EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 10.12.2020 COM(2020) 798 final 2020/0353(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o baterijah in odpadnih baterijah, razveljavitvi Direktive 2006/66/ES in spremembi Uredbe (EU) 2019/1020 (Besedilo velja za EGP) {SEC(2020) 420 final} - {SWD(2020) 334 final} - {SWD(2020) 335 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Razvoj in proizvodnja baterij sta strateški prednostni nalogi Evrope v okviru prehoda na čisto energijo. Poleg tega sta ključni sestavni del evropske avtomobilske industrije. V EU promet prispeva približno četrtino emisij toplogrednih plinov (TGP) in je glavni vzrok za onesnaženost zraka v mestih. Z obsežnejšo uporabo električnih vozil se bodo zmanjšale emisije TGP in škodljive emisije iz cestnega prometa. V EU se bo med letoma 2020 in 2030 močno povečala elektrifikacija osebnih avtomobilov, kombiniranih vozil in avtobusov, v manjšem obsegu pa tudi tovornjakov. Spodbuja jo predvsem zakonodaja EU, ki določa standarde za emisije CO2 za izdelovalce vozil in minimalne cilje držav članic za javno naročanje čistih vozil. Temu bo sledila še elektrifikacija nekaterih stanovanjskih storitev, kot je shranjevanje energije ali ogrevanje, to pa bo prispevalo k dodatnemu zmanjšanju emisij. Po ocenah Svetovnega gospodarskega foruma je treba svetovno proizvodnjo baterij povečati za faktor 19, da bi pospešili prehod na nizkoogljično gospodarstvo. Ta pobuda je namenjena posodobitvi zakonodajnega okvira EU za baterije. Je sestavni del zelenega dogovora EU, tj. nove strategije EU za rast, katere cilj je preobraziti EU v sodobno, konkurenčno in z viri gospodarno gospodarstvo, (i) ki v letu 2050 ne bo ustvarjalo nobenih neto emisij TGP, (ii) v katerem je gospodarska rast ločena od rabe virov in (iii) v katerem ni prezrta nobena oseba ali kraj. Temelji na zavezah in poročilih, ki jih je sprejela Evropska komisija, vključno s strateškim načrtom za baterije, novim akcijskim načrtom za krožno gospodarstvo, novo industrijsko strategijo za Evropo ter strategijo za trajnostno in pametno mobilnost, katere namen je emisije iz prometa do leta 2050 zmanjšati za 90 %. Poleg dela Komisije sta Svet in Parlament pozvala k ukrepom v podporo prehodu na električno mobilnost, ogljično nevtralno shranjevanje energije in trajnostno vrednostno verigo baterij. Tudi Evropska investicijska banka je sporočila, da bo leta 2020 po pričakovanjih okrepila svojo podporo projektom, povezanim z baterijami, in za to povečala financiranje na več kot 1 milijardo EUR. Pri tej pobudi se obravnavajo tri skupine tesno povezanih težav v zvezi z baterijami. ·Prva skupina se nanaša na neobstoj okvirnih pogojev za spodbujanje naložb v proizvodne zmogljivosti za trajnostne baterije. Te težave so povezane z neučinkovitim delovanjem enotnega trga in neenakimi konkurenčnimi pogoji zaradi različnih regulativnih okvirov na notranjem trgu. Med osnovnimi vzroki za to sta neenakomerno izvajanje direktive o baterijah ter pomanjkanje zanesljivih in primerljivih informacij po vsej EU. ·Druga skupina težav se nanaša na neoptimalno delovanje trgov recikliranja in nezadostno zaprte snovne zanke, ki omejujejo možnosti EU za zmanjšanje tveganja pri oskrbi s surovinami. Sedanji regulativni okvir ima več pomanjkljivosti. Med njimi so pomanjkanje jasnih in ustrezno harmoniziranih pravil ter določbe v direktivi o baterijah, ki ne upoštevajo nedavnega tehnološkega razvoja in razvoja trga. Te zmanjšujejo dobičkonosnost dejavnosti recikliranja ter ovirajo naložbe v nove tehnologije in dodatne zmogljivosti za recikliranje prihodnjih baterij. ·Tretja skupina težav se nanaša na socialna in okoljska tveganja, ki zdaj niso zajeta z okoljskim pravom EU. Te težave vključujejo: (i) nepreglednost pri pridobivanju surovin, (ii) nevarne snovi in (iii) neizkoriščeni potencial za izravnavo vplivov življenjskih ciklov baterij na okolje. Osnovna vzroka teh težav sta nedelovanje trgov in pomanjkljivosti na področju obveščanja. Te so povezane z delovanjem enotnega trga. Poleg tega jih stopnjuje še tretji dejavnik, in sicer kompleksnost vrednostnih verig baterij. Cilji predloga so: (1) okrepitev delovanja notranjega trga (vključno s proizvodi, procesi, odpadnimi baterijami in recikliranimi materiali) z zagotovitvijo enakih konkurenčnih pogojev na podlagi skupnega nabora pravil, (2) spodbujanje krožnega gospodarstva ter (3) zmanjšanje okoljskih in socialnih vplivov v vseh fazah življenjskega cikla baterij. Ti trije cilji so med sabo tesno povezani. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Sedanji regulativni okvir na podlagi direktive o baterijah zajema le fazo ob koncu življenjske dobe baterij. Pravnih določb, ki zajemajo druge vidike faz proizvodnje in uporabe baterij, kot so elektrokemijsko delovanje in trajnost, emisije TGP ali odgovorno pridobivanje, v EU zdaj ni. V skladu z načelom „za enega sprejetega se eden odpravi“ bi bilo treba sedanjo direktivo o baterijah nadomestiti s predlagano uredbo. Predlog je popolnoma v skladu z obstoječo zakonodajo EU o okolju in odpadkih. Predlog dopolnjuje to zakonodajo, vključno z: Direktivo 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih, Direktivo 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih, Direktivo 2012/19/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o odpadni električni in elektronski opremi (OEEO), Direktivo 2011/65/EU o omejevanju uporabe nekaterih nevarnih snovi v električni in elektronski opremi, Direktivo 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) ter Uredbo (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH). Ta predlog uvaja postopne zahteve za čim večje zmanjšanje ogljičnega odtisa v življenjskem ciklu baterij. V tem okviru bodo prizadevanja za zmanjšanje ogljičnega odtisa v proizvodnem procesu posredno vodila k spodbujanju proizvodnje energije iz obnovljivih virov.

•Skladnost z drugimi politikami Unije Pobuda je skladna z mednarodnimi obveznostmi EU na področju trgovinske politike, zlasti ker zagotavlja nediskriminacijo med proizvodi, proizvedenimi v EU, in uvoženimi proizvodi. S pobudo se v celoti upoštevajo načelo inovativnosti ter povezani omogočitveni ukrepi na podlagi financiranja EU za raziskave in inovacije v okviru programa Obzorje 2020. Cilj predloga je zagotoviti tudi obveznosti enostavnega in racionaliziranega spremljanja in poročanja za omejitev upravnega bremena za države članice v skladu s pristopom EU za boljše pravno urejanje ter preverjanjem ustreznosti poročanja in spremljanja. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Predlog temelji na členu 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), ki ga je treba uporabiti za ukrepe, namenjene vzpostavitvi ali zagotovitvi delovanja enotnega trga. To pomeni spremembo v primerjavi s sedanjo pravno podlago, saj je direktiva o baterijah (Direktiva 2006/66/ES) temeljila na členu 175 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (zdaj člen 191 PDEU), za določbe v zvezi z opredeljenim proizvodom pa na členu 95 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (zdaj člen 114 PDEU). S predlogom se obravnava več ključnih težav, povezanih z enotnim trgom. Med njimi so: (i) neenaki konkurenčni pogoji za baterije, dane na trg, saj so veljavna pravila predmet razlage, (ii) ovire za delovanje trgov recikliranja, (iii) neenakomerno izvajanje direktive o baterijah, (iv) nujna potreba po obsežnih naložbah za odziv na spremembe na trgu, (v) potreba po ekonomijah obsega ter (vi) potreba po stabilnem in popolnoma harmoniziranem regulativnem okviru. Ob tem so tudi številni okoljski problemi povezani s proizvodnjo in uporabo baterij ter ravnanjem z izrabljenimi baterijami. Vse okoljske probleme, ki niso neposredno zajeti s pravnim redom EU na področju okolja in je zato v zvezi z njimi potrebno regulativno posredovanje, je mogoče povezati z delovanjem enotnega trga. Eden od takih problemov so škodljivi vplivi nevarnih snovi, ki jih vsebujejo baterije, na okolje, če se baterije nepravilno odstranijo, ta problem pa je mogoče rešiti z ustreznim zbiranjem in recikliranjem prenosnih baterij. Eden od razlogov za tako nizke stopnje zbiranja prenosnih baterij so stroški vzpostavitve sistemov zbiranja, načelo „onesnaževalec plača“ pa se na enotnem trgu ne izvaja ustrezno in harmonizirano. Neoptimalne stopnje zbiranja so problematične tudi z vidika dobičkonosnosti podjetij. Razlog za to je, da so tehnologije recikliranja kapitalsko intenzivne in zato so zanje potrebne precejšnje ekonomije obsega, ki v nekaterih primerih presegajo nacionalne trge EU. Drug problem je neuspeh pri zmanjševanju celotnega vpliva baterij na okolje s povečanjem krožnosti vrednostne verige baterij. Tudi pri tem problemu je glavni vzrok nedelovanje trga. Spodbude (in informacije) niso usklajene med različnimi akterji vzdolž vrednostne verige. Na trgu baterij za električna vozila za drugotno uporabo pa ni pravne varnosti v zvezi s statusom odpadka rabljenih baterij, poleg tega so informacije za predvidevanje delovanja baterij nezadostne. Zato je cilj predloga zagotoviti izvajanje skupnih pravil za gospodarske akterje na enotnem trgu ter preprečiti izkrivljanje konkurence. Z ukrepi bo dosežena dodatna harmonizacija: (i) zahtev za proizvode, ki se uporabljajo za baterije, dane na trg Unije, in (ii) ravni storitev ravnanja z odpadki, ki jih zagotavljajo podjetja. V predlogu so določene tudi zahteve za zagotovitev dobro delujočega trga za sekundarne surovine ob sočasnem preprečevanju in zmanjševanju vplivov na okolje iz proizvodnje in uporabe baterij (ter njihove obdelave, vključno z recikliranjem, ob izrabljenosti baterije). To bo spodbujalo krožno industrijo baterij po vsej Evropi ter preprečilo razdrobljenost zaradi morebitnih razlik v nacionalnih pristopih. Proizvodnja in uporaba baterij, osnovna vrednostna veriga in ravnanje z izrabljenimi baterijami so medsektorska vprašanja, ki vplivajo na več področij politike. Zato bo predlog poleg ciljev notranjega trga prispeval tudi k ciljem v zvezi z okoljem, prometom, podnebnimi ukrepi, energijo in mednarodno trgovino. Ocena učinka predlaganih ukrepov dokazuje, da v večini primerov prevladujejo cilji notranjega trga, okoljske koristi pa jih dopolnjujejo. Zato je primerno, da se člen 114 PDEU uporabi kot edina pravna podlaga. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Določitev skupnih zahtev na ravni EU, ki zajemajo celotni življenjski cikel baterij, ima jasno dodano vrednost. Ključno je zagotoviti, da se za izdelovalce, uvoznike in splošneje za gospodarske subjekte uporabljajo harmonizirane zahteve, ki jih je treba izpolniti (i) pri dajanju baterije na trg Unije in (ii) ob zagotavljanju informacij strankam na celotnem enotnem trgu. Tudi izvajalci recikliranja morajo biti sposobni delovati v skladu z enotnimi zahtevami, ki se uporabljajo enako za vsa podjetja za recikliranje po vsej EU. Brez ukrepanja na ravni EU z določitvijo harmoniziranih pravil bi posredovanja na nacionalni ravni povzročila razhajanja med zahtevami za gospodarske subjekte. Razvoj trajnostne vrednostne verige baterij je kapitalsko intenziven, zanj pa so potrebne ekonomije obsega, ki presegajo to, kar lahko zagotovijo nacionalna gospodarstva. Za dosego tega je potreben harmoniziran in dobro delujoč enotni trg, ki zajema vse države članice in na katerem se za vse gospodarske subjekte v vrednostni verigi baterij uporabljajo ista pravila. Poleg tega so skupna pravila potrebna za prehod na krožno gospodarstvo, ki bo pomagal spodbujati inovativne in trajnostne evropske poslovne modele, proizvode in materiale. Države članice same ne morejo določiti teh ciljev: zaradi obsega potrebnih ukrepov se ti cilji lahko lažje dosežejo na ravni EU. Zato so enotni ukrepi EU upravičeni in potrebni. •Sorazmernost Predlagani ukrepi ne presegajo tega, kar je potrebno za zagotavljanje regulativne varnosti, potrebne za spodbujanje obsežnih naložb v krožno gospodarstvo, ter sočasno zagotavljanje visoke ravni varstva zdravja ljudi in okolja. Na splošno predlagana možnost politike pomeni postopno spremembo v primerjavi z obstoječim regulativnim in institucionalnim okvirom (tj. sedanjo direktivo o baterijah). Za zgodnejše faze vrednostne verige, za katere zdaj ni zakonodaje EU, se predlagane spremembe nanašajo večinoma na raven informacij in osnovnih zahtev za baterije, ki se dajejo na trg EU. V zvezi z nekaterimi od predlaganih možnosti politike je bilo pri oceni učinka ugotovljeno, da bi se s postopnim pristopom najbolje uveljavilo načelo sorazmernosti. Zato predlog vključuje postopno povečanje ambicij in zahtev na številnih področjih. To velja na primer za določbo o zahtevah glede delovanja in trajnosti polnilnih industrijskih baterij. Ta določba vključuje obveznosti obveščanja kot prvi korak: ustreznih minimalnih vrednosti ne bo treba določiti, dokler ne bo na voljo več informacij. •Izbira instrumenta

Ocena direktive o baterijah in analiza pred oceno učinka sta pokazali, da se harmonizacija bolje doseže z uredbo kot z direktivo na podlagi predhodno bolj omejenega pristopa. Zaradi različnih nacionalnih ukrepov v zvezi z zbiranjem in predelavo odpadkov je nastal neusklajen regulativni okvir za gospodarske subjekte in proizvajalce. Te ovire v obliki različnih nacionalnih regulativnih okvirov je mogoče odpraviti le s podrobneje opredeljenimi in harmoniziranimi pravili o organizaciji postopkov zbiranja in predelave ter povezanih pristojnostih. Ta podrobno opredeljena in harmonizirana pravila bi morala vključevati zahteve, ki se uporabljajo neposredno za podjetja. Z uredbo se bodo določile neposredne zahteve za vse subjekte, s čimer se bosta zagotovili potrebna pravna varnost in možnost izvrševanja popolnoma povezanega trga po vsej EU. Poleg tega se z uredbo zagotovi sočasno in enako izvajanje obveznosti v vseh 27 državah članicah. Z instrumentom se bo določilo tudi več pooblastil za Komisijo za pripravo izvedbenih ukrepov. Z njimi bo lahko Komisija po potrebi dodatno izpopolnila uredbo, s čimer bo mogoče pravočasneje določiti skupna pravila. Z uredbo se bodo zmanjšale negotovosti glede časovnih okvirov med postopkom prenosa v nacionalno zakonodajo, ki so običajno povezane z direktivami na področju, na katerem sta čas in pravna varnost ključna zaradi napovedanih povečanj velikosti trga in splošnejših sprememb dinamike trga. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja ustreznosti obstoječe zakonodaje Komisija je aprila 2019 objavila oceno direktive o baterijah v skladu s svojimi smernicami za boljše pravno urejanje in ob upoštevanju določb člena 23 direktive o baterijah. Ključne ugotovitve ocene so povzete v Prilogi 6 k oceni učinka in so se upoštevale pri analizi (zlasti v oddelku o opredelitvi problema). Ta predlog politike vključuje ukrepe, s katerimi se obravnavajo področja, ki so opredeljena v oceni direktive o baterijah in na katerih neharmonizirane ali nezadostno podrobne določbe povzročajo razdrobljene rezultate na enotnem trgu. Zaradi teh se izkrivljajo konkurenčni pogoji, saj ne zagotavljajo jasnosti in stroškovne učinkovitosti (npr. organizacije, pristojne za odgovornost proizvajalcev). Predlog vključuje tudi več ukrepov, s katerimi se zagotavlja, da je regulativno okolje posodobljeno in ustreza namenu, da se lahko v njem obravnavajo tehnološke novosti, kot so baterije za električna vozila, električna kolesa in električne skiroje ali možnost drugotne uporabe industrijskih baterij. •Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi V skladu s smernicami za boljše pravno urejanje je bilo izvedenih več dejavnosti posvetovanja. Te dejavnosti posvetovanja so na kratko opisane v alineah v nadaljevanju. ·GD GROW je med junijem in novembrom 2019 organiziral prvi krog posvetovanj v okviru priprave regulativne pobude v zvezi z zahtevami glede trajnostnosti za baterije. V prvem krogu so bili izvedeni javno posvetovanje, za katero je bilo prejetih 180 prispevkov, in trije javni sestanki z zainteresiranimi stranmi v zvezi z ugotovitvami dveh študij izvedljivosti. ·Po politični odločitvi, da se direktiva o baterijah nadomesti z enim pravnim instrumentom, v katerega se vključijo zahteve glede trajnostnosti za polnilne baterije, s katerimi se je GD GROW ukvarjal od sredine leta 2018, je med februarjem in majem 2020 potekal drugi krog dejavnosti posvetovanja. Ta je vključeval: –ciljno usmerjene pogovore s predstavniki vrednostne verige baterij, potrošniki in okoljevarstvenimi združenji; –anketo med podjetji (izdelovalci, izvajalci ravnanja z odpadki in izvajalci recikliranja); –anketo med predstavniki projektov na področju raziskav in inovacij (financiranih v okviru programov Obzorje 2020 in LIFE); –sektorske sestanke z zainteresiranimi stranmi; –sestanek s skupino strokovnjakov iz držav članic. ·Začetna ocena učinka predlagane uredbe je bila objavljena 28. maja 2020, povratne informacije pa je bilo mogoče predložiti do 9. julija 2020. Skupno so bili prejeti 103 odgovori, večina v podporo stališčem, ki so jih zainteresirane strani izrazile v zgodnejši fazi postopka (na primer med ciljno usmerjenimi posvetovanji z zainteresiranimi stranmi). V splošnem so dejavnosti posvetovanja pokazale, da javnost na splošno priznava potrebo po regulativni pobudi, ki celostno zajema celotno vrednostno verigo baterij. Zainteresirane strani, ki so sodelovale pri javnih posvetovanjih, so na splošno priznavale, da tehnološke, gospodarske in socialne spremembe upravičujejo vzpostavitev novega regulativnega okvira za baterije. Strinjale so se tudi, da bi bilo treba obstoječa pravila bolje harmonizirati in da je potreben okvir EU, ki zajema celotni življenjski cikel baterij. Po njihovih trditvah bi moral ta okvir zajemati skupna in strožja pravila glede trajnostnosti za baterije, komponente, odpadne baterije in reciklirane materiale, da bi se določila jasna in skupna pravila za zagotovitev delovanja enotnega trga EU. Glavne potrebe, ki so jih navedli predstavniki industrije, so: (i) stabilen regulativen okvir, ki zagotavlja varnost naložb, (ii) enaki konkurenčni pogoji, ki omogočajo trajnostno proizvodnjo baterij, in (iii) učinkovito delovanje trgov recikliranja za povečanje razpoložljivosti kakovostnih sekundarnih surovin. Glavne skrbi, ki so jih navedli predstavniki civilne družbe, so se nanašale na potrebo po trajnostnem pridobivanju in uporabi načel krožnega gospodarstva v vrednostni verigi baterij. Podrobni zaključki posvetovanj z zainteresiranimi stranmi so vključeni v prilogah 2 in 9 k oceni učinka.

•Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Da bi Komisija podprla analizo različnih možnosti, je zunanjim strokovnjakom oddala več naročil za podporo, med drugim za: ·študijo za oceno izvedljivosti ukrepov za obravnavanje pomanjkljivosti sedanjega okvira EU za baterije; ·študijo o specifičnih temah (drugotna uporaba, omejitve, sistemi kavcij itd.); ·pripravljalno študijo o okoljsko primerni zasnovi in označevanju energijske učinkovitosti polnilnih elektrokemičnih baterij z notranjim sistemom shranjevanja energije; ·nadaljnjo študijo izvedljivosti v zvezi s trajnostnimi baterijami; ·oceno učinka v zvezi z okoljsko primerno zasnovo in označevanjem energijske učinkovitosti polnilnih elektrokemičnih baterij z notranjim sistemom shranjevanja energije. Ti strokovnjaki so tesno sodelovali s Komisijo v številnih fazah študije. Poleg teh podpornih študij je bilo dodatno strokovno znanje pridobljeno s proučevanjem literature in z odgovori, zbranimi v okviru posvetovanj z zainteresiranimi stranmi. •Ocena učinka Predlog temelji na oceni učinka. Po obravnavi pripomb, ki jih je Odbor za regulativni nadzor navedel v svojem negativnem mnenju z dne 24. junija 2020, je bilo v zvezi z oceno učinka 18. septembra 2020 izdano pozitivno mnenje s pridržki. Odbor je v svojem končnem mnenju zahteval dodatne podrobnosti, predvsem o izhodiščnem stanju in sestavi možnosti politike. Ocena učinka vključuje 13 ukrepov za obravnavo problemov, povezanih z: (i) neobstojem okvirnih pogojev za spodbujanje naložb v proizvodne zmogljivosti za trajnostne baterije, (ii) neoptimalnim delovanjem trgov recikliranja ter (iii) socialnimi in okoljskimi tveganji, ki zdaj niso zajeta s pravnim redom EU na področju okolja. Teh 13 ukrepov temelji na: (i) analizi iz ocene direktive o baterijah, (ii) javnih posvetovanjih za to pobudo, (iii) raznih podpornih študijah in (iv) političnih zavezah, kot je zeleni dogovor. Odražajo dejstvo, da so odzivi potrebni vzdolž zapletene vrednostne verige. V okviru vsakega od 13 splošnih ukrepov politike je bilo proučenih več podukrepov. Ti podukrepi v številnih primerih pomenijo alternativo drug drugemu (npr. v okviru ukrepa 3 je lahko ciljna stopnja zbiranja za prenosne baterije 65-odstotna ali 75-odstotna, ne more pa biti oboje). V drugih primerih so podukrepi načrtovani tako, da so lahko kumulativni in/ali dopolnilni (npr. v okviru ukrepa 13 potni list za industrijske baterije dopolnjuje obveznosti obveščanja). Vsi ti podukrepi so sorazmerno podrobno analizirani v Prilogi 9 k oceni učinka, pri čemer so njihovi učinki obravnavani v primerjavi z običajnim scenarijem. Za lažjo analizo so podukrepi združeni v štiri glavne možnosti politike, ki se primerjajo z običajnim scenarijem. Te štiri možnosti so navedene v nadaljevanju. ·Možnost 1 ustreza običajnemu scenariju, v skladu z njo pa ostane direktiva o baterijah, ki večinoma zajema fazo ob koncu življenjske dobe baterij, nespremenjena. Za zgodnejše faze v vrednostni verigi zakonodaje EU zdaj ni in to se ne bi spremenilo. Dodatne podrobnosti o tej možnosti so navedene v oddelku 5 o izhodiščnem stanju in v Prilogi 9. ·Možnost 2 s srednjo ravnjo ambicioznosti temelji na direktivi o baterijah, vendar se po tej možnosti stopnja ambicioznosti postopoma krepi in povečuje. Za zgodnejše faze vrednostne verige, za katere zdaj ni zakonodaje EU, se predlagana sprememba nanaša na uvedbo zahtev za obveščanje in osnovnih zahtev kot pogoja za dajanje baterij na trg EU. ·Možnost 3 z visoko ravnjo ambicioznosti zajema pristop, ki povzroča nekoliko večje motnje, vendar še vedno v mejah tega, kar je tehnično izvedljivo. Vključuje na primer določitev mejnih vrednosti in pragov, ki jih je treba doseči v predpisanem roku. ·Možnost 4 z zelo visoko ravnjo ambicioznosti vključuje ukrepe, ki bi precej presegali sedanji regulativni okvir in sedanje poslovne prakse. Preglednica 1 vsebuje pregled podukrepov, vključenih v možnosti politike, pri čemer je prednostna možnost na podlagi ocene učinka označena z zeleno. Komisija za prednostno šteje kombinacijo možnosti 2 in 3. Izbrana kombinacija zagotavlja uravnotežen pristop v zvezi z uspešnostjo (doseganje ciljev) in učinkovitostjo (stroškovna učinkovitost). Prednostna možnost bo EU olajšala odzivanje na hitre spremembe tržnih razmer in odločno podprla prehod na bolj nizkoogljično gospodarstvo, ne da bi ustvarjala tveganja čezmernih stroškov ali motenj.

