P6_TA(2006)0056

Klavzula o človekovih pravicah in demokraciji v sporazumih EU

Resolucija Evropskega parlamenta o klavzuli o človekovih pravicah in demokraciji v sporazumih Evropske unije (2005/2057(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju členov 3, 6, 11 in 19 Pogodbe o Evropski uniji in členov 177, 300 in 310 Pogodbe ES,

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 12. februarja 2004 o ponovni oživitvi dejavnosti EU na področju človekovih pravic in demokratizacije s sredozemskimi partnerji [1],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 25. aprila 2002 o sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu o vlogi Evropske unije pri spodbujanju človekovih pravic in demokratizacije v tretjih državah (KOM(2001)0252) [2],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 20. septembra 1996 o sporočilu Komisije o vključitvi spoštovanja demokratičnih načel in človekovih pravic v sporazume med Skupnostjo in tretjimi državami (KOM(1995)0216) [3],

- ob upoštevanju svojih predhodnih resolucij o človekovih pravicah v svetu z dne 28. aprila 2005 [4], 22. aprila 2004 [5], 4. septembra 2003 [6], 25. aprila 2002 [7], 5. julija 2001 [8], 16. marca 2000 [9], 17. decembra 1998 [10], 12. decembra 1996 [11], 26. aprila 1995 [12], 12. marca 1993 [13], 12. septembra 1991 [14], 18. januarja 1989 [15], 12. marca 1987 [16], 22. oktobra 1985 [17], 22. maja 1984 [18] in 17. maja 1983 [19],

- ob upoštevanju partnerskega sporazuma (Cotonoujski sporazum) med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav (AKP) in Evropsko unijo, podpisanega 23. junija 2000 v Cotonouju [20] in spremenjenega dne 25. junija 2005 v Luxembourgu [21],

- ob upoštevanju Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razglašene v Nici 7. decembra 2000 [22],

- ob upoštevanju predloga Uredbe Sveta o ustanovitvi Agencije Evropske unije za temeljne pravice (KOM(2005)0280),

- ob upoštevanju Splošne deklaracije o človekovih pravicah (1948) in drugih aktov Združenih narodov (ZN) na področju človekovih pravic, zlasti Mednarodnih paktov o državljanskih in političnih pravicah (1966) in o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah (1966), Konvencije o odpravi vseh vrst rasne diskriminacije (1965), Konvencije o odpravi diskriminacije žensk (1979), Konvencije proti mučenju in drugim krutim, nečloveškim ali poniževalnim kaznim ali ravnanju (1984), Konvencije o otrokovih pravicah (1989), Dunajske deklaracije in delovnega programa Svetovne konference o človekovih pravicah (1993) ter Deklaracije ZN o pravicah in obveznostih posameznikov, skupin in organov družbe pri spodbujanju in varovanju splošno priznanih človekovih pravic in temeljnih svoboščin (1998),

- ob upoštevanju konvencij, pripravljenih v okviru Mednarodne organizacije dela (ILO),

- ob upoštevanju Pravil ZN glede odgovornosti nadnacionalnih družb in drugih podjetij pri spoštovanju človekovih pravic iz leta 2003, ki povezujejo ta merila s posebnimi obveznostmi podjetji na področju človekovih pravic,

- ob upoštevanju vseh sporazumov med Evropsko unijo in tretjimi državami,

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve ter mnenj Odbora za mednarodno trgovino in Odbora za razvoj (A6-0004/2006),

A. ker je treba podpirati in spodbujati splošnost, individualnost in neločljivost človekovih pravic, ki jih je treba razumeti kot civilne in politične pravice, pa tudi kot gospodarske, socialne in kulturne pravice, in ker mora v ta namen Evropska unija nadaljevati z vzpostavljanjem učinkovitih instrumentov,

B. ker razvijanje in utrjevanje demokracije in pravne države ter spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin predstavljajo globalni cilj Skupne zunanje in varnostne politike in morajo biti sestavni del zunanje politike Evropske unije,

