UGOTOVITVE SODIŠČA

UVOD

6.1 V tem poglavju so predstavljene ugotovitve Sodišča za ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo (razdelek 1.b večletnega finančnega okvira). Ključne informacije o zajetih dejavnostih in porabi v letu 2015 so na sliki 6.1 .

Slika 6.1 – Razdelek 1.b večletnega finančnega okvira – ključne informacije za leto 2015 (v milijardah EUR) Plačila za leto skupaj 51,2 – predujmi (58) (59) 9,1 + obračunani predujmi (58) 7,4 + izplačila končnim prejemnikom iz finančnih instrumentov, za katere se uporablja deljeno upravljanje 2,1 + predujmi, ki so jih porabili končni upravičenci projektov državne pomoči 2,3 Revidirana populacija skupaj 53,9

UGOTOVITVE SODIŠČA

6.2 Vmesna plačila za operativne programe programskega obdobja 2007–2013, za katere se je obdobje upravičenosti končalo 31. decembra 2015, so pomenila več kot 80 % plačil. Plačila predujmov za programsko obdobje 2014–2020 so znašala približno 7,8 milijarde EUR (1).

Kratek opis področja ekonomska, socialna in teritorialna kohezija

Cilji politike, instrumenti in upravljanje porabe

6.3 Cilj porabe v okviru razdelka 1.b večletnega finančnega okvira – ekonomska, socialna in teritorialna kohezija je zmanjševanje razlik v stopnjah razvoja različnih regij, prestrukturiranje nazadujočih industrijskih območij ter spodbujanje čezmejnega, nadnacionalnega in medregionalnega sodelovanja (2). Instrumenti politike, ki podpirajo krepitev ekonomske in socialne kohezije, so:

— Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR), ki je namenjen odpravljanju glavnih regionalnih neravnovesij s finančno podporo za ustvarjanje infrastrukturnih in produktivnih naložb za ustvarjanje delovnih mest, zlasti za podjetja,

— Kohezijski sklad, ki financira okoljske in prometne projekte v državah članicah z bruto nacionalnim proizvodom na prebivalca, ki je nižji od 90 % povprečja EU (3),

— Evropski socialni sklad (ESS), ki je namenjen izboljšanju zaposlovanja in zaposlitvenih možnosti (predvsem z ukrepi usposabljanja), s spodbujanjem visoke stopnje zaposlenosti ter ustvarjanjem več in boljših delovnih mest,

— drugi instrumenti/skladi, kot sta evropski instrument sosedstva, ki podpira čezmejno sodelovanje ter izvajanje političnih pobud za zbližanje EU in njenih sosed, ter Sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim (FEAD), ki zagotavlja materialno pomoč za izhod iz revščine.

UGOTOVITVE SODIŠČA ODGOVORI KOMISIJE

6.4 Za ESRR, Kohezijski sklad in ESS veljajo enaka pravila, ob upoštevanju izjem, določenih v uredbah za posamezen sklad. Ti skladi se izvajajo z večletnimi programi. Komisija si upravljanje deli z državami članicami. Za vsako programsko obdobje odobri operativne programe, ki so jih pripravile države članice in v okviru katerih se financirajo projekti (4). Projekte izberejo organi držav članic. Upravičenci med izvajanjem projektov prijavijo nastale stroške svojim nacionalnim organom, ki odhodke potrdijo in prijavijo Komisiji.

Tveganja za pravilnost

6.5 Glavno tveganje za odhodke ESRR/Kohezijskega sklada je, da upravičenci prijavijo stroške, ki so neupravičeni v skladu z nacionalnimi pravili o upravičenosti in/ali manj številnimi določbami o upravičenosti v uredbah EU o strukturnih skladih. Za porabo ESRR/Kohezijskega sklada veljajo tudi splošno veljavna pravila notranjega trga EU (zlasti pravila o javnem naročanju in državni pomoči). V preteklih letih je bila neskladnost s pravili EU in/ali nacionalnimi pravili o javnem naročanju pri oddaji naročil glavno tveganje za pravilnost porabe ESRR in Kohezijskega sklada. 6.5 Komisija se strinja z oceno, kot je podrobneje navedeno v delovnem dokumentu njenih služb z naslovom „Analysis of errors in the Cohesion Policy for the years 2006–2009“ (Analiza napak v kohezijski politiki za obdobje 2006–2009) (SEC(2011) 1179 z dne 5. oktobra 2011)). Komisija še naprej sprejema posebne ukrepe za zmanjševanje teh tveganj: npr. izčrpne smernice in dodatno izobraževanje, ki se zagotavlja organom upravljanja o ugotovljenih tveganjih, za povečanje upravnih zmogljivosti na teh področjih, revizije, usmerjene v najbolj tvegana področja, pravočasno izvedbo finančnih popravkov, postopkov za prekinitev in začasno ustavitev. Ti preventivni in popravljalni ukrepi so bili združeni z novimi pobudami v okviru celovitega akcijskega načrta, ki je bil pripravljen leta 2013 za boljše izvajanje pravil o javnem naročanju, in Komisija jih je politično podprla decembra 2015. Izvaja se še en akcijski načrt za podporo organom, ki so pristojni za programe, pri izvajanju pravil o državni pomoči, ki so bila pregledana in poenostavljena leta 2014 v okviru spremenjene uredbe o splošnih skupinskih izjemah in so bila nadalje pojasnjena v publikaciji Komisije „Obvestilo o pojmu državne pomoči“ v mesecu maju 2016.

6.6 Glavno tveganje za odhodke ESS je povezano z neopredmeteno naravo naložb v človeški kapital in s tem, da pri izvajanju projektov sodeluje več partnerjev, pogosto v manjšem obsegu. Ti dejavniki lahko prispevajo k neskladnosti s pravili o upravičenosti na ravni EU in/ali nacionalni ravni, zaradi česar vzpostavljeni sistemi odobrijo neupravičene stroške. 6.6 Komisija je sprejela posebne ukrepe za zmanjšanje ugotovljenih tveganj, ki po potrebi vključujejo zlasti preventivne in popravljalne ukrepe, kot so usmerjanje, usposabljanje, poenostavitev, stroga politika glede prekinitev in začasnih ustavitev plačil ter pravočasna izvedba finančnih popravkov. Komisija to tveganje obravnava tudi z dejavnim spodbujanjem uporabe poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov in z vztrajanjem pri pomembnosti pregledov na prvi stopnji, ki jih izvajajo države članice. Poleg tega Komisija vsako leto posodobi svoj revizijski načrt, da bi obravnavala najpomembnejša ugotovljena tveganja.

6.7 Organi držav članic se pri izvajanju operativnih programov srečujejo z nasprotujočimi si prioritetami. Za porabo je treba izvajati ustrezne preglede, da se zagotovita pravilnost in dobro finančno poslovodenje. Hkrati pa obstaja interes za črpanje sredstev, ki jih dodeli EU. To lahko v praksi ovira dosledno izvajanje uspešnih kontrol, ki bi morale preprečiti povračilo neupravičenih odhodkov iz proračuna EU. To postaja proti koncu obdobja upravičenosti vedno pomembneje, saj države članice tvegajo izgubo neporabljenega deleža sredstev, ki so jim bila sprva dodeljena (5). 6.7 Ustrezni pregledi morajo zagotoviti pravilnost vseh odhodkov, prijavljenih v obdobju izvajanja in vse do zaključka. Države članice morajo do 31. marca 2017 predložiti dokumente o zaključku, ki bodo dali dodatno zagotovilo. Komisija je 20. marca 2013 proaktivno sprejela smernice o zaključku (Sklep C(2013) 1573), ki so bile dopolnjene in posodobljene 30. aprila 2015. Službe Komisije so za države članice organizirale več seminarjev o zaključku ter posodobile svoje ocene tveganja in nato revizijsko strategijo za obdobje 2007–2013, da bi se obravnavala vsa možna tveganja v zvezi z zadnjim delom obdobja izvajanja. Komisija je vzpostavila delovno skupino za boljše izvajanje sredstev kohezijske politike v osmih državah članicah. Ob poudarjanju popolnega spoštovanja in pravilnosti odhodkov je ta delovna skupina pomagala zadevnim državam članicam pri pripravljalnih postopkih za zaključek. Ta proaktiven in usmerjen pristop bo uporabljen za pomoč pri izvajanju programov držav članic v obdobju 2014–2020 ob upoštevanju pridobljenih izkušenj.

Komisija je leta 2015 uvedla dodatne ukrepe za poenostavitev

6.8 Komisija je julija 2015 ustanovila skupino neodvisnih strokovnjakov na visoki ravni za spremljanje poenostavitve za upravičence evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladov ESI) (6). Ta skupina je zadolžena za:

— oceno tega, ali so države članice začele uporabljati možnosti za poenostavitev, vključno z zavezami držav članic za zmanjšanje upravnega bremena za upravičence, kot je določeno v njihovih sporazumih o partnerstvu, ki pokrivajo sklade ESI za obdobje 2014–2020,

— analizo izvajanja možnosti za poenostavitev v državah članicah in regijah ob upoštevanju študije o uporabi novih določb o poenostavitvi v zgodnji fazi programskega obdobja 2014–2020 in njihovega vpliva na upravno breme in stroške ter

— opredelitev dobrih praks na področju zmanjševanja upravnega bremena za upravičence.

UGOTOVITVE SODIŠČA

Obseg revizije in revizijski pristop

6.9 V Prilogi 1.1 so navedeni ključni elementi našega revizijskega pristopa in metodologije. V zvezi z revizijo ekonomske, socialne in teritorialne kohezije je treba upoštevati naslednje posebnosti:

(a) preučen je bil vzorec 223 transakcij (7), kot je navedeno v odstavku 7 Priloge 1.1 . Vzorec je zasnovan tako, da je reprezentativen za vse vrste porabe v okviru tega razdelka večletnega finančnega okvira. Leta 2015 je vzorec vseboval transakcije iz 15 držav članic (8);

(b) za finančne instrumente, za katere se uporablja deljeno upravljanje, je Sodišče pregledalo tudi njihove stopnje izplačil (tj. delež sredstev, porabljenih na ravni končnih prejemnikov). To je naredilo na podlagi poročanja Komisije o napredku za leto 2014 in svoje preučitve sedmih finančnih instrumentov ESRR v sedmih državah članicah (9);

(c) Sodišče je ocenilo druge elemente sistemov notranje kontrole in letni poročili o dejavnostih:

(i) nadzorne dejavnosti Komisije v zvezi revizijskimi organi v 16 državah članicah (10);

(ii) letni poročili o dejavnostih Generalnega direktorata za regionalno in mestno politiko ter Generalnega direktorata za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje.

6.10 Sodišče je kot lani preverilo, ali in v kolikšni meri je bil vzpostavljen sistem za merjenje smotrnosti, za oceno tega, ali so preučeni zaključeni projekti dosegli svoje cilje glede izložkov in rezultatov, kot so bili določeni v dokumentih o odobritvi projektov. Preverilo je tudi, ali so bili ti cilji v skladu s cilji operativnega programa. To je bilo opravljeno za 149 od 223 preučenih projektov, ki so bili v času revizije zaključeni. Rezultati tega preverjanja so predstavljeni v oddelku o oceni smotrnosti projektov.

UGOTOVITVE SODIŠČA ODGOVORI KOMISIJE

PRAVILNOST TRANSAKCIJ

6.11 Rezultati preizkušanja transakcij so povzeti v Prilogi 6.1 . Od 223 preučenih transakcij je na 72 (32 %) vplivala napaka. Na podlagi 33 napak, ki jih je Sodišče količinsko opredelilo, ocenjena stopnja napake znaša 5,2 % (11). 6.11 Komisija ugotavlja, da je stopnja napake, o kateri poroča Računsko sodišče, letna ocena, ki upošteva popravke odhodkov projekta ali vračila, na katere so vplivale napake, ki so bile odkrite in evidentirane, preden je Računsko sodišče opravilo revizijo. Komisija poudarja, da jo zavezuje finančna uredba, ki v členu 32(2)(e) določa, da mora njen sistem notranjih kontrol med drugim zagotoviti doseganje „ ustreznega obvladovanja tveganj v zvezi z zakonitostjo in pravilnostjo transakcij ob upoštevanju večletne narave programov in narave zadevnih plačil “. Komisija bo še naprej izvajala nadzorno vlogo, zlasti z nalaganjem finančnih popravkov in izvajanjem izterjav na ravni, ki ustreza ravni ugotovljenih nepravilnosti in pomanjkljivosti. Ob upoštevanju večletne narave upravljavskih in kontrolnih sistemov v okviru kohezijske politike Komisija nadalje ugotavlja, da se lahko napake, ki so bile storjene leta 2015, popravijo tudi do zaključka ali ob zaključku, kot je predstavljeno v oddelku 2.4.3 zadevnih letnih poročil o dejavnostih GD za regionalno in mestno politiko ter GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje za leto 2015. Komisija ugotavlja, da je ocenjena stopnja napake za leto 2015 v skladu s stopnjami napak, ki jih je za zadnjih pet let predstavilo Računsko sodišče. To potrjuje, da stopnja napake za programsko obdobje 2007–2013 ostaja stabilna in znatno pod stopnjami, ki so bile poročane za obdobje 2000–2006. Ta razvoj izhaja iz izboljšanega regulativnega okvira, vključno s poenostavitvami, okrepljenim upravljanjem in kontrolnimi sistemi, ter iz stroge politike Komisije, da v primeru ugotovljenih pomanjkljivosti takoj prekine ali začasno ustavi plačila, kot je poročano v letnih poročilih o dejavnosti za leto 2015. Komisija bo še vedno osredotočala svoje ukrepe na najbolj tvegane programe/države članice, po potrebi izvajala popravljalne ukrepe v okviru stroge politike glede prekinitev in začasnih ustavitev plačil vse do zaključka ter ob zaključku uporabila stroge postopke za izključitev kakršnega koli pomembnega preostalega tveganja za nepravilne odhodke. Komisija tudi ugotavlja, da se je pogostost napak v primerjavi s prejšnjimi leti bistveno zmanjšala. Za obdobje 2014–2020 se je popravljalna zmogljivost Komisije dodatno okrepila, saj lahko za bistvene pomanjkljivosti, ki jih odkrije, naloži neto finančne popravke, s čimer se pomembno zmanjša možnost, da bi države članice ponovno uporabile sredstva. To bo pomembna spodbuda za države članice, da odkrijejo in popravijo resne nepravilnosti, preden Komisiji potrdijo letne računovodske izkaze.

6.12 V poglavju 1 je ocena točnosti zneskov finančnih popravkov, predstavljenih v razpravi o računovodskih izkazih in njihovi analizi v okviru konsolidiranega zaključnega računa EU (glej odstavke 1.37 do 1.43). V poglavju 1 letnega poročila za leto 2012 je pojasnjeno tudi, kako se finančni popravki upoštevajo pri izračunu ocenjene stopnje napake (12). 6.12 Komisija ugotavlja pripravljenost Računskega sodišča, da upošteva finančne popravke, ki so uporabljeni v njenih izračunih ocenjene stopnje napake. Ti popravki izvirajo iz lastnih popravljalnih zmogljivosti držav članic v določenih primerih – pomembnega stebra postopka zagotovil – ali izvirajo iz nadzornih ukrepov Komisije, ki lahko vključujejo uvedbo pavšalnih finančnih popravkov za programe, za katere meni, da pri njih še vedno obstajajo pomembne pomanjkljivosti in tveganja. Komisija se sklicuje na svoje odgovore v odstavku 1.38.

6.13 Na sliki 6.2 je prikazano, koliko so različne vrste napak prispevale k naši oceni stopnje napake za leto 2015.

Slika 6.2 – Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija – razčlenitev ocenjene stopnje napake Vir: Evropsko računsko sodišče.

UGOTOVITVE SODIŠČA ODGOVORI KOMISIJE

6.14 Glavni viri napak za področje ekonomske, socialne in teritorialne kohezije so vključitev neupravičenih odhodkov v prijave stroškov upravičencev ter izbira v celoti neupravičenih projektov, sledi pa jima kršitev pravil EU in nacionalnih pravil o javnem naročanju in o državni pomoči.

6.15 V zadnjih štirih letih Sodišče ni odkrilo nobenih količinsko opredeljivih napak v zvezi z uporabo poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov (13). Države članice morajo za vse sklade v programskem obdobju 2014–2020 uporabljati poenostavljene možnosti obračunavanja stroškov za manjše projekte, vredne manj kot 50 000 EUR, lahko pa se odločijo uporabo teh možnosti razširiti (14). 6.15 Komisija meni, da ocena Računskega sodišča potrjuje, da so poenostavljene možnosti obračunavanja manj dovzetne za napake, in zato dejavno sodeluje z organi, pristojnimi za programe, od uvedbe poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov do postopne razširitve njihove uporabe. To je že pripeljalo do pozitivnih rezultatov. Komisija še naprej dejavno spodbuja uporabo poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov v programskem obdobju 2014–2020, pri čemer so bile te možnosti bistveno okrepljene v okviru Uredbe o skupnih določbah in uredbe o ESS, da bi se zmanjšalo upravno breme za upravičence, spodbudila usmerjenost v rezultate in dodatno zmanjšalo tveganje napake. Komisija namerava leta 2016 podati predloge za razširitev uporabe poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov za vse sklade ESI znotraj Uredbe o skupnih določbah. Poleg zagotavljanja obsežnega usmerjanja za izvedbo poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje trenutno izvaja drugi krog seminarjev o poenostavitvah v določenih prednostnih državah članicah, v katerih so se v programskem obdobju 2007–2013 večkrat pojavile visoke stopnje napake in ki še niso ustrezno izkoristile poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov.

Neupravičeni odhodki

6.16 Ob prijavi stroškov Komisiji nacionalni organi potrdijo, da so ti nastali v skladu z vrsto posebnih določb iz uredb EU, nacionalne zakonodaje ali pravil za upravičenost, posebnih pravil operativnega programa, razpisov za prijavo interesa, sklepov o odobritvi sofinanciranja projektov ali sporazumov o dodelitvi nepovratnih sredstev.

6.17 Neupravičeni odhodki so glavni vir napak za ESRR/Kohezijski sklad in ESS. Sodišče je ugotovilo, da so bili v 8 % preučenih transakcij prijavljeni neupravičeni stroški (glej sliko 6.3 ). Ti primeri pomenijo 55 % vseh količinsko opredeljivih napak in približno 2,4 odstotne točke ocenjene stopnje napake. 6.17 Komisija bo spremljala primere, ki jih je opredelilo Računsko sodišče, in po potrebi predlagala ukrepe. Komisija ugotavlja, da so v nekaterih primerih nacionalna ali regionalna pravila, ki se uporabljajo za odhodke na področju kohezijske politike, zahtevnejša od pravil, ki so predvidena v EU ali v nacionalni zakonodaji za podobne odhodke, ki jih financira država. Te dodatne zahteve se lahko obravnavajo kot primer nepotrebnega upravnega bremena in zapletenosti v zvezi z odhodki na področju kohezijske politike, ki si jih same nalagajo države članice in njeni upravičenci, kot je opisano na primer v poročilih GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje iz leta 2013 o čezmernem prenašanju in poenostavitvah. Komisija tudi ugotavlja, da je do treh napak prišlo, ker so nacionalna pravila strožja ali bolj zapletena, kot je potrebno (čezmerno prenašanje). Komisija ocenjuje, da kršitve teh nacionalnih pravil prispevajo en odstotek k stopnji napake.

Slika 6.3 – Primer prijavljenih neupravičenih stroškov Prijavljeni neupravičeni stroški: Projekt ESRR v Združenem kraljestvu zagotavlja finančno podporo za MSP za svetovalne storitve v zvezi s promocijo in izboljšanjem njihovih proizvodov ali storitev. Toda le del odobrenega financiranja so v obliki nepovratnih sredstev dobila MSP, okoli 13 % pa je obdržal upravičenec. Zneski, ki jih je obdržal, ne izpolnjujejo pogojev za upravičenost do sofinanciranja, ker ti odhodki niso nastali, niso bili plačani in v računovodskih izkazih upravičenca niso bili evidentirani kot stroški. Zato del nepovratnih sredstev ni upravičen do sofinanciranja.

Neupravičeni projekti

6.18 Sodišče je odkrilo štiri projekte ESRR, pri katerih pogoji za upravičenost iz uredb in/ali nacionalnih pravil o upravičenosti niso bili izpolnjeni. Ti projekti pomenijo 12 % vseh količinsko opredeljivih napak, kar pomeni približno 1,5 odstotne točke ocenjene stopnje napake (glej sliko 6.4 ). 6.18 Komisija bo spremljala primere, ki jih je opredelilo Računsko sodišče, in po potrebi predlagala ukrepe.

Slika 6.4 – Primer neupravičenega projekta Neupravičen upravičenec: Na Češkem je bilo pri projektu ESRR v razpisu za zbiranje predlogov določeno, da so upravičenci samo mala in srednja podjetja. Organ upravljanja je na podlagi tega dodelil sredstva upravičencu, katerega status v času, ko je bil projekt izbran, še ni bil potrjen. Drugi neupravičeni projekti so bili ugotovljeni tudi na Češkem, v Italiji in na Poljskem.

Kršitve pravil o javnem naročanju

6.19 Pravila o javnem naročanju so ključni instrument za gospodarno in uspešno porabo javnih sredstev ter za vzpostavitev notranjega trga v EU. 6.19–6.21 Pravila o javnem naročanju se uporabljajo za vso javno porabo v državah članicah in ne le za kohezijsko politiko. Neupoštevanje pravil o javnem naročanju na ravni EU ali nacionalni ravni je že leta glavni vir napak na tem področju, zlasti na področju regionalne in mestne politike, predvsem zaradi vrst sofinanciranih projektov. Zato je Komisija od zaključka zadnjih programskih obdobij sprejela različne preventivne in popravljalne ukrepe, da bi obravnavala slabosti, opredeljene na tem področju. Cilj akcijskega načrta Komisije za javno naročanje, ki je bil pripravljen leta 2013 in ga je politično podprla Komisija decembra leta 2015, je nadaljnje izboljšanje izvajanja pravil o javnem naročanju v državah članicah z dodatnimi preventivnimi ukrepi. S pravnim okvirom za sklade ESI za obdobje 2014–2020 so bile uvedene tudi predhodne pogojenosti za učinkovito in uspešno uporabo sredstev Unije, ki med drugim zajemajo sisteme javnega naročanja držav članic. V primeru neizpolnjevanja veljavne predhodne pogojenosti do konca leta 2016 se lahko sprejme odločitev o začasni ustavitvi vmesnih plačil (člen 19 Uredbe (EU) št. 1303/2013). Komisija bo spremljala vse napake, o katerih poroča Računsko sodišče, v skladu s Sklepom Komisije C(2013) 9527 final o „opredelitvi in odobritvi smernic za določanje finančnih popravkov pri izdatkih, financiranih s strani Unije v okviru deljenega upravljanja, ki jih izvede Komisija zaradi neskladnosti s pravili o javnih naročilih“. Direktive o javnem naročanju iz leta 2014, ki so uvedle poenostavitve, bodo začele kazati njihov učinek v praksi po prenosu (glej tudi odgovor Komisije na odstavek 6.25).

6.20 Sodišče je za leto 2015 preučilo 140 postopkov javnega naročanja v zvezi z naročili za gradnje in storitve, povezanimi z odhodki za preizkušene transakcije. Ocenjena vrednost naročil pri teh postopkih javnega naročanja je znašala približno 2,9 milijarde EUR (15). Velika večina teh naročil je za projekte, ki se sofinancirajo iz operativnih programov v okviru ESRR/Kohezijskega sklada (16).

6.21 Sodišče je v 26 od 140 preučenih postopkov odkrilo primere neupoštevanja pravil EU o javnem naročanju in/ali nacionalnih pravil o javnem naročanju. V štirih primerih, kar je manj kot v prejšnjih letih, je bilo neupoštevanje teh pravil tako resno, da je Sodišče ugotovilo, da bi moralo biti naročilo oddano drugemu ponudniku ali da je bila konkurenca tako omejena, da neposredna oddaja naročila ni bila upravičena. Sodišče je te napake razvrstilo med količinsko opredeljive (17) (glej sliko 6.5 ). Te napake pomenijo 12 % vseh količinsko opredeljivih napak in približno 0,7 odstotne točke ocenjene stopnje napake. Za oceno ravni napake je Sodišče uporabilo določbe direktive o javnem naročanju iz leta 2014, ki so manj stroge od tistih iz direktiv o javnem naročanju iz leta 2004 (v zvezi s spreminjanjem pogodb).

Slika 6.5 – Primer resnega neupoštevanja pravil o javnem naročanju Naročilo dodatne gradnje oddano brez ustreznega javnega postopka: za projekt gradnje ceste v okviru ESRR v Nemčiji je bilo naročilo dodatne gradnje, ki je presegala 50 % vrednosti prvotne pogodbe, neposredno oddano istemu izvajalcu. To je kršitev člena 31 Direktive 2004/18/ES o javnem naročanju. Zato ti stroški niso upravičeni do sofinanciranja EU. Podobni primeri so bili ugotovljeni pri drugih projektih ESRR v Italiji in Združenem kraljestvu.

6.22 Druge napake v zvezi z razpisnimi postopki in postopki javnega naročanja so se pojavile še pri 22 od 140 preučenih postopkov javnega naročanja. Med njimi so bili primeri nepravilne uporabe meril za izbor, pomanjkljivosti v razpisni dokumentaciji in neupoštevanje zahtev za obveščanje in objavo. Te napake ne prispevajo k stopnji napake, ki jo je ocenilo Sodišče (18). 6.22 Komisija bo spremljala primere, ki jih je opredelilo Računsko sodišče, in po potrebi predlagala ukrepe.

6.23 Pri dveh transakcijah v dveh državah članicah so nacionalni organi ugotovili primere resnega neupoštevanja pravil o javnem naročanju in naložili posebne finančne popravke na ravni projektov (19). Ti popravljalni ukrepi so se upoštevali pri izračunu ocenjene stopnje napake, saj so bili sprejeti pred obvestilom o reviziji Sodišča. 6.23 Komisija ugotavlja, da nekateri organi, ki so v navedenih državah članicah pristojni za programe, dejansko sprejmejo ustrezne popravljalne ukrepe, in potrjuje, da to odraža Računsko sodišče v svoji opredelitvi napak. Cilj akcijskega načrta, na katerega se Komisija sklicuje v odgovoru na odstavke 6.19 do 6.21, je povečati pojav takšnih proaktivnih popravljalnih ukrepov na ravni držav članic.

6.24 Svet Evropske unije in Evropski parlament sta 26. februarja 2014 sprejela tri direktive za poenostavitev in večjo fleksibilnost postopkov javnega naročanja. Države članice EU so morale nova pravila prenesti v nacionalno zakonodajo do aprila 2016 (razen pravil o e-javnem naročanju, za katera je rok oktober 2018) (20). Komisija je maja 2016 20 od 28 držav članic EU (21) poslala uradne opomine, v katerih jih je opomnila, da teh treh direktiv EU še vedno niso prenesle v nacionalno zakonodajo, čeprav je rok že potekel. Če države članice še naprej ne bodo izpolnjevale svoje obveznosti sprejemanja nacionalne zakonodaje, bo Komisija morda uvedla postopke za ugotavljanje kršitev v skladu s členom 258 PDEU, po katerih bi bile za zadevne države članice lahko naložene globe. 6.24 Komisija tesno spremlja prenos v državah članicah. Na dan 30. junija 2016 mora še 16 držav članic prenesti Direktivo 2014/24/EU o javnem naročanju, medtem ko mora še 19 držav članic prenesti Direktivo 2014/23/EU o podeljevanju koncesijskih pogodb, 17 držav članic pa Direktivo 2014/25/EU o javnem naročanju naročnikov, ki opravljajo dejavnosti v vodnem, energetskem in prometnem sektorju ter sektorju poštnih storitev.

6.25 Sodišče je objavilo tudi posebno poročilo o ukrepih, ki so jih sprejele države članice in Komisija, za obravnavo problema napak pri javnem naročanju na področju ekonomske, socialne in teritorialne kohezije (22). 6.25 Komisija je sprejela vsa priporočila Računskega sodišča v posebnih poročilih ter izvaja predlagane ukrepe. Komisija se sklicuje na svoje odgovore na odstavke 6.7 do 6.15 in 6.19 zgoraj.

Kršitev pravil o državni pomoči

6.26 Državna pomoč je načeloma nezdružljiva z notranjim trgom, ker lahko izkrivi trgovino med državami članicami (23). Toda to pravilo ima nekaj izjem.

6.27 Komisija neposredno izvršuje pravila EU o državni pomoči. Države članice morajo vse primere državne pomoči priglasiti Komisiji (v okviru sheme ali za vsak projekt posebej), razen če ni projekt pod pragom de minimis (24) ali pa ne sodi v obseg uredbe o splošnih skupinskih izjemah (25). Generalni direktorat za konkurenco za vsak priglašen primer oblikuje stališče o tem, ali je pomoč združljiva z notranjim trgom. ESS je manj dovzeten za kršitve pravil o državni pomoči, saj za projekte zelo pogosto velja pravilo de minimis. 6.27 Pri priglasitvi državne pomoči Komisija oceni, ali podpora pomeni državno pomoč in ali je v tem primeru združljiva z notranjim trgom. Rezultati ocene vodijo do sklepa Komisije.

6.28 Sodišče je letos odkrilo sedem projektov ESRR/Kohezijskega sklada v petih državah članicah, pri katerih so bila kršena pravila EU o državni pomoči (26). Po potrebi je prosilo za predhodno oceno Generalnega direktorata za konkurenco in jo tudi dobilo. Ta ocena in sodna praksa Sodišča Evropske unije sta bili upoštevani pri razvrščanju napak. 6.28–6.29 Komisija bo spremljala primere, ki jih je opredelilo Računsko sodišče, in po potrebi predlagala ukrepe.

6.29 Za tri od teh projektov Sodišče meni, da bi morali v skladu s pravili o državni pomoči prejeti manj javnega financiranja EU in/ali države članice ali pa ga sploh ne bi smeli prejeti. Glavni razlog za neupoštevanje pravil o državni pomoči se nanaša na prekoračitev omejitev za intenzivnost pomoči. Te količinsko opredeljene napake pomenijo približno 0,3 odstotne točke ocenjene stopnje napake (glej sliko 6.6 ). Sodišče je za oceno ravni napake v tej kategoriji uporabilo uredbo o splošnih skupinskih izjemah iz leta 2014 (27).

Slika 6.6 – Primer projekta, pri katerem so bila kršena pravila o državni pomoči Omejitev za intenzivnost pomoči je bila prekoračena: Pri projektu Kohezijskega sklada na Poljskem, ki se je nanašal na gradnjo pristaniške infrastrukture, je financiranje prekoračilo najvišji znesek, ki je v skladu s pravili za državno pomoč še dovoljen za to vrsto projektov. Dodatna primera sta bila ugotovljena pri drugih projektih ESRR v Latviji in Združenem kraljestvu.

6.30 Sodišče je objavilo tudi posebno poročilo o prizadevanjih Evropske komisije in držav članic, ki so potrebna za preprečevanje, odkrivanje in popravljanje kršitev pravil o državni pomoči na področju kohezije (28). 6.30 Komisija se sklicuje na svoje odgovore na opažanja in priporočila Računskega sodišča, objavljena v navedenem posebnem poročilu, in bo spremljala sprejeta priporočila.

Davek na dodano vrednost, ki so ga prijavili javni organi

6.31 Davek na dodano vrednost (DDV) je posredni davek EU na domačo potrošnjo blaga in storitev, ki se zaračuna v vsaki fazi proizvodne verige in ga plača končni potrošnik. V skladu z zakonodajo EU vračljivi DDV ni upravičen do sofinanciranja v okviru ESRR/Kohezijskega sklada in ESS (29). Nevračljivi DDV se tako lahko prijavi za sofinanciranje. 6.31 Regulativne določbe, ki jih je Računsko sodišče navedlo za kohezijsko politiko, so rezultat izbire politike s strani sozakonodajalcev. Na splošno so v skladu s standardnimi načeli o upravičenosti do DDV za nepovratna sredstva v drugih politikah EU, še posebej pod neposrednim upravljanjem.

6.32 Kadar javni organi ne prijavijo DDV in zato ne prejmejo vračila, tako Komisija kot države članice menijo, da je DDV v skladu z uredbami upravičen strošek. Toda razlikovanje med vračljivim in nevračljivim DDV v uredbah povzroča zmedo. 6.32–6.33 Načeloma se Komisija opira na ocene držav članic o davčnem oz. nedavčnem statusu upravičenca v zvezi z DDV. Vendar, kot je potrdilo Sodišče leta 2012, zamisel o povračljivem DDV ne izvira iz formalnega pregleda davčnega/nedavčnega statusa upravičenca. Komisija namerava zagotoviti dodatna pojasnila državam članicam v zvezi s trenutnim programskim obdobjem 2014–2020. Komisija bo spremljala primere, ki jih je ugotovilo Računsko sodišče.

6.33 Npr. Sodišče Evropske unije je leta 2012 razsodilo, da mora DDV šteti za vračljivega, kadar izvajalec dejavnosti končnim uporabnikom infrastrukture zaračuna ceno z DDV (30). Sodišče je ugotovilo tri primere, v katerih so javni organi vračljivi DDV prijavili kot upravičen strošek (glej sliko 6.7 ).

Slika 6.7 – Primer neupravičenega DDV Vračljivi DDV ni upravičen do sofinanciranja EU: Za projekt ESRR na Madžarskem, ki se je nanašal na sanacijo rudnika, ki se ne uporablja več, in gradnjo novega središča za prireditve na prostem, je upravičenec, občina, kot upravičen odhodek prijavil DDV. Ker pa bo izvajalec dejavnosti središča končnim uporabnikom infrastrukture zaračunaval ceno z DDV, odhodki za DDV niso upravičeni do sofinanciranja EU. Podobna primera sta bila ugotovljena pri dveh projektih ESRR v Nemčiji.

6.34 Tudi kadar je DDV, ki so ga kot odhodek prijavile nacionalne vlade v vlogi upravičenca, štel za upravičenega, za države članice ne pomeni neto stroška (31). Ministrstvo ali drug organ v neposredni pristojnosti ministrstva lahko npr. izvaja velik infrastrukturni projekt in v svoje stroške vključi DDV, ker ministrstvo ne zahteva vračila plačanega DDV. Nacionalni proračun pa hkrati prejme DDV, povrnjen iz skladov EU. 6.34–6.35 Komisija ugotavlja, da je DDV splošen davek, ki ga poberejo nacionalne ali regionalne vlade, vendar ga ne preusmerijo nazaj na posamezne financirane projekte. Strožje stališče, ki bi DDV štelo za neupravičen strošek ministrstev ali organov, ki so neposredno pod njihovim nadzorom, bi pravzaprav kaznovalo tiste, ki ne morejo zahtevati povračila DDV ali zanj prejeti nadomestila. Ti organi bi tako morali poiskati dodatna sredstva za izvajanje svojih projektov ali pa bi morali prispevati več lastnih finančnih sredstev od upravičencev, ki lahko zahtevajo povračilo DDV. To ni politika, ki bi jo sozakonodajalca izbrala za kohezijsko politiko.

6.35 V EU standardne stopnje DDV, ki se uporabljajo za večino projektov, znašajo od 17 % do 27 %. Kadar DDV, ki ga ministrstva, ki izvajajo projekte, prijavijo kot nevračljivega, preseže nacionalno stopnjo sofinanciranja, lahko povračilo EU celo preseže dejansko nastale stroške projekta brez DDV. To se zgodi npr. kadar stopnja sofinanciranja za projekt znaša vsaj 85 %, stopnja DDV, ki jo plača ministrstvo, ki izvaja projekt, pa presega 20 %. Če bi bila plačana 23-odstotna stopnja DDV, bi skupni prispevek EU za projekt znašal 104,6 % dejansko nastalih stroškov brez DDV. To je zlasti pomembno pri Kohezijskem skladu, pri katerem ima večina projektov vsaj 85-odstotno stopnjo sofinanciranja.

Pregledi na ravni držav članic niso dovolj zanesljivi

6.36 V 18 primerih količinsko opredeljivih napak, ki so jih naredili upravičenci, so imeli nacionalni organi dovolj informacij (32), da bi napake lahko preprečili ali odkrili in popravili, preden so bili odhodki prijavljeni Komisiji. Če bi se vse te informacije uporabile, bi bila ocenjena stopnja napake za to poglavje za 2,4 odstotne točke nižja. Poleg tega je Sodišče v dveh primerih ugotovilo, da so napake, ki smo jih odkrili, naredili organi upravljanja in posredniški organi v državah članicah. Te napake so prispevale 0,6 odstotne točke k ocenjeni stopnji napake. 6.36 Komisija natančno spremlja te primere in se strinja, da je treba zagotoviti dobra in pravočasna preverjanja upravljanja, da bi se preprečil pojav nepravilnosti ali njihova vključitev v zahtevke za plačila. Komisija od leta 2010 izvaja ciljno usmerjene revizije upravnih preverjanj pri programih z visokim tveganjem v primerih, v katerih je ugotovila, da bi pomanjkljivosti lahko ostale neodkrite ali pa bi jih revizijski organ za program opazil prepozno. V zvezi z GD za regionalno in mestno politiko ter GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje so rezultati teh revizij, izvedenih do leta 2015, predstavljeni v njunih letnih poročilih o dejavnostih za leto 2015 (glej str. 65 oziroma str. 56/57). Komisija se sklicuje na okrepljene postopke v regulativnem okviru za programsko obdobje 2014–2020, v katerih bo treba upravna preverjanja in kontrole (vključno s pregledi na kraju samem) izvesti pravočasno za predložitev letnih računovodskih izkazov programa v potrditev Komisiji, predložitev izjav o upravljanju s strani organov upravljanja pa vsakoletno. Revizijski organi morajo oceniti zanesljive stopnje preostale napake v računovodskih izkazih, ki so posledica vseh preverjanj, kontrol in popravkov, izvedenih od konca poslovnega leta. Komisija meni, da bodo ti okrepljeni kontrolni postopki zagotovili trajno znižanje stopnje napake. Poleg tega je Komisija pripravila nove smernice, da dodatno okrepi zanesljivost upravnih preverjanj in da razjasni vse večjo odgovornost organov upravljanja in njihovih posredniških organov v izjavah o upravljanju in letnih povzetkih v programskem obdobju 2014–2020. Te smernice, ki temeljijo na izkušnjah, pridobljenih v prejšnjih programskih obdobjih, so bile objavljene septembra 2015.

UGOTOVITVE SODIŠČA

PREUČITEV FINANČNIH INSTRUMENTOV, ZA KATERE SE UPORABLJA DELJENO UPRAVLJANJE

6.37 Finančni instrumenti zagotavljajo pomoč podjetjem ali mestnim projektom z naložbami v lastniški kapital, posojili ali jamstvi (33). Uporabljajo se lahko v glavnem na treh področjih: kot podpora za mala in srednja podjetja (MSP) (34), za razvoj mest (35) in za spodbujanje energetske učinkovitosti.

6.38 Do konca leta 2014 je bilo v okviru 183 operativnih programov ESRR in ESS v vseh državah članicah, razen treh (Irska, Hrvaška, in Luksemburg), vzpostavljenih 1 025 finančnih instrumentov. Njihova skupna finančna sredstva znašajo približno 16 018 milijonov EUR (36).

6.39 Skladi, ki izvajajo finančne instrumente, običajno prejmejo prispevek iz operativnega programa, ko je vzpostavljena njihova pravna struktura, nato pa ta denar uporabljajo za podporo projektom. Tako finančno podporo je mogoče zagotoviti samo projektom, ki spadajo v obseg operativnega programa. Finančni instrumenti so zasnovani tako, da se obnavljajo, pri nekaterih vrstah jamstvenih skladov pa tako, da dosegajo velik učinek finančnega vzvoda. Vsa sredstva, ki se povrnejo iz izvedenih naložb ali posojil, vključno z dobički, se znova uporabijo za dejavnosti, izvedene v okviru finančnih instrumentov.

6.40 Kot upravičeni odhodki štejejo le izplačila končnim prejemnikom ter stroški in provizije upraviteljev skladov. Neporabljena finančna sredstva finančnega instrumenta je treba ob zaključku operativnega programa vrniti v proračun EU (37).

UGOTOVITVE SODIŠČA ODGOVORI KOMISIJE

Počasno izvajanje finančnih instrumentov

6.41 Povprečna stopnja izplačil za 1 025 finančnih instrumentov ESRR in ESS je ob koncu leta 2014 znašala 57 %. To pomeni povečanje za 10 odstotnih točk v primerjavi z letom 2013 in za 20 odstotnih točk v primerjavi z letom 2012 (38). 6.41 Komisija ugotavlja, da je povprečna stopnja izplačil 57 % (konec leta 2014) – kar je več v primerjavi s stopnjo 47 % konec leta 2013 – povprečje na ravni EU, ki ne odraža heterogene situacije na programski ravni (glej poročilo Komisije, objavljeno 1. oktobra 2015). Nizka stopnja izplačil ob koncu leta 2014 je posledica več dejavnikov, vključno s finančno krizo, pomanjkanjem izkušenj v nekaterih državah članicah in poznim začetkom izvajanja nekaterih instrumentov (tudi leta 2014). Komisija nadalje poudarja, da se ob upoštevanju življenjskega cikla finančnih instrumentov pričakuje povišanje v zadnjem letu izvajanja. Kakršen koli sklep o učinkovitih stopnjah izplačil je mogoče narediti le ob zaključku. V vsakem primeru se ob zaključku prvotni zneski finančnih instrumentov, ki niso izplačani končnim prejemnikom, štejejo za neupravičene, vrnejo se v proračun EU in so za programe in države članice izgubljeni. Komisija meni, da bo njeno poročilo razmerah konca leta 2015, ki bo objavljeno 1. oktobra 2016, prikazalo nadaljnji napredek pri izvajanju.

6.42 Slika 6.8 prikazuje stopnje izplačil za finančne instrumente, ki se financirajo v okviru ekonomske, socialne in teritorialne kohezije, na dan 31. decembra 2014. Sodišče je v svojem zadnjem letnem poročilu že opozorilo, da ima več držav članic težave v celoti porabiti finančna sredstva finančnih instrumentov. Težave z nizkimi stopnjami izplačil v primerjavi s povprečjem EU smo ugotovili zlasti v šestih državah članicah (Grčija, Španija, Italija, Nizozemska, Avstrija in Slovaška). 6.42 Kot je že bilo navedeno v odgovoru na letno poročilo Računskega sodišča za leto 2014 (odstavek 6.49), je Komisija skupaj z državami članicami sprejela številne ukrepe za zagotovitev, da bodo preostale naložbe finančnih instrumentov pravočasno dosegle končne prejemnike. V zvezi s tem je Komisija nadaljevala s svojimi prizadevanji tudi v letu 2015.

Slika 6.8 – Stopnje izplačil za finančne instrumente, ki se financirajo v okviru ekonomske, socialne in teritorialne kohezije, na dan 31. decembra 2014 Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi EGESIF_15-0027-00 z dne 23. septembra 2015.

UGOTOVITVE SODIŠČA ODGOVORI KOMISIJE

6.43 Informacije o izvajanju finančnih instrumentov ESRR in ESS temeljijo na podatkih, prejetih neposredno iz držav članic. Od leta 2011 si Komisija zelo prizadeva izboljšati kakovost teh podatkov. Kljub temu pa so podatki, predstavljeni v poročilu Komisije, v nekaterih primerih nepopolni ali netočni. Tako je bilo tudi pri štirih od sedmih finančnih instrumentov, ki jih je leta 2015 preučilo Sodišče. 6.43 Komisija je v mesecu maju 2015 državam članicam predložila navodila za poročanje o finančnih instrumentih, v katerih je pojasnila zahteve glede poročanja. Poleg tega je izboljšala svoja orodja za poročanje za obdobje 2014–2020: države članice poročajo zahtevane podatke iz člena 46 Uredbe o skupnih določbah, ki so bolj izčrpni, kot so se zahtevali za obdobje 2007–2013. V mesecu aprilu 2016 so službe Komisije predstavile dodatna navodila državam članicam za to poročanje.

Neupravičeni končni prejemniki

6.44 Pri dveh od sedmih finančnih instrumentov, ki jih je Sodišče preučilo, so bila jamstva ali posojila odobrena končnim prejemnikom, ki v skladu z uredbo in nacionalno zakonodajo do njih niso bili upravičeni. Ti primeri se uvrščajo med količinsko opredeljive napake, v kategorijo neupravičenih odhodkov ali neupravičenih projektov (glej sliko 6.9 ). 6.44 Komisija ugotavlja, da za dve napaki, ki sta povezani z neupravičenim prejemniki finančnih instrumentov, še ne more oceniti vpliva teh posamičnih napak na proračun EU. Kot je navedeno v točki 3 „Smernic za določanje finančnih popravkov za izdatke, sofinancirane s strani EU iz strukturnih skladov in Evropskega sklada za ribištvo zaradi neskladnosti s pravili instrumentov finančnega inženiringa za programsko obdobje 2007–2013“, se lahko posamezne nepravilnosti nadomestijo z zakonitimi in rednimi investicijami s strani finančnih instrumentov v končne prejemnike do delnega ali končnega zaključka. Komisija zato meni, da brez izpodbijanja povezanih napak ne more oceniti vpliva teh napak na proračun EU v tej fazi.

Slika 6.9 – Primer neupravičenega posojila (neupravičen prejemnik) Neupravičen končni prejemnik: pri enem od finančnih instrumentov ESRR na Madžarskem je finančni posrednik izdal posojilo za družbo, ki je pripadala njegovi lastni skupini. Vendar uredba in veljavna navodila Komisije izrecno prepovedujejo, da bi se podjetje, ki pripada isti skupini, lahko štelo za upravičenega končnega prejemnika. Zato posojilo ni upravičeno do sofinanciranja. Drugi podobni primeri neupravičenih prejemnikov so bili ugotovljeni v Italiji.

Podaljšanje obdobja upravičenosti za obdobje 2007–2013 le s sklepom Komisije

6.45 Sodišče znova opozarja na specifično zadevo, ki je bila razkrita v letnem poročilu za leto 2014 (39). V členu 56(1) Uredbe (ES) št. 1083/2006 je kot rok za obdobje upravičenosti plačil določen 31. december 2015. Komisija se je med letom 2015 odločila obdobje upravičenosti podaljšati do 31. marca 2017 z lastnim sklepom (40), namesto da bi od Sveta in Parlamenta zahtevala, naj spremenita uredbo. Ker še vedno ni zakonodaje, ki bi bila sprejeta na ustrezno visoki ravni, Sodišče izplačila po 31. decembru 2015 šteje za nepravilna. 6.45 Komisija je že izrazila svoje stališče o istih opažanjih v svojem odgovoru na letno poročilo Računskega sodišča za leto 2014. Komisija je ravnala v skladu s priporočili Evropskega sveta iz decembra 2014 in v okviru omejitev, ki jih določa obstoječi regulativni okvir. Tako Komisija meni, da so izplačila, ki so bila opravljena končnim prejemnikom do konca meseca marca 2017, upravičeni izdatki. Sklep Komisije o spremembi smernic o zaključku ne vpliva na člen 56(1), v skladu s katerim je bilo treba prispevek iz skladov v finančne instrumente plačati najpozneje do 31. decembra 2015. To pravilo še vedno velja. Sprememba pojasnjuje člen 78(6) Uredbe (ES) št. 1083/2006. Člen 78(6) Uredbe (ES) št. 1083/2006 je lex specialis člena 56(1) navedene Uredbe. Na tej podlagi Komisija zaključuje, da: — člen 78(6) pomeni, da morajo biti prispevki iz operativnega programa za instrumente finančnega inženiringa plačani do 31. decembra 2015, — glede upravičenosti izdatkov, ki se izplačajo končnim prejemnikom iz instrumentov finančnega inženiringa, člen 78(6) dovoljuje, da so ti izdatki upravičeni do datuma za predložitev zaključnih dokumentov, — ker je 31. marec 2017 končni datum za predložitev dokumentov o zaključku Komisiji, sprememba smernic o zaključku pojasnjuje, da je zaključek iz člena 78(6) splošne uredbe datum predložitve dokumentov o zaključku, tj. 31. marec 2017 (glej tudi odgovor Komisije na odstavek 6.52 in na Priporočilo 5 letnega poročila Računskega sodišča za leto 2014). Komisija se tako strinja, da se izplačila, izvedena po 31. decembru 2015, štejejo za nepravilna.

6.46 Sodišče je objavilo tudi posebno poročilo o izkušnjah, pridobljenih pri izvrševanju proračuna EU s finančnimi instrumenti v programskem obdobju 2007–2013 (41). 6.46 Komisija se sklicuje na svoje odgovore glede opažanj in priporočil Računskega sodišča, ki so bila objavljena v navedenem posebnem poročilu, in že izvaja ukrepe za spremljanje sprejetih priporočil.

PREUČITEV ELEMENTOV SISTEMOV NOTRANJE KONTROLE, VKLJUČNO Z LETNIMI POROČILI O DEJAVNOSTIH

Ocena nadzora Komisije nad revizijskimi organi

Komisija za oceno stopnje napake uporablja delo revizijskih organov v državah članicah

6.47 Revizijski organi dajejo Komisiji zagotovilo o uspešnem delovanju upravljavskih sistemov in notranjih kontrol operativnih programov ter o zakonitosti in pravilnosti potrjenih odhodkov. Te informacije zagotovijo v svojih letnih poročilih o nadzoru, revizijskih mnenjih in poročilih o revizijah sistemov (42). Komisija od leta 2009 opravlja poizvedbe pri glavnih revizijskih organih, vključno s pregledi njihovega dela na kraju samem, da bi ocenila, koliko se lahko zanese na njihovo delo. 6.47 Komisija tesno sodeluje in se usklajuje z revizijskimi organi ter že od leta 2009 pregleduje njihove metodologije in rezultate revizij. Tako je Komisija na podlagi ponovne izvedbe revizij, ki so jih opravili revizijski organi, zagotavljala smernice, navodila in priporočila revizijskim organom, s čimer je prispevala h krepitvi zmogljivosti. Komisija poudarja, da je treba njeno oceno zanesljivosti o delu, ki ga opravljajo revizijski organi, obravnavati v tem kontekstu. GD za regionalno in mestno politiko je na podlagi svojega programa revizij, ki je od leta 2009 vključeval 316 revizijskih obiskov na kraju samem in zajel 51 revizijskih organov, ki so pristojni za revidiranje približno 98,5 % dodeljenih sredstev ESRR/KS za obdobje 2007–2013, konec leta 2015 sklenil, da se je na delo pregledanih revizijskih organov na splošno mogoče zanesti. V zvezi z GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje je bilo od leta 2009 do konca leta 2015 opravljenih 236 revizijskih obiskov, ki so pokrivali 89 od 92 revizijskih organov (96,7 %), ki so odgovorni za 115 od 118 operativnih programov, kar predstavlja 99,6 % izdatkov. Komisija je zaključila, da se lahko zanese na 82 revizijskih organov, ki zajemajo 98,2 % dodeljenih sredstev iz ESS. V svojih letnih poročilih o dejavnostih za leto 2015 sta GD za regionalno in mestno politiko ter GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje zagotovila podrobno oceno točnosti in zanesljivosti revizijskih informacij in rezultatov, o katerih so leta 2015 v svojih letnih poročilih o nadzoru v zvezi z odhodki leta 2014 poročali revizijski organi (glej strani 55 do 60 letnega poročila o dejavnostih GD za regionalno in mestno politiko za leto 2015 ter strani 52 do 54 letnega poročila o dejavnostih GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje za leto 2015).

6.48 Generalni direktorat za regionalno in mestno politiko ter Generalni direktorat za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje uporabljata te informacije pri pripravi svojih letnih poročil o dejavnostih ter med letom zaradi odločanja o morebitnih prekinitvah in/ali začasnih ustavitvah plačil operativnim programom. 6.48 GD za regionalno in mestno politiko je leta 2015 v svojem letnem poročilu o dejavnostih navedel, da sta približno dve tretjini prekinitev in predhodnih začasnih ustavitev plačil temeljili na rezultatih revizij, o katerih so revizijski organi Komisiji poročali med letom ali ob koncu leta (glej str. 68 letnega poročila o dejavnostih GD za regionalno in mestno politiko za leto 2015). Postopki za prekinitev in predhodne začasne ustavitve plačil so se leta 2015 nanašali na 117 programov ESRR/KS in skoraj 9,1 milijarde EUR zahtevkov za plačila, ki so jih predložile države članice in za katere je Komisija plačila izvedla šele, ko je prejela dodatne dokaze, da so zadevne države članice izvedle vse potrebne popravke. Kot je GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje poročal na strani 59 letnega poročila o dejavnostih v letu 2015, je Komisija za ESS poslala dve opozorili in 17 dopisov o predhodni začasni ustavitvi; odločila je o 27 prekinitvah plačil in desetih začasnih ustavitvah operativnih programov. Plačila so bila prekinjena za zahtevke v skupni višini 1,4 milijarde EUR.

6.49 Da bi generalni direktorati ocenili, ali se na te informacije lahko zanesejo, preverijo stopnje napake, ki so jih za posamezne operativne programe (ali skupino operativnih programov) sporočili revizijski organi (43): — če Komisija meni, da je stopnja napake, ki jo je sporočil revizijski organ, zanesljiva (in reprezentativna za potrjene odhodke), to stopnjo sprejme. Lahko jo tudi ponovno izračuna zaradi svoje ocene na podlagi dodatnih informacij, pridobljenih od revizijskega organa, — če so stopnje napake nezanesljive, Komisija uporabi pavšalno stopnjo napake (med 2 % in 25 %) v skladu z rezultati svoje ocene delovanja upravljavskih sistemov in sistemov notranje kontrole. 6.49 Komisija poudarja, da ta vsakoletna ocena zanesljivosti stopnje napake temelji na poglobljeni dokumentacijski analizi vseh razpoložljivih informacij, ki so dopolnjene z na tveganju temelječih obiskih za ugotavljanje dejstev na kraju samem, pri čemer se upošteva tudi splošna ocena zanesljivosti dela, ki ga opravljajo revizijski organi v okviru obsežnega revizijskega dela, ki je navedeno v odgovoru na odstavek 6.47. Komisija po potrebi od revizijskih organov zahteva in pridobi vse potrebne dodatne informacije.

6.50 Komisija za vsak operativni program (ali skupino operativnih programov) izračuna tudi kumulativno preostalo tveganje, pri čemer upošteva vse finančne popravke od začetka programskega obdobja. To zajema popravke, ki so že bili izvedeni na ravni EU in/ali nacionalni ravni (44).

6.51 Komisija na podlagi teh dveh kazalnikov in dodatnih informacij, ki jih ima na voljo, oblikuje oceno upravljavskega in kontrolnega sistema za operativni program. O oceni nato poroča v letnem poročilu o dejavnostih generalnega direktorata (45). 6.51 Komisija oceni učinkovito delovanje upravljavskega in kontrolnega sistema za vsak program in vsak organ (organe upravljanja, organe za potrjevanje in revizijske organe) na podlagi vseh razpoložljivih rezultatov revizij sistemov EU in nacionalnih sistemov v zvezi s 15 ključnimi regulativnimi zahtevami v skladu z metodologijo, ki jo uporabljajo revizijski organi. Vsi programi so tako ocenjeni glede na revizijska mnenja na nacionalni ravni in ravni Komisije, na podlagi revizij, ki so bile opravljene na sistemih in na reprezentativnih vzorcih operacij. Stopnje napake, ki jih sporočijo države članice, in stopnje preostale napake, ki jih izračuna Komisija, so pomemben, vendar ne edini element te ocene. Operativni nadrejeni in odredbodajalci na podlagi nadaljnjega prenosa pooblastil ocenijo tudi stopnjo zagotovila upravljanja za vsak program. Za namene zagotovila, navedenega v letnih poročilih o dejavnostih, je torej mnenje o posameznem operativnem programu rezultat skupne ocene na podlagi vseh informacij, ki so na voljo Komisiji. S tem se zagotovi celovita in podrobna ocena uspešnosti upravljavskih in kontrolnih sistemov v posamezni državi članici, v zvezi z operativnimi programi, vključenimi v pridržke za leto 2015, pa informacije o glavnih opredeljenih vprašanjih in sprejetih ukrepih.

Z oceno letnih poročil o nadzoru lahko Komisija le delno obravnava tveganje, da so nacionalni organi morda sporočili nezanesljive informacije

6.52 Zanesljivost ocene operativnih programov ESRR, Kohezijskega sklada in ESS, ki jo pripravi Komisija, je odvisna od točnosti in zanesljivosti informacij, o katerih so poročali organi držav članic. Sodišče je pri svojih revizijah v preteklih letih v zvezi s tem ugotovilo dve glavni tveganji: — revizijski organi lahko pri poročanju podcenjujejo napake in/ali jih ne ekstrapolirajo ustrezno. Zato stopnje napake, o katerih poročajo, morda niso vedno zanesljive, — informacije o finančnih popravkih, o katerih poročajo države članice, morda niso vedno zanesljive in točne, zato lahko Komisija s svojo metodo za izračun dobi podcenjeno kumulativno preostalo tveganje. 6.52–6.54 Kot sta generalna direktorata pojasnila v svojih ustreznih letnih poročilih o dejavnostih, sta oba sprejela ukrepe za izboljšanje zanesljivosti revizijskih informacij (stopnja napake in revizijsko mnenje) in finančnih popravkov, ki jih sporočijo organi za potrjevanje. Komisija izvaja dve revizijski poizvedbi za zmanjšanje tveganj, ki jih je omenilo Računsko sodišče: — zanašanje Komisije na revizijske informacije, ki jih poročajo revizijski organi, vključno z letnimi poročili o nadzoru, revizijskimi mnenji in stopnjami napake, temelji na poglobljeni dokumentacijski analizi in revizijskem delu na kraju samem. Namen je preveriti, ali so revizijske ugotovitve potrjene, vključno s ponovno izvedbo revizij na kraju samem s strani revizorjev Komisije. Dokumentacijski pregled letnih poročil o nadzoru zajema širok razpon preverjanj, ki so povezana npr. s točnostjo izračunov, uporabljenimi parametri, obravnavanjem ugotovljenih napak ali uskladitvijo revidirane populacije, in ga dopolnjujejo obiski za ugotavljanje dejstev (glej tudi odgovor Komisije v odstavkih 1.36 in 6.47). V primeru dvoma se od revizijskih organov po potrebi zahtevajo in pridobijo dodatne specifične informacije, vendar se ne zahtevajo sistematično v vseh primerih, v skladu z načelom enotne revizije in regulativnimi zahtevami. Generalna direktorata za regionalno in mestno politiko ter za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje sta na podlagi takšnega podrobnega revizijskega dela ocenila 95 % stopenj napak držav članic za njuna področja kot zanesljivi vir informacij za namene izračuna tveganja za plačila za leto 2015 (strani 58 oziroma 53 v letnih poročilih o dejavnosti za leto 2015). Preostalih 5 %, kjer so se stopnje napake, ki so jih sporočile države članice, štele za nezanesljive, je Komisija nadomestila z najboljšo oceno na podlagi pavšalov, — posebne revizije na kraju samem, ki temeljijo na tveganju (in so v zadnjih treh letih zajele 75 operativnih programov), da se zagotovi, da so sporočeni popravki učinkovito izvedeni in da se v primeru dvomov ali nezadostnih dokazov zadevni zneski odbijejo od kumulativnih finančnih popravkov, ki se upoštevajo za namene izračuna stopnje preostale napake. Službe Komisije so se na podlagi svojih revizij in dokumentacijskih pregledov doslednosti v zvezi z zanesljivostjo finančnih popravkov iz člena 20 odločile, da bodo za izračun kumulativnega preostalega tveganja sprejele preudaren pristop in izključile nekatere sporočene finančne popravke (glej letno poročilo o dejavnostih GD za regionalno in mestno politiko, strani 72 in 73). V nasprotju z obdobjem 2007–2013 bodo revizijski organi v programskem obdobju 2014–2020 izdali svoje revizijsko mnenje na podlagi stopenj preostale napake po izvedbi popravkov. Zato se bo točnost finančnih popravkov sistematično preverjala v okviru revizije računovodskih izkazov.

6.53 Komisija letna poročila o nadzoru večinoma preverja z dokumentacijskimi pregledi, zato lahko ta tveganja obravnava le delno. Po mnenju Sodišča je možnost Komisije, da potrdi (in po potrebi prilagodi) stopnje napake iz poročil, omejena, če se od revizijskih organov ne zahteva, da Komisiji za njeno preverjanje letnih poročil o nadzoru sporočijo natančnejše informacije o svojih revizijah operacij (npr. podrobnosti o obsegu revizije, pokritosti/podvzorčenju in razvrščanju napak). Naša analiza je pokazala, da so bile leta 2015 te informacije zahtevane večkrat kot v prejšnjih letih.

6.54 Med letom 2015 sta oba generalna direktorata kot v prejšnjih letih izvajala tudi preglede na kraju samem v zvezi s finančnimi popravki, ki jih je izvedlo deset držav članic. V sedmih je Komisija ugotovila pomanjkljivosti, zaradi katerih so bile potrebne prilagoditve finančnih popravkov iz poročil. Leta 2014 je Komisija ugotovila pomanjkljivosti v sedmih od dvanajstih obiskanih držav članic. Te ugotovitve potrjujejo oceno Sodišča in kažejo, kako pomembno je v kontekstu novega programskega obdobja 2014–2020 zagotoviti, da države članice vzpostavijo zanesljive sisteme poročanja (46).

Komisija meni, da v prijavljenih odhodkih za 58 % vseh operativnih programov ni pomembne stopnje napake

6.55 Komisija meni, da ima za leto 2015 zagotovilo, da v 254 od 440 operativnih programov ESRR/Kohezijskega sklada in ESS (58 %) ni bilo pomembne stopnje napake: stopnje napake, ki so jih sporočili revizijski organi, so pod 2-odstotnim pragom pomembnosti, ki ga je določila Komisija, Komisija pa je te stopnje potrdila. Ti operativni programi pomenijo približno 38 % plačil v letu 2015.

6.56 Tako kot za prejšnja leta je Sodišče tudi za leto 2015 preučilo, ali je Komisija uspešno preverjala točnost in zanesljivost stopenj napake, o katerih so poročali revizijski organi. Preučitev je bila opravljena na podlagi delovnih spisov Komisije za vzorec 102 operativnih programov v 16 državah članicah (80 od 322 operativnih programov ESRR/Kohezijskega sklada in 22 od 118 operativnih programov ESS). V vzorec Sodišča so bili vključeni operativni programi, za katere je Komisija sprejela stopnje, o katerih so poročali revizijski organi, pa tudi operativni programi, za katere so bile stopnje ponovno izračunane ali uvedene pavšalne stopnje.

Potrditev (ali ponovni izračun) stopenj napake, ki jo izvede Komisija, je skladna z dokazi, ki so jih zagotovili revizijski organi

6.57 Sodišče je v zvezi s petimi operativnimi programi, ki so bili zajeti v petih letnih poročilih o nadzoru, ugotovilo slabosti, ki jih Komisija ni odkrila ali ustrezno obravnavala. Toda Sodišče meni, da Komisija zaradi nobenega od teh primerov ne bi smela izreči dodatnih pridržkov (ali pridržkov z večjim finančnim vplivom) v letnih poročilih o dejavnostih za leto 2015. In sicer zato, ker so za skoraj vse izmed teh operativnih programov (ali skupin operativnih programov) že izrečeni pridržki zaradi drugih razlogov. 6.57 Komisija ugotavlja izboljšanje pri ocenjevanju preverjanj, ki jih je opravila v zvezi s stopnjami napake, o katerih so poročali revizijski organi.

Izboljšave pri pregledih državne pomoči in javnega naročanja, ki so jih izvajali revizijski organi

6.58 Tako kot v preteklih letih je Sodišče preučilo tudi to, ali so nacionalni revizijski organi izvedli ustrezne preglede pravil o javnem naročanju in državni pomoči. V primerjavi z oceno v prejšnjem letu (47) smo na tem področju opazili precejšnje izboljšanje, saj so revizijski organi v kontrolne sezname, ki so jih uporabljali pri revizijah operacij, ustrezno zajeli skladnost s pravili o državni pomoči in javnem naročanju. Zato so bili pregledi državne pomoči, ki so jih izvedli revizijski organi, neustrezni pri dveh od 102 operativnih programov v vzorcu (na primer: ponudniki storitev splošnega gospodarskega pomena niso bili zajeti ali za priglašene sheme pomoči, raziskovalne in razvojne ukrepe intenzivnost pomoči ni bila preverjena). Pri enem od teh dveh operativnih programov je bil kontrolni seznam v zvezi z javnim naročanjem ocenjen kot nezadosten. 6.58 Komisija je v okviru lastnega preverjanja tudi ugotovila bistveno izboljšanje, o katerem poroča Računsko sodišče. Komisija pri pregledu letnega poročila o nadzoru preveri, ali mnenje revizijskega organa resnično temelji na rezultatih revizij sistemov in operacij. Preverjanje dela, ki ga revizijski organi opravljajo v zvezi z državno pomočjo in javnim naročanjem, je poleg drugih vprašanj del pregleda revizijskih organov, ki ga opravi Komisija, in zajema preverjanje metodologije za revizije sistemov in operacij (vključno s kontrolnimi seznami) ter ponovno izvedbo revizij, ki so jih že izvedli revizijski organi (glej odgovor na odstavek 6.47). V nekaterih primerih je Komisija v okviru lastnega revizijskega poročanja zadevnim revizijskim organom že priporočila, naj izboljšajo svoje kontrolne sezname, da se zagotovi boljša pokritost vprašanj v zvezi z državno pomočjo in javnim naročanjem. Komisija bo še naprej zagotavljala, da revizijski organi uporabljajo ustrezne kontrolne sezname.

V navodilih Komisije se zahteva, da revizijski organi vključijo prispevke finančnim instrumentom v revidirano populacijo, namesto da pregledujejo dejanska izplačila končnim upravičencem

6.59 Finančni prispevki iz operativnih programov za sklade, ki izvajajo finančne instrumente, se na splošno izvedejo z enim plačilom za celo obdobje, takoj ko je vzpostavljena pravna struktura skladov. Alternativne ureditve financiranja je mogoče določiti v sporazumih o financiranju. V skladu z uredbo se ta plačila potrdijo Komisiji kot nastali odhodki (48). V skladu z navodili Komisije o vzorčenju za revizijske organe se naknadna preverjanja teh plačil, ki jih izvajajo revizijski organi, na splošno nanašajo na proračunsko leto, v katerem je bilo plačilo izvršeno. Ti pregledi so na splošno omejeni, saj je v prvem letu malo operacij izbranih za podporo, končnim prejemnikom in projektom pa se izplačajo omejeni zneski. 6.59–6.62 V skladu s členom 78(6) Uredbe (ES) št. 1083/2006 je prispevek iz skladov za finančne instrumente vključen v zahtevke za plačilo, predložene Komisiji. Ta plačila predstavljajo del populacije, ki jo bodo revizijski organi revidirali s pregledi vzorcev v skladu s posodobljenimi smernicami Komisije. Revizijska strategija, ki je bila razvita leta 2011 za ESRR/KS in ESS, jasno določa, da naj bi revizije zajemale vzpostavitev in izvajanje finančnih instrumentov in da so predvidena specifična preverjanja ob zaključku. Revizijski organi in Komisija lahko izvajajo tematske revizije finančnih instrumentov, ki zajemajo sestavo sklada in dejansko izvedbo projektov, na podlagi revizije vzorca projektov, ki jih izvajajo končni prejemniki. V dopisu z dne 18. marca 2015 je Komisija pojasnila revizijskim organom, da bi morali biti finančni instrumenti vedno vključeni v populacijo vzorčenja, in jih obvestila, da se šteje za dobro prakso, da se te operacije revidirajo kot ločen stratum za namene vzorčenja. Poleg tega je Komisija na sestanku skupine „Homologues' Group“ septembra 2015 razpravljala z revizijskimi organi o revizijskem pristopu in strategiji glede zaključka. Potrebna zagotovila o finančnih instrumentih ob zaključku bodo pridobljena z združevanjem rezultatov sistemskih revizij, ki se izvajajo med izvedbo, revizij vzorca transakcij, ki so zajemale izvedbo, ko je to bilo mogoče, in dodatnim testiranjem ob zaključku, da se zagotovi, da so dejanska izplačila končnim upravičencem zakonita in redna. Ta razprava se je sistematično nadaljevala v začetku leta 2016 na usklajevalnih dvostranskih revizijskih sestankih z revizijskimi organi zadevnih držav članic. Nazadnje, za namene zaključne izjave bodo morali revizijski organi pridobiti in predložiti zagotovilo o zakonitosti in rednosti, ne samo o prispevkih operativnih programov, ki so bili vplačani v finančne instrumente, temveč tudi o uporabi tega prispevka na podlagi transakcij, ki so jih izvedli končni upravičenci, kot je navedeno v členu 78(6) Uredbe (ES) št. 1083/2006.

6.60 Pri treh operativnih programih predstavlja prispevek za finančne instrumente velik del populacije in revidiranega vzorca. Revizijski organi so ugotovili, da ti prispevki nimajo napak.

6.61 Če niso predvidena posebna preverjanja ob zaključku operativnega programa, je malo verjetno, da bodo revizijski organi pred zaključkom pregledali dejansko izvajanje operacij finančnega instrumenta. V preteklih dveh letih smo odkrili, da so bili pri nekaterih revidiranih instrumentih izbrani neupravičeni prejemniki (glej tudi odstavek 6.44).

6.62 Komisija ni pripravila formalnih horizontalnih navodil o reviziji izplačil končnim prejemnikom iz finančnih instrumentov do zaključka operativnih programov. Toda o revizijskem pristopu se dvostransko dogovorita Komisija in zadevna država članica.

6.63 Pri finančnih instrumentih, ki jih upravlja Evropska investicijska banka, revizijski organi ne morejo preveriti prispevkov v sklad zaradi omejitev, ki jih Evropska investicijska banka uporablja za pravice dostopa. 6.63 Nadaljnji razgovori med Komisijo in skupino EIB naj bi dali organom upravljanja in revizijskim organom zagotovila o tej določeni točki ob zaključku.

Revizijski organi so poročali o zelo nizkih stopnjah napake za operativne programe, za katere je Sodišče ugotovilo napake

6.64 Za 110 od 440 operativnih programov ESRR/Kohezijskega sklada in ESS je Komisija potrdila stopnje napake v višini 0,5 % ali manj. 16 od teh operativnih programov je Sodišče v zadnjih dveh proračunskih letih preučilo vsaj enkrat. Pri devetih operativnih programih je pri preučenih projektih poročalo o količinsko opredeljivih napakah (glej odstavka 6.55 in 6.56). 6.64 Komisija ugotavlja, da dejstvo, da so v programu ugotovljene posamezne napake, ne vpliva na revizijske rezultate na podlagi ustrezno in naključno izbranih statističnih vzorcev ali vzorcev, ki pokrivajo velik del prijavljenih izdatkov. Komisija meni, da posamezne napake, ki jih je ugotovilo Računsko sodišče, ne vzbujajo dvomov o zanesljivosti sporočane in potrjene stopnje napake v letu 2015.

Preučitev letnih poročil Komisije o dejavnostih

6.65 Sodišče je ocenilo letni poročili o dejavnostih za leto 2015 in spremni izjavi generalnih direktoratov za regionalno in mestno politiko ter za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje (49). Zlasti je: — pregledalo doslednost in točnost izračuna tveganih zneskov, ki ga je pripravila Komisija, — ocenilo pridržke, izrečene za leto 2015.

Izračun tveganih zneskov, ki ga je pripravila Komisija za operativne programe ESRR/Kohezijskega sklada in ESS

6.66 Izračun tveganih zneskov, ki ga je pripravila Komisija, v letnih poročilih o dejavnostih za leto 2015, je dosleden in skladen z razpoložljivimi informacijami, o katerih so poročali in/ali jih zagotovili revizijski organi. Toda Sodišče opozarja, da letne stopnje napake, o katerih poroča Komisija v letnih poročilih o dejavnostih, niso neposredno primerljive s stopnjami napake, kot jih je ocenilo Sodišče (50). 6.66 Komisija se strinja, da stopnje napake, ki jo ugotovi Računsko sodišče, in stopnje napake, ki jo ugotovi Komisija, ni mogoče neposredno primerjati. Vendar je cilj tega postopka v bistvu enak, tj. oceniti tveganje za proračun EU v določenem letu. Komisija pri svoji oceni upošteva vse razlike, ki jih je Računsko sodišče navedlo v posebnem poročilu št. 16/2013 (glej odgovor Komisije na odstavek 11 navedenega poročila). Komisija meni, da je, razen teh razlik, rezultat njene ocene za letno poročilo za leto 2015, tako kot za GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje v zadnjih petih zaporednih letih ter za GD za regionalno in mestno politiko v štirih zaporednih letih pred tem letnim poročilom, v skladu s stopnjami napake, ki jih je izračunalo Računsko sodišče (glej strani 65 oziroma 100 ustreznih letnih poročil o dejavnostih).

— Generalni direktorat za regionalno in mestno politiko je ocenil, da obstaja tveganje napake pri 3,0 % do 5,6 % vmesnih in končnih plačil za operativne programe ESRR/Kohezijskega sklada za programsko obdobje 2007–2013, ki so bila odobrena med letom. 63 % plačil, ki jih je izvedla Komisija, je bilo izvedenih za operativne programe s potrjeno stopnjo napake nad 2 %, GD za regionalno in mestno politiko je v letu 2015 opravil 63 % plačil za programe, na katera je po njegovi oceni ob koncu leta vplivala pomembna stopnja napake nad 2 %, vendar so bili za veliko večino teh programov izvedeni ustrezni popravki, da se je kumulativno preostalo tveganje zmanjšalo pod prag pomembnosti. Glej tudi odgovor Komisije na odstavek 6.67.

— Generalni direktorat za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje je ocenil, da obstaja tveganje napake pri 3,0 % do 3,6 % vmesnih in končnih plačil za operativne programe ESS za programsko obdobje 2007–2013, ki so bila odobrena med letom. 56 % plačil, ki jih je izvedla Komisija, je bilo namenjenih operativnim programom s potrjeno stopnjo napake nad 2 %. GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje je v letu 2015 opravil 56 % plačil programom, na katera je po njegovi oceni ob koncu leta vplivala pomembna stopnja napake nad 2 %, vendar so bili za veliko večino teh programov izvedeni ustrezni popravki, da se je kumulativno preostalo tveganje zmanjšalo pod prag pomembnosti. Glej tudi odgovor Komisije na odstavek 6.67.

Pridržki Komisije za operativne programe ESRR/Kohezijskega sklada in ESS

6.67 Na področju kohezijske politike Komisija izreče pridržke za operativne programe (ali skupine operativnih programov), če: — so bile ugotovljene bistvene slabosti v upravljavskih in kontrolnih sistemih operativnih programov ali — potrjena stopnja napake pri operativnem programu presega 5 %. Za operativne programe s potrjeno stopnjo napake med 2 % in 5 % Komisija upošteva tudi, ali kumulativno preostalo tveganje presega 2 %. 6.67 Komisija ugotavlja, kot je bilo poročano v ustreznih letnih poročilih o dejavnostih v letu 2015, da: — 93 % programov ESRR/KS predstavlja kumulativno preostalo tveganje pod 2 % ob koncu leta 2015 (stran 58). V zvezi z 21 programi s kumulativnim preostalim tveganjem nad 2 % so bile izvedene rezervacije za 20 programov in za preostali program je v letnem poročilu o dejavnostih bila navedena izjema (stran 180), — 90,7 % programov ESRR/KS, ki predstavljajo 93,3 % izplačil v letu 2015, predstavlja kumulativno preostalo tveganje CRR pod 2 % (stran 61). Rezervacije so bile opravljene za preostale programe, razen če so bili potrebni popravljalni ukrepi že izvedeni.

6.68 Število operativnih programov, za katere so bili izrečeni pridržki, se je leta 2015 zmanjšalo s 77 na 67 za operativne programe ESRR/Kohezijskega sklada in s 36 na 23 za operativne programe ESS. Ocenjeni finančni vpliv teh pridržkov se je z 234 milijonov EUR leta 2014 zmanjšal na 231 milijonov EUR leta 2015 za ESRR/Kohezijski sklad (51) in s 169,4 milijona EUR leta 2014 na 50,3 milijona EUR leta 2015 za ESS. 6.68 Opažanja Računskega sodišča dokazujejo zrelost metodologije, uporabljene v zvezi s pridržki v zadevnih letnih poročilih o dejavnostih, ter njeno strogo izvajanje s strani Generalnega direktorata za regionalno in mestno politiko ter Generalnega direktorata za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje. Oba generalna direktorata uporabljata strog pristop k prekinitvi in začasni ustavitvi plačil. Pri plačilih uporabljata tudi preventivni pristop, kar pomeni, da se operativnim programom, za katere se načrtuje revizijski obisk, do zaključka revizijskega obiska ne odobrijo nobena plačila. Zatem se plačila spet izvajajo, razen če so bile ugotovljene pomembne pomanjkljivosti.

6.69 Sodišče je ugotovilo, da so bili pridržki, ki jih je Komisija izrekla v letnih poročilih o dejavnostih za leto 2015, v skladu z navodili Komisije in informacijami, ki so bile na voljo tema generalnima direktoratoma.

6.70 Komisija ocenjuje, da kumulativno preostalo tveganje pomeni 1 % plačil za vse operativne programe ESRR/Kohezijskega sklada in 0,9 % za vse operativne programe ESS. Ti podatki temeljijo na stopnjah napake, o katerih so poročali revizijski organi in jih je potrdila Komisija. Pri njih so upoštevani tudi finančni popravki, o katerih so organi za potrjevanje poročali Komisiji (52).

Pogled v prihodnost: programsko obdobje 2014–2020

6.71 Sodišče je v svojem letnem poročilu za leto 2014 (53) omenilo zamude pri začetku izvajanja programskega obdobja 2014–2020. Opozarjamo, da je bilo ob koncu leta 2015 imenovanih manj kot 20 % nacionalnih organov, ki so pristojni za evropske strukturne in investicijske sklade. Organi držav članic sicer lahko npr. objavljajo razpise in izbirajo projekte, vendar dokler niso imenovani, ne smejo Komisiji predložiti izkazov stroškov. Obstaja torej tveganje, da bodo zamude pri izvrševanju proračuna za programsko obdobje 2014–2020 večje, kot so bile za programsko obdobje 2007–2013. 6.71 Komisija ugotavlja, da so za imenovanje odgovorne države članice. Komisija je države članice nekajkrat spodbudila (na sestankih in v pisni komunikaciji), da pospešijo ta postopek – ob hkratnem zagotovilu popolnega spoštovanja kriterijev imenovanja, ki so določeni v uredbi – ter zagotovila pojasnila in pomoč, kjer bi to bilo potrebno. Komisija nadalje ugotavlja, da se lahko izvajanje v praksi začne, precej preden je postopek imenovanja zaključen na ravni držav članic in sporočen Komisiji. Povprečno je bilo že okoli 10 % dodeljenih sredstev namenjenih izbranim dejavnostim, z razlikami med državami članicami.

ZAKLJUČEK IN PRIPOROČILA

Zaključek za leto 2015

6.72 Revizijski dokazi v glavnem kažejo, da je na porabo za področje ekonomska, socialna in teritorialna kohezija vplivala pomembna stopnja napake. 6.72–6.73 Komisija ugotavlja, da predvidena stopnja napake, ki jo ugotavlja Računsko sodišče, ostaja stabilna in je skladna s stopnjami napake, ki so bile sporočene v zadevnih letnih poročilih o dejavnostih, ob upoštevanju razlik iz odstavka 6.66. Komisija bo še naprej osredotočala svoje revizije in ukrepe na najbolj tvegane programe/države članice in po potrebi izvajala popravljalne ukrepe v okviru stroge politike prekinitev in začasnih ustavitev plačil vse do zaključka ter ob zaključku uporabljala stroge postopke za izključitev kakršnega koli pomembnega preostalega tveganja za nepravilne odhodke. Poleg tega Komisija ob upoštevanju večletne narave upravljavskih in kontrolnih sistemov v okviru kohezijske politike ugotavlja, da se lahko napake, storjene leta 2015, popravijo tudi v poznejših letih in pred zaključkom, kot je predstavljeno v oddelku 2.4.3 zadevnih letnih poročil o dejavnostih GD za regionalno in mestno politiko ter GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje za leto 2015. Okrepljene zahteve glede zakonitosti in pravilnosti za obdobje 2014–2020 vključujejo uvedbo letnih računovodskih izkazov, okrepljena upravna preverjanja in odgovornost ter vsakoletna revizijska mnenja na podlagi stopenj preostale napake kot tudi zadržanje 10 % vseh vmesnih plačil Komisije, dokler niso izvedene kontrole na ravni države članice in dokler niso predložena letna poročila. Preostala stopnja napak se izračuna za vsako računsko obdobje, na katero se izkazi nanašajo. Popravljalna zmogljivost Komisije je dodatno okrepljena z možnostjo uporabe neto finančnih popravkov za resne pomanjkljivosti pod določenimi pogoji, s čimer se zmanjša možnost, da bi države članice ponovno uporabile sredstva. To bo pomembna spodbuda za države članice, da odkrijejo, sporočijo in popravijo resne pomanjkljivosti, preden letne računovodske izkaze predložijo v potrditev Komisiji. Vsi ti elementi bi morali prispevati k trajnemu znižanju stopnje napake. Glej tudi odgovor Komisije na odstavek 6.11.

6.73 Za področje tega razdelka večletnega finančnega okvira preizkušanje transakcij kaže, da ocenjena stopnja napake v populaciji znaša 5,2 % (glej Prilogo 6.1 ).

6.74 Naše revizije od leta 2009 kažejo, da je stopnja napake za programsko obdobje 2007–2013 znatno nižja kot za programsko obdobje 2000–2006. Vendar pa vztrajno ostaja nad pragom pomembnosti. Sodišče ugotavlja tudi, da se povračila odhodkov na tem področju izvajajo na podlagi prijav dejanskih stroškov, ki so jih imeli upravičenci. V preteklih letih je potekalo več poskusov poenostavitve, vendar ti niso imeli velikega vpliva na pravilnost transakcij. Hkrati je vedno večja raven nadzora povzročila znatno upravno breme za nacionalne uprave in upravičence. Komisija je leta 2015 ustanovila skupino na visoki ravni, ki je zadolžena za poenostavitev v okviru priprav na programsko obdobje po letu 2020 (glej odstavek 6.8). 6.74 Stopnja napake za programsko obdobje 2007–2013 ostaja stabilna in znatno pod stopnjami, sporočenimi za obdobje 2000–2006. Ta razvoj izhaja iz izboljšanega regulativnega okvira, vključno s poenostavitvami, okrepljenimi upravljavskimi in kontrolnimi sistemi, ter iz stroge politike Komisije, da v primeru ugotovljenih pomanjkljivosti takoj prekine ali začasno ustavi plačila, kot je poročano v letnih poročilih o dejavnosti za leto 2015. Poleg tega študija, ki jo je naročila Komisija leta 2010 o upravnih stroških izvajanja in upravljanja skladov, kaže, da njihov delež skupnih upravičenih izdatkov ESRR/KS ni pretiran, saj je bil ocenjen na 3,2 % za celotno obdobje (približno 12,5 milijarde EUR). Dodatna študija leta 2012, ki je bila uporabljena kot podlaga za oceno učinka za obdobje 2014–2020, je ocenila, da bi lahko predlogi Komisije vodili k skoraj 20 % zmanjšanju upravnega bremena za upravičence. Komisija prav tako aktivno sodeluje z državami članicami pri spodbujanju poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov, ki so osredotočene na rezultate in temeljijo na izračunanih stroških, namesto na povračilu dejanskih nastalih izdatkov, da bi se postopno razširila njihova uporaba, in meni, da so ta prizadevanja že pripeljala do pozitivnih rezultatov (glej tudi odgovore Komisije na odstavek 6.15). Za boljše razumevanje ovir pri uporabi poenostavljenih ukrepov Komisija izvaja študijo, ki naj bi ji omogočila oceniti sprejemljivost poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov na ravni države članice in možnost za njihovo povečano uporabo. Komisija je ustanovila skupino na visoki ravni za poenostavitev, da poda predloge za čim večje možnosti za znižanje upravnih bremen v okviru regulativnega okvira za obdobje 2014–2020.

Priporočila

6.75 V Prilogi 6.2 so prikazani rezultati pregleda, ki ga je Sodišče izvedlo v zvezi z napredkom pri izvajanju priporočil iz prejšnjih letnih poročil. V letnih poročilih za leti 2012 in 2013 je Sodišče dalo 16 priporočil. Komisija jih je devet izvedla v celoti, štiri večinoma, dve deloma, enega pa ni izvedla. 6.75 Komisija ugotavlja, da ni sprejela priporočila, o katerem se v tem odstavku poroča, kot o neizvedenem. Za več podatkov glej odgovor Komisije na Prilogo 6.2 .

6.76 Sodišče glede na ta pregled ter ugotovitve in zaključke za leto 2015 Komisiji priporoča, naj:

— priporočilo 1: pri pripravi svojega zakonskega predloga za naslednje programsko obdobje temeljito ponovno razmisli o zasnovi evropskih strukturnih in investicijskih skladov ter izvedbenem mehanizmu zanje in pri tem upošteva predloge skupine na visoki ravni za poenostavitev (ciljni rok za uresničitev: končni rezultati pred predložitvijo predloga Komisije za obdobje po letu 2020), Komisija delno sprejema to priporočilo. Čeprav Komisija trenutno ni v položaju, da sprejme specifične obveznosti v zvezi z zakonodajnimi predlogi za obdobje po letu 2020, bo obravnavala vse izvedljive možnosti, ob upoštevanju priporočil skupine na visoki ravni in tudi izsledkov študij in dokazov iz izvajanja programa za obdobje 2014–2020 ter drugih ustreznih informacij.

— priporočilo 2: uporabi izkušnje iz programskega obdobja 2007–2013 in poroča o tematsko usmerjeni analizi nacionalnih pravil o upravičenosti za programsko obdobje 2014–2020. Na podlagi te analize naj zagotovi navodila državam članicam o tem, kako naj poenostavijo in preprečijo nepotrebno zapletena in/ali obremenjujoča pravila, ki nimajo dodane vrednosti za rezultate, ki naj bi se s politiko dosegli (čezmerno prenašanje), predvsem, kadar povzročajo bistvene in/ali ponavljajoče se napake (ciljni rok za uresničitev: do konca leta 2018), Komisija sprejema to priporočilo. Komisija bo v svojem spremljanju in revizijah nacionalnih upravljavskih in nadzornih sistemov namenila posebno pozornost nacionalnim pravilom o upravičenosti, še zlasti v državah članicah z nenehno visoko stopnjo napake. Na tej podlagi bo pomagala zadevnim državam članicam, da nepotrebna zapletena in obremenjujoča pravila poenostavijo in se jim izognejo, pomagala bo spodbujati izmenjavo dobrih praks in poročala o izkušnjah, pridobljenih leta 2018. Komisija še naprej veliko vlaga v uporabo poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov v programskem obdobju 2014–2020. Komisija opozarja, da je v okviru deljenega upravljanja primarna odgovornost držav članic, da pregledajo in poenostavijo svoja nacionalna pravila o upravičenosti.

— priporočilo 3: Svetu in Parlamentu predloži zakonodajni predlog za spremembo Uredbe (ES) št. 1083/2006 z zakonodajnim aktom z enako pravno veljavnostjo, in sicer v zvezi s podaljšanjem obdobja upravičenosti za finančne instrumente, za katere se uporablja deljeno upravljanje. Sprememba uredbe je potrebna, da se državam članicam zagotovi pravna gotovost (ciljni rok za uresničitev: takoj), Komisija ne sprejme priporočila. Kot je že omenjeno v odgovoru na isto priporočilo v letnem poročilu Računskega sodišča za leto 2014, Komisija meni, da so znotraj pooblastil, ki jih je podelil Evropski svet decembra 2014, spremembe, ki so bile uvedene s smernicami o zaključku, spadale v področje uporabe člena 78(6) Uredbe (ES) št. 1083/2006, kakor je bila spremenjena, zato ni potrebna sprememba zakonodajnega akta (glej tudi skupni odgovor Komisije na odstavke od 6.59 do 6.62 zgoraj in na Priporočilo 5 letnega poročila Računskega sodišča za leto 2014). Komisija ugotavlja, da sta se Svet in Evropski parlament seznanila s priporočilom Računskega sodišča v smislu razrešnice za leto 2014, vendar ga nista podprla.

— priporočilo 4: za programsko obdobje 2014–2020 državam članicam pojasni pojem vračljivega DDV, zlasti za javne upravičence, da bi se izognila različnim razlagam izraza „nevračljivi DDV“ in neoptimalni uporabi sredstev EU (ciljni rok za uresničitev: do sredine leta 2017), Komisija sprejema to priporočilo. Nudila bo smernice državam članicam za razjasnitev pojma povračljivega DDV za programsko obdobje 2014–2020 znotraj izbire politike sozakonodajalcev o upravičenosti davka na dodano vrednost (DDV), kot določa člen 69(3)(c) Uredbe o skupnih določbah.

— priporočilo 5: zagotovi, da se vsi odhodki v zvezi s finančnimi instrumenti ESRR in ESS za programsko obdobje 2007–2013 dovolj zgodaj vključijo v izjave o zaključku operativnih programov, da se revizijskim organom omogoči izvajanje pregledov. Poleg tega bi morala Komisija spodbujati vse države članice, ki so izvajale finančne instrumente, da zaradi zaključka operativnih programov opravijo posebne revizije izvajanja teh instrumentov (ciljni rok za uresničitev: takoj). Komisija sprejema to priporočilo. Komisija je že pojasnila v svojih zaključnih smernicah za obdobje 2007–2013, da se revizijskim organom za zagotovitev zadostnega časa za izvedbo svojega dela za zaključno izjavo vloga za plačilo končnega zneska in končen izkaz odhodkov predložita precej vnaprej, na datum, ki je dogovorjen z organi za posamezen program. Za namene zaključne izjave je Komisija že spodbudila revizijske organe, da pridobijo in predložijo zagotovila o zakonitosti in rednosti, ne samo o prispevkih programov, ki so bili vplačani v finančne instrumente, temveč tudi o uporabi tega prispevka na podlagi transakcij, ki so jih izvedli končni upravičenci. Komisija bo na podlagi svežnjev o zaključku, ki bodo predloženi do 31. marca 2017, ocenila, če so revizijska dela o finančnih instrumentih bila zadostna, saj se upravičenost odhodkov določa ob zaključku teh instrumentov.

UGOTOVITVE SODIŠČA

OCENA SMOTRNOSTI PROJEKTOV

6.77 Izvrševanje proračuna EU v skladu z načelom dobrega finančnega poslovodenja pomeni, da poraba ne sme biti osredotočena samo na skladnost s pravili, temveč tudi na doseganje zastavljenih ciljev (54). Od 216 projektov, ki jih je revidiralo Sodišče, je bilo do začetka revizije zaključenih 149. Vsaka od 15 držav članic iz vzorca je imela vsaj tri zaključene projekte, ki jih je bilo mogoče oceniti (glej odstavek 6.9).

6.78 Sodišče je poleg pregledovanja pravilnosti teh 149 transakcij že drugo leto (55) na podlagi informacij, ki so jih zagotovili upravičenci, ocenilo tudi to, ali in v kolikšni meri:

— je bil vzpostavljen sistem za merjenje smotrnosti, s katerim se oceni, ali so bili cilji, določeni v dokumentih o odobritvi projektov (projektni vlogi, sporazumu o dodelitvi nepovratnih sredstev, pogodbi in/ali sklepu o sofinanciranju), skladni s tistimi, ki so bili določeni v operativnih programih, in ali so bili opredeljeni ustrezni kazalniki rezultatov za merjenje smotrnosti projektov,

— so projekti izpolnili navedene cilje in dosegli ciljne vrednosti, določene za vsak kazalnik. Naša analiza je bila letos širša kot lani, saj se nismo osredotočali samo na izložke (56) projektov, ampak tudi na rezultate, da bi izmerili smotrnost projektov pri prispevanju k ciljem operativnega programa.

6.79 Na sliki 6.10 je povzetek rezultatov ocene smotrnosti dokončanih projektov.

Slika 6.10 – Rezultati ocene smotrnosti dokončanih projektov Ocena smotrnosti Št. projektov, za katere: so bili opredeljeni in ocenjeni kazalniki izložkov in rezultatov so bili opredeljeni in ocenjeni izložki, kazalniki rezultatov pa niso bili opredeljeni niso bili opredeljeni niti izložki niti kazalniki rezultatov, zato jih ni bilo mogoče oceniti SKUPAJ Število projektov 90 57 2 149 — v celoti dosežena 52 (58 %) 50 (88 %) — 102 (68 %) — deloma dosežena 34 (38 %) 7 (12 %) — 41 (28 %) — ni bila dosežena 4 (4 %) — — 4 (3 %) — ni bilo mogoče oceniti — — 2 (100 %) 2 (1 %)

UGOTOVITVE SODIŠČA ODGOVORI KOMISIJE

Vsi projekti, ki jih je preučilo Sodišče, razen dveh, so imeli vzpostavljen sistem za merjenje smotrnosti, ki je projekte povezoval s cilji operativnega programa

6.80 Sodišče je zaključilo, da je bil pri 147 od 149 projektov (99 %) vzpostavljen sistem za merjenje smotrnosti, s katerim je mogoče oceniti, ali so kazalniki izložkov skladni s kazalniki operativnega programa (kot so določeni za vsako prednostno os).

6.81 V preostalih dveh primerih (1 %) Sodišče izložkov projektov ni moglo oceniti, bodisi ker specifične ciljne vrednosti za cilje glede izložkov niso bile določene v fazi odobritve projekta bodisi ker organ upravljanja/posredniški organ Sodišču ni mogel predložiti ustrezne dokumentacije, s katero bi dokazal, da so bile ciljne vrednosti določene in da so bili upravičenci o njih obveščeni (57). Zato ne moremo oceniti, ali in v kolikšni meri so ti projekti prispevali k uresničitvi ciljev operativnega programa.

Skoraj vseh 90 projektov z opredeljenimi cilji glede izložkov in rezultatov je te cilje v celoti ali deloma doseglo

6.82 V programskem obdobju 2007–2013 je za upravičence veljala pravna zahteva, da morajo opredeliti izložke in poročati o njih, za rezultate pa se to ni zahtevalo. Smotrnost je bilo treba spremljati na ravni prednostne osi operativnega programa, ne pa tudi na ravni projektov. 6.82–6.83 Čeprav zakonodajni okvir strukturnih skladov za obdobje 2007–2013 ni zahteval od nacionalnih organov, da določijo kazalnike rezultatov na ravni projekta, je Komisija to spodbujala, kadar je bilo ustrezno. Določenih kazalnikov rezultatov res ni bilo mogoče smiselno izmeriti na ravni enega projekta.

6.83 Države članice pa so lahko kljub temu opredelile kazalnike rezultatov. Tako so lahko rezultate projektov povezale s prednostno osjo in ugotovile prispevek projektov k doseganju ciljev operativnega programa. Kazalniki rezultatov so bili opredeljeni za 90 od 149 (60 %) dokončanih projektov ESRR/Kohezijskega sklada in ESS.

6.84 52 od 90 dokončanih projektov (58 %), ki jih je bilo mogoče oceniti na ravni ciljev glede izložkov in rezultatov, je v celoti doseglo oboje cilje, ki so jih določili organi upravljanja (glej sliko 6.11 ). 34 (38 %) od teh 90 projektov je deloma doseglo svoje cilje glede izložkov in rezultatov. 6.84 Komisija ugotavlja, da je 86 od 90 pregledanih projektov, ki so opredelili učinke in kazalnike rezultatov, (v celoti ali delno) doseglo ali preseglo svoje ustrezne cilje. Komisija ugotavlja, da morajo predvsem odbori za spremljanje zagotoviti, da so izbrani in potrjeni projekti z dodano vrednostjo EU. Ocenjevanje uspešnosti programov bo za obdobje 2014–2020 še dodatno okrepljeno: kot je predvideno v regulativnem okviru za obdobje 2014–2020 (člen 22(6) in (7) Uredbe (EU) št. 1303/2013), bo lahko Komisija v primeru resnega nedoseganja prednostne osi programa, ugotovljenega pri pregledu uspešnosti (člen 22(6) Uredbe (EU) št. 1303/2013) in ob zaključku (člen 22(7)), kaznovala države članice.

Slika 6.11 – Primer projekta, ki je v celoti dosegel svoje cilje Projekt je dosegel svoje cilje glede izložkov in rezultatov: Projekt ESS v Romuniji je obsegal organizacijo in izvedbo usposabljanj na področju gradnje, da bi udeleženci pridobili nova znanja in spretnosti, ki bi izboljšale njihove zaposlitvene možnosti. V sporazum o dodelitvi nepovratnih sredstev projektu je bilo določenih pet kazalnikov izložkov in osem kazalnikov rezultatov, ki so bili skladni s kazalniki operativnega programa na ravni prednostne osi. Projekt je vse kazalnike dosegel v roku, določenem v sporazumu o dodelitvi nepovratnih sredstev. Ciljne vrednosti glede udeležbe dolgotrajno brezposelnih žensk in mladih je celo presegel.

6.85 Preostali štirje projekti (4 %) niso dosegli nobenega od svojih ciljev. Enega od teh štirih projektov so nacionalni organi po reviziji Sodišča preklicali (glej sliko 6.12 ). 6.85 Komisija uporabi vse možne ukrepe, ki so ji na voljo, da zagotovi trdno in učinkovito finančno upravljanje pri uporabi sredstev EU. Vendar bo ocena uspešnosti projektov, financiranih v okviru operativnih programov, izvedena šele v fazi zaključka.

Slika 6.12 – Primer projekta, ki ni dosegel svojih ciljev Pri projektu ESRR na Poljskem, ki se je nanašal na razvoj nove metode za sežiganje rjavega premoga, so bile tehnične zmogljivosti upravičenca za izvedbo projekta odvisne od sodelovanja zunanjih izvajalcev. Nekaj od teh izvajalcev na koncu ni sodelovalo pri projektu. To je prispevalo k temu, da projekt ni dosegel zastavljenih ciljev. Posredniški organ je po reviziji Sodišča sklenil, da bo projekt preklical.

Kazalniki rezultatov niso bili opredeljeni pri 38 % projektov

6.86 Organi držav članic so za 57 od 149 (38 %) dokončanih projektov uporabili sistem merjenja smotrnosti, da bi omogočili spremljanje izložkov projektov, vendar v dokumentih za odobritev projektov niso opredelili nobenih kazalnikov rezultatov ali ožjih ciljev. Pri teh projektih Sodišče ni moglo izmeriti, ali in v kolikšni meri so ti prispevali k doseganju ciljev glede rezultatov operativnega programa. 6.86 Komisija in države članice ocenijo, v kolikšni meri so bili doseženi cilji rezultatov operativnih programov, zlasti z naknadnimi ocenami, s spremljanjem in poročanjem o sklopu kazalnikov za učinke in rezultate.

6.87 Z našo oceno v 15 državah članicah v vzorcu smo take primere ugotovili v 13 državah članicah. Zlasti pa so pogosti v zvezi z ESRR/Kohezijskim skladom na Češkem, v Španiji, Franciji, Italiji, Latviji in v Avstriji ter v zvezi z ESS na Češkem, v Nemčiji, Španiji in na Poljskem. V teh državah kazalniki rezultatov niso bili opredeljeni pri več kot polovici zaključenih projektov, ki jih je preučilo Sodišče.

6.88 50 od teh 57 dokončanih projektov ESRR/Kohezijskega sklada in ESS (88 %) pa je v celoti doseglo svoje cilje glede izložkov, ki so jih določili organi upravljanja. Preostalih sedem (12 %) je deloma doseglo svoje cilje glede izložkov.