o stališču, ki se sprejme v imenu Evropske unije na štirinajsti Konferenci pogodbenic Baselske konvencije o nadzoru prehoda nevarnih odpadkov preko meja in njihovega odstranjevanja glede nekaterih sprememb prilog II, VIII in IX h Konvenciji

Nadzorni sistem Konvencije se uporablja za nevarne odpadke, opredeljene v členu 1 in navedene v Prilogi VIII h Konvenciji, ter druge odpadke, navedene v Prilogi II, ki vsebuje odpadke, zbrane iz gospodinjstev, in ostanke, ki nastanejo pri sežiganju gospodinjskih odpadkov. Konvencija v Prilogi IX navaja tudi odpadke, ki ne spadajo na področje uporabe in pod nadzorni sistem, razen če taki odpadki vsebujejo snov iz ene od kategorij v Prilogi I v takem obsegu, da izkazujejo nevarne lastnosti iz Priloge III.

Temelj Konvencije je sistem za nadzor izvoza, uvoza in tranzita določenih odpadkov. V skladu s Konvencijo je treba pristojne organe držav uvoza in tranzita vnaprej uradno obvestiti o izvozu odpadkov. Za uradno obvestilo je odgovorna država izvoznica, ki lahko tudi od povzročiteljev odpadkov ali izvoznikov zahteva, da predložijo taka obvestila prek njenega pristojnega organa. Uradna obvestila morajo biti v pisni obliki, vsebovati pa morajo izjave in podatke, opredeljene v Prilogi V.A h Konvenciji. Odpadki se lahko izvozijo le v primeru, če in ko so vse zadevne države dale pisno dovoljenje (člen 6 Konvencije).

Baselska konvencija o nadzoru prehoda nevarnih odpadkov preko meja in njihovega odstranjevanja (v nadaljnjem besedilu: Konvencija) je bila sprejeta 22. marca 1989 in je začela veljati leta 1992. Evropska unija in njene države članice so podpisnice Konvencije. Konvencija zdaj zavezuje 186 pogodbenic.

Evropska strategija za plastiko z dne 16. januarja 2018 navaja, da bo mednarodno ukrepanje ključno za obravnavanje najpomembnejših virov plastičnih odpadkov v oceanih, in sicer nezadostne infrastrukture za ravnanje z odpadki v državah v razvoju in gospodarstvih v vzponu. Strategija za plastiko zlasti omenja, da je treba podpreti ukrepe v skladu z Baselsko konvencijo in zagotoviti, da se vsa plastika, poslana za recikliranje v tujino, obdela pod pogoji, podobnimi tistim, ki se uporabljajo v EU. EU izvozi znaten delež plastičnih odpadkov v tretje države (3 milijone ton v letu 2016), kjer še vedno obstaja negotovost glede ravnanja z njimi in se povečujejo čezmejne težave v okviru mednarodnih sprememb, tudi nedavne odločitve Kitajske, da omeji uvoz nekaterih vrst plastičnih odpadkov.

–Prilogi VIII za nevarne plastične odpadke, ki so prav tako podvrženi nadzornemu sistemu, in

Postopek za spremembo prilog k Baselski konvenciji urejata člena 17 in 18 Konvencije. Pogodbenica mora tako vsako predlagano spremembo predložiti, sekretariat pa o njej obvestiti vse pogodbenice vsaj šest mesecev pred zasedanjem, na katerem se predlaga njeno sprejetje, tj. do 28. oktobra 2018 za CoP14. Poleg tega mora biti vsaka taka sprememba potrjena na zasedanju Konference pogodbenic, veljati pa lahko začne šest mesecev po datumu, ko depozitar izda uradno obvestilo. Predvideni akt postane za pogodbenice zavezujoč v skladu s členom 18(2)(c) Konvencije, ki določa: „po šestih mesecih od datuma, ko je depozitar predal obvestilo, začne Priloga veljati za vse pogodbenice te konvencije ali katerega koli zadevnega protokola, ki niso predložile obvestila v skladu z določbami pododstavka (b)“.

Izvoz več novih kategorij nevarnih odpadkov (navedenih v Prilogi VIII) iz EU v države nečlanice OECD bo prepovedan. Za izvoz takih odpadkov znotraj OECD se bo uporabljal postopek uradnega obveščanja. Prepovedan bo tudi izvoz nekaterih nenevarnih plastičnih odpadkov, vključenih v Prilogo II, iz EU v države nečlanice OECD, razen če se EU odloči, da bo uporabila postopek uradnega obveščanja, tako da spremeni Uredbo (ES) št. 1013/2006 (ki bo pregledana do konca leta 2020). Za izvoz takih odpadkov znotraj OECD se bo prav tako uporabljal postopek uradnega obveščanja. Vrste nenevarnih plastičnih odpadkov, ki spadajo v Prilogo IX h Konvenciji, bi lahko izvažali brez kakršnih koli kontrol, če so izpolnjeni nekateri pogoji, ki zagotavljajo, da je take odpadke v državi uvoznici preprosto reciklirati.

Spremembe prilog II, VIII in IX h Konvenciji bodo v EU začele veljati, potem ko bodo prenesene s spremembo Uredbe (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o pošiljkah odpadkov. Spremembe za izvajalce dejavnosti in organe, ki se nanašajo na izvoz iz EU, bodo odvisne od vrste odpadkov in namembnih držav.

Predlog za spremembo prilog II, VIII in IX h Konvenciji, ki ga je predložila Norveška, je bil pogodbenicam poslan 26. oktobra 2018. V skladu s predlogom se z nenevarnimi plastičnimi odpadki, ki spadajo pod revidiran vnos v Prilogi IX, lahko med državami še naprej trguje pod enakimi pogoji v skladu s Konvencijo kot danes, medtem ko so plastični odpadki, ki zahtevajo posebno obravnavo, ter nevarni plastični odpadki, ki jih je mogoče najti pod ustreznimi novimi vnosi v prilogah II oziroma VIII, podvrženi nadzornemu sistemu Konvencije.

