je mogoče doseči zelo velike prihranke energije: danes so že na voljo materiali, načini gradnje in nadomestni sistemi za tradicionalno ogrevanje, na primer kondenzacijski kotli, s katerimi je mogoče prihraniti od 6 do 11 % goriva s ponovno uporabo latentne toplote, ki se običajno izgubi. Porabo za hlajenje je mogoče zmanjšati z zaščito pred sončno svetlobo, ki se vgradi na zunanji del stavb, saj notranja zaščita zadržuje svetlobo, vendar obdrži velik del toplotne energije. Zlasti je treba spodbujati razvoj tako imenovanih „pasivnih hiš“ (stavb z zelo majhno porabo energije); v to kategorijo spadajo na primer hiše, katerih letna poraba ne presega 15 kWh/m2 (zima–poletje), kar zadeva osnovno porabo za hlajenje in ogrevanje. Prav tako je treba navesti skupno porabo (ustrezno količino) in omejitev porabe primarne energije za vse uporabe (razsvetljava, gospodinjski aparati, vključno s sušilnimi stroji, ob upoštevanju, da se lahko za sušenje enega kilograma perila porabi tri- do štirikrat toliko energije kot za eno pranje). Ob upoštevanju, da je mogoče doseči prihranek z zmanjšanjem povprečne letne porabe z 180 kWh/m2 na približno 15 kWh/m2, je mogoče ob učinkovitosti in ustrezni količini prihraniti do 90 %. (Na primer vas pasivnih hiš Wiesbaden z 22 hišami s povprečno letno porabo 13,4 kWh/m2 ali vas Kronsberg z 32 pasivnimi hišami in povprečno letno porabo 14,9 kWh/m2). Odprtje evropskega trga za to vrsto izdelkov je treba spodbujati, da se omogoči širši dostop do te tehnologije po sprejemljivih cenah.

4.2.4 Odbor meni, da je ustrezno opozoriti na potrebo po javnih naložbah za energetsko učinkovitost v javnih stavbah, ki jo je treba zlasti v novih državah članicah povezati z uporabo obnovljivih virov energije, ki pomenijo pomembno možnost na področju varčevanja z energijo. Odbor zahteva, da se poleg programov za usklajevanje zakonodaje in razvoj izobraževanja za usposabljanje specializiranih tehnikov del strukturnih skladov nameni temu cilju ter se evropske finančne institucije pozove k podpori naložb na področju energetske posodobitve stavb.

4.2.4.1 Pasivne hiše v pravem pomenu besede zahtevajo nekatere značilnosti izdelave (odlična izolacija sten in tal, napeljava za predhodno kroženje zraka, ki je pod hišo), zaradi katerih je popolna prenova obstoječih hiš v skladu s tem standardom zapletena in draga. Te razmere pomenijo, da je treba veliko prizadevanja nameniti izvajanju standarda pasivnosti pri več novih gradnjah, zlasti javnih zgradbah, za katere mora postopno postati obvezen. Poleg tega je med obnovitvenimi ali vzdrževalnimi deli na zasebnih stavbah, ki jih lahko finančno podpirajo tudi operativna sredstva z zelo nizko obrestno mero, zelo pomembno zagotoviti sprejetje veliko energetsko učinkovitih rešitev za pasivne hiše. Dejansko je treba upoštevati, da so že obstoječe stavbe tiste, v katerih bo leta 2020 živela večina ljudi. Za hiše, ki se dajejo v najem, je treba obravnavati vprašanje pogojev, ki bi zagotovili prednosti za lastnike, če bi ti veliko vlagali v varčevanje z energijo v svojih hišah, katerega neposredne koristi zanimajo zlasti najemnike.

4.2.4.2 Komisija v oceni učinka (dokument SEC(2006)1175) pričakuje, da se lahko zaradi spremembe Direktive 2002/91/ES o energetski učinkovitosti stavb z zmanjšanjem površine (1 000 m2), za katero veljajo minimalni standardi (ki so za javne stavbe strožji), in razširjanjem sistema certifikatov o energetski učinkovitosti (beli certifikati) doseže prihranek v višini 140 Mtoe. EESO je neodločen glede možnosti kratkoročne uresničitve tega cilja (5). Odbor meni, da morajo države članice zagotoviti enotne instrumente za merjenje vpliva predpisov (na primer kakovosti toplotne izolacije) in da morajo obvezno sprejeti ustrezne nadzorne ukrepe. (Glej na primer razlike med Francijo, kjer je nadzora malo, in flamsko regijo, kjer je nadzor veliko strožji). V zvezi s tem morata Svet in Parlament oceniti obstoj pravne podlage, ki Komisiji daje pravico oblikovanja uredbe, ki bi lahko nadomestila predlog nove direktive s preprosto razveljavitvijo Direktive 2002/91 po letu 2009.

4.2.4.3 V nedavno objavljeni magistrski nalogi (6) je bilo navedeno: „1. Kar zadeva vprašanje energetske prenove obstoječe stanovanjske, poslovne ali šolske stavbe, ni vedno mogoče doseči ciljev za stavbe z majhno porabo ali pasivne hiše … 2. Za začetek projekta prenove so potrebne naložbe, ki lahko za posameznika pomenijo strošek: brez razpoložljivih finančnih sredstev lahko tudi potencialno najbolj donosne naložbe ne bodo izvedene. 3. Za doseganje ravni porabe energije pasivnih hiš zaradi boljše izolacije je potrebno posebno tehnično znanje, ki se ga lahko gotovo pridobi. Teh pojmov se ne sme uporabljati le med fazo načrtovanja, ampak tudi in zlasti med operativno fazo. 4. Uporaba energije ustreza bistvenim potrebam uporabnikov in očitno je, da ni prilagodljiva: tudi nenadna nihanja cen energije kratkoročno ne povzročajo hitrih sprememb vedenja. Zmanjšanje porabe ali povpraševanje po alternativnih energetskih virih sta posledična odziva za prilagajanje na novo ravnotežje v dolgoročnem pogledu, v katerem se elastičnost krivulje povpraševanja po energiji le malo poveča.“

4.2.4.4 Tabela na podlagi te analize kaže, da večja debelina izolacije (vsaj 16 cm) omogoča prihranek, ki vedno upravičuje naložbe za doseganje cilja pasivne hiše, zlasti v primerjavi s tradicionalnimi stavbami. Z operativnega vidika se zdi, da je izolacija hiše v celoti prednostna naloga v primerjavi z ostalimi ukrepi, medtem ko celostna analiza dejavnosti omogoča optimizacijo sedanje neto vrednosti naložb.

4.2.5 Kar zadeva bele certifikate, dokazanim – čeprav omejenim – izkušnjam držav, ki so sprejele to metodo, nasprotuje zaostajanje v industrijskih inovacijah, ki je značilno za nekatere države Unije. Da bi lahko zagotovili prepričljiv sistem certifikatov o energetski učinkovitosti, je treba zastaviti uresničljive cilje ob upoštevanju tehničnih in gospodarskih zmogljivosti, zagotoviti raznolike možnosti izvajanja (sektorji, projekti, udeleženci, stroški), delovanje trga (struktura povpraševanja in ponudbe, dodatni pogoji), jasne in pregledne predpise, ki so poenostavljeni in ne diskriminacijski (pogoji za dostop na trg, tržna pravila), ter predvideti sprejemljive kazni. Ali so ti pogoji na mogočem evropskem trgu certifikatov o energetski učinkovitosti prisotni? Zato je potrebna določena previdnost pri vsakem potencialnem širjenju te prakse.

