EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 15.7.2016 COM(2016) 471 final POROČILO KOMISIJE LETNO POROČILO ZA LETO 2015

O ODNOSIH MED EVROPSKO KOMISIJO IN NACIONALNIMI PARLAMENTI



POROČILO KOMISIJE LETNO POROČILO ZA LETO 2015 O ODNOSIH MED EVROPSKO KOMISIJO IN NACIONALNIMI PARLAMENTI 1. Uvod Leto 2015 je bilo prvo polno leto mandata nove Komisije pod vodstvom Jean-Clauda Junckerja. Ko je predsednik Juncker določal svoje prednostne politične naloge za mandat, je poudaril pomen odnosa Komisije z nacionalnimi parlamenti, zlasti pri krepitvi načela subsidiarnosti. Izrazil je tudi svojo namero, da bo proučil načine za izboljšanje interakcije Komisije z nacionalnimi parlamenti, „kar bo Evropsko unijo približalo državljanom“. Namera Komisije o ustvarjanju novega partnerstva z nacionalnimi parlamenti je bila izražena v poslanicah, ki jih je predsednik Juncker naslovil na ostale komisarje. V poslanicah jih je pozval, naj nacionalnim parlamentom osebno predstavijo in pojasnijo pomembne predloge ali pobude. Člani Komisije so zaradi obnovljenega poudarka na neposrednih osebnih stikih leta 2015 nacionalne parlamente obiskali več kot 200-krat (za več podrobnosti glej oddelek 4). Komisija je sprejela tudi ukrepe za ponovno oživitev dveh tradicionalnih načinov pisne komunikacije z nacionalnimi parlamenti, tj. političnega dialoga in mehanizma za preverjanje subsidiarnosti. Komisija se je oddaljila od svoje prejšnje prakse, ko je odgovore na mnenja nacionalnih parlamentov podpisal le podpredsednik, pristojen za medinstitucionalne odnose. Zdaj odgovore podpišeta prvi podpredsednik in podpredsednik ali komisar, pristojen za področje politike. To poudarja politični pomen, ki ga Komisija pripisuje temu dialogu. Komisija je leta 2015 sprejela tudi ukrepe za izboljšanje načina, kako odgovarja na mnenja nacionalnih parlamentov, da bi ob nadaljnjem zagotavljanju vsebinskih odgovorov na zastavljena tehnična vprašanja okrepila politično vsebino odgovorov. To enajsto letno poročilo o odnosih med Komisijo in nacionalnimi parlamenti se osredotoča na politični dialog, ki ga je Komisija začela leta 2006, da bi zagotovila okvir za izmenjavo informacij in mnenj na vseh področjih politike v zvezi z zakonodajnimi predlogi in nezakonodajnimi pobudami. Mehanizem za preverjanje subsidiarnosti, v skladu s katerim imajo nacionalni parlamenti pravico, da ocenijo, ali so zakonodajni predlogi na področjih, ki niso v izključni pristojnosti Evropske unije, v skladu z načelom subsidiarnosti, se obravnava v Letnem poročilu o subsidiarnosti in sorazmernosti za leto 2015. Navedeno poročilo se objavi vzporedno in ga je treba obravnavati kot dopolnilo k temu poročilu.

2. Pisna mnenja nacionalnih parlamentov a. Splošna opažanja V delovnem programu Komisije za leto 2015, ki izraža njeno novo politično zavezo za bolj usmerjen pristop, osredotočen na prednostne naloge in rezultate, je navedenih 23 novih pobud, ki jih je treba sprejeti med letom. Ta številka je precej nižja od povprečno 130 novih pobud, kolikor jih je bilo predlaganih v vsakem letnem delovnem programu za pet prehodnih let. Zaradi osredotočenosti Komisije na manjše število ključnih vprašanj, ki so pomembna za evropske državljane, in zmanjšanja števila novih pobud se je zmanjšalo skupno število mnenj (vključno z obrazloženimi mnenji), ki so jih predložili nacionalni parlamenti. Leta 2015 se je število zmanjšalo za več kot 30 %, s 506 mnenj, prejetih leta 2014, na 350, prejetih leta 2015 (glej Prilogo 1). b. Sodelovanje in področje uporabe Kot v prejšnjih letih je bila dejavnost na področju političnega dialoga, merjena s številom mnenj, poslanih Komisiji, neenakomerno razporejena med nacionalnimi parlamenti. Deset najdejavnejših parlamentarnih domov je poslalo približno 70 % vseh mnenj, čeprav je to manj kot 80 %, kolikor jih je bilo leta 2014. Portugalski Assembleia da República je predložil največje število mnenj. Njegovih 55 mnenj je predstavljalo približno 15 % vseh prejetih mnenj. Kljub temu se je nedavni trend zmanjševanja – v absolutnem številu izdanih mnenj in njihovem deležu skupnega števila – nadaljeval (227 mnenj leta 2012 (31 %), 192 mnenj leta 2013 (31 %) in 118 mnenj leta 2014 (23 %)). Drugi nacionalni parlamenti ali parlamentarni domovi, ki so leta 2015 poslali deset mnenj ali več, so bili romunski Camera Deputaţilor (47), češki Senát (25), italijanski Senato della Repubblica (25), francoski Assemblée nationale (23), britanski House of Lords (22), nemški Bundesrat (20), romunski Senat (14), španska Congreso de los Diputados in Senado (11), češki Poslanecká snĕmovna (10) in švedski Riksdag (10). V nasprotju s prejšnjimi leti, ko so bila mnenja jasno osredotočena na zakonodajne predloge, se je vse več parlamentarnih domov odločilo za izdajo mnenja o nezakonodajnih predlogih, kot so sporočila in zelene knjige. Enajst od devetnajstih dokumentov Komisije, za katere je bilo poslanih največ mnenj nacionalnih parlamentov, je spadalo v te kategorije. Komisija je nacionalne parlamente spodbujala k večjemu sodelovanju v predzakonodajni fazi in pozdravlja izkazano zanimanje.



c. Ključne teme političnega dialoga in rezultati politike Največ pozornosti nacionalnih parlamentov (deset mnenj ali več) so leta 2015 vzbudili naslednji dokumenti Komisije (za podrobnosti glej Prilogo 3).

1.Sporočilo Komisije o delovnem programu za leto 2015: Nov začetek. 2.Predlog o vzpostavitvi kriznega mehanizma za premestitev in spremembi obstoječe zakonodaje v zvezi s prošnjami za mednarodno zaščito, ki jo vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva in jih obravnavajo države članice. 3.Predlog uredbe o spremembi obstoječe zakonodaje v zvezi z možnostjo držav članic, da na svojem ozemlju omejijo ali prepovejo uporabo gensko spremenjenih živil in krme. 4.Predlog uredbe o Evropskem skladu za strateške naložbe. 5.Predlog direktive Sveta o spremembi obstoječe zakonodaje glede obvezne avtomatične izmenjave podatkov na področju obdavčenja. Pri treh od navedenih dokumentov so bila prejeta tudi obrazložena mnenja vsaj enega parlamentarnega doma, zato je naveden sklic na letno poročilo o subsidiarnosti in sorazmernosti, ki vsebuje podrobnejši opis vidikov, povezanih s subsidiarnostjo. Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o delovnem programu Komisije za leto 2015: Nov začetek Prvi delovni program Junckerjeve Komisije se je korenito razlikoval od preteklih programov. Njegova naloga je bila usmeriti prizadevanja in sredstva Komisije v tiste predloge, ki bodo verjetno imeli največji učinek na delovna mesta in rast. Obsegal je razmeroma majhno število novih predlogov, ki so bili osredotočeni na deset prednostnih nalog političnih smernic predsednika Junckerja, v njem pa je bilo za umik navedenih tudi približno 80 zakonodajnih aktov v obravnavi, ki so jih predložile prejšnje Komisije. Ti so ostali na pogajalski mizi, prehiteli so jih dogodki ali pa so med pogajanji izgubili pomen v taki meri, da niso mogli več doseči svojega prvotnega namena. V delovnem programu za leto 2015 je bila določena tudi zaveza glede pregleda 79 veljavnih zakonodajnih aktov, da se ugotovi, ali še ustrezajo svojemu namenu. Delovni program za leto 2015 je bil sprejet 16. decembra 2014, prvi podpredsednik Frans Timmermans pa ga je predložil predsednikom odborov za evropske zadeve v vseh nacionalnih parlamentih. V odziv je bilo predloženih 26 mnenj, kar je bilo največje število pripomb, ki so bila predložena v zvezi z dokumentom Komisije v zadevnem letu. Ta številka zajema posamezna mnenja o delovnem programu, ki jih je predložilo 12 parlamentarnih domov, in skupno mnenje 14 parlamentarnih domov, v katerem je vsak parlamentarni dom opredelil svoje prednostne naloge med predlogi, ki jih je predlagala Komisija. To skupno mnenje se je predložilo po neformalnem srečanju, ki ga je 19. januarja 2015 v Bruslju organiziral nizozemski Tweede Kamer in je bilo namenjeno vlogi nacionalnih parlamentov. Na srečanju so razpravljali tudi o načinih za izboljšanje postopkov obrazloženega mnenja in „rumenega kartona“ (glej oddelek 3 v nadaljevanju). Vsi parlamentarni domovi, ki so podpisali skupno mnenje, so kot prednostno nalogo opredelili strategijo za enotni digitalni trg. Druge pobude, ki so jih kot prednostne naloge opredelili skoraj vsi parlamentarni domovi, so vključevale strateški okvir za energetsko unijo, sveženj za mobilnost delovne sile, trgovinsko in naložbeno strategijo za delovna mesta in rast ter evropsko agendo o migracijah. Komisija je v svojih odgovorih na prejeta mnenja pozdravila zanimanje, ki so ga nacionalni parlamenti izkazali za delovni program in široko podporo osredotočenosti Komisije na manjše število pobud, ki pomenijo dodano vrednost na evropski ravni. Pozdravila je tudi priložnost, ki jo je omogočil delovni program, in sicer zgodnjo izmenjavo mnenj z nacionalnimi parlamenti o prednostnih nalogah. Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi kriznega mehanizma za premestitev in spremembi Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva Predlog Komisije o kriznem mehanizmu za premestitev je v odziv na begunsko krizo in v skladu z evropsko agendo Komisije o migracijah namenjen uvedbi strukturiranega solidarnostnega mehanizma. Komisija ga lahko aktivira kadar koli za pomoč vsaki državi članici v kriznih razmerah, katere azilni sistem je pod izjemnim pritiskom zaradi velikega in nesorazmernega pritoka državljanov tretjih držav. Take prihodnje izredne razmere in prerazporeditev državljanov tretjih držav bi Komisija določila na podlagi objektivnih in preverljivih meril. Je del svežnja predlogov, ki vključuje nujne premestitve 120 000 beguncev iz Grčije, Madžarske in Italije, skupni evropski seznam varnih izvornih držav in povečanje učinkovitosti politike vračanja. Leta 2015 je bilo k predlogu podanih dvanajst mnenj, vključno s petimi obrazloženimi mnenji. V teh mnenjih so nacionalni parlamenti trdili, da: EU ni pristojna za uvedbo stalnega mehanizma za premestitev, ki bi ga aktivirala Komisija; predlagana uredba ne bi imela prave dodane vrednosti v primerjavi s sedanjimi možnostmi ukrepanja držav članic in osnutek uredbe presega, kar je nujno za doseganje cilja, ter s tem krši načeli subsidiarnosti in sorazmernosti. Komisija je v svojih odgovorih ugotovila, da je predlog del obsežnejšega svežnja velikopoteznih ukrepov za odziv na trenutno begunsko krizo, ki so že ali pa še bodo predlagani. Glede pravne podlage je poudarila, da bi bilo treba predlog sprejeti na enaki pravni podlagi kot Uredbo (EU) št. 604/2013, ki je namenjena spreminjanju. Spomnila je, da so bili azilni sistemi držav članic zaradi begunske krize pod izjemnim pritiskom, ki bi lahko ogrozil uporabo dublinskih pravil. V zvezi s tem sedanji sistem ni omogočil nobenega odstopanja od meril odgovornosti, kar je ustvarilo neravnovesja in v nekaterih primerih poglobilo krizo. Komisija je dalje trdila, da bo krizni mehanizem za premestitev prosilcev omogočil EU, da se odzove na nujno situacijo in državam članicam pomaga pri reševanju izrednih razmer, ne da bi bilo treba vsakič izvesti dolgotrajni postopek sprejetja. Poudarila je, da ukrepi posameznih držav članic ne bi zadoščali za reševanje situacij. Z izvajanjem neusklajenih rešitev ne bi bilo mogoče doseči celovitega odziva na nesorazmeren pritok oseb ali pravične delitve odgovornosti med državami članicami. Zato je po njenem mnenju jasno, da se z ukrepi posameznih držav članic ni mogoče ustrezno odzvati na skupne izzive, s katerimi se na tem področju srečujejo vse države članice. Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 1829/2003 v zvezi z možnostjo držav članic, da na svojem ozemlju omejijo ali prepovejo uporabo gensko spremenjenih živil in krme

Ko si je Jean-Claude Juncker kot predsednik Evropske komisije prizadeval pridobiti odobritev Evropskega parlamenta, je izrazil svojo namero o pregledu zakonodaje o odobritvi gensko spremenjenih organizmov. Državam članicam na podlagi veljavnega sistema nikoli ni uspelo doseči kvalificirane večine v korist odobritve ali proti njej, zaradi česar je končno odločitev o odobritvi vedno sprejela Komisija. Predlagani pregled bi državam članicam omogočil, da sprejmejo končne odločitve na nacionalni ravni, tj. omejijo ali prepovejo uporabo gensko spremenjenih živil in krme po njihovi odobritvi na evropski ravni. Take odločitve se lahko sprejmejo le, če so nacionalna izvzetja združljiva s pravom Unije ter niso povezana z zdravstvenimi in okoljskimi razlogi. Te za Evropsko unijo kot celoto ocenjuje Evropska agencija za varnost hrane. Komisija je prejela 12 mnenj, vključno z dvema obrazloženima, ki so podrobneje opisana v Letnem poročilu o subsidiarnosti in sorazmernosti za leto 2015. Druge kritike so vključevale nepredvidene stroške za proizvajalce in uvoznike ter morebitne motnje na enotnem trgu. Podane so bile tudi trditve, da se lahko gensko spremenjene kmetijske rastline prepovejo iz političnih in ne iz znanstvenih razlogov. Več nacionalnih parlamentov je menilo, da predlog škoduje varnosti gensko spremenjene hrane in krme v EU, vendar so imeli različna mnenja o ustreznem mehanizmu za oceno tveganja. Irski Houses of the Oireachtas sta na primer menila, da bi morala Evropska agencija za varnost hrane ohraniti izključno pristojnost za ocenjevanje varnosti gensko spremenjenih organizmov na evropski ravni. Nemški Bundesrat je pozval k popolni prenovi postopka za oceno tveganja. Evropski parlament je na prvi obravnavi 28. oktobra 2015 zavrnil predlog zaradi pomislekov o njegovi združljivosti z enotnim trgom in njegovi izvedljivosti. Svet še ni sprejel stališča o predlogu. Komisija je predlog opredelila kot eno od pobud, pri katerih želi doseči hiter napredek pri sozakonodajalcih (Evropskem parlamentu in Svetu). Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o Evropskem skladu za strateške naložbe ter spremembi Uredbe (EU) št. 1291/2013 in Uredbe (EU) št. 1316/2013 Prva prednostna naloga, ki jo je predsednik Juncker navedel v svojih političnih smernicah za novo Komisijo, se je nanašala na krepitev konkurenčnosti Evrope in spodbujanje naložb za ustvarjanje delovnih mest. Komisija je januarja 2015 v tesnem partnerstvu z Evropsko investicijsko banko predložila predlog o ustanovitvi Evropskega sklada za strateške naložbe. Namen je bil odpraviti obstoječo naložbeno vrzel v Evropski uniji z mobiliziranjem zasebnega financiranja za strateške naložbe, ki jih trg ne more financirati sam. Sklad svojo dejavnost osredotoča na strateške naložbe v infrastrukturo in inovacije ter na tvegani kapital za mala in srednja podjetja ter podjetja s srednje veliko tržno kapitalizacijo po vsej Evropi. V zvezi s to pomembno politično pobudo je bilo v okviru političnega dialoga prejetih enajst mnenj. Na splošno so nacionalni parlamenti pozdravili predlog o vzpostavitvi mehanizma za podporo strateškim naložbam na evropski ravni. Pozvali so k hitri izvedbi predloga in vztrajali pri preglednem postopku izbora projektov, ki bi prejeli financiranje. Hkrati so bili številni nacionalni parlamenti tudi zaskrbljeni, da se bo financiranje, namenjeno znanosti, raziskavam in inovacijam v okviru programa Obzorje 2020, zmanjšalo zaradi financiranja Evropskega sklada za strateške naložbe. Več parlamentarnih domov je pozvalo, naj bodo sredstva Sklada namenjena naložbam, ki so koristne za raziskave in inovacije v Evropi. Avstrijski Bundesrat in nemški Bundesrat sta nasprotovala uporabi predlaganega sklada za financiranje projektov jedrske energije. Številni parlamentarni domovi, vključno z italijanskim Senato della Repubblica, romunskim Camera Deputaţilor, romunskim Senat in slovaškim Národná Rada, so pozvali k uravnoteženi dodelitvi sredstev po vsej Evropi za zmanjšanje regionalnih razlik. Uredba o vzpostavitvi Evropskega sklada za strateške naložbe je po odobritvi v Evropskem parlamentu in Svetu začela veljati 25. junija 2015. S tem se je izpolnil velikopotezni cilj iz sporočila z naslovom „Naložbeni načrt za Evropo“, da bo sklad začel delovati do junija 2015. Z Uredbo se v skladu z dogovorom sozakonodajalcev za 500 milijonov EUR skrči predlagano zmanjšanje finančne dodelitve za program Obzorje 2020. Sredstva za instrument za povezovanje Evrope so se namesto predlagane 3,3 milijarde EUR zmanjšala za 2,8 milijarde EUR. Glede preglednosti projekta evropskega plinovoda člen 15(1) Uredbe določa, da bo Komisija s podporo Evropske investicijske banke vzpostavila portal, ki se bo uporabljal kot javno dostopna in uporabniku prijazna podatkovna zbirka projektov za zagotavljanje ustreznih informacij za posamezni projekt. Sozakonodajalci so glede izbire projektov dodali člen o merilih za upravičenost uporabe jamstva Evropske unije. Ta določa, da Evropski sklad za strateške naložbe podpira projekte, ki: I.so gospodarsko upravičeni; II.so skladni s politikami Unije, vključno s ciljem teritorialne kohezije; III.zagotavljajo dodatnost, kot je določeno v členu 5 Uredbe; IV.zagotavljajo čim večjo mobilizacijo kapitala zasebnega sektorja in V.so tehnično izvedljivi. Določba o skladnosti s politikami Unije in ciljem teritorialne kohezije je jasen odziv na pozive po zagotavljanju regionalnega ravnovesja. Od začetka veljavnosti Uredbe je Evropska investicijska banka že odobrila številne projekte za podporo iz sklada. Evropska investicijska banka ocenjuje, da je sklad do maja 2016 spodbudil približno 100 milijard EUR naložb v Evropi. Predlog direktive Sveta o spremembi Direktive 2011/16/EU glede obvezne avtomatične izmenjave podatkov na področju obdavčenja Delovni program za leto 2015 je vseboval jasno zavezo krepitve prizadevanj za boj proti davčnim utajam in davčnim goljufijam. Komisija je med letom sprejela več predlogov, namenjenih odzivu na javne pozive k pravičnosti in davčni preglednosti. Hkrati zagotavljajo enake konkurenčne pogoje za podjetja na enotnem trgu. Predlagana direktiva je del obsežnejšega svežnja za davčno preglednost, ki je bil sprejet 18. marca 2015. Zajema tudi prizadevanja Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj in držav G20 na področju erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička. Predlog uvaja bolj sistematičen in zavezujoč pristop k izmenjavi informacij med državami članicami in Komisijo. To bo veljalo za vsa prihodnja davčna stališča s čezmejnim učinkom in stališča, izdana v predhodnih desetih letih, ki so še vedno veljavna na datum začetka veljavnosti predlagane direktive. Komisija je v zvezi s tem predlogom prejela deset mnenj, od tega eno obrazloženo mnenje švedskega Riksdag, v katerem je bil izražen dvom o skladnosti predloga z načelom subsidiarnosti. Argumenti švedskega Riksdag in odgovor Komisije so podrobneje opisani v Letnem poročilu o subsidiarnosti in sorazmernosti za leto 2015. Kar zadeva druge parlamentarne domove, ki so predložili mnenja, so številni izrazili podporo ukrepanju na evropski ravni v zvezi z agresivnim davčnim načrtovanjem, več pa jih je izrazilo tudi pomisleke glede posebnih elementov predloga. Nekateri parlamentarni domovi so izrazili pomisleke zlasti o zahtevi predloga glede uvedbe obveznosti za države članice, da si izmenjujejo informacije o vseh še veljavnih davčnih stališčih, ki so bila izdana v desetih letih pred datumom, ko naj bi začela veljati predlagana direktiva (1. januar 2016). Dva parlamentarna domova sta nasprotovala kakršni koli retroaktivnosti. Več parlamentarnih domov je izrazilo pomisleke v zvezi z upravnim bremenom, ki bi ga predlagana direktiva uvedla, in njegovo izvedljivostjo od 1. januarja 2016. Slovaški Národná Rada je poudaril potrebo po jasni opredelitvi vrste informacij, ki se bodo izmenjavale, in obveznosti držav članic, da bi se izognili izmenjavi nepomembnih informacij. Nemški Bundesrat je menil, da bi morale pri izmenjavi informacij sodelovati le tiste države članice, ki jih določeno davčno stališče neposredno zadeva.

Predlagana direktiva je bila po razpravah v Evropskem parlamentu in Svetu sprejeta 8. decembra 2015, tj. le devet mesecev po tem, ko je Komisija predložila prvotni predlog direktive. V sprejeti direktivi so ohranjena ključna načela, ki jih je predlagala Komisija, vendar se od prvotnega predloga razlikuje v več točkah. Prvič, države članice bodo lahko nova pravila v nacionalno zakonodajo prenesle do konca leta 2016, tako da bo Direktiva pričela veljati leto pozneje, kot je bilo prvotno načrtovano, tj. 1. januarja 2017. Drugič, zahteva glede izmenjave informacij o davčnih stališčih, izdanih v desetletnem obdobju pred začetkom veljavnosti Direktive, je bila skrajšana na pet let in vsebuje dodatno določbo glede davčnih stališč, ki so bila izdana, spremenjena ali obnovljena v letih 2012 in 2013. Nazadnje, v Direktivi so tudi podrobneje opredeljene vrste informacij, ki bi si jih morale države članice izmenjati, in bolj omejen sklop osnovnih informacij, ki bi jih bilo treba poslati Komisiji. Take informacije naj bi Komisiji omogočile, da v katerem koli trenutku spremlja in oceni, ali se avtomatična izmenjava podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih izvaja učinkovito.



3. Širši okvir Nacionalni parlamenti so leta 2015 nadaljevali razprave o svoji vlogi v evropskem postopku odločanja. Pri tem so se lahko oprli na poročila, ki so jih leta 2014 izdali trije parlamentarni domovi. Januarja 2015 se je v Bruslju sestala neformalna delovna skupina, ki jo je sestavljalo več parlamentarnih domov, da bi razpravljala o delovnem programu Komisije za leto 2015. Skupina je razpravljala tudi o tem, kako bi izboljšali postopek obrazloženega mnenja ali „rumenega kartona“ iz Protokola (št. 2) k Pogodbam o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti. Razprave o tej točki in morebitni uvedbi okrepljene oblike političnega dialoga, imenovane tudi „zelena karta“, so potekale v drugi neformalni delovni skupini, ki se je sestala maja v Varšavi. Rezultati so se poročali na 53. zasedanju COSAC (Konferenca odborov za evropske zadeve). Delovna skupina za krepitev političnega dialoga in izboljšanje postopka obrazloženega mnenja se je ponovno sestala oktobra med luksemburškim predsedstvom COSAC. Po julijskem srečanju predsednikov COSAC je prvi podpredsednik Timmermans priznal, da nacionalni parlamenti iščejo načine, kako bi v evropskih zadevah zavzeli pozitivnejšo in proaktivnejšo vlogo, na primer z uporabo „zelene karte“. Poudaril je izključno pravico Komisije do pobude in navedel, da bo Komisija konstruktivno obravnavala vsako pobudo, v zvezi s katero bi se lahko pričakovala široka podpora nacionalnih parlamentov. Hkrati je poudaril obveznost Komisije, da deluje v skladu z veljavnimi pogodbami, kar je vključevalo osemtedensko obdobje, ki je navedeno v Protokolu in v katerem lahko nacionalni parlamenti izdajo obrazloženo mnenje o osnutku zakonodajnega akta. Kmalu po srečanju predsednikov COSAC se je na pobudo britanskega House of Lords sestalo 16 parlamentarnih domov, da bi podpisali pilotno „zeleno karto“. S tem so Komisijo, ko je predložila popravljen in spremenjen sveženj o krožnem gospodarstvu, pozvale, naj sprejme strateški pristop za zmanjšanje živilskih odpadkov v Evropski uniji. To pobudo o živilskih odpadkih sta podprla tudi dva druga nacionalna parlamenta in en parlamentarni dom. Komisija se je v svojem odgovoru parlamentarnim domovom zahvalila za predloge, ki jih je razumela kot jasen dokaz njihove pripravljenosti, da proaktivno in konstruktivno prispevajo k politični razpravi na evropski ravni. Nekateri predlogi o darovanju hrane, zbiranju podatkov in spremljanju so bili nato zajeti v svežnju o krožnem gospodarstvu, ki je bil sprejet decembra. Nacionalni parlamenti imajo v skladu s členom 12 Pogodbe o Evropski uniji posebno vlogo na področju svobode, varnosti in pravice, saj so vključeni v mehanizme ocenjevanja za izvajanje politik Unije na navedenem področju ter sodelujejo pri političnem spremljanju Europola in ocenjevanju dejavnosti Eurojusta. Komisija je v tem okviru leta 2013 predložila predlog za uredbo o Europolu, ki dejavnosti te agencije usklajuje z zahtevami Lizbonske pogodbe. Med drugim je v njem predlagala uvedbo mehanizma, s katerim bi Evropski parlament skupaj z nacionalnimi parlamenti nadzoroval Europolove dejavnosti. Sozakonodajalci so po skoraj treh letih medinstitucionalnih pogajanj dosegli dogovor. V končnem kompromisu je določena vzpostavitev skupine za skupni parlamentarni nadzor, ki jo bodo ustanovili pristojni odbor Evropskega parlamenta in nacionalni parlamenti. 4. Dvostranski stiki in obiski Člani Komisije so se na poziv predsednika Junckerja po „vzpostavitvi novega partnerstva z nacionalnimi parlamenti“ odzvali z več kot 200 opravljenimi obiski nacionalnih parlamentov med letom 2015. Predsednik Juncker, podpredsedniki ali komisarji so obiskali skoraj vseh 28 nacionalnih parlamentov, nekatere parlamentarne domove tudi večkrat. Poleg tega so nekateri nacionalni parlamenti v Bruselj poslali delegacije ali tam sklicali seje odbora in priložnost izkoristili za srečanje s člani Komisije. Posebej je treba omeniti obiske držav članic, ki so jih člani Komisije opravili, da bi deležnikom in državljanom predstavili ključne pobude. Na primer, naložbeni načrt za Evropo, ki je bil ena od glavnih prednostnih nalog Komisije v prvem letu mandata, je na promocijski kampanji, ki je potekala v skoraj vseh državah članicah, vključno z obiski nacionalnih parlamentov, spodbujal podpredsednik Jyrki Katainen. Podobno je podpredsednik Maroš Šefčovič svoje obsežno krožno potovanje na temo energetske unije izkoristil za razpravljanje o koristih nove politike Komisije z nacionalnimi poslanci v skoraj vseh državah članicah. Komisarka Cecilia Malström je v odziv na visoki javni interes za vprašanja, povezana s trgovino, obiskala številne nacionalne parlamente, s katerimi je razpravljala o vprašanjih, vključno s čezatlantskim partnerstvom za trgovino in naložbe, o katerem se Evropska unija pogaja z Združenimi državami. Z vidika Komisije so ti neposredni stiki z nacionalnimi poslanci izjemno pomembni za spodbujanje boljšega razumevanja in podpore politik Unije. Ta vidik je v svojih pripombah na srečanju predsednikov COSAC, ki je julija 2015 potekalo v Luxembourgu, poudaril prvi podpredsednik Timmermans (glej oddelek v nadaljevanju). Uradniki Komisije so se tako kot v prejšnjih letih udeležili različnih sej odborov nacionalnih parlamentov. Redno so jih tudi vabili na sestanke stalnih predstavnikov nacionalnih parlamentov v Bruslju, na katerih so predstavili ključne pobude. Poleg tega so uradniki evropskega semestra, ki imajo sedež v predstavništvih Komisije v državah članicah, ohranili redne stike z nacionalnimi parlamenti o evropskem semestru in drugih gospodarskih zadevah. 5. Glavni sestanki in konference Sodelovanje Komisije z nacionalnimi parlamenti se je med letom 2015 nadaljevalo z njeno udeležbo na številnih pomembnih medparlamentarnih zasedanjih in konferencah. Konferenca odborov za evropske zadeve (COSAC) Konferenca odborov za evropske zadeve je ohranila svoj redni cikel sestajanja dvakrat na vsak semester. Na enem zasedanju se sestanejo predsedniki parlamentarnih odborov, pri drugem pa gre za plenarno zasedanje. Evropski parlament se je kot član COSAC udeležil vseh zasedanj. Komisija, ki ima v COSAC status opazovalke, se je prav tako udeležila vseh zasedanj. V skladu s svojo standardno prakso je zagotovila pisni odgovor na prispevke, ki jih je COSAC sprejel na svojih dveh plenarnih zasedanjih med letom. Na februarskem zasedanju predsednikov COSAC, ki se ga je udeležil prvi podpredsednik Timmermans, so delegati razpravljali o prednostnih nalogah latvijskega predsedstva in vzhodnega partnerstva pred vrhom vzhodnega partnerstva v Rigi, ki je potekalo maja. Na 53. plenarnem zasedanju COSAC, ki je potekalo od 31. maja do 2. junija, so udeleženci razpravljali o številnih vprašanjih, vključno z energetsko in trgovinsko politiko Unije, udeležil pa se ga je podpredsednik Šefčovič oziroma komisarka Malmström. Parlamentarni nadzor nad evropskimi zadevami je bil ena od pomembnih točk dnevnega reda. Na zasedanju predsednikov COSAC, ki je potekalo med luksemburškim predsedstvom Svetu, so delegati v prisotnosti prvega podpredsednika Timmermansa razpravljali o načinih krepitve političnega dialoga (glej oddelek 3). Na 54. zasedanju COSAC, ki je potekalo od 30. novembra do 2. decembra v Luxembourgu, je bil vzpostavljen forum za razpravo o evropski agendi o migracijah, strategiji za enotni digitalni trg – v zvezi s katero je bil glavni govornik podpredsednik Andrus Asip – in politiki za širitev. Evropski parlamentarni teden in konference iz člena 13