EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 26.6.2015 COM(2015) 313 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU o oceni financ Unije glede na dosežene rezultate {SWD(2015) 124 final}

{SWD(2015) 125 final}



Kazalo Seznam kratic: UVOD Vloga poročila v skladu s členom 318 Letošnje poročilo 1. Strategija Evropa 2020 in dodana vrednost proračuna EU 1.1 Kratek povzetek o napredku pri doseganju ciljev strategije Evropa 2020 1.2 Primera uporabe proračuna EU za reševanje notranjih in zunanjih političnih prednostnih nalog Primer 1 – PAKT ZA RAST IN DELOVNA MESTA: Kako je pakt s pomočjo pobude za projektne obveznice deloval kot vzvod za dodatno financiranje pomembnih infrastrukturnih projektov Primer 2 – BOJ PROTI EBOLI: Kako je usklajen odziv EU pripomogel k hitremu zagotavljanju finančne, organizacijske in humanitarne pomoči pri epidemiji ebole v Afriki 2. PREGLED DOSEŽENIH REZULTATOV 2.1 Pametna in vključujoča rast (proračunska postavka 1) A) KONKURENČNOST ZA RAST IN DELOVNA MESTA (podpostavka 1a) B) EKONOMSKA, SOCIALNA IN TERITORIALNA KOHEZIJA (proračunska podpostavka 1B) 2.2 Trajnostna rast: naravni viri (proračunska postavka 2) 2.3 Varnost in državljanstvo (proračunska postavka 3) 2.4 Evropa v svetu (proračunska postavka 4) 3. Sklepne ugotovitve





Seznam kratic: AMIF Sklad za azil, migracije in vključevanje SKP Skupna kmetijska politika IPE Instrument za povezovanje Evrope SZVP Skupna zunanja in varnostna politika KS Kohezijski sklad SRP Skupna ribiška politika COSME Program za konkurenčnost podjetij in MSP DCI Instrument za financiranje razvojnega sodelovanja EKJS Evropski kmetijski jamstveni sklad ERS Evropski razvojni sklad EKSRP Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja ESR Evropski sklad za ribištvo ESIP Program za zaposlovanje in socialne inovacije EIB Evropska investicijska banka EIDHR Evropski instrument za demokracijo in človekove pravice ESPR Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo ENI Evropski instrument sosedstva

ESRR Evropski sklad za regionalni razvoj ESS Evropski socialni sklad Skladi ESI Evropski strukturni in investicijski skladi ESIP Program za zaposlovanje in socialne inovacije FEAD Sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim 7. OP Sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (večletni finančni okvir za obdobje 2007–2013) Obzorje 2020 Okvirni program EU za raziskave in inovacije (večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020) IfS Instrument za stabilnost INSC Instrument za sodelovanje na področju jedrske varnosti IcSP Instrument za prispevanje k stabilnosti in miru INSC Instrument za sodelovanje na področju jedrske varnosti IPA Instrument za predpristopno pomoč ISF Sklad za notranjo varnost MFF Večletni finančni okvir OP Operativni programi PS Partnerski sporazumi PPO Pobuda za projektne obveznice UCPM Mehanizem Unije na področju civilne zaščite PZM Pobuda za zaposlovanje mladih





UVOD Vloga poročila v skladu s členom 318 Komisija mora v skladu s členom 318 PDEU Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti letno finančno poročilo Unije glede na dosežene rezultate (v nadaljnjem besedilu: poročilo v skladu s členom 318 ali poročilo) kot del letnega postopka razrešnice o izvrševanju proračuna EU. Ta člen Evropskemu parlamentu omogoča, da poleg vprašanj skladnosti, zakonitosti in pravilnosti izvrševanja proračuna EU prouči tudi uspešnost njegovega izvrševanja. Navedeni vidiki so obravnavani v zbirnem poročilu o dosežkih Komisije pri upravljanju. Približno 80 % proračuna EU se izvršuje v okviru deljenega upravljanja med Komisijo in državami članicami, 20 % pa je pod neposrednim upravljanjem Komisije. Države članice morajo sodelovati s Komisijo pri izvajanju programov, njihovem ocenjevanju in poročanju o njih. Komisija odgovarja Parlamentu in Svetu glede izvrševanja proračuna EU, za katero Parlament na priporočilo Sveta Komisiji podeli razrešnico. Okviri spremljanja in vrednotenja (vključno s cilji in kazalniki uspešnosti, skupaj z ureditvami za vrednotenje in poročanje) so določeni v programih porabe v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020, ki sta ga sprejela Parlament in Svet. Komisija je navedene cilje in kazalnike uspešnosti skupaj s cilji in kazalniki upravljanja vključila v načrte upravljanja generalnih direktoratov, o katerih poročajo v letnih poročilih o dejavnostih. Komisija zakonitost in pravilnost porabe in upravljanja izvrševanja proračuna EU povzame in o tem poroča v svojem letnem zbirnem poročilu, ki temelji na informacijah iz letnih poročil o dejavnostih. K letnemu postopku podelitve razrešnice za izvrševanje proračuna torej prispeva več kategorij informacij. Te vključujejo računovodske izkaze, informacije o zakonitosti in pravilnosti porabe, informacije o napredku, doseženem pri izvajanju in upravljanju finančnih programov, in informacije o doseženih rezultatih. Junckerjeva Komisija bo po lastnih navedbah zagotovila, da bo „vsak sprejet ukrep prinesel čim večji uspeh in dodano vrednost“ . To skupaj s politiko boljšega pravnega urejanja pomeni močno zavezo proračunu EU, ki se osredotoča na uspešnost. Parlament in Računsko sodišče sta zahtevala, da se v poročilu v skladu s členom 318 poda letni pregled napredka pri doseganju ciljev programov in prispevka programov k splošnim ciljem EU. Komisija se je odzvala s predložitvijo informacij o doseganju ciljev politike EU in ciljev programov. Vendar je treba v tem okviru upoštevati več dejavnikov. Prvič, bližje je letna razrešnica letu porabe, na katerega se razrešnica nanaša, manj najnovejših informacij o uspešnosti programov je mogoče zagotoviti. Sicer je mogoče vsako leto poročati o porabljenem denarju, o ukrepih, ki se financirajo z denarjem EU, in o takojšnjih in neposrednih rezultatih navedenih ukrepov, ni pa mogoče v tako kratkem časovnem okviru poročati o širši uspešnosti ukrepov EU v smislu njihovega učinka na gospodarstvo in družbo. Kot priznava okvir vrednotenja in poročanja v okviru večletnega finančnega okvira, so informacije o širši uspešnosti na voljo šele približno na polovici izvajanja posameznega programa. Do takrat poteče dovolj časa, da se pokaže učinek porabljenega denarja in predhodno sprejetih ukrepov. Moč in trajnost učinka ukrepov se prav tako lahko ocenita šele nekaj let pozneje, ko se proučujejo razvijajoči se trendi. Na primer, zagotavljanje finančne podpore za ponovno usposabljanje dolgotrajno brezposelnih v enem letu lahko prinese izboljšano kakovost ali večje število razpoložljivih usposabljanj v naslednjem letu. Rezultat bi morale biti bolje usposobljene osebe na trgu dela morda naslednje leto. Trajnostni učinek navedenega razvoja v smislu, da ti ljudje dobijo trajno novo zaposlitev, bo nato nekaj let pozneje mogoče oceniti na podlagi trendov, ugotovljenih v okviru letnega poročanja. Zato se redne informacije zagotavljajo prek letnega poročanja o izložkih in rezultatih porabe EU, poročanje o splošni uspešnosti finančnih ukrepov pa se začne šele nekje na polovici sedemletnega večletnega finančnega okvira z vmesnimi vrednotenji in se konča šele v letih po zaključku večletnega finančnega okvira z naknadnimi vrednotenji. Drugič, številni zunanji dejavniki povzročajo dodatne težave pri ugotavljanju povezave med sprejetimi ukrepi in napredkom pri doseganju ciljev politike EU. Če nadaljujemo s primerom usposabljanja brezposelnih, lahko številni dejavniki, ki vplivajo na svetovne trgovinske pogoje in odločanje v zasebnem sektorju glede lokacije proizvodnje v različnih delih sveta, ne glede na kakovost in število zagotovljenih usposabljanj močno vplivajo na zaposlovanje v različnih državah in regijah. Tretjič, upoštevati je treba tudi dejstvo, da poraba EU predstavlja le približno 2 % skupne javne porabe v EU in 1 % bruto nacionalnega dohodka. Poraba EU lahko nacionalni porabi doda vrednost, za kar si tudi prizadeva, da bi prispevala k zagotavljanju učinkovitega enotnega trga, zmanjšanju regionalnih razlik v razvoju in prihodkih itd., vendar je zaradi razmeroma majhnih zneskov v primerjavi s skupnimi javnimi financami in stanjem na trgu vpliv porabe, usmerjene prek finančnih programov EU, omejen. Pri proučevanju morebitnega prispevka poročila na podlagi člena 318 k postopku razrešnice v okviru proračuna EU je treba upoštevati vse te dejavnike. Nadaljnji razvoj tega poročila je treba razumeti v okviru stalnega prizadevanja Komisije za uspešnost v celotnem proračunskem obdobju, da se zagotovi razpoložljivost najboljših informacij za podporo odločitvam o dodeljevanju sredstev, zmanjšajo upravna bremena, poenostavi in pospeši dostop do financ EU ter uporabijo stroškovno učinkovitejše kontrole. Močan poudarek je tudi na medinstitucionalni komunikaciji in dialogu o tem, kako doseči najboljše rezultate in javnosti bolje zagotavljati informacije. Medinstitucionalna delovna skupina za oblikovanje proračuna glede na uspešnost, ki bo ustanovljena na zahtevo Parlamenta, bi morala prispevati k enotnejšemu razumevanju, ki bo osnova za prihodnje odločitve o tem, kako bi bilo najbolje nadaljevati prizadevanja za proračunom EU, usmerjen v rezultate. Letošnje poročilo Proračun Unije za obdobje 2014–2020 (v nadaljnjem besedilu: večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020) je razdeljen na različne kategorije odhodkov (v nadaljnjem besedilu: proračunske postavke), ki ustrezajo različnim področjem delovanja EU: (1) pametna in vključujoča rast; (2) trajnostna rast: naravni viri; (3) varnost in državljanstvo; in (4) Evropa v svetu. Znesek financiranja, ki je bil za sedemletno obdobje dodeljen za ta področja, znaša največ 960 milijard EUR . V proračunskem letu 2014 se je začelo izvajanje programov iz novega večletnega finančnega okvira. Hkrati se je nadaljevala poraba sredstev za projekte iz programov, financiranih iz prejšnjega večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013. Kot je navedeno v lanskem poročilu v skladu s členom 318 , bo poročanje leta 2014 združevalo zgodnje znake napredka pri izvajanju programov večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020 in razpoložljive povratne informacije o rezultatih in učinku projektov, financiranih iz zgodnejših programov iz večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013. Poročanje temelji na informacijah iz letnih poročil o dejavnostih služb Komisije, ki združujejo podatke o spremljanju ter dokaze iz vrednotenj in revizij smotrnosti poslovanja, ki jih izvede Evropsko računsko sodišče. S temi letnimi poročili o dejavnostih se zagotovijo podrobne informacije o kazalnikih, s katerimi se meri napredek pri doseganju ciljev različnih politik EU. Pregled napredka pri ključnih kazalnikih uspešnosti na ravni Komisije je v zbirnem poročilu o dosežkih Komisije pri upravljanju v letu 2014.

Rezultati naknadnega vrednotenja glavnih programov porabe, financiranih v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013, še ni na voljo. Zato je letošnje poročilo objavljeno v vmesnem obdobju med nadaljnjim poročanjem o uspešnosti prejšnjega večletnega finančnega okvira in začetkom porabe v okviru novega večletnega finančnega okvira. Poročilo izpolnjuje zahteve Parlamenta, Sveta in Računskega sodišča glede večjega poudarka na poročanju o prispevku proračuna k strategiji Evropa 2020 in o dodani vrednosti proračuna na ravni EU. V poročilo je vključen kratek povzetek o napredku pri doseganju ciljev strategije Evropa 2020. Ključni primer tega je način, kako so bila zagotovljena sredstva v odziv na pobudo voditeljev držav iz leta 2012 za dodatno spodbudo pri doseganju ciljev strategije Evropa 2020 prek Pakta za rast in delovna mesta. V okviru Pakta se financirajo pobude za ukrepanje proti gospodarski recesiji. Rezultati, doseženi z eno od teh pobud, tj. pobudo za projektne obveznice, so na voljo od leta 2014. V poročilo so vključeni tudi primeri dodane vrednosti, ki je bila ustvarjena s proračunom EU, priložen pa mu je delovni dokument služb Komisije (SWD1), ki je namenjen učinkovitosti in uspešnosti ukrepov EU ter sinergijam, ki jih ustvarjajo in s tem prispevajo k dodani vrednosti EU. Tako kot prejšnjemu poročilu je tudi temu priložen še en delovni dokument služb Komisije (SWD2), v katerem je predstavljeno, kako je Komisija izvajala akcijski načrt za leto 2013 za razvoj finančnega poročila v skladu s členom 318. Struktura poročila: Oddelek 1 vsebuje kratek povzetek o napredku pri doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter kako je bil aktiviran proračun EU za reševanje notranjih in zunanjih prednostnih političnih nalog. Primer 1 prikazuje, kako je proračun EU prek pobude za projektne obveznice spodbudil financiranje pomembnih infrastrukturnih projektov. Primer 2 prikazuje dodano vrednost proračuna EU pri usklajevanju finančne, organizacijske in humanitarne pomoči pri epidemiji ebole v Afriki. Oddelek 2 vsebuje celovit pregled rezultatov, doseženih s sredstvi Unije v okviru vsake postavke večletnega finančnega okvira: razdeljen je na dve glavni poglavji, in sicer na poglavje o notranjih politikah Unije in na poglavje o zunanjih politikah Unije. Komisija v okviru te strukture predstavi rezultate programov, učinke, ki so jih ti dosegli in operativne vidike, povezane z uspešnostjo programov. V oddelku 3 so povzete glavne ugotovitve in podane sklepne ugotovitve.



