Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi okvira za označevanje energijske učinkovitosti in razveljavitvi Direktive 2010/30/EU

POVZETEK OCENE UČINKA

1.Pomen usmeritve

1.V skladu z Direktivo o označevanju z energijskimi nalepkami mora Komisija pregledati uspešnost Direktive in njenih delegiranih aktov do leta 2014.

2.V skladu z Direktivo o okoljsko primerni zasnovi je morala Komisija pregledati uspešnost Direktive in njenih izvedbenih ukrepov do leta 2012. Navedeni pregled je pokazal, da takojšnja revizija sicer ni potrebna , vendar bi bilo mogoče Direktivo znova pregledati ob pregledu direktive o okoljsko primerni zasnovi, saj so učinki izvedbenih uredb o okoljsko primerni zasnovi in delegiranih uredb o označevanju z energijskimi nalepkami, ki veljajo za iste izdelke, povezane z energijo, pogosto povezani in se dopolnjujejo.

2.Ocenjevanje in opredelitev problema

3.Direktiva o označevanju z energijskimi nalepkami in direktiva o okoljsko primerni zasnovi sta bili sprejeti, da bi obravnavali osnovno težavo, da lahko izdelki negativno vplivajo na okolje v odvisnosti od tega, kako se proizvajajo, uporabljajo in odstranjujejo.

4.Direktiva o okoljsko primerni zasnovi zvišuje kakovost trga s prepovedovanjem najmanj učinkovitih izdelkov. Direktiva o označevanju z energijskimi nalepkami potrošnike s pomočjo nalepke o energijski učinkovitosti seznanja z uporabo energije pri izdelkih in jih tako spodbuja k nakupu energijsko učinkovitejših izdelkov. Zahteve za določene izdelke, povezane z energijo (npr. pralne stroje ali elektromotorje), določajo delegirani akti (za označevanje z energijskimi nalepkami) in izvedbeni akti (za okoljsko primerno zasnovo).

5.Vprašanje, ali bi bilo mogoče bolj ali manj stroškovno učinkovito doseči prihranke energije v drugih sektorjih, ni bilo zajeto v obsegu ocenjevanja. Da bi dosegli cilje na področju razogljičenja in energije, so za dosego prihrankov energije potrebni ukrepi v vseh sektorjih, stroški doseganja prihrankov energije z okoljsko primerno zasnovo in označevanjem z energijskimi nalepkami pa so enaki ali manjši od nič.

6.Poudarek je na okvirnih direktivah in ne na posameznih izvedbenih ukrepih, saj se zanje izvaja poseben postopek ocene učinka. Novi izdelki, ki bi v prihodnje lahko postali predmet obravnave v okviru okoljsko primerne zasnove in/ali označevanja z energijskimi nalepkami, bodo določeni v delovnem načrtu za obdobje 2015–2017, ki ga Komisija namerava sprejeti kot del svežnja o krožnem gospodarstvu leta 2015.

7.Učinkovitost izdelkov, povezanih z energijo, bi lahko povečali tudi drugi ukrepi politike, npr. fiskalni ukrepi, sheme spodbud itd. Toda ta ocena učinka obravnava posebne probleme, ki so nastali pri izvajanju Direktiv. V širšem okviru se je po vsem svetu pokazalo, da sta politiki označevanja z energijskimi nalepkami in okoljsko primerne zasnove učinkoviti. Energijske nalepke je uvedlo 59 držav zunaj EU, pri polovici je zasnova podobna nalepki v EU. Minimalne zahteve za energijsko učinkovitost izdelkov je uvedlo najmanj 45 držav zunaj EU

8.Doslej je bilo sprejetih 24 izvedbenih predpisov o okoljsko primerni zasnovi. Med izdelki so bila zajeta področja od gospodinjskih aparatov, kot so hladilniki, svetilke in grelniki, do profesionalne in industrijske opreme, kot so elektromotorji in ventilatorji. Poleg tega 12 delegiranih predpisov o označevanju z energijskimi nalepkami zdaj zagotavlja, da mora biti v EU vrsta predvsem potrošniških izdelkov pri prodaji opremljena z energijsko nalepko EU.

9.Kot kažejo ocene, bodo v smislu prihrankov energije trenutno veljavni ukrepi okoljsko primerne zasnove in označevanja z energijskimi nalepkami do leta 2020 prihranili 175 Mtoe primarne energije na leto. Pri okoljskih vidikih, ki niso povezani s porabo energije, je bilo zaenkrat manj merljivega učinka. Prihranki energije bodo leta 2020 po ocenah znašali 100 milijard EUR na leto, kar ustreza 465 EUR na gospodinjstvo.

10.Poleg okoljskih in denarnih koristi je določitev zahtev na ravni EU koristna tudi za industrijo. Harmoniziran regulativni okvir v EU znižuje stroške proizvajalcem in pospešuje inovacije na področju energijske učinkovitosti.

11.Vendar pa je vrednotenje, izvedeno za to oceno učinka, pokazalo, da je predvsem uvedba razredov od A+ do A+++ zmanjšala uspešnost energijskih nalepk. Razredi A+++, A++ in A+, dodani ob prenovi Direktive leta 2010, so zmanjšali uspešnost nalepke pri prepričevanju potrošnikov k nakupu učinkovitejših izdelkov. Nova lestvica na nalepki je za potrošnike sicer razumljiva, vendar je zmanjšala njihovo pripravljenost, da bi za učinkovitejše izdelke plačali več. Razlika med A+ in A+++ jih motivira manj kot razlika med C in A. Če želimo slediti nadaljnjemu tehnološkemu napredku, bo treba prevrednotiti razrede na nalepki, ko bo velik del trga dosegel razred A+++. Prevrednotenje še ni bilo opravljeno, saj ni metode, o kateri bi obstajalo soglasje. Še ena težava pri energijskih nalepkah je, da se povečuje prodaja večjih modelov, ki so sicer učinkoviti in zato dosegajo visok energijski razred, vendar je njihova absolutna poraba energije kljub temu veliko večja od manjših aparatov istega tipa.

12.Pri okoljsko primerni zasnovi in označevanju z energijskimi nalepkami je še nekaj dodatnih skupnih težav. Prvič: neskladnost z zahtevami okoljsko primerne zasnove in označevanja z energijskimi nalepkami, ki je deloma povezana s slabim izvrševanjem s strani nacionalnih organov za tržni nadzor. Drugič: pri precej izdelkih je raven zastavljena neambiciozno in tretjič, dolgotrajen proces sprejemanja predpisov, zaradi katerega je tehnično in pripravljalno delo v času odločitev o politiki zastarelo.

13.Zadnja težava pa je povezana predvsem z okoljsko primerno zasnovo: več pozornosti bi lahko posvetili vplivom na okolje, ki ne spadajo k porabi energije v fazi uporabe.

3.Subsidiarnost

14.Ukrepi za učinkovitost izdelkov, ki bi jih izvedle države članice, bi ovirali prost pretok blaga v EU in bi pomenili nepotrebno obremenitev za industrijo, ki bi morala v vsaki državi članici upoštevati različne sklope pravil. Edino z ukrepi na ravni EU je mogoče zagotoviti, da bodo zahteve in nalepke za izdelke, dane v promet, enake v vseh državah članicah.

4.Cilji