SL Uradni list Evropske unije C 54/49

Mnenje Odbora regij – Energetska učinkovitost

2012/C 54/09

ODBOR REGIJ

— opozarja na velik pomen spoštovanja pristojnosti različnih ravni upravljanja in načela subsidiarnosti pri izvajanju ukrepov za energetsko učinkovitost;

— odobrava obravnavani predlog direktive in ukrepe za energetsko učinkovitost, ki jih predlaga Komisija, da se doseže cilj 20-odstotnega zmanjšanja porabe primarne energije do leta 2020;

— meni, da je v predlogu direktive o energetski učinkovitosti nekaj vrzeli in pomanjkljivosti, in sicer:

— področja uporabe uvedenih ukrepov so omejena;

— vloga regionalnih in lokalnih akterjev je zmanjšana;

— ni ukrepov za ozaveščanje državljanov, razen tistih, ki so sprejeti za spodbujanje sprotnega obveščanja potrošnikov o njihovi porabi energije;

— zavrača predlog, da se javnemu sektorju naloži obveznost 3-odstotne letne prenove njegovih stavb ter pridobivanje izdelkov, storitev in energetsko učinkovitih stavb.

Poročevalec Jean-Louis JOSEPH (FR/PES), župan mesta Bastidonne Referenčni dokument Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o energetski učinkovitosti ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES COM(2011) 370 konč.

I. POLITIČNA PRIPOROČILA

ODBOR REGIJ

A. Splošne ugotovitve

1. želi v zvezi s tem poudariti dodano vrednost ukrepov na evropski ravni na področju energetske učinkovitosti, ki so potrebni za zagotavljanje skladnosti in učinkovitosti posameznih ukrepov pri uresničevanju ciljev varčevanja ter za preprečevanje izkrivljanja konkurence med državami članicami. Hkrati poudarja, da morajo biti ti ukrepi seveda izvedeni na nacionalni, regionalni in lokalni ravni. Zato opozarja na velik pomen spoštovanja pristojnosti različnih ravni upravljanja in načela subsidiarnosti pri izvajanju ukrepov za energetsko učinkovitost;

2. meni, da so vprašanja, povezana z energetsko učinkovitostjo, bistvenega pomena v boju proti podnebnim spremembam in pri obvladovanju naše porabe energije ter del trajnostne, odgovorne in vključujoče gospodarske rasti, katere cilja še naprej ostajata zmanjšanje izpustov toplogrednih plinov in zanesljiva oskrba z energijo;

3. ugotavlja, da je EU vse bolj odvisna od uvoza energije in izpostavljena naraščajočim cenam, ter meni, da bo dostop do zanesljivih in trajnostnih virov energije postajal vse pomembnejši ter bo odločal o prihodnji gospodarski rasti in nadaljnjem razvoju pravičnosti na področju energije;

4. opozarja, da je Odbor regij že večkrat poudaril, da bo prehod na gospodarstvo, ki učinkovito uporablja vire, zlasti energetske, odprl velikanske možnosti za gospodarsko rast, delovna mesta, ki jim ne bo več grozila selitev, in tehnološki razvoj, ki bo zagotavljal konkurenčnost Unije;

5. poudarja pomen modela tako imenovane energetske triade, ki do leta 2020 določa cilj "20-20-20" za zmanjševanje izpustov toplogrednih plinov, energetsko učinkovitost in razvoj obnovljivih virov energije. Energetska učinkovitost ostaja temelj evropske politike za zmanjševanje učinkov podnebnih sprememb na področjih zanesljivosti oskrbe, proizvodnje in porabe energije;

6. odobrava obravnavani predlog direktive in ukrepe za energetsko učinkovitost, ki jih predlaga Komisija, da se doseže cilj 20-odstotnega zmanjšanja porabe primarne energije do leta 2020;

7. vendar pa opozarja, kot navaja Načrt za energetsko učinkovitost 2011 (1), da nedavne študije Komisije kažejo, da bo EU do leta 2020 v najboljšem primeru uresničila največ polovico svojih zavez glede energetske učinkovitosti. Predlog direktive je v tem pogledu še posebej pomemben;

8. obžaluje, da v predlogu direktive ni projekcije za obdobje po letu 2020, zlasti v zvezi s ključnim ciljem leta 2050 (zmanjšanje izpustov toplogrednih plinov za 80 do 95 % do leta 2050 v primerjavi z letom 1990), ki bi omogočil ublažiti učinke podnebnih sprememb;

9. meni, da je v predlogu direktive o energetski učinkovitosti nekaj vrzeli in pomanjkljivosti, in sicer: — ne vsebuje zavezujočih nacionalnih ciljev, določenih pred letom 2014; — področja uporabe uvedenih ukrepov so omejena; — vloga regionalnih in lokalnih akterjev je zmanjšana; — države članice imajo možnost, da se izognejo obveznostim v zvezi z uvedbo zavezujočih ukrepov, zlasti ukrepov v zvezi z mehanizmi za obveznosti na področju energetske učinkovitosti in načrtov za razvoj soproizvodnje z visokim izkoristkom; — ni ukrepov za ozaveščanje državljanov, razen tistih, ki so sprejeti za spodbujanje sprotnega obveščanja potrošnikov o njihovi porabi energije; — ni ukrepov za razvoj in podporo usposabljanju udeležencev na trgu, zlasti strokovnjakov in obrtnikov različnih strok, povezanih z energetsko učinkovitostjo.

B. Prenovitev predloga direktive o energetski učinkovitosti

ODBOR REGIJ

10. poudarja, da direktiva od držav članic zahteva, da določijo okviren nacionalni cilj za energetsko učinkovitost, izražen v obliki absolutne ravni porabe primarne energije v letu 2020. Komisija mora do 30. junija 2014 oceniti, ali bi EU do leta 2020 – ob upoštevanju vsote nacionalnih ciljev – lahko dosegla svoj cilj 20-odstotnega zmanjšanja porabe primarne energije. V zvezi s tem Odbor a. obžaluje, da direktiva ne vsebuje zavezujočih nacionalnih ciljev, pa tudi negotovost odločitve, preložene na leto 2014. Predlaga, da se v direktivo vključijo nacionalni cilji energetske učinkovitosti za vsako državo članico, ki bi bili prilagojeni njihovim okoliščinam in bi služili kot referenca za pripravo nacionalnih načrtov za energetsko učinkovitost in bi postali zavezujoči v letu 2014; b. močno upa, da bo Komisija predlagala skupno metodologijo za določanje zavezujočih nacionalnih ciljev. Ta metodologija naj bi upoštevala posebne okoliščine vsake države članice, zlasti njene gospodarske rezultate in ukrepe za energetsko učinkovitost, sprejete v zgodnji fazi; c. meni, da je uvodna izjava (13) (2), ki uvaja neobvezne ukrepe in sprva le okvirne cilje, nezadostna. Zaradi tega postopka je uresničitev ciljev, določenih za leto 2020, ogrožena. Odbor izraža bojazen, da bi ta postopek lahko postavil pod vprašaj učinkovitost ukrepov, ki jih predvideva obravnavani predlog direktive;