Preglednica 1: Prednostna možnost Ukrepi Možnost 2 – srednja raven ambicioznosti Možnost 3 – visoka raven ambicioznosti Možnost 4 – zelo visoka raven ambicioznosti 1. Razvrščanje in opredelitev Nova kategorija za baterije za električna vozila. Omejitev teže na 5 kg zaradi razlikovanja med prenosnimi in industrijskimi baterijami. Nova metodologija za izračun stopenj zbiranja prenosnih baterij, ki temelji na baterijah, ki so na voljo za zbiranje. / 2. Drugotna uporaba industrijskih baterij Ob koncu prvotne uporabe se rabljene baterije štejejo za odpadke (razen za ponovno uporabo). Sprememba namena se šteje za postopek obdelave odpadkov. Baterije s spremenjenim namenom (za drugotno uporabo) veljajo za nove proizvode, ki morajo izpolnjevati zahteve za proizvode, da se lahko dajo na trg. Ob koncu prvotne uporabe rabljene baterije niso odpadki. Baterije s spremenjenim namenom (za drugotno uporabo) veljajo za nove proizvode, ki morajo izpolnjevati zahteve za proizvode, da se lahko dajo na trg. Obvezna pripravljenost za drugotno uporabo. 3. Stopnja zbiranja za prenosne baterije 65-odstotna ciljna stopnja zbiranja za leto 2025. 70-odstotna ciljna stopnja zbiranja za leto 2030. 75-odstotna ciljna stopnja zbiranja za leto 2025. 4. Stopnja zbiranja za avtomobilske in industrijske baterije Nov sistem poročanja za avtomobilske baterije, baterije za električna vozila in industrijske baterije. Cilj zbiranja za baterije za lahka vozila. Izrecen cilj zbiranja za industrijske baterije, baterije za električna vozila in avtomobilske baterije. 5. Učinkovitosti recikliranja in snovna predelava Litij-ionske baterije in Co, Ni, Li, Cu: učinkovitost recikliranja za litij-ionske baterije: 65 % do leta 2025; stopnje snovne predelave za Co, Ni, Li, Cu: 90 %, 90 %, 35 % oziroma 90 % leta 2025. Svinčevo-kislinske baterije in svinec: učinkovitost recikliranja za svinčevo-kislinske baterije: 75 % do leta 2025; snovna predelava za svinec: 90 % leta 2025. Litij-ionske baterije in Co, Ni, Li, Cu: učinkovitost recikliranja za litij-ionske baterije: 70 % do leta 2030; stopnje snovne predelave za Co, Ni, Li, Cu: 95 %, 95 %, 70 % oziroma 95 % leta 2030. Svinčevo-kislinske baterije in svinec: učinkovitost recikliranja za svinčevo-kislinske baterije: 80 % do leta 2030; snovna predelava za svinec: 95 % do leta 2030. / 6. Ogljični odtis za industrijske baterije in baterije za električna vozila Obvezna izjava o ogljičnem odtisu. Razredi učinkovitosti v zvezi z ogljičnim odtisom in zgornje mejne vrednosti ogljika za baterije kot pogoj za dajanje na trg. / 7. Delovanje in trajnost polnilnih industrijskih baterij in baterij za električna vozila Zahteve za obveščanje o delovanju in trajnosti. Minimalne zahteve glede delovanja in trajnosti industrijskih baterij kot pogoj za dajanje na trg. / 8. Nepolnilne prenosne baterije Tehnični parametri za delovanje in trajnost prenosnih primarnih baterij. Postopna odprava prenosnih primarnih baterij za splošno rabo. Popolna postopna odprava primarnih baterij. 9. Vsebnost recikliranih materialov v industrijskih baterijah, baterijah za električna vozila in avtomobilskih baterijah Obvezna izjava o vsebnosti recikliranih materialov leta 2025. Obvezna vsebnost recikliranih materialov leta 2030 in leta 2035. / 10. Razširjena odgovornost proizvajalca Jasne specifikacije za obveznosti razširjene odgovornosti proizvajalca za industrijske baterije. Minimalni standardi za organizacije, pristojne za odgovornost proizvajalcev. / / 11. Zahteve glede zasnove za prenosne baterije Okrepljena obveznost za odstranljivost. Nova obveznost za zamenljivost. Zahteva za interoperabilnost. 12. Zagotavljanje informacij Zagotavljanje osnovnih informacij (v obliki nalepk, tehnične dokumentacije ali spletnih informacij). Zagotavljanje bolj specifičnih informacij končnim uporabnikom in gospodarskim subjektom (s selektivnim dostopom). Vzpostavitev sistema za elektronsko izmenjavo informacij za baterije in sistem potnih listov (le za industrijske baterije in baterije za električna vozila). / 13. Potrebna skrbnost v oskrbovalni verigi za surovine za industrijske baterije in baterije za električna vozila Prostovoljna potrebna skrbnost v oskrbovalni verigi. Obvezna potrebna skrbnost v oskrbovalni verigi. / Legenda: zelena = prednostna možnost, svetlo zelena = prednostna možnost do revizijske klavzule. Cilj ukrepa 1 o razvrščanju in opredelitvi je pojasniti sedanje določbe o kategorijah baterij in jih posodobiti v skladu z najnovejšim tehnološkim razvojem (možnost 2). Z upravnimi spremembami nekaterih določb sedanje direktive o baterijah bi se izboljšala učinkovitost več drugih določb, ne da bi nastali znatni ekonomski stroški ali upravno breme. Zainteresirane strani so navedle, da v celoti sprejemajo ta ukrep. V zvezi z možnostjo določitve nove metodologije za stopnje zbiranja na podlagi razpoložljivosti za zbiranje (možnost 3) se predlaga njena ponovna ocena na podlagi klavzule ponovnega pregleda. Pri ukrepu 2 v zvezi z drugotno uporabo industrijskih baterij in baterij za električna vozila bi bile gospodarske in okoljske koristi možnosti 2 in 3 po ocenah enakovredne (ob predpostavki enakih ravni prodora na trg), pri čemer se priznava, da so potrebni kompromisi med spodbujanjem razvoja baterij, primernih za drugotno uporabo, na eni strani in recikliranja na drugi. Upravni stroški možnosti 3 – v skladu s katero se rabljene baterije ob koncu prvotne uporabe ne bi nujno štele za odpadke (za odpadke bi se štele šele, ko se imetnik odloči baterijo zavreči) – so precej nižji kot pri možnosti 2. V oceni učinka se je možnost 3 obravnavala kot prednostna možnost, saj bi najbolje spodbujala razvoj trga za baterije za drugotno uporabo, poleg tega pa so jo podpirale zainteresirane strani. Pri možnosti 2 – v skladu s katero baterije postanejo odpadki – bi nastali dodatni stroški za dovoljenja, potrebna za ravnanje z nevarnimi odpadki, to pa med zainteresiranimi stranmi povzroča posebne skrbi. Tako bi se lahko s to možnostjo omejil razvoj trga baterij za drugotno uporabo, saj so stroški višji. Komisija je sklenila, da bo najustreznejšo pot naprej zagotovila s kombinacijo možnosti 2 in 3, v okviru katere se določijo specifična merila za prenehanje statusa odpadka, vključno s preverjanjem stanja, ki jih morajo izpolniti baterije, da se namenijo za spremembo namena ali ponovno izdelavo. Namen tega pristopa, ki je podprt z zahtevami v zvezi z razširjeno odgovornostjo proizvajalca, je spodbujati spremembo namena ali ponovno izdelavo baterij, hkrati pa zagotoviti ustrezno obdelavo odpadnih baterij v skladu z zakonodajo EU o odpadkih in mednarodnimi sporazumi. Pri ukrepu 3 o ciljni stopnji zbiranja prenosnih baterij sta prednostni možnost 2 – 65 % leta 2025 – in možnost 3 – 70 % leta 2030. Stroški teh možnosti po ocenah znašajo približno 1,09 EUR oziroma 1,43 EUR na prebivalca na leto, financirali pa bi se na podlagi mehanizma razširjene odgovornosti proizvajalca. Razloga za precejšnje povečanje ciljev zbiranja v primerjavi z izhodiščnim stanjem sta dva. Prvi je dejstvo, da se okoljske koristi zaradi višje stopnje zbiranja litij-ionskih baterij povečujejo nelinearno. Drugi je dejstvo, da dokazi kažejo, da je mogoče doseči ekonomije obsega in povečanje učinkovitosti. Splošno sprejeto načelo je, da zainteresirane strani sprejmejo višje cilje zbiranja, če so realistični in če je na voljo dovolj časa, da se dosežejo. Šteje se, da to ne velja za možnost 4, v skladu s katero ciljna stopnja zbiranja znaša 75 % do leta 2025. Prednostna možnost za ukrep 4 je možnost 2 z novim sistemom poročanja za avtomobilske in industrijske baterije. Ta ukrep po predvidevanjih ne bo povzročil znatnih ekonomskih stroškov ali upravnega bremena, bi pa povzročil povišanje stopenj zbiranja. Možnost 3, pri kateri se določi specifičen cilj zbiranja za baterije, ki se uporabljajo v lahkih vozilih, bo predvidoma povzročila precejšnje povišanje stopenj zbiranja. Vendar bi bilo treba najprej razviti metodologijo v zvezi z razpoložljivostjo za zbiranje, zato se za to možnost predlaga njena ponovna ocena na podlagi klavzule ponovnega pregleda. Prednostna možnost za ukrep 5 o učinkovitostih recikliranja in snovni predelavi sta možnost 2, pri kateri se povišajo cilji za svinčevo-kislinske baterije, in možnost 3, pri kateri se uvedejo novi cilji za litij-ionske baterije, kobalt, nikelj, litij in baker. Pri možnosti 2 so določeni cilji za leto 2025 na podlagi tega, kar je zdaj tehnično izvedljivo, pri možnosti 3 pa so določeni cilji za leto 2030 na podlagi tega, kar bo tehnično izvedljivo v prihodnje. Izkazalo se je, da je zaradi visoke stopnje negotovosti v zvezi s številnimi spremenljivkami težko količinsko opredeliti gospodarski in okoljski učinek teh možnosti. Ocene na podlagi modeliranja nakazujejo, da bi bil učinek pozitiven tudi ob najkonservativnejših predpostavkah. Prednostna možnost za ukrep 6 v zvezi z ogljičnim odtisom baterij za električna vozila je možnost 2, pri kateri se uvede obvezna izjava, ta pa bi se sčasoma dopolnila z možnostjo 3, pri kateri se določijo razredi učinkovitosti v zvezi z ogljičnim odtisom in zgornje mejne vrednosti kot pogoj za dajanje baterij na trg EU. Neposredna uvedba možnosti 3 bi bila resda učinkovitejša od možnosti 2, vendar je za pridobitev potrebnih informacij in dokončanje metodološkega okvira potrebnega več časa. Na podlagi možnosti 2 pa bo mogoče postopno uvajati ukrepe, predvidene v okviru možnosti 3. Taki ukrepi naj bi prispevali k cilju Unije za doseganje podnebne nevtralnosti do leta 2050 in boj proti podnebnim spremembam, kot je naveden v novem akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo za čistejšo in konkurenčnejšo Evropo. Delegirani akt za določitev mejnih vrednosti ogljika bo podprt z namensko oceno učinka. Prednostna možnost za ukrep 7 v zvezi z delovanjem in trajnostjo polnilnih industrijskih baterij in baterij za električna vozila je možnost 2, v skladu s katero se kratkoročno uvedejo zahteve za obveščanje. To bi pomagalo harmonizirati izračun in razpoložljivost lastnosti baterij glede delovanja in trajnosti, na podlagi česar bi lahko potrošniki in podjetja sprejemali informirane odločitve. Ko bodo na voljo potrebne informacije, delo za standardizacijo pa končano, bo mogoče v poznejši fazi uvesti minimalne zahteve glede delovanja (možnost 3). Komisija je sklenila, da je ta možnost dolgoročno učinkovitejša za podporo trgu pri prehodu na baterije z boljšim delovanjem, s tem pa za začetek prehoda na manjši vpliv na okolje. Prednostna možnost za ukrep 8 v zvezi z nepolnilnimi prenosnimi baterijami, je možnost 2, v skladu s katero se določijo parametri elektrokemijskega delovanja in trajnosti, da se čim bolj zmanjša neučinkovita raba virov in energije. Ti parametri bodo zajeti tudi z zahtevami za označevanje v okviru ukrepa 12 za obveščanje potrošnikov o delovanju baterij. V zvezi z možnostma 3 in 4 je bilo ugotovljeno, da zdaj ni na voljo dovolj dokazov o učinkovitosti in izvedljivosti delne ali popolne postopne odprave nepolnilnih baterij. Proizvajalci in izvajalci recikliranja nepolnilnih baterij nasprotujejo tema ambicioznejšima možnostma. Za ukrep 9 sta prednostni možnost 2, pri kateri se uvede obvezna izjava o vsebnosti recikliranih materialov in je prednostna kratkoročno, ter možnost 3, pri kateri se določijo obvezni cilji za vsebnost recikliranih materialov za litij, kobalt, nikelj in svinec leta 2030 in 2035. Ti možnosti se med sabo dopolnjujeta in bi prispevali k zagotavljanju predvidljivega pravnega okvira, ki bi akterje na trgu spodbujal k vlaganju v tehnologije recikliranja, ki se sicer ne bi razvijale, ker z vidika stroškov niso konkurenčne v primerjavi s proizvodnjo surovin. Za ukrep 10 v zvezi z razširjeno odgovornostjo proizvajalca in organizacijami, pristojnimi za odgovornost proizvajalcev, ni bila predlagana možnost z visoko ravnjo ambicioznosti, saj se večinoma nanaša na izpopolnjevanje obstoječih določb na podlagi direktive o baterijah. S predlaganim ukrepom bi se zagotovili enaki konkurenčni pogoji za sisteme razširjene odgovornosti proizvajalca za baterije za električna vozila in industrijske baterije, ki so zdaj razvrščene med industrijske baterije, ter za organizacije, pristojne za odgovornost proizvajalcev, za prenosne baterije. Ekonomski stroški tega ukrepa bodo po predvidevanjih zanemarljivi in se bodo večinoma izravnali z okoljskimi koristmi višjih stopenj zbiranja. Prednostni možnosti za ukrep 11 o zahtevah glede zasnove sta okrepljena obveznost za odstranljivost baterij (možnost 2) in nova obveznost za zamenljivost baterij (možnost 3). Ekonomski stroški teh možnosti so zanemarljivi, hkrati pa se pri obeh pridobijo okoljske koristi in so možni prihranki z viri. Ti se zagotovijo z olajšanjem ponovne uporabe, popravila in recikliranja baterij in naprav, v katere so vgrajene. Za ukrep 12 o zagotavljanju zanesljivih informacij se prednostno obravnava kombinacija možnosti 2 in 3. Možnost 2, pri kateri se uvede sistem za označevanje s tiskanimi nalepkami in spletno označevanje za zagotavljanje osnovnih in bolj prilagojenih informacij, se obravnava prednostno, ker bi pomagala zagotoviti boljše obveščanje potrošnikov in končnih uporabnikov ter spodbudila prehod na okolju prijaznejše baterije na trgu. Načelo možnosti 3, tj. sistem za elektronsko izmenjavo in potni list za baterijo, kot ga je predlagalo svetovno zavezništvo za baterije (Global Battery Alliance), podpira več svetovnih organizacij. Sistem za elektronsko izmenjavo bo vključeval enkratni upravni strošek za njegovo vzpostavitev, dolgoročno pa se bodo z njim zagotovili upravna poenostavitev in nižji stroški izvajanja. S potnim listom za baterijo bi se moralo subjektom na področju drugotne uporabe omogočiti sprejemanje informiranih poslovnih odločitev, izvajalcem recikliranja pa boljše načrtovanje operacij in izboljšanje učinkovitosti recikliranja. Prednostna možnost za ukrep 13 o potrebni skrbnosti za surovine je možnost 3, ki vključuje obvezen pristop. Velik delež zainteresiranih strani se strinja, da bi bila ta možnost učinkovitejša pri obravnavanju socialnih in okoljskih tveganj, povezanih s pridobivanjem surovin, predelavo nekaterih surovin in trgovanjem z njimi zaradi proizvodnje baterij. To možnost bi bilo treba proučiti ob upoštevanju dela, ki se izvaja v zvezi s predlogom medsektorske zakonodaje o trajnostnem upravljanju podjetij, ki ga Komisija namerava predstaviti leta 2021. Priloga 3 k oceni učinka vsebuje pregled stroškov in koristi ter zlasti njihovo količinsko opredelitev. •Ustreznost in poenostavitev ureditve Predlagani ukrepi imajo zanemarljiv učinek v zvezi z upravnim bremenom.

Pri tem predlogu politike se kar najbolje uporablja možnost digitalizacije za zmanjšanje upravnih stroškov. Na primer predlog ukrepa 12 vključuje vzpostavitev sistema za elektronsko izmenjavo informacij za baterije, v katerem bodo shranjene informacije o vseh modelih prenosnih in industrijskih baterij na trgu. Poleg tega vključuje izdelavo potnega lista za baterijo za vsako industrijsko baterijo in baterijo za električna vozila na trgu. Razvoj sistema za izmenjavo informacij in potne liste bo vključeval precejšnje stroške za Komisijo in podjetja. Vendar bodo organi držav članic in Komisija tako pridobili učinkovito orodje za izvajanje obveznosti iz predlagane uredbe ter orodje za zbiranje informacij o trgu za spreminjanje in izpopolnjevanje obveznosti v prihodnje. •Temeljne pravice Predlog nima posledic za varstvo temeljnih pravic. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog vključuje uporabo osebja in denarja za nakup podatkov in storitev. Nekatere potrebe po osebju bodo predvidoma izpolnjene z obstoječimi dodelitvami za Komisijo, Skupno raziskovalno središče (JRC) in Evropsko agencijo za kemikalije (ECHA). Potrebe po osebju Komisije se bodo pokrile z osebjem GD, ki je že dodeljeno za upravljanje ukrepa in/ali je bilo prerazporejeno znotraj GD. To osebje bo dopolnjeno z dodatnim osebjem, ki se lahko pristojnemu GD dodeli v postopku letne dodelitve virov glede na proračunske omejitve. Predlog vključuje številne člene, v katerih so določeni dodatni delovni procesi, ki jih bo treba izvesti za dopolnitev uredbe in ki bi jih bilo treba sprejeti z izvedbenimi/delegiranimi akti v treh do osmih letih. Ti bodo zajemali: preverjanje izpolnjevanja zahtev glede trajnostnosti, sistem preverjanja skladnosti ter ravnanje z odpadki, obveščanje in označevanje. Podroben seznam teh načrtovanih ukrepov je naveden v nadaljevanju: ·spremljanje dela odborov CEN/CENELEC za standardizacijo; ·razvoj skupnih specifikacij za: (i) delovanje in trajnost nepolnilnih prenosnih baterij, (ii) delovanje in trajnost polnilnih industrijskih baterij ter (iii) varnost stacionarnih baterijskih sistemov za shranjevanje energije; ·podpiranje razvoja harmoniziranih pravil o izračunu za: (i) izjavo o ogljičnem odtisu (vključno z revizijo pravil o okoljskem odtisu kategorij izdelkov (PEFCR) za baterije za električna vozila in polnilne industrijske baterije) ter (ii) razrede učinkovitosti v zvezi z ogljičnim odtisom za baterije za električna vozila in polnilne industrijske baterije; ·podpiranje razvoja harmoniziranih pravil o izračunu za: (i) vsebnost recikliranih materialov v baterijah za električna vozila in polnilnih industrijskih baterijah, (ii) učinkovitosti recikliranja, (iii) predelane materiale in (iv) razvrstitev odpadkov; ·priprava smernic o odstranljivosti in zamenljivosti prenosnih baterij; ·vzpostavitev sistema za elektronsko izmenjavo informacij za predložitev informacij v zvezi z baterijami za električna vozila in polnilnimi industrijskimi baterijami; ·razvoj meril za zelena javna naročila za baterije; ·sprememba seznama odpadkov iz Odločbe Komisije 2000/532/ES; ·izvedba ocene tveganja v zvezi s snovmi, ki se uporabljajo v baterijah, in upravljanje tega tveganja; ·sprememba obveznosti poročanja. JRC bo imel ključno vlogo pri podpiranju Komisije pri opravljanju nekaterega potrebnega tehničnega dela. Potrebne študije in upravni sporazum z JRC za podporo Komisiji pri številnih delovnih procesih, navedenih v alineah v nadaljevanju, se bodo financirali s približno 6,2 milijona EUR. ·Razvoj skupnih specifikacij za: (i) delovanje in trajnost prenosnih baterij za splošno rabo, (ii) delovanje in trajnost polnilnih industrijskih baterij in baterij za električna vozila ter (iii) varnost stacionarnih baterijskih sistemov za shranjevanje energije. ·Oblikovanje harmoniziranih pravil za: (i) ločeno zbiranje prenosnih baterij, (ii) pripravo izjave o ogljičnih odtisih, (iii) izračun ogljičnega odtisa, vsebnosti recikliranih materialov in učinkovitosti recikliranja ter (iv) izračun razredov učinkovitosti v zvezi z ogljičnim odtisom za baterije za električna vozila in polnilne industrijske baterije. ·Analiza meril za zelena javna naročila (vključno s posvetovanjem z zainteresiranimi stranmi s področja javnih naročil in pravnimi preverjanji predlaganih pravil o javnih naročilih).

·Podpiranje smernic o odstranljivosti in zamenljivosti prenosnih baterij. ·Podpiranje razvoja ciljno usmerjenih sprememb zapisov na evropskem seznamu odpadkov, pomembnih za baterije. ·Podpiranje postopnega odpravljanja nepolnilnih prenosnih baterij za splošno rabo. ·Podpiranje zahtev za označevanje. ·Razvoj meril za zelena javna naročila. Tudi agencija ECHA bo v okviru svojih obstoječih dejavnosti na podlagi uredbe REACH podpirala Komisijo pri upravljanju snovi v baterijah in njihovem regulativnem omejevanju. Za to sta pri agenciji ECHA potrebna skupno dva nova začasna uslužbenca (v razredu AD 5–7) z ekvivalentom polnega delovnega časa (EPDČ) (povprečni stroški v višini 144 000 EUR/leto v sedmih letih in še pozneje). Poleg tega bo za povečanje baze znanja ter olajšanje z informacijami podprte določitve prednostnih nalog in priprave delovnega načrta potreben pogodbeni uslužbenec z EPDČ (v funkcionalni skupini III, povprečni stroški v višini 69 000 EUR/leto v treh letih). Ta delovni načrt bi moral temeljiti na študiji za razvoj sedanjega znanja agencije ECHA o tem, kako industrija baterij upravlja svoje nevarne kemikalije, da bi se opredelile ustrezne snovi za regulativno upravljanje tveganja v prihodnje. Po ocenah bo cena študije znašala 400 000 EUR (v treh letih) za oddajo dela raziskovalnih potreb zunanjim izvajalcem. Po ocenah GD GROW bodo stroški razvoja predlaganega sistema za elektronsko izmenjavo informacij o baterijah znašali približno 10 milijonov EUR. Pri študiji izvedljivosti, ki jo je treba začeti leta 2021, se bo ocenilo tudi, kakšna je najboljša arhitektura za predlagani sistem za elektronsko izmenjavo informacij in katere storitve bi moral zagotavljati. Evropska komisija bo pristojna za pogajanja v zvezi z uredbo, njeno splošno izvajanje in sprejemanje vseh izvedbenih/delegiranih aktov, predvidenih v njej. Za to bo treba upoštevati: (i) delo, ki ga opravljata JRC in agencija ECHA, ter (ii) običajni postopek odločanja, vključno s posvetovanjem z zainteresiranimi stranmi in postopkom v odboru. Sedanje finančne simulacije temeljijo na dveh delovnih mestih uslužbenca v razredu AD z EPDČ le za izvajanje upravljavskih nalog, tj. (i) pogajanje in splošno izvajanje uredbe ter (ii) razno pripravljalno delo in pripravo sekundarne zakonodaje v skladu s predlaganimi roki iz uredbe o baterijah. Tehnične naloge lahko opravljajo en napoteni nacionalni strokovnjak z EDPČ (glede na pričakovani časovni okvir) in pogodbeni uslužbenci. Od dveh delovnih mest uslužbencev v razredu AD je bilo eno prerazporejeno znotraj GD ENV. Skupni stroški zaposlenih pri Komisiji znašajo 3 075 000 EUR na podlagi najnovejše posodobitve stroškov zaposlenih pri Komisiji, kot so sporočeni na spletnem mestu GD BUDG: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/en/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . Treba je opozoriti, da so informacije, ki so na voljo v oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, združljive s predlogom večletnega finančnega okvira po letu 2020. V obdobju 2021–2029 bo potrebnih nekaj dodatnih sredstev za napredek pri delu za: (i) razvoj standardov in skupnih specifikacij v zvezi z delovanjem in trajnostjo baterij, (ii) razvoj harmoniziranih pravil o izračunu za ločeno zbiranje prenosnih baterij, izjavo o ogljičnem odtisu, izračun razredov učinkovitosti v zvezi z ogljičnim odtisom ter izračun vsebnosti recikliranih materialov in učinkovitosti recikliranja, (iii) pripravo smernic o odstranljivosti in zamenljivosti prenosnih baterij, (iv) določitev formatov in razvoj sistemov za predložitev informacij v zvezi z elektronsko izmenjavo informacij ter (v) razvoj meril za zelena javna naročila. Sredstva za študije in upravne dogovore v zvezi s tem se bodo pokrila v okviru programa LIFE v skupnem znesku v višini približno 4,7 milijona EUR in 10,7 milijona EUR v okviru delovanja in razvoja notranjega trga blaga in storitev. Proračun predloga je naveden v tekočih cenah, razen komponente proračuna v zvezi z agencijo ECHA, pri kateri so plače indeksirane ob upoštevanju 2-odstotne rasti na leto. Za povečanje subvencije, ki jo prejema agencija ECHA, bodo potrebna dodatna sredstva. V oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, ki je priložena k temu predlogu, so navedene posledice za proračun, človeške in upravne vire. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Namen predlagane spremembe razvrstitve baterij je posodobiti obstoječa pravila, da se zagotovi, da zajemajo vse baterije, po možnosti tudi nove vrste baterij. Z ureditvijo spremljanja bi bilo treba zagotoviti, da se novi ukrepi izvajajo in izvršujejo, kot je predvideno. Zaradi določitve nove ciljne stopnje zbiranja prenosnih baterij je potrebno spremljanje stopnje zbiranja v državah članicah. To je bilo določeno za sedanjo, 45-odstotno ciljno stopnjo, pri čemer je Eurostat letno zbiral informacije od držav članic. Določitev nove ciljne stopnje torej ne bi vključevala dodatnih obveznosti poročanja. Za vzpostavitev sistema poročanja za avtomobilske in industrijske baterije je treba zbirati informacije, ki se že pridobivajo na nacionalni ravni. Poleg tega bi lahko sistem poročanja za avtomobilske baterije in baterije za električna vozila temeljil na sistemu, vzpostavljenem v skladu z direktivo o izrabljenih vozilih. Ciljna učinkovitost recikliranja za litijeve baterije je določena na 65 % od leta 2025. Eurostat od leta 2014 letno zbira podatke o učinkovitostih recikliranja za svinčeve, kadmijeve in druge baterije. Vključitev učinkovitosti recikliranja litija v ustaljeni postopek zbiranja podatkov bi torej pomenila majhen dodatek. Zaradi obveznosti sporočanja ogljičnega odtisa, povezanega s celotnim življenjskim ciklom (razen faze uporabe) baterij, danih na trg, je potreben razvoj informacijskega orodja, s katerim lahko izdelovalci neposredno vnašajo informacije. Komisija namerava v skladu s sprejetimi pravili zagotoviti spletno orodje in brezplačen dostop do knjižnic sekundarnih naborov podatkov za olajšanje postopka izračuna ogljičnega odtisa. Predloženi podatki bi se lahko uporabili za določitev referenčnih vrednosti emisij TGP, oceno, ali bi bila uvedba razredov učinkovitosti v zvezi z intenzivnostjo TGP koristna za izboljšanje ogljičnega odtisa in okolju prijaznega delovanja baterij, ter oceno potrebe po dodatnih spodbudah in/ali ukrepih v zvezi s tržnimi pogoji. Podobno bi morala biti obveznost zagotavljanja informacij o delovanju in trajnosti del tehnične dokumentacije. Te informacije bi bilo treba zagotoviti tudi spletno v zbirki podatkov o baterijah in/ali navesti v potnem listu za baterijo, odvisno od vrste baterije.

