[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 7.1.2009

COM(2008) 782 konč./2

CORRIGENDUM :Replaces COM 782 of 13.11.2008;concerns all linguistic versions.

ZELENA KNJIGA

VARNEMU, TRAJNOSTNEMU IN KONKURENČNEMU EVROPSKEMU ENERGETSKEMU OMREŽJU NAPROTI

{SEC(2008)2869}

ZELENA KNJIGA

VARNEMU, TRAJNOSTNEMU IN KONKURENČNEMU EVROPSKEMU ENERGETSKEMU OMREŽJU NAPROTI

KAZALO

1. Uvod 3

2. Prihodnje prednostne naloge za razvoj evropskega omrežja 4

2.1. Nova usmeritev za politiko energetskega omrežja EU 4

2.2. Podpora EU za razvoj energetskega omrežja 4

2.3. Upravne in regulativne ovire pri projektih energetskega omrežja 5

2.3.1. Postopki načrtovanja in odobritve 5

2.3.2. Regulativni okvir 5

2.4. Približevanje popolnoma celostnemu in prilagodljivemu evropskemu energetskemu omrežju 6

2.5. Določitev novih prednostnih nalog 7

3. Nov pristop EU k razvoju energetskega omrežja 7

3.1. Cilji energetske politike EU 7

3.1.1. Spodbujanje javnega razumevanja in solidarnosti 7

3.1.2. Uresničevanje ciljev „20-20-20“ do leta 2020 7

3.1.3. Inovativnost in nove tehnologije 8

3.1.4. Mednarodna energetska omrežja 9

3.2. Popolnoma povezano evropsko energetsko omrežje 9

3.2.1. Učinkovit notranji energetski trg 9

3.2.2. Medregionalna razsežnost 10

3.2.3. Nov pristop k načrtovanju 10

3.3. Prispevek TEN-E k varnosti in solidarnosti 11

3.3.1. Spremenjene smernice TEN-E 11

3.3.2. Druge možnosti za izboljšanje TEN-E 12

3.3.3. Usklajevanje med TEN-E in drugimi finančnimi instrumenti EU 13

4. Sklepi 13

Vprašanja

Uvod

Evropska energetska omrežja so arterije, od katerih smo vsi odvisni, da z energijo oskrbujejo naše domove, podjetja in zmogljivosti za preživljanje prostega časa. Energetska politika EU[1] določa jasne cilje[2] za trajnostno, konkurenčno in varno oskrbo z energijo. Paket za obnovljivo energijo in podnebne spremembe iz januarja 2008[3] bo države članice zavezal k ambicioznim ciljem glede obnovljive energije in zmanjševanja emisij. Vendar EU ne bo uresničila svojih ambicij, če ne spremeni svojih energetskih omrežij temeljito in hitro.

Danes se evropska energetska omrežja – to je infrastruktura za prenos električne energije, plina, nafte in drugih goriv od proizvajalcev k potrošnikom – starajo. Temeljijo na zalogah tradicionalnih fosilnih goriv ter obsežni centralizirani proizvodnji s poceni in veliko energije. Pomanjkanje ustreznih omrežnih povezav ovira naložbe v obnovljivo energijo in decentralizirano proizvodnjo. Razširjena EU je podedovala slabe povezave med vzhodom in zahodom ter jugom in severom. Zaradi tega je težko vso EU nemoteno oskrbovati z energijo, pri čemer so nekatere regije EU bolj ranljive za motnje v oskrbi. Ker skoraj vsi scenariji napovedujejo povečan uvoz energije, so nujno potrebne nove uvozne poti, da se EU zagotovi večja prožnost pri oskrbi.

Zaradi splošne zaskrbljenosti glede sposobnosti evropskih energetskih omrežij, da bi evropske državljane oskrbovala s potrebno energijo, je 16. oktobra 2008 Evropski svet pozval Komisijo, naj okrepi in dopolni osnovno infrastrukturo[4].

Nedavni dogodki v Gruziji so prav tako pokazali, da je to odločilen trenutek za varnost oskrbe z energijo ter da mora EU okrepiti svoje prizadevanje v zvezi z varnostjo oskrbe z energijo.

Vedno se je domnevalo, da se bodo energetska omrežja financirala sama. Da bi se to uresničilo, je jasen in stabilen pravni okvir glavni pogoj za spodbujanje naložb zasebnega sektorja v proizvodnjo in prenos/prevoz. Oblikovanje tega okvira je eden od glavnih ciljev paketa za energijo in podnebje ter tretjega paketa za notranji energetski trg[5] o dokončnem oblikovanju notranjega trga za plin in električno energijo.

Tretji paket za notranji energetski trg bo, ko bo vpeljan, uvedel velike spremembe v načrtovanje omrežja, vključno s pravili o ločevanju, regulativnem usklajevanju in novih omrežjih sodelovanja, ki povezujejo upravljavce prenosnih omrežij. Te spremembe morajo spodbuditi naložbe, sinergijo, učinkovitost in inovativnost v energetskih omrežjih.

Vendar mora EU glede na izzive varnosti oskrbe in obseg naložb, ki jih potrebujejo evropska energetska omrežja[6], okrepiti svojo politiko o razvoju energetskega omrežja. Prav tako mora biti na primer sposobna poseči v ključne projekte z evropskim vplivom ali posredovati pri njih, kadar javne ali zasebne stranke ne morejo izboljšati položaja. Prav tako mora pregledati svoj okvir za financiranje, to je vseevropska energetska omrežja (TEN-E), da ga bolje usmeri k ciljem politike. Prav tako je treba obravnavati težave pri načrtovanju in težave z dovoljenji.

Ta zelena knjiga želi predstaviti stališča o tem, kako lahko EU bolje spodbuja nova energetska omrežja, ki jih Evropa potrebuje, z uporabo vseh instrumentov, ki jih ima na voljo, predvsem TEN-E, a ne le tega. Prav tako predlaga več pomembnejših strateških projektov, ki jih lahko EU spodbuja za krepitev solidarnosti in varnosti oskrbe v resnično evropskem energetskem omrežju.

Prihodnje prednostne naloge za razvoj evropskega omrežja

Nova usmeritev za politiko energetskega omrežja EU

Razvoj omrežja je pomemben element energetske politike. Politika omrežij EU je poudarjala „zapolnitev vrzeli“ v omrežjih ali odpravo „ozkih grl“ zaradi notranje varnosti oskrbe. To je pomembno, vendar ni dovolj za soočanje z izzivi svetovne varnosti oskrbe, izkoriščanje novih tehnologij, zagotovitev raznolikosti energetskih virov in zagotovitev solidarnosti med energetsko krizo. Politika omrežij EU mora biti v celoti usklajena z energetsko politiko EU.

Kot je prikazano v osebnih poročilih evropskih koordinatorjev[7], ki jih je imenovala EU, mora biti EU dejavnejša pri spodbujanju strateških projektov. TEN-E je treba posodobiti ter zagotoviti, da učinkoviteje podpira novo energetsko politiko in njene cilje trajnosti, varnosti oskrbe in konkurenčnosti.

Za zunanje odnose EU so energetska omrežja prav tako pomembna. Notranji energetski trg EU ne bi deloval brez omrežij za uvoz energije. Več mednarodnih pobud, kot je strateško partnerstvo med EU in Afriko, prav tako vključuje naložbe v energetska omrežja.

Podpora EU za razvoj energetskega omrežja

Pogodba ES navaja, da Skupnost prispeva k vzpostavitvi in razvoju vseevropskih omrežij ter da so „ukrepi Skupnosti namenjeni pospeševanju medsebojnega povezovanja in medobratovalnosti nacionalnih omrežij, pa tudi dostopa do teh omrežij“ (člen 154). Vseevropska energetska omrežja (TEN-E) so glavni instrument energetske politike za podporo EU za razvoj energetskega omrežja. TEN so bila prvotno instrument notranjega trga. V energetskem sektorju se je predpostavljalo, da bi naložbe krili akterji na trgu, ki bi stroške prenesli na potrošnike.

Prve smernice TEN-E so bile sprejete leta 1996 in so bile pozneje spremenjene, nazadnje leta 2006. Na podlagi smernic TEN-E[8] in Uredbe TEN[9] financira EU pretežno prednaložbene študije izvedljivosti za določen seznam projektov, ki jih določijo države članice. Poročilo za obdobje 2002–2006 je priloženo temu dokumentu[10]. Jasno je, da je treba izboljšati vpliv in preglednost TEN-E.

To pomeni, da je treba TEN-E v celoti uskladiti s ciljem EU glede energije, kot je določeno v energetski politiki za Evropo iz leta 2007. Prav tako so pomembne večje spremembe smernic, da postane program učinkovitejši. Vprašanje proračuna je bistveno. V nadaljevanju je opredeljenih več vprašanj za možne spremembe TEN-E.

EU mora prav tako izboljšati skladnost med različnimi ukrepi za omrežja ter povečati vzvodni učinek različnih možnosti za financiranje infrastrukturnih naložb, vključno s TEN-E, strukturnimi skladi in EIB.

Upravne in regulativne ovire pri projektih energetskega omrežja

Postopki načrtovanja in odobritve

Postopki načrtovanja in upravne odobritve so pogost vzrok za zamudo pri energetskih projektih zaradi različnih lokalnih in nacionalnih pravil načrtovanja. Verjetno je, da bi odobritve in dovoljenja za velike infrastrukturne projekte imeli koristi zaradi bolj usklajenega pristopa. Vendar EU nima nobenih pristojnosti na področju načrtovanja rabe zemljišč.

Druga težava je odziv „ne na mojem dvorišču“, kadar evropski interesi niso enaki interesom na lokalni ravni. Nameščanje kablov pod zemljo je eden od načinov, kako to preprečiti, vendar so pri tem velika ovira stroški.

Pomanjkanje informacij in slabo usklajevanje lahko povzročita lokalni upor proti koristnim projektom.

Poseben pristop k posebnemu projektu: EU imenuje evropskega koordinatorja projekta za medsebojno povezovanje Francije in Španije, kar zadeva električno energijo V odgovor na počasno napredovanje v zvezi z načrti za širitev povezav med francoskimi in španskimi mrežami za električno energijo je EU septembra 2007 imenovala posebnega koordinatorja za pomoč pri posredovanju med zainteresiranimi strankami. Ta projekt je prednostna povezava med zadevnimi državami članicami in EU kot celoto. Koordinator se je uspešno pogajal o kompromisni rešitvi, ki je sprejemljiva za vse strani ter sta jo podprla voditelja vlade/države Španije in Francije. Ta primer kaže, da lahko EU pomaga spodbujati približevanje k evropskemu omrežju, tako da udeleženim strankam omogoči kompromisno rešitev, ki upošteva zahteve lokalnega prebivalstva ter izpolnjuje zahteve glede varnosti oskrbe in okolja ter stane toliko, da lahko stroške krijejo upravljavci prenosnih omrežij. |

Regulativni okvir

Predvidena Agencija za sodelovanje regulativnih organov za področje energetike (ACER) in dve novi evropski omrežji upravljavcev prenosnih omrežij, ki so bili ustanovljeni s tretjim paketom za notranji energetski trg, bodo pomagali zagotoviti večjo usklajenost in preglednost pri načrtovanju in delovanju omrežja ter pri raziskavah in inovacijah v zvezi s tem (glej spodaj).

Vendar se pojavlja posebna težava pri čezmejnih ali regionalnih projektih, zlasti tistih, ki združujejo več različnih energetskih sistemov.

Prednostni projekti za energetske prednostne naloge: razvoj omrežja za energijo vetra iz naprav na morju

EU je prav tako imenovala evropskega koordinatorja za nadzor napredka pri razvoju mrežnih povezav med vetrnimi turbinami na Severnem in Baltskem morju ter glavne obalne mreže. Kljub temu energije vetra, ki jo zahtevajo potrošniki, ni mogoče zagotoviti brez novih omrežij. V državah članicah je le malo strateškega načrtovanja, poleg tega je dialog z javnostjo nezadosten. Izkušnje koordinatorja so pokazale, da mora razvoj omrežja na morju za povezavo polj vetrnih elektrarn s kopenskim omrežjem omogočati trgovino in prispevati k ravnotežju. Vendar je to mogoče le, če pri tem sodelujejo vse zadevne države članice, upravljavci prenosnih omrežij in regulativni organi ter druge zainteresirane strani, vključno z nevladnimi organizacijami. Koordinator je julija 2008 ustanovil delovno skupino, v kateri so bili zbrani vsi omenjeni udeleženci, da bi upravljali postopek, ki je resnično večnacionalen.

