[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 15.6.2006

SEC(2006)761 konč.

POROČILO KOMISIJE

Poročilo o politiki konkurence za leto 2005

KAZALO

Uvod 7

I – Protimonopolna zakonodaja – Členi 81, 82 in 86 ES 11

A – Zakonodajna, razlagalna in postopkovna pravila 11

1. Zloraba prevladujočega položaja 11

2. Sporazumi in usklajena ravnanja 12

2.1. Uredbe o skupinskih izjemah za promet 12

2.1.1. Pomorski promet 12

2.1.2. Zračni promet 13

2.2. Uredba o skupinski izjemi za distribucijo motornih vozil 13

3. Postopkovna pravila 15

3.1. Dostop do spisa 15

3.2. Obravnavanje tržnih informacij in pritožb 16

Okence 1: Člena 81 in 82 ES: Interes Skupnosti pri obravnavi navedb o kršitvah in določanje prednostnih nalog 17

4. Pregled zakonodaje EU z vidika konkurence 18

5. Zelena knjiga o tožbah za denarne odškodnine zaradi kršenja protimonopolnih pravil ES 19

B – Uporaba členov 81, 82 in 86 21

1. Energetika, osnovna industrija, kemikalije in farmacevtski izdelki 21

1.1. Energetika 21

1.2. Osnovna industrija 26

1.3. Kemikalije 27

1.4. Farmacevtski izdelki 28

Okence 2: AstraZeneca: zloraba javnih postopkov v sektorju farmacevtskih izdelkov 29

2. Informacije, komunikacije in mediji 30

2.1. Elektronske komunikacije in poštne storitve 30

2.2. Mediji 36

2.3. Informacijska industrija, internet in elektronika za široko porabo 38

3. Storitve 39

3.1. Finančne storitve 39

3.2. Promet 42

3.2.1. Zračni promet 42

3.2.2. Notranji promet 43

3.3. Trgovina in druge storitve 44

3.3.1. Poklici 44

3.3.2. Ravnanje z odpadki 45

4. Industrija, potrošno blago in proizvodnja 47

4.1. Potrošno blago in prehrambni proizvodi 47

4.2. Mehanična in druge proizvodne dejavnosti, vključno z opremo za prevoze 48

5. Karteli 52

5.1. Pregled dogajanja v kartelni politiki 52

5.1.1. Novi direktorat 52

5.1.2. Program prizanesljivosti, ki ga izvaja Komisija 53

5.2. Primeri 55

C – Evropska Mreža za Konkurenco (ecn): Pregled sodelovanja 59

1. Splošni pregled 59

1.1. Sodelovanje pri vprašanjih politike konkurence 59

1.2. Prilagajanje nacionalnih zakonov za zagotovitev učinkovitega izvrševanja nacionalnih organov za konkurenco 60

1.3. Sodelovanje v posameznih primerih 60

2. Uporaba pravil konkurence EU s strani nacionalnih sodišč EU: Poročilo o izvajanju člena 15 Uredbe (ES) št. 1/2003 63

2.1. Pomoč v obliki informacij ali mnenja 63

2.2. Sodbe nacionalnih sodišč 63

2.3. Posredovanje kot amicus curiae 63

2.4. Financiranje usposabljanja nacionalnih sodnikov na področju konkurenčnega prava EU 63

2.5. Povzetki mnenj, ki jih je izdala Komisija v skladu s členom 15(1) Uredbe (ES) št. 1/2003 64

3. Sodelovanje Evropske mreže za konkurenco v različnih sektorjih 66

D – Izbrane sodne zadeve 69

E – Statistika 75

II – Nadzor združevanja 79

A – Zakonodajna in razlagalna pravila 80

1. Študija o protiukrepih 80

2. Nove smernice za odstop od združitve 82

3. Usklajeno dodeljevanje primerov v praksi – izkušnje v letu 2005 83

3.1. Statistični pregled 83

3.2. Prednosti napotitve v fazi pred priglasitvijo 83

B – Odločbe Komisije 85

1. Odločbe, sprejete v skladu s členom 8 85

2. Odločbe, sprejete v skladu s Členom 6(1)(b) in členom 6(2) 90

3. Napotitve 93

4. Preklicane priglasitve/Opuščene transakcije 97

C – Izbrane sodne zadeve 100

D – Statistika 105

III – Nadzor državnih pomoči 107

A – Zakonodajna in razlagalna pravila 107

1. Uredbe, smernice in sporočila 107

1.1. Akcijski načrt državnih pomoči 107

Okence 3: Akcijski načrt državnih pomoči 107

1.2. Smernice o regionalni pomoči za obdobje 2007–2013 108

1.3. Prihodnji okvir za raziskave in razvoj in inovacije 109

1.4. Sporočilo o državni pomoči za zavarovanje izvoznih kreditov 111

1.5. Revizija Smernic okoljske pomoči 111

1.6. Storitve splošnega gospodarskega pomena 112

Okence 4: Storitve splošnega gospodarskega pomena 112

2. Kmetijstvo 113

2.1. Novo letno poročanje o državnih pomočeh 113

2.2. Preglednost 113

3. Premog 114

4. Promet 115

5. Preglednost 116

6. Širitev 116

6.1. Obstoječa pomoč v državah članicah 116

6.2. Pristop Bolgarije in Romunije 117

B – Primeri 118

1. Pomoč za reševanje in prestrukturiranje 118

1.1. Pomoč za reševanje 118

1.2. Pomoč za prestrukturiranje 119

2. Ladjedelništvo 124

3. Jeklarstvo 126

4. Javna radiotelevizija, širokopasovne storitve, filmska industrija 128

5. Bančništvo 132

6. Regionalna pomoč 133

7. Pomoč za raziskave in razvoj, pomoč za inovacije 136

8. Pomoč za okolje in varčevanje z energijo 140

9. Pomoč za usposabljanje, zaposlovanje ter mala in srednja podjetja 142

10. Davčna pomoč 144

11. Pomoč za povrnitev škode, ki so jo povzročile naravne nesreče 149

12. Drugo: zdravje, poštne storitve, obramba 150

13. Kmetijstvo 151

14. Ribištvo 155

15. Premog 156

16. Promet 156

16.1. Železniški promet 156

16.2. Kombiniran prevoz 157

16.3. Cestni prevoz 157

16.4. Zračni prevoz 158

C – Izvrševanje odločb o državni pomoči 161

1. Uvod 161

2. Posamezni primeri 162

D – Izbrane sodne zadeve 164

E – Statistika 170

IV – Mednarodne dejavnosti 172

A – Širitev in zahodni Balkan 172

B – Dvostransko sodelovanje 173

1. Uvod 173

2. Sporazumi z ZDA, Kanado in Japonsko 173

3. Sodelovanje z drugimi državami in regijami 176

C – Večstransko sodelovanje 179

1. Mednarodna mreža za konkurenco 179

2. Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) 181

V – Predvidevanja za leto 2006 185

1. Protimonopolna zakonodaja 185

2. Združitve 186

3. Državna pomoč 186

4. Mednarodne dejavnosti 187

Priloga – Zadeve, obravnavane v poročilu 188

1. Členi 81, 82 in 86 ES 188

2. Nadzor združevanja 190

3. Državna pomoč 191

Uvod

UVOD GENERALNEGA DIREKTORJA ZA KONKURENCO

V letu 2005 je GD za konkurenco naredil pomemben korak naprej v smeri učinkovitejše uporabe in ciljne usmerjenosti pravil konkurence na vseh področjih dejavnosti.

V tem letu je bil uveden Akcijski načrt državne pomoči, daljnosežen sveženj reform, ki naj bi pripomogel k oblikovanju natančnejših pravil o državni pomoči in tako spodbujal bolj ciljno usmerjeno pomoč, na primer pomoč, namenjeno spodbujanju inovacij, tveganega kapitala, raziskav in razvoja. Končni cilj Akcijskega načrta državne pomoči je povečati predvidljivost nadzora državne pomoči, izboljšati gospodarske rezultate in upravljanje. Na področju nadzora državnih pomoči se je tudi precej povečala delovna obremenitev pri dejavnostih obravnave zadev: v letu 2005 je bilo zabeleženih 676 novih zadev (kar pomeni 8-odstotno povečanje v primerjavi s predhodnim letom).

GD za konkurenco se je pri uveljavljanju protimonopolne zakonodaje posvetil predvsem odkrivanju, odpravljanju in kaznovanju kartelov, najbolj škodljivi obliki protikonkurenčnega ravnanja. Karteli umetno dvigajo cene blaga in storitev, zmanjšujejo ponudbo in ovirajo inovacije (tako da potrošniki plačujejo več za manjšo kakovost) ter lahko precej povečajo vhodne stroške za evropska podjetja. Program prizanesljivosti, ki ga je uvedla Komisija, je obrodil sadove in število preiskav kartelov se je povečalo, kar priča o uspehu naše politike. V letu 2005 je Komisija sprejela pet odločb proti kartelom, skupaj je bilo izrečenih za 683,029 milijonov EUR glob. V letu 2005 je bil pri GD za konkurenco ustanovljen poseben direktorat za kartele, da bi še okrepili zmožnosti za boj proti kartelom.

Druge dejavnosti uveljavljanja protimonopolne zakonodaje GD za konkurenco je zaznamovala vse večja osredotočenost na obravnavanje zadev, ki vključujejo ravnanja, ki najbolj škodijo potrošnikom. Komisija je tako na primer kaznovala družbo AstraZeneca, ker je zlorabila regulativni sistem, da bi zadržala vstop na trg za generična zdravila, ki so bila konkurenčna njeni tržni uspešnici, proizvodu Losec. Poleg formalnih postopkov za ugotavljanje kršitev so se vprašanja konkurence reševala z uporabo nove možnosti, ki jo zagotavlja Uredba (ES) št. 1/2003 in ki zadeva obvezujoče zaveze podjetij. To se je na primer zgodilo z zvezi s trgovinsko politiko Coca-Cole.

Prelomnica pri izvajanju Uredbe (ES) št. 1/2003 je bil začetek prvih dveh sektorskih preiskav v skladu s členom 17: ena je potekala v sektorju finančnih storitev, druga pa v energetiki (plin in električna energija), saj sta to ključna sektorja za dosego širšega političnega cilja Komisije v zvezi z ustvarjanjem rasti in delovnih mest. S tema sektorskima preiskavama je Komisija izpolnila svojo zavezo za bolj proaktiven pristop k izvrševanju prava ob upoštevanju ekonomskih načel. Komisija bo na podlagi rezultatov teh preiskav ugotovila, ali in kateri izvršilni in ureditveni ukrepi so v teh sektorjih potrebni za zagotovitev pravilnega delovanja notranjega trga. Poglavitni nalogi GD za konkurenco v letu 2006 in naprej bosta analiza rezultatov teh sektorskih preiskav in ustrezno ukrepanje.

Na področju združitev se je dejavnost izvrševanja prava v letu 2005 povečala zaradi trenutnega splošnega rastočega trenda združitev in pripojitev. Priglašenih je bilo 313 primerov združitev, kar je povečanje za 25 % v primerjavi z letom 2004. Poleg tega preiskave GD za konkurenco temeljijo na vse bolj poglobljenem ugotavljanju dejanskega stanja. Poudarek je na zaznavanju konkurenčnih pomislekov, ki jih je mogoče ugotoviti s poglobljeno ekonomsko analizo in temeljijo na dejstvih. Posebna pozornost je bila namenjena združitvam, ki lahko ovirajo dosego ciljev liberalizacije v EU.

Eden od glavnih ciljev posodobitve je bil povečati učinkovitost pravil konkurence EU. Doseči ga je mogoče samo z zagotavljanjem pravilnega delovanja Evropske mreže za konkurenco (European Competition Network, ECN), ki združuje Komisijo in nacionalne organe za konkurenco držav članic. Prizadeva si predvsem za zagotavljanje skladne in dosledne uporabe pravil konkurence EU v razširjeni EU. Tozadevno je bila Komisija v skladu s členom 11(4) Uredbe (ES) št. 1/2003 obveščena o skoraj 80 zadevah, ko je nacionalni organ za konkurenco predvideval sprejetje odločbe v skladu s členom 81 in/ali 82.

GD za konkurenco ima v sodelovanju z GD za informacijsko družbo pomembno vlogo pri uvajanju ureditvenega okvira za elektronske komunikacije, ki ga je Komisija sprejela leta 2002 in ki temelji na načelih prava konkurence EU. V skladu s tem okvirom si GD za konkurenco in GD za informacijsko družbo delita odgovornost za pregledovanje priglasitev nacionalnih regulativnih organov o ureditvenih ukrepih za trge elektronskih komunikacij. V letu 2005 je bilo obravnavanih 201 takšnih priglasitev (kar je več kot dvakratnik ustreznega števila za leto 2004, namreč 89 priglasitev). Tudi odločbe glede teh priglasitev, ki jih je sprejela Komisija, so se v letu 2005 skoraj podvojile v primerjavi z letom 2004, njihovo število se je s 64 povečalo na 117.

V letu 2005 smo storili tudi pomembne korake za zagotovitev učinkovitega uveljavljanja odločb Komisije na področju konkurence, o čemer priča uvedba uradnega postopka zaradi neskladnosti v zadevi Microsoft (december). Tudi na področju državnih pomoči se je zmanjšal znesek nezakonitih in nezdružljivih državnih pomoči, ki jih je treba vrniti na podlagi odločb, sprejetih v obdobju od leta 2000 do sredine leta 2005: do konca junija 2005 je bilo dejansko povrnjenih približno 7,9 milijarde EUR od skupno 9,4 milijarde EUR.

Poleg Akcijskega načrta za državne pomoči je GD za konkurenco pomembno napredoval pri svojem visoko zastavljenem postopku revizijepolitike konkurence, ki si prizadeva za razširitev izvrševanja prava v zvezi s konkurenco, s čimer bi povečali učinkovitost pravil konkurence EU in spodbudili konkurenčnost. Dokument GD za konkurenco za razpravo o uporabi člena 82 ES za nezakonito izključevanje in sprejetje Zelene knjige o odškodninskih zahtevkih bosta prispevala k boljši kulturi konkurence v EU. Kot še en primer je Komisija predlagala preklic skupinske izjeme za linijske konference od prepovedi pravil konkurence EU za omejevalna poslovna ravnanja. Preklic izjeme bo prinesel koristi izvoznikom EU, saj se bodo znižale cene prevozov in ohranila zanesljivost storitev, s čimer se po povečala konkurenčnost industrije EU.

Končno je GD za konkurenco v letu 2005 vložil precejšnja sredstva v podporo pobudam za boljšo pravno ureditev. To je zlasti zajemalo preglede novih pobud, ki jih je izvajala Komisija, da bi ocenila njihov vpliv na konkurenco, in zavzemanje za konkurenco pri državah članicah. Skupaj z našim delom, vloženim v razvoj politike, so ti ukrepi prispevali k večji učinkovitosti pravil konkurence in zagotavljanju preglednosti in predvidljivosti za poslovno skupnost in potrošnike.

Na splošno je bil v letu 2005 dosežen pomemben napredek v smislu krepitve reformiranega režima konkurence na protimonopolnem področju in pri združitvah podjetij ter v smislu daljnosežne reforme področja državnih pomoči. Leto 2005 je tudi prineslo pomemben napredek pri uveljavitvi pristopa k obravnavi konkurenčnih težav, temelječega na upoštevanju vplivov in ekonomske doktrine pri uporabi obstoječih instrumentov. Leta 2005 je GD za konkurenco tudi začel izvajati pomembne nove projekte – najpomembnejše so bile preiskave sektorjev – ki bodo podlaga novim pobudam in/ali ukrepom za uveljavljanje pravil v prihodnjih letih. To bo koristno za potrošnike v EU, tako posameznike kot podjetja, in prispevalo h konkurenčnosti same EU.

SPOROČILO POOBLAŠČENCA ZA ZASLIŠANJE

Komisija je vzpostavila funkcijo pooblaščenca za zaslišanje, da bi zaupala vodenje upravnih postopkov v primerih boja proti monopolom in primerih združevanj neodvisni osebi, ki ima izkušnje v zadevah konkurence in integriteto, ki je nujna za objektivnost, preglednost in učinkovitost teh postopkov. Pooblaščenec za zaslišanje izvaja svoje naloge v skladu s pooblastili.

Zaupnost in dostopu do spisa v smislu Obvestila o pravilih za dostop do spisa

V letu 2005 so se v vrsti zadev pojavila težavna vprašanja, povezana z dostopom do spisa. V nekaterih primerih, ko je spis vseboval na tisoče dokumentov, za katere je bila upravičeno vložena zahteva za zaupnost, so zahteve za dostop povzročile zamude v postopku. Ker je treba pri vsakem dokumentu preveriti, ali izraženi interes za dostop za namene pravice do obrambe prevlada nad zaupnostjo, nemoten potek postopka nujno zahteva skrbno pripravo dostopa do spisa.

V interesu vseh udeležencev je, da postopek teče nemoteno in kar najhitreje. Tako bi morali tisti, ki zagotavljajo informacije, in tisti, ki zahtevajo dostop do zaupnih informacij, upoštevati poglavitna načela zaupnosti. Zlasti:

- Kdor zagotavlja informacije, bi moral vložiti dovolj utemeljene zahtevke za zaupnost in jih omejiti na posebna poglavja, pri katerih upravičeno obstaja nevarnost za hudo škodo. Zagotoviti je treba nezaupno različico informacij in jedrnat opis vseh izbrisanih informacij. Pomembno je, da se nezaupne različice informacij in opisi izbrisanih informacij pripravijo tako, da lahko vsaka stranka, ki ima dostop do spisa, ugotovi, ali so izbrisane informacije mogoče pomembne za njeno obrambo in ali ima tako dovolj utemeljen razlog, da Komisijo zaprosi za dostop do zadevnih zahtevanih informacij.

- Stranke, ki zahtevajo dostop do zaupnih informacij, morajo predložiti podrobne, utemeljene zahtevke, iz katerih je jasno razvidno njihov interes za posamezne dokumente zaradi pravice do obrambe.

Odločbe pooblaščencev za zaslišanje

V letu 2005 sta pooblaščenca za zaslišanje pri svojih dejavnostih v zvezi s posameznimi prošnjami za dostop do spisa v sedmih zadevah sprejela 13 odločb v skladu s členom 8 svojih pooblastil. Po členu 8 lahko stranke zahtevajo dostop do dokumentov, ki so po njihovem prepričanju nujni za pravilno uveljavljanje pravice do zaslišanja in do katerih niso imeli dostopa zaradi zaupne narave. Pooblaščenec za zaslišanje lahko zahtevo zavrne ali pa odobri polni ali delni dostop do takšnih dokumentov.

Pooblaščencema za zaslišanje v letu 2005 ni bilo treba sprejeti nobene odločbe v skladu s členom 9 pooblastil. Po tem členu pooblastil pooblaščenca za zaslišanje odločita, da Komisija lahko razkrije informacije, čeprav podjetje temu nasprotuje, če se ugotovi, da informacije niso zaščitene ali če razmerje med interesom za razkritje informacij in škodo, ki bi lahko nastala z njihovim razkritjem, govori v prid razkritju. Proti takšni odločitvi se je mogoče pritožiti na evropskih sodiščih; temu postopku se poljudno reče postopek Akzo.

Pooblaščenca sta se temu zamudnemu postopku izognila z uvedbo prakse pošiljanja tako imenovanih „pisem pred členom 9“. S temi se podjetja seznanijo s predhodnim stališčem pooblaščencev za zaslišanje, preden se sprejme dokončna in pravno zavezujoča odločba v skladu s členom 9. V letu 2005 so bila poslana številna tovrstna pisma.

Obseg spisa

V letu 2005 sta pooblaščenca za zaslišanje priznala, da bi morale biti stranke v skladu s sodno prakso na zahtevo upravičene do dostopa do vseh dokumentov, ki so objektivno povezani z domnevno strankino kršitvijo, pri čemer bi veljale običajne izjeme na podlagi zaupne ali interne narave zadevnih dokumentov. Vendar pa zadevne službe Komisije uživajo določeno stopnjo diskrecije pri svojih odločitvah, da združujejo preiskave, ki se jim zdijo zadosti povezane. Zadevne službe Komisije se na podlagi objektivnih razlogov lahko odločijo, ali je treba zaradi celovite in temeljite analize preiskovanega protikonkurenčnega ravnanja obenem raziskati druge zadevne trge proizvodov ali geografske trge ali ne.

Poročila pooblaščencev za zaslišanje in ustna zaslišanja

Pooblaščenca za zaslišanje sta v letu 2005 sestavila vmesna in/ali končna poročila v treh primerih združitev in dvanajstih primerih na protimonopolnem področju, pri čemer so bila nekatera zaslišanja opravljena leta 2004. V letu 2005 so bila zahtevana ustna zaslišanja v osmih primerih boja proti monopolu. V primerih združitev ni bilo zaslišanj. Vse manjši interes za ustna zaslišanja v primerih združitev je mogoče posledica želje strank, da izkoristijo omejeni čas, ki je na voljo za pogajanja o protiukrepih, namesto da bi spodbijale oceno Komisije pred širšim poslušalstvom, vključno s podjetji, ki nasprotujejo koncentraciji.

Postopek za ustne izjave

V letu 2005 je bil uveden nov postopek, s katerim bi zagotovili, da se podjetja, ki želijo sodelovati s Komisijo v skladu z obvestilom o prizanesljivosti, ne odvračajo od tega zaradi razkritja odškodninskih pravdnih postopkov v jurisdikcijah držav nečlanic EU. To pomeni, da drugi člani domnevnega kartela nimajo dostopa do izjav podjetja na običajen način (to je na CD-romu/DVD ali v tiskani obliki). Namesto tega se strankam dovoli, da si delajo zapiske po posnetku izjav vlagatelja prošnje za prizanesljivost.

I – Protimonopolna zakonodaja – Členi 81, 82 in 86 ES

A – ZAKONODAJNA, RAZLAGALNA IN POSTOPKOVNA PRAVILA

1. ZLORABA PREVLADUJOčEGA POLOžAJA

1. GD ZA KONKURENCO je 19. decembra objavila dokument za razpravo o uporabi pravil konkurence EU pri zlorabi prevladujočega položaja (člen 82 ES)[1]. Z dokumentom naj bi spodbudili razpravo o tem, kako so trgi EU najbolje zaščiteni pred izključevalnim vedenjem prevladujočih podjetij, ki bi verjetno omejil konkurenčne pritiske na trgih. V dokumentu je predlagan okvir za nadaljno dosledno uporabo člena 82 ES, ki temelji na ekonomski analizi pred kratkim obravnavanih zadev in določa možno metodologijo za oceno nekaterih najpogostejših zlorab, kot so predatorske cene, zahteve po izključnem poslovanju, vezanje poslov in zavračanje dobave. Drugim oblikam zlorab, kot je diskriminatorno in izkoriščevalsko vedenje, se bo Komisija še dodatno posvetila v letu 2006. GD za konkurenco je pozval k oddaji pripomb na zadevni dokument za razpravo do 31. marca 2006.

2. Člen 82 ES prepoveduje zlorabo prevladujočega položaja. Zlorabe se na splošno delijo na izključevalne zlorabe, ki izključujejo tekmece s trga, in izkoriščevalne zlorabe, kjer prevladujoče podjetje izkorišča svojo tržno moč za, na primer, zaračunavanje pretirano visokih zneskov. Dokument za razpravo obravnava samo izključevalne zlorabe.

3. Dokument opisuje splošni okvir za analizo izključevalnega ravnanja, s katerim prevladujoče podjetje zlorablja svoj položaj. Če je na trgu prisotno prevladujoče podjetje, je konkurenca na tem trgu že tako ali tako šibka. Pravila konkurence so potemtakem usmerjena v to, da se navedenemu prevladujočemu podjetju prepreči ravnanje, ki bo še dodatno oslabilo konkurenco in škodilo potrošnikom, ne glede na to, ali se škoda pričakuje v kratkoročnem, srednjeročnem ali dolgoročnem obdobju. Dokument glede ravnanja, ki temelji na ceni, kot so na primer rabati, obravnava vprašanje, ali naj za neprimerno velja samo ravnanje, ki bi lahko privedlo do izključitve enako učinkovitih konkurentov. Dokument obravnava še vprašanje, ali je treba v skladu s členom 82 ES upoštevati tudi koristi zaradi učinkovitosti, in kako jih je treba upoštevati. Če bi se učinkovitost upoštevala, bi morala domnevna učinkovitost prevladati nad omejevalnim učinkov zadevnega ravnanja.

4. GD za konkurenco je zastavil široka posvetovanja o dokumentu za razpravo. O dokumentu se je že posvetoval v okviru Evropske mreže za konkurenco in zdaj je posvetovanje odprl za javnost. V okviru tega postopka posvetovanja bo Komisija spomladi 2006 pripravila javno obravnavo o zlorabi prevladujočega položaja, zlasti kar zadeva okvir, predlagan v dokumentu za razpravo.

2. SPORAZUMI IN USKLAJENA RAVNANJA

2.1. Uredbe o skupinskih izjemah za promet

2.1.1. Pomorski promet

Razveljavitev Uredbe Sveta (EGS) št. 4056/86 – Skupinska izjema za linijske konference

5. Komisija je 14. decembra sprejela predlog[2] Uredbe Sveta o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 4056/86 o pravilih za uporabo členov 85 in 86 ES v zvezi s pomorskim prometom[3]. Svet bo po posvetovanju z Evropskim parlamentom odločal o tem predlogu s kvalificirano večino.

6. Cilj je ukiniti skupinsko izjemo za linijske konference, ki omogoča ladijskim prevoznikom, da se sestajajo na konferencah, kjer določajo cene tovora in predpisujejo zmogljivosti. Po triletnem pregledu je presoja vplivov pokazala, da linijske konference ne izpolnjujejo štirih kumulativnih pogojev iz člena 81(3) in da bo razveljavitev skupinske izjeme verjetno znižala cene prevozov in hkrati ohranila zanesljivost storitev ter povečala konkurenčnost evropske dejavnosti, zlasti izvoznikov EU. Predlog za določbe skupinske izjeme za linijske konference predvideva dveletno prehodno obdobje od takrat, ko Svet sprejme uredbo.

7. Cilj predloga je tudi spremeniti Uredbo Sveta (ES) št. 1/2003[4], tako da razširi njeno področje uporabe na kabotažo in ladje v prosti plovbi ter tako uporabi enaka splošna pravila za uveljavljanje konkurence v vseh gospodarskih sektorjih.

8. Komisija namerava zaradi lažjega prehoda na popolnoma konkurenčno ureditev v letu 2007 izdati ustrezne smernice za konkurenco v pomorskem sektorju.

Podaljšanje veljavnosti in spremembe Uredbe Komisije (ES) št. 823/2000 – Uredba o skupinski izjemi za konzorcije

9. Komisija je 20. aprila sprejela Uredbo (ES) št. 611/2005 o spremembi obstoječe uredbe o skupinski izjemi za konzorcije linijskih prevozov[5]. Z njo je veljavnost Uredbe Komisije (ES) št. 823/2000 podaljšana do 25. aprila 2010, poleg tega pa prinaša dve manjši spremembi. Spremembi članu konzorcija dajeta pravico, da odstopi od konzorcijskega sporazuma brez finančne kazni po izteku začetnega obdobja do 24 mesecev od podpisa sporazuma, kar je v primerjavi s prejšnjo ureditvijo podaljšanje za šest mesecev. Poleg tega se to začetno obdobje zdaj uporablja tudi takrat, ko se pogodbenici obstoječega sporazuma dogovorita za precejšnja nova vlaganja v storitve pomorskega prometa, ki jih ponuja konzorcij. Takšna naložba mora obsegati vsaj polovico celotne naložbe članov konzorcija. Spremenjen je tudi eden od osnovnih pogojev za izjemo, namreč obstoj učinkovite cenovne konkurence znotraj konzorcija: pri dokazovanju obstoja takšne konkurence se zdaj lahko upoštevajo tudi „posamične zaupne pogodbe“.

10. Skupinska izjema za konzorcije je tesno povezana s skupinsko izjemo za konference linijskih prevozov (Uredba Sveta (EGS) št. 4056/86). Zaradi tesnih povezav med obema skupinskima izjemama je Komisija menila, da ni niti potrebno niti primerno uvajati večjih sprememb v skupinsko izjemo za konzorcije, preden se konča pregledovanje Uredbe Sveta (EGS) št. 4056/86.

2.1.2. Zračni promet

Nadomestitev Uredbe Komisije (EGS) št. 1617/93 o skupinski izjemi

11. Komisija je vodila postopek posvetovanja o reviziji Uredbe Komisije (EGS) št. 1617/93[6], ki se je začel leta 2004, in 2. marca objavila dokument, v katerem obravnava prispevke, ki jih je prejela v okviru posvetovanja.

12. Komisija je 15. novembra sprejela predhodni osnutek uredbe o skupinski izjemi, ki bi nadomestila Uredbo Komisije (EGS) št. 1617/93. Osnutek čaka na obravnavo pred Svetovalnim odborom za omejevalna ravnanja in prevladujoče položaje v začetku leta 2006. Predhodni osnutek uredbe o skupinski izjemi določa, da bodo:

13. posvetovanja o potniških tarifah za letalske storitve na poteh v EU lahko izkoriščala skupinsko izjemo do 31. decembra 2006; ta izjema se po tem datumu ne bo podaljšala;

14. posvetovanja o dodeljevanju slotov in časovnih razporedih na letališčih lahko izkoriščala skupinsko izjemo do 31. decembra 2006; ta izjema se po tem datumu ne bo podaljšala;

15. posvetovanja o tarifah za letalske storitve za potnike med EU in tretjimi državami lahko izkoriščala skupinsko izjemo do 31. decembra 2008, če bodo izpolnjene obveznosti o sporočanju podatkov.

16. Hkrati s pripravo nove uredbe o skupinski izjemi so Službe Komisije začele posvetovanja z organizacijo IATA in več posameznimi letalskimi prevozniki o prihodnosti interlininga.

2.2. Uredba o skupinski izjemi za distribucijo motornih vozil

Za klavzule o lokaciji v sporazumih o distribuciji avtomobilov skupinska izjema ne velja več

17. Dne 1. oktobra je začel veljati zadnji del reforme Komisije za pravila konkurence, ki se uporabljajo za distribucijo motornih vozil: „klavzul o lokaciji“ v pogodbah o distribuciji med avtomobilski izdelovalci in trgovci zdaj ne zajema več Uredba Komisije (ES) št. 1400/2002 o skupinski izjemi za motorna vozila. Klavzule o lokaciji so določbe v sporazumih o distribuciji avtomobilov, ki določajo posebno glavno lokacijo za trgovca in mu prepovedujejo dodatna prodajna ali dobavna mesta na drugih lokacijah.

18. Novo pravilo se nanaša na osebna in lahka gospodarska vozila. Ne uporablja se za sisteme izključne distribucije ali sporazume, ki imajo samo minimalne učinke na trg.[7] Za sporazume o selektivni distribuciji novo pravilo pomeni, da bodo klavzule o lokaciji, ki trgovcem prepovedujejo odpiranje dodatnih prodajnih ali dobavnih mest, ostale zunaj „varnega pristana“, ki ga je ustvarila uredba o skupinski izjemi.

19. Osnovni politični cilj novega pravila je dvoplasten[8]:

20. zmanjšati ozemeljske omejitve, tako da bodo imeli potrošniki lahko koristi od učinkovite konkurence med trgovci, zlasti na področju cen in v območjih, kjer ni pravih možnosti za izbiro med trgovci iste znamke, in

21. spodbuditi razvoj inovativnih oblik distribucije, kot so prodajna mesta za več blagovnih znamk.

22. Komisija je pri obravnavi klavzul o lokaciji v skladu s členom 5 uredbe priznala širše področje uporabe za posamezne ocene, za vsak primer posebej, glede na to, ali klavzula ustreza vsem pogojem, ki so potrebni, da se upraviči izjema v skladu s členom 81(3). Najverjetnejši pozitivni učinki klavzul o lokaciji pri sistemih selektivne distribucije ležijo v tem, da lahko preprečijo neupravičeno okoriščanje z naložbami in promocijskimi prizadevanji uveljavljenih trgovcev.

23. Kar zadeva prvi tip klavzul o lokaciji, navedenih v Uredbi – tj. klavzul, ki preprečujejo dodatna prodajna mesta – je težko predvideti, kako bi lahko proizvajalci avtomobilov zahtevali omejitve za dodatna prodajna mesta, da bi se tako izognili neupravičenemu okoriščanju. Uredba dovoljuje proizvajalcem avtomobilov, da zahtevajo, da sekundarna prodajna mesta ustrezajo vsem kakovostnim standardom, ki se uporabljajo za trgovino na območju, kjer se bo mesto odprlo, in da to skladnost vnaprej preverijo. Tako bi se običajno izognili nevarnostim neupravimenega okoriščanja z naložbami in promocijskimi prizadevanji obstoječih trgovcev. Poleg tega ni verjetno, da bi sekundarna prodajna mesta zvišala transakcijske in logistične stroške proizvajalcev avtomobilov, saj bo pogodba, sklenjena s trgovcem, še naprej določala, kam mora proizvajalec dobaviti avtomobile, ki jih je naročil trgovec. Če trgovci torej odprejo sekundarno prodajno mesto v drugi državi članici, to pomeni, da ni treba skleniti dodatne pogodbe z lokalnim uvoznikom, čeprav proizvajalec avtomobilov lahko seveda na lokalnega uvoznika prenese pooblastila, kot je preverjanje skladnosti z merili kakovosti. Še vedno veljajo nakupni pogoji in načrti prodaje, določeni v skladu z obstoječim sporazumom o trgovskem zastopstvu.

24. Kar zadeva drugi tip klavzule o lokaciji, naveden v Uredbi – tj. klavzule, ki trgovcem prepovedujejo odpiranje dodatnih dobavnih mest – je več možnosti, da bodo posamezne analize v skladu s členom 81 ES dale drugačne rezultate. Obstaja možnost večjega tveganja, da bi se taka dobavna mesta (zlo) rabila za neupravimeno okoriščanje z naložbami, trženjskimi prizadevanji in dobrim imenom trgovca s sedežem na ciljnem ozemlju. Če se dobavna mesta v praksi dejansko uporabljajo za izvajanje „prodaj“ (v nasprotju z zgolj „storitvami prenosa“), lahko proizvajalec uspešno uveljavi izjemo v skladu s členom 81(3), pod pogojem, da je omejevanje odpiranja dobavnih mest edini način, s katerim je mogoče odpraviti tveganje za špekulacije, ki bi lahko oslabile njegovo distribucijsko omrežje.

3. POSTOPKOVNA PRAVILA

3.1 . Dostop do spisa

25. Komisija je 13. decembra sprejela obvestilo o pravilih glede dostopa do spisa Komisije v protimonopolnih primerih in primerih združevanj.[9] Obvestilo zagotavlja okvir za uresničevanje pravice dostopa do spisa v skladu z določbami, na katere se izrecno sklicuje sporočilo. Ne zajema pa možnosti zagotavljanja dokumentov v okviru drugih postopkov. Pravica do dostopa do spisa, opisana v obvestilu – ki jo je potrebno ločiti od splošne pravice do dostopa v skladu z Uredbo (ES) št. 1049/2001[10] – omogoča osebam, ki jim je Komisija poslala obvestilo o nasprotovanju, da učinkovito izkoristijo svojo pravico do obrambe.

26. Namen obvestila – ki nadomešča obvestilo o dostopu do spisa, sprejeto leta 1997 – je povečati preglednost in jasnost postopka Komisije pri obdelavi zahtev za dostop do spisa v protimonopolnih primerih in primerih združevanj. Zato obvestilo opozarja, da imajo vsi, na katere je Komisija naslovila svoja nasprotovanja, pravico do dostopa do spisa v elektronski ali tiskani obliki. Obvestilo navaja, kdaj imajo stranke zagotovljen dostop do spisa. Določa, da „spis Komisije“ vključuje vse dokumente, povezane z danim postopkom, zaradi katerega je Komisija podala obvestilo o nasprotovanju. Vendar stranke nimajo dostopa do internih dokumentov Komisije (kar zajema dokumente, ki si jih je Komisija izmenjala z državami članicami), poslovnih skrivnosti in drugih zaupnih informacij. Komisija pojem internih dokumentov razlaga tako, da načeloma vključujejo vse dopisovanje med Komisijo in njenimi zunanjimi strokovnjaki. Vsekakor pa so dostopni rezultati študij, izvedenih v zvezi s postopkom, ter dokumenti, ki so nujni za razumevanje uporabljene metodologije v študijah ali preverjanje njihove tehnične pravilnosti.

27. Obvestilo vključuje podroben opis postopkov za ravnanje z zaupnimi informacijami in za izvedbo dostopa do spisa. Opisuje tudi postopek za razreševanje nesporazumov glede zahtevkov za zaupnost, vključno z vlogo pooblaščencev za zaslišanje.

28. Obvestilo zajema tudi sorodno vprašanje dostopa do določenih dokumentov za pritožnike v protimonopolnih postopkih in druge stranke, ki sodelujejo v postopkih združitev. Vendar takšna pravica nima tako širokega področja uporabe kot pravica dostopa do spisa.

3.2. Obravnavanje tržnih informacij in pritožb

29. Komisija ceni informacije, ki jih pošljejo podjetja in potrošniki, saj ji pomagajo zagotoviti učinkovito izvrševanje pravil konkurence. Komisija je hvaležna za informacije o področjih, kjer trg ne deluje dobro, in o domnevnih kršitvah pravil konkurence.

30. Te informacije je mogoče Komisiji sporočiti na več načinov:

31. Za najpomembnejše veljajo obveščanje o nepravilnostih in prošnje za prizanesljivost[11]. Najhujša oblika protikonkurenčne dejavnosti so karteli in Komisija za ukrepanje proti njim namenja precejšnja sredstva.

32. Tržne informacije[12] so vedno dobrodošle, ne glede na to, ali se na njihovi podlagi uvede preiskava v posameznem primeru. Komisija lahko vzpostavi poglobljeno razumevanje trga samo tako, da zbira različne informacije iz različnih virov.

33. Dobrodošle so tudi formalne pritožbe[13], ki sprožajo jasna vprašanja o interesu Skupnosti in vsebujejo ustrezne podporne informacije. Mnogih pomembnih odločitev Komisija ne bi mogla sprejeti brez informacij oziroma dejavne podpore pritožnika. Pred vložitvijo formalne pritožbe se je običajno priporočljivo obrniti na GD za konkurenco. Neformalni stiki pred samo pritožbo omogočajo zgodnje razprave o informacijah, ki so na voljo potencialnemu pritožniku, in lahko pomagajo pojasniti, ali bo Komisija primer obravnavala prednostno.

34. Vsi ti načini posredovanja informacij so pomembni in lahko privedejo do uveljavljanja pravil konkurence. Komisija bo skrbno preučila vse vloge in se odzvala nanje.

OKENCE 1: ČLENA 81 IN 82 ES: INTERES SKUPNOSTI PRI OBRAVNAVI NAVEDB O KRšITVAH IN DOLOčANJE PREDNOSTNIH NALOG Potencialni pritožnike prosimo; da pred vložitvijo formalne pritožbe pri Komisiji, pretehtajo naslednje vidike. Organi za konkurenco in sodišča v državah članicah Ko potrošniki in podjetja razmišljajo, da bi Komisiji poslali formalno pritožbo, se morajo zavedati, da tudi organi za konkurenco v državah članicah uporabljajo konkurenčno pravo EU in sodelujejo s Komisijo v okviru Evropske mreže za konkurenco. Morebitni pritožniki bi potemtakem morali pretehtati, ali lahko ukrepa že organ za konkurenco v državi članici. Če na primer domnevna kršitev vpliva na konkurenco predvsem na ozemlju ene države članice, bo primer najbrž hotel obravnavati nacionalni organ za konkurenco te države. Tudi če primer vpliva na konkurenco v več kot eni državi članici, lahko nacionalni organi za konkurenco sodelujejo pri zbiranju dokazov za primer o konkurenci in ta primer lahko skupaj obravnavajo dva ali trije organi za konkurenco držav članic. Izčrpnejše smernice za delitev dela v Evropski mreži za konkurenco so na voljo na spletni strani Komisije[14]. Potencialni pritožniki bi morali tudi razmisliti o tožbi pred nacionalnim sodiščem. Nacionalna sodišča lahko ustrezno obravnavajo številne zadeve, vključno z zahtevki za uresničitev pogodbenih obveznosti, izreki civilne kazni ničnosti v členu 82(2) ali sprejetjem začasnih odredb.[15] Komisija tudi močno podpira pravico tistih, ki so bili žrtve protikonkurenčnega ravnanja, da zahtevajo odškodnino pred nacionalnimi sodišči[16], in je izdala Zeleno knjigo[17], ki obravnava možnosti, kako lažje uveljaviti odškodninske zahtevke. Prednostne naloge Vsak potencialni pritožnik, ki razmišlja, da bi pri Komisiji vložil formalno pritožbo, bi se moral tudi zavedati, da Komisija vse informacije, ki jih dobi, jemlje zelo resno, vendar nima dovolj sredstev, da bi raziskala vsak problem, na katerega je opozorjena. Komisija si mora določiti prednostne naloge in svoja omejena sredstva osredotočiti na raziskovanje in preganjanje najhujših kršitev ter obravnavanje primerov, ki so pomembni za razvoj politike konkurence EU in zagotavljajo skladno uporabo členov 81 in 82 ES[18]. Komisija na podlagi razpoložljivih informacij glede na posamezen primer uporablja enega ali več naslednjih meril, na podlagi katerih se odloči, ali obstaja zadosten interes Skupnosti za poglobljeno preučitev pritožbe[19]: pomembnost vpliva na delovanje konkurence na notranjem trgu, zlasti glede na: geografski obseg ali gospodarski pomen spornega ravnanja,; ali velikost trga; ali pomen za končne uporabnike zadevnih proizvodov ali spornega, ali; tržni položaj podjetij, proti katerim je usmerjena pritožba; ali splošno delovanje upoštevnega trga; obseg in zapletenost zahtevane preiskave, verjetnost, da bo kršitev ugotovljena, in ali je glede na te elemente smiselno izvesti poglobljeno preiskavo; možnost, da pritožnik vloži tožbo pred nacionalnim sodiščem v državi članici, zlasti glede na to, ali je primer že bil ali je trenutno predmet zasebne tožbe oziroma ali je take narave, da ga je mogoče ustrezno obravnavati na tak način; ustreznost odzivanja na določeno pritožbo, ki zadeva posebno(a) pravno(a) vprašanje(a), ki ga/jih Komisija že preučuje v enem ali več drugih primerih ali ki je/so že preiskana(o) in/ali je(so) obravnavano(a) v postopkih pred sodišči Skupnosti; prekinitev ali sprememba ravnanja, proti kateremu je bila vložena pritožba, zlasti če so zaveze postale obvezujoče z odločbo Komisije v skladu s členom 9 Uredbe (ES) št. 1/2003 ali če se je(so) se podjetje(a), proti kateremu(im) je bila vložena pritožba, spremenila svoje ravnanje iz drugih vzrokov, pod pogojem, da pritožbi niti zaradi pomembnih preostalih protikonkurenčnih učinkov niti zaradi stopnje resnosti domnevne(ih) kršitve(ev) kljub prekinitvi ali spremembi ni mogoče pripisati pomena Skupnosti; pomen drugih področij zakonodaje Skupnosti ali nacionalne zakonodaje, na katero vpliva ravnanje, proti kateremu je bila vložena pritožba, v primerjavi s pomenom konkurenčnih pomislekov, na katere opozarja pritožba. Vsekakor pa se ta merila ne uporabljajo togo. Nemogoče je opredeliti abstraktna pravila, kdaj bi bilo smiselno, da se Komisija odzove, in kdaj ne. Vedno obstajajo dodatni dejavniki poleg navedenih zgoraj, ki lahko zvišajo ali znižajo stopnjo potrebe po prednostni obravnavi v določenem primeru. Poleg tega Komisija tudi ni dolžna odložiti primera, če iz njega ni razviden interes Skupnosti. Če pa bo Komisija menila, da interes Skupnosti ni dovolj velik, da bi upravičil poglobljeno preiskavo, bo navadno zavrnila pritožbos sklicevanjem na eno ali več od teh meril. Komisija si prizadeva, da bi pritožnike v štirih mesecih od prejema pritožbe obvestila, ali namerava primer raziskati. |

- 4. PREGLED ZAKONODAJE EU Z VIDIKA KONKURENCE

35. Ključni ukrep, opredeljen v lizbonski strategiji, ki je doživela ponovni zagon 22. in 23. marca, je bil izboljšati zakonodajno okolje na ravni EU in na nacionalni ravni ter tako spodbuditi konkurenčnost. Delo za doseganje „boljše zakonodajne ureditve“ se je začelo v letu 2002 v okviru akcijskega načrta Komisije, ki je bil revidiran 16. marca. To zajema vse zakonodajne predloge EU, v postopku sprejetja, obstoječa pravila (poenostavitev) ter nove zakonodajne in politične predloge. Komisija je v skladu z akcijskim načrtom junija sprejela revidirane Smernice o presoji vplivov[20], ki se nanašajo na vse zakonodajne in politične pobude, zajete v letnem delovnem programu Agencije. Takšne ocene preučujejo alternativne možnosti za reševanje opredeljene težave in presojajo njihove gospodarske, okoljske in družbene vplive.

36. Smernice o presoji vpliva priznavajo, da je „močna konkurenca v spodbudnem poslovnem okolju ključna gonilna sila za rast produktivnosti in konkurenčnost“[21]. Pregledovanje z vidika konkurence je zato sestavni del presoje vpliva. Smernice o presoji vpliva naštevajo – neizčrpno – vrste predlogov, ki jih je treba pregledati zaradi morebitnih negativnih vplivov na konkurenco (na primer pravila o liberaliziranih mrežnih dejavnostih, ukrepi, ki vplivajo na vstopne in izstopne ovire, izjeme od pravil konkurence itd.)[22].

37. Pri osnovnem „konkurenčnem preskusu“, uporabljenem pri pregledu politike konkurence, se že na samem začetku postavita dve osnovni vprašanji. Prvič: katere omejitve konkurence lahko neposredno ali posredno izhajajo iz predloga (ali omejuje vstop na trg, ali vpliva na poslovno vedenje itd.)? Drugič: so na voljo manj omejevalni načini za dosego zadevnega cilja politike? Rezultat pregleda z vidika konkurence je lahko izbira manj omejevalnih zakonodajnih metod ali metod, ki temeljijo na trgu, za dosego določenih ciljev politike, s čimer se je mogoče izogniti nepotrebnim ali pretiranim omejevanjem konkurence. To je v interesu tako potrošnikov kot gospodarstva.

5. ZELENA KNJIGA O TOžBAH ZA DENARNE ODšKODNINE ZARADI KRšENJA PROTIMONOPOLNIH PRAVIL ES

38. Pravila konkurence, določena v členih 81 in 82 ES, lahko udejanjajo tako organi za konkurenco (javno izvrševanje) kot zasebne stranke, ki sprožijo postopke pred nacionalnim sodiščem (zasebno uveljavljanje). Eden od ciljev posodobitve protimonopolnih pravil ES je bilo spet oživiti vlogo nacionalnih sodišč in nacionalnih organov za konkurenco pri izvrševanju teh pravil. Uredba (ES) št. 1/2003 poudarja skupno odgovornost Komisije, nacionalnih sodišč in nacionalnih organov za konkurenco na tem področju in zagotavlja orodja, potrebna za uresničitev povečanega in skladnega izvrševanja protimonopolnih pravil ES. Na področju javnega izvrševanja Komisija in nacionalni organi za konkurenco pri uporabi protimonopolnih pravil ES zdaj tesno sodelujejo z Evropsko mrežo za konkurenco. Na področju zasebnega uveljavljanja je Uredba (ES) št. 1/2003 odpravila monopol Komisije pri uporabi člena 81(3) in s tem pooblastila nacionalna sodišča za uporabo členov 81 in 82 ES v celoti. Ta nacionalna sodišča imajo izključno pristojnost za prisojanje odškodnin žrtvam kršitev konkurenčnega prava.

39. Zelena knjiga, ki jo je Komisija sprejela 19. decembra[23], je posvečena odškodninskim tožbam zaradi kršitev protimonopolnih pravil. Komisija želi spodbuditi tovrstno delovanje, ki je bilo doslej precej redko[24], saj ima dvojno vlogo. Ne samo, da tožbe za denarne odškodnine omogočijo žrtvam kršitev protimonopolne zakonodaje ES, da dobijo nadomestilo, temveč tudi dodatno spodbujajo podjetja, da upoštevajo protimonopolna pravila ES. Tožbe za denarne odškodnine ne krepijo le učinkov ugotovitev o kršitvah organov za konkurenco, temveč morajo biti tudi samostojno sredstvo izvrševanja. Zasebno uveljavljanje protimonopolnih pravil ES tako postane orodje, ki razširja področje izvajanja členov 81 in 82 ES. Poleg tega se posamezna podjetja ali podjetniki z možnostjo, da dejansko podajo zahtevke za odškodnino, neposredno vključujejo v izvajanje pravil konkurence. Takšne neposredne izkušnje povečujejo neposreden pomen pravil konkurence za podjetja in potrošnike. Tožbe za denarne odškodnine s povečanjem stopnje izvrševanja protimonopolnih pravil ES prispevajo k upoštevanju teh pravil in s tem k učinkoviti konkurenci v Evropi. Tako so pomembno orodje za oblikovanje in ohranjanje konkurenčnega gospodarstva, kar je ključni element lizbonske strategije, ki si prizadeva za rast gospodarstva Evropske unije in ustvarjanje delovnih mest za državljane Evrope.

40. Sodišče Evropskih skupnosti je v svoji sodbi Courage proti Crehanu iz leta 2001 potrdilo, da imajo žrtve kršitev protimonopolnih pravil ES pravico zahtevati odškodnino in da morajo države članice zagotoviti postopkovni okvir, ki omogoča učinkovit sistem za popravo krivic.[25] Glavni cilj Zelene knjige je opredeliti poglavitne ovire za učinkovitejši sistem zahtevkov za odškodnine in določiti različne možnosti za nadaljnji razmislek in morebitne ukrepe, ki bi olajšali zahtevke za denarno odškodnino zaradi kršitev protimonopolne zakonodaje ES.

41. Zelena knjiga obravnava vrsto ključnih vprašanj, kot so dostop do dokazov, potreba po dokazovanju krivde, izračun denarnih odškodnin, možnost sklicevanja na ugovor prelaganja škode na stranke, procesna legitimacija posrednih kupcev, možnost zastopniške ali kolektivne tožbe, stroški tožb, usklajevanje med javnim izvrševanjem in zasebnim uveljavljanjem in pravila o jurisdikciji in veljavni zakonodaji.

42. Zelena knjiga želi spodbuditi razpravo, kako povečati število uspešnih tožb za denarne odškodnine zaradi kršitev protimonopolnih pravil ES. Na podlagi odzivov na Zeleno knjigo bo Komisija presodila, kako, če sploh, še dodatno spodbuditi takšne zahtevke.

B – UPORABA čLENOV 81, 82 IN 86

1. ENERGETIKA, OSNOVNA INDUSTRIJA, KEMIKALIJE IN FARMACEVTSKI IZDELKI

1.1. Energetika

Preiskavi sektorjev plina in električne energije

43. Kar zadeva uporabo protimonopolnih pravil EU v energetiki, je bil najpomembnejši ukrep, sprejet v letu 2005, začetek preiskav sektorjev plina in električne energije. Komisija je 13. junija sprejela odločbo[26] o uvedbi preiskav sektorja plina in električne energije v skladu s pooblastili Komisije po členu 19 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003. Utemeljitev preiskav sektorjev je bila podana v sporočilu komisarke za konkurenco, ki ga je objavila v soglasju s komisarjem za energetiko[27].

44. Preiskave sektorjev so del prizadevanja Komisije, da bi zagotovila nov zagon lizbonski strategiji in njenim ciljem povečanja gospodarske rasti, večjega zaposlovanja in spremembe Evropske unije v „najbolj konkurenčno in dinamično, na znanju temelječe gospodarstvo na svetu“. Komisija se je v prizadevanju, da bi spet pravilno usmerila lizbonsko strategijo, odločila za bolj proaktivno uporabo pravil konkurence, predvsem s pregledi sektorjev, s čimer bi zagotovila odprte in konkurenčne trge v Evropi, zlasti v energetiki[28].

45. Preiskave so se osredotočile na nedavno liberalizirana elektrogospodarstvo in plinsko industrijo. Integracija trgov poteka veliko prepočasi in ji doslej ni uspelo znatno poseči v pogosto visoke koncentracije, ki so značilne za oba sektorja. V letih 2004 in 2005 so se cene občutno višale in stranke so se vse pogosteje pritoževale, da si ne morejo zagotoviti ponudb konkurenčnih dobaviteljev. Ti dejavniki so nakazovali, da trgi ne delujejo optimalno, in so upravičili uvedbo preiskave v skladu s členom 17 Uredbe (ES) št. 1/2003 ter uporabo preiskovalnih sredstev, ki jih ima na voljo Komisija.

46. V sektorju električne energije se preiskave osredotočajo na mehanizme oblikovanja cen na trgih električne energije na debelo, proizvodnjo in dobavo električne energije ter dejavnike, ki določajo distribucijske in razpisne strategije proizvajalcev. Posebna pozornost je namenjena temu, ali imajo proizvajalci električne energije pomembno tržno moč in ali lahko vplivajo na cene na debelo. V okviru te presoje se bodo verjetno izvedle tudi ekonometrične analize. Poleg tega bodo pod drobnogledom ovire za vstop in ovire za čezmejne tokove, kot so tiste, ki lahko nastanejo zaradi dolgoročnih sporazumov o dobavi v določenih državah članicah ter pravnih in operativnih ureditvah za povezovalne daljnovode, ki povezujejo nacionalna omrežja električne energije.

47. Pri plinu se preiskava osredotoča na dolgoročne pogodbe o uvozu, sporazume o izmenjavi in ovire za čezmejne tokove plina. Podrobno se bodo preučile izravnalne zahteve za plinsko omrežje in skladiščenje plina, kar velja tudi za dolgoročne prodajne pogodbe in učinke, ki jih imajo lahko na stroške prehoda in vstop na trg.

48. Preiskave plina in električne energije preučujejo različna vprašanja, saj je konkurenca v teh sektorjih različno razvita in se tudi proizvodne strukture precej razlikujejo. Kljub vsemu pa se bodo upoštevale povezave med tema sektorjema. Plin je dejansko vse pomembnejše prvotno gorivo za proizvodnjo električne energije in bolj konkurenčni trgi plina bi lahko imeli neposreden blagodejen učinek na trge z električno energijo.

49. Cilj GD za konkurenco je opredeliti, ali je očitno slabo delovanje trgov za električno energijo in plin posledica kršitev členov 81, 82 in 86 ES. Če se to izkaže za resnično, bi Komisija lahko sprejela proaktivne korektivne ukrepe. GD za konkurenco bo glede na dejstva, zbrana med preiskavo, in posledično ugotovljenimi prednostnimi nalogami za izvrševanje preiskal zadeve po členih 81, 82 in 86 ES, takoj ko bodo zaznane. Pričakuje se tudi, da bodo rezultati preiskav odigrali vlogo pri ocenjevanju učinkovitosti trenutnega zakonodajnega okvira za liberalizacijo trgov plina in električne energije.

50. GD za konkurenco se je med pripravljanjem preiskav posvetoval z industrijskimi združenji, skupinami potrošnikov, drugimi službami Komisije (vključno z GD za energetiko in promet), nacionalnimi organi za konkurenco ter državnimi regulativnimi organi in njihovimi predstavniki na evropski ravni, da bi bila preiskava tako bolj osredotočena in učinkovita. Cilj GD za konkurenco je zagotoviti preglednost celotnega postopka. Komisija je predstavila sklop vprašanj, ki se porajajo ob prvi analizi odzivov na vrsto forumov in zlasti na Svet za energetiko z dne 1. decembra, ko je Komisija tudi poročala o izvrševanju zakonodajnega paketa za liberalizacijo energetike. Poglavitni pomisleki, ki jih je GD za konkurenco opredelil v svojem Dokumentu o nerešenih vprašanjih[29], se nanašajo na prevladujoče ravni koncentracije, vertikalno zaprtje trgov, odsotnost tržne integracije, premajhno preglednost in mehanizem oblikovanja cen. Predhodno poročilo naj bi predstavili v začetku leta 2006, objavi naj bi sledila temeljita javna razprava o poročilu. Končno poročilo o preiskavi sektorja energetike je predvideno za konec leta 2006.

51. Preiskave sektorjev znatno krepijo zmožnost Komisije, da proaktivno spodbuja konkurenco v pred kratkim liberaliziranih sektorjih plina in električne energije, čeprav so v letu 2005 za podporo procesu liberalizacije potekale tudi dejavnosti izvrševanja v posameznih zadevah.

Dolgoročni sporazumi o dobavi plina na prodajnih trgih

52. Posebna težava, ki je vzniknila po odprtju sektorja plina za konkurenco v letu 2005, je možnost zaprtja prodajnega trga z dolgoročnimi pogodbami o dobavi plina med tradicionalnimi dobavitelji na eni strani in podjetji za distribucijo ter industrijskimi in komercialnimi uporabniki na drugi strani.

53. Dolgoročne pogodbe strankam preprečujejo, da bi se odločile za druge dobavitelje, ki ponujajo ugodnejše cene. Nekaj trenutno veljavnih pogodb se ne bo izteklo še veliko let, zaradi česar te stranke ne morejo izkoristiti prednosti, ki jih prinaša razvijajoča se konkurenca v sektorju. Poleg tega na trgu dobave plina obstajajo precejšnje ekonomije obsega, zaradi na primer visokih stroškov izravnave in prožnosti, ki s povečevanjem dobavljene količine plina v relativnem smislu upadajo. Tako se lahko tudi zgodi, da si drugi dobavitelji zaradi dolgoročnih pogodb na prodajnem trgu plina nekaj časa še ne morejo oblikovati dovolj velikega tržnega deleža, da bi lahko učinkovito konkurirali. Tako lahko takšne dolgoročne pogodbe, če niso nujne za zagotovitev izravnalnih prednosti za potrošnike, zaprejo trge in povzročijo konkurenčne probleme.

54. GD za konkurenco in nacionalni organi za konkurenco in državni regulativni organi so v podskupini za energetiko Evropske mreže za konkurenco dvakrat razpravljali o vprašanju dolgoročnih pogodb na prodajnem trgu. Bundeskartellamt je objavil poročilo o vprašanju dolgoročnih pogodb na trgu za dobavo plina lokalnim oskrbovalnim podjetjem („Stadtwerke“) v Nemčiji. Nato je začel pogajanja s 15 največjimi dobavitelji na tem trgu, da bi tako jasno zamejil trajanje njihovih pogodb o dobavi. Ta pogajanja so septembra propadla in Bundeskartellamt je objavil, da bo začel formalne postopke za prepoved[30]. GD za konkurenco preučuje tudi primer dolgoročnih pogodb o dobavi plina na belgijskem trgu.

Primeri ozemeljskih omejitev

55. GD za konkurenco si je v letu 2005 še naprej prizadeval zagotoviti, da komercialno ravnanje na energetskih trgih pred liberalizacijo ne bi spodkopavalo procesa liberalizacije. Ta prizadevanja so bila nagrajena z odpravo ozemeljskih omejitev iz pogodb o dobavi plina, ki jih je Gazprom sklenil z vrsto pomembnih tradicionalnih trgovcev na debelo v EU. Ozemeljske omejitve uvoznikom plina preprečujejo, da bi izvažali plin v druge države članice, in/ali jih omejujejo pri takšnih načrtih, s čimer onemogočajo povezovanje trga in konkurenco med prvotnimi ponudniki.

56. GD za konkurenco je v letu 2003 poskrbel, da bosta Gazprom in italijanska naftna in plinska družba Eni Spa [31] opustila tako ravnanje. Februarja je GD za konkurenco[32] zagotovil izboljšave za pogodbe o dobavi plina med prvotnim avstrijskim prodajalcem plina na debelo OMV in ruskim proizvajalcem plina, družbo Gazprom. Predvsem bo OMV odslej lahko zunaj Avstrije prodajal naprej plin, ki ga kupi od Gazproma, in Gazprom bo lahko prodajal še drugim strankam v Avstriji, ne da bi mu bilo treba najprej ponuditi plin OMV (tako imenovana pravica prve zavrnitve). OMV je tudi privolil, da bo prispeval k povečanju zmožnosti na plinovodu TAG, po katerem ruski plin skozi Avstrijo potuje v Italijo. Izid je podoben rešitvi, doseženi z ENI leta 2003. Sprejete zaveze so vsebinsko podobne tistim, ki jih je ENI, drugi delničar plinovoda TAG, dal Komisiji oktobra 2003. Na podlagi tega je bilo odločeno, da se preiskava konča.

57. GD za konkurenco je junija[33] končal preiskavo pogodb o dobavi plina med Gazpromom in največjo nemško veleprodajno družbo E.on Ruhrgas AG, ki je del skupine E.ON, saj mu je uspelo odpraviti ozemeljske omejitve v teh pogodbah. Poleg tega Gazproma ne bo več obvezovala določba o „stranki z največjimi ugodnostmi“, ki je bila pred tem vključena v te pogodbe. Te klavzule so obvezovale Gazprom, da Ruhrgasu ponudi pogoje, podobne tistim, ki veljajo za konkurente Ruhrgasa na trgu na debelo v Nemčiji.

58. Zaprtje teh dveh primerov pomeni, da so zdaj zaprti vsi primeri Komisije o omejitvah izvoza za ruski plin (Avstrija, Francija, Nemčija, Italija in Nizozemska), ki so se začeli obravnavati leta 2001. Nadaljujejo se preiskave, tudi odprte v letu 2001, glede uvoza alžirskega plina za italijanske in španske kupce.

Ureditveni okvir

59. V letu 2005 se je ureditveni okvir za notranji trg električne energije in plina še dodatno razvil. Svet in Parlament sta 28. septembra sprejela Uredbo o pogojih za dostop tretjih strank do omrežja za prenos zemeljskega plina, s katero naj bi po pričakovanjih izboljšali priložnosti novih tekmecev za čezmejno trgovanje.[34] Direktiva o varnosti dobave in razvoju infrastrukture na področju električne energije bo sprejeta v začetku leta 2006[35]. Pričakuje se, da bo vzpostavila zanesljiv ureditveni okvir, ki bo ugoden za nove naložbe v proizvodnjo električne energije in infrastrukturo.

60. Komisija si je v letu 2005 še naprej prizadevala zagotoviti, da bodo države članice uveljavile drugi direktivi o plinu[36] in električni energiji[37], ki sta temelj ureditve postopka liberalizacije energetskih trgov. Dosežen je bil precejšen napredek. Drugi direktivi o plinu in električni energiji sta tudi obvezali Komisijo, da mora do konca leta 2005 poročati o napredku na področju oblikovanja notranjih trgov plina in elektrike. Komisija je predložila poročilo Svetu za energetiko 1. decembra. Ujema se z analizo GD za konkurenco in njegovimi preiskavami sektorjev in predlaga, da bi pred dokončno odločitvijo glede potrebe po tretjem liberalizacijskem svežnju na koncu leta 2006 izvedli preglede po državah.

61. Sodišče Evropskih skupnosti je tudi razjasnilo nekaj pomembnih vidikov ureditvenega okvira, ko je 7. junija izreklo sodbo v zadevi VEMW [38]. Čeprav se je primer nanašal izrecno na dolgoročne rezervacije zmogljivosti za povezovalne daljnovode v Nizozemsko, ima pomembne posledice za veliko obstoječih dolgoročnih rezervacij zmogljivosti za povezovalne daljnovode, ki obstajajo od začetka veljavnosti Prve direktive o električni energiji[39].

62. Sodišče je ugotovilo, da je šlo pri prednostnem dostopu, ki ga nizozemska zakonodaja in ureditev podeljujeta zgodovinskim pogodbam o dobavi (v tem primeru 23 % vseh zmogljivosti za povezovalne daljnovode), za diskriminacijo, ki je prepovedana po Direktivi o električni energiji iz leta 1996, saj člena 7 in 16 te direktive zahtevata enako obravnavo vseh starih in novih uporabnikov omrežja. Sodišče sprejema ta pristop z utemeljitvijo, da bi vsaka druga razlaga lahko ogrozila prehod z monopolnega in razdeljenega na odprt in konkurenčen trg. Sodišče je tudi menilo, da bi Nizozemska lahko zaprosila za izjemo po tej direktivi za obstoječe pogodbe, vendar tega ni storila pravočasno.

63. Tej sodbi bi lahko sledili drugi sodni primeri na nacionalni ravni in ukrepi nacionalnih organov za konkurenco. Kar zadeva protimonopolno izvrševanje, sodba odpira vrata za morebitne primere, ki bi jih lahko predložil GD za konkurenco, čeprav se sodba Sodišča ni sklicevala izrecno na vprašanja konkurence.

64. GD za konkurenco bo s preiskavo sektorja verjetno prišel do dobrega pregleda dejanskih vprašanj, ki se porajajo ob dolgoročnih rezervacijah, in bo lahko ugotovil, ali obstaja potreba po kakršnih koli nadaljnjih preiskavah.

65. In končno, v letu 2005 se je začelo trgovati s pravicami za emisije CO2[40]. Čeprav to ne velja samo za energetiko, se učinki najbrž najrazločneje čutijo na trgih električne energije. Kot kaže, je sistem trgovanja z emisijami vplival na cene električne energije, saj proizvajalci električne energije v ceno, ki jo zaračunajo končnim uporabnikom, delno vključijo tudi ceno za pravice emisij. Nekateri porabniki električne energije so se pritoževali, da se cene ne bi smele povišati, saj so bile pravice za emisije večinoma dodeljene zastonj.

REPSOL

66. Čeprav je Komisija v letu 2005 dajala prednost pred kratkim liberaliziranima sektorjema električne energije in plina, so se še naprej izvajali ukrepi proti kršitvam v drugih sektorjih energetike, kot je distribucija motornih goriv.

67. Komisija je 20. oktobra 2004 objavila obvestilo[41] v skladu s členom 27(4) Uredbe (ES) št. 1/2003, da bi tako tržno preverila zaveze, ki jih je dal REPSOL C.P.P. (v nadaljnjem besedilu „REPSOL“) v smislu člena 9(1) Uredbe (ES) št. 1/2003. Predmet preiskave Komisije v skladu s členom 81 ES je uporaba klavzul o ekskluzivnosti za dobavo motornih goriv v pogodbah o distribuciji, ki jih je podpisal REPSOL, zaradi česar je bil španski trg za trgovce na debelo in drobno zaprt. Komisija je bila o pogodbah prvotno obveščena, vendar je uradna priglasitev zapadla 1. maja 2004.

68. Dne 17. junija 2004 je bila podjetju REPSOL poslana predhodna ocena v smislu člena 9(1) Uredbe (ES) št. 1/2003.

69. Ta predhodna ocena kaže, da je dostop na trg težak in da pogodbe podjetja REPSOL pomembno prispevajo k morebitnemu vnaprejšnjemu zaprtju trga, saj velik del trga vežejo na REPSOL, in to v kombinaciji z njihovim dolgim trajanjem (zlasti pogodbe o „najemu“ in „pravici uživanja“, pri katerih je imel REPSOL časovno omejeno pravico do lastništva, trajajo od 25 do 40 let).

70. Zaveze, ki jih je ponudil REPSOL, vrsti trgovcev s pogodbami o „najemu“ ali „pravici do uživanja“ („pogodba U/S“) zagotavljajo pravico do predhodne odpovedi, če podjetju REPSOL plačajo odškodnino. REPSOL tudi ne bo sklenil nobene nove pogodbe s postajami DODO[42] za obdobje, daljše od petih let, in do konca leta 2006 ne bo kupil nobene nove postaje DODO. Uresničitev predlaganih zavez bo spremljal zaupnik, ki ga bo imenoval REPSOL.

71. Po izidu tržnih preskusov predlaganih zavez je REPSOL predložil revidirane zaveze in Komisija pričakuje nadaljevanje do sprejetja odločbe v skladu s členom 9(1) Uredbe (ES) št. 1/2003, s čimer bi postale revidirane zaveze obvezujoče.

1.2. Osnovna industrija

Trgovinski sporazum ALROSA – De Beers

72. Komisija je 3. junija objavila obvestilo[43] v skladu s členom 27(4) Uredbe (ES) št. 1/2003, da bi tako tržno preverila zaveze[44], ki sta jih dala ALROSA in De Beers v smislu člena 9(1) Uredbe (ES) št. 1/2003. Predmet preiskave Komisije v skladu s členoma 81 in 82 ES in členoma 53 in 54 EGS je trgovinski sporazum med tema družbama, ki obe delujeta na področju pridobivanja in dobave neobdelanih diamantov. Sporazumu je bil prvotno priglašen Komisiji, vendar je priglasitev zapadla 1. maja 2004.

73. Obvestili o nasprotovanju, naslovljeni na družbi v januarju in juliju 2003, sta vsebovali predhodno oceno Komisije v smislu člena 9(1) Uredbe (ES) št. 1/2003.

74. Predhodna ocena nakazuje, da ima De Brees prevladujoč položaj na svetovnem trgu neobdelanih diamantov. De Beers bi s sklenitvijo trgovinskega sporazuma z družbo ALORSA, njegovim največjim tekmecem, dobil nadzor nad pomembnim virom dobave na trgu neobdelanih diamantov in si tako zagotovil dostop do širše ponudbe diamantov, kot jo ima na voljo sicer. Družba ALROSA tako po eni strani ne bi bila več vir dobave na trgu zunaj Rusije in bi povečala že obstoječo tržno moč De Beersa, kar bi privedlo do oviranja rasti ali ohranjanja konkurence na trgu neobdelanih diamantov.

75. V predhodni oceni je tudi navedeno, da bi De Beers, največji proizvajalec diamantov na svetu, v skladu s trgovinskim sporazumom postal distributer za približno polovico proizvodnje svojega največjega tekmeca. Glede na dejstvo, da bi se trgovalo s precejšnjim količinami in da bi sporazum sklenili dve največji podjetji, ki se ukvarjata s prodajo neobdelanih diamantov, bi bila zaradi trgovinskega sporazuma konkurenca na trgu znatno oslabljena.

76. ALROSA in De Beers sta v svojih zavezah predlagala, da bi postopoma zniževala vrednost medsebojne prodaje neobdelanih diamantov na 700 milijonov USD v letu 2005, 625 milijonov USD v letu 2006, 550 milijonov USD v letu 2007, 475 milijonov USD v letu 2008, 400 milijonov USD v letu 2009 in 275 milijonov USD v letu 2010 in naprej. ALORSA in De Beers bi glede določanja cen, razvrščanja in določanja vrednosti sklenila sporazum, ki bi bil podoben trgovinskemu sporazumu. Uresničitev predlaganih zavez bi spremljala pooblaščenca, ki bi ju ločeno imenovala ALROSA in De Beers.

77. Po izidu tržnega preskusa predlaganih zavez Komisija presoja, ali nadaljevati s postopkom sprejetja odločbe v skladu s členom 9(1) Uredbe (ES) št. 1/2003, s čimer bi postale revidirane zaveze obvezujoče.

1.3. Kemikalije

78. GD za konkurenco je v letu 2005 izvedel dejavnosti pregledovanja („ screening “) z vidika konkurence za vrsto osnutkov zakonodajnih besedil v sektorju kemikalij, kot je načrtovana revizija fitofarmacevtske Direktive 91/414/EGS[45], ki ureja pripuščanje fitofarmacevtskih sredstev na trg, in predlog Komisije za Uredbo o registraciji, ocenjevanju, avtorizaciji in omejevanju kemikalij[46] (REACH), ki uvaja registracijo kakih 30 000 obstoječih in vseh prihodnjih kemikalij.

79. Konkurenčna analiza, ki se opravlja zaradi morebitnih sprememb, ki bi jih bilo treba v zakonodajnem procesu vnesti v besedilo predlogov, se je osredotočila na zagotavljanje, da ta zakonodajna besedila in zlasti stroški, ki bi jih nosila kemična industrija, ne povzročajo izkrivljanja konkurence.

1.4. Farmacevtski izdelki

Generična konkurenca

80. Konkurenčna evropska farmacevtska industrija je eno od prednostnih področij, s katerimi se ukvarja Komisija, predvsem glede na lizbonsko strategijo. Treba je zagotoviti, da inovativni izdelki uživajo močno zaščito intelektualne lastnine, tako da si podjetja lahko povrnejo stroške za raziskave in razvoj in so nagrajena za prizadevanja na področju inovacij. Če pa hočejo podjetja to zaščito nezakonito podaljšati, to lahko ovira inovacije in resno krši pravila konkurence EU. Ko patent preteče, konkurenca tretjih strani za generične izdelke navadno spodbuja razvoj nadaljnjih inovacij v farmacevtske izdelke.

81. V okviru zadeve AstraZeneca (glej okence 2 spodaj) in vzporedno z njo se je GD za konkurenco zavedel potencialno protikonkurenčnega ravnanja, ki je usmerjeno v izključitev ali zadržanje generične konkurence. Ta znamenja so privedla do poostrenega spremljanja konkurence v sektorju generičnih zdravil.

Vzporedno trgovanje s farmacevtskimi izdelki

82. Komisija obravnava vzporedno trgovanje s farmacevtskimi izdelki kot sredstvo za arbitražo med državami članicami, v katerih so cene visoke, in tistimi, v katerih so cene nizke, s čimer prispeva k oblikovanju skupnega trga farmacevtskih izdelkov. Evropska sodišča ozko gledajo na uporabo člena 81 ES pri sistemih dobavnih kvot, ki omejujejo ali onemogočajo trgovanje med državami članicami, ker gre pri takšnih sistemih za enostransko ravnanje podjetij.

83. Enostranske dodatne sisteme dobavnih kvot pa bi bilo mogoče obravnavati v smislu člena 82 ES. Pri tem pa bi bilo potrebno upoštevati morebitne objektivne utemeljitve za takšne sisteme.

OKENCE 2: ASTRAZENECA: ZLORABA JAVNIH POSTOPKOV V SEKTORJU FARMACEVTSKIH IZDELKOV Komisija je 15. junija sprejela odločbo („Odločba“), s katero je podjetjema AstraZeneca AB in AstraZeneca Plc („AZ“) naložila globo 60 milijonov EUR, ker sta kršili člen 82 ES in člen 54 EGS z zlorabo javnih postopkov in predpisov v vrsti držav EGP, s čimer sta želeli generičnim podjetjem in čezmejnim trgovcem onemogočiti, da bi konkurirali njunemu izdelku Losec, ki se uporablja za zdravljenje razjed[47]. V globi je upoštevano, da je mogoče nekatere vidike zlorab – tj. napačna uporaba javnih postopkov – obravnavati kot nov koncept. 1. Upoštevni trg Upoštevni trg zajema nacionalne trge za tako imenovane zaviralce protonske črpalke (PPI, proton pump inhibitors), ki se prodajajo na recept in se uporabljajo pri boleznih prebavil, ki so povezane s kislino (kot so razjede). Losec podjetja AZ je bil prvi zaviralec proteinske črpalke. 2. Prevlada AZ na upoštevnih nacionalnih trgih za zaviralce proteinske črpalke Ugotovitve Komisije o prevladi v zadevnih letih v upoštevnih državah med drugim temeljijo na visokih tržnih deležih in obstoječem položaju AZ na trgu zaviralcev proteinske črpalke. Kdor prvi deluje na trgu farmacevtskih izdelkov, lahko na splošno dosega in ohranja višje cene kot tisti, ki so na trg vstopili pozneje. Odločba preučuje tudi vprašanje monopsonskih kupcev (tj. nacionalnih zdravstvenih sistemov) in urejanje cen ter navaja, da je pogajalska moč monopsonskih kupcev v primerjavi z družbami, ki ponujajo pristno inovativne nove izdelke (kot je Losec), precej zmanjšana. Monopsonski kupci poleg tega niso v položaju, da bi lahko nadzirali vstop na trg. 3. Napačna uporaba regulativnega sistema Prva zloraba AZ je zajemala napačno uporabo Uredbe Sveta, sprejete leta 1992[48], ki uvaja dodatni varstveni certifikat, s katerim je mogoče podaljšati dobo osnovne patentne zaščite za farmacevtske izdelke. Pri zlorabi je šlo v bistvu za to, da je AZ na uradih za patente v vrsti držav EGS od sredine leta 1993 podajal zavajajoče napačne razlage v zvezi z uporabo dobe patentnega varstva za omeprazol (aktivna snov v Losecu, ki ga proizvaja AZ). Zaradi teh zavajajočih informacij je AZ dobil dodatno zaščito v več državah. Tako je bil vstop cenejših generičnih različic Loseca odložen, kar je povzročilo stroške zdravstvenim sistemom in potrošnikom. Komisija je ugotovila, da je lahko uporaba takšnih postopkov in uredb v posebnih okoliščinah napačna, zlasti kjer imajo oblasti ali organi, ki uporabljajo te postopke, malo omejeno ali sploh nikakršno diskrecijsko pravico. Obstoj protiukrepov v skladu z drugimi zakonodajnimi določbami sam po sebi ne more izključevati uporabe člena 82 ES, čeprav pokrivajo vidike izključevalnega ravnanja. Komisija je v svoji odločbi ugotovila, da ni razloga za omejevanje uporabe konkurenčnega prava zgolj na primere, ko tako ravnanje ne krši drugih zakonov in kjer ni drugih protiukrepov. 4. Zloraba postopkov za izdajo dovoljenja za promet z zdravili Druga zloraba se je zgodila proti koncu 90. let prejšnjega stoletja in sestoji iz zahtev AZ za odjavo dovoljenja za promet s kapsulami Losec v Danski, Norveški in Švedski, kjer so kapsule Losec umaknili s trga in jih v teh treh državah nadomestili s tabletami Losec MUPS. Zaradi selektivne odjave ni bilo več referenčnega dovoljenja za promet, na katero bi se verjetno morala opirati generična podjetja in vzporedni trgovci, če bi hoteli vstopiti in/ali ostati na trgu. Komisija je ugotovila, da je AZ s tem vedenjem skušal, in delno uspel, razširiti de facto zaščito precej čez predpisano obdobje. Tudi za to drugo zlorabo je značilen namen izključevanja v regulativnem smislu, ki ga zaznamuje omejena diskrecija zadevnih organov ali njena odsotnost. Prevladujoča podjetja imajo posebno odgovornost za razumno uporabo posebnih upravičenosti, naj bodo javne ali zasebne, glede tržnega dostopa za druge stranke. Komisija je v svoji odločbi pripomnila, da posamezna dejanja, ki vključujejo začetek, umik ali zahteve za odjavo, kot take običajno ne bi pomenile zlorabe. |

2. INFORMACIJE, KOMUNIKACIJE IN MEDIJI

2.1. Elektronske komunikacije in poštne storitve

Cene za sledenje v mobilni telefoniji

84. Kar zadeva sledenje (tj. cene za uporabo mobilnih telefonov v tujini oziroma roaming), je Komisija 10. februarja poslala obvestili o nasprotovanju nemškima operaterjema mobilne telefonije T-Mobile International AG & Co. KG (T-Mobile) in Vodafone D2 GmbH (Vodafone) Nasprotovanje se nanaša na tarife, ki sta jih družbi T-Mobile in Vodafone zaračunali drugim mobilnim operaterjem za mednarodno sledenje v trgovini na debelo (tako imenovane tarife med operaterji – IOT). Začasni sklepi preiskave Komisije glede družbe T-Mobile so bili, da je T-Mobile zlorabljal svoj prevladujoči položaj v Nemčiji za zagotavljanje storitev mednarodnega sledenja v trgovini na debelo v lastnem omrežju od leta 1997 vsaj do konca leta 2003, ker je zaračunaval nepoštene in pretirane cene. Komisija je prišla do enakih začasnih sklepov glede cen, ki jih je Vodafone zaračunaval v obdobju od leta 2000 vsaj do konca leta 2003.

Širokopasovne storitve

85. Kar zadeva širokopasovne storitve, je Komisija v letu 2004 sprejela zaveze Deutsche Telekoma AG (DT), da bo prekinil ravnanje, pri katerem je neupravičeno pritiskal na marže konkurentov(margin squeeze) na področju skupnega dostopa do krajevne zanke (delitev voda) v Nemčiji, za katero so začasno ugotovili, da že dosega zlorabo prevladujočega položaja[49]. Sledila je poravnava, ki je temeljila na metodologiji pritiska na marže, kot je bila oblikovana v odločbi o Deutsche Telekomu [50]. Komisija je po posvetovanju z nemškim nacionalnim regulativnim organom – Bundesnetzagentur (BNetzA) – sprejela poravnavo, zaradi česar so se precej zmanjšale tarife za souporabo vodov. Posledično so nove družbe začele postopoma uvajati omrežja za zagotavljanje širokopasovnih storitev na podlagi souporabe vodov. Vendar pa je DT dne 24. maja poslal vlogo BNetzA, v kateri je naznanil svoj namen, da bo spet povečal pristojbine za souporabo vodov. Službe Komisije so najprej potrdile, da bi to spet povzročilo pritisk na marže, kakršen je obstajal že pred poravnavo, nato paposredovale in zahtevale od DT, da izpolni svoje zaveze. Ker se je DT želel izogniti uvedbi uradnega postopka Komisije, je pri BNetzA vložil novo prošnjo, v kateri je zaprosil za enake tarife kot v letu 2004. BNetzA – s katerim so službe Komisije v tem primeru tesno sodelovale – je končno odobril veleprodajne tarife, ki so bile nižje od navedenih v vlogi in nižje od ravni, ki jo je moral DT izpolnjevati, da bi ravnal v skladu s svojimi zavezami[51]. Komisija pričakuje, da bodo izboljšani pogoji za zagotavljanje širokopasovnih storitev s souporabo vodov pozitivno vplivali na konkurenco in povečali uporabo širokopasovnih storitev v Nemčiji, zaradi česar bodo uporabniki na koncu imeli več izbire in plačevali manj.

Preiskava sektorja za 3G

86. Septembra je Komisija končala preiskavo sektorja glede konkurenčnega položaja na trgu novih sistemov mobilnih komunikacij, prek katerih je mogoče prenašati avdiovizualne vsebine (3G). Ugotovitve preiskave sektorja so bile javno predstavljene 27. maja in udeleženci na trgu so podali pripombe k njim.

87. Preiskava sektorja, ki je bila skupna pobuda Komisije in Nadzornega organa Efte, je potekala leta 2004 in v prvi polovici leta 2005. Začela se je, ker je Komisija želela zagotoviti, da športne vsebine, ki so bistvenega pomena za uveljavitev novih mobilnih storitev, ne bi bile okrnjene zaradi protikonkurenčnega ravnanja. Preiskava je zajemala celosten pregled ravnanja vseh akterjev, udeleženih v pridobitvi, nadaljnji prodaji in izkoriščanju mobilnih pravic za športne dogodke.

88. Na vprašalnike, razposlane v letu 2004, se je odzvalo približno 230 organizacij. Poleg tega je GD za konkurenco pri pregledovanju podatkov preučil 50 primerov, ko so se pri prodaji pravic za 3G pojavile težave s konkurenco.

89. Komisija je z rezultati preiskave sektorja dobila jasen pregled nad trenutnim dogajanjem na trgu in prevladujočimi vzorci trženja in izkoriščanja po vsej vrednostni verigi športnih vsebin za mobilne platforme. Ugotovitve preiskave sektorja in nadaljnji ukrepi so opisani v poročilu, ki strnjeno predstavlja sklepe preiskave sektorja[52].

90. To poročilo opozarja na vrsto potencialno protikonkurenčnih poslovnih ravnanj, ki so jih odkrili med preiskavo sektorja in lahko omejijo razpoložljivost inovativnih mobilnih športnih storitev za potrošnike. Poročilo se posveča štirim poglavitnim področjem težav glede konkurence, na katera je opozorila preiskava:

91. Povezovanje v sveženj: položaji, ko so močni medijski operaterji v svežnju kupili vse avdiovizualne pravice za najpomembnejše športe, da bi si tako zagotovili ekskluzivne pravice nad vsemi platformami, pri čemer niso načrtovali uporabe pravic 3G ali podpogodbenega oddajanja licenc.

92. Prepovedi: položaji, ko za mobilne pravice uvedejo preveč omejevalni pogoji (resne časovne prepovedi ali omejevanje dolžine odlomkov), ki omejujejo dejansko razpoložljivost vsebin 3G.

93. Skupna prodaja: položaji, ko pravice 3G ostanejo neizkoriščene, ker organizacijam za skupno prodajo ne uspe prodati pravic 3G posameznih športnih klubov.

94. Ekskluzivnost: ekskluzivno dodeljevanje pravic 3G v položajih, zaradi katerih lahko močni operaterji prevzemajo nadzor nad najpomembnejšimi vsebinami.

95. Poročilo poziva akterje na trgu, naj pregledajo svoje poslovno ravnanje in v realnem času odpravijo protikonkurenčne učinke, ki so nastopili zaradi njihovega poslovnega ravnanja. Poročilo je tudi oznanilo, da bo GD za konkurenco skupaj z zadevnimi nacionalnimi organi za konkurenco pregledal potencialno škodljive položaje v primerih z nacionalno dimenzijo, ki so jih odkrili med preiskavo sektorja.

Posvetovalni postopek v skladu s členom 7 Okvirne direktive (2002/21/ES)

96. Nacionalni regulativni organi morajo v skladu z ureditvenim okvirom za omrežja in storitve elektronskih komunikacij[53] opredeliti upoševne trge elektronskih komunikacij, ki v skladu z načeli konkurenčnega prava EU ustrezajo položaju v določeni državi.

97. Po postopku analize trga morajo nacionalni regulativni organi dati na voljo Komisiji vse osnutke ureditvenih ukrepov v zvezi z opredelitvijo upoštevnih trgov, ugotovitve ali neugotovitve večje tržne moči in predlagane ureditvene korektivne ukrepe, če obstajajo. Komisija lahko bodisi izda komentarje, ki jih morajo nacionalni regulativni organi popolnoma upoštevati, bodisi zahteva od nacionalnega regulativnega organa, da umakne osnutek ukrepa, če opredelitev trga in/ali ugotovitev večje tržne moči nista skladna z zakonodajo Skupnosti. Komisija je v letu 2005 prejela 201 priglasitev nacionalnih regulativnih organov (neto povečanje v primerjavi z 89 priglasitvami v letu 2004).

98. Komisija je v letu 2005 sprejela eno odločbo, s katero je zahtevala umik priglašenih ukrepov.[54] V navedeni zadevi – kjer je šlo za veleprodajno fiksno priključevanje klicev v Nemčiji – je nacionalni regulativni organ predlagal, da bi kot operaterja imenovali Deutsche Telekom, saj je imel pomembno moč na trgu za zagotavljanje veleprodajnih storitev priključevanja na svojem omrežju. Nacionalni regulativni organ je sklenil, da 53 alternativnih operaterjev fiksnega omrežja v Nemčiji kljub monopolnemu položaju za opravljanje veleprodajnih storitev priključevanja na svojih omrežjih nima pomembne tržne moči, ker je upošteval izravnalno kupno moč podjetja Deutsche Telekom. Vendar pa je Komisija menila, da nacionalni regulativni organ ni predložil dovolj dokazov, ki bi podprli utemeljitev izravnalne kupne moči.

99. Komisija je ocenila tudi tri priglasitve, v katerih je nacionalni regulativni organ ugotovil, da dva ali več operaterjev kolektivno prevladuje na upoštevanem trgu. V dveh od teh primerov je nacionalni regulativni organ umaknil priglasitev na podlagi predhodnih pomislekov, ki so jih izrazile službe Komisije, preden je Komisija sprejela odločbo.[55] V tretjem primeru, ki je zadeval trg na debelo za mobilni dostop in izviranje klicev na Irskem, Komisija ni ugovarjala ugotovitvi nacionalnega regulativnega organa o kolektivni prevladi.

100. Komisija je tudi sprejela predlog francoskega regulativnega organa, da bi na upoštevni trg za fiksne glasovne klice vključili tako imenovane storitve „govor po internetnem protokolu“ (VoIP), ki omogočajo strankam, da opravljajo in prejemajo klice na enak način kot pri tradicionalnih telefonskih storitvah[56]. Francoski organ za konkurenco je ločil med storitvami VoIP, ki temeljijo samo na internetu in so podobne takojšnjemu sporočanju (instant messaging), ter drugimi komunikacijami po načelu vsak z vsakim, ki temeljijo na internetu, kot je Skype, in storitvami VoIP, ki jih zagotavljajo alternativni širokopasovni operaterji, ki so vlagali v razvezovanje lokalnih zank in druge proizvode za širokopasovni dostop ter tako lahko svojim strankam ponujajo glasovne storitve, ki ponujajo višjo kakovost in enako funkcionalnost kot tradicionalna telefonija.

Postopek za ugotavljanje kršitev v skladu s členom 226 ES glede Direktive o konkurenci (2002/77/ES)

101. Poleg pravil konkurence EU in posvetovalnega postopka iz člena 7 Okvirne direktive, in v kombinaciji z njimi, Komisija uporablja postopek za ugotavljanje kršitve v skladu s členom 226 ES za zagotovitev, da države članice (i) prenašajo direktive EU v nacionalno zakonodajo in (ii) jih prenašajo pravilno. GD za konkurenco je zadolžen za spremljanje skladnosti zakonodaj držav članic z eno od direktiv v regulativnem okviru EU za elektronske komunikacije, to je tako imenovano Direktivo o konkurenci[57]. Z Direktivo o konkurenci naj bi predvsem zagotovili, da države članice ne podeljujejo ali ohranjajo nobenih ekskluzivnih ali posebnih pravic za zagotavljanje omrežij elektronskih komunikacij in storitev elektronskih komunikacij v nasprotju s členom 86 ES, s čimer se zagotavlja, da v vsej EU prevladujejo konkurenčne tržne razmere.

102. Komisija je nadaljevala postopek ugotavljanja kršitev proti državam članicam, ki so zamujale pri sprejemanju potrebnih ukrepov po nacionalni zakonodaji za doseganje skladnosti z zahtevami Direktive o konkurenci. Komisija je v letu 2005 dokončala postopek, ki je tekel proti Belgiji, Estoniji in Češki, potem ko so jo te države članice obvestile, da so sprejele dodatne ukrepe. Po drugi strani je Sodišče Evropskih skupnosti v sodbi z dne 14. aprila ugotovilo, da Grčija še ni sprejela potrebnih ukrepov za skladnost z Direktivo o konkurenci[58]. Podobno je Sodišče Evropskih skupnosti v sodbi z dne 16. junija sklenilo, da Luksemburg ni sprejel potrebnih ukrepov za skladnost s to direktivo.[59] Vendar pa je Luksemburg 23. junija Komisiji priglasil ukrepe, ki bodo uskladili nacionalno zakonodajo z Direktivo o konkurenci.

103. Leta 2004 so Komisijo opozorili, da na Švedskem še vedno veljajo predpisi, ki zavezujejo izdajatelje televizijskega programa, da pridobivajo storitve prizemeljskega oddajanja in prenosa samo prek družbe Teracom AB v državni lasti. Komisija je zato proti Švedski sprožila postopek za ugotavljanje kršitev.[60] Iz odziva švedske vlade na pismo Komisije z uradnim obvestilom – ki je zadevalo analogne storitve oddajanja – ni bila razvidna nobena jasna zaveza, da bo v razumnem času odpravila kršitev. Zato je Komisija 16. marca v skladu s členom 226 ES sprejela obrazloženo mnenje proti Švedski. Komisija je sklenila, da zahteva, da morajo izdajatelji televizijskega programa pridobiti analogne storitve oddajanja samo od Teracoma, krši Direktivo o konkurenci. Dodatna preiskava v letu 2005 je pokazala, da je imela podobne učinke švedska ureditev digitalnih radiodifuzijskih storitev. Izdajatelji, ki želijo distribuirati svojo programsko shemo prek digitalnega zemeljskega omrežja na Švedskem, morajo sodelovati s Teracomom pri nekaterih ključnih vidikih distribucijske verige (kot je multipleksiranje). Komisija je sklenila, da je bila Teracomu de facto dodeljena posebna ali izključna pravica tudi za digitalne radiodifuzijske storitve, kar je kršitev Direktive o konkurenci. Komisija je zato 12. oktobra Švedski vladi poslala dopolnilno pismo z uradnim obvestilom.

104. Istega dne je Komisija poslala pismo z uradnim obvestilom Madžarski in v njem sporočila svoje stališče, da madžarski Zakon o medijih ni skladen z Direktivo o konkurenci. Z omejevanjem pravic operaterjev kabelske televizije za zagotavljanje storitev radiodifuzijskih prenosov na ozemlju, ki mogoče ne vključuje več kot tretjine populacije, madžarski zakon o medijih omejuje pravico do vzpostavljanja ali zagotavljanja omrežij ali storitev elektronskih komunikacij in preprečuje nadaljnje združevanje trga kabelske televizije. Odprava omejitve bi povečala konkurenco med kabelskimi operaterji in med kabelskimi operaterji in operaterji, ki uporabljajo druge vrste infrastrukture.

Poštne storitve

105. Politika konkurence EU v poštnem sektorju se uporablja v položaju še nedokončane liberalizacije poštnih trgov. Poštna direktiva[61] dovoljuje, da lahko države članice , v kolikor je to potrebno za zagotavljanje univerzalnih storitev v finančno uravnoteženih razmerah, rezervirajo določene poštne storitve za splošne operaterje poštnih storitev, kar še vedno pomeni ogromen del trga. Poštna direktiva zahteva od Komisije, da najpozneje do 31. decembra 2006 vloži predloge, ki uvajajo, če je primerno, popolno liberalizacijo poštnega trga EU do leta 2009. Nekatere države članice so odpravile monopole ali naznanile načrte, da bodo to storile pred iztekom navedenega datuma.

106. Glede na vse to je Komisija v letu 2005 preučila osnutke zakonodaje o poštnih storitvah v vrsti držav članic. Komisija je menila, da osnutek poštnega zakona Češke vsebuje določbe, ki bi razširile monopol prvotnega operaterja onkraj področje uporabe Poštne direktive in bi tako spet monopolizirale trg, ki je bil v tej državi članici že odprt za konkurenco. Če področje uporabe ekskluzivnih pravic ne presega poštnih storitev, ki jih je mogoče rezervirati, kot je opredeljeno v Poštni direktivi, so po mnenju Komisije lahko upravičene prima facie v skladu s členom 86(2)[62]. Po neformalnih stikih med Komisijo in češko vlado so zakon spremenili tako, da ne razširja monopola in omogoča konkurenci, da se naprej razvija na zadevnem trgu.

107. GD za konkurenco poleg tega trenutno preiskuje določena ravnanja, ki bi lahko ovirala konkurenco v čezmejnih poštnih storitvah znotraj Skupnosti, ki so bile načeloma liberalizirane v skladu s predpisi EU. V večini teh primerov se domnevno protikonkurenčno obnašanje nanaša na ravnanje, ki izrablja prevladujoči položaj s trga monopolnih storitev na sosednjih trgih, odprtih za konkurenco. Vse večja liberalizacija prinaša tudi vse več takšnih ravnanj. Zato morajo biti Komisija in nacionalni organi za konkurenco budni in tako zagotoviti, da protikonkurenčno ravnanje ne odpravlja koristi postopne liberalizacije, za katero sta se odločila Svet in Parlament.

2.2. Mediji

Nemška Bundesliga

108. Komisija je 19. januarja sprejela odločbo o nemški Bundesligi [63] – prva odločba o zavezah v skladu s členom 9 Uredbe (ES) št. 1/2003. Ta odločba je razglasila zaveze nemške nogometne lige o skupni in ekskluzivni prodaji medijskih pravic za nogometne tekme za pravno obvezujoče in končala postopek.

109. Komisija je z odločbo o Bundesligi potrdila svojo protimonopolno politiko na medijskem področju kar zadeva prodajo in pridobivanje dragocenih avdiovizualnih športnih pravic. V medijskem sektorju se zaradi njegove strukture, kjer omejeno število operaterjev trguje z malo številnimi dragocenimi ekskluzivnimi avdiovizualnimi športnimi pravicami, hitro pojavijo konkurenčni pomisleki. Na strani dobave je pogosto le nekaj tistih, ki zagotavljajo športne pravice za najpomembnejše športe. Koncentracija na strani prodaje se še povečuje s skupno prodajo, pri kateri se pravice klubov združujejo in je za prodajo zadolžen samo en subjekt[64]. Tudi na strani kupcev je koncentracija precejšnja, kar lahko vzbuja pomisleke glede njenih morebitnih učinkov na dostop do vsebin za druge operaterje na trgu[65].

110. Komisija je 18. junija 2004 izdala predhodno oceno v skladu s členom 9(1) Uredbe (ES) št. 1/2003 in jo predstavila Zvezi lige in Nemški nogometni zvezi (DFB). Glede na predhodno oceno zbuja skupna in ekskluzivna prodaja medijskih pravic s strani Liga-Fußballverband vrsto konkurenčnih pomislekov. Klubi v Bundesligi tako morebitno niso imeli možnosti, da bi se samostojno pogajali z izdajatelji programa in/ali posredniki za prodajo športnih pravic, zlasti pa ne, da bi sprejemali samostojne komercialne odločitve o ceni in vsebini paketov pravic, s čimer se izključuje konkurenca med klubi za prodajo pravic. Dostop do nogometnih vsebin je pomemben za izdajatelje programa in operaterje novih medijev, ki se potegujejo za prihodke od oglaševanja in naročnin, zato bi lahko skupna prodaja pravic s strani Ligaverbanda slabo vplivala na prodajne trge televizije in novih medijev, saj bi omejila njihov rezultat in jim vnaprej preprečila dostop.

111. Za odpravo teh konkurenčnih pomislekov je Ligaverband zato ponudil zaveze, ki so pomembno spremenile njegovo politiko skupne prodaje.[66] Predlagane zaveze so bile tržno preskusene z obvestilom, objavljenim v skladu s členom 27(4) Uredbe (ES) št. 1/2003.[67] Da bi preprečili tveganje za zaprtja na prodajnih trgih, se bodo medijske pravice ponujale v konkurenčnem razpisnem postopku po nediskriminatornih in preglednih pogojih. Ob priznanju potrebe po določeni stopnji ekskluzivnosti za zaščito vrednosti športnih pravic, pa se na tveganje dolgoročnega zaprtja trga nanaša zaveza, da bo veljavnost ekskluzivnih vertikalnih pogodb o licenciranju omejena na največ tri sezone. Daljša veljavnost pogodb bi glede na predhodno oceno Komisije lahko povzročila položaj, kjer bi si uspešen kupec lahko ustvaril prevladujoč položaj na trgu in tako omejil prostor za učinkovito ex ante konkurenco v smislu prihodnjih razpisov.

112. Poleg tega se je Ligaverband za to, da bi vrsti potencialno zainteresiranih kupcev omogočil, da dajo ponudbo za avdiovizualne pravice, zavezal, da bo omejil obseg ekskluzivnosti z razvezavo avdiovizualnih pravic v razumno število posebnih paketov, ki bodo zasnovani tako, da bo vsakega lahko izkoriščal posamezen operater. Prodaja več smiselno oblikovanih paketov bi šibkejšim operaterjem z manj finančnimi sredstvi omogočila, da dajo ponudbe za pravice, ki ustrezajo njihovim potrebam. Nekateri paketi bi bili rezervirani za posebne trge/platforme: zaradi velikih neenakosti med vrednostmi za različne distribucijske platforme se lahko zgodi, da je dostop do športnih pravic še vnaprej zaprt za tržne operaterje na določenih nastajajočih tržnih platformah. Z rezervacijo paketov za določene distribucijske platforme bi lahko pridobili pravice operaterji neplačljive in plačljive televizije, mobilni operaterji in izvajalci internetnih storitev.

113. Končno, da bi omejili tveganje za količinske omejitve, kot posledico kolektivne prodaje ekskluzivnih pravic, bi klubi ohranili pravico do tega, da bodo individualno prodajali posamezne pravice. Klavzula o vrnitvi naj bi zagotovila kar največjo izkoriščenost pravic in preprečuje pojav neizkoriščenih pravic, tj. vseh pravic, ki jih Ligaverbandu ne uspe prodati, ali pravic, ki jih kupci ne izkoristijo v celoti. Neizkoriščene pravice bi se vrnile klubom za individualno izkoriščanje, ki ne temelji na ekskluzivnosti.

114. Komisija je sprejela, da se uporabi prehodno obdobje[68] za uveljavitev zavez, ki zagotavljajo, da se bo ureditev uskladila s pravili konkurence, ne da bi s tem ogrozili delovanje nemške nogometne lige.

115. V odločbi je navedeno, da obravnava samo politiko Ligaverbanda glede skupne in ekskluzivne prodaje za nemški prvo in drugo profesionalno nogometno ligo za moške in ne zajema vprašanj konkurence, ki se porajajo ob individualno sklenjenih pogodbah o licencah. Zato odločba poudarja, da prihodnje preiskave Komisije niso izključene, zlasti če bo en kupec kupil več kot en paket pravic.

116. Zaveze, ki jih je ponudil Ligaverband, pomembno izboljšujejo dostopnost vsebin za televizijske in radijske operaterje ter zlasti za operaterje na nastajajočih trgih novih medijev. Tako so skladne s politiko Komisije glede zagotavljanja čimvečje razpoložljivosti vsebin, s čimer bi ob polnem upoštevanju interesa gledalcev spodbudili inovacije in ublažili težnje po koncentraciji na medijskih trgih.

Nogometna zveza Premier League [69]

117. Komisija je novembra oznanila, da je dobila zaveze nogometne zveze Premier League (FAPL) glede njihovega skupnega trženja pravic za nogometne tekme Premier League v Združenem kraljestvu. To je posledica obvestila o nasprotovanju iz leta 2002 in javnega posvetovanja o prvem nizu zavez, ki je potekalo aprila 2004. Zaveze se bodo uporabljale za prodajo pravic od nogometne sezone leta 2007 in naprej. Poglavitni elementi zavez so ustvarjanje manjših in bolj uravnoteženih paketov televizijskih pravic, zagotovitev, da vseh paketov ne more kupiti samo en kupec in da bo prodaja teh pravic potekala pošteno. FAPL se je tako zavezal, da bo pakete podelil najboljšemu samostojnemu ponudniku za vsak paket in da bo zagotovil, da bo proces nadziral neodvisni skrbnik spremljanja. Zaveze vključujejo razlne druge elemente, ki odpravljajo količinske ovire glede različnih medijskih pravic. Komisija lahko na podlagi teh zavez v letu 2006 sprejme odločbo v skladu s členom 9 Uredbe (ES) št. 1/2003.

2.3. Informacijska industrija, internet in elektronika za široko porabo

Microsoft

118. Komisija je 28. julija sprejela odločbo o skrbniku spremljanja v zadevi Microsoft. [70] Člen 7 Odločbe Komisije z dne 24. marca 2004 v zadevi Microsoft („Odločba“) predvideva vzpostavitev ustreznega mehanizma za spremljanje Microsoftovega spoštovanja Odločbe, vključno s skrbnikom spremljanja, ki je neodvisen od Microsofta. To je bil eden od redkih primerov, ko Komisija uporabi skrbnika za spremljanje spoštovanja odredbe o prepovedi protikonkurenčnega ravnanja v skladu s členom 82 ES. Skrbniki se pogosteje uporabljajo za spremljanje skladnosti pri združitvah.

119. Skrbnik je zadolžen predvsem za to, da Komisiji zagotovi strokovno svetovanje glede spoštovanja Odločbe. Skrbnik bo predvsem svetoval Komisiji, ali (i) Microsoft daje na voljo vse informacije o interoperabilnosti, ali so te informacije točne in ali jih daje pravočasno in ali ne uvaja nerazumnih ali diskriminatornih omejitev dostopa ali uporabe takšnih informacij ter (ii) ali razvezana različica operacijskega sistema za osebne računalnike z operacijskim sistemom Windows, ki jo je Microsoft pripravil v skladu z Odločbo, popolnoma deluje in ne vključuje Windows Media Playerja ter ali imajo konkurenčni prodajalci medijskih predvajalnikov dovolj informacij, da se zaradi morebitnih težav z interoperabilnostjo z Microsoftovim prevladujočim operacijskim sistemom za osebne računalnike njihov medijski predvajalnik ne odreže slabše kot Windows Media Player. V ta namen bo imel skrbnik dostop do izvorne kode Microsoftovih operacijskih sistemov za osebne računalnike in strežnike. Vse stroške v zvezi z imenovanjem in osebnimi prejemki skrbnika nosi Microsoft. Skrbnik je bil 4. oktobra imenovan s seznama kandidatov, ki ga je predložil Microsoft.

120. Potem ko je Komisija 22. decembra 2004 zavrnila zahtevo Microsofta po začasnih ukrepih, je začela z Microsoftom pogovore o njegovem spoštovanju Odločbe. Kar zadeva korektivni ukrep interoperabilnosti (člen 5 Odločbe), se je Komisija osredotočila na obveznost Microsofta, da bo zagotovil popolne in natančne podatke, ki bodo njegovim tekmecem omogočili razvoj operacijskih sistemov za skupinske strežnike, ki so prav tako interoperabilni z osebnimi računalniki in strežniki s sistemom Windows kot Microsoftovi proizvodi za operacijske sisteme za strežnike. Microsoft je za izpolnitev te obveznosti zagotovil tehnični opis ustrezne programske opreme („protokole“), ki se uporabljajo za komunikacijo med osebnimi računalniki z Windowsi in strežniki delovnih skupin („Tehnična dokumentacija“).

121. Tehnično dokumentacijo je pregledal skrbnik, tehnični strokovnjaki Komisije in več tretjih strani. Vsi so sklenili, da v njej ni dovolj informacij za izgradnjo konkurenčnih interoperabilnih proizvodov za operacijski sistem za strežnike za delovne skupine.

122. Drugo vprašanje glede Microsoftovega spoštovanja protiukrepa interoperabilnosti, o katerem je Komisija z Microsoftom veliko razpravljala v letu 2005, zadeva razumnost pogojev, ki jih Microsoft postavlja upravičencem izboljšave za dostop do Tehnične dokumentacije in njeno uporabo. Microsoft je na začetku pripravil vrsto sporazumov, v katerih so bili pogoji, ki jih je nameraval postaviti podjetjem, ki so bila zainteresirana za uporabo Tehnične dokumentacije. Microsoft je po pogovorih z GD za konkurenco te sporazume večkrat spremenil. GD za konkurenco je tudi izvedel tržni preskus, v katerem se je posvetoval z zainteresiranimi podjetji o Microsoftovih predlogih.

123. V skladu z rezultati navedenega tržnega preskusa in na podlagi strokovnih mnenj glede Tehnične dokumentacije se je Komisija odločila začeti postopek proti Microsoftu, da bi ga tako prisilila k upoštevanju obveznosti, ki izhajajo iz Odločbe. Tako je Komisija 10. novembra sprejela odločbo v skladu s členom 24(1) Uredbe (ES) št. 1/2003 („Odločba po členu 24(1)“). Ta odločba je prvi korak v postopku v skladu s členom 24 Uredbe. S to odločbo je bila Microsoftu naložena periodična denarna kazen v višini 2 milijona EUR na dan, ki bi začela veljati od 15. decembra, če ne bi ravnal v skladu s členom 5(a) in (c) Odločbe, tj. izpolnil obveznosti, da bo (i) zagotovil popolne in točne informacije o interoperabilnosti in (ii) te informacije zagotovil pod razumnimi pogoji.

124. Komisija je 21. decembra v postopku v skladu s členom 24 izdala obvestilo o nasprotovanju glede Microsoftove obveznosti, da bo zagotovil popolne in točne informacije o interoperabilnosti. Nasprotovanje Komisije dodatno podpirajo poročila skrbnika, v katerih ugotavlja, da je Tehnična dokumentacija, ki jo je Microsoft zagotovil v odgovor na Odločbo po členu 24(1), še vedno nepopolna in netočna.

3. STORITVE

3.1. Finančne storitve

125. Učinkoviti trgi finančnih storitev so življenjskega pomena za zagotavljanje prožnosti in dinamike evropskega gospodarstva, dvig produktivnosti, rast in ustvarjanje delovnih mest. Politika konkurence in politika notranjega trga se dopolnjujeta in skupaj lahko pomagata ustvariti integriran in konkurenčen trg za vse finančne storitve. Komisija krepi konkurenco na področju finančnih storitev s ciljno usmerjeno uporabo preiskav sektorjev, posameznih zadev in širšim razvojem politike konkurence na tem področju.

Preiskava sektorja finančnih storitev

126. Komisija je na podlagi svojih pooblastil v skladu s členom 17 Uredbe (ES) št. 1/2003 začela preiskave sektorja finančnih storitev. Utemeljitev preiskav sektorjev je bila dana v sporočilu komisarke za konkurenco, ki ga je objavila v soglasju s komisarjem za notranji trg in storitve[71].

127. Preiskave obravnavajo dva pomembna sektorja finančnih storitev, bančno poslovanje s prebivalstvom in poslovno zavarovanje. Preiskavi se izvajata vzporedno. Komisija pri bančnem poslovanju s prebivalstvom preučuje področje plačilnih kartic in osrednje bančne storitve za prebivalstvo, kot so tekoči računi in financiranje malih in srednjih podjetij[72]. Pri plačilnih karticah preiskava temelji na poznavanju trga, ki ga je Komisija že pridobila v različnih zadevah. Pri osrednjih bančnih storitvah bo preiskava med drugimi vprašanji raziskala nizke ravni integracije trga, učinkovito izbiro na strani povpraševanja in ovire za vstop na trg.

128. Preiskava poslovnega zavarovanja bo zlasti posvečena stopnji sodelovanja med zavarovanci in zavarovalnimi združenji na področjih, kot je določanje standardnih pogojev polic.[73] Medtem ko se takšno sodelovanje velikokrat izkaže za smotrno, lahko domnevno izkrivljajoče oblike sodelovanja na strani povpraševanja omejijo možnost za pogajanje o pogojih pokritja in lahko tudi omejijo konkurenco in inovativnost na trgu.

129. Analiza preiskav sektorjev bo temeljila predvsem na podatkih, ki jih bodo posredovali tržni udeleženci. Komisija je na primer na podlagi člena 18(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 julija izvedla preiskavo plačilnih kartic, ki je temeljila na reprezentativnem vzorcu približno 200 podjetij po vsej EU.

MasterCard Europe/International (večstranske medbančne provizije)

130. Preiskava Komisije glede večstranskih medbančnih provizij pri kartici MasterCard se je začela 24. septembra 2003 in se nadaljevala vse leto 2005. Ko so trgovci obvestili Komisijo, da banke še vedno nočejo razkriti stopnje večstranskih medbančnih provizij, sta se Visa in MasterCard dogovorila, da bosta povečala preglednost in vsak na svojih spletnih straneh[74] objavila svoje večstranske medbančne provizije in kategorije stroškov, ki sta jih upoštevala pri njihovem določanju. MasterCard je sicer odpravil nekatera omrežna pravila[75] in privolil v uvedbo nove licence za čezmejno pridobivanje bančnih plačilnih kartic Maestro, vendar dogovor glede poglavitnega pomisleka Komisije, sestave večstranske medbančne provizije MasterCarda, ni bil dosežen.

Poslovanje z vrednostnimi papirji, obračun in poravnava

131. Bistvenega pomena za dosego ciljev rasti in zaposlovanja iz lizbonske strategije so učinkoviti kapitalski trgi. Ker konkurenca lahko prispeva k povečanju te učinkovitosti, je uporaba pravil konkurence v tem zapletenem, vendar gospodarsko zelo pomembnem sektorju prednostna naloga.

132. Komisija je preučila morebitne kršitve člena 82 ES glede na odziv Euronexta na konkurenco londonske borze pri trgovanju z nizozemskimi vrednostnimi papirji. Preučila so se vprašanja morebitnih rabatov in izključevalnega vedenja. Oktobra se je GD za konkurenco odločil, da ne bo nadaljeval preiskave, saj ni bilo na predhodni stopnji nobenih dokazov za zlorabe. Pravzaprav je znižanje Euronextovih cen prineslo ugodnosti uporabnikom in kot je videti, je stalna prisotnost londonske borze na nizozemskem delniškem trgu preprečila Euronextu, da bi se vrnil na prvotne cenovne ravni.

133. Obenem je GD za konkurenco po obširnem posvetovanju s trgom izdal poročilo o trgovanju z vrednostnimi papirji, obračunu in poravnavi v 25 državah članicah,[76] ki ga je naročil pri družbi za svetovanje London Economics. Opisuje infrastrukture, ki se uporabljajo na vsakem od nacionalnih trgov, in preučuje gibanja na vseevropski ravni. Njegov sklep, da imajo uporabniki malo ali nič izbire pri kraju izvrševanja poračuna in poravnave, je spodbudil Komisijo k temu, da usmeri svoje preiskave na ekonomske in pravne odnose med različnimi ponudniki in uporabniki storitev. Cilj tega dela, ki še poteka, je določiti, ali bi imeli uporabniki koristi od večje konkurence na teh trgih, zlasti v smislu nižjih stroškov.

Letalsko zavarovanje

134. Po preiskavi, ki jo je Komisija uvedla, da bi ugotovila, ali določena ravnanja v letalski zavarovalniški dejavnosti po 11. septembru 2001 kršijo člen 81 ES, so se evropski letalski zavarovalci obvezali, da bodo prenovili svoje prakse in tako spodbudili večjo konkurenco in preglednost[77].

135. Preiskava je pokazala, da obstoječe strukture za sodelovanje med letalskimi zavarovalci ovirajo trg, tako da ta ne more delovati tako dobro, kot bi moral, in da bi lahko zaščitni ukrepi pred prevelikim usklajevanjem med zavarovalci spodbudno delovali na konkurenco. Zaradi sprejetih zavez se je preiskava končala.

136. Mednarodno združenje za zavarovalne pogodbe iz Londona in Lloydova tržna zveza sta dali zaveze, ki med drugim predvidevajo večjo preglednost v ključnih odborih dejavnost