Obveznost proizvajalcev, da zagotavljajo informacije o vsebnosti recikliranih materialov, bi temeljila na harmonizirani metodologiji. Sedanje obveznosti za odstranljivost bi bilo treba okrepiti, za zamenljivost pa so predlagane nove določbe. Zaradi določb o izjavah o ogljičnem odtisu in vsebnosti recikliranih materialov ter politiki potrebne skrbnosti za odgovorno pridobivanje surovin bi bilo potrebno preverjanje, ki ga opravljajo tretje osebe, načeloma prek priglašenih organov. Nacionalni organi za trge bi bili pristojni za preverjanje veljavnosti zagotovljenih informacij za izpolnjevanje vseh obveznosti iz uredbe. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) Ker je pravni instrument uredba, ki se uporablja neposredno v državah članicah, obrazložitveni dokument ni potreben. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Poglavje I uredbe vsebuje splošne določbe. V členu 1 je določeno, da uredba določa zahteve glede trajnostnosti, varnosti in označevanja za omogočanje dajanja baterij na trg in v uporabo ter zahteve za zbiranje, obdelavo in recikliranje odpadnih baterij. Uredba se uporablja za vse vrste baterij, v njej pa so navedene štiri kategorije baterij, in sicer prenosne baterije, avtomobilske baterije, baterije za električna vozila in industrijske baterije. Člen 2 vsebuje opredelitve pojmov. Člen 3 določa načelo prostega pretoka na enotnem trgu za baterije, ki izpolnjujejo zahteve uredbe. V členu 4 so povzete določbe, s katerimi so podrobno navedene zahteve glede trajnostnosti, varnosti in označevanja, pri čemer se ustrezno nanaša na poglavji II in III. Kar zadeva preostale vidike, baterije ne predstavljajo tveganja za zdravje ljudi, varnost, lastnino ali okolje. Člen 5 se nanaša na zahtevo, v skladu s katero morajo države članice imenovati enega ali več pristojnih organov za obravnavo baterij ob koncu njihove življenjske dobe. V poglavju II uredbe so navedene zahteve glede trajnostnosti in varnosti. V členu 6 in Prilogi I so navedene omejitve glede uporabe nevarnih snovi v baterijah, zlasti živega srebra in kadmija. V členu 7 in Prilogi II so navedena pravila o ogljičnem odtisu baterij za električna vozila in polnilnih industrijskih baterij. Zahteve so razporejene tako, da je najprej določena zahteva za obveščanje v obliki izjave o ogljičnem odtisu. Nato je določena razvrstitev baterij v razrede učinkovitosti v zvezi z ogljičnim odtisom. Na podlagi rezultatov namenske ocene učinka morajo baterije končno izpolnjevati zgornje mejne vrednosti ogljičnega odtisa v življenjskem ciklu. Roki za tri zahteve so: zahteva za izjavo o ogljičnem odtisu se uporablja od 1. julija 2024, zahteva glede razredov učinkovitosti od 1. januarja 2026, zahteva glede zgornjih mejnih vrednosti ogljičnega odtisa v življenjskem ciklu pa od 1. julija 2027. V skladu s členom 8 mora od 1. januarja 2027 tehnična dokumentacija za industrijske baterije in baterije za električna vozila z notranjim sistemom shranjevanja energije, ki v aktivnih materialih vsebujejo kobalt, svinec, litij ali nikelj, vključevati informacije o količini navedenih materialov, pridobljenih iz odpadkov, v vsakem modelu in seriji baterij na proizvodni obrat. Od 1. januarja 2030 navedene baterije v aktivnih materialih vsebujejo naslednji minimalni delež kobalta, svinca, litija ali niklja, pridobljenega iz odpadkov: 12 % kobalta, 85 % svinca, 4 % litija in 4 % niklja. Od 1. januarja 2035 se minimalni delež predelanega kobalta, litija ali niklja poveča na 20 %, 10 % oziroma 12 %. Minimalni delež za svinec ostane nespremenjen pri 85 %. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje delegiranega akta za spremembo ciljnih deležev, kadar je to utemeljeno in ustrezno zaradi razpoložljivosti ali pomanjkanja kobalta, svinca, litija ali niklja, pridobljenega iz odpadkov. V skladu s členom 9 in Prilogo III se lahko prenosne baterije za splošno rabo od 1. januarja 2026 dajo na trg le, če so izpolnjeni parametri elektrokemijskega delovanja in trajnosti. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov za določitev minimalnih zahtev za navedene parametre in njihovo spremembo glede na tehnični in znanstveni napredek. Komisija do 31. decembra 2030 oceni izvedljivost ukrepov za postopno odpravljanje uporabe nepolnilnih prenosnih baterij za splošno rabo ter v ta namen predloži poročilo Evropskemu parlamentu in Svetu ter prouči možnost sprejetja ustreznih ukrepov, vključno s sprejetjem zakonodajnih predlogov. V členu 10 in Prilogi IV je določena zahteva za obveščanje o parametrih elektrokemijskega delovanja in trajnosti za polnilne industrijske baterije in baterije za električna vozila z notranjim sistemom shranjevanja energije. Polnilne industrijske baterije od 1. januarja 2026 dosegajo najmanjše vrednosti, ki jih Komisija v skladu s pooblastilom sprejme z delegiranim aktom. V skladu s členom 11 morajo izdelovalci načrtovati naprave, v katere so vgrajene prenosne baterije, tako, da lahko končni uporabnik ali neodvisni subjekti brez težav odstranijo in zamenjajo odpadno baterijo.

V skladu s členom 12 in Prilogo V morajo biti stacionarni baterijski sistemi za shranjevanje energije varni med običajnim delovanjem in uporabo, poleg tega pa se zahtevajo dokazila o uspešnem preizkušanju parametrov varnosti, določenih v Prilogi V, pri katerem bi bilo treba uporabiti najsodobnejše metodologije preizkušanja. Na Komisijo se prenese pooblastilo za spreminjanje varnostnih zahtev, ki so določene v Prilogi V in jih je treba upoštevati pri preizkušanju varnosti baterij, z delegiranim aktom. V poglavju III uredbe so določene zahteve za označevanje in obveščanje. V skladu s členom 13 in Prilogo VI je treba od 1. januarja 2027 baterije označiti z vidno, čitljivo in neizbrisno oznako, da se zagotovijo informacije, potrebne za identifikacijo baterij in njihovih glavnih značilnosti. Različne oznake na bateriji ali njeni embalaži vključujejo tudi informacije o življenjski dobi, polnilni zmogljivosti, zahtevi za ločeno zbiranje, prisotnosti nevarnih snovi in varnostnih tveganjih. Koda QR, ki jo je treba natisniti ali vgravirati na baterijo, omogoča dostop do informacij, pomembnih za zadevno baterijo, odvisno od vrste baterije. Na Komisijo se prenese pooblastilo za določanje harmoniziranih specifikacij za nekatere zahteve za označevanje z izvedbenim aktom. V skladu s členom 14 morajo polnilne industrijske baterije in baterije za električna vozila vključevati krmilni sistem baterije, v katerem se shranjujejo informacije in podatki, potrebni za ugotavljanje stanja in pričakovane življenjske dobe baterij v skladu s parametri iz Priloge VII. Dostop do podatkov o navedenih parametrih v krmilnemu sistemu baterije se kadar koli zagotovi pravni ali fizični osebi, ki je zakonito kupila baterijo, ali tretji osebi, ki deluje v imenu take pravne ali fizične osebe, za oceno preostale vrednosti baterije, olajšanje ponovne uporabe, spremembe namena ali ponovne izdelave baterije ter za dajanje baterije na voljo neodvisnim agregatorjem, ki upravljajo virtualne elektrarne v omrežjih električne energije. Poglavje IV vsebuje pravila o ugotavljanju skladnosti baterij in ga večinoma sestavljajo standardne določbe. Omeniti velja člena 17 in 18. Člen 17 se nanaša na postopke ugotavljanja skladnosti in določa dva postopka ugotavljanja skladnosti, odvisna od zahteve za proizvode, ki jo je treba oceniti. V prilogi VIII so podrobno opisani postopki, ki se uporabljajo. Komisija lahko z delegiranim aktom spremeni postopke ugotavljanja skladnosti na podlagi razvoja dogodkov na trgu baterij ali v vrednostni verigi baterij, pri čemer lahko postopku doda nove faze preverjanja in spremeni modul za ugotavljanje skladnosti. Člen 18 se nanaša na izjavo EU o skladnosti, v kateri je navedeno, da je bila dokazana skladnost z zahtevami glede trajnostnosti, varnosti in označevanja iz uredbe. Priloga IX k uredbi vsebuje podroben vzorec strukture za izjavo EU o skladnosti. Poglavje V se nanaša na priglasitev organov za ugotavljanje skladnosti in ga večinoma sestavljajo standardne določbe. Nekatere določbe so bile spremenjene, da bi se okrepila neodvisnost priglašenih organov. V ta namen je koristno omeniti člene 23, 25, 27, 28 in 33. V členu 23 so navedene zahteve v zvezi s priglasitvenimi organi. Priglasitveni organi delujejo objektivno in nepristransko ter varujejo zaupnost informacij, ki jih pridobijo. Ne glede na to bi morali imeti možnost, da si z nacionalnimi organi, priglasitvenimi organi drugih držav članic in Komisijo izmenjujejo informacije o priglašenih organih, da se zagotovi usklajenost ugotavljanja skladnosti. Člen 25 vsebuje zahteve v zvezi s priglašenimi organi. Priglašeni organ in njegovo osebje bi morala imeti možnost, da ohranita neodvisnost od gospodarskih subjektov v vrednostni verigi baterij in drugih družb, zlasti izdelovalcev baterij, njihovih trgovskih partnerjev, delničarjev, ki zagotavljajo naložbe v obrate izdelovalcev baterij, ter drugih priglašenih organov, poslovnih združenj priglašenih organov ter matičnih in odvisnih družb. Člen 27 se nanaša na odvisne družbe in podizvajalce priglašenih organov. Čeprav velja, da priglašeni organi za dele svojih dejavnosti, povezanih z ugotavljanjem skladnosti, sklenejo pogodbo s podizvajalcem ali jih prenesejo na odvisno družbo, bi bilo treba zagotoviti, da nekatere dejavnosti in postopke odločanja izvaja izključno priglašeni organ, ki opravlja ugotavljanje skladnosti. Člen 28 se nanaša na vlogo za priglasitev. V skladu s členom 25 bi moral biti priglašeni organ zmožen dokumentirati svojo neodvisnost in predložiti dokumentacijo priglasitvenemu organu. Člen 33 se nanaša na operativne obveznosti priglašenih organov. V primeru negativne odločitve o certificiranju bi moral imeti gospodarski subjekt možnost, da dopolni dokumentacijo o bateriji, preden organ za ugotavljanje skladnosti sprejme drugo in končno odločitev o certificiranju. V poglavju VI so navedene obveznosti gospodarskih subjektov. Določbe so standardne, velja pa omeniti člen 39. V skladu s členom 39 in Prilogo X je treba določiti politike potrebne skrbnosti za polnilne industrijske baterije in baterije za električna vozila, dane na enotni trg. Na Komisijo se prenese pooblastilo za pregled seznama snovi in kategorij tveganja, na katere se nanaša ta obveznost. Poglavje VII vsebuje obveznosti v zvezi z ravnanjem z izrabljenimi baterijami. Zdi se, da je primerno izpostaviti določbe o registraciji, razširjeni odgovornosti proizvajalca, zbiranju, obdelavi in recikliranju, vključno z učinkovitostmi recikliranja, informacijah o izrabljenih baterijah, spremembi namena baterij in poročanju. Pravila v tem poglavju nadomeščajo ustrezna pravila iz Direktive 2006/66/ES, ki se razveljavi z učinkom od 1. julija 2023. V skladu s členom 46 morajo države članice vzpostaviti register, ki se uporablja za spremljanje skladnosti proizvajalcev z zahtevami v zvezi z ravnanjem z izrabljenimi baterijami. Register upravlja pristojni organ v državi članici. Proizvajalci se morajo registrirati, registracija pa se odobri na podlagi zahtevka, ki vsebuje vse informacije, navedene v členu. V členu 47 je določena razširjena odgovornost proizvajalca za baterije, ki so prvič dostopne na trgu v državi članici. V skladu z njo morajo proizvajalci baterij zagotoviti izpolnitev obveznosti ravnanja z odpadki. Proizvajalci se lahko za izpolnjevanje svojih obveznosti povežejo v organizacijo, pristojno za odgovornost proizvajalcev. Ta odgovornost vključuje predvsem obveznosti financiranja in organizacije ločenega zbiranja in obdelave odpadnih baterij, poročanja pristojnemu organu, spodbujanja ločenega zbiranja baterij in zagotavljanja informacij, vključno z vidiki izrabljenosti baterij. V skladu s členom 48 proizvajalci posamično ali prek organizacije, pristojne za odgovornost proizvajalcev, zagotovijo zbiranje vseh odpadnih prenosnih baterij ne glede na njihovo naravo, blagovno znamko ali poreklo. V ta namen vzpostavijo mrežo zbirnih mest, ki so brezplačna za končnega uporabnika, pri čemer sodelujejo z drugimi vključenimi subjekti, vključno z distributerji, objekti za odpadno električno opremo in izrabljena vozila, javnimi organi in prostovoljnimi zbirnimi mesti. Poleg tega morajo proizvajalci zagotoviti potrebne praktične ureditve za zbiranje odpadnih baterij in njihov prevoz z navedenih zbirnih mest za zagotovitev, da se odpadne prenosne baterije pozneje obdelajo in reciklirajo. Proizvajalci odpadnih prenosnih baterij morajo doseči cilje zbiranja, določene v tem členu. Ureditve zbiranja mora odobriti pristojni organ, ki mora preveriti, ali proizvajalci izpolnjujejo obveznosti v zvezi z zbiranjem odpadnih prenosnih baterij, vključno z zagotavljanjem, da so cilji doseženi. V skladu s členom 49 morajo proizvajalci avtomobilskih baterij, industrijskih baterij in baterij za električna vozila posamično ali prek organizacije, pristojne za odgovornost proizvajalcev, organizirati zbiranje vseh odpadnih avtomobilskih baterij, industrijskih baterij in baterij za električna vozila. Zbiranje je brezplačno, končnemu uporabniku pa ni treba kupiti nove baterije. Proizvajalec vzame odpadne avtomobilske baterije, industrijske baterije in baterije za električna vozila nazaj od končnih uporabnikov ali dostopnih zbirnih mest v sodelovanju z distributerji tovrstnih baterij, objekti za obdelavo in recikliranje odpadne električne in elektronske opreme ter izrabljenih vozil, javnimi organi in tretjimi osebami, ki ravnajo z odpadki v njihovem imenu.

