7.

poziva Svet in Komisijo, naj upoštevata naslednje zahteve, preden bo osnutek uredbe predložen v odobritev Evropskemu parlamentu: (i) Proračun Unije je končno jamstvo za vse ukrepe pomoči v okviru plačilnobilančnega predloga; z ozirom na to bi morala Komisija predstaviti ustrezne rešitve, ki bi presegle obstoječe določbe, da bi se v plačilnobilančnem predlogu bolj upoštevala vloga Parlamenta pri nadzoru proračuna Unije in da bi se zagotovilo opravljanje te vloge, tako da bi bila mogoča resnična odgovornost. (ii) Komisija bi morala pojasniti razmerje med pomočjo, ki jo država članica, ki ni v euroobmočju, lahko prejme v okviru Uredbe (EU) št. 407/2010 o vzpostavitvi Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo (5), ter določbami in instrumenti, vzpostavljenimi na podlagi uredbe, ki se sprejme na podlagi plačilnobilančnega predloga, po prenehanju veljavnosti Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo. (iii) Ker bo Evropski mehanizem za finančno stabilizacijo kmalu opuščen, kot so v luči začetka veljavnosti Pogodbe o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost najavili voditelji EU na zasedanju Evropskega sveta leta 2010, , bi bilo treba njegovo preostalo zmogljivost financiranja (približno 10 000 milijonov EUR) prenesti v plačilnobilančni instrument, s čimer bi se njegova moč povečala s 50 000 milijonov EUR na 60 000 milijonov EUR; ko bodo države članice vrnile posojila Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo, za vrnjeni znesek ne bo več potrebno jamstvo proračuna Unije, tako da se bo proračun sprostil za jamstvo novih posojil. Ob opustitvi Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo se preostala zmogljivost ne bo več uporabljala v okviru mehanizma in bi se zato lahko od takrat dalje uporabljala v okviru plačilnobilančnega instrumenta. (iv) V plačilnobilančnem predlogu ne bi smela biti vzpostavljena nobena dejanska povezava ali materialna pogojenost med plačilnobilančnim instrumentom in uporabo strukturnih skladov; pogoje v zvezi z uporabo strukturnih skladov bi bilo treba po potrebi obravnavati v ustreznem zakonodajnem aktu kohezijske politike. (v) Člen 2(4) plačilnobilančnega predloga o zahtevi po posvetovanju s Komisijo v primeru zaprositve za finančno pomoč zunaj Unije se ne bi smel uporabiti za državo članico, ki prejema finančno pomoč na preventivni podlagi v obliki kreditne linije, za katero državi članici ni potrebno sprejeti novih političnih ukrepov, vse dokler se kreditna linija ne koristi. (vi) V postopku okrepljenega nadzora je treba izboljšati preglednost in odgovornost s prilagoditvijo dialoga o gospodarstvu tako, da bosta imela ustrezni nacionalni parlament in Evropski parlament možnost povabiti Komisijo, Svet, Evropsko centralno banko in Mednarodni denarni sklad k izmenjavi mnenj. (vii) Komisija bi morala Evropskemu parlamentu predstaviti osnutek priporočila za odobritev posojila državi članici skupaj z osnutkom programa makroekonomskega prilagajanja. (viii) Pri pripravi programov prilagajanja bi morala Evropska centralna banka (ECB) v zvezi s pogoji in postopki za odobritev posojil sodelovati v manjšem obsegu; ECB v mnenju o plačilnobilančnem predlogu z dne 7. januarja 2013 (CON/2013/2) zavzema stališče, da je takšna vloga zanjo neprimerna, če gre za državo članico, ki ni v euroobmočju. Zato bi bilo treba, kot je predlagala ECB, besedni zvezi „deluje v povezavi z Evropsko centralno banko“ iz člena 3(3) in „v povezavi z Evropsko centralno banko“ iz člena 3(8) nadomestiti z besedilom „ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke, če se odloči, da bo v zvezi s tem podala nasvet“. (ix) Na splošno je za razvoj in oceno programa makroekonomskega prilagajanja potrebna večja jasnost in več podatkov, zlasti v zvezi s političnimi in postopkovnimi zahtevami, da bi ponovno vzpostavili „uravnoteženo plačilno bilanco in zmožnost financiranja izključno na finančnih trgih“. (x) Koristno bi bilo, da bi bila v členu 4(1) plačilnobilančnega predloga v zvezi s pogoji za odobritev preventivne pogojne