EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 22.11.2017 COM(2017) 771 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKI CENTRALNI BANKI IN EVROPSKEMU EKONOMSKO SOCIALNEMU ODBORU



Poročilo o mehanizmu opozarjanja za leto 2018



pripravljeno v skladu s členoma 3 in 4 Uredbe (EU) št. 1176/2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij (prepared in accordance with Articles 3 and 4 of Regulations (EU) No 1176/2011 on the prevention and correction of macroeconomic imbalances)

{SWD(2017) 661 final}



Poročilo o mehanizmu opozarjanja je začetna točka letnega cikla postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji, katerega namen je opredeliti in odpraviti neravnotežja, ki ovirajo nemoteno delovanje gospodarstev držav članic ali gospodarstva EU ter lahko ogrozijo pravilno delovanje ekonomske in monetarne unije. Poročilo o mehanizmu opozarjanja temelji na pregledu izbranih kazalnikov ter širšem naboru pomožnih kazalnikov in dodatnih relevantnih informacij z namenom pregleda držav članic, da se odkrijejo morebitna ekonomska neravnotežja, ki zahtevajo ukrepanje na ravni politik. Poročilo o mehanizmu opozarjanja opredeli, za katere države članice je potrebna analiza v poglobljenem pregledu, da se oceni, kako se makroekonomska tveganja v državah članicah kopičijo ali odpravljajo, in ugotovi, ali obstajajo neravnotežja ali čezmerna neravnotežja. Ob upoštevanju razprav o poročilu o mehanizmu opozarjanja z Evropskim parlamentom ter v okviru Sveta in Euroskupine bo Komisija pripravila poglobljene preglede za zadevne države članice. V skladu z ustaljeno prakso se poglobljeni pregledi v vsakem primeru pripravijo za države članice, za katere so bila ugotovljena neravnotežja v prejšnjem krogu poglobljenih pregledov. Ugotovitve poglobljenih pregledov bodo vključene v priporočila za posamezne države v okviru evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik. Ti pregledi bodo predvidoma objavljeni februarja 2018 v okviru poročil o državah, pred svežnjem evropskega semestra s priporočili za posamezne države članice. 1. Povzetek S tem poročilom se začenja sedmi letni krog postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji (MIP). Namen postopka je odkriti neravnotežja, ki ovirajo nemoteno delovanje gospodarstev držav članic, in spodbuditi ustrezne odzive politike. Izvajanje postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji je vključeno v evropski semester usklajevanja ekonomskih politik, da bi se zagotovila skladnost z analizami in priporočili, pripravljenimi v okviru drugih instrumentov za gospodarski nadzor. Letni pregled rasti, sprejet hkrati s tem poročilom, vsebuje oceno gospodarskih in socialnih razmer v Evropi in določa širše prednostne naloge politik za EU kot celoto za naslednje leto. V poročilu so obravnavane države članice, za katere je treba opraviti poglobljeni pregled, da se oceni, ali so jih prizadela neravnotežja, zaradi katerih je potrebno ukrepanje na ravni politik. Poročilo o mehanizmu opozarjanja je orodje za pregled ekonomskih neravnotežij, ki se objavi na začetku vsakega letnega cikla usklajevanja ekonomskih politik. Temelji predvsem na ekonomski razlagi pregleda kazalnikov z okvirnimi pragovi skupaj z nizom pomožnih kazalnikov. Poročilo o mehanizmu opozarjanja je osredotočeno na vprašanja, pomembna za euroobmočje. V skladu s predlogi iz poročila „o dokončanju evropske ekonomske in monetarne unije“ z dne 22. junija 2015, ki so ga pripravili Jean-Claude Juncker, Donald Tusk, Jeroen Dijsselbloem, Mario Draghi in Martin Schulz, in sporočila Komisije z dne 21. oktobra 2015 „o korakih za dokončanje ekonomske in monetarne unije“, poročilo o mehanizmu opozarjanja vsebuje tudi analizo posledic neravnotežij v posameznih državah za celotno euroobmočje ter proučuje, v kakšnem obsegu je glede na soodvisnost znotraj euroobmočja potreben usklajen pristop k odzivom politike. Vloga soodvisnosti in sistemskih posledic neravnotežij je priznana v zakonodaji v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji, ki opredeljuje neravnotežja s sklicevanjem na „makroekonomske posledice [, ki] negativno vplivajo ali bi lahko negativno vplivale na pravilno delovanje gospodarstva države članice ali ekonomske in monetarne unije ali na delovanje celotne Unije“. Ocena v tem poročilu upošteva okrevanje gospodarstva, ki se širi in krepi. Službe Evropske komisije v gospodarski napovedi iz jeseni 2017 realno rast BDP v EU in euroobmočju za leto 2017 ocenjujejo na 2,3 % oziroma 2,2 % s pozitivno rastjo v vseh državah EU, pri čemer upoštevajo porast svetovne trgovine in povečanje domačega povpraševanja v euroobmočju. V letu 2018 naj bi rast BDP v skladu z jesensko napovedjo v EU in euroobmočju ostala pri 2,1 %, leta 2019 pa naj bi se ob utrjevanju okrevanja zmanjšala na 1,9 %. Inflacija se je v letu 2017 povečala z zgodovinsko nizkih ravni, vendar naj bi do leta 2019 dosegla 1,6 %, kar je še vedno pod ciljno vrednostjo ECB za obdobje, ki ga zajema napoved; osnovna inflacija je bila bolj omejena, saj je bila v zadnjih treh letih pod 1 %. Trg dela se še naprej izboljšuje – stopnje brezposelnosti se nižajo, stopnje zaposlovanja pa višajo – vendar rast plač ostaja skromna tudi v državah s pomanjkanjem delovne sile, kar utrjuje nizko inflacijo. Trgi dela se med državami članicami in znotraj njih močno razlikujejo. Ponovno je prišlo do rasti posojil, razmiki v donosnosti državnih in podjetniških obveznic pa so se zmanjšali. Medtem ko okrevanje pomaga pri odpravljanju makroekonomskih neravnovesij, pa lahko številni izzivi ovirajo izboljšanje gospodarskih razmer. Negotovost glede gospodarskih obetov in perspektive politike ostaja, zlasti v povezavi z obeti glede fiskalne in denarne politike ZDA, ponovnim uravnoteženjem na Kitajskem in gospodarstvi v vzponu z velikim dolgom podjetij, geopolitičnimi napetostmi in vedno večjo protekcionistično naravnanostjo. Kljub širjenju in utrjevanju je za okrevanje še vedno značilna rast skupne faktorske produktivnosti, ki ostaja pod ravnjo iz obdobja pred krizo. Reformne dejavnosti so se v primerjavi z obdobjem med in neposredno po krizi v zadnjem času upočasnile. Če se reformna prizadevanja ne bodo nadaljevala z ustreznim tempom, bi bili lahko ogroženi pogoji za trajno okrepitev potencialne rasti in razširitev manevrskega prostora za odpravljanje neravnovesij na trajnostni podlagi. S postopnim približanjem inflacije ciljni vrednosti ECB bo proces razdolževanja olajšan z višjo nominalno rastjo. Hkrati bi se z odpravo nizke inflacije odprla pot normalizaciji denarne politike.



Na podlagi horizontalne analize, predstavljene v poročilu o mehanizmu opozarjanja, lahko ugotovimo naslednje: ·Ponovno uravnoteženje se mora nadaljevati. Čeprav so bili visoki in nevzdržni primanjkljaji na tekočem računu v skoraj vseh državah članicah odpravljeni pred letom 2016, je treba za zmanjšanje visoke ravni neto stanja mednarodnih naložb ohraniti razumne zunanje položaje v neto dolžnicah. Hkrati imajo nekatere neto upnice v euroobmočju še vedno velike presežke na tekočem računu, napovedani popravki navzdol pa so omejeni. ·Neto stanje mednarodnih naložb ostaja v nekaterih primerih močno negativno ob razvoju konkurenčnosti, ki se zdi manj naklonjen ponovnemu uravnoteženju. Države, ki so imele v obdobju pred krizo stalne velike primanjkljaje na tekočem računu, beležijo močno negativno neto stanje mednarodnih naložb. Izboljšanje stanja na tekočem računu je v večini teh držav ustvarilo pogoje za postopno zmanjšanje ravni neto zunanjih obveznosti, vendar je treba tekoče račune v ravnovesju ali s presežkom ohranjati, da bi se obveznosti še naprej dovolj hitro zmanjševale proti razumnim stopnjam. Krepitev konkurenčnosti je v zadnjih letih pripomogla k temu, vendar so spremembe relativnih stroškov dela na enoto med neto dolžnicami in neto upnicami v zadnjem času postale manj naklonjene ponovnemu uravnoteženju. ·Razdolževanje zasebnega sektorja je v teku, vendar se je v zadnjem času nekoliko upočasnilo. Izposojanje se povečuje, zmanjšanja deležev dolga v BDP pa se vedno bolj zanašajo na obnovitev nominalne rasti. Hkrati je razdolževanje neenakomerno in ne vedno sorazmerno s potrebami. Razdolževanje je v večini držav članic hitrejše v podjetniškem sektorju kot pri gospodinjstvih, kar prispeva k nizkim naložbam v nekaterih državah. Dinamika javnega dolga se je začela v večini visoko zadolženih držav zmanjševati šele v zadnjem času. ·Dobičkonosnost bančnega sektorja se izboljšuje, prav tako pa tudi vrednotenje borznih trgov. Vendar še vedno predstavljajo izziv majhne obrestne marže, zastareli poslovni modeli in veliko število obsežnih slabih posojil v nekaterih državah. ·V večini držav cene stanovanj rastejo. Vrednotenja so po prilagoditvi navzdol v obdobju po krizi na splošno še vedno pod najvišjimi vrednostmi, vendar v nekaterih primerih razpoložljivi kazalniki kažejo na precenitev. Prisotna so območja morebitnega pregrevanja, cenovna dinamika pa se v vedno večjem številu držav pospešuje. Tudi povečevanja posojil za gospodinjstva postajajo širše osnovana. ·Trgi dela se v večini držav članic na splošno izboljšujejo, povpraševanje po delu narašča, brezposelnost se zmanjšuje, rast plač pa ostaja skromna. Zmanjšanje nezaposlenosti sovpada z zmanjševanjem razpršenosti stopenj brezposelnosti v EU, čeprav je nezaposlenost v nekaterih državah še vedno visoka. Stopnje delovne aktivnosti se v zadnjem desetletju na splošno povečujejo, vendar je v nekaterih državah in pri nekaterih skupinah udeležba na trgu dela še vedno majhna. Socialna stiska se zmanjšuje, vendar ostaja visoka v nekaterih državah z dolgotrajno brezposelnostjo in nižjimi dohodki za ranljive skupine ob na splošno šibki dinamiki plač. Razpoložljivi dohodek gospodinjstev se je sicer povečal, vendar v realnem smislu v nekaterih državah članicah še vedno ni dosegel ravni iz leta 2008. V nekaj državah je pomanjkanje delovne sile na trgu povezano s pospešeno rastjo stroškov dela na enoto.



