1Uvod

Uredba (EU) št. 1025/2012 (v nadaljnjem besedilu: Uredba) zagotavlja pravni okvir, ki Komisiji omogoča, da od evropskih organizacij za standardizacijo zahteva pripravo osnutkov standardov in standardizacijskih dokumentov za blago in storitve v podporo politikam in pravu Unije, da se zagotovi podpora EU pri delovanju evropskega standardizacijskega sistema, določa pa tudi ključna merila za delovanje evropskega standardizacijskega sistema.

Komisija v skladu s členom 24(3) Uredbe vsakih pet let poroča o njenem izvajanju. Prvo poročilo, ki je bilo objavljeno leta 2016, je zajemalo obdobje 2013–2015. To poročilo večinoma zajema obdobje 2016–2020, vendar z omejitvami, saj so bili nekateri podatki na voljo le do leta 2019, po možnosti pa vključuje tudi posodobljena dejstva in podatke do leta 2021. Evropske organizacije za standardizacijo in druge organizacije, ki prejemajo finančna sredstva EU, morajo v skladu s členom 24(1) in (2) Uredbe predložiti letna poročila o svojih dejavnostih. Navedena poročila so bila upoštevana pri pripravi tega poročila. V podporo zbiranju podatkov je bila naročena neodvisna študija.

2 Izvajanje Uredbe

Komisija je začela izvajati več pobud in ukrepov v podporo izvajanju Uredbe. V podporo strategiji za enotni trg iz leta 2015 in kot del svežnja o standardizaciji iz leta 2016 je začela izvajati skupno pobudo za standardizacijo. Namen te pobude je posodobitev evropskega standardizacijskega sistema ter ohranjanje njegove privlačnosti, uspešnosti in učinkovitosti s pristopom, ki vključuje več deležnikov in partnerstev. Pobuda je bila razdeljena na 15 različnih podukrepov, dokumenti pa so na voljo javnosti. Januarja 2018 je bil predložen pregled trenutnega stanja. Trenutno izvajanje Uredbe je ob upoštevanju navedenih pobud in ukrepov mogoče povzeti, kot sledi.

2.1Preglednost med organi za standardizacijo (člen 4)

Člen 4 Uredbe določa zahteve glede preglednosti standardov med evropskimi organizacijami za standardizacijo in nacionalnimi organi za standardizacijo ter med navedenimi subjekti in Komisijo.

Spletna orodja so olajšala dostop do osnutkov standardov in zagotovila večjo preglednost standardov za druge evropske organizacije za standardizacijo, nacionalne organe za standardizacijo ter Komisijo, kot se zahteva s členom 4. Dostop do osnutkov standardov in večjo preglednost standardov na evropski ravni v skladu s členom 4 Uredbe so olajšala spletna orodja, ki so jih leta 2015 uvedle evropske organizacije za standardizacijo, saj se je tako uvedel mehanizem, ki članom evropskih organizacij za standardizacijo / sodelujočim deležnikom, Komisiji in Evropskemu združenju za prosto trgovino omogoča neposreden spletni dostop do osnutkov evropskih standardov in standardizacijskih dokumentov. Leta 2019 je imelo približno 70 % nacionalnih organov za standardizacijo spletna orodja, ki so zadevnim deležnikom olajšala dostop do osnutkov nacionalnih standardov. Vendar dostop do dejavnosti nacionalnih organov za standardizacijo po poročanju organizacij civilne družbe ter malih in srednjih podjetij (MSP) še naprej predstavlja izziv.

2.1.1Smernice

Leta 2015 je Komisija v sodelovanju z evropskimi organizacijami za standardizacijo v okviru dodatne naloge spodbujanja preglednosti pripravila priročnik s smernicami za predstavnike evropskih organizacij za standardizacijo, uradnike Komisije, države članice EU in deležnike o vlogi zahtev za standardizacijo Komisije, načinu priprave ter sprejetja zahtev za standardizacijo in njihovem izvrševanju. Komisija je leta 2016 izdala tudi splošni kontrolni seznam, s pomočjo katerega lahko evropske organizacije za standardizacijo izvedejo samoocenjevanje pri pripravi in predložitvi harmoniziranih standardov v podporo pravu Unije, da se tako spodbuja kakovost standardov in dokumentov ter uspešno navajanje v Uradnem listu Evropske unije. V nekaterih primerih se je kontrolni seznam za določena področja politike prilagodil posebnostim zakonodajnih aktov in drugim sektorskim zahtevam.

„Modri vodnik“, ki je del celovitih smernic Komisije za izvajanje predpisov EU o proizvodih, vključuje poseben oddelek o standardih (oddelek 4.1.2 in Priloga VI).

2.2Vključenost in sodelovanje deležnikov, vključno z raziskovalnimi organi (člena 5 in 9)

V členu 5 Uredbe se od evropskih organizacij za standardizacijo zahteva, da spodbujajo in omogočajo ustrezno zastopanost in učinkovito udeležbo vseh zadevnih deležnikov, vključno z MSP, potrošniškimi organizacijami ter okoljskimi in socialnimi deležniki, pri njihovih standardizacijskih dejavnostih. Opredeljene organizacije deležnikov, ki trenutno prejemajo finančna sredstva EU (znane tudi kot „organizacije iz Priloge III“), so Standardi za mala podjetja (SBS), Evropsko združenje za usklajevanje zastopanja potrošnikov pri standardizaciji (ANEC), Okoljska koalicija za standarde, Evropska organizacija državljanov za standardizacijo na področju varovanja okolja (ECOS) in Evropska konfederacija sindikatov (ETUC), ki zastopajo MSP, potrošnike ter okoljske interese in interese delavcev.

Na evropski ravni (člen 5(1) Uredbe) imajo organizacije iz Priloge III pravico sodelovati na ravni politike v organih upravljanja vseh evropskih organizacij za standardizacijo in na tehnični ravni v tehničnih organih CEN-CENELEC ter tehničnih odborih ETSI. Od zadnjega poročila so bile sprejete nove pobude za nadaljnje izboljšanje njihove vključenosti in učinkovitega sodelovanja.

Leta 2017 sta CEN in CENELEC izvedla spremembo, s katero lahko neindustrijske organizacije iz Priloge III (ANEC, ETUC in ECOS) predložijo uradna mnenja o osnutkih standardov (tako imenovana „pravica do mnenja“). V primeru negativnega mnenja tehnični odbor, odgovoren za pripravo zadevnega standarda, preuči utemeljitev, ki je bila podana v mnenju, in predloži povratne informacije. To lahko privede tudi do revizije osnutka standarda. Na splošno je bilo pozitivnih 76 % vseh uradnih mnenj, ki so jih predložili socialni deležniki.

Leta 2017 je ETSI uvedel „program 3SI“, da bi sodeloval z organizacijami iz Priloge III. Ta program vključuje okrogle mize z uradniki ETSI in predstavnikom deležnikov v ETSI (v nadaljnjem besedilu: zagovornik 3SI) za razpravo o težavah glede vključenosti. ETSI ni uvedel nobenih podobnih mehanizmov kot CEN in CENELEC za zagotavljanje bolj strukturirane vloge neindustrijskih organizacij iz Priloge III v postopku razvoja standardov, na primer uradne pravice do mnenja. Poleti 2021 je SBS v javnem posvetovanju o načrtu za prihodnjo strategijo Komisije glede standardizacije izrazila nezadovoljstvo z vključenostjo ETSI in pripomnila, da „ETSI zaenkrat še ni namenil zadostnih virov in proračuna za okrepitev svoje vključenosti“, s čimer se je strinjalo še eno združenje MSP. Podobna mnenja so v zadevnem poročanju v skladu s členom 24 izrazile tudi druge organizacije, ki se financirajo v skladu z Uredbo. V poročilu ANEC za leto 2019 je tako na primer navedeno: „ETSI ni naklonjen poglabljanju svojih določb v zvezi z vključenostjo, saj je prepričan, da deluje v skladu z Uredbo. Organizacije iz Priloge III pa menijo, da ETSI ne deluje v skladu z Uredbo.“ Podobno navaja tudi ECOS: „Sodelovanje organizacij iz Priloge III v ETSI v primerjavi z drugima dvema evropskima organizacijama za standardizacijo ostaja bolj zapleteno.“ Menijo na primer, da se vključevalna narava postopka ne sme ločiti od glasovalnih pravic, saj imajo industrijski deležniki v ETSI več glasovalnih pravic kot v kateri koli drugi kategoriji deležnikov ali organov skupaj. Delež glasovalnih pravic nacionalnih organov za standardizacijo, ki prihajajo iz držav članic EU, v ETSI znaša približno 2 %. Glasovalne pravice drugih neindustrijskih deležnikov (civilne družbe, akademikov, raziskovalcev) pa se v primeru glasovanja skoraj ne štejejo.

Podobne pomisleke so izrazile tudi nekatere kategorije potrošnikov, zlasti v primeru dostopnosti, saj so nekateri predstavniki invalidov menili, da postopek ni dovolj vključujoč, in so se morali zanašati na povezovanje z združenji potrošnikov. Strogo gledano tako povezovanje z združenji potrošnikov ni v nasprotju z Uredbo, vendar različne kategorije potrošnikov dvomijo, da se vključenosti namenja dovolj pozornosti.

2.2.1Raziskovalni organi

V zvezi z izvajanjem člena 5(2) in člena 9 Uredbe je v poročilih evropskih organizacij za standardizacijo navedeno, da so se izvajale različne dejavnosti, v katerih so sodelovale raziskovalne organizacije. Vendar iz poročil ni povsem jasno, kako učinkovite so bile te dejavnosti, tj. kako so vplivale na sprejetje posameznih standardov ali okrepitev sodelovanja.