SL Uradni list Evropske unije C 48/145

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Bolje delujoča veriga preskrbe s hrano v Evropi

(COM(2009) 591 konč.)

2011/C 48/25

Poročevalec: Pedro NARRO

Soporočevalec: József KAPUVÁRI

Evropska komisija je 28. oktobra 2009 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Bolje delujoča veriga preskrbe s hrano v Evropi

COM(2009) 591 konč.

Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 31. avgusta 2010.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 465. plenarnem zasedanju 15. in 16. septembra 2010 (seja z dne 15. septembra) s 121 glasovi za, nobenim glasom proti in 5 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Poročila in sporočila, ki jih je Evropska komisija pripravila v zadnjih letih, razkrivajo pomanjkljivosti in napake v delovanju vrednostne verige. Nihanje cen, špekulacije, prodaja pod stroški proizvodnje, slaba preglednost, širjenje nepoštenih in protikonkurenčnih praks in razlike v pogajalski moči pogodbenih strank so težave, ki vplivajo na prihodnost celotnega živilskega sektorja in ogrožajo preživetje tako imenovanega „evropskega kmetijskega modela“.

1.2 Komisija v sporočilu Bolje delujoča veriga preskrbe s hrano v Evropi smiselno opredeljuje prednostna področja ukrepanja. Vendar EESO obžaluje počasnost sprejemanja predlogov in Komisijo poziva, naj pospeši sprejemanje odločitev na področju, ki zahteva nujne, konkretne in oprijemljive ukrepe. Skupina na visoki ravni za konkurenčnost agroživilske industrije, ki je dobila nov mandat, bi morala čim prej ponovno začeti z delom, da bi dobila ključno vlogo na področju novih in nastajajočih agroživilskih politik.

1.3 Uspeh bo v veliki meri odvisen od vključenosti Evropske komisije, držav članic in vseh akterjev v verigi. Na področju, kjer so razlike med različnimi nacionalnimi trgi in proizvodi velike, so nujna skupna in usklajena prizadevanja. Evropska unija mora odločno voditi prizadevanja na tem področju ter podpreti tako prilagoditev razpoložljivih instrumentov kot tudi nove ukrepe za spodbuditev bolj uravnoteženega razvoja v verigi in povečanje konkurenčnosti.

1.4 Iz analize dosedanjih pobud v zvezi s prehransko verigo je razvidno, da samoregulacija in prostovoljni dogovori niso preveč učinkoviti. EESO podpira razvoj prostovoljnih mehanizmov, vendar ugotavlja, da brez nadzornih organov in učinkovitih sankcij ne bo mogoče ukiniti sistematičnega nespoštovanja, ki ga do teh mehanizmov kažejo močnejši členi v verigi.

1.5 Spremembe vedenjskih vzorcev gospodarskih akterjev mora spremljati urejanje trgov, s katerim bi postavili temelje nove usmeritve za agroživilski sektor. Za večjo preglednost sistema je treba okrepiti pogodbeno prakso in na sektorski ravni raziskati možnost uvedbe zavezujočih klavzul ali obveznosti za pripravo pisnih pogodb. Številni cilji, ki jih navaja Komisija v svojem sporočilu, se lahko dosežejo samo s pošteno in ustrezno zakonodajo.

1.6 Na področju kodeksov dobrih praks se mora EU zgledovati po nacionalnih pobudah ter vzpostaviti učinkovit mehanizem nadzora in sankcij z imenovanjem evropskega varuha pravic. Poleg vsebine kodeksov dobrih praks je najpomembneje zagotoviti njihovo učinkovitost in spoštovanje.

1.7 Zakonodajo o konkurenci na nacionalni ravni in ravni Skupnosti je treba precej prilagoditi, da se spodbudi trdna organizacija sektorja, omogoči prožno delovanje verig preskrbe in zagotovi pravna varnost akterjev v korist potrošnikov. Sklepi skupine na visoki ravni za sektor mleka in mlečnih izdelkov (1) in sklepi španskega predsedstva v zvezi s sporočilom o verigi preskrbe s hrano (2) so v skladu s stališči EESO, da je treba zakonodajo o konkurenci uporabljati na prožen način in upoštevati posebnosti kmetijskega sektorja.

1.8 EESO ugotavlja močno koncentracijo povpraševanja, zlasti v sektorju veleprodaje, ki je v nasprotju z razdrobljenostjo ponudbe in vpliva na pravilno delovanje vrednostne verige. Razvoj in krepitev vloge medpanožnih organizacij lahko pomaga ublažiti posledice slabe organiziranosti proizvodnega sektorja. Z vidika teh izzivov je treba namesto o velikosti organizacij proizvajalcev začeti resno razmišljati o načinu, kako jih preoblikovati v učinkovite instrumente trženja v rokah kmetov. Organizacije proizvajalcev ne smejo biti edini učinkovit instrument za izboljšanje gospodarske organizacije kmetijske ponudbe.

1.9 EESO poziva Evropsko komisijo, naj se ne osredotoča samo na koncentracijo ponudbe, temveč naj odločno reagira v sektorju povpraševanja, nadzira zlorabe vodilnega položaja in primere nepoštene in nekonkurenčne prakse, ki pogosto uidejo učinkovitemu nadzoru nacionalnih in lokalnih organov.

1.10 Evropski potrošniki potrebujejo ustrezne, predvidljive ter stabilne cene in strukture cen. Ukrepi, predlagani v sporočilu, bi lahko bili bolj učinkoviti, če bi bila z njimi seznanjena širša javnost in če potrošnikova izbira ne bi bila izkrivljena. Nadzorne službe za spremljanje cen bi bile koristen instrument, če se ne bi omejevale zgolj na ugotavljanje cen, temveč bi se lahko hitro odzvale na možna izkrivljanja v gibanju teh cen.

2. Povzetek sporočila Komisije

2.1 Evropska komisija priznava pomembno vlogo verige preskrbe s hrano – kmetijstva, industrije in distribucije – v evropskem gospodarstvu (3). Dejansko je nadzor nad delovanjem verige preskrbe s hrano postal prednostna politična naloga na dnevnem redu Skupnosti. Objava sporočila Bolje delujoča veriga preskrbe s hrano v Evropi je posledica te upravičene zaskrbljenosti evropskega zakonodajalca in izhaja iz zamisli o oblikovanju konkretnih ukrepov na nacionalni ravni in ravni Skupnosti, ki lahko prispevajo k izboljšanju položaja verige preskrbe s hrano.

2.2 V sporočilu je predstavljen sklop konkretnih predlogov za vsakega od treh izzivov, s katerimi se sooča veriga preskrbe s hrano in ki so obravnavani v dokumentu. Za spodbujanje trajnostnih odnosov si Komisija prizadeva za boj proti nepoštenim praksam in spremljanje vprašanj, povezanih s področjem konkurence. Namen je obravnavati vprašanje, ki je vedno prednostnega pomena, t. j. povečanje preglednosti verige, z bojem proti špekulaciji in uvedbo evropskega mehanizma za spremljanje cen hrane. Za spodbuditev konkurenčnosti je Komisija odločena, da bo pregledala pravila označevanja in okoljske standarde, omejila prakse teritorialne dobave ter okrepila pogajalsko izhodišče kmetov prek instrumentov, kot so organizacije proizvajalcev.

2.3 Komisija naj bi novembra 2010 objavila poročilo o spremljanju izvajanja glavnih predlaganih ukrepov, ki bo dopolnjeno z novim sporočilom o nadzoru maloprodajnega trga. Komisija je prav tako odločila, da bo razširila pooblastila, sestavo in obseg skupine na visoki ravni za konkurenčnost agroživilske industrije in jo preoblikovala v resničen forum za razpravo o verigi preskrbe s hrano.

3. Splošne pripombe

3.1 EU je s tem sporočilom in drugimi pobudami v zadnjih letih dokazala, da je položaj verige preskrbe s hrano zdaj eno njenih glavnih političnih vprašanj. Nihanje cen in neravnovesje moči v verigi sta negativno vplivala na potrošnike in proizvodni sektor. Kljub številnim analizam in predlogom, oblikovanih v zadnjih letih, se pri pregledu razmer še vedno pokažejo številna izkrivljanja, ki zbujajo resne dvome o želeni trajnosti evropskega agroživilskega modela.

3.2 Poleg zagotavljanja ustrezne preskrbe s hrano je vprašanje kakovosti strateškega pomena; zato je nujno ustrezno zaščititi proizvode, opremljene z znakom kakovosti. Če ima veriga preskrbe s hrano težave z učinkovitostjo, se lahko na enotnem trgu zmanjša izbira proizvodov, kar bi lahko ogrozilo evropski model kmetijstva. Komisija je v številnih dokumentih obravnavala protislovja, ki se kažejo v delovanju verige preskrbe s hrano v Evropski uniji, vendar sporočilo tega ne odraža.

3.3 Neravnovesja v verigi preskrbe s hrano lahko tudi resno ogrozijo interese evropskih državljanov. Zaradi razlik v cenah surovin in potrošniškega blaga so nastale precej nerealistične cenovne strukture, ki ogrožajo dolgoročne možnosti sestavnih delov vrednostne verige ter celotno gospodarsko in družbeno ureditev EU. Maloprodajni sektor je zelo koncentriran in organiziran ter ima maloprodajne cene hrane pod stalnim pritiskom. Glavne verige preskrbe s hrano si to lahko privoščijo, saj zaradi določenih trgovinskih praks njihov dobiček ustvarjajo tako potrošniki kot tudi dobavitelji, kar se je pokazalo z eksplozijo cen kmetijskih proizvodov v letih 2007 in 2008. Trgovinske politike, ki temeljijo na metodi „pridobivanja dobička z dvojno maržo“, povzročajo resne težave potrošnikom in dobaviteljem.

3.4 Naraščajoča napetost v odnosih med akterji verige preskrbe s hrano vodi v drugačno gospodarsko dinamiko, ki zlasti negativno vpliva na kmetijski sektor, ki – sredi globoke splošne gospodarske krize – preživlja do zdaj najhujšo krizo.

3.5 EESO in Komisija se strinjata tudi o prednostnih področjih ukrepanja ter o potrebi po čim prejšnjem oblikovanju novih konkretnih ukrepov in instrumentov za izboljšanje delovanja verige preskrbe s hrano v Evropi. Za novo usmeritev bodo potrebne bistvene spremembe. Za uspešno soočanje z glavnimi izzivi na področju agroživilstva si EESO prizadeva za razvoj raznolike proizvodnje, znižanje stroškov s povečanjem velikosti kmetij ter izboljšanje strategij trženja.

3.6 EESO se strinja z glavnimi sklepi skupine na visoki ravni za konkurenčnost agroživilske industrije, ki so v skladu z nedavnimi prizadevanji Odbora na področju kmetijstva (4):

„Odločilno vprašanje, kdo ima kakšen delež v verigi ustvarjanja vrednosti, trenutno – čisto v smislu prostega trga – rešuje trg sam. To je vse prej kot zadovoljivo zlasti za tiste kmete, ki se jim pri vedno višjih stroških na enoto vedno bolj znižujejo cene za proizvajalce, na to pa morajo pogosto reagirati z ukrepi, ki niso usklajeni s cilji evropskega modela kmetijstva. Ker v EU-27 le 15 trgovinskih verig obvladuje 77 % trga z živili, se EESO zavzema, da bi se na podoben način kot sedaj v ZDA preverjalo, ali konkurenčno pravo zadostuje za preprečevanje prevladujočih struktur na trgu in sporne pogodbene prakse. Pomembno je, da so v preverjanje vključene vse zadevne skupine.“

3.7 Uspeh vseh teh pobud bo v veliki meri odvisen od vključenosti Evropske komisije, držav članic in vseh akterjev v verigi preskrbe s hrano. Nujna so usklajena prizadevanja med različnimi organi ter pregled uporabe zakonodaje o konkurenci. Večina ukrepov, ki jih je predlagala Evropska komisija, je bila prej izvedena na nacionalni ravni (5). Zato bi bilo treba preučiti, kako se je enak sklop problemov obravnaval na podlagi različnih nacionalnih pristopov, in kakšen – pogosto zanemarljiv – končni rezultat je bil dosežen na podlagi številnih pobud, ki so jih izvedle države članice. To velja na primer za uvedbo opazovalnih služb za spremljanje cen in pripravo kodeksov dobrih praks, ki zaradi pomanjkanja učinkovitih instrumentov nadzora in izvajanja nista mogli omejiti zlorab.

3.8 Sporočilo obravnava na splošno nekatere vidike verige preskrbe s hrano, ki so bili podrobno analizirani na nacionalni ali sektorski ravni. Prizadevanja Francije, da bi vzpostavila ponovno ravnovesje v verigi preskrbe s hrano, so bila referenčna točka za druge države EU. Francoski zakon o posodobitvi kmetijstva presega sporočilo: opredeljuje obvezni pogodbeni okvir za količine in cene, zahteva vključitev zavezujočih klavzul, razširja naloge medpanožnih organizacij ter vzpostavlja sistem posredovanja in sankcij za reševanje morebitnih sporov.

3.9 Komisija je na sektorski ravni potrdila, da sektor mleka in mlečnih izdelkov zahteva „nujno ukrepanje“. Zato je skupina na visoki ravni za sektor mleka in mlečnih izdelkov, ustanovljena oktobra 2009, v svojih razpravah presegla vsebino sporočila ter se osredotočila na določitev standardnega pogodbenega okvira, možnosti razvoja medpanožnih organizacij in organizacij proizvajalcev ter uvedbo terminskega trga za sektor mleka. Glede na številne pobude na ravni Skupnosti ter nacionalni in sektorski ravni EESO, ki se zaveda kompleksnosti in razpona teh vprašanj, poudarja potrebo po oblikovanju trdnega temeljnega okvira Skupnosti, spodbuja izmenjavo izkušenj ter zahteva večjo usklajenost med pristojnimi organi.

3.10 EESO je že večkrat opozoril, da je treba zakonodajo prilagoditi trenutnim razmeram v verigi preskrbe s hrano. Korenite spremembe, ki so potrebne v nacionalni zakonodaji in zakonodaji Skupnosti, morajo potekati sočasno z oblikovanjem novega okvira odnosov v verigi preskrbe s hrano, ki bo spodbujal sodelovanje, preglednost in pošteno porazdelitev dobička po celotni vrednostni verigi. Samoregulacijo v sektorju je treba spodbujati, hkrati pa uvesti zavezujoče instrumente. Da bi dosegli učinkovito izvajanje sistema, si je treba odločno prizadevati za preglednost, za kar so potrebni mehanizmi nadzora, ki bodo zagotavljali spoštovanje prostovoljnih dogovorov med različnimi akterji v verigi.

3.11 Komisija je v sporočilu in priloženih delovnih dokumentih predstavila natančno analizo nihanja cen. Vendar je potrebna kritična ocena tega, kako so zadnje spremembe SKP, zbrane v „pregledu stanja“, vplivale na ravnovesje v verigi preskrbe s hrano. Odprava instrumentov za regulacijo kmetijskih trgov (kot so kvote, intervencijski ukrepi in skladiščenje) je negativno vplivala na nihanje cen in upravljanje trga, kar bi bilo treba upoštevati pri analizi, ki jo opravi izvršilni organ Skupnosti.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Spodbujanje trajnostnih in tržno naravnanih odnosov

4.1.1 Komisija v svoji analizi ugotavlja obstoječe „nesorazmerje“ med različnimi členi verige. Ta neravnovesja se kažejo v nepoštenih trgovinskih in protikonkurenčnih praksah. Neravnovesja se hitro širijo v primeru pokvarljivih živil, kjer je manj možnosti za pogajanja. EESO se strinja z namero iz sporočila, da je treba okrepiti pogodbene prakse s skupnimi pravili na evropski ravni. Čeprav se lahko pogodbe sestavijo na prostovoljni podlagi, bi bilo treba preučiti nekatere primere, v katerih bi se lahko določila pravna obveznost za predložitev pogodbe in določenih posebnih pogodbenih klavzul.

4.1.2 V vsakem primeru bi morala Komisija preprečiti trgovinsko menjavo kmetijskih proizvodov brez dokumentov, ki bi potrjevali izvedeno operacijo, da se odpravijo takšne razširjene in škodljive prakse, kot je prodaja, pri kateri se cena, ki se plača kmetu, določi naknadno glede na prodajno ceno, ki jo je dosegel posrednik. Poleg pogodbenega režima EESO meni, da je treba oblikovati kodeks dobrih praks (6) ter ustanoviti odbor za spremljanje, ki bo preverjal spoštovanje kodeksa. Kodeks dobrega tržnega ravnanja bi moral zagotoviti kakovost pogajanj med vsemi členi vrednostne verige v korist potrošnika. Evropski zakonodajalec mora prepovedati prakso prodaje z izgubo kot običajne strategije za privabljanje potrošnika ter analizirati vpliv naraščajoče uporabe blagovnih znamk distributerjev na konkurenco, potrošniško izbiro in promocijo kakovostnih proizvodov EU.

4.1.3 Pravila o konkurenci se v posameznih državah uporabljajo zelo različno. Enako ravnanje medpanožne organizacije se obravnava zelo različno, odvisno od nacionalnega organa za konkurenco, pristojnega za to vprašanje v posamezni državi. V številnih državah se običajno kaznuje vsaka pobuda proizvodnega sektorja za izboljšanje upravljanja ponudbe. To ni nič novega: kljub prizadevanjem za okrepitev sodelovanja z Evropsko mrežo za konkurenco ukrepi organov za konkurenco niso uspešno usklajeni.

4.1.4 EESO se zavzema za nov model odnosov med potrošnikom in proizvajalcem, v okviru katerega bo dana prednost lokalnim trgom (možnost uvedbe obveznih minimalnih kvot) in odpravi posrednikov prek krajših poti ali proizvodov z „ničelno kilometrino“. Evropska komisija mora podpreti pobude proizvajalcev, katerih namen je sodelovati s potrošniki pri iskanju večje dodane vrednosti za svoje proizvode ter pri ohranjanju kulturnega in regionalnega značaja živil.

4.1.5 Revizija direktive o zamudah pri plačilih je na evropski ravni sprožila zanimivo razpravo o ustreznosti skrajšanja plačilnega roka za agroživilske proizvode. V primeru pokvarljivih živil bi bilo koristno določiti mejo 30 dni, in sicer od dostave blaga stranki in ne od izdaje računa. Poleg večjega nadzora nad zamudami pri plačilih bi bilo treba vključiti jasno opredelitev nepoštenih praks in pogodbenih pogojev ter učinkovitih instrumentov za njihovo izkoreninjenje iz trgovine.

4.2 Preglednost verige preskrbe s hrano

4.2.1 EESO meni, da je preglednost cen izjemnega pomena (7). Oblikovanje novega instrumenta na ravni Skupnosti, ki bo namenjen spremljanju cen živil, morajo pospremiti nove pristojnosti na področju nadzora in sankcij. EESO meni, da je treba preiti od spremljanja k ukrepanju, tako da bodo lahko ustrezni organi hitro in učinkovito ukrepali proti izkrivljanjem v razvoju cen.

4.2.2 EESO se ne strinja z zamislijo, da lahko zagotavljanje večje primerljivosti cen za potrošnike samo po sebi privede do večje preglednosti v verigi preskrbe s hrano. Večja preglednost in predvidljivost cen je le eden od številnih dejavnikov, ki vplivajo na gibanje in procese oblikovanja cen.

4.2.3 Hvalevredna prizadevanja Evropske komisije za harmonizacijo in usklajevanje različnih nacionalnih instrumentov spremljanja cen bodo neuspešna brez poenotenja referenčnih osnov pri prenosu cen. Ali se pri zbiranju podatkov uporablja enaka referenčna osnova? Ali obstajajo skupne smernice za vzpostavitev in delovanje opazovalnih služb za spremljanje cen? Ali ima EU organe, ki so sposobni ukrepati, kadar se ugotovijo neskladja, nepravilnosti ali neupravičena nihanja cen? Za podatke, ki jih države članice pošljejo Evropski komisiji, se pogosto ne uporabljajo enaka merila. Pri agrumih se je, na primer, ugotovilo, da so podatki, ki jih je objavila Komisija kot cene proizvajalcev, dejansko cene ob koncu skladiščenja, v katere niso vključeni stroški trženja. Takšne razlike med podatki lahko ustvarijo izkrivljeno sliko dejanskega stanja, kar otežuje preglednost.

4.2.4 Predlagani ukrepi iz sporočila bodo učinkoviti samo, če bodo ustrezno razširjeni. To je ključnega pomena, saj je treba potrošnikom zagotoviti natančne informacije. Zaradi večje skoncentriranosti v agroživilski industriji in sektorju distribucije je ugled posamezne blagovne znamke bolj ranljiv, z vsemi tveganji, ki jih to pomeni za podjetja.

4.3 Izboljšanje konkurenčnosti in povezanosti verige preskrbe s hrano

4.3.1 Komisija opravlja zelo pomembno delo za oblikovanje enotnega trga živilskih proizvodov. Vendar so velike razlike v cenah med državami neposredno povezane z različnimi ravnmi kupne moči. Ne samo, da nove države članice (EU-12) ne dosegajo preostalih držav, temveč se razlike še povečujejo. Zato mora Evropska komisija nove države podpirati, da se zmanjšajo razlike ter optimizira delovanje enotnega trga. Če se trend ne bo spremenil, bodo proizvodi iz držav EU-15 postopoma izgubili tržni delež v novih državah članicah.

4.3.2 Za verigo preskrbe s hrano je značilen zelo razdrobljen proizvodni sektor ter močna skoncentriranost maloprodaje, kar pomeni velika neravnovesja v njihovih odnosih. EESO meni, da so številne težave, ki ogrožajo nemoteno delovanje verige preskrbe s hrano, posledica dejstva, da so se podjetja na koncu verige razvijala hitreje, enakomerneje in bolj koncentrirano. Evropska komisija, ki se tega zaveda, si prizadeva oblikovati organizacije proizvajalcev (po zgledu skupne ureditve trga za sadje in zelenjavo), da se zmanjša razdrobljenost ponudbe; vendar EESO poudarja, da ni pomembno oblikovati več in večjih organizacij proizvajalcev, temveč izboljšati njihovo upravljanje ter zmogljivosti trženja, da bi postale koristen instrument v rokah kmetov. EESO poziva Evropsko komisijo, naj uvede nove protikrizne in stabilizacijske ukrepe, kot na primer instrument za zavarovanje dohodka. Pozitivne izkušnje Kanade in ZDA na tem področju podpirajo uporabo tega ukrepa v Evropi, katerega legitimnost je potrdila STO.

4.3.3 Medpanožne organizacije se morajo okrepiti in vzpostaviti večjo dinamiko prek skupnega okvira za ukrepanje. Potrebujemo evropsko zakonodajo, da bi uskladili in razvili medpanožne organizacije v vseh državah članicah in jim zagotovili iste pogoje delovanja, da ne bodo samo panožna združenja, ki bi zastopala svojo panogo. Nujno je treba odpraviti zakonodajne ovire, ki onemogočajo pravno varnost teh organizacij pri opravljanju njihove naloge stabilizacije trga, in tem organizacijam zagotoviti več pravic pri sprejemanju medpanožnih sporazumov, da ne bodo izpostavljeni arbitrarnim odločitvam nacionalnih oblasti za konkurenco.

V Bruslju, 15. septembra 2010 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Sklepi skupine na visoki ravni za sektor mleka in mlečnih izdelkov, sprejeti 15. junija 2010.

(2) Sklepi predsedstva, sprejeti z večino v Svetu ministrov za kmetijstvo 29. marca 2010.

(3) Agroživilski sektor zagotavlja 7 % zaposlenosti v EU in 5 % njene dodane vrednosti.

(4) Reforma SKP leta 2013, UL C 354, 28.12.2010, str. 35.

(5) V tem smislu je bila Španija prva, ki je uvedla opazovalne službe za spremljanje cen živil. Francija je natančneje preučila zavezujoče pogodbe, Združeno kraljestvo pa je ustanovilo agencijo za nadzor izvajanja kodeksov dobrih praks.

(6) UL C 175, 28.7.2009.

(7) UL C 128, 18.5.2010, str. 111.