C. ker bodo prizadevanja za spodbujanje spoštovanja človekovih pravic in demokracije kot temeljnih ciljev politike zunanjih odnosov EU propadla, če tudi s tem povezana načela ne bodo deležna zadostne prednosti glede na varnostne, gospodarske in politične interese,

D. poudarja, da mora biti Evropska unija sposobna hitro in učinkovito posredovati v primeru hudih in ponavljajočih se kršitev človekovih pravic in demokratičnih načel in da do tega večkrat ni prišlo, ne glede na objektivne ocene stanja na področju človekovih pravic in demokracije v tretjih državah,

E. ker bi klavzula o človekovih pravicah in demokraciji zaradi svoje pravno zavezujoče vrednosti morala biti pomemben instrument evropske politike za spodbujanje temeljnih pravic in ker bi morali po desetih letih od njene priprave ovrednotiti, kako se le-ta izvaja in kako bi se jo dalo izboljšati,

F. ker je bila do sedaj klavzula vključena v več kot 50 sporazumov in je v veljavi za več kot 120 držav; ker poleg tega klavzula ni edino sredstvo, ki ga EU ima za spodbujanje varovanja temeljnih pravic, in ker bi vsa evropska zunanja politika v svoji politični, ekonomski in trgovinski razsežnosti morala temeljiti na spodbujanju temeljnih demokratičnih načel,

G. v zvezi s tem poudarja pomembnost Cotonoujskega sporazuma, ker se je s tem sporazumom okrepila vrednost klavzule o človekovih pravicah in demokraciji, ki jo je Evropska skupnost vključila kot "bistveni element" v vse svoje sporazume s tretjimi državami in sedaj temelji na spoštovanju človekovih pravic, demokratičnih načel in pravne države, ter na odgovornem vodenju države in dobrem upravljanju javnih zadev,

H. ker je Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU edini forum za dialog med poslanci AKP in EU, zlasti o vprašanjih človekovih pravic in demokracije,

I. ker te klavzule še vedno ni v številnih sporazumih z razvitimi državami in sektorskih sporazumih, kot so na primer sporazumi o tekstilu, kmetijstvu in ribištvu,

J. ker morajo biti človekove pravice pomemben del pogajalskega mandata za sporazume na področju zunanjih zadev, ki ga Svet prenese na Komisijo, in ker bi moral biti postopek za določanje tega pogajalskega mandata bolj pregleden,

K. ker mora Evropski parlament dati svojo privolitev, preden sporazum začne veljati, ne pa tudi, da se sproži postopek za začetek posvetovanj ali za delno prekinitev sporazuma, in ker se s tem zmanjšujejo njegova politična in institucionalna vloga,

L. poudarja, da lahko civilna družba in mednarodni sistem nevladnih organizacij za človekove pravice veliko prispevata k postopku priprave, izvajanja in ovrednotenja klavzule o človekovih pravicah in demokraciji med EU in tretjimi državami,

M. zaradi prepričanja, da mora Evropska unija oblikovati nove postopke in merila za uporabo klavzule o človekovih pravicah in demokraciji, ki se mora uporabljati brez razločevanja med državami ali med njihovimi stopnjami razvitosti,

N. ker se klavzula o človekovih pravicah in demokraciji uporablja tako za Evropsko unijo kot za zadevno tretjo državo, vendar z njo povezana vzajemnost še ni bila v celoti izkoriščena,

O. poudarja, da se v imenu temeljnega načela solidarnosti med narodi pri nujni humanitarni pomoči vseeno ne sme uporabljati klavzule o človekovih pravicah in demokraciji "v negativnem smislu",

1. pozdravlja splošno prakso Evropske skupnosti, da od leta 1992 v svoje mednarodne sporazume vključuje klavzuli o človekovih pravicah in demokraciji — t.i. klavzulo "bistvenih elementov" in klavzulo "o neizvajanju";

2. poziva k večji preglednosti pri izvajanju klavzule o človekovih pravicah in demokraciji, ključnega elementa zunanje politike EU, in k večji udeleženosti Evropskega parlamenta; poudarja, da kazni ni možno naprtiti glede na države, kjer so zabeležene kršitve človekovih pravic, temveč glede na samo kršitev;