11. zavrača kvantificirane cilje za javni sektor ter sektor distribucije in prodaje energije, vendar obžaluje, da ni takšnih ciljev za sektorje prevoza oseb in blaga, trgovinske sektorje in tiste industrijske sektorje, ki niso zajeti v sistem trgovanja s pravicami do emisij (sistem ETS). Odbor še posebej a. zavrača predlog, da se javnemu sektorju naloži obveznost letne prenove 3 % stavb (v njegovi lasti) ter pridobivanje energetsko učinkovitih izdelkov, storitev in stavb. Odbor: — poudarja, da je treba upoštevati načelo subsidiarnosti; — v skladu s tem poziva k možnosti za uporabo drugih pristopov k doseganju ciljev zmanjšanja porabe energije, če je z njimi mogoče doseči isti obseg zmanjšanja porabe; — meni, da je treba uvesti spodbude, da se zaradi prizadevanj za prihranek energije ne bi povišale najemnine za socialna stanovanja; — poudarja, da je mogoče večjo energetsko učinkovitost doseči uresničiti le s finančnimi sredstvi, zagotovljenimi na evropski, nacionalni, regionalni in lokalni ravni, ter z instrumenti, kot so pogodbe o energetski učinkovitosti in javno-zasebna partnerstva. Poudarja pomen izvajanja ukrepov za spodbujanje držav članic in ozemeljskih skupnosti, da izkoristijo sredstva, ki so na voljo iz strukturnih skladov za spodbujanje naložb v energetsko učinkovitost, ter izrecno poudarja, da podpira smernice v zvezi s tem, ki jih vsebuje predlog Komisije za večletni finančni okvir; — opozarja, da so na ravni držav članic potrebna uravnotežena pravila, da se bodo lahko stroški in koristi ukrepov varčevanja z energijo pregledno razdelili med lastnike nepremičnin in najemnike; dokler tovrstnih pravil ni, bo težko spodbuditi potrebne naložbe; b. oblasti poziva, naj proučijo uvedbo dopolnilnih ciljev, vključno s področjema javne razsvetljave in javnega prevoza, pod pogojem, da bodo na voljo zadostna finančna sredstva; c. priporoča uvedbo zavezujočih ciljev za prometni sektor ter storitveni, trgovinski in industrijski sektor, pa tudi, da se nameni posebna pozornost obratom, ki niso zajeti v sistem EU za trgovanje z emisijami toplogrednih plinov (sistem ETS);

12. odobrava uvedbo mehanizmov za obveznosti na področju energetske učinkovitosti, zlasti ukrepe, ki distributerjem energije nalagajo, da morajo prihraniti 1,5 % svojega letnega obsega prodaje energije (3), in opozarja na pomen upoštevanja načela subsidiarnosti pri uvajanju mehanizmov za obveznosti na področju energetske učinkovitosti; Odbor obžaluje, a. da je državam članicam ponujena možnost, da predlagajo alternativne ukrepe, kar bi lahko privedlo do prelaganja obveznosti zasebnega sektorja na javni sektor in imelo za posledico povečanje davčnih obremenitev davkoplačevalcev; b. da direktiva ne obravnava osrednjega problema, kako spodbuditi distributerje energije in podjetja za maloprodajo energije k zmanjšanju letnega obsega prodaje energije za 1,5 %, in da določba, da države članice lahko "zahteve s socialnim ciljem vključijo v sprejete obveznosti varčevanja" (direktiva, člen 6, točka 5a), ne bo zadostovala za zaščito najrevnejših državljanov pred dodatno rastjo cen energije; c. da so predlagani alternativni ukrepi, ki naj bi bili kot del mehanizmov za obveznosti uveljavljeni najpozneje do 1. januarja 2013 in naj bi omogočali doseganje prihranka energije pri končnih kupcih. Odbor je zaskrbljen, da ukrepi v zdaj opredeljeni obliki omogočajo, da se zaobide cilj, predlagan za mehanizme za obveznosti;

13. poudarja ključno vlogo regionalnih in lokalnih akterjev pri pripravi in izvajanju programov energetske učinkovitosti. Lokalne in regionalne skupnosti, odgovorne za lokalno politiko na področjih stanovanj, zaposlovanja, prometa in izobraževanja, so v stiku z vsemi državljani in lokalnimi akterji pri oblikovanju politike, prilagojene interesom državljanov in vprašanjem energetske učinkovitosti na regionalnih in lokalnih ravneh, ter so najprimernejše za to, da vplivajo na spremembe vedenja državljanov pri porabi energije v novi dobi mikroproizvodnje, tehnologije pametnih omrežij in spremenljivih tarif. V zvezi s tem Odbor predlaga, da se poveča stopnja vključevanja regionalnih in lokalnih akterjev z ukrepi, ki spodbujajo: a. države članice k vzpostavljanju posvetovalnih postopkov, v katerih so regionalni in lokalni akterji vključeni pri pripravi nacionalnih načrtov (od spodaj navzgor), in da se tako pripravijo nacionalni načrti, ki so v skladu z nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi cilji in sredstvi; b. regionalne in lokalne oblasti k izvajanju regionalnih in lokalnih načrtov za energetsko učinkovitost, s spodbujanjem – na primer – decentraliziranih oblik pridobivanja energije, programov obnove javnih stavb ali načrtov za lokalno mobilnost in trajnostni prevoz. Opozarja tudi na pomen evropske pobude konvencije županov in pobude o paktu otokov in predlaga, da se v direktivo vključijo ukrepi držav članic za podporo in spodbujanje teh pobud; c. regionalne oblasti, da podprejo lokalne akterje pri njihovem pridobivanju znanja ter analiziranju priložnosti in ovir za izvajanje ukrepov za energetsko učinkovitost, pri njihovih prizadevanjih za ozaveščanje državljanov, podpori izvajanju lokalnih programov in projektov ter pri usposabljanju akterjev; d. regionalne in lokalne oblasti, da tam, kjer jih še ni, vzpostavijo mehanizme za spremljanje in obračunavanje porabe energije in toplogrednih plinov, da se zagotovi večja uspešnost političnih odločitev; e. regionalne oblasti k podpori ali krepitvi medregionalnih programov sodelovanja, s spodbujanjem prenosa znanja na področju energetske učinkovitosti med regijami;