1. Strategija Evropa 2020 in dodana vrednost proračuna EU 1.1 Kratek povzetek o napredku pri doseganju ciljev strategije Evropa 2020 Evropa 2020 je desetletna strategija Evropske unije za rast in delovna mesta, ki se je začela izvajati leta 2010. Za uresničitev cilja pametne, trajnostne in vključujoče rasti strategija temelji na petih krovnih ciljih na področjih zaposlovanja, raziskav in razvoja, podnebja in energetike, izobraževanja ter boja proti revščini in socialni izključenosti, ki jih vsaka država članica preoblikuje v nacionalne cilje. Proračun večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020 je en od vzvodov EU, ki pomagajo pri uresničitvi teh ciljev. Nacionalne vlade imajo glavno vlogo pri zagotavljanju rezultatov. Na večini področij nacionalni cilji niso dovolj ambiciozni, da bi skupaj dosegli cilj, določen na ravni EU, proračun EU, ki predstavlja približno 2 % skupne javne porabe v EU, pa ne zadošča za odpravo te pomanjkljivosti.

Naslednji grafikon prikazuje napredek, dosežen od leta 2008, in oddaljenost od ključnih ciljev strategije Evropa 2020. Vir: Publikacija Eurostata z dne 2. marca 2015. Kjer je mogoče, poglavja tega poročila temeljijo na prednostnih nalogah pametne, trajnostne in vključujoče rasti iz strategije Evropa 2020, rezultati programov EU pa so povezani z njenimi cilji. Sporočene rezultate v različnih poglavjih je treba razlagati ob upoštevanju opisanega splošnega napredka strategije Evropa 2020. Proračun EU se uporablja za podporo dolgoročnim ciljem strategije Evropa 2020 in za reševanje kratkoročnih izzivov. Iz naslednjih primerov je razvidno, kako je financiranje EU usmerjeno v odzivanje na kratkoročne notranje in zunanje politične prednostne naloge. 1.2 Primera uporabe proračuna EU za reševanje notranjih in zunanjih političnih prednostnih nalog Primer 1 – PAKT ZA RAST IN DELOVNA MESTA: Kako je pakt s pomočjo pobude za projektne obveznice deloval kot vzvod za dodatno financiranje pomembnih infrastrukturnih projektov Voditelji držav EU so za dodatno spodbudo pri doseganju ciljev strategije Evropa 2020 junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta. V okviru te pobude je bilo predvidenih več namenskih ukrepov, ki naj bi jih sprejele države članice, Komisija in EIB. Eden od njih je bil začetek izvajanja pilotnega projekta „pobuda za projektne obveznice (PPO)“, ki se financira prek EIB in prek 230 milijonov EUR iz proračuna EU. Po ocenah naj bi pilotni projekt PPO prinesel dodatne naložbe v višini do 4,5 milijarde EUR za pilotne projekte za ključno prometno, energetsko in širokopasovno infrastrukturo, pri tem pa zagotovil zaposlovanje in obenem prispeval k prihodnji gospodarski rasti in ustvarjanju delovnih mest. Iz dokazov o pobudi za projektne obveznice, ki so na voljo od leta 2014, je razvidno, da se je s pobudo zagotovilo dodatno financiranje. Od 4,5 milijarde EUR se je približno 2,1 milijarde EUR stroškov kapitala pri projektih krilo s financiranjem, ki sta ga z izboljšanjem kreditne kakovosti infrastrukturnih projektov v vseh treh sektorjih omogočili EU in EIB, v bližnji prihodnosti pa bodo kriti še stroški kapitala načrtovanih projektov v višini približno 2 milijardi EUR. Doslej so sklenjeni finančni sporazumi za štiri projekte, ki prejemajo prispevke iz proračuna EU: 1.Nova belgijska avtocesta A11 (skupni stroški projekta znašajo 657,5 milijona EUR): ko bo avtocesta A11 končana, bo neposredno povezovala pristanišče Zeebrugge in evropsko avtocestno omrežje. 2.Podaljšek nemške avtoceste A7 med Bordesholmom in Hamburgom (skupni stroški projekta znašajo 772 milijonov EUR): A7 je najdaljša avtocesta v Nemčiji in ena najpomembnejših povezav sever-jug med Skandinavijo in Srednjo Evropo. Projekt bo omogočil povečan promet na avtocesti. 3.Projekt infrastrukture za širokopasovne povezave (Axione) v Franciji (skupni stroški projekta znašajo 189,1 milijona EUR): struktura izboljšanja kreditne kakovosti, ki jo je s pomočjo proračuna EU zagotovila EIB v obliki dokumentarnega akreditiva, je podjetju omogočila, da je v telekomunikacijskem sektorju kot prvo v Evropi izdalo obveznico z bonitetno oceno, ki kotira na borzi. Projekt podpira vzdrževanje in širjenje širokopasovnega omrežja v regijah Francije, v katerih je gostota prebivalstva pretežno nizka. 4.Projekt priobalnega režima prenosa električne energije z zmogljivostjo 504 MW (OFTO) Greater Gabbard v Združenem kraljestvu (skupni stroški projekta znašajo 420 milijonov EUR): To je bil prvi dovolj velik projekt OFTO, ki je pritegnil zanimanje kapitalskih trgov. Posel Greater Gabbard je pokazal, kakšno znatno cenovno prednost je mogoče doseči pri javni izdaji obveznic z izboljšanjem kreditne kakovosti v okviru PPO v primerjavi z običajnim bančnim financiranjem. Vzvod, doseženpri doslej sklenjenih poslih, znaša približno devet. V primerjavi s prednostnimi posojili EIB je imel podrejeni položaj, ki ga je EIB zavzela v okviru PPO, dokazano spodbujevalni učinek pri privabljanju zasebnih vlagateljev k projektom. Ker je EIB prevzela vlogo ponudnika izboljšanja kreditne kakovosti, je to za zasebne vlagatelje pomenilo zagotovilo, da se bo banka vključila v zgodnji fazi pri javnih naročilih projekta. Obveznice, ki so jih izdala zadevna projektna podjetja, so zato imele profile tveganja, ki so bili zanimivi za različne institucionalne vlagatelje. Možnost izdaje projektnih obveznic skupaj z izboljšanjem kreditne kakovosti v okviru PPO je v primerjavi z bančnim financiranjem javnim organom prinesla znatne cenovne prednosti, za potrošnike pa je to pomenilo višjo vrednost. V okviru Pakta za rast in delovna mesta je bil velik delež sredstev strukturnih skladov (sedaj Evropski strukturni in investicijski skladi – skladi ESI) namenjen tudi ukrepom za krepitev rasti, kot je podpora za raziskave in inovacije, MSP in povečanje zaposlovanja. V poglavju 2.1 B tega poročila so podrobneje predstavljene uspešnost skladov ESI na teh področjih in naložbe, ki so bile v ta namen zagotovljene v okviru novega večletnega finančnega okvira.

Primer 2 – BOJ PROTI EBOLI: Kako je usklajen odziv EU pripomogel k hitremu zagotavljanju finančne, organizacijske in humanitarne pomoči pri epidemiji ebole v Afriki Pandemija ebole, ki je razsajala leta 2014, je kriza svetovne razsežnosti in svetovnega pomena. Skoncentrirana je bila v treh državah Zahodne Afrike (Liberiji, Sierri Leone in Gvineji), do konca leta 2014 je zahtevala približno 8 800 življenj, okužilo pa se je več kot 22 000 ljudi. Za izkoreninjenje ebole je potrebno lokalno odzivanje, ki je odvisno zlasti od svetovnih prispevkov. EU je v okviru večje mednarodne akcije do decembra 2014 hitro zagotovila sredstva za boj proti epidemiji v višini več kot 1,1 milijarde EUR. Prispevek iz proračuna EU je znašal približno 417 milijonov EUR, zagotovil pa se je iz različnih proračunskih postavk, kot je prikazano v nadaljevanju. Proračun EU prispeva k nadzorovanju epidemije, diagnostiki, zdravljenju in medicinski opremi; napotitvi zdravnikov, medicinskih sester in mobilnih laboratorijev; usposabljanju zdravstvenih delavcev in ukrepom za ozaveščanje. Ob tem je bila vloga EU poleg usklajevanja odzivanja tudi okrepiti zmogljivosti tretjih držav, da odgovorijo na te grožnje. Podpirala je stabilizacijo prizadetih držav, trenutno pa jim pomaga pri okrevanju. Evropska unija je leta 2014 svojo dodano vrednost dokazala v več pogledih: Uspešnost: Ukrepanje EU je bil edini način za usklajeno zagotavljanje hitrih in učinkovitih rezultatov. EU je na primer usklajevala preventivne ukrepe v EU, kot je izmenjava informacij in dobrih praks, usposabljala zdravstvene delavce in vzdrževala obsežno omrežje strokovnjakov na področju humanitarne pomoči na terenu. Učinkovitost: Ukrepanje na ravni EU je omogočilo boljšo stroškovno učinkovitost, saj so bila sredstva in strokovno znanje združena. Lahko so se izkoristile ekonomije obsega, kar je prineslo dodano vrednost. V okviru pobude Obzorje 2020 se na primer razvijajo stroškovno učinkovita zdravljenja, cepiva in metode za hitro postavljanje diagnoze. Sinergija: Ukrepanje EU je dopolnjevalo ukrepe na ravni držav članic in prineslo učinek vzvoda, saj je zmanjšalo razlike in ustvarilo sinergije. V nadaljevanju so opisani prispevki različnih programov EU k skupnemu prizadevanju. Osebje in oprema Center za usklajevanje nujnega odziva (ERCC), ki deluje kot odzivno vozlišče pod vodstvom koordinatorja EU za ebolo, komisarja Christosa Stylianidesa, pozorno spremlja razmere v zvezi z ebolo. ERCC zagotavlja platformo za usklajevanje, ki omogoča učinkovito usklajevanje evropske pomoči. Ustanovljena je bila projektna skupina za ebolo, ki se dnevno sestaja in določa skupne ukrepe. Pomemben element je tudi zračni prevoz, ki omogoča prihod in kroženje zdravstvenih delavcev in zalog. S pomočjo ERCC je bilo uporabljeno nizozemsko vojaško plovilo, ki je dostavilo 5 000 ton pomoči iz devetih držav članic, vključno z reševalnimi vozili, tovornjaki, mobilnimi bolnišnicami in zaščitno opremo. EU je vzpostavila tudi sistem medicinske evakuacije za vse mednarodne humanitarne delavce, kar je bistvenega pomena za zagotavljanje, da lahko v regijo potuje več zdravstvenih delavcev. Raziskave Komisija je po pozivu Svetovne zdravstvene organizacije mednarodni skupnosti, naj najde način, da ji pomaga pri boju proti eboli, zagotovila sredstva iz pobude Obzorje 2020 in v doslej najkrajšem časovnem okviru oktobra 2014 zagnala raziskovalne projekte. Vzporedno je pobuda za inovativna zdravila, javno-zasebno partnerstvo med Evropsko komisijo in farmacevtsko industrijo v Evropi, zagotovila 101 milijon EUR od farmacevtske industrije. Komisija pomaga tudi pri spremljanju in sledenju epidemije. EU prek Skupnega raziskovalnega središča pomaga Svetovni zdravstveni organizaciji pri razvoju njenega sistema za odkrivanje nevarnosti in oceno tveganja, ki se uporablja za spremljanje izbruha na že prizadetih območjih in državah, čim prejšnje ugotavljanje morebitnega nadaljnjega širjenja bolezni in določanje ukrepov za odzivanje. Usklajena raziskovalna prizadevanja v nujnih primerih in v obdobjih med epidemijami so bistvena za učinkovito in hitro odzivanje na prihodnje izbruhe nalezljivih bolezni. Komisija je zato prevzela vodilno vlogo pri oblikovanju globalnega sodelovanja na področju raziskav v zvezi s pripravljenostjo na nalezljive bolezni, ki povezuje vlagatelje v raziskave z vseh celin. Njegov cilj je vzpostavitev učinkovitega raziskovalnega odziva v 48 urah po izbruhu.

Javno zdravje in pripravljenost v Evropi Več laboratorijev je prek programa Zdravje združilo moči, da bi izboljšali diagnostične zmogljivosti z dejavnostmi, ki vključujejo pripravo načrtov za operativno pripravljenost, nabavo materiala (diagnostične opreme), usposabljanje osebja in izvajanje nalog zunanjega zagotavljanja kakovosti. V omrežju, ki je zagotovilo tudi usposobljeno osebje za podobne laboratorijske dejavnosti v Zahodni Afriki (Gvineja, Liberija), je bilo preskušenih več kot 220 vzorcev. Ta izkušnja je zelo pomembna, saj postaja referenčni instrument za odzivanje na evropski ravni v primeru podobnih razmer. Izvedene so bile tudi priprave na morebitne primere ebole v EU, ki so vključevale določitev približno 50 centrov v vsej EU z več kot 20 000 bolniškimi posteljami, mrežo specializiranih laboratorijev, prevoz z reševalnim vozilom in zračni prevoz, usposabljanje tisočih članov medicinskega osebja in objavljanje informacijskih sporočil na letališčih in v pristaniščih ter v sredstvih javnega obveščanja. Poleg tega je bil oktobra 2014 v sodelovanju s Svetovno zdravstveno organizacijo ustanovljen mehanizem EU za medicinsko evakuacijo obolelih z ebolo iz Afrike v Evropo. Pod njegovim okriljem so bili štirje bolniki, okuženi z ebolo, premeščeni v bolnišnico v Evropi. Regionalna pripravljenost Da bi podprli pripravljenost v Zahodni Afriki (in drugod), se je v okviru instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru ter drugih programov EU, ki se izvajajo, zagotovila pomoč, na primer pri obnovi in opremi enote za zdravljenje ebole v osrednji bolnišnici v Slonokoščeni obali, pri zagotavljanju programa za oskrbo z vodo in sanitarne storitve s sporočili o higieni v Gvineji Bissau ali z vzpostavitvijo instrumenta za podporo nacionalnemu načrtu pripravljenosti v Burkini Faso. V zvezi z odzivom na izbruh ebole na splošno in zlasti učinkom sodelovanja EU se je v službah EU in državah članicah ter na ravni ZN z ustanovitvijo skupine na visoki ravni, ki jo je imenoval generalni sekretar ZN, že začelo izvajanje številnih vaj na podlagi pridobljenih izkušenj. Rezultati teh vaj bodo na voljo leta 2015.

2. PREGLED DOSEŽENIH REZULTATOV Naslednji oddelek vsebuje pregled rezultatov, doseženih v letu 2014 v okviru glavnih finančnih programov. Zasnovan je v skladu s proračunskimi postavkami. V poglavjih 2.1–2.3 so predstavljene notranje politike Unije, v poglavju 2.4 pa zunanje politike Unije. Poudarek je na začetnih rezultatih, saj dolgoročnih rezultatov in učinkov še ni. Vsako poglavje vsebuje: 1.oddelek o programih večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020, ki so zajeti v proračunski postavki, njihovo finančno kritje in po potrebi opis njihovega prispevka k strategiji Evropa 2020. Kjer je mogoče, sledi pregled zgodnjega napredka pri izvajanju; 2.oddelek o rezultatih in učinkih, doseženih s programi, ki so bili financirani v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013, vključno s primeri dodane vrednosti EU, in 3.oddelek o operativni uspešnosti, v katerem so opisani dokazi o operativnih vidikih uspešnosti in ukrepi Komisije za izboljšanje upravljanja in izvajanja programov, da se izboljša njihova uspešnost. 2.1 Pametna in vključujoča rast (proračunska postavka 1) A) KONKURENČNOST ZA RAST IN DELOVNA MESTA (podpostavka 1a) Leta 2014 so glavni programi v okviru podpostavke 1a „Konkurenčnost za rast in delovna mesta“ (ki predstavljajo 95 % dodeljenega financiranja) pobuda Obzorje 2020, veliki infrastrukturni projekti (EGNOS in Galileo, ITER in Copernicus), instrument za povezovanje Evrope (IPE) in program Erasmus+, iz katerega se financirajo ukrepi za izobraževanje, usposabljanje, mladino in šport. Čeprav so ukrepi, financirani v okviru programa COSME, v absolutnem proračunskem smislu manjši, so pomembni za evropska MSP. Ostali manjši programi predstavljajo 5 % financiranja, osredotočeni pa so na posebna vprašanja, ki jih je treba reševati na evropski ravni. Glede proračunskih odobritev za prevzem obveznosti je bilo pod podpostavko 1a za leto 2014 navedenim programom dodeljenih 15,97 milijarde EUR, kar predstavlja 12 % skupnega proračuna EU za leto 2014 za postavke 1–4. Program Odobritve za prevzem obveznosti v proračunu za leto 2014 (v milijonih EUR) Pobuda Obzorje 2020, okvirni program za raziskave in inovacije 9 023,1 Veliki infrastrukturni projekti (ITER, EGNOS in Galileo, Copernicus) 2 418,9 Instrument za povezovanje Evrope (IPE) 1 976,2 Izobraževanje, usposabljanje, mladi in šport (Erasmus+) 1 558,8 Konkurenčnost podjetij ter MSP (COSME) 254,1 Drugi (npr. PSCI, Carina, Fiscalis, EaSI, Evropski sklad za prilagoditev globalizaciji) 743,6 SKUPAJ 15 974,7

Navedeni glavni finančni programi prispevajo k prednostnim nalogam pametne in trajnostne rasti iz strategije Evropa 2020. Prek številnih različnih programov, namenjenih spodbujanju raziskav in inovacij, izboljšanju ravni znanja in spretnosti ter (vseživljenjskega) učenja, spodbujanju podjetništva, omogočanju uporabe pametnih omrežij in digitalnega gospodarstva, izgradnji povezanih vseevropskih omrežij, vlaganju v vseevropske infrastrukture ter spodbujanju večje energetske učinkovitosti in učinkovitejše rabe virov, podpirajo naložbo v prihodnost Evrope. Krovnega cilja strategije Evropa 2020, tj. povečanja naložb v raziskave in razvoj na 3 % BDP, ni mogoče izpolniti le s sredstvi EU, kar pa tudi ni bil nikoli namen, saj to predstavlja približno 10 % skupne javne porabe za raziskave in razvoj, ki jo podpirajo zlasti države članice. Namen proračuna EU je čim bolj povečati učinek financiranja EU s spodbujanjem partnerstev z državami članicami in organizacijami zasebnega sektorja ter med njimi prek skupnega načrtovanja programov in javno-zasebnih partnerstev ter z ustvarjanjem učinkov finančnega vzvoda pri financiranju EU prek finančnih instrumentov v okviru programov Obzorje 2020, IPE in COSME. Programi v okviru te postavke se izvajajo z neposrednim upravljanjem. Njihovo izvajanje je leta 2014 delno prevzelo pet izvajalskih agencij: REA, ERCEA, EASME, INEA in EACEA. Izvajanje vseh programov v okviru te postavke se je začelo leta 2014. Za razpise v okviru programa Obzorje 2020 iz leta 2014 je že veliko zanimanja. Pri 79 zaključenih razpisih je bilo podpisanih 1 410 sporazumov o dodelitvi nepovratnih sredstev. Zlasti so pričakovanja presegle zahteve po mobilnosti, ki se financira v okviru programa Erasmus+ (približno 21 000 projektov, predloženih na področju izobraževanja in usposabljanja in več kot 11 000 na področju mladih), glede na razpoložljiv proračun (stopnja izbora v večini primerov je bila približno 15 % ali manj) pa je bilo veliko tudi povpraševanje za projekte sodelovanja (predloženih je bilo približno 12 000 projektov). Privlačnost okvirnega programa za raziskave dokazuje tudi število držav nečlanic EU, ki so zaprosile za sodelovanje v programu. Leta 2014 je pridružitvene sporazume v okviru programa Obzorje 2020 podpisalo 12 držav, dve pa sta zaprosili za pridružitev. Zaključila se je tudi obnovitev sporazumov o znanosti in tehnologiji z ZDA, Ukrajino in Kitajsko. Izziv, s katerim se bo Komisija v letih 2015–2020 soočala v zvezi s programi Galileo, EGNOS in Copernicus, bo spodbujanje skupnosti uporabnikov in komercialnih akterjev k večji uporabi in komercialnemu izkoriščanju. Čeprav je še zgodaj, so obeti pozitivni, saj kaže, da se bo razpon zagotovljenih storitev lahko povečeval po načrtih in da bo komercialna uporaba ponujenih storitev zadovoljiva. Rezultati in učinki, doseženi v okviru programov večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013 Sedmi okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (7. OP) Raziskovalna politika EU v okviru sedmega okvirnega programa je prispevala h krovnemu cilju strategije Evropa 2020, tj. „povečanju naložb v raziskave in razvoj na 3 % BDP“ (2,02 % leta 2013). Ob pričakovanju rezultatov naknadnega vrednotenja, ki še poteka, je iz najnovejših razpoložljivih statističnih podatkov o udeležbi za 7. OP razvidno, da je bilo v obdobju 2007–2013 v okviru 487 zaključenih razpisov prejetih skoraj 136 000 predlogov, pri katerih je sodelovalo več kot 600 000 organizacij in posameznikov, ki so se prijavili, od teh pa je bilo financiranih približno 20 %. Skupni stroški projektov iz izbranih predlogov za obdobje 2007–2013 znašajo 64,3 milijarde EUR, ustrezni finančni prispevek EU, ki je bil zahtevan, pa znaša 45,4 milijarde EUR od skupno 55,5 milijarde EUR, ki so na voljo. Mala in srednja podjetja (MSP) predstavljajo 46 % vseh industrijskih organizacij, ki so sodelovale pri projektih v obdobju 2007–2013. Udeležba MSP pri skupnih raziskovalnih projektih je dosegla 17,4 % (do oktobra 2013), torej je bil presežen cilj 15 %. Povprečni prispevek EU za MSP, ki so v obdobju 2007–2013 sodelovala v 7. OP, znaša 259 722 na MSP. Do decembra 2014 je bilo zaključenih 48 % vseh raziskovalnih projektov 7. OP. V okviru teh projektov je bilo pripravljenih več kot 38 600 publikacij kot znanstvenih izložkov, od tega pa jih je bilo skoraj 40 % objavljenih v zelo vplivnih strokovnih revijah. Za 7 288 končanih projektov v okviru 7. OP je bilo sporočenih 1 586 prijav pravic intelektualne lastnine kot tehničnih izložkov, vključno s 1 291 patentnimi prijavami (81 %). Iz tega razmeroma visokega deleža patentnih prijav je razviden morebitni potencial opravljenih raziskav za inovacije, ki ga je mogoče izkoristiti. Udeležba v 7. OP je prispevala tudi k trajnostnim ravnem zaposlenosti raziskovalcev v Evropi. V skladu z ocenjevalno študijo iz leta 2014 so raziskovalne skupine upravičencev med izvajanjem projektov v okviru 7. OP najele približno 142 000 dodatnih raziskovalcev. Po zaključku projekta jih je v svojih ekipah ostalo približno 43 % (neto stopnja zadržanja je torej 1 od 2,3 najetega raziskovalca). Če bi to število ocenili kot neposredno ustvarjena nova delovna mesta, gre za približno 61 000 dodatnih zaposlitev v udeleženih organizacijah po končanem projektu. Z udeležbo v okvirnem programu se je povečal tudi delež raziskovalk v raziskovalnih skupinah upravičencev in delež mednarodnih raziskovalcev. V okviru dejavnosti Marie Skłodowska-Curie za obdobje 2007–2013 je bilo podprtih približno 50 000 raziskovalcev (vključno s približno 10 000 kandidati za doktorski naziv) 136 narodnosti, ki so delali v več kot 81 državah. Več kot vsak peti projekt v okviru 7. OP v „posebnem programu Sodelovanje'“ vključuje udeleženca iz tretje države (22 %), ki prihaja iz ene od 105 tretjih držav. Udeležba tretjih držav poteka zlasti na naslednjih raziskovalnih področjih: zdravje; prehrana, kmetijstvo in biotehnologija; IKT in okolje. ZDA in države BRIK predstavljajo 5 tretjih držav z najvišjo udeležbo. Iz raziskovalne študije iz leta 2014, izvedene med mednarodnimi udeleženci okvirnega programa v programu 7. OP „Sodelovanje“, je razvidno, da prednosti mednarodnega sodelovanja v okviru 7. OP prevladajo nad nacionalnimi mehanizmi financiranja, saj udeležba v okvirnem programu omogoča: • boljši dostop do mednarodne raziskovalne skupnosti/mreže; • boljšo povezavo z vodilnimi na področju; • boljši sloves, položaj in status za sodelujoče raziskovalce/organizacije; • boljši vzvod med razpoložljivimi sredstvi/dodatnimi sredstvi; • boljše pogoje za zagotavljanje ustanovitve mednarodnega konzorcija. Veliki infrastrukturni projekti Švica je leta 2014 podpisala pridružitveni sporazum z EU in Euratomom, v katerem so zajeti nekateri deli programa Obzorje 2020, raziskovalnega programa Euratoma in dejavnosti ITER za obdobje 2014–2020. Ta sporazum Švici zagotavlja udeležbo pri dejavnostih ITER in ji omogoča, da je polnopravna članica Evropskega skupnega podjetja za ITER in razvoj fuzijske energije, ki je odgovorno za zagotavljanje prispevka EU organizaciji ITER. Finančni programi, ki podpirajo evropska satelitska navigacijska sistema (EGNOS in Galileo) in evropski sistem za opazovanje Zemlje GMES–Copernicus, so leta 2014 še naprej zagotavljali rezultate. Približno 65 % vseh obstoječih modelov satelitskih navigacijskih sprejemnikov je že združljivih s sistemom EGNOS, kar pomeni, da ti sprejemniki lahko uporabljajo sporočila sistema EGNOS. V Evropi je na več kot 110 letališčih v 15 državah na voljo več kot 170 postopkov za prilet, ki temeljijo na sistemu EGNOS in omogočajo boljšo navigacijo pri pristajanju na letališču z zmanjšano vidljivostjo. Airbus A350 je prvo veliko komercialno letalo, ki lahko pristane s sistemom EGNOS. Pri večini od 750 naročil je bila naročena možnost s sistemom EGNOS. Sistem EGNOS se uporablja tudi za notranjo plovbo na 400 km dolgem madžarskem delu Donave. Večnacionalna plinska in naftna družba je v postopku opremljanja vseh 1 500 tovornjakov v Italiji in 400 tovornjakov v drugih državah z napravami, združljivimi s sistemom EGNOS, za spremljanje prevoza ogljikovodikov. Približno 90 % vrhunskih kombajnov, ki jih trenutno prodaja vodilni proizvajalec kmetijske mehanizacije, je opremljenih s sprejemniki, združljivimi s sistemom EGNOS.

Program Galileo, pri katerem je prišlo do zamud, po popravnih ukrepih ponovno poteka po načrtih. Avgusta 2014 sta bila dva satelita Galileo zaradi nepravilnosti pri izstrelitvi nameščena v napačno orbito. Sedaj sta prestavljena v ustreznejšo orbito in njuni preskusni rezultati so pozitivni. Izstrelitev satelitov Galileo se je nadaljevala marca 2015, kar pomeni, da splošni načrt namestitve konstelacije sistema Galileo poteka po načrtih. Kar zadeva program Copernicus, je bil aprila 2014 izstreljen satelit Sentinel 1A. Štiri mesece pozneje je pridobil podatke, ki so se uporabili pri kartiranju pretrga, nastalega zaradi največjega potresa, ki je v zadnjih 25 letih stresel severno Kalifornijo. To dokazuje, da lahko evropska satelitska industrija deluje na svetovni ravni. Posojilna jamstva za projekte vseevropskega prometnega omrežja „Instrument za posojilna jamstva za projekte vseevropskega prometnega omrežja“ je skupni finančni instrument Komisije in EIB, ki je bil vzpostavljen leta 2008 zaradi pospeševanja in izvajanja infrastrukturnih projektov TEN-T. Prispevek kapitala v višini 250 milijonov EUR, ki ga je zagotovila Komisija, je spodbudil skupno kapitalsko naložbo v višini več kot 12 milijard EUR v šestih poslih TEN-T s tveganjem nizkih prihodkov od obsega prometa v Franciji, Nemčiji, na Portugalskem, v Španiji in Združenem kraljestvu v pristaniškem, cestnem in železniškem sektorju konec leta 2014. Erasmus in Marie Skłodowska-Curie Evropski ukrepi na področju mobilnosti so prispevali h krovnemu cilju strategije Evropa 2020, da bi moralo imeti vsaj 40 % oseb med 30. in 34. letom starosti zaključeno terciarno stopnjo izobrazbe“ (zdaj jih je 36,9 %). Program Erasmus je od začetka izvajanja spodbudil mobilnost več kot 3 milijonov upravičencev. Študija, ki naj bi ocenila učinke mobilnosti na znanje in spretnosti ter zaposljivost študentov, se je zaključila leta 2014 in ugotovljeno je bilo, da je 52 % študentov v okviru programa Erasmus zaradi svojih izkušenj v tujini povečalo svoje „spretnosti za zaposljivost“. Te spretnosti so zelo zaželene pri delodajalcih, ki menijo, da so izkušnje v tujini pomembne za zaposljivost. V okviru študije je bilo ugotovljeno, da so študenti v okviru programa Erasmus v boljšem položaju pri iskanju prve zaposlitve in izboljšanju poklicnega razvoja. COSME (program za konkurenčnost podjetij ter mala in srednja podjetja (MSP)) in njegov podprogram Erasmus za mlade podjetnike Z evropskimi ukrepi se je izboljšalo poslovno okolje za podjetja, saj so pripomogli k skrajšanju časa s 5,4 delovnega dne leta 2012 na 3,5 delovnega dne leta 2014 (35-odstotno zmanjšanje) in zmanjšanju stroškov pri zagonu podjetja s povprečnih 372 EUR leta 2012 na 313 EUR leta 2014 (15-odstotno zmanjšanje). Iz vrednotenja programa Erasmus za mlade podjetnike je razvidno, da je 36,5 % udeležencev tega programa, ki so želeli postati podjetniki, po izmenjavi ustanovilo podjetje. Ob upoštevanju, da je bilo v obdobju 2009–2011 ustanovljenih 5 % manj podjetij, število mikropodjetij pa se je v obdobju 2010–2012 zmanjšalo za 3 %, je to pozitiven in spodbuden rezultat. Drugi pomembni vidiki, predstavljeni v ocenjevalni študiji, se nanašajo na razmeroma visoko stopnjo preživetja novih podjetnikov v primerjavi s povprečjem za evropske MSP in zmogljivostjo zaposlovanja novih ljudi: po dveh letih opravljanja dejavnosti preživi le 79 % evropskih zagonskih podjetij, le 57 % jih doseže svojo tretjo obletnico, medtem ko še vedno posluje 87 % novih podjetnikov, ki so se udeležili tega programa. Drugi programi Dokazi o uspešnosti manjših programov (Fiscalis, Customs in Hercule) so na voljo od leta 2014. Cilji teh programov niso neposredno povezani s cilji strategije Evropa 2020, vendar obravnavajo posebne potrebe, povezane s sodelovanjem med državami članicami na področjih obdavčenja in carine ter zaščite finančnih interesov Unije. Pri zunanjem vrednotenju programa Fiscalis 2013 je bilo ugotovljeno, da je program davčnim upravam držav članic zagotovil sredstva za učinkovito izmenjavo informacij (npr. standardizirane davčne e-obrazce itd.). Približno 75 % proračuna je bilo namenjenega delovanju in podpori sistemov IT, ki podpirajo izmenjavo informacij med davčnimi upravami. Tak primer je sistem izmenjave podatkov s področja DDV (sistem VIES) na spletu, ki je gospodarskim subjektom in državnim upravam omogočil 160 milijonov EUR prihranka. Učinkovitost se je zelo povečala, saj je program zaradi standardizacije, digitalizacije in interoperabilnosti sredstev racionaliziral in poenostavil izmenjavo informacij in spremljanje. Kar zadeva učinkovitost, je program Fiscalis pomagal pri opredelitvi zneska dolgovanega davka v višini približno 3,26 milijarde EUR, s čimer je neposredno prispeval k boju Unije proti davčnim utajam. Pri vrednotenju programa Customs 2013 je bilo ugotovljeno, da je program znatno pripomogel h krepitvi zaščite in varnosti, zaščiti finančnega interesa EU in pospeševanju trgovine. Financirani vseevropski sistemi IT so omogočili porazdelitev bremena med Evropsko unijo in sodelujoče države. Poleg tega so financirani sistemi za obvladovanje tveganj prispevali k okrepljenemu nadzoru nad nevarnim blagom in učinkoviti opredelitvi in pobiranju carinskih dajatev. Carinska unija je postala varnejša, kar je neposredno in pozitivno vplivalo na zaščito finančnih interesov EU. Pri vrednotenju je bilo ugotovljeno tudi, da so bili financirani ukrepi povezovanja v omrežja ključni in da so pripomogli k zagotavljanju dosledne uporabe carinske zakonodaje, širjenju dobre prakse in krepitvi zaupanja, ki mora biti prisotno med upravami, da lahko delujejo enotno. V okviru vrednotenj je bilo izdanih več priporočil, ki so bila večinoma operativne narave (kot so izboljšanja sistemov IT in aplikacij). V pripravi je akcijski načrt, v katerem bo določeno, kako se bodo ta operativna priporočila obravnavala med sedanjim programskim obdobjem. Pri vrednotenju programa HERCULE je bilo ugotovljeno, da je program dosegel svoje cilje in načrtovan učinek, tj. zaščitil finančne interese Unije, in da je prinesel rezultate na področjih (i) podpore organom pregona in carinskim organom, (ii) okrepljenega sodelovanja in (iii) dostopa do podatkov in analize. Vendar se je pri vrednotenju tudi pokazalo, da je mogoče povečati učinkovitost, če bodo države članice izmenjavale dobre prakse glede nabave in naročanja opreme. Operativni vidiki uspešnosti Komisija je leta 2014 po pozitivni izkušnji z izvajanjem delov programov za raziskave in inovacije iz prejšnjega večletnega finančnega okvira začela z intenzivnejšo uporabo izvajalskih agencij. V zbirnem poročilu iz leta 2014 je bilo opredeljenih več izzivov v zvezi z nadzorovanjem upravljanja in/ali odgovornostjo, povezanih s prenosom upravljanja programov na izvajalske agencije in skupna podjetja, ter predlagan ustrezen popravni ukrep. Na splošno so leta 2014 generalni direktorati, pristojni za raziskave, uvedli tri velike spremembe za povečanje uspešnosti in učinkovitost izvajanja:

Ustanovitev skupnega središča za zagotavljanje pomoči: Izvajanje 7. OP prek različnih generalnih direktoratov in drugih organov je v nekaterih primerih prineslo različne prakse v različnih delih programa. To je ugotovilo Računsko sodišče, ki je pozvalo k dosledni in enaki obravnavi vseh upravičencev in k skladnemu izvajanju okvirnega programa. Komisija je upoštevala naslednja priporočila: vloga skupnega središča za zagotavljanje pomoči je usklajevanje, nadzorovanje in zagotavljanje skladnosti med različnimi izvedbenimi organi, kar zagotavlja enotno obravnavanje upravičencev. Vzpostavitev skupne službe za revizijo: Skupna služba za revizijo bo izvajala vse revizije za program Obzorje 2020, tudi za izvajalske agencije in skupna podjetja. To je velik korak naprej pri zagotavljanju usklajenega pristopa in čim manjšega bremena zaradi revizije za upravičence. Leta 2014 je bil vzpostavljen nov spletni portal za udeležence, na katerem so bile združene vse zadevne informacije o programih EU za raziskave, inovacije in konkurenčnost. Portal zagotavlja enotno vstopno točko za prosilce in upravičence v okviru programa Obzorje 2020, kjer lahko dobijo informacije o vseh programih podpore in vseh razpisih na tem področju. Komisija se stalno posvetuje z uporabniki, da bi bil sistem zanje čim bolj prijazen. B) EKONOMSKA, SOCIALNA IN TERITORIALNA KOHEZIJA (proračunska podpostavka 1B) Podpostavka 1B finančnega okvira zajema „Evropski sklad za regionalni razvoj“ (ESRR), „Kohezijski sklad“, „Evropski socialni sklad“ (ESS), vključno s „posebnimi dodatnimi sredstvi za Pobudo za zaposlovanje mladih“ in „Sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim“ (FEAD). Vsi ti programi se izvajajo pod skupnim upravljanjem. ESRR, Kohezijski sklad in ESS sestavljajo kohezijsko politiko EU. Njen glavni cilj je krepitev ekonomske, socialne in teritorialne kohezije med regijami in državami članicami z osredotočanjem sredstev na manj razvide regije in države članice. Kohezijska politika je tudi najpomembnejši naložbeni instrument EU za uresničitev ciljev strategije Evropa 2020, ki podpira rast in ustvarjanje delovnih mest na ravni EU in strukturne reforme na nacionalni ravni. Kohezijska sredstva predstavljajo več kot 50 % naložbenega proračuna v več državah članicah (HU, SK in LT), kar dokazuje njihov pomen pri podpiranju strateških naložb. V drugih državah članicah je prispevek skromnejši, zlasti v razvitejših („konkurenčnih“) regijah in državah članicah. Sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim (FEAD) je nov sklad, ki temelji na ukinjenem programu pomoči najbolj ogroženim, njegova namenska sredstva pa prispevajo k izkoreninjenju revščine in so osredotočena na hrano in osnovno materialno pomoč ter socialno vključevanje najbolj ogroženih oseb. Glede odobritev za prevzem obveznosti v proračunu je bilo pod podpostavko 1B za leto 2014 navedenim programom dodeljenih 47,5 milijarde EUR, kar predstavlja 35,9 % skupnega proračuna EU za leto 2014 za postavke 1–4. Program Odobritve za prevzem obveznosti v proračunu za leto 2014 (v milijonih EUR) Regionalna konvergenca (manj razvite regije) 23 243,6 Regije v prehodu 4 695,8 Konkurenčnost (bolj razvite regije) 7 400,5 Kohezijski sklad 7 936,2 Evropsko teritorialno sodelovanje 505,7 Najbolj oddaljene in redko poseljene regije 209,1 Sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim 514,3 Pobuda za zaposlovanje mladih (posebna dodatna sredstva) 1 804,1 Drugo 1 187,1 PROGRAMI SKUPAJ 47 496,4 Skupno je za naložbe v kohezijsko politiko v obdobju 2014–2020 na voljo 351,8 milijarde EUR. Zakonodaja za obdobje 2014–2020 je bila sprejeta šele decembra 2013, kar je povzročilo zamude pri sprejetju partnerskih sporazumov, v katerih so določene strateške naložbene prednostne naloge držav članic, in operativnih programov, s katerimi se te prednostne naloge prenesejo v naložbe. Izvajanje se zato ni začelo na začetku leta 2014, kot je bilo predvideno, vendar je Komisija pospešila nadaljnje delo, da bi zagotovila, da se vsi partnerski sporazumi sprejmejo do konca leta 2014. Razprave z državami članicami o operativnih programih so se nadaljevale leta 2015. Za FEAD so se zaključile marca 2015, ko je Komisija sprejela vse operativne programe, za kohezijsko politiko (ESRR, Kohezijski sklad, ESS) je bilo do aprila 2015 sprejetih 241 od 311 operativnih programov (77 %). Kar zadeva Pobudo za zaposlovanje mladih je bilo upravičenih 20 držav članic, 34 operativnih programov pa ima komponento zadevne pobude. Sprejetih je bilo že 33 od teh operativnih programov. Sprejetih je bilo tudi 24 programov evropskega teritorialnega sodelovanja, ki so podprti v okviru ESRR. Za 20 držav članic so bili sprejeti vsi operativni programi, za Španijo, Italijo in Češko republiko pa je številne treba še sprejeti. To pomeni, da bodo na podlagi teh programov v prvih letih novega programskega obdobja na voljo omejeni rezultati. Sredstva programov kohezijske politike bodo v obdobju 2014–2020 osredotočena na manjše število področij politike, ki prispevajo k uresničevanju strategije Evropa 2020, torej naj bi kar najbolj povečali učinek naložbe EU. Komisija si je med razpravami o operativnih programih prizadeva povezati naložbene prednostne naloge v okviru operativnega programa s težavami, opredeljenimi v priporočilih za posamezne države v okviru evropskega semestra. V Bolgariji na primer bodo naložbe kohezijske politike usmerjene v izboljšanje poslovnega okolja, zlasti dostopa MSP do financ, kar je strukturni problem, ki je bil opredeljen v več priporočilih za to državo članico (2012–2014). V skladu z informacijami, ki so bile na voljo sredi marca 2015, bo od vseh operativnih programov za ESRR in Kohezijski sklad, ki so že bili sprejeti, 86,1 milijarde EUR vloženih v pametno rast (40,2 milijarde EUR v raziskave, razvoj in inovacije, 13,5 milijarde v digitalno agendo, 32,4 milijarde v MSP) in 88,2 milijarde EUR v trajnostno rast (37,6 milijarde za nizkoogljično gospodarstvo, 33,5 milijarde EUR za prometno in energetsko infrastrukturo ter 17,1 milijarde EUR za ohranjanje in varovanje okolja). ESS prek svojih štirih tematskih ciljev prispeva k ciljem strategije Evropa 2020 za zaposlovanje, izobraževanje in boj proti revščini. V 150 operativnih programih, sprejetih do konca aprila (od 187 operativnih programov) v okviru ESS in Pobude za zaposlovanje mladih za ukrepe, ki spodbujajo trajnostno in kakovostno zaposlovanje, socialno vključevanje, izobraževanje, krepitev institucionalne zmogljivosti in učinkovito javno upravo, je načrtovano prispevanje zneska v višini 73,7 milijarde EUR za pametno in vključujočo rast. Rezultati in učinki, doseženi v okviru programov večletnega finančnega načrta za obdobje 2007–2013 Programi kohezijske politike za obdobje 2007–2013 se bodo še naprej izvajali do konca leta 2015, kar pomeni, da bo dosežen še znaten dodaten napredek h končnim ciljem. Sporočeni dosežki kohezijske politike do leta 2013 temeljijo zlasti na najnovejših razpoložljivih informacijah o spremljanju, pridobljenih iz letnih poročil o izvajanju, ki so jih predložile države članice sredi leta 2014. Proučiti jih je treba ob upoštevanju splošnega napredka strategije Evropa 2020, opisanega v oddelku 1.1 tega poročila. Za ESRR in Kohezijski sklad informacije, prikazane v grafikonih v nadaljevanju, temeljijo na osnovnih kazalnikih, ki jih je mogoče združevati na ravni EU. Za ESS so te informacije večinoma podatki o upravičencih in ugotovitvah iz zbirnega poročila Strokovne mreže ESS za vrednotenje , v katerem so povzeti dokazi, ki so jih zbrale države članice. Opozoriti je treba, da uporaba kazalnikov, za katere je mogoče združevati informacije na ravni EU, v obdobju 2007–2013 ni bila obvezna, zato poročanje ni izčrpno, razen pri obveznem poročanju o udeležencih za ESS . Osnovni kazalniki kažejo le nekatere izložke politike, in ne rezultatov, ki so povezani z določenim programom. Prikazujejo obseg dejavnosti, izvedene v okviru kohezijske politike, ki (čeprav skromno) prispeva k prednostnim nalogam strategije Evropa 2020. Pametna rast (ESRR in ESS) Na podlagi informacij, ki so jih sporočile države članice, so naložbe kohezijske politike na področju pametne rasti pripomogle k spodbujanju visokokvalificiranih zaposlitev in zaposlovanja mladih, podjetništva in izboljšanja digitalne povezljivosti v vsej EU. V letih 2007–2013 sta na primer ESRR in Kohezijski sklad prispevala k ustvarjanju precejšnjega števila delovnih mest (slika 1) in spodbudila sodelovanje 26 700 podjetij z raziskovalnimi inštituti (slika 2).