kreditne linije pojma „vzdržnega zunanjega položaja“ in „prisotnosti ali odsotnosti težav s solventnostjo bank, ki bi sistematično ogrožale stabilnost bančnega sistema“ bolj jasna z operativnega vidika. V ta namen bi bilo treba tovrstne pojme opredeliti neposredno v členu 4, in sicer z izrecnim sklicevanjem na ustrezne kazalnike, predvidene v ustreznih besedilih Unije (direktiva o kapitalskih zahtevah, ESRB, uredbe ESA, šesterček, poročila o vzdržnosti javnih financ), ali vsaj v delegiranih aktih. Iz istih razlogov bi moral člen 4 izrecno navajati, da predvideno splošno oceno opravi Komisija in jo po potrebi objavi. Med merila za upravičenost bi bilo treba dodati tudi sklicevanje na ocene, predvidene v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji, ki je bil vzpostavljen z Uredbo (EU) št. 1176/2011. (xi) V členu 4(2) plačilnobilančnega predloga, ki se nanaša na pogoje za odobritev preventivne pogojne kreditne linije, so potrebne večja jasnost in natančnejše smernice glede praga in meril ocenjevanja, na podlagi katerih država članica ni več upravičena do preventivne pogojne kreditne linije, vendar še upravičena do kreditne linije pod razširjenimi pogoji, pa tudi jasnost o postopkih, ki vodijo k oceni iz navedenega odstavka. (xii) V členu 6(5) plačilnobilančnega predloga je potrebna večja jasnost glede postopka prehoda s kreditne linije pod razširjenimi pogoji k posojilu v primeru poslabšanja gospodarskega stanja, zlasti v zvezi s časovnim okvirom in dejavniki, ki določajo ta prehod. (xiii) Vzpostaviti bi morali instrument za posredno dokapitalizacijo bank držav članic zunaj euroobmočja, zlasti z ozirom na potencialno sodelovanje teh držav članic pri prihodnjem enotnem nadzornem mehanizmu in potrebo, da se jim zagotovi fiskalni varovalni mehanizem. Instrument za posredno dokapitalizacijo bank namesto neposredne se predlaga, ker bi uvedba neposredne dokapitalizacije bank v plačilnobilančnem okviru proračun Unije izpostavila neposrednemu tveganju, ki ga predstavljajo finančne institucije v dokapitalizaciji. Ta posredni instrument bi bil zasnovan kot posojilo za dokapitalizacijo bank, in sicer skupaj s tremi obstoječimi instrumenti za finančno pomoč v okviru plačilnobilančnega predloga (preventivne pogojne kreditne linije, kreditne linije pod razširjenimi pogoji in posojila). Za posojilo za dokapitalizacijo bank, ki bi se izplačalo vladi zadevne države članice za namen dokapitalizacije njenih finančnih institucij, ni pravnih ovir. (xiv) Poleg zgoraj omenjenega instrumenta za posredno dokapitalizacijo bank bi lahko preučili možnost za spremembo Pogodbe o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost in za to, da bi državam članicam zunaj euroobmočja, ki sodelujejo v enotnem nadzornem mehanizmu, omogočili koriščenje instrumenta za dokapitalizacijo bank v okviru EMS. V tem primeru bi države članice prispevale kapitalski vložek namensko v instrument za dokapitalizacijo bank v okviru EMS, pod pogojem, da bo njihovo sodelovanje v enotnem nadzornem mehanizmu in EMS trajno in bo vključevalo enake pravice in dolžnosti, kot jih imajo države članice euroobmočja. Zamisel o vzpostavitvi pomožnega instrumenta EMS, ki bi se uporabljal za neposredno dokapitalizacijo in s katerim bi omejili negativni vpliv, ki bi ga nakup kapitala bank lahko imel na bonitetno oceno in posojilno zmožnost EMS, bi morali dalje preučiti in razviti, pri čemer bi moral biti cilj tudi vključitev držav članic zunaj euroobmočja, ki sodelujejo v enotnem nadzornem mehanizmu. (xv) Upoštevati je treba, da bi moral vsak enotni bančni reševalni sklad v okviru bančne unije v prihodnje vključevati tudi države članice zunaj euroobmočja. (xvi) Začasni dogovor pogajalskih skupin Parlamenta in Sveta o bistveni vsebini Gauzèsovega dokumenta je dobrodošel, pomembno pa bi bilo, da bi uredba, ki se sprejme na podlagi plačilnobilančnega predloga, odražala sedanje stanje razprav, zlasti v zvezi s: — preglednostjo odločitev Komisije (člena 2(3) in 2(5) Gauzèsovega dokumenta), — določbami o povečanju učinkovitosti in uspešnosti pobiranja prihodkov ter boja proti davčnim goljufijam in izogibanju plačilu davkov, da bi zagotovili davčne prihodke (člen 9 Gauzèsovega dokumenta), — dejavniki, ki jih je treba upoštevati pri vzpostavitvi okrepljenega nadzora nad državo članico (člen 2(1)), in določbami za ravnanje držav članic pod okrepljenim nadzorom, vključno z omembo prilagojene vloge Evropske centralne banke (člen 3(1)), kot je navedeno v točki viii tega odstavka, — preglednostjo in odgovornostjo do Evropskega parlamenta in po potrebi nacionalnih parlamentov, vključno z obveznostmi razkritja programov makroekonomskega prilagajanja in pričakovane porazdelitve prizadevanj za usklajevanje (členi 2, 3, 7 in 18 Gauzèsovega dokumenta), — obravnavo praks in institucionalne ureditve za oblikovanje plač in upoštevanjem členov 151 in 152 PDEU ter člena 28 Listine EU o temeljnih pravicah v okviru strategije Unije za rast in delovna mesta, pa tudi določbami o obveznem vključevanju socialnih partnerjev in civilne družbe v skladu z nacionalnim pravom in praksami, — določbami v zvezi z oceno o analizi vzdržnosti vladnega zadolževanja, vključno z zahtevami za razkritje (člen 6 Gauzèsovega dokumenta), — dodatnimi določbami o pooblastilih za tehnično pomoč državam članicam v okviru programa (člen 7(8) Gauzèsovega dokumenta), — potrebo po realističnih, posodobljenih in razkritih napovedih (člena 6 in 7(5) Gauzèsovega dokumenta), — priznavanjem učinkov prelivanja in njihove vloge (členi 1(1), 3(6) in 7(5) Gauzèsovega dokumenta), — celovito revizijo javnih financ posameznih držav članic v okviru programa makroekonomskega prilagajanja (člen 7(9) Gauzèsovega dokumenta), — oceno, ali imajo države članice nadzor nad odstopanji od programa ali ne, oceno posledic programa makroekonomskega prilagajanja in izrecno zaščito sektorjev zdravstva in izobraževanja (člena 7(5) in 7(7) Gauzèsovega dokumenta), — države članice, ki prejemajo pomoč, v tesnem sodelovanju s Komisijo preučijo možnost, ali naj sprejmejo vse potrebne ukrepe, s katerimi bi zasebne vlagatelje povabili k ohranitvi splošne izpostavljenosti na prostovoljni podlagi (člen 7(6) Gauzèsovega dokumenta), — dialogom o gospodarstvu s Komisijo, Evropsko centralno banko in Mednarodnim denarnim skladom (člen 3(9) Gauzèsovega dokumenta), — rednim poročanjem pristojnemu odboru Evropskega parlamenta in nacionalnemu parlamentu zadevne države članice o oceni pregledovalnih misij v okviru nadzora po izteku programa, vključno z možnostjo dialoga o gospodarstvu (člena 14(3) in 14(5) Gauzèsovega dokumenta), — glasovanjem Sveta po pravilu obrnjene kvalificirane večine v zvezi s korektivnimi ukrepi za ukrepe v okviru nadzora po izteku programa (člen 14(4) Gauzèsovega dokumenta), — poročilom o pregledu uredbe, ki se sprejme na podlagi plačilnobilančnega predloga (v skladu s členom 19 Gauzèsovega dokumenta). (xvii) Člen 6(2) plačilnobilančnega predloga o okrepljenem nadzoru vključuje nekatere elemente, ki odražajo bistvo dokumenta Elise Ferreira. Zato bi bilo treba plačilnobilančni predlog posodobiti, da bi zagotovili enake pogoje in ga tako uskladili z dogovorom pogajalskih ekip Parlamenta in Sveta o ustreznih delih dokumenta Elise Ferreira, in sicer: — o standardih in postopkih v zvezi z določanjem zahtev za poročanje, vključno z delegiranimi akti za te zahteve (člen 10 dokumenta Elise Ferreira), — o zahtevah po nadzoru nad kakovostjo javnih financ, vključno z določbami o vplivu predvidenih proračunskih ukrepov na cilje strategije Unije za rast in delovna mesta (cilji strategije EU2020) in prilagoditvami, ki jih program pomoči zahteva od nacionalnih reformnih programov, pa tudi o opisu in kvantifikaciji proračunskih ukrepov, vključno s predvidenimi reformami davčne politike in morebitnimi učinki prelitja predvidenih ukrepov v druge države članice (člen 6 poročila Elise dokumenta), — navedbe o predvidenih gospodarskih koristi o projektih javnih naložb, ki niso z obrambnega področja in imajo znatne učinke na proračun (člen 4(1) dokumenta Elise Ferreira);