P9_TA(2022)0138

Strategija EU za spodbujanje izobraževanja otrok po svetu

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 3. maja 2022 Oblikovanje strategije EU za spodbujanje izobraževanja otrok po svetu: blažitev posledic pandemije covida-19 (2021/2209(INI))

(2022/C 465/04)

Evropski parlament,

— ob upoštevanju Mednarodne konvencije o otrokovih pravicah z dne 20. novembra 1989,

— ob upoštevanju člena 26 Splošne deklaracije o človekovih pravicah, člena 18 Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah, členov 13 in 14 Mednarodnega pakta o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah ter člena 10 Konvencije o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk,

— ob upoštevanju ciljev trajnostnega razvoja OZN, sprejetih leta 2015, in poročila OZN o ciljih trajnostnega razvoja za leto 2021,

— ob upoštevanju splošnih pripomb Odbora OZN za otrokove pravice (1),

— ob upoštevanju smernic OZN za nadomestno skrb za otroke z dne 18. decembra 2009,

— ob upoštevanju globalne študije OZN o otrocih, ki jim je bila odvzeta prostost, objavljene 11. julija 2019,

— ob upoštevanju političnega poročila OZN z dne 15. aprila 2020 z naslovom „The impact of COVID-19 on children“ (Vpliv covida-19 na otroke) in pozitivnega odziva nanj, ki sta ga skupaj vodili EU in skupina latinskoameriških in karibskih držav in ga je podpisalo 173 držav,

— ob upoštevanju političnega odgovora Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj z dne 19. oktobra 2020 z naslovom „What is the impact of the COVID-19 pandemic on immigrants and their children?“ (Kakšen je vpliv pandemije covida-19 na priseljence in njihove otroke?),

— ob upoštevanju Konvencije Unesca proti diskriminaciji v izobraževanju, sprejete 14. decembra 1960,

— ob upoštevanju brošure organizacij UNICEF in UNESCO ter Svetovne banke z naslovom „Mission: Recovering Education in 2021“ (Misija: obnova izobraževanja v letu 2021),

— ob upoštevanju člena 49 Listine Organizacije ameriških držav iz leta 1967,

— ob upoštevanju člena 11 Afriške listine o pravicah in dobrobiti otrok iz leta 1990,

— ob upoštevanju členov 17 in 25 Afriške listine o človekovih pravicah in pravicah ljudstev iz leta 1981,

— ob upoštevanju člena 31 Deklaracije Združenja ASEAN o človekovih pravicah iz leta 2012,

— ob upoštevanju člena 14 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah,

— ob upoštevanju členov 3(5) in 21 Pogodbe o Evropski uniji,

— ob upoštevanju poročila Programa OZN za razvoj iz aprila 2021 z naslovom Leaving No One Behind: Impact of COVID-19 on Sustainable Development Goals (SDGs) (Nihče ne bo zapostavljen: vpliv covida-19 na cilje trajnostnega razvoja),

— ob upoštevanju evropskega jamstva za otroke,

— ob upoštevanju, da je leto 2021 mednarodno leto za odpravo dela otrok, in pristopa Komisije, po katerem ne tolerira dela otrok,

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 26. novembra 2019 o otrokovih pravicah ob 30. obletnici Konvencije OZN o otrokovih pravicah (2),

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 11. marca 2021 o sirskem konfliktu – deset let po vstaji (3),

— ob upoštevanju člena 54 Poslovnika,

— ob upoštevanju mnenj Odbora za razvoj in Odbora za kulturo in izobraževanje,

— ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve (A9-0058/2022),

A. ker je zaradi pandemije covida-19 po svetu umrlo skoraj pet milijonov ljudi, zaradi česar so vlade po vsem svetu sprejele izredne ukrepe za zajezitev širjenja virusa covida-19, vključno z zapiranjem šol in omejevanjem dostopa do izobraževalnih ustanov;

B. ker nove različice zaostrujejo zdravstveno krizo zaradi covida-19, medtem ko so zaradi konfliktov in drugih kriz, tudi podnebne, otroci po vsem svetu še vedno izpostavljeni večjemu tveganju, da ne bodo dosegli minimalnih ravni usposobljenosti;

C. ker je dostop do izobraževanja mednarodno priznana temeljna človekova pravica, ki je nujna za izvajanje vseh drugih človekovih pravic; ker pravica do izobraževanja pomeni, da je osnovnošolsko izobraževanje obvezno in splošno ter dostopno vsem;

D. ker UNICEF ocenjuje, da je več kot 168 milijonov otrok izgubilo celo leto izobraževanja zaradi zaprtja šol, ki je posledica omejitev gibanja zaradi covida-19, podatki Unesca pa kažejo, da je bilo izobraževanje občutno prekinjeno za 800 milijonov učencev po vsem svetu, ki so v povprečju izgubili dve tretjini šolskega leta;

E. ker je bilo od marca 2020 približno 194 držav zaradi pandemije covida-19 prisiljenih zapreti šole po vsej državi, kar je vplivalo na več kot 1,8 milijarde učencev po svetu in jim onemogočilo dostop do izobraževanja in drugih pomembnih koristi, ki jih zagotavljajo šole; ker so v nekaterih regijah šole še vedno zaprte; ker so otroci zaradi zaprtja šol vse bolj izpostavljeni nasilju, zlorabam in izkoriščanju, tudi v domačem okolju; ker delno ali popolno zaprtje šol vpliva najbolj na ranljive in marginalizirane otroke, s tem ko povečuje že obstoječe neenakosti v izobraževalnem sistemu in povzroča motnje v vseh vidikih njihovega vsakdanjega življenja;

F. ker po podatkih Unicefa tretjina otrok po vsem svetu nima dostopa do interneta, kar ovira dostop do učenja na daljavo/digitalnega učenja; ker bodo po pandemiji covida-19 še vedno potrebni programi učenja in poučevanja na daljavo, zlasti v državah, ki so jih prizadele naravne nesreče in konflikti; ker je e-učenje učiteljem zastavilo nove izzive v zvezi z organizacijo izobraževanja in ohranjanjem socialnih stikov; ker pandemija covida-19 in pospešeni inovativni ukrepi, ki se uporabljajo za neprekinjeno izobraževanje za otroke, nudijo možnost za prenovo izobraževanja in bolj v prihodnost usmerjene, vključujoče, prožne in odporne sisteme; ker morajo biti programi učenja na daljavo dostopni vsem otrokom, pri čemer je treba upoštevati socialnoekonomske izzive, s katerimi se utegnejo soočati otroci, pa tudi to, da nemara nimajo dostopa do interneta, radiotelevizijskih programov ali digitalnih medijev;

G. ker so ekonomske posledice pandemije covida-19 za starše nato vplivale na zdravje in dobro počutje njihovih otrok ter njihov dostop do izobraževanja; ker starši ob zaprtju šol niso bili pripravljeni na šolanje na daljavo in od doma; ker nekateri zaposleni starši niso imeli finančnih sredstev ali alternativnih možnosti in so bili zato prisiljeni pustiti otroke same doma, drugi, večinoma ženske, pa so bili prisiljeni pustiti delo, zaradi česar so družine pristale v revščini;

H. ker je več kot 90 % držav med zaprtjem šol v izrednih razmerah uvedlo eno od oblik učenja na daljavo; ker je izobraževanje na daljavo koristilo predvsem otrokom v osnovnošolskem in srednješolskem izobraževanju, zaradi česar otrokom na predšolski ravni grozi, da ne bodo pripravljeni na osnovno šolo;

I. ker so šolarji po vsem svetu od začetka pandemije covida-19 že izgubili približno 1,8 bilijona učnih ur z osebnim stikom, več kot 39 milijard šolskih obrokov pa je bilo po vsem svetu izgubljenih zaradi zaprtja šol (4);

J. ker se je svet že veliko pred pandemijo covida-19 soočal s svetovno krizo učenja, ne le zaradi oviranega dostopa do izobraževanja zaradi revščine, dolge vožnje v najbližjo šolo, škodljivih norm v zvezi s spolom, diskriminacije ranljivih skupin, okoljskih tveganj in konfliktov, temveč tudi zaradi šolanja, ki ne privede vedno do izobrazbe; ker je pandemija poslabšala kritične razmere, v katerih živijo otroci v številnih konfliktnih regijah, za katere so pogosto značilni vse večja negotovost, večja ranljivost za posledice podnebnih sprememb in napadi na izobraževalne ustanove, zaradi česar so otroci izpostavljeni večjemu tveganju novačenja v boj, kar je huda kršitev otrokovih pravic in mednarodnega humanitarnega prava; ker po ocenah 617 milijonov otrok in mladostnikov po vsem svetu ne more doseči minimalne stopnje usposobljenosti za branje (5) in matematiko, čeprav se dve tretjini njih šolata;

K. ker je pandemija covida-19 izničila 20 let napredka na področju izobraževanja; ker dodaten 101 milijon otrok, kar je 9 % otrok od prvega do osmega razreda, v letu 2020 ni dosegel minimalne ravni bralne usposobljenosti (6);

L. ker se ocenjuje, da do leta 2030 dodatnih 825 milijonov otrok ne bo doseglo odrasle dobe s srednješolskimi kvalifikacijami, ki jih potrebujejo za delo in življenje; ker milijoni otrok in mladih, ki so redno obiskovali šole, niso razvili znanj in spretnosti, ki jih potrebujejo za uspešen vstop na trg dela, polno uresničitev svojih potencialov in prispevanje v svojih skupnostih;

M. ker ima zapiranje šol velike gospodarske posledice, saj otrokom in mladim onemogoča, da bi razvili potrebna znanja in spretnosti, uresničili svoj celotni potencial in se pripravili na življenje, kar pogosto vodi v brezposelnost in posledično povečanje neenakosti, to pa potem privede do manj priložnosti;

N. ker je po podatkih OZN na svetu 11 milijonov osnovnošolskih in srednješolskih učencev, od tega 5,2 milijona deklic, ki jim zaradi zaprtja šole, povezanega s covidom-19, grozi, da se ne bodo vrnili v izobraževanje (7); ker dlje ko otroci ne obiskujejo šole, večja je verjetnost, da bodo popolnoma opustili šolanje; ker utegnejo te razmere ogroziti rezultate, dosežene na področju izobraževanja deklet in doseganja ciljev trajnostnega razvoja, zlasti tistih, ki so povezani z zmanjševanjem revščine, zdravjem in dobrim počutjem ter kakovostnim izobraževanjem;

O. ker ima zaprtje šol različne učinke, povezane s spolom, pri čemer obstaja tveganje, da se bodo neenakosti še povečale; ker se ocenjuje, da bi zapiranje šol med krizo lahko privedlo do povečanja najstniških nosečnosti; ker so dekleta, ki se ne šolajo, nesorazmerno izpostavljena tveganju zgodnjih in prisilnih porok in spolnega izkoriščanja; ker se ocenjuje, da bi lahko v naslednjem desetletju prišlo do še dveh milijonov primerov pohabljanja ženskih spolnih organov; ker utegne biti velikemu številu deklet preprečena vrnitev v šolo, potem ko bodo te ponovno odprte, zaradi nekaterih diskriminatornih politik, ki nosečim dekletom in mladim materam prepovedujejo šolanje;

P. ker po svetu 129 milijonov deklet ne obiskuje šole, vključno s 32 milijoni deklet osnovnošolske starosti, 30 milijoni deklet, ki bi obiskovale nižjo srednjo šolo in 67 milijoni otrok deklet, ki bi obiskovale višjo srednjo šolo; ker je manj kot polovica držav po svetu dosegla enako zastopanost spolov pri udeležbi v osnovnem izobraževanju; ker so otroci iz najrevnejših in najranljivejših gospodinjstev, zlasti dekleta, zaradi prehoda na učenje na daljavo izpostavljeni velikemu tveganju, da bodo trajno ali za daljše obdobje opustili šolanje;

Q. ker je devet od desetih držav, kjer se deklice najteže izobražujejo, v podsaharski Afriki, deseta pa je Afganistan, kjer so talibani ponovno odprli srednje šole le za fante in dekletom dejansko odvzeli možnost šolanja po osnovni šoli; ker je zaradi nejasne talibanske politike, nedoločnih in neizpolnjenih obljub o izobraževanju deklet na milijone afganistanskih deklet utemeljeno strah za svojo izobrazbo; ker je nastalo več mednarodnih pobud univerz in zasebnikov, ki za afganistanska dekleta in žene ponujajo izobraževanje na daljavo;

R. ker so po ugotovitvah številnih nacionalnih in regionalnih organov za preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje kaznivih dejanj otroci, ki se ne šolajo, zlasti deklice in otroci iz prikrajšanih okolij, med drugim otroci iz manjšin, s podeželja, otroci iz avtohtonih skupnosti in otroci migrantov, vključno z begunci, otroci s posebnimi potrebami, otroci v oskrbi ter otroci, ki so zaradi pandemije covida-19 izgubili starše in/ali stare starše, nesorazmerno izpostavljeni izkoriščanju, otroškemu delu in nasilju v družini, tudi temu, da so priča nasilju, spletnemu ustrahovanju in drugim kaznivim dejanjem, kot sta spolno izkoriščanje in zloraba (8);

S. ker Svetovna banka ocenjuje, da bi zaprtje šol na svetovni ravni za pet mesecev poleg ogromnih socialnih stroškov lahko povzročilo izgube znanja, katerih sedanja vrednost znaša 10 bilijonov ameriških dolarjev; ker bi izguba znanja lahko povzročila stroške gospodarstvom v višini do 161 milijonov ameriških dolarjev na dan;

T. ker je bilo zaprtje šol na žalost bistveno za omejitev širjenja covida-19; ker so šole več kot prostori, kjer se otroci lahko učijo, saj so tudi središča in vozlišča za duševno zdravje in psihosocialno podporo; ker v skladu z ugotovitvami Unesca in Unicefa zaprtja šol ne vplivajo le na pravico do izobraževanja, temveč tudi na pravico do zdravja, saj več kot 80 milijonov otrok zaradi zaprtja šol ni bilo deležnih osnovnega cepljenja; ker zaprtje šol pomeni, da učitelji ne morejo biti pozorni na znake zlorabe ali pomanjkanja ustrezne starševske skrbi; ker po podatkih Unicefovega urada za raziskave Innocenti in Svetovnega programa za hrano zaprtje šol vpliva tudi na pravico do dobre prehrane in dostop do dnevnega obroka; ker lahko programi prehrane v šolah zagotovijo spodbude za najranljivejše otroke, da se vrnejo v šolo; ker zaprtje šol resno vpliva na duševno zdravje otrok, saj so otroci doma lahko izpostavljeni nasilju in stresu; ker ima lahko zaprtje šol hude in dolgotrajne psihosocialne posledice, vključno z depresijo, povečano tesnobo in samomorom, saj so otroci prikrajšani za socialne stike;

U. ker opuščanje šolanja povečuje socialno neenakost in lahko vpliva na stabilnost in blaginjo države ter tako ogroža prihodnost milijonov otrok na svetu in močno vpliva na celotno generacijo; ker se je izobraževanje izkazalo za bistveno v boju proti ekstremizmu in radikalizaciji otrok in mladih;

V. ker se v skladu s poročilom UNHCR o izobraževanju za leto 2021 polovica vseh begunskih otrok še vedno ne šola; ker begunski otroci nimajo možnosti učenja na daljavo; ker se zaradi prenaseljenosti, v kateri živijo begunski otroci, zlasti tisti v begunskih taboriščih, virus lažje širi, sanitarna pravila pa je v takšnih pogojih težje spoštovati; ker kriza zaradi covida-19 v taboriščih pomeni krizo za otroke, saj imajo v formativnih letih mnogi med njimi že oslabljen imunski sistem ali druge zdravstvene težave, zaradi česar je pri njih še večje tveganje za hujši potek bolezni pri spopadanju s tem smrtonosnim virusom; ker večina begunskih taborišč nima primernih zdravstvenih storitev, ki bi ustrezale potrebam otrok in njihovih družin;

W. ker neenakomerna porazdelitev cepiv proti covidu-19 po vsem svetu nesorazmerno vpliva na države z nizkimi dohodki;

1. priznava in ceni delo učiteljev ter vsega izobraževalnega in podpornega osebja, ki so se hitro prilagodili razmeram zaradi pandemije covida-19 ter otrokom in mladostnikom omogočili nadaljevanje učnega procesa; pozdravlja pobude mednarodnih in lokalnih organizacij civilne družbe, posameznih državljanov in podjetij, da bi otrokom zagotovili informacijsko in komunikacijsko tehnologijo, tečaje učenja na daljavo in drugo učno gradivo, zlasti v državah, kjer imajo otroci omejen dostop do učenja na daljavo ali sploh nimajo dostopa do učenja; poziva Komisijo, Evropsko službo za zunanje delovanje (ESZD) in države članice, naj spodbujajo na otrokovih pravicah temelječ pristop h globalnim prizadevanjem, da bi se omilil učinek pandemije covida-19 na dostop otrok do izobraževanja, ki bo temeljil na načelih nediskriminacije ter bo usmerjen v koristi in udeležbo otrok;

2. priznava, da je izobraževanje medsektorsko vprašanje, ki je pomembno za vse razsežnosti trajnostnega razvoja;

3. pozdravlja zaveze, sprejete na svetovni konferenci Unesca o izobraževanju za trajnostni razvoj, ki je potekala leta 2021, in sprejetje berlinske izjave; vztraja, da je treba vsem otrokom zagotoviti kakovostno izobraževanje, saj bi to pripomoglo k uresničevanju vseh ciljev trajnostnega razvoja OZN, in poudarja, da je treba trajnostni razvoj vključiti v vse ravni izobraževanja in usposabljanja od zgodnjega otroštva do terciarnega izobraževanja in izobraževanja odraslih, vključno s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, neformalnim izobraževanjem in priložnostnim učenjem;

4. vztraja, da mora biti EU vodilna kot vzgojna sila, ki državam članicam omogoča, da v celoti izkoristijo svoje zmogljivosti za podporo izobraževanju otrok po svetu in uveljavijo svoja prepričanja v zvezi s tem vprašanjem; poudarja ključno vlogo, ki jo ima prihodnji evropski izobraževalni prostor, saj ponuja pomembno priložnost za večje mednarodno sodelovanje in ustvarjanje sinergij na področju izobraževanja zunaj Evrope, da bi razvili skupne pristope in rešitve za skupne izzive; poziva Komisijo, naj podvoji svoja prizadevanja za opredelitev strategije v ta namen, vključno z jasnim opisom in cilji;

5. poudarja, da je ključnega pomena zagotoviti pravice otrok do izobraževanja in vsakemu otroku dati možnost, da se vrne v šolo, ter poziva Komisijo, Evropsko službo za zunanje delovanje in države članice, naj v svojih načrtih za oživitev podprejo organe tretjih držav pri dajanju prednosti ponovnemu odprtju šol, vključno s podporo učiteljem, da bi otrokom pomagali, da nadoknadijo izgubljeno znanje in podprejo dobro počutje otrok, saj so šole ključnega pomena za učenje, varnost, zdravje, prehrano in splošno dobro počutje otrok; poziva Komisijo, Evropsko službo za zunanje delovanje in države članice, naj podprejo organe tretjih držav pri uveljavljanju pravice otrok do osnovnošolskega izobraževanja in pri sprejemanju ukrepov, s katerimi bodo zagotovili razpoložljivost in dostopnost srednješolskega izobraževanja; poleg tega poziva Komisijo, Evropsko službo za zunanje delovanje in države članice, naj podprejo organe tretjih držav pri razvoju in izvajanju digitalnih metod poučevanja in učenja ter podpiranju dostopa do interneta za vse;

6. meni, da je treba v nacionalnih načrtih za okrevanje in programih pomoči finančnih institucij EU in mednarodnih finančnih institucij prednost nameniti boljši uporabi domačih virov, zaščiti in občutnemu povečanju domačih izdatkov za socialne sektorje, zlasti izobraževanje in zdravje, ter izboljšanju kakovosti teh izdatkov; v zvezi s tem vztraja, da je treba zagotoviti pravično porazdelitev in financiranje, da prikrajšani, obubožani in marginalizirani otroci in mladi ter družine ne bi bili zapostavljeni, pri čemer se je treba zlasti osredotočiti na deklice; poudarja, da morajo biti pri vseh prizadevanjih za ublažitev posledic pandemije covida-19 za dostop do izobraževanja na prvem mestu koristi za otroke in da je treba pri teh ukrepih spoštovati pravico otrok do obveščenosti in opolnomočenja ter jim ponuditi priložnost, da izrazijo svoje mnenje;

7. poudarja, da je bistveno upoštevati socialni položaj staršev in podpirati družine, katerih dohodek se je zmanjšal zaradi gospodarskih posledic pandemije covida-19;

8. priznava, da mora biti doseganje kakovostnega izobraževanja prednostna naloga uradne razvojne pomoči EU in držav članic;

9. ugotavlja, da prisilno razseljevanje povzroča, da vedno več ljudi živi v namestitvah za begunce; poziva Komisijo, naj podpre prenos znanj v begunskih taboriščih ter odločno podpre izobraževanje beguncev in razseljenih oseb, da bi okrepila njihovo vključevanje in sodelovanje pri dejavnostih, ki ustvarjajo dohodke;

10. je zaskrbljen zaradi trajnih finančnih posledic pandemije za financiranje izobraževanja, saj večina držav članic Unesca še ni dosegla praga 4 do 6 % BDP oziroma 15 do 20 % javnofinančnih odhodkov;

11. poudarja, da je boj proti pandemiji povezan z ogromno nepravičnostjo zaradi neenakega dostopa do cepiv, kar povzroča neenake možnosti za zaščito; poudarja, da se pandemija lahko konča le, če se bo končala po vsem svetu, zato morajo biti cepiva dostopna vsem; poziva države članice, naj povečajo svoje prispevke v program OZN COVAX in njegovo splošno učinkovitost, da bi tretjim državam zagotovili zadosten dostop do cepiv proti covidu-19 in jim s tem omogočili izvedbo nacionalnih kampanj cepljenja proti covidu-19, ki bodo v skladu s smernicami javnih nacionalnih zdravstvenih organov in Svetovne zdravstvene organizacije, da se tako zagotovi hitra vrnitev v šole; poziva Komisijo, ESZD in države članice, naj tesno sodelujejo s čezatlantskimi zavezniki in mednarodnimi partnerji, da bi povečali svetovno oskrbo s cepivi proti covidu-19, zagotovili pravično porazdelitev med državami in populacijami, ki jih najbolj potrebujejo, ter si v svetovnem merilu prizadevali za boljši dostop do cenovno ugodnih medicinskih izdelkov za covid-19 in odpravili svetovne omejitve proizvodnje in nezadostno oskrbo;