–Prilogi VIII za nevarne plastične odpadke, ki so prav tako podvrženi nadzornemu sistemu, in

Ko bo predvideni akt sprejet in začel veljati, ga bo treba prenesti v pravo Unije in natančneje v Uredbo (ES) št. 1013/2006. To pomeni, da bodo pošiljke plastičnih odpadkov znotraj EU in EGP, ki so na novo vključene v prilogi II in VIII, podvržene novim nadzornim ukrepom (in prepovedi izvoza teh odpadkov v države nečlanice OECD). Medtem ko bi bil ta položaj zaradi zgoraj navedenih razlogov sicer zaželen glede izvoza iz EU, bi to lahko neželeno in problematično vplivalo na pošiljke plastičnih odpadkov, namenjene recikliranju, znotraj EU in EGP, saj bi zanje veljali novi postopki uradnega obveščanja. Te pošiljke so že zdaj podvržene okoljevarstvenim zahtevam v zakonodaji Unije na področju odpadkov, zaradi uvedbe novih upravnih postopkov pa bi lahko recikliranje plastike v EU postalo bolj zapleteno in dražje, medtem ko bi bile koristi z okoljskega vidika zgolj omejene.

Da bi v Uniji in EGP ohranili trenutni položaj, tj. brez nadzornega sistema Konvencije za pošiljke novih plastičnih odpadkov, bi bilo treba zadevne določbe priglasiti sekretarju Konvencije v skladu s členom 11 Konvencije. Ta člen pogodbenicam omogoča, da sklepajo dvostranske, večstranske ali regionalne sporazume ali dogovore v zvezi s prehodom odpadkov prek meja, če so taki sporazumi ali dogovori skladni z okolju varnim ravnanjem z odpadki, kakor to zahteva Konvencija. Sporazumi ali dogovori predvidevajo določbe, ki za okolje niso manj varne od tistih, ki jih predvideva ta konvencija, pri čemer se upoštevajo interesi držav v razvoju. Uradna obvestila v skladu s členom 11 so bila na primer pripravljena v zvezi s Sklepom Sveta OECD.

Posledično ta predlog za sklep Sveta predvideva, da bo Unija skladno s členom 11 Konvencije sekretariat uradno obvestila o določbah, ki veljajo za zadevne pošiljke plastičnih odpadkov znotraj Unije in EGP, če se te določbe razlikujejo od predvidenega akta, in pojasnila, da naše določbe temeljijo na sistemu okolju varnega ravnanja z odpadki, skladnem s Konvencijo. Potrebni bodo tudi koraki, da se sekretariat OECD obvesti o zgoraj navedenem položaju zaradi povezav med spremembami prilog h Konvenciji in zgornjim sklepom OECD.

4.PRAVNA PODLAGA

4.1.Postopkovna pravna podlaga

4.1.1.Načela

V členu 218(9) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) so predvideni sklepi o določitvi „stališč, ki naj se v imenu Unije zastopajo v organu, ustanovljenem s sporazumom, kadar ta organ sprejema akte s pravnim učinkom, razen aktov o spremembah ali dopolnitvah institucionalnega okvira sporazuma“.

Pojem „akti s pravnim učinkom“ vključuje akte, ki imajo pravni učinek na podlagi pravil mednarodnega prava, ki veljajo za zadevni organ. Vključuje tudi instrumente, ki nimajo zavezujočega učinka v mednarodnem pravu, vendar zmorejo „odločilno vplivati na vsebino ureditve, ki jo zakonodajalec Unije sprejme“.

4.1.2.Uporaba v obravnavanem primeru

Konferenca pogodbenic Baselske konvencije je organ, ki ga ustanovi Konvencija.

Akt, k sprejetju katerega se poziva Konferenco pogodbenic, je akt s pravnim učinkom. Predvideni akt bo zavezujoč v mednarodnem pravu v skladu s členom 18 Konvencije. Lahko odločilno vpliva na vsebino zakonodaje EU, in sicer na Uredbo (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o pošiljkah odpadkov. Ta uredba med drugim določa postopke za izvoz iz Unije, uvoz vanjo in pošiljke med državami članicami. Uredba se uporablja tudi znotraj EGP.

Ko bodo spremenjene priloge h Konvenciji, bi bilo treba te spremembe prenesti v Uredbo (ES) št. 1013/2006 (z morebitno izjemo določb o pošiljkah odpadkov znotraj EU, kakor je bilo pojasnjeno zgoraj).

S predvidenim aktom se ne dopolnjuje ali spreminja institucionalni okvir sporazuma.

Postopkovna pravna podlaga za predlagani sklep je zato člen 218(9) PDEU.

4.2.Materialna pravna podlaga

4.2.1.Načela

Materialna pravna podlaga za sklep iz člena 218(9) PDEU je odvisna predvsem od cilja in vsebine predvidenega akta, glede katerega se v imenu Unije zastopa stališče. Če ima predvideni akt dva cilja ali elementa in če je eden od teh ciljev ali elementov glavni, drugi pa postranski, mora sklep iz člena 218(9) PDEU temeljiti na samo eni materialni pravni podlagi, in sicer na tisti, ki se zahteva za glavni ali prevladujoči cilj ali element.

4.2.2.Uporaba v obravnavanem primeru

Glavni cilj in vsebina predvidenega akta se nanašata na varstvo okolja.

Materialna pravna podlaga za predlagani sklep je torej člen 192(1) PDEU.