UVOD

Komisija se v svojem 28. letnem poročilu o spremljanju uporabe prava EU (poročilo za leto 2010) osredotoča na strateška vprašanja in oceno stanja na področju prava, pri čemer upošteva splošno obliko letnih poročil, kakor jo je določila v sporočilu iz leta 2007 z naslovom „Evropa rezultatov – uporaba prava Skupnosti“ (v nadaljnjem besedilu: sporočilo iz leta 2007)[1].

Struktura tega poročila je podobna strukturi poročil iz prejšnjih let[2].

SPLOšNE INFORMACIJE

Glavni novi elementi v obravnavanju kršitev

Komisija je v letu 2010 še naprej izvajala, usklajevala in izpopolnjevala reformo svojega obravnavanja kršitev, ki jo je začela na podlagi sporočila iz leta 2007, in sicer na vseh štirih področjih, za katera je bila ugotovljena potreba po dodatnih izboljšavah.

Posebna pozornost je bila namenjena učinkovitemu obravnavanju zadev v okviru doslednega nadaljnjega razvoja in ocene delovanja instrumenta za dialog in reševanje težav z državami članicami, imenovanega EU Pilot. Ta instrument pomeni nadgradnjo ukrepov, sprejetih leta 2009, za vzpostavitev novega sistema CHAP („Complaints Handling – Accueil des Plaignants“), ki je namenjen registraciji pritožb in poizvedb glede uporabe prava EU v posamezni državi članici (sistem CHAP in instrument EU Pilot sta podrobneje opisana v točki 3.2).

Komisija je poleg tega okrepila svoje preventivne ukrepe, tako da je na primer v svoje ocene učinka za nove pobude vključila pričakovano uporabo prava EU ter spodbujala izvedbene načrte v podporo postopku prenosa novih direktiv v nacionalne zakonodaje (glej točko 3.4).

Začetek veljavnosti Lizbonske pogodbe je prinesel tudi pomembne spremembe v obravnavanju kršitev. Ena takih novosti je možnost, da Komisija v zgodnji fazi postopka zahteva finančne sankcije zoper državo članico, ki ni izpolnila obveznosti glede obveščanja o ukrepih za prenos direktive, sprejete v skladu z zakonodajnim postopkom (člen 260 PDEU, tretji odstavek). Komisija je leta 2010 svojo strategijo o uporabi tega novega instrumenta pojasnila v sporočilu[3] (glej točko 3.1.1).

Poleg tega so bile s sprejetjem revidiranega okvirnega sporazuma o odnosih med Evropskim parlamentom in Komisijo[4] uvedene obsežnejše določbe o izmenjavi informacij v zvezi s kršitvami in sodelovanju na tem področju (točka 3.6).

Splošni statistični podatki

Leta 2010 je pravni red EU poleg primarnega prava (Pogodbi) sestavljalo približno 8 400 uredb in skoraj 2 000 direktiv.

Podobno kot prejšnja tudi to letno poročilo[5] daje pregled ključnih statističnih podatkov o zadevah, povezanih z uporabo prava EU, ki jih obravnava Komisija. Vendar pa je za pravilno razlago teh podatkov pomembno upoštevati dejstvo, da je Komisija uvedla dva nova sistema za obravnavanje kršitev v fazi pred sprožitvijo formalnega postopka za ugotavljanje kršitev: CHAP (registracija pritožb in poizvedb) ter EU Pilot (reševanje težav z državami članicami). Podrobnejše informacije o teh dveh novih sistemih so v točki 3.2.

V preteklosti so bile vse zadeve, ne glede na njihov izvor in fazo postopka obravnave, evidentirane v eni sami „podatkovni zbirki kršitev“ (NIF). Navedena podatkovna zbirka bo na srednji rok vsebovala le zadeve, v katerih je Komisija sprejela formalne ukrepe, ki v prvi fazi pomenijo uradni opomin, naslovljen na države članice v skladu s členom 258 PDEU. Trenutno ta podatkovna zbirka še vedno vsebuje določeno število zadev (zlasti pritožb), v zvezi s katerimi še ni bil sprožen formalni postopek za ugotavljanje kršitev in ki bi bile po novem obdelane v sistemih CHAP in EU Pilot.

Število zadev glede na njihov izvor

Konec leta 2010 je podatkovna zbirka kršitev vsebovala skoraj 2 100 nezaključenih zadev v zvezi s kršitvami. V primerjavi s številom takih zadev ob koncu leta 2009 (približno 2 900 zadev) se je število obravnavanih zadev v enem letu zmanjšalo za skoraj 30 %. To gre deloma pripisati dejstvu, da se nove pritožbe in nove zadeve, ki jih Komisija sproži na lastno pobudo, registrirajo in obdelajo bodisi v podatkovni zbirki sistema CHAP bodisi v podatkovni zbirki sistema EU Pilot (številčni podatki v zvezi s tema podatkovnima zbirkama so navedeni v točki 3.2). Stopnja uspešnosti pri reševanju problemov v okviru sistema EU Pilot je prav tako pomembno prispevala k zmanjšanju števila postopkov za ugotavljanje kršitev za države članice, ki sodelujejo v projektu EU Pilot že od začetka njegovega izvajanja aprila 2008.

S splošno uporabo sistemov za obravnavanje pritožb in zadev na lastno pobudo v fazi pred sprožitvijo formalnega postopka za ugotavljanje kršitev se je spremenilo tudi razmerje zadev v podatkovni zbirki kršitev z vidika njihovega izvora. Konec leta 2009 je 53 % nezaključenih zadev izviralo iz pritožb, leta 2010 pa se je ta delež zmanjšal (za več kot 10 %) na nekoliko več kot 40 %.

Iz lastne pobude Komisije je izviralo 739 nezaključenih zadev (približno 35 % vseh zadev), kar je manj, kot leta 2009 (925 nezaključenih zadev). Vendar pa je na ta podatek vplivalo dejstvo, da službe Komisije nove zadeve, ki jih Komisija sproži na lastno pobudo, zdaj načeloma najprej obravnavajo v sistemu EU Pilot.