14. opozarja na pomen ozaveščanja in obveščanja državljanov. Ravnanje posameznika je eden temeljnih elementov varstva okolja in pravilnega izvajanja ukrepov za energetsko učinkovitost, ki zadevajo državljane. Njihovo ozaveščanje in obveščanje ostajata še naprej potrebna. V zvezi s tem Odbor a. podpira ukrepe za spodbujanje sprotnega obveščanja potrošnikov o njihovi porabi in računih za energijo (elektriko, plin, ogrevanje); b. poudarja izredni pomen varovanja osebnih podatkov, zlasti kar zadeva dobavitelje, ter brezplačnega in enostavnega dostopa do teh podatkov za končnega odjemalca; obenem vztraja, da morajo biti za končnega odjemalca ti podatki zlahka razumljivi in uporabni; c. priporoča uvedbo merilnih sistemov, ki končnemu uporabniku omogočajo, da upravlja svoje stroške in zmanjša svojo porabo na osnovi tarifnih možnosti, ki jih ponuja distributer energije; d. zato obžaluje, da direktiva ne določa dodatnih ukrepov za ozaveščanje državljanov glede zmanjšanja porabe energije;

15. pozdravlja spodbujanje energetskih pregledov za podjetja in revizijske programe po dostopnih cenah za končne odjemalce ter mala in srednje velika podjetja. Vendar pa za to, da se doseže čim boljša kakovost revizij, priporoča, a. da se predlaga usposabljanje strokovnjakov, ki bi vodilo k pridobitvi priznane izobrazbe in uradnemu priznanju njihovega znanja; b. izrecno sklicevanje na evropske tehnične standarde (EN 16001) za sisteme za gospodarjenje z energijo, da se tako spodbuja izvajanje certificiranja, ki ga ti standardi predvidevajo; c. da se v ta ukrep vključijo javne službe; d. izvajanje ukrepov, predlaganih na podlagi pregledov;

16. odobrava predlagane ukrepe za razvoj energetskih storitev. Vendar pa a. priporoča, naj teh ne bi omejevali zgolj na pogodbe o energetski učinkovitosti in naj se spodbujajo vse energetske storitve, kot so obvezni redni pregledi ogrevalnih in hladilnih sistemov ali nastavljanje sistemov uravnavanja toplote; b. obžaluje, da ni posebnih ukrepov za zmanjšanje upravnih in pravnih ovir pri izvajanju pogodb o energetski učinkovitosti, po zgledu ukrepov za energetsko učinkovitost;

17. opozarja na pomen vidikov usposabljanja. V zvezi s tem poudarja, da je za države članice ter regionalne in lokalne akterje pomembno poskrbeti za usposabljanja strokovnjakov – tudi iz posameznih sektorjev – in se tako odzvati na izzive, opredeljene v obravnavani direktivi.

II. PRIPOROČILA ZA SPREMEMBE

Predlog spremembe 1

Člen 1(1)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 1. Ta direktiva določa skupni okvir za spodbujanje energetske učinkovitosti v Uniji, da se zagotovi doseganje cilja Unije, tj. 20-odstotni prihranek primarne energije do leta 2020, in vzpostavi temelj za dodatno izboljšanje energetske učinkovitosti po tem letu. 1. Ta direktiva določa skupni okvir za spodbujanje energetske učinkovitosti v Uniji, da se zagotovi doseganje cilja Unije, tj. 20-odstotni prihranek primarne energije do leta 2020, in vzpostavi temelj za dodatno izboljšanje energetske učinkovitosti po tem letu.

Obrazložitev

Komisija je 8. marca 2011 sprejela Načrt za prehod na konkurenčno gospodarstvo z nizkimi emisijami ogljika do leta 2050 (4), v katerem ugotavlja, da je treba nameniti več poudarka energetski učinkovitosti. Ukrepi za energetsko učinkovitost, ki jih predvideva predlagana direktiva, ne pripravljajo poti za obdobje po letu 2020, in tudi ne perspektive za 2050, ki jo je sprejela Komisija sama.

Predlog spremembe 2

Člen 2(7)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 7. "distributer energije" pomeni fizično ali pravno osebo, odgovorno za prenos energije z namenom dobave končnim odjemalcem in distribucijskim postajam, ki energijo prodajajo končnim odjemalcem, vključno z operaterji distribucijskega sistema; 7. "distributer energije" pomeni fizično ali pravno osebo, prenos energije z namenom dobave končnim odjemalcem in distribucijskim postajam, ki energijo prodajajo končnim odjemalcem, vključno z operaterji distribucijskega sistema;

Obrazložitev

Ta amandma in z njim povezani amandma k členu 2(9) izboljšujeta opredelitev izrazov "distributer energije" in "podjetje za maloprodajo energije", da ne bi prišlo do morebitnih nezaželenih posledic.

Najemnikom se na primer lahko poraba energije zaračuna na različne načine. Marsikje podjetja za oskrbo z energijo račun izdajo neposredno najemniku, medtem ko drugje račun izda lastnik, bodisi samo za porabljeno energijo bodisi kot del računa za skupne stroške s številnimi elementi, ki jih je mogoče ločiti in razčleniti.

Namen tega amandmaja je zagotoviti večjo pravno varnost za tiste, ki najemnikom izdajajo račune za energijo, dobavljeno stavbi, da ne bi imeli težav z obveznostmi iz direktive, ki se nanje ne nanašajo. Izvzetje malih distributerjev energije in malih podjetij za maloprodajo energije v členu 6(8) ne predstavlja zadostne zaščite.

Predlog spremembe 3

Člen 2(9)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 9. "podjetje za maloprodajo energije" pomeni fizično ali pravno osebo, ki prodaja energijo končnim odjemalcem; 9. "podjetje za maloprodajo energije" pomeni fizično ali pravno osebo, energij končnim odjemalcem;

Obrazložitev

Ta amandma in z njim povezani amandma k členu 2(7) izboljšujeta opredelitev izrazov "distributer energije" in "podjetje za maloprodajo energije", da ne bi prišlo do morebitnih nezaželenih posledic.

Najemnikom se na primer lahko poraba energije zaračuna na različne načine. Marsikje podjetja za oskrbo z energijo račun izdajo neposredno najemniku, medtem ko drugje račun izda lastnik, bodisi samo za porabljeno energijo bodisi kot del računa za skupne stroške s številnimi elementi, ki jih je mogoče ločiti in razčleniti.

Namen tega amandmaja je zagotoviti večjo pravno varnost za tiste, ki najemnikom izdajajo račune za energijo, dobavljeno stavbi, da ne bi imeli težav z obveznostmi iz direktive, ki se nanje ne nanašajo. Izvzetje malih distributerjev energije in malih podjetij za maloprodajo energije v členu 6(8) ne predstavlja zadostne zaščite.