V členu 55 so navedene stopnje zbiranja odpadnih prenosnih baterij, ki jih morajo doseči države članice, razen za odpadne baterije iz lahkih vozil. Stopnje zbiranja se postopoma zvišujejo, da se zagotovi, da se do konca leta 2025 zbere 65 % odpadnih prenosnih baterij, do konca leta 2030 pa 70 %. V členu 56 so navedene zahteve za ustrezno obdelavo in recikliranje vseh zbranih odpadnih baterij, ki jih morajo izpolniti objekti za obdelavo. Kadar so objekti za obdelavo in postopki obdelave zajeti z Direktivo 2010/75/EU o industrijskih emisijah, se uporablja navedena direktiva. Vsekakor se obdelava izvaja v skladu z najboljšimi razpoložljivimi tehnologijami in zahtevami iz dela A Priloge XII. V skladu s hierarhijo ravnanja z odpadki, kot je navedena v členu 4 Direktive 2008/98/ES, se baterije ne odlagajo na odlagališčih ali sežigajo. Člen 57 se nanaša na cilje za učinkovitosti recikliranja in snovno predelavo, pri čemer je določeno, da se postopek recikliranja opravi v zvezi z vsemi zbranimi odpadnimi baterijami. S postopki recikliranja se dosežejo minimalne učinkovitosti recikliranja iz Priloge XII, ki se bodo postopoma povečevale. Te zahteve so navedene v zvezi s svinčevo-kislinskimi baterijami, nikelj-kadmijevimi baterijami, litijevimi baterijami in drugimi baterijami. Člen 59 vsebuje zahteve v zvezi s postopki spremembe namena in ponovne izdelave za drugotno uporabo industrijskih baterij in baterij za električna vozila. Vsebuje zahteve za olajševanje takih postopkov, vključno z zahtevo, da proizvajalci zadevnih baterij izvajalcem spremembe namena zagotovijo dostop do krmilnega sistema baterije za ugotavljanje stanja baterije. Poleg tega so v njem navedene obveznosti oseb, ki izvajajo spremembo namena ali ponovno izdelavo baterij, za zagotovitev, da se pregled, preizkušanje delovanja, pakiranje in odpošiljanje baterij in njihovih sestavnih delov izvajajo v skladu z ustreznimi navodili za nadzor kakovosti in varnostnimi navodili. Osebe, ki izvajajo postopke spremembe namena ali ponovne izdelave baterij, zagotovijo, da je baterija s spremenjenim namenom ali ponovno izdelana baterija, ko se daje na trg, skladna s to uredbo in drugo ustrezno zakonodajo ter tehničnimi zahtevami v zvezi z njenim opredeljenim namenom uporabe. Kadar pa se dokaže, da je bila baterija, v zvezi s katero so bili izvedeni postopki spremembe namena ali ponovne izdelave, dana na trg pred nekaterimi zahtevami v zvezi z ogljičnim odtisom, vsebnostjo recikliranih materialov, delovanjem in trajnostjo ter potrebno skrbnostjo v oskrbovalni verigi (iz členov 7, 8, 10 in 39 uredbe), se obveznosti iz navedenih določb ne uporabljajo za to baterijo, katere namen je bil spremenjen ali ki je bila ponovno izdelana. Za dokumentiranje, da baterija ni več odpadek, izvajalec ustreznega postopka na zahtevo pristojnega organa dokaže, da: (1) je bila opravljena ocena ali preizkušanje stanja baterije, (2) se bo zagotovo še naprej uporabljala (s predložitvijo računa ali prodajne pogodbe) in (3) je ustrezno zaščitena pred poškodbami med prevozom, natovarjanjem in raztovarjanjem. Te informacije se dajo na voljo končnim uporabnikom in tretjim osebam, ki delujejo v njihovem imenu, pod enakimi pogoji kot del tehnične dokumentacije, priložene bateriji s spremenjenim namenom ob dajanju na trg ali v uporabo. Člen 60 vsebuje zahteve za zagotavljanje informacij v zvezi z odpadnimi baterijami. To vključuje obveznosti do proizvajalcev ali njihovih organizacij, pristojnih za odgovornost proizvajalcev, končnih uporabnikov in distributerjev v zvezi z njihovim prispevkom k ravnanju ob koncu življenjske dobe. V členu so navedene tudi obveznosti zagotavljanja informacij, ki se nanašajo na varnost med zbiranjem in skladiščenjem odpadnih baterij, ter informacij za olajšanje odstranitve in poznejše obdelave odpadnih baterij distributerjem in subjektom, ki sodelujejo pri zbiranju in obdelavi odpadkov. Člen 61 se nanaša na poročanje subjektov, ki sodelujejo pri ravnanju z odpadki, pristojnemu organu o ravnanju z odpadnimi baterijami. To vključuje predvsem zahteve za proizvajalce ali organizacije, pristojne za odgovornost proizvajalcev, ki delujejo v njihovem imenu, da sporočijo količino baterij, danih na trg, ter količino odpadnih baterij, ki so bile zbrane in dostavljene za obdelavo in zbiranje, ter zahteve za izvajalce recikliranja, da poročajo o odpadnih baterijah, ki vstopajo v postopek recikliranja, učinkovitostih recikliranja, stopnjah predelave materialov iz odpadnih baterij ter količini baterij, ki so bile obdelane in reciklirane. Člen 62 se nanaša na poročanje držav članic Komisiji. Države članice Komisiji za vsako koledarsko leto ter za vsako vrsto baterij in povezano kemijsko tehnologijo sporočijo količino baterij, ki so bile prvič dobavljene za distribucijo ali uporabo na ozemlju države članice, količino odpadnih baterij, ki so bile zbrane, podatke v zvezi z doseženimi stopnjami recikliranja ter podatke o tem, ali so bile dosežene učinkovitosti recikliranja in stopnje snovne predelave iz uredbe. Komisija obliko poročanja opredeli z izvedbenimi akti. Poglavje VIII se nanaša na elektronsko izmenjavo informacij. Člen 64 se nanaša na sistem za elektronsko izmenjavo informacij, ki ga Komisija vzpostavi do 1. januarja 2026. Sistem vsebuje informacije in podatke o polnilnih industrijskih baterijah in baterijah za električna vozila z notranjim sistemom shranjevanja energije, kot so navedeni v Prilogi XIII. Navedene informacije in podatke je možno razvrstiti in po njih iskati ob upoštevanju odprtih standardov, da jih lahko uporabljajo tretje osebe. Ustrezni gospodarski subjekti lahko v sistem prispevajo informacije v strojno berljivi obliki. Komisija v sistemu objavlja nekatere informacije iz člena 62 ter z izvedbenim aktom določi podrobnosti v zvezi z arhitekturo sistema, formatom, v katerem je treba predložiti informacije, ter pravili za dostop, izmenjavo, upravljanje, raziskovanje, objavo in ponovno uporabo informacij in podatkov v sistemu. Člen 65 se nanaša na potni list za baterijo, v skladu z njim pa ima od 1. januarja 2026 vsaka industrijska baterija in baterija za električna vozila, dana na trg, elektronsko evidenco. Evidenca je edinstvena za vsako baterijo in ima edinstveno oznako. Potni list za baterijo je povezan z informacijami o osnovnih značilnostih vsake vrste in modela baterije, shranjenimi v virih podatkov sistema, vzpostavljenega v skladu s členom 64, in dostopen prek spleta. Poglavje IX vsebuje standardne določbe o nadzoru trga. V skladu s členom 69 lahko organi za nadzor trga od gospodarskih subjektov zahtevajo sprejetje korektivnih ukrepov na podlagi ugotovitve, da baterija ni skladna ali gospodarski subjekt krši obveznost na podlagi pravil o enotnem trgu ali trajnostnosti, varnosti, označevanju in potrebni skrbnosti. Poglavje X se nanaša na zelena javna naročila, postopke za uvedbo novih in spremembo obstoječih omejitev nevarnih snovi ter na to, da Komisija prizna sheme potrebne skrbnosti v oskrbovalni verigi. Člen 70 se nanaša na zelena javna naročila, v skladu z njim pa morajo javni naročniki in naročniki pri javnem naročanju baterij ali proizvodov, ki vsebujejo baterije, upoštevati vplive na okolje, ki jih imajo baterije v svojem življenjskem ciklu, da zagotovijo, da so ti vplivi čim manjši. V ta namen se od javnih naročnikov in naročnikov zahteva, da vključijo tehnične specifikacije in merila za oddajo javnega naročila na podlagi členov 7 do 10, s čimer zagotovijo, da se proizvod izbere izmed proizvodov, ki imajo v življenjskem ciklu precej manjše vplive na okolje. Komisija lahko z delegiranimi akti določi minimalna obvezna merila za zelena javna naročila. Člen 71 vsebuje postopek za spremembo omejitev nevarnih snovi na podlagi člena 6 in Priloge I. Člen 72 se nanaša na sheme potrebne skrbnosti v oskrbovalni verigi in njihovo priznanje pri Komisiji. Vlade, sektorska združenja in druge skupine zainteresiranih organizacij, ki imajo vzpostavljene in nadzorujejo sheme potrebne skrbnosti, lahko Komisijo zaprosijo, da prizna sheme potrebne skrbnosti v oskrbovalni verigi, ki jih razvijejo in nadzorujejo sami. Kadar Komisija ugotovi, da lahko gospodarski subjekti z učinkovitim izvajanjem sheme potrebne skrbnosti v oskrbovalni verigi izpolnijo zahtevo za določitev politike potrebne skrbnosti, sprejme izvedbeni akt, s katerim prizna enakovrednost navedene sheme z zahtevami iz te uredbe. V poglavju XI sta opredeljena prenos pooblastil in postopek v odboru. V poglavju XII je določena sprememba Uredbe (EU) 2109/1020. V poglavju XIII so navedene končne določbe. 2020/0353 (COD)

Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o baterijah in odpadnih baterijah, razveljavitvi Direktive 2006/66/ES in spremembi Uredbe (EU) 2019/1020 (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Evropski zeleni dogovor je strategija za rast Evrope, katere cilj je preobraziti Unijo v pravično in uspešno družbo s sodobnim, konkurenčnim in z viri gospodarnim gospodarstvom, ki v letu 2050 ne bo ustvarjalo nobenih neto emisij toplogrednih plinov in v katerem bo gospodarska rast ločena od rabe virov. Eden od pogojev za dosego podnebne nevtralnosti leta 2050 je prehod z uporabe fosilnih goriv v vozilih na elektromobilnost. Da bi politike Unije v zvezi s proizvodi prispevale k zmanjševanju emisij ogljika na svetovni ravni, je treba zagotoviti trajnostno pridobivanje in proizvodnjo proizvodov, ki se tržijo in prodajajo v Uniji. (2)Baterije so pomemben vir energije in eden ključnih dejavnikov, ki omogočajo trajnostni razvoj, zeleno mobilnost, čisto energijo in podnebno nevtralnost. Po predvidevanjih se bo povpraševanje po baterijah v prihodnjih letih hitro povečevalo, zlasti za električna vozila za cestni prevoz, ki uporabljajo baterije za pogon, zaradi česar bo imel ta trg čedalje večji strateški pomen na svetovni ravni. Znaten znanstveni in tehnološki napredek na področju tehnologije baterij se bo nadaljeval. Zaradi strateškega pomena baterij ter za zagotovitev pravne varnosti vsem vključenim subjektom ter preprečitev diskriminacije, ovir za trgovino in izkrivljanj na trgu baterij je treba določiti pravila o parametrih trajnostnosti, delovanju, varnosti, zbiranju, recikliranju in drugotni uporabi baterij ter informacijah o baterijah. Oblikovati je treba harmoniziran regulativni okvir za obravnavanje celotnega življenjskega cikla baterij, ki se dajo na trg v Uniji. (3)Z Direktivo 2006/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta se je okolju prijazno delovanje baterij izboljšalo, za gospodarske subjekte pa so bila določena nekatera skupna pravila in obveznosti, zlasti s harmoniziranimi pravili za vsebnost težkih kovin in označevanje baterij ter pravili in cilji za ravnanje z vsemi odpadnimi baterijami na podlagi razširjene odgovornosti proizvajalca. (4)Komisija je v poročilu o izvajanju, vplivu in oceni Direktive 2006/66/ES poleg dosežkov izpostavila tudi omejitve navedene direktive, zlasti v temeljito spremenjenih okoliščinah, za katere sta značilna strateški pomen in večja uporaba baterij. (5)Komisija je v strateškem akcijskem načrtu za baterije opredelila ukrepe v podporo prizadevanjem za vzpostavitev vrednostne verige baterij v Evropi, ki zajemajo ekstrakcijo, trajnostno pridobivanje in predelavo surovin, trajnostne baterijske materiale, proizvodnjo celic ter ponovno uporabo in recikliranje baterij. (6)Komisija je z evropskim zelenim dogovorom potrdila svojo zavezo izvedbi strateškega akcijskega načrta za baterije in navedla, da bo predlagala zakonodajo za zagotovitev varne, krožne in trajnostne vrednostne verige za vse baterije, tudi za oskrbo rastočega trga električnih vozil. (7)Svet je v svojih sklepih z dne 4. oktobra 2019 z naslovom Več krožnosti – prehod na trajnostno družbo med drugim pozval k usklajenim politikam v podporo razvoju tehnologij, s katerimi se izboljšata trajnostnost in krožnost baterij, da se okrepi prehod na elektromobilnost. Poleg tega je pozval k nujni reviziji Direktive 2006/66/ES, ki bi morala zajemati vse ustrezne baterije in materiale ter pri kateri bi bilo treba proučiti zlasti specifične zahteve za litij in kobalt, ob tem pa še mehanizem, s katerim bo mogoče navedeno direktivo prilagoditi prihodnjim spremembam tehnologij baterij. (8)V novem akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo, sprejetem 11. marca 2020, je navedeno, da se bodo v predlogu novega regulativnega okvira za baterije upoštevali pravila o vsebnosti recikliranih materialov ter ukrepi za izboljšanje stopenj zbiranja in recikliranja vseh baterij za zagotavljanje predelave dragocenih materialov in smernic za potrošnike, poleg tega se bo obravnavala možnost postopne odprave nepolnilnih baterij, kadar obstajajo druge možnosti. Navedeno je še, da se bodo obravnavale zahteve glede trajnostnosti in preglednosti, ki upoštevajo ogljični odtis proizvodnje baterij, etično pridobivanje surovin in zanesljivost oskrbe ter omogočajo ponovno uporabo, spremembo namena in recikliranje baterij.