Leta 2010 je 470 odprtih zadev v zvezi z neobveščanjem [6] predstavljalo 22 % vseh nezaključenih zadev. V primerjavi z istimi podatki za leto 2009 je opaziti povečanje v absolutnem smislu: konec leta 2009 je bilo namreč odprtih le 407 zadev v zvezi z neobveščanjem. To bi lahko delno pripisali dejstvu, da je bilo v načrtu prenosov za leto 2010 predvidenih več direktiv kot za leto 2009 (glej točko 3.1.1).

Komisija je tekom leta 2010 zaključila 987 zadev, ki so izvirale iz pritožb in njene lastne pobude (leta 2009 je bilo zaključenih 1 389 tovrstnih zadev). V večini teh primerov (431 sklepov) so bile zadeve zaključene, preden je bil državam članicam poslan uradni opomin, saj so zadevne države članice na zahtevo Komisije sprejele ustrezne ukrepe, da bi zagotovile spoštovanje prava EU.

Dodatnih 312 zadev je bilo zaključenih po tem, ko je bil državam članicam poslan uradni opomin, in preden jim je bilo poslano obrazloženo mnenje (leta 2009: 341), ter 130 po tem, ko jim je bilo poslano obrazloženo mnenje, vendar pred predložitvijo zadeve Sodišču (leta 2009: 151). Glede na zgoraj navedene podatke lahko vidimo, da je bilo 88 % vseh zadev zaključenih, ne da bi bile predložene Sodišču, ker so zadevne države članice odpravile pravne pomisleke, ki jih je izpostavila Komisija, še preden bi prišlo do naslednje faze v postopku za ugotavljanje kršitev.

Število zadev po državah članicah in področjih politik

Konec leta 2010 je največ postopkov za ugotavljanje kršitev teklo zoper Italijo (176 nezaključenih zadev), sledile pa so ji Belgija (159 zadev) in Grčija (157 zadev). Tri države članice z najmanjšim številom nezaključenih zadev so bile Malta (25), Litva (27) in Latvija (32). Italija in Grčija sta bili tudi državi članici, zoper kateri je bilo leta 2010 sproženih največ novih postopkov za ugotavljanje kršitev (90 oz. 89), sledilo pa ji jima je Združeno kraljestvo (75 novih zadev leta 2010). Najmanj novih postopkov leta 2010 je bilo sproženih zoper Litvo (19 novih zadev), Dansko (22) in Malto (25). Čeprav je Italiji in Grčiji še istega leta uspelo zaključiti skoraj 40 % vseh novih zadev, sta v leto 2011 prenesli največ novih zadev (Italija: 49 zadev, Grčija: 50 zadev). Obravnavo sorazmerno velikega števila zadev sta v naslednje leto prenesli tudi Poljska in Španija (vsaka po 40 novih zadev). Najmanj zadev so prenesle Malta (8), Danska (10) in Litva (11).

Tri področja, na katerih so se kršitve pojavljale najpogosteje (okolje, notranji trg in obdavčenje), predstavljajo 52 % vseh primerov kršitev. Več kot petina vseh nezaključenih zadev je povezanih z okoljsko zakonodajo (444), medtem ko področji notranjega trga (326 zadev) in obdavčenje (324 zadev) predstavljata vsako po 15 % vseh kršitev.

Vendar pa nobeno od navedenih treh področij politik ne sodi med področja, na katerih je bilo leta 2010 sproženih največ novih postopkov za ugotavljanje kršitev. Vodilno med tovrstnimi področji je bilo področje zdravja in varstva potrošnikov, na katerem je bila večina novih zadev (273) povezana z neobveščanjem (254), sledita pa mu okolje (229) in notranji trg (191). Vendar pa je Komisija do konca leta 2010 zaključila večino novih zadev v zvezi z neobveščanjem na področju zdravja in varstva potrošnikov in nezaključenih je ostalo le 62 zadev. Za razliko od tega pa je okoli dve tretjini novih postopkov še vedno teklo na področju okolja (148), notranjega trga (131) in prometa (116), ki so tudi področja z največjim številom novih zadev, prenesenih v leto 2011.

Peticije

Podobno kot leto predtem se je največ peticij, naslovljenih na Evropski parlament, navezovalo na področje okolja (120). Samo zaradi težav v zvezi s presojo vplivov projektov na okolje je bilo vloženih 42 peticij, sledili pa sta področji ohranjanja narave (32 peticij) in ravnanja z odpadki (20 peticij). Nadaljnjih 14 peticij se je navezovalo na področji kakovosti vode in morskih virov. Precejšnje število peticij je bilo povezanih s področjem pravosodja, temeljnih pravic in državljanstva (61), pri čemer se jih je polovica nanašala na prosto gibanje oseb. Pomembno število peticij je bilo vloženih tudi na področju notranjega trga in storitev (49), in sicer največ v zvezi s poklicnimi kvalifikacijami (13) ter svobodo opravljanja storitev (11). V več peticijah so bila izpostavljena vprašanja v zvezi z davki (44), predvsem na področju neposrednega obdavčenja (33). Tudi vprašanja v zvezi z zaposlovanjem so zasedala pomembno mesto: od vsega skupaj 36 peticij na tem področju jih je 32 zadevalo prosti pretok delavcev in usklajevanje sistemov socialnega varstva.

Tako so bili na primer na podlagi peticij, naslovljenih na Evropski parlament, sproženi postopki za ugotavljanje kršitev v zvezi z diskriminacijskimi pravili za obdavčenje dediščine, dejavnostmi institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje in nadzorom nad njimi ter diskriminiranjem rezidentov za daljši čas.

Ker so nepravilne presoje vplivov na okolje še vedno glavni vzrok za peticije, je morda koristno omeniti časovno področje uporabe direktive, ki ureja to področje, v državah članicah EU-12. Zadevna direktiva EU (85/337/EGS[7]) se uporablja le za projekte, ki so bili predloženi v odobritev po datumih pristopa novih držav članic (tj. po 1. maju 2004 in 1. januarju 2007).

Komisijo je vse več peticij opozorilo na težave pri uporabi Direktive 2004/80/ES o odškodnini žrtvam nasilnih naklepnih kaznivih dejanj[8], zlasti v Italiji in Grčiji. Uvoz rabljenih vozil in davek ob registraciji, ki ga zaračunajo države članice, sta prav tako še naprej dajala povod za številne peticije.

Sklepna ugotovitev: Leta 2010 je na splošno teklo manj postopkov za ugotavljanje kršitev kot v letih pred tem. Čeprav na tej stopnji še ni mogoče ugotoviti vseh razlogov za ta upad, bi bila ena od možnih razlag lahko uvedba sistema EU Pilot, v okviru katerega se pojasnjujejo in zadovoljivo rešujejo nekatera vprašanja s področja uporabe prava EU, ki jih izpostavi Komisija. To omogoča pravočasno rešitev težav, ne da bi bila potrebna sprožitev postopka za ugotavljanje kršitev. Zakonodaja na področju okolja, notranjega trga in obdavčenja je še vedno zasedala najvišje mesto med področji politik, ki so povezana s kršitvami, medtem ko so se peticije, naslovljene na Evropski parlament, najpogosteje navezovale na okolje, prosto gibanje oseb in temeljne pravice.

KLJUčNA VPRAšANJA

Pozen prenos

Splošen razvoj politike

Države članice so morale v letu 2010 v povprečju prenesti več direktiv kot v letu 2009 (tj. 111 v primerjavi z 71). Hkrati je morala Komisija leta 2010 sprožiti precej več postopkov v zadevah v zvezi z neobveščanjem (855) kot v letu 2009 (531). Čeprav je bilo več kot polovico teh novih zadev v zvezi z neobveščanjem mogoče zaključiti, jih je bilo ob koncu leta 2010 še vedno 410 nerešenih. Tako je skupaj s preostalimi 60 nezaključenimi zadevami v zvezi z neobveščanjem iz prejšnjih let ob koncu leta 2010 ostalo nerešenih vsega skupaj 470 tovrstnih zadev.

Ta zadnji podatek predstavlja skoraj 15-odstotno povečanje števila nezaključenih zadev v zvezi z neobveščanjem od začetka leta 2010, ko je bilo nezaključenih le 407 tovrstnih zadev.

Postopek prenosa najučinkoviteje upravljata Danska in Malta (vsaka je imela po 5 nezaključenih zadev v zvezi z neobveščanjem), medtem ko je prenos v Italiji (34 zadev) in na Poljskem (32 zadev) zamudnejši.

Veliko držav članic zelo pogosto zamudi rok za prenos posamezne direktive. Ko Komisija sproži postopek za ugotavljanje kršitev, se obveščanje o nacionalnih ukrepih močno poveča, s čimer se lahko postopek zaključi. Izmed 792 zadev v zvezi z neobveščanjem, ki jih je Komisija zaključila leta 2010, je bilo 558 postopkov zaključenih po tem, ko je bil državam članicam poslan uradni opomin, in preden jim je bilo poslano obrazloženo mnenje. V naslednji fazi postopka za ugotavljanje kršitev so se nadaljnje zamude pri prenosu zgodile le v nekaj državah članicah.

Komisija bo lahko težave, ki izvirajo iz dolgoročnih zamud pri prenosu, učinkoviteje obravnavala prek uporabe člena 260(3) PDEU. Na podlagi te določbe lahko Sodišče za državo članico, ki ni izpolnila svoje obveznosti glede prenosa direktive, sprejete v skladu z zakonodajnim postopkom, uporabi finančne sankcije že v fazi prve predložitve zadeve Sodišču na podlagi člena 258 PDEU, če Komisija tako navede v svojem tožbenem zahtevku. Pred tem je bilo mogoče finančne sankcije za neobveščanje uporabiti le v dvostopenjskem postopku, tj. če država članica ni izvršila predhodne sodbe Sodišča. Komisija je svojo namero o uporabi te nove določbe jasno napovedala v svojem sporočilu o uporabi člena 260(3) PDEU[9], pri čemer upa, da se bo s tem pomembno izboljšal pravočasen prenos prava EU v državah članicah.

Področni vidiki

Glede na število zadev je videti, da so zamude pri prenosu najpogostejše na področju okolja (115 nezaključenih zadev), prometa (104) ter notranjega trga in storitev (78).

Roke za prenos okoljske zakonodaje EU pogosto zamudi veliko držav članic, vendar se ti primeri običajno razrešijo po sprožitvi postopka za ugotavljanje kršitev in nadaljnje zamude se zgodijo le v redkih državah članicah. Kot primer zelo počasnega prenosa je mogoče navesti Direktivo 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode[10]. Navedeno direktivo so pravočasno prenesle le štiri države članice in Sodišče EU je moralo izdati sodbo zoper sedem držav članic.

Leta 2010 je prenos direktiv, ki urejajo področje notranjega trga , na splošno potekal podobno kot na drugih področjih. Vendar pa se je Komisija po obdobju intenzivne zakonodajne dejavnosti v letih 2009 in 2010, zlasti na področju finančnih storitev, srečevala z velikim porastom primerov neobveščanja na tem področju. Pogosto je bil razlog za pozen prenos široko področje zadevne zakonodaje (direktiva o storitvah 2006/123/ES[11] in direktiva o institucijah za poklicno pokojninsko zavarovanje 2003/41/ES[12]) ali pa, na primer v bančnem sektorju, sorazmerno kratki roki za prenos (od 1 do 15 mesecev), ki jih je zakonodajalec predpisal zaradi nujnega hitrega odziva na finančno krizo.

Pozen prenos je pogosto značilen za direktive, ki urejajo področje prometa, zlasti cestni in pomorski promet. Države članice so v odgovoru službam Komisije kot razlog za pozen prenos na tem področju navedle pomanjkanje zadostnega strokovnega znanja in virov ter kompleksne nacionalne notranje postopke odločanja. Poleg tega so zaprosile Komisijo za večjo podporo v obdobju med začetkom veljavnosti posamezne direktive in rokom za prenos.

Težave s pravočasnim prenosom so značilne tudi za področja pravosodnega sodelovanja, temeljnih pravic in državljanstva . Ker je del teh področij v preteklosti spadal v nekdanji tretji steber, mora Komisija pri tem uporabljati direktive in tudi okvirne sklepe. Na veliko področjih, ki so urejena z direktivami, vključno s prostim gibanjem oseb, državljanstvom in enakostjo spolov, je že doseženo stoodstotno obveščanje. V letu 2010 bi na seznam teh področij lahko dodali tudi varstvo potrošnikov, saj se je zaključil zadnji postopek za ugotavljanje kršitev zaradi neprenosa ali nepopolnega prenosa Direktive 2005/29/ES o nepoštenih poslovnih praksah[13]. Za razliko od navedenih področij pa je zamude pri prenosu opaziti na področjih iz nekdanjega tretjega stebra, ki jih urejajo okvirni sklepi, sprejeti pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe. Komisija ne more sprožiti postopka za ugotavljanje kršitev na podlagi teh okvirnih sklepov do izteka obdobja petih let od začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe[14].

Težave s poznim prenosom so redke na področjih s stabilnim pravnim redom, ki temelji na direktivah (npr. kmetijska politika). Med drugimi področji zakonodaje EU, na katerih ni bilo večjih težav pri pravočasnem prenosu, so podjetništvo in industrija, zaposlovanje in socialne zadeve ter neposredno obdavčenje.

Sklepna ugotovitev: Pozen prenos direktiv je še vedno značilen za nekatera področja, kot so okolje, notranji trg, promet, pravosodno sodelovanje, temeljne pravice in državljanstvo. Komisija je z Lizbonsko pogodbo pridobila dodaten instrument (člen 260(3) PDEU), na podlagi katerega se bo to nezadovoljivo stanje morda izboljšalo.

Izboljšane delovne metode pri obravnavanju zadev, povezanih z uporabo prava EU

CHAP : Z uvedbo sistema CHAP septembra 2009 je Komisija pridobila informacijsko orodje, ki je posebej oblikovano za registracijo in upravljanje pritožb in poizvedb evropskih državljanov glede uporabe prava EU v posameznih državah članicah. Sistem CHAP zagotavlja ustrezno in pravočasno dodelitev pritožb v obravnavo pristojnim oddelkom Komisije ter sistematične povratne informacije pritožnikom v skladu s sporočilom iz leta 2002 o odnosih s pritožniki v zvezi s kršitvami prava Skupnosti[15].

Leta 2010 je bilo v sistem CHAP vnesenih 4 035 novih zadev (83 % pritožb in 17 % poizvedb). Pet držav članic, v zvezi s katerimi je bilo prejetih največ pritožb oz. poizvedb, so Italija (12 %), Španija (11,4 %), Nemčija (9,5 %), Združeno kraljestvo (7,5 %) in Francija (6,9 %).

52,5 % pritožb je bilo zaključenih neposredno v sistemu CHAP na podlagi obsežnega odgovora Komisije in dodatnih 14 % je bilo zaključnih na podlagi pomanjkanja pristojnosti EU. Preiskava 17 % zadev se je nadaljevala v okviru sistema EU Pilot in za 9 % zadev je bil sprožen postopek za ugotavljanje kršitev.

EU Pilot : Projekt EU Pilot deluje od aprila 2008. Namenjen je zagotavljanju hitrejših in popolnejših odgovorov na vprašanja, ki jih zastavijo državljani ali podjetja, pa tudi rešitev za zadevne težave, ki nastanejo pri uporabi prava EU. Sistem je prav tako namenjen izboljšanju obveščanja in sodelovanja med službami Komisije in organi držav članic pri uporabi in izvajanju prava EU ali pri vprašanjih skladnosti nacionalnega prava s pravom EU.

Službe Komisije lahko v sistem EU Pilot vnesejo poizvedbe in pritožbe, ki jih prejmejo od državljanov in podjetij, pa tudi zadeve na lastno pobudo. Pri tem so vključena vprašanja, ki jih na Komisijo naslovijo bodisi odbor Evropskega parlamenta za peticije bodisi poslanci Evropskega parlamenta z dopisom.

EU Pilot se je od začetka izvajanja izkazal za zelo pozitiven projekt in je nazoren primer skupnih prizadevanj Komisije in sodelujočih držav članic pri iskanju rešitev za celovito in hitro učinkovanje prava EU v dobro državljanov in podjetij. Komisija prouči vsako zadevo in sproži postopek za ugotavljanje kršitev, če rešitev v skladu s pravom EU ni mogoča. Na dan 31. decembra 2010 je Komisija ocenila 81 % odgovorov držav članic kot sprejemljivih[16], medtem ko je okoli 160 zadev prenesla v podatkovno zbirko NIF, da bi z uradnim opominom na podlagi člena 258 PDEU lahko sprožila postopek za ugotavljanje kršitev.

Leta 2008 je 15 držav članic izrazilo željo, da sodelujejo v projektu EU Pilot. Zaradi uspeha projekta EU Pilot se je Komisija v svojem prvem ocenjevalnem poročilu o tem sistemu, sprejetem marca 2010[17], odločila povabiti preostalih 12 držav članic, da se pridružijo projektu. Konec leta 2010 so se projektu pridružile dodatne tri države članice[18].

Podatkovne zbirke Komisije za obravnavanje zadev, povezanih z uporabo prava EU

Pritožbe/Poizvedbe se najprej registrirajo v sistemu CHAP in nato prenesejo v EU Pilot sodelujočih držav članic, bodisi da Komisija pridobi dodatne dejanske ali pravne informacije od zadevnih držav članic ali da imajo te možnost predlagati rešitev, ki je skladna s pravom EU. Če ta postopek ne da rešitve, ki bi bila skladna s pravom EU, se zadeve prenesejo v podatkovno zbirko kršitev NIF.

