SL Uradni list Evropske unije C 57/6

Objava vloge v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

2013/C 57/06

V skladu s členom 51 Uredbe EU št. 1151/2012 (1) Evropskega parlamenta in Sveta je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (2)

„POPERINGSE HOPSCHEUTEN“/„POPERINGSE HOPPESCHEUTEN“

št. ES: BE-PGI-0005-0968-22.02.2012

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Ime:

„Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“

2. Država članica ali tretja država:

Belgija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda:

Skupina 1.6 Sadje, zelenjava in žita, sveži ali predelani

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz 1. točke:

„Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ so hmeljevi poganjki, ki počasi rastejo iz podzemnega dela rastline navadnega hmelja (Humulus Lupulus). Ko dosežejo končno velikost, imajo premer od 3 do 5 mm, dolgi pa so od 4 do 8 cm. Ti poganjki so vedno privlačno bele barve, na njih ni zemlje in niso okuženi z boleznimi ali zajedavci. So čvrsti in hrustljavi (niso niti vlaknasti niti oleseneli), zato jih je mogoče zlahka prelomiti, ne da bi se scefrali na konicah. Na poganjkih „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ ni sledov kolenc (v nasprotju z, na primer, sojinimi poganjki).

Njihov okus je zelo poseben in bi ga še najbolje opisali kot „tipičen okus, ki spominja na oreške“, z rahlim priokusom cikorije. Poganjke je težko s čim primerjati, vendar je to edini način, kako opisati njihove organoleptične značilnosti. Njihov okus spominja na okus tolščaka ali bobovih kalčkov, lahko pa bi ga primerjali tudi s kremastim okusom travniške kozje brade, ki spominja na oreške. Je svež in zelo „zemeljski“.

V sestavi poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ prevladujejo proteini, ne vsebujejo pa maščob, zato je njihova kalorična vrednost praktično enaka nič. Bogati so tudi z mikrohranili in vitamini, predvsem z vitamini iz skupine B.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode):

—

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

—

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

Na opredeljenem geografskem območju pridelave poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ je treba izvajati naslednje faze: pokrivanje hmeljevih rastlin z zemljo, odstranjevanje pritlik, na katerih poganjki rastejo, in nabiranje. To velja za rastline, ki rastejo zunaj, in tiste iz ogrevanih rastlinjakov.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn.:

Da bi zagotovili pristnost poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ in njihovo povezanost z lokalnim območjem, jih je treba prebrati, zapakirati in označiti na opredeljenem geografskem območju. Ko so hmeljevi poganjki zapakirani, jih je mogoče prosto prodajati po običajnih kanalih zunaj geografskega območja.

S pakiranjem na geografskem območju naj bi se zagotovili izvor, sledljivost, kakovost in sloves, kar je nujno za zagotavljanje kakovosti poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“. Tako je veriga med nabiranjem (na poljih ali v rastlinjakih na geografskem območju) in pakiranjem zelo kratka, kar prispeva k visoki kakovosti končnega proizvoda. Poganjki so namreč krhki in se lahko hitro poškodujejo, zato jih je treba čim manj prestavljati, da se njihova kakovost ne poslabša.

3.7 Posebna pravila za označevanje:

Proizvod, ki je namenjen za prehrano ljudi, mora biti opremljen z:

oznakami, na katerih je navedeno naslednje:

— „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“, ime pridelovalca + individualna identifikacijska številka;

— oznaka za zagotovitev sledljivosti proizvoda, za katero je odgovoren proizvajalec po posvetovanju s skupino vlagateljev;

— simbol ZGO EU.

4. Kratka opredelitev geografskega območja:

Območje pridelave vključuje mesto Poperinge (h kateremu poleg mestnega središča Poperinge spadajo še občine Krombeke, Proven, Reningelst, Roesbrugge-Haringe in Watou), sosednje mesto Ieper (h kateremu poleg mestnega središča Ieper spadajo še občine Boezinge, Brielen, Dikkebus, Elverdinge, Hollebeke, Sint-Jan, Vlamertinge, Voormezele, Zillebeke in Zuidschote) in sosednjo občino Vleteren (ki jo sestavljajo mesta Westvleteren, Oostvleteren in Woesten).

5. Povezanost z geografskim območjem:

Zaščitena geografska označba „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ temelji na slovesu in tradiciji pridelave tega proizvoda v regiji Poperinge.

5.1 Posebnosti geografskega območja:

Za gojenje hmeljevih poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ v regiji Poperinge je več razlogov.