3. meni, da je naloga Unije, ko s tretjo državo podpiše mednarodni sporazum, ki vsebuje klavzulo o človekovih pravicah, zagotoviti, da tretja država tudi po podpisu sporazuma spoštuje mednarodne standarde na področju človekovih pravic;

4. poudarja, da je eden od razlogov, ki so ogrozili izvajanje klavzule, splošnost njene vsebine, saj ne določa natančno pozitivnih in negativnih načinov posredovanja v okviru sodelovanja med EU in tretjimi državami in s tem omogoča prevlado nacionalnih ciljev Sveta in držav članic nad bolj splošnimi cilji človekovih pravic;

5. pozdravlja pa dosedanjo izkušnjo, pridobljeno na osnovi klavzule o človekovih pravicah in demokraciji iz členov 9 in 96 Cotonoujskega sporazuma, ki je privedla tudi do začasne zamrznitve gospodarskega in trgovinskega sodelovanja z nekaterimi državami AKP zaradi hudih kršitev človekovih pravic in tako okrepila odločenost in verodostojnost Evropske unije; se zavzema, da se omenjeno izkušnjo ovrednoti in kot standard vključi v sporazume med EU in tretjimi državami;

6. poudarja, da so v Cotonoujskem sporazumu učinkovito opredeljene politične in pravne vsebine klavzule o človekovih pravicah in demokraciji ter določeni posvetovalni mehanizmi in mehanizmi za vzajemno izmenjavo informacij pred začasno zamrznitvijo dvostranskega sodelovanja;

7. zagovarja pripravo novega vzorčnega besedila klavzule, ki bi popravilo trenutno oblikovano besedilo t. i. člena 2 in tako zagotovilo skladnejši, učinkovitejši in preglednejši pristop k evropski politiki na področju človekovih pravic v sporazumih s tretjimi državami. V besedilu bi morali upoštevati naslednja načela:

a) spodbujanje demokracije, človekovih pravic, vključno s pravicami manjšin, pravne države in dobrega upravljanja je temelj večstranskega sodelovanja; to velja tako za sporazume z državami v razvoju kot z industrijskimi državami;

b) glede pravne oblike navedenih pravic se morajo pogodbenice sklicevati zlasti na spoštovanje svojih mednarodnih dolžnosti in obveznosti, ki so jih že ratificirale, in jasno mora biti, da so strani obvezane k spoštovanju pravil, ki predstavljajo "bistveni element" sporazuma; zlasti se morajo pogodbenice zavzemati za spodbujanje temeljnih pravic določenih v Deklaraciji ZN o človekovih pravicah iz leta 1948, dveh mednarodnih paktih o državljanskih in političnih pravicah ter o gospodarskih, socialnih in kulturnih pravicah, kakor tudi v mednarodno priznanih paktih ZN in prisilnih pravnih določbah;

poudarja, da mora Evropska unija v odnosih s tretjimi državami ter v povezavi s spodbujanjem demokratičnih načel in človekovih pravic prek klavzule o človekovih pravicah in demokraciji, ob tem pa se prepriča, da organi tretjih držav podpirajo temeljne pravice brez samovoljnih aretacij, mučenj ali usmrtitev ter da je dostop njihovih državljanov do nepristranskega sodišča prednostna naloga, posvetiti posebno pozornost izvajanju politik za zagotavljanje enakosti med spoloma in pravic žensk;

poudarja, da se EU, skladno z evropskimi pogodbami, v svojih razmerjih s tretjimi državami, v povezavi s spodbujanjem demokratičnih načel in človekovih pravic prek klavzule o človekovih pravicah in demokraciji, tudi zavezuje, da bo nasprotovala vsaki diskriminaciji, ki temelji na spolni usmerjenosti ali zadeva pravice invalidnih oseb;

c) strani se morajo sklicevati na konvencije ZN, ki jih zavezujejo, in na konvencije njenih specializiranih agencij pri opredeljevanju sektorskih pravic, ki jih mora sodelovanje spodbujati, zlasti pravic ILO, ki je oblikovala mednarodno sprejeto zbirko predpisov o temeljnih pravicah;

