[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 26.10.2006

SEC(2006) 1370

DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE Spremni dokument

PREDLOGA UREDBE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA O PREPOVEDI IZVOZA IN VARNEM SKLADIŠČENJU ŽIVEGA SREBRA POVZETEK {COM(2006) 636 finalSEC(2006) 1369}

DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE Spremni dokument

PREDLOG A UREDBE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA O PREPOVEDI IZVOZA IN VARNEM SKLADIŠČENJU ŽIVEGA SREBRA POVZETEK

To presojo vplivov so pripravile službe Komisije za izvajanje dveh glavnih ukrepov iz Strategije za živo srebro[1]: prepovedi izvoza živega srebra (ukrep 5) in varnega skladiščenja presežnega živega srebra (ukrep 9).

Namen tega dokumenta je presoja posebnih ukrepov, ki jih je treba sprejeti za sprejetje učinkovite zakonodaje. Izhodiščen predviden potek vključuje prepoved izvoza za kovinsko živo srebro in obveznost skladiščenja/odstranjevanja presežnega živega srebra iz kloralkalne industrije. V tej presoji vpliva so z a natančnejšo presojo izbrana naslednja vprašanja:

- Obseg prepovedi izvoza: Ali je treba zajeti tudi spojine živega srebra in proizvode, katerih uporaba je v Evropski uniji že omejena?

- Obseg obveznosti skladiščenja: Ali je treba določiti obveznost skladiščenja/odstranjevanja tudi za živo srebro, ki je stranski proizvod proizvodnje barvnih kovin ali čiščenja zemeljskega plina, ter reciklirano živo srebro?

- Poročanje in izmenjava informacij: Kako oblikovati orodje za učinkovito in varno izvajanje prepovedi izvoza ter obveznosti skladiščenja/odstranjevanja?

- Pravni instrumenti

Iz presoje vpliva je razvidno, da bi bilo na tej stopnji še prezgodaj razširiti prepoved izvoza živega srebra na proizvode, katerih dajanje na trg EU je omejeno, ter spojin, kot so kalomel. V zvezi s tem je treba pravočasno izvesti dodatno presojo vpliva, preden začne leta 2011 veljati prepoved izvoza. V skladu z načeli za boljšo zakonodajno ureditev bo lahko zlasti zaradi upravnih stroškov takšne razširitve in vpliva na poslovno konkurenčnost EU potrebna temeljitejša analiza.

Analiza razvoja svetovnih trgov jasno potrjuje prejšnje sklepe iz Strategije za živo srebro: prepoved izvoza živega srebra je treba obravnavati v širšem merilu. Da bi prepoved v čim večji meri koristila okolju, jo morajo dopolnjevati ukrepi, sprejeti na svetovni ravni. Vseeno mora biti EU glede na velike s tem povezane količine kovinskega živega srebra proaktivna ter mora še naprej prispevati k zmanjšanju izpostavljenosti živemu srebru in ne sme čakati na popolnoma razvit pravni instrument na svetovni ravni.

Glavni viri ponudbe živega srebra v Evropski uniji so: presežki iz kloralkalne industrije zaradi prehoda na postopek, pri katerem se ne uporablja živo srebro, ali zaprtja obrata; živo srebro kot stranski proizvod pridobivanja rud barvnih kovin in taljenja (npr. proizvodnja cinka); živo srebro kot stranski proizvod čiščenja zemeljskega plina; reciklirano živo srebro (predelava živega srebra in živega srebra iz proizvodov, npr. fluorescentne svetilke itn.) in zaloge živega srebra, ki so jih v prejšnjih letih ustvarili posredniki in trgovci, kot je družba MAYASA[2]. Leta 2005 je znašala sporočena skupna ponudba (brez živega srebra iz zalog) v Evropski uniji 625 ton.

Skupna poraba na trgu (vključno z živim srebrom v proizvodih, uvoženih v Evropsko unijo) je približno 440 ton letno. Največji uporabnik (približno 50 %) kovinskega živega srebra je kloralkalna industrija. Povpraševanje kloralkalne industrije je leta 2005 zajemalo približno 190 ton. Druga najpomembnejša uporaba živega srebra v Evropski uniji je uporaba za zobni amalgam. Glavni dejavniki zmanjšanja uporabe živega srebra v EU-25 so znatno zmanjšanje vsebnosti živega srebra ali nadomestitev živega srebra v nadzorovanih proizvodih in postopkih (barve, baterije, pesticidi, kloralkalni postopki itn.) ter splošen prenos postopkov izdelave proizvodov, ki vsebujejo živo srebro (termometri, baterije itn.), iz držav EU-25 v tretje države.

Povpraševanje po živem srebru v obdobju 2005–2015 znaša za uporabe, razen uporabe v kloralkalni industriji[3], približno 190 ton letno. Ocenjena ponudba v Evropski uniji (brez živega srebra iz kloralkalne industrije po letu 2011 ter živega srebra kot stranskega proizvoda proizvodnje barvnih kovin in čiščenja zemeljskega plina) bo obsegala 481 ton letno.

Cene živega srebra so se zadnjih 40 let večinoma zniževale. V zadnjih desetih letih so se ustalile na najnižji ravni do zdaj – od 4 do 5 USD na kg živega srebra – pred tem so se od sredine leta 2004 do leta 2005 strmo dvigovale na več kot 20 USD ter leta 2006 nekoliko padle[4]. Težko je predvideti srednjeročno oz. dolgoročno gibanje cen živega srebra. Če bo dotok živega srebra iz kloralkalne industrije v Evropski uniji na trg do prepovedi uvoza tako velik, bodo cene predvidoma še naprej padale in v naslednjem letu dosegle največ 10 USD/kg. V tej presoji vplivov domnevamo, da bo domača tržna cena v Evropski uniji enaka svetovni ceni, ker bo uvoz v Evropsko unijo dovoljen po letu 2011. Pri izračunih v tej presoji vplivov smo uporabili ceno 10 USD/kg[5] .

Predlagana je prepoved izvoza kovinskega živega srebra. Evropska unija je glavna izvoznica kovinskega živega srebra. Po ustavitvi pridobivanja živega srebra v španskem rudniku Almaden leta 2003 zdaj največjo ponudbo živega srebra v Evropski uniji zagotavlja kloralkalna industrija. Kloralkalna industrija prodaja presežno živo srebro zaradi prehoda na tehnologijo, pri kateri se to ne uporablja. Ocenjuje se, da ga v celicah v kloralkalni industriji ostaja skupaj približno 12 000 ton. Povpraševanje Evropske unije po živem srebru je majhno. Zato se večina presežnega živega srebra izvozi. V skladu z mednarodno trgovinsko statistiko je bilo leta 2004 izvoženih 824 ton. Živo srebro je težava svetovne razsežnosti, zato so za njegovo rešitev potrebni mednarodni ukrepi. Evropska unija ne more verodostojno zagovarjati in podpirati dejavnega prizadevanja za svetovno zmanjšanje ponudbe in povpraševanja po živem srebru ter hkrati ostati glavna svetovna ponudnica.

Predlagana je obveznost skladiščenja za kovinsko živo srebro, ki se ne uporablja več v kloralkalni industriji, živo srebro kot stranski proizvod proizvodnje barvnih kovin in živo srebro kot stranski proizvod čiščenja zemeljskega plina. Trenutno notranja ponudba živega srebra v EU presega povpraševanje. Glede na prejete informacije se bo takšno stanje nadaljevalo tudi v prihodnje. Razen tega bo predvidoma za potrebe notranjega trga Evropske unije dovolj živega srebra ter ne bo treba uporabiti presežnega živega srebra iz kloralkalne industrije in živega srebra kot stranskega proizvoda proizvodnje barvnih kovin in čiščenja zemeljskega plina. Povpraševanje po živem srebru v Evropski uniji se postopoma zmanjšuje ter bo po začetku veljavnosti prepovedi izvoza in obveznosti skladiščenja manjše od ponudbe recikliranega živega srebra in preostalih zalog v Evropski uniji. Obveznost skladiščenja namenoma ne zajema recikliranega živega srebra iz proizvodov, ki vsebujejo živo srebro. Ta vir ima prednost z okoljskega vidika. Živo srebro se verjetno ne bi več zbiralo, če bi obveznost skladiščenja določili tudi za reciklirano živo srebro. Če živega srebra ne bi zbirali, bi se ga lahko veliko sprostilo v okolje.

Kot orodje za učinkovito in varno izvajanje prepovedi izvoza ter obveznosti skladiščenja sta predlagana poročanje in izmenjava informacij , s čimer se lahko spremlja uvoz in izvoz živega srebra ter njegovih spojin v državah članicah ter v Skupnost in iz nje. Njun cilj je zagotoviti najboljšo uporabo razpoložljivih podatkov, poenostaviti pretok podatkov in omejiti upravno obremenitev na najnižjo mogočo raven. Olajšati morata tudi hitre odzive na spreminjajoče vzorce proizvodnje in potrošnje. Namenoma ni uporabljen tog sistem, ki temelji na primer na stalnem vprašalniku.

Primeren pravni instrument za določitev prepovedi izvoza in obveznosti skladiščenja/odstranjevanja je predvidoma le uredba. Predlog ne vključuje posebne rešitve za skladiščenje/odstranjevanje presežnega živega srebra, pravni akt je omejen na določitev vrst naprav za skladiščenje/odstranjevanje, ki zagotavljajo ustrezna jamstva za varno ravnanje s kovinskim živim srebrom glede na posebne lastnosti te snovi. Za zagotovitev dolgoročne varnosti je predlagana ocena tveganja živega srebra za posamezne lokacije. Za posamezno možnost skladiščenja/odstranjevanja se morajo odločiti industrija ali zadevne države članice.

Uredbi bo priložen prostovoljni sporazum s kloralkalno industrijo , ki je najpomembnejša industrija glede na količino živega srebra.

Prepoved izvoza in obveznost skladiščenja je treba obravnavati tudi skupaj z mednarodnimi ukrepi , dogovorjenimi v okviru Strategije za živo srebro. Na svetovni ravni je treba sprejeti ukrepe za opustitev proizvodnje novega živega srebra iz cinobra in preprečitev ponovnega vstopa presežkov živega srebra na trg. Načrtovano je sodelovanje z državami v razvoju, Evropska unija pa podpira tudi mednarodne pobude, kot je svetovni program UNEP za živo srebro. Komisija sistematično izboljšuje stike z državami, ki niso članice EU in ki so pomembne proizvajalke, uporabnice in izvoznice živega srebra in/ali s katerimi so povezane težave v zvezi z onesnaževanjem z živim srebrom. Mednarodna konferenca o živem srebru, ki bo 26. in 27. oktobra 2006 v Bruslju in na kateri bo sodelovalo veliko držav, ki niso članice EU, bo zagotovila dodaten zagon za mednarodna pogajanja tudi v zvezi s trgovinskimi vprašanji pred 24. zasedanjem Upravnega sveta UNEP leta 2007.

Ocena stroškov in koristi . Primerjalno bodo zmerne, nižje ravni koristi (ali stroški na tono živega srebra, ki smo se jim izognili) predvidoma večje kot ocenjeni najvišji stroški, vendar se analiza iz Priloge III ne sme šteti kot popolna analiza stroškov in koristi, ker razpoložljivi podatki ne omogočajo neposredne primerjave pričakovanih stroškov in koristi.

Pri presoji vplivov se za presojo okoljskih vidikov uporablja mešanica kvalitativne in kvantitativne analize. Preostala svetovna uporaba in presežno živo srebro, ki se izvozi iz EU, so prikazani kvantitativno. Predvideva se, da se lahko zaradi veliko teh uporab kovinsko živo srebro sprosti v okolje. Po pričakovanjih se bodo zaradi prepovedi izvoza živega srebra in določitve obveznega skladiščenja emisije zmanjšale, čeprav jih je kvantitativno težko opredeliti[6].

Za presojo koristi za zdravje ljudi bi bilo treba oblikovati vzorec, ki povezuje izpuste v okolje, nastajanje metilnega živega srebra v ribah in ugotavljanje vnosa s strani občutljivih skupin prebivalstva. Po preučitvi obsega takega vzorca (zadevne okoljske prvine, geografska pokritost, zajeta populacija itn.) je bilo ugotovljeno, da bi bila takšna naloga v nasprotju z načelom sorazmernosti iz smernic za presojo vplivov.

Nova raziskava koristi, ki je bila izvedena v Združenih državah[7] [8], za obseg 3 milijonov EUR na leto na tono emisij navaja 70–100 milijonov EUR/leto/t. Kaže tudi to, da se koristi na tono povečujejo, kadar se poveča skupno zmanjšanje, čeprav precej počasneje. To je primerljivo z zgornjo mejo stroškov za trajno odstranjevanje (globoko v živi skali) 37–70 000 EUR t/leto (za obdobje 40 let) in izgubo prihodka (10 000 EUR/t).

[1] COM(2005) 20 konč.

[2] Miñas de Almadén y Arrayanes, S.A.

[3] Kloralkalna industrija bo ponovno uporabila svoje presežno živo srebro, zato takšno povpraševanje ni vključeno v zgoraj navedenem povpraševanju.

[4] Mednarodni trgovci barvnih kovin običajno navajajo cene v USD.

[5] 7,85 EUR/kg ali 7 851,76 EUR na tono.

[6] Nevarnosti za okolje in zdravje, zlasti v zvezi z metilnim živim srebrom, ki nastaja v vodnem okolju, je ocenil npr. UNEP in niso v celoti navedene v presoji vplivov.

[7] Economic valuation of human health benefits of controlling mercury emissions from U.S. coal-fired power plants (Gospodarsko vrednotenje koristi za zdravje ljudi zaradi nadzora emisij živega srebra, ki ga proizvedejo termoelektrarne v Združenih državah), www.nescaum.org, februar 2005.

[8] Public health and economic consequences of methyl mercury toxicity to the developing brain (Zdravstvene in gospodarske posledice strupenosti za razvijajoče možgane), Environmental Health Perspectives 113, maj 2005.