Prvič, sestava tal v tej regiji in vremenske razmere so kot nalašč za njihovo pridelavo. Regija Poperinge ima tla „tipa Ldcz“ po belgijski klasifikaciji tal (Ameryckx in drugi, 1995), to je tla z zmerno vlažno peščeno-ilovnato teksturo, ki imajo zelo izrazito teksturno neenoten (fragmentiran) horizont B. Spodnje plasti tal so gostejše in omogočajo hitro odvodnjavanje podtalja.

Dobra, globoka peščena ilovica, v kateri voda ne zastaja in ki ima ustrezno vsebnost apna, je kot nalašč za hmeljarstvo. Tla morajo vsebovati precej vlage, ki jo je mogoče črpati iz globljih plasti.

Regija Poperinge ima podobno kot preostala Zahodna Flamska zmerno oceansko podnebje s suhimi zimami ter toplimi in vlažnimi poletji. Bližina morja blaži skrajne temperature. Povprečno zapade 825 mm dežja na leto. Tako podnebje je ugodno za gojenje hmeljevih poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“.

Poleg tega so lokalni kmetje v desetletjih pridobili obširno strokovno znanje o njihovemu gojenju.

Kmetje hmeljeve poganjke gojijo in nabirajo na dva načina. Po stari tradicionalni metodi se gojijo zunaj; ta postopek pridelave se je vse do danes ohranil na vseh hmeljarskih območjih, tudi v regiji Poperinge. Leta 1983 so hmeljeve poganjke v okviru znanstvene študije vzgojili tudi v ogrevanem rastlinjaku. Ta ekskluzivna druga metoda gojenja se uporablja le v regiji Poperinge, kjer se tretjina zadevnega pridelka vzgoji v ogrevanih rastlinjakih, dve tretjini pa se pridelata zunaj. Kombinacija obeh sistemov pridelave je posebnost tega geografskega območja. Ker je za nabiranje poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ potrebne veliko delovne sile ter je treba delo opraviti zelo pazljivo in skrbno, saj bi lahko sicer ta občutljivi pridelek poškodovali, morajo imeti pridelovalci veliko znanja in spretnosti.

Leta 1983 je bilo ustanovljeno združenje „Keurbroederschap De Witte Ranke“ („Združenje belega hmelja“), poimenovano po takrat običajni vrsti hmelja. Njegov namen je bil – in je še vedno – podpiranje interesov območja Westhoek na splošno, še posebej pa regije Poperinge in njenih hmeljevih poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“.

5.2 Posebnosti proizvoda:

Čeprav je na voljo široka ponudba „poganjkov“, so hmeljevi poganjki „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ zelo posebni, zlasti zaradi posebne strukture. Zaužije se le hrustljavi del hmeljevega poganjka, to je zgornji del, ki se odlomi pri drugem kolencu poganjka, da se tako ohrani le njegov od 5 do 8 cm dolgi hrustljavi beli del.

Poleg tega imajo ti poganjki zelo poseben okus, ki ga ni lahko opisati. Še najboljši približek je „tipičen kremast okus, ki spominja na oreške“, z rahlim priokusom cikorije. K posebnemu, svežemu in „zemeljskemu“ okusu deloma prispevajo značilna tla in podnebje na opredeljenem geografskem območju.

Ker so hmeljevi poganjki „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ tipično sezonski pridelek, ki ga je mogoče nabirati le od konca decembra do konca aprila, so vsako leto na voljo le omejen čas.

5.3 Vzročna povezanost geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali značilnostjo proizvoda (pri ZGO):

Hmelj je bil v Belgiji, v kateri je bilo pivovarstvo zelo razširjeno, pomembna poljščina. V srednjem veku je bilo pivo priljubljena alternativa vodi, ki je bila manj čista. V pivovarstvu se je hmelj začel uporabljati v 13. stoletju, ko je nadomestil skrivne mešanice grenkih aromatičnih zelišč („gruut“). Ta poljščina je bila v regijo Poperinge vnesena, da bi nadomestila tekstilno industrijo. Legenda pravi, da je Ivan Neustrašni v 15. stoletju spodbujal prebivalce regije Poperinge, ki so izgubili pravico do proizvodnje tekstila, naj gojijo hmelj.

Ta regija je zaradi strukture tal in podnebja kot nalašč za hmeljarstvo. Tako je okolica mesta Poperinge skupaj z regijo Asse-Aalst postala „hmeljarna Evrope“.

Ena bistvenih faz pridelave hmelja je odstranjevanje odvečnih poganjkov. Na vsaki rastlini je treba pustiti le dva ali tri poganjke. Ti se razrastejo v nove ovijalke, na katerih lahko zrastejo hmeljevi storži.

Čeprav so bili hmeljevi poganjki sprva le stranski proizvod hmeljarstva, so bili zgodaj spomladi, ko je sveža zelenjava še redka, dobrodošla poslastica.

Že v 16. stoletju so pisali, da se hmeljevi poganjki „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ uporabljajo kot sveža zelenjava, in takrat so jim pripisovali celo zdravilne učinke.

Tako je doktor Rembert Dodoens leta 1554 zapisal, da se „hmeljevi poganjki uporabljajo v prehrani in kot dodatek za izboljšanje okusa“. Verjel je tudi, da imajo „Poperingse hopscheuten“ zdravilne učinke. „Moč in vitalnost. Poganjki ali mladi kalčki hmelja se uporabljajo v prehrani. Čeprav se uporabljajo bolj za izboljšanje okusa, kot pa da bi telo resnično nahranili – imajo zelo majhno hranilno vrednost –, dobro vplivajo na črevesje, saj olajšajo uriniranje in odvajanje blata ter krepijo želodec.“

Zdravilec in strokovnjak za zelišča Matthias de Lobel (25) je leta 1581 objavil delo z naslovom „Krudtboeck“ („Knjiga o zeliščih“), v katerem je omenil navado zauživanja koreninskih poganjkov kot vrste zelenjave:

„Neplemiško prebivalstvo namesto solate uživa mlade poganjke divjega in gojenega hmelja, ki jih ni mogoče dobiti pred koncem marca ali začetkom aprila. Imajo prijeten okus, ki spominja na cikorijo, in so dokaj topli.“

Pisne omembe hmeljevih poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ so še pogostejše tudi v poznejših obdobjih. Lokalni pridelovalci so znanje o gojenju in uporabi teh poganjkov na geografskem območju pridobili skozi stoletja, zato ga je mogoče opredeliti kot posebno tehnično znanje, obvladajo pa tudi različne spretnosti, ki jih v drugih regijah ne poznajo (na primer gojenje v rastlinjakih).

Kot dokaz ugleda, ki ga je mogoče neposredno pripisati samemu pridelku, tehnikam njegovega gojenja in njegovemu geografskemu območju, je mogoče obravnavati tudi dejstvo, da so hmeljevi poganjki „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ omenjeni v številnih (zgodovinskih) besedilih. Znanstvene študije, ki se še naprej izvajajo v zvezi s tehnikami gojenja različnih vrst rastline, kažejo na nadaljnje naložbe v to poljščino. V številnih restavracijah v regiji Poperinge od konca 19. stoletja strežejo jedi, pripravljene iz tega pridelka. Nekatere so iz njih celo sestavile celoten meni. Sloves hmeljevih poganjkov „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“, ki se jih je v tisku oprijelo ime „belo zlato iz Poperinga“, je jasno razviden tudi iz številnih knjig in člankov o njihovi uporabi v lokalnih restavracijah.

„Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ so vsestransko uporabna sestavina. V kulinaričnem tisku o njih vsako sezono kar mrgoli člankov, ki jih opisujejo kot pravo specialiteto. Na spletu in v številnih kuharskih knjigah je na voljo veliko posebnih receptov s to sestavino.

Združenje belega hmelja in mesto Poperinge vsako pomlad organizirata festival hmeljevih poganjkov, na katerem so poganjki „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ v središču pozornosti. Najboljše restavracije v regiji Poperinge ponujajo poseben jedilnik z naborom jedi, ki vsebujejo to sestavino. Več pridelovalcev prireja tudi dneve odprtih vrat, ko lahko potrošniki iz prve roke izvejo vse, kar jih zanima o pridelavi teh poganjkov. Združenje je leta 2008 ob 25-letnici delovanja objavilo knjigo, posebej posvečeno proizvodu „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“.

Restavracije in potrošniki vsako leto decembra nestrpno pričakujejo prve hmeljeve poganjke „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“, kar se kaže v velikem zanimanju za nakup prvega pridelka, ki so ga kupci iz Belgije in tujine pripravljeni drago plačati.

Sklic na objavo specifikacije:

http://lv.vlaanderen.be/nlapps/data/docattachments/dossier%20met%20bijlagen.pdf ali

http://www.vlaanderen.be/landbouw — beleid (politika) — kwaliteitssystemen (sistem kakovosti) — Europese kwaliteitssystemen (evropski sistemi kakovosti) — vlaamse dossiers (flamske vloge)

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.

(2) UL L 93, 31.3.2006, str. 12. Nadomeščena z Uredbo (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil.