– harmoniziran bo vmesnik za polnjenje mobilnih telefonov in podobnih kategorij ali razredov radijske opreme (tablice, digitalni fotoaparati, slušalke in slušalke z mikrofonom, ročne konzole za videoigre in prenosni zvočniki), ki se polnijo žično, da se bodo lahko polnili z univerzalno polnilno vtičnico);

Ta predlog je namenjen preprečitvi razdrobljenosti trga v zvezi z vmesniki za polnjenje in komunikacijskimi protokoli za polnjenje, zagotavljanju večje prikladnosti za potrošnike in zmanjševanju e-odpadkov. Z njim bo doseženo zlasti naslednje:

Da bi se dosegel končni cilj univerzalnega polnilnika in predpogoji za učinkovito ter smiselno ločevanje, tri izvedene podporne študije navajajo, da mora radijska oprema vsebovati: harmonizirani vmesnik za polnjenje na radijski opremi (v primeru radijske opreme, ki se polni žično, gre za polnilno vtičnico), minimalno univerzalno interoperabilnost polnjenja prek harmoniziranega komunikacijskega protokola za polnjenje in podrobne informacije o zahtevah za polnjenje radijske opreme.

Januarja leta 2020 je Evropski parlament sprejel resolucijo, v katerem poziva k nujnemu sprejetju standarda za univerzalni polnilnik mobilnih telefonov, da se notranji trg ne bi še nadalje razdrobil. V resoluciji je Komisija pozvana zlasti, naj po potrebi sprejme zakonodajni ukrep za uvedbo univerzalnega polnilnika. Komisija je pozvana tudi, naj zagotovi, da potrošnikom ob nakupu vsakega novega kosa radijske opreme ne bo treba kupiti novega polnilnika in da bodo ukrepi za ločevanje (ki jih sestavlja dobavljanje radijske opreme brez naprave za polnjenje) uvedeni skupaj z rešitvijo za univerzalno polnjenje, saj se sicer ne bi dosegel namen zmanjšane količine naprav za polnjenje, ki se proizvedejo vsako leto, in s tem niti zmanjšane količine elektronskih odpadkov (e-odpadkov).

V tem kontekstu je Komisija leta 2018 začela študijo o presoji vplivov morebitnega predloga, ki bi bil namenjen izvajanju univerzalne rešitve za polnjenje mobilnih telefonov (in morda tudi drugih podobnih kategorij ali razredov radijske opreme). Prvotni cilj te pobude je bil zagotoviti večjo prikladnost za potrošnika, ugotovitve iz študije pa kažejo, da bi določitev obveznosti uporabe univerzalnega vmesnika za polnjenje in univerzalnega komunikacijskega protokola za polnjenje radijske opreme (pametnih telefonov in morda tudi tablic, fotoaparatov, bralnikov itd.) ter spodbujanje ali določitev obveznosti ločevanja (tj. dobava končnemu uporabniku radijske opreme brez naprave za polnjenje) koristili potrošnikom in zmanjšali količino elektronskih odpadkov (e-odpadkov). Ugotovitve iz študije kažejo, da sama harmonizacija vmesnika za polnjenje (v primeru radijske opreme, ki se polni žično, gre za polnilno vtičnico) še ne bi zagotovila popolne interoperabilnosti polnjenja. Trenutno namreč obstajajo številni komunikacijski protokoli za polnjenje, ki ne zagotavljajo enake zmogljivosti polnjenja, če se uporabi naprava za polnjenje druge znamke. Poleg tega ugotovitve iz študije kažejo, da bi bila univerzalna naprava za polnjenje različnih vrst radijske opreme verjetno prikladnejša rešitev za potrošnike. V zvezi z brezžičnim polnjenjem (tj. bolj splošno polnilno tehnologijo, razen žičnega polnjenja) ugotovitve iz študije kažejo, da v primeru prodornih rešitev na področju brezžične polnilne tehnologije rešitve za univerzalni priključek ne bi več bile smiselne, saj bi se tako bistveno zmanjšal pomen žičnih rešitev za polnjenje na splošno. Komisija je glede na te ugotovitve oktobra leta 2020 začela izvajati dve dodatni študiji o ločevanju mobilnih telefonov in podobnih prenosnih elektronskih naprav ter brezžičnih polnilnih tehnologij, da bi se tako okrepila podlaga za predlog.