Približevanje popolnoma celostnemu in prilagodljivemu evropskemu energetskemu omrežju

Prvi cilj omrežja je povezati vse države članice Evropske unije ter jim omogočiti, da v celoti izkoriščajo prednosti notranjega energetskega trga. To je zlasti vidno po obeh zadnjih širitvah, ko se zdi, da nove države članice niso povezane med seboj ali so povezane nezadostno, pri čemer isto velja tudi za njihovo povezavo s starimi državami članicami.

Zbliževanje v omrežju: elektroenergetska povezava med Poljsko in Litvo

Postavitev skupnih struktur med upravljavci prenosnih omrežij in upravami je pomagala razrešiti težave pri projektu povezave električnega omrežja, zasnovanem za povezavo sistemov za prenos električne energije med Poljsko in Litvo. Evropski koordinator je v tem primeru pomagal zadevnim upravljavcem prenosnih omrežij ustanoviti skupno podjetje, LITPOL, za izvedbo pripravljalnega dela za povezavo. Povezava lahko dvojno koristi varnosti oskrbe v regiji, pri čemer lahko premosti vrzel med omrežjem treh baltskih držav in preostale EU; poleg tega lahko odpre možnosti za izvoz električne energije iz načrtovane jedrske elektrarne v Litvi.

Naloga posodabljanja električnega omrežja, da se povežejo bolj razdrobljene enote za proizvodnjo, in „pametnih“ tehnologij, da se omogoči boljše upravljanje povpraševanja in da se izkoristi več proizvedene energije iz obnovljivih virov po letu 2020, mora postati prednostna naloga za EU[11].

Prav tako je bistveno zagotoviti, da so prek več medregionalnih povezav vsi deli EU sposobni izkoriščati nove energetske vire, ki se razvijajo v EU, kot so energija vetra iz naprav na morju in fotovoltaična/koncentrirana sončna energija.

Tudi varnost uvoza zahteva pozornost. Nekateri od glavnih cevovodov, ki oskrbujejo evropske potrošnike, so preobremenjeni ali je na njih treba izvesti vzdrževalna dela. Prav tako bodo potrebne nove uvozne poti, zlasti iz Osrednje Azije in kaspijske regije ter z Bližnjega vzhoda in iz Afrike.

Varnost oskrbe: javni interes lahko upraviči državno intervencijo, če trg ne zadovoljuje oskrbe

Koordinator EU za južni plinski koridor, ki vključuje tudi projekt Nabucco, je poudaril temeljno težavo pri načrtovanju in uvedbi omrežja. Politična, varnostna in nekomercialna tveganja, povezana z novimi infrastrukturnimi projekti, izrazito odvračajo tržna podjetja, ki niso pripravljena prevzeti tveganja „prvega koraka“. Na konkurenčnem trgu morajo javni organi še naprej sodelovati pri oblikovanju spodbud za zasebna podjetja, da vlagajo v nove inovativne projekte.

Določitev novih prednostnih nalog

Evropski svet je 15. in 16. oktobra 2008 navedel nekaj usmeritev za prednostne naloge EU v zvezi z omrežjem. Komisija je opisala bolj specifične primere v svojem drugem strateškem pregledu energetske politike Akcijski načrt EU za varnost preskrbe in solidarnost pri preskrbi z energijo [12]. Ti so obravnavani spodaj (Sklepi). Vendar bo za izvedbo teh prednostnih nalog potrebna uskladitev politike in instrumentov. Zastavljena vprašanja opredeljujejo več možnosti, ki jih lahko EU razvije kot del skladnejše politike energetskega omrežja, ki je v celoti v skladu z njenimi energetskimi in podnebnimi cilji ter ki bo pomagala uresničiti prednostne projekte v korist vsem državljanom EU.

************

Nov pristop EU k razvoju energetskega omrežja

Cilji energetske politike EU

Spodbujanje javnega razumevanja in solidarnosti

Evropska komisija in države članice morajo izboljšati informacije in komunikacijo z državljani glede vprašanj energetskega omrežja, vključno s cilji TEN-E, kako deluje solidarnost pri oskrbi z energijo ter kako lahko nova omrežja zagotovijo trajnostno, varno in konkurenčno energijo. Pri tej nalogi morata sodelovati javni in zasebni sektor.

Dostop do informacij je treba izboljšati. Potrebne so redne razprave z državami članicami in drugimi o vprašanjih naložb, zlasti v proizvodnjo električne energije. Komisija bo ponovno preučila prispevek, ki ga lahko omogoči Uredba Sveta (ES) št. 736/96 o obveščanju Komisije o investicijskih projektih na področju nafte, zemeljskega plina in električne energije. Observatorij Komisije za energetski trg lahko dopolni te informacije.

Uresničevanje ciljev „ 20-20-20“ do leta 2020[13]

Nova zakonodaja o obnovljivi energiji in podnebnih spremembah, vključno s cilji „ 20-20-20“, se mora nujno izraziti v načrtovanju omrežja in programih v zvezi z omrežjem v javnem in zasebnem sektorju.

EU mora razviti celostno strategijo o vključevanju obnovljivih energetskih virov v mrežo ob polnem sodelovanju z nacionalnimi in regionalnimi organi ter udeleženci na trgu. Ta mora obravnavati vprašanja, kot so razdelitev stroškov v dobavni verigi, dodatni stroški, tehnologije za prenos, povezava med lokalnimi in evropskimi mrežami ter regulativna skladnost. EU, države članice, lokalni in regionalni organi morajo spodbujati in poenostaviti tudi decentralizirano proizvodnjo energije, ki prispeva k varnosti oskrbe in ponuja pomembno priložnost za regionalni razvoj, ter s tem za ustvarjanje gospodarske rasti in delovnih mest.

EU mora spodbujati projekte, ki lahko prenašajo električno energijo z območij, bogatih z viri (npr. veter v obalnih regijah in energija sonca v Sredozemlju), tja, kjer jo potrošniki potrebujejo. Hkrati je treba spodbujati nove mrežne tehnologije za učinkovitejšo in prožnejšo rabo lokalnih energetskih virov, na primer proizvodnjo električne energije v zasebnih gospodinjstvih ter kombinirano proizvodnjo toplote in električne energije.