4.3 Izgube v fazi pretvorbe za primarno porabo energije v stavbah in industriji skupaj dosegajo 33 %, kar pomeni več kot 580 Mtoe. Zato Odbor meni, da je treba to vprašanje uvrstiti na področje za prednostno obravnavo. Izgube med stopnjo prenosa na velike razdalje so pomemben dejavnik. Sodobni visokonapetostni prenosni daljnovodi z enosmernim tokom so gotovo področje, ki se razvija, ker zagotavljajo izgubo le približno 3 % moči na 1 000 km omrežja. Ta tehnologija poleg znatnih prihrankov omogoča tudi odpravljanje elektromagnetnih učinkov, ki jih povzroča prenos z izmeničnim tokom, kot so zelo šibki elektromagnetni valovi (Extremely Low Frequency – ELF), ki nastajajo pri prenosu z izmeničnim tokom. Sedanja tehnologija že zagotavlja, da je ta vrsta prenosa na velike razdalje (že desetletja se uporablja na Švedskem in v ZDA ter se razvija po vsem svetu) ugodna z gospodarskega vidika, medtem ko je treba pri kratkih razdaljah upoštevati visoke stroške obratov za pretvorbo v izmenični tok nizke napetosti za lokalno uporabo. S posebnimi raziskovalnimi programi je treba spodbujati prizadevanje za zmanjšanje stroškov (7).

4.3.1 Drugo področje ukrepanja sestavljajo ukrepi za podporo tehnologije sončne energije, ki se lahko izvajajo skupaj z državami iz evrosredozemskega območja, ki imajo na voljo velike neobdelane površine s stalno in znatno izpostavljenostjo soncu. Nedavno poročilo, ki ga je zahtevalo ministrstvo za okolje Zvezne republike Nemčije, poudarja strateški vidik te tehnologije, ki jo je razvil italijanski Nobelov nagrajenec C. Rubbia in se zdaj preizkuša v Granadi. Družba Enel je v sodelovanju z inštitutom Enea nedavno začela projekt, ki prvič na svetu uvaja združevanje kombiniranega cikla plina in sončne elektrarne Z uporabo inovativne edinstvene tehnologije, ki jo je razvil inštitut Enea, Archimede proizvaja stalen tok elektrike iz sončne energije. Projekt se ponaša tudi z drugimi elementi, ki se ne uporabljajo nikjer drugje na svetu, vključuje pet novih patentov, kot so grelne tekočine – tekočine, ki potem ko so segrete, oddajajo toploto, iz katere se proizvaja energija. Tekočine, ki so se uporabljale doslej, je mogoče segreti do 300 stopinj. Tekočine, ki se uporabljajo v projektu Archimede, pa je mogoče segreti do 550 stopinj, enako kot vodno paro iz fosilnih goriv, kar omogoča povezavo s konvencionalnimi elektrarnami in tako pomaga varovati trdnost energetskega sistema.

4.3.2 Odbor evropskim institucijam priporoča, da si odločno prizadevajo za to rešitev s sprejetjem posebnih ukrepov za podporo razvoju tehnologije za proizvodnjo toplote iz sončne energije.

4.3.3 S soproizvodnjo toplote in električne energije, ki izhaja iz uporabe odpadne toplote iz proizvodnje električne energije za ogrevanje ali uporabe odpadne toplote za proizvodnjo električne energije (na primer v industrijskih pečeh), se lahko zagotovi znatno povečanje učinkovitosti pri porabi goriv, in sicer s približno 35 % na 70 %. Upoštevati je treba dodatne stroške, ki jih prinaša decentralizirana proizvodnja in dejavna distribucija za operaterje omrežja, ter zato spodbujati potrebne naložbe ob upoštevanju različnih začetnih pogojev držav članic. Odbor podpira namen Komisijo, da se zagotovi razvoj obratov za visoko učinkovito soproizvodnjo toplote in električne energije, čeprav se je standardizacija metod izračunavanja preložila na leto 2010 in ni vedno mogoče preverjati, ali predložena potrdila o izvoru ustrezajo minimalnim standardom. Odbor se sprašuje, če bi bilo mogoče skrajšati rok za uskladitev metod izračunavanja, ki bi omogočil razvoj notranjega trga obratov za soproizvodnjo, kar zdaj ovirajo različni predpisi v državah. Zdaj ima vsaka država možnost, da sprejme lastne metode izračunavanja za ocenjevanje učinkovitosti obratov in zagotovi njihovo ustreznost v smislu ureditve Skupnosti, kar mora biti v skladu z določbami direktive. Vendar je v praksi dejansko stanje drugačno, rezultati obratov pa so zelo različni, ker se zanje uporabljajo načini izračunavanja različnih držav. Usklajevanje je učinkovit instrument tudi za boj proti goljufijam. Prizadevanja Unije je treba okrepiti, ob upoštevanju dejstva, da rezultati prvega pregleda z dne 21. februarja 2007 niso v skladu s strateškimi cilji, kot je mogoče sklepati iz dokumentov o ocenjevanju, ki so jih predložile države članice v zvezi z doseženim napredkom na področju razvoja soproizvodnje, da bi se povečal delež električne energije, proizveden na ta način.

