GLOSAR

AGRI : Generalni direktorat Evropske Komisije za kmetijstvo in razvoj podeželja

Certifikacijski organ : subjekt javnega ali zasebnega prava, ki ga država članica določi za certificiranje točnosti, celovitosti in natančnosti računovodskih izkazov akreditirane plačilne agencije.

EKJS : Evropski kmetijski jamstveni sklad

EKSRP : Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja

EKUJS : Evropski kmetijski usmerjevalni in jamstveni sklad

GBP : funt šterling (£)

Izterjave proti finančnim popravkom : izterjava neupravičeno izplačanih zneskov od upravičenca z obvestilom o izterjavi, ki ga izda plačilna agencija. Finančne popravke lahko Komisija naloži državam članicam v okviru 1) potrditve obračunov (zanesljivost letnih računovodskih izkazov) in/ali v okviru 2) potrditve skladnosti letnih računovodskih izkazov (zakonitost in pravilnost z njimi povezanih transakcij) plačilne agencije. Zneski, za katere so naloženi finančni popravki, se financirajo iz nacionalnih proračunov.

Letno poročilo o dejavnostih : poročilo generalnega direktorja Komisije o doseganju ključnih ciljev politik in osnovnih dejavnostih generalnega direktorata.

Nepravilnosti : "nepravilnost" pomeni vsako kršenje določb zakonodaje Skupnosti, ki je posledica dejanja ali opustitve s strani gospodarskega subjekta, ki je ali bi lahko škodljivo vplivalo na proračun Skupnosti ali proračunska sredstva, ki jih upravljajo, bodisi z zmanjšanjem ali izgubo prihodkov iz lastnih sredstev, ki se zbirajo neposredno v imenu Skupnosti, bodisi z neupravičenimi izdatki. Glej člen 1(2) Uredbe (ES, Euratom) št. 2988/95.

OLAF : Evropski urad za boj proti goljufijam

PACA : Premier Acte de Constat Administratif ou Judiciaire. Francoska kratica, ki se pogosto uporablja za datum, ko organ v državi članici prvič pisno obvesti upravičenca, da znesek kmetijske subvencije ne bi smel biti izplačan. Na ta datum bi bilo treba dolg evidentirati v računovodske izkaze (tabele iz Prilog III/IIIA), ne pa tudi – v primeru potencialnih dolžnikov – v knjigo terjatev plačilne agencije. Glej tudi člen 35 Uredbe (ES) št. 1290/2005.

Plačilna agencija : organizacija, ki je znotraj države članice odgovorna za ustrezno oceno, izračun, pregled in plačilo kmetijskih subvencij. Delež njenega dela lahko opravijo pooblaščeni organi.

"Potencialni dolžniki" : "potencialni dolžniki" ustrezajo merilom Komisije za vključitev v računovodske izkaze (tabele iz Prilog III/IIIA) in so posledica predhodnega obvestila, v katerem plačilna agencija obvesti dolžnika o morebitnem dolgu, zaradi katerega bo morda poslano obvestilo o izterjavi. Med obvestilom o morebitnem dolgu in obvestilom o izterjavi lahko mine več mesecev ali celo let. Glej tudi "PACA".

Potrditev obračunov : postopek, s katerim Komisija potrdi računovodske izkaze držav članic in s tem odhodke, ki so jih kmetijske agencije izplačale kmetom in upravičencem. Točnost računovodskih izkazov plačilnih agencij najprej potrdijo certifikacijski organi v državah članicah, nato pa Komisija zanje vsako leto izda sklep o potrditvi obračunov. Zatem Komisija sama izvede postopek potrditve skladnosti na podlagi revizij, ki ji omogočajo ugotoviti in izločiti (v poznejših letih) plačila, ki niso skladna s pravili.

Pravilo 50/50 : tako imenovano pravilo 50/50 je bilo uvedeno kot del pregleda evropske zakonodaje o dolgovih in izterjavah leta 2006. Komisiji omogoča, da od držav članic samodejno povrne 50 % dolgov, ki so v računih dolžnikov še vedno neizterjani po štirih letih ali po osmih letih, če zaradi dolga teče sodni postopek.

Priloga III in priloga IIIA : pregled zneskov za izterjavo od končnih upravičencev, ki ga plačilna agencija zagotovi Komisiji kot del svojih letnih računovodskih izkazov.

Stopnja izterjave : sodišče je v poročilu izračunalo različne stopnje izterjave, tako da je izterjane zneske primerjalo z evidentiranimi neporavnanimi dolgovi in to izrazilo v odstotkovnih deležih.

TFR : delovna skupina za izterjavo je bila ustanovljena leta 2002 za pregled starih dolgov, povezanih z nepravilnostmi, ker se na stotine starih primerov ni nadalje obravnavalo. Njen namen je bil odločiti, ali je dolg mogoče odpisati v breme proračuna ali pa ga je treba v primeru malomarnosti držav članic zaračunati zadevni državi članici.

POVZETEK

I. Evropska unija za kmetijstvo in razvoj podeželja letno porabi približno 55 milijard EUR, del tega pa je zaradi nepravilnih ali netočnih zahtevkov ali napak izplačan neupravičeno. V tem poročilu so preučeni postopki za izterjavo neupravičenih plačil. Zlasti se osredotoča na izterjave, ki jih izvršijo organi držav članic, in vlogo spremljanja, ki jo ima Komisija.

II. Sodišče je že pregledalo ureditve za izterjavo nepravilnih plačil v svojem Posebnem poročilu št. 3/2004. Ugotovilo je velike slabosti v ureditvah za poročanje, izterjavo in odpis nepravilnih plačil. Zatem je Komisija močno spremenila način, kako se v državah članicah evidentirajo dolgovi, kako se poroča o njih in kako se potrjujejo. Poleg tega je odgovornost za finančno spremljanje z urada OLAF prenesla na GD AGRI. V tem poročilu je preučen tudi učinek teh sprememb. Sodišče je preučilo, kako države članice poročajo Komisiji o izterjavah in kako so številčni podatki o izterjavah predstavljeni v letnih računovodskih izkazih EU.

III. Sodišče je ugotovilo, da so ureditve, ki so bile uvedene leta 2006, izboljšale stanje, ker zagotavljajo natančnejše informacije in več podrobnosti o dolgovih in izterjavah na ravni držav članic ter več informacij v letnih računovodskih izkazih. Za dolgove, nastale po letu 2006, se je izboljšala tudi stopnja izterjave, vendar nekatere slabosti ostajajo:

- novi postopki, zaradi katerih se Komisiji samodejno povrne 50 % zneska starih dolgov, izboljšujejo zaščito finančnih interesov EU z "izterjavo" prek prenosa sredstev iz proračuna države članice v proračun Evropske unije. Sistem ima določene pomanjkljivosti, kot so tveganje, da države članice spodbudi k čim hitrejšemu odpisu dolga ali čim poznejšemu poročanju o njem, kar omogoča, da se nekateri zneski "izmuznejo" postopku;

- razlike v obravnavi med državami članicami pomenijo, da se dolgovi priznajo ob različnem času, da sporočeni številčni podatki niso primerljivi, da se obresti zaračunavajo nedosledno in da se lahko čas, ko je dolgove možno odpisati, močno razlikuje, kar ima negativen finančni učinek na proračun EU;

- na verjetnost izterjave neupravičenega plačila vpliva zamujanje držav članic pri sprožanju postopkov izterjave, pomanjkljivosti pri njihovih ukrepih izterjave in omejene možnosti izvrševanja, ki jih imajo;

- kjer je prvotni dolg evidentiran z zamudo, lahko zamuja tudi posredovanje informacij o nepravilnostih uradu OLAF.

IV. Zato Sodišče priporoča, naj Komisija nadalje izboljša način, kako se v državah članicah upravljajo dolgovi in poroča o njih, ter zagotovi njihovo dosledno obravnavanje v vseh državah članicah, tako da:

- od držav članic zahteva, da nepravilnosti in druge dolgove evidentirajo takrat, ko so zneski zakonsko dolgovani, zlasti ob sestavi obvestila o izterjavi;

- pojasni nekatere ključne pojme v zvezi s poročanjem in računovodenjem, ki so se do zdaj nedosledno uporabljali, tako da pravočasno izda smernice;

- uvede enoten rok, ki lahko preteče med odkritjem morebitne nepravilnosti in obvestilom dolžniku o nalogu o izterjavi, kar bi povečalo usklajenost držav članic in zagotovilo hitrejše posredovanje informacij o nepravilnostih uradu OLAF;

- uvede izrecna pravila o zaračunavanju obresti;

- podrobneje pojasni okoliščine, v katerih je dolgove mogoče razglasiti za neizterljive, zlasti kar zadeva pravila o odpisu dolga v primerih plačilne nesposobnosti;

- pregleda uporabo pravil za novi postopek samodejne izterjave 50 % zneska, da zagotovi njegovo uspešno uporabo;

- konča nadaljnje spremljanje starih primerov delovne skupine za izterjavo, za katere je bilo predvideno, da bodo končani pred približno tremi leti.

V. V obdobju 2006–2008, na katerega se nanaša revizija Sodišča, približno 90 % zneskov, ki so bili v letnih računovodskih izkazih EU navedeni kot "izterjava neupravičenih plačil", pomeni zneske, ki jih je Komisija pridobila od držav članic z odbitki, ne pa dejanskih izterjav neupravičeno izplačane pomoči od upravičencev. To nedvomno ščiti finančne interese EU, vendar brez polnega odvračilnega učinka izterjave od upravičenca, ki je neupravičeno prejel plačilo.

VI. Zato bi Komisija morala preučiti metode, ki ji omogočajo zmanjšati delež njenih "izterjav" iz proračunov držav članic, in povečati delež izterjav neupravičenih plačil od upravičencev, ki so ta plačila prejeli.

UVOD

1. EU za kmetijstvo in razvoj podeželja letno porabi približno 55 milijard EUR. V tabeli 1 je prikazano, kako je bila poraba v obdobju od leta 2006 do 2009 porazdeljena med jamstveni sklad (EKJS) in razvoj podeželja.

2. Upravljanje večine teh odhodkov si delijo države članice in Komisija. Kmetom in upravičencem pomoč izplačajo plačilne agencije (za to določeni nacionalni organi), ki jim Komisija nato povrne sredstva. Nekatera od teh plačil so izvršena nepravilno ali z napakami in če se to ugotovi, jih je treba izterjati nazaj. V tem poročilu so preučene ureditve za takšne izterjave.

3. Države članice zaradi zaščite finančnih interesov EU "sprejmejo vse zakonske, upravne in druge predpise, kakor tudi vse druge potrebne ukrepe […] za:

(a) preverjanje stvarnosti in pravilnosti dejavnosti, ki jih financirata EKJS in EKSRP;

(b) preprečevanje in zasledovanje nepravilnosti;

(c) izterjavo sredstev, izgubljenih zaradi nepravilnosti ali malomarnosti [1]."

TABELA 1

PORABA ZA KMETIJSTVO V OBDOBJU 2006–2009 (V MILIJONIH EUR) [9999]

| 2006 [8888] | 2007 | 2008 | 2009 |

EKJS | 42116 | 42446 | 43011 | 46120 |

Razvoj podeželja | 11543 | 11154 | 10671 | 8992 |

Skupaj | 53659 | 53620 | 53682 | 55112 |

4. Države članice morajo opraviti preglede (običajno na podlagi vzorca) pravilnosti posameznih plačil. Nekateri pregledi se opravijo pred izvršitvijo plačila in v tem primeru je ugotovljene nepravilnosti mogoče neposredno odbiti od plačila, ki bo izvršeno. Pri pregledih, ki so opravljeni po izvršitvi plačila, morajo države članice evidentirati dolg za vsa ugotovljena neupravičena plačila in nato od upravičenca zahtevati, da povrne previsoko izplačan znesek.

5. Številni upravičenci dolg na zahtevo povrnejo, v primeru da vložijo pritožbo in plačilna agencija nato potrdi dolg, pa se sprožijo izvršilni ukrepi, ki včasih zajemajo tudi sodni postopek. Pod nekaterimi pogoji (v primeru plačilne nesposobnosti ali če strošek izterjave presega dolgovani znesek) lahko plačilna agencija ustavi izterjavo, razglasi znesek za neizterljiv za EU in dolg se odpiše.

6. V tabeli 2 so prikazani skupni znesek, za katerega je izterjava v teku, in izterjani zneski, kot so evidentirani v računih dolžnikov držav članic za obdobje 2006–2009.

TABELA 2

ZNESKI, EVIDENTIRANI V RAČUNIH DOLŽNIKOV DRŽAV ČLANIC (V MILIJONIH EUR)

Proračunsko leto EKJS, ki se konča 15. oktobra | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Znesek, za katerega je izterjava v teku, na dan 15. oktobra | 1267 [9001] | 1437 [9002] | 1246 | 1115 |

Zneski, izterjani v proračunskem letu EKJS | 104 [9003] | 152 | 113 | 111 |

Izterjani delež [9004] | 8,2 % | 10,6 % | 9,1 % | 10 % |

7. To kaže, da raven zneska, za katerega je izterjava v teku, v računovodskih izkazih držav članic ostaja relativno nespremenjena, ker izterjave in odpise (glej tabelo 4) v veliki meri nadomestijo novonastali dolgovi. V Prilogi I so razčlenjeni novi dolgovi, ki so nastali v letih 2006–2009. Toda za primere od leta 2006 se je stopnja izterjave izboljšala (glej tabelo 3).

8. Ureditve za financiranje skupne kmetijske politike (SKP) določajo tudi, da Komisija potrdi obračune za kmetijstvo in razvoj podeželja: potrdi zneske, ki so jih izplačale države članice, in jim lahko zmanjša plačila, kadar ugotovi, da so narobe uporabljale pravila, ki urejajo SKP. Čeprav je Komisija o teh zmanjšanjih pogosto poročala kot o "izterjavah", je večina zadevnih transakcij v obliki popravkov, s katerimi se neupravičena plačila ne izterjajo od upravičencev, pač pa se del stroška SKP prenese na nacionalne davkoplačevalce. Pri potrjevanju obračunov se le majhen delež sklepov Komisije o potrditvi obračunov nanaša na izterjavo specifičnih dolgov.

NOVI OKVIR IZ LETA 2006

9. Sodišče je o izterjavi nepravilnih plačil nazadnje poročalo leta 2004 (Posebno poročilo št. 3/2004). Takrat je poudarilo nizko stopnjo izterjave sporočenega dolga, nedoslednosti v sporočenih podatkih, velik obseg starih dolgov, ki niso bili niti izterjani niti odpisani, in premalo jasno delitev odgovornosti med Generalnim direktoratom za kmetijstvo in uradom OLAF.

10. Leta 2006 je Svet uvedel nov ureditveni okvir [2]. Najpomembnejša sprememba je bila uvedba "pravila 50/50", s katerim se finančne posledice neizterjanega dolga enakovredno porazdelijo med proračun EU in zadevno državo članico. To pravilo pomaga ščititi finančne interese Unije. Države članice se bremenijo za 50 % zneskov, ki ostanejo neizterjani štiri leta po priznanju dolga ali osem let po priznanju dolga, če postopek izterjave poteka na sodišču. Zato je datum, ko je bil dolg priznan, pomemben za uporabo tega pravila. Toda če končna sodna odločba potrdi, da dolg ni upravičen, mora Komisija državi članici vrniti znesek, obračunan v breme po pravilu 50/50.

11. Namen pravila 50/50 je spodbuditi države članice k hitrejši izterjavi dolgov. S tem se je izboljšalo prejšnje stanje, ko so lahko neizterjani dolgovi ostali v računovodskih izkazih zelo dolgo, včasih več desetletij, dokler niso bile končno sprejete posamezne odločitve o njihovem odpisu. Uspešno uporabo tega pravila ogrožata zlasti naslednji tveganji: (i) preložitev datuma, ko so dolgovi priznani, s čimer je preložen tudi datum, ko je v primeru neizterjave mogoče bremeniti države članice, in (ii) odpis dolgov kot neizterljivih, preden so izčrpane vse možnosti za izterjavo, zaradi izogibanja uporabi pravila za specifičen dolg.

12. Novi okvir je uvedel nadaljnje spremembe v zvezi s poročanjem držav članic Komisiji o nepravilnostih in napredku pri z njimi povezanih izterjavah. Pred letom 2006 so se te informacije pošiljale Evropskemu uradu za boj proti goljufijam (OLAF). Zdaj se podrobne informacije pošljejo pristojni službi Komisije, Generalnemu direktoratu za kmetijstvo in razvoj podeželja, da je dolgove mogoče bolje spremljati. Hkrati se je prag za poročanje uradu OLAF o posameznih nepravilnostih zvišal s 4000 EUR na 10000 EUR.

KAKO SE POROČA O DOLGOVIH IN IZTERJAVAH

13. Plačilne agencije vsako leto poročajo Komisiji o stanju dolgov in izterjav v državah članicah v ločenih tabelah (podatki iz Priloge III in Priloge IIIA), priloženih njihovim letnim računovodskih izkazom [3]. Te se uporabljajo tudi kot vir informacij o izterjavah, ki so objavljene v letnem poročilu o dejavnostih generalnega direktorja za kmetijstvo in razvoj podeželja.

14. Komisija na podlagi informacij držav članic objavi podatke o stopnji dolga in izterjave neupravičenih plačil v opombah k letnim računovodskim izkazom Evropske unije. Zneski, navedeni v računovodskih izkazih EU, so bistveno nižji od agregata zneskov v evidencah držav članic, da se ustrezno upošteva ocena Komisije o zneskih, ki štejejo za izterljive (glej odstavke 59 do 61). Komisija tudi letno poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o zaščiti finančnih interesov EU in boju proti goljufijam, vključno z izterjavami neupravičenih kmetijskih plačil.

OBSEG REVIZIJE IN REVIZIJSKI PRISTOP

15. Sodišče je ocenilo uspešnost sistemov, ki so jih države članice vzpostavile in jih uporabljajo za izterjavo ugotovljenih dolgov, ter spremljanje tega procesa, ki ga izvaja Komisija. Pri reviziji so se obravnavala naslednja vprašanja:

(i) Ali države članice pravilno obdelujejo in evidentirajo dolgove?

(ii) Ali so države članice uspešne pri izterjavi ugotovljenih neupravičenih plačil?

(iii) Ali države članice ustrezno odpisujejo dolgove kot neizterljive?

(iv) Ali Komisija uspešno nadzira in spremlja izterjave?

16. Revizija je zajela izterjave EKJS za proračunska leta 2006, 2007 in 2008, za katera so se uporabljala nova pravila, uvedena leta 2006.

Revizija je zajela:

- analizo vzorca 14 plačilnih agencij v osmih državah članicah, osredotočeno na tiste z najvišjim evidentiranim dolgom;

- preizkušanje vzorca s 670 transakcijami (494 posameznih dolgov, 176 drugih transakcij);

- pregled smernic in revizij Komisije in njeno uporabo finančnih popravkov.

Podrobnejše informacije o opravljenem delu so navedene na začetku vsakega oddelka opažanj. Pri reviziji se ni ocenjevala uspešnost držav članic pri ugotavljanju nepravilnosti, zaradi katerih se izvede izterjava.

OPAŽANJA

ALI DRŽAVE ČLANICE PRAVILNO OBDELUJEJO IN EVIDENTIRAJO DOLGOVE?

17. Države članice imajo po ugotovitvi nepravilnosti in napak številne obveznosti, ki jih morajo izpolniti v zvezi s posledično nastalim dolgom. Med temi so:

- pravilno evidentiranje zneska in datuma dolga ter poročanje Komisiji o njem, da se med drugim zagotovi ustrezna osnova za uporabo pravila 50/50;

- pravilna razvrstitev dolga, ki lahko vpliva tudi na pravilo 50/50, ter

- izračunanje obresti, zaračunavanje in evidentiranje obresti.

18. Sodišče je z oceno vzpostavljenih sistemov in preizkušanjem vzorca transakcij pregledalo, kako se te obveznosti izvajajo v izbranih plačilnih agencijah. Analiziralo je račune dolžnikov in preverilo točnost tabel, posredovanih Komisiji. Ocenilo je tudi, v kakšnem obsegu pravila omogočajo različne razlage, ki lahko privedejo do različne obravnave v različnih državah članicah (vključno z morebitnim učinkom na izterjane zneske).

NETOČNOSTI V RAČUNIH DOLŽNIKOV

19. Zneske, ki jih je treba izterjati, je mogoče razvrstiti kot nepravilnosti, napake v upravnih postopkih ali kot druge izterljive zneske. Pravila so za vsako kategorijo nekoliko drugačna, kot je pojasnjeno v odstavkih 29 in 30. Sodišče je za vzorec transakcij preverilo točnost tabel, v katerih se Komisiji poroča o dolgovih. Glavne netočnosti, ki jih je ugotovilo, so se nanašale na nepravilno razvrščene primere ali primere, kjer v spisu ni bilo podporne dokumentacije za evidentirane zneske ali pa je bila ta neustrezna [4]. Skupni znesek napak v vzorcu Sodišča je znašal 8,3 milijona EUR in se je nanašal na 89 od skupno 670 pregledanih transakcij. Kar zadeva nepravilnosti, imajo lahko te netočnosti finančni učinek, ker lahko vplivajo na običajno uporabo pravila 50/50 v mehanizmu za potrjevanje obračunov in neposredno vplivajo na zneske, ki jih popravi Komisija in se izterjajo od držav članic.

20. Račune dolžnikov v posameznih plačilnih agencijah preverijo tudi neodvisni revizorji (certifikacijski organi), ki poročajo Komisiji o zanesljivosti predloženih računovodskih izkazov. Vendar lahko certifikacijski organi potrjene številčne podatke v poznejših letih tudi močno spremenijo. V Italiji so, na primer, skupni znesek neporavnanih dolgov ob koncu leta 2006, ki ga je potrdil italijanski certifikacijski organ, leta 2009 znižali za 182 milijonov EUR [5], na Danskem pa so morali v naslednjih letih izterjane zneske, ki jih je že potrdil danski certifikacijski organ, za leto 2008 zvišati za 4,7 milijona EUR, za leto 2009 pa znižati za 14,1 milijona EUR. Zaradi tako velikih prilagoditev je zanesljivost potrjenih številčnih podatkov vprašljiva. Certifikacijski organi so imeli težave tudi pri potrjevanju točnosti številčnih podatkov, evidentiranih v državah članicah, kot je prikazano v primeru v okviru 1.

OKVIR 1

MANJKAJOČI ALI NEBERLJIVI PODATKI V AGENCIJI ZA KMETIJSKA PLAČILA (RPA, ZDRUŽENO KRALJESTVO)

Sodišče v RPA za leti 2006 in 2007 [6] ni moglo uskladiti številčnih zneskov, sporočenih Komisiji, z zneski, evidentiranimi v računih dolžnikov agencije, ker so bili podatki RPA o dolžnikih poškodovani. Za leto 2006 so bile ugotovljene razlike v vrednosti 8,8 milijona GBP [7], od tega 81 % zaradi popravkov. Težave so bile ugotovljene tudi pri reviziji, ki jo je opravil certifikacijski organ, in njegovo ponovno sestavljanje računov dolžnikov je dalo le delno zagotovilo. Zato je certifikacijski organ prišel do zaključka, da je bila točnost evidentiranih dolgov za leto 2007 nizka.

NEDOSLEDNOSTI V DATUMU EVIDENTIRANJA DOLGOV

21. Datum, ko je treba nepravilnosti evidentirati v račune dolžnikov držav članic (Priloga III), je ključni element za uporabo uredbe, saj začneta takrat teči štiri- in osemletni rok za uporabo pravila 50/50. V uredbi je ta datum opredeljen kot "prva pisna ocena, ki jo poda pristojni upravni ali sodni organ in v kateri na osnovi konkretnih dejstev ugotavlja obstoj nepravilnosti, ne glede na možnost, da bo ta ugotovitev kasneje spremenjena ali umaknjena zaradi poteka upravnega ali sodnega postopka" [8]. Datum prvega evidentiranja tako ureja pojem prve upravne ali sodne ugotovitve, za katero se pogosto uporablja francoska kratica PACA (premier acte de constatation administrative).

22. Evropska komisija je to opredelitev podrobneje razvila v svojih smernicah [9], ki od leta 2008 [10] določajo tudi, da se vsi primeri nepravilnosti vključijo v letne računovodske izkaze plačilnih agencij, tudi če dolg ni bil uradno sporočen v obliki obvestila o izterjavi [11], da bi se ti primeri evidentirali kot "morebitni dolžniki" ali "potencialni dolžniki". Datum PACA si v državah članicah kljub načrtovani uskladitvi še vedno razlagajo različno in navodila Komisije posameznim državam članicam niso bila vedno dosledna. V praksi se kot najzgodnejši datum uporabi datum pregleda, ki ga opravi kontrolni organ, kot najpoznejši pa datum izdaje obvestila o izterjavi. Sodišče je ugotovilo, da med tema datumoma lahko poteče do šest let. Čeprav predpisi ne določajo roka za obvestilo o dolgu po pregledu, sodba Sodišča Evropske unije v zadevi C-54/95 zahteva, da se postopek izterjave sproži v roku enega leta zatem, ko so znana vsa relevantna dejstva o nepravilnosti.

23. Države članice, ki uporabljajo najpoznejši možni datum in kot PACA razumejo datum pisnega obvestila o izterjavi, pridobijo dodatni čas, preden se za zneske uporabi pravilo 50/50 v mehanizmu za potrjevanje obračunov, in morebitnega dolga ne evidentirajo vedno kot "potencialnega dolžnika", kot določajo smernice Komisije. To pomeni, da se lahko ugotovljena nepravilnost obračuna in zanjo uvede popravek Komisije v različnih letih, odvisno od politike, ki jo je sprejela zadevna država članica.

24. Španski organi za datum PACA običajno štejejo datum prve ocene (acuerdo de inicio), poslane upravičencu pred obvestilom o izterjavi. Vendar sta dve revidirani plačilni agenciji (FEGA in AVFGA) [12] od leta 2008 upoštevali datum obvestila o izterjavi, kar v danih okoliščinah ni skladno s sedanjo zakonodajo. Francoske plačilne agencije so do leta 2008 upoštevale uredbo in smernice, za leto 2009 pa so svoj sistem poročanja spremenile tako, da so uporabljale poznejši operativni datum, datum obvestila o izterjavi, da bi se izognile težavam z zgodnjim evidentiranjem dolgov kot "potencialnih dolžnikov". Konec leta 2009 je Komisija od francoskih organov zahtevala, naj sistem znova spremenijo na starega.

25. V Nemčiji, Belgiji, na Madžarskem in v Združenem kraljestvu [13] je bilo ugotovljeno omejeno število primerov, ko so bile prejšnje pisne ocene poslane morebitnim dolžnikom, kar bi moralo predstavljati datum evidentiranja dolga v računovodske izkaze, vendar ti dolgovi niso bili evidentirani.

26. Sodišče je na težavo z različnimi razlagami PACA opozorilo v svojem poročilu leta 2004 in Komisija jo je sprejela kot zadevo, ki ji je treba posvetiti pozornost. Vendar smernice, ki jih je izdala, še niso spodbudile usklajenega pristopa k tej težavi, katere pomembnost se je z uvedbo pravila 50/50 povečala.

NEDOSLEDNOSTI KOT POSLEDICA RAZLIČNIH RAZLAG SPECIFIČNIH VRST DOLGA

27. Sodišče je ugotovilo tudi, da so si plačilne agencije nedosledno razlagale pojme nepravilnosti, napak zaradi upravnih postopkov in drugih vrst izterjav. Pomembno je, da si države članice te pojme razlagajo enako, da zagotovijo dosledno in primerljivo poročanje, ker imajo lahko različne razlage tudi finančni učinek na proračun EU.

28. V letih 2006 in 2007 se je o vseh primerih dolgov (ne glede na to, ali so razvrščeni kot nepravilnosti, upravne napake ali "drugo") poročalo Komisiji [14] v računih dolžnikov držav članic in zanje se je uporabljalo pravilo 50/50 v mehanizmu za potrjevanje obračunov.

29. Od leta 2008 se neupravičenih zneskov, izplačanih zaradi upravnih napak, ne vključuje več v račune dolžnikov držav članic (tabele iz Priloge III), ker jih je treba na koncu vsakega leta povrniti v proračun EU v okviru potrditve obračunov.

OKVIR 2

PLAČILNA AGENCIJA ONIEP V FRANCIJI [15]: "DRUGI"DOLGOVI

Plačilna agencija je o primeru prvič poročala leta 2008 v delu računovodskih izkazov, za katerega ne velja pravilo 50/50 v mehanizmu za potrjevanje obračunov, kar je utemeljila s tem, da so nepravilnost krila bančna jamstva. Primer je izviral iz leta 1997, njegov potencialni finančni učinek pa je bil 8,5 milijona EUR. Če bi bil razvrščen kot nepravilnost namesto kot "drugi" dolgovi, bi bil obračunan leta 2006, ko je bilo uvedeno pravilo 50/50, in 4,3 milijona EUR bi se vrnilo v proračun EU, ne da bi to poseglo v možnost poznejše unovčitve jamstev.

30. Poleg tega so države članice nedosledno uporabljale pojem upravne napake. Sodišče je odkrilo 15 primerov v vrednosti 7 milijonov EUR [16], o katerih se je poročalo kot o nepravilnostih, po mnenju Sodišča pa bi jih bilo treba razvrstiti kot upravne napake in jih nato takoj knjižiti v dobro proračuna EU.

31. Plačilne agencije si različno razlagajo, kaj je nepravilnost [17]. Primeri, ki so bili ugotovljeni, vendar ne zaradi pregleda, ali primeri, ki jih krije jamstvo, se v nekaterih državah članicah (Nemčija in Francija) na primer ne štejejo in ne evidentirajo kot nepravilnosti. Evidentirajo se kot "drugi" dolgovi in se zato ne upoštevajo pri uporabi pravila 50/50 v mehanizmu za potrjevanje obračunov. Če se takšne dolgove nazadnje razglasi za neizterljive, tveganje neunovčitve jamstva nosi proračun EU.

V okviru 2 so primeri nepravilnosti, napačno razvrščenih kot druge izterjave, in njihov učinek na proračun EU.

NEDOSLEDNO ZARAČUNAVANJE OBRESTI POVZROČA FINANČNE IZGUBE

32. Glede na včasih dolge zamude med izvršitvijo neupravičenega plačila ter njegovo ugotovitvijo in poznejšo izterjavo bi bilo treba zaračunati obresti za neporavnane dolgove [18], da se zaščitijo finančni interesi EU. Ker neporavnani dolgovi povprečno znašajo približno 1200 milijonov EUR, so letno obračunane obresti v korist proračuna EU znatne: pri konservativni stopnji 3 % letno je letni znesek ocenjen na 36 milijonov EUR. Kadar se obresti v celoti pripišejo proračunu EU, ne pride do izgube.

33. Sodišče je ugotovilo, da zaračunavanje obresti za dolgove še ni povsem usklajeno. Pri veliki večini ukrepov je treba obrestno mero izračunati v skladu z nacionalno zakonodajo, vendar ni določena nobena specifična mera, čeprav ta ne sme biti nižja od obrestne mere, ki se uporablja za izterjavo zneskov po nacionalnih predpisih. V Prilogi II so povzete različne metode za zaračunavanje obresti v uporabi v plačilnih agencijah, ki jih je revidiralo Sodišče.

34. Večina revidiranih plačilnih agencij uporablja mehanizem za samodejno izračunavanje, ki temelji na obrestni meri, izračunani v skladu z nacionalnim zakonom, čeprav so se v praksi pojavljale velike razlike.

35. Sodišče Evropske unije je podprlo stališče Komisije, da je treba obresti vključiti v Prilogo III, tudi če glavnica ni bila izterjana ali ni bila ugotovljena v sodnem postopku [19]. Vendar se pri sedanjem sistemu dolžnika ne obvesti vedno o obrestih, ki jih je treba plačati, s posodobljenim obvestilom o izterjavi s stanjem na dan 15. oktobra vsakega leta, tj. ob izteku proračunskega leta za kmetijska plačila EU.

OKVIR 3

OBRAVNAVA OBRAČUNANIH OBRESTI V ŠPANIJI

AVFGA (plačilna agencija Valencia) je na zahtevo Komisije vključila stanje obračunanih obresti na dan 15. 10. 2008 v Prilogo III in tako posodobila dolgovani znesek za 575 primerov. Obračunane obresti, ki jih je AVFGA izračunala za obdobje do 15. 10. 2008 s pomočjo formule za obrestne obresti, so znašale 11,6 milijona EUR. Sodišče je ugotovilo napake v izračunu, saj so bile obresti podcenjene za 1,4 milijona EUR. Plačilna agencija je izračun sestavila le za namene poročanja Komisiji, saj dolžniki niso prejeli faktur.

ALI SO DRŽAVE ČLANICE USPEŠNE PRI IZTERJAVI UGOTOVLJENIH NEUPRAVIČENIH PLAČIL?

36. Ko se ugotovi nepravilnost, je pomembno, da organi držav članic uporabijo vsa razpoložljiva sredstva za izterjavo zneska od upravičenca. Sodišče je za leta 2006 do 2009 ocenilo:

- v kakšnem obsegu se dolgovi izterjajo;

- kako hitro po ugotovitvi nepravilnosti države članice sprožijo postopke izterjave;

- v kolikšni meri je neizterjave mogoče šteti za "malomarnost" nacionalnih organov, ki so zato odgovorni za celoten dolgovani znesek, ter

- metode, ki so na voljo državam članicam za izvršitev izterjave in kako se uporabljajo v praksi.

STOPNJE IZTERJAVE SO RELATIVNO NIZKE, VENDAR SE KAŽEJO ZNAMENJA IZBOLJŠANJA

37. Kot je prikazano v tabeli 2, je letna stopnja izterjave zneska, za katerega je izterjava v teku, dokaj nizka in znaša približno 10 % skupnega evidentiranega dolga. Sodišče je, da bi poskusilo oceniti učinek sprememb sistema, izračunalo letne stopnje izterjave za nove dolgove, ugotovljene v letih 2006–2009. Toda za primere od leta 2006 se je stopnja izterjave izboljšala (tabela 3).

38. Tabela 3 kaže, da se največji delež izterjav doseže v letu, ko se dolg ugotovi. Stopnja izterjave se v naslednjih letih močno zniža. Podrobnejša analiza kaže, da so stopnje izterjave za upravne primere opazno višje kot za primere v sodnem postopku (za obdobje 2006–2009 je bila skupna stopnja izterjave za prve 54 %, za druge pa 8,3 %).

PRAVOČASNA SPROŽITEV POSTOPKOV IZTERJAVE IZBOLJŠA MOŽNOST ZA IZTERJAVO, VENDAR SO BILE UGOTOVLJENE VELIKE ZAMUDE

39. Uspešnost postopka izterjave je močno odvisna od tega, kako hitro so sprejeti ukrepi v zgodnjih fazah. Ko kontrolni organi ugotovijo morebitno nepravilnost, je pomembno, da se čim prej sprejme končna odločitev o tem, ali dolg obstaja in ali je treba izdati nalog za izterjavo.

40. Vendar je Sodišče v več plačilnih agencijah, zlasti v Franciji, Italiji in Grčiji, ugotovilo, da so bili dolgovi evidentirani neutemeljeno pozno po ugotovitvi nepravilnosti. Zamude, ki jih ni bilo mogoče utemeljiti, so se pojavile v 39 primerih od 494, pregledanih v navedenih državah.

TABELA 3

IZTERJAVA DOLGOV, EVIDENTIRANIH PO UVEDBI PRAVILA 50/50

Proračunsko leto | Ugotovljeni dolg za leto (v milijonih EUR) | Izterjano 1. leto | Izterjano 2. leto | Izterjano 3. leto | Izterjano 4. leto | Skupaj izterjano |

2006 | 155 | 24,1 % | 17,7 % | 6,0 % | 2,7 % | 50,6 % |

2007 | 257 | 33,3 % | 12,7 % | 3,6 % | | 49,5 % |

2008 | 135 | 33,7 % | 16,8 % | | | 50,6 % |

2009 | 135 | 35,5 % | | | | 35,5 % |

SLABOSTI PRI UKREPIH IZTERJAVE, KI JIH IZVAJAJO NACIONALNI ORGANI

41. Komisija je odgovorna za nadzor marljivosti nacionalnih organov pri izterjevanju dolgov. Če se ugotovi, da so ti organi v tem pogledu malomarni, mora država članica povrniti znesek izpadlega dolga v proračun EU. Sodišče je ugotovilo več takšnih primerov, za katere bi Komisija morala ugotoviti, ali je prišlo do malomarnosti. Najbolj relevantni ugotovljeni primeri so bili:

- primeri, ko so sodni organi preklicali postopek izterjave, ker upravni organi niso upoštevali enega ali več pravno zavezujočih postopkov, zlasti niso začeli kontradiktornega postopka, ki ga morajo, odvisno od nacionalne zakonodaje, plačilne agencije izvesti z upravičencem [20];

- primeri, ko so sodni organi preklicali postopek izterjave, ker so menili, da je primer zastaral, tj. da so upravni postopki trajali predolgo in to zaradi pretiranih zamud upravnih organov pri njihovih ukrepih izterjave [21];

- primeri, ko upravni organi niso pravočasno prijavili dolga upravičenca v stečajnem postopku v primeru insolventnosti, s čimer so dejansko izločili znesek, ki bi ga bilo treba izterjati [22];

OKVIR 4

NEUPRAVIČENE ZAMUDE V GRČIJI IN ITALIJI

V Grčiji je bilo pri reviziji ugotovljenih sedem primerov, v katerih so ocene poročil o preiskavah zamujale od štiri do šest let. V isti državi je bilo ugotovljenih 18 primerov, v katerih je po prvem obvestilu o izterjavi, poslanem upravičencu, do končnega ministrskega sklepa o potrditvi izterjave minilo dve do sedem let. Vrednost teh primerov znaša 10,3 milijona EUR. V Italiji je bilo pri reviziji ugotovljenih sedem primerov s skupno vrednostjo 2,5 milijona EUR, pri katerih je med poročilom o preiskavi in evidentiranjem dolga preteklo od dve do štiri leta.

- primeri, ko so upravni organi menili, da imajo zadostno osnovo za vložitev pritožbe ali sprožitev postopka na višji stopnji, vendar tega niso storili [23], ter

- primeri s pretiranimi zamudami pri ukrepih izterjave zatem, ko je bil postopek že sprožen, zlasti v zvezi s sprožitvijo izvršilnih postopkov izterjave [24].

ORGANOM DRŽAV ČLANIC SO NA VOLJO OMEJENI IZVRŠILNI POSTOPKI

42. Izvršilni postopki so v izključni pristojnosti nacionalne zakonodaje. Izjema pri tem splošnem pravilu je začela veljati od proračunskega leta 2008 [25], z njo pa se je od držav članic zahtevalo, brez poseganja v kakšne koli druge izvršilne ukrepe iz nacionalne zakonodaje, da "vse še neporavnane dolgove upravičenca, ki so bili ugotovljeni v skladu z nacionalno zakonodajo, upoštevajo pri kakršnih koli prihodnjih plačilih, ki jih opravi plačilna agencija, pristojna za izterjavo dolgov od istega upravičenca."

OKVIR 5

PRIMER PREMAJHNE MARLJIVOSTI NACIONALNIH ORGANOV: ŠPANIJA (ANDALUZIJA)

V Španiji (Andaluzija) je Sodišče za obdobje od leta 2006 do 2008 ugotovilo 252 primerov, ko je od takrat, ko je bila nepravilnost ugotovljena, do takrat, ko je plačilna agencija ugotovila dejstva in lahko začela postopek izterjave, predpisano obdobje [26] štirih let že poteklo. Plačilna agencija se je odločila odpisati zneske v skupni višini 5,8 milijona EUR v škodo proračuna EU. Vsako malomarnost, ki bi jo naknadno ugotovila Komisija, bi bilo mogoče pripisati španskim organom.

43. Vendar je Sodišče pri reviziji ugotovilo, da uspešnost izvršilnih postopkov omejuje naslednje:

- revidirane plačilne agencije so, kjer to dovoljuje nacionalna zakonodaja, od leta 2008 uporabljale izterjave s pomočjo upoštevanja pri prihodnjih plačilih, vendar tega ni mogoče storiti, dokler dolg ni pravno priznan;

- poleg upoštevanja pri prihodnjih plačilih in vpoklica jamstev (kjer je ustrezno) ni imela nobena revidirana plačilna agencija nobenih drugih neposrednih možnosti izvršitve izterjave;

- le nekatere revidirane plačilne agencije [27] imajo možnost prek pravnih sredstev ali konvencij izvršiti izterjavo dolgov do Skupnosti prek drugih organov, npr. regionalnih ali nacionalnih davčnih/carinskih organov. To povečuje možnost izterjave;

- v vseh revidiranih državah članicah razen Belgije in Grčije so nalogi za izterjavo, ki so jih poslale plačilne agencije, neposredno izterljivi prek sodnega organa;

- izvršitev obvestila o izterjavi bi bilo treba začasno opustiti samo, če je sporni znesek dovolj zajamčen (z bančnim jamstvom, denarnim depozitom itd.), razen če dolžnik predloži ustrezno utemeljene razloge za takšno opustitev. Vendar se to načelo ni uporabljalo v vseh revidiranih državah članicah.

ALI DRŽAVE ČLANICE USTREZNO ODPISUJEJO DOLGOVE KOT NEIZTERLJIVE?

44. Če se presodi, da so dolgovi neizterljivi (če je upravičenec plačilno nesposoben ali je verjetno, da bo strošek ukrepa izterjave višji od izterjanega zneska), uredba državam članicam omogoča njihov odpis. V takšnih primerih se dolgove izbriše iz računov dolžnikov, posredovanih Komisiji. Če je ta odpis izvršen pred iztekom roka štirih ali osmih let, se ne uporabi pravilo 50/50 in za znesek se dejansko v celoti bremeni proračun EU. Zaradi tega se pojavlja tveganje, da se dolgove odpiše prezgodaj – preden so bile izčrpane vse možnosti za izterjavo – in tako izogne uporabi pravila 50/50 in s tem povezanim stroškom za države članice.

45. Sodišče je preučilo vzorec s 138 primeri odpisov iz obdobja od leta 2006 do 2008 s skupno vrednostjo 176,5 milijona EUR, da bi ocenilo, ali je bil odpis glede na okoliščine ustrezen. Poleg tega je:

- analiziralo zneske, ki so bili odpisani v obdobju od leta 2006 do 2009, in ugotovilo strošek za proračun EU;

- pregledalo delovno opredelitev plačilne nesposobnosti in njen vpliv na odpise ter

- ocenilo druge razmere, v katerih se dolgovi odpišejo.

46. Analiza številčnih podatkov za odpisani dolg, ki jo je opravilo Sodišče, kaže, da je bila večina zneskov, ki so jih plačilne agencije razglasile za neizterljive, financiranih iz proračuna EU (glej tabelo 4). Stanje leta 2006 šteje za izjemno, ker so bili tega leta odpisani nakopičeni dolgovi iz preteklosti vse od osemdesetih let 20. stoletja.

TABELA 4

ZNESKI, ODPISANI V OBDOBJU 2006–2009 (V MILIJONIH EUR)

| 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Skupaj |

"Odpisani" primeri | 225,8 | 166,0 [8002] | 32,4 | 64,4 | 488,6 |

V celoti kriti iz proračuna EU | 207,2 | 154,4 | 25,3 | 42,0 | 428,9 |

Delež odpisanih dolgov, kritih iz proračuna EU | 91,8 % | 93 % | 78,1 % | 65,1 % | 87,8 % |

MERILA, KI SE UPORABLJAJO ZA UTEMELJEVANJE ODPISOV DOLGOV, SO NEJASNA

47. Zakonska določba [28] o pojmu plačilne nesposobnosti, ki se navede kot razlog za odpis več kot 90 % dolga, ni dovolj jasna. Plačilne agencije načeloma odpišejo zneske pod v nadaljevanju navedenimi pogoji.

V rimerih, za katere se uporabi sodni postopek:

- Postopek v primeru insolventnosti, ki ga uvedejo nacionalna sodišča in vodijo likvidacijski upravitelji. Sodišče je ugotovilo, da se lahko, odvisno od plačilne agencije, primer odpiše na začetku, med potekom ali na koncu postopka v primeru insolventnosti, kar povzroča velike razlike pri uporabi osemletnega obdobja, odobrenega pred obračunom zneskov po pravilu 50/50. Zneski, ki se na koncu izterjajo s postopkom likvidacije, so na splošno relativno nizki (med 0,14 % in 6 % dolga).

Za nesodne (tj. standardne) primere:

- Odpisi se običajno utemeljijo z vzroki, kot so, da ni mogoče izslediti dolžnika, smrt dolžnika ali da ni ničesar, kar bi bilo mogoče izterjati (nulla bona). Skupni pristop za uporabo teh meril ni določen, zato revidirane plačilne agencije uporabljajo različne prakse in uporaba štiriletnega obdobja, ki se odobri pred obračunom zneskov po pravilu 50/50, se močno razlikuje.

48. Ugotovljeno je bilo tudi, da nekatere plačilne agencije odpišejo svoje dolgove v tabelah iz Priloge III, vendar po nacionalni zakonodaji ostanejo v knjigi terjatev zaradi nadaljnjih možnosti izterjave po nacionalni zakonodaji (plačilne agencije v Nemčiji). Pri sofinanciranih ukrepih ta praksa, pri kateri se postopki izterjave za nacionalni delež dolga nadaljujejo, ko je delež Skupnosti odpisan, povzroča različno obravnavanje dolžnikov.

49. Ker večino odpisov povzroči plačilna nesposobnost dolžnika, je pomembno pojasniti merila v uporabi v državah članicah, da se zagotovita povrnitev kar največjega zneska v proračun EU in enako obravnavanje podobnih primerov v različnih državah članicah.

50. V okviru 6 je prikazan primer neupravičenega odpisa in morebitne malomarnosti upravnih organov.

ODPISI ZARADI NEGOSPODARNIH STROŠKOV IZTERJAVE, PRI KATERIH SO ZNESKI SICER MANJŠI, VENDAR JE VSEENO POTREBNA POJASNITEV

51. Plačilne agencije so omejeno uporabljale prakso odpisa dolgov, kadar so bili stroški izterjave ocenjeni kot višji od zneska, ki bi ga bilo treba izterjati. Sodišče je ugotovilo, da so jo uporabljale predvsem za zneske, nižje od 100 EUR, čeprav sprožitev sodnega postopka v Združenem kraljestvu (RPA) na splošno za stroškovno učinkovito šteje le pri dolgovih, višjih od 2000 GBP [29]. V Nemčiji (plačilna agencija Hamburg-Jonas) je prag določen na 1000 EUR. Komisija ni zagotovila nobenih dodatnih smernic o tem vprašanju in razlike med državami članicami ostajajo. V obdobju od leta 2006 do 2009 so plačilne agencije iz tega razloga odpisale približno 880000 EUR.

OKVIR 6

NEUPRAVIČEN ODPIS DOLGA V BREME PRORAČUNA EU, KI GA JE IZVEDLA NEMŠKA PLAČILNA AGENCIJA SPODNJA SAŠKA

V tem primeru so bila obvestila o izterjavi za znesek v višini 4,9 milijona EUR izdana 6. 8. 2003. Postopek v primeru insolventnosti se je začel 1. 8. 2003. Plačilna agencija je znesek 15. 10. 2006, pred uporabo pravila 50/50 v mehanizmu za potrjevanje obračunov, razglasila za neizterljiv, zato je bil celoten znesek odpisan v breme proračuna EU. Vendar takrat, ko je bil primer razglašen za neizterljiv, sodni postopek o unovčitvi jamstva, ki je krilo znesek dolga, še ni bil končan, torej možnosti za izterjavo še niso bile izčrpane. Zato je proračun EU kril neupravičen odpis v višini 4,9 milijona.

PRIMERI PREKLICA

52. Države članice lahko prekličejo dolgove zaradi odločitev, ki jih je sprejel upravni ali sodni organ, običajno ko sporočene nepravilnosti naknadno ne potrdi sodišče. Takrat se dolg odpiše in odstrani iz računov dolžnikov. V primerih, ko je bilo pravilo 50/50 že uporabljeno, je treba znesek, ki je bil že obračunan v breme države članice, povrniti iz proračuna EU. Zato je pomembno nadalje spremljati takšne primere in preučiti, ali je preklic dolga, kot je o njem poročala država članica, v celoti upravičen in ali je država članica v celoti uporabila ustrezno raven možnosti za pritožbo.

53. Komisija je poročala, da je za proračunski leti 2006 in 2007 nadalje spremljala 23 takšnih primerov, od katerih je vsak znašal več kot milijon EUR [30]. Vendar Komisija za nesodne primere ne oceni podlage za preklic primera, za sodne primere pa ne oceni možnosti za pritožbo na višje sodne organe in ali so bile te možnosti uporabljene. Čeprav certifikacijski organi v državah članicah takšne primere pregledajo, je obseg njihove analize omejen na potrditev, da obstaja podlaga, na kateri lahko organi prekličejo primere (npr. obstoj odločbe), ne pa na to, ali bi bilo na odločbo mogoče in treba vložiti pritožbo na višjo raven. Zadevne smernice Komisije, izdane za certifikacijske organe, ne zagotavljajo dovolj podrobnosti o delu, ki ga je treba opraviti. Države članice so v obdobju od leta 2006 do 2009 preklicale dolgove v skupni vrednosti 455 milijonov EUR, od katerih se je 261 milijonov EUR nanašalo na relativno omejeno število velikih primerov (46) z vrednostjo nad enim milijonom EUR.

ALI KOMISIJA USPEŠNO NADZIRA IN SPREMLJA IZTERJAVE?

54. Komisija je odgovorna za nadziranje upravljanja in administracije kmetijske porabe, ki ju opravljajo države članice, vključno z ukrepi izterjave. Komisija mora:

- objaviti celovite in točne informacije o dolgovih in izterjavah v letnih računovodskih izkazih na podlagi podatkov, ki jih pošljejo nacionalni organi;

- izdati jasne in nedvoumne smernice o uporabi zakonodaje;

- uporabiti uspešne mehanizme za potrjevanje obračunov, vključno s pravilom 50/50, da ugotovi neskladnosti s predpisi in ustrezno naloži popravke državam članicam;

- končati delo delovne skupine za izterjavo za dolgove izpred leta 2006 ter

- ustrezno uporabljati informacije, ki jih države članice zagotovijo o posameznih dolgovih.

Sodišče je ocenilo delovanje teh različnih mehanizmov in pregledalo, ali se uporabljajo tako, kot je bilo načrtovano, in ali so uspešni pri zaščiti finančnih interesov Unije.

O ČEM POROČA KOMISIJA?

55. Komisija objavlja informacije o izterjavah neupravičenih izplačil v opombah k letnim računovodskim izkazom Evropske unije. Poleg tega letno poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o zaščiti finančnih interesov EU in boju proti goljufijam, vključno z oddelkom o izterjavah za kmetijstvo.

56. Plačilne agencije vsako leto sporočijo informacije o stanju glede izterjav v državah članicah v ločenih tabelah (podatki iz Priloge III in Priloge IIIA) v svojih letnih računovodskih izkazih [31]. Ti se uporabljajo tudi kot vir informacij o izterjavah, ki so objavljene v letnem poročilu o dejavnostih generalnega direktorja GD AGRI.

57. Tabela 5 kaže, da številčni podatki, predstavljeni v letnih računovodskih izkazih Evropske unije, glede dolga EKJS dajejo naslednjo podobo.

58. Zneski, predstavljeni v letnih računovodskih izkazih, so bistveno nižji od zneskov, evidentiranih v računih dolžnikov držav članic, ker se prilagodijo navzdol v skladu s priznanimi računovodskimi politikami in načelom previdnosti. Prilagojeni številčni podatki odražajo dejstvo, da lahko države članice zadržijo 20 % vsake izterjave, zneske, za katere se pri potrditvi obračunov uporablja pravilo 50 %, in pri njih se upošteva znesek, za katerega Komisija meni, da ne bo izterjan. Komisija za to letno prilagoditev uporablja algoritem, pri katerem se med drugim upošteva starost neporavnanih dolgov. Tabela, ki prikazuje različne prilagoditve številčnih podatkov, je v Prilogi II .

59. V tabeli 6 je prikazana analiza številčnih podatkov, objavljenih v letnih računovodskih izkazih Evropske unije v zvezi z "izterjavo" neupravičenih plačil.

TABELA 5

NEPORAVNANI DOLGOVI, KOT SO PRIKAZANI V LETNIH RAČUNOVODSKIH IZKAZIH (V MILIJONIH EUR)

Leto | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Bruto terjatve EKJS, neporavnane na dan 31. 12. | 1009 | 902 | 684 | 627 |

Odpis | (477) | (483) | (392) | (350) |

Neto znesek | 532 | 419 | 292 | 277 |

60. Zgoraj navedeni številčni podatki za dolgove (glej tabelo 5) in izterjave (glej tabelo 6), kot so prikazani v računovodskih izkazih, se močno razlikujejo od agregatov teh vsot v evidencah držav članic (glej tabelo 2). To delno pojasnjujeta različna datuma za ugotovitev teh številčnih podatkov. Službe Komisije so lahko pojasnile velik delež teh razlik, toda ker ni rednega postopka usklajevanja, so ostale velike nepojasnjene razlike. Poleg tega je bil zaradi obravnavanja nekaterih dolgov, ki so nastali zaradi prestrukturiranja trga sladkorja, v računovodskih izkazih za leto 2007 naveden za približno 104 milijone EUR previsok znesek (glej Prilogo III).

61. Velika večina (približno 87 % v štirih letih) "izterjav" neupravičenih plačil, o katerih se je poročalo v letnih računovodskih izkazih, je rezultat popravkov, ki jih je Komisija uvedla s postopki potrditve obračuna. Ti večinoma niso povezani s posameznimi dolgovi ali ugotovljenimi nepravilnimi plačili, ampak bremenijo davkoplačevalce v zadevnih državah članicah in pri njih sredstev ne povrne dejansko upravičenec, ki je prejel neupravičeno izplačilo. Zato ni bilo primerno, da so bili v računovodskih izkazih do leta 2008 opisani kot "izterjave".

TABELA 6

"IZTERJAVE" NEUPRAVIČENIH PLAČIL V LETNIH RAČUNOVODSKIH IZKAZIH (V MILIJONIH EUR)

Proračunsko leto | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Zneski, ki so bili izterjani od upravičencev in so jih države članice povrnile | 108 (11 %) | 115 (13 %) | 129 (10 %) | 132 (21 %) |

Popravki, ki jih je naložila Komisija in so bili izterjani od nacionalnih organov | 839 (89 %) | 739 (87 %) | 1148 (90 %) | 493 [8001] (79 %) |

Skupaj | 947 | 854 | 1277 | 625 |

62. V opombah k letnim računovodskim izkazom EU za leto 2008 (opomba 2.10 o terjatvah in opomba 6 o izterjavi neupravičenih plačil) je bil na primer skupni dolg v zvezi z EKJS naveden kot 684 milijonov EUR, približno 1277 milijonov EUR pa je bilo prikazanih, kot da so bili v tistem letu izterjani. Analiza 1277 milijonov EUR kaže, da je bilo 129 milijonov izterjanih od upravičencev, preostali delež "izterjav" v višini 1148 milijonov EUR pa je zajemal popravke, naložene državam članicam s postopki potrditve obračuna. Vendar pregled računovodskih izkazov držav članic kaže, da se je različnim plačilnim agencijam dolgovalo 1246 milijonov EUR, od upravičencev pa se je dejansko izterjalo 113 milijonov EUR. Komisija za leto 2009 sicer jasneje ločuje med finančnimi popravki in dejanskimi izterjavami, vendar iz opomb k računovodskim izkazom še vedno ni mogoče ugotoviti točnega zneska, ki je bil dejansko izterjan od končnih upravičencev.

KOMISIJA ZAGOTAVLJA SMERNICE, VENDAR VČASIH Z ZAMUDO IN POMANJKLJIVE

63. Komisija je v svojih smernicah za države članice, izdanih v zvezi s potrjevanjem obračunov, pojasnila uporabo zakonodaje. Vendar letne posodobitve za proračunska leta 2006, 2007, 2008 in 2009 plačilnim agencijam niso omogočile v celoti prilagoditi njihovih sistemov, zato so države članice težko v celoti upoštevale te smernice.

64. Sodišče je v državah članicah odkrilo primere, ko pristojni organi niso točno vedeli, kako naj obravnavajo nekatere posebne okoliščine po uporabi pravila 50/50. Te okoliščine lahko privedejo do tega, da države članice ne prejmejo povračila [32] ali da se v dobro proračuna šteje več, kot bi se moralo.

POTRDITEV OBRAČUNOV – KOMISIJA POTRDI RAČUNE DOLŽNIKOV IN BREMENI DRŽAVE ČLANICE PO PRAVILU 50/50

65. Komisija mora z letnim sklepom o potrditvi obračunov na podlagi računovodskih izkazov, ki jih pošljejo plačilne agencije, ugotoviti odhodke, ki jih potrdi (vendar so predmet nadaljnje revizije) v vsaki državi članici.

66. Zanesljivost letnih računovodskih izkazov plačilnih agencij, vključno z računi dolžnikov, preverijo neodvisni certifikacijski organi, ki poročajo Komisiji in izdajo revizijsko potrdilo. Komisija ta sistem stalno posodablja in izboljšuje in zdaj so računi dolžnikov celovitejši in bolje preverjeni, kot so bili v času prejšnjega poročila Sodišča.

67. Sklep o potrditvi obračunov od proračunskega leta 2006 zaradi uporabe mehanizma za potrjevanje obračunov 50/50 vsebuje znesek, za katerega se bremeni proračun držav članic [33]. Države članice se je bremenilo z zneski, prikazanimi v tabeli 7. Tabela kaže, da je bil do zdaj prevladujoči učinek sistema odstranjevanje starih dolgov iz evidenc. Njegov učinek je bil največji na začetku postopka, ko se je pravilo 50/50 uporabilo za veliko število starih dolgov in so bile posledično bremenjene države članice.

TABELA 7

ZNESKI, ZA KATERE SO SE PO PRAVILU 50/50 BREMENILE DRŽAVE ČLANICE (V MILIJONIH EUR)

| Za leto 2006 | Za leto 2007 | Za leto 2008 | Za leto 2009 |

Obračunano v breme držav članic po mehanizmu 50/50 s sklepi Komisije | 231,9 | 137,6 | 31,4 | 22,8 |

ZNESKI SE LAHKO "IZMUZNEJO" POSTOPKU ZA POTRJEVANJE OBRAČUNOV 50/50

68. Po končni odločitvi administrativnega ali sodnega organa se lahko zgodi, da je treba prvotni znesek dolga prilagoditi navzgor. Tudi za te prilagoditve bi se moral uporabljati mehanizem za potrjevanje obračunov 50/50. Toda če se je za zneske, ki so bili prvotno evidentirani kot dolgovi, ta mehanizem že uporabil, se lahko prilagoditev "izmuzne" ali izogne obračunu, zlasti če so evidentirani pod isto identifikacijsko številko primera in proračunskim letom prvotne ugotovitve nepravilnosti. Isto velja za vse obresti, izračunane za te dolgove.

69. Sodišče je odkrilo skupno 37,9 milijona EUR sredstev, ki so se v letih 2006–2009 na ta način "izmuznila" ali izognila obračunu. Če bi se za ta znesek uporabilo pravilo 50/50, bi proračun EU pridobil še 18,9 milijona EUR. Analiza Sodišča je pokazala, da so zneski, ki se na ta način "izmuznejo" obračunu, večji od morebitnih negativnih popravkov, tj. ko se znesek dolga, evidentiran v izkazih držav članic, po uporabi pravila 50/50 zmanjša. Za te primere, ki se izognejo mehanizmu za potrjevanje obračunov, je delno kriva premajhna jasnost smernic Komisije. Čeprav se ta zaveda razmer, se ni pravočasno odzvala in popravila stanja. Te ugotovitve so bile potrjene med revizijami Sodišča na kraju samem.

TABELA 8

PRIKAZ UČINKA UPORABE MEHANIZMA 50/50 NA DRŽAVE ČLANICE

Država članica | BE | DE | EL | ES | FR | IT | NL | PT | UK | Druge države članice | Skupaj |

Zneski (v tisočih EUR) | 8046 | 31975 | 15954 | 44611 | 43944 | 245963 | 7158 | 9644 | 10618 | 5874 | 423787 |

% | 1,9 | 7,5 | 3,8 | 10,5 | 10,4 | 58,0 | 1,7 | 2,3 | 2,5 | 1,4 | 100,0 |

POSEBNE REVIZIJE DOLGOV, KI JIH OPRAVI KOMISIJA V OKVIRU POTRDITVE SKLADNOSTI

70. Veljavni pravni okvir [34] daje Komisiji možnost, da zaradi posebnih razlogov, povezanih z upravljanjem dolgov, sproži izterjave od držav članic s pomočjo lastnega revizijskega dela v okviru postopka potrditve skladnosti obračunov.

71. Sodišče je pregledalo delo, ki ga je v okviru postopkov potrditve skladnosti opravila Komisija, vendar le odločbe, ki so se izrecno nanašale na upravljanje dolgov v obdobju od leta 2006 do 2009. Ti postopki še niso povsem končani in zato niso bile predlagane nobene izterjave od držav članic s pomočjo popravkov.

72. Revizije Komisije so bile večinoma osredotočene na pregledovanje sistemov, vendar so zajele tudi vzorec z 207 primeri. Pri nekaterih je bila prvotna ocena služb Komisije, sporočena državam članicam [35], da bi se za nekatere neizterjane zneske lahko uporabili morebitni popravki in bi jih lahko Komisija neposredno izterjala od države članice. Finančni učinek je ocenjen na 27,2 milijona EUR in se nanaša na osem držav članic (Belgija, Danska, Nemčija, Grčija, Španija, Francija, Italija in Združeno kraljestvo).

TABELA 9

DRŽAVE ČLANICE, NA KATERE SE NANAŠAJO ZNESKI, KI SO SE IZOGNILI POTRJEVANJU OBRAČUNOV

Država članica | DE | EL | ES | FR | IT | Druge države članice | Skupaj |

Skupaj (v tisočih EUR) | 535 | 1129 | 17127 | 8070 | 10637 | 381 | 37879 |

% | 1,4 | 3,0 | 45,2 | 21,3 | 28,1 | 1,0 | 100,0 |

"BREME IZ PRETEKLOSTI", VKLJUČNO S STARIMI PRIMERI DELOVNE SKUPINE ZA IZTERJAVO, JE TREBA ODLOŽITI

73. V prejšnjem poročilu Sodišča, ki je bilo objavljeno leta 2004, so bile ugotovljene resne slabosti pri obravnavanju dolgov in izterjav. Zaradi slabosti v nekdanjih postopkih je bilo zanemarjenih na tisoče starih primerov. O njih naj bi odločitev sprejela Komisija, finančno breme pa bi nosil proračun EU ali zadevna država članica.

74. Leta 2002 je Komisija ustanovila delovno skupino za izterjavo (TFR), ki je skupna pobuda OLAF-AGRI, da bi razrešila primere nepravilnosti, sporočene v času starega ureditvenega okvira. Zaradi velikega števila nerešenih primerov se je Komisija odločila, da se bo pri delu osredotočila na primere v vrednosti nad 500000 EUR.

- Takrat je bilo nad tem pragom 431 primerov, pod njim pa 3227 primerov. Do 3. oktobra 2006 [36], tik pred začetkom veljavnosti nove uredbe, je bilo obračunanih 349 primerov nad pragom.

- O vseh primerih, ki so bili 15. oktobra 2006 še nerešeni, vključno z 82 (431 – 349) primeri TFR, ki niso bili obravnavani, in 3227 primeri z nižjo vrednostjo se je poročalo, da so bili za leto 2006 obračunani po novem pravilu 50/50.

- Nadaljnja odločba o skladnosti z dne 13. februarja 2009 je zajela dodatnih 22 primerov TFR (od preostalih 82) [37], od katerih sta bila dva izterjana dvakrat (po pravilu 50/50 in z odločbo o skladnosti).

- Vendar sedem primerov TFR (1 za Nemčijo, 3 za Grčijo, 1 za Francijo, 1 za Italijo, 1 za Portugalsko) v vrednosti 16,3 milijona EUR ni bilo uvrščenih v tabelo iz Priloge III, ni bilo obračunanih po pravilu 50/50 ter se zanje še naprej uporabljajo postopki potrditve obračuna, dokler se ne izda končni sklep Komisije.

- Komisija je od držav članic leta 2009 zahtevala dodatne informacije o 49 nerešenih starih primerih TFR, ker jih ni mogla identificirati v tabelah iz Priloge III. Ti postopki še vedno potekajo.

75. Poleg 49 starih primerov delovne skupine, ki so še nerešeni, je bilo pri reviziji Sodišča ugotovljeno tudi, da se dolžnikov zaradi uporabe pravila 50/50 v primerih, za katere je bila najprej predvidena obravnava delovne skupine, vendar so bili 16. oktobra 2006 še vedno odprti, ni obravnavalo enako kot v že zaprtih primerih. Podrobnosti o teh primerih so navedene v Prilogi IV.

INFORMACIJE O NEPRAVILNOSTIH SE URADU OLAF POŠLJEJO PREPOZNO

76. Po prejšnji reviziji Sodišča in po sprejetju novega ureditvenega okvira je GD AGRI dobil odgovornost za finančno spremljanje, tako da so se sporočila v zvezi z dolgovi in nepravilnostmi uradu OLAF začela posredovati prek njega. Namen spremembe postopkov je bil naložiti odgovornost za nadaljnje spremljanje GD AGRI, službi, ki je dejansko izplačevala denarna sredstva, ki jih je bilo nato treba izterjati, hkrati pa ohraniti posredovanje toka informacij o nepravilnostih uradu OLAF. Informacije, dane na voljo uradu OLAF, so namenjene za strateško obveščanje, namreč za analizo tveganja, ustvarjanje neprepustnosti za goljufije in njihovo preprečevanje, ne pa za finančno nadaljnje spremljanje.

77. Sodišče je ugotovilo, da se informacije, dane na voljo uradu OLAF, obsežno uporabljajo za namene poročanja, zlasti v okviru letnega poročila o dejavnostih urada OLAF, poročila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o zaščiti finančnih interesov Skupnosti in boju proti goljufijam ter drugih objav, ki se posredujejo državam članicam. Vendar se zdi, da se tako v uradu OLAF kot v Komisiji na operativni ravni podatkovna zbirka le omejeno uporablja za analizo in strateško obveščanje. Deloma je tako zaradi dolgih zamud, ki pri novem ureditvenem okviru v praksi lahko nastopijo med ugotovitvijo morebitne nepravilnosti in njeno sporočitvijo Komisiji.

78. Urad OLAF zdaj zaradi zgoraj navedenih omejitev preučuje možnost, da se predlaga sprememba Uredbe Komisije (ES) št. 1848/2006, da bi se dosegla dva različna cilja:

- znatno zmanjšanje dolgih zamud, ki zdaj nastopijo med ugotovitvijo nepravilnosti in obvestilom o njej, ki ga države članice prek GD AGRI pošljejo uradu OLAF;

- nadaljnje izboljšanje vsebine sporočil, zlasti glede nekaterih ključnih informacij, potrebnih za analizo tveganja, ustvarjanje neprepustnosti za goljufije in njihovo preprečevanje.

ZAKLJUČKI IN PRIPOROČILA

79. Sodišče je na podlagi svoje revizije sistemov, ki so jih države članice vzpostavile in jih uporabljajo za izterjavo ugotovljenih dolgov, in spremljanja tega procesa, ki ga izvaja Komisija, prišlo do zaključka, da so se sistemi od leta 2004 na splošno izboljšali. Zdaj uspešneje ščitijo finančne interese EU, zlasti z ureditvami, ki so bile uvedene, da države članice delež neizterjanih dolgov povrnejo EU (pravilo 50/50). Vendar je treba sistem nadalje izboljšati s pojasnitvijo pravil, da se zmanjša obseg različnih razlag in praks, ki so jih sprejele države članice.

80. Države članice večinoma obravnavajo in evidentirajo dolgove v skladu s pravili in zahtevami. Vendar včasih obstajajo velike razlike v razlagi: dolgovi se priznajo ob različnem času, sporočeni številčni podatki niso primerljivi, obresti se zaračunavajo nedosledno, datum in okoliščine, ko je dolgove možno odpisati, pa se močno razlikujejo. Na splošno možnost različnih razlag državam članicam omogoča odločitve, ki imajo negativen finančni učinek na proračun EU.

81. Države članice zdaj izterjajo večji delež novih dolgov, čeprav Sodišče ugotavlja, da so se zneski, evidentirani kot novi dolgovi, zmanjšali. Sodišče je ugotovilo, da na verjetnost izterjave neupravičenega plačila negativno vplivajo pogoste velike zamude do časa, ko države članice sprožijo postopke izterjave, pomanjkljivosti pri njihovih ukrepih in omejene možnosti izvršitve, ki jih imajo.

82. Čeprav države članice večinoma odpišejo dolgove v skladu s pravili, premajhna jasnost teh pravil pomeni, da obstajajo velike razlike v okoliščinah, ko pride do odpisa. Zlasti se lahko med državami članicami razlikuje čas v postopku v primeru insolventnosti, ko se odpis izvede. Takšna vprašanja so posebno pomembna, ker se odpisani dolg ne povrne v proračun EU po pravilu 50/50.

PRIPOROČILO 1

Komisija bi morala nadalje izboljšati način upravljanja dolgov in poročanja o njih v državah članicah ter zagotoviti njihovo dosledno obravnavanje v vseh državah članicah. Zlasti bi morala:

- od držav članic zahtevati, da o nepravilnostih in drugih izterjavah poročajo takrat, ko so zneski zakonsko dolgovani, zlasti ob sestavi obvestila o izterjavi;

- pravočasno izdati smernice, da se odpravijo sedanje nedoslednosti pri ključnih pojmih v zvezi s poročanjem in računovodenjem;

- uvesti enoten rok med odkritjem morebitne nepravilnosti in obvestilom dolžniku o nalogu o izterjavi, kar bi povečalo usklajenost med državami članicami in zagotovilo hitrejše posredovanje informacij o nepravilnostih uradu OLAF;

- izdati jasna in nedvoumna pravila o zaračunavanju obresti na neporavnane dolgove;

- pojasniti okoliščine, v katerih je mogoče dolgove razglasiti za neizterljive, zlasti v primerih plačilne nesposobnosti.

83. Glede spremljanja in nadzora, ki ju izvaja Komisija, je Sodišče ugotovilo, da so se informacije v letnih računovodskih izkazih izboljšale, čeprav je še vedno premalo jasna razlika med izterjavami od posameznih upravičencev, ki zdaj znašajo le 13 % skupnega zneska, in zneski, ki jih povrnejo organi držav članic (in jih financirajo nacionalni davkoplačevalci). Komisija ne usklajuje sistematično različnih virov informacij, zlasti agregiranih podatkov v evidencah držav članic s številčnimi podatki v računovodskih izkazih EU, kar zmanjšuje preglednost in možnost ugotovitve napak v podatkih. Zdaj državam članicam zagotavlja več smernic, vendar so včasih pozne in pomanjkljive. Delovna skupina, ki je bila ustanovljena leta 2002 za razrešitev obravnavanja neizterjanih dolgov iz preteklosti, je končala svoje delo, čeprav nadaljnje ukrepanje po nekaterih primerih še ni končano.

84. Z uvedbo pravila 50/50, ki je ključni del okvira iz leta 2006, se je države članice skušalo spodbuditi k pospešitvi postopkov izterjave sporočenega dolga. Pravilo je izboljšalo prejšnje stanje, ko je lahko neizterjan dolg več let ostal v računovodskih izkazih. Vendar pravilo tudi prinaša tveganje, da države članice "upravljajo" proces poročanja in odpisa v svojo korist, zlasti da bi se izognile njegovi uporabi ali jo odložile (in s tem posledično tudi bremenitev nacionalnega proračuna). Delo Sodišča je pokazalo, da je to tveganje realno:

- v primeru odpisa dolga v primeru plačilne nesposobnosti, preden je bilo to povsem upravičeno ter

- pri odložitvi datuma priznanja dolga, zaradi česar se preloži uporaba pravila.

PRIPOROČILO 2

Zato bi Komisija morala:

- pregledati posebne vidike uporabe pravila 50/50, na primer zneske, ki se potencialno izognejo potrditvi obračunov, da se zagotovi uspešna uporaba tega pravila;

- zagotoviti, da delo certifikacijskih organov pri preizkušanju računov dolžnikov v državah članicah zajema navedena tveganja;

- preučiti, kako izterjati večji delež neupravičenih plačil od upravičencev ter

- čim prej končati nadaljnje ukrepanje v zvezi s starimi primeri delovne skupine za izterjavo.

To poročilo je sprejel senat I, ki ga vodi g. Olavi ALA-NISSILÄ, član Evropskega računskega sodišča, v Luxembourgu na svojem zasedanju 8. junija 2011.

Za Računsko sodišče

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Predsednik

[1] Člen 9(1)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 209, 11.8.2005, str. 1).

[9999] Zneski so izvršena plačila za poglavji 05 02 in 05 03 (EKJS) ter poglavji 05 04 in 05 05 (razvoj podeželja), kot so zajeta v Zvezku II, Priloga A (ii), str. 356–379 v računovodskih izkazih za leto 2006 in v Zvezku II, Priloga B, Odhodki (i), str. 306–315 v letnih računovodskih izkazih Evropskih skupnosti za proračunsko leto 2007 ter v tabeli 5.1 letnega poročila za proračunsko leto 2008 in tabeli 3.1 letnega poročila za proračunsko leto 2009.

[8888] Pred letom 2007 je obstajal samo en sklad (EKUJS).

[9001] Komisija je v svojem letnem poročilu o dejavnostih za leto 2009 popravila svoj prvotno navedeni znesek v višini 1449 milijonov EUR za leto 2006 zaradi popravkov za Italijo: AGEA.

[9002] Analiza Sodišča je pokazala, da je bil znesek v višini 209 milijonov EUR zaradi vključitve fakturiranih zneskov za začasno prestrukturiranje trga sladkorja za proračunsko leto 2007 naveden previsoko. Če bi bila ta previsoka navedba upoštevana, bi se izterjani delež zvišal na 12,8 %.

[9003] Na podlagi skupnih seštevkov, ki so jih zagotovili certifikacijski organi za podatke v tabelah 1 in 2.

[9004] Ta delež se izračuna na podlagi številčnih podatkov s konca leta. Pri uporabi številčnega podatka za povprečni znesek dolga bi deleži za leta 2006–2009 znašali 6,8 %, 11,2 %, 8,4 % in 9,4 %.

[2] Uredba Sveta (ES) št. 1290/2005, Uredba Komisije (ES) št. 883/2006 (UL L 171, 23.6.2006, str. 1) in Uredba Komisije (ES) št. 885/2006, ki jih dopolnjujejo smernice Komisije, in Uredba Komisije (ES) št. 1848/2006 (UL L 355, 15.12.2006, str. 56).

[3] Prim. Uredbo Komisije (ES) št. 885/2006 z dne 21. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 171, 23.6.2006, str. 90).

[4] Primer: V RPA (Združeno kraljestvo) za sedem primerov v vzorcu s 66 enotami niso mogli predložiti z njimi povezane dokumentacije: zadevni znesek je bil 4,3 milijona GBP.

[5] Komisija je v svojem letnem poročilu o dejavnostih za leto 2009 popravila znesek v višini 1449 milijonov EUR, ki je bil prvotno sporočen za leto 2006, zaradi popravkov za Italijo: AGEA.

[6] Tabela 5 Priloge III Uredbe Komisije (ES) št. 885/2006.

[7] 8,8 milijona GBP se nanaša na razlike, ugotovljene pri usklajevanju, ki ga je opravilo Sodišče, in ne na napake, ugotovljene v vzorcu Sodišča, kot je opisano v odstavku 19.

[8] Člen 35 Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005.

[9] Oddelek 5.3.5 smernice št. 2.

[10] Smernica št. 1: odstavek 2.7: stolpec (g) Priloge III.

[11] Obvestila o izterjavi je mogoče razumeti kot terjatve, "morebitnih dolžnikov" pa ne.

[12] FEGA: Fondo Espańol de Garantía Agraria.AVFGA: Agencia Valenciana de Fomento y Garantia Agraria.

[13] Splošna potrditev s plačilne agencije v Nemčiji (HZA Hamburg-Jonas): v nekaterih primerih; plačilne agencije v Nemčiji (Hannover): v dveh od 12 primerov; plačilne agencije v Belgiji (BIRB): v enem od 11 primerov; plačilne agencije na Madžarskem (ARDA) v enem od 12 primerov; plačilne agencije v Združenem kraljestvu (RPA): v štirih od sedmih primerov.

[14] Tabele 1, 2 in 5 Priloge III Uredbe Komisije (ES) št. 885/2006.

[15] ONIEP: Office National Interprofessionnel de l'Elevage et de ses Productions.

[16] Eden od primerov je opisan v okviru 6.

[17] Za pravno opredelitev glej člen 1(2) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, 23.12.1995, str. 1), kot je naveden v glosarju.

[18] Člen 32(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 določa: "Zneski, izterjani zaradi nepravilnosti ali malomarnosti, in pripadajoče obresti se nakažejo plačilnim agencijam, ki jih vknjižijo kot prihodke, namenjene EKJS, in sicer za mesec, ko je bil denar dejansko prejet."

[19] Sodba Splošnega sodišča z dne 22. aprila 2010: Italija proti Komisiji (T-274/08 in T -275/08), kjer je Komisija naložila popravke v zvezi z mehanizmom za potrjevanje obračunov 50/50 v višini 214 milijonov EUR, vključno z obrestmi.

[20] Pet primerov s finančnim učinkom 2,2 milijona EUR.

[21] Štirje primeri s finančnim učinkom 1,6 milijona EUR.

[22] En primer s finančnim učinkom 0,2 milijona EUR.

[23] Šest primerov s finančnim učinkom 5,3 milijona EUR.

[24] 492 primerov s finančnim učinkom 7,3 milijona EUR, predvsem v Španiji, kot je prikazano v okviru 5.

[25] Uredba Komisije (ES) št. 1034/2008 z dne 21. oktobra 2008 o spremembi Uredbe (ES) št. 885/2006 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 glede akreditacije plačilnih agencij in drugih organov ter potrditve obračunov EKJS in EKSRP (UL L 279, 22.10.2008, str. 13), ki v Uredbo Komisije (ES) št. 885/2006 uvaja člen 5b.

[26] Po izteku predpisanega obdobja primer zastara in ga ni več mogoče obravnavati.

[27] Plačilne agencije, revidirane v Nemčiji, Španiji, Grčiji in na Madžarskem.

[8002] Od skupne vsote 166 milijonov EUR se 117,1 milijona EUR nanaša na en sam dolg, ki je bil razglašen za neizterljivega v Italiji.

[28] Člen 32(6) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005.

[29] RPA Debt Recovery – High Level Guidance/Procedures (izterjava dolgov RPA – smernice/postopki na visoki ravni; različica 2.4 z dne 24.11.2008), odstavek 8.1.3.

[30] Odgovor Komisije št. 632128 z dne 15. septembra 2010 na pismo Sodišča z opažanji PF-3814 z dne 2. junija 2010.

[31] Prim. Uredba Komisije (ES) št. 885/2006.

[8001] Komisija pojasnjuje, da so razlog za močno zmanjšanje popravkov v računovodskih izkazih za leto 2009 "neizvedeni" sklepi o skladnosti v znesku 368 milijonov EUR na koncu leta 2008 (glej opombo 6.2.2 k letnim računovodskim izkazom EU za leto 2009).

[32] Primer: plačilna agencija Spodnja Saška: 508000 EUR za zneske, ki jih je Komisija dvakrat obračunala in niso bili povrnjeni v 20 mesecih po zahtevi plačilne agencije (stanje januarja 2011).

[33] Člen 32(5) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005.

[34] Člen 32(4) in (8) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005.

[35] Uradno obvestilo v skladu s členom 11(2) Uredbe Komisije (ES) št. 885/2006.

[36] Sklep Komisije 2006/678/ES z dne 3. oktobra 2006 (UL L 278, 10.10.2006, str. 24). Približno 98 % zneskov, za katere se je bremenilo države članice, se je nanašalo na Italijo, in sicer 311 milijonov EUR za 157 primerov nepravilnosti. 11. decembra 2006 je Italija sprožila sodni postopek proti Komisiji (zadeva T-394/06); zadeva poteka na Sodišču Evropske unije.

[37] Grčija je 14. 4. 2009 sprožila sodni postopek proti Komisiji zaradi 13 primerov nepravilnosti v vrednosti 13,3 milijona EUR. Med drugim je med tožbenimi razlogi navedla, da Uredba Sveta št. 1290/2005 ne velja za stare primere (zadeva T-158/09); zadeva poteka na Sodišču Evropske unije.

--------------------------------------------------

PRILOGA I

NOVI DOLGOVI, VKLJUČNO S "POTENCIALNIMI DOLŽNIKI", IZ OBDOBJA 2006–2009

Države članice so v zadnjih štirih letih poročale o povprečno 199 milijonov EUR novega dolga letno, vključno s "potencialnimi dolžniki", ki so bili evidentirani zlasti v Franciji in Italiji.

NOVI DOLGOVI IZ OBDOBJA 2006–2009 (V %) SKUPNI ZNESEK: 795 MILIJONOV EUR

+++++ TIFF +++++

Država članica | BE | DE | ES | FR | IT | UK | Druge države članice | Skupaj |

Znesek (v milijonih EUR) | 52,5 | 55,1 | 157,3 | 150,5 | 121,8 | 69,5 | 188,4 | 795,1 |

--------------------------------------------------

PRILOGA II

ZARAČUNAVANJE OBRESTI V REVIDIRANIH PLAČILNIH AGENCIJAH

Šifra | Ime organa | Obresti med datumom neupravičenega plačila in datumom naloga za izterjavo | Obresti med datumom naloga za izterjavo in datumom povračila dolga | Nacionalna pravila veljajo za vse ukrepe | Obračunane obresti na koncu proračunskega leta |

BE01 | BIRB | se ne zaračunajo | redko | da | ne |

BE03 | OP Valonija | sistematično | občasno | da | ne |

DE02 | HZA Hamburg-Jonas | sistematično | se ne uporablja | da | ne [1] |

DE12 | Spodnja Saška | se ne uporablja | sistematično | da | ne |

ES01 | Andaluzija | sistematično | redko | da | da |

ES17 | AVFGA | sistematično | redko | da | da |

ES18 | FEGA | sistematično | redko | da | da |

FR14 | ONIEP | se ne zaračunajo | redko | ne | ne |

FR16 | ONIGC | se ne zaračunajo | redko | ne | ne |

GB09 | RPA | sistematično | se ne zaračunajo | da | ne |

GR01 | OPEKEPE | občasno | sistematično | da | ne |

HU01 | ARDA | občasno | občasno | da | ne |

IT01 | AGEA | občasno | sistematično | da | da |

IT02 | SAISA | občasno | sistematično | da | da |

[1] Obresti se sistematično obračunajo vsaka tri leta in o njih se obvesti dolžnike, da zneski ne bi zastarali.

--------------------------------------------------

PRILOGA III

RAZLIKE MED DOLGOVI, EVIDENTIRANIMI V RAČUNIH DOLŽNIKOV DRŽAV ČLANIC, IN BRUTO TERJATVAMI, KOT SO PRIKAZANE V LETNIH RAČUNOVODSKIH IZKAZIH

(v milijonih EUR) |

Leto | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Zneski, evidentirani v računih dolžnikov držav članic na dan 15. oktobra (tabela 2) | 1267 | 1437 | 1246 | 1115 |

Plus: prilagoditev za Italijo (glej končno opombo 1 k tabeli 2) | 182,0 | | | |

Plus: znesek neporavnanih dolgov, ki so ga plačilne agencije sporočile v Prilogi IIIA | | | 39,9 | 59,3 |

Plus: prilagoditve za konec leta oktober – december | 18,1 | 31,5 | 2,6 | -2,0 |

Minus: potencialni dolžniki | | | (152,9) | (163,4) |

Seštevek nominalnih zneskov, ocenjenih kot neporavnani dolgovi, na dan 31. decembra | 1467,1 | 1468,5 | 1135,6 | 1008,9 |

Minus: zneski, za katere se uporablja potrditev 50/50 | (274,4) | (330,1) | (288,9) | (233,8) |

Minus: zadržanje v višini 20 % sredstev, ki je dovoljeno državam članicam | (203,0) | (227,6) | (163,1) | (148,0) |

Vmesni seštevek izračunanih bruto zneskov za bilanco stanja | 989,8 | 910,8 | 683,6 | 627,1 |

Preostale razlike: nepojasnjeno [1] | 19,0 | -9,0 | | |

Bruto terjatve iz letnih računovodskih izkazov (tabela 5) na dan 31. decembra | 1009 | 902 [2] | 684 | 627 |

[1] V tej vrstici tabele so prikazane preostale razlike iz odstavka 60.

[2] Prikazani številčni podatek vsebuje previsoko navedeni znesek za sladkor, kar je podrobno opisano v odstavku 60.

--------------------------------------------------

PRILOGA IV

DOLGOTRAJNA NEREŠENA VPRAŠANJA V ZVEZI Z NEDOSLEDNIM OBRAVNAVANJEM NEPRAVILNOSTI IN IZTERJAV

Glede praga v višini 500000 EUR, ki je bil določen v zvezi z delovno skupino za izterjavo, naslednji primer kaže nedosledno obravnavo starih primerov:

- OLAF, primer št. DE/92/001: nepravilnost v višini 739092 DM (< 500000 EUR)

- OLAF, primer št. DE/92/002: nepravilnost v višini 4247763 DM (> 500000 EUR).

Čeprav sta oba primera posledica iste nepravilnosti, je bil primer št. DE/92/001 obračunan po pravilu 50/50 za leto 2006, vključno z obrestmi, nakar ga je plačilna agencija Hamburg-Jonas razglasila za neizterljivega. Drugi primer, št. DE/92/002, je še vedno v postopku na Komisiji in ni bil potrjen, saj ga je plačilna agencija brez odločbe Komisije izločila iz svojih številčnih podatkov iz Priloge III. Ne glede na to, kakšna bo končna odločba Komisije, je bil v prvem primeru za 50 % bremenjen proračun EU, v drugem primeru pa bo za 100 % bremenjen nacionalni proračun ali za 100 % bremenjen proračun EU.

Poleg tega sta ta primera, ki sta bila začasno umaknjena iz sklepa o potrditvi obračunov za leto 1991, prišla v okvir proračunske vrstice, ki je bila 100-odstotno izključena iz financiranja Skupnosti, kar je potrdila sodba Sodišča Evropske unije z dne 21. januarja 1999. Sodbo bi bilo mogoče šteti za prevladujočo in se ji ne bi smelo izogniti z določbami o poročanju iz Uredbe Sveta (ES) št. 595/91. Zato bi morala biti celotna zneska iz teh primerov že leta 1999 izključena iz financiranja Skupnosti. Finančni učinek na proračun EU po izračunih znaša 2,35 milijona EUR.

PRIMER IZVOZNIH NADOMESTIL V ITALIJI

Komisija je leta 1996 iz financiranja Skupnosti izločila znesek v višini 118,1 milijona EUR zaradi malomarnosti italijanskih organov v zvezi z enim upravičencem (Odločba Komisije št. 96/311/ES). Leta 2006 so bili dolgovi istega upravičenca v višini 2,9 milijona EUR obračunani po pravilu 50/50, ker jih italijanska plačilna agencija (SAISA) ni razglasila za neizterljive. Komisija preiskuje ta znesek. Leta 2007 je italijanska plačilna agencija v nasprotju s svojim pristopom iz leta 2006 z odobritvijo Komisije odpisala znesek v višini 117 milijonov EUR, ker je bil upravičenec v postopku v primeru insolventnosti. Način, kako Komisija obravnava primer, tj. da je leta 2007 potrdila odpis v višini 117 milijonov, nadalje pa preiskuje manjši znesek v višini 2,9 milijona EUR, ne da bi pri tem upoštevala element malomarnosti, ugotovljen leta 1996, se zdi vprašljiv.

--------------------------------------------------