Energija vetra iz naprav na morju je lahko pomembna pri uresničevanju ciljev obnovljive energije ter pri izboljševanju varnosti oskrbe in solidarnosti. Obsežne evropske priobalne mreže in mreže, ki prekrivajo Evropo, so potrebne za popolno vključitev energije vetra v evropsko mrežo. Komisija, skupaj s to zeleno knjigo, objavlja sporočilo o energiji vetra iz naprav na morju[14].

Spodbujanje zajemanja, prevoza in skladiščenja CO2 vpliva na omrežja. Potrebni so obsežni cevovodi CO2, ki povezujejo vire emisij CO2 in območja za skladiščenje. EU mora razmisliti, kakšno vlogo ima lahko pri spodbujanju potrebnih naložb na tem področju, vključno s TEN-E.

V zvezi s tem je treba upoštevati posledice podnebnih sprememb za evropska energetska omrežja, na primer postavitev elektrarn, električnih vodov in cevovodov.

Inovativnost in nove tehnologije

Pri programih za raziskave in predstavitev tehnologije se je treba bolj osredotočiti na tehnologije energetskih omrežij. Evropska znanstvena skupnost mora biti motivirana za polno sodelovanje z zasebnim sektorjem pri razvoju rešitev. Postavitev prilagodljive evropske mreže z obsežnimi zmogljivostmi za skladiščenje, ki vključuje različne vire proizvodnje električne energije iz obnovljivih in tradicionalnih virov, je ključen tehnološki izziv do leta 2020.

Evropska industrijska pobuda o elektroenergetskem omrežju je prednostna naloga Strateškega načrta za energetsko tehnologijo[15] ter bo prejela začetno podporo iz sedmega okvirnega programa EU za raziskave in razvoj. Nekaj večjih projektov RTR in predstavitvenih projektov, ki dokazujejo izvedljivost „inteligentnih“ omrežnih tehnologij, lahko zagotovi potrebno spodbudo hitremu razvoju boljših, prožnejših in trdnih sistemov. Ti imajo prednost pred potrebo po manj učinkovitih infrastrukturnih naložbah.

Strateški načrt za energetsko tehnologijo vključuje tudi ukrepe, ki so pomembni za prihodnji razvoj omrežij, kot je ukrep o načrtovanju prehoda k energetskim sistemom z nizkimi emisijami ogljika. Drugo vprašanje, ki ga je treba dodatno raziskati, je vpliv električnih in hibridnih električnih vozil na omrežja električne energije.

EU si mora prizadevati za širjenje pomembnih izkušenj po EU. Instrumente EU je treba uporabljati bolj učinkovito, vključno s strukturnimi skladi, Kohezijskim skladom EU in okvirnim programom RTR, pa tudi programom za konkurenčnost in inovativnost (Inteligentna energija za Evropo) in predlagano zvezo organizacij za energetske raziskave[16]. S tem bi se pospeševale in razvijale nove energetske tehnologije ter inovativne rešitve. Poleg tega bo Evropski tehnološki in inovacijski inštitut (EIT) leta 2009 začel izbor prvih skupnosti znanja in inovacij, zlasti v zvezi s podnebnimi spremembami in trajnostno energijo. Prav tako je treba izboljšati sodelovanje z evropskimi organizacijami za standarde, ki določajo potrebne standarde za tržni prevzem novih tehnologij.

Mednarodna energetska omrežja

Mednarodni projekti energetskih omrežij, ki so namenjeni varnosti oskrbe z energijo v EU, nujno vključujejo soglasje vlad tretjih držav. Pomembno je, da okvir EU za mednarodno sodelovanje spodbuja razvoj takšnih projektov, in sicer z zagotavljanjem dolgoročnega političnega okvira za obveznosti zasebnih podjetij, ki sodelujejo pri naložbah, ter za možna jamstva evropskih bank, kot sta EIB ter EBRD.

Obstoječe skupine EU, kot so mreža korespondentov za energetsko varnost, koordinacijska skupina za plin in skupina za oskrbo z nafto, se lahko izkoristijo za razpravo o predlaganih mednarodnih energetskih projektih na začetni stopnji. To bi pomagalo vzpostaviti solidarnost med državami članicami in napovedati politično občutljivost.

Končne odločitve o uvoznih cevovodih so komercialna zadeva, ki jo je treba sprejeti skupaj z zadevnimi državami. Pri nekaterih projektih je morda ustrezno zagotoviti politično jamstvo tretjim državam, da je EU pripravljena vzpostaviti dolgoročen odnos na področju energetike. Poseben poudarek je lahko tudi pri spodbujanju investicijskih projektov, kadar zasebni sektor meni, da so nekomercialna tveganja previsoka.

EU mora nadaljevati delo za premostitev razlik v regulativnih okvirih v tretjih državah ter preučiti, kako dovolj zgodaj sodelovati pri oblikovanju mednarodnih sporazumov v zvezi s strateškimi projekti za zagotovitev, da so združljivi s pravnim redom EU.

Te zadeve se morajo prav tako izražati v zunanjih instrumentih EU. Mednarodni sporazumi se lahko uporabljajo za pripravo podlage za energetske povezave s trgom EU, zgodnje obveščanje na trgu in razvoj politike. Z mednarodnimi trgovinskimi sporazumi se lahko prav tako določijo jasni pogoji za dostop na trg EU in obratno. S tem so zagotovljeni postopki za reševanje sporov.

Izboljšan gospodarski in pravni okvir za odnose EU z dobaviteljem in državami tranzita bo pomagal spodbuditi stabilne in predvidljive investicijske pogoje za zasebne naložbe v energetsko infrastrukturo.

Popolnoma povezano evropsko energetsko omrežje

Učinkovit notranji energetski trg

Tretji paket za notranji energetski trg bo, ko bo vpeljan, spodbujal sodelovanje med upravljavci prenosnih omrežij in regulativnimi organi za področje energetike, kar jim bo omogočalo določitev potrebnih medsebojnih povezav na podlagi preglednega in skladnega 10-letnega investicijskega načrta. V sektorju električne energije je bil že dosežen določen napredek. Kar zadeva plin, bi morali načrti napredovati hitreje.

Evropska omrežja upravljavcev prenosnih omrežij in Agencija za sodelovanje regulativnih organov za področje energetike lahko razširijo svoje sodelovanje prek izboljševanja konkurence, kar počnejo zdaj, na druga vprašanja, vključno z varnostjo oskrbe, raziskavami in inovativnostjo ter uresničevanjem ciljev 20-20-20.