Evropska komisija si že od poteka MoU leta 2014 (po dveh dopisih o podaljšanju) prizadeva za sprejetje novega prostovoljnega sporazuma. Marca leta 2018 je industrija po več krogih razprav z ustreznimi proizvajalci in izmenjavi mnenj s Komisijo predlagala novi MoU o prihodnji univerzalni rešitvi za polnjenje pametnih telefonov. Vendar se novi MoU Komisiji ni zdel zadovoljiv, saj ni v skladu s cilji harmonizacije EU, s katerimi se poskuša omejiti razdrobljenost rešitev za polnjenje (vmesniki za polnjenje in komunikacijski protokoli za polnjenje) mobilnih telefonov in podobnih kosov radijske opreme. V predlaganem novem MoU so bile še naprej dovoljene lastniške rešitve (proizvajalcu lastna sredstva za povezljivost), ki jih Komisija ne šteje več za upravičene zaradi tehničnih prednosti, ki jih omogoča vmesnik USB tipa-C.

MoU je zmanjšal razdrobljenost trga in omogočil skoraj globalno uskladitev. Njegovo izvajanje je učinkovito zmanjšalo število rešitev za polnjenje mobilnih telefonov, ki jih je bilo prej 30, zdaj pa so le še tri. Vendar pa je MoU omogočil tudi uporabo lastniških vmesnikov za polnjenje. Ker je eden od glavnih proizvajalcev mobilnih telefonov še naprej uporabljal takšno rešitev (in to še vedno počne), tako preprečuje popolno interoperabilnost. Poleg tega v MoU nikoli niso bili obravnavani okoljski vidiki nadaljnjega obstoja navedenih različnih vmesnikov za polnjenje in komunikacijskih protokolov za polnjenje.

Junija leta 2009 so glavni proizvajalci mobilnih telefonov na zahtevo Komisije podpisali memorandum o soglasju (v nadaljnjem besedilu: MoU) glede harmonizacije polnilnikov za mobilne telefone s podatkovno zmogljivostjo, ki se prodajajo v EU. Podpisniki so se dogovorili, da bodo razvili univerzalno specifikacijo na podlagi vmesnika USB 2.0 micro-B, ki bi omogočala popolno združljivost polnilnikov z mobilnimi telefoni, danimi na trg.

Komisija od leta 2009 poskuša omejiti razdrobljenost trga za vmesnike za polnjenje mobilnih telefonov in podobnih naprav. Vendar pa so takšne pobude privedle le do prostovoljnih sistemov, ki niso pravno zavezujoči in zato ne zagotavljajo dosledne in enotne uporabe.

Predlog je povezan z akcijskim načrtom Komisije za krožno gospodarstvo, v katerem so napovedane pobude, ki vplivajo na celotni življenjski cikel izdelka, tj. ki so povezane z njegovo zasnovo, ki spodbujajo postopke krožnega gospodarstva, ki spodbujajo trajnostno potrošnjo in s katerimi se poskuša zagotoviti, da se uporabljeni viri čim dlje obdržijo v gospodarstvu EU.

V predlogu so predstavljene dodatne zahteve, ki naj bi veljale za mobilne telefone in podobne kategorije ali razrede radijske opreme v Direktivi 2014/53/EU, s katero je vzpostavljen regulativni okvir za dostopnost na trgu in dajanje v uporabo radijske opreme v Uniji ter za zagotovitev pravilnega delovanja notranjega trga v zvezi z navedeno opremo.

Za vse možnosti obstajajo podmožnosti ožjega področja uporabe (tj. ki zadevajo le mobilne telefone) ali širšega področja uporabe (ki vključujejo tudi nekatere naprave, katerih lastnosti polnjenja so primerljive z lastnostmi polnjenja mobilnega telefona). Prednostna možnost politike je možnost 5 s širokim področjem uporabe, saj vključuje najbolj pravičen kompromis med vsemi cilji ter omogoča koristi za večino deležnikov in za okolje.

–sestanki strokovne skupine so bili namenjeni združenjem potrošnikov, državam članicam, organom za nadzor trga, NVO, združenjem proizvajalcev in proizvajalcem.

–ciljno usmerjeni razgovori (2021) so bili namenjeni združenjem potrošnikov, okoljskim združenjem, organom za nadzor trga, NVO, združenjem proizvajalcev in proizvajalcem;

Med majem 2019 in aprilom 2021 so bile izvedene naslednje dejavnosti posvetovanja, da bi se ocenili morebitna področja za revizijo in učinki predlaganih možnosti politike na različnih področjih:

Nove ali spremenjene zahteve ne uvajajo nepotrebnih bremen in stroškov za industrijo (zlasti za mala in srednja podjetja) ali uprave. Če so bili ugotovljeni negativni vplivi, se v analizi prednostne možnosti predlaga najustreznejši odziv.

Brez harmonizacije na tem področju bo prišlo do bistvenih razlik med zakoni, uredbami, upravnimi določbami ali praksami držav članic glede interoperabilnosti mobilnih telefonov in podobnih kategorij ali razredov radijske opreme z univerzalnimi napravami za polnjenje ter glede ločevanja.

V uvodni izjavi 12 Direktive je navedeno, da interoperabilnost radijske opreme z dodatno opremo, kot so polnilniki, poenostavi uporabo radijske opreme ter zmanjša nepotrebne odpadke in stroške.

•Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

Komisija je izvedla študijo o presoji vplivov, podprto s tremi študijami možnih zakonodajnih predlogov, namenjenih: odpravi razdrobljenosti in obravnavanju prikladnosti za potrošnike; zmanjšanju e-odpadkov; daljnosežnemu razmišljanju in spremljanju stanja prihodnjih polnilnih tehnologij (npr. brezžične), da bi se tako preprečila razdrobljenost brez oviranja inovativnosti. Tri podporne študije so: študija o presoji vplivov o univerzalni rešitvi za polnjenje mobilnih telefonov in morda tudi drugih majhnih in srednje velikih prenosnih naprav (v nadaljnjem besedilu: prva študija); ocena stanja brezžičnih polnilnih tehnologij, ki se uporabljajo za mobilne telefone in podobne naprave (v nadaljnjem besedilu: druga študija) in študija o presoji vplivov o ločevanju polnilnikov (v nadaljnjem besedilu: tretja študija).

•Ocena učinka

Prva podporna študija je pokazala, da je MoU iz leta 2009 omogočil učinkovito harmonizacijo rešitev za polnjenje (vmesnikov za polnjenje in komunikacijskih protokolov za polnjenje) ter izboljšano prikladnost za potrošnike. Vendar pa ni zagotovil popolne harmonizacije rešitev za polnjenje. Poleg tega se ločevanje ni doseglo v znatni meri, saj le nekateri proizvajalci v Uniji potrošnikom ponujajo možnost nakupa telefona brez naprave za polnjenje, zaradi česar so pričakovane koristi za okolje omejene.

Prva študija je pokazala, da je bila večina državljanov EU, ki so sodelovali v javnem posvetovanju Komisije o polnilnikih mobilnih telefonov, nezadovoljnih (41 %) ali zelo nezadovoljnih (22 %) s „sedanjim stanjem glede polnilnikov mobilnih telefonov in njihovim brezhibnim povezovanjem“, 76 % pa se jih je strinjalo ali „popolnoma“ strinjalo, da sedanje stanje povzroča nevšečnosti uporabnikom mobilnih telefonov. Zdi se tudi, da so bili anketiranci naklonjeni univerzalnemu polnilniku. 63 % se jih je strinjalo s tem, da bi Unija izvršila svoja regulativna pooblastila in določila standard glede polnilnika, 31 % pa jih je menilo, da bi morala Unija spodbujati panožni sporazum. Le 6 % anketiranih državljanov je predlagalo, naj se Unija vzdrži vseh oblik posredovanja. Državni organi, NVO in potrošniške organizacije so prav tako podprli rešitev za univerzalno polnjenje.

Prva študija je pokazala tudi, da potrošnja surovin za proizvajanje naprav za polnjenje vpliva na okolje in na nastajanje e-odpadkov ob koncu življenjske dobe izdelka. Ocenjeno je, da so naprave za polnjenje mobilnih telefonov v letu 2018 proizvedle približno 11 000 ton e-odpadkov, povezane emisije v življenjskem ciklu pa so znašale približno 600 ktCO2e. Pričakovano je, da se bodo te količine v prihodnjih letih še povečale, zlasti po zaslugi trenda težjih hitrih polnilnikov.

Študija obravnava še en večji tehnološki razvoj: (brezžično) polnjenje prek neelektričnega kontakta. Ta tehnologija temelji na vmesniku za polnjenje, ki ne uporablja namenske polnilne vtičnice (za razliko od radijske opreme, ki se polni prek žične povezave). Od uvedbe telefonov, ki omogočajo brezžično polnjenje, se sprejemanje teh telefonov s strani potrošnikov vztrajno povečuje. Med letoma 2016 in 2018 se je prodaja povečala za šestkrat, na približno 44 milijonov enot ali približno 28 % prodaje v letu 2018. Ta tehnologija pa se zaradi stopnje učinkovitosti takšnih polnilnikov zdaj ne šteje za nadomestilo žičnega polnjenja. Nadalje je potencial za zmanjšanje e-odpadkov omejen zaradi sedanjega soobstoja brezžičnega polnjenja in običajnega žičnega polnjenja, saj brezžični polnilniki zahtevajo intenzivnejšo uporabo materialov kot žični polnilniki.

Prva študija je obravnavala tudi obseg, v katerem bi lahko pobuda o univerzalnem polnilniku podpirala sedanji trend prostovoljnega ločevanja (tj. gospodarski subjekti, ki prodajajo telefone brez naprav za polnjenje), da bi se tako zagotovile okoljske koristi in da bi imele stranke to možnost. Zaključki študije kažejo, da bi lahko takšna pobuda poleg drugih ukrepov za spodbujanje ločevanja prispevala k okoljskim ciljem EU. Višja kot je stopnja ločevanja, večje so prednosti za okolje in za potrošnike z vidika stroškovnih prihrankov in prikladnosti.

Po podatkih druge študije je brezžično polnjenje tehnologija, ki se še vedno razvija in ki kaže na majhno razdrobljenost vmesnikov za polnjenje ter uspešno interoperabilnost med rešitvami za polnjenje, zato bi bilo še prezgodaj uvesti obvezne zahteve za to tehnologijo. Ker pa se bo tehnologija še naprej razvijala in bo vgrajena v več izdelkov, bo morda prišlo do večje razdrobljenosti, če se uporabijo različni vmesniki za polnjenje in komunikacijski protokoli za polnjenje.

Po podatkih tretje študije možnosti ločevanja vključujejo zelo jasne in očitne kompromise, med katerimi je najpomembnejši kompromis med okoljskimi koristmi ter finančnimi stroški in izgubo prikladnosti za potrošnike. Večini anketiranih deležnikov (državni organi, organizacije civilne družbe in državljani zasebniki) je bila bolj všeč možnost, da bi morali proizvajalci in distributerji strankam omogočiti izbiro, ali želijo skupaj z novim mobilnim telefonom kupiti nov zunanji napajalnik (EPS) in/ali kabel ali ne. Šest od desetih predstavnikov industrije pa meni, da bi moral imeti vsak proizvajalec mobilnih telefonov ali distributer možnost, da lahko prosto izbere, kako želi prodajati svoje telefone in polnilnike (tj. kaj naj vsebuje prodajna škatla).

V tretji študiji je navedeno, da so od oktobra leta 2020 nekateri proizvajalci (od 30 % do 40 % tržnega deleža) oznanili, da v prodajne škatle nekaterih novih modelov ne bodo dodajali zunanjih napajalnikov (in drugih dodatkov). Drugi še razmišljajo o svojih možnostih, zelo verjetno pa je, da bodo vsaj nekateri v bližnji prihodnosti začeli ponujati razvezane rešitve. Proizvajalci, ki so veliko vložili v lastniško tehnologijo polnjenja, se zdijo manj navdušeni, saj je visoka zmogljivost polnjenja njihovih telefonov, ki so jim priloženi zunanji napajalniki, pomemben del njihove tržne strategije. Vendar proizvajalci, ki so razvili te rešitve, niso dokazali, da je vzrok za to razvoj in ne dejstvo, da njihova rešitev blokira ali omejuje učinkovito uporabo drugih polnilnikov.

Harmoniziran vmesnik za polnjenje na radijski opremi (tj. v primeru radijske opreme, ki se polni žično, gre za polnilno vtičnico), minimalna univerzalna interoperabilnost polnjenja prek harmoniziranega komunikacijskega protokola za polnjenje in podrobne informacije o zahtevah za polnjenje radijske opreme so torej predpogoji za učinkovito in smiselno ločevanje.

Izvedena je bila ocena učinka, v kateri so bile pregledane možnosti politike, ki kombinirajo naslednje tri (3) različne ukrepe: (a) harmonizacijo vmesnika za polnjenje radijske opreme; (b) podporo za ustrezni komunikacijski protokol za polnjenje radijske opreme in obveščanje potrošnikov o zmogljivosti polnjenja ter (c) omogočanje dostopnosti razvezane rešitve na trgu.

Za vse možnosti obstajajo podmožnosti ožjega področja uporabe (tj. le mobilni telefoni) ali širšega področja uporabe (tudi določene naprave, katerih lastnosti polnjenja so primerljive z lastnostmi polnjenja mobilnega telefona). Prednostna možnost politike je možnost 5 s širokim področjem uporabe, saj vključuje najbolj pravičen kompromis med vsemi cilji in položajem, ki bo koristen za večino deležnikov in za okolje.

Pričakuje se, da se bodo z možnostjo 5 ustvarile okoljske koristi, in sicer zmanjšanje emisij toplogrednih plinov (TPG) za približno 180 ktCO2e letno, zmanjšanje uporabe materiala za približno 2 600 ton letno in zmanjšanje e-odpadkov za 980 ton letno. K temu največ prispeva ločevanje zunanjih napajalnikov, saj se z njim zmanjšajo črpanje virov, proizvodnja, prevoz, uporaba in odstranjevanje polnilnikov.

Z vidika prikladnosti za potrošnike bo prednostna možnost zagotovila interoperabilnost z univerzalnim vmesnikom in zmogljivostjo polnjenja, s čimer se bo zmanjšala prodaja ločenih polnilnikov ter kablov ter spodbujala njihova ponovna uporaba. V zvezi s harmonizacijo vmesnika se z zahtevo po polnilnih vratih USB tipa C na radijski opremi v zadostni meri odpravljajo nevšečnosti potrošnikov, ki svojih naprav ne morejo polniti, ker nimajo na voljo združljivega polnilnika. To bo pripomoglo tudi k zmanjšanju porabe potrošnikov pri nakupu teh predmetov za približno 250 milijonov EUR letno.

Pričakovano je, da se bodo s prednostno možnostjo prihodki od prodaje gospodarskih subjektov izboljšali za skupno 105 milijonov EUR letno. Koristi v zvezi s prihodki od prodaje trgovcev na drobno in distributerjev (457 milijonov EUR letno) ter dejstvo, da v prodajnih škatlah ne bo več naprav za polnjenje, kar pomeni, da bodo pogosteje kupljene ločeno, pretehtajo nad negativnimi učinki na prihodke proizvajalcev naprav od prodaje (352 milijonov EUR letno), ki jih bo povzročila uvedba univerzalnega priključka za proizvajalce naprav, ter izgubo prihodka proizvajalcev ločenih polnilnikov.

Neposredni stroški proizvajalcev, ki ne uporabljajo univerzalnega priključka in morajo preoblikovati svojo opremo, se bodo ublažili v prehodnem obdobju in se zato štejejo za zanemarljive. Neposredni stroški proizvajalcev, ki zdaj uporabljajo lastniške komunikacijske protokole za hitro polnjenje, ki niso združljivi z univerzalno rešitvijo, so ocenjeni na 30 milijonov EUR. Posredne stroške je težko oceniti (ker proizvajalci ne želijo razkriti teh informacij) in jih bo pri proizvajalcih, ki za svoje izdelke še ne uporabljajo univerzalnega priključka, povzročila že samo izguba licenčnin.