(9)Za obravnavanje celotnega življenjskega cikla vseh baterij, danih na trg Unije, je treba opredeliti harmonizirane zahteve za proizvode in trženje, vključno s postopki ugotavljanja skladnosti, ter zahteve za celovito obravnavo faze ob koncu življenjske dobe baterij. Zahteve v zvezi s fazo ob koncu življenjske dobe so potrebne za obravnavo posledic baterij za okolje ter zlasti za podporo vzpostavitvi trgov recikliranja za baterije in trgov sekundarnih surovin, pridobljenih iz baterij, za zapiranje snovnih zank. Da bi se dosegli predvideni cilji in bi se z enim pravnim instrumentom obravnaval celotni življenjski cikel baterije, hkrati pa bi se preprečile ovire za trgovino in izkrivljanje konkurence ter varovala celovitost notranjega trga, bi se morala pravila, ki določajo zahteve za baterije, uporabljati enotno za vse subjekte po vsej Uniji brez možnosti različnega izvajanja v državah članicah. Zato bi bilo treba Direktivo 2006/66/ES nadomestiti z uredbo. (10)Ta uredba bi se morala uporabljati za vse vrste baterij in akumulatorjev, ki se dajo na trg ali v uporabo v Uniji kot samostojne enote ali so vgrajeni v naprave ali drugače dobavljeni z električnimi in elektronskimi napravami in vozili. Ta uredba bi se morala uporabljati, ne glede na to, ali je baterija predvidena za posamezni proizvod ali splošno rabo, in ne glede na to, ali je vgrajena v proizvod ali dobavljena skupaj s proizvodom, s katerim naj bi se uporabljala, ali ločeno. (11)Za proizvode, ki se dajo na trg kot baterijski paketi, tj. baterije ali skupine celic, ki so medsebojno povezane in/ali zapečatene v zunanji ovoj, tako da tvorijo zaključeno enoto, pripravljeno za uporabo, ki je končni uporabnik ne more razdeliti ali odpreti, ter ustrezajo opredelitvi baterij, bi se morale uporabljati zahteve, ki se uporabljajo za baterije. Za proizvode, ki se dajo na trg kot baterijski moduli ter ustrezajo opredelitvi baterijskega paketa, bi se morale uporabljati zahteve, ki se uporabljajo za baterijske pakete. (12)Primerno je, da se na širokem področju uporabe uredbe razlikuje med kategorijami baterij v skladu z njihovo zasnovo in uporabo, in to ne glede na kemijsko tehnologijo baterije. Razvrstitev med prenosne baterije na eni strani ter industrijske in avtomobilske baterije na drugi v skladu z Direktivo 2006/66/ES bi bilo treba dodatno razviti, da bi se bolje upošteval razvoj uporabe baterij. Zaradi hitre rasti na področju električnih vozil za cestni prevoz baterije, ki se uporabljajo za pogon električnih vozil in v skladu z Direktivo 2006/66/ES spadajo v kategorijo industrijskih baterij, obsegajo velik del trga, ki se še dodatno povečuje. Zato je primerno, da se baterije, ki se uporabljajo za pogon v cestnih vozilih, razvrstijo v novo kategorijo baterij za električna vozila. Baterije, ki se uporabljajo za pogon v drugih vozilih, vključno z železniškimi, vodnimi in zračnimi vozili, na podlagi te uredbe še naprej spadajo v kategorijo industrijskih baterij. Industrijske baterije zajemajo široko skupino baterij, predvidenih za industrijske dejavnosti, komunikacijsko infrastrukturo, kmetijske dejavnosti ali proizvodnjo in distribucijo električne energije. Poleg tega neizčrpnega seznama primerov bi bilo treba za industrijsko baterijo šteti vsako baterijo, ki ni prenosna niti avtomobilska baterija ali baterija za električna vozila. V tej uredbi se baterije, ki se uporabljajo za shranjevanje energije v zasebnem ali domačem okolju, štejejo za industrijske baterije. Poleg tega je treba za zagotovitev razvrstitve vseh baterij, ki se uporabljajo v lahkih vozilih, kot so električna kolesa in skiroji, med prenosne baterije pojasniti opredelitev prenosnih baterij in uvesti omejitev teže za take baterije. (13)Zasnova in proizvodnja baterij bi morali zagotavljati, da so delovanje, trajnost in varnost baterij čim boljši oziroma večji, njihov okoljski odtis pa čim manjši. Primerno je določiti specifične zahteve glede trajnostnosti za polnilne industrijske baterije in baterije za električna vozila z notranjim sistemom shranjevanja energije ter zmogljivostjo, večjo od 2 kWh, saj take baterije pomenijo segment trga, ki se bo po predvidevanjih v prihodnjih letih najbolj povečal. (14)Da bi države članice zagotovile izpolnjevanje obveznosti na podlagi te uredbe ter spremljale in preverjale skladnost proizvajalcev in organizacij, pristojnih za odgovornost proizvajalcev, z zahtevami te uredbe, morajo imenovati enega ali več pristojnih organov. (15)Uporabo nevarnih snovi v baterijah bi bilo treba omejiti, da bi se zagotovilo varstvo zdravja ljudi in okolja ter zmanjšala prisotnost takih snovi v odpadkih. Zato je primerno, da se poleg omejitev iz Priloge XVII k Uredbi (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta določijo še omejitve za živo srebro in kadmij v nekaterih vrstah baterij. Baterije, ki se uporabljajo v vozilih in za katere velja izjema na podlagi Priloge II k Direktivi 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta, bi bilo treba izvzeti iz prepovedi vsebnosti kadmija. (16)Za zagotovitev možnosti ustreznega obravnavanja nevarnih snovi, ki predstavljajo nesprejemljivo tveganje za zdravje ljudi ali okolje, bi bilo treba v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v zvezi s spremembo omejitev nevarnih snovi v baterijah. (17)Postopek za sprejemanje novih in spremembo obstoječih omejitev nevarnih snovi v baterijah bi bilo treba v celoti uskladiti z Uredbo (ES) št. 1907/2006. Za zagotovitev učinkovitega odločanja, usklajevanja in upravljanja povezanih tehničnih, znanstvenih in upravnih vidikov te uredbe bi morala Evropska agencija za kemikalije, ustanovljena na podlagi Uredbe (ES) št. 1907/2006 (v nadaljnjem besedilu: Agencija), opravljati specifične naloge v zvezi oceno tveganj zaradi snovi pri proizvodnji in uporabi baterij ter tveganj, ki se lahko pojavijo ob izrabljenosti baterij, ter oceno socialno-ekonomskih elementov in analizo alternativ v skladu z ustreznimi smernicami Agencije. Tako bi morala odbora Agencije za oceno tveganja in za socialno-ekonomsko analizo olajševati opravljanje nekaterih nalog, prenesenih na Agencijo na podlagi te uredbe. (18)S predvidenim množičnim uvajanjem baterij v sektorjih, kot sta mobilnost in shranjevanje energije, bi se morale zmanjšati emisije ogljika, da pa bi bile možnosti za to čim večje, morajo imeti baterije v celotnem življenjskem ciklu majhen ogljični odtis. V skladu s pravili o okoljskem odtisu kategorij izdelkov za polnilne baterije z visoko specifično energijo za mobilno uporabo so podnebne spremembe druga najvišja povezana kategorija vpliva za baterije za rabo mineralov in kovin. Zato bi bilo treba tehnični dokumentaciji za polnilne industrijske baterije in baterije za električna vozila z notranjim sistemom shranjevanja energije ter zmogljivostjo, večjo od 2 kWh, ki se dajo na trg Unije, priložiti izjavo o ogljičnem odtisu, po potrebi specifično za posamezno proizvodno serijo. Baterije se proizvajajo v serijah, v določenih količinah in določenih časovnih okvirih. Harmonizacija tehničnih pravil za izračun ogljičnega odtisa za vse polnilne industrijske baterije in baterije za električna vozila z notranjim sistemom shranjevanja energije ter zmogljivostjo, večjo od 2 kWh, ki se dajo na trg Unije, je pogoj za uvedbo zahteve za vključitev izjave o ogljičnem odtisu v tehnično dokumentacijo baterij in poznejšo določitev razredov učinkovitosti v zvezi z ogljičnim odtisom, na podlagi katerih bo mogoče opredeliti baterije, katerih ogljični odtis je na splošno manjši. Zahteve za obveščanje o ogljičnem odtisu baterij in povezano jasno označevanje same po sebi predvidoma ne bodo povzročile spremembe ravnanja, potrebne za zagotovitev uresničevanja cilja Unije za razogljičenje sektorjev mobilnosti in shranjevanja energije v skladu z mednarodno dogovorjenimi cilji za podnebne spremembe. Zato bodo uvedene zgornje mejne vrednosti ogljika, ki bodo določene na podlagi namenske ocene učinka. Komisija bo s predlogom ravni zgornje meje ogljičnega odtisa med drugim upoštevala relativno porazdelitev vrednosti ogljičnega odtisa baterij na trgu, napredek pri zmanjševanju ogljičnega odtisa baterij, danih na trg Unije, ter dejanski in potencialni prispevek tega ukrepa k ciljem Unije za trajnostno mobilnost in podnebno nevtralnost do leta 2050. Za zagotovitev preglednosti v zvezi z ogljičnim odtisom baterij in prehoda na nizkoogljične baterije na trgu Unije ne glede na kraj njihove proizvodnje je utemeljeno, da se zahteve glede ogljičnega odtisa postopno in kumulativno povečujejo. Na podlagi teh zahtev se bodo preprečile emisije ogljika v življenjskem ciklu baterij, to pa bo prispevalo k cilju Unije glede doseganja podnebne nevtralnosti do leta 2050. S tem bi se lahko omogočile tudi druge politike na ravni Unije in nacionalni ravni, kot so spodbude ali merila za zelena javna naročila, ki spodbujajo proizvodnjo baterij z manjšimi vplivi na okolje. (19)Nekatere snovi, ki jih vsebujejo baterije, kot je kobalt, svinec, litij ali nikelj, se pridobivajo iz redkih virov, ki v Uniji niso zlahka dostopni, Komisija pa nekatere od njih šteje za kritične surovine. To je področje, na katerem mora Evropa povečati svojo strateško samostojnost in odpornost, da bi se pripravila na morebitne motnje dobave zaradi zdravstvenih ali drugih kriz. Povečanje krožnosti in učinkovitosti rabe virov s povečanjem recikliranja in predelave navedenih surovin bo prispevalo k doseganju tega cilja. (20)Večja uporaba predelanih materialov bi podprla razvoj krožnega gospodarstva in omogočila z viri bolj gospodarno rabo materialov, hkrati pa bi se tako zmanjšala odvisnost Unije od materialov iz tretjih držav. Pri baterijah je to pomembno zlasti za kobalt, svinec, litij in nikelj. Zato je treba spodbujati predelavo takih materialov iz odpadkov ter določiti zahtevo za vsebnost recikliranih materialov v baterijah, ki v aktivnih materialih vsebujejo kobalt, svinec, litij in nikelj. Ta uredba določa obvezne cilje za vsebnost recikliranih materialov za kobalt, svinec, litij in nikelj, ki bi jih bilo treba doseči do leta 2030. Za kobalt, litij in nikelj so za leto 2035 določeni večji ciljni deleži. Pri vseh ciljih bi bilo treba upoštevati razpoložljivost odpadkov, iz katerih se lahko pridobijo taki materiali, tehnično izvedljivost povezanih postopkov predelave in proizvodnje ter čas, ki ga gospodarski subjekti potrebujejo za prilagoditev svojih postopkov dobave in proizvodnje. Zato bi morala biti zahteva v zvezi z vsebnostjo recikliranih materialov do začetka uporabe takih obveznih ciljev omejena na razkritje informacij o vsebnosti recikliranih materialov. (21)Za upoštevanje tveganja pri dobavi kobalta, svinca, litija in niklja ter oceno njihove razpoložljivosti bi bilo treba v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v zvezi s spreminjanjem ciljev za minimalni delež recikliranega kobalta, svinca, litija ali niklja v aktivnih materialih baterij. (22)Na Komisijo bi bilo treba prenesti izvedbena pooblastila za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje pravil o izračunu in preverjanju količine kobalta, svinca, litija ali niklja, pridobljenega iz odpadkov, v aktivnih materialih baterij na posamezni model in serijo baterij na proizvodni obrat ter zahtev za informacije v zvezi s tehnično dokumentacijo. (23)Za baterije, dane na trg Unije, bi morala biti značilna trajnost in dobro delovanje. Zato je treba določiti parametre delovanja in trajnosti za prenosne baterije za splošno rabo ter za polnilne industrijske baterije in baterije za električna vozila. V zvezi z baterijami za električna vozila neformalna delovna skupina UN/ECE za električna vozila in okolje razvija zahteve glede trajnosti v vozilu, zato ta uredba ne določa dodatnih zahtev glede trajnosti. Na področju baterij za shranjevanje energije pa se šteje, da obstoječe merilne metode za preizkušanje delovanja in trajnosti baterij niso dovolj natančne in reprezentativne, da bi omogočale uvedbo minimalnih zahtev. Ob uvedbi minimalnih zahtev v zvezi z delovanjem in trajnostjo teh baterij bi morali biti na voljo ustrezni harmonizirani standardi ali skupne specifikacije. (24)Za zmanjšanje vpliva, ki ga imajo baterije v svojem življenjskem ciklu na okolje, bi bilo treba v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v zvezi s spremembo parametrov delovanja in trajnosti ter določitvijo minimalnih vrednosti navedenih parametrov za prenosne baterije za splošno rabo ter za polnilne industrijske baterije. (25)Nekatere nepolnilne baterije za splošno rabo lahko vključujejo neučinkovito rabo virov in energije. Določiti bi bilo treba objektivne zahteve v zvezi z delovanjem in trajnostjo takih baterij, da bi se zagotovilo, da se na trg da manj nepolnilnih prenosnih baterij za splošno rabo, za katere je značilno slabo delovanje, zlasti kadar bi se na podlagi ocene življenjskega cikla z uporabo polnilnih baterij na splošno zagotovile okoljske koristi. (26)Za zagotovitev ustreznega ločenega zbiranja, obdelave in visokokakovostnega recikliranja prenosnih baterij, vgrajenih v naprave, ko te postanejo odpadki, so potrebne določbe za zagotovitev, da jih je mogoče odstraniti iz takih naprav in zamenjati. Tudi rabljene baterije bi morale biti zamenljive, da bi se podaljšala pričakovana življenjska doba naprav, v katerih se uporabljajo. Splošne določbe te uredbe se lahko dopolnijo z zahtevami, opredeljenimi za posamezne proizvode na baterije na podlagi izvedbenih ukrepov v skladu z Direktivo 2009/125/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Kadar drugi zakonodajni akti Unije iz varnostnih razlogov opredeljujejo bolj specifične zahteve v zvezi z odstranjevanjem baterij iz proizvodov (npr. igrač), bi se morala uporabljati navedena specifična pravila. (27)Zanesljive baterije so ključne za delovanje in varnost številnih proizvodov, naprav in storitev. Zato bi bilo treba z zasnovo in proizvodnjo baterij zagotoviti njihovo varno delovanje in uporabo. Ta vidik je pomemben zlasti za stacionarne baterijske sisteme za shranjevanje energije, ki zdaj niso zajeti z drugimi zakonodajnimi akti Unije. Zato bi bilo treba za navedene sisteme za shranjevanje energije določiti parametre, ki jih je treba upoštevati pri varnostnih preizkusih. (28)Baterije bi morale biti označene, da bi se končnim uporabnikom zagotovile pregledne, zanesljive in jasne informacije o baterijah, njihovih glavnih značilnostih in odpadnih baterijah ter da bi se končnim uporabnikom omogočilo sprejemanje informiranih odločitev pri kupovanju in odstranjevanju baterij, izvajalcem ravnanja z odpadki pa ustrezna obdelava odpadnih baterij. Baterije bi morale biti označene z vsemi potrebnimi informacijami v zvezi z njihovimi glavnimi značilnostmi, vključno z zmogljivostjo in vsebnostjo nekaterih nevarnih snovi. Da bi se zagotovila trajna razpoložljivost informacij, bi jih bilo treba zagotoviti tudi z uporabo kode QR.