4.3.4 Odbor poziva Komisijo in Svet, da si še bolj prizadevata za podporo programom za soproizvodnjo toplote in električne energije ter ohlajanja, ki uporabljajo odpadno toploto za hlajenje. Zlasti zanimiv je koeficient učinkovitosti, torej razmerje med izhodno hladilno energijo in vhodno toplotno energijo teh naprav. V nasprotju s koeficientom učinkovitosti, ki je pri tradicionalnih obratih 2,0, so koeficienti učinkovitosti pri obratih za soproizvodnjo toplote in električne energije ter ohlajanja od 0,7 do 1,3, glede na uporabljeno toploto (8). Regeneratorji, ki uporabljajo lesne odpadke, so že na trgu; uporabljajo lahko izdelke, ki nastajajo pri pretvorbi sadnih (koščice, lupina in skorja) in poljedelskih vrst (oljčne tropine, koruzni storži), odpadke iz žag in obdelave lesa, odrezane veje, olupljeno lubje, lupine kavnih zrn, ostanke palmovih vej, industrijske odpadke in poškodovano embalažo. Iz 100 kg teh odpadkov je mogoče pridobiti 70 kW enosmerne električne moči (maksimalna moč 80 kW) ter 130 kW toplote in hlajenja. Ena tona odpadnega lesa, ki stane 70 EUR, lahko nadomesti 160 litrov plinskega olja, ki stane 175 EUR.

4.3.5 Odbor meni, da bi bilo treba uvesti kampanjo in ukrepe za omejitev uporabe materialov za embalažo, ki mora biti primerna za recikliranje. Poraba energije za proizvodnjo in odstranjevanje enkratne embalaže je prevelika, glede na to, da velik del te embalaže ni biološko razgradljiv in zelo onesnažuje okolje.

4.4 Delovanje trga

4.4.1 Do zdaj energetski trg ni dosegel svojega potenciala glede uresničljive učinkovitosti, ugotavlja pa se tudi potreba po večji preglednosti dejanske učinkovitosti central in izgub v prenosnih omrežjih. Trga za plin in električno energijo se še nista v celoti liberalizirala. V nekaterih primerih nezadostna preglednost oblikovanja cen in tudi postopka liberalizacije ovira pravo politiko energetske učinkovitosti. Glede na to se zdi koristno okrepiti koncept pravnega ločevanja med podjetji za upravljanje s tehničnim monopolom in podjetji, ki svoje dejavnosti izvajajo v okviru svobodne konkurence, kar predvidevajo direktive o liberalizaciji notranjega trga z električno energijo in zemeljskim plinom (Direktivi 2003/54/ES in 2003/55/ES), da bi ga lahko primerjali z bolj zavezujočim konceptom ločevanja lastništva.

4.4.2 Cenovna politika v tem sektorju mora spodbujati varčevanje in energetsko učinkovitost zlasti fosilnih goriv ter spodbujati uporabo obnovljivih virov energije. Posebno pozornost je treba nameniti potrošnikom iz prikrajšanih slojev prebivalstva in se držati načela, da jim je treba zagotoviti nujno oskrbo z energijo za osnovno porabo, ob tem pa je treba še naprej zagotavljati, da bo njihovo varčevanje z energijo finančno koristno; na primer, tem potrošnikom bi lahko omogočili „socialne“ tarife, vendar le do določenega praga porabe, ali pa bi tem gospodinjstvom ponudili finančno podporo.