Težavam pri ponovnem uravnoteženju euroobmočja je treba nameniti posebno pozornost. Presežek na tekočem računu euroobmočja se je nehal povečevati; najvišjo vrednost je dosegel leta 2016, in sicer 3,3 % BDP, letos naj bi se zmanjšal na 3 %, približno na tej stopnji pa naj bi ostal tudi do leta 2019. Kljub temu je presežek v euroobmočju največji na svetovni ravni in presega ravni, ki so skladne z gospodarskimi temelji. Za zmanjšanje stalno visokih ravni zunanjih obveznosti je treba v neto dolžnicah ohranjati razumna zunanja neravnotežja. Hkrati bi napredek pri prilagoditvi velikih presežkov v neto upnicah pomagal pri razdolževanju na ravni euroobmočja, da ostane skladno s trajnim okrevanjem. Tveganja so se začela zmanjševati, vendar na splošno ostajajo, njihovi vzroki pa so v glavnem enaki, kot so bili opredeljeni v poročilu o mehanizmu opozarjanja za leto 2017. Napredek v smislu ponovnega zunanjega uravnoteženja je omejen, pri čemer ostajajo veliki presežki, gibanja konkurenčnosti pa postajajo manj naklonjena ponovnemu uravnoteženju. Zasebni in javni dolg se zmanjšujeta, in sicer vedno bolj kot rezultat obnovitve nominalne rasti, vendar je to zmanjševanje neenakomerno. Razdolževanje podjetij je pogosto povezano z omejenimi naložbami, ostaja pa tudi negotovost glede tega, v kolikšnem obsegu bi se lahko razdolževanje zanašalo na večji potencial rasti, kar zadeva prihodnost. Razmere v bančnem sektorju so se izboljšale v več pogledih, vendar ostajajo tudi izzivi. Znaki pregrevanja v stroških dela in cenah nepremičnin postajajo očitnejši v vedno večjem številu držav. Podrobnejše in celovitejše analize za države članice, opredeljene v poročilu o mehanizmu opozarjanja, bodo izvedene v poglobljenih pregledih. Podobno kot v zadnjih letnih ciklih bodo poglobljeni pregledi sestavni del poročil o državah, v katerih službe Komisije analizirajo ekonomske in socialne izzive v državah članicah. Ta analiza je nato podlaga za priporočila za posamezne države v okviru evropskega semestra. Pri pripravi poglobljenih pregledov bo Komisija svojo analizo oprla na obsežen nabor podatkov in relevantnih informacij. Kot je določeno z zakonodajo, bodo poglobljeni pregledi ključna osnova, na kateri bo Komisija sprejela zaključke o tem, ali obstajajo neravnotežja ali čezmerna neravnotežja, in nato pripravila priporočila glede politike za vse države članice. Za države, za katere so bila ugotovljena neravnotežja ali čezmerna neravnotežja, se izvaja in se bo še naprej izvajalo posebno spremljanje, da se zagotovi stalen nadzor politik v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji.

Poglobljeni pregled je treba opraviti za države članice, v katerih so bila v prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji ugotovljena neravnotežja ali čezmerna neravnotežja. V skladu z uveljavljeno nadzorno prakso je poglobljeni pregled potreben, da se oceni, ali se obstoječa neravnotežja zmanjšujejo, ali vztrajajo ali se poslabšujejo, ob tem pa ustrezno pozornost posvečati politikam, ki jih izvajajo zadevne države. Poročilo o mehanizmu opozarjanja poziva k pripravi poglobljenih pregledov 12 držav članic, za katere so bila na podlagi rezultatov poglobljenih pregledov iz leta 2016 ugotovljena neravnotežja. Te države so Bolgarija, Hrvaška, Ciper, Francija, Nemčija, Irska, Italija, Nizozemska, Portugalska, Slovenija, Španija in Švedska. Na podlagi ekonomske razlage pregleda kazalnikov se Komisiji ne zdi potrebna priprava poglobljenih pregledov za države članice, ki trenutno nimajo neravnotežij. Ekonomska razlaga pregleda kazalnikov kaže, da ni večjih splošnih dodatnih tveganj v primerjavi z lanskim letom za Finsko, za katero se je leta 2017 zaključil nadzor v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Podoben sklep na tej stopnji velja za države, za katere se je nadzor v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji zaključil leta 2016 (Belgija, Madžarska, Romunija in Združeno kraljestvo), ter države, za katere v zadnjem obdobju ni bil opravljen poglobljeni pregled. Vendar dinamika cen stanovanj v zadnjem času v več državah (Avstrija, Belgija, Danska, Finska, Madžarska, Luksemburg in Združeno kraljestvo) zahteva poglobljeno analizo v poročilih za zadevne države, četudi se poglobljeni pregled na tej stopnji ne zdi potreben, saj se zdijo tveganja omejena po obsegu. Enako velja za začetno dinamiko stroškov dela v nekaterih državah članicah (Estonija, Madžarska, Latvija, Litva in Romunija). V primeru Grčije se nadaljuje nadzor neravnotežij in spremljanje popravljalnih ukrepov v okviru programa za makroekonomsko prilagoditev. Na podlagi poročila o mehanizmu opozarjanja je torej treba opraviti poglobljene preglede za skupaj 12 držav članic (v prejšnjem ciklu 13). 2. Neravnotežja, tveganja in prilagajanje: najpomembnejša dogajanja po državah Poročilo o mehanizmu opozarjanja temelji na ekonomski razlagi pregleda kazalnikov za postopek v zvezi z makroekonomskim neravnotežjem, ki je pripomoček za odkrivanje dokazov prima facie o možnih tveganjih in ranljivostih, ki zahtevajo podrobnejšo preučitev prek poglobljenega pregleda. Pregled zajema 14 kazalnikov in okvirnih pragov za področja, kot so zunanji položaj, konkurenčnost, zasebni dolg, stanovanjski trg, bančni sektor in zaposlovanje. Temelji na dejanskih podatkih dobre statistične kakovosti, da bi zagotovili stabilnost in doslednost podatkov med državami. Zato pregled, uporabljen v tem poročilu, vključuje podatke do leta 2016. Vendar so v analizi kazalnikov upoštevani tudi novejši podatki ter niz pomožnih kazalnikov. Vrednosti iz pregleda se ne tolmačijo mehanično, ampak na podlagi ekonomske razlage, pri čemer se upoštevajo težave, ki zadevajo posamezne države, in ustrezen kontekst. Kazalniki iz pregleda poudarjajo trdovratnost neravnotežij in ranljivosti v povezavi z visokimi ravnmi dolga. Kar zadeva javni dolg, neto stanje mednarodnih naložb in zasebni dolg so še naprej pogoste vrednosti nad pragom iz pregleda iz poročila o mehanizmu opozarjanja (graf 1). Število držav članic, pri katerih so ti kazalniki v letu 2016 presegali prag, je 16, 15 oziroma 12. To je blizu vrednostim iz prejšnjih letnih krogov in potrjuje dolgotrajno naravo teh neravnovesij. V skladu s tekočim okrevanjem, ki vključuje številna nova delovna mesta, se je število držav, ki so v obdobju 2014–2016 presegale prag stopnje brezposelnosti, zmanjšalo z 12 na 9, številčnejša zmanjšanja pa veljajo za kazalnike brezposelnosti mladih in dolgotrajne brezposelnosti glede na njihove večje občutljivosti na razmere na trgu dela. V nasprotju s tem cene stanovanj rastejo in iz pregleda je razvidno, da se je število držav članic, ki presegajo prag, s 5 leta 2014 in 6 leta 2015 povečalo na 10. Pregled kaže, da trenutno 4 od 5 držav članic presegajo prag spremenljivke tekočega računa zaradi presežkov. Število držav članic s pritiski stroškov dela na enoto nad pragom je v zadnjih treh letih ostalo sorazmerno stabilno pri 3 oziroma 4. Tri države članice presegajo pragove za realni efektivni devizni tečaj: v enem primeru je to posledica oslabljene konkurenčnosti, v dveh primerih pa realnega deviznega tečaja pod nižjim pragom. Število držav članic, pri katerih delež na izvoznih trgih presega prag, se je z obnovitvijo izvoznega povpraševanja za države EU opazno zmanjšalo. Vir: Eurostat. Opomba: število držav, pri katerih spremenljivke presegajo prag, temelji na podatkih iz pregledov, objavljenih z ustreznimi letnimi poročili o mehanizmu opozarjanja. Morebitne naknadne revizije podatkov lahko pomenijo razliko v številu držav, pri katerih je prag presežen, izračunanem z uporabo najnovejših podatkov glede spremenljivk, in številom, ki je navedeno v zgornjem grafu.



Graf 2: Saldi tekočega računa (2016) Vir: izračuni služb Komisije. Opomba: ciklično prilagojeni saldi so izračunani z uporabo ocen proizvodne vrzeli, na kateri temelji jesenska napoved Evropske komisije iz leta 2017. Ciklično prilagojeni saldo za Malto za leto 2016 v grafu ni razviden, znaša pa 13,3 % BDP v letu 2016. Za izračun standardnih ravni tekočega računa glej opombo 9. Tekoči račun, potreben za stabilizacijo neto stanja mednarodnih naložb, je opredeljen kot saldo tekočega računa, ki je potreben, da neto stanje mednarodnih naložb v 20 letih doseže –35 %. Za države, pri katerih je neto stanje mednarodnih naložb v letu 2016 že dosegalo ali presegalo –35 % BDP, je to saldo, ki je potreben, da se neto stanje mednarodnih naložb ohrani na stopnji iz leta 2016. Vir: Eurostat.

