Objava spremenjenega enotnega dokumenta po odobritvi manjše spremembe v skladu z drugim pododstavkom člena 53(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012

(2021/C 311/07)

Evropska komisija je odobrila to manjšo spremembo v skladu s tretjim pododstavkom člena 6(2) Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 664/2014 z dne 18. decembra 2013 (1).

Zahtevek za odobritev te manjše spremembe si je mogoče ogledati v podatkovni zbirki Komisije eAmbrosia.

ENOTNI DOKUMENT

„MELOCOTÓN DE CALANDA“

EU ŠT.: PDO-ES-0103-AM02 – 16. 10. 2020

ZOP (X) ZGO ( )

1. Ime

„Melocotón de Calanda“

2. Država članica ali tretja država

Španija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1. Vrsta proizvoda

Skupina 1.6 Sadje, zelenjava in žita, sveži ali predelani.

3.2. Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

„Melocotón de Calanda“ označuje sveže sadeže breskve vrste Prunus persica Sieb. in Zucc., ki izvirajo iz avtohtone sorte, znane pod imenom amarillo tardío (pozna rumena), ki se pridelujejo iz tradicionalnih sort jesca, evaisa in calante ali pa iz njihovih križancev, od katerih vsaj ena starševska linija pripada omenjeni avtohtoni sorti, ki se pridelujejo po tradicionalni tehniki zaščite sadežev na drevesih z vrečkami.

Zaščitene sorte: breskve, za katere se lahko uporablja zaščitena označba porekla „Melocotón de Calanda“, izvirajo iz avtohtone sorte z območja, ki je bolj poznana pod imenom amarillo tardío, in se pridelujejo bodisi iz tradicionalnih sort jesca, evaisa in calante ali iz njihovih križancev, od katerih vsaj ena starševska linija pripada omenjeni avtohtoni sorti.

Značilnosti proizvoda: breskve, ki so zaščitene z označbo porekla „Melocotón de Calanda“, spadajo v razreda „ekstra“ in „I“ po standardu kakovosti za breskve iz Uredbe Komisije (ES) št. 1580/2007 z dne 21. decembra 2007 o določitvi izvedbenih pravil za uredbe Sveta (ES) št. 2200/96, (ES) št. 2201/96 in (ES) št. 1182/2007 v sektorju sadja in zelenjave, hkrati pa morajo izpolnjevati tudi merila (2), navedena v nadaljevanju.

SPLOŠNI VIDEZ Sadeži morajo biti celi, zdravi, čisti, brez vidnih tujkov, brez vlage in brez nenavadnega vonja ali okusa, saj jih je treba na drevesu zaščititi z vrečkami. BARVA Med kremno rumeno in bledo rumeno, lahko pa imajo tudi rdeč preliv. Dovoljene so neznatne antocianske pike ali proge, zelenkasta ali oranžno rumena barva (ki nakazuje prekomerno zrelost) pa je izključena. VELIKOST Najmanjši dovoljeni premer znaša 73 mm, kar ustreza razredu AA standarda kakovosti. ČVRSTOST Meri se v kg/0,5 cm2 tlačne odpornosti, znašati pa mora več kot 3 kg/0,5 cm2. SLADKOR Najmanj 12 °Brix.

3.3. Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

—

3.4. Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Vse faze proizvodnje je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju.

3.5. Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Priprava in pakiranje morata potekati na pridelovalnem območju, da se proizvod ne bi pokvaril zaradi nepotrebnega prelaganja ali prevoza sadežev, ki niso bili pravilno pripravljeni in zapakirani. Ker se poleg tega sadeži „Melocotón de Calanda“ na drevesu skrbno obdelajo z vrečkami in ker se obirajo na stopnji zrelosti, na kateri najbolje izrazijo svoje kakovostne organoleptične lastnosti, lahko prevoz ali dodatno skladiščenje poslabšata značilnosti, opisane v točki 3.2 glede splošnega videza in barve.

Zato mora pakiranje potekati na pridelovalnem območju, da bi se ohranile značilnosti in kakovost proizvoda, hkrati pa se z enotnim sistemom nadzora zagotovita njegova sledljivost in poreklo vse do odpošiljanja končnemu potrošniku.

Breskve „Melocotón de Calanda“ se lahko tržijo v embalaži, sestavljeni iz ene ali več plasti, pri čemer je treba paziti, da sadeži niso poškodovani. Ta embalaža ali pladnji so za enkratno uporabo.

3.6. Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Podjetja za pripravo in pakiranje, ki so pridobila potrdilo o skladnosti, na embalažnih etiketah poleg oštevilčene sekundarne etikete obvezno navedejo „Denominación de Origen ,Melocotón de Calanda‘“ („Označba porekla ,Melocotón de Calanda‘“), ki velja kot certifikat in omogoča sledenje proizvoda med trženjem.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Pridelovalno območje breskev, zaščitenih z ZOP „Melocotón de Calanda“, je naravna pokrajina, ki leži na vzhodnem delu avtonomne skupnosti Aragon, med provincama Teurel in Zaragoza.

Občine na tem geografskem območju so:

Aguaviva, Albalate del Arzobispo, Alcañiz, Alcorisa, Alloza, Andorra, Arens de Lledó, Ariño, Berge, Calaceite, Calanda, Caspe, Castelserás, Castelnou, Castellote, Chiprana, Cretas, Escatrón, Fabara, Fayón, Foz-Calanda, Fuentespalda, Híjar, Jatiel, La Fresneda, La Ginebrosa, La Puebla de Híjar, Lledó, Maella, Más de las Matas, Mazaleón, Mequinenza, Molinos, Nonaspe, Oliete, Parras de Castellote, Samper de Calanda, Sástago, Seno, Torre del Compte, Urrea de Gaén, Valderrobres, Valdeltormo in Valjunquera.

5. Povezava z geografskim območjem

5.1. Posebnosti geografskega območja

Zgodovinska povezanost: odobrene sorte za pridelavo breskev „Melocotón de Calanda“ so značilne za pridelovalno območje. Pridobljene so z naravnim izborom in posegi sadjarjev, ki so skozi čas izbirali klone, najbolj prilagojene lokalnim geografskim razmeram. V srednjeveških besedilih je zapisano, da je bila navedena breskev v Aragonu poznana pod imenom presec ali prisco, ki se še danes uporablja v regiji Calanda. Leta 1895 je botanik J. Pardo Sastrón zapustil pomembno delo o veliki razširjenosti breskev v tej regiji in prevozu t. i. orejones, tj. uhljev (breskev, narezanih na koščke in posušenih na soncu), iz Calande na razstavo v Parizu, ki je potekala leta 1867. V izdaji ilustrirane splošne enciklopedije Espasa Calpe iz leta 1933 sta pod geslom „Calanda“ navedeni pomembnost breskve v kraju Teruel in industrijska proizvodnja orejones. Po uradnih statistikah iz leta 1953 je v Calandi obstajala industrija konzerviranja, znotraj katere je bilo 4 000 zabojev breskev s tega območja predelanih v sadje v sirupu.

Ime „Melocotón de Calanda“ se je po zgodovinskih pričevanjih začelo uveljavljati v 40-ih letih, zaradi vse večje pomembnosti te kulture in težav v boju proti breskovi muhi (Ceratitis capitata) pa so pridelovalci začeli sadeže ščititi z vrečkami, da te žuželke na njih ne bi delale škode. V šestdesetih letih so se v objavah o tem sadežu začele pojavljati navedbe „Melocotón de Calanda“, v sedemdesetih letih pa je na nacionalnem kmetijskem sejmu v Léridi več let zapored osvojil različne nagrade. Na začetku osemdesetih let je postalo očitno, da je treba pridobiti označbo porekla za breskve „Melocotón de Calanda“, v statistikah glavnih nacionalnih trgov, kot sta Mercamadrid in Mercabarna, pa so te sadeže začeli istovetiti z njihovim geografskim imenom.

Naravna povezanost: pridelovalno območje breskev „Melocotón de Calanda“ leži v rečnih dolinah vodotokov Martín, Guadalope in Matarraña, ki izvirajo ob vznožju Iberskega gorovja, tečejo skozi regijo, imenovano Bajo Aragón, in se izlivajo v reko Ebro. To območje torej obsega jugovzhodni del depresije reke Ebro.

Območje je ravno ali rahlo valovito in leži na nadmorski višini med 122 m v Caspeju in 325 m v Alcañizu, v Calandi pa se lahko dvigne na 466 m nadmorske višine. Prevladuje planotasti relief, ki je zaradi rečnih sistemov, ki ga prepredajo, bolj ali manj razdrobljen. Tla so apnenčasta ter vsebujejo plasti iz karbonatov in sadre, ki so značilne za miocenske usedline jezerskega območja z vročim in suhim podnebjem.

Povprečne letne padavine se gibljejo med 327,9 mm v Caspeju, 361,1 mm v Albalate del Arzobispu in 367,9 mm v Alcañizu. Padavine so najobilnejše maja in oktobra, pri čemer je 27 % sezonskih padavin spomladi, 20 % poleti, 34 % jeseni in 19 % pozimi.

Povprečna letna temperatura je 14,3 °C v Albalate del Arzobispu in Alcañizu ter 15 °C v Caspeju, kar ustreza najvišjim vrednostim iz osrednjega dela doline reke Ebro. Povprečna najvišja temperatura v Alcañizu je 19,9 °C in povprečna najnižja 8,8 °C, v Albalate del Arzobispu je povprečna najvišja temperatura 20,1 °C in najnižja 8,5 °C, v Caspeju pa je povprečna najvišja temperatura 20,6 °C in najnižja 9,3 °C. Povprečna najvišja temperatura je bila izmerjena julija (24,2 °C v Alcañizu in 25,1 °C v Caspeju), povprečna najnižja pa januarja ter se giblje med 5,6 °C v Alcañizu in 6,7 °C v Albalate del Arzobispu. Ti podatki kažejo velike letne temperaturne razlike (za več kot 18 °C) in celinske temperature, predvsem zaradi lege v osrednjem delu depresije reke Ebro.

Med marcem in oktobrom so bile izmerjene najvišje temperature nad 25 °C, čeprav so pogostejše med majem, ko je termalna meja polovico časa presežena, in oktobrom, ko take temperature trajajo od 5 do 10 dni. V poletnih mesecih se dnevne temperature povzpnejo nad 25 °C, povprečna najvišja temperatura pa nad 35 °C (julija je v Albalateju in Alcañizu najvišja temperatura 37,2 °C, v Caspeju pa 38,3 °C).

Drugi značilni podnebni pojav na navedenem območju je toplotna inverzija. Pozimi se v anticiklonskih obdobjih hladen zrak usede na nižje plasti, zato nastane dolgotrajnejša megla, ki povzroči mraz, pri čemer je najvišja temperatura pod 6 °C, na večji nadmorski višini, kjer ni megle, pa se lahko najvišja temperatura povzpne nad 15 °C.

5.2. Posebnosti proizvoda

Pogoji gojenja: morfološke značilnosti in značilnosti sort, določene s standardi Mednarodne zveze za varstvo novih sort rastlin (U. P. O. V.), so skorajda enake pri vseh sortah, ki izhajajo iz amarillo tardío. Vendar so nekatere razlike, povezane z fitosanitarnim stanjem, rodnostjo, velikostjo in obliko sadeža, zato se je leta 1980 začel izbor klonov, da bi se ti vidiki izboljšali. Za te sorte so značilni tudi pozna faza zorenja (med sredino avgusta in začetkom novembra), rumena barva in čvrsto meso.

Sorta amarillo tardío je fiziološko sestavljena iz klonov, ki potrebujejo veliko mrzlih ur, da bi se zbudili iz zimskega spanja (najmanj 1 000 na leto), hkrati pa za dozoritev potrebujejo dolgo poletno obdobje, ker imajo dolg cikel zorenja.

Po navedbah zveze U.P.O.V. imajo naslednje morfološke značilnosti:

Drevo Bujno in pokončno ter močno razvejeno kot red haven. Cvetni popki se v nasprotju z drugimi sortami ne izoblikujejo na bujnih rodnih šibah, temveč na nežnih brstih, majskih kiticah, zato mora biti pri tej sorti vrsta rezi v rodnosti drugačna. List Velik, ledvičaste oblike, z medovniki na listnih pecljih. Listi odpadejo pozno jeseni in imajo značilno zlato barvo, ker dolgo ostanejo na drevesu. Cvet Cvetenje je srednje pozno in malo poznejše kot pri red haven, vendar poteka marca. Rast cvetnih popkov je gosta, cvetenje pa traja od 12 do 18 dni. Cvetni listi so veliki in okrogli, njihova barva je bledo rožnata, brazda na cvetnem pestiču pa je enako velika kot prašnice na prašnikih. Sadež Velik do zelo velik, premer je več kot 73 mm, tehta pa več kot 200 g. Barva je med kremno rumeno in bledo rumeno ter je popolnoma enakomerna, ker je sadež zaščiten s papirnato vrečko, pod katero se razvija, čeprav je lahko rahlo antociansko obarvan. Dlakavost je komaj opazna, meso pa zelo čvrsto, popolnoma rumeno in ni antociansko obarvano, niti okoli koščice, h kateri je tesno priraščeno. Koščica je jajčaste oblike in majhna glede na sadež.

5.3. Vzročna povezava med geografskim območjem in kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma določeno kakovostjo, slovesom ali drugimi značilnostmi proizvoda (pri ZGO)

Vpliv podnebnih razmer na kakovost sadeža je dobro znan izraz lokalnega okolja pri trajnih nasadih. Običajna klimatologija nekaterih območij in letne razlike na istem območju namreč kažejo, da na kakovost pridelka še najbolj vpliva podnebje.

Pri tem merilu glavne organoleptične lastnosti sadeža določajo zlasti temperature. Najprej je treba navesti, da temperature – razen v skrajnih razmerah – bolj vplivajo na donos breskev kot padavine (primanjkljaj vode), ker se pri obdelavi večine površin, na katerih se gojijo (95 %), uporabljajo namakalni sistemi.

Med glavnimi podnebnimi dejavniki, ki so spodbudili razvoj in pozneje gojenje avtohtonih sort breskve s poznim zorenjem v regiji Bajo Aragón, so zimske temperature na geografskem območju z dovolj potrebnih mrzlih ur, da se te zelo zahtevne sorte zbudijo iz zimskega spanja (od časa, ko odpadejo listi, do začetka cvetenja).

Sorta amarillo tardío je fiziološko sestavljena iz klonov, ki potrebujejo veliko mrzlih ur, da bi se zbudili iz zimskega spanja (najmanj 1 000 na leto).

V regiji Bajo Aragón je novembra, decembra in januarja skupaj vsekakor dovolj mrzlih ur, da lahko zadovoljijo največ potreb te kulture, saj je najnižja vrednost na navedenem območju več kot 950 mrzlih ur.

Poleg tega morajo negativne temperature med cvetenjem in oblikovanjem plodov ostati blizu ničle, da bi se lahko cvetni popki in s tem število plodov nemoteno razvijali, saj je potencialna velikost sadeža neposredno povezana s temperaturami, izmerjenimi po cvetenju, zlasti pa s temperaturami, izmerjenimi med polnim cvetenjem (C2) in (C2) + 40 dni. Jasno je dokazano (Warrington in sodelavci, 1999), da zraste osemkrat več celic, če najvišja/najnižja temperatura preideta z 9/3 °C na 25/15 °C. Če je mrzlo, je celic manj in so manjše, zato je na koncu manjši tudi sadež.

Drugi pomembni vidik je prilagajanje temperatur skozi celotni cikel, zlasti septembra in oktobra, kar omogoča, da te sorte vegetativno in reproduktivno dozorijo.

V regiji Bajo Aragón so najvišje temperature nad 25 °C izmerjene med marcem in oktobrom, čeprav so pogostejše med majem, ko je termalna meja polovico časa presežena, in oktobrom, ko take temperature trajajo od 5 do 10 dni. V poletnih mesecih se dnevne temperature povzpnejo nad 25 °C, povprečna najvišja temperatura pa nad 35 °C (julija je v Albalateju in Alcañizu najvišja temperatura 37,2 °C, v Caspeju pa 38,3 °C).

Temperature, izmerjene skozi leto na zadevnem geografskem območju, omogočajo, da breskve sorte tardío amarillo de Calanda, ki imajo dolg cikel, vegetativno in reproduktivno dozorijo.

Zimske temperature zato skupaj omogočajo dovolj potrebnih mrzlih ur za zbuditev iz zimskega sna, blage podnebne razmere, ki vladajo ves cikel vegetativne dejavnosti (od marca do novembra), pa omogočajo, da so sadeži teh sort zelo kakovostni.

Izsledki preizkusa za ocenjevanje izbranih klonov sorte tardíos amarillos de Calanda (jesca, calante in evaisa), opravljenega na eksperimentalnem posestvu, ki je v lasti aragonske vlade in leži v Alcañizu (ena od občin v ZOP, v kateri gojijo največ breskev), kažejo, da so imeli sadeži, pridelani na območju porekla, štiri leta (2000, 2001, 2003 in 2004) več kot 14 °Brix ter da so bili zelo veliki in zelo čvrsti, kar sta glavni značilnosti teh breskev.

Odobreni rastlinski material za pridelavo breskev ZOP „Melocotón de Calanda“ pripada sorti tardío amarillo.

To je avtohtona sorta s pridelovalnega območja, pridelovali pa so jo stoletja, na začetku z naravnim izborom dreves iz koščic sadežev, ki so zrasli na drevesih z najboljšimi agronomskimi značilnostmi, sčasoma pa so jih razširjali sami pridelovalci z vegetativnim razmnoževanjem sort, ki so bile najbolj prilagojene pedoklimatskim razmeram na navedenem območju, in tako ustvarili pravo sorto.

Izbor po klonih in fitosanitarnem stanju pri sorti tardío amarillo, ki ju opravljajo aragonski organi (Servicios de Investigación Agraria y Extensión Agraria), se je začel leta 1980, njegov cilj pa je bil izboljšati kakovost in standardizirati proizvod, ki se je tržil pod imenom „Melocotón de Calanda“. Tako so pregledali pridelovalno območje breskev „Melocotón de Calanda“, da bi našli najznačilnejše klone sorte tardío amarillo, ki so imeli najboljše agronomske značilnosti in največje sadeže (Espada in sodelavci, 1991).

Iz omenjenega prvega izbora so se pri španskem uradu za rastlinske sorte (Oficina Española de Variedades Vegetales), ki deluje pri ministrstvu za kmetijstvo, registrirale tri sorte: jesca (št. registra: 1989/2450), calante (št. registra: 1989/2447) in evaisa (št. registra: 1989/2449). Proizvodnja ZOP „Melocotón de Calanda“ je danes odvisna od teh treh sort.

SKLEP: Sorta tardíos amarillos de Calanda (rumena pozna iz Calande), ki se prideluje bodisi iz tradicionalnih sort jesca, evaisa in calante bodisi iz njihovih križancev, od katerih vsaj ena starševska linija pripada omenjeni avtohtoni sorti, je posledica prilagoditve sorte okolju, iz katerega izvira.

Sklic na objavo specifikacije

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

https://www.aragon.es/documents/20127/20408990/Pliego+de+condiciones+modificado+DOP_Melocot%C3%B3n+de+Calanda+-+consolidado.pdf/e2877340-1cbd-fc3c-a9f5-0924479c0d18?t=1591269992936

(1) UL L 179, 19.6.2014, str. 17.

(2) UL L 350, 31.12.2007, str. 1.