Sodelovanje evropskih omrežij upravljavcev prenosnih omrežij in Agencije za sodelovanje regulativnih organov za področje energetike mora pomagati zagotoviti optimalno uporabo obstoječih omrežij, npr. zmanjšanje izgub v električnih vodih ter spodbujanje učinkovitejših vzorcev povpraševanja. Spodbujati mora prožnejši pristop k tarifam za novo mrežno infrastrukturo (npr. mreže za energijo vetra iz naprav na morju ali „pametne“ mreže). Prav tako mora pomagati odpraviti druge ovire za naložbe, kot je uravnotežen donos naložb za nacionalne upravljavce prenosnih omrežij.

Usklajeno načrtovanje mora upoštevati posledice vključevanja lokalnih „pametnih“ mrež ter njihov vpliv na zadevno odgovornost upravljavcev prenosnih omrežij (visoka napetost) ter upravljavcev distribucijskih sistemov (nizka napetost).

Medregionalna razsežnost

Na notranjem trgu EU so regionalna (čezmejna in večdržavna) omrežja pomembna za varnost oskrbe in solidarnost ter so prvi korak proti popolnoma povezanemu notranjemu energetskemu trgu.

Omrežja, ki združujejo – plinski sektor

Projekt novega evropskega prenosnega sistema (NETS), ki ga zagovarja več upravljavcev prenosnih omrežij, je zelo obetavna pobuda za povezovanje upravljavcev prenosa plina v Srednji in Jugovzhodni Evropi. To lahko oblikuje okvir za regionalni trg za plin. Takšen trg bi bil dovolj velik, da bi privabil nove naložbe, kar ne velja za posamezne nacionalne trge, ter bi lahko znatno zmanjšal stroške poslovanja in investicijske stroške.

Druga v prihodnost usmerjena pobuda, ki lahko izboljša povezovanje sredstev in upravljanje omrežij, je zamisel o evropskem upravljavcu prenosnih omrežij, ki jo podpirajo nekateri večji plinski operaterji. Cilj je postopno oblikovanje neodvisnega podjetja za upravljanje enotnega omrežja za prenos plina po EU. Postopno poenotenje omrežij, če je organizirano na način, ki je združljiv s konkurenčnim pravom, bi izboljšalo spodbude za plinska podjetja, da vlagajo v projekte gradnje novih omrežij.

Potrebne so posebne spodbude za pomoč pri povezovanju bolj oddaljenih delov EU ali za vključevanje novih oblik energije v omrežje. Območja, ki se jim lahko določi politična prednost, so: območje Baltskega morja, Sredozemlje, Jugovzhodna Evropa.

Nov pristop k načrtovanju

Evropski svet je pozval Komisijo, naj „predloži predloge za racionalizacijo odobritvenih postopkov“ za projekte gradnje omrežij[17]. Ob upoštevanju tega se lahko evropski prednostni projekti ter tudi prihodnje prednostne naloge regulatorjev in upravljavcev prenosnih omrežij vključijo v nacionalne strateške načrte. Države članice bi nato morale sprejeti ukrepe, ki so potrebni za zagotovitev, da se dogovorjeni časovni načrti izpolnijo. To lahko postane pogoj za podporo TEN-E.

Enotnejši postopki in merila bi prispevali k dokončanju strateških čezmejnih projektov, vključno z okvirnimi časovnimi načrti. V odsotnosti posebne pristojnosti EU je treba razmisliti, kako lahko EU pomaga poenostaviti postopke načrtovanja v primeru večjih čezmejnih energetskih projektov.

Evropska komisija mora spodbujati izmenjavo informacij in najboljše prakse o teh vprašanjih med državami članicami. Več držav članic spreminja ali je preoblikovalo svoje predpise o načrtovanju za pospešitev pomembnih infrastrukturnih projektov.

Okoljska pravila EU je treba pravilno razlagati in uporabljati v smislu smernic, ki jih je izdala Komisija. Izpolnjevanje okoljske zakonodaje EU in ciljev energetske politike se lahko in mora medsebojno dopolnjevati.

Po izkušnjah koordinatorjev EU[18] mora na podlagi veljavnih pravil obstajati možnost za pritožbo javnim organom, kadar se zamuja pri načrtovanju projektov, pomembnih za EU. Če se ne poišče nobena nacionalna rešitev, lahko Komisija opravi analizo ali imenuje posrednika.

Prispevek TEN-E k varnosti in solidarnosti

Spremenjene smernice TEN-E

TEN-E mora postati učinkovitejši kot instrument za spodbujanje pomembnih projektov EU, ki so namenjeni varnosti oskrbe, konkurenci ter okoljskim ali solidarnostnim ciljem.

Na podlagi odziva na to zeleno knjigo želi Komisija spremeniti smernice TEN-E na naslednje načine:

1) Cilje TEN-E mora usmerjati evropska energetska politika (cilji 20-20-20 ter dodatni cilji varnosti oskrbe in solidarnosti, trajnosti in konkurenčnosti).

2) Področje uporabe TEN-E mora biti popolno omrežje za prenos energije. Plin, vključno s terminali in podzemnimi skladišči za utekočinjeni zemeljski plin, ter omrežja za prenos električne energije morajo ostati najpomembnejši deli programa. Vendar je nujno treba obravnavati širjenje področja uporabe programa na naftovode. Vedno več prevoza nafte po morju predstavlja resno tveganje za varnost oskrbe in morsko varnost. Delovni dokument službe Komisije o naftni infrastrukturi[19] je priložen tej zeleni knjigi.

Področje uporabe TEN-E se lahko razširi na infrastrukturo za prenos, ki je povezana z novimi tehnologijami, najprej za ogljikov dioksid za projekte zajemanja in skladiščenja ogljika. Druge možnosti lahko vključujejo prilagajanje omrežij za bioplin za kombinirano proizvodnjo toplote in električne energije ali uporabo vozil na stisnjen zemeljski plin.

Ta program mora biti prav tako bolj prilagodljiv na razvoj mreže, ki vpliva na omrežja za prenos in omrežja za distribucijo, vključno s pametnimi „mrežami“.

3) Načrtovanje TEN-E mora usmerjati trg, pri čemer mora vključevati evropska omrežja upravljavcev prenosnih omrežij in Agencijo za sodelovanje regulativnih organov za področje energetike. EU mora imeti dejavno vlogo pri spodbujanju in posredovanju.