Primanjkljaji na tekočem računu so maloštevilni, ostajajo pa veliki presežki. Veliki primanjkljaji na tekočih računih so se večinoma že pred letom 2016 močno zmanjšali in prevesili v presežke ali izravnane položaje zaradi ponovno vzpostavljene konkurenčnosti in omejenega domačega povpraševanja (grafa 2 in 3). Na nedavna gibanja trgovinske bilance pozitivno vplivajo znižanje cen primarnih proizvodov, povečanje trgovine v EU in pospešitev svetovne trgovine od sredine leta 2016, na saldo dohodkov neto dolžnic pa je pozitivno vplivalo nižanje obrestnih mer, kar pomeni nižja plačila za neto finančne obveznosti. ·Primanjkljaj na tekočem računu presega prag iz pregleda samo pri Združenem kraljestvu. Pri ostalih državah članicah s primanjkljajem tekočega računa v letu 2016 (Belgija, Grčija, Francija, Ciper, Latvija, Litva, Poljska, Romunija, Slovaška in Finska) je ta ostal pod pragom iz pregleda. Pomen cikličnih dejavnikov za te rezultate se zmanjšuje, saj se proizvodne vrzeli zmanjšujejo (graf 2). Še vedno so bile celo v letu 2016 zabeležena nekatera manjša izboljšanja, nekatere države, na primer Hrvaška in Irska, pa so zabeležile padce presežkov z izredno visokih stopenj, zabeleženih leta 2015 (graf 3). ·Pri Cipru in Grčiji saldo tekočega računa leta 2016 še vedno ni zadoščal za dovolj hitro zmanjšanje visokih ravni neto stanja mednarodnih naložb na razumne ravni. Portugalska in Španija sta v nasprotju s tem dosegali stanje na tekočem računu, ki je nekoliko presegalo stanje, potrebno za doseganje neto stanja mednarodnih naložb v višini –35 % BDP v naslednjih 20 letih, pri Hrvaški in Irski pa so bile te razlike večje. ·Hkrati še vedno obstajajo veliki presežki na tekočem računu. Kljub nedavnim majhnim zmanjšanjem presežki pri Danski, Nemčiji in Nizozemski tako kot v zadnjih letih še vedno presegajo prag. Malta je v letu 2016 presegla prag, kar odraža tudi, da je offshore center. Brez cikličnih učinkov bi bil presežek Nemčije nekoliko večji, presežek Danske pa nekoliko manjši. Nemčija, Danska in Nizozemska trenutno beležijo veliko večje presežke, kot bi jih bilo mogoče pojasniti z gospodarskimi temelji (na primer s staranjem in relativno višino dohodka na prebivalca). ·Bolj na splošno se zdi, da z razliko Luksemburga vsi nedavni presežki različnih držav članic v in zunaj euroobmočja presegajo temelje, včasih z veliko razliko. V skladu z napovedjo Komisije iz jeseni 2017 naj bi se ti vzorci letos in naslednje leto le malo spremenili.



Graf 4: Neto stanje mednarodnih naložb (NIIP) in njihova dinamika Vir: Eurostat (BPM6 in ESR10), izračuni služb Komisije. Opomba: Podatki za Bolgarijo so na voljo šele od leta 2010, za Ciper pa od leta 2008. Neto stanje mednarodnih naložb se je v zadnjem času izboljšalo v skoraj vseh državah, v nekaterih pa ostaja močno negativno. Izboljšanja so bila v letu 2016 velika in zabeležena tako v neto dolžnicah kot tudi neto upnicah, čeprav v slednjih nekoliko ostreje. To odraža naraščajoče salde tekočih računov in kapitala ter večjo rast BDP. Učinki vrednotenja so se po državah močno razlikovali, brez jasne povezave z začetnim neto stanjem mednarodnih naložb, vendar so včasih prispevali k zmanjševanju večinoma negativnih saldov neto stanja mednarodnih naložb. Iz gibanj v prvi polovici leta 2017 niso razvidne večje spremembe teh vzorcev. ·Kljub izboljšanju v letu 2016 je več kot polovica članic EU zabeležila neto stanje mednarodnih naložb, ki presega prag iz pregleda za postopek v zvezi z makroekonomskim neravnotežjem. Nekatere vrednosti še naprej presegajo –100 % BDP (Irska, Grčija, Ciper in Portugalska) – v Španiji in na Hrvaškem znašata več kot –70 % BDP – devet drugih držav pa mora še doseči prag –35 % BDP, vključno z Bolgarijo, Madžarsko, Latvijo, Poljsko, Romunijo in Slovaško. ·Leto 2016 je bilo zaznamovano z jasnimi izboljšanji najbolj negativnih neto stanj mednarodnih naložb, ki so bila pogosto v nasprotju s poslabšanji v zgodnejših letih. Ciper in Irska izstopata zaradi opaznih povečanj v letu 2016, vzorci pa so se občutno spremenili tudi na Portugalskem in v Španiji, saj so izboljšanja v letu 2016 sledila letom bolj ali manj stalnega poslabševanja. Grčija je na tej stopnji še vedno izjema, saj se je njen položaj še vedno slabšal, čeprav počasneje kot prej. Spremembe vzorcev so bile bolj raznovrstne v državah z manj negativnim neto stanjem mednarodnih naložb, popravki pa so bili na splošno bolj zmerni. Medtem ko so v primeru Madžarske celo izgubile na hitrosti, pa so bile vedno v smeri izboljševanja neto stanja mednarodnih naložb. ·Neto upnice so v letu 2016 še naprej povečevale svoje močno pozitivno neto stanje mednarodnih naložb ob velikih presežkih in izboljšanih vrednotenj, ki so bila pogosto močnejša kot prej. Nizozemska je imela konec leta 2016 pozitivno neto stanje mednarodnih naložb skoraj 70 % BDP, Danska in Nemčija pa sta dosegli 55 % BDP; v vseh primeri je bila najvišja vrednost dosežena v desetletju. Nedavni rezultati tekočega računa so občutno nad ravnmi, potrebnimi za ohranjanje razmerja med neto stanjem mednarodnih naložb in BDP na stopnjah iz leta 2016. Malta in Luksemburg sta bila edini neto upnici s padcem neto stanja mednarodnih naložb v letu 2016, ki je v vsakem primeru ostalo jasno pozitivno. Prav tako je večina držav z relativno uravnoteženim neto stanjem mednarodnih naložb v letu 2016 izboljšala svoj položaj, v nekaterih primerih občutno bolj kot prej. Združeno kraljestvo je imelo konec leta 2016 uravnoteženo neto stanje mednarodnih naložb, predvsem zaradi učinkov vrednotenja v povezavi z zniževanjem vrednosti funta, po letih negativnih vrednosti. ·Tveganja in ranljivosti v povezavi z neto negativnimi stanji so lahko odvisna tudi od njihove sestave. V tem oziru imajo pogosto velike neto dolžnice, zlasti Ciper, Grčija, Portugalska in Španija, ravni neto zunanjega dolga, ki jim gre pripisati večino neto stanja mednarodnih naložb, zaradi česar so lahko občutljive na spremembe pogojev financiranja, zlasti če in kadar so potrebe obnovitve visoke. V nasprotju s tem gre pri drugih dolžnicah velik del negativnega neto stanja mednarodnih naložb pripisati neposrednim tujim naložbam, ki so lahko bolj stabilen vir financiranja. To velja za Estonijo, Latvijo, Litvo, Bolgarijo, Poljsko, Romunijo in Slovaško. Graf 5: Rast stroškov dela na enoto in razčlenitev dejavnikov, 2016 Vir: AMECO in Eurostat. Izračuni služb Komisije.

Opomba: Razčlenitev temelji na standardni razčlenitvi rasti stroškov dela na enoto na nominalno urno postavko in produktivnost dela, ki se deli naprej na prispevek opravljenih delovnih ur, skupno faktorsko produktivnost in akumulacijo kapitala z uporabo standardnega računovodskega okvira rasti. Gibanja stroškovne konkurenčnosti postajajo manj naklonjena ponovnemu uravnoteženju. Izboljšanja konkurenčnosti v neto dolžnicah se pogosto zmanjšajo ali zbledijo, neto upnice pa so zabeležile le majhne spremembe konkurenčnosti. Ob relativno počasni rasti produktivnosti dela in šibki dinamiki plač v večini držav se zdi gibanje stroškov dela na enoto v letu 2016 v primerjavi s prejšnjimi leti bolj ločeno od zunanjih položajev stanj ali tokov (graf 5). Na splošno manjša razpršenost gibanja stroškovne konkurenčnosti slabo podpira bolj simetrično ponovno uravnoteženje v euroobmočju (glej graf 6 in okvir 2). ·V letu 2016 se je v nekaterih neto dolžnicah dinamika stroškov dela na enoto ustalila ali je postala pozitivna po več letih zmanjševanja (Grčija, Irska, Španija, Portugalska, Slovenija), kar odraža zmanjševanje rasti produktivnosti in manj negativno ali pozitivno rast plač. Države kot Estonija, Latvija in Litva so še naprej beležile hitro rast stroškov dela na enoto zaradi močne rasti plač v kontekstu naraščanja povpraševanja po delovni sili in zmanjševanja brezposelnosti ter skromnega povečanja produktivnosti. Hkrati so druge države v zadnjem času beležile pospeševanje stroškov dela na enoto, tudi v letu 2017, in sicer zlasti Romunija, pa tudi Bolgarija, Češka in Madžarska (graf 6). V nekaterih od teh držav se plače povečujejo po občutnih prilagoditvah v obdobju po krizi 2008–2009, ki so začasno zaustavile dolgoročno konvergenco plač. Šibka produktivnost dela gre pogosto z roko v roki z zmerno rastjo skupne faktorske produktivnosti. ·Rast stroškov dela na enoto je v več neto upnicah (Danska, Nemčija, Luksemburg, Nizozemska in Švedska) v letu 2016 ostala na splošno zmerna, v Nemčiji pa se je kljub naraščanju povpraševanja po delovni sili in zmanjševanju brezposelnosti nekoliko ohladila zaradi šibke dinamike plač. ·Nizka inflacija je prispevala k ohranjanju relativno stabilne cenovne konkurenčnosti, merjene z realnim efektivnim deviznim tečajem, v zadnjih letih (graf 7). Tečaj eura se je začel po devalvaciji leta 2015 v letu 2016 in pozneje dvigati, kar kaže na nominalne efektivne apreciacije v državah euroobmočja na široko podlagi, tudi zaradi dinamike realnega efektivnega deviznega tečaja v zadnjem času. Kljub temu dvigu tečaja v zadnjem času pa vrednosti realnega efektivnega deviznega tečaja v večini neto dolžnic še vedno kažejo izboljšanje cenovne konkurenčnosti v primerjavi z obdobjem pred krizo. Konkurenčnost se je v primerjavi z obdobjem pred krizo nekaj let slabšala samo v Estoniji, Latviji in Litvi, nedavno pa zaradi trajnih stopenj inflacije tudi v Bolgariji in na Češkem. Med vsemi državami EU samo Združeno kraljestvo, Poljska in Nemčija beležijo večjo cenovno konkurenčnost kot leta 2000.