Zadeve, ki jih Komisija sproži na lastno pobudo ( po uradni dolžnosti ), se najprej vnesejo v sistem EU Pilot sodelujočih držav članic. Če jih ni mogoče rešiti, se prenesejo v podatkovno zbirko kršitev NIF.

Zadeve v zvezi z neobveščanjem se vnesejo neposredno in samo v podatkovno zbirko kršitev NIF, saj so to jasni primeri, za katere uporaba sistema EU Pilot ne bi imela dodane vrednosti.

V zvezi z državami članicami, ki še ne sodelujejo v sistemu EU Pilot, se postopek v fazi pred sprožitvijo formalnega postopka za ugotavljanje kršitev še vedno izvaja po klasični administrativni poti.

Sklepna ugotovitev: Komisija bo še naprej razvijala svoje podatkovne zbirke za obravnavanje zadev, povezanih z uporabo prava EU. Proučila bo tudi možnost razširitve sistema EU Pilot kot instrumenta za reševanje in preprečevanje težav, da bi vključeval vse države članice. Splošni pristop Komisije je zagotavljanje sistematične registracije vseh pritožb/poizvedb glede uporabe prava EU, prizadevanje za hitre rešitve težav z uporabo sistema EU Pilot ter po potrebi sprožitev in odločno izvajanje postopkov za ugotavljanje kršitev.

Vprašanja glede izvrševanja

Komisija ima v skladu s členom 17 PEU edinstveno in bistveno vlogo pri nadzoru uporabe prava EU. To je del osrednje naloge Komisije pri njeni skrbi za „uporabo Pogodb in ukrepov, ki jih institucije sprejmejo na njuni podlagi.“. V tem pogledu sta možnost uvedbe postopka za ugotavljanje kršitev zoper države članice na podlagi člena 258 PDEU in postopka za naložitev finančnih sankcij na podlagi člena 260 PDEU, če države članice še naprej kršijo pravo Unije, dejansko pomembna instrumenta.

Vendar pa ima Komisija zgolj na nekaj področjih pravico proučiti spoštovanje pravil EU neposredno na kraju samem. Ta področja vključujejo zbiranje lastnih sredstev Unije iz naslova DDV, za kar so pristojne proračunske službe, ki jim pomagajo strokovnjaki s področja obdavčenja. Izpolnjevanje zahtev glede varnosti hrane, zdravja in dobrega počutja živali ter rastlin lahko na kraju samem preveri Komisijin Urad za prehrano in veterinarstvo. Specializirane agencije EU v sodelovanju s službami Komisije za pomorski in zračni promet preverjajo varnost in zaščito v pomorskem in letalskem sektorju. Službe Komisije poleg tega redno izvajajo inšpekcijske preglede jedrskih obratov[19].

Možnost Komisije, da državam članicam naloži finančne popravke, je prav tako omejena na posebna področja. Na področju kmetijstva lahko tako Komisija uporabi postopek potrditve obračunov, kadar gre za finančna sredstva EU, pri čemer se iz financiranja EU izključijo izdatki, ki niso nastali v skladu s pravili EU. Podoben instrument se uporablja za zagotavljanje pravilnega izvajanja projektov na področju regionalne politike, ki jih sofinancira EU.

Kljub navedenim omejitvam se je pomembno zavedati, da je pravo EU sestavni del pravnih redov držav članic, ne glede na to, ali se pravila EU uporabljajo neposredno (npr. uredbe) ali pa se zahteva predhoden prenos v nacionalno zakonodajo (direktive). Iz tega sledi, da so za pravilno uporabo prava EU v prvi vrsti odgovorni državne uprave in pravosodni organi držav članic, ki morajo zagotavljati, da se pravice državljanov in podjetij ustrezno uveljavljajo in njihove dolžnosti izpolnjujejo.

Nacionalni organi imajo pogosto široko polje diskrecije pri načinu organizacije teh mehanizmov izvrševanja, vključno s sankcijami za nespoštovanje. Vendar pa lahko evropska zakonodajalca in Komisija na različne načine spodbujajo učinkovito uporabo prava na ravni držav članic.

Eden takih primerov se navezuje na področje pravic potnikov . Komisija se je ob krizi zaradi oblaka vulkanskega pepela, ki je spomladi 2010 ohromil evropski zračni prostor, hitro sestala z nacionalnimi izvršilnimi organi, da bi na podlagi dogovorjenih smernic zagotovili uravnoteženo in enotno razlago Uredbe (ES) št. 261/2004[20] o pravicah letalskih potnikov, zlasti glede pomoči letalskih prevoznikov, do katere so bili upravičeni potniki v primeru odpovedi potovanja ali zamudi ob odhodu.

Poleg tega veljavna zakonodaja EU in mednarodni sporazumi zavezujejo države članice, da na nekaterih področjih zagotovijo pravna sredstva . Kar zadeva okolje, so bila v predlog za spremembo direktive Seveso[21] vključena pravila o dostopu do sodnega varstva, ki so v skladu z Aarhuško konvencijo. Takšen širši dostop do sodnega varstva bo še naprej veljal v okviru prenovljene direktive o industrijskih emisijah (2010/75/EU[22]). Pravna sredstva iz ukrepov v zvezi z informacijsko družbo (Direktiva 2002/21/ES[23]) in zadevna sodna praksa določajo širok razpon zainteresiranih strani, ki lahko izpodbijajo odločitve nacionalnih organov in sodišč. Zakonodaja na področju notranjih zadev (npr. direktiva o sankcijah zoper delodajalce 2009/52/ES[24]) obvezuje države članice, da tretjim osebam (na primer sindikatom) omogočijo posredovanje v imenu zaposlenih, zoper katere teče upravni ali civilni postopek. Na podlagi pravil, ki urejajo migracije, je ob zavrnitvi vloge za izdajo dovoljenja za prebivanje obvezno treba navesti razloge ter prosilca obvestiti o možnih pravnih sredstvih in ustreznih rokih. Podobno mora biti utemeljena tudi zavrnitev vloge za izdajo vizuma.

