SL Uradni list Evropske unije C 227/3

OSNUTEK UREDBE KOMISIJE (EU) št. …/…

z dne 5. avgusta 2013

o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije pri pomočeh de minimis v kmetijskem sektorju

2013/C 227/04

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 108(4) Pogodbe,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 994/98 z dne 7. maja 1998 o uporabi členov 92 in 93 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za določene vrste horizontalne državne pomoči (1),

po objavi osnutka te uredbe (2),

po posvetovanju s Svetovalnim odborom za državno pomoč,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Dodeljevanje državnih sredstev, ki izpolnjuje merila iz člena 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba), pomeni državno pomoč, ki jo je treba priglasiti Komisiji v skladu s členom 108(3) Pogodbe. Vendar lahko v skladu s členom 109 Pogodbe Svet določi vrste pomoči, ki so izvzete iz te zahteve po priglasitvi. Komisija lahko v skladu s členom 108(4) Pogodbe sprejme uredbe glede te vrste državne pomoči. Na podlagi Uredbe (ES) št. 994/98 je Svet v skladu s členom 109 Pogodbe sklenil, da pomoči de minimis lahko tvorijo takšno vrsto pomoči. Na tej podlagi se šteje, da pomoč de minimis, odobrena istemu podjetju v določenem časovnem obdobju, ki ne presega določenega zneska, ne izpolnjuje vseh meril iz člena 107(1) Pogodbe in se zato postopek priglasitve zanjo ne uporablja.

(2) Komisija je v številnih sklepih pojasnila pojem pomoči v smislu člena 107(1) Pogodbe. Navedla je tudi svojo politiko glede zgornje meje de minimis, pod katero se lahko šteje, da se člen 107(1) Pogodbe ne uporablja, najprej v obvestilu o pravilu de minimis za državno pomoč (3) ter nato še v Uredbi Komisije (ES) št. 69/2001 (4) in Uredbi Komisije (ES) št. 1998/2006 (5). Zaradi posebnih pravil, ki se uporabljajo v kmetijskem sektorju, in tveganja, da bi celo nizki zneski pomoči lahko izpolnjevali merila iz člena 107(1) Pogodbe, je Uredba (ES) št. 69/2001 izključila kmetijski sektor s svojega področja uporabe. Uredba (ES) št. 1998/2006, ki je nadomestila Uredbo (ES) št. 69/2001, je prav tako izključila področje primarne proizvodnje kmetijskih proizvodov s svojega področja uporabe, vendar je predelavo in trženje kmetijskih proizvodov vključila v splošno shemo.

(3) Vendar so z leti pridobljene izkušnje pokazale, da zelo nizki zneski pomoči, dodeljeni na področju primarne kmetijske proizvodnje, pod določenimi pogoji ne izpolnjujejo meril iz člena 107(1) Pogodbe, zato je Komisija določila pravila za dodeljevanje pomoči de minimis za navedeno proizvodnjo v Uredbi Komisije (ES) št. 1860/2004 z dne 6. oktobra 2004 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za de minimis pomoči v kmetijskem in ribiškem sektorju (6). Navedena uredba je zajemala primarno proizvodnjo ter predelavo in trženje kmetijskih proizvodov.

(4) Uredba (ES) št. 1860/2004 je bila s 1. januarjem 2008 razveljavljena z Uredbo Komisije (ES) št. 1535/2007 z dne 20. decembra 2007 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomočeh de minimis v sektorju kmetijske proizvodnje (7). Na podlagi navedene uredbe, ki se uporablja za pomoči, dodeljene podjetjem v sektorju kmetijske proizvodnje, skupni znesek pomoči de minimis, dodeljene istemu enemu podjetju, dejavnemu v sektorju kmetijske proizvodnje, ne sme preseči 7 500 EUR na upravičenca v katerem koli obdobju treh proračunskih let, in kumulativnega zneska, določenega za vsako državo članico, ki pomeni 0,75 % letne proizvodnje v kmetijskem sektorju, da se šteje, da ne izpolnjuje vseh meril iz člena 87(1) Pogodbe ES.

(5) Za namene pravil o konkurenci iz Pogodbe je podjetje vsak subjekt, ki opravlja gospodarsko dejavnost, ne glede na njegov pravni status in način financiranja (8). Sodišče je odločilo, da bi bilo treba vse subjekte, ki jih nadzira (na pravni ali dejanski podlagi) isti subjekt, obravnavati kot eno samo podjetje (9). Zaradi pravne varnosti in za zmanjšanje upravne obremenitve bi morala ta uredba zagotoviti izčrpen seznam jasnih meril za določitev, kdaj se dva ali več subjektov obravnava kot eno samo podjetje. Komisija je izmed natančno določenih meril za opredelitev „povezanih podjetij“ v opredelitvi MSP (Priloga I k Uredbi (ES) št. 800/2008) (10) izbrala merila, ki ustrezajo namenu te uredbe. Z navedenimi merili so javni organi že seznanjeni in bi jih bilo treba glede na področje uporabe te uredbe uporabljati za MSP in velika podjetja.

