SL Uradni list Evropske unije C 244/4

POROČILO KOMISIJE

Varnost zrakoplovov iz tretjih držav, ki pristajajo na letališčih Skupnosti (Poročilo o uporabi Direktive 2004/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta)

(Besedilo velja za EGP)

(2008/C 244/03)

1. UVOD

Program SAFA (presoja varnosti tujih zrakoplovov) se je od začetka leta 1996 pod pokroviteljstvom Evropske konference civilnega letalstva (ECAC) v sodelovanju z Združenimi letalskimi organi (JAA) vse bolj izkazal kot vodilno sredstvo za izboljšanje evropske in tudi mednarodne varnosti v letalstvu. To je kljub očitnim omejitvam programa, kot so človeški in tehnični viri pa tudi omejen obseg samega „preverjanja na ploščadi“, postalo temelj programa.

Evropska skupnost (ES) je že na samem začetku potrdila in podprla program SAFA z aktivnim sodelovanjem prek članstva v usmerjevalnem odboru SAFA in tudi z zagotavljanjem financiranja, ki ga je Evropska komisija dala na razpolago Združenim letalskim organom.

Skupnost je 21. aprila 2004 v okviru celovite strategije za vzpostavitev in ohranitev visoke enotne stopnje varnosti v civilnem letalstvu v Evropi sprejela Direktivo 2004/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta o varnosti zrakoplovov iz tretjih držav, ki pristajajo na letališčih Skupnosti (1) – tako imenovano „Direktivo SAFA“.

Medtem ko se obveznosti držav članic do Skupnosti na podlagi te direktive lahko v velikem obsegu izpolnijo z njihovim sodelovanjem pri programu presoje varnosti tujih zrakoplovov ECAC – katerega upravljanje je bilo preneseno na Združene letalske organe – program ni bil zasnovan na evropski pravno zavezujoči podlagi, temveč na zavezi generalnih direktorjev držav članic, ki so sodelovale na konferenci ECAC. Inšpekcijski pregledi „tujih“ zrakoplovov so zajemali zrakoplove, ki se ne uporabljajo ali upravljajo pod nadzorom pristojnega organa države, v kateri se izvaja inšpekcijski pregled.

V primerjavi s „prostovoljno“ naravo sodelovanja v programu presoje varnosti tujih zrakoplovov ECAC do zdaj je Direktiva 2004/36/ES uvedla jasno pravno obveznost držav članic Evropske unije (EU), da izvajajo preverjanja zrakoplovov iz tretjih držav, ki pristajajo na njihovih letališčih, ter sodelujejo pri zbiranju in izmenjavi informacij o opravljenih preverjanjih na ploščadi. V tem primeru je „zrakoplov iz tretje države“ tisti zrakoplov, ki se ne uporablja ali upravlja pod nadzorom pristojnega organa države članice EU; ta direktiva pa državam članicam EU nikakor ne prepoveduje inšpekcijskih pregledov zrakoplovov iz drugih držav članic EU.

Člen 13 Direktive SAFA zahteva, da Komisija do 30. aprila 2008 Evropskemu parlamentu in Svetu poroča o uporabi te direktive. Nadalje navaja, da se morajo po potrebi poročilu Komisije priložiti predlogi za spremembo te direktive. Glavni cilj tega poročila je prikazati, kako uspešno je bil dosežen cilj direktive in v kolikšni meri je uporaba Direktive prispevala k izboljšanju varnosti v letalstvu v Evropi.

Da bi to razpravo umestili v kontekst, so v tem poročilu tudi opisane in ocenjene spremembe pri upravljanju in razvoju programa SAFA od leta 2004, poleg tega pa je navedeno, v kolikšni meri je regulativni okvir Direktive prispeval k tem spremembam. To kvantitativno in kvalitativno delo je zahtevalo celosten popis ukrepov, ki so bili v zakonodajnem programu Komisije že sprejeti ali načrtovani.

2. IZVAJANJE

Pravni vidiki

Države članice so imele na podlagi Direktive 2004/36/ES na voljo dve leti, da njene določbe prenesejo v nacionalne ukrepe. Medtem ko je bil rok za takratne države EU-15, določen v členu 11 direktive, 30. april 2006, so bila določena prehodna obdobja za izvajanje direktive za deset novih držav članic, ki so se Uniji pridružile 1. maja 2004.

Kot je razvidno iz razpredelnice 1, države članice kljub temu, da veliko število držav članic ni pravočasno uzakonilo ustreznih ukrepov za prenos v nacionalno zakonodajo, pri izvajanju določb direktive niso imele večjih težav – z dvema manjšima izjemama. Glavni vzrok za to je dejstvo, da so bile glavne obveznosti iz direktive v velikem obsegu že izpolnjene s sodelovanjem pri programu presoje varnosti tujih zrakoplovov ECAC.

Razpredelnica 1

Prenos v državah članicah

Država članica Rok za prenos Vrsta roka Začetek postopkov za ugotavljanje kršitev zaradi neobveščanja Trenutno stanje Avstrija 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 27.6.2007 Belgija 30.4.2006 Običajen rok Bolgarija 1.1.2007 Običajen rok Ciper 30.4.2006 Prehodno obdobje Češka 30.4.2006 Prehodno obdobje X Primer zaključen 12.10.2006 Danska 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 12.10.2006 Irska 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 11.12.2007 Estonija 30.4.2006 Prehodno obdobje Finska 30.4.2006 Običajen rok Francija 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 21.3.2007 Nemčija 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 12.10.2006 Grčija 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 17.10.2007 Madžarska 30.4.2006 Prehodno obdobje X Primer zaključen 27.6.2007 Italija 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 31.1.2008 Latvija 30.4.2006 Prehodno obdobje X Primer zaključen 12.10.2006 Litva 30.4.2006 Prehodno obdobje Luksemburg 30.4.2006 Običajen rok X Prenosa ni, ugotovljeno s sodbo Evropskega sodišča z dne 1.4.2008 Malta 30.4.2006 Prehodno obdobje X Primer zaključen 27.6.2007 Nizozemska 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 12.12.2006 Poljska (2) 30.4.2006 Prehodno obdobje X Primer se še pregleduje (predložen Evropskemu sodišču dne 28.11.2007) Portugalska 30.4.2006 Običajen rok Romunija 1.1.2007 Običajen rok Slovaška 30.4.2006 Prehodno obdobje Slovenija 30.4.2006 Prehodno obdobje X Primer zaključen 12.12.2006 Španija 30.4.2006 Običajen rok Švedska 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 12.12.2006 Združeno kraljestvo 30.4.2006 Običajen rok X Primer zaključen 12.10.2006

Operativni vidiki

V skoraj vseh državah članicah število letov precej presega zmogljivosti preverjanja. To pomeni, da so preverjanja na ploščadi v okviru programa SAFA možna le na kraju samem. Zato so bila ta doslej organizirana ali naključno ali na podlagi ustreznih informacij, pri čemer je lahko sklenjeno, da se preverjanje usmeri (glej točko 5.2) v skladu z nekaterimi merili – npr. redno analizo zbirke podatkov, ki jo izvaja Evropska agencija za varnost v letalstvu (EASA), ali priporočili, ki jih izda Evropska komisija, ali nacionalnimi politikami in prednostnimi nalogami.

3. UČINKI DIREKTIVE

Direktiva 2004/36/ES je najprej in predvsem preverjanje zrakoplovov iz tretjih držav, ki pristajajo na letališčih Skupnosti, določila za pravno obveznost držav članic.

Direktiva je tudi uvedla usklajen pristop k učinkoviti uveljavitvi mednarodnih varnostnih standardov v Skupnosti z usklajevanjem predpisov in postopkov za preverjanje na ploščadi pri zrakoplovih iz tretjih držav, ki pristajajo na letališčih Skupnosti. V tem smislu je določila tudi podlago za pospešitev usklajenega usposabljanja inšpektorjev in osebja, ki sodelujejo pri programu, oblikovanje postopkov in predlogov za izboljšanje programa in njegovih sredstev ter poročanje o pridobljenih informacijah.

Poleg tega je direktiva:

— jasno prispevala k precejšnjemu povečanju števila preverjanj na ploščadi v okviru programa SAFA, ki so jih države članice opravile v preteklih letih (gl. razpredelnico 2),

— spodbudila in pospešila izmenjavo informacij v povezavi z varnostjo v letalstvu med samimi državami članicami, skupaj s Komisijo in EASA, kot tudi tujimi organi civilnega letalstva in mednarodnimi organizacijami,

— bila priznana kot vse učinkovitejše odvračilno sredstvo za potencialno nevarne letalske prevoznike, ki opravljajo letalske prevoze v Skupnost.

Nadalje se je pravilno izvajanje Direktive izkazalo kot ključni element podpore – z Uredbo (ES) št. 2111/2005 Evropskega parlametna in Sveta (3) – za vzpostavitev seznama letalskih prevoznikov, za katere velja prepoved opravljanja letov v Skupnosti, tako imenovane „črne liste“.

Dejansko so po začetku veljavnosti navedene uredbe poročila o preverjanjih na ploščadi v okviru programa SAFA in evidence nadaljnjih ukrepov držav članic pridobili na pomenu in postali temeljno merilo pri preiskavah za predlagano in končno vključitev več letalskih prevoznikov na „črno listo“ Skupnosti.

Razpredelnica 2

Število preverjanj v okviru programa SAFA v posamezni državi na leto

Države članice EU 2002–2007

2002 2003 2004 2005 2006 2007 Skupno število poročil 1 Belgique/België 104 92 74 73 84 100 527 2 България 7 7 3 Česká republika 32 28 18 39 40 24 181 4 Danmark 51 50 50 60 60 60 331 5 Deutschland 1 065 992 840 793 786 845 5 321 6 Eesti 10 6 11 18 30 31 106 7 Éire/Ireland 45 52 50 41 59 24 271 8 Ελλάδα 28 3 7 44 105 182 369 9 España 50 4 43 368 1 518 1 513 3 496 10 France 1 129 1 277 1 536 1 468 1 888 2 357 9 655 11 Italia 625 879 854 883 3 241 12 Κύπρος/Kıbrıs 2 9 11 13 Latvija 4 2 3 2 21 32 14 Lietuva 3 1 7 21 24 14 70 15 Luxembourg 4 4 15 2 25 16 Magyarország 2 2 9 36 8 3 60 17 Malta 4 9 13 10 9 45 18 Nederland 113 154 182 243 267 277 1 236 19 Österreich 42 243 285 20 Polska 60 25 111 141 115 135 587 21 Portugal 9 35 100 39 22 205 22 România 28 40 35 108 104 133 448 23 Slovenija 5 8 6 8 8 18 53 24 Slovensko 12 7 4 6 12 41 25 Suomi/Finland 24 7 51 56 113 125 376 26 Sverige 54 52 60 62 102 101 431 27 United Kingdom 194 213 224 197 251 233 1 312 Skupaj 3 013 3 030 3 993 4 793 6 517 7 376 28 722

4. IZVAJANJE PRISTOJNOSTI SKUPNOSTI IN PRENOS NA EASA

Države članice ECAC so na 125. zasedanju generalnih direktorjev ECAC razpravljale o prihodnosti programa SAFA in se strinjale o načelu njegovega prenosa na institucije Skupnosti (tj. Evropsko komisijo in EASA), pri čemer so poudarile potrebo po ohranitvi vseevropske razsežnosti programa z vzpostavitvijo mehanizma, ki bi omogočal nadaljnje sodelovanje v programu državam članicam ECAC, ki niso članice EU.

Prvi konkretni korak v tej smeri je bil narejen s sprejetjem (s komitološkim postopkom, kot ga omogoča člen 8 Direktive 2004/36/ES) Uredbe Komisije (ES) št. 768/2006 (4). V tej uredbi je predviden prenos nalog v zvezi s programom SAFA (ki so jih do zdaj vodili JAA) na EASA, in sicer predvsem odgovornosti za zbirko podatkov SAFA (ki je steber programa) pa tudi drugih dopolnilnih dejavnosti, namenjenih zagotavljanju skupnih standardov za izvajanje preverjanj na ploščadi, in dejavnosti, povezanih z usposabljanjem.

Ta prenos se je postopoma izvajal vse leto 2006, v celoti pa je bil končan konec leta 2006. Komisija z zadovoljstvom ugotavlja, da je postopek prenosa med subjektoma potekal nemoteno in usklajeno, kar pridobi še poseben pomen ob upoštevanju praktičnih, tehničnih in logističnih ovir, prisotnih pri omogočanju takega prenosa ob čim manjšem oviranju nepretrganega delovanja sistema SAFA.

4.1 1. januar 2007 – Program Evropske skupnosti (ES) SAFA

Tako se je s 1. januarjem 2007 popolna odgovornost za vodenje in nadaljnji razvoj programa Evropske skupnosti (ES) SAFA prenesla na Evropsko komisijo, ki ji pomaga EASA.

Nadaljnje sodelovanje držav članic ECAC, ki niso članice EU, in s tem vseevropska razsežnost programa sta bila zagotovljena s podpisom delovnega dogovora med vsako posamezno državo članico ECAC, ki ni članica EU, in EASA o zbiranju in izmenjavi informacij o varnosti zrakoplovov, ki pristajajo na letališčih Skupnosti in letališčih na ozemlju posamezne države.

Pri programu ES SAFA skupaj s 27 državami članicami EU danes sodeluje skupno 42 držav: Albanija, Armenija, Avstrija, Azerbajdžan, Belgija, Bosna in Hercegovina, Bolgarija, Hrvaška, Ciper, Češka republika, Danska, Estonija, Finska, Francija, Gruzija, Nemčija, Grčija, Madžarska, Islandija, Irska, Italija, Latvija, Litva, Luksemburg, Malta, Republika Moldavija, Monako, Nizozemska, Norveška, Poljska, Portugalska, Romunija, Srbija, Slovaška, Slovenija, Španija, Švedska, Švica, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Turčija, Ukrajina in Združeno kraljestvo.

Osnovno načelo programa ES SAFA enako kot pri predhodnem programu ECAC/JAA navaja, da so lahko v vsaki državi, ki sodeluje pri programu SAFA, za zrakoplove (zrakoplove iz „tretjih držav“ za države članice EU ali „tuje“ zrakoplove za države članice ECAC, ki niso članice EU) obvezna preverjanja na ploščadi. Ta preverjanja zajemajo predvsem dokumente in priročnike zrakoplova, licence posadke zrakoplova, vidno stanje zrakoplova ter prisotnost in stanje obvezne varnostne opreme v kabini. Ta preverjanja se opravljajo na podlagi Standardov Mednarodne organizacije civilnega letalstva (ICAO), in sicer Priloge 1 (Izdaja licenc za osebje), Priloge 6 (Delovanje zrakoplova) in Priloge 8 (Plovnost zrakoplova). Pregledi se izvajajo v skladu s postopkom, ki je enak za vse sodelujoče države. Njihovi izidi so nato obravnavani v poročilih, katerih oblika je prav tako enaka za vse sodelujoče države. V primeru pomembnih nepravilnosti se obvestita upravljavec in ustrezni letalski organ (država upravljavca ali država registracije), da se sprejmejo ukrepi za odpravo nepravilnosti, in sicer ne le v zvezi s pregledanim zrakoplovom, temveč tudi v zvezi z drugimi zrakoplovi, ki bi jih nepravilnosti splošne narave lahko zadevale. Vsi podatki iz poročil in dodatne informacije (na primer seznam ukrepov, ki so bili sprejeti in dokončno oblikovani po preverjanju) se shranjujejo v centralizirani računalniški zbirki podatkov, ki jo je vzpostavila in jo upravlja agencija EASA v Kölnu, Nemčiji.

Glavne značilnosti programa ES SAFA so povzete v naslednjih točkah:

— program SAFA uporablja vseh 42 sodelujočih držav iz vse Evrope,

— širše razširjanje rezultatov preverjanj s centralizirano zbirko podatkov,

— pristop od spodaj navzgor, pri katerem je program usmerjen predvsem na preverjanja zrakoplovov na ploščadi,

— bistveni cilj programa je preverjanje, ali so upoštevani standardi organizacije ICAO, ki veljajo za vse pregledane zrakoplove v vseh državah.

Operativna struktura

Kot je določeno v Direktivi 2004/36/ES v povezavi z njeno izvedbeno Uredbo (ES) št. 768/2006, operativna struktura programa vsebuje dva glavna organa:

— Odbor za varnost v zračnem prometu, ustanovljen z Uredbo Sveta (EGS) št. 3922/1991: prva operativna komponenta, na katero se Komisija opira pri sprejetju usklajenih izvedbenih ukrepov v zvezi z Direktivo 2004/36/ES za izboljšanje učinkovitosti programa ES SAFA, zlasti glede ureditve preverjanj/poročanja, kot je določeno v členih 8 in 12 navedene direktive,

— EASA: druga operativna komponenta, ki, kot je določeno v Uredbi (ES) št. 768/2006, poleg opravljanja operativnih nalog v zvezi z zbirko podatkov Komisiji in Odboru za varnost v zračnem prometu zagotavlja predloge za nadaljnje izboljšanje in razvoj programa ES SAFA ter pravočasne analize (z ustreznimi analitičnimi orodji) vnosov poročil v zbirko podatkov.

Poleg tega je Komisija vzpostavila (pod pokroviteljstvom Odbora za varnost v zračnem prometu) Evropsko usmerjevalno skupino SAFA (ESSG), ki jo sestavljajo predstavniki iz vseh 42 sodelujočih držav. Poleg združitve nacionalnih strokovnjakov, ki imajo na zahtevo Komisije in/ali samega Odbora (za varnost v zračnem prometu) posvetovalno vlogo, ta skupina deluje kot neprecenljivi komunikacijski kanal med Skupnostjo in sodelujočimi državami, ki niso članice EU, s čimer je še dodatno poudarjena zavezanost Komisije k ohranitvi in dejanskemu povečanju vseevropske razsežnosti programa.

5. KREPITEV PROGRAMA ES SAFA

Glede na pridobljene izkušnje po začetku veljavnosti Direktive 2004/36/ES, njeno neločljivo povezavo s „črno listo“ Uredbe (ES) št. 2111/2005 in prenos celotnega programa SAFA v pristojnost Skupnosti, ki ni bil predviden v času sprejetja direktive, je Komisiji takoj postalo jasno, da je treba obstoječe določbe navedene direktive nujno pregledati, da se zagotovi nemoteno delovanje in nadaljnji razvoj programa.

Zato je Komisija v letu 2007 podala dva predloga za nova zakonodajna instrumenta, ki obravnavata postopke za izvajanje preverjanj na ploščadi in prednostno razvrstitev preverjanj, ki jih opravljajo države članice (gl. točki 5.1 in 5.2). Komisija je po obširni razpravi v Odboru za varnost v zračnem prometu in pregledu končnih besedil, ki ga je opravil Evropski parlament, 16. aprila 2008 sprejela oba nova zakonodajna instrumenta (5).

Druge možne izboljšave in nadaljnji razvoj programa so razloženi v točkah 5.3 in 5.4.

5.1 Direktiva Komisije o spremembi Priloge II k Direktivi 2004/36/ES

Priloga II k Direktivi 2004/36/ES je v prvotno sprejeti obliki vsebovala le zelo splošna merila, ki ponazarjajo širši okvir za bolj celostno vrsto postopkov držav članic za vodenje preverjanj na ploščadi in sledeče poročanje o njih.

Z drugega podobnega vidika se je glede na izboljšani profil, ki se pripisuje rezultatom preverjanj na ploščadi, opravljenih v okviru programa SAFA, ki so postali eno izmed pomembnejših meril, ki jih Komisija upošteva pri sprejemanju odločitev v zvezi z vključitvijo letalskih prevoznikov na „črno listo“ Skupnosti, prav tako zdelo nujno spremeniti navedeno prilogo, tako da se ključnim elementom, ki podpirajo postopke držav članic za usklajeno vodenje preverjanj na ploščadi in poročanje o njih, zagotovi zakonitost (in izvršljivost). V tem smislu spremenjena priloga k Direktivi obravnava več potreb, ki so bile opredeljene v preteklih mesecih, in sicer:

1. potreba, da se v Prilogo vključijo ključni elementi za priročnik za postopke preverjanj na ploščadi v okviru programa ES SAFA, pri čemer je priročnik strogo omejen na tiste določbe, za katere velja, da morajo biti za države članice obvezne (z njihovo vključitvijo v Prilogo II k direktivi); prek delovnih dogovorov z EASA pa se uporabljajo tudi za sodelujoče države, ki niso članice EU. Ti ključni elementi se nanašajo na: — kvalifikacijska merila in zahteve glede usposabljanja inšpektorjev SAFA, — ustrezne varnostne standarde, ki so bistveni za program ES SAFA, — postopke preverjanj, — kategorizacijo ugotovitev, — nadaljnje ukrepe, ki jih je treba sprejeti v skladu z različnimi možnimi rezultati preverjanj na ploščadi;

2. potreba po nadomestitvi „seznama SAFA“, ki je del prvotne priloge, s sedanjimi „postopki SAFA“, kot so bili nazadnje posodobljeni;

3. potreba po posebni določbi, ki vse sodelujoče države zavezuje, da upoštevajo rok največ 15 delovnih dni med datumom preverjanja na ploščadi in vnosom poročila zadevnega preverjanja v centralizirano zbirko podatkov, da se izboljša natančnost in relevantnost analize vnesenih poročil, ki jo EASA redno izvaja;

4. potreba po vzpostavitvi standardnega „dokazila o preverjanju“, katerega del se izroči ustreznemu osebju zrakoplova, ki se preverja, ob podpisanem potrdilu o prejetju;

5. Potreba po preoblikovanju več delov izvirnega besedila zaradi večje jasnosti in berljivosti Priloge.

EASA se zavezuje, da bo v spremenjeni prilogi te ključne elemente dopolnila z oblikovanjem smernic, ki jih morajo uporabljati države članice. V ta namen bo EASA določila tudi pregleden postopek za posvetovanje z državami članicami na podlagi razpoložljivega strokovnega znanja letalskih regulativnih organov držav članic in ob vključitvi, kadar je to potrebno, ustreznih strokovnjakov zadevnih zainteresiranih strani. V ta namen lahko ustanovi delovno skupino.

5.2 Uredba Komisije o izvajanju Direktive 2004/36/ES glede prednostne razvrstitve preverjanj na ploščadi pri zrakoplovih, ki pristajajo na letališčih Skupnosti

Komisija je večkrat poudarila zavezanost k omogočanju najboljše možne uporabe vseh razpoložljivih orodij za pridobivanje informacij o varnosti v letalstvu, da se doseže največja možna učinkovitost omejenih sredstev, ki so na voljo v okviru programa ES SAFA. V ta namen ukrep Komisijo pooblašča, da uradno zahteva „kakovostno usmerjenost“ preverjanj na podlagi prednostne razvrstitve določenega števila preverjanj na ploščadi, ki jih države članice opravijo na predmetih preverjanj, ki izpolnjujejo niz meril (urejenih z uredbo) in za katere je zato možno, da bi bile pri njih odkrite pomanjkljivosti glede varnosti.

Komisija meni, da se lahko s tem ukrepom razumno omeji naključnost programa preverjanj na ploščadi SAFA, in sicer z boljšim prepoznavanjem morebitno nevarnih predmetov preverjanj in omogočanjem zbiranja nadaljnjih podatkov o takšnih predmetih; po možnosti lahko ta ukrep prispeva tudi k predložitvi bolje dokumentiranih primerov, o katerih je treba sprejeti odločitev v okviru Uredbe (ES) št. 2111/2005 o „črni listi“.

5.3 „Količinska usmerjenost“

Medtem ko lahko na podlagi razpredelnice 2 (gl. stran 7) ugotovimo, da se je po letu 2001 skupno število preverjanj na ploščadi v okviru programa SAFA, opravljenih v Skupnosti, več kot podvojila, lahko ugotovimo tudi precejšnjo razliko med različnimi števili preverjanj na ploščadi, opravljenih v posameznih državah članicah.

Sicer je treba v celoti upoštevati tudi precejšnjo razliko, ki v mnogih primerih obstaja glede na človeške in materialne vire, ki so na voljo različnim državam članicam, vendar Komisija meni, da ne glede na razpoložljiva sredstva izid, ki so ga zabeležile mnoge države članice v zvezi z opravljenimi letnimi preverjanji, meji na nesprejemljivo. V posamezni državi to velja za:

— dejansko število preverjanj kot takih,

— število preverjanj, opravljenih v primerjavi z obsegom prometa v posamezno državo članico in iz nje.

V zvezi s tem je Komisija večkrat poudarila, da je treba stanje izboljšati. Skupaj z EASA in državami članicami si še naprej prizadeva najti način za določitev najmanjšega števila preverjanj, ki bi jih posamezna država članica opravila na leto, seveda na podlagi različnih parametrov, kot so število letov, mednarodna letališča, intenzivnost preverjanj, ki so bila opravljena že v drugih državah članicah itd.

5.4 Razširitev pristojnosti EASA – Uredba (ES) št. 216/2008 Evropskega parlamenta in Sveta

Svet in Evropski parlament sta 20. februarja 2008 sprejela Uredbo (ES) št. 216/2008 o skupnih predpisih na področju civilnega letalstva in ustanovitvi Evropske agencije za varnost v letalstvu in razveljavitvi Direktive Sveta 91/670/EGS, Uredbe (ES) št. 1592/2002 in Direktive 2004/36/ES (6) (v nadaljnjem besedilu „Uredba EASA“). Njene določbe predvidevajo nadomestitev Direktive 2004/36/ES (in povezanih izvedbenih predpisov) z nizom pravil, sprejetih na podlagi Uredbe EASA, in sicer:

Člen 10 navedene uredbe, ki je začela veljati 8. aprila 2008, določa ukrepe, ki so bili do zdaj zajeti v Direktivi 2004/36/ES. Poleg tega člen 10(5) določa, da se izvedbeni ukrepi, povezani s tem členom, lahko sprejmejo s komitološkim postopkom („… v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 65(4) Uredbe“).

Nadalje člen 69 Uredbe določa, da se Direktiva 2004/36/ES razveljavi od začetka veljavnosti izvedbenih ukrepov iz člena 10(5) Uredbe in brez poseganja v izvedbene predpise iz člena 8(2) Direktive 2004/36/ES.

Načela iz člena 10 se uporabljajo samo od datumov, določenih v ustreznih izvedbenih predpisih, vendar v vsakem primeru najpozneje 8. aprila 2012.

6. ZBIRNO POROČILO SAFA (7)

Člen 6(2) Direktive 2004/36/ES določa, da Komisija vsako leto da na voljo javnosti in zainteresiranim stranem v gospodarski panogi poročilo o zbranih informacijah, ki vsebuje analizo vseh informacij, prejetih s poročili o preverjanjih na ploščadi, opravljenih na zrakoplovih, ki pristajajo na letališčih Skupnosti. Ta analiza je enostavna in zlahka razumljiva ter pokaže, ali obstaja povečano tveganje varnosti za letalske potnike. V analizi viri informacij niso razpoznavni.

V zvezi s tem je Komisija februarja 2008 sprejela in objavila prvo zbirno poročilo, v katerem so bili analizirani rezultati preverjanj na ploščadi, opravljenih med 30. aprilom 2006 in 31. decembrom 2006. V letu 2008 bo to poročilo zajemalo celo leto (in bo nato objavljeno vsako leto), in sicer od 1. januarja do 31. decembra 2007 – prvo celo leto po prenosu odgovornosti za vodenje in razvoj programa SAFA z ECAC in JAA v pristojnost Skupnosti.

Komisija meni, da bi bilo treba zaradi večje preglednosti in sprejemanja odgovornosti v zvezi z vsemi akterji, vključenimi v program in navedenimi v takšnem dokumentu, kot tudi v odnosu do Evropskega parlamenta in mnenja javnosti na splošno omejitve, ki jih določa člen 6(2) Direktive 2004/36/ES, omiliti tako, da lahko zadevna letna poročila zagotavljajo natančnejše informacije glede varnostne učinkovitosti različnih vključenih akterjev.

7. SKLEPNE UGOTOVITVE

Izkušnje na podlagi preverjanj v okviru programa SAFA, izvedenih v zadnjih nekaj letih, kažejo, da ta preverjanja podajajo splošno sliko varnosti tujih upravljavcev. Vendar pa ta slika ni popolna, saj na osnovi preverjanj ni mogoče ugotoviti celovitega stanja na področju varnosti določenega zrakoplova ali upravljavca. Nekatere vidike varnosti je med preverjanjem namreč težko oceniti (npr. upravljanje virov za posadko, celotno stanje glede plovnosti itd.), in sicer zaradi omejenega časa, ki je na voljo za izvajanje preverjanja, in posledično zaradi omejenih možnosti za podrobnejše preverjanje.

Celovita ocena določenega zrakoplova ali upravljavca je mogoča le s stalnim nadzorom odgovornega letalskega organa (države upravljavca ali države registracije). Tako so informacije, pridobljene s programom ES SAFA, resnično zelo koristne:

— predvsem kot preventivno sredstvo za prepoznavanje morebitnih negativnih trendov na področju varnosti, pri čemer so številne in/ali ponavljajoče se ugotovitve v zvezi z določenim upravljavcem dober pokazatelj morebitnih strukturnih pomanjkljivosti tako v zvezi z upravljanjem nadzora kakovosti tega upravljavca kot tudi v zvezi z ravnijo nadzora varnosti, ki ga izvajajo odgovorni nacionalni organi civilnega letalstva države, v kateri je ta upravljavec certificiran; podobne negativne trende je mogoče razbrati tudi v zvezi s posameznimi vrstami zrakoplovov,

— bolj neposredno lahko preverjanja v okviru programa SAFA v realnem času prispevajo k varnemu delovanju pravkar pregledanega zrakoplova, saj morajo inšpekcijski organi poskrbeti, da se ukrepi za odpravo pomanjkljivosti sprejmejo neposredno pred nadaljnjim delovanjem tega zrakoplova.

Informacije o vseh opravljenih preverjanjih se izmenjujejo, kar prispeva k celovitejši sliki o določenem zrakoplovu, vrsti zrakoplova, upravljavcu ali vseh upravljavcih iz določene države. Centralizirana zbirka podatkov SAFA je zato posebej koristna, saj prispeva k hitremu pretoku takšnih informacij v vse države, ki sodelujejo pri programu ES SAFA.

Poleg tega so preverjanja v okviru programa SAFA po začetku veljavnosti Uredbe (ES) št. 2111/2005 (o „črni listi ES“) postala eno izmed pomembnejših meril, ki jih Komisija upošteva pri sprejemanju odločitev v zvezi z vključitvijo letalskih prevoznikov na seznam Skupnosti. Dejansko to velja vse od sestave prvega seznama Skupnosti marca 2006 in njegovih poznejših rednih posodobitev.

Sklepne ugotovitve tega poročila lahko povzamemo, in sicer:

— Direktiva 2004/36/ES je v Skupnosti uvedla obvezno ureditev za redna preverjanja na ploščadi pri zrakoplovih iz tretjih držav, ki pristajajo na letališčih Skupnosti, pri čemer je določila temelje za usklajene postopke v zvezi z vodenjem takšnih preverjanj, poročanjem o njih in nadaljnjimi ukrepi na podlagi preverjanj ter za izmenjavo informacij o tem med državami članicami, Komisijo in EASA,

— z nekaj manjšimi izjemami države članice pri prenosu in izvajanju določb Direktive niso imele nobenih večjih težav,

— zaradi odločitve, da se vodenje in razvoj celotnega programa SAFA prenese s ECAC in JAA v pristojnost Skupnosti, je bila nujno treba sprejeti zakonodajo, ki bi dopolnila Direktivo; to je bilo tudi pravočasno storjeno, s čimer je bil mogoč nemoten prenos programa,

— ključni elementi, ki podpirajo ureditev Skupnosti za preverjanje na ploščadi, so postali pravno zavezujoči s spremembo Priloge II k Direktivi, s čimer je bilo dosežena njihova uskladitev po vseh državah članicah ter v drugih 15 državah, ki sodelujejo pri programu SAFA. Namen tega ukrepa je izboljšati splošno kakovost poročil o preverjanjih na ploščadi, ki so zlasti pomembna pri preverjanjih v zvezi s „črno listo“ letalskih prevoznikov Skupnosti, sestavljeno na podlagi Uredbe (ES) št. 2111/2005,

— sprejeta je bila izvedbena zakonodaja, v kateri so določena pravila in merila za prednostno razvrstitev preverjanj na ploščadi za določene predmete preverjanj, pri katerih je bilo v skladu z določenimi merili ugotovljeno, da lahko ogrozijo varnost v letalstvu,

— medtem ko se je celotno število preverjanj na ploščadi v okviru programa SAFA, opravljenih v Skupnosti, po letu 2001 več kot podvojilo, obstaja precejšnja razlika med različnimi števili preverjanj na ploščadi, opravljenimi v posameznih državah članicah. Komisija zato proučuje izvedljivost določitve najmanjšega števila preverjanj, ki jih morajo izvesti posamezne države članice,

— s sprejetjem Uredbe (ES) št. 216/2008 o skupnih predpisih na področju civilnega letalstva in ustanovitvi Evropske agencije za varnost v letalstvu je treba Direktivo 2004/36/ES razveljaviti, in sicer najpozneje do 8. aprila 2012, da bi se postopno nadomestila z določbami iz člena 10 navedene uredbe in nadaljnjimi izvedbenimi predpisi, ki jih je treba sprejeti na podlagi člena 10(5). V zvezi s tem je predvideno, da se pristojnosti EASA do vodenja in nadaljnjega razvoja programa znatno povečajo.

(1) UL L 143, 30.4.2004, str. 76.

(2) Poljska je dne 13. marca 2008 predložila sklop pregledanih izvedbenih ukrepov, ki jih trenutno pregledujejo pravne službe Komisije.

(3) UL L 344, 27.12.2005, str. 15.

(4) UL L 134, 20.5.2006, str. 16.

(5) UL L 109, 19.4.2008, str. 7 in 17.

(6) UL L 79, 19.3.2008, str. 1.

(7) UL C 42, 15.2.2008, str. 1.