Nekatere pred kratkim sprejete direktive EU nalagajo državam članicam, da ponudijo dodatne ali alternativne možnosti za reševanje sporov . Na področju notranjega trga na primer Direktiva o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (direktiva KNPVP IV 2009/65/ES[25]) nalaga državam članicam, da zagotovijo učinkovita pravna sredstva za zunajsodno reševanje potrošniških sporov. Direktiva 2007/66/ES glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil[26] v okviru skupnih standardov zagotavlja, da so vsem udeležencem javnega razpisa v vseh državah članicah na voljo pravna sredstva za zaščito njihovih pravic na podlagi prava EU. Pravila glede varstva potrošnikov so še vedno pomembno področje, na katerem so pravna sredstva ukoreninjena v pravu EU z uredbo o evropskem postopku v sporih majhne vrednosti (Uredba (ES) št. 861/2007[27]) ter določena z obveznostmi držav članic glede vzpostavitve ustreznih in učinkovitih pravnih sredstev, ki jih nalagata temeljni direktivi na tem področju (2005/29/ES[28] in 97/7/ES[29]). Varstvo potrošnikov se je okrepilo tudi z direktivama o liberalizaciji trgov EU z električno energijo in s plinom (2009/72/ES[30] in 2009/73/ES[31]), saj predvidevata ustanovitev varuha pravic odjemalcev energije oz. organa za potrošnike za zunajsodno reševanje sporov. Še en primer tega, kako pravo EU podpira izvrševanje zakonodaje, je ustanovitev organov za spodbujanje enakosti v okviru protidiskriminacijskih zakonov. Ena od nalog teh organov je napotitev žrtev diskriminacije na združenja za mediacijo.

Spodbujanje sodelovanja med pristojnimi nacionalnimi organi lahko pogosto pomeni koristen spremljevalni ukrep. Tako sodelovanje lahko poteka prek mrež (npr. IMPEL – mreža EU za izvajanje in uveljavljanje okoljskega prava), klasičnih svetovalnih odborov (npr. Odbor višjih inšpektorjev za delo) ali inovativnih struktur, kot je „forum“ izvršilnih organov, ki je v okviru uredbe REACH[32] povezan z Evropsko agencijo za kemikalije.

Neformalni mehanizmi reševanja težav so še naprej dajali hitre in pragmatične rešitve za državljane. Število primerov, ki jih ob podpori Komisije obravnava mreža nacionalnih organov SOLVIT, je vsako leto večje, zlasti na področju reguliranih poklicev, prebivanja in socialne varnosti. Leta 2010 je bilo 9 od 10 primerov, ki jih je obravnavala ta mreža, uspešno rešenih, večinoma v roku 10 tednov. To kaže na višjo stopnjo uspešnosti v primerjavi z letom 2009.

Na področju zaposlovanja je Upravna komisija za koordinacijo sistemov socialne varnosti ustanovila spravni odbor za posredovanje med državami članicami, ki zastopajo različna stališča.

Sklepna ugotovitev: Komisija bo še naprej krepila in spodbujala instrumente za reševanje težav, kot so SOLVIT, IMPEL in podobne mreže, ter proučila, ali bi bilo treba v sedanji sistem pravnih sredstev EU vključiti dodatne mehanizme, da se okrepi izvrševanje prava EU. Poleg tega bo po možnosti sprejela ukrepe za povečanje sinergij med obstoječimi instrumenti za reševanje težav, da bi se zagotovilo najučinkovitejše možno reševanje težav v dobro evropskih državljanov in podjetij.

Preventivni ukrepi

Splošen razvoj politike

Izvedbeni načrti: Komisija se je v svojem sporočilu iz leta 2007 zavezala, da bo sistematično razvijala preventivne ukrepe v podporo državam članicam pri izvajanju prava EU. Pri tem imajo zelo pomembno vlogo izvedbeni načrti, saj Komisija v njih opredeli vsa najpomembnejša tveganja v zvezi s pravočasnim in pravilnim izvajanjem nove direktive ter ustreznimi ukrepi za omejevanje teh tveganj. Priprava izvedbenih načrtov je sestavni del pristopa Komisije v skladu z načelom pametne pravne ureditve in prispeva k zagotavljanju ustreznega upoštevanja vidika izvajanja v celotnem ciklu politike. Komisija je leta 2010 v svojem delovnem programu za leto 2011 opredelila vrsto najpomembnejših in kompleksnih predlogov, za katere bo pripravila izvedbene načrte.

V okviru belgijskega predsedstva je bila 22. in 23. novembra 2010 organizirana konferenca o prenosu direktiv EU. Sledila je podobni konferenci, ki jo je marca 2009 organiziralo češko predsedstvo in je bila namenjena izmenjavi dobrih praks pri izvajanju prava EU[33].

Pravno usposabljanje: Z Lizbonsko pogodbo je prvič določena pravna podlaga za ukrepe EU na področju evropskega pravosodnega usposabljanja (člena 81(2) in 82(1) PDEU). Evropsko pravosodno usposabljanje bi moralo zajemati usposabljanje zaposlenih v pravosodju (sodnikov, državnih tožilcev, odvetnikov, pravnih svetovalcev, notarjev, sodnih izvršiteljev in sodnega osebja) na vseh področju zakonodaje EU v okviru dejavnosti usposabljanja in programov izmenjave. Komisija trenutno pripravlja sporočilo o evropskem pravosodnem usposabljanju, v katerem bo proučila možnosti zadovoljevanja precejšnjih potreb po usposabljanju pravnih delavcev na področju prava EU. Oktobra 2010 je začela obsežna posvetovanja, da bi pridobila mnenja glavnih zainteresiranih strani s področja pravosodnega usposabljanja. Rezultati posvetovanja bodo vključeni v sporočilo, ki naj bi bilo po načrtih pripravljeno v drugi polovici leta 2011.

Glavni razvoj po področjih

Izvedbeni načrti: Na nekaterih področjih direktive redno spremljajo izvedbeni načrti. Komisija je na področju okolja , na katerem se tovrstni načrti pripravljajo že od leta 2008, pregledala svoj pristop, da bi bolje opredelila tveganja in povečala usklajenost z drugimi preventivnimi instrumenti, kot so preglednice stanja prenosov in kontrolni seznami prenosov[34]. V okviru politike o notranjem trgu so bili izvedbeni načrti pripravljeni za direktivo o javnih naročilih na področju obrambe, tretjo direktivo o poštnih storitvah in direktive s področja prava družb. Komisija zdaj na splošno zahteva pripravo izvedbenega načrta za vsak nov predlog za direktivo na področju zdravja in varstva potrošnikov . Izvedbeni načrti bodo spremljali tudi več predlogov za direktive na področju podjetništva in industrije . Med temi predlogi so ponovna registracija rabljenih vozil v drugi državi članici, določanje cen zdravil in spremembe glede homologacije motornih vozil.

Drugi instrumenti: Skoraj vsi oddelki Komisije izdajajo smernice, priročnike ali pojasnjevalne zaznamke, da bi olajšali nemoten proces prenosa. Vsak oddelek Komisije si prizadeva razjasniti nerazrešena vprašanja glede prenosa s posameznimi državami članicami v okviru strokovnih sestankov ali dvostranskih stikov. Vprašanja v zvezi s prenosom so prav tako pogosta tema na dnevnem redu paketnih sestankov. Za izboljšanje rezultatov prenosa so pogosto organizirani seminarji in delavnice ter pripravljeni delovni dokumenti.

Komisija aktivno podpira države članice, da bi bil proces prenosa čim bolj operativen in hiter, pri čemer sta najpomembnejša cilja pravilna uporaba prava EU ter učinkovito uveljavljanje pravic in izpolnjevanje dolžnosti. Tako na primer Zelena knjiga o prihodnosti DDV[35] proučuje načine za poenostavitev sistema DDV Evropske unije in s tem njegovega prenosa v nacionalne zakonodaje. Komisija ima aktivno vlogo tudi pri izboljševanju schengenskega sodelovanja med konzulati držav članic na lokalni ravni, vključno z usposabljanji, in usklajevanju njihovih praks s pravnim redom EU.

Preventivni ukrepi bodo osredotočeni tudi na vključevanje državljanov v uporabo prava EU. Pri tem je eno možnih orodij spletna pravna podatkovna zbirka za pravo varstva potrošnikov (zlasti Direktiva 2005/29/ES[36]). Ozaveščanje ljudi je ključna prednostna naloga na področjih, na katerih se morajo državljani opirati predvsem na določbe Pogodbe, da bi lahko uveljavljali svoje pravice. Med taka področja sodijo prosto gibanje študentov, priznavanje univerzitetnih diploma in šport.

Sklepna ugotovitev : Komisija bo za preprečevanje težav pri prenosu in uporabi nove zakonodaje še naprej uporabljala vrsto preventivnih ukrepov, vključno z izvedbenimi načrti, da bi podprla nemoteno in pravilno izvajanje prihodnjih direktiv.

Korelacijske tabele

Korelacijske tabele prikazujejo prenos prava EU v nacionalne zakonodaje držav članic, in sicer je za vsak element prava EU podrobno prikazano, kako je bil prenesen.

Te tabele dajejo jasen pregled nacionalnih pravil, ki izvajajo vsakega od členov direktive, in s tem lajšajo stike s Komisijo pri preverjanju, ali je bila direktiva v celoti prenesena. V poznejši fazi so lahko izhodiščna točka za gospodarske subjekte in jim pomagajo pri iskanju ustreznih pravnih določb.

Komisija od leta 2003 v svoje predloge za direktive vključuje zavezujoče določbe o korelacijskih tabelah. Vendar pa so te določbe na pobudo Sveta v zakonodajnem postopku zelo pogosto izbrisane.

V Okvirnem sporazumu o odnosih med Evropskim parlamentom in Komisijo, sprejetem novembra 2010, obe instituciji poudarjata številne koristi korelacijskih tabel in potrjujeta svojo zavezanost tej metodi. V oddelku 44 navedenega okvirnega sporazuma Evropski parlament in Komisija poudarjata svojo zavezanost ohranjanju določb o obveznih korelacijskih tabelah v celotnem postopku zakonodajnih pogajanj.

Sklepna ugotovitev: Komisija meni, da so korelacijske tabele v številnih primerih pomemben instrument, ki prispeva k zagotavljanju učinkovitega izvajanja direktiv, zato bo v svoje predloge vključevala ustrezno formulacijo. Pri iskanju rešitve za izboljšanje prenosa in skladnosti je zavezana k sodelovanju s Svetom in Evropskim parlamentom.

Preglednost

Komisija je leta 2010 še naprej na svoji spletni strani[37] objavljala strnjene informacije o vseh postopkih za ugotavljanje kršitev v fazi obrazloženega mnenja in, v nekaterih izbranih primerih, že v fazi uradnega opomina. Povzetek vsebuje zadevno državo članico, pristojno službo Komisije, registracijsko številko in ime postopka, pa tudi datum in naravo zadnjega sklepa Komisije.

V okviru revidiranega okvirnega sporazuma o odnosih med Evropskim parlamentom in Komisijo je bil poudarjen tudi vidik preglednosti. V oddelku 44 Okvirnega sporazuma je določeno:

„ Poleg posebnih poročil in letnega poročila o uporabi prava Unije Komisija da Parlamentu na razpolago strnjene informacije v zvezi z vsemi postopki o kršitvah od uradnega opomina, od primera do primera in ob spoštovanju pravil zaupnosti, zlasti tistih, ki jih priznava Sodišče Evropske unije, pa tudi podatke o vprašanjih, ki so povezana s postopkom o kršitvah, če Parlament to zahteva. “

Sklepna ugotovitev: Komisija bo še naprej spodbujala preglednost v svoji politiki obravnavanja kršitev v okviru pravnih omejitev.

PAMETNA PRAVNA UREDITEV

Komisija je v svojem sporočilu o pametni pravni ureditvi[38] pojasnila svoj pristop za vključevanje prava EU v cikel politik (tj. vse od zgodnje faze priprave pa do morebitne revizije). Cilj tega je izboljšati izvajanje in izvrševanje veljavne zakonodaje ter hkrati okrepiti kakovost nove zakonodaje. Ta pristop se bo nadalje razvijal ter bi moral prispevati k učinkovitemu spremljanju in uporabi prava EU.

SKLEPNE UGOTOVITVE

Leto 2010 so zaznamovale dejavnosti, namenjene izvajanju in nadaljnjemu razvoju reforme obravnavanja kršitev, ki jo je Komisija naznanila leta 2007 v sporočilu „Evropa rezultatov – uporaba prava Skupnosti“.

Komisija se bo leta 2011 osredotočila na ključna področja tega strateškega pristopa, zlasti na

učinkovito reševanje težav : npr. razširitev uporabe instrumenta EU Pilot na vse države članice;

učinkovito obravnavanje : izboljšanje obravnavanja zadev, povezanih s kršitvami, v skladu z merili Komisije;

preventivne ukrepe : npr. zagotavljanje sistematičnega in skladnega pristopa glede izvedbenih načrtov;

pametno pravno ureditev: celovitejše vključevanje spremljanja uporabe prava EU v širši zakonodajni cikel.

[1] COM(2007) 502 konč.

[2] Poročila za prejšnja leta so na voljo na:http://ec.europa.eu/eu_law/infringements/infringements_annual_report_en.htm

[3] UL C 12, 15.1.2011, str. 1.

[4] UL L 304, 20.11.2010, str. 47.

[5] To poročilo vsebuje le ključne statistične podatke; celovitejši podatki so navedeni v spremljajočem delovnem dokumentu služb Komisije {SEC(2011) 1094 konč.}.

[6] Primeri, v katerih zadevna država članica ni izpolnila obveznosti obveščanja glede ukrepov o prenosu direktive.

[7] Direktiva Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, UL L 175, 5.7.1985, str. 40.

[8] Direktiva Sveta 2004/80/ES z dne 29. aprila 2004 o odškodnini žrtvam kaznivih dejanj, UL L 261, 6.8.2004, str. 15.

[9] UL C 12, 15.1.2011, str. 1.

[10] UL L 143, 30.4.2004, str. 56.

[11] Direktiva 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu, UL L 376, 27.12.2006, str. 36.

[12] Direktiva 2003/41/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. junija 2003 o dejavnostih in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje, UL L 235, 23.9.2003, str. 10.

[13] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta, UL L 149, 11.6.2005, str. 22.

[14] Člen 10 Protokola št. 36.

[15] COM(2002)141 konč., UL C 244, 10.10.2002 str. 5.

[16] „Sprejemljiv“ pomeni, da lahko Komisija na podlagi informacij, ki jih je prejela, predvidi zaključek zadeve.

[17] COM(2010) 70 konč.

[18] Trenutno v sistemu sodeluje 18 držav članic, in sicer: Avstrija, Bolgarija, Češka, Danska, Estonija, Finska, Irska, Italija, Litva, Madžarska, Nemčija, Nizozemska, Portugalska, Slovaška, Slovenija, Španija, Švedska in Združeno kraljestvo. Proces pridruževanja se nadaljuje tudi v letu 2011.

[19] V tem poročilu ni zajeta konkurenčna politika, v zvezi s katero so Komisiji na voljo posebni instrumenti za preverjanje skladnosti.

[20] Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov, UL L 46, 17.2.2004, str. 1.

[21] Direktiva 2003/105/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2003 o spremembi Direktive Sveta 96/82/ES o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, v katere so vključene nevarne snovi, UL L 345, 31.12.2003, str. 97.

[22] Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja), UL L 334, 17.12.2010, str. 17.

[23] Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, UL L 108, 24.4.2002, str. 33.

[24] Direktiva 2009/52/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 o minimalnih standardih glede sankcij in ukrepov zoper delodajalce nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav, UL L 168, 30.6.2009, str. 24.

[25] UL L 302, 17.11.2009, str. 32.

[26] UL L 335, 20.12.2007, str. 31.

[27] Uredba (ES) št. 861/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o uvedbi evropskega postopka v sporih majhne vrednosti, UL L 199, 31.7.2007, str. 1.

[28] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu, UL L 149, 11.6.2005, str. 22.

[29] Direktiva 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb pri prodaji na daljavo, UL L 144, 4.6.1997, str. 19.

[30] Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES, UL L 211, 14.8.2009, str. 55.

[31] Direktiva 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES, UL L 211, 14.8.2009, str. 94.

[32] Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES, UL L 396, 30.12.2006, str. 1.

[33] Glej sporočilo za javnost z dne 22. novembra 2010, dostopno na http://www.eutrio.be/pressrelease/opening-conference-transposition-european-directives-olivier-chastel-describes-belgian-

[34] Kontrolni seznam prenosov je neuradni dokument, ki ga pripravijo službe Komisije na podlagi razprav z zadevnimi državami članicami v okviru delovnih skupin/paketnih sestankov in je namenjen podpori državam članicam pri izvajanju prava EU.

[35] Zelena knjiga z dne 1. decembra 2010 o prihodnosti DDV – Za enostavnejši, zanesljivejši in učinkovitejši sistem DDV, COM(2010) 695 konč.

[36] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu, UL L 149, 11.6.2005, str. 22.

[37] http://ec.europa.eu/eu_law/infringements/infringements_decisions_en.htm

[38] Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij, Pametna pravna ureditev v Evropski uniji, COM(2010) 543 konč. Več informacij je na voljo na spletni strani Pametna pravna ureditev : http://ec.europa.eu/governance/better_regulation/key_docs_en.htm