4) Komisija je v Prednostnem načrtu medsebojnega povezovanja[20] predlagala, da se osredotočenost TEN-E zoži na omejeno število strateških projektov. V skladu s tem mora biti število prednostnih projektov majhno, vključevati mora čezmejne projekte, projekte za vključevanje izoliranih držav članic v evropsko mrežo ali projekte, ki so namenjeni več državam članicam (v praksi združevanje več posameznih projektov). Pet prednostnih področij, opredeljenih v sklepih, so primeri prednostnih projektov, ki jih lahko podpre posodobljen TEN-E.

Projekte TEN-E je treba vključiti v nacionalne infrastrukturne načrte in prednostne naloge Evropske investicijske banke ali Evropske banke za obnovo in razvoj, kadar je to pomembno. Pričakuje se lahko, da bodo prispevale tudi države članice, ki uživajo koristi.

5) Spremljevalni ukrepi morajo biti pripravljeni za širjenje informacij ter izmenjavo dobrih praks med projekti in državami članicami.

6) V izjemnih primerih, kot so obsežni regionalni projekti ali projekti, pri katerih sodelujejo tretje države, se lahko imenuje evropski koordinator . Pri vsakem novem imenovanju je treba upoštevati dosedanje izkušnje.

7) Vprašanje virov je pomembno. Proračun za TEN-E je ostal bolj ali manj stabilen, pri čemer znaša proračun 155 milijonov EUR za obdobje 2007–2013 (v primerjavi s 148 milijoni EUR za obdobje 2000–2006) za nekatere od 300 upravičenih projektov. To omejuje učinek programa. Ni gotovo, ali bo trg brez večjega javnega posredovanja izvedel potrebne naložbe, ki so namenjene javnemu interesu.. EU mora medtem ko išče načine za izboljšanje učinkovitosti programa v okviru obstoječih sredstev, vseeno preučiti načine za povečanje proračuna TEN-E, ne nazadnje zato da bi spodbujala nekatere naložbe, ki so namenjene nekomercialnim ciljem, kot je varnost oskrbe.

Za projekte zunaj EU je treba poiskati načine za izkoriščanje v celoti razpoložljivih finančnih instrumentov in popolno usklajenost z notranjimi instrumenti, zlasti skladi TEN-E. V prihodnosti bo treba razmisliti, kako bi obstoječi instrument TEN-E nadomestili z novim instrumentom, tj. instrumentom EU za varnost preskrbe z energijo in energetsko infrastrukturo , in kako ga najbolje povezati z zunanjimi finančnimi instrumenti EU. Pričakuje se odgovore na vprašanja iz zelene knjige v zvezi s področjem uporabe tega instrumenta in kako bi lahko najbolje prispeval k skladnosti med notranjim in zunanjim financiranjem.

Druge možnosti za izboljšanje TEN-E

Nefinančno podporo je treba razviti kot sredstvo za spodbujanje podpore iz drugih virov, na primer podelitev priznane oznake „EU“. Bolj si je treba prizadevati za uporabo TEN kot spodbude za druge vire financiranja, zlasti iz mednarodnih finančnih institucij.

Prizadevati si je treba za sinergijo z drugimi omrežnimi dejavnostmi EU, npr. na področju telekomunikacijske, prometne in okoljske infrastrukture (npr. združevanje električnih vodov z infrastrukturo za kopenski promet, kot so železnice ali ceste).

Drugo vprašanje je, ali bi morala EU ponuditi podporo projektom, ki ustvarjajo dodatne stroške za prispevanje k javnim (nekomercialnim) ciljem , na primer rezervna plinska ali električna zmogljivost, ki bi pomagala k varnosti oskrbe EU, povezovanje nove proizvodnje energije iz obnovljivih virov v mrežo ali podzemni kabli, zaradi okoljskih razlogov. Zaradi tega bi se morda pričakovalo, da bo EU pokrila dodatne stroške, kar ne bi bilo mogoče.

Varnost oskrbe: primeri, v katerih javni interes lahko upraviči državno intervencijo

Izjemen primer javnega financiranja cevovoda za zagotovitev varnosti oskrbe, kadar trg ni predvidel te potrebe, je odločitev Češke za gradnjo naftovoda IKL (Ingolstadt-Kralupy-Litvínov) v devetdesetih letih 20. stoletja za odprtje zahodne poti ob vzhodni poti. Zdaj s temi cevovodi upravlja Mero, tj. družba, ki je v celoti v državni lasti in ima prihodke, s katerimi plačuje obresti na posojila in obroke za posojila. Ta cevovod je zelo koristen od julija 2008, ko so poslovni subjekti, ki dobavljajo rusko surovo nafto, nepričakovano prekinili dobavo češkim porabnikom.

Druga možnost je odmik od posebnih projektov k splošnim študijam , katerih cilj je razviti rešitve za trenutne izzive, s katerimi se srečujejo razvijalci omrežij; npr. kako rešiti vprašanja omrežij v zvezi z obsežnimi povezavami za energijo vetra iz naprav na morju ali sončno energijo ali uporabo „pametnih“ mrež.

Usklajevanje med TEN-E in drugimi finančnimi instrumenti EU

Možni vlagatelji v energetska omrežja morajo imeti dostop do več različnih finančnih virov. Zato mora biti TEN-E popolnoma prilagojen drugim večjim programom EU, ki vplivajo na infrastrukturni razvoj – to so strukturni skladi in Kohezijski sklad ter okvirni programi RTR, in biti usklajen z njimi. V obdobju 2007–2013 se bo s kohezijsko politiko v projekte TEN-E vložilo 675 milijonov EUR. Drugi primer je sedmi okvirni program za RTR, ki bo v obdobju 2007–2009 za električna omrežja namenil približno 100 milijonov EUR. Njihovi rezultati morajo biti javno objavljeni, medtem pa morajo potekati nadaljnje raziskave, predstavitve in tržno vlaganje.

Povečano usklajevanje med instrumenti zunanje politike, kot je evropski sosedski in partnerski instrument (ENPI), in TEN-E je treba raziskati zlasti za infrastrukturo v tranzitnih državah.

Obstoječe usklajevanje med TEN-E in Evropsko investicijsko banko (EIB) ter Evropsko banko za obnovo in razvoj (EBRD) je treba nadgraditi na vseh ravneh. Razmisliti je treba o povezavi med podporo TEN-E in posredovanjem EIB. Razen tega je mogoče predvideti sklad pod okriljem EIB, ki zagotavlja kapital, navidezni kapital, jamstva in podobne finančne instrumente za posamezne projekte.

Drugi možen partner je pospešeno programsko posojilo Svetovne banke, ki zagotavlja finančna sredstva za reformo programov v odobrenih državah.

Sklepi

Kot je določeno v drugem strateškem pregledu energetske politike Komisije[21] in obravnavano tu, EU ne bo mogla uresničiti svojih podnebnih in energetskih ciljev brez novih in izboljšanih omrežij. Energetska omrežja morajo imeti pomembnejše mesto v razvoju energetske politike in pri njenem izvajanju. Hkrati mora biti načrtovanje energetskega omrežja bolje usklajeno na politični ravni.

Notranji energetski trg, pri čemer se zdaj razpravlja o koristih tretjega paketa zanj, mora biti glavno gibalo naložb v energetska omrežja, vendar mora imeti EU tudi vlogo dejavnega spodbujevalca pri projektih, ki so pomembni za evropsko energetsko varnost, vključno z mednarodnimi projekti.

Glavni instrument EU za razvoj energetskega omrežja, TEN-E, ni bil zasnovan za obvladovanje današnjih energetskih izzivov in ni ustrezno usklajen z novo energetsko politiko za Evropo. Prav tako primanjkuje skladnosti z notranjim trgom in ostalim dogajanjem, npr. politiko na področju raziskav in zunanjo politiko. Proračun tega instrumenta ni zadosten.

EU mora razviti nov strateški pristop, ki vključuje razpoložljive instrumente, iskati pa mora tudi načine, kako bi lahko obstoječi instrument TEN-E nadomestili z novim instrumentom, tj. instrumentom EU za varnost preskrbe z energijo in energetsko infrastrukturo , katerega možni cilji so (i) oblikovanje notranjega energetskega trga, (ii) zagotovitev razvoja mreže, da bi se omogočilo izpolnjevanje ciljev EU v zvezi z obnovljivimi viri energije in (iii) zagotavljanje varnosti energetske oskrbe v EU s podporo ključnih infrastrukturnih projektov v EU in zunaj nje.

Komisija je kot del te strategije določila naslednje projekte v skladu z drugim strateškim pregledom energetske politike, tj. akcijskim načrtom EU o energetski varnosti in solidarnosti :

- Načrt notranje povezave držav ob Baltskem morju: Povezava preostalih izoliranih energetskih trgov v Evropi je prednostna naloga. Kot je Evropski svet v svojih sklepih z dne 16. oktobra 2008 odkrito priznal, je notranja povezava regije ob Baltskem morju nujna za izboljšanje varnosti oskrbe za vse države, ki ležijo ob Baltskem morju, ter za širšo varnost oskrbe in solidarnost v EU. Skupaj z zadevnimi državami članicami bo Komisija razvila ta načrt kot del regionalne strategije za Baltsko morje, ki vključuje plin, električno energijo (vključno z energijo vetra iz naprav na morju ter možno energijo plimovanja) ter skladiščenje. To bo združilo obstoječe projekte v obsežen sistem, ki bo koristil celotni regiji. Pri razvoju načrta bo treba primerno upoštevati učinkovit razvoj trga in prispevek energetske učinkovitosti in obnovljivih virov energije za povečano varnost oskrbe.

- Novi južni koridor za nafto in plin: Zaradi velike verjetnosti, da se bo vloga kaspijske regije in Bližnjega vzhoda v svetovni oskrbi z nafto in plinom v prihodnosti povečala, ter zaradi potrebe, da se izognemo povečevanju že visokih tveganj, povezanih s pomorskim prevozom nafte in utekočinjenega zemeljskega plina, se zdi to bolj nujno kot kdaj koli prej. Komisija bo sodelovala z zadevnimi državami, da najpozneje v roku enega leta zagotovi, da se sprejmejo obveznosti za gradnjo plinovoda Nabucco. Raziskal se bo mehanizem nakupov v paketu za kaspijski plin ob popolnem upoštevanju pravil konkurence. S Turčijo se je treba dogovoriti o tranzitu na način, ki upošteva osnovna načela pravnega reda EU in upravičeno zaskrbljenost Turčije za njeno lastno energetsko varnost.

- Utekočinjeni zemeljski plin (LNG): LNG koristi varnosti oskrbe s tem, ko zagotavlja, da postaja plinski trg likvidnejši svetovni trg, primerljiv z naftnim trgom. Ustrezna zmogljivost za LNG, ki vključuje terminal za LNG in zmogljivosti za ponovno uplinjanje na ladjah, mora biti na voljo vsem državam članicam neposredno ali prek drugih držav članic na podlagi ureditev za delitev varne oskrbe. Pri tem lahko sodeluje tudi energetska skupnost, pri čemer obstaja možnost širitve omrežja na jadransko obalo. Zgraditi je treba zadostno zmogljivost za skladiščenje plina .

- Sredozemski energetski obroč: Sredozemlje in Afrika morata biti bolje povezana ne le pri fosilnih gorivih, ampak tudi pri obnovljivih virih energije. Sredozemski energetski obroč bo omogočil Evropi in severni Afriki, da bolje izkoristita naravne vire, ki so tam na voljo. Ta pobuda bo nadgradila predlog v okviru Unije za Sredozemlje – Barcelonskega procesa, o sredozemski mreži, ki bi oskrbovala EU z električno energijo, proizvedeno iz sončne energije (fotovoltaične in koncentrirane sončne energije) ter tudi iz energije vetra. Projekti povezovanja z evropskim kontinentom bi pomembno izboljšali varnost energetske oskrbe večine izoliranih evropskih držav.

- Povezavo sistemov za prenos plina in električne energije med severom in jugom v Srednji in Jugovzhodni Evropi je treba zgraditi prednostno, predvsem na podlagi pobude za novo evropsko prenosno omrežje (NETS), zato da se oblikuje skupni upravljavec prenosnega omrežja za plin[22], plinskega obroča energetske skupnosti, prednostnih povezav, opredeljenih na ministrskem srečanju Energetske skupnosti decembra 2007[23], in panevropskega naftovoda[24]. Novi paket o notranjem energetskem trgu predvideva pripravo rednega desetletnega načrta za razvoj omrežja z orisom manjkajočih povezav in ukrepov, potrebnih za njihovo dokončanje.

- Osnutek za severnomorsko priobalno mrežo je treba izdelati za povezavo nacionalnih elektroenergetskih omrežij v severozahodni Evropi in vključitev številnih načrtovanih projektov za energijo vetra iz naprav na morju. Omenjeni osnutek mora skupaj s sredozemskim obročem in projektom baltske povezave postati eden od gradnikov prihodnjega evropskega nadomrežja.

*****

Komisija poziva k predložitvi mnenj o tej zeleni knjigi, ki lahko temeljijo na naslednjih vprašanjih :

Politika omrežij

1. Kaj so po vašem mnenju glavne ovire pri razvoju evropske mreže in plinskega omrežja? Koliko jih je treba obravnavati na nacionalni/regionalni ravni in kdaj mora EU ukrepati?

2. Kakšne okoliščine upravičujejo posredovanje EU v lokalnih sporih glede načrtovanja v zvezi z energetsko infrastrukturo? Kaj mora v takšnih okoliščinah storiti EU?

3. Ali je potreben bolj osredotočen in strukturiran pristop k raziskavam in predstavitvam v zvezi z evropskimi omrežji? Kakšen bi moral biti?

4. Kaj je po vašem mnenju najpomembnejša dejavnost EU pri razvoju omrežja?

5. Ali mora EU bolj sodelovati pri spodbujanju infrastrukturnih projektov v tretjih državah? Če odgovorite z da, na kakšen način?

TEN-E

6. Kakšno obliko podpore mora EU zagotoviti razvijalcem novih energetskih omrežij, da bodo imela ta največji vpliv, ob upoštevanju omejenih sredstev? Ali je pristop TEN-E še vedno primeren? Kako lahko EU pomaga izboljšati pogoje za naložbe?

7. Kako lahko EU ob upoštevanju predlagane spremembe smernic TEN-E izboljša osredotočenost, učinkovitost in vpliv politike TEN-E na podlagi obstoječega proračuna?

8. Ali je treba TEN-E razširiti na naftno infrastrukturo? Ali se mora ta razširiti tudi na nova omrežja za CO2, bioplin ali druga omrežja?

9. Ali imate oblikovana stališča ali predloge glede novih prednostnih projektov, ki bi jih morala EU podpreti?

10. Ali bi TEN-E/EU lahko postal bolj vpliven in prepoznaven, če bi se preoblikoval v operativni instrument za varnost oskrbe in solidarnost?

11. Kateri dodatni ukrepi EU, razen ukrepov v tej zeleni knjigi, bi pomagali zagotoviti trajnostno infrastrukturo za EU?

Za več informacij glej spletno stran: http://ec.europa.eu/energy/index_en.html. Vabimo vas, da odgovor do 31. marca 2009 pošljete Evropski komisiji na naslov:

Christine Jenkins

European Commission

DG Energy and Transport

DM 24 – 6/127

1049 Brussels

Belgium

[1] Energetska politika za Evropo, COM(2007) 1, konč.

[2] Do leta 2020 20-odstotno znižanje emisij toplogrednih plinov, 20-odstotni delež obnovljive energije v končni porabi energije v EU in 20-odstotno izboljšanje energetske učinkovitosti.

[3] http://ec.europa.eu/energy/climate_actions/index_en.htm.

[4] http://www.consilium.europa.eu/cms3_applications/Applications/newsRoom/related.asp?BID=76& GRP=14127&LANG=1&cmsId=339.

[5] http://ec.europa.eu/energy/electricity/package_2007/index_en.htm.

[6] V prihodnjih petih letih 17 milijard EUR za električna omrežja v skladu s poročilom, ki ga je izdal UCTE (načrt za razvoj prenosa iz maja 2008), ter približno 300 milijard EUR za električna in plinska omrežja v naslednjih 25 letih.

[7] Imenovani septembra 2007 za štiri posebej zapletene projekte: elektroenergetska povezava med Španijo in Francijo (prof. Monti), elektroenergetska povezava med Poljsko in Litvo (prof. Mielczarski), Omrežje za energijo vetra iz naprav na morju na Severnem in Baltskem morju (Adamowitsch), Južni koridor za prenos plina (Van Aartsen). Njihova poročila so na voljo na strani http://ec.europa.eu/ten/energy/coordinators/index_en.htm.

[8] Odločba št. 1364/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o določitvi smernic za vseevropska energetska omrežja in razveljavitvi Odločbe 96/391/ES in Odločbe št. 1229/2003/ES, UL L 262, 22.9.2006.

[9] Uredba (ES) št. 680/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o določitvi splošnih pravil za dodelitev finančne pomoči Skupnosti na področju vseevropskih prometnih in energetskih omrežij, UL L 162, 22.6.2007, str. 1.

[10] Poročilo o izvajanju programa Vseevropska energetska omrežja v obdobju 2002–2006, COM (2008) 770.

[11] V poročilu ELECTRA se obravnavajo tehnologije „pametnih“ mrež in njihov prispevek k ciljem 20-20-20. Http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electra.htm. Glej tudi Povečanje energijske učinkovitosti z informacijskimi in komunikacijskimi tehnologijami (COM(2008)241). Za prihodnjo objavo: Prispevek evropske elektrotehnične industrije k Akcijskemu načrtu Skupnosti za podnebje in Agendi za rast in delovna mesta.

[12] Drugi strateški pregled energetske politike, COM(2008) 781.

[13] Glej opombo 2.

[14] Energija vetra iz naprav na morju, COM(2008) 768.

[15] Strateški načrt za energetsko tehnologijo, COM(2007) 723, ki sta ga potrdila Svet in Parlament.

[16] Glej Strateški načrt za energetsko tehnologijo.

[17] Sklepi predsedstva, Evropski svet, 8. in 9. marec 2007.

[18] Glej spletno stran GD TREN: http://ec.europa.eu/ten/energy/coordinators/index_en.htm.

[19] Naftna infrastruktura: Ocena obstoječih in načrtovanih naftnih infrastruktur v EU in za EU, SEC(2008) 2869.

[20] Prednostni načrt medsebojnega povezovanja, COM(2006) 846.

[21] Glej opombo 13.

[22] www.molgroup.hu/en/press_centre/press_releases/european_energy_infrastructure__ndash__nets_project/

[23] www.energy-community.org/

[24] www.ens-newswire.com/ens/apr2007/2007-04-03-03.asp