d) klavzula bi morala vsebovati postopek posvetovanja med pogodbenicami z natančno določenimi političnimi in pravnimi mehanizmi, ki se uporabljajo v primeru, če pride do prošnje za odložitev izvajanja dvostranskega sodelovanja zaradi večkratnih in/ali sistematičnih kršitev človekovih pravic, ki pomenijo kršitev mednarodnega prava; odložitev izvajanja je seveda skrajni ukrep v odnosih med EU in tretjimi državami, zato je treba razviti jasen sistem sankcij, ki bodo nudile alternativno možnost ukrepanja, vendar obče sprejemljiv in nujen pozitivni pristop k človekovim pravicam ne sme izključiti možnosti za začasno odložitev izvajanja sodelovanja zaradi kršitve klavzule o človekovih pravicah in demokraciji;

e) klavzula bi morala vsebovati tudi podrobnosti o mehanizmu, s katerim bi bila omogočena začasna odložitev izvajanja sporazuma o sodelovanju, kakor tudi o "opozorilnem mehanizmu", s katerim bi se odgovorilo na kršitve klavzule o človekovih pravicah in demokraciji;

f) klavzula bi morala temeljiti na vzajemnosti in tako predstavljati pravno podlago, ki pogodbenicam omogoča, da skupaj razpravljajo in ukrepajo, tako glede ozemlja Evropske unije kakor tudi ozemlja tretje države; biti mora dvosmerni instrument, ki Evropski uniji in tretji državi nalaga, da sta druga drugi odgovorni za vso svojo politiko glede človekovih pravic in temeljnih svoboščin;

8. poziva k razširitvi klavzule o človekovih pravicah in demokraciji na vse nove sporazume med Evropsko unijo in tretjimi državami, tako industrijskimi kot v razvoju, vključno s sektorskimi sporazumi, trgovino in tehnično ali finančno pomočjo, kakor je bilo to izpeljano z državami AKP;

9. poziva k razširitvi pozitivne razsežnosti klavzule o človekovih pravicah in demokraciji, ki vključuje potrebo po izvajanju učinkovitih ukrepov, da se pri zadevnih straneh in na njihovem ozemlju prispeva k spoštovanju človekovih pravic, da se vključi trajno ocenjevanje in spremljanje vpliva samega sporazuma na spoštovanje človekovih pravic, kakor tudi, da se sprejme pristop, ki temelji na človekovih pravicah, ko se izvajajo vsi vidiki sporazuma;

10. poudarja, da ni več pripravljen privoliti v nove mednarodne sporazume, ki ne vsebujejo klavzule o človekovih pravicah in demokraciji;

11. meni, da mora sodelovati pri opredelitvi pogajalskega mandata za nove sporazume s tretjimi državami, zlasti pri pripravi njihovih političnih ciljev in spodbujanju človekovih pravic; zato meni, da morata Komisija in Svet v večji meri vključiti Evropski parlament prek njegovih pristojnih parlamentarnih odborov v pripravo pogajalskih mandatov za sporazume med EU in tretjimi državami; v tej zvezi poudarja potrebo po izboljšanju medinstitucionalne izmenjave informacij in dostopanju do podatkovnih zbirk Komisije in Sveta;

12. v zvezi s potrebo po zagotovitvi učinkovitih mehanizmov za nadzor spoštovanja človekovih pravic in demokratičnih načel s strani partnerjev:

a) poziva Svet in Komisijo, da v okviru navedenega rednega ocenjevanja spoštovanja obveznosti s področja človekovih pravic s strani partnerja sprožita postopke za strukturiran dialog; meni, da je sistematična vključitev vprašanj s področja človekovih pravic na dnevne rede Pridružitvenega sveta del tega dialoga;

b) priporoča okrepljeno vlogo vodij zunanjih delegacij Komisije v tretjih državah; poziva k pripravi "večletnih strateških dokumentov po posameznih državah", za kar bi bili odgovorni vodje delegacij, in da strateški dokumenti držav več pozornosti posvetijo položaju človekovih pravic, prepoznajo prednostne naloge in navedejo sredstva in instrumente, ki jih je uporabila EU za spoštovanje klavzule o človekovih pravicah in demokraciji in dvigovanje stopnje spoštovanja temeljnih pravic; poziva tudi, da se besedila tovrstnih strategij redno preverjajo, zlasti z Evropskim parlamentom ter v njegovih zadevnih delegacijah in na plenarnih zasedanjih, zlasti o načinu njihovega izvajanja; priporoča, da bi morali strateški dokumenti držav in akcijski načrti, ki jih pripravlja Komisija, vsebovati jasna merila napredka na področju človekovih pravic in časovni okvir, v katerem bi morale biti izpeljane spremembe;

c) če ena zadevnih vlad, Evropski parlament ali zadevni nacionalni parlamenti ali, v primeru držav AKP, Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU zaprosijo za prekinitev izvajanja dvostranskega sporazuma ali izvajanja dialoga ali drugih ustreznih ukrepov s sklicevanjem na klavzulo o človekovih pravicah in demokraciji, bi moral Pridružitveni svet to razpravo samodejno uvrstiti na svoj dnevni red; ugotavlja, da je Evropski parlament glede tega že večkrat uradno izrazil svoje mnenje, vendar se Pridružitveni svet na te zahteve enostavno ni odzval;

d) priporoča, da se vzpostavi "strukturiran dialog" med Pridružitvenim svetom in/ali njegovim pododborom za človekove pravice, Evropskim parlamentom, po potrebi s Skupno parlamentarno skupščino AKP-EU in NVO in/ali neodvisnimi in demokratičnimi nevladnimi akterji v razpravah, povezanih s kršitvami klavzul o človekovih pravicah in demokraciji v sporazumih Evropske unije, vključno s predlogi za izboljšanje izvajanja klavzule (brez izjeme);

e) obžaluje, da Evropski parlament ni vključen v postopku odločanja, ki zadeva pričetek posvetovanja ali zamrznitev nekega sporazuma; zato odločno vztraja tako pri potrebi po soodločanju s Komisijo in Svetom v tem sektorju, kot pri odločitvi za zamrznitev morebitnih ustreznih negativnih ukrepov, ki so že bili vsiljeni neki državi ("odložitev odložitve");

f) predlaga, da Komisija skupaj s pododbori za človekove pravice sestavi letno poročilo, o katerem bo razpravljal Evropski parlament, o uporabi klavzul o človekovih pravicah in demokraciji v veljavnih mednarodnih sporazumih, ki bo vsebovalo analizo po posamičnih primerih vsakega postopka posvetovanja in drugih ustreznih ukrepov, ki jih je v tistem letu Svet začel ali zavrnil, spremljajo pa naj ga podrobna priporočila in ocene glede učinkovitosti in usklajenosti sprejetih ukrepov;

13. poudarja, da Pridružitveni sveti praviloma urejajo odnose med EU in tretjimi državami, poziva, da se na podlagi pridružitvenih sporazumov povsod ustanovijo neodvisni pododbori za človekove pravice, ki bodo zadolženi za:

a) preverjanje spoštovanja, uporabe in izvajanja klavzule o človekovih pravicah in demokraciji;

b) predlaganje posebnih pozitivnih ukrepov za izboljšanje demokracije in človekovih pravic; in

c) ocenjevanje in spremljanje neposrednega in posrednega vpliva izvajanja Sporazuma na polno spoštovanje temeljnih pravic v državah pogodbenicah in pripravljanje s tem povezanih posebnih priporočil;

meni, da bi se morali tovrstni pododbori sestajati redno (in vedno, ko se sestane Pridružitveni svet) ter vključevati in se posvetovati s predstavniki parlamentov in organizacij, ki predstavljajo civilno družbo; s tem v zvezi meni, da politika posamičnih primerov ni najbolj ustrezen pristop za delovanje s partnerskimi državami, če se upošteva vzpostavljanje pododborov za človekove pravice in opredelitev njihovih pooblastil; ponovno poudarja potrebo, da se posamezni primeri obravnavajo v okviru teh pododborov;

14. poziva, da se Evropski parlament poveže s pridružitvenimi sveti in pododbori za človekove pravice, in da medparlamentarne delegacije Evropskega parlamenta na tem področju pridobijo okrepljeno vlogo ter da se v dnevnih redih brez izjeme predvidijo njihovi obiski za razpravo o klavzuli;

15. poudarja, da morajo biti merila, ki se nanašajo na pričetek postopka posvetovanja ali izvajanja ustreznih ukrepov, objektivna in pregledna;

16. poudarja, da se ne sme prenehati z izvajanjem nobenega ukrepa, dokler obstajajo razlogi za njegovo uporabo, in poziva k vpeljavi dodatnih ukrepov, če obstoječi ukrepi po daljšem obdobju niso prinesli rezultatov;

17. priznava, da je izvajanje klavzule otežila potreba po soglasju znotraj Sveta za začetek postopka posvetovanja, poziva k odpravi soglasja, da bi lahko začel postopek posvetovanja, in k pregledu člena 300(2) Pogodbe ES, ki omejuje vlogo Evropskega parlamenta v takih primerih;

18. poudarja pomen opozarjanja širše javnosti na dejstvo, da je v sporazume med EU in tretjimi državami vključena klavzula o človekovih pravicah in demokraciji;

19. meni, da bi v posebnih primerih držav, s katerimi EU deli temeljne vrednote in skupne dolgoročne politike, kakor so na primer države, zajete v "novi sosedski politiki", lahko predvideli podpisovanje sporazumov, ki segajo onkraj klavzule o človekovih pravicah in demokraciji in temeljijo na skupnih institucijah za spodbujanje demokratičnih načel in človekovih pravic, na primeru Sveta Evrope in/ali drugih regionalnih institucij;

20. zlasti glede držav, ki jih zajema Evropska sosedska politika in s katerimi Evropska unija prek pridružitvenih sporazumov vzdržuje še posebno tesne vezi, bi morala klavzula podrobno določati, da bi si morali podpisniki tovrstnih sporazumov — na temelju vzajemnosti — medsebojno zagotavljati pravico do opazovanja parlamentarnih in predsedniških volitev; poziva Svet in Komisijo k dodatnemu spodbujanju zadevnih držav, naj zaradi interesov preglednosti v času svojih volitev sp rejmejo mednarodne opazovalce;

21. poudarja, da morajo biti, če naj bi bile volitve demokratične, svobodne in pravične, izpolnjeni nekateri predpogoji, ki med drugim vključujejo spoštovanje političnih in državljanskih pravic, spoštovanje svobode izražanja in informiranja, enak dostop do sredstev javnega obveščanja ter spoštovanje političnega pluralizma, da bi volivcem ponudili resnično možnost izbire;

22. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

[1] UL C 97 E, 22.4.2004, str. 656.

[2] UL C 131 E, 5.6.2003, str. 147.

[3] UL C 320, 28.10.1996, str. 261.

[4] Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0150.

[5] UL C 104 E, 30.4.2004, str. 1048.

[6] UL C 76 E, 25.3.2004, str. 386.

[7] UL C 131 E, 5.6.2003, str. 138.

[8] UL C 65 E, 14.3.2002, str. 336.

[9] UL C 377, 29.12.2000, str. 336.

[10] UL C 98, 9.4.1999, str. 267.

[11] UL C 20, 20.1.1997, str. 161.

[12] UL C 126, 22.5.1995, str. 15.

[13] UL C 115, 26.4.1993, str. 214.

[14] UL C 267, 14.10.1991, str. 165.

[15] UL C 47, 27.2.1989, str. 61.

[16] UL C 99, 13.4.1987, str. 157.

[17] UL C 343, 31.12.1985, str. 29.

[18] UL C 172, 2.7.1984, str. 36.

[19] UL C 161, 10.6.1983, str. 58.

[20] UL L 317, 15.12.2000, str. 3.

[21] UL L 287, 28.10.2005, str. 1.

[22] UL C 364, 18.12.2000, str. 1.

--------------------------------------------------