Predlog spremembe 4

Člen 3(1)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 1. Države članice določijo nacionalni cilj povečanja energetske učinkovitosti, izražen kot absolutna raven porabe primarne energije leta 2020. Pri določanju teh ciljev morajo države članice upoštevati cilj Unije, tj. 20-odstotni prihranek energije, ukrepe iz te direktive, ukrepe za doseganje nacionalnih ciljev varčevanja z energijo, sprejetih v skladu s členom 4(1) Direktive 2006/32/ES, ter druge ukrepe za spodbujanje energetske učinkovitosti v državah članicah in na ravni Unije.

Obrazložitev

Pri sedanjem stanju bo EU lahko uresničila le polovico svoje zaveze glede energetske učinkovitosti do leta 2020. Odbor predlaga, naj direktiva vsebuje nacionalne cilje, ki bodo po letu 2014 postali zavezujoči. Poleg tega želi, da bi bili sektor prevoza ljudi in blaga, trgovinski sektorji in tisti industrijski sektorji, ki niso zajeti v sistem EU za trgovanje z emisijami (ETS), vključeni v načrte, ki jih izvajajo države članice, in podrejeni nacionalnim ciljem enako kot drugi sektorji.

Treba je načelno podpreti cilj Evropske komisije za 20-odstotni prihranek energije do leta 2020. Obdobje do leta 2020 je sorazmerno kratko; kratkoročne in srednjeročne ukrepe je treba izvesti čimprej. Poleg tega predlagamo metodologijo za ocenjevanje napredka posameznih držav članic na področju energetske učinkovitosti. Evropska komisija je v Direktivi 2009/28 o obnovljivih virih energije lahko določila splošen cilj 20 %, ki ga države članice določajo v skladu s svojimi sposobnostmi za njegovo uresničitev. Zato predlagamo enak pristop tudi na področju energetske učinkovitosti, pri čemer se upošteva stopnja napredka v posamezni državi.

Poleg tega je treba opozoriti, da je poraba energije v primarnem sektorju (kmetijstvu, živinoreji in ribištvu) povezana s fosilnimi gorivi, ki se večinoma uvažajo. Gospodarski in okoljski učinki tega dejstva so zadosten razlog za to, da se v obravnavanem členu posebej navede primarni sektor.

Predlog spremembe 5

Člen 4

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 1. Države članice brez poseganja v člen 7 Direktive 2010/31/EU zagotovijo, da se 3 % skupne tlorisne površine v lasti njihovih javnih organov od 1. januarja 2014 vsako leto prenovi z namenom izpolnitve vsaj minimalnih zahtev glede energetske učinkovitosti, ki jih določi zadevna država članica v skladu s členom 4 Direktive 2010/31/EU. Izračuna se 3-odstotna stopnja skupne tlorisne površine stavb s skupno tlorisno površino več kot 250 m2 v lasti javnih organov zadevne države članice, ki 1. januarja posameznega leta ne izpolnjujejo nacionalnih minimalnih zahtev glede energetske učinkovitosti, določenih v skladu s členom 4 Direktive 2010/31/EU. 2. Države članice lahko svojim javnim organom dovolijo, da v okvir svoje stopnje prenove štejejo presežek prenovljene tlorisne površine stavb v določenem letu, kot če bi bila ta površina prenovljena v enem od predhodnih ali naslednjih dveh let. 3. Države članice za namene odstavka 1 do 1. januarja 2014 pripravijo in javno objavijo popis stavb v lasti njihovih javnih organov, pri čemer navedejo: a) tlorisno površino v m2 in b) energetsko učinkovitost posamezne stavbe. 4. Države članice spodbujajo javne organe, da: a) sprejmejo načrt za energetsko učinkovitost, ki je samostojen ali je del širšega načrta za podnebje ali okolje ter vključuje posebne cilje varčevanja z energijo z namenom stalnega izboljševanja energetske učinkovitosti organov; b) vzpostavijo sistem gospodarjenja z energijo kot del izvajanja njihovega načrta. 1. Države članice brez poseganja v člen 7 Direktive 2010/31/EU zagotovijo, da se v lasti njihovih javnih organov od 1. januarja 2014 prenovi z namenom izpolnitve vsaj minimalnih zahtev glede energetske učinkovitosti, ki jih določi zadevna država članica v skladu s členom 4 Direktive 2010/31/EU. stavb s skupno tlorisno površino več kot 250 m2 v lasti javnih organov zadevne države članice, ki ne izpolnjujejo nacionalnih minimalnih zahtev glede energetske učinkovitosti, določenih v skladu s členom 4 Direktive 2010/31/EU. 2. 3. Države članice za namene odstavka 1 do 1. januarja 2014 pripravijo in javno objavijo popis stavb v lasti njihovih javnih organov, pri čemer navedejo: a) tlorisno površino v m2 in b) energetsko učinkovitost posamezne stavbe. 4. Države članice javne organe, : a) sprejmejo načrt za energetsko učinkovitost, ki je samostojen ali je del širšega načrta za podnebje ali okolje ter vključuje posebne cilje varčevanja z energijo z namenom stalnega izboljševanja energetske učinkovitosti organov; b) vzpostavijo sistem gospodarjenja z energijo kot del izvajanja njihovega načrta c)

Obrazložitev

V trenutnih razmerah bo EU uspelo doseči samo polovico svojih ciljev energetske učinkovitosti. Morali bi okrepiti njene ukrepe, med drugim z določitvijo zavezujočih ciljev. Če ni zavezujočih nacionalnih ciljev, je pomembno spodbujati sektorske cilje, med drugim za gradbeništvo, kjer so največje možnosti za izboljšanje energetske učinkovitosti.

Naslednje točke nas vodijo v podporo direktivi, kot jo predlaga Komisija:

1. Evropska unija je uvedla finančne mehanizme (ELENA, JESSICA itd.) in sklade za energetsko učinkovitost (EEE-F itd.), finančni okvir 2014–2020, ki danes predvideva velik delež strukturnih skladov, namenjenih energetski učinkovitosti. Obstajajo tudi drugi finančni instrumenti, kot so pogodbe o energetski učinkovitosti, javno-zasebna partnerstva ter nacionalni ali regionalni skladi za energetsko učinkovitost, ki spodbujajo delo na področju energetske učinkovitosti v času, ko je javnega denarja malo.

2. Obstajajo cenejše alternative, ki se hitreje obrestujejo in jih je mogoče financirati postopno, kot so prenove sistemov ogrevanja in hlajenja, toplotno reguliranje objektov itd.

3. Direktiva o energetski učinkovitosti stavb upošteva raznolikost stavb in nekatere izvzema (zgodovinske stavbe, začasni objekti ali objekti, kot so lope). Prav tako upošteva podnebne razlike med državami na severu in jugu.

4. Energetska učinkovitost v gradbeništvu omogoča zaposlovanje lokalne delovne sile, ki je ni mogoče preseliti: energetska obnova štirih stanovanj ustvari dela za eno delovno mesto.

5. Države članice so dobile časovni načrt za usposabljanje obrtnikov za izvajanje direktive o energetski učinkovitosti stavb.

Kljub temu pa je mogoče predlog direktive izboljšati, ob upoštevanju naslednjega:

1. Zdi se pomembno opozoriti, da direktiva o energetski učinkovitosti stavb 2010/31 daje državam članicam možnost, da se odločajo – ali pa tudi ne – za prenovo zaščitenih stavb kot dela zaščitenega okolja.

2. Treba se je opirati na evropske standarde upravljanja in energetskega knjigovodstva.

3. Treba je olajšati in izboljšati dostop do pogodb o energetski učinkovitosti.

4. Države članice morajo podpirati regije in lokalne skupnosti z zagotavljanjem finančne ali druge pomoči.

5. Na koncu bi se zdelo primerno spodbujati javne organe, naj uvedejo orodja za usposabljanje in ozaveščanje glede dobrega upravljanja in vzdrževanja stavb ter varčnega ravnanja uporabnikov energije.

Ti elementi so pomembni za doseganje cilja energetske učinkovitosti.

Predlog spremembe 6

Člen 5

Predlog Komisije Predlog spremembe OR Nakupi javnih organov Države članice zagotovijo, da javni organi kupujejo le izdelke, storitve in stavbe z visoko energetsko učinkovitostjo, kot je določeno v Prilogi III. Nakupi javnih organov države članice zagotovijo, da javni organi kupujejo le izdelke, storitve in stavbe z energetsko učinkovitostjo, kot je določeno v Prilogi III.

Obrazložitev

Obveznost za javne organe, da kupujejo le izdelke, storitve in stavbe z visoko energetsko učinkovitostjo, sproža pomisleke, da namerava EU uporabiti javna naročila za strateške politične cilje. Odločitev o morebitni vključitvi meril energetske učinkovitosti v javna naročila bi morali prepustiti lokalnim ali regionalnim oblastem, vsaka zahteva EU v zvezi s tem pa mora ostati popolnoma prostovoljna.

Zaradi pravne varnosti in celovitosti enotnega trga je nujno, da je obravnavana direktiva skladna z določbami veljavne zakonodaje EU o javnih naročilih. V zvezi s tem je treba poudariti dejstvo, da so države članice neposredno odgovorne za usmerjanje javnih naročil v prid doseganja ciljev energetske učinkovitosti, ki jih sicer ne bi bilo mogoče doseči. Zdi se primerno, da se – tako kot v osnutku poročila Evropskega parlamenta – priporoči ne samo visoke, temveč najvišje možne energetske standarde.

Ko predlog direktive obravnava vprašanje učinkovitih storitev na področju energije v okviru javne porabe, se besedilo nanaša le na storitve z uporabo izdelkov z visoko zmogljivostjo na področju energetske učinkovitosti. Primerneje bi bilo, da bi se nanašalo na storitve v širšem pomenu, kar vključuje storitve za izboljšanje energetske učinkovitosti, kot so opredeljene v členu 2.

Predlog spremembe 7

Člen 6(9)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 9. Države članice imajo alternativno možnost tisti iz odstavka 1, in sicer da se odločijo za sprejetje drugih ukrepov za dosego prihrankov energije pri končnih porabnikih. Letna količina prihranjene energije, ki se doseže s tem pristopom, mora biti enaka količini prihranjene energije, ki se zahteva v odstavku 1. Države članice, ki izberejo to možnost, Komisijo najpozneje do 1. januarja 2013 uradno obvestijo o alternativnih ukrepih, ki jih nameravajo sprejeti, vključno s pravili o kaznih iz člena 9, ter prikažejo, kako naj bi dosegli zahtevano količino prihrankov. Komisija lahko te ukrepe zavrne ali predlaga spremembe v treh mesecih po prejetem obvestilu. V tem primeru zadevna država članica ne uporabi alternativnega pristopa, dokler Komisija izrecno ne sprejme novega ali spremenjenega predloga ukrepa. 9.

Obrazložitev

Predlaga se, da države članice sprejmejo dodatne ukrepe za varčevanje z energijo. Obstaja bojazen, da bi se v primeru, če državam članicam ne bi uspelo vključiti zasebnega sektorja, ti ukrepi lahko izvajali le z uporabo javnih sredstev, zaradi česar bi bremenili državljane. Da bi se izognili vsakršni nejasnosti, se močno priporoča črtanje tega odstavka.

Možno je razmisliti tudi o alternativnem ukrepu, kot je predlagan v osnutku poročila Evropskega parlamenta o direktivi o energetski učinkovitosti in ki naj bi omogočal zagotavljati finančna sredstva za ukrepe za energetsko učinkovitost.

Predlog spremembe 8

Člen 6(10)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 10. Če je to ustrezno, Komisija na podlagi delegiranega akta v skladu s členom 18 vzpostavi sistem medsebojnega priznavanja prihrankov energije, doseženih v okviru nacionalnih sistemov obveznosti energetske učinkovitosti. S tem sistemom se zavezanim stranem omogoči, da prihranke energije, dosežene in potrjene v eni državi članici, upoštevajo pri obveznostih v drugi državi članici.

Obrazložitev

Večja možna posledica sistema medsebojnega priznavanja prihrankov energije, s katerim se omogoča obračunavanje prihrankov energije, ki so jih dosegle zavezane strani v eni državi zaradi svojih obveznosti v drugi državi, je ta, da ogroža lokalno zaposlovanje v zadevnih državah članicah. Da bi se izognili vsakršni takšni posledici, se močno priporoča črtanje tega odstavka.

Predlog spremembe 9

Člen 8(1)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 1. Države članice zagotovijo, da imajo končni odjemalci električne energije, zemeljskega plina, daljinskega ogrevanja ali hlajenja in daljinsko oskrbovane tople sanitarne vode na voljo individualne števce, s katerimi se natančno izmeri in prikaže dejanska količina porabljene energije končnega odjemalca ter zagotovijo podatki o dejanskem času njene porabe v skladu s Prilogo VI. Če države članice uvedejo inteligentne števce, kot je to predvideno v direktivah 2009/72/ES in 2009/73/ES o trgih z električno energijo in plinom, zagotovijo, da se pri vzpostavitvi minimalnih funkcionalnosti števcev in obveznosti, ki jih imajo udeleženci na trgu, v celoti upoštevajo cilji energetske učinkovitosti in koristi za končne odjemalce. V primeru električne energije upravljavci števcev na zahtevo končnega odjemalca zagotovijo, da lahko števec upošteva električno energijo, ki se proizvede v prostorih končnega odjemalca in se pošlje v omrežje. Države članice zagotovijo, da so podatki meritev o njihovi proizvodnji ali porabi v realnem času na voljo tretji osebi, ki deluje v imenu končnega odjemalca, če ta tako zahteva. Kar zadeva ogrevanje in hlajenje, se toplotni števec namesti pri vhodu v stavbo, če se ta oskrbuje iz omrežja za daljinsko ogrevanje. V večstanovanjskih stavbah se lahko za merjenje porabe toplote ali hlajenja v posameznem stanovanju namestijo tudi individualni števci porabe toplote. Če uporaba individualnih števcev porabe toplote tehnično ni izvedljiva, se v skladu s specifikacijami iz točke 1.2 Priloge VI uporabijo individualni delilniki stroškov ogrevanja, da se izmeri poraba toplote na posameznem radiatorju. Države članice sprejmejo pravila o delitvi stroškov za porabo toplote v večstanovanjskih stavbah, ki se oskrbujejo iz centralnega sistema za ogrevanje ali hlajenje. Takšna pravila vključujejo smernice o korekcijskih faktorjih, da se upoštevajo značilnosti stavbe, kot je prenos toplote med stanovanji. 1. Države članice zagotovijo, da imajo končni odjemalci električne energije daljinskega ogrevanja ali hlajenja in daljinsko oskrbovane tople sanitarne vode, na voljo individualne števce, s katerimi se natančno izmeri in prikaže dejanska količina porabljene energije končnega odjemalca ter zagotovijo podatki o dejanskem času njene porabe v skladu s Prilogo VI. Če države članice uvedejo inteligentne števce, kot je to predvideno v direktivah 2009/72/ES in 2009/73/ES o trgih z električno energijo in plinom, zagotovijo, da se pri vzpostavitvi minimalnih funkcionalnosti števcev in obveznosti, ki jih imajo udeleženci na trgu, v celoti upoštevajo cilji energetske učinkovitosti in koristi za končne odjemalce. V primeru električne energije upravljavci števcev na zahtevo končnega odjemalca zagotovijo, da lahko števec upošteva električno energijo, ki se proizvede v prostorih končnega odjemalca in se pošlje v omrežje. Države članice zagotovijo, da so podatki meritev o njihovi proizvodnji ali porabi v realnem času na voljo tretji osebi, ki deluje v imenu končnega odjemalca, če ta tako zahteva. Kar zadeva ogrevanje in hlajenje, se toplotni števec namesti pri vhodu v stavbo, če se ta oskrbuje iz omrežja za daljinsko ogrevanje. V večstanovanjskih stavbah se lahko za merjenje porabe toplote ali hlajenja v posameznem stanovanju namestijo tudi individualni števci porabe toplote. Če uporaba individualnih števcev porabe toplote tehnično ni izvedljiva, se v skladu s specifikacijami iz točke 1.2 Priloge VI uporabijo individualni delilniki stroškov ogrevanja, da se izmeri poraba toplote na posameznem radiatorju. Države članice sprejmejo pravila o delitvi stroškov za porabo toplote v večstanovanjskih stavbah, ki se oskrbujejo iz centralnega sistema za ogrevanje ali hlajenje. Takšna pravila vključujejo smernice o korekcijskih faktorjih, da se upoštevajo značilnosti stavbe, kot je prenos toplote med stanovanji.

Obrazložitev

Glede na to, da poročevalec v osnutku mnenja poudarja načelo subsidiarnosti, morajo države članice pri izvajanju predloga ohraniti nekoliko prožnosti, saj razlike v gradnji stavb lahko vplivajo na uporabo toplote pri končnih odjemalcih.

Prav tako je treba upoštevati skupne gospodarske in okoljske stroške predloga, da se zagotovi njegova splošna učinkovitost. Sem sodijo stroški vzdrževanja in upravljanja ter nadomestitveni stroški.

Predlaga se, da pametni števci zajamejo celoten spekter goriv.

Poleg tega se zdi v skladu s splošnimi pripombami primerno omeniti, da morajo imeti končni uporabniki možnost, da upravljajo svoje stroške in tako zmanjšajo porabo energije. Pomembno je omeniti, da uvedba teh sistemov ne sme stroškovno obremenjevati končnega uporabnika.

Predlog spremembe 10

Člen 8(3)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 3. Informacije, ki izhajajo iz meritev in obračuna porabe električne energije posameznih odjemalcev, in druge informacije iz odstavkov 1, 2 in 3 ter Priloge VI se končnim odjemalcem zagotovijo brezplačno. 3. Informacije, ki izhajajo iz meritev in obračuna porabe električne energije posameznih odjemalcev, in druge informacije iz odstavkov 1, 2 in 3 ter Priloge VI se končnim odjemalcem zagotovijo brezplačno.

Obrazložitev

Da bi se izognili nesporazumom, je treba pojasniti, da imajo dostop do osebnih podatkov samo osebe, ki nastopajo v imenu končnih odjemalcev. Razvoj načinov merjenja in obračunavanja v smeri pametnega sistema merjenja ustvarja osebne digitalne podatke. Te podatke je treba varovati, da se zagotovita zaupnost in varstvo podatkov o potrošnji končnega odjemalca.

Predlog spremembe 11

Člen 8(4) – Nov odstavek

Predlog Komisije Predlog spremembe OR

Obrazložitev

Direktiva ne vrednoti v zadostni meri koristi, pričakovanih od posameznih dejanj vsakega državljana. Pri izvajanju ukrepov za energetsko učinkovitost ne bi smeli zanemarjati individualne ravni. Ozaveščanje državljanov gotovo lahko pomaga pri doseganju cilja za leto 2020.

Predlog spremembe 12

Člen 10(1)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 1. Države članice do 1. januarja 2014 pripravijo nacionalni načrt ogrevanja in hlajenja za razvoj potenciala za uporabo soproizvodnje z visokim izkoristkom ter učinkovito daljinsko ogrevanje in hlajenje ter ga predložijo Komisiji, pri čemer ta načrt vključuje informacije iz Priloge VII. Načrti se posodobijo in predložijo Komisiji vsakih pet let. Države članice na podlagi svojega regulativnega okvira zagotovijo, da se nacionalni načrti ogrevanja in hlajenja upoštevajo pri lokalnih in regionalnih razvojnih načrtih, vključno z urbanističnimi in podeželskimi prostorskimi načrti, ter da izpolnjujejo merila glede načrtovanja iz Priloge VII. 1. Države članice do 1. januarja 2014 pripravijo nacionalni načrt ogrevanja in hlajenja za razvoj potenciala za uporabo soproizvodnje z visokim izkoristkom ter učinkovito daljinsko ogrevanje in hlajenje. Predložijo ga Komisiji, pri čemer ta načrt vključuje informacije iz Priloge VII. Načrti se posodobijo in predložijo Komisiji vsakih pet let. Države članice na podlagi svojega regulativnega okvira zagotovijo, da se nacionalni načrti ogrevanja in hlajenja upoštevajo pri lokalnih in regionalnih razvojnih načrtih, vključno z urbanističnimi in podeželskimi prostorskimi načrti, ter da izpolnjujejo merila glede načrtovanja iz Priloge VII.

Obrazložitev

Pomembno je, da se pri pripravi in izvajanju načrtov daljinskega ogrevanja in hlajenja opravi posvetovanje z regionalnimi in lokalnimi oblastmi.

Predlog spremembe 13

Člen 10(4)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 4. Države članice lahko določijo pogoje za izvzetje iz določb odstavka 3, če: a) pogoji v zvezi z mejnimi vrednostmi, ki se nanašajo na razpoložljivost toplotne obremenitve iz točke 1 Priloge VIII, niso izpolnjeni; b) zahteve iz točke (b) odstavka 3 v zvezi s krajem obrata ni mogoče izpolniti zaradi potrebe po postavitvi obrata v bližini geološkega območja shranjevanja, ki je dovoljeno v skladu z Direktivo 2009/31/ES; ali c) analiza stroškov in koristi kaže, da so stroški večji od koristi v primerjavi s stroški celotnega življenjskega kroga, vključno z naložbami v infrastrukturo, za zagotavljanje enake količine električne energije in toplote z ločenim ogrevanjem ali hlajenjem. Države članice o takšnih pogojih za izvzetje obvestijo Komisijo do 1. januarja 2014. Komisija lahko te pogoje zavrne ali predlaga spremembe v šestih mesecih po prejetem obvestilu. V tem primeru zadevna država članica ne uporabi pogojev za izvzetje, dokler Komisija izrecno ne sprejme novega ali spremenjenega predloga ukrepa. 4. Države članice lahko določijo pogoje za izvzetje iz določb odstavka 3, če: a) pogoji v zvezi z mejnimi vrednostmi, ki se nanašajo na razpoložljivost toplotne obremenitve iz točke 1 Priloge VIII, niso izpolnjeni; b) zahteve iz točke (b) odstavka 3 v zvezi s krajem obrata ni mogoče izpolniti zaradi potrebe po postavitvi obrata v bližini geološkega območja shranjevanja, ki je dovoljeno v skladu z Direktivo 2009/31/ES; ali c) analiza stroškov in koristi kaže, da so stroški večji od koristi v primerjavi s stroški celotnega življenjskega kroga, vključno z naložbami v infrastrukturo, za zagotavljanje enake količine električne energije in toplote z ločenim ogrevanjem ali hlajenjem;

Obrazložitev

Poleg uporabe visokoučinkovite soproizvodnje toplote in električne energije bi morale države članice iz narodnogospodarskih razlogov in za zagotavljanje stabilnosti omrežja imeti možnost, da enakopravno dovoljujejo tudi obratovanje visokoučinkovitih novih plinskih elektrarn ali elektrarn na premog. Izjema, predvidena v predlogu direktive, ki predvideva preučitveni pridržek Komisije, za ta namen ne zadošča. Ocena narodnogospodarske koristi elektrarne in njenega prispevka k zagotavljanju stabilnosti omrežja mora še naprej ostati v pristojnosti držav članic.

Predlog spremembe 14

Člen 19(4)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR Komisija ovrednoti letna in dodatna poročila ter oceni, v kolikšnem obsegu so države članice napredovale pri doseganju nacionalnih ciljev povečanja energetske učinkovitosti, kot se zahteva v skladu s členom 3(1), in izvajanju te direktive. Komisija svojo oceno predloži Evropskemu parlamentu in Svetu. Komisija lahko na podlagi ocene poročil državam članicam izda priporočila. Komisija ovrednoti letna in dodatna poročila ter oceni, v kolikšnem obsegu so države članice napredovale pri doseganju nacionalnih ciljev povečanja energetske učinkovitosti, kot se zahteva v skladu s členom 3(1), in izvajanju te direktive. Komisija svojo oceno predloži Evropskemu parlamentu in Svetu. Komisija lahko na podlagi ocene poročil državam članicam izda priporočila.

Obrazložitev

V točki 13 političnih priporočil Odbora regij je poudarjena ključna vloga regionalnih in lokalnih akterjev pri pripravi in izvajanju programov energetske učinkovitosti. Zato Odbor predlaga, da se to sodelovanje okrepi z več ukrepi, med njimi z ukrepi, predstavljenimi v odstavku d) točke 13 tega mnenja, ki predvidevajo, da regionalne in lokalne oblasti vzpostavijo mehanizme za spremljanje in obračunavanje porabe energije in toplogrednih plinov, da omogočijo učinkovitejše politične odločitve. Da bi vzpostavili te mehanizme za spremljanje in obračunavanje, ki bodo podlaga za pripravo letnih in dodatnih poročil skupaj z državami članicami, ki jih bo na koncu ocenila Komisija, je treba zagotoviti sredstva za dostop do izčrpnejših informacij od tistih, ki jih ponujajo energetski operaterji.

Predlog spremembe 15

Člen 19(8-9)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 8. Komisija do 30. junija 2018 poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju člena 6. Poročilu po potrebi sledi zakonodajni predlog za enega ali oba naslednja namena: a) sprememba stopnje prihranka iz člena 6(1); b) določitev dodatnih splošnih zahtev, zlasti v zvezi z zadevami iz člena 6(5). 9. Komisija do 30. junija 2018 oceni napredek držav članic pri odpravi regulativnih in neregulativnih ovir iz člena 15(1); tej oceni po potrebi sledi zakonodajni predlog. 8. Komisija do 30. junija poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju člena 6. Poročilu po potrebi sledi zakonodajni predlog za enega ali oba naslednja namena: a) sprememba stopnje prihranka iz člena 6(1); b) določitev dodatnih splošnih zahtev, zlasti v zvezi z zadevami iz člena 6(5). 9. Komisija do 30. junija oceni napredek držav članic pri odpravi regulativnih in neregulativnih ovir iz člena 15(1); tej oceni po potrebi sledi zakonodajni predlog.

Obrazložitev

Navedena vmesna datuma se zdita neprimerna. Rok za leto 2018 se zdi za izvajanje pomembnih ukrepov preblizu roku leta 2020. Odbor zato priporoča skrajšanje tega roka, in sicer na leto 2016 za posredovanje poročila o izvajanju obveznih mehanizmov na področju energetske učinkovitosti in na leto 2014 za oceno napredka držav članic pri odpravljanju zakonodajnih ali nezakonodajnih ovir.

Predlog spremembe 16

Nov člen – Člen 15

Predlog Komisije Predlog spremembe OR

Obrazložitev

Usposabljanje strokovnjakov – tudi iz posameznih sektorjev – v zvezi z energetsko učinkovitostjo je potrebno za dosego ciljev uvajanja ukrepov za energetsko učinkovitost ter za zagotavljanje kakovosti in učinkovitosti izvajanih dejavnosti. Lokalne in regionalne oblasti so bistvenega pomena za razvoj in izvajanje teh usposabljanj.

Predlog spremembe 17

Priloga III

Predlog Komisije Predlog spremembe OR Zahteve glede energetske učinkovitosti za izdelke, storitve in stavbe, ki jih kupujejo javni organi Javni organi ob nakupu izdelkov, storitev ali stavb: a) kupijo le izdelke, ki izpolnjujejo merilo najvišjega razreda energetske učinkovitosti, če je izdelek zajet v delegiranem aktu, sprejetem v skladu z Direktivo 2010/30/EU ali Direktivo Komisije o izvajanju Direktive 92/75/EGS, ob upoštevanju stroškovne učinkovitosti, ekonomske izvedljivosti, tehnične primernosti in zadostne konkurence; b) kadar je izdelek, ki ga točka a) ne zajema, vključen v izvedbeni ukrep v okviru Direktive 2009/125/ES, sprejet po začetku veljavnosti te direktive, kupijo le izdelke, ki izpolnjujejo merila energetske učinkovitosti iz navedenega izvedbenega ukrepa; c) kupijo pisarniško opremo, ki je zajeta v Sklep Sveta [2006/1005/ES] in izpolnjuje zahteve za energetsko učinkovitost, ki niso manj stroge od specifikacij, navedenih v Prilogi C Sporazuma, priloženega k navedenemu sklepu; d) kupijo le pnevmatike, ki izpolnjujejo merilo najvišjega razreda glede na izkoristek goriva, kot je opredeljeno v Uredbi (ES) št. 1222/2009. Ta zahteva javnim organom ne preprečuje, da bi kupili pnevmatike najvišjega razreda glede na oprijem na mokri podlagi ali zunanji kotalni hrup, kadar je to utemeljeno zaradi varnosti ali javnega zdravja; e) v svojih razpisih za naročila storitev zahtevajo, da ponudniki storitev pri zagotavljanju zadevnih storitev za namene izvajanja zadevnih storitev uporabljajo le izdelke, ki izpolnjujejo zahteve iz točk (a) do (c); f) kupijo ali najamejo le stavbe, ki izpolnjujejo vsaj minimalne zahteve glede energetske učinkovitosti iz člena 4(1). Skladnost s temi zahtevami se preveri z energetskimi izkaznicami iz člena 11 Direktive 2010/31/EU. Zahteve glede energetske učinkovitosti za izdelke, storitve in stavbe, ki jih kupujejo javni organi Javni organi ob nakupu izdelkov, storitev ali stavb: a) kupijo le izdelke, ki izpolnjujejo merilo najvišjega razreda energetske učinkovitosti, če je izdelek zajet v delegiranem aktu, sprejetem v skladu z Direktivo 2010/30/EU ali Direktivo Komisije o izvajanju Direktive 92/75/EGS, ob upoštevanju stroškovne učinkovitosti, ekonomske izvedljivosti, tehnične primernosti in zadostne konkurence; b) kadar je izdelek, ki ga točka a) ne zajema, vključen v izvedbeni ukrep v okviru Direktive 2009/125/ES, sprejet po začetku veljavnosti te direktive, kupijo le izdelke, ki izpolnjujejo merila energetske učinkovitosti iz navedenega izvedbenega ukrepa; c) kupijo pisarniško opremo, ki je zajeta v Sklep Sveta [2006/1005/ES] in izpolnjuje zahteve za energetsko učinkovitost, ki niso manj stroge od specifikacij, navedenih v Prilogi C Sporazuma, priloženega k navedenemu sklepu; d) kupijo le pnevmatike, ki izpolnjujejo merilo najvišjega razreda glede na izkoristek goriva, kot je opredeljeno v Uredbi (ES) št. 1222/2009. Ta zahteva javnim organom ne preprečuje, da bi kupili pnevmatike najvišjega razreda glede na oprijem na mokri podlagi ali zunanji kotalni hrup, kadar je to utemeljeno zaradi varnosti ali javnega zdravja; e) kupijo ali najamejo le stavbe, ki izpolnjujejo vsaj minimalne zahteve glede energetske učinkovitosti iz člena 4(1). Skladnost s temi zahtevami se preveri z energetskimi izkaznicami iz člena 11 Direktive 2010/31/EU.

Obrazložitev

Čeprav se razume, da je namen tega pododstavka zagotoviti, da javni organi razširijo področje uporabe direktive na ponudnike storitev, s čimer bi bil dosežen multiplikacijski učinek, ta določba predstavlja občutno upravno in finančno breme, saj je potreben natančen nadzor skladnosti ponudnikov s predpisi, kar presega razumno preverjanje, ali je bila storitev opravljena v skladu z razpisnimi pogoji.

V Bruslju, 14. decembra 2011 Predsednica Odbora regij Mercedes BRESSO

(1) COM(2011) 109 konč. – Načrt za energetsko učinkovitost 2011.

(2) Uvodna izjava (13) navaja uvedbo nacionalnih ciljev za doseganje cilja povečanja energetske učinkovitosti za 20 %. Če bi bilo za doseganje tega cilja treba okrepiti politični okvir, bo uveden dvostopenjski postopek, ki bo uvedel sistem zavezujočih ciljev, in sicer tako, da 1.) bodo države članice določile okvirne ali zavezujoče nacionalne cilje, sisteme in programe za povečanje energetske učinkovitosti, in 2.) bo Komisija ocenila možnost za doseganje cilja glede na predhodno določene cilje. Če bo ocena negativna, bi morala Komisija opredeliti nacionalne cilje za leto 2020 ob upoštevanju izhodiščnih položajev posameznih držav članic, njihove gospodarske uspešnosti in zgodnjih sprejetih ukrepov.

(3) Mehanizmi za obveznosti na področju energetske učinkovitosti, kot so opredeljeni v členu 6(1) predloga direktive, so celota ukrepov, uvedenih zato, da se zagotovi, da bodisi vsi distributerji energije bodisi vsa podjetja za maloprodajo energije, ki delujejo na ozemlju države članice, vsako leto prihranijo 1,5 % svojega obsega prodaje energije v predhodnem letu v zadevni državi članici, z izjemo energije, porabljene v prometu.

(4) COM(2011) 112 konč.