(6) Na podlagi izkušenj Komisije pri uporabi Uredbe (ES) št. 1535/2007 je mogoče najvišji znesek pomoči za obdobje treh let povečati na 10 000 EUR in omejitev povečati na 1 % letne proizvodnje ter hkrati zagotoviti, da vsak ukrep, ki spada v to uredbo, ne vpliva na trgovino med državami članicami in/ali ne izkrivlja ali ne grozi, da bo izkrivil konkurenco.

(7) Na podlagi podobnosti med predelavo in trženjem kmetijskih proizvodov ter nekmetijskih proizvodov sta predelava in trženje kmetijskih proizvodov vključena na področje uporabe Uredbe Komisije (EU) št. …/2013 z dne … o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe pri pomočeh de minimis (11) (Uredba (EU) št. …/2013 (splošna uredba de minimis)).

(8) Sodišče je odločilo (12), da države članice po tem, ko Unija izda predpise za vzpostavitev skupne ureditve trga v določenem sektorju kmetijstva, ne smejo sprejeti nobenih ukrepov, ki bi lahko to ureditev trga omajali ali uvedli izjeme. Zato se ta uredba ne bi smela uporabljati za pomoč, katere višina je določena na podlagi cene ali količine kupljenih proizvodov ali proizvodov, danih na trg.

(9) Ta uredba se ne bi smela uporabljati za izvozno pomoč ali pomoč, ki daje prednost domačim proizvodom pred uvoženimi. Zlasti se ne bi smela uporabljati za pomoč, s katero se financirata vzpostavitev in delovanje distribucijske mreže v drugih državah članicah ali tretjih državah. Pomoč, ki omogoča sodelovanje na sejmih, študije ali svetovalne storitve, potrebne za uvajanje novega ali obstoječega proizvoda na novem trgu, se običajno ne šteje za izvozno pomoč.

(10) Ta uredba se ne bi smela uporabljati za podjetja v težavah, ker ni primerno, da se finančna podpora dodeli podjetjem v težavah zunaj načrta prestrukturiranja. Poleg tega je tudi težko določiti bruto ekvivalent nepovratnih sredstev za pomoč, ki se dodeli tej vrsti podjetij. Za zagotovitev pravne varnosti je primerno določiti jasna merila, ki ne zahtevajo ocene vseh posebnosti stanja podjetja, da se ugotovi, ali gre za podjetje v težavah za namene te uredbe.

(11) Triletno obdobje, ki se upošteva za namene te uredbe, bi bilo treba določiti za vsak primer posebej tako, da se pri vsaki novi dodelitvi nepovratnih sredstev za pomoč de minimis upošteva skupni znesek pomoči de minimis, ki je bila dodeljena v zadevnem proračunskem letu ter prejšnjih dveh proračunskih letih.

(12) Kadar so podjetja dejavna v sektorju kmetijske proizvodnje ter tudi v enem ali več sektorjih, ki jih ureja Uredba (EU) št. …/2013 (splošna uredba de minimis), bi bilo treba določbe navedene uredbe uporabljati za pomoč, dodeljeno v zvezi z zadnjimi sektorji, če države članice na ustrezen način, na primer z ločitvijo dejavnosti ali stroškov, zagotovijo, da dejavnost v sektorju kmetijske proizvodnje ne prejema pomoči de minimis, ki ne izpolnjuje pogojev iz te uredbe.

(13) Ta uredba bi morala določiti pravila, ki bi onemogočila izogib največjim intenzivnostim pomoči, kakor so določene v posebnih uredbah ali sklepih Komisije. Morala bi določiti tudi jasna pravila o kumulaciji, ki se uporabljajo brez težav.

(14) Ta uredba ne izključuje možnosti, da se ukrep ne bi štel za državno pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe, in sicer iz razlogov, ki niso določeni v tej uredbi, na primer zato, ker je ukrep v skladu z načelom udeleženca v tržnem gospodarstvu ali ker ne vključuje prenosa državnih sredstev.

(15) Zaradi preglednosti, enakega obravnavanja in učinkovitega spremljanja bi bilo treba to uredbo uporabljati le za pomoč de minimis, za katero je mogoče bruto ekvivalent nepovratnih sredstev natančno izračunati vnaprej in brez kakršne koli ocene tveganja („pregledna pomoč“). Takšen natančen izračun se lahko na primer izvede za nepovratna sredstva, subvencionirane obrestne mere, limitirane davčne oprostitve ali druge instrumente, ki določajo omejitev in tako zagotovijo, da se veljavna zgornja meja ne preseže. Zagotovitev omejitve pomeni, da dokler ni znan natančen znesek pomoči, mora država članica predpostavljati, da je znesek enak omejitvi ter tako zagotoviti, da več ukrepov pomoči skupaj ne presega zgornje meje, določene v tej uredbi, in uporabiti pravila kumulacije.

(16) Zaradi preglednosti, enake obravnave in pravilne uporabe zgornje meje pomoči de minimis bi morale vse države članice uporabljati enak način izračuna. Za lažji izračun bi bilo treba zneske pomoči, ki se ne dodelijo v obliki denarnih nepovratnih sredstev, pretvoriti v njihov bruto ekvivalent nepovratnih sredstev. Za izračun bruto ekvivalenta nepovratnih sredstev preglednih vrst pomoči, ki niso nepovratna sredstva, ali pomoči, plačljivih v več obrokih, je treba uporabiti tržne obrestne mere, ki veljajo ob odobritvi zadevne pomoči. Za enotno, pregledno in enostavno uporabo pravil o državni pomoči bi morale biti tržne obrestne mere, ki se uporabljajo za namene te uredbe, referenčne mere, kakor so opredeljene v Sporočilu Komisije o spremembi metode določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (13).

(17) Pomoč v obliki posojil bi se morala šteti za pregledno pomoč de minimis, če je bil bruto ekvivalent nepovratnih sredstev izračunan na podlagi tržnih obrestnih mer, ki so veljale ob odobritvi pomoči. Za poenostavitev obravnave majhnih kratkoročnih posojil bi morala ta uredba določiti jasno pravilo, ki se uporablja brez težav in upošteva tako znesek posojila kot njegovo trajanje. Po izkušnjah Komisije se posojila, ki so zavarovana s premoženjem v višini najmanj 50 % posojila, ne presegajo 50 000 EUR in se najamejo za največ pet let ali ne presegajo 25 000 EUR in se najamejo za največ deset let, lahko štejejo za posojila z bruto ekvivalentom nepovratnih sredstev, ki je enak zgornji meji pomoči de minimis.

(18) Pomoč v obliki kapitalskih injekcij se ne bi smela šteti za pregledno pomoč de minimis, razen če skupni znesek injekcije javnega kapitala ne presega zgornje meje pomoči de minimis. Pomoč, ki jo sestavljajo ukrepi tveganega financiranja v obliki naložb lastniškega kapitala in navideznega lastniškega kapitala iz [novih smernic o tveganem financiranju], se ne bi smela obravnavati kot pregledna pomoč de minimis, razen če zadevni ukrep zagotavlja kapital, ki ne presega zgornje meje pomoči de minimis za vsako ciljno podjetje.

(19) Pomoč v obliki jamstev bi bilo treba šteti za pregledno, če je bil bruto ekvivalent nepovratnih sredstev izračunan na podlagi premij varnega pristana iz obvestila Komisije za ustrezno vrsto podjetja. Na primer, za mala in srednje velika podjetja obvestilo Komisije o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državno pomoč v obliki poroštev (14) določa ravni letne premije, iznad katerih se državno jamstvo ne bi štelo za državno pomoč. Za poenostavitev obravnavanja kratkoročnih jamstev, s katerimi se zavaruje do 80 % sorazmerno majhnega posojila, bi morala ta uredba določiti jasno pravilo, ki se uporablja brez težav in upošteva tako znesek osnovnega posojila kot tudi trajanje jamstva. To pravilo se ne bi smelo uporabljati za jamstva za osnovne transakcije, ki niso posojilo, kot so jamstva za transakcije lastniškega kapitala. Če jamstvo ne presega 80 % osnovnega posojila in posojilo traja največ pet let, zajamčeni znesek pa ne presega 75 000 EUR, se lahko šteje, da ima jamstvo bruto ekvivalent nepovratnih sredstev enak zgornji meji pomoči de minimis. Enako velja, če jamstvo ne presega 80 % osnovnega posojila in posojilo traja največ deset let, zajamčeni znesek pa ne presega 37 500 EUR.

(20) Če sta posojilo ali jamstvo za manjši znesek ali če jamstvo traja manj časa, kot je navedeno v uvodnih izjavah 17 in 19, bi bilo treba bruto ekvivalent nepovratnih sredstev izračunati tako, da se količnik med dejanskim zneskom in največjim zneskom iz uvodnih izjav 17 in 19 pomnoži s količnikom med dejanskim trajanjem in petimi leti, zmnožek pa pomnoži z 10 000 EUR. Tako bi na primer pri posojilu v višini 25 000 EUR, najetem za 2,5 leta, bruto ekvivalent nepovratnih sredstev znašal 2 500 EUR.

(21) Po priglasitvi s strani države članice lahko Komisija preveri, ali ukrep, ki ni v obliki nepovratnih sredstev, posojila, jamstva, kapitalske injekcije ali ukrepa tveganega financiranja v obliki naložb lastniškega kapitala ali navideznega lastniškega kapitala, vodi do bruto ekvivalenta nepovratnih sredstev, ki ne presega zgornje meje pomoči de minimis in bi zato lahko spadal na področje uporabe te uredbe.

(22) Dolžnost Komisije je, da poskrbi za izpolnjevanje pravil o državni pomoči, države članice pa bi morale v skladu z načelom sodelovanja iz člena 4(3) Pogodbe o Evropski uniji olajšati izvajanje te naloge z vzpostavitvijo potrebnih orodij za zagotovitev, da skupni znesek pomoči de minimis, dodeljene enemu podjetju po pravilu de minimis, ne preseže splošne dopustne zgornje meje.

(23) Države članice bi morale pred dodelitvijo kakršne koli pomoči de minimis preveriti, da nova pomoč de minimis ne bo presegla zgornje meje de minimis in nacionalne omejitve ter da so izpolnjeni preostali pogoji iz te uredbe.

(24) Države članice bi morale vzpostaviti centralni register pomoči de minimis, ki vsebuje informacije o vseh pomočeh de minimis, ki jih v skladu s to uredbo dodeli kateri koli organ v zadevni državi članici, da bi imele na voljo natančne, zanesljive in popolne podatke, ki dokazujejo, da z dodelitvijo nove pomoči de minimis nista preseženi niti zgornja meja, ki se uporablja za zadevno podjetje, niti nacionalna omejitev. Države članice bi morale svobodno oblikovati svoj register in se odločati glede ustreznega mehanizma za njegovo vzpostavitev v skladu s svojo ustavno in upravno strukturo, vendar bi pri tem morale zagotoviti, da register vsem javnim organom v državi članici zagotavlja, da lahko preverijo znesek pomoči de minimis, ki ga je prejelo posamezno podjetje. Državam članicam bi bilo treba dati dovolj časa za vzpostavitev takega registra.

(25) Dokler država članica ne vzpostavi centralnega registra, ki zajema obdobje treh let, bi morala ob izrecnem sklicevanju na to uredbo obvestiti zadevno podjetje o dodeljenem znesku pomoči de minimis in tem, da gre za pomoč de minimis. Poleg tega bi morala zadevna država članica pred odobritvijo take pomoči od podjetja prejeti izjavo o drugih pomočeh de minimis na podlagi te uredbe ali drugih uredb de minimis, ki jih je podjetje prejelo v zadevnem proračunskem letu in v obdobju prejšnjih dveh proračunskih let.

(26) Da se Komisiji omogoči spremljanje uporabe te uredbe in ugotavljanje morebitnega izkrivljanja konkurence, bi bilo treba od držav članic zahtevati, da vsako leto predložijo osnovne podatke o zneskih, dodeljenih v skladu s to uredbo. Če je država članica obvestila Komisijo, kje so javno dostopni vsi podatki, ki se zahtevajo v poročilih, se od nje ne bi smelo zahtevati, da predloži poročilo Komisiji.

(27) Glede na dosedanje izkušnje Komisije ter zlasti zaradi na splošno pogostega ponovnega pregledovanja in popravljanja politike državne pomoči, bi bilo treba omejiti obdobje uporabe te uredbe. Če se ta uredba po poteku veljavnosti ne podaljša, bi bilo treba državam članicam omogočiti šestmesečno prilagoditveno obdobje v zvezi s pomočjo de minimis iz te uredbe –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

Področje uporabe

1. Ta uredba se uporablja za pomoči, dodeljene podjetjem v sektorju kmetijske proizvodnje, razen za:

(a) pomoč, katere znesek je določen na podlagi cene ali količine proizvodov, danih na trg;

(b) pomoč za z izvozom povezane dejavnosti v tretje države ali države članice, in sicer pomoč, neposredno povezano z izvoženimi količinami, ustanovitvijo in delovanjem distribucijske mreže ali drugimi tekočimi izdatki, povezanimi z izvozno dejavnostjo;

(c) pomoč, ki se dodeli pod pogojem, da se domačim proizvodom pri uporabi daje prednost pred uvoženimi;

(d) pomoč, dodeljeno podjetjem v težavah v skladu s členom 2(e).

2. Ta uredba se ne uporablja za pomoč, dodeljeno podjetjem, dejavnim na področju predelave in trženja kmetijskih proizvodov; taka pomoč spada na področje uporabe Uredbe (EU) št. …/2013 (splošna uredba de minimis).

3. Če je podjetje dejavno v sektorju kmetijske proizvodnje ter tudi v enem ali več sektorjih ali dejavnostih, ki jih ureja Uredba (EU) št. …/2013 (splošna uredba de minimis), se navedena uredba uporablja za pomoč, dodeljeno v zvezi z zadnjimi sektorji ali dejavnostmi, če države članice na ustrezen način, na primer z ločitvijo dejavnosti ali stroškov zagotovijo, da dejavnost v sektorju kmetijske proizvodnje ne prejema pomoči de minimis, dodeljene v skladu z navedeno uredbo.

