4)potreba po prožnosti v primeru mletega mesa in obrezkov (člen 7): za ti kategoriji proizvodov veljajo posebna poenostavljena pravila, saj obseg proizvodnje in predelovalna veriga otežujeta enostavno zagotavljanje fizičnega ločevanja različnih serij.

Komisija je pri oceni učinka, opravljeni pri pripravi zakonodaje, upoštevala tri možnosti politike: preprost model z navedbo EU/zunaj EU, vmesni model z obveznim označevanjem države vzreje in zakola ter model za goveje meso, ki vključuje tudi obvezno navajanje države rojstva. Od začetnega položaja, ko potrošnikom niso bile zagotovljene nobene informacije o izvoru ali kraju porekla, je bil izbran vmesni model, saj se je štel za optimalnega za zagotavljanje natančnih, jasnih in koristnih informacij potrošnikom o poreklu mesa, hkrati pa nosilcem dejavnosti in pristojnim organom ni povzročil pretiranega upravnega bremena.

Obveznost se nanaša na nepredelano predpakirano sveže, ohlajeno in zamrznjeno meso v kakršni koli obliki in vključuje mleto meso.

Uredba (EU) št. 1169/2011 določa podlago za zagotavljanje visoke ravni varstva potrošnikov v zvezi z informacijami o živilih, ob upoštevanju razlik v razumevanju potrošnikov in njihovih potreb po informacijah, ter hkrati zagotavlja nemoteno delovanje notranjega trga. Uredba v primeru svežega, ohlajenega in zamrznjenega prašičjega, ovčjega, kozjega in perutninskega mesa določa, da je navedba države izvora ali kraja porekla obvezna, in pooblašča Komisijo, da sprejme izvedbeni akt za določitev posebnih pravil.

Drugi premisleki glede splošnega vprašanja označevanja izvora in morebitne razširitve na druge kategorije proizvodov (nepredpakiranega mesa ali mesa, ki se uporablja kot sestavina v pripravkih in predelanih proizvodih) niso obravnavani, saj bodo cilj posebnih ocen učinka, ki jih bo izvedla Komisija v okviru strategije „od vil do vilic“.

To poročilo se osredotoča na izvajanje in učinek Uredbe v zvezi z njeno učinkovitostjo, uspešnostjo, skladnostjo, ustreznostjo in dodano vrednostjo EU.

4.obseg, v katerem so potrošniki dobili jasne in točne informacije;

2.vpliv Uredbe na različne akterje v prehranski verigi, na upravno breme in nastale dodatne stroške ter ali so se stroški prenesli na končne potrošnike;

1.obseg, v katerem so morali nosilci dejavnosti spremeniti obstoječi sistem sledljivosti in nabavne strategije, učinki zahtev glede serij in ali so ti trije vidiki vplivali na stroške;

To poročilo v veliki meri temelji na delovnem dokumentu služb Komisije „Evaluation of the mandatory indication of the country of origin or place of provenance for fresh, chilled and frozen meat of swine, sheep, goats and poultry“ (Ocena obvezne navedbe države izvora ali kraja porekla za sveže, ohlajeno in zamrznjeno prašičje, ovčje, kozje in perutninsko meso), v katerem so navedene vse podrobnosti o uporabljeni metodologiji za zbiranje dokazov in podrobnosti ocenjevanja.

Obstoječi sistemi sledljivosti, vzpostavljeni v skladu z Uredbo (ES) št. 178/2002 in v povezavi z zakonodajo o identifikaciji in registraciji živine, lahko na splošno nosilcem dejavnosti zagotovijo vse informacije, potrebne za pravilno označevanje mesa glede na državo izvora ali kraj porekla. Pristojni organi in nosilci dejavnosti v dobavni verigi menijo, da so zagotovljene informacije zanesljive.