Graf 6: Rast stroškov dela na enoto Vir: AMECO; podatki za leto 2017 so vzeti iz napovedi služb Komisije iz jeseni 2017 Graf 7: Realni efektivni menjalni tečaji, 42 trgovinskih partneric, deflator HICP Vir: AMECO Opomba: Podatki za Slovaško so izven merila, saj znašajo indeksi za leta 2007, 2013, 2015 in 2016 153, 173, 170 oziroma 171. Večina držav EU je nedavno zabeležila povečanje deležev na izvoznih trgih. Ta povečanja odražajo nekoliko močnejšo rast trgovine znotraj EU v primerjavi s trgovino zunaj EU in padec cen primarnih proizvodov v zadnjih letih, kar povečuje težo izvoza neprimarnih proizvodov v celotnem izvozu. Največja rast tržnega deleža je bila zabeležena na Irskem, v Luksemburgu in v Romuniji, izgube pa so bile največje v Grčiji, na Finskem in na Švedskem. Velika gospodarstva EU na splošno niso zabeležila sprememb tržnih deležev. Med neto upnicami in neto dolžnicami v zadnjih letih ni sistematskih razlik v dinamiki tržnega deleža, razen leta 2016, ko so bile neto dolžnice nekoliko uspešnejše. Graf 8: Spremembe deleža na izvoznih trgih; kumulativne spremembe v obdobju 2011–2016

Vir: Eurostat, izračuni služb Komisije. Opomba: Razčlenitev temelji na metodologiji „premikanja deležev“ (shift-share). Črtkani stolpci predstavljajo prispevek k dinamiki tržnega deleža, ki izhaja iz sprememb izpostavljenosti do danega trga. Enobarvni stolpci prikazujejo prispevek k dinamiki tržnega deleža, ki izvira iz sprememb tržnega deleža na danem trgu. V izračunih so uporabljeni podatki v skladu z BPM6, razen za Finsko, kjer izvoz v EU izhaja iz nacionalnih računov. Za Španijo niso na voljo vsi podatki.







Okvir 1: Razsežnost makroekonomskih neravnotežij v euroobmočju Posledice makroekonomskih neravnotežij za celotno euroobmočje je treba temeljito preučiti. V skladu s predlogi iz poročila „o dokončanju evropske ekonomske in monetarne unije“ z dne 22. junija 2015, ki so ga pripravili Jean-Claude Juncker, Donald Tusk, Jeroen Dijsselbloem, Mario Draghi in Martin Schulz, in sporočila Komisije z dne 21. oktobra 2015 „o korakih za dokončanje ekonomske in monetarne unije“, poročilo o mehanizmu opozarjanja od leta 2016 naprej vsebuje sistematično analizo posledic neravnotežij v posameznih državah za celotno euroobmočje in preučitev vprašanja, ali je glede na soodvisnost potreben usklajen pristop k odzivom politike. Velik presežek na tekočem računu euroobmočja se je stabiliziral. Presežek na tekočem računu v euroobmočju se je v letu 2016 malce povečal in dosegel najvišjo vrednost 3,3 % BDP, potem ko je v letu 2015 znašal 3,2 % BDP, Komisija pa v svoji napovedi iz jeseni 2017 predvideva, da bo do leta 2019 ostal pri približno 3 %, predvsem zaradi okrevanja cikla euroobmočja glede na trgovinske partnerice in prenehanja povečevanja trgovine. Ob nespremenjenih politikah naj bi raven presežka na tekočem računu v euroobmočju ostala najvišja v svetu. Ta raven naj bi presegala tisto, kar je mogoče pojasniti z gospodarskimi temelji (na primer staranjem in relativno višino dohodka na prebivalca), saj empirične ocene standardne ravni tekočega računa v letu 2016 kažejo na manjši presežek v višini nekoliko nad 1 % BDP. V prihodnje bi bil lahko velik presežek na tekočem računu v euroobmočju med dejavniki, ki bodo prispevali k ohranjanju pritiska na rast zunanje vrednosti eura. Nadaljnji obstoj presežka euroobmočja kaže na izboljšanje tekočih računov, ki so bili prej v primanjkljaju, v povezavi z nadaljnjim obstojem velikih presežkov. Velika presežka Nemčije in Nizozemske znašata skupaj skoraj 90 % sedanje ravni skupnega presežka euroobmočja (graf B.1.1). Veliko izboljšanje stanja tekočega računa euroobmočja v letih po krizi je sovpadalo s hitro prilagoditvijo velikih zunanjih primanjkljajev po preobratu v zasebnih čezmejnih finančnih tokovih (graf B.1.2). Poznejša rast presežka euroobmočja je sovpadla s trajnimi izboljšavami salda tekočega računa v neto dolžnicah in nadaljnjo rastjo presežkov neto upnic. Od leta 2011 dinamika stanja na tekočem računu Italije in Grčije predstavlja približno 2/3 povečanja presežka euroobmočja. Zmanjšanje presežka euroobmočja, predvideno za leto 2017, je večinoma posledica zmanjšanja presežka Nemčije. Dinamika presežka euroobmočja je povezana s tem, da domače povpraševanje zaostaja za gospodarsko dejavnostjo, in trajnim izvoznim povpraševanjem. Neto izvoz ustreza razliki med skupnimi dohodki in porabo, ki se je povečevala od leta 2009 do leta 2016, prvega leta po krizi, ko je dinamika realnega skupnega povpraševanja prehitela dinamiko BDP (glej graf B.1.3). Razvoj presežka odraža šibko dinamiko povpraševanja v neto dolžnicah in zunanje položaje neto upnic, ki so se še izboljšali z že tako večinoma pozitivnih vrednosti. Stalno šibko povpraševanje se odraža v proizvodni vrzeli za euroobmočje, ki je od leta 2009 negativna, leta 2018 pa naj bi v skladu z napovedjo Komisije iz jeseni 2017 postala pozitivna. Ta dolgotrajna upočasnitev gospodarstva je izvor inflacije, ki ostaja pod ciljno ravnjo monetarnih organov. Gibanje presežka euroobmočja je povezano tudi z dinamiko izvoza euroobmočja, ki temelji na podpornem globalnem povpraševanju po evropskem blagu in storitvah ter boljšem konkurenčnem položaju. Medtem ko devalvacija eura iz leta 2015 postopoma proizvaja pozitivne učinke na trgovinsko bilanco, pa so pozitivni učinki nedavnega dviga tečaja komaj opazni. Graf B.1.1: Saldi tekočih računov v euroobmočju in izbranih državah članicah Graf B.1.2: Neto izposojanje/neto posojanje v euroobmočju po sektorjih Vir: AMECO Vir: Eurostat Vedno boljši zunanji položaj euroobmočja je povezan z obširnim procesom razdolževanja. Na skupni ravni euroobmočja je dolg še vedno visok za gospodinjstva, podjetja in vlade, med državami pa so velike razlike. Proces razdolževanja se je začel po izbruhu krize in je privedel do povečanja neto prihrankov za euroobmočje kot celoto (graf B.1.2). Aktivno razdolževanje zasebnega sektorja se je začelo zgodaj ob izbruhu krize okrog leta 2009, javne finance pa so pomagale ublažiti učinek na dohodke. Neto posojila za gospodinjstva so trenutno dvakrat večja kot so bila v obdobju pred krizo. Podjetja, ki običajno beležijo potrebe po neto izposojanju, od leta 2013 izkazujejo pozitivno neto stanje posojil in trenutno predstavljajo največji delež skupnega neto stanja posojil v euroobmočju, kar odraža omejene naložbe, kljub zadostnim možnostim za notranje financiranje. Skupni podatki sicer zakrivajo pomembne razlike med državami, vendar odražajo pozitivno neto stanje posojil v skoraj vseh državah euroobmočja, najvišje vrednosti v smislu BDP pa dosegajo Grčija, Nizozemska in Španija. Samo podjetja iz Luksemburga, Francije in Estonije si v letu 2016 niso izposojala. Razdolževanje sektorja država se je začelo v letu 2011, pri čemer je neto stanje posojil postalo manj negativno po izvajanju restriktivne fiskalne politike, čemur gre pripisati pomemben delež izboljšanja splošnega neto stanja posojil v euroobmočju. Graf B.1.3: Proizvod, domače povpraševanje, neto izvoz in osnovna inflacija v euroobmočju Graf B.1.4: Brezposelnost, rast plač in ponovno uravnoteženje stroškov dela v euroobmočju Vir: AMECO Vir: AMECO Ponovno uravnoteženje v euroobmočju se mora nadaljevati. Za države, ki so odpravile visoke primanjkljaje, je še vedno značilno zelo negativno neto stanje mednarodnih naložb, skupaj z velikim zasebnim ali javnim dolgom, ki predstavlja tveganja. Za zmanjšanje velikega dolga je treba ohranjati tekoče račune v ravnovesju ali v presežku, kar pomeni tudi stalen proces notranjega razdolževanja. Relativno povečanje konkurenčnosti neto dolžnic, ki se je pričelo leta 2012, se postopoma zmanjšuje, rast produktivnosti pa se je zaustavila (graf B.1.4). Večje povpraševanje in stabilna rast bi še naprej pomagala pri razdolževanju in ponovnem uravnoteženju, večje povečanje produktivnosti in konkurenčnosti pa bi podpiralo trajno odpravljanje neravnovesij. Glede na medsebojno povezanost gospodarstev v euroobmočju je potrebna ustrezna kombinacija makroekonomskih politik v državah članicah, saj bi podpirala odpravo neravnotežij in okrevanje. Spodbudni pogoji povpraševanja v neto upnicah v euroobmočju in državah izven euroobmočja bi bili v ta namen ključnega pomena za neto dolžnice. V tem pogledu je nedavno izboljšanje nominalne rasti prispevalo k pospešitvi zmanjševanja ravni neto zunanjih obveznosti kot deleža BDP. Za podporo trajnega izboljšanja produktivnosti in konkurenčnosti bi bilo treba zlasti v neto dolžnicah ohranjati strukturno izboljševanje produktivnosti in konkurenčnosti. Deleži dolga zasebnega sektorja so se zmanjšali z najvišjih vrednosti iz obdobja po krizi, vendar je več držav še vedno preveč zadolženih. Dvanajst držav je v letu 2016 preseglo prag iz pregleda za zasebni dolg, in sicer iste države kot v lanskem poročilu o mehanizmu poročanja, razen Malte, ki je zdaj pod pragom. Deleži zasebnega dolga so največji na Cipru, v Luksemburgu, na Irskem in na Nizozemskem, čeprav na podatke vpliva velika prisotnost multinacionalk ali offshore sektorjev. Danska, Švedska, Belgija, Portugalska in Združeno kraljestvo beležijo naslednjo najvišjo vrednost kazalnika iz pregleda, pri čemer zasebni dolg presega 160 % BDP. Relativni prispevek gospodinjstev in podjetij k visokim stopnjam zasebnega dolga se med državami članicami razlikuje. V primeru Luksemburga in Irske, v manjšem obsegu pa tudi Belgije pri primerjavi med državami izstopajo predvsem veliki deleži dolga nefinančnih družb. V nasprotju s tem so za visokimi ravnmi zasebnega dolga na Danskem in v Združenem kraljestvu gospodinjstva. Ciper, Nizozemska in Portugalska imajo razmeroma visoke stopnje dolga tako v podjetniškem sektorju kot tudi pri gospodinjstvih. Na splošno je mogoče razlike v dolgu med državami v veliki meri pojasniti z razlikami v temeljnih dejavnikih, ki upravičujejo akumulacijo dolga, vključno z obeti za rast in naložbe, omejitvami za zasebne prihranke in finančnim razvojem. Hkrati bi bilo treba tveganja, ki jih predstavlja visok dolg, oceniti glede na potencial države za rast, odpornost njenega finančnega sektorja in valuto teh obveznosti, ob hkratnem upoštevanju vrednosti, likvidnosti, volatilnosti in distribucije povezanih sredstev. Hitrost zmanjševanja zasebnega dolga je po državah neenakomerna in ni vedno sorazmerna s potrebami po razdolževanju. Raven dolga v nefinančnem zasebnem sektorju se je pred finančno krizo močno povečala in v večini primerov se je od takrat le malo zmanjšala. V petih državah z največjim deležem dolga nefinančnih družb (Luksemburg, Ciper, Irska, Belgija in Nizozemska), se je razdolževanje v zadnjih dveh letih zaustavilo ali obrnilo, v Franciji pa se mora še začeti (graf 9). V nasprotju s tem so Švedska, Portugalska, Bolgarija in Španija, ki tudi beležijo visok delež dolga, razdolževanje nefinančnih družb nadaljevale v hitrem tempu. V nekaterih državah, ki nimajo visokih stopenj dolga, na primer Latviji, Madžarski in Sloveniji, je bilo razdolževanje nefinančnih družb hitro, v zadnjih dveh letih pa se je pospešilo. Delež zadolženosti gospodinjstev se je v zadnjih dveh letih zmanjšal v treh državah članicah, kjer so gospodinjstva najbolj zadolžena (Danska, Ciper in Nizozemska), pa tudi v drugih državah z visokim dolgom, na primer Portugalski, Španiji in Grčiji (graf 10). V Združenem kraljestvu se je razdolževanje gospodinjstev zaustavilo, relativno visoka deleža dolga na Švedskem in Finskem pa sta se še naprej povečevala. Graf 9: Potek razdolževanja nefinančnih družb Vir: Eurostat, izračuni služb Komisije. Opomba: Številke pod oznakami držav označujejo leto z najvišjo vrednostjo. Povečanje do največje vrednosti je bilo za LU (2001), PL (2002), MT (2003) in LV (2003) izračunano glede na začetno leto, ki ni bilo leto 2000. Na podlagi konsolidiranih podatkov o dolgu. Graf 10: Potek razdolževanja gospodinjstev Vir: Eurostat, izračuni služb Komisije. Opomba: Številke pod oznakami držav označujejo leto z najvišjo vrednostjo. Povečanje do največje vrednosti je bilo za LU (2002), PL (2003), MT (2004) in LV (2004) izračunano glede na začetno leto, ki ni bilo 2000. Na podlagi konsolidiranih podatkov o dolgu.



Kreditni tokovi se bolj povečujejo pri gospodinjstvih kot pa v podjetniškem sektorju, kar kaže na različne načine razdolževanja in naložbeno dinamiko. Na splošno so kreditni tokovi v zasebnem sektorju še vedno skromni in v letu 2016 ni nobena država članica presegla praga iz pregleda. V zadnjih letih je bilo razdolževanje gospodinjstev glede na ponovno rast vedno bolj posledica zmanjševanja deleža dolga v BDP zaradi močne rasti BDP („pasivno razdolževanje“), „aktivno“ razdolževanje gospodinjstev prek negativnih neto kreditnih tokov pa je bilo zabeleženo le v nekaterih državah, ki jih je gospodarska kriza najbolj prizadela, tj. na Cipru, Irskem in Portugalskem ter v Španiji in Grčiji (graf 11a). Gospodinjstva so se v zadnjem letu močneje zadolževala v dvanajstih državah članicah, vključno z državami z visokimi stopnjami dolga, kot so Združeno kraljestvo, Švedska in Finska. Povečanje kreditnih tokov je bilo na splošno šibkejše za podjetja, kar pomeni, da se podjetniški sektor trenutno razdolžuje v dveh tretjinah držav članic, pri čemer imata aktivni in pasivni pristop na splošno enaka deleža (graf 11b). Aktivno razdolževanje pri podjetjih se ponavadi povezuje z omejenimi naložbami (graf 12), kar podcenjuje pomen presežka dolga pri slabem naložbenem stanju za nefinančne družbe v obdobju po krizi.

Graf 11a: Razčlenitev sprememb deleža dolga v BDP pri gospodinjstvih (prvo četrtletje leta 2017) Graf 11b: Razčlenitev sprememb deleža dolga v BDP pri nefinančnih družbah (prvo četrtletje leta 2017) Vir: Eurostat, izračuni služb Komisije. Opombi: v grafih je predstavljena razčlenitev razvoja razmerja med dolgom in BDP na štiri komponente: kreditne tokove, realno rast BDP, inflacijo in druge spremembe. Pri aktivnem razdolževanju gre za neto odplačilo dolga (negativni neto kreditni tokovi), kar navadno povzroči nominalno krčenje bilance stanja sektorja in ob sicer nespremenjenih pogojih neugodno vpliva na gospodarsko aktivnost in kapitalske trge. Pri pasivnem razdolževanju pa pozitivne neto kreditne tokove odtehta višja rast nominalnega BDP, zaradi česar se postopoma zmanjša razmerje med dolgom in BDP. Aktivno zadolževanje ponavadi poteka, kadar pozitivni neto kreditni tokovi presegajo nominalno rast BDP. Podatki za nefinančne družbe za CY se nanašajo na tretje četrtletje leta 2016. Graf 12: Spremembe naložb nefinančnih družb ter deležev neto izposojanja/posojanja v letih po najvišjem dolgu Vir: Eurostat, izračuni služb Komisije. Opomba: Vzorec je omejen na države, za katere so na voljo podatki in pri katerih je delež dolga nefinančnih družb v BDP dosegel najvišjo vrednost pred letom 2016. Bančni sektor EU se v nekaterih državah še naprej sooča z izzivi v povezavi z nizkimi stopnjami dobičkonosnosti in visokimi ravnmi slabih posojil. Povečevanje obveznosti finančnega sektorja se v večini držav članic pospešuje, vendar na splošno ostaja precej pod pragom iz pregleda. Večina držav članic je v zadnjem letu beležila izboljšave dobičkonosnosti bank, kapitalskega deleža, deleža slabih posojil in kreditnih tokov. Vrednotenja bank so se od sredine leta 2016 do sredine leta 2017 močno izboljšala, kar je povezano s pričakovanji višjih obrestnih mer in bolj strme krivulje donosov. Vendar je dobičkonosnost še vedno pod pritiskom zaradi nizkih obrestnih mer in zastarelih poslovnih praks. V nekaterih državah članicah je prisotna kombinacija nizke dobičkonosnosti, kapitalskih deležev na nižji strani porazdelitve med državami in visokih ravni slabih posojil. To velja zlasti za Grčijo, Ciper, Italijo in Portugalsko (grafa 13 in 14). Graf 13: Dobičkonosnost bank in kapitalski deleži Graf 14: Slaba posojila Vir: ECB, izračuni služb Komisije Opombi: Podatki o skupnih nedonosnih dolžniških instrumentih za CZ, HR, SE in SI za leto 2008 niso na voljo. V grafu 13 se podatek za prvo četrtletje leta 2015 v primeru BG nanaša na zadnje četrtletje leta 2014, v primeru CZ pa na prvo četrtletje leta 2016. Delež slabih posojil še naprej upada po vsej EU, vendar je še vedno visok v več državah članicah. Delež slabih posojil upada v vseh državah članicah z razmeroma visokim deležem slabih posojil, razen v Grčiji. Vendar se je ta upad na Portugalskem in v Italiji začel šele pred kratkim (graf 14). Kljub padajočemu trendu je delež slabih posojil v številnih državah še vedno visok. Zlasti Grčija in Ciper se še vedno soočata s slabimi posojili, ki presegajo 30 % vseh posojil, medtem ko je delež slabih posojil v Italiji in na Portugalskem blizu 14 %. Delež slabih posojil v Bolgariji, na Irskem, Hrvaškem in v Sloveniji je blizu 10 % vseh posojil. V EU poteka široko osnovana rast realnih cen stanovanj, kar pomeni okrevanje od prejšnjih upadov, vendar lahko v nekaterih primerih privede tudi do povečanja precenitve. Leta 2016 so se realne cene stanovanj zvišale v 25 državah članicah, pri čemer so vrednosti kazalnika presegale prag iz pregleda za Bolgarijo, Češko, Irsko, Latvijo, Madžarsko, Avstrijo, Portugalsko, Romunijo, Slovaško in Švedsko. To pomeni dodatne štiri države v primerjavi z lanskim letom in drugačno sestavo, saj so prag v obeh letih presegale le Irska, Madžarska in Švedska. Realne cene stanovanj so se znižale le v Grčiji, Italiji in na Finskem, pri čemer se v prvih dveh državah znižujejo tudi v letu 2017 in prispevajo k sedanji negativni vrzeli v vrednotenju (graf 15). V več drugih državah članicah je zvišanje realnih cen stanovanj povzročilo dodaten pritisk na že precenjene stanovanjske trge. Napetosti so zlasti opazne na Švedskem ter v manjši meri v Združenem kraljestvu, Luksemburgu in Avstriji, kjer je do znatnega zvišanja realnih cen stanovanj v letu 2016 prišlo poleg ocenjene precenitvene vrzeli. Vendar v primeru Avstrije in Združenega kraljestva četrtletni podatki kažejo, da se je dinamika cen stanovanj v letu 2017 upočasnila. Na Danskem, Švedskem in v Združenem kraljestvu so cene stanovanj precenjene v razmerah visoke zadolženosti gospodinjstev. V nekaterih primerih je močna dinamika cen vidna v državah z majhnimi (podcenitvenimi) vrzelmi. To velja za Madžarsko, Bolgarijo, Latvijo, Češko in Slovaško, kjer se je rast realnih cen stanovanj nadaljevala tudi v letu 2017 in kjer se morda kopičijo tveganja precenitve. Na Nizozemskem razmeroma trajna dinamika cen stanovanj poteka v razmerah visoke zadolženosti gospodinjstev. V nekaterih državah članicah je trajna dinamika cen stanovanj povezana z dinamiko hipotekarnega posojanja, kar kaže na tveganja pregrevanja zaradi posojil. To velja zlasti za Slovaško in Romunijo, kjer je rast hipotekarnih posojil v letu 2016 presegala 10 %, čeprav v razmerah nizke zadolženosti gospodinjstev. Na splošno je treba znatno rast cen stanovanj v številnih državah članicah EU še naprej spremljati glede na morebitno kopičenje makrofinančnih tveganj ter glede na posledice v smislu razporeditve virov in cenovne dostopnosti stanovanj. Graf 15: Spremembe cen stanovanj in vrzeli v vrednotenju v letu 2016

Vir: Eurostat, ECB, BIS, OECD in izračuni služb Komisije. Opomba: precenitvena vrzel je bila ocenjena kot povprečje treh kazalnikov, in sicer odstopanja razmerja med cenami in dohodki ter razmerja med cenami in najemninami od njunih dolgoročnih povprečij ter rezultatov modela vrzeli v vrednotenju, povezanega z osnovnimi dejavniki. Delež javnega dolga je zdaj dosegel najvišjo raven v skoraj vseh državah članicah, vendar so ravni dolga v večini držav še vedno visoke. Vrednosti iz pregleda so v letu 2016 presegale prag v 16 državah članicah v primerjavi s 17 državami, zabeleženimi v poročilu o mehanizmu opozarjanja za leto 2017. Za devet od teh držav članic javni dolg presega 60 % BDP v razmerah zadolženosti zasebnega sektorja nad pragom, kar kaže na potrebe po razdolževanju v celotnem gospodarstvu. Deleži javnega dolga v BDP so v državah članicah z najvišjimi ravnmi javnega dolga na splošno začeli upadati, razen v Franciji in Italiji. Vendar je hitrost razdolževanja pogosto skromna, saj se med desetimi državami članicami z najvišjimi ravnmi javnega dolga samo za Grčijo, Ciper in Avstrijo pričakuje, da bodo med koncem leta 2016 in letom 2019 dosegli zmanjšanje deleža dolga za najmanj 10 odstotnih točk. Med državami članicami z nižjimi ravnmi dolga naj bi se delež dolga povečal v Romuniji in Luksemburgu. Na splošno razdolževanje sektorja država poteka v razmerah postopnega izboljšanja proračunskih položajev v zadnjih letih in nedavne ponovne rasti. To omogoča začetek zmanjševanja deleža javnega dolga v BDP kljub manj restriktivni proračunski politiki v številnih državah.



Okvir 2: Gibanja na področju zaposlovanja in socialnih zadev Trgi dela v EU so se v letu 2016 in prvi polovici leta 2017 še naprej izboljševali, pri čemer so se stopnje brezposelnosti še bolj znižale, razlike v EU pa zmanjšale z visokih ravni. Okrevanje, ki je vključevalo številna nova delovna mesta, ter zmanjšanje deleža ljudi, ki jim grozi revščina ali socialna izključenost, ki je posledica manjšega števila gospodinjstev z nizko intenzivnostjo dela in hudim materialnim pomanjkanjem, je prispevalo k izboljšanju socialnih razmer, stopnja tveganja (dohodkovne) revščine pa se je stabilizirala.Socialna stiska je še vedno zaskrbljujoča v številnih državah članicah ter lahko negativno vpliva na potencialno rast BDP in odpravljanje makroekonomskih neravnotežij, ki jih je treba preučiti. Nedavno objavljeni evropski steber socialnih pravic lahko deluje kot vodilo za obravnavo teh izzivov in spodbujanje socialne konvergence v EU. Stopnja brezposelnosti se je v letu 2016 dodatno znižala, vendar je bila v več državah članicah EU še vedno visoka ali celo zelo visoka. V obdobju 2015–2016 se je zvišala le v dveh državah, in sicer Avstriji in Estoniji, čeprav z nizkih ravni. Izboljšanje je bilo najmočnejše v državah z najvišjo stopnjo brezposelnosti (znižanje za najmanj 2 odstotni točki na Hrvaškem, Cipru in v Španiji). Še vedno pa je devet držav članic (Grčija, Španija, Francija, Hrvaška, Italija, Ciper, Latvija, Portugalska in Slovaška) v zadnjih treh letih presegalo pragove kazalnikov iz pregleda za povprečno 10 %, medtem ko je bilo v zadnjih dveh poročilih o mehanizmu opozarjanja zabeleženih 12 takih držav. Poleg tega je bila stopnja brezposelnosti v letu 2016 v približno dveh tretjinah držav članic še vedno višja kot leta 2008. Stopnja brezposelnosti, ki je znašala 8,6 % v EU in 10 % v evroobmočju, je bila za približno 2 odstotni točki pod zadevno najvišjo ravnjo, doseženo v letu 2013, vendar še vedno za 1,6 oziroma 2,4 odstotne točke višja kot leta 2008. V prvi polovici leta 2017 se je še naprej postopoma zniževala, pri čemer se je do sredine leta 2017 znižala na 7,7 % v EU in 9,1 % v euroobmočju. Zaposlenost in stopnja zaposlenosti sta se zvišali v skoraj vseh državah članicah, s čimer se nadaljuje pozitiven razvoj v zadnjih letih. Stopnja zaposlenosti (20–64 let) je v letu 2016 dosegla 71,1 % v celotni EU, s čimer je presegla najvišjo raven iz obdobja pred krizo, tj. 70,3 %, zabeleženo v letu 2008. V drugem četrtletju leta 2017 se je še naprej zviševala in dosegla rekordnih 72,2 %. V absolutnem smislu se je v letu 2016 število zaposlenih zmanjšalo le v Romuniji in Latviji. Stopnja delovne aktivnosti se je zvišala skoraj povsod v EU. Le dve državi sta v zadnjih treh letih zabeležili nižjo stopnjo delovne aktivnosti, in sicer je bil upad na Cipru na ravni praga iz pregleda (–0,2), v Španiji pa celo pod njim (–0,1). Skupno je stopnja delovne aktivnosti v letu 2016 znašala 72,9 % tako v EU kot tudi v euroobmočju, kar je približno 2,6 oziroma 2,1 odstotne točke več od ravni iz leta 2007. Naraščajoči trend je večinoma posledica večje udeležbe starejših delavcev in žensk na trgu dela. Dolgotrajna brezposelnost se je izboljšala z določeno zamudo po začetku okrevanja, vendar je bilo mogoče do leta 2016 videti izboljšanje v skoraj vseh državah članicah. Le dve državi sta zabeležili stopnjo, ki je za najmanj 0,5 odstotne točke višja kot pred tremi leti, kar je prag iz pregleda, in sicer se je v Avstriji zvišala na 1,9 %, na Finskem pa za 2,3 %. Najvišja stopnja dolgotrajne brezposelnosti je bila zabeležena v Grčiji (17 %) in Španiji (9,5 %). Stopnja brezposelnosti mladih se je v treh letih do leta 2016 znižala v vseh državah članicah EU, razen v Luksemburgu (kjer se je zvišala za 2,2 odstotne točke in rahlo presega prag iz pregleda, ki znaša 2 odstotni točki) ter v manjši meri v Avstriji in na Finskem. Znižanja za 10 odstotnih točk ali več v istem obdobju so bila zabeležena v državah z najvišjimi stopnjami (vključno z Grčijo, Madžarsko, Španijo in Hrvaško) ter v Bolgariji in na Slovaškem. Stopnja brezposelnosti mladih je še vedno nad 30 % na Hrvaškem, v Grčiji, Italiji in Španiji, medtem ko je delež mladih, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo, še vedno nad 15 % v Bolgariji, na Hrvaškem, Cipru, v Grčiji, Italiji in Romuniji. Socialne razmere so še vedno zaskrbljujoče v različnih državah članicah EU. Delež ljudi, ki jim grozi revščina ali socialna izključenost, se je v obdobju 2015–2016 zmanjšal v približno polovici držav članic EU in pogosto za nizko stopnjo. V letu 2016 je skoraj četrtino prebivalstva EU ogrožala revščina ali socialna izključenost. Stopnje so se precej razlikovale, in sicer od približno 40 % v Bolgariji in Romuniji ter več kot 35 % v Grčiji do približno 13 % na Češkem ter 17 % na Danskem, Finskem in Nizozemskem. Luksemburg in Romunija sta v obdobju 2015–2016 zabeležila eno od največjih zvišanj stopnje tveganja revščine ali socialne izključenosti, medtem ko so Madžarska, Latvija in Malta zabeležile najobčutnejše znižanje. Hkrati se je razpoložljivi dohodek gospodinjstev povečal, vendar v realnem smislu v številnih državah članicah še vedno ni dosegel ravni iz leta 2008. Gibanje stopnje tveganja revščine ali socialne izključenosti odraža različne spremembe različnih elementov. Delež ljudi, ki jim grozi revščina, se je v letu 2016 v večini držav članic EU zmanjšal, v zadnjih letih pa se povečuje, pri čemer je bilo največje zvišanje stopnje tveganja revščine zabeleženo v Estoniji, Latviji, na Nizozemskem in v Romuniji, medtem ko je bilo znatno znižanje zabeleženo v Grčiji, vendar z nadpovprečne ravni. Nasprotno pa se je stopnja hudega materialnega pomanjkanja v zadnjih treh letih in tudi samo v letu 2016 v skoraj vseh državah članicah EU znižala, pri čemer se je v Bolgariji, na Madžarskem in v Latvija v triletnem obdobju znižala za več kot 10 odstotnih točk. Poleg tega se je zaradi okrevanja delež oseb (mlajših od 60 let), ki živijo v gospodinjstvih z zelo nizko delovno intenzivnostjo, v večini držav članic EU, zlasti na Madžarskem, Portugalskem, v Latviji in Estoniji, zmanjšal, medtem ko se je v letu 2016 v nekaterih drugih državah, zlasti v Litvi, na Finskem, v Grčiji in Romuniji, povečal. Na splošno so tveganja in ranljivosti, ki izhajajo iz s preteklostjo povezanih težav in/ali nedavnih trendov, prisotni v številnih državah članicah. Stopnja resnosti in nujnosti sprejetja ustreznih odzivov politike se med državami članicami izrazito razlikuje glede na vrsto ranljivosti ali trendov ter njihovo omejenost na enega ali več sektorjev gospodarstva: ·Številne države članice so izpostavljene več in medsebojno povezanim ranljivostim v zvezi s stanji. To velja za države, ki so jih najhuje prizadeli kreditni cikli razcveta in upada, pogosto v povezavi s težavami bančnega sektorja z likvidnostjo in solventnostjo, in so imele najmočnejše prevešanje salda tekočega računa. V primeru Cipra, Grčije in Portugalske se visoka zasebna zadolženost združuje z visoko ravnjo javnega dolga, visokim negativnim neto stanjem mednarodnih naložb in nerešenimi vprašanji v bančnem sistemu. Te države se še vedno soočajo z vprašanjem obravnave znatnih potreb po razdolževanju v okviru omejenega fiskalnega manevrskega prostora, visokih (vendar padajočih) ravni brezposelnosti in skromne nominalne rasti. V Bolgariji, na Hrvaškem, Irskem, v Sloveniji in Španiji je več ranljivosti, ki so medsebojno povezane in z morebitno izjemo Bolgarije vključujejo pomembna neravnotežja v zvezi s stanji. Vendar je bil pri odpravi teh ranljivosti dosežen hitrejši napredek kot v predhodno navedenih državah. ·V nekaterih državah članicah so ranljivosti zlasti posledica velikega dolga sektorja država ter pomislekov glede potencialne rasti proizvodnje in konkurenčnosti. To velja zlasti za Italijo, kjer so ranljivosti povezane tudi z bančnim sektorjem, zlasti z visokim deležem slabih posojil. Belgija in Francija se prav tako soočata z vprašanji glede visokega dolga sektorja država in potencialne rasti, ne pa tudi s podobnimi morebitnimi tveganji, ki bi izhajala iz ranljivih bank. ·Za nekatere države članice so značilni veliki in stalni presežki na tekočem računu, ki sicer odražajo njihovo konkurenčnost, vendar v različnem obsegu tudi šibke naložbe in zasebno potrošnjo. To velja zlasti za Dansko, Nemčijo, Nizozemsko in Švedsko. Pri Nemčiji je to povezano z razdolževanjem v vseh sektorjih gospodarstva, čeprav ravni dolga v relativnem smislu niso visoke. Veliki in stalni presežki bi lahko pomenili neizkoriščene priložnosti za rast in domače naložbe. Poleg tega ima pomanjkanje skupnega povpraševanja v razmerah nadaljnje nizke aktivnosti in inflacije, ki je pod ciljno vrednostjo, posledice za preostali del euroobmočja. ·V nekaterih državah članicah gibanje cenovnih ali stroškovnih spremenljivk kaže morebitne znake pregrevanja, zlasti glede stanovanjskega trga ali trga dela. Na Švedskem, v Avstriji, na Danskem, v Luksemburgu, na Nizozemskem in v Združenem kraljestvu se cenovni pritiski nanašajo zlasti na stanovanjski sektor v povezavi z znatnimi ravnmi zadolženosti gospodinjstev. V Estoniji, na Madžarskem, v Latviji, Litvi in Romuniji stroški dela na enoto še naprej razmeroma hitro rastejo, medtem ko se cenovna konkurenčnost zmanjšuje. V teh državah, zlasti v Romuniji in na Madžarskem, so višji stroški dela zabeleženi ob procikličnih fiskalnih politikah, ki bi lahko še povečale morebitne pritiske zaradi pregrevanja. Na splošno je treba poglobljeni pregled opraviti za 12 držav članic, in sicer Bolgarijo, Ciper, Francijo, Hrvaško, Irsko, Italijo, Nemčijo, Nizozemsko, Portugalsko, Slovenijo, Španijo in Švedsko. Za vse te države so bili opravljeni poglobljeni pregledi tudi v prejšnjem krogu, v okviru katerega so bili poglobljeni pregledi pripravljeni za skupaj 13 držav. Medtem ko je sklop držav članic pod poglobljenim pregledom nekoliko manjši kot lansko leto, v številnih državah, za katere na tej stopnji ni treba opraviti poglobljenega pregleda, nastajajo nova tveganja, zaradi česar se bo razvoj dogodkov spremljal še naprej, kot je navedeno v oddelku 3. Glede na poročilo o mehanizmu opozarjanja za leto 2017 je bil dosežen nadaljnji napredek pri odpravljanju zunanjih neravnotežij med neto dolžnicami, trgi dela in pogoji za rast pa se še naprej na splošno izboljšujejo. Napredek pri obravnavanju in preprečevanju nastanka neravnotežij, povezanih z notranjo dinamiko in nakopičenim sektorskim dolgom, je bil bolj raznolik. Glede na to, da se notranja in zunanja neravnotežja v zvezi s stanji prilagajajo le počasi, ostajajo vir tveganj in ranljivosti v številnih državah članicah ter negativno vplivajo na možnosti za naložbe in okrevanje gospodarstva. Brez okrepitve dolgoročnih dejavnikov rasti, kot so naložbe, produktivnost in ravni zaposlenosti, izboljšanje cikličnih pogojev morda ne bo dovolj za zmanjšanje trenutnih neravnotežij v zvezi s stanji na razumne ravni. Hkrati pa izboljšanje cikličnih pogojev prispeva k povečanju lokalnih pritiskov na cene, stroške in stanovanjske trge, kar je treba natančno spremljati v nekaterih državah.

3. Neravnotežja, tveganja in prilagajanje: pripombe glede posameznih držav Belgija: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Belgijo ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer zasebni in javni dolg. Zunanja vzdržnost temelji na zelo pozitivnem neto stanju mednarodnih naložb in saldu tekočega računa, ki je blizu ravnotežja. Po povečanju v letu 2016 so se skupne izgube deležev na izvoznih trgih znatno zmanjšale. Gibanje nominalnih stroškov dela na enoto je bilo skromno, vendar se pričakuje, da se bo v prihodnosti pospešilo. Zasebni dolg je še vedno razmeroma visok, zlasti pri nefinančnih družbah, čeprav podatke o dolgu napihuje razširjeno posojanje znotraj skupin. Tveganja, povezana z zadolženostjo gospodinjstev, izvirajo predvsem iz stanovanjskega trga. Realne cene stanovanj se v zadnjih letih niso bistveno spreminjale, kar pomeni, da za hitro rast pred letom 2008 ni bilo nobenega popravka. Javni dolg naj bi se počasi zmanjšal z visokih ravni in še vedno predstavlja velik izziv za dolgoročno vzdržnost javnih financ, javna poraba pa stagnira zaradi trenutne konsolidacije javnih financ. Ustvarjanje delovnih mest je še vedno močno, dolgotrajna brezposelnost ter visoka in stalna stopnja brezposelnosti mladih pa se znižujeta. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z javno zadolženostjo, vendar so tveganja v zvezi s tem še vedno omejena. Zato Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji.

Bolgarija: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da v Bolgariji obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja, ki vključujejo zlasti ranljivosti v finančnem sektorju in visoko zadolženost podjetij v razmerah nepopolne prilagoditve trga dela. V posodobljenem pregledu dva kazalnika presegata okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb in rast realnih cen stanovanj. Negativno neto stanje mednarodnih naložb še vedno presega prag, vendar se je še naprej izboljševalo, saj je tekoči račun prešel na znaten presežek. Večina neto stanja mednarodnih naložb se nanaša na obveznosti v zvezi z neto neposrednimi tujimi naložbami, kar blaži zunanja tveganja in odraža dinamiko zmanjševanja zaostanka. Izboljšanje zunanjega položaja je podprto z rastjo deležev na izvoznih trgih, ki je bila zabeležena v zadnjih nekaj letih. Zadolženost zasebnega sektorja je še vedno zaskrbljujoča, zlasti pri nefinančnih družbah, kjer raven slabih posojil ostaja visoka kljub trenutnemu procesu razdolževanja. Realne cene stanovanj so se v letu 2016 močno zvišale in jih je treba pozorno spremljati. Izvajajo se zgodnji ukrepi za odpravo ranljivosti v finančnem sektorju. Kljub temu in kljub ugodnemu makroekonomskemu okolju delovanje sektorja še vedno ovira dolgotrajna zaskrbljenost zaradi slabega upravljanja, kakovosti sredstev in nadzora. Okrevanje trga dela se nadaljuje, brezposelnost pa naj bi se v obdobju, ki ga zajema napoved, znižala. Vendar stalna strukturna vprašanja, kot so visok delež dolgotrajno brezposelnih ter neusklajenost med spretnostmi in kvalifikacijami ter potrebami na trgu dela, vodijo k premajhni izkoriščenosti človeškega kapitala in negativno vplivajo na zaposlovanje. Po drugi strani se bodo plače in stroški dela v prihodnosti zvišali, zlasti zaradi pomanjkanja ponudbe v nekaterih sektorjih in načrtov za nadaljnje zvišanje minimalne plače v obdobju 2018–2020. Na splošno ekonomska razlaga kaže na to, da še vedno obstajajo ranljivosti v gospodarstvu, vključno s finančnim sektorjem. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenega čezmernega neravnotežja v februarju, da dodatno prouči nadaljnji obstoj makroekonomskih tveganj in spremlja napredek pri odpravljanju čezmernih neravnotežij. Češka: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Češko ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu rast realnih cen stanovanj presega okvirni prag. Saldo tekočega računa se izboljšuje in zdaj kaže majhen presežek. Neto stanje mednarodnih naložb se je še naprej krepilo, deloma zaradi obrambe dna deviznega tečaja v razmerju do eura, vendar se je ta politika končala aprila 2017. Deleži na izvoznih trgih so se povečali. Nominalni stroški dela na enoto so se zvišali, in sicer predvsem zaradi močne rasti plač, ki naj bi se še bolj pospešila zaradi visokega povpraševanja po delu in nizke brezposelnosti. Rast realnih cen stanovanj se je še bolj pospešila in zdaj presega prag, čemur je treba nameniti pozornost. Cene stanovanj še bolj vplivajo na obseg hipotekarnih posojil. Raven dolga zasebnega sektorja se je v letu 2016 nekoliko zvišala, vendar je še vedno pod pragom. Bančni sektor, ki je večinoma v tuji lasti, ostaja stabilen, čeprav se je rast obveznosti finančnega sektorja v letu 2016 znatno pospešila. Brezposelnost je še naprej upadala in je zelo nizka. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z morebitnimi notranjimi tveganji, ki pa so še vedno omejena. Zato Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Danska: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Dansko ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu več kazalnikov še vedno presega okvirni prag, in sicer saldo tekočega računa in dolg zasebnega sektorja. Saldo tekočega računa še vedno kaže velike presežke, kar odraža velike prihranke podjetij in močno razdolževanje gospodinjstev. Presežki na tekočem računu so prispevali k močnemu neto stanju mednarodnih naložb, kar posledično ustvarja pozitiven neto dohodek od tujih naložb. Skupne izgube deležev na izvoznih trgih so se zmanjšale, medtem ko so bili kazalniki stroškovne konkurenčnosti stabilni. Zadolženost gospodinjstev se sicer znižuje, vendar ostaja med najvišjimi v EU. Visoka raven odraža poseben model hipotekarnega bančnega financiranja, ugodno davčno obravnavo, slabe spodbude za odplačevanje hipotekarnega dolga ter napreden pokojninski sistem in sistem socialnega varstva. Vendar ob stalno nizkih stroških financiranja in boljših razmerah na trgu dela cene stanovanj še naprej okrevajo, zlasti na glavnih urbanih območjih, čemur je treba nameniti pozornost. Kljub temu bančni sektor ostaja zdrav. Trg dela se postopoma izboljšuje, brezposelnost je nizka in se še znižuje. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana s tekočim računom, zasebnim dolgom in stanovanjskim sektorjem, vendar se tveganja zdijo omejena. Zato Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Nemčija: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da v Nemčiji obstajajo makroekonomska neravnotežja, zlasti v zvezi z velikim presežkom na tekočem računu, ki odraža presežek prihrankov in šibke naložbe. V posodobljenem pregledu dva kazalnika presegata okvirni prag, in sicer presežek na tekočem računu in javni dolg. Presežek na tekočem računu je bil v letu 2016 na splošno stabilen. Ob stalni rasti domačega povpraševanja naj bi se presežek na tekočem računu še naprej zmanjševal, vendar naj bi ostal na visoki ravni, neto stanje mednarodnih naložb pa naj bi se dodatno povečalo. Pozitiven učinek trgovinskih pogojev se zmanjšuje. Rast izvoza je upadla ob oslabljeni svetovni trgovini, s čimer so se ohranili deleži na izvoznih trgih. Kljub nizki zadolženosti zasebnega sektorja se nadaljuje trend njegovega razdolževanja, vključno s presežnimi prihranki in šibkimi naložbami, kar se odraža v velikem presežku na tekočem računu. Naložbe podjetij so omejene kljub izboljšanju likvidnosti. Rast realnih cen stanovanj se pospešuje. Vendar je bila rast posojil umirjena kljub nizkim obrestnim meram in rastočim cenam stanovanj. Rast plač je zmerna, vendar to velja tudi za gospodinjsko potrošnjo na prebivalca, kar ohranja stopnjo prihrankov gospodinjstev na višji ravni. Javni dolg se je še naprej zniževal proti pragu, za obdobje, ki ga zajema napoved, pa so napovedani proračunski presežki. Javne naložbe še vedno zaostajajo. Splošna brezposelnost, brezposelnost mladih in dolgotrajna brezposelnost so se dodatno znižale in so še vedno zelo nizke. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z zelo velikim in le postopoma padajočim zunanjim presežkom ter močno odvisnostjo od zunanjega povpraševanja, kar poudarja potrebo po nadaljevanju ponovnega uravnoteženja. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenega neravnotežja v februarju, da nadalje prouči nadaljnji obstoj neravnotežij ali njihovo odpravljanje. Estonija: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Estonijo ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu dva kazalnika presegata okvirne pragove, in sicer negativno neto stanje mednarodnih naložb in stroški dela na enoto. Negativno neto stanje mednarodnih naložb presega prag, ampak se mu približuje, vendar več kot polovico zunanjih obveznosti predstavljajo neposredne tuje naložbe. Tekoči račun od leta 2014 kaže manjše presežke, ki naj bi se v obdobju, ki ga zajema napoved, ohranili. Kljub določenemu povečanju v letu 2016 so bili deleži na izvoznih trgih v kumulativnem smislu stabilni. Močna rast nominalnih stroškov dela na enoto in višji realni efektivni devizni tečaj v glavnem odražata rast plač ob visokem povpraševanju po delu in nizki brezposelnosti. Ob okrepitvi naložbenih tokov in izvoznih trgov v tem in naslednjem letu naj bi se produktivnost v prihodnosti povečala, rast stroškov dela na enoto pa upočasnila. Rast cen stanovanj se je v letu 2016 umirila po tem, ko je v prejšnjih letih presegla prag. Dolg zasebnega sektorja je stabilen in javni dolg je ostal najnižji v EU. Kazalniki dolgotrajne brezposelnosti in brezposelnosti mladih so se dodatno izboljšali, saj so stopnje delovne aktivnosti dosegle najvišje ravni doslej. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana s stroškovno konkurenčnostjo ob visokem povpraševanju po delu in nizki brezposelnosti, vendar so tveganja omejena. Zato Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji.

Irska: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da na Irskem obstajajo makroekonomska neravnotežja, zlasti v zvezi z ranljivostmi zaradi velikega javnega in zasebnega dolga ter neto zunanjimi obveznostmi kljub izboljšanju pri spremenljivkah na področju tokov. V posodobljenem pregledu več kazalnikov še vedno presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb, realni efektivni devizni tečaj, zasebni dolg, javni dolg in realne cene stanovanj. Tekoči račun kaže znaten presežek, medtem ko se je neto stanje mednarodnih naložb zelo poslabšalo, kar je predvsem posledica dejavnikov, ki niso povezani z domačim gospodarstvom. Na splošno je s tem povezani saldo tekočega računa in zunanji položaj še vedno težko oceniti zaradi obsega in učinka dejavnosti multinacionalnih družb. Močna rast produktivnosti v zadnjih letih je prispevala k večji stroškovni konkurenčnosti. Zaradi močnega okrevanja se deleža zasebnega in javnega dolga v BDP sicer znižujeta, vendar ostajata visoka. Aktivno razdolževanje gospodinjstev se nadaljuje, vendar je glede na učinek multinacionalnih družb na skupni dolg podjetij težje oceniti stanje domačih nefinančnih družb. Javnofinančni primanjkljaj se v obdobju, ki ga zajema napoved, približuje ravnotežju. Delež slabih posojil se je v zadnjih letih zniževal, vendar je še vedno visok, kar vpliva na celotno gospodarstvo. Banke so dobro kapitalizirane, njihova dobičkonosnost pa se postopoma izboljšuje, čeprav je še vedno šibka. Realne cene stanovanj hitro rastejo, in sicer predvsem zaradi omejitev ponudbe in z ravni, ki so verjetno še vedno podcenjene, vendar jim je treba nameniti pozornost. Irska se približuje polni zaposlenosti, saj brezposelnost pada, rast novih delovnih mest s polnim delovnim časom pa od leta 1999 ni bila še nikoli tako hitra. Znatno sta se zmanjšali tudi dolgotrajna brezposelnost in brezposelnost mladih. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z oceno zunanje vzdržnosti, ranljivostmi finančnega sektorja ter zasebnim in javnim dolgom. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenega neravnotežja v februarju, da nadalje prouči nadaljnji obstoj neravnotežij ali njihovo odpravljanje. Španija: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da v Španiji obstajajo makroekonomska neravnotežja, zlasti v zvezi z visokimi ravnmi zasebnega, javnega in zunanjega dolga v razmerah visoke brezposelnosti. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb, deleža zasebnega in javnega dolga ter stopnja brezposelnosti. Ponovno zunanje uravnoteženje se je nadaljevalo. Neto stanje mednarodnih naložb se je izboljšalo, vendar je še vedno zelo visoko, pri čemer bo potrebnega še nekaj časa, da doseže razumne ravni. Tekoči račun naj bi ostal v zmernem presežku kljub močnemu končnemu povpraševanju, kar je deloma posledica strukturnega izboljšanja izvozne učinkovitosti. Rast stroškov dela na enoto je bila skromna, vendar je zaradi nizke rasti produktivnosti povečanje konkurenčnosti odvisno od stroškovnih prednosti. Še vedno obstajajo potrebe po razdolževanju, vendar se je v letu 2016 dolg zasebnega sektorja, zlasti podjetij, še naprej zmanjševal. Hitrost zmanjševanja dolga se je upočasnila, saj se je ponovno vzpostavil tok novih posojil, kar spodbuja znatno povečanje naložb. Delež javnega dolga je visok in se le počasi znižuje, in sicer predvsem zaradi močne rasti. Brezposelnost se hitro znižuje, vendar je še vedno zelo visoka, zlasti med mladimi in dolgotrajno brezposelnimi. Za ustvