[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 17.3.2010

COM(2010)103 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Dveletno poročilo o posebnem okviru pomoči za tradicionalne dobavitelje banan iz afriških, karibskih in pacifiških držav (držav AKP)

SEC(2010)331

UVOD

Posebni okvir pomoči (SFA) za tradicionalne dobavitelje banan iz afriških, karibskih in pacifiških držav (držav AKP) je bil vzpostavljen leta 1999, da bi se navedenim dobaviteljem zagotovila pomoč za prilagajanje spremembam mednarodne konkurence, in se je prenehal izvajati decembra 2008. Usmerjen je bil v 12 tradicionalnih držav, dobaviteljic banan: Belize, Dominika, Grenada, Jamajka, Kamerun, Madagaskar, Saint Vincent in Grenadine (v nadaljnjem besedilu: Saint Vincent), Slonokoščena obala, Somalija, Surinam, Sveta Lucija (v nadaljnjem besedilu: Sv. Lucija) in Zelenortski otoki. V okviru sheme SFA je bilo skupno dodeljenih približno 376 milijonov EUR.

S to shemo naj bi se izboljšala konkurenčnost tradicionalnih proizvajalcev banan iz držav AKP ali podprla diverzifikacija, kjer izboljšanje konkurenčnosti sektorja z bananami ni bilo več mogoče. Cilja naj bi se dosegla s projekti, namenjenimi

- povečanju produktivnosti,

- izboljšanju kakovosti,

- prilagajanju proizvodnje in trženja standardom kakovosti v EU,

- ustanavljanju organizacij proizvajalcev za izboljšanje trženja in razvijanje okolju prijaznih metod proizvodnje, vključno s pošteno trgovino,

- razvijanju tržnih strategij, namenjenih izpolnjevanju zahtev skupne ureditve trga EU,

- pomoči proizvajalcem pri razvoju okolju prijaznih metod proizvodnje, vključno s pošteno trgovino,

- podpori diverzifikacije, kjer izboljšanje konkurenčnosti sektorja ni mogoče.

Letne dodelitve po državi so temeljile na vrzelih v konkurenčnosti v primerjavi z dobavitelji iz tretjih držav in na pomenu proizvodnje banan za gospodarstvo zadevne države AKP[1]. Letni proračun se je postopno zmanjševal s 44,5 milijona EUR (leta 1999) na 29,2 milijona EUR (leta 2008). Do leta 2003 je bil ključ za dodelitev zasnovan tako, da je bila zagotovljena večja podpora državam, ki so imele večjo vrzel v konkurenčnosti. Od leta 2004 je koeficient znižanja nagradil tiste države, ki so dosegle višjo stopnjo konkurenčnosti.

PRAVNA PODLAGA

Svet je 22. aprila 1999 sprejel Uredbo (ES) št. 856/1999[2] o vzpostavitvi posebnega okvira pomoči za tradicionalne dobavitelje banan iz afriških, karibskih in pacifiških držav (države AKP). Komisija je 22. julija 1999 sprejela Uredbo (ES) št. 1609/1999[3] o podrobnih pravilih za izvajanje zgoraj navedene uredbe.

Leta 2007 je proračunska vrstica znašala 28,67 milijona EUR, leta 2008 pa 29,226 milijona EUR. Sklepa Komisije, ki določata zneske držav, sta bila sprejeta 23. aprila 2007[4] in 21. aprila 2008[5].

Člen 9 Uredbe Sveta določa, da „do 31. decembra 2000 in vsaki dve leti potem Komisija predloži poročilo, ki ga po potrebi spremljajo predlogi, o izvajanju te uredbe Evropskemu parlamentu in Svetu“. Temu poročilu, ki zajema leti 2007 in 2008[6], je priložen delovni dokument služb Komisije.

PODATKI O TRGU

Evropska unija (EU) je največja porabnica in uvoznica banan na svetu. V primerjavi z letom 2007 je EU leta 2008 porabila 5 416 449 ton banan (+3,5 %), od tega je bilo 4 848 889 ton (+3,7 %) uvoženih iz tretjih držav, 567 560 ton (+2,3 %) pa je bilo domačega porekla. Leta 2008 so ZDA uvozile 3 976 146 ton banan, kar je 0,7 % manj kot prejšnje leto. Skoraj vse banane, ki so jih uvozile ZDA, so iz Srednje in Južne Amerike (delež banan iz držav AKP je znašal 0,003 % celotnega uvoza).

Trg EU z bananami oskrbujejo države z največjimi ugodnostmi (v glavnem države Srednje in Južne Amerike), afriške, karibske in pacifiške države (države AKP) ter domači proizvajalci.

Leta 2008 je EU porabila 72,5 % banan s poreklom iz držav z največjimi ugodnostmi, 17 % banan iz držav AKP in preostalih 10,5 % iz EU. Glavni dobavitelji banan s statusom države z največjimi ugodnostmi so bili Ekvador z 1 328 033 tonami, Kolumbija z 1 278 133 tonami in Kostarika z 893 395 tonami uvoženih banan. V istem letu so bili glavni dobavitelji iz AKP Kamerun z 279 530 izvoženimi tonami, Slonokoščena obala z 216 583 tonami in Dominikanska republika s 170 396 tonami banan.

Zelenortski otoki, Grenada, Madagaskar in Somalija ne izvažajo več banan v EU.

TRGOVINSKI REžIM EU

Od 1. januarja 2006 EU za uvoz banan uporablja tarifno stopnjo države z največjimi ugodnostmi v višini 176 EUR/tono v skladu s prevzeto obveznostjo EU, da prejšnji sistem kvot zamenja z izključno tarifnim režimom. Statistični podatki o spremljanju učinka novega režima na uvoz kažejo, da se s to novo ureditvijo ohranjajo pogoji dostopa do trga, medtem ko se uvoz povečuje.

V tem obdobju so imele banane s poreklom iz najmanj razvitih držav dostop na trg EU brez dajatev in kvot, in sicer v okviru pobude „Vse razen orožja“. Od 1. januarja 2008 se enaka ureditev uporablja za banane s poreklom iz držav AKP, ki so sklenile sporazume o gospodarskem partnerstvu ali na podlagi katerih bodo sklenjeni takšni sporazumi. Vse države AKP, ki ne spadajo med najmanj razvite države in so v letu 2007 izvažale banane, so parafirale ali podpisale začasni ali dokončni sporazum o gospodarskem partnerstvu.

SKLEPI O FINANCIRANJU

Proračunska vrstica za leto 2007

Po odobritvi predlogov za financiranje je bilo v začetku leta 2008 podpisanih 12 sporazumov o financiranju v znesku 28,67 milijona EUR (razpredelnica 1).

Približno 42 % sredstev je namenjenih krepitvi konkurenčnosti izvoznikov banan v štirih upravičenih državah, 58 % sredstev pa diverzifikaciji v osmih upravičenih državah (diagrama 1 in 2).

Proračunska vrstica za leto 2008

Po odobritvi predlogov za financiranje je bilo v začetku leta 2009 podpisanih 12 sporazumov o financiranju v znesku 29,23 milijona EUR (razpredelnica 1).

Razpredelnica 1: proračunska vrstica v zvezi z bananami 21 06 05 (prej B7-8710) |

1999–2008 |

Vse države | Leto | Dodelitve (v EUR) | Obveznosti (v EUR) | Plačila (v EUR) | RAC (v EUR) | RAC (v %) | RAL (v EUR) | RAL (v %) |

1999 | 44 500 000,00 | 43 475 608,78 | 42 095 728,17 | 1 024 391,22 | 2 % | 2 404 271,83 | 5 % |

2000 | 44 075 000,00 | 39 934 158,83 | 33 462 635,64 | 4 140 841,17 | 9 % | 10 612 364,36 | 24 % |

2001 | 43 000 000,00 | 40 483 859,31 | 34 977 171,91 | 2 516 140,69 | 6 % | 8 022 828,09 | 19 % |

2002 | 44 000 000,00 | 36 181 040,48 | 22 480 047,18 | 7 818 959,52 | 18 % | 21 519 952,82 | 49 % |

2003 | 40 000 000,00 | 37 249 522,44 | 23 573 857,92 | 2 750 477,56 | 7 % | 16 426 142,08 | 41 % |

2004 | 37 290 000,00 | 35 385 028,32 | 20 854 670,49 | 1 904 971,68 | 5 % | 16 435 329,51 | 44 % |

2005 | 34 500 000,00 | 32 725 797,76 | 12 574 525,20 | 1 774 202,24 | 5 % | 21 925 474,80 | 64 % |

2006 | 30 690 000,00 | 13 496 220,72 | 4 420 564,68 | 17 193 779,28 | 56 % | 26 269 435,32 | 86 % |

2007 | 28 670 000,00 | 2 089 406,00 | 711 961,00 | 26 580 594,00 | 93 % | 27 958 039,00 | 98 % |

2008 | 29 226 000,00 | 0,00 | 0,00 | 29 226 000,00 | 100 % | 29 226 000,00 | 100 % |

Dodelitve (v EUR) | Obveznosti (v EUR) | Plačila (v EUR) | RAC (v EUR) | RAC (v %) | RAL (v EUR) | RAL (v %) |

Belize | 27 719 000,00 | 21 749 415,38 | 15 959 198,62 | 5 969 584,62 | 22 % | 11 759 801,38 | 42 % |

Jamajka | 42 625 000,00 | 34 656 171,84 | 27 664 349,83 | 7 968 828,16 | 19 % | 14 960 650,17 | 35 % |

Dominika | 52 503 000,00 | 39 472 434,09 | 22 441 384,45 | 13 030 565,91 | 25 % | 30 061 615,55 | 57 % |

Sv. Lucija | 71 623 000,00 | 50 239 673,65 | 33 004 820,80 | 21 383 326,35 | 30 % | 38 618 179,20 | 54 % |

Stint Vincent | 51 093 000,00 | 41 290 569,20 | 23 600 296,00 | 9 802 430,80 | 19 % | 27 492 704,00 | 54 % |

Grenada | 5 500 000,00 | 3 887 119,97 | 3 224 044,47 | 1 612 880,03 | 29 % | 2 275 955,53 | 41 % |

Surinam | 21 767 000,00 | 16 315 936,67 | 12 176 565,69 | 5 451 063,33 | 25 % | 9 590 434,31 | 44 % |

Slonokoščena obala | 34 546 000,00 | 22 655 888,96 | 15 333 367,71 | 11 890 111,04 | 34 % | 19 212 632,29 | 56 % |

Somalija | 13 698 000,00 | 12 350 524,26 | 9 301 680,17 | 1 347 475,74 | 10 % | 4 396 319,83 | 32 % |

Zelenortski otoki | 4 100 000,00 | 1 053 727,00 | 776 332,15 | 3 046 273,00 | 74 % | 3 323 667,85 | 81 % |

Madagaskar | 3 500 000,00 | 2 000 000,00 | 1 800 000,00 | 1 500 000,00 | 43 % | 1 700 000,00 | 49 % |

SKUPAJ | 375 951 000,00 | 281 020 642,64 | 195 151 162,19 | 94 930 357,36 | 25,3 % | 180 799 837,81 | 48,1 % |

SPREMLJANJE UčINKA

Splošno

Zunanja ocena, ki je bila naročena leta 2008 in se je zaključila v prvem četrtletju leta 2009, je vključevala misije v osmih državah (Belize, Dominika, Jamajka, Kamerun, Saint Vincent, Slonokoščena obala, Surinam in Sv. Lucija). Rezultati, pridobljeni za vzhodne karibske države, se na splošno uporabljajo tudi za štiri države, v katerih misije niso bile izvedene.

Programi, ki so v teku, so bili ocenjeni z vidika:

- ustreznosti in veljavnosti ciljev,

- veljavnosti srednjeročnih strategij odziva po posameznih državah,

- uspešnosti in učinkovitosti SFA,

- rezultatov in učinkov načrtovanih dejavnosti na konkurenčnost proizvajalcev-izvoznikov banan,

- rezultatov in učinkov načrtovanih dejavnosti diverzifikacije na (nekdanje) plantažne delavce in (nekdanje) delavce v sektorju banan,

- trajnostne naravnanosti programov.

Ustreznost strategij po državah

Strategije za krepitev konkurenčnosti so se izkazale za ustrezne, jasne in izvedljive v tistih državah, ki 1) so pokazale močno zavezanost k temu cilju; 2) so imele ugodne agronomske značilnosti; 3) so že imele komercialno dobro strukturirane sektorje in 4) so bile sposobne preoblikovati sektor banan v bolj tehnološki in komercialni sektor (Belize, Kamerun, Slonokoščena obala, Surinam in najprej tudi Jamajka). V svojih programih SFA so prednost namenile povečanju produktivnosti, izboljšanju kakovosti in okoljske prijaznosti proizvodov, usposabljanju, nišnemu trženju itd. Njihove strategije so upoštevale tudi spreminjajoče se tržne pogoje in potrebe.

[pic]

Uspeh diverzifikacije temelji na povezovanju pobud na makro, mezo in mikro gospodarski ravni. Programi držav za gospodarsko diverzifikacijo niso bili natančno opredeljeni, bili so večsektorski ter vsebovali spremenljive prednostne naloge in časovne okvire; tem programom bi koristile jasnejše smernice.

Glede diverzifikacije je bilo na podlagi ocene ugotovljeno naslednje:

- načrtovanih/izvedenih je bilo preveč projektov in programov (npr. v letu 2008 je na Sv. Luciji potekalo 64 ukrepov v vrednosti 69 milijonov EUR).

- zajetih je bilo preveč ciljnih področij, npr. turizem, ceste, razvoj zasebnega sektorja in razvoj kmetijstva, zaradi česar je bilo manj možnosti za znaten učinek.

Učinek

Industrija banan je bistvenega pomena za Belize, Kamerun, Slonokoščeno obalo, Dominiko, Jamajko, Surinam, Sv. Lucijo in Saint Vincent. Na Dominiki je izvoz banan predstavljal 18,1 %, Sv. Luciji 19,7 % in Saint Vincentu 22,3 % skupnega izvoza teh držav v letu 2006 (FAO 2008). Za primerjavo je sektor banan v Kamerunu ustvaril 9 % izvoza, na Slonokoščeni obali pa 7 % izvoza.

Programi SFA so koristno prispevali k izboljšanju konkurenčnosti Belizeja, Kameruna, Slonokoščene obale in Surinama ter jim zagotovili večje možnosti za preživetje v bolj liberaliziranem okolju.

Delež tradicionalnih dobaviteljev iz karibskih držav se je z 52,3 % skupnega uvoza banan iz AKP v letu 1992 znižal na 13 % v letu 2008. Istočasno se je uvoz afriških držav povečal s 37,4 % vseh banan iz AKP leta 1992 na 59 % leta 2008, izvoz iz Dominikanske republike (ni upravičenka SFA) in Belizeja pa je narasel z 10 % vseh banan iz AKP leta 1992 na 28 % leta 2008.

Surinam je zgodba o uspehu. Industrija je tudi po zaslugi podpore v okviru SFA doživela ponoven zagon in se preoblikovala v učinkovitega izvoznika. Ta država je edina tradicionalna proizvajalka banan iz držav AKP, ki je zabeležila pozitivno rast izvoza v obdobju 2006–2008.

V skladu s poročilom o oceni naj bi bile dejavnosti po pričakovanjih kratko- do srednjeročno trajnostne. Zmožnost Belizeja, Kameruna, Slonokoščene obale in Surinama za ohranitev konkurenčnosti v okviru drugačne tarifne obravnave bo skoraj v celoti odvisna od njihove sposobnosti povečanja produktivnosti po letu 2009.

Prezgodaj je še, da bi lahko preverili učinke podpore SFA na gospodarsko stabilnost in diverzifikacijo, ker je bilo do konca leta 2008 izplačanih samo približno 50 % dodelitev. Največje naložbe na področju diverzifikacije so naložbe v dejavnosti, povezane s fizično infrastrukturo (ceste, zgradbe itd.), pri katerih preteče precej časa, preden se lahko ti objekti začnejo učinkovito uporabljati.

Učinka ni bilo mogoče količinsko opredeliti, ker 1) so se zaradi sprememb finančnih pravil ES izplačila upočasnila in roki podaljšali za skoraj polovico dejavnosti v okviru SFA 2003–2005; 2) objektivno preverljivi kazalniki za nekatere države, npr. Slonokoščeno obalo in Kamerun, niso bili ustrezno oblikovani in jih ni bilo mogoče uporabiti za oceno učinka ter 3) niso bili vzpostavljeni sistemi spremljanja in zbiranja podatkov za pridobivanje kumulativnih informacij o pričakovanih in/ali dejanskih rezultatih, npr. v Belizeju.

Zaradi podpore v okviru SFA se vzhodne karibske države zdaj osredotočajo na predpogoje za uspešno gospodarsko diverzifikacijo. Ta prehod s tradicionalne odvisnosti od banan na druge možnosti je zdaj vključen v njihove razvojne plane.

Trenutno osredotočenje na krepitev osnovne infrastrukture (Saint Vincent in Dominika), izboljšanje izobraževanja na podeželju (Belize), razvoj zasebnega sektorja (Saint Vincent in Sv. Lucija), vključitev izobraževanja na področju IKT v učne programe, sisteme za načrtovanje turizma in sisteme socialne podpore bodo sčasoma obrodili pozitivne rezultate. Države, osredotočene na diverzifikacijo, si zdaj močneje prizadevajo za izgradnjo zmogljivosti za trajnostno diverzifikacijo.

Programi v okviru SFA so pozitivno vplivali na ciljne populacije in skupnosti, in sicer s financiranjem specifičnih socialnih naložb (npr. skladi socialnega vlaganja, sheme za razvoj podeželja, izobraževanje in zdravje).

V državah, usmerjenih v konkurenčnost, je sektor banan zdaj bolj usklajen s tržnimi zahtevami ter politikami in standardi EU na področju okolja. S protokoli o proizvodnji, ki jih narekuje trg (npr. EurepGAP in ISO 14001), so se izboljšali delovni pogoji na kmetijah, povečale možnosti za ohranjanje zemlje in zmanjšali negativni vplivi na okolje. Da bi proizvajalci pridobili evropski certifikat, so bili prisiljeni bolj racionalno uporabljati proizvodna sredstva ter zmanjšati skupno uporabo kemikalij za kmetijsko uporabo, materialov za embalažo, strojev in energije.

Trajnost pobud za diverzifikacijo je odvisna od zavezanosti vlad k vključitvi teh dejavnosti v letne proračunske dodelitve in načrte odhodkov. Na podlagi ocene je bilo ugotovljeno, da države, ki sodelujejo pri diverzifikaciji, uporabljajo sredstva SFA za izgradnjo nacionalnih zmogljivosti, s katerimi se bodo soočali z obsežnejšimi in dolgoročnejšimi izzivi gospodarske diverzifikacije ter izpolnjevali njene cilje.

SKLEPI IN PRIPOROčILA

Komisija si je prizadevala za pospešitev izvajanja ob ohranjanju kakovosti, dokončala je zahtevano prilagoditev pri tekočih projektih v okviru SFA in pregledala/načrtovala tiste, ki so bili sprejeti v letih 2006, 2007 in 2008. Dejanska izplačila iz vseh programov SFA so se povečala z 21 milijonov EUR v letu 2006 na 46 milijonov EUR v letu 2008. Izplačila vseh programov se bodo zaključila leta 2012 (ne glede na naknadna vrednotenja in revizije).

Delovni dokument služb Komisije vključuje pregled priporočil, predstavljenih v poročilu o spremljanju in oceni učinka iz leta 2006 (COGEA, 2006), ter ukrepov, ki so bili sprejeti. V vseh osmih državah, zajetih v poročilu o spremljanju in oceni učinka iz leta 2008 (HTSPE, 2009), je bil zabeležen znaten napredek glede vprašanj, povezanih s konkurenčnostjo, pa tudi diverzifikacijo.

Doseganje napredka na področju izboljšanja konkurenčnosti in povečanja diverzifikacije

Programi so bistveno prispevali k doseganju naslednjih ciljev:

1. okrepljena konkurenčnost v Belizeju, Kamerunu, Slonokoščeni obali in Surinamu, čeprav podpora ni mogla nadomestiti škode, ki so jo povzročili orkani na Jamajki v letih 2005, 2007 in 2008.

2. boljša zmogljivost za uspešno gospodarsko diverzifikacijo v vzhodnih karibskih državah in za kmetijsko diverzifikacijo (če je bila spremljana) v Somaliji, na Zelenortskih otokih in Madagaskarju, čeprav celotnega učinka še ni mogoče količinsko opredeliti.

V konkukurečno naravnanih državah je sektor banan zdaj bolj usklajen s tržnimi zahtevami ter politikami in standardi EU na področju okolja, kar je podlaga za trajnostni gospodarski razvoj.

Uresničitev priporočil iz prejšnjega poročila je privedla do izrazitih izboljšav z vidika upoštevanja rokov in kakovosti izvajanja v Belizeju, na Jamajki in Privetrnih otokih. Ta vidik je bil manj pomemben za Kamerun in Slonokoščeno obalo, ki prejemata bolj diverzificirana finančna sredstva in sta tako manj odvisna od podpore.

Države, usmerjene zlasti v diverzifikacijo, se niso dovolj osredotočile na učinkovitost, izvedle so več manjših naložb povprečne vrednosti okoli 1 do 1,5 milijona EUR z omejenimi možnostmi za resničen učinek. Poleg tega so povezave med različnimi pobudami še vedno omejene in šibke.

V zunanji oceni je bilo priporočeno, da bi morale države AKP, ki so se zavezale k diverzifikaciji, pregledati, kako so njihovi portfelji SFA prispevali k programom za gospodarsko diverzifikacijo na makro ravni. To bi moralo vključevati oceno kohezivnosti takih programov in olajšati oblikovanje/okrepitev strategije za diverzifikacijo posamezne države z jasnimi prednostnimi nalogami, vključno s količino in viri finančnih sredstev, potrebnih za podporo in institucionalizacijo ključnih dejavnosti.

Za izboljšanje spremljanja in ocenjevanja učinka programov za diverzifikacijo se prav tako priporoča posodabljanje in izboljševanje logičnih okvirov in njihove uporabe kot orodij za upravljanje programov, da bi se izvajalske agencije stalno zavedale svojega položaja in napredovale z vidika pričakovanih rezultatov, hkrati pa dejavno merile dogovorjene kazalnike.

Trajnostni značaj izvoza banan iz AKP ostaja negotov

Možnosti za trajnostno konkurenčnost so v veliki meri odvisne od 1) izida mednarodnih trgovinskih pogajanj v teku in 2) zmožnosti držav, da ustvarijo dodatna povišanja produktivnosti in zmanjšajo stroške.

Strategije nekaterih držav niso temeljile na realistični oceni izzivov zaradi razmer na mednarodnem trgu in morebitnih prihodnjih posledic sklenitve trgovinskih pogajanj STO in dvostranskih trgovinskih pogajanj v teku. Rezultate je mogoče doseči, če 1) so države močno zavezane k prilagoditvi mednarodnim spremembam 2) imajo države ugodne agronomske značilnosti in 3) države že imajo komercialno dobro strukturirane sektorje.

Izvoznice banan se še naprej soočajo z izzivi. Odpraviti jih morajo skupaj in z mednarodno podporo. Mednarodna skupnost, vključno z EU, je pripisala večji pomen pomoči državam v razvoju pri krepitvi konkurenčnosti njihovega celotnega gospodarstva in učinkovitejšem izkoriščanju mednarodnih trgovinskih priložnosti. Evropska strategija pomoči za trgovino se ne osredotoča samo na posamezne sektorje. Eden od predpogojev za uspeh je oblikovanje in posodobitev strategij, v katerih bi sodelovalo več udeležencev in bi se osredotočale na razvoj trgovine in vključevanje v mednarodni trgovinski sistem.

Desetletno izvajanje SFA je državam prejemnicam omogočilo oblikovanje strateškega načrtovanja in bo še naprej koristna referenčna točka za prihodnje ukrepanje.

[1] Metodologija je opredeljena v Uredbi Komisije (ES) št. 1609/1999 z dne 2. julija 1999, UL L 190, 23.7.1999, str. 14.

[2] UL L 108, 27.4.1999, str. 2.

[3] UL L 190, 23.7.1999, str. 14.

[4] Sklep Komisije C/2007/1744.

[5] Sklep Komisije C/2008/1424.

[6] Prejšnje poročilo je zajemalo leti 2005 in 2006: COM(2006) 806 konč.

[7] Standarde kakovosti zahtevajo večji evropski trgovci na drobno.

[8] RAC ali obveznosti, za katere je še treba skleniti pogodbe, so odstotek sredstev, dodeljenih projektu, za katera niso bile podpisane pogodbe za naročilo gradenj, blaga in storitev ali za nepovratna sredstva ali ocene programa.

[9] RAP ali neplačane obveznosti so odstotek sredstev, za katera so bile prevzete obveznosti ali pogodbene obveznosti, a še niso bila plačana ali izplačana.

[10] RAL ali neporavnane obveznosti so odstotek sredstev ali sredstva, dodeljena programu, ki še niso bila plačana/izplačana. To vključuje neplačane obveznosti (RAP) obstoječih pogodb o izvajanju.