Člen 2

Opredelitev pojmov

Za namene te uredbe se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(a) „eno podjetje“ za namene te uredbe pomeni vse subjekte, ki so med seboj najmanj v enem od naslednjih razmerij: (i) subjekt ima večino glasovalnih pravic delničarjev ali družbenikov drugega subjekta; (ii) subjekt ima pravico imenovati ali odpoklicati večino članov upravnega, poslovodnega ali nadzornega organa drugega subjekta; (iii) subjekt ima pravico izvrševati prevladujoč vpliv na drug subjekt na podlagi pogodbe, sklenjene s tem subjektom, ali določbe v njegovi družbeni pogodbi ali statutu; (iv) subjekt, ki je delničar ali družbenik drugega subjekta, na podlagi dogovora z drugimi delničarji ali družbeniki tega subjekta sam nadzoruje večino glasovalnih pravic delničarjev ali družbenikov tega subjekta. Kot eno podjetje se obravnavajo tudi subjekti, ki so v katerem koli od zgoraj opisanih razmerij preko enega ali več drugih subjektov.

(b) „podjetja v sektorju kmetijske proizvodnje“ pomeni podjetja, ki se ukvarjajo s primarno proizvodnjo kmetijskih proizvodov;

(c) „kmetijski proizvodi“ pomeni proizvode s seznama v Prilogi I k Pogodbi, razen ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva s seznama v Prilogi I k Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta (EU) št. …/2013 (še ni bila sprejeta; glej predlog Komisije COM(2011) 416) (15);

(d) „predelava kmetijskih proizvodov“ pomeni vsak postopek na kmetijskem proizvodu, po katerem proizvod ostane kmetijski proizvod, razen dejavnosti na kmetiji, potrebnih za pripravo živalskega ali rastlinskega proizvoda za prvo prodajo;

(e) „trženje kmetijskih proizvodov“ pomeni imeti na zalogi ali razstavljati z namenom prodaje, ponudbe za prodajo, dobave ali katerega koli drugega načina dajanja na trg, razen prve prodaje primarnega proizvajalca prodajnemu posredniku ali predelovalcu in katere koli dejavnosti priprave proizvoda za tako prvo prodajo. Prodaja, ki jo opravi primarni proizvajalec končnemu potrošniku, se šteje za trženje, če se opravlja v ločenih, temu namenjenih prostorih;

(f) „podjetje v težavah“ pomeni podjetje, ki izpolnjuje vsaj enega od naslednjih pogojev: (i) če je pri družbi z omejeno odgovornostjo zaradi nakopičenih izgub izginila več kot polovica vpisanega kapitala; to je v primeru, ko nakopičene izgube, ki se odštejejo od rezerv (in vseh drugih elementov, ki se na splošno štejejo kot del lastnih sredstev podjetja), povzročijo negativen rezultat, ki presega polovico vpisanega kapitala; (ii) če je v primeru podjetja, v katerem vsaj nekaj članov nosi neomejeno odgovornost za dolg podjetja, zaradi nakopičenih izgub izginila več kot polovica njegovega kapitala, kot je prikazan v računovodski evidenci podjetja; (iii) če je podjetje v kolektivnem postopku v primeru insolventnosti ali če v skladu z nacionalno zakonodajo izpolnjuje merila za uvedbo kolektivnega postopka zaradi insolventnosti na zahtevo njegovih upnikov; (iv) če je razmerje med knjižno vrednostjo dolgov in lastniškim kapitalom podjetja več kot 7,5; (v) če je razmerje med dobičkom podjetja pred obrestmi in davki (EBIT) ter stroški obresti za zadnji dve leti manj kot 1,0; (vi) če najmanj ena bonitetna agencija, registrirana v skladu z Uredbo (ES) št. 1060/2009 (16), podjetje oceni z bonitetno oceno CCC + („plačilna sposobnost je odvisna od trajno ugodnih razmer“) ali nižjo oceno.

Za namene točke (f) prvega pododstavka se za MSP, ki obstaja manj kot tri leta, šteje, da je v težavah, samo, če izpolnjuje pogoj iz točke (iii) navedene točke.

Člen 3

Pomoč de minimis

1. Za ukrepe pomoči se šteje, da ne izpolnjujejo vseh meril iz člena 107(1) Pogodbe in so zato izvzeti iz zahteve glede priglasitve iz člena 108(3) Pogodbe, če izpolnjujejo pogoje, določene v odstavkih od 2 do 9 tega člena ter v členih 4 in 5.

2. Skupni znesek pomoči de minimis, ki ga država članica dodeli enemu podjetju, kot je opredeljeno v členu 2(a), v sektorju kmetijske proizvodnje, ne sme presegati 10 000 EUR v katerem koli obdobju treh proračunskih let.

3. Kumulativni znesek pomoči de minimis, ki jih država članica dodeli podjetjem v sektorju kmetijske proizvodnje v katerem koli obdobju treh proračunskih let, ne presega vrednosti iz Priloge.

4. Pomoč de minimis se odobri takrat, ko se zakonska pravica za prejem pomoči dodeli podjetju v skladu z veljavnim nacionalnim pravnim režimom.

5. Zgornja meja, določena v odstavku 2, in nacionalna omejitev, predvidena v odstavku 3, se uporabljata ne glede na obliko pomoči de minimis ali zastavljeni cilj ter ne glede na to, ali se pomoč, ki jo dodeli država članica, v celoti ali le delno financira iz sredstev Unije. Obdobje treh proračunskih let se določi glede na proračunska leta, ki jih uporablja podjetje v zadevni državi članici.

6. Zgornja meja, določena v odstavku 2, in nacionalna omejitev, predvidena v odstavku 3, veljata za obliko denarne subvencije. Vsi uporabljeni zneski so bruto zneski, tj. pred odbitkom davkov ali drugih dajatev. Če se pomoč ne dodeli v obliki nepovratnih sredstev, je znesek pomoči enak bruto ekvivalentu nepovratnih sredstev.

Pomoč, plačljiva v več obrokih, se diskontira na vrednost, ki jo je imela ob dodelitvi. Obrestna mera, ki se uporablja za diskontiranje, je diskontna stopnja, ki velja ob dodelitvi pomoči.

7. Če bi se z dodelitvijo nove pomoči de minimis presegla zgornja meja iz odstavka 2 ali nacionalna omejitev, predvidena v odstavku 3, se zanjo ne sme koristiti ugodnost iz te uredbe.

8. V primeru združitev ali prevzemov se vse prejšnje pomoči de minimis, dodeljene kateremu koli od podjetij, udeleženih v združitvi, upoštevajo pri ugotavljanju, ali nova pomoč de minimis za novo ali prevzemno podjetje presega zgornjo mejo ali nacionalno omejitev, pomoč de minimis, ki je bila zakonito dodeljena pred združitvijo ali prevzemom, pa pri tem ni vprašljiva.

9. Če se eno podjetje razdeli na dve ali več samostojnih podjetij, se pomoč de minimis, odobrena pred razdelitvijo, dodeli podjetju, ki jo je koristilo, in to je načeloma podjetje, ki prevzame dejavnosti, za katere se je pomoč de minimis porabila. Če taka dodelitev ni mogoča, se pomoč de minimis dodeli sorazmerno na podlagi knjigovodske vrednosti lastniškega kapitala novih podjetij.

Člen 4

Izračun bruto ekvivalenta nepovratnih sredstev

1. Ta uredba se uporablja le za pomoč, pri kateri je mogoče bruto ekvivalent nepovratnih sredstev natančno izračunati vnaprej in brez vsakršne ocene tveganja (v nadaljnjem besedilu: pregledna pomoč). Za pregledno pomoč se štejejo predvsem ukrepi pomoči iz odstavkov od 2 do 6.

2. Pomoč v obliki posojil se šteje za pregledno pomoč de minimis, če:

(a) je posojilo zavarovano s premoženjem v višini najmanj 50 % posojila ter ne presega 50 000 EUR in je najeto za največ pet let oziroma ne presega 25 000 EUR in je najeto za največ deset let. Če posojilo znaša manj od navedenih zneskov in/ali je dodeljeno za manj kot pet oziroma deset let, se bruto ekvivalent nepovratnih sredstev navedenega posojila izračuna kot ustrezni delež uporabljene zgornje meje iz člena 3(2); ali

(b) je bil bruto ekvivalent nepovratnih sredstev izračunan na podlagi referenčne obrestne mere, ki se je uporabljala ob njihovi dodelitvi.

3. Pomoč v obliki kapitalskih injekcij se kot pregledna pomoč de minimis obravnava samo, če skupni znesek injekcije javnega kapitala ne presega zgornje meje pomoči de minimis.

4. Pomoč v obliki ukrepov rizičnega financiranja v obliki naložb lastniškega kapitala ali navideznega lastniškega kapitala se pri ciljnem podjetju šteje za pregledno pomoč de minimis samo, če zadevni ukrep zagotavlja kapital le do zgornje meje pomoči de minimis za posamezno ciljno podjetje.

5. Pomoč v obliki jamstev se šteje za pregledno pomoč de minimis, če:

(a) jamstvo ne presega 80 % osnovnega posojila ter bodisi zajamčeni znesek ne presega 75 000 EUR in jamstvo traja največ pet let bodisi zajamčeni znesek ne presega 37 500 EUR in jamstvo traja največ deset let. Če je zajamčeni znesek manjši od navedenih zneskov in/ali je jamstvo dano za manj kot pet oziroma deset let, se bruto ekvivalent nepovratnih sredstev navedenega posojila izračuna kot ustrezni delež uporabljene zgornje meje iz člena 3(2); ali

(b) če je bil bruto ekvivalent nepovratnih sredstev izračunan na podlagi premij varnega pristana iz obvestila Komisije (17); ali

(c) pred izvajanjem je bila metodologija za izračun bruto ekvivalenta nepovratnih sredstev tega jamstva sprejeta po priglasitvi te metodologije Komisiji v skladu z uredbo, ki jo je Komisija sprejela na področju državne pomoči in ki je veljala tedaj, ter se odobrena metodologija izrecno nanaša na vrsto jamstva in vrsto zadevne osnovne transakcije v okviru uporabe te uredbe.

6. Pomoč v obliki drugih instrumentov se šteje za pregledno pomoč de minimis, če instrument določa omejitev, ki zagotavlja, da veljavna zgornja meja ni presežena.

Člen 5

Kumulacija

1. Za podjetja, ki so dejavna tako na področju primarne proizvodnje kmetijskih proizvodov kot tudi v enem ali več sektorjih ali dejavnostih, ki jih ureja Uredba (EU) št. …/2013 (splošna uredba de minimis), se pomoč de minimis, dodeljena za dejavnosti primarne proizvodnje v skladu s to uredbo, lahko kumulira s pomočjo de minimis za druge sektorje ali dejavnosti, ki jih ureja Uredba (EU) št. …/2013 (splošna uredba de minimis), do zgornje meje, določene v členu 3(2) navedene uredbe, če države članice na ustrezen način, kot je ločitev dejavnosti ali stroškov, zagotovijo, da primarna proizvodnja ne prejema pomoči, odobrene v skladu z navedeno uredbo.

2. Pomoč de minimis se ne sme kumulirati skupaj z državno pomočjo v zvezi z istimi upravičenimi stroški ali državno pomočjo za isti ukrep tveganega financiranja, če bi se s takšno kumulacijo presegla največja intenzivnost pomoči ali znesek pomoči, določen za posebne okoliščine vsakega primera v uredbi o skupinskih izjemah ali sklepu Komisije.

Člen 6

Spremljanje in poročanje

1. Države članice vzpostavijo centralni register pomoči de minimis do 31. decembra 2015. Centralni register vsebuje informacije o posameznih upravičencih (med drugim o tem, ali je to malo, srednje veliko ali veliko podjetje, ter gospodarskem sektorju (koda NACE na ravni oddelkov (18)) njegove glavne dejavnosti), datum dodelitve in bruto ekvivalent nepovratnih sredstev vsakega ukrepa pomoči de minimis, ki ga v skladu s to uredbo dodeli kateri koli organ v zadevni državi članici. Register vsebuje vse ukrepe de minimis, ki se odobrijo v skladu s to uredbo od 1. januarja 2016 naprej.

2. Dokler država članica ne vzpostavi centralnega registra, ki zajema obdobje treh let, se uporablja odstavek 3.

3. Če namerava država članica podjetju dodeliti pomoč de minimis v skladu s to uredbo, ga pisno obvesti o predvidenem znesku pomoči, izraženem v bruto ekvivalentu nepovratnih sredstev, ter o tem, da gre za pomoč de minimis, pri čemer se izrecno sklicuje na to uredbo, ter navede njen naslov in mesto objave v Uradnem listu Evropske unije. Če se pomoč de minimis dodeli v skladu s to uredbo različnim podjetjem na podlagi sheme in se v okviru sheme tem podjetjem dodelijo različni zneski individualne pomoči, lahko zadevna država članica izpolni obveznost obveščanja tako, da podjetja obvesti o fiksnem znesku, ki ustreza največjemu znesku pomoči, dodeljenemu v okviru navedene sheme. V tem primeru se fiksni znesek uporabi za določitev, ali se upošteva zgornja meja, določena v členu 3(2), in omejitev, ki je predvidena v členu 3(3), ni presežena. Preden država članica dodeli pomoč, mora pridobiti izjavo zadevnega podjetja v pisni ali elektronski obliki o vseh drugih pomočeh de minimis, ki jih je podjetje prejelo na podlagi te ali drugih uredb de minimis v prejšnjih dveh proračunskih letih in v tekočem proračunskem letu.

4. Država članica dodeli novo pomoč de minimis v skladu s to uredbo šele potem, ko ugotovi, da skupni znesek pomoči de minimis, dodeljen zadevnemu podjetju, s tem ne bo presegel zgornje meje iz člena 3(2) in omejitve, predvidene v členu 3(3), ter da so izpolnjeni vsi pogoji iz členov od 1 do 5.

5. Države članice evidentirajo in zbirajo vse informacije v zvezi z uporabo te uredbe. Take evidence vsebujejo vse informacije, potrebne za dokaz, da so bili izpolnjeni pogoji iz te uredbe. Evidence o individualni pomoči de minimis se hranijo 10 proračunskih let od datuma dodelitve pomoči. Evidence o shemi pomoči de minimis se hranijo 10 let od datuma, ko je bila dodeljena zadnja individualna pomoč v okviru take sheme. Komisija lahko od zadevne države članice pisno zahteva, naj v 20 delovnih dneh ali daljšem roku, če je tako določeno v zahtevku, predloži vse informacije, za katere Komisija meni, da so potrebne za oceno, ali so izpolnjeni pogoji iz te uredbe, zlasti skupni znesek pomoči de minimis, ki ga je prejelo katero koli podjetje v skladu s to uredbo in drugimi uredbami de minimis.

6. Države članice vsako leto poročajo Komisiji o uporabi te uredbe. Poročila vključujejo:

(a) skupni znesek pomoči de minimis, ki je bila v skladu s to uredbo dodeljena v zadevni državi članici v predhodnem koledarskem letu, razčlenjen po gospodarskih sektorjih in velikosti (malo, srednje veliko ali veliko podjetje) upravičencev;

(b) skupno število upravičencev do pomoči de minimis, ki je bila v skladu s to uredbo dodeljena v zadevni državi članici v predhodnem koledarskem letu, razčlenjeno po gospodarskih sektorjih in velikosti (malo, srednje veliko ali veliko podjetje) upravičencev;

(c) vse druge informacije v zvezi z uporabo te uredbe, ki jih zahteva Komisija in se opredelijo pravočasno pred predložitvijo poročila.

Prvo poročilo se predloži do 30. junija 2017 in zajema koledarsko leto 2016. Če država članica omogoči javni dostop do vseh informacij, ki se zahtevajo v poročilih, ji poročila Komisiji ni treba predložiti. Komisija vsako leto objavi povzetek informacij iz letnih poročil, vključno s skupnim zneskom pomoči de minimis, ki ga je dodelila vsaka država članica v skladu s to uredbo.

Člen 7

Prehodne določbe

1. Za vsako individualno pomoč de minimis, dodeljeno med 1. januarjem 2005 in 30. junijem 2008, ki izpolnjuje pogoje iz Uredbe (ES) št. 1860/2004, se šteje, da ne izpolnjuje vseh meril iz člena 107(1) Pogodbe, in je zato izvzeta iz zahteve glede priglasitve iz člena 108(3) Pogodbe.

2. Za vsako individualno pomoč de minimis, dodeljeno med 1. januarjem 2008 in 30. junijem 2014, ki izpolnjuje pogoje iz Uredbe (ES) št. 1535/2007, se šteje, da ne izpolnjuje vseh meril iz člena 107(1) Pogodbe, in je zato izvzeta iz zahteve glede priglasitve iz člena 108(3) Pogodbe.

3. Po prenehanju veljavnosti te uredbe se lahko vsaka pomoč de minimis, ki izpolnjuje pogoje iz te uredbe, veljavno izvaja še nadaljnjih šest mesecev.

Člen 8

Začetek in trajanje veljavnosti

Ta uredba začne veljati 1. januarja 2014 in se uporablja od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 5. avgusta 2013 Za Komisijo Predsednik […] […]

(1) UL L 142, 14.5.1998, str. 1.

(2) UL C 227, 6.8.2013, str. 3.

(3) UL C 68, 6.3.1996, str. 9.

(4) Uredba Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri de minimis pomoči (UL L 10, 13.1.2001, str. 30).

(5) Uredba Komisije (ES) št. 1998/2006 z dne 15. decembra 2006 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe pri pomoči de minimis (UL L 379, 28.12.2006, str. 5).

(6) UL L 325, 28.10.2004, str. 4.

(7) UL L 337, 21.12.2007, str. 35.

(8) Sodba Sodišča z dne 10. januarja 2006 v zadevi Ministero dell 'Economia e delle Finanze proti Cassa di Risparmio di Firenze SPA idr. (C-222/04, ZOdl., str. I-289).

(9) Sodba Sodišča z dne 13. junija 2002 v zadevi Nizozemska proti Komisiji (C-382/99, ZOdl., str. I-5163).

(10) Uredba Komisije (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov 87 in 88 Pogodbe (UL L 214, 9.8.2008, str. 3).

(11) UL L ….

(12) Sodba Sodišča z dne 12. decembra 2002 v zadevi Francija proti Komisiji (C-456/00, ZOdl., str. I-11949).

(13) UL C 14, 19.1.2008, str. 6.

(14) UL C 155, 20.6.2008, str. 10.

(15) UL L ….

(16) Uredba (ES) št. 1060/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o bonitetnih agencijah (UL L 302, 17.11.2009, str. 1).

(17) Trenutno je to Obvestilo Komisije o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državno pomoč v obliki poroštev (UL C 155, 20.6.2008, str. 10).

(18) V skladu s členom 2(1)(b) in Prilogo I k Uredbi (ES) št. 1893/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o uvedbi statistične klasifikacije gospodarskih dejavnosti NACE Revizija 2 in o spremembi Uredbe Sveta (EGS) št. 3037/90 kakor tudi nekaterih uredb ES o posebnih statističnih področjih. Besedilo velja za EGP (UL L 393, 30.12.2006, str. 1).