Kar zadeva ustvarjanje delovnih mest, je ta številka predstavljala 59 % cilja, zastavljenega leta 2007, kar dokazuje omejujoč učinek svetovne finančne in gospodarske krize. Če številko postavimo v širši okvir, predstavljajo delovna mesta, ustvarjena v letih 2007–2013, 4,7-odstotno povečanje zaposlenosti, potrebne za dosego cilja strategije Evropa 2020, tj. 75-odstotni delež udeležbe. Število podjetij, ki so prejemala podporo za sodelovanje z raziskovalnimi inštituti, je predstavljalo 87 % prvotno zastavljenega cilja, kar kaže, da bo ta cilj do leta 2015 v celoti izpolnjen. Vendar, kot je bilo že navedeno, ta številka predstavlja zelo majhen delež podjetij v EU. Slika 1: Število ustvarjenih delovnih mest Vir: Letna poročila o izvajanju za ESRR in Kohezijski sklad. Slika 2: Število podjetij, ki sodelujejo s podprtimi raziskovalnimi ustanovami Vir: Letna poročila o izvajanju za ESRR. S pomočjo financiranja ESRR je bilo izvedenih približno 74 100 projektov na področju raziskav, tehnološkega razvoja in inovacij, od tega večina v bolj razvitih regijah („konkurenčnih regijah“). V okviru teh projektov je bilo ustvarjenih skoraj 34 800 raziskovalnih delovnih mest s polnim delovnim časom, ki so približno enako porazdeljena med manj razvite regije („konvergenčne regije“) in konkurenčne regije. Dostop do visokozmogljivih telekomunikacijskih omrežij je ključni dejavnik konkurenčnosti in gospodarske rasti. V okviru ESRR se je zlasti v manj razvitih regijah vlagalo v povečanje pokritosti s širokopasovnim omrežjem. Širokopasovne povezave so sedaj skoraj 100-odstotno dostopne v skoraj vseh regijah EU, zaradi česar manj razvite regije pri poslovanju prek digitalnih omrežij niso več v tako slabem položaju. Vendar je pokritost večja od števila gospodinjstev, ki uporabljajo širokopasovno povezavo, čeprav se je tudi to v zadnjih letih precej popravilo (s 56 % leta 2009 na 76 % leta 2013). Kohezijska politika je do konca leta 2013 podprla približno 5 milijonov dodatnih gospodinjstev pri pridobivanju pokritosti s širokopasovnim omrežjem. Grčija, Francija, Portugalska in Poljska so imele težave pri izvajanju, ki jih Komisija obravnava v programih za obdobje 2014–2020. Podpora za podjetja je med vsemi ukrepi, doslej financiranimi iz ESRR glavni vir ustvarjanja delovnih mest od vseh ukrepov. Skupno se je v vsej EU do konca leta 2013 začelo izvajanje več kot 209 000 projektov ESRR za podporo naložb v MSP (82 % cilja). V okviru teh projektov se je ustvarilo vsaj 274 000 delovnih mest v MSP (v okviru številnih programov se ta kazalnik ne sporoča). Poleg tega je bilo pri zagonu podprtih približno 98 000 novih podjetij v vsej EU (105 % prvotno zastavljenega cilja). Oblike podpore v okviru ESRR so vključevale finančno pomoč v obliki nepovratnih in povratnih sredstev, pa tudi svetovanje in smernice, ki so jih zagotovili centri za podporo podjetjem, financirani v okviru ESRR. Prve povratne informacije iz analize podpore podjetjem v okviru potekajočega naknadnega vrednotenja ESRR in Kohezijskega sklada so že na voljo: v okviru 394 instrumentov politike, ki so bili doslej podrobno analizirani, se je financiranje zagotovilo skoraj 240 000 podjetjem, od tega je bilo 54 % mikropodjetij (z manj kot 10 zaposlenimi), 30 % je bilo malih podjetij (z 10–49 zaposlenimi) in 16 % je bilo srednjih podjetij (50–249 zaposlenih). 43 % od 115 000 podjetij, pri katerih je bilo mogoče opredeliti sektor dejavnosti, je poslovalo na področju proizvodnje, 17 % na področju veleprodaje in maloprodaje, 9 % na področju IKT, 6 % na področju turizma, 7 % v sektorju gradbeništva, 25 % pa v drugih sektorjih. V okviru naknadnega vrednotenja ESRR se proučuje tudi podpora velikim podjetjem in ugotovljeno je bilo, da je v sedmih državah z najvišjimi absolutnimi številkami za podporo velikim podjetjem 13 % (4,6 milijarde EUR) podpore za podjetja namenjenih velikim podjetjem. Podpora v treh državah – PL, PT in DE – predstavlja polovico porabe. Kar zadeva delež podpore velikim podjetjem glede na skupno podporo v okviru ESRR, je poudarek na velikih podjetjih največji v Avstriji, na Portugalskem in v Češki republiki. V sedmih proučevanih državah je podporo prejelo 2 800 velikih podjetij. Povprečna podpora je znašala 1,6 milijona EUR na podjetje. Z ekstrapolacijo teh številk se lahko oceni, da je v EU kot celoti podporo v okviru ESRR prejelo približno 4 000 velikih podjetij (v primerjavi s 230 000 projekti za MSP). 79 % podpore v okviru ESRR je bilo namenjenih sektorju proizvodnje. Kar zadeva ESS, so iz poročila Strokovne mreže ESS za vrednotenje o dosežkih v obdobju 2007–2013 razvidni podatki, da so bili številni ukrepi, financirani v okviru ESS, osredotočeni na mladino. Mladi so sodelovali pri več kot 20,9 milijona (31 %) skupnega števila udeležb. Na področju dostopa do zaposlitve je bilo skoraj 5,6 milijona (29 %) sodelujočih udeležencev mladih, največ pa jih je prihajalo iz ES, FR in UK. Na področju povečanja človeškega kapitala je bilo več kot 10,3 milijona udeležencev (40 %) mladih v starosti 15–24 let. V to je zajet velik delež v izobraževanju in usposabljanju, saj so številni od teh mladih še vedno v šoli ali na univerzi. Trajnostna rast (ESRR in Kohezijski sklad) Na podlagi najnovejših številk, ki so jih sporočile države članice, je napredek naložb v okviru kohezijske politike v zvezi s trajnostno rastjo v sektorjih, v katerih se izvajajo ukrepi, neenakomeren. Razlogi za to in popravni ukrepi, ki jih je sprejela Komisija, so pojasnjeni v nadaljevanju. Da bi se zagotovila trajnostni razvoj in trajnostna gospodarska rast, se je v okviru kohezijske politike vlagalo v ukrepe za zaščito pred poplavami in gozdnimi požari. Do konca leta 2013 so ukrepi za zaščito pred poplavami koristili več kot 7 milijonom ljudi, ukrepi za zaščito pred gozdnimi požari pa več kot 28 milijonom ljudi. Slednja številka že presega cilj za leto 2015 (24 milijonov ljudi), kar kaže na dober napredek naložb v tem sektorju. Do konca leta 2013 je bilo ustvarjenih skoraj 2 700 MW dodatne zmogljivosti za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov, kar predstavlja 0,72 % ocenjene najmanjše zmogljivosti, potrebne za dejansko proizvodnjo električne energije v vsej EU (slika 3), to pa je prispevalo k pomembnemu cilju strategije Evropa 2020. Slika 3: Dodatne zmogljivosti za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov (v MW) Vir: Letna poročila o izvajanju za ESRR in Kohezijski sklad. Poleg tega so se izvajali številni projekti za povečanje energetske učinkovitosti stanovanjskih blokov in javnih stavb, zlasti v državah EU-12, v katerih so te vrste stavb velike porabnice energije. Uspešnost in učinkovitost teh naložb se ocenjujeta v okviru potekajočega naknadnega vrednotenja.

Zaradi naložb, ki jih je sofinancirala EU, se je do konca leta 2013 za več kot 4,2 milijona več ljudi izboljšala oskrba z vodo, za več kot 5,5 milijona ljudi pa storitve izboljšanih čistilnih naprav za odpadno vodo. Vendar ti dosežki predstavljajo le 25 % skupnih ciljev za leto 2015, kar kaže na resno tveganje, da cilji ne bodo doseženi. Zamude pri izvajanju projektov so velike v BG, SI in ES zaradi dolgotrajnih postopkov oddaje javnega naročila, gospodarske krize v sektorju gradbeništva in posledičnih bankrotov pogodbenikov, dolgih nacionalnih postopkov prostorskega načrtovanja ter v več primerih majhne tehnične zmogljivosti in zmogljivosti financiranja upravičencev, ki so v večini primerov lokalni organi. Predhodne pogojenosti, uvedene z novim pravnim okvirom kohezijske politike, bodo pripomogle k odpravi teh ovir za programe v obdobju 2014–2020, pozitivno pa bi morale vplivati tudi na izvajanje projektov v zadnjih letih operativnih programov iz obdobja 2007–2013. Te pogojenosti so namenjene reševanju težav, za katere so pretekle izkušnje pokazale, da so zlasti pomembne za izvajanje programov, kot so prenos posebne zakonodaje EU, financiranje strateških projektov EU ali upravna in institucionalna zmogljivost. Na področju prevoza je bilo zgrajenih več kot 3 700 km novih cest, od tega je 1 800 km cest del omrežja TEN-T. Poleg tega je bilo s financiranjem EU nadgrajenih več kot 3 000 km železniških prog (72 % skupnega cilja). K navedenemu napredku so največ prispevale PL, CZ, PT in BG. Enako velja za Madžarsko kljub nedavnim pomislekom glede regularnosti meril za izbor projektov. Na nekatere projekte še naprej vplivajo zamude pri postopkih oddaje javnega naročila in načrtovanja. To velja zlasti za železniške projekte v kohezijskih državah, v katerih dosežki, ki so bili sporočeni do konca leta 2013, predstavljajo le 20 % skupnih ciljev. Navedene težave se bodo reševale v obdobju 2014–2016 prek akcijskih načrtov, opredeljenih v tesnem sodelovanju med Komisijo in nacionalnimi organi. Pri naknadnem vrednotenju v okviru ESRR in Kohezijskega sklada je bilo zastavljeno vprašanje, ali se je z letnimi poročili o izvajanju zagotovilo dovolj informacij, povezanih z velikimi projekti (številni so bili na področju prevoza in okolja). Za te informacije se je izkazalo, da na splošno manjkajo ali pa so slabe kakovosti. Avtorji študije so na podlagi raziskave organov upravljanja ugotovili skupno 50 odobrenih velikih projektov, pri katerih se fizična dela od oktobra 2014 še niso začela. Ta številka predstavlja približno 7 % odobrenih velikih projektov. Večina teh projektov se izvaja v državah EU-15. ESRR je prispeval tudi k bolj trajnostnemu javnemu prevozu, kar dokazuje naslednji primer: Pet velikih evropskih javnih prevoznih podjetij je združilo moči v nadnacionalni pobudi „Ticket to Kyoto“ (Vozovnica do Kjota). Skupaj izmenjujejo, ustvarjajo in preskušajo praktične rešitve za zmanjšanje emisij CO2 v javnem prevozu. Usklajevanje petih velikih operaterjev javnega prevoza je brez primere in dober prikaz dodane vrednosti pobud sodelovanja na ravni EU. Na ta način so se zmanjšali stroški načrtovanja s povečanjem števila morebitnih dobaviteljev, organiziranjem morebitnih skupnih razpisov in opredelitvijo pogojev za optimalno izvajanje, rezultat pa je skupni pristop, ki ga je mogoče neposredno prenesti na druge industrije. Skupna naložba za projekt je znašala 12 milijonov EUR, polovico tega (6 milijonov EUR) je prispeval ESRR. Vključujoča rast (ESRR in ESS) ESRR in ESS tesno sodelujeta, da bi se zagotovilo povezano reševanje obstoječih težav z vlaganjem v materialno infrastrukturo in v mehke ukrepe, ki vključujejo ukrepe, kot sta izobraževanje in usposabljanje. Iz rezultatov, navedenih za ESS v poročilu Strokovne mreže ESS za vrednotenje za obdobje 2007–2012, je razviden precejšen obseg financiranih programov z 68 milijoni posameznih udeležb, zabeleženih do decembra 2012. Zaradi teh ukrepov je več kot 5,7 milijona udeležencev našlo zaposlitev, 79 % teh delovnih mest pa je bilo ustvarjenih v ES, FR, PL in UK. Skoraj 8,6 milijona ljudi je pridobilo kvalifikacije, pri čemer je bilo 78 % vseh rezultatov na tem področju doseženih v CZ, DE, ES, FR, IT, NL, PL SK in UK, več kot 3,4 milijona pa se jih je nanašalo na dodatno usposabljanje zaposlenih. Skoraj 550 000 udeležencev je ustvarilo lastno delovno mesto (samozaposlitev) ali ustanovilo novo podjetje, večino teh rezultatov pa so prispevale DE, ES, FI, FR, GR in IT. Iz analize poročil o izvajanju, ki so jih predložile države članice, je razvidno, da ukrepi v okviru ESS razširijo obstoječe ukrepe s podpiranjem skupin (kot so starejši (50+), etnične manjšine, zaporniki in Romi) ali področij, ki drugače ne bi prejele podpore (ekonomija širine). To na primer velja za UK, kjer se po mnenju nacionalnih organov s financiranjem ESS razširi obseg zagotavljanja storitev z usmerjanjem v skupine, ki niso upravičene do storitev v okviru rednega izobraževanja, pa tudi z razširitvijo vrste dejavnosti in zagotavljanjem intenzivnejše podpore posameznikom, ki se soočajo z najhujšimi težavami, pri vključevanju na trg dela (tj. posameznikom iz manjšim, ki se soočajo z diskriminacijo, posameznikom z motnjami v duševnem razvoju, invalidom ali nekdanjim prestopnikom). Na področju dostopa do zaposlitve se učinki ukrepov ESS merijo v številu ljudi, ki dobijo zaposlitev ali se samozaposlijo oziroma so bližje temu, da zaposlitev dobijo. Iz vrednotenj, ki so jih izvedle države članice, so razvidne velike neto razlike glede zaposlenosti in brezposelnosti, povezane z dejavnostjo ESS. Na primer, pri posameznikih, ki so sodelovali v ukrepih, podprtih v okviru ESS, je večja verjetnost, da bodo našli zaposlitev kot pri kontrolnih skupinah. V številnih vrednotenjih so poudarjeni tudi „mehki“ rezultati, povezani z dostopom do ukrepov zaposlovanja, kot so bolj neodvisno in učinkovitejše iskanje zaposlitve, večja samozavest, višja stopnja motivacije za delo in na splošno boljše vključevanje v družbo. Na področju socialnega vključevanja so bile dejavnosti ESS usmerjene v udeležence iz skupin, ki so na trgu dela še zlasti ranljive: migrante (7 %), etnične manjšine (12 %), invalide (14 %) in ljudi s primarno ali nižjo sekundarno izobrazbo (45 %). Zaradi raznolikosti ciljnih skupin so najuspešnejši tisti ukrepi ESS, ki so zasnovani zelo ozko glede na potrebe teh skupin. V primeru povečanja človeškega kapitala je ESS pripomogel k povečanju udeležbe v usposabljanju in izobraževanju, zlasti v zvezi z mladimi, migranti in osebami z nizko izobrazbo (46 % udeležencev je imelo največ nižjo sekundarno izobrazbo). Nekatere države članice so ESS uporabile tudi za povečanje kompetenc zaposlenih ali za vzpostavitev mehanizmov za priznavanje obstoječih kompetenc (DK, ES). Glede krepitve upravne zmogljivosti je bilo sporočenih več kot 913 000 udeležb, velika večina, skoraj 891 000 (98 %), pa so bili zlasti zaposlenih v javnih upravah, javnih službah in pri socialnih partnerjih. Glavni rezultat v okviru te politike je število udeležencev, ki so pridobili kvalifikacije – običajno so to bili zaposleni v javnih službah. V skladu s podatki le za pet držav članic (CY, GR, HU, MT in RO) je bilo pridobljenih več kot 157 000 kvalifikacij. Kar zadeva ESS, je iz trenutno razpoložljivih združenih informacij o spremljanju razviden lep napredek naložb v izobraževalno in vzgojnovarstveno infrastrukturo, saj zmogljivost podprte infrastrukture dosega skoraj 6,2 milijona ljudi, kar že presega cilj za leto 2015, ki znaša 5,2 milijona. Operativni vidiki uspešnosti Komisija izvaja več ukrepov za zagotavljanje boljšega okvira izvajanja, ki bo pospešil doseganje ciljev programov. S temi ukrepi naj bi se rešile tudi težave, ki jih je leta 2014 ugotovilo Računsko sodišče v petih posebnih poročilih o naložbah, podprtih v okviru programov ESRR in Kohezijskega sklada v programskih obdobjih 2000–2006 in 2007–2013. V teh poročilih je Sodišče priporočilo, da se pri določanju prednostnih naložb zagotovi večja osredotočenost organov, pristojnih za programe, na uspešnost, učinkovitost in gospodarnost projektov ter da se izvajanje projektov spremlja s primernimi in preglednimi kazalniki uspešnosti. Eden od navedenih ukrepov je pobuda Komisije v okviru njenih pristojnosti v okviru deljenega upravljanja, s katero se odpravljajo pomanjkljivosti upravne zmogljivosti držav članic. To poteka prek tehničnih sestankov, usmerjenega svetovanja in dialoga z nacionalnimi organi. Poleg tega je Komisija leta 2014 skupaj s programom usposabljanja, ki se bo izvedel leta 2015, predstavila nov priročnik o javnih naročilih, ki vsebuje podrobne smernice za upravičence. Ta novi priročnik naj bi prispeval k splošnemu izboljšanju praks na področju javnih naročil, ki so eno od glavnih orodij za zagotavljanje stroškovne učinkovitosti ukrepov, sofinanciranih prek skladov. Komisija je razvila instrument pomoči med partnerji, ki je namenjen izboljšanju izvajanja skladov na terenu z izmenjavo praks in nasvetov, in leta 2015 naj bi bila izvedena pilotna izmenjava strokovnjakov. Ti ukrepi naj bi prinesli pomembne spremembe v izvajanju programov v obdobju 2014–2020. Novi zakonodajni okvir za obdobje 2014–2020 ima nove elemente, kot so: večji poudarek na usmerjenosti v rezultate s povezavo med financiranimi ukrepi in priporočili za posamezne države v okviru evropskega semestra; predhodne pogojenosti, da se zagotovi trden okvir izvajanja od začetka izvajanja; letno poročanje o kazalnikih izložkov in rezultatov na ravni prednostne osi ter stroge določbe za ocenjevanje učinka, ki ga bodo izvedle države članice. Služba Komisije za notranjo revizijo je izvedla revizijo uspešnosti, v kateri je ocenila razhajanja med prvotnimi predlogi Komisije za sklade ESI in končnimi rezultati zakonodajnega postopka ter morebitna tveganja, ki izhajajo iz tega in so povezana z doseganjem ciljev. Ugotovitve te revizije bodo na voljo v prihodnjih mesecih v letnem poročilu Komisije o notranjih revizijah. 2.2 Trajnostna rast: naravni viri (proračunska postavka 2) V postavki 2 finančnega okvira sta zajeta dva stebra skupne kmetijske politike (SKP), in sicer steber I, ki ga sestavljajo odhodki, povezani s trgom, in neposredna plačila kmetom, financirani v okviru Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS), in steber II, ki ga sestavlja podpora za razvoj podeželja, financirana v okviru Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP). SKP se izvaja s skupnim upravljanjem. V postavki so zajeti tudi Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (ESPR) (kombinacija deljenega in neposrednega upravljanja) in sredstva za mednarodno razsežnost skupne ribiške politike (SRP), pa tudi dejavnosti na področju podnebja in okolja prek programa za okolje in podnebne ukrepe (LIFE), ki se izvaja z neposrednim upravljanjem.

Ukrepi pod to proračunsko postavko prispevajo zlasti k ciljem strategije Evropa 2020 na področju trajnostne rasti, nekoliko pa so povezani tudi s pametno in trajnostno rastjo, kar zadeva naložbe, ki prispevajo k ustvarjanju delovnih mest in k inovacijam. Prehranska varnost ter spodbujanje pametne, trajnostne in vključujoče rasti kmetijstva in podeželja v EU sta glavna cilja SKP v večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020. Ukrepi v okviru EKJS so osredotočeni na izboljšanje razmer za primarne proizvajalce v prehranski verigi, saj cene primarnih proizvodov v EU približujejo svetovnim cenam in podpirajo dohodek kmetij z neposrednimi plačili, ki zdaj v veliki meri niso več vezana na proizvodnjo. EKSRP je v okviru drugega stebra SKP še naprej usmerjen v gospodarsko, socialno in okoljsko blaginjo podeželskih območij ter trajnost podeželskega okolja. EKSRP bo v okviru novega skupnega strateškega okvira, ki se uporablja tudi za ESRR, ESS, Kohezijski sklad in ESPR, prispeval k ciljem strategije Evropa 2020. Spodbujanje okoljsko trajnostnega, inovativnega, konkurenčnega ribištva in akvakulture, ki sta gospodarna z viri in temeljita na znanju, spodbujanje izvajanja skupne ribiške politike, povečanje zaposlovanja in teritorialne kohezije, spodbujanje trženja in predelave ter spodbujanje izvajanja integrirane pomorske politike so temeljne prednostne naloge ESPR v novem finančnem okviru. Novi program LIFE je poseben instrument financiranja, ki je namenjen okolju in podnebnim ukrepom in naj bi dopolnjeval pristop vključevanja, sprejet za večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020, kar kaže na to, da so okolje in podnebni ukrepi sestavni del vseh glavnih instrumentov in ukrepov. Glede odobritev za prevzem obveznosti v proračunu je bilo za postavko 2 za leto 2014 dodeljenih 59 milijard EUR, kar predstavlja 44,6 % skupnega proračuna EU za leto 2014 za postavke 1–4. Program Odobritve za prevzem obveznosti v proračunu za leto 2014 (v milijonih EUR) Evropski kmetijski jamstveni sklad (EKJS) – Odhodki, povezani s trgom, in neposredna plačila 43 778,1 Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) 13 990,3 Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (ESPR) 861 Okolje in podnebni ukrepi (LIFE) 403,4 SKUPAJ 59 032,7 Leto 2014 je bilo prehodno leto, ko je po reformi SKP leta 2013 začel veljati prenovljeni sistem tržnih ukrepov, leta 2015 pa se je začelo izvajanje reformiranih neposrednih plačil. Komisija je svoja prizadevanja osredotočila na proučevanje in odobritev programov za razvoj podeželja za obdobje 2014–2020 ter zagotavljanje izvajanja nove sheme neposrednih plačil. Komisija naj bi do konca maja 2015 sprejela 51 od skupno 118 programov za razvoj podeželja, ostali pa naj bi bili odobreni do konca leta 2015. Precej truda je bilo vloženega tudi v čim hitrejše sprejetje operativnih programov ESPR, da bi se nadomestilo pozno sprejetje uredbe o ESPR maja 2014. Komisija je do aprila 2015 odobrila pet od 27 operativnih programov. Zaradi poznega sprejetja uredbe LIFE in poznejšega večletnega delovnega programa za obdobje 2014–2017 se je izvajanje programa LIFE začelo malo pozneje. Kljub temu je bil prvi razpis za zbiranje predlogov uspešno pripravljen leta 2014. Rezultati in učinki, doseženi v okviru programov večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013 Dosežki, sporočeni v nadaljevanju, temeljijo zlasti na najnovejših razpoložljivih informacijah o spremljanju izvajanja programov. Leta 2014 sta na kmetijski sektor vplivala padec cen kmetijskih proizvodov in energije ter ruska prepoved uvoza prehrambnih izdelkov EU, uvedena avgusta 2014. Kljub tem težkim gospodarskim razmeram je SKP zagotovila, da se je kmetijski dohodek v EU zmanjšal le v omejenem obsegu. K temu so pripomogla neposredna plačila ter takojšnji ukrepi SKP, ki so bili zaradi stabilizacije trgov uvedeni po ruski prepovedi. V državah EU-27 je kmetijski dohodek med letoma 2003 in 2013 padel za 8 % in še vedno ostaja nižji od povprečja v EU. Čeprav se je kmetijski dohodek v državah EU-15 zmanjšal, se je v državah EU-12 v istem obdobju povečal za 43 % (čeprav s precej nižje osnove). Po ocenah bi bil kmetijski dohodek v državah EU-27 brez neposredne podpore SKP nižji za 22 %, vendar bi bile med državami članicami velike razlike, odvisno od strukture kmetij. V okviru SKP se še naprej spodbujajo trajnostno upravljanje naravnih virov in podnebni ukrepi prek povezanih zahtev, ki povezujejo neposredna plačila in spoštovanje osnovnih standardov glede okolja, varnosti hrane, zdravja živali in rastlin ter dobrobiti živali s strani kmetov, pa tudi prek namenskih ukrepov za razvoj podeželja, kot so kmetijsko-okoljski ukrepi in ekološko kmetijstvo. Širjenje površine v okviru kmetijsko-okoljskih shem v programskem obdobju 2007–2013 (46,9 milijona ha, kar predstavlja več kot 25 % kmetijske površine v obdelavi v državah EU-27 leta 2013) je imelo pomembno vlogo pri izboljšanju okoljske uspešnosti kmetijstva v EU. Emisije iz kmetijskega sektorja se še naprej zmanjšujejo, in sicer je bila v letih 2001–2012 letna povprečna stopnja zmanjšanja 1,7-odstotna. Delež kmetijstva pri skupnih neto emisijah se prav tako zmanjšuje. V okviru SKP se je spodbujal tudi uravnotežen teritorialni razvoj v EU prek njenih različnih instrumentov. Dohodkovna podpora, na primer, ki jo je prejela velika večina 12 milijonov kmetijskih gospodarstev in s tem povezanih 25 milijonov oseb, je bistvenega pomena za ohranjanje zaposlenosti. Poleg tega se je podpora za inovacije za zdaj posredovala 136 000 kmetijam, ki so v svoje kmetovanje uvedle nove proizvode ali tehnologije, kot je novi visokotehnološki obrat za proizvodnjo bioetanola v Estoniji, v katerem predelujejo odpadni rastlinski material in sladkorno peso. Z novim obratom se je odprlo 20 dodatnih delovnih mest v regiji, trenutno pa lahko s proizvodnjo odpadnega rastlinskega materiala in sladkorne pese proizvede 5 000 litrov bioetanola na dan, kar jasno kaže na učinkovitost naložbe. Kar zadeva ESR (predhodnika ESPR), se je izvajanje upočasnilo, zlasti v večini sredozemskih in črnomorskih držav članic zaradi finančne in gospodarske krize. To dokazuje dejstvo, da so države članice do konca maja 2014 dodelile le 85 % skupnih odobrenih sredstev, kar pomeni, da morajo dodeliti še velik del sredstev ESR. Iz tega je razvidno, da cilji programov kljub popravnim ukrepom, ki jih je Komisija sprejela od julija 2012, kot je sprejetje sprememb operativnih programov zaradi prilagoditve stopenj sofinanciranja, preusmerjanja sredstev med prednostnimi nalogami in upoštevanja razveljavitve prevzetih obveznosti, najverjetneje ne bodo v celoti doseženi. Predelovalne dejavnosti predstavljajo skoraj 17 % obveznosti v okviru ESR in so najpogosteje uporabljen ukrep ESR. ESR je z zagotavljanjem finančne podpore za skoraj tretjino vseh naložb v zadevnem sektorju prispeval k dobri gospodarski uspešnosti sektorja predelave rib v EU, ki po podatkih za leto 2014 ustvarja 27,9 milijarde prihodka. Iz študije o prednostni osi 4 v okviru ESR je razvidno, da trajnostni razvoj ribolovnih in akvakulturnih območij prinaša obetavne, pozitivne rezultate. Večina od 312 lokalnih akcijskih skupin za ribištvo je aktivnih in do konca leta 2014 je bilo odobrenih več kot 9 800 projektov, kar je precejšnje povečanje v primerjavi s 6 363 projekti, ki so bili odobreni do konca leta 2013 . Po ocenah naj bi to privedlo do ustanovitve več kot 200 novih podjetij s podporo v okviru osi 4 in približno 7 300 novih delovnih mest, medtem ko bi se ohranilo dodatnih 12 500 delovnih mest po ocenjenih stroških 32 000 EUR/ustvarjeno ali ohranjeno delovno mesto. ESR je pripomogel tudi k zboljšanju ravnovesja med ribolovno zmogljivostjo in razpoložljivimi ribolovnimi viri, saj je prispeval k trajnemu prenehanju dejavnosti skoraj 4 100 ribiških plovil do maja 2014, kar predstavlja 2,5-odstotno povečanje v enem letu. Kar zadeva zadnje programsko leto programa LIFE+ (predhodnika programa LIFE), je Komisija leta 2014 odobrila financiranje 225 novih projektov. Izbrane projekte so pripravili upravičenci iz vseh 28 držav članic, obsegajo pa ukrepe na področju ohranjanja narave, podnebnih sprememb in okoljske politike ter informacijske in komunikacijske dejavnosti v zvezi z okoljskimi vprašanji v EU. Predstavljajo naložbo v skupni vrednosti približno 589,3 milijona EUR, od katerih bo EU zagotovila 282,6 milijona EUR.

Operativni vidiki uspešnosti Računsko sodišče je leta 2014 objavilo štiri posebna poročila o odgovornostih Komisije na področjih kmetijstva in razvoja podeželja . Sodišče je med drugim priporočilo izboljšanje uspešnosti in učinkovitosti naložb ter krepitev sistemov spremljanja in vrednotenja, ki se uporabljajo v okviru SKP. Komisija je priporočila Sodišča obravnavala pri pripravi programov za obdobje 2014–2020. Za SKP je bil predstavljen okrepljen okvir spremljanja in vrednotenja, k bo omogočil boljše spremljanje uspešnosti in učinkovitosti financiranih ukrepov. Okvir spremljanja in vrednotenja se bo prvič uporabljal za celotno SKP (oba stebra) in bo vključeval sklop kazalnikov izložkov, rezultatov in učinka, ki bo pomagal pri ocenjevanju doseganja splošnih ciljev politike. V skladu s splošnim razvojem skladov ESI je v obdobju 2014–2020 tudi ESPR bolj usmerjen v rezultate. Postopek načrtovanja programov je organiziran bolj sistematično z jasno logiko posredovanja, uporablja pa se hierarhija prednostnih nalog, posebnih ciljev in ukrepov Unije. Ti se nato preoblikujejo v skupne finančne kazalnike ter kazalnike izložkov in rezultatov, ki se bodo skrbno spremljali v okviru okrepljenega sistema spremljanja in vrednotenja. Kar zadeva ESR, je bilo v poročilu Računskega sodišča ugotovljeno, da instrument ni bil stroškovno učinkovit in ni učinkovito podprl trajnostnega razvoja akvakulture. Revizorji so ugotovili, da projekti običajno niso dosegli načrtovanih rezultatov. Da bi se zagotovila usmerjena poraba sredstev EU, ki so na voljo za akvakulturo, je Komisija nacionalne organe pozvala, naj na podlagi strateških smernic pripravijo večletne nacionalne načrte za razvoj akvakulture v posamezni državi članici . Komisija v skladu s predhodno pogojenostjo za akvakulturo ne bo sprejela operativnih programov ESPR, če države članice ne bodo predložile ustreznih večletnih nacionalnih strateških načrtov za spodbujanje trajnostne akvakulture, kjer je to potrebno. Da bi se zagotovil dober začetek izvajanja novih programov pod to proračunsko postavko, je Komisija uvedla tudi nekaj dodatnih operativnih prilagoditev na delovni ravni. Leta 2012 je bila ustanovljena „delovna skupina za razvoj podeželja po letu 2013“, da bi se zagotovila pomoč državam članicam pri pripravi programov za razvoj podeželja za obdobje 2014–2020. Delovna skupina se je od leta 2012 redno sestajala, med drugim zaradi priprave smernic za države članice o vsebini politike in za referenta v zvezi z ocenjevanjem predloženih programov (npr. podrobni kontrolni seznami za vsak ukrep za razvoj podeželja). Poleg tega je bil ustanovljen „odbor za skladnost“. Zagotovil je skladen pristop pri izbranih pomembnih vprašanjih, kot so sinergije in dopolnjevanje načrtovanih ukrepov z ukrepi v okviru prvega stebra SKP in drugih skladov Unije, predlagani pristop pri izvajanju posebnih ukrepov za razvoj podeželja itd. Komisija je leta 2014 velik delež svojega proračuna v okviru neposrednega upravljanja prenesla na Izvajalsko agencijo za mala in srednja podjetja (EASME) na področju nadzora, znanstvenega svetovanja in integrirane pomorske politike. Na podlagi analize stroškov in koristi se bo v programskem obdobju 2014–2020 v primerjavi z notranjim izvajanjem z uporabo izvajalske agencije prihranilo skoraj 5 milijonov EUR. S 1. majem 2014 je bilo na izvajalsko agencijo EASME preneseno tudi izvajanje dela programa LIFE. Del programa, katerega izvajanje se je preneslo na agencijo, se nanaša na izvrševanje nepovratnih sredstev za ukrepe za t. i. tradicionalne projekte in projekte za krepitev zmogljivosti in na nepovratnih sredstev za poslovanje za nevladne organizacije v okviru nove pravne podlage. Zaradi tega prenosa lahko EASME opredeli sinergije med programom LIFE, pobudo Obzorje 2020 in drugimi programi, ki jih upravlja. 2.3 Varnost in državljanstvo (proračunska postavka 3) Programi pod proračunsko postavko 3 porabijo majhen delež proračuna EU (1,2 % proračuna EU za leto 2014 za postavke 1–4), izvajajo pa se prek neposrednega ali deljenega upravljanja. Namen programov je podpora političnim ciljem na visoki ravni, kot so vzpostavitev odprte in varne Evrope, vzpostavitev evropskega območja pravosodja in pravic, izboljšanje zdravja državljanov EU, varstvo potrošnikov ter spodbujanje mladih, kulture in dialoga z državljani. Ti proračuni so majhni, zato jih ni mogoče neposredno povezati z doseganjem teh ciljev. Glede odobritev za prevzem obveznosti v proračunu je bilo za postavko 3 za leto 2014 dodeljenih 1,49 milijarde EUR. Program Odobritve za prevzem obveznosti v proračunu za leto 2014 (v milijonih EUR) Sklad za azil, migracije in vključevanje 403,3 Sklad za notranjo varnost 399,1 Hrana in krma 253,4 Program za pravice, enakopravnost in državljanstvo 55,3 Program „Pravosodje“ 47,0 Mehanizem Unije na področju civilne zaščite 28,2 Evropa za državljane 25,6 Program „Potrošniki“ 24,1 Drugi ukrepi in programi, sistemi IT, agencije 259,1 Skupaj 1 495 Pri izvajanju Sklada za azil, migracije in vključevanje ter Sklada za notranjo varnost je prišlo do zamud pri sprejetju pravnih okvirov: osnovni, delegirani in izvedbeni akti so bili sprejeti aprila in julija/oktobra 2014. Letni delovni programi, v katerih so določena prednostna področja financiranja za oba sklada, so bili sprejeti avgusta 2014. Na tej podlagi pri Komisiji poteka postopek odobritve nacionalnih programov za države članice: do aprila 2015 je bilo odobrenih skupno 22 od 58 nacionalnih programov, ostali pa naj bi bili odobreni do konca leta 2015. Program Ustvarjalna Evropa je bil uveden skoraj po načrtih, prvi projekti pa so bili v sistem VALOR (sistem IT za razširjanje rezultatov) vneseni v zadnji četrtini leta. Pri drugih programih, kot sta Program za pravosodje in Program za pravice, enakopravnost in državljanstvo, je bilo leta 2014 le podpisanih nekaj sporazumov o dodelitvi nepovratnih sredstev. Vendar to ne bi smelo vplivati na splošno izvrševanje proračunskih odobritev za leto 2014, ki se bo nadaljevalo leta 2015. Rezultati in učinki, doseženi v okviru programov večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013 V okviru naknadnega vrednotenja finančnega instrumenta za civilno zaščito in mehanizma Skupnosti na področju civilne zaščite, predhodnikov mehanizma Unije na področju civilne zaščite, je bilo ugotovljeno, da je bil usklajen odziv na izredne razmere na ravni EU učinkovit in je usklajeval pomoč. Glede dodane vrednosti EU je bilo pri vrednotenju ugotovljeno, da 83 % projektov ne bi bilo izvedenih brez sofinanciranja EU, čeprav so zelo pomembni, saj krepijo sodelovanje med udeleženimi državami, ter da projekti odpravljajo vrzeli v nacionalnih odzivnih zmogljivostih in v EU prinašajo prepoznavnost. Vrednotenji sta bili izvedeni tudi za projekta „Boljše usposabljanje za varnejšo hrano“ in „Evropsko leto državljanov 2013“. Za prvi projekt je bilo ugotovljeno, da je kakovost usposabljanja visoka (85 % udeležencev je navedlo, da so bili zelo zadovoljni), stroški programa pa so na splošno v skladu z drugimi podobnimi programi. Vendar je bilo tudi poudarjeno, da je mogoče uspešnost še okrepiti z boljšo ciljno usmerjenostjo za udeležence in povečanim razširjanjem. Za drugega je bilo ugotovljeno, da finančna sredstva, ki so bila na voljo za leto državljanov 2013, niso zadoščala za zastavljene cilje pobude in so ovirala njeno trajnost. Kljub temu je bilo za posamezne dejavnosti ugotovljeno, da so učinkovito krepile ozaveščenost državljanov o njihovih pravicah v EU. Operativni vidiki uspešnosti Programe, financirane na področju migracije, azila in notranje varnosti, je obravnavalo Računsko sodišče v dveh posebnih poročilih. Za Sklad za zunanje meje je bilo ugotovljeno, da je prispeval k upravljanju zunanjih meja in spodbujal finančno solidarnost. Vendar je bilo v poročilu poudarjeno tudi, da je bila dodana vrednost EU omejena ter da učinkovitost sklada ovirajo delno neučinkoviti sistemi upravljanja v državah članicah in pomanjkanje spremljanja.

Drugo revizijsko poročilo je zajemalo izvajanje schengenskega informacijskega sistema II. Sodišče je ugotovilo, da je Komisija centralni sistem zagotovila več kot šest let pozneje, kot je bilo načrtovano, proračun pa je znašal osemkrat več od prvotne ocene. Zamuda in prekomerna poraba sta v veliki meri posledica zahtevnega okvira upravljanja, zaradi katerega je bila Komisija omejena pri reševanju operativnih vprašanj. Komisija je leta 2014 uvedla tudi več ukrepov, da bi se vključile izkušnje, pridobljene v okviru prejšnjih programov, in ponovile dobre prakse. Komisija je na primer v pravno podlago Sklada za notranjo varnost vključila obvezne kazalnike za spremljanje uspešnosti in učinkovitosti. Tako naj bi se okrepilo zbiranje dokazov in zagotovilo, da bodo pri prihodnjih vrednotenjih na voljo kvantitativni podatki, na katerih bodo temeljile ocene. Upoštevala so se priporočila zunanjega vrednotenja finančnega instrumenta za civilno zaščito, nekatera pa so bila vključena v zasnovo mehanizma Unije na področju civilne zaščite. Vaje, usposabljanje, projekti in izmenjava strokovnjakov imajo na primer sedaj večjo prednost, kar bi moralo okrepiti delovanje mehanizma. Tudi v okviru drugih programov so bili sprejeli konkretni ukrepi za povečanje uspešnosti in učinkovitosti. Programi na področju zdravja in varstva potrošnikov so na primer dobili dostop do platforme IT programa Obzorje 2020 za upravljanje nepovratnih sredstev, zaradi česar so se v fazi ocenjevanja in predložitve zmanjšali stroški v višini približno 60 oseb/dni, kar predstavlja približno 2 % vseh stroškov enote za človeške vire. Na splošno so potekala tudi prizadevanja za zmanjšanje upravnega bremena udeležencev ter stroškov in napak na strani Komisije.

2.4 Evropa v svetu (proračunska postavka 4) V okviru programov pod proračunsko postavko 4 in Evropskega razvojnega sklada se financirajo različne razsežnosti zunanjih politik Unije. Pomemben del financiranja v okviru postavke 4 posredno upravljajo in izvršujejo tretje organizacije, kot so agencije ZN, preostali del pa se izvršuje z neposrednim upravljanjem Komisije (večinoma so to nepovratna sredstva), posrednim upravljanjem držav upravičenk ali deljenim upravljanjem. Glede odobritev za prevzem obveznosti v proračunu je bilo pod postavko 4 za leto 2014 dodeljenih 8,3 milijarde EUR, kar predstavlja 6,3% skupnega proračuna EU za leto 2014 za postavke 1–4. Program Odobritve za prevzem obveznosti v proračunu za leto 2014 (v milijonih EUR) Instrument za financiranje razvojnega sodelovanja (DCI) 2 345,0 Evropski instrument sosedstva (ENI) 2 315,0 Instrument za predpristopno pomoč (IPA) 1 478,6 Humanitarna pomoč 1 081,7 Instrument za prispevanje k stabilnosti in miru (IcSP) 276,8 Operacije skupne zunanje in varnostne politike (SZVP) 301,1 Drugi 515,3 SKUPAJ 8 313,5 Evropski razvojni sklad se financira zunaj proračuna EU. Najpomembnejši programi v finančnem smislu prispevajo h glavnemu razvojnemu cilju pomoči, tj. „zmanjšanj[u] in dolgoročn[emu] izkoreninjenj[u] revščine“ (člen 208 PDEU). To so instrument za financiranje razvojnega sodelovanja, Evropski razvojni sklad (ERS) in evropski instrument sosedstva, slednji pa vključuje tudi številne cilje reform, ki prispevajo k političnim reformam, gospodarskemu vključevanju in upravljanju migracij. Drugi finančno pomembni programi so instrument za predpristopno pomoč (IPA), ki podpira predpristopne države pri pripravi na članstvo v EU, humanitarna pomoč, ki nudi začasno pomoč in podporo najranljivejšim ljudem, ki so jih prizadele naravne nesreče ali krize, ki jih povzroči človek, instrumenti, ki podpirajo preprečevanje konfliktov in krepitev mednarodne varnosti (instrument za prispevanje k stabilnosti in miru ter operacije skupne zunanje in varnostne politike (SZVP)). To poglavje se osredotoča na te glavne programe. Leta 2014 se je financiranje nadaljevalo v okviru predhodnih programov (večletni finančni okvir za obdobje 2007–2013). Po sprejetju glavnih pravnih aktov marca 2014 so se pripravili večletni okvirni programi za nov večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020, dejansko izvajanje večine programov pa se je lahko začelo šele leta 2015 ali pozneje. Programski dokumenti v skladu z večjo osredotočenostjo na rezultate sistematično vsebujejo jasno logiko posredovanja, pri čemer so opredeljeni posebni cilji in povezani kazalniki rezultatov za vsakega od osrednjih področij. Ti bi nato morali postati del verige rezultatov, ki jih bo prineslo izvajanje in se bodo spremljali v okviru okrepljenih sistemov spremljanja in vrednotenja. Zaradi zamude pri sprejetju 11. Evropskega razvojnega sklada, ki je začel veljati marca 2015, predhodna shema pa se je zaključila v zadnji četrtini leta 2013, je bil v okviru 10. ERS ustanovljen premostitveni sklad, s katerim se je zagotovilo nadaljevanje dejavnosti. Rezultati in učinki, doseženi v okviru programov večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013 Kazalnik učinka za revščino v okviru razvojnega cilja tisočletja Med letoma 1990 in 2015 prepoloviti delež prebivalstva, ki živi v skrajni revščini. Cilj dosežen leta 2010 – vzhodna Azija in pacifiške države so dosegle dobre rezultate pri odpravljanju revščine, podsaharska Afrika pa še vedno zaostaja. Kazalnik učinka za izobraževanje v okviru razvojnega cilja tisočletja Zagotoviti, da do leta 2015 otroci po vsem svetu, tako fantje kot dekleta, lahko končajo osnovno šolo. Cilj ni dosežen – vpiše se do 90 % otrok, konča pa jo le 73 % otrok: dosežen je bil znaten napredek, vendar je bil cilj dosežen oziroma skoraj dosežen le v vzhodni Aziji in Pacifiku, Evropi in srednji Aziji. Kazalnik učinka za zdravje v okviru razvojnega cilja tisočletja Zmanjšanje smrtnosti otrok, mlajših od 5 let, za dve tretjini med letoma 1990 in 2015. Cilj ni dosežen, vendar se je smrtnost otrok, mlajših od 5 let, zmanjšala za skoraj polovico. Države v razvoju kot celota verjetno ne bodo dosegle cilja. Vzhodna Azija, pacifiške države ter Latinska Amerika in karibske države so ga dosegle. Razvojna pomoč EU prispeva k razvojnim ciljem tisočletja Združenih narodov, katerih napredek se med drugim meri s kazalniki revščine, izobraževanja in zdravja, ki določajo cilje za leto 2015. Čeprav na te kazalnike vplivajo številni dejavniki zunaj področja razvojne pomoči EU, predstavljajo dolgoročni napredek partnerskih držav EU na področju razvoja. EU skupaj z državami članicami zagotavlja polovico svetovne razvojne pomoči. V smislu financiranja, ki je zlasti usmerjeno v izobraževanje in zdravje, je EU v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013 podprla izobraževanje v 42 državah s 4,2 milijarde EUR, zdravje pa v 43 državah s 3,2 milijarde EUR. V nadaljevanju so navedeni primeri, ki prikazujejo povezavo med ukrepi EU in napredkom pri povezanih kazalnikih v okviru razvojnega cilja tisočletja v več državah. V Mozambiku je bilo pri vrednotenju ugotovljeno, da je proračunska podpora v obdobju 2005–2012 vladi omogočila, da je za izobraževanje v povprečju porabila približno 20 % skupnih odhodkov. Zato je lahko leta 2012 v primerjavi z letom 2004 osnovno šolo obiskovalo 40 % več otrok, srednjo šolo pa 65 % več otrok, pri čemer so imela največjo korist od tega revnejša gospodinjstva. Vendar se stopnja absolutne revščine v tej državi skoraj ni spremenila; eden od glavnih razlogov za to je neuspeh kmetijske politike, da bistveno izboljša kmetijsko proizvodnjo. V Bangladešu, v katerem se je absolutna revščina v letih od 1990 do 2015 zmanjšala s 50 % na dobrih 30 %, je EU prispevala 38 milijonov EUR za program prehranske varnosti, ki je skoraj 325 000 ranljivim gospodinjstvom in gospodinjstvom, v katerih imajo glavno vlogo ženske, pomagal iz skrajne revščine in pri doseganju hranilne varnosti v gospodinjstvu. V Salvadorju je EU prek sektorske podpore prispevala 47 milijonov EUR za vladni program v višini 690 milijonov EUR za večje zagotavljanje javnih storitev najrevnejšim in ranljivejšim ljudem (pomagal naj bi 750 000 ljudem ali 13 % skupnega prebivalstva), ki je do sedaj dosegel naslednje rezultate: dodatnih 30 % od 51 % ciljnih oseb, starejših od 70 let, prejema osnovno pokojnino; 226 000 od ciljnih 260 000 družin prejema preventivno zdravljenje; vzpostavljenih je bilo sedem od petnajstih načrtovanih uradov za preprečevanje nasilja nad ženskami; 70 % od načrtovanih 80 % prebivalstva v občinah ima dostop do pitne vode in osnovne sanitarne infrastrukture; več kot 84 % od načrtovanih 95 % prebivalstva ima dostop do električne energije. Projekt še poteka, zato se pričakuje, da bodo cilji doseženi. V okviru instrumenta za predpristopno pomoč za EU je napredek držav kandidatk (Zahodni Balkan in Turčija) pri izvajanju političnih reform in pravnega reda EU mešan. Najpomembnejši dosežki so začetek pristopnih pogajanj s Srbijo, dodelitev statusa države kandidatke Albaniji, dokončanje pregleda usklajenosti zakonodaje in odprtje novih pogajalskih področij s Črno goro. Vendar so na proces pristopa Turčije k EU leta 2014 negativno vplivale aretacije in omejevanje medijske svobode v Turčiji. V Bosni in Hercegovini proces vključevanja v EU še vedno miruje, financiranje v okviru instrumenta za predpristopno pomoč pa se je zmanjšalo, ker ni bil dosežen dogovor o vzpostavitvi mehanizma usklajevanja in izvajanju sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice v zvezi z diskriminatornimi pravnimi določbami o pravicah manjšin do kandidiranja na volitvah.