12. poziva EU, naj v sodelovanju z ZDA in drugimi članicami Svetovne trgovinske organizacije (STO) poveča proizvodnjo in razširi možnosti dobave, da se zagotovi pravičen dostop do diagnostike, cepiv, zdravil in drugih ustreznih zdravstvenih izdelkov, potrebnih za zajezitev, preprečevanje in zdravljenje covida-19, ter da se zagotovi uresničitev teh ciljev pred 12. ministrsko konferenco STO;

13. poziva Komisijo, ESZD in države članice, naj podprejo organe tretjih držav pri financiranju in izvajanju operacij „varna šola“, vključno z zagotavljanjem higienskih pripomočkov in ozaveščanjem o umivanju rok ter drugih higienskih ukrepih, pa tudi o ohranjanju neprekinjenih prehranskih storitev za šolske otroke in mladostnike; poudarja, da so šolski obroki in čista voda bistveni za prehrano, rast in razvoj otrok, saj močno spodbujajo otroke, zlasti dekleta ter tiste iz najrevnejših in najbolj marginaliziranih skupnosti, da se po odpravi omejitev vrnejo v šolo; v zvezi s tem poudarja ključno vlogo učiteljev in akterjev civilne družbe, vključno z verskimi organizacijami, verskimi skupnostmi in nevladnimi organizacijami, pri promociji zdravja in boju proti pandemiji covida-19, pa tudi kar zadeva podporo otrokom in njihovim družinam pri premagovanju izzivov in težav, ki jih povzroča zdravstvena kriza, izboljšanje njihove dobrobiti ter zagotavljanje programov usposabljanja in izobraževanja;

14. poziva Komisijo, ESZD in države članice, naj z načrtovanjem odpornosti podprejo organe tretjih držav pri zmanjševanju tveganja v izobraževanju in pri pripravi načrtov upravljanja; poudarja, da je pomembno zdaj oblikovati in jamčiti za načrte za ravnanje v nepredvidenih razmerah in odzivanje na krize, da bi zmanjšali tveganje prenosa covida-19 v šolah in čim bolj zmanjšali vpliv zaprtja šol na otroke in njihove družine, zlasti najrevnejše in najbolj marginalizirane otroke, pa tudi tiste s težko invalidnostjo; v zvezi s tem poudarja, da je treba dati prednost otrokom na konfliktnih območjih ter njihovemu dostopu do kakovostnega izobraževanja;

15. poudarja vpliv, ki bi ga lahko imelo zaprtje šol na poklicne obveznosti staršev, ko istočasno tudi skrbijo za svoje otroke; poudarja, da je treba zaposlenim staršem dati ustrezne vire in smernice o izobraževanju na daljavo, izvenšolskih dejavnostih in metodah psihološke podpore za usklajevanje dela na daljavo in učenja na domu;

16. poudarja, da je pomembno zagotoviti izobraževalno in psihosocialno podporo otrokom in družinam, ki se morajo same izolirati, da bi čim bolj zmanjšali tveganje okužbe ter zmanjšali stres in tesnobo doma;

17. poziva Komisijo, ESZD in države članice, naj podprejo organe tretjih držav članic pri proaktivnem izdajanju smernic o najboljših praksah pri učenju na daljavo in zagotovijo uporabo ter dostopnost ustreznih in varnih orodij, učnih načrtov in tehnologije otrokom iz družin z nizkimi dohodki, otrokom s podeželja, otrokom iz avtohtonih skupnosti in otrokom migrantov, marginaliziranim otrokom in otrokom s posebnimi potrebami ali učnimi težavami, otrokom v nadomestni oskrbi, otrokom v centrih za pridržanje ter otrokom, ki živijo na oddaljenih območjih ali v okoljih, kjer jim je odvzeta svoboda oziroma kjer internetni dostop ni splošno razširjen; poudarja, kakšen potencial ima digitalno učenje, saj lahko izobraževalnim ustanovam omogoči, da dosežejo vse otroke s hitrostjo in obsegom, hkrati pa spodbuja partnerstva in sodelovanje s širokim izborom akterjev iz civilne družbe ter javnega in zasebnega sektorja; vendar vztraja, da morajo biti naložbe v digitalno učenje namenjene zmanjšanju digitalnega razkoraka in prilagojene razmeram, morajo upoštevati največjo korist za otroka ter ne smejo škodovati podpiranju osnovne izobraževalne infrastrukture in osebja ter učenja v živo; vseeno opozarja, da dostop do digitalnih tehnologij med pandemijo še vedno ni pravičen ali razširjen; meni, da so v tem sektorju potrebne velike naložbe, tako v smislu usposabljanja kot financiranja; poziva EU in njene države članice, naj učiteljem, staršem in učencem še naprej zagotavljajo dostopne izobraževalne vire in odprt dostop do digitalnih orodij; v zvezi s tem poudarja, da je treba pri vseh digitalnih orodjih zagotoviti zasebnost otrok in varstvo osebnih podatkov ter ustrezno vključiti vsebine, ki upoštevajo vidik spola, in različne življenjske razmere otrok;

18. poziva Komisijo in ESZD, naj v vseh razpoložljivih finančnih instrumentih EU ohranita pomembno financiranje izobraževanja, v skladu z merilom 10 % za izobraževanje v okviru instrumenta Evropa v svetu, in naj namenita več sredstev za povečanje odpornosti na sedanje in prihodnje krize;

19. poziva Komisijo, Evropsko službo za zunanje delovanje in države članice, naj podprejo organe tretjih držav pri zagotavljanju ustrezne oskrbe otrok, tudi z vzpostavitvijo kriznega načrta za oskrbo otrok, ki so osiroteli ali so ostali brez ustrezne oskrbe zaradi hudih primerov covida-19, ki zahtevajo hospitalizacijo odraslih skrbnikov;

20. poziva Komisijo, naj vzpostavi povezavo med morebitnimi dejavnostmi za zmanjševanje tveganja naložb in finančno podporo za dostop do izobraževanja in poklicnega usposabljanja, zlasti za vzpostavitev ustrezne infrastrukture in usposabljanja za učitelje v okviru Instrumenta za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje – Globalna Evropa;

21. poziva Komisijo in ESZD, naj podpreta vlade tretjih držav pri vzpostavljanju in nadaljnjem razvoju izobraževalnih sistemov, ki bodo bolj upoštevali vidik spola in bodo bolj vključujoči, skupaj z izkoreninjenjem vseh oblik nasilja nad ženskami in dekleti na podlagi spola; opozarja, da je OZN uvrstila dostop žensk do izobraževanja med temeljne pravice; meni, da bi moral biti osrednji cilj politike EU in mednarodne razvojne skupnosti prednostno izboljšanje izobraževanja deklet ter podpiranje udeležbe žensk v izobraževanju in poklicnih poteh na področjih naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike; v zvezi s tem vztraja, da morajo imeti dekleta možnost dokončati izobraževanje in dostop do starosti prilagojenih informacij in storitev, in sicer brez diskriminacije in spolne pristranskosti ter z enakimi možnostmi, da uresničijo svoj potencial; poudarja, da je treba nujno odpraviti s spolom povezane ovire za izobraževanje, kot so zakoni, politike in škodljive družbeno-kulturne norme, ki dekletom preprečujejo nadaljnje izobraževanje v primeru nosečnosti, poroke ali materinstva; spodbuja, naj se z izobraževanjem odpravljajo spolni stereotipi in škodljive družbeno-kulturne nore ter naj se z načrtovanjem izobraževanja, ki upošteva vidik spola, preprečuje nasilje;

22. obsoja dejstvo, da milijoni deklet po vsem svetu nimajo dostopa do izobraževanja, zaradi česar so izpostavljene odvisnosti in večjemu tveganju nasilja in izkoriščanja, zlasti v primerih, ko oblasti ženskam in dekletom sistematično odrekajo dostop do izobraževanja, dela in javnega življenja; zavrača zlorabo in instrumentalizacijo vsake prakse, ki diskriminira dostop do izobraževanja in vsiljuje zapiranje šol; poziva, naj se te prakse odpravijo, in zahteva, naj se znova odprejo vse šole za dekleta in ženske;

23. poziva Komisijo in ESZD, naj ohranita in še nadgradita dosežke zadnjih 20 let na področju izobraževanja za dekleta in ženske v Afganistanu; poziva, naj se v okviru svežnja humanitarne pomoči EU za Afganistan dodelijo potrebna sredstva, da bi mednarodnim in lokalnim organizacijam omogočili ponovno odprtje izobraževalnih ustanov za ženske in dekleta ter – kot začasni ukrep – razvoj programov učenja na daljavo; poziva, naj se podobna pozornost nameni izobraževanju afganistanskih otrok in mladih v državah, ki gostijo afganistanske begunce;

24. poudarja, da je treba vsem zagotoviti pravico do izobraževanja in obveščanja o spolnem in reproduktivnem zdravju, načrtovanju družine, sodobnih kontracepcijskih metodah, varnem in zakonitem splavu ter materinski, predporodni in poporodni zdravstveni oskrbi;

25. poziva Komisijo, ESZD in države članice ter nacionalne vlade tretjih držav, naj razvijejo posebne programe za obvladovanje in ublažitev vpliva na mentalno zdravje in psihosocialnega vpliva pandemije covida-19 na otroke, učitelje in njihove skupnosti, ter načrtujejo posebne preventivne kampanje, namenjene otrokom, staršem in učiteljem, o nevarnostih uporabe interneta, kot so nadlegovanje, nezakonita trgovina, spolna zloraba in kibernetsko nadlegovanje, prav tako pa naj spodbujajo oblikovanje posebnih načrtov za pomoč otrokom, ki so bili žrtve teh praks, in njihovim staršem;

26. poudarja potrebo po starostno ustreznih celovitih izobraževalnih programih na področju spolnosti, ki temeljijo na dokazih, da bi zmanjšali ranljivost deklic in mladih žensk za zgodnje porode in nenačrtovano nosečnost, otroške poroke, prostitucijo, okužbo z virusom HIV in nasilje na podlagi spola;

27. ugotavlja, da je razmerje med učenci in usposobljenimi učitelji v podsaharski regiji kljub različnim prizadevanjem EU in pomoči, ki jo zagotavlja, še vedno visoko; poudarja, da je regionalno povprečje 58 učencev na usposobljenega učitelja na osnovnošolski ravni in 43 učencev na usposobljenega učitelja na srednješolski ravni; poudarja, da imajo številne države v razvoju težave pri učinkoviti rabi virov in da povečana poraba za izobraževanje zelo pogosto ne pomeni več učenja in boljšega človeškega kapitala; poudarja vlogo učiteljev na vseh ravneh pri omogočanju učenja, pomen tehnologije za učenje in učinkovito upravljanje šol ter izobraževalnih sistemov v teh državah; opozarja, da je treba po podatkih Unesca zaposliti vsaj 15 milijonov učiteljev, da bi v skladu s ciljem trajnostnega razvoja št. 4 do leta 2030 v podsaharski Afriki dosegli cilje, povezane z izobraževanjem;

28. poziva Komisijo, ESZD in države članice, naj podprejo organe partnerskih držav pri reševanju izzivov v njihovih izobraževalnih sistemih, da bi lahko vzdržali prihodnje krize, da bi sistemi postali odpornejši in bolj vključujoči, in sicer z izvajanjem programov za oživitev učenja, zaščito proračunov za izobraževanje, namenskimi naložbami v kakovostno, cenovno dostopno in vključujoče izobraževanje, tudi v izobraževalno tehnologijo, usposabljanjem učiteljev in drugimi viri, da bi otroci in mladi izkoristili svoj celoten potencial, bili pripravljeni na življenje in ne bi zamudili priložnosti za vstop na trg dela pozneje v življenju, pri vsem tem pa je treba upoštevati izobraževalne potrebe in pravice slehernega otroka; poudarja, da morajo programi učenja na daljavo, namenjeni za uporabo med krizami v prihodnosti, vključevati različno učno gradivo, tudi tiskano, da bi bilo dostopno najbolj prikrajšanim in marginaliziranim otrokom;

29. pozdravlja pariško deklaracijo Unesca: svetovni poziv k vlaganju v prihodnost izobraževanja; poziva države po vsem svetu, naj izobraževanje obravnavajo kot naložbo, in ne kot strošek; meni, da je ustrezna in učinkovita finančna pomoč v izobraževanju osnovni pogoj za odpravo revščine in povečanje blaginje, zlasti v času, ko so javna sredstva vse bolj omejena s konkurenčnimi zahtevami v močno prizadetih sektorjih, kot sta zdravstvo in izobraževanje; poziva Komisijo in države članice, naj v svojih strategijah za mednarodni razvoj in pomoč bistveno povečajo financiranje izobraževanja;

30. poudarja, da so mladi najdragocenejše sredstvo za spodbujanje gospodarskega razvoja držav v razvoju;

31. opozarja, da se je svetovna skupnost zavezala, da bo do leta 2030 izboljšala kakovost izobraževanja (cilj trajnostnega razvoja 4);

32. poziva k povečanju mednarodnih izmenjav na področju izobraževanja med mladimi v Afriki in EU prek programov, kot sta Erasmus in Erasmus za mlade podjetnike, da bi novim podjetnikom pomagali pridobiti ustrezna znanja za vodenje podjetij;

33. poziva države članice, naj upoštevajo poslabšanje položaja pridržanih v taboriščih v Siriji, ki je posledica zdravstvene krize zaradi covida-19, ter naj nemudoma vrnejo v domovino vse evropske otroke, ki so pridržani v teh taboriščih, in pri tem prednostno upoštevajo načelo največje koristi otroka;

34. poudarja, da je treba v načrte za okrevanje gospodarstva vključiti poklicno usposabljanje in programe „druge priložnosti“, da bi otrokom in mladim pomagali pri vstopu na trg dela; poziva Komisijo, Evropsko službo za zunanje delovanje, države članice in tretje države, naj mladim ponudijo obetavne perspektive v prihodnosti;

35. poudarja pomen spremljanja naložb v usposabljanje in izobraževanje s podporo ustvarjanju delovnih mest, da bi zagotovili boljše obete za prihodnost za naslednjo generacijo mladih v Afriki in drugih regijah v razvoju; ugotavlja zlasti pomen javno-zasebnega partnerstva pri doseganju cilja trajnostnega razvoja št. 8 pri dostopu do dostojnega dela; poudarja pomen srednješolskega in poklicnega izobraževanja, ki sta bistvena za zaposljivost mladih in trajnostni razvoj; poleg tega ugotavlja, da treba vse večjemu številu mladih v Afriki zagotoviti predvsem podporo v obliki kakovostnega izobraževanja in razvoja poklicnega usposabljanja, da bi povečali mobilnost ter dostop do trgov in pravic;

36. poziva EU, naj v sodelovanju z zasebnim sektorjem spodbuja naložbe v poklicno usposabljanje in vseživljenjsko učenje ter krepitev izobraževalnih struktur, da bi izkoristili človeški kapital;

37. poudarja, da sta pomembna stalen poklicni razvoj in večja finančna podpora za učitelje, da bi jim omogočili, da nadomestijo izgubljeno znanje med njihovimi učenci, da se lahko ustrezno odzovejo na osebne socialne okoliščine, družinske razmere ter težave z duševnim zdravjem in da v poučevanje vključijo digitalno tehnologijo; poziva, da je treba nujno zagrabiti priložnost in sredstva za okrevanje po pandemiji covida-19 ter pospešene inovativne ukrepe, ki se uporabljajo za zagotavljanje učenja na daljavo med pandemijo, uporabiti za prenovo izobraževanja in vzpostavitev bolj v prihodnost usmerjenih, vključujočih, prožnih in odpornih sistemov; meni, da morajo ti novi pristopi obravnavati učne izgube, preprečevati osip ter zagotavljati socialno in čustveno blaginjo učencev, učiteljev in osebja;

38. poudarja vlogo, ki jo imajo neformalno in priložnostno izobraževanje, državljanska vzgoja in prostovoljstvo; poziva Komisijo, naj podpre tretje države pri boljšem priznavanja mehkih veščin; vztraja, da je treba spodbujati prakse medgeneracijske solidarnosti in mentorstva, da se zmanjšajo neenakosti, izključenost ali zgodnje opuščanje šolanja;

39. poziva, naj se svetovne izmenjave znanja in mobilnosti pospešijo na vseh ravneh izobraževanja ter med državami in regijami in znotraj njih, hkrati pa priznava zapleteno in sporno zgodovino svetovnih odnosov ter poudarja, kako pomembno je prek izobraževanja spodbujati dediščino, kulturno identiteto, zgodovino, umetnost in svetovno državljanstvo; je seznanjen s potencialom, ki bi ga imelo združevanje spletnih izmenjav in potovanj;

40. poudarja, kako sta pomembna razvoj in krepitev dejavnosti ozaveščanja, povezanih s podnebnimi spremembami, z varstvom okolja ter njihovim vplivom na otroke in prihodnje generacije; poziva, naj bo okoljsko izobraževanje osrednji sestavni del šolskih učnih načrtov;

41. poudarja pomembno vlogo, ki jo ima telesna vzgoja v šolah, saj sta fizična dejavnost in zdrav način življenja bistvenega pomena za izboljšanje zdravja učencev; zato poziva Komisijo in ESZD, naj podpreta nacionalne organe pri zagotavljanju zadostnega števila varnih športnih objektov v šolah in usposabljanju učiteljev telesne vzgoje;

42. opozarja, da je treba izkoristiti sinergijo med kulturo in izobraževanjem, da bi oblikovali trajnostne, vključujoče in odporne družbe; poziva Komisijo in ESZD, naj podpreta nacionalne organe pri vključevanju umetnosti in kulture v šolske učne načrte in zunajšolske dejavnosti, da bi obogatili izobraževalne in učne izkušnje učencev v tretjih državah;

43. meni, da morajo nacionalne, regionalne ali lokalne vlade in njihovi nacionalni pristojni organi komunicirati z otroki na otroku prijazen način, da bi jim pojasnili ukrepe, sprejete za omejitev covida-19, in tako povečali njihovo ozaveščenost glede učinkov, tveganj in nevarnosti v zvezi s covidom-19 ter jih obvestili o njihovih pravicah;

44. poudarja pomen, ki ga ima pridobivanje znanj in spretnosti, zlasti z učenjem v živo, ki bo otrokom omogočilo, da napredujejo skozi vse življenje, na primer pri osebnih odnosih, študijskih spretnostih, empatiji in sodelovanju; poudarja, kako pomembno je, da lahko otroci sodelujejo v igri in prostočasnih dejavnostih, saj je to ključni element njihovega razvoja, kot je priznano v členu 31 Konvencije OZN o otrokovih pravicah; poziva, naj se sprejmejo ukrepi za povečanje uživanja prostočasnih in kulturnih dejavnosti za otroke, kot pravice same po sebi in kot sredstva za izboljšanje njihovega duševnega zdravja in splošnega dobrega počutja;

45. ponovno poziva vse države članice OZN, ki tega še niso storile, naj ratificirajo Konvencijo OZN o otrokovih pravicah, in hkrati poudarja, kako pomembno je, da ta temeljni instrument na področju človekovih pravic postane učinkovit po vsem svetu;

46. poudarja, da je treba ustrezno oceniti, nadgraditi in spremljati učinek pobud, ki so se izvajale med krizo, da bi prepoznali vrzeli in pomanjkljivosti ter ugotovili, kako bi jih bilo mogoče odpraviti;

47. se zavezuje, da bo izobraževanje postalo ključna tema razprav pri delu parlamentarnih delegacij, predvsem v skupnih parlamentarnih skupščinah, kot je Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU;

48. naroči svoji predsednici, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

(1) Zlasti splošne pripombe št. 5 o splošnih ukrepih za izvajanje Konvencije o otrokovih pravicah; splošne pripombe št. 6 o obravnavi otrok brez spremstva in otrok, ločenih od družine, zunaj države izvora; splošne pripombe št. 10 o pravicah otrok v mladoletniškem sodstvu; splošne pripombe št. 12 o pravici otroka, da je slišan; splošne pripombe št. 13 o pravici otroka do svobode pred vsemi oblikami nasilja; splošne pripombe št. 14 o pravici otroka, da se njegove koristi upoštevajo kot glavno vodilo pri odločanju; splošne pripombe št. 15 o pravici otroka do uživanja najvišjega dosegljivega zdravstvenega standarda in splošne pripombe št. 16 o obveznostih držav glede vpliva poslovnega sektorja na otrokove pravice.

(2) UL C 232, 16.6.2021, str. 2.

(3) UL C 474, 24.11.2021, str. 130.

(4) Urad Unicefa za raziskave (januar 2021), COVID-19: Missing More Than a Classroom – The impact of school closures on children’s nutrition (Covid-19: ko manjka več kot le učilnica. Vpliv zaprtja šol na otroško prehrano).

(5) UNESCO (september 2017), preglednica dejstev št. 46, More Than One-Half of Children and Adolescents Are Not Learning Worldwide (Več kot polovica otrok in mladostnikov po vsem svetu se ne izobražuje).

(6) Poročilo OZN o ciljih trajnostnega razvoja za leto 2021, 15. julij 2021.

(7) UNESCO (30. julij 2020), How many students are at risk of not returning to school? (Koliko učencev tvega, da se ne bodo vrnili v šolo?).

(8) Izjava za javnost Europola z dne 19. junija 2020 z naslovom Exploiting Isolation: Sexual Predators Increasingly Targeting Children during COVID Pandemic (Izkoriščanje izolacije: med pandemijo covida-19 otroci vse pogostejša tarča spolnih napadalcev).