(29)Informacije o delovanju baterij so ključne za zagotovitev dobrega in pravočasnega obveščanja končnih uporabnikov kot potrošnikov ter zlasti enotne podlage za primerjanje različnih baterij pred nakupom. Zato bi se morale prenosne baterije za splošno rabo in avtomobilske baterije označevati z oznako, ki vsebuje informacije o minimalnem povprečnem trajanju pri specifični uporabi. Poleg tega je pomembno, da se končnemu uporabniku zagotovijo smernice, na podlagi katerih lahko primerno zavrže odpadne baterije. (30)Polnilne industrijske baterije in baterije za električna vozila z notranjim sistemom shranjevanja energije ter zmogljivostjo, večjo od 2 kWH, bi morale vključevati krmilni sistem baterije, v katerem se shranjujejo podatki, da bi lahko končni uporabnik ali katera koli druga tretja oseba, ki deluje v njegovem imenu, kadar koli ugotovila stanje in pričakovano življenjsko dobo baterije. Za spremembo namena ali ponovno izdelavo baterije bi bilo treba osebi, ki je kupila baterijo, ali tretji osebi, ki deluje v njenem imenu, kadar koli zagotoviti dostop do krmilnega sistema baterije za oceno preostale vrednosti baterije, olajšanje ponovne uporabe, spremembe namena ali ponovne izdelave baterije ter za dajanje baterije na voljo neodvisnim agregatorjem, ki upravljajo virtualne elektrarne v omrežjih električne energije in so opredeljeni v Direktivi (EU) 2019/944. Ta zahteva bi se morala uporabljati poleg prava Unije o homologaciji vozil, vključno z morebitnimi tehničnimi specifikacijami, ki izhajajo iz dela v zvezi z dostopom do podatkov v električnih vozilih, ki ga je opravila neformalna delovna skupina UN/ECE za električna vozila in okolje. (31)Več zahtev za posamezne proizvode, določenih v tej uredbi, med drugim glede delovanja, trajnosti, spremembe namena in varnosti, bi bilo treba izmeriti z uporabo zanesljivih, točnih in ponovljivih metod, ki upoštevajo splošno priznane najsodobnejše metodologije merjenja in izračuna. Za preprečitev ovir za trgovino na notranjem trgu bi bilo treba standarde harmonizirati na ravni Unije. Pri takšnih metodah in standardih bi bilo treba čim bolj upoštevati resnično uporabo baterij in izraziti povprečni razpon ravnanja potrošnika, hkrati pa bi morali biti robustni, da bi odvračali od namernega in nenamernega izogibanja zahtevam. Po sprejetju takega standarda v skladu z Uredbo (EU) št. 1025/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ter objavi sklica nanj v Uradnem listu Evropske unije bi bilo treba oblikovati domnevo o skladnosti z zahtevami za posamezne proizvode, sprejetimi na podlagi te uredbe, če rezultati takih metod dokazujejo, da so bile dosežene minimalne vrednosti, določene za navedene vsebinske zahteve. Če objavljenih standardov ob uporabi zahtev za posamezne proizvode ni, bi morala Komisija z izvedbenimi akti sprejeti skupne specifikacije, pri čemer s skladnostjo s temi specifikacijami prav tako nastane domneva o skladnosti. Kadar se v poznejši fazi ugotovi, da imajo skupne specifikacije pomanjkljivosti, bi morala Komisija zadevne skupne specifikacije spremeniti ali razveljaviti z izvedbenim aktom. (32)Za zagotovitev učinkovitega dostopa do informacij zaradi nadzora trga, prilagajanje novim tehnologijam in zagotovitev odpornosti v primeru svetovnih kriz, kot je pandemija COVID-19, bi moralo biti mogoče spletno zagotoviti informacije v zvezi s skladnostjo z vsemi akti Unije, ki se uporabljajo za baterije, v obliki enotne izjave EU o skladnosti. (33)Uredba (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta določa pravila za akreditacijo organov za ugotavljanje skladnosti, vzpostavlja okvir za nadzor trga proizvodov in nadzor proizvodov iz tretjih držav ter določa splošna načela glede oznake CE. Navedena uredba bi se morala uporabljati za baterije, ki jih zajema ta uredba, da se zagotovi, da proizvodi, ki so vključeni v prosti pretok blaga znotraj Unije, izpolnjujejo zahteve, ki zagotavljajo visoko raven zaščite javnih interesov, kot so zdravje ljudi, varnost in okolje. (34)Da bi lahko gospodarski subjekti izkazali in pristojni organi preverili, da baterije, ki so dostopne na trgu, izpolnjujejo zahteve iz te uredbe, je treba določiti postopke ugotavljanja skladnosti. Sklep št. 768/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta opredeljuje module za postopke ugotavljanja skladnosti od najmanj do najbolj strogega, odvisno od stopnje tveganja in zahtevane stopnje varnosti. V skladu s členom 4 navedenega sklepa je treba v primerih, kadar je potrebno ugotavljanje skladnosti, postopke, ki se bodo izvajali, izbrati med navedenimi moduli. (35)Vendar izbrani moduli ne odražajo nekaterih specifičnih vidikov baterij, zato jih je treba za postopek ugotavljanja skladnosti prilagoditi. Da bi se upoštevalo, da so zahteve glede trajnostnosti, varnosti in označevanja, navedene v tej uredbi, nove in zapletene, ter bi se zagotovila skladnost baterij, danih na trg, s pravnimi instrumenti, bi bilo treba v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v zvezi s spreminjanjem postopkov ugotavljanja skladnosti z dodajanjem faz preverjanja ali spremembo modula za ugotavljanje skladnosti na podlagi razvoja na trgu baterij ali v vrednostni verigi baterij. (36)Oznaka CE na bateriji izraža njeno skladnost s to uredbo. Splošna načela, ki urejajo oznako CE in njeno povezavo z drugimi oznakami, so določena v Uredbi (ES) št. 765/2008. Navedena načela bi se morala uporabljati za oznako CE na baterijah. Za zagotovitev, da se baterija shranjuje, uporablja in zavrže na način, ki je varen z vidika varstva zdravja ljudi in okolja, bi bilo treba določiti specifična pravila za namestitev oznake CE v primeru baterij. (37)Za postopke ugotavljanja skladnosti, določene v tej uredbi, je potrebno posredovanje organov za ugotavljanje skladnosti. Organi držav članic bi morali Komisiji priglasiti navedene organe, da bi se zagotovilo enotno izvajanje določb te uredbe. (38)Glede na to, da so zahteve glede trajnostnosti, varnosti in označevanja baterij nove in zapletene, ter za zagotovitev dosledne ravni kakovosti ugotavljanja skladnosti baterij je treba opredeliti zahteve za priglasitvene organe, ki sodelujejo pri ugotavljanju skladnosti, priglasitvi in spremljanju priglašenih organov. Zlasti bi bilo treba zagotoviti, da priglasitveni organ deluje objektivno in nepristransko. Poleg tega bi se moralo od priglasitvenih organov zahtevati, da varujejo zaupnost informacij, ki jih pridobivajo, vseeno pa bi morali imeti možnost, da si z nacionalnimi organi, priglasitvenimi organi drugih držav članic in Komisijo izmenjujejo informacije o priglašenih organih, da se zagotovi usklajenost ugotavljanja skladnosti. (39)Bistveno je, da vsi priglašeni organi opravljajo svoje funkcije na enaki ravni ter pod pogoji poštene konkurence in avtonomije. Zato bi bilo treba določiti zahteve za organe za ugotavljanje skladnosti, ki želijo biti priglašeni za izvajanje dejavnosti ugotavljanja skladnosti. Te zahteve bi se morale še naprej uporabljati kot pogoj za ohranjanje pristojnosti priglašenega organa. Za zagotovitev avtonomije priglašenega organa bi se moralo od organa in njegovega osebja zahtevati, da ohranjata neodvisnost od gospodarskih subjektov v vrednostni verigi baterij in drugih družb, vključno s poslovnimi združenji ter matičnimi in odvisnimi družbami. Od priglašenega organa bi se moralo zahtevati, da dokumentira svojo neodvisnost in predloži navedeno dokumentacijo priglasitvenemu organu. (40)Če organ za ugotavljanje skladnosti izkaže skladnost z merili, navedenimi v harmoniziranih standardih, bi se moralo šteti, da izpolnjuje ustrezne zahteve iz te uredbe. (41)Organi za ugotavljanje skladnosti za dele svojih dejavnosti, povezanih z ugotavljanjem skladnosti, pogosto sklenejo pogodbo s podizvajalci ali jih prenesejo na odvisno družbo. Vendar bi moral nekatere dejavnosti in postopke odločanja v zvezi z ugotavljanjem skladnosti baterij in drugimi notranjimi dejavnostmi priglašenega organa izvajati izključno priglašeni organ, da se zagotovita njegova neodvisnost in avtonomija. Poleg tega bi morali podizvajalci in odvisne družbe za ugotavljanje skladnost izpolnjevati iste zahteve kot priglašeni organi v zvezi z opravljanjem nalog ugotavljanja skladnosti na podlagi te uredbe, da bi se ohranila raven varnosti, potrebna za dajanje baterij na trg Unije. (42)Ker bi se lahko storitve, ki jih ponujajo priglašeni organi v državi članici, nanašale na baterije, dostopne na trgu po vsej Uniji, je primerno dati drugim državam članicam in Komisiji priložnost, da izrazijo svoja nestrinjanja glede priglašenega organa. Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila, da se bo lahko od priglasitvenega organa zahtevalo sprejetje korektivnih ukrepov, kadar priglašeni organ ne izpolnjuje ali ne izpolnjuje več zahtev te uredbe. (43)Zaradi olajševanja in pospeševanja postopka ugotavljanja skladnosti, certificiranja in končno dostopa na trg ter zaradi dejstva, da so zahteve glede trajnostnosti, varnosti in označevanja baterij nove in zapletene, je ključno, da imajo priglašeni organi stalen dostop do vse potrebne opreme in zmogljivosti za preizkušanje ter da uporabljajo postopke, ne da bi ustvarjali nepotrebna bremena za gospodarske subjekte. Iz istega razloga in za zagotovitev enakega obravnavanja gospodarskih subjektov morajo priglašeni organi dosledno uporabljati postopke ugotavljanja skladnosti. (44)Pred sprejetjem končne odločitve o tem, ali se lahko za baterijo izda certifikat o skladnosti, bi moral imeti gospodarski subjekt, ki želi baterijo dati na trg, možnost, da enkrat dopolni dokumentac