Glavna razlika med zahtevami glede informacij o sledljivosti in označevanju izvora se nanaša na dostopnost informacij: informacije o sledljivosti običajno niso potrebne takoj, zato bodo za dostop do informacij o izvoru za namene označevanja morda potrebni bolj dovršeni informacijski sistemi. Iz ocene ne izhajajo nobeni dokazi, da informacije, ki jih zagotavljajo pravila o sledljivosti, ne zadostujejo za izpolnjevanje zahtev Uredbe glede označevanja. Obstaja močno zaupanje v učinkovitost sistema sledljivosti.

Nosilci dejavnosti so za uskladitev z novimi pravili potrebovali le minimalne spremembe sistemov sledljivosti, ki se že uporabljajo. Spremembe so bile namenjene predvsem zagotavljanju pravilnega prenosa informacij, ki se zbirajo vzdolž prehranske verige, in prilagoditvi notranjega sistema, da se zagotovi pravilno ločevanje živih živali in mesnih proizvodov. Te spremembe so zahtevali predvsem nosilci dejavnosti, ki se ukvarjajo z domačimi in uvoženimi živalmi in/ali mesom.

Večina nosilcev dejavnosti, ki nabavljajo iz več držav, ni spremenila svojih nabavnih praks, temveč je izboljšala sistem ločevanja živih živali in mesa, da bi zagotovila pravilno označevanje. Podobno zahteve glede serij niso povzročile sprememb v nabavnih praksah, saj so standardni postopki, ki so se uporabljali v večini primerov, že vključevali jasna pravila za oblikovanje serij za namene sledljivosti.

V različnih raziskavah so občasno poročali o nekaterih negativnih učinkih (ki so jih zaznali nosilci dejavnosti):

– Uredba bi lahko pri potrošnikih spodbudila mišljenje, da so uvoženi proizvodi nižje kakovosti, zato jih nosilci dejavnosti vedno bolj uporabljajo v mesnopredelovalni industriji in ne toliko za sveže uživanje;

– možna izguba prožnosti oskrbe, saj v času pomanjkanja ni mogoče zlahka preiti na dobavitelje iz drugih držav članic.

Vendar pri ocenjevanju ni bilo mogoče najti nobenega sistematičnega in merljivega dokaza o negativnih učinkih, o katerih je poročalo nekaj nosilcev dejavnosti v raziskavi o dobavni verigi.

2.Vpliv na stroške in novo upravno breme

Raziskava o dobavni verigi in študije primerov so pokazale, da so imele spremembe le majhen vpliv na stroške, saj so stroški, ki že izhajajo iz splošnih pravil o sledljivosti, absorbirali stroške, ki izhajajo iz izvajanja novih pravil. Predložene ocene kažejo, da se je povišanje stroškov gibalo od zanemarljivih vrednosti do največ 2 % v dobavni verigi prašičjega in perutninskega mesa, medtem ko ocen v sektorju ovčjega in kozjega mesa ni bilo mogoče predložiti.

Ta minimalna povišanja stroškov se niso prenesla vzdolž verige, študija pa ni odkrila nobenih dokazov, da so se maloprodajne cene spremenile zaradi izvajanja Uredbe.

Novo upravno breme, ki ga je povzročila Uredba, je bilo ocenjeno kot zelo majhno: sistemi sledljivosti so že obstajali pred začetkom veljavnosti Uredbe, nosilci dejavnosti z zapletenimi nabavnimi strategijami pa so se lahko odločili za uporabo poenostavljenih navedb na oznakah, ki omogočajo, da so spremembe, potrebne za uskladitev, minimalne. Predvidena odstopanja za mleto meso in obrezke so nosilcem dejavnosti s kompleksnimi nabavnimi praksami omogočila, da se odločijo za poenostavljene strategije označevanja.

3.Obseg, v katerem lahko podatke preverijo pristojni organi

Pristojni organi in nosilci dejavnosti niso poročali o nobenih sistematičnih težavah ali problemih pri izvajanju Uredbe. Poleg tega pristojni organi niso imeli posebnih težav pri preverjanju zahtev iz Uredbe, zlasti glede zahteve v zvezi z obdobjem vzreje.