SKUPNO STALIŠČE (ES) št. 27/2006,

ki ga je sprejel Svet dne 25. septembra 2006

z namenom sprejetja Sklepa št. …/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne … o Sedmem okvirnem programu Evropske skupnosti za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007 do 2013)

(2006/C 301 E/01)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA —

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 166(1) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),

ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),

v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (3),

ob upoštevanju naslednjega:

Cilj Skupnosti, določen v Pogodbi, je okrepiti znanstvene in tehnološke temelje industrije Skupnosti ter s tem zagotoviti visoko raven konkurenčnosti na mednarodni ravni. V ta namen naj Skupnost pospešuje vse raziskovalne dejavnosti, ki se štejejo za potrebne, predvsem s spodbujanjem podjetij, vključno z malimi in srednje velikimi podjetji („MSP“), raziskovalnih središč in univerz pri njihovih dejavnostih na področju raziskav in tehnološkega razvoja. V tem smislu bi bilo treba dati prednost tistim področjem in projektom, kjer imata evropsko financiranje in sodelovanje poseben pomen ter zagotavljata dodano vrednost. Skupnost želi s podporo raziskavam na novih področjih znanja, uporabnim raziskavam in inovacijam spodbujati medsebojno dopolnjevanje v evropskem raziskovanju in tako zagotoviti stabilnejše temelje za Evropski raziskovalni prostor. To bo pozitivno prispevalo k socialnemu, kulturnemu in gospodarskemu napredku v vseh 25 državah članicah.

Evropski svet je v Lizboni dne 23. in 24. marca 2000 priznal osrednjo vlogo raziskav ter s tem določil nov strateški cilj Evropske unije za naslednje desetletje: postati najbolj konkurenčno in dinamično na znanju temelječe gospodarstvo na svetu, sposobno trajnostne gospodarske rasti s številčnejšimi in boljšimi delovnimi mesti ter z večjo socialno kohezijo. Trikotnik znanja — izobraževanje, raziskave in inovacije — je bistvenega pomena za uresničitev tega cilja; Skupnost si v ta namen prizadeva mobilizirati in okrepiti vse potrebne zmogljivosti na področju raziskav in inovacij. Tako je Sedmi okvirni programa osrednji instrument Skupnosti, ki dopolnjuje prizadevanja držav članic in evropske industrije.

Evropski svet je dne 15. in 16. marca 2002 v Barceloni v skladu z Lizbonsko strategijo soglašal, da je treba povečati skupna vlaganja v raziskave in tehnološki razvoj (RTR) ter inovacije v Uniji, tako da bi se ta do leta 2010 približala 3 % BDP; od tega naj bi dve tretjini prispeval zasebni sektor.

Evropski parlament je večkrat poudaril pomembnost raziskav, tehnološkega razvoja in povečane vloge znanja za gospodarsko rast ter socialno in okoljsko blaginjo, predvsem v svoji resoluciji z dne 10. marca 2005 o znanosti in tehnologiji — Smernice za bodočo evropsko politiko podpore raziskovanju (4) .

Skupnost bi morala ob upoštevanju raziskovalnih potreb vseh politik Skupnosti in na podlagi široko razširjene pomoči s strani evropske industrije, znanstvenih skupnosti, univerz in drugih zainteresiranih krogov določiti znanstvene in tehnološke cilje, ki jih je treba doseči v okviru Sedmega okvirnega programa v obdobju od 2007 do 2013.

Za industrijske raziskave so zlasti pomembne evropske tehnološke platforme (ETP) in predvidene skupne tehnološke pobude (JTI). ETPs so zainteresiranim stranem v pomoč pri oblikovanju dolgoročnih strateških raziskovalnih programov in se lahko razvijejo v pomemben mehanizem za pospeševanje evropske konkurenčnosti.

okrepiti bi bilo treba človeški potencial na področju raziskav in tehnologije v Evropi, tako številčno kot z vidika kakovosti; glavna orodja za doseganje tega cilja so boljše izobraževanje in raziskovalno usposabljanje, lažji dostop do priložnosti za raziskovanje ter priznavanje „poklica“ raziskovalca, treba pa bi bilo tudi občutno povečati udeležbo žensk v raziskavah ter spodbujati mobilnost in poklicni razvoj raziskovalcev. K oblikovanju pristnega evropskega trga dela za raziskovalce bi lahko pripomogla temeljna načela, izražena v Evropski listini za raziskovalce in Kodeksu ravnanja pri zaposlovanju raziskovalcev, pri čemer bi bilo treba upoštevati prostovoljno naravo obeh dokumentov. Poleg tega bi bilo treba razvijati in spodbujati odličnost evropskih raziskovalnih institucij in univerz.

povečati bi bilo treba dinamičnost, ustvarjalnost in odličnost evropskega raziskovanja na novih področjih znanja, pri opredelitvi širših smernic raziskav na teh področjih pa znanstvenikom priznati odgovornost in neodvisnost. Zato bi morale glavno vlogo v Sedmem okvirnem programu igrati osnovne raziskave na pobudo raziskovalcev, temelječe na odličnosti;

Ti cilji so bili izbrani, da bi na podlagi dosežkov Šestega okvirnega programa usmerjali k oblikovanju Evropskega raziskovalnega prostora, dosežke pa bi bilo treba še nadgraditi v smeri razvoja na znanju temelječega gospodarstva in družbe v Evropi, s čimer bodo izpolnjeni cilji Lizbonske strategije v politikah Skupnosti. Med cilji Sedmega okvirnega programa so še zlasti pomembni naslednji:

Poleg tega bi bilo treba poglobiti tudi dialog med znanostjo in družbo v Evropi, med drugim s spodbujanjem kritičnega razmišljanja, za oblikovanje programa za znanost in raziskave, ki bo upošteval pomisleke državljanov in bo usmerjen v krepitev zaupanja javnosti v znanost.

Za uresničitev teh ciljev bi bilo treba spodbujati štiri vrste dejavnosti: nadnacionalno sodelovanje pri politično opredeljenih temah (program „Sodelovanje“), raziskave, ki jih izvajajo raziskovalci in ki temeljijo na pobudah raziskovalne skupnosti (program „Zamisli“), podporo posameznim raziskovalcem (program „Ljudje“) in podporo raziskovalnim zmogljivostim (program „Zmogljivosti“).

V okviru programa „Sodelovanje“ bi bilo treba zagotoviti podporo nadnacionalnemu sodelovanju na ustreznih ravneh, v vsej Uniji in izven nje, na številnih tematskih področjih, ki so v skladu z glavnimi področji napredka znanja in tehnologije; to so področja, na katerih bi bilo treba podpreti in okrepiti raziskave, da bi se spoprijeli s socialnimi, gospodarskimi, okoljskimi in industrijskimi izzivi ter izzivi s področja javnega zdravja, s katerimi se sooča Evropa, ter zagotavljali javno blaginjo in pomagali državam v razvoju. Kolikor je mogoče, bo ta program dopuščal prilagodljivost pri usmerjenih projektih, osredotočenih na več tematskih prednostnih nalog.

V okviru programa „Zamisli“ bi bilo treba izvajati dejavnosti Evropskega raziskovalnega sveta („ERC“), ki jim je treba omogočiti visoko stopnjo samostojnosti, da se na evropski ravni razvijejo visoko kakovostne pionirske raziskave, ki bodo nadgrajevale odličnost v Evropi in dvigovale njen ugled na mednarodni ravni. ERC bi moral biti v rednem stiku z znanstveno skupnostjo in evropskimi institucijami.

V okviru programa „Ljudje“ bi bilo treba posameznike spodbujati k izbiri poklica raziskovalca, evropske raziskovalce pa k temu, da ostanejo v Evropi; prav tako bi bilo treba privabljati v Evropo raziskovalce z vsega sveta in Evropo narediti privlačnejšo za najboljše raziskovalce. V okviru programa „Ljudje“ bi bilo treba na podlagi pozitivnih izkušenj z „dejavnostmi Marie Curie“ iz predhodnih okvirnih programov posameznike spodbujati k izbiri poklica raziskovalca, oblikovati ponudbo in priložnosti za usposabljanje raziskovalcev, spodbujati evropske raziskovalce, naj ostanejo v Evropi ali da se sem vrnejo, spodbujati medsektorsko mobilnost in v Evropo privabljati raziskovalce s celega sveta. Mobilnost raziskovalcev v Evropi ni ključnega pomena le za poklicni razvoj raziskovalcev, temveč tudi za izmenjavo in prenos znanja med državami in sektorji ter zagotavlja istočasno tako koristi, ki jih inovativnim pionirskim raziskavam v različnih disciplinah prinesejo predani in sposobni raziskovalci, kot tudi večja finančna sredstva.

V okviru programa „Zmogljivosti“ bi bilo treba optimizirati izrabo in razvoj raziskovalnih infrastruktur; okrepiti bi bilo treba inovacijske zmogljivosti MSP in spodbujati njihove možnosti, da bi imela od raziskav koristi; podpreti bi bilo treba razvoj regionalnih, v raziskave usmerjenih grozdov; sprostiti bi bilo treba raziskovalni potencial v konvergenčnih in najbolj oddaljenih regijah EU; v evropski družbi bi bilo treba zbližati znanost in družbo; treba bi bilo podpreti usklajen razvoj raziskovalnih politik na nacionalni ravni in na ravni Skupnosti in začeti izvajati horizontalne dejavnosti in ukrepe, ki bodo podpirali mednarodno sodelovanje.

Skupno raziskovalno središče (JRC) naj bi pripomoglo k zagotavljanju na uporabnika usmerjene znanstvene in tehnološke podpore za zasnovo, razvoj, izvajanje in spremljanje politik Skupnosti. V tem pogledu je koristno, da SRC še naprej deluje kot neodvisno referenčno središče za znanost in tehnologijo v EU na področjih svojih specifičnih pristojnosti.

Regije imajo pomembno vlogo pri izvajanju Evropskega raziskovalnega prostora. Sproščanje razvojnega potenciala regij ter razširjanje rezultatov raziskav in tehnološkega razvoja v širšem obsegu pomagata odpravljati tehnološke razlike in prispevata k evropski konkurenčnosti.

Sedmi okvirni program dopolnjuje dejavnosti, ki se izvajajo v državah članicah, pa tudi druge ukrepe Skupnosti, ki so nujni v okviru splošnih strateških prizadevanj za doseganje Lizbonskih ciljev in potekajo zlasti vzporedno z ukrepi iz strukturnih skladov, in tistimi glede kmetijstva, izobraževanja, usposabljanja, konkurenčnosti in inovacij, industrije, zaposlovanja in okolja.

Treba bi bilo zagotoviti medsebojne sinergije in dopolnjevanje s politikami in programi Skupnosti ter ob tem obravnavati tudi potrebo po okrepljenem in poenostavljenem pristopu k financiranju raziskovanja, kar je še posebej pomembno za MSP.

Cilj Sedmega okvirnega programa bi moral biti predvsem zagotoviti ustrezno sodelovanje MSP. Inovacije in z MSP povezane dejavnosti, ki jih podpira ta okvirni program, bi morale dopolnjevati tiste dejavnosti, ki se izvajajo po Okvirnem programu za konkurenčnost in inovacije.

Sodelovanje v dejavnostih tega okvirnega programa bi bilo treba pospeševati z objavljanjem vseh ustreznih informacij, ki so pravočasno in na uporabniku prijazen način na voljo vsem potencialnim udeležencem.

Ob upoštevanju vmesne ocene uporabe novih instrumentov Šestega okvirnega programa in petletnega ocenjevanja okvirnega programa je bil opredeljen nov pristop, ki naj bi dopuščal enostavnejše ter učinkovitejše in prožnejše doseganje političnih ciljev raziskovalne politike Skupnosti. V ta namen bi se moral samostojno ali v kombinaciji uporabiti manjši niz enostavnejših „shem financiranja“, ki bodo prožnejše in bodo nudile več svobode za podporo različnim ukrepom, udeležencem pa bi bilo treba omogočiti večjo samostojnost pri upravljanju.

Glede na veliko zanimanje za ukrepe okvirnega programa, učinek finančnega vzvoda sredstev nacionalnih in zasebnih naložb, potrebo, da se Skupnosti omogoči soočanje z novimi znanstvenimi in tehnološkimi izzivi in v polni meri izkoristi potencial njenih raziskovalcev brez vsakršne diskriminacije, bistveno vlogo posredovanja Skupnosti pri krepitvi uspešnosti in učinkovitosti evropskega raziskovalnega sistema ter morebitni prispevek Sedmega okvirnega programa k prizadevanjem, med drugim pri iskanju rešitev za klimatske spremembe in trajnost, k zdravju evropskega prebivalstva in k okrepitvi Lizbonske strategije je očitna potreba po raziskovalnih dejavnosti Skupnosti.

Skupnost je sklenila vrsto mednarodnih sporazumov na področju raziskav in prizadevati bi si bilo treba za krepitev mednarodnega sodelovanja na področju raziskav, da se izkoristijo vse prednosti internacionalizacije RTR, za prispevek k proizvodnji svetovnih javnih dobrin in za nadaljnje vključevanje Skupnosti v svetovno raziskovalno skupnost.

Raziskovalne dejavnosti, ki jih podpira Sedmi okvirni program, bi morale spoštovati temeljna etična načela, vključno s tistimi iz Listine o temeljnih pravicah Evropske unije. Upoštevajo se in upoštevala se bodo mnenja Evropske skupine za etiko v znanosti in novih tehnologijah. Pri raziskovalnih dejavnostih bi bilo treba upoštevati tudi Protokol o zaščiti in dobrem počutju živali ter zmanjšati uporabo živali pri raziskavah in poskusih z namenom, da se uporaba živali povsem nadomesti.

V Sedmem okvirnem programu se bo z ustreznimi ukrepi dejavno spodbujala vloga žensk v znanosti in raziskavah, s čimer naj bi spodbudili večje število žensk, da postanejo aktivne na tem področju in še bolj povečali njihovo aktivno vlogo v raziskavah.

Ta sklep določa finančna sredstva za celotno obdobje trajanja programa in predstavlja v letnem proračunskem postopku prednostni referenčni okvir za proračunski organ v smislu točke 37 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini in dobrem finančnem poslovodenju (5) .

Sprejeti bi bilo treba tudi ustrezne ukrepe — sorazmerne s finančnimi interesi Evropskih skupnosti — za spremljanje učinkovitosti dodeljene finančne podpore in učinkovitosti uporabe teh sredstev, da bi se preprečile nepravilnosti in goljufije, storiti pa bi bilo treba tudi vse potrebno za povračilo izgubljenih, nepravilno izplačanih ali nepravilno porabljenih sredstev v skladu z Uredbo Sveta (Euratom, ES) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (6) , Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 2185/96 z dne 11. novembra 1996 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi (7) , in Uredbo (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) (8) .

Pomembno je zagotoviti dobro finančno poslovodenje Sedmega okvirnega programa in njegovo izvajanje na čim bolj učinkovit in uporabnikom prijazen način ob hkratnem zagotavljanju pravne varnosti in dostopnosti programa za vse udeležence. Treba je zagotoviti skladnost z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (9) , in z zahtevami za poenostavitev in boljšo zakonodajo.

Ker cilja ukrepov, ki jih je treba sprejeti v skladu s členom 163 Pogodbe, in sicer prispevanja k oblikovanju na znanju temelječega gospodarstva in družbe v Evropi,, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker te cilje lažje doseže Skupnost, Skupnost lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena Sedmi okvirni program ne prekoračuje okvirov, ki so potrebni za dosego navedenega cilja. —

SKLENILA:

Člen 1

Sprejetje Okvirnega programa

Sprejme se Okvirni program za dejavnosti Skupnosti na področju raziskav in tehnološkega razvoja („RTR“), vključno s predstavitvenimi dejavnostmi („Sedmi okvirni program“), za obdobje od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2013.

Člen 2

Cilji in dejavnosti

1. Sedmi okvirni program podpira dejavnosti, določene v točkah (i) do (iv). Cilji in splošne smernice navedenih dejavnosti so določeni v Prilogi I.

Zmogljivosti: podpora ključnim vidikom evropskih raziskovalnih in inovacijskih zmogljivosti, kot so raziskovalne infrastrukture; regionalni, v raziskave usmerjeni grozdi; razvoj celotnega raziskovalnega potenciala v konvergenčnih in najbolj oddaljenih regijah Skupnosti; raziskave v korist malim in srednje velikim podjetjem („MSP“) (10) ; vprašanja s področja „Znanost v družbi“; podpora skladnemu razvoju politik; horizontalne dejavnosti mednarodnega sodelovanja.

2. Sedmi Okvirni program podpira tudi neposredne znanstvene in tehnične dejavnosti, ki jih izven področja jedrske tehnologije izvaja Skupno raziskovalno središče („JRC“), kakor je opredeljeno v Prilogi I.

Člen 3

Posebni programi

Sedmi okvirni program se izvaja s posebnimi programi. V teh programih se določijo natančni cilji in podrobna pravila za izvajanje.

Člen 4

Najvišji skupni znesek in deleži, dodeljeni posameznim programom

1. Najvišji skupni znesek finančnega sodelovanja Skupnosti v Sedmem okvirnem programu znaša 50 521 milijonov EUR (11). Ta znesek se med dejavnosti in ukrepe iz točk (i) do (iv) člena 2(1) razdeli na naslednji način (v milijonih EUR):

2. Okvirna porazdelitev med tematska področja v okviru vsake dejavnosti iz odstavka 1 je določena v Prilogi II.

3. Podrobna pravila za finančno sodelovanje Skupnosti v tem okvirnem programu so določena v Prilogi III.

Člen 5

Zaščita finančnih interesov Skupnosti

Za ukrepe Skupnosti, ki se financirajo v okviru tega sklepa, se v primeru kakršne koli kršitve določb zakonodaje Skupnosti, vključno s kršitvami pogodbenih obveznosti, določenih na podlagi programa, ki izhajajo iz dejanja ali opustitve dejanja s strani gospodarskega subjekta, ki z neupravičenimi postavkami na strani odhodkov oškoduje ali bi lahko oškodoval splošni proračun Evropske unije ali proračune, s katerimi ta upravlja, uporabljata Uredba (ES, Euratom) št. 2988/95 in Uredba (Euratom, ES) št. 2185/96.

Člen 6

Etična načela

1. Vse raziskovalne dejavnosti po Sedmem okvirnem programu se izvajajo v skladu s temeljnimi etičnimi načeli.

2. Po tem okvirnem programu se ne financirajo naslednja področja raziskovanja:

3. Raziskave človeških izvornih celic, tako odraslih kot zarodkov, se lahko financirajo, odvisno od vsebine znanstvenega predloga in pravnega okvira zadevne države članice/zadevnih držav članic.

Vsaka vloga za odobritev financiranja raziskav človeških izvornih celic na ustrezen način vključuje podrobnosti o izdaji dovoljenj in o nadzornih ukrepih, ki jih bodo sprejeli pristojni organi držav članic, ter podrobnosti o podani(h) etični odobritvi/odobritvah.

Pri pridobivanju človeških izvornih celic veljajo za institucije, organizacije in raziskovalce stroga pravila glede izdaje dovoljenj in nadzora v skladu s pravnim okvirom zadevne države članice/zadevnih držav članic.

4. Pred drugo fazo tega programa (2010-2013) se ob upoštevanju najnovejših znanstvenih dognanj izvede pregled področij raziskovanj iz odstavka 2.

Člen 7

Spremljanje, ocena in pregled

1. Komisija stalno in sistematično spremlja izvajanje okvirnega programa in njegovih posebnih programov ter redno poroča o rezultatih tega spremljanja in rezultate spremljanja redno razširja.

2. Komisija najpozneje do leta 2010 ob pomoči zunanjih strokovnjakov pripravi z dokazi podprto vmesno oceno tega okvirnega programa in njegovih posebnih programov, po zgledu naknadne ocene Šestega okvirnega programa. Ta ocena vsebuje oceno kakovosti tekočih raziskovalnih dejavnosti kot tudi kakovosti izvajanja in vodenja ter napredka v smeri zastavljenih ciljev.

Komisija zaključke te ocene skupaj s svojimi pripombami in po potrebi predlogi za prilagoditev tega okvirnega programa predloži Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij.

Pred to vmesno oceno se izdela poročilo o napredku, in sicer takoj, ko je na voljo dovolj podatkov za navedbo začetnih ugotovitev glede učinkovitosti novih dejavnosti, začetih v okviru Sedmega okvirnega programa, in prizadevanj glede poenostavitve.

3. Dve leti po zaključku tega okvirnega programa Komisija s pomočjo neodvisnih strokovnjakov opravi zunanjo oceno smiselnosti, izvedbe in dosežkov programa.

Komisija zaključke te ocene skupaj s svojimi pripombami predloži Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij.

(1) UL C 65, 17.3.2006, str. 9.

(2) UL C 115, 16.5.2006, str. 20.

(3) Mnenje Evropskega parlamenta z dne 15.junija 2006 (še ni objavljeno v Uradnem listu), Skupno stališče Sveta z dne 25. septembra 2006 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in Stališče Evropskega parlamenta z dne … (še ni objavljeno v Uradnem listu).

(4) UL C 320 E, 15.12.2005, str. 259.

(5) UL C 139, 14.6.2006, str. 1.

(6) UL L 312, 23.12.1995, str. 1.

(7) UL L 292, 15.11.1996, str. 2.

(8) UL L 136, 31.5.1999, str. 1.

(9) UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

(10) V okviru celotnega Sedmega okvirnega programa „MSP“ vključujejo tudi mikropodjetja.

(11) Opomba: vse številke so podane v tekočih cenah in odražajo Medinstitucionalni sporazum (IIA) o finančni okviru (2007-2013). Znesek IIA iz Medinstitucionalnega sporazuma za Sedmi okvirni program za obdobje 2007-2013 v višini 48 081 milijonov EUR v cenah iz leta 2004 tako ustreza znesku 54 582 milijonov EUR za obdobje 2007-2013 v tekočih cenah, od tega 50 521 milijonov EUR za Sedmi okvirni program (ES) za obdobje 2007-2013, 2 751 milijonov EUR za Sedmi okvirni program (Euratom) za obdobje 2007-2011, 1 310 milijonov EUR pa okvirno za program Euratom za obdobje 2012-2013.

(12) Financirajo se lahko raziskave v zvezi z zdravljenjem rakastih obolenj na spolnih žlezah.

PRILOGA I

ZNANSTVENI IN TEHNOLOŠKI CILJI, SPLOŠNE SMERNICE ZA TEME IN DEJAVNOSTI

Namen Sedmega okvirnega programa, zasnovanega na Evropskem raziskovalnem prostoru, je doseči splošne cilje iz člena 163 Pogodbe, torej okrepiti konkurenčnost industrije in zadovoljiti raziskovalne potrebe na področju drugih politik Skupnosti ter tako prispevati k oblikovanju družbe znanja in dopolniti dejavnosti na nacionalni in regionalni ravni. Spodbujal bo odličnost v znanstvenih in tehnoloških raziskavah, razvoju in predstavitvah s pomočjo naslednjih štirih programov: sodelovanje, zamisli, ljudje in zmogljivosti.

I. Sodelovanje

V tem delu Sedmega okvirnega programa bo zagotovljena podpora nadnacionalnemu sodelovanju v različnih oblikah — v vsej Uniji in izven nje — na številnih tematskih področjih, ki ustrezajo glavnim področjem znanja in tehnologije, na katerih je treba podpreti in okrepiti raziskave najvišje kakovosti, da bi se odzvali na družbene, gospodarske, okoljske in industrijske izzive, s katerimi se sooča Evropa. Večji del teh prizadevanj bo usmerjen k izboljšanju konkurenčnosti industrije, raziskovalni programi pa bodo odražali potrebe uporabnikov iz vse Evrope.

Poglavitni cilj je prispevati k trajnostnemu razvoju.

Za izvajanje ukrepov Skupnosti je določenih deset tematskih področij:

(1) Zdravje;

(2) Prehrana, kmetijstvo in biotehnologija;

(3) Informacijske in komunikacijske tehnologije;

(4) Nanoznanosti, nanotehnologije, materiali in nove proizvodne tehnologije;

(5) Energija;

(6) Okolje (vključno s podnebnimi spremembami);

(7) Promet (vključno z aeronavtiko);

(8) Družbeno-ekonomske in humanistične znanosti;

(9) Vesolje;

(10) Varnost.

Te teme so opredeljene široko na razmeroma visoki ravni, tako da se lahko prilagajajo razvijajočim se potrebam in priložnostim, ki se lahko pojavijo v času trajanja Sedmega okvirnega programa. Za vsako od njih je opredeljena vrsta dejavnosti, ki ustrezajo splošnim smernicam, predvidenim za podporo Skupnosti. Te dejavnosti so bile izbrane glede na njihov prispevek k ciljem Skupnosti, vključno s prehodom k družbi, ki temelji na znanju, ustreznim evropskim raziskovalnim potencialom in dodano vrednostjo delovanja na ravni Skupnosti za ta področja.

Posebna pozornost bo namenjena zagotavljanju učinkovitega usklajevanja med tematskimi področji in prednostnim znanstvenim področjem, ki zadevajo več tém, kakor na primer raziskave na področju gozdarstva, kulturne dediščine, pomorske znanosti in tehnologije.

Multidisciplinarnost se bo spodbujala s skupnimi večtematskimi pristopi k raziskovalnim in tehnološkim področjem, ki vključujejo več kot eno temo, pri čemer bodo skupni razpisi pomembna oblika sodelovanja med tematskimi področji.

Zlasti na področjih, ki so pomembna za industrijo, izbor tém med drugim sloni na delu različnih „evropskih tehnoloških platform“, vzpostavljenih na področjih, kjer so konkurenčnost, gospodarska rast in dobrobit Evrope srednjeročno in dolgoročno odvisni od pomembnega napredka pri raziskavah in tehnologiji. Evropske tehnološke platforme pod vodstvom industrije združujejo zainteresirane strani za opredelitev in izvajanje strateškega raziskovalnega programa. Ta okvirni program bo prispeval k uresničitvi teh načrtov strateških raziskovalnih programov, kadar ti predstavljajo pravo evropsko dodano vrednost. Evropske tehnološke platforme bi lahko olajšale in organizirale udeležbo industrije, vključno z MSP, v raziskovalnih projektih v zvezi z njihovim posebnim področjem; to velja tudi za projekte, ki so upravičeni do financiranja iz sredstev okvirnega programa.

Deset tem vključuje tudi raziskave, potrebne za podkrepitev oblikovanja, izvajanja in vrednotenja politik Skupnosti, na primer na področju zdravja, varnosti, varstva potrošnikov, energije, okolja, razvojne pomoči, ribištva, pomorskih zadev, kmetijstva, dobrega počutja živali, prometa, izobraževanja in usposabljanja, zaposlovanja, socialnih zadev, kohezije in oblikovanja območja svobode, varnosti in pravice, ter predhodne in vzporedne normativne raziskave, pomembne za izboljšanje interoperabilnosti in kakovosti standardov in njihovega izvajanja.

Poleg teh dejavnosti bo v okviru vsake téme potekala odprta in prožna obravnava dveh vrst možnosti:

— Prihodnje in nastajajoče tehnologije: podpora raziskavam, katerih cilj je na danem področju in/ali v kombinaciji z drugimi ustreznimi področij in disciplinami odkrivati ali nadalje raziskovati nove znanstvene in tehnološke možnosti, in sicer preko posebne podpore predlogom za raziskave, ki so dani na lastno pobudo, vključno s skupnimi razpisi; spodbujanje novih zamisli in radikalno novih uporab ter raziskovanje novih možnosti v raziskovalnih programih, zlasti v tistih z možnostjo pomembnih prodorov; zagotovljeno bo ustrezno usklajevanje z dejavnostmi v okviru programa Zamisli, da bi se izognili prekrivanju in zagotovili čim boljši izkoristek financiranja.

— Nepredvidene potrebe politike: prožen odgovor na nove potrebe politike, ki nastanejo v času trajanja okvirnega programa, kot so na primer nepredviden razvoj dogodkov ali dogodki, ki zahtevajo hiter odziv, na primer nove epidemije, na novo nastali vzroki za zaskrbljenost glede varnosti hrane ali odziv na naravne nesreče.

Razširjanje in prenos znanja predstavljata najpomembnejšo dodano vrednost evropskih raziskovalnih dejavnosti, zato bodo sprejeti ukrepi za povečanje uporabe rezultatov v industriji, pri načrtovalcih politike in v družbi. Tovrstno razširjanje se bo izvajalo v okviru vseh tematskih področij — pri čemer bodo za temo „Varnost“ veljale ustrezne omejitve zaradi zaupne narave dejavnosti —, med drugim preko financiranja pobud za povezovanje v omrežja, seminarjev in prireditev, pomoči zunanjih strokovnjakov ter informacijskih in elektronskih storitev, zlasti CORDIS-a.

Zagotovljena bosta dopolnjevanje in sinergija med tem programom in drugimi programi Skupnosti. Ukrepi v podporo inovativnosti se bodo izvajali v okviru Okvirnega programa za konkurenčnost in inovacije.

Posebno pozornost bi bilo treba nameniti zagotavljanju zadostne udeležbe MSP (1), zlasti nadnacionalnega sodelovanja MSP, ki temeljijo na znanju. Za vsako temo v delu programa „Sodelovanje“ bo razvita strategija, v okviru katere se bodo ves čas izvajali konkretni podporni ukrepi, ki bodo olajšali udeležbo MSP. Te strategije bo dopolnjevalo kvantitativno in kvalitativno spremljanje glede na zastavljene cilje. Cilj tega spremljanja bo zagotoviti, da bo vsaj 15 % sredstev, predvidenih v delu „Sodelovanje“, namenjenih MSP.

Podpora bo zagotovljena tudi pobudam, katerih cilj je spodbujati najširšo možno udeležbo javnosti, ki presega raziskovalno skupnost v dialogu o znanstvenih vprašanjih in rezultatih raziskav, ter pobudam na področju znanstvenega komuniciranja in izobraževanja; v ta dialog bodo po potrebi vključene organizacije civilne družbe ali mreže takšnih organizacij. Razsežnost enakosti spolov bo vključena v vsa področja raziskovanja.

Da bi se povečala konkurenčnost evropskega raziskovanja, bi moral biti potencial celotnega Evropskega raziskovalnega prostora povsem sproščen. Pri projektih, katerih cilj je zagotavljanje znanstvene odličnosti, bi bilo potrebno optimalno upravljanje, še zlasti glede uporabe virov.

V okviru vseh teh tém se bo podpora nadnacionalnemu sodelovanju izvajala s pomočjo:

— skupnega raziskovanja,

— skupnih tehnoloških pobud,

— usklajevanja neskupnostnih raziskovalnih programov,

— mednarodnega sodelovanja.

Skupno raziskovanje

Skupnemu raziskovanju bo namenjen večji in osrednji del sredstev Skupnosti za raziskovanje. Cilj je na glavnih področjih razvijanja znanja vzpostaviti odlične raziskovalne projekte in omrežja, ki lahko privabijo raziskovalce in naložbe iz Evrope in celega sveta.

To bo doseženo s pomočjo podpore skupnemu raziskovanju preko vrste shem financiranja: skupnih projektov, mrež odličnosti, usklajevalnih/podpornih dejavnosti (glej Prilogo III).

Skupne tehnološke pobude

V zelo omejenem številu primerov bi obseg cilja RTR in razpon vključenih virov lahko upravičila vzpostavitev dolgoročnih partnerstev javnega in zasebnega sektorja v obliki skupnih tehnoloških pobud. Te pobude, ki večinoma izhajajo iz delovanja evropskih tehnoloških platform in zajemajo en vidik ali majhno število izbranih vidikov raziskav na njihovem področju, bodo združevale naložbe zasebnega sektorja in javno financiranje na nacionalni in evropski ravni, vključno s financiranjem z nepovratnimi sredstvi iz okvirnega raziskovalnega programa in financiranjem posojil in jamstev s strani Evropske investicijske banke. Odločitve glede posameznih skupnih tehnoloških pobud bodo sprejete za vsak primer posebej, bodisi na podlagi člena 171 Pogodbe (to lahko vključuje ustanovitev skupnega podjetja) bodisi na podlagi odločb v zvezi s posebnimi programi v skladu s členom 166(3) Pogodbe.

Morebitne skupne tehnološke pobude bodo določene na odprt in pregleden način na podlagi ocenjevanja, pri katerem se bo upoštevala vrsta meril:

— nezmožnost doseganja cilja z obstoječimi instrumenti,

— obseg vpliva na konkurenčnost in rast industrije,

— dodana vrednost delovanja na evropski ravni,

— stopnja in jasnost opredelitve cilja in končnih rezultatov, za katere si je treba prizadevati,

— trdnost zavezanosti industrije glede finančnih sredstev in virov,

— pomembnost prispevka k širšim ciljem politike, vključno z vidikom koristnosti za družbo,

— zmožnost privabljanja dodatne nacionalne podpore ter povečanja sedanjega in prihodnjega financiranja s strani industrije.

Naravo skupnih tehnoloških pobud je treba jasno opredeliti, zlasti v zvezi s:

— finančnimi obveznostmi,

— trajanjem obveznosti udeležencev,

— pravili za sklenitev in prekinitev pogodbe,

— pravicami intelektualne lastnine.

Ob upoštevanju posebnega področja uporabe in zahtevnosti skupnih tehnoloških pobud si bo treba močno prizadevati za zagotovitev preglednosti njihovega delovanja in za dodelitev finančnih sredstev Skupnosti v okviru skupnih tehnoloških pobud v skladu z načeli odličnosti in konkurence iz okvirnega programa.

Posebna pozornost bo namenjena splošni medsebojni povezanosti in uskladitvi med skupnimi tehnološkimi pobudami ter programi in projekti na istih področjih (2), pri čemer je treba upoštevati obstoječe postopke izvajanja; hkrati pa tudi zagotoviti, da bodo v njihovih projektih lahko sodeloval širok krog udeležencev iz vse Evrope, zlasti MSP.

Usklajevanje raziskovalnih programov izven okvira Skupnosti

V okviru ukrepov na tem področju, se bosta uporabljali dve glavni orodji: shema ERA-NET in sodelovanje Skupnosti pri nacionalnih raziskovalnih programih, ki se izvajajo skupno (po členu 169 Pogodbe). Ukrep lahko zajema področja, ki niso neposredno povezana z desetimi temami, v kolikor imajo ta zadostno evropsko dodano vrednost. Poleg tega se bosta z ukrepom krepila dopolnjevanje in sinergija med okvirnim programom in dejavnostmi, ki se izvajajo v okviru medvladnih struktur, kot sta EUREKA in COST (3).

Shema ERA-NET bo razvila in okrepila usklajevanje nacionalnih in regionalnih raziskovalnih dejavnosti:

— z zagotavljanjem okvira za akterje, ki izvajajo javne raziskovalne programe, da bi pospešili usklajevanje njihovih dejavnosti. To bo vključevalo podporo novim projektom ERA-NET ter tudi razširitev in poglabljanje obsega obstoječih projektov ERA-NET, npr. z razširitvijo njihovega partnerstva ter z vzajemnim odprtjem njihovih programov. Po potrebi se lahko projekti ERA-NET uporabijo za usklajevanje programov med evropskimi regijami in državami članicami, da se jim omogoči sodelovanje pri obsežnih pobudah;

— v omejenem številu primerov z zagotavljanjem dodatne finančne podpore Skupnosti tistim udeležencem, ki združujejo sredstva za namen skupnih razpisov v okviru njihovih nacionalnih in regionalnih programov („ERA-NET PLUS“).

Sodelovanje Skupnosti v raziskovalnih programih, ki se izvajajo skupno na podlagi člena 169 Pogodbe, je posebej pomembno za obsežnejše evropsko sodelovanje v „spremenljivi geometriji“ med državami članicami, ki imajo enake potrebe in/ali interese. V natančno opredeljenih primerih bi lahko take pobude v skladu s členom 169 sprožili na področjih, ki jih je treba opredeliti v tesni povezavi z državami članicami, vključno z možnim sodelovanjem z medvladnimi programi, na podlagi vrste meril:

— pomembnost za cilje Skupnosti,

— jasna opredelitev cilja, ki mu je treba slediti, in njegova pomembnost za cilje tega okvirnega programa,

— prisotnost že obstoječe osnove (obstoječi ali predvideni raziskovalni programi),

— evropska dodana vrednost,

— kritična masa ob upoštevanju obsega in števila vključenih programov, in podobnost dejavnosti, ki jih zajemajo,

— učinkovitost člena 169 kot najprimernejšega sredstva za doseganje ciljev.

Mednarodno sodelovanje

V tem delu okvirnega programa bodo ukrepi za mednarodno sodelovanje, ki morajo izkazovati evropsko dodano vrednost in biti v skupnem interesu, naslednji:

— Ukrepi namenjeni okrepitvi sodelovanja raziskovalcev in raziskovalnih institucij iz tretjih držav na tematskih področjih– pri tem bodo za temo „Varnost“ veljale ustrezne omejitve zaradi zaupne narave dejavnosti —, pri čemer jih je treba še posebej spodbujati, naj izkoristijo to priložnost.

— Posebni ukrepi sodelovanja na vsakem tematskem področju, namenjenemu tretjim državam, kjer je skupni interes za sodelovanje pri posebnih temah, izbranih na podlagi znanstvenih in tehnoloških ravni in potreb zadevnih držav. Ti ukrepi bodo v tesni povezavi z dvostranskimi sporazumi o sodelovanju ali večstranskimi dialogi med EU in temi državami ali skupinami držav služili kot prednostna orodja za izvajanje sodelovanja med EU in temi državami. Med te ukrepe spadajo zlasti: ukrepi, namenjeni krepitvi raziskovalnih zmogljivosti držav kandidatk ter tudi sosednjih držav in dejavnosti sodelovanja, namenjene državam v razvoju in razvijajočim se državam, s poudarkom na njihovih posebnih potrebah na področjih, kot so zdravje, kmetijstvo, ribištvo in okolje, ter izvedene v finančnih pogojih, prilagojenih njihovim zmogljivostim.

Ta del okvirnega programa vključuje dejavnosti mednarodnega sodelovanja na vsakem tematskem področju in na področjih, ki zadevajo več tem. Te dejavnosti se bodo izvajale v povezavi z dejavnostmi iz programov „Ljudje“ in „Zmogljivosti“. To delovanje bo podprto s celovito strategijo mednarodnega sodelovanja v okviru Sedmega okvirnega programa.

TEME

1. Zdravje

Cilj

Izboljšanje zdravja evropskih državljanov ter povečanje konkurenčnosti in inovativne zmogljivosti evropskih industrijskih sektorjev in podjetij, povezanih z zdravjem, ob obravnavi svetovnih zdravstvenih problemov, vključno s pojavljajočimi se epidemijami. Poudarek bo na translacijskih raziskavah (prenos temeljnih odkritij v klinično prakso, vključno z znanstvenim potrjevanjem rezultatov poskusov), na razvijanju in potrjevanju novih terapij, metod za spodbujanje zdravja in preventivo, tudi za spodbujanje zdravega staranja, diagnostičnega orodja in medicinskih tehnologij ter tudi na trajnostnih in učinkovitih sistemih zdravstvenega varstva.

Utemeljitev

Zaporedje človeškega genoma in nedavni napredek v postgenomiki sta revolucionirala raziskave na področju človekovega zdravja in bolezni. Vključevanje obsežne količine podatkov, razumevanja osnovnih bioloških procesov in razvoj ključnih tehnologij za bioindustrijske sektorje, ki so povezani z zdravjem, zahtevata povezovanje kritične mase različnih strokovnih znanj in izkušenj ter virov, ki niso na voljo na nacionalni ravni, z namenom razvijanja znanja in zmogljivosti za posredovanje.

Pomemben napredek na področju translacijskih zdravstvenih raziskav je bistven za zagotovitev praktičnih koristi biomedicinskih raziskav in omogoča izboljšanje kakovosti življenja, zahteva pa tudi multidisciplinarne in vseevropske pristope, ki vključujejo različne zainteresirane strani. Takšni pristopi omogočajo Evropi, da bolj učinkovito prispeva k mednarodnim prizadevanjem za boj proti boleznim svetovnega pomena.

Klinične raziskave številnih bolezni (npr. rak, bolezni srca in ožilja ter nalezljive bolezni, duševne in nevrološke bolezni, zlasti tiste, povezane s staranjem, kot sta alzheimerjeva in parkinsonova bolezen) temeljijo na mednarodnih poskusih v več središčih, da bi v kratkem časovnem okviru dobili zahtevano število pacientov.

Epidemiološke raziskave zahtevajo veliko raznovrstnost populacij in mednarodnih omrežij, da bi prišli do pomembnih ugotovitev. Razvijanje novih možnosti za diagnosticiranje in zdravljenje redkih zdravstvenih motenj, kakor tudi izvajanje epidemioloških raziskav teh zdravstvenih motenj, prav tako zahtevata večdržavne pristope, da bi povečali število pacientov za vsako študijo. Poleg tega izvajanje raziskav, ki jih usmerja zdravstvena politika, na evropski ravni omogoča primerjave modelov, sistemov, podatkov in vzorcev pacientov, shranjenih v nacionalnih podatkovnih zbirkah in biobankah.

Obsežne biomedicinske raziskave na ravni EU bodo pomagale okrepiti konkurenčnost evropske biotehnologije na področju zdravstvenega varstva, medicinske tehnologije in farmacevtske industrije. Sodelovanje EU z državami v razvoju bo tem državam omogočilo razvoj raziskovalnih zmogljivosti. EU mora igrati dejavno vlogo tudi pri ustvarjanju okolja, ki spodbuja inovativnost v javnem in farmacevtskem sektorju, ki obravnavata potrebe javnega zdravja, zlasti pri doseganju čim večjega uspeha kliničnih raziskav. MSP, dejavna na področju raziskav, predstavljajo glavno gospodarsko gonilno silo za industrijo biotehnologije in medicinske tehnologije na področju zdravstvenega varstva. Čeprav ima Evropa trenutno več družb na področju biotehnologije kot ZDA, so te večinoma majhne in manj razvite od njihovih konkurentov. Javno-zasebna raziskovalna prizadevanja na ravni EU bodo olajšala njihov razvoj. Raziskave EU bodo prispevale tudi k razvoju novih normativov in standardov za vzpostavitev ustreznega pravnega okvira za nove medicinske tehnologije (npr. regenerativna medicina). Zagotoviti bi bilo treba vodilni položaj na svetovni ravni evropskega raziskovanja in inovacij na področju alternativnih strategij testiranja, predvsem z metodami, ki ne vključujejo živali.

V nadaljevanju so navedene dejavnosti, ki bodo obravnavane in vključujejo raziskave, bistvene z vidika zahtev politike. Strateška vprašanja o zdravju otrok in zdravju starajočega se prebivalstva, bodo deležna posebne pozornosti v okviru več dejavnosti. Po potrebi bo podpora namenjena tudi dolgoročnim programom raziskav, kot so tisti, ki so jih določile evropske tehnološke platforme, na primer raziskavam v zvezi z inovativnimi zdravili. Kot odgovor na nove potrebe politike se bo lahko podprlo dodatne ukrepe, na primer na področju vprašanj zdravstvene politike ter varnosti in zdravja pri delu.

Pri vseh dejavnostih se bodo upoštevala etična, pravna in družbeno-ekonomska vprašanja.

Dejavnosti

— Biotehnologija, generična orodja in medicinske tehnologije za ohranjanje človekovega zdravja. — Zahtevne proizvodne raziskave: pospeševanje napredka v temeljni genomiki (genomiki in postgenomiki) in biomedicinskih raziskavah s pomočjo izboljšanja postopka priprave, standardizacije, pridobivanja in analiziranja podatkov. — Odkrivanje, diagnoza in spremljanje: s poudarkom na neinvazivnih ali invazivnih pristopih v majhnem obsegu ter tehnologijah, kot so nova preventivna orodja za regenerativno medicino (npr. z molekularnim prikazovanjem in diagnostiko). — Predvidevanje primernosti, varnosti in učinkovitosti terapij: razvijanje in potrjevanje bioloških označevalcev, metod in modelov in vivo ter in vitro, vključno s simulacijo, farmakogenomiko, ciljno usmerjenimi pristopi in pristopi oskrbe ter alternativami za poskuse na živalih. — Inovativni terapevtski pristopi in posegi: raziskave, krepitev in zagotavljanje nadaljnjega razvoja naprednih terapij in tehnologij z možnostjo uporabe pri številnih boleznih in zdravstvenih motnjah, kot so na primer nova terapevtska orodja za regenerativno medicino.

— Translacijske raziskave, ki služijo človekovemu zdravju — Vključevanje bioloških podatkov in procesov — zbiranje obsežnih podatkov, sistemska biologija (vključno z modeliranjem zapletenih sistemov): ustvarjanje in analiziranje obsežne količine podatkov, potrebnih za boljše razumevanje kompleksnih mrež, ki urejajo tisoče genov in genskih produktov, ki nadzorujejo pomembne biološke procese v vseh zadevnih organizmih in na vseh nivojih organizacije. — Raziskave možganov in z njimi povezanih bolezni, človekovega razvoja in staranja: raziskovanje procesa zdravega staranja in načina, kako geni in okolje medsebojno vplivajo na delovanje možganov tako v normalnih pogojih kot tudi v primeru možganskih bolezni in s starostjo povezanih obolenj (npr. demenca). — Translacijske raziskave pri nalezljivih boleznih: obravnavanje odpornosti na zdravila, svetovne grožnje virusa HIV/AIDS-a, malarije in tuberkuloze, pa tudi hepatitisa C ter možnosti novih in ponovno pojavljajočih se epidemij (npr. SARS in visoko patogena influenca). — Translacijske raziskave na področju hudih bolezni — rak, bolezni srca in ožilja, diabetes/debelost; redke bolezni; druge kronične bolezni, tudi revmatična obolenja, artritis in kostno-mišične bolezni: Razvijanje k pacientu usmerjenih strategij, od preprečevanja do postavljanja diagnoze, s posebnim poudarkom na zdravljenju, vključno s kliničnimi raziskavami. Upoštevan bo vidik paliativne medicine.

— Optimizacija zdravstvenega varstva evropskih državljanov — Prenos rezultatov kliničnih raziskav v klinično prakso: ustvarjanje osnov znanja za postopke kliničnega odločanja in načina, kako prenesti rezultate kliničnih raziskav v klinično prakso in zlasti obravnavanje varnosti pacientov in boljše uporabe zdravil (vključno z nekaterimi vidiki farmakovigilance ter znanstveno preskušenih komplementarnih in alternativnih zdravil), pa tudi specifičnosti otrok, žensk in starejšega prebivalstva. — Kakovost, učinkovitost in solidarnost sistemov zdravstvenega varstva, vključno s sistemi zdravstvenega varstva v prehodu in strategijami oskrbe na domu: prenos učinkovitih posegov v odločitve na področju upravljanja, da bi ocenili stroške, učinkovitost in koristi različnih posegov v zvezi z varstvom pacientov, opredelili potrebe in pogoje za ustrezno preskrbo s človeškimi viri, preučili dejavnike, ki vplivajo na pravico dostopa do visokokakovostnega zdravstvenega varstva (tudi za zapostavljene skupine), vključno s preučitvijo sprememb v populaciji (npr. staranje, mobilnost in migracije ter menjava delovnega mesta). — Boljše preprečevanje bolezni in boljša uporaba zdravil: razvoj učinkovitega javnega zdravstvenega varstva, ki se ukvarja s širšimi determinantami zdravja (kot na primer stres, prehrana, način življenja ali okoljski dejavniki in njihova povezava z uporabo zdravil). Ugotavljanje uspešnih posegov na različnih področjih delovanja zdravstvenega varstva z namenom izboljšanja predpisovanja zdravil in izboljšanja njihove uporabe s strani pacientov (vključno s farmakovigilanco in medsebojnim delovanjem zdravil). — Ustrezna uporaba novih terapij in tehnologij zdravljenja: dolgoročno ocenjevanje varnosti in učinkovitosti ter spremljanje obsežne uporabe novih medicinskih tehnologij (vključno z napravami) in naprednih terapij, ki zagotavljajo visoko raven varnosti in koristi v javnem zdravstvu.

2. Prehrana, kmetijstvo in biotehnologija

Cilj

Izgradnja na znanju temelječega evropskega bio-gospodarstva (4) s povezovanjem znanosti, industrije in drugih zainteresiranih strani, da bi izkoristili nove in nastajajoče raziskovalne možnosti, ki odgovarjajo na družbene, okoljske in gospodarske izzive: naraščajoče povpraševanje po varnejši, bolj zdravi in bolj kakovostni hrani ter po trajnostni rabi in proizvodnji obnovljivih bioloških virov; naraščajoča nevarnost epizootskih in zoonotskih bolezni ter motenj, povezanih s prehrano; ogrožanje trajnosti in varnosti proizvodnje na področju kmetijstva, ribogojstva in ribištva; ter naraščajoče povpraševanje po visoko kakovostni hrani ob upoštevanju dobrega počutja živali, podeželskega okolja in obalnega območja ter odzivov na posebne prehranske zahteve potrošnikov.

Utemeljitev

Inovacije in razvijanje znanja na področju trajnostnega upravljanja, proizvodnje in uporabe bioloških virov (mikroorganizmi, rastline, živali) bodo zagotovili osnovo za nove, trajnostne, varne, ekološko učinkovite in konkurenčne proizvode za industrije, ki slonijo na kmetijstvu, ribištvu, prehrani, zdravstvu, gozdarstvu, in sorodnih industrijah. To bo v skladu z evropsko strategijo o znanostih o življenju in biotehnologiji (5) pomagalo povečati konkurenčnost evropskih družb na področju kmetijstva in biotehnologije, semen in prehrane, zlasti visokotehnoloških MSP, ob hkratnem izboljšanju socialnega varstva in blaginje.

Raziskovanje varnosti prehranske verige živil in krmil, s prehrano povezanih bolezni, izbire živil ter vpliva živil in prehranjevanja na zdravje bo pomagalo pri boju proti motnjam, povezanih s prehrano (npr. debelost, alergije), in nalezljivim boleznim (npr. transmisivna spongiformna encefalopatija, ptičja gripa) ter hkrati pomembno prispevalo k izvajanju obstoječih in oblikovanju prihodnjih politik in predpisov na področju javnega zdravja, zdravja živali in rastlin ter varstva potrošnikov.

Raznolikost in povečini majhnost evropskih industrij, dejavnih na teh področjih, sicer predstavljata eno od prednosti in priložnost za Unijo, vendar istočasno vodita do razdrobljenih pristopov k reševanju podobnih problemov. Te je mogoče bolje reševati z okrepljenim sodelovanjem in izmenjavo strokovnega znanja in izkušenj, na primer o novih metodologijah, tehnologijah, postopkih in standardih, ki so posledica spreminjanja zakonodaje Skupnosti.

Številne evropske tehnološke platforme prispevajo k temu z določitvijo skupnih raziskovalnih prednostnih nalog na področjih, kot so rastlinska genomika in biotehnologija, gozdarstvo in gozdarska industrija, svetovno zdravje živali, reja domačih živali, prehrana in industrijska biotehnologija. Opravljene raziskave bodo zagotovile osnove znanja, potrebne za podporo različnim področjem politike Skupnosti: skupni kmetijski politiki in evropski gozdarski strategiji, vprašanjem v zvezi s kmetijstvom in trgovino, varnostnim vidikom gensko spremenjenih organizmov („GSO“), predpisom na področju varne hrane; zdravju živali v Skupnosti, nadzoru bolezni in standardom dobrega počutja; in reformi skupne ribiške politike, katere namen je zagotoviti trajnostni razvoj ribolova in ribogojstva ter varno morsko hrano (6). Za zagotovitev družbenega pomena, je predviden tudi prožen odziv na nove politične zahteve, zlasti ob upoštevanju novih tveganj ter družbenih ali gospodarskih gibanj in potreb.

Dejavnosti

— Trajnostna proizvodnja in upravljanje z biološkimi viri iz tal, gozdov in vodnih okolij: omogočanje raziskav, vključno s tehnologijami, katerih poimenovanja se končajo na „-omika“, kot so genomika, proteomika, metabolomika, sistemska biologija, bioinformatika in konvergenčne tehnologije za mikroorganizme, rastline in živali, vključno z raziskavami za izkoriščanje in trajnostno rabo njihove biološke raznovrstnosti. Pri zemeljskih bioloških virih bodo raziskave osredotočene na: rodovitnost zemlje, izboljšanje pridelkov in proizvodnih sistemov v vsej njihovi raznovrstnosti, vključno z ekološkim kmetijstvom, načrti kakovostne pridelave ter spremljanjem in ocenjevanjem učinkov GSO na okolje in ljudi; zdravje rastlin, trajnostno, konkurenčno in večnamensko kmetijstvo in gozdarstvo; razvoj podeželja; zdravje in dobro počutje živali, reja in proizvodnja; nalezljive bolezni pri živalih, vključno z epidemiološkimi raziskavami, zoonozami in njihovimi patogenimi mehanizmi ter boleznimi, povezanimi z živalsko krmo; druge grožnje za trajnost in varnost proizvodnje hrane, vključno s podnebnimi spremembami; varno odlaganje živalskih odpadkov. Pri bioloških virih iz vodnih okolij bodo raziskave podpirale trajnost in konkurenčnost ribištva, zagotavljale znanstveno in tehnično osnovo za upravljanje ribištva ter podpirale trajnostni razvoj ribogojstva, vključno z rejo in dobrim počutjem. Razvoj orodij (vključno z orodji na področju IKT), ki jih potrebujejo načrtovalci politike in drugi akterji na področjih, kot so kmetijstvo, ribištvo in ribogojstvo ter razvoj podeželja (krajina, prakse upravljanja z zemljišči itd.); družbeno-ekonomski in etični vidiki proizvodnje.

— „Od vilic do vil“ — prehrana, zdravje in dobro počutje: hrana in krma, vključno z vedenjskimi in kognitivnimi znanostmi, z vidika potrošnikov, družbe, kulture, industrije in zdravja ter tudi tradicije; prehranjevanje, s prehrano povezane bolezni in motnje, vključno z debelostjo pri otrocih in odraslih ter alergijami; prehrana v povezavi s preprečevanjem bolezni (vključno z boljšim poznavanjem sestavin in lastnosti hrane, ki ugodno vplivajo na zdravje); inovativne tehnologije za predelavo hrane in krme (vključno s pakiranjem in tehnologijami z neživilskih področij); izboljšana kakovost in varnost, tako kemijska kot biološka, hrane, pijače in krme; boljše metodologije za zagotavljanje varnosti hrane; celovitost (in nadzor) prehranske verige; fizikalni in biološki vplivi okolja na prehransko verigo ljudi/živali in vplivi prehranske verige ljudi/živali na okolje; vpliv na prehransko verigo in njena odpornost na globalne spremembe; koncept celotne prehranske verige (vključno z morskimi sadeži in drugimi surovinami ter sestavinami živil); sledljivost in njen nadaljnji razvoj; avtentičnost živil; razvoj novih sestavin in proizvodov.

— Znanosti o življenju in biotehnologija za trajnostne neživilske proizvode in postopke: izboljšani pridelki in lesni viri, surovine, morski proizvodi in biomasa (vključno z morskimi viri), ki se uporabljajo za proizvodnjo energije, varovanje okolja in pridobivanje izdelkov z visoko dodano vrednostjo, kot so materiali in kemikalije (vključno z biološkimi viri za uporabo v farmacevtski industriji in medicini), vključno s sodobnimi sistemi kmetovanja, bioprocesi in koncepti biorafinerije; biokataliza; novi in izboljšani mikroorganizmi in encimi; gozdarstvo ter lesni proizvodi in postopki; biološka sanacija okolja in čistejša biološka predelava, izkoriščanje živilsko-predelovalnih odpadkov in stranskih proizvodov.

3. Informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT)

Cilj

Povečati konkurenčnost evropske industrije ter Evropi omogočiti obvladovanje in oblikovanje prihodnjega razvoja IKT, tako da bodo izpolnjene evropske družbene in gospodarske zahteve. IKT so bistvo družbe znanja. Dejavnosti bodo okrepile znanstveno in tehnološko osnovo Evrope ter zagotovile njen svetovni vodilni položaj na področju IKT, pomagale pospeševati in spodbujati inovativnost na področju proizvodov, storitev in postopkov ter ustvarjalnost s pomočjo uporabe IKT in zagotovile hitro pretvorbo napredka IKT v korist evropskih državljanov, podjetij, industrije in vlad. Te dejavnosti bodo tudi pripomogle k zmanjšanje digitalnega razkoraka in socialne izključenosti.

Utemeljitev

IKT je odločilnega pomena za prihodnost Evrope in na njih temelji uresničevanje Lizbonske agende. Spodbujevalno vpliva na tri ključna področja: produktivnost in inovacije, posodobitev javnih storitev ter napredek v znanosti in tehnologiji. Polovico povišanj produktivnosti v naših gospodarstvih je mogoče razložiti z vplivom IKT na proizvode, storitve in poslovne postopke. IKT so vodilni dejavnik pri krepitvi inovativnosti in ustvarjalnosti ter pri obvladovanju sprememb v vrednostni verigi v vseh industrijskih in storitvenih sektorjih.

IKT so bistvene za izpolnjevanje naraščajočih zahtev na področju zdravstva in socialnega varstva, zlasti v zvezi ljudmi s posebnimi potrebami, vključno s starajočim se prebivalstvom, ter za posodobitev storitev na področjih, ki so v javnem interesu, kot na primer izobraževanje, kulturna dediščina, varnost, energija, promet in okolje, ter za spodbujanje dostopnosti in preglednosti postopkov vodenja in razvoja politike. Poleg tega imajo IKT pomembno vlogo pri upravljanju RTR ter obveščanju o tem in spodbujevalen učinek na napredek drugih področij znanosti in tehnologije, saj preoblikujejo način, na katerega raziskovalci izvajajo svoje raziskave, sodelujejo in uvajajo inovacije.

Naraščajoče gospodarske in družbene zahteve, skupaj s stalno integracijo IKT v vsakdanje življenje in potrebo po nadaljnjem premiku tehnoloških mej ter po razvoju inovativnih proizvodov in storitev visoke vrednosti, ki temeljijo na IKT, so določile obsežnejši program raziskav. Približati tehnologijo ljudem in organizacijskim potrebam pomeni: prikriti tehnološko kompleksnost in na zahtevo razkriti funkcionalnost; narediti tehnologijo funkcionalno, zelo enostavno za uporabo, razpoložljivo in dostopno; zagotavljati nove aplikacije, rešitve in storitve, ki temeljijo na IKT in so vredne zaupanja, zanesljive in se prilagajajo kontekstu in izbiri uporabnikov. Zahteva „več za manj“ raziskovalce IKT sili v svetovno tekmovanje, osredotočeno na miniaturizacijo, obvladovanje zlivanja računalniških, komunikacijskih in medijskih tehnologij, vključno z nadaljnjo interoperabilnostjo med sistemi ter zbliževanjem z drugimi ustreznimi znanostmi in disciplinami, ter na gradnjo sistemov, ki so se sposobni učiti in razvijati.

Iz teh različnih prizadevanj nastaja nov val tehnologij. Raziskovalne dejavnosti na področju IKT bodo črpale tudi iz širše palete znanstvenih in tehnoloških disciplin, vključno z bioznanostjo in znanostjo o življenju, psihologijo, pedagogiko ter kognitivnimi in družbenimi znanostmi ter humanističnimi vedami.

IKT so eden od raziskovalno najbolj intenzivnih sektorjev. Javno in zasebno raziskovalno prizadevanje na področju IKT predstavlja tretjino skupnega raziskovalnega prizadevanja v vseh večjih gospodarstvih. Čeprav je Evropa industrijsko in tehnološko na ključnih področjih IKT že vodilna, pri vlaganju v raziskave na področju IKT zaostaja za glavnimi konkurenti. Le s ponovno in intenzivnejšo združitvijo prizadevanj na evropski ravni bo lahko kar najbolje izkoristila možnosti, ki jih lahko nudi napredek na področju IKT. Raziskovalna dejavnost IKT, ki temelji na razvojnem modelu „odprte kode“, kaže svojo uporabnost kot vir inovacij in vse večjega sodelovanja. Rezultate raziskav na področju IKT je mogoče izkoriščati na različne načine, na njihovi podlagi pa je mogoče oblikovati različne poslovne modele.

Raziskovalne dejavnosti na področju IKT bodo tesno prepletene s političnimi ukrepi za razširjanje IKT in z regulativnimi ukrepi v okviru izčrpne in celovite strategije. Po obsežnih posvetovanjih so bile določene prednostne naloge, k čemur je prispevalo več evropskih tehnoloških platform in pobud industrije na področjih, kot so nanoelektronika, mikrosistemi, vgrajeni sistemi, mobilne in brezžične komunikacije, elektronski mediji, fotonika, robotika in programska oprema, tehnologije in storitve GRID, vključno s prosto in odprtokodno programsko opremo (FLOSS). Upoštevana bodo tudi vprašanja trajnosti, še zlasti na področju elektronike.

Dejavnosti

V okviru te teme je vloga raziskav na področju prihodnjih in nastajajočih tehnologij pomembna predvsem za podporo raziskavam na novih področjih znanja v jedru IKT in v njihovi kombinaciji z drugimi ustreznimi področji in disciplinami ter za spodbujanje novih zamisli in radikalnih novih uporab ter raziskovanje novih možnosti v raziskovalnih programih na področju IKT, vključno z izkoriščanjem kvantnih učinkov, integracije sistemov in inteligentnih sistemov.

— Stebri tehnologije IKT: — Nanoelektronika, fotonika in integrirani mikro/nanosistemi: premikanje meja miniaturizacije, integracije, raznolikosti, shranjevanja in gostote; povečanje zmogljivosti in zmožnosti izdelave pri nižjih stroških; olajšanje vključevanja IKT v številne aplikacije; vmesniki; predhodne raziskave, ki zahtevajo iskanje novih konceptov. — Splošno razširjena komunikacijska omrežja z neomejeno zmogljivostjo: splošno razširjen dostop preko heterogenih omrežij — fiksna, mobilna, brezžična in radiodifuzijska omrežja, ki segajo od zasebnega okolja do regionalnega in svetovnega okolja —, ki kadar koli in kjer koli omogočajo brezprekinitveno dostavo vedno večje količine podatkov in storitev. — Vgrajeni sistemi, računalništvo in kontrola: zmogljivi, varni in porazdeljeni, zanesljivi in učinkoviti računalniški, pomnilniški in komunikacijski sistemi in proizvodi, vgrajeni v objekte in fizične infrastrukture, ki zaznavajo in kontrolirajo svoje okolje ter se mu prilagajajo; interoperabilnost diskretnih in kontinuiranih sistemov. — Programska oprema, tehnologije in storitve GRID, varnost in zanesljivost: dinamična, prilagodljiva, zanesljiva in zaupanja vredna programska oprema in storitve, platforme za programsko opremo in storitve, kompleksni sistemi ter nove procesne arhitekture, vključno s tem, da se jih daje na razpolago kot uporaben vir. — Znanje, kognitivni sistemi in sistemi učenja: semantični sistemi; zajemanje in izkoriščanje znanja, ki je dostopno na spletu in v multimedijskih vsebinah; umetni sistemi, ki so nastali po vzoru bioloških in ki zaznavajo, razumejo, se učijo in razvijajo ter delujejo samostojno; učenje s pomočjo uporabniku prijaznih strojev in ljudi, temelječe na boljšem razumevanju človeškega spoznavanja. — Simulacija, vizualizacija, interaktivnost in mešane resničnosti: orodja za inovativno in ustvarjalno oblikovanje izdelkov, storitev in digitalnih medijev ter za naravno, jezikovno podprto in vsebinsko bogato interakcijo in komunikacijo. — Prihodnost IKT je v črpanju iz drugih znanstvenih in tehnoloških disciplin, zlasti iz spoznanj matematike in fizike, biotehnologij, znanosti o materialih in življenju; to bo omogočilo miniaturizacijo IKT naprav do velikosti, ki je združljiva z živimi organizmi in lahko deluje vzajemno z njimi, povečano zmogljivost in uporabniško prijaznost sistemskega inženiringa in obdelave informacij ter modeliranje in simulacijo živega sveta.

— Integracija tehnologij: — Osebna okolja: osebne komunikacijske in računalniške naprave, pripomočki, prenosljive elektronske naprave („wearables“), vsadki; njihovi vmesniki ter medsebojno povezovanje s storitvami in viri. — Domača okolja: komunikacije, spremljanje, kontrola, pomoč; brezprekinitvena interoperabilnost in uporaba vseh naprav; interaktivna digitalna vsebina in storitve. — Robotski sistemi: napredni avtonomni sistemi; zaznavanje, kontrola, zmožnost ukrepanja, naravna interakcija in sodelovanje; miniaturizacija, humanoidne tehnologije. — Inteligentne infrastrukture: orodja, zaradi katerih so infrastrukture, ki so ključne za vsakodnevno življenje, učinkovitejše in uporabniku prijaznejše, lažje prilagodljive in enostavnejše za vzdrževanje, bolj vzdržljive pri uporabi in odporne na napake.

— Raziskovanje uporabe: — IKT za soočanje z družbenimi izzivi: novi sistemi, novi materiali, strukture, tehnologije in storitve na področjih javnega interesa za izboljšanje kakovosti, učinkovitosti, dostopa in vključenosti, vključno z izboljšanjem dostopa za invalide; uporabnikom prijazne aplikacije, integracija novih tehnologij in pobud, kot je podporno okolje za samostojno življenje. — na področju zdravja: izboljšanje preprečevanja bolezni in zagotavljanja zdravstvenega varstva, zgodnje postavitve diagnoz, zdravljenje in personalizacija; samostojnost, varnost, spremljanje in mobilnost pacientov; informacijski prostor za zdravje za odkrivanje znanja in upravljanje. — izboljšanje vključevanja in enake udeležbe ter preprečevanje digitalnih vrzeli; podporna tehnologija za starejše in invalidne osebe; načrtovanje za vse; — na področju mobilnosti: inteligentni transportni sistemi, ki temeljijo na IKT, vozila in inteligentne storitvene rešitve v turizmu, ki omogočajo, da ljudje in blago potujejo varno, okolju prijazno, udobno in učinkovito; — v podporo okolju, upravljanju tveganj in trajnostnemu razvoju, da bi preprečili ali zmanjšali ranljivost in ublažili posledice naravnih in industrijskih nesreč ter človeških dejavnosti, povezanih z gospodarskim razvojem; — na področju javnih uprav, na vseh ravneh: učinkovitost, odprtost in odgovornost za javno upravo svetovnega razreda in povezave z državljani in podjetji v podporo demokraciji, pri čemer so informacije dostopne vsem. — IKT za vsebino, ustvarjalnost in osebnostni razvoj: — nove medijske paradigme in nove oblike vsebine, vključno z razvedrilom; ustvarjanje interaktivnih digitalnih vsebin in dostop do njih; obogatene izkušnje uporabnikov; stroškovno učinkovita dostava vsebine; upravljanje digitalnih pravic; hibridni mediji. — s tehnologijo podkrepljeno učenje; prilagodljivi in vsebinsko prilagojeni načini učenja; aktivno učenje. — sistemi, ki temeljijo na IKT, za podporo dostopnosti in dolgoročni uporabi digitalnih kulturnih in znanstvenih virov in sredstev v večjezičnem/večkulturnem okolju. — IKT za podporo podjetjem in industriji: — nove oblike dinamično mrežno povezanih sodelujočih poslovnih procesov, digitalni ekosistemi, med drugim za usposobitev majhnih in srednje velikih organizacij in skupnosti; optimizirana organizacija dela in skupinska delovna okolja, na primer izmenjava znanja in interaktivne storitve (npr. v turizmu). — proizvodnja, vključno s tradicionalnimi industrijami: hitro in prilagodljivo načrtovanje, proizvodnja in dostava blaga, ki je v veliki meri prilagojeno strankam; digitalna in virtualna proizvodnja; orodja za modeliranje, simulacijo, optimizacijo in predstavitev; miniaturni in integrirani proizvodi IKT; — IKT za krepitev zaupanja: upravljanje identitete; avtentifikacija in avtorizacija; tehnologije za boljše varovanje zasebnosti; upravljanje pravic in sredstev; zaščita pred kibernetskimi grožnjami.

4. Nanoznanosti, nanotehnologije, materiali in nove proizvodne tehnologije

Cilj

Izboljšanje konkurenčnosti evropske industrije in pridobivanje znanja za zagotovitev njene pretvorbe iz industrije s poudarkom na virih v industrijo s poudarkom na znanju, z ustvarjanjem postopnih sprememb v znanju in z izvajanjem ključnega znanja za nove uporabe na stičišču različnih tehnologij in disciplin. To bo koristilo novim visoko tehnološkim industrijam in tudi visoko kakovostnim, na znanju temelječim tradicionalnim industrijam, pri čemer bo poseben poudarek na ustreznem razširjanju rezultatov RTR med MSP. Namen teh dejavnosti je predvsem omogočiti razvoj tehnologij, ki vplivajo na vse industrijske sektorje in mnoge druge teme iz Sedmega okvirnega programa.

Utemeljitev

Vse kaže, da naraščajoče težave, zaradi katerih so prizadete mnoge industrijske dejavnosti, niso več omejene na tradicionalne sektorje z visoko intenzivnostjo delovne sile, ampak postajajo opazne tudi v vmesnih sektorjih — ki predstavljajo uveljavljeno moč evropske industrije — in celo v nekaterih visokotehnoloških sektorjih. V Evropi je treba vzdrževati močno industrijsko bazo, in sicer z izboljšanjem vsebine znanj v obstoječi industriji ter z izgradnjo močne, na znanju temelječe in z znanjem podprte industrije, pri čemer je poudarek na izkoriščanju osnovnih raziskav za uporabo v industriji. To bo vključevalo posodobitev obstoječih MSP in ustanavljanje ter posledično rast novih, na znanju temelječih MSP, na podlagi razširjanja znanja ter strokovnega znanja in izkušenj preko programov sodelovanja.

Konkurenčnost industrije v prihodnosti bo v veliki meri odvisna od nanotehnologij in njihovih aplikacij. RTR lahko na področju nanoznanosti in nanotehnologij, ki so se uveljavile na številnih področjih, pospešijo pretvorbo evropske industrije. EU je priznana vodilna vloga na področjih, kot so nanoznanosti, nanotehnologije, materiali in proizvodne tehnologije, ki se morajo še okrepiti, da bi zagotovili in okrepili položaj EU na visoko konkurenčnem svetovnem prizorišču.

Materiali z novimi lastnostmi so ključni za konkurenčnost evropske industrije v prihodnosti, hkrati pa so osnova tehničnega napredka na mnogih področjih.

Za industrijo pomembne prednostne naloge in njihovo vključevanje v uporabe v posameznih sektorjih se lahko vzpostavijo z dejavnostmi, kot so evropske tehnološke platforme na področjih, kot so nanoelektronika, proizvodnja, proizvodnja električne energije, jeklarstvo, kemija, energetika, industrija prometa, gradbeništvo, varstvo pri delu, tekstil, keramična industrija, lesna industrija in nanomedicina. Na ta način bo mogoče določiti skupne raziskovalne prednostne naloge in cilje. Poleg tega se bodo s prožnim odzivom na novo nastajajoče potrebe politike med trajanjem Sedmega okvirnega programa obravnavala vprašanja ustrezne politike, ureditve, standardizacije in vpliva.

Dejavnosti

— Nanoznanosti, nanotehnologije — Ustvarjanje novega znanja o mejnih površinah in pojavih, odvisnih od velikosti; nadzor nad lastnostmi materialov za nove uporabe v nanometrskem merilu; vključevanje tehnologij v nanometrskem merilu, vključno s spremljanjem in zaznavanjem; samozdruževalne lastnosti; nanomotorji; nanostroji in nanosistemi; metode in orodja za karakterizacijo in upravljanje v nanometrskem merilu; nanotehnologije in visoko precizne tehnologije v kemiji za proizvodnjo osnovnih materialov in komponent; preučevanje in proizvodnja nanometrskih preciznih komponent; vpliv na človekovo varnost, zdravje in okolje; meroslovje, spremljanje in zaznavanje, nomenklatura in standardi; raziskovanje novih konceptov in pristopov za uporabe znotraj posameznega sektorja, vključno z vključevanjem in zbliževanjem nastajajočih tehnologij. Dejavnosti bodo namenjene tudi preučevanju vpliva nanotehnologij na družbo ter pomena nanoznanosti in tehnologije pri reševanju družbenih problemov.

— Materiali — Ustvarjanje novega znanja o visoko zmogljivih površinah in materialih za nove izdelke in postopke ter njihova popravila; na znanju temelječi materiali s po meri narejenimi lastnostmi in predvidljivo zmogljivostjo; zanesljivejše oblikovanje in simulacija; računalniško modeliranje; večja kompleksnost; skladnost z okoljem; vključevanje nano-, mikro- in makrofunkcionalnosti v kemijsko tehnologijo in v industrijo za predelavo materialov; novi nanomateriali, vključno z nanokompoziti, biomateriali in hibridnimi materiali, vključno z načrtovanjem in nadzorom njihove izdelave, lastnosti in zmogljivosti.

— Nova proizvodnja — Ustvarjanje pogojev in sredstev za trajnostno proizvodnjo s poudarkom na znanju, vključno z izgradnjo, razvijanjem in potrjevanjem novih paradigem skladno z nastajajočimi potrebami industrije in ob spodbujanju modernizacije evropske industrijske baze; razvijanje generičnih proizvodnih sredstev za proizvodnjo, ki je prilagojena, ima mrežasto strukturo in temelji na znanju; razvijanje novih tehnoloških konceptov, ki izkoriščajo konvergenco tehnologij (npr. nano, mikro, bio, geo, informacijskih, optičnih, kognitivnih tehnologij in njihovih tehnoloških zahtev) za naslednjo generacijo novih ali izpopolnjenih izdelkov in storitev z visoko dodano vrednostjo ter prilagajanje spreminjajočim se potrebam; vzpostavitev visoko zahtevnih proizvodnih tehnologij.

— Vključevanje tehnologij za uporabo v industriji — Vključevanje novega znanja, nano- in mikrotehnologij, materialov in proizvodnje v uporabe znotraj posameznih sektorjev in med sektorji, kot so zdravje, prehrana, gradbeništvo in zgradbe, promet, energija, informacije in komunikacije, kemija, okolje, tekstilni izdelki in oblačila, obutev, lesna industrija, jeklarstvo, strojništvo.

5. Energija

Cilj

Prilagajanje sedanjega energetskega sistema, da bi postal bolj trajnosten in manj odvisen od uvoženih goriv ter da bi temeljil na mešanih energetskih virih, zlasti na obnovljivih virih, energetskih nosilcih in ekoloških virih; izboljšanje energetske učinkovitosti, vključno z racionalizacijo izrabe in shranjevanjem energije; soočanje s perečimi izzivi varnosti oskrbe in podnebnih sprememb ter hkratno povečanje konkurenčnosti evropskih industrij.

Utemeljitev

Energetski sistemi se soočajo z velikimi izzivi. Obstaja nujna potreba, da se odkrijejo in razvijejo ustrezne in pravočasne rešitve zaradi skrb zbujajočih gibanj, ki so značilna za svetovno povpraševanje po energiji, omejenost tradicionalnih zalog nafte in zemeljskega plina, potreba po drastični zajezitvi emisij toplogrednih plinov, da bi ublažili pogubne posledice podnebnih sprememb, škodljive nestanovitnosti cen nafte (zlasti v prometnem sektorju, ki je močno odvisen od nafte) in geopolitične nestabilnosti v regijah dobaviteljicah. Raziskave na področju energije pomembno prispevajo k zagotavljanju cenovno dostopne energije za naše državljane in industrijo. Raziskave in predstavitvene dejavnosti so potrebne za zagotavljanje čim bolj okoljsko in stroškovno učinkovitih tehnologij in ukrepov, ki EU omogočajo doseganje ciljev v okviru Kjotskega protokola in tistih, ki ta okvir presegajo, ter izpolnjevanje obveznosti energetske politike, kakor je opisano v Zeleni knjigi o varnosti oskrbe z energijo iz leta 2000 (7), v Zeleni knjigi o energetski učinkovitosti iz leta 2005 (8) in v Zeleni knjigi o evropski strategiji za trajnostno, konkurenčno in varno energijo iz leta 2006 (9).

Evropa ima na področju številnih tehnologij za pridobivanje energije in energetsko učinkovitost vodilno vlogo v svetovnem merilu. Je začetnica modernih tehnologij obnovljive energije, kot so sončna energija, energija biomase in energija vetra. Poleg tega je EU svetovno konkurenčna na področju tehnologij za pridobivanje in distribucijo energije in razpolaga z velikimi raziskovalnimi zmogljivostmi na področju zajemanja in sekvestracije ogljika. Vendar pa ta položaj sedaj resno ogrožajo konkurenti (zlasti ZDA in Japonska). Zato mora Evropa ohraniti in razvijati svoj vodilni položaj, kar zahteva znaten napor in mednarodno sodelovanje.

Temeljito preoblikovanje energetskega sistema v zanesljiv, konkurenčen in trajnosten energetski sistem z nizkimi emisijami ali brez emisij CO2 zahteva nove tehnologije, ki za zasebna podjetja predstavljajo preveliko tveganje in preveč negotov dobiček, da bi zagotovila vse naložbe, potrebne za raziskave, razvoj, predstavitvene dejavnosti in razširjanje. Javna podpora bi torej morala igrati ključno vlogo pri zbiranju zasebnih naložb, evropska prizadevanja in viri pa bi se morali povezovati na skladen in učinkovitejši način, da bi bili konkurenčni gospodarstvom, ki veliko in dosledno vlagajo v podobne tehnologije. V tem pogledu igrajo evropske tehnološke platforme pomembno vlogo, saj na usklajen način spodbudijo potrebna raziskovalna prizadevanja. Dejavnosti za dosego cilja so navedene spodaj. Vključena je posebna dejavnost v zvezi z znanjem za oblikovanje energetske politike, ki prav tako lahko zagotovi podporo novim potrebam politike, ki se pojavljajo, na primer v zvezi z vlogo evropske energetske politike pri oblikovanju mednarodnih ukrepov na področju podnebnih sprememb ter z nestabilnostjo ali motnjami v dobavi in ceni energije.

Dejavnosti

— Vodik in gorivne celice Celostni ukrepi za zagotavljanje močnih tehnoloških temeljev za konkurenčno industrijo na področju gorivnih celic in vodika v EU za stacionarno in prenosno uporabo ter uporabo v prometu. Ta ukrep je podprt s strategijo celostnega raziskovanja in uporabe, ki jo predlaga evropska tehnološka platforma za vodik in gorivne celice.

— Pridobivanje električne energije iz obnovljivih virov Tehnologije za povečanje skupne učinkovitosti konverzije, stroškovne učinkovitosti in zanesljivosti, znižanje stroškov pridobivanja električne energije iz domačih virov obnovljive energije, vključno z razgradljivimi odpadki, ter razvoj in predstavitev tehnologij, ki so prilagojene različnim regionalnim razmeram.

— Proizvodnja goriv iz obnovljivih virov Celostni sistemi za proizvodnjo goriv in celostne tehnologije za konverzijo: razvoj in znižanje cene na enoto za trdna, tekoča in plinska (vključno z vodikom) goriva, ki se proizvajajo iz obnovljivih virov energije, vključno z biomaso in razgradljivimi odpadki, z namenom stroškovno učinkovite proizvodnje, skladiščenja, distribucije in uporabe goriv brez ogljika, zlasti biogoriv za promet in pridobivanje električne energije.

— Obnovljivi viri energije za ogrevanje in hlajenje Raziskave, razvoj in predstavitev tehnologij in naprav, vključno s tehnologijami za skladiščenje, za povečanje učinkovitosti in znižanje stroškov aktivnega in pasivnega ogrevanja in hlajenja s pomočjo obnovljivih virov energije, zagotavljanje njihove uporabe v različnih regionalnih razmerah, kjer je mogoče zaznati zadosten potencial.

— Tehnologije za zajemanje in skladiščenje CO2 za pridobivanje električne energije brez emisij Raziskave, razvoj in predstavitev tehnologij za drastično zmanjšanje škodljivega vpliva, ki ga ima na okolje uporaba fosilnih goriv, z namenom vzpostavitve visoko zmogljivih in stroškovno učinkovitih elektrarn in/ali obratov za proizvodnjo pare skoraj brez emisij, ki temeljijo na tehnologijah za zajemanje in skladiščenje CO2, zlasti podzemno skladiščenje.

— Tehnologije čistega premoga Raziskave, razvoj in predstavitev tehnologij za znatno izboljšanje učinkovitosti in zanesljivosti ter zmanjšanje stroškov elektrarn z razvojem in predstavitvijo tehnologij za konverzijo čistega premoga in drugih trdnih goriv, pri čemer nastajajo tudi sekundarni energetski nosilci (vključno z vodikom) ter tekoča ali plinasta goriva. Dejavnosti se bodo navezovale na tehnologije za zajemanje in skladiščenje CO2 ali na souporabo biomase, kakor je primerno.

— Inteligentna energetska omrežja Raziskave, razvoj in predstavitev, kako se poveča učinkovitost, varnost, zanesljivost in kakovost evropskih elektroenergetskih in plinskih sistemov in omrežij, zlasti v okviru bolj integriranega evropskega energetskega trga, npr. s preoblikovanjem sedanjih elektroenergetskih omrežij v interaktivno (odjemalci/dobavitelji) storitveno mrežo, ob razvijanju možnosti za shranjevanje energije in ob odpravljanju ovir za obsežno dobavo in učinkovito vključevanje porazdeljenih in obnovljivih virov energije.

— Energetska učinkovitost in varčevanje z energijo Raziskave, razvoj in predstavitev novih konceptov, optimizacija preizkušenih konceptov in tehnologije za izboljšanje energetske učinkovitosti in nadaljnje zmanjšanje končne in osnovne porabe energije za zgradbe (vključno z razsvetljavo), in sicer ob upoštevanju njihovega življenjskega cikla, promet, storitve in industrijo. To zajema vključevanje strategij in tehnologij za energetsko učinkovitost (vključno s so- in poli-proizvodnjo), uporabo tehnologij s področja novih in obnovljivih virov energije ter ukrepe in sredstva za upravljanje povpraševanja po energiji ter predstavitev zgradb, ki na okolje vplivajo v najmanjši možni meri.

— Znanje za oblikovanje energetske politike Razvoj orodij, metod in modelov za oceno glavnih gospodarskih in družbenih vprašanj, povezanih z energetskimi tehnologijami, in za zagotavljanje merljivih srednjeročnih in dolgoročnih ciljev in scenarijev (vključno z zagotavljanjem znanstvene podpore za razvoj politike).

6. Okolje (vključno s podnebnimi spremembami)

Cilj

Trajnostno gospodarjenje z okoljem in njegovimi viri z izboljševanjem znanja o medsebojnih vplivih med podnebjem, biosfero, ekosistemi in človekovimi dejavnostmi ter razvoj novih tehnologij, orodij in storitev, da bi na celosten način rešili svetovne okoljske probleme. Poudarek bo na napovedovanju sprememb podnebnih, ekoloških, zemeljskih in oceanskih sistemov; na orodjih in tehnologijah za spremljanje, preprečevanje, zmanjševanje in prilagajanje okoljskih pritiskov in tveganj, vključno s tveganjem za zdravje ter orodja in tehnologije za spremljanje, ter na trajnosti naravne in kulturne krajine.

Utemeljitev

Okoljski problemi segajo preko državnih meja in zahtevajo usklajen pristop na vseevropski, pogosto pa tudi na svetovni ravni. Zemeljski naravni viri in kulturna krajina so pod močnimi pritiski, ki so posledica rasti prebivalstva, urbanizacije, gradenj, stalnega povečevanja sektorjev kmetijstva, ribogojstva, ribištva, prometa in energije ter tudi spremenljivosti podnebja in segrevanja na lokalni, regionalni in svetovni ravni. Evropa mora vzpostaviti nov trajnosten odnos do okolja, ob tem pa hkrati izboljšati konkurenčnost in okrepiti evropsko industrijo. Sodelovanje na celotnem območju EU je potrebno za doseganje kritične mase ob upoštevanju obsega, področja delovanja in visoke ravni zahtevnosti okoljskih raziskav. To bo omogočalo namreč lažje skupno načrtovanje, uporabo povezanih in interoperabilnih podatkovnih zbirk ter razvoj skladnih in obsežnih sistemov za opazovanje in napovedovanje. Raziskave bi morale upoštevati potrebo po upravljanju podatkov in informacijskih storitev ter težave, povezane s prenosom, vključevanjem in kartiranjem podatkov.

Raziskave na ravni EU so potrebne za izpolnjevanje mednarodnih obveznosti, na primer Okvirne konvencije ZN o spremembi podnebja (UNFCC) in njenega Kjotskega protokola, Konvencije ZN o biološki raznovrstnosti, Konvencije ZN o boju proti dezertifikaciji, Stockholmske konvencije o obstojnih organskih onesnaževalih, ciljev Svetovnega vrha o trajnostnem razvoju iz leta 2002, vključno s Pobudo EU v zvezi z vodo ter s prispevki k Medvladnemu forumu za spremembo podnebja ter Pobudo za opazovanje Zemlje.

Poleg tega pomembne raziskovalne potrebe izhajajo tudi iz obstoječih in nastajajočih politik na ravni EU, iz izvajanja 6. okoljskega akcijskega načrta in povezanih tematskih strategij (npr. strategija EU o morju), akcijskih načrtov, programov in direktiv za okoljske tehnologije, okolje in zdravje, Okvirnega programa o vodah in NATURA 2000.

EU mora okrepiti svoj položaj na svetovnih trgih za okoljske tehnologije. Te tehnologije prispevajo k trajnostni porabi in proizvodnji ter pripomorejo k ustvarjanju trajnostne rasti, saj zagotavljajo ekološko učinkovite rešitve za okoljske probleme v različnih obsegih in varujejo našo kulturno in naravno dediščino. Okoljske zahteve pospešujejo inovacije in lahko zagotovijo poslovne priložnosti ter večjo konkurenčnost in obenem bolj trajnostno prihodnost za naslednje generacije. Evropske tehnološke platforme za oskrbo z vodo in sanitarne storitve ter za trajnostno kemijo potrjujejo potrebo po ukrepanju na ravni EU, programi njihovih raziskav pa se upoštevajo pri spodaj navedenih dejavnostih. Prav tako je treba upoštevati druge platforme (npr. za gradbeništvo in za gozdarstvo), ki sicer le delno obravnavajo vprašanja v zvezi z okoljsko tehnologijo. Družbeno-ekonomska vprašanja zlasti močno vplivajo na razvoj in uvajanje okoljskih tehnologij na trg ter na njihovo posledično uporabo, kot na primer na področju upravljanja vodnih virov. Pri izvajanju dejavnosti se morajo upoštevati družbeno-ekonomski vidiki politik in tehnološkega razvoja, če se bodo ti nanašali na obravnavano temo.

V nadaljevanju je našteta vrsta dejavnosti (10), od katerih so mnoge neposredno povezane s zahtevami politike. Predvidi pa se lahko tudi dodatna podpora za nove zahteve politike, ki se pojavljajo na primer v zvezi s trajnostno presojo vpliva politik EU, spremljanjem ukrepov na področju podnebnih sprememb, ki sledijo Kjotu; in novimi okoljskimi politikami, kot so tiste v okviru Strategije za področje tal in v zvezi z pomorsko politiko, standardi in predpisi.

Dejavnosti

— Podnebne spremembe, onesnaževanje in tveganja — Obremenitve okolja in podnebja: delovanje podnebnega in zemeljskega sistema, vključno s polarnimi območji; ukrepi za prilagoditev in ublažitev; onesnaževanje zraka, tal in vode; spremembe v sestavi zraka in v vodnem ciklusu; globalni in regionalni medsebojni vplivi med podnebjem in ozračjem, zemeljskim površjem, zaledenelimi območji in oceanom; ter vplivi na biološko raznovrstnost in ekosisteme, vključno s posledicami dviganja morske gladine v obalnih območjih ter vplivi na posebno občutljiva območja. — Okolje in zdravje: medsebojni vplivi okoljskih dejavnikov stresa na človekovo zdravje, vključno s prepoznavanjem virov, raziskavami na področju ekološkega biomonitoringa zdravja v povezavi z okoljem, kakovostjo zraka v zaprtih prostorih in povezavami z notranjim okoljem, mestnim okoljem, emisijami in vplivi avtomobilov in na novo nastalimi dejavniki tveganja; integrirane metode ocenjevanja tveganja za nevarne snovi, vključno z alternativami za preskuse na živalih; količinska opredelitev ter analiza stroškov in koristi tveganj za zdravje na področju okolja in indikatorjev za preventivne strategije. — Nevarnost naravnih nesreč: izboljšanje napovedovanja in celostne presoje nevarnosti, ranljivosti in tveganja pri nesrečah, povezanih z geološkimi tveganji (kot so potresi, izbruhi vulkanov, cunamiji) in podnebjem (kot so nevihte, suše, poplave, gozdni požari, zemeljski in snežni plazovi ter drugi izjemni pojavi) in njihovih posledic; razvoj sistemov zgodnjega obveščanja in izboljšanje strategij za preprečevanje, ublažitev in obvladovanje, tudi v okviru pristopa za obvladovanje različnih tveganj.

— Trajnostno upravljanje virov — Ohranjanje in trajnostno upravljanje naravnih virov in virov, ki jih je ustvaril človek, ter biološke raznovrstnosti: ekosistemi; gospodarjenje z vodnimi viri; ravnanje z odpadki in preprečevanje njihovega nastajanja; zaščita in upravljanje biološke raznovrstnosti, vključno z nadzorom invazivnih tujih vrst, zaščita tal, morskega dna, lagun in obalnih območij, pristopi proti dezertifikaciji in degradaciji tal, ohranjanje krajine; trajnostna raba in upravljanje gozdov; trajnostno upravljanje in načrtovanje mestnega okolja, vključno s post-industrializiranimi območji; upravljanje s podatki in informacijske storitve; presoja in predvidevanje v zvezi z naravnimi procesi. — Upravljanje morskih okolij: vpliv človekovih dejavnosti na morsko okolje in njegove vire; onesnaževanje in evtrofikacija regionalnih morij in obalnih območij; globokomorski ekosistemi; presoja trendov na področju biološke raznovrstnosti morja, procesov v ekosistemih in cirkulacije v oceanih; geologija morskega dna; razvoj strategij, konceptov in orodij za trajnostno rabo oceanov in njihovih virov.

— Okoljske tehnologije — Okoljske tehnologije za opazovanje, simulacijo, preprečevanje, ublažitev, prilagoditev, sanacijo in obnovo naravne in kulturne krajine: v zvezi z vodo, podnebjem, zrakom, morskim, mestnim in podeželskim okoljem, tlemi, ravnanjem z odpadki, recikliranjem, čistimi proizvodnimi postopki in trajnostnimi proizvodi, varnostjo kemikalij. — Varovanje, ohranjanje in poudarjanje kulturne dediščine, vključno s človeškim življenjskim prostorom: boljše ocenjevanje škode, povzročene kulturni dediščini; razvoj inovativnih strategij za ohranjanje; spodbujanje vključevanja kulturne dediščine v mestno okolje. — Ocena tehnologije, preverjanje in preskušanje: metode in orodja za oceno tveganja za okolje in življenjski cikel postopkov, tehnologij in proizvodov, skupaj z nadomestnimi preskusnimi strategijami, za industrijske kemikalije pa zlasti z metodami, ki ne vključujejo preskusov na živalih; podpora platformam za trajnostno kemijo, tehnologijo gozdarskega sektorja, oskrbo z vodo in sanitarne platforme (11); znanstveni in tehnološki vidiki prihodnjega Evropskega programa za preverjanje in preskušanje okoljskih tehnologij, ob dopolnjevanju instrumentov tretjih strani za ocenjevanje.

— Opazovanje Zemlje in ocenjevalna orodja — Sistemi za opazovanje Zemlje in oceanov ter metode spremljanja okolja in trajnostnega razvoja: prispevati k razvoju in vključevanju sistemov za opazovanje za obravnavo vprašanj v zvezi z okoljem in trajnostjo v okviru GEOSS (ki ga dopolnjuje GMES); interoperabilnost med sistemi in optimizacija informacij za razumevanje, modeliranje in napovedovanje okoljskih pojavov, za ocenjevanje, raziskovanje in upravljanje naravnih virov. — Metode napovedovanja in ocenjevalna orodja za trajnostni razvoj ob upoštevanju različnih stopenj opazovanja: oblikovanje povezav med gospodarstvom/okoljem/družbo, vključno s tržno umerjenimi instrumenti, zunanjimi učinki, mejnimi vrednostmi in razvijanjem osnov znanja in metodologij za presojo vpliva trajnosti na ključna področja, kot so vprašanja v zvezi z rabo zemljišč in pomorstvom; razvoj mest, družbene in gospodarske napetosti, povezane s podnebnimi spremembami.

7. Promet (vključno z aeronavtiko)

Cilj

Ob upoštevanju okolja in naravnih virov razviti integrirane, varnejše, „bolj zelene“ in „pametnejše“ vseevropske prometne sisteme, zasnovane na tehnološkem in operativnem napredku ter na evropski prometni politiki, ki bodo v korist vsem državljanom, družbi in podnebni politiki; ter zaščititi in nadalje razvijati konkurenčnost, ki so jo evropske industrije ustvarile na svetovnem trgu.

Utemeljitev

Promet je eden od pomembnih sektorjev v Evropi — sektor za zračni promet prispeva 2,6 % k BDP EU (s 3,1 milijona delovnih mest), kopenski promet pa predstavlja 11 % BDP EU (zaposluje okoli 16 milijonov oseb). Vendar pa zaradi prometa nastane 25 % vseh emisij CO2 v EU, kar pomeni, da je skrajni čas za „pozelenitev“ sistema, da se zagotovi trajnejši model prometa in skladnost s stopnjami rasti, kakor to določa Bela knjiga „Evropska prometna politika za leto 2010: čas odločitve“ (12).

Širitev (povečanje ozemlja za 25 % in prebivalstva za 20 %) in gospodarski razvoj EU predstavljata nove izzive za učinkovit, stroškovno ugoden in trajnosten prevoz oseb in tovora. Promet ima prav tako neposreden pomen za druge glavne politike, kot so trgovina, konkurenca, zaposlovanje, okolje, kohezija, energija, varnost in notranji trg.

Naložbe v RTR v prometno industrijo EU so predhodno potrebne za zagotavljanje konkurenčne prednosti na tehnološkem področju na globalnih trgih (13). Dejavnosti na evropski ravni bodo prav tako spodbujale prestrukturiranje industrije, vključno z vključevanjem dobavne verige in zlasti MSP.

Programi raziskav, ki so jih razvile evropske tehnološke platforme (14), podpirajo potrebo po drugačnem obravnavanju „prometnih sistemov“, pri katerem se upošteva medsebojni vpliv vozil ali plovil, prometnih omrežij ali infrastruktur in uporabe prometnih storitev, ki jih je mogoče razviti samo na evropski ravni. Stroški RTR na vseh navedenih področjih skokovito naraščajo in sodelovanje na ravni EU je bistveno za zagotavljanje „kritične mase“ raznih ponudnikov RTR, da bi se lahko spoprijeli z obsegom in multidisciplinarnimi izzivi na gospodaren način; prav tako je bistveno spoprijeti se s političnimi, tehnološkimi in družbeno-ekonomskimi izzivi na področjih „čistih in varnih vozil“ prihodnosti, interoperabilnosti in intermodalnosti, zlasti vodnega in železniškega prometa, cenovne dostopnosti, varnosti, zmogljivosti, zaščite in okoljskih vplivov v razširjeni Uniji. Tehnologije, ki se razvijajo, bodo tudi v podporo sistemu Galileo in njegove aplikacije bodo bistvene za izvajanje evropskih politik.

Spodaj naštete teme in dejavnosti imajo velik industrijski pomen, hkrati pa predstavljajo celovit odgovor na potrebe načrtovalcev ekonomskih, socialnih in okoljskih vidikov prometne politike. Poleg tega bo zagotovljena podpora za odziv na že obstoječe in tudi nove potrebe politike, na primer potrebe, povezane z razvojem v pomorski politiki ali uresničevanjem enotnega evropskega neba.

Dejavnosti

— Aeronavtika in zračni promet — Okolju prijaznejši zračni promet: zmanjšanje emisij, tudi toplogrednih plinov in hrupa, vključno z raziskavami na področju motorjev in alternativnih gorivih, struktur in novih oblik zrakoplovov, vključno z rotoplani, obratovanja letališč in vodenja prometa. — Povečanje časovne učinkovitosti: izboljšanje učinkovitosti časovnih razporedov s poudarkom na inovativnih sistemih vodenja zračnega prometa skladno z učinkovitim izvajanjem politike enotnega evropskega neba, ki vključuje zrak, zemljo in vesoljske komponente, vključno s pretokom prometa in večjo avtonomnostjo zrakoplovov. — Zagotavljanje zadovoljstva in varnosti potnikov: izboljšanje ugodja potnikov, inovativne storitve med letom in učinkovitejša odprema potnikov; izboljšanje vseh varnostnih vidikov zračnega prometa; večja izbira zrakoplovov, od velikih do manjših, ki so primerni za različne uporabe (vključno z regionalnimi). — Povečanje stroškovne učinkovitosti: zmanjšanje razvojnih stroškov, stroškov proizvodnje in obratovalnih stroškov z osredotočenjem na inovativno vzdrževanje in na zrakoplove, ki ne potrebujejo vzdrževanja, na popravila in obnovo, povečano uporabo avtomatizacije in simulacije. — Zaščita zrakoplovov in potnikov: povečanje varstvenih ukrepov za potnike, osebje, zrakoplovi in sistem zračnega prometa, kot so na primer izboljšane metode za ugotavljanje podatkov in identifikacije, zaščita zrakoplovov pred napadom in izboljšan varnostni načrt zrakoplova. — Začetki zračnega prometa prihodnosti: spoprijemanje z dolgoročnimi izzivi aviacije s pomočjo korenitejših, okoljsko učinkovitejših, dostopnih in inovativnih kombinacij tehnologij, ki bi vodile k večjemu razvoju v zračnem prometu.

— Trajnostni kopenski promet (železniški, cestni in vodni) — Okolju prijaznejši kopenski promet: zmanjšanje onesnaževanja okolja in hrupa, vključno s toplogrednimi plini; zmanjšanje vpliva prometa na podnebne spremembe z zmanjšanjem emisij, in sicer s tehnološkimi in družbeno-ekonomskimi sredstvi ter z usposabljanjem uporabnikov; razvoj čistih in učinkovitih motorjev in pogonskih sistemov, vključno s hibridno tehnologijo in uporabo alternativnih goriv za prometne aplikacije, npr. vodikovih in gorivnih celic, ob upoštevanju vidika stroškovne in energetske učinkovitosti; strategija za izrabljena vozila in plovila. — Spodbujanje in povečanje prerazporejanja prometa in razbremenitev prometnih koridorjev: razvoj trajnostnih, inovativnih, intermodalnih in interoperabilnih regionalnih in nacionalnih prometnih in logističnih omrežij, infrastruktur in sistemov v Evropi; internalizacija stroškov; izmenjava informacij med vozilom/plovilom in prometno infrastrukturo; optimizacija infrastrukturne zmožnosti; strategije prerazporejanja prometa za spodbujanje energetsko učinkovitih načinov prevoza. — Zagotavljanje trajnostne mobilnosti v mestih za vse prebivalce, tudi za prikrajšane skupine: inovativne organizacijske sheme, vključno s čistimi in varnimi vozili in načini prevoza z nižjimi ravnmi onesnaževanja, novimi visokokakovostnimi javnimi načini prevoza in racionalizacijo zasebnega prevoza, komunikacijsko infrastrukturo, integriranim načrtovanjem mest in prometa, ob upoštevanju povezave z rastjo in zaposlovanjem. — Izboljšanje varnosti in zaščite: izboljšave kot sestavni del prometnega sistema, izboljšanje varnosti v prometu za voznike, potnike, osebje, kolesarje in pešce ter tudi za tovor, pri načrtovanju in upravljanju vozil, plovil, infrastruktur in v celotnem prometnem sistemu. — Krepitev konkurenčnosti: izboljšanje načrtovalnih procesov; razvoj naprednih tehnologij za pogonske sisteme in vozila ter za plovila; inovativni in stroškovno učinkoviti proizvodni sistemi ter infrastrukturna konstrukcija in vzdrževanje; dopolnilne arhitekture.

— Podpora evropskemu sistemu za globalno satelitsko navigacijo (Galileo in EGNOS): natančna navigacija in natančno določanje časa za uporabo v več sektorjih; učinkovita uporaba satelitske navigacije in podpora opredelitvi tehnologij in aplikacij druge generacije.

8. Družbeno-ekonomske in humanistične znanosti

Cilj

Poglobljeno splošno razumevanje zahtevnih in medsebojno povezanih družbeno-ekonomskih izzivov, s katerimi se sooča Evropa, na primer rasti, zaposlovanja in konkurence, družbene kohezije, socialnih, kulturnih in izobraževalnih izzivov v razširjeni EU ter trajnostnega razvoja, demografskih sprememb, migracij in integracije, kakovosti življenja in globalne soodvisnosti, zlasti z namenom zagotavljanja boljše osnove znanja politikam na zadevnih področjih.

Utemeljitev

Evropa ima močno in visoko kakovostno raziskovalno osnovo na področju družbeno-ekonomskih in socialno-kulturnih znanosti ter humanističnih ved. Raznolikost pristopov v EU na področju gospodarstva, sociale, politike in kulture zagotavlja zelo plodna tla za raziskave na teh področjih na ravni EU. V skupnih raziskavah glede evropskih družbeno-ekonomskih in socialno-kulturnih vprašanj je na navedenih področjih prisotno veliko evropske dodane vrednosti. Zadevna vprašanja in izzivi imajo na evropski ravni veliko prednost in se obravnavajo v okviru politik Skupnosti. Poleg tega primerjalne raziskave znotraj EU ali v drugih državah nudijo izredno učinkovito orodje in pomembne učne priložnosti po državah in regijah.

Na tretjem mestu pa je treba omeniti posebno prednost raziskav na ravni EU, saj lahko razvijejo zbirko podatkov iz vse Evrope in upoštevajo več vidikov, ki so potrebni za razumevanje zahtevnejših vprašanj. In končno, razvoj pristne evropske družbeno-ekonomske osnove znanja na področju teh ključnih izzivov bo bistveno prispeval k spodbujanju splošnega razumevanja v celotni Evropski uniji in zlasti med evropskimi državljani.

Dejavnosti, ki jih je treba podpreti, so naštete spodaj, bistveno pa naj bi prispevale k izboljšanju oblikovanja, izvajanja in vpliva politike in v procesu njenega vrednotenja ter pri oblikovanju ustreznih ukrepov na več področjih, kot so gospodarstvo, sociala, kultura, izobraževanje in usposabljanje, enakost med spoloma, podjetništvo, mednarodna trgovina, potrošništvo, zunanji odnosi, in področju znanosti in tehnologije, politika uradne statistike ter pravosodje in notranje zadeve ter vzpostavitev območja svobode, varnosti in pravice. Poleg tega bodo zagotovljene možnosti za obravnavanje nastalih družbeno-ekonomskih izzivov, kakor tudi za začetek raziskav glede novih ali nepredvidenih potreb politike. Obravnave prihodnjih programov raziskav lahko potekajo tudi v obliki družbenih platform.

Dejavnosti

— Rast, zaposlovanje in konkurenčnost v družbi znanja: razvoj in povezovanje raziskav v zvezi z vprašanji, ki zadevajo rast, družbeno-ekonomsko stabilnost, zaposlovanje in konkurenčnost in obsegajo teme, kot so inovacije, izobraževanje, vključno z vseživljenjskim učenjem in vlogo znanstvenega in drugega znanja ter nematerialnih dobrin na svetovni ravni, mladi in politika mladih, prilagajanje politike trga dela in nacionalni institucionalni konteksti.

— Združevanje ekonomskih, socialnih in okoljskih ciljev v evropsko perspektivo: z obravnavo dveh ključnih in tesno povezanih vprašanj neprestanega razvoja evropskih družbeno-ekonomskih modelov ter ekonomske, družbene in regionalne kohezije v razširjeni EU, ob upoštevanju trajnosti in varstva okolja, trajnostnega načrtovanja mestnega okolja, medsebojnih vplivov med okoljem, energijo in družbo ter vloge mest in mestnih območij in socialno-gospodarskega vpliva evropskih politik in zakonodaje.

— Glavni trendi v družbi in njihove posledice: na primer, demografske spremembe, vključno s staranjem prebivalstva in posledicami tega pojava za pokojninske sisteme, migracijami in integracijo, ob analiziranju posledic demografskih sprememb za razvoj mest; način življenja, delo, družina, uskladitev poklicnega in družinskega življenja, vprašanja enakosti spolov in invalidnosti, zdravje in kakovost življenja; gospodarsko varstvo potrošnikov; neenakosti; kriminaliteta; vloga podjetništva v družbi in raznovrstnost prebivalstva, etnična pripadnost, verski pluralizem, kulturne interakcije in vprašanja v zvezi z večkulturnostjo ter varovanjem temeljnih pravic in bojem proti vsem oblikam diskriminacije.

— Evropa v svetu: razumevanje spreminjajočega se medsebojnega delovanja, medkulturnih odnosov in soodvisnosti regij v svetu, vključno z regijami v razvoju, in posledic tega; obravnavanje nastajajočih groženj in tveganj brez spodkopavanja človekovih pravic, svobode in blaginje ljudi ter spodbujanje miru.

— Državljan v Evropski uniji: obravnavanje vprašanj v sklopu prihodnjega razvoja razširjene EU glede doseganja občutka za demokratično „lastnino“ in aktivna udeležba narodov Evrope; učinkovito in demokratično vodenje na vseh ravneh, vključno z gospodarskim in pravnim vodenjem ter vlogo civilne družbe; raziskave za podporo gradnji skupnega razumevanja in spoštovanja evropskih raznolikosti in skupnih značilnosti v smislu kulture, religij, kulturne dediščine, institucij in pravnih sistemov, zgodovine, jezikov in vrednot kot temeljev naše evropske večkulturne identitete in dediščine.

— Družbeno-ekonomski in znanstveni kazalci: njihova raba v politiki in njihovo izvajanje ter spremljanje, izboljšanje obstoječih kazalcev, tehnik za njihovo analiziranje in razvoj novih za ta namen in za vrednotenje raziskovalnih programov, vključno s kazalci, ki so osnovani na uradni statistiki.

— Prihodnje dejavnosti v zvezi z glavnimi vprašanji znanosti, tehnologije in s tem povezanimi socialno-ekonomskimi vprašanji, kot so prihodnji demografski trendi, globalizacija znanja, razširjanje znanja in razvoj raziskovalnih sistemov ter prihodnji razvoj glavnih raziskovalnih področij in znanstvenih disciplin.

9. Vesolje

Cilj

V korist državljanov in konkurence evropske vesoljske industrije podpirati Evropski vesoljski program z osredotočenjem na aplikacije, kot je GMES (aplikacija Globalno nadzorovanje okolja in varnosti). To bo prispevalo k razvoju evropske vesoljske politike in dopolnjevalo prizadevanja držav članic in drugih ključnih akterjev, vključno z Evropsko vesoljsko agencijo (ESA).

Utemeljitev

Skupnost lahko na tem področju prispeva k boljši opredelitvi skupnih ciljev, ki temeljijo na potrebah uporabnikov in ciljih politike; h koordinaciji dejavnosti, da se izogne podvajanju in čim bolj poveča interoperabilnost; k izboljšanju stroškovne učinkovitosti in k opredelitvi standardov. Javni organi in načrtovalci politike predstavljajo pomembne potencialne uporabnike, evropska industrija bo prav tako imela koristi, če bo evropska vesoljska politika dobro opredeljena in se bo izvajala v okviru Evropskega vesoljskega programa, delno pa jo bodo podpirale predlagane raziskave in ukrepi za tehnološki razvoj. Ukrepi na evropski ravni so prav tako potrebni za podporo političnih ciljev Skupnosti, na primer na področju kmetijstva, gozdarstva, ribištva, okolja, zdravja, telekomunikacij, varnosti in prometa, ter za zagotovitev, da se Evropo spoštuje kot partnerja v regionalnem in mednarodnem sodelovanju.

V zadnjih 40 letih si je Evropa pridobila odlično tehnološko usposobljenost, tako na nacionalni ravni kot s pomočjo ESA. Vzdrževanje konkurenčnosti industrije (vključno s proizvajalci, ponudniki storitev in izvajalci) zahteva nove raziskave in tehnologije. Vesoljske aplikacije prinašajo pomembne koristi za državljane, in sicer s stranskimi tehnološkimi učinki, in so nepogrešljive v visokotehnološki družbi.

Spodaj navedene dejavnosti so usmerjene na: učinkovito izkoriščanje pridobitev iz vesoljskih dejavnosti (ob usklajevanju s tehnologijo, ki se uporablja na mestu samem, vključno z letalsko tehnologijo) za izvajanje aplikacij, zlasti GMES, in njihovega prispevka na področju kazenskega pregona v politikah Skupnosti; raziskovanje vesolja, ki omogoča mednarodno sodelovanje in bistvene tehnološke prodore ter stroškovno učinkovite odprave; izkoriščanje in raziskovanje vesolja s pomočjo ustreznih dejavnosti, ki zagotavljajo strateško vlogo Evropske unije. Te dejavnosti bodo dopolnjevali drugi ukrepi iz okvirneg