4.4.3 Zanimive izkušnje za doseganje prihrankov energije so povezane z uvajanjem elektronskih števcev, ki omogočajo uporabo sistema za spremljanje distribucije električne energije na daljavo in optimizacijo upravljanja obremenitev omrežij. Po mnenju podjetja ENEL (največje italijansko podjetje za električno energijo), ki je 30 milijonom strank brezplačno namestilo elektronske števce, racionalizacija dajatev na energijo, ki se bo izvajala tudi s sprejetjem usmerjene cenovne politike, omogoča boljše izkoriščanje proizvodnje, zlasti v času nižje tarife. Elektronski števec prispeva k razvoju ozaveščenosti končnega uporabnika in spodbuja razumnejšo uporabo virov. Priznan je bil kot instrument energetske učinkovitosti na podlagi direktiv o energetskih storitvah in varnosti oskrbe.

4.4.4 Model decentralizirane proizvodnje električne energije, tj. vključevanje več proizvajalcev, tudi če so zelo majhni, povzroča več novih težav v zvezi s postopki delovanja srednjenapetostnih in nizkonapetostnih omrežij, vzpostavljenih le za enosmerno uporabo. Nujne so velike naložbe za obvladovanje novih načinov proizvodnje. Očitno je, da decentralizirana proizvodnja povzroča manjše izgube med stopnjo prenosa, vendar so potrebne naložbe zelo velike in na ozemljih obstaja močan odpor proti vzpostavitvi central, tudi če so majhne.

4.5 Sektor prometa si je močno prizadeval za zmanjšanje porabe in emisij onesnaževal, vendar se od tega sektorja upravičeno zahteva več ukrepov ob upoštevanju dejstva, da gre za sektor z največjo rastjo porabe, v katerem nastaja največ toplogrednih plinov (med leti 1990 in 2004 so se emisije CO2 iz cestnega prometa povečale za 26 %). Odvisnost od tretjih držav glede goriv v prometu (ki so v 98 % fosilna goriva) razširja odgovornost evropske industrije na tem področju, ki mora nujno prispevati k energetski učinkovitosti, zmanjšanju emisij ter omejitvi uvoza naftnih derivatov in plina.

4.5.1 Nedavna odločitev Komisije, da bo zakonsko opredelila doseganje cilja 120 g CO2/km, označevanje pnevmatik z največjimi omejitvami kotalnega upora, spreminjanje predpisov o gorivih ter uvajanje mešanic goriv z veliko količino etanola, biogoriv, goriv z majhno vsebnostjo ogljika in plinskega olja z zelo majhno vsebnostjo žvepla, pomeni odločen znak v smeri trga. V obdobju 2011-2020 bodo morali evropski ponudniki za 10 % zmanjšati emisije toplogrednih plinov, ki jih povzročajo goriva med rafiniranjem, prevozom in uporabo; v tem obdobju se bo prihranilo 500 milijonov ton emisij CO2. Razlog za to odločitev je dejstvo, da so se med letoma 1995 in 2004 emisije zmanjšale le za 12,4 % (s 186 g CO2/km na 163 g CO2/km), hkrati pa se je znatno povečala povprečna moč vozil, pri katerih je najtežje zmanjšati škodljive emisije. To neskladje kaže na to, da bi bilo koristno povečati davke na luksuzna vozila, ki niso energetsko učinkovita, kot so že storili v nekaterih državah članicah. Komisija ocenjuje, da se bodo emisije CO2 do leta 2020 zmanjšale za dodatnih 400 milijonov ton. Združenje evropskih proizvajalcev vozil (ACEA) je zahtevalo odložitev meje z leta 2012 vsaj do leta 2015 in vključitev vseh udeležencev, kot je priporočila skupina na visoki ravni Cars 21. Po mnenju evropskih proizvajalcev bodo ti ukrepi, če jih ne bo spremljalo dolgoročno načrtovanje prilagajanja tipov avtomobilov, povzročili nevzdržne stroške za evropska podjetja.

4.5.2 Odbor želi opozoriti, da množično nadomeščanje fosilnih goriv z biogorivi prinaša tveganje, da bi se pri dodeljevanju rodovitnih zemljišč povečala konkurenčnost proizvodnje goriv v primerjavi s proizvodnjo živil. S tem bi se lahko cena živil povečala, da bi dosegle cene energentov, ki se ravnajo po cenah fosilnih goriv, kar bi lahko pomenilo, da bi revno prebivalstvo z juga, ki trpi za lakoto, moralo tekmovati z vozniki motornih vozil s severa (9). Zastavlja se etično vprašanje, ki je v severnih državah povezano z uporabo kmetijskih virov za proizvodnjo goriv, medtem ko bi lahko rešili več milijonov življenj na nerazviti južni polobli. Celotna proizvodnja koruze v ameriški zvezni državi Iowa bi se lahko namenila proizvodnji etanola. Ob upoštevanju, da se pri polnjenju rezervoarja športnega terenskega vozila (Sport Utility Vehicle – SUV), ki vsebuje 25 galon, kar ustreza 94,5 litra, porabi letna količina živil za eno osebo, je to vprašanje očitno in zahteva odgovor. Odbor namerava pripraviti posebno mnenje o tem vprašanju (10).

4.5.3 Odbor ugotavlja, da Komisija na eni strani poziva k prostovoljnim dogovorom, na drugi strani pa napoveduje obvezne ukrepe. Komisija priznava, da ima samoregulacija bistveno vlogo, „ker omogoča hitrejše in bolj gospodarno doseganje ciljev kot zakonske obveznosti“. Prostovoljni dogovori so lahko koristni v primerjavi z zakonsko ureditvijo. Zaradi njihovega hitrejšega in bolj gospodarnega izvajanja lahko povzročijo hiter napredek. Omogočajo prožno in dosledno prilagajanje tehnološkim možnostim in tržnim usmeritvam. Odbor poziva Komisijo, da natančno preuči vzroke omejenega napredka na področju zmanjševanja emisij CO2 iz evropske avtomobilske industrije, ki največ vlaga v raziskave in razvoj. Odbor se strinja s trditvijo Komisije, da zavezujoča zakonodaja ne omogoča vedno popolnega izkoriščanja možnosti za raziskave in doseganja možnega napredka v skladu z rešitvami, ki jih je treba sprejeti.

4.5.4 Gradbeništvo ima zelo pomembno vlogo pri izvajanju energetske učinkovitosti tako v novih stavbah kot tudi pri obnovi že obstoječih stavb. V več državah se ta industrija le počasi prilagaja izboljšanim metodam in se upira uvedbi višjih standardov. Zelo si bo treba prizadevati, da vsi zainteresirani akterji v tem sektorju spremenijo svoje mnenje o potrebi in upravičenosti višjih standardov ter da se jih prepriča, da morajo biti vedno vodilni pri uvajanju boljših standardov učinkovitosti, namesto da se upirajo spremembam. Oblikovalci, menedžerji in obrtniki iz različnih gradbenih strok potrebujejo novo usposabljanje o načinih, kako izboljšati energetsko učinkovitost, ter nove spodbude, s katerimi bodo to dosegli.

4.6 Odbor brez zadržkov podpira spodbude, finančne in davčne strategije, ki jih predlaga Komisija, zlasti vključevanje Evropske investicijske banke in Evropske banke za obnovo in razvoj. Prav tako podpira prizadevanje za povečanje ozaveščenosti evropskega bančnega sektorja, da bi prispeval potrebno finančno pomoč za izvajanje nacionalnih energetskih načrtov. Zato postaja zlasti pomembno, da se dokončno odpravijo sedanje ovire za pravno varnost podjetij, ki zagotavljajo rešitve za izboljšanje energetske učinkovitosti (tako imenovana „podjetja za energetske storitve“ – ESCO).

4.6.1 Odbor predlaga, da se skliče posebna konferenca o financiranju energetske učinkovitosti za povečanje ozaveščenosti zainteresiranih strani in pospeševanje cilja sodelovanja evropskega bančnega sektorja pri uresničevanju velikega projekta posodobitve evropskega gospodarstva. Bančne ustanove se lahko vključijo v t.i. „izziv tisočletja“, da bi se nagradile banke, ki so sprejele najboljše rešitve za financiranje energetske učinkovitosti.

4.7 Po mnenju Odbora so bistveni ukrepi za povečanje ozaveščenosti širše javnosti, ki jo lahko spodbujajo nacionalni in lokalni organi, proizvodna podjetja in podjetja za proizvodnjo energije. Poudariti je treba vlogo regionalnih oblasti kot nepristranskih obveščevalcev javnosti. Razširjati je treba prepričljive rezultate, ki so jih zagotovile pobude na področju varčevanja z energijo. Značilnosti energetske učinkovitosti in varovanja okolja je treba pri oglaševanju bolj poudariti kot bistveni element izdelkov, da bi spodbudili hitrejši razvoj koncepta „družbenega statusnega simbola“, ki se zdaj pogosto izrecno povezuje z energetsko neučinkovitimi izdelki glede na njihovo dejansko uporabo. Odbor podpira ustanovitev „združenja županov“, vendar ocenjuje, da je cilj združevanja le dvajsetih najpomembnejših evropskih mest zelo skromen. Ta cilj bi moral biti ambicioznejši, bolj pa bi bilo treba poudariti tudi lokalne izkušnje. Vzpostavitev posebnega spletnega portala za izmenjavo dobrih praks med velikimi, srednje velikimi in majhnimi mesti v Uniji, v katerih živi več kot 80 % evropskega prebivalstva, je lahko zelo uporaben instrument za uvajanje povezave med odgovornimi osebami lokalne uprave, ki so pristojne za politiko na področju mestnega prevoza, in tistimi, ki so pristojni za lokalne dejavnosti, ki neposredno vplivajo na javno mnenje. Dodeljevanje certifikatov za energetsko učinkovite občine (prvi certifikat je bil izdan majhni italijanski občini Varese Ligure) je nedvomno močna spodbuda za sprejemanje politike za izboljšanje energetske učinkovitosti na lokalni ravni. Komisija bi lahko začela tudi „evropsko tekmovanje v energetski učinkovitosti“ med evropskimi izobraževalnimi ustanovami in nagradila šole za predlagane rešitve, ki združujejo varčevanje in kakovost ter dosegajo najboljše rezultate.

4.7.1 Odbor obžaluje, da akcijski načrt ne upošteva vplivne vloge, ki jo lahko imajo socialni partnerji in socialni dialog na vseh pomembnih ravneh za ocenjevanje, spodbujanje in razvoj politike varčevanja z energijo. Odbor želi, da Komisija sprejme pobude za spodbujanje vključevanja vprašanj okoljske trajnosti v obstoječe strukture socialnega dialoga na različnih ravneh, zlasti na sektorskih ravneh in v evropskih svetih delavcev. Pristop, osredotočen na delovna mesta, ki omogoča izboljšanje kakovosti obveščanja, posvetovanja in sodelovanja delavcev, lahko postane pomemben vir varčevanja z energijo, če se obravnavajo postopki in nove industrijske tehnologije, težave z mobilnostjo delavcev, recikliranjem in delom na daljavo, kar so le najpomembnejša vprašanja; zato je nujno vključevanje predstavnikov delavcev v strategije za energetsko učinkovitost. Kolektivni sporazumi o dodeljevanju deleža prihrankov, ki jih je doseglo podjetje, delavcem na podlagi resnične udeležbe v partnerstvu so vprašanje, ki ga morajo preučiti socialni partnerji. Sindikalne organizacije imajo lahko na področju znanja in ozaveščanja bistveno vlogo na evropski in nacionalni ravni ter tako prispevajo k razširjanju dobrih praks.

4.7.2 Pomembno je, da se vprašanje varčevanja z energijo poveže z dobrimi praksami na področju družbene odgovornosti podjetij, zlasti večnacionalnih, kjer je potreben okrepljen socialni dialog, ki bo zajel vsa vprašanja, povezana z energetsko učinkovitostjo. To bo prispevalo k napredku pri opredelitvi evropske strategije za zmerno porabo ogljika, ob upoštevanju vseh tveganj za zdravje, kot so fini delci, ki so trenutno vzrok za izredne razmere v mnogih evropskih mestih. Širjenje najboljših praks, kot je neuporaba ogljika v tiskalnikih, in druge pobude prispevajo k večji ozaveščenosti in ustvarjanju pozitivnega odnosa do trajnostnih politik.

4.8 Komisija je poudarila zlasti mednarodno razsežnost vprašanja v zvezi z izboljšanjem energetske učinkovitosti. Odbor podpira predloge o partnerstvu in izvajanje mednarodnega okvirnega sporazuma. Odbor v okviru napovedane mednarodne konference o energetski učinkovitosti priporoča, da se ne podcenjuje potrebe po sodelovanju držav AKP, držav iz evrosredozemskega območja (Euromed) in držav, ki jih zadeva evropska sosedska politika. Za obvladovanje izziva trajnostnega razvoja je mednarodno sodelovanje nujno, zato si je treba še bolj prizadevati na diplomatski ravni, da se doseže nov, postkjotski mednarodni protokol do leta 2009, s pomočjo konference, ki bo letos na Baliju.

4.9 Evropska industrija, ki zdaj razvija pomembne tehnologije za varčevanje z energijo, lahko z industrijskim sodelovanjem ostalim državam precej pomaga pri izboljšanju kakovosti proizvodnje električne energije, porabe energije in emisij toplogrednih plinov, ki jih ta poraba povzroča, s čimer bi prispevala k zmanjšanju porabe na svetovni ravni.

V Bruslju, 5. septembra 2007 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Dimitris DIMITRIADIS

(1) L. BROWN, www.earthpolicy.org in poročilo Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo – FAO.

(2) Faktor 4: Podvojitev bogastva, prepolovitev porabe virov (Ernst U. von Weizsäcker, A. Lovins in drugi).

(3) Mnenje TEN/276 – Promet v mestnih in metropolitanskih območjih, poročevalec: g. Ribbe.

(4) Mnenje EESO: Označevanje energetske učinkovitosti pisarniške opreme; poročevalec: g. Voleš.

(5) Ta direktiva v členu 15(2) določa obdobje treh let, preden se začne v celoti uporabljati, če lahko država dokaže, da nima dovolj usposobljenih in pooblaščenih strokovnjakov, kar državam članicam daje možnost, da odložijo izvajanje certifikatov o energetski učinkovitosti ter preglede kotlov in sistemov hlajenja. To pomeni, da bo Svet težko pripravljen za ponovno obravnavo tega dokumenta pred letom 2009 (s tem se seznani tudi Komisija). Preden lahko predvideni ukrepi povzročijo pričakovane rezultate in se izkažejo kot uspešni, bo kljub temu potrebna odložitev za nekaj let za sprejetje nove direktive na tem področju.

(6) Primerjava različnih modelov vrednotenja za oceno energetskega in makroekonomskega vpliva standarda pasivne hiše, Giulio Scapin, Univerza v Padovi (2005-2006), 30.5.2007, spletna stran: tesi-online.it.

(7) Upoštevati je treba tudi dejstvo, da več transformatorjev, ki se zdaj uporabljajo, vsebuje snov, ki se obravnava kot ena najbolj strupenih za človeka, in sicer poliklorirani bifenili, ter da zdaj potekajo dejavnosti za zamenjavo in dekontaminacijo. Izračuni kažejo, da na primer le v Italiji med 600 000 približno 200 000 transformatorjev uporablja poliklorirane bifenile ali so onesnaženi z njimi. Dejansko gre za snov, ki se je zaradi odlične kakovosti toplotne izolacije množično uporabljala, pri čemer takrat niso bile znane njene kemijske in fizikalne lastnosti, in sicer, da je v primeru požara izredno škodljiva. Zato bi bilo koristno predvideti zamenjavo teh transformatorjev.

(8) Wikipedia (prost prevod): „Posebno področje sistemov soproizvodnje je soproizvodnja toplote in električne energije ter ohlajanja, ki poleg proizvodnje električne energije omogoča uporabo toplotne energije iz pretvorbe, vključno za proizvodnjo hladilne energije, torej ohlajene vode za sisteme hlajenja ali industrijske postopke. Pretvorba toplotne energije v hladilno je mogoča zaradi uporabe absorpcijskega hladilnega kroga, katerega delovanje temelji na pretvorbi hladilne tekočine v snov, ki se uporablja kot vpojno sredstvo“.

(9) L. BROWN, www.earthpolicy.org in poročilo Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo – FAO.

(10) TEN 286: Uporaba biogoriv; poročevalec: g. IOZIA.