[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 4.3.2009

COM(2009)105 konč.

2009/0032 (CNS)

Predlog

ODLOČBA SVETA

o vzpostavitvi ocenjevalnega mehanizma za spremljanje uporabe schengenskega pravnega reda

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

- Razlogi za predlog in njegovi cilji

Glavni cilj predlagane odločbe je vzpostavitev pravnega okvira za ocenjevanje pravilne uporabe tistih elementov schengenskega pravnega reda, ki so del prava EU. Spremlja jo predlog Uredbe o vzpostavitvi ocenjevalnega mehanizma za preverjanje uporabe tistih elementov schengenskega pravnega reda, ki so del prava Skupnosti. Ta dvojni ocenjevalni mehanizem je namenjen ohranjanju medsebojnega zaupanja med državami članicami v njihove sposobnosti, da bodo uspešno in učinkovito uporabljale spremljevalne ukrepe, ki omogočajo vzpostavitev območja brez notranjih meja.

Splošni cilj novega mehanizma bi moral biti zagotovitev preglednega, učinkovitega in skladnega izvajanja schengenskega pravnega reda, pri čemer bi bile upoštevane tudi spremembe v pravnem položaju po vključitvi schengenskega pravnega reda v okvir Evropske unije.

- Splošno ozadje

Območje brez notranjih meja, kakor je vzpostavljeno s schengenskim pravnim redom (schengensko območje), so konec 80-ih in v začetku 90-ih let v medvladnem okviru razvile države članice, ki so želele ukiniti nadzor na notranjih mejah in v ta namen izvajati spremljevalne ukrepe, kot so skupna pravila glede nadzora na zunanjih mejah, skupna vizumska politika, policijsko in pravosodno sodelovanje ter vzpostavitev schengenskega informacijskega sistema (SIS). Nadzora na notranjih mejah ni bilo mogoče odpraviti v okviru Skupnosti, saj se države članice niso mogle zediniti glede tega, ali je odprava tega nadzora potrebna za dosego cilja prostega pretoka oseb (člen 14 Pogodbe ES). Vseeno pa so se vse takratne države članice razen Združenega kraljestva in Irske sčasoma pridružile schengenskemu območju.

Schengenski pravni red je postal del okvira Evropske unije z začetkom veljavnosti Amsterdamske pogodbe leta 1999[1].

Schengensko območje temelji na popolnem medsebojnem zaupanju držav članic v njihove sposobnosti, da v celoti izvajajo spremljevalne ukrepe, ki omogočajo odpravo nadzora na notranjih mejah: npr. države članice izvajajo kontrole na zunanjih mejah ne le zaradi varovanja lastnih interesov, temveč tudi v imenu vseh drugih držav članic, v katere bi posamezniki lahko potovali po prečkanju zunanjih meja schengenskega območja.

Za pridobitev in ohranjanje tega medsebojnega zaupanja so schengenske države članice leta 1998 ustanovile Stalni odbor. Njegov mandat je določen v Sklepu Izvršnega odbora (SCH/Com-ex (98) 26 def), sestavljen pa je iz dveh ločenih nalog:

1. preverjanja, ali država članica, ki se želi priključiti schengenskemu območju, izpolnjuje vse pogoje za uporabo schengenskega pravnega reda (tj. odprava mejnega nadzora) („začetek učinkovanja / uporaba“);

2. preverjanja pravilne uporabe schengenskega pravnega reda v državah članicah, ki ta pravni red že izvajajo („izvajanje“).

V schengenskem pravnem redu torej obstaja razlika med „začetkom učinkovanja“ in „izvajanjem“. Zato je v prvi vrsti treba preveriti, ali so izpolnjeni pogoji za medsebojno zaupanje, preden pravni red lahko začne učinkovati. Kot drugo je medsebojno zaupanje nato treba ohranjati s preverjanjem pravilnega izvajanja pravnega reda. V medvladni fazi schengena so bile potrebne posebne določbe za preverjanje pravilnega izvajanja.

Schengenski pravni red je bil vključen v okvir Evropske unije brez ponovnih pogajanj. Stalni odbor in njegov mandat iz leta 1998 sta bila torej prevzeta brez sprememb, pri čemer je Stalni odbor postal delovna skupina Sveta za schengensko evalvacijo (SCH-EVAL). Pravna podlaga za ta odbor so bili člen 66 Pogodbe ES ter člena 30 in 31 Pogodbe EU, saj schengenski pravni red zajema ukrepe iz prvega in tudi tretjega stebra.

Zaradi medvladne osnove je schengenska evalvacija že od nekdaj v celoti v rokah držav članic, pri čemer Komisija sodeluje kot opazovalka. To je še naprej logika pristopa za prvi del mandata, saj v pravnem redu EU na področju pravosodja in notranjih zadev ni nobenega podobnega razlikovanja med „začetkom učinkovanja“ in „izvajanjem“. Poleg tega je treba omeniti, da je bil postopek odločanja za odpravo nadzora na notranjih mejah in polno uporabo schengenskega pravnega reda za namen širitev leta 2004 in 2007 določen v pristopnih pogodbah, torej v primarni zakonodaji. Akti o pristopu so predvideli sklep Sveta po posvetovanju z Evropskim parlamentom. Za Komisijo ni predvidena pravica do pobude.

Vendar pa je pristop manj logičen za drugi del mandata, zlasti v zvezi z zadevami iz prvega stebra, čeprav ne le za slednje[2]. Zato je Komisija že ob vključitvi schengenskega pravnega reda izdala izjavo, v kateri je navedla, da po njenem mnenju „vključitev Sklepa Izvršnega odbora o ustanovitvi Stalnega odbora Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma (SCH/Com-ex (98) 26 Def z dne 16. septembra 1998) v okvir Unije v ničemer ne vpliva na pooblastila, ki jih nanjo prenašajo pogodbe, in zlasti na njeno odgovornost, ki jo ima kot varuhinja pogodb“.

Ker je ocenjevanje pred začetkom učinkovanja bistvenega pomena za pridobitev medsebojnega zaupanja držav članic, se zdi smiselno, da ostane odgovornost držav članic. Poleg tega v primeru, da država članica ne upošteva danih priporočil, ni mogoče sprejeti odločitve o odpravi nadzora na notranjih mejah, kar je torej učinkovita „spodbuda“ za polno in pravilno uporabo schengenskega pravnega reda. Komisija bo pri teh ocenjevanjih še naprej polno sodelovala kot opazovalka.

- Potreba po izboljšanju ocenjevanja pravilne uporabe pravnega reda

V Haaškem programu iz leta 2004 je Komisija pozvana, „ naj takoj, ko bo dosežena odprava kontrol na notranjih mejah, predloži predlog za dopolnitev obstoječega schengenskega ocenjevalnega mehanizma z nadzornim mehanizmom, ki bo zagotavljal tesno sodelovanje strokovnjakov držav članic, vključno z nenapovedanimi inšpekcijskimi pregledi “.

Od leta 1999 se je med državami članicami in Komisijo zvrstilo več razprav glede izboljšanja učinkovitosti schengenskega ocenjevalnega mehanizma, zlasti glede drugega dela mandata, namreč preverjanja pravilne uporabe pravnega reda po odpravi nadzora na notranjih mejah. Opredeljene so bile naslednje glavne pomanjkljivosti:

1. sedanja metodologija za ocenjevalni mehanizem ni ustrezna. Pravila o skladnosti in pogostosti ocenjevanj niso jasna. Nenapovedani obiski na kraju samem se ne izvajajo;

2. obstaja potreba po razvoju metodologije za določanje prednostnih nalog na podlagi analize tveganja;

3. zagotoviti je treba dosledno visoko raven strokovnega znanja in izkušenj med ocenjevanjem. Strokovnjaki, ki sodelujejo pri ocenjevanju, bi morali imeti ustrezno raven pravnega znanja in praktičnih izkušenj. Pošiljanje strokovnjaka iz vsake države članice na vsak obisk na kraju samem bi lahko negativno vplivalo na učinkovitost izvedbe ocenjevanja. Določiti je treba primerno število strokovnjakov, ki se udeležijo obiskov;

4. mehanizem naknadnega ocenjevanja za oceno ukrepov, sprejetih na podlagi priporočil, ki so bila dana po obiskih na kraju samem, je treba izboljšati, saj se ukrepi, sprejeti za odpravo pomanjkljivosti, ter časovni okvir, v katerem naj bi se te pomanjkljivosti odpravile, razlikujejo med državami članicami;

5. institucionalna odgovornost Komisije kot varuhinje Pogodbe glede zadev iz prvega stebra ni upoštevana v sedanjem ocenjevalnem sistemu.

Naslednje točke so namenjene odpravljanju teh pomanjkljivosti:

Metodologija ocenjevanja

Ta predlog uvaja jasno programiranje, ki omogoča večletne in letne programe napovedanih obiskov na kraju samem. Države članice bodo še naprej predmet rednega ocenjevanja, da bi se zagotovila splošna pravilna uporaba pravnega reda. Vsi deli schengenskega pravnega reda, ki imajo pravno podlago v Pogodbi o Evropski uniji, so lahko predmet ocenjevanja.

To ocenjevanje lahko temelji na odgovorih na vprašalnike, obiskih na kraju samem ali kombinaciji obojega. V slednjem primeru se obiski lahko opravijo kmalu po prejemu odgovorov na vprašalnike.

Države članice v zadnjih letih niso občutile potrebe po izvajanju ocenjevanja na kraju samem glede pravosodnega sodelovanja na področju kazenskih zadev in prepovedanih drog. Varstvo podatkov prav tako ni bilo vedno predmet ocenjevanja na kraju samem.

Vendar pa obiski na kraju samem niso omejeni na policijsko sodelovanje in lahko zajemajo vse dele schengenskega pravnega reda. Konkretno potrebo po takih obiskih bo določila Komisija, po tem ko bo pridobila nasvet od držav članic, pri tem pa bo upoštevala spremembe v zakonodaji, postopke ali organizacijo zadevne države članice.

Poleg tega se lahko v letni program po potrebi vključijo tematska ali regionalna ocenjevanja.

Večletni in letni programi se po potrebi vedno lahko prilagodijo.

Kar zadeva metodologijo za določanje prednostnih nalog na podlagi ocene tveganja v zvezi s schengenskim pravnim redom na področju policijskega in pravosodnega sodelovanja, Komisija za zdaj še ne predvideva vloge Europola in Eurojusta zaradi njunih sedanjih mandatov. Vendar pa bo Komisija pri načrtovanju ocenjevanj nedvomno uporabila morebitne analize tveganja za zadevni pravni red, ki bi jih pripravila Europol in Eurojust.

Strokovno znanje držav članic

Ker je pravilno izvajanje spremljevalnih ukrepov, ki omogočajo odpravo nadzora na notranjih mejah, bistvenega pomena za notranjo varnost držav članic, bodo imeli strokovnjaki držav članic še naprej pomembno vlogo v procesu ocenjevanja. Člani skupine, ki opravlja obiske na kraju samem, bodo določili strokovnjaka, ki bo skrbel za usklajevanje in bo nosil splošno odgovornost za pripravo poročila. S tem, ko je ta vloga zaupana strokovnjaku države članice, je upoštevana potreba po partnerskem delu za zagotavljanje učinkovitega ocenjevanja.

Za zagotovitev visoke ravni strokovnega znanja morajo države članice poskrbeti, da so strokovnjaki ustrezno usposobljeni ter imajo dobro teoretično znanje in praktične izkušnje na področjih, zajetih z ocenjevanjem, ter da dobro poznajo načela, postopke in tehnike obiskov na kraju samem.

Strokovnjaki Europola in Eurojusta prav tako lahko sodelujejo pri ocenjevanju kot opazovalci. Zadevni organi (npr. Cepol) bi morali zagotoviti ustrezno usposabljanje, poleg tega pa bi bilo treba državam članicam v okviru obstoječih instrumentov financiranja ter njihovega razvoja dati na voljo sredstva za pobude, usmerjene v posebno usposabljanje na področju ocenjevanja schengenskega pravnega reda.

Ker je za zagotovitev učinkovitega ocenjevanja na kraju samem treba zmanjšati število udeleženih strokovnjakov, bi bilo treba število strokovnjakov, ki sodelujejo pri obisku, omejiti na osem.

Nadaljnje spremljanje ocenjevanja

Za učinkovito obravnavo ugotovljenih slabosti in pomanjkljivosti bi bilo treba vsak izsledek poročila pripisati eni od treh kategorij. Zadevna država članica bi morala v dveh tednih dati pripombe glede poročila in v šestih tednih akcijski načrt za odpravo pomanjkljivosti. Država članica bo zavezana, da v šestih mesecih poroča o izvajanju svojega akcijskega načrta. Komisija lahko glede na ugotovljene pomanjkljivosti organizira in izvede napovedane obiske na kraju samem, da bi preverila pravilno izvajanje akcijskega načrta. V primeru resnih pomanjkljivosti mora Komisija nemudoma obvestiti Svet.

Vključitev schengenskega pravnega reda v okvir Evropske unije

Komisija bo usklajevala proces ocenjevanja na področjih, zajetih s Pogodbo EU, da bi zagotovila skladno ocenjevanje vseh delov schengenskega pravnega reda, ki se uporabljajo po odpravi nadzora na notranjih mejah. Sodelovanje strokovnjakov držav članic, zlasti imenovanje strokovnjaka države članice, ki bo odgovoren za usklajevanje, upošteva različne odgovornosti, vsebovane v pogodbah.

Stroški udeležbe strokovnjakov držav članic se bodo krili iz proračuna EU.

Prav tako je treba opomniti, da pravilna uporaba določb, ki bodo v državah članicah začele učinkovati po pristopu, ni predmet novega ocenjevalnega mehanizma. Pravilno uporabo teh določb mora najprej oceniti Svet, da bi določil, ali se lahko odpravi nadzor na notranjih mejah.

- Obstoječe določbe na področju, na katero se nanaša predlog

Sklep Izvršnega odbora o ustanovitvi Stalnega odbora Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma (SCH/Com-ex (98) 26 Def z dne 16. septembra 1998)

- Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije

Predlog je skladen z obstoječimi politikami in cilji Evropske unije, zlasti s ciljem vzpostavitve in ohranjanja območja svobode, varnosti in pravice.

2. POSVETOVANJE Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI

Od leta 1999 je potekalo več razprav v okviru delovne skupine Sveta za schengensko evalvacijo, da bi se izboljšala učinkovitost schengenskega ocenjevalnega mehanizma. Skupina se je na primer dogovorila glede omejitve števila strokovnjakov, ki sodelujejo pri ocenjevanjih. Vendar pa ta dogovor ni pravno zavezujoč in vsaka država članica ima še vedno pravico poslati strokovnjaka na ocenjevalne obiske, zaradi česar je včasih težko zagotoviti nemoten potek teh obiskov. Poleg tega se je razpravljalo tudi o pogostosti in metodologiji ocenjevanja.

Komisija je aprila 2008 organizirala srečanje strokovnjakov. Države članice so se strinjale z oceno pomanjkljivosti, ki jih je ugotovila Komisija. Čeprav so države članice priznale potrebo po spremembi sedanjega mehanizma, so nekatere od njih izrazile dvome glede institucionalne vloge Komisije v novem schengenskem ocenjevalnem mehanizmu.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

- Povzetek predlaganih ukrepov

Instrument predvideva nov schengenski ocenjevalni mehanizem, da bi se zagotovilo pregledno, učinkovito in skladno izvajanje schengenskega pravnega reda. Prav tako upošteva spremembe v pravnem položaju po vključitvi schengenskega pravnega reda v okvir Evropske unije.

- Pravna podlaga

Člena 30 in 31 Pogodbe o Evropski uniji. Pravna podlaga medvladnega mandata sta člena 30 in 31 Pogodbe o Evropski uniji (pa tudi člen 66 Pogodbe ES), področja ocenjevanja pa ostajajo ista.

- Subsidiarnost in sorazmernost

V skladu z načelom subsidiarnosti se lahko cilj predlaganega instrumenta, to je izboljšanje učinkovitosti obstoječega schengenskega ocenjevalnega mehanizma, za katerega je trenutno odgovoren Svet, doseže le na ravni EU.

Ta predlog ne presega obstoječih pravnih okvirov, pri čemer omejuje število sodelujočih strokovnjakov in povečuje učinkovitost. Ne presega tistega, kar je potrebno za dosego navedenega cilja.

- Izbira pravnega instrumenta

Zaradi narave ocenjevalnega mehanizma, namenjenega zagotavljanju pravilne uporabe prava EU, ni mogoče zahtevati, da ga države članice z ukrepi prenesejo v svojo nacionalno zakonodajo, zato je izbrani instrument odločba.

4. PRORAčUNSKE POSLEDICE

Komisija je pripravila skupno oceno finančnih posledic zakonodajnega predloga, ki je priložena k Uredbi o vzpostavitvi ocenjevalnega mehanizma za preverjanje pravilne uporabe schengenskega pravnega reda v okviru naslova IV Pogodbe ES. Navedena ocena se uporablja tudi za to odločbo. Komisija bo odgovorna za novi schengenski ocenjevalni mehanizem, zato ji bodo morali biti dodeljeni ustrezni človeški in finančni viri. Prav tako bodo povrnjeni stroški strokovnjakov držav članic.

5. DODATNE INFORMACIJE

Posledice različnih protokolov, priloženih k pogodbama, in pridružitvenih sporazumov, sklenjenih s tretjimi državami

Pravna podlaga tega predloga je naslov VI Pogodbe EU, zato se uporablja sistem „spremenljive geometrije“ iz protokolov o stališču Združenega kraljestva in Irske ter iz schengenskega protokola.

Ta predlog nadgrajuje schengenski pravni red. Zato je treba upoštevati naslednje posledice v zvezi z različnimi protokoli:

Združeno kraljestvo in Irska: Združeno kraljestvo sodeluje pri tej odločbi v skladu s členom 5 Protokola o vključitvi schengenskega pravnega reda v okvir Evropske unije, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti, in členom 8(2) Sklepa Sveta 2000/365/ES z dne 29. maja 2000 o prošnji Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske za sodelovanje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda[3].

Irska sodeluje pri tej odločbi v skladu s členom 5 Protokola o vključitvi schengenskega pravnega reda v okvir Evropske unije, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti, in členom 6(2) Sklepa Sveta 2002/192/ES z dne 28. februarja 2002 o prošnji Irske, da sodeluje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda[4].

Posledice dvostopenjskega postopka za izvedbene instrumente, ki nadgrajujejo schengenski pravni red, za nove države članice (Bolgarija, Ciper in Romunija):

Člen 3(1) Akta o pristopu iz leta 2003[5] in člen 4(1) Akta o pristopu iz leta 2005[6] navajata, da so določbe schengenskega pravnega reda in akti, ki ga nadgrajujejo ali so z njim drugače povezani, navedeni v Prilogi I oziroma Prilogi II teh dveh aktov, zavezujoči za nove države članice in se v njih uporabljajo od dne pristopa. Določbe in akti, na katere prilogi ne napotujeta, so zavezujoči za nove države članice od dne pristopa, vendar se v novih državah članicah uporabljajo šele na podlagi sklepa Sveta, ki se v ta namen sprejme v skladu z navedenima členoma.

To je izvedbeni postopek, ki poteka v dveh fazah, po katerem so nekatere določbe schengenskega pravnega reda zavezujoče in se uporabljajo od dne pristopa k Uniji, medtem ko so druge, posebno tiste, ki so bistveno povezane z odpravo nadzora na notranjih mejah, zavezujoče od dne pristopa, vendar se v novih državah članicah uporabljajo samo na podlagi zgoraj navedenega sklepa Sveta.

Treba je poudariti, da se določbe, navedene v Prilogi I oziroma Prilogi II aktov o pristopu, zato uporabljajo od dne pristopa. Ne glede na navedeno pa se bo ocenjevalni mehanizem, ki ga uvaja ta instrument, uporabljal za navedene določbe le po tem, ko bo Svet opravil schengensko evalvacijo, da bi ugotovil, ali se lahko odpravi nadzor na notranjih mejah.

Norveška in Islandija: Kar zadeva Norveško in Islandijo, ta predlog pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o pridružitvi obeh k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda[7].

Švica: Kar zadeva Švico, ta predlog pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda[8].

Lihtenštajn: Kar zadeva Lihtenštajn, ta predlog pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola, podpisanega med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki sodijo na področje iz točk G do I člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/262/PNZ[9].

Sodelovanje strokovnjakov iz držav članic, ki pravnega reda še ne uporabljajo v celoti ali ki lahko uporabljajo le dele pravnega reda:

Strokovnjaki iz Cipra, Bolgarije in Romunije lahko sodelujejo pri ocenjevanju tistih delov pravnega reda, ki jih te države že uporabljajo v skladu z zadevnimi akti o pristopu (npr. policijsko sodelovanje).

Strokovnjaki iz Združenega kraljestva in Irske lahko sodelujejo le pri ocenjevanju tistih delov pravnega reda, ki so v teh dveh državah že začeli učinkovati.

2009/0032 (CNS)

Predlog

ODLOČBA SVETA

o vzpostavitvi ocenjevalnega mehanizma za spremljanje uporabe schengenskega pravnega reda

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji, ter zlasti členov 30 in 31 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[10],

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) V Haaškem programu[11] je Evropski svet pozval Komisijo, „naj takoj, ko bo dosežena odprava kontrol na notranjih mejah, predloži predlog za dopolnitev obstoječega schengenskega ocenjevalnega mehanizma z nadzornim mehanizmom, ki bo zagotavljal tesno sodelovanje strokovnjakov držav članic, vključno z nenapovedanimi inšpekcijskimi pregledi“.

(2) S Sklepom Izvršnega odbora z dne 16. septembra 1998[12] je bil ustanovljen Stalni odbor Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma. Stalni odbor je dobil mandat za ugotavljanje, ali so izpolnjeni vsi pogoji za odpravo nadzora na notranjih mejah z državo kandidatko, in za zagotavljanje, da države, ki že v celoti izvajajo schengenski pravni red, ta red pravilno uporabljajo.

(3) Treba je vzpostaviti posebni ocenjevalni mehanizem za spremljanje uporabe schengenskega pravnega reda zaradi potrebe, da se ohrani visoka raven medsebojnega zaupanja med tistimi državami članicami, ki so del območja brez nadzora na notranjih mejah, in potrebe, da se zagotovijo visoki enotni standardi pri uporabi schengenskega pravnega reda v praksi. Tak mehanizem bi moral temeljiti na tesnem sodelovanju med Komisijo in zadevnimi državami članicami.

(4) Ocenjevalni mehanizem, vzpostavljen leta 1998, bi bilo zato treba revidirati v tistem delu, ki zadeva drugi del mandata Stalnega odbora. Prvi del mandata Stalnega odbora bi se moral še naprej uporabljati, kakor je določeno v delu I Sklepa z dne 16. septembra 1998.

(5) Schengenski pravni red zajema določbe iz Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in določbe iz Pogodbe o Evropski uniji. Na podlagi izkušenj iz prejšnjih ocenjevanj se je pokazala potreba po ohranjanju skladnega ocenjevalnega mehanizma, ki bi zajemal oba stebra.

(6) Ta odločba je potrebna pravna podlaga za izvajanje ocenjevalnega mehanizma glede zadev, ki spadajo v področje uporabe Pogodbe o Evropski uniji. Uredba Sveta XXXX/XXX/ES z dne … o vzpostavitvi ocenjevalnega mehanizma za preverjanje uporabe schengenskega pravnega reda je potrebna pravna podlaga za izvajanje ocenjevalnega mehanizma glede zadev, ki spadajo v področje uporabe Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti.

(7) Dejstvo, da potrebno pravno podlago za vzpostavitev ocenjevalnega mehanizma sestavljata ločena instrumenta, ne vpliva na načelo, da bi bilo treba vsa ocenjevanja izvajati v okviru enega samega mehanizma. Zato bi morale biti nekatere določbe teh instrumentov enake.

(8) Ocenjevalni mehanizem, ki ga vzpostavlja ta instrument, upošteva posebno naravo sodelovanja med policijskimi, carinskimi in drugimi organi kazenskega pregona, pa tudi na področju kazenskega pravosodja.

(9) Ocenjevalni mehanizem bi moral vzpostaviti pregledna, učinkovita in jasna pravila o metodologiji, ki bi jo bilo treba uporabljati za ocenjevanje, opredeliti uporabo visoko usposobljenih strokovnjakov za obiske na kraju samem in določiti nadaljnje ukrepe, ki bi jih bilo treba sprejeti v zvezi z ugotovitvami ocenjevanj.

(10) Države članice bi morale zagotoviti, da imajo strokovnjaki, dani na voljo za obiske na kraju samem, potrebne izkušnje in so se v ta namen udeležili posebnih usposabljanj. Ustrezna usposabljanja bi morali zagotoviti zadevni organi (npr. Cepol), poleg tega pa bi bilo treba državam članicam v okviru obstoječih instrumentov financiranja in njihovega razvoja dati na voljo sredstva za pobude, usmerjene v posebna usposabljanja na področju ocenjevanja schengenskega pravnega reda.

(11) Združeno kraljestvo sodeluje pri tej odločbi v skladu s členom 5 Protokola o vključitvi schengenskega pravnega reda v okvir Evropske unije, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti, in členom 8(2) Sklepa Sveta 2000/365/ES z dne 29. maja 2000 o prošnji Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske za sodelovanje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda[13].

(12) Irska sodeluje pri tej odločbi v skladu s členom 5 Protokola o vključitvi schengenskega pravnega reda v okvir Evropske unije, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti, in členom 6(2) Sklepa Sveta 2002/192/ES z dne 28. februarja 2002 o prošnji Irske, da sodeluje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda[14].

(13) Kar zadeva Islandijo in Norveško, ta odločba pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o pridružitvi obeh držav k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda[15], ki spadajo na področja iz točk G do I člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES[16] z dne 17. maja 1999 o nekaterih izvedbenih predpisih za uporabo navedenega sporazuma.

(14) Kar zadeva Švico, ta odločba pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma, sklenjenega med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda[17], ki spadajo na področje iz točk G do I člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/149/PNZ[18].

(15) Kar zadeva Lihtenštajn, ta odločba pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola, podpisanega med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točk G do I člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/262/PNZ[19] −

SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:

Člen 1

Namen in področje uporabe

Ta odločba vzpostavlja ocenjevalni mehanizem za spremljanje uporabe schengenskega pravnega reda v državah članicah, za katere se schengenski pravni red uporablja v celoti, in v državah članicah, ki jim je Svet odobril sodelovanje pri nekaterih določbah schengenskega pravnega reda.

Države članice, ki jim je bilo odobreno sodelovanje pri nekaterih določbah schengenskega pravnega reda, sodelujejo samo pri ocenjevanju določb, ki so zajete v odobritvi in ki jih že uporabljajo.

Države članice, ki schengenskega pravnega reda še ne uporabljajo v celoti, sodelujejo samo pri ocenjevanju tistih delov schengenskega pravnega reda, ki jih že uporabljajo.

Člen 2

Opredelitev pojmov

V tej odločbi se uporablja naslednja opredelitev pojmov:

„Schengenski pravni red“ pomeni določbe schengenskega pravnega reda, kakor so vključene v okvir Evropske unije s Protokolom, priloženim k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti, ter akte, ki ga nadgrajujejo oziroma so z njim kako drugače povezani, v kolikor je pravna podlaga teh določb in aktov naslov VI Pogodbe o Evropski uniji.

Člen 3

Pristojnosti

1. Za izvajanje tega ocenjevalnega mehanizma je pristojna Komisija. Mehanizem usklajuje skupina (v nadaljnjem besedilu: usklajevalna skupina), ki jo sestavljajo predstavniki držav članic in Komisije. Skupini predseduje predstavnik Komisije. Komisija lahko povabi Europol, da kot opazovalec sodeluje pri delu usklajevalne skupine.

2. Države članice sodelujejo s Komisijo v okviru usklajevalne skupine, da se Komisiji omogoči izvajanje nalog, za katere ji daje pooblastila ta odločba. Države članice poleg tega sodelujejo s Komisijo v fazah pripravljanja, obiskov na kraju samem, poročanja in nadaljnjega ukrepanja v okviru ocenjevanj.

Člen 4

Ocenjevanja

1. Ocenjevanja lahko sestavljajo vprašalniki in obiski na kraju samem. Oboje lahko dopolnijo predstavitve ocenjevane države članice na področju, ki ga zajema ocenjevanje. Obiski na kraju samem in vprašalniki se lahko uporabljajo neodvisno ali v kombinaciji v zvezi s posameznimi državami članicami in posameznimi področji. Izvajajo se lahko le napovedani obiski na kraju samem.

2. Posamezna področja, ki jih lahko zajemajo ocenjevanja, so navedena v Prilogi k tej odločbi, v kolikor se ta področja nanašajo na akte ali določbe, katerih pravne podlage so v naslovu VI Pogodbe o Evropski uniji. Priloga vsebuje nepopoln seznam takih področij.

Člen 5

Večletni program

1. Komisija v tesnem sodelovanju z usklajevalno skupino določi večletni ocenjevalni program, ki zajema obdobje petih let, najpozneje tri mesece pred začetkom naslednjega petletnega obdobja.

2. Večletni program vsebuje seznam držav članic, ki se vsako leto ocenijo. Vsaka država članica se oceni vsaj enkrat med vsakim petletnim obdobjem. Razpored držav članic, ki bodo ocenjene, bo upošteval grožnje nacionalni varnosti, čas, ki je minil od prejšnjega ocenjevanja, in uravnoteženost med različnimi deli schengenskega pravnega reda, ki se ocenijo.

3. K večletnemu programu se priloži standardni vprašalnik.

4. Večletni program se po potrebi prilagodi v tesnem sodelovanju z usklajevalno skupino.

Člen 6

Letni program

1. Komisija vsako leto najpozneje 30. novembra v tesnem sodelovanju z usklajevalno skupino opredeli letni ocenjevalni program, v katerem so podrobno opisane dejavnosti ocenjevanja. Program lahko predvidi ocenjevanje:

- uporabe schengenskega pravnega reda posamezne države članice, kakor je določeno v večletnem programu,

in poleg tega, če je ustrezno:

- uporabe posameznih delov schengenskega pravnega reda več držav članic (tematska ocenjevanja),

- uporabe schengenskega pravnega reda skupine držav članic (regionalna ocenjevanja).

2. Program bo vseboval navedbo držav članic, ki se ocenijo v prihodnjem letu v skladu z večletnim programom, seznam področij, ki se ocenijo, in vprašalnik, ki se pošlje zadevnim državam članicam. Če je ocenjevanje v tej fazi mogoče, program vsebuje seznam načrtovanih obiskov na kraju samem.

3. Komisija v tesnem sodelovanju z usklajevalno skupino po analizi odgovorov na vprašalnik odloči, ali se obiski na kraju samem opravijo ali ne.

Obisk na kraju samem se organizira najprej štiri mesece zatem, ko Komisija zadevni državi članici pošlje vprašalnik.

4. Letni program se lahko po potrebi prilagodi na pobudo Komisije ali države članice v skladu z določbami iz odstavkov 2 in 3.

Člen 7

Seznam strokovnjakov

1. Komisija določi seznam strokovnjakov, ki jih države članice, Europol in Eurojust imenujejo za sodelovanje pri obiskih na kraju samem. Seznam se označi kot zaupen in pošlje usklajevalni skupini.

2. Države članice, Europol in Eurojust za vsakega strokovnjaka navedejo njegova ustrezna področja strokovnega znanja in izkušenj s sklicevanji na področja iz Priloge k tej odločbi. Države članice, Europol in Eurojust o vseh spremembah čim prej uradno obvestijo Komisijo.

3. Strokovnjaki imajo ustrezne kvalifikacije, vključno z dobrim teoretičnim znanjem in praktičnimi izkušnjami na področjih, ki jih zajema ocenjevalni mehanizem, dobro poznajo načela, postopke in tehnike ocenjevanja ter se lahko učinkovito sporazumevajo v skupnem jeziku.

4. Države članice, Europol in Eurojust zagotovijo, da strokovnjaki, ki jih imenujejo, izpolnjujejo zahteve iz prejšnjega odstavka, pri tem pa navedejo tudi usposabljanja, ki so se jih strokovnjaki udeležili, in zagotovijo redno usposabljanje teh strokovnjakov, da bodo še naprej izpolnjevali te zahteve.

Člen 8

Skupine, ki so odgovorne za obiske na kraju samem

1. Obiske na kraju samem opravijo skupine, ki jih imenuje Komisija. Skupine sestavljajo strokovnjaki, ki so izbrani na podlagi seznama strokovnjakov iz člena 7, in uradnik(-i) Komisije. Komisija zagotovi geografsko uravnoteženost in usposobljenost strokovnjakov, ki sodelujejo v vsaki skupini. Strokovnjaki držav članic ne smejo sodelovati pri obisku na kraju samem v državi članici, v kateri so zaposleni. Strokovnjaki Europola in Eurojusta lahko sodelujejo samo kot opazovalci.

2. Število strokovnjakov, ki sodelujejo pri obiskih na kraju samem, ne sme preseči osem oseb.

3. Komisija uradno obvesti države članice, katerih strokovnjaki so bili imenovani v skladu z odstavkom 1, najpozneje 4 tedne pred načrtovanim obiskom na kraju samem. Države članice potrdijo razpoložljivost strokovnjakov v enem tednu.

4. Člani skupine se pred obiskom na kraju samem skupaj dogovorijo o imenovanju enega izmed strokovnjakov držav članic za strokovnjaka za usklajevanje pri obisku na kraju samem. Če dogovor ni dosežen pred začetkom obiska na kraju samem, je strokovnjak za usklajevanje uradnik Komisije.

5. Za izvedbo obiskov na kraju samem je odgovoren strokovnjak za usklajevanje.

Člen 9

Potek obiskov na kraju samem

1. Skupine, imenovane za obiske na kraju samem, opravijo vse potrebne pripravljalne dejavnosti, da se zagotovijo učinkovitost, natančnost in usklajenost obiskov na kraju samem.

2. Države članice so uradno obveščene vsaj 2 meseca pred izvedbo načrtovanega obiska na kraju samem.

3. Vsi člani skupine, imenovane za obisk na kraju samem, imajo pri sebi identifikacijski dokument, na podlagi katerega so v imenu Evropske unije pooblaščeni za opravljanje obiskov na kraju samem.

4. Zadevna država članica poskrbi, da se lahko skupina strokovnjakov obrne neposredno na ustrezne osebe. Skupini zagotovi dostop do vseh območij, prostorov in dokumentov, potrebnih za ocenjevanje. Zagotovi, da lahko skupina izpolni svoj mandat preverjanja dejavnosti, povezanih s področji, ki se ocenjujejo.

5. Zadevna država članica z vsemi sredstvi v okviru svojih zakonitih pooblastil pomaga skupini pri izpolnjevanju njene naloge.

6. Komisija zadevnim državam članicam vnaprej sporoči imena strokovnjakov v skupini. Zadevna država članica imenuje kontaktno točko za praktično organizacijo glede obiska na kraju samem.

7. Države članice so odgovorne za potrebno organizacijo glede potovanja in nastanitve svojih strokovnjakov. Komisija povrne stroške potovanja in nastanitve strokovnjakov, ki sodelujejo pri obiskih.

Člen 10

Vprašalnik

1. Vprašalniki zajemajo zadevno zakonodajo, organizacijska in tehnična sredstva, ki so na voljo za izvajanje schengenskega pravnega reda, ter statistične podatke za vsako področje ocenjevanja.

2. Države članice Komisiji predložijo svoje odgovore na vprašalnik v šestih tednih od datuma, ko jim je bil poslan.

Člen 11

Ocenjevalna poročila

1. Poročilo se pripravi po vsakem ocenjevanju. Poročilo temelji na ugotovitvah obiska na kraju samem in vprašalnika, kakor je ustrezno.

a) Če ocenjevanje temelji samo na vprašalniku, poročilo pripravi Komisija.

b) Če ocenjevanje temelji na obiskih na kraju samem, poročilo pripravi skupina med obiskom. Strokovnjak za usklajevanje, imenovan v skladu s členom 8(4), nosi skupno odgovornost za pripravo poročila ter zagotavljanje njegove celovitosti in kakovosti.

c) Vsako poročilo odobrijo vsi strokovnjaki iz skupine strokovnjakov. V primeru razhajanja mnenj si skupina prizadeva doseči kompromis. Nasprotna mnenja se lahko vključijo v poročilo.

2. V poročilu so po potrebi analizirani kvalitativni, kvantitativni, operativni, upravni in organizacijski vidiki ter navedene vse pomanjkljivosti ali slabosti, ugotovljene med ocenjevanjem. Poročilo vsebuje priporočila glede ukrepov za odpravljanje pomanjkljivosti in ustrezne roke za njihovo izvedbo.

3. Ena od naslednjih razvrstitev se uporablja za vsako ugotovitev iz poročila:

a) izpolnjuje zahteve;

b) izpolnjuje zahteve, ampak je potrebno izboljšanje;

c) ne izpolnjuje zahtev, vsebuje resne pomanjkljivosti.

4. Komisija pošlje poročilo zadevni državi članici v štirih tednih od obiska na kraju samem oziroma od prejema odgovorov na vprašalnik. Zadevna država članica v dveh tednih predloži svoje pripombe glede poročila.

Zadevna država članica v šestih tednih od prejema poročila predloži akcijski načrt za odpravo vseh ugotovljenih pomanjkljivosti.

5. Strokovnjak za usklajevanje predstavi poročilo in odgovor zadevne države članice usklajevalni skupini. Komisija po posvetovanju s skupino strokovnjakov predstavi svojo oceno ustreznosti akcijskega načrta. Države članice se pozove, naj dajo pripombe glede poročila in akcijskega načrta.

6. Zadevna država članica Komisiji poroča o izvajanju akcijskega načrta v šestih mesecih od prejema poročila, nato pa poročila še naprej pošilja vsake tri mesece, dokler akcijski načrt ni izveden v celoti. Odvisno od resnosti ugotovljenih pomanjkljivosti in ukrepov, sprejetih za odpravo teh pomanjkljivosti, lahko Komisija v tesnem sodelovanju z usklajevalno skupino načrtuje obiske na kraju samem z namenom spremljanja izvajanja akcijskega načrta.

7. Če obisk na kraju samem razkrije resno pomanjkljivost, za katero se šteje, da ima bistveni učinek na splošno raven varnosti ene ali več držav članic, ki v celoti uporabljajo schengenski pravni red, Komisija na lastno pobudo ali na zahtevo države članice o tem čim prej obvesti Svet.

Člen 12

Občutljive informacije

Skupine obravnavajo kot zaupne vse podatke, ki jih pridobijo med opravljanjem svojih dolžnosti. Poročila, pripravljena po obiskih na kraju samem, se razvrstijo kot „restreint“. Komisija in zadevna država članica se odločita, kateri del poročila se lahko objavi.

Člen 13

Prehodne določbe

1. Prvi večletni program v skladu s členom 5 in prvi letni program v skladu s členom 6 se pripravita šest mesecev po začetku veljavnosti te odločbe. Datum za začetek izvajanja obeh programov je eno leto po začetku veljavnosti te odločbe.

2. Države članice imenujejo svoje strokovnjake v skladu s členom 7 najpozneje v treh mesecih po začetku veljavnosti te odločbe.

Člen 14

Poročanje Parlamentu in Svetu

Komisija Svetu in Evropskemu parlamentu predloži letno poročilo o ocenjevanjih, izvedenih v skladu s to odločbo. Poročilo se objavi in vključuje podatke o:

- ocenjevanjih, izvedenih prejšnje leto, ter

- sklepnih ugotovitvah v zvezi z vsakim ocenjevanjem in stanju na področju ukrepov za odpravljanje pomanjkljivosti.

Člen 15

Razveljavitev

Kadar se to nanaša na schengenski pravni red, kakor je opredeljen v členu 2, se del II Sklepa Izvršnega Odbora z dne 16. septembra 1998 o ustanovitvi Stalnega odbora Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma (SCH/Com-ex (98) 26 def.) z naslovom „Odbor za izvajanje za države, v katerih je Konvencija že uveljavljena“, razveljavi po enem letu od začetka veljavnosti te odločbe.

Člen 16

Začetek veljavnosti

Ta odločba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

PRILOGA

- Policijsko sodelovanje

- sodelovanje med policijo in drugimi organi kazenskega pregona

- dvostranski sporazumi o policijskem sodelovanju na notranjih mejah

- operativno sodelovanje

- medsebojna pomoč, mehanizmi zasledovanja in nadziranja

- mehanizmi čezmejnega sodelovanja, vključno z medsebojno pomočjo in izmenjavo informacij

- sodelovanje, ki vključuje uradnike za zvezo

- prenos podatkov na mejnih območjih

- neposredno sodelovanje na notranjih mejah med službami sosednjih držav članic

- Varstvo podatkov

- pravni, organizacijski in tehnični vidiki varstva naprav in osebnih podatkov

- pravice oseb, na katere se nanašajo podatki, in obravnavanje pritožb

- nadzorna vloga (obiski na kraju samem)

- sodelovanje z drugimi organi za varstvo podatkov na schengenskem območju

- ukrepi za preprečevanje dostopa do informacijskih sistemov in shranjenih podatkov

- Schengenski informacijski sistem (SIS) / Sirene

- varnost podatkov in objektov

- zakonodajne in regulativne določbe v zvezi s SIS

- ravnanje s podatki, vnosi, spremembe, izbrisi razpisov ukrepov, ukrepi za kakovost podatkov

- tehnična razpoložljivost in operativna zmogljivost uradov Sirene

- dostop končnih uporabnikov do ustreznih podatkov v sistemu SIS

- usposabljanje

- Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah

- medsebojna pomoč

- izročitev

- Prepovedane droge

- pravni, organizacijski in tehnični ukrepi v boju proti trgovanju s prepovedanimi drogami na zunanjih mejah

[1] V ta namen je bilo treba opredeliti schengenski pravni red (Sklep Sveta 1999/435/ES, UL L 176, 10.7.1999, str. 1) in določiti pravno podlago v pogodbah za vsako določbo ali sklep, ki sestavlja ta pravni red (Sklep Sveta 1999/436/ES, UL L 176, 10.7.1999, str. 17). Vsaka določba pravnega reda je dobila pravno podlago v okviru prvega ali tretjega stebra. Za tiste določbe schengenskega pravnega reda, za katere ni bilo mogoče določiti ene same pravne podlage (npr. določbe glede SIS), je veljalo, da so del tretjega stebra. Vse spremembe tega pravnega reda morajo imeti ustrezno pravno podlago v pogodbah.

[2] Vzpostavitev območja svobode, varnosti in pravice spada v pristojnost Pogodbe ES.

[3] UL L 131, 1.6.2000, str. 43.

[4] UL L 64 , 7.3.2002, str. 20.

[5] UL L 236, 23.10.2003, str. 33.

[6] UL L 157, 21.06.2005, str. 29.

[7] UL L 176, 10.7.1999, str. 36.

[8] UL L 53, 27.2.2008, str. 52.

[9] UL L 83, 26.3.2008, str. 5 (popravek UL L 110, 22.4.2008, str. 16).

[10] UL C , , str. .

[11] UL C 53, 3.3.2005, str. 1 (točka 1.7.1).

[12] UL L 239, 22.9.2000, str. 138.

[13] UL L 131, 1.6.2000, str. 43.

[14] UL L 64 , 7.3.2002, str. 20.

[15] UL L 176, 10.7.1999, str. 36.

[16] UL L 176, 10.7.1999, str. 31.

[17] UL L 53, 27.2.2008, str. 52.

[18] UL L 53, 27.2.2008, str. 50.

[19] UL L 83, 26.3.2008, str. 5 (popravek UL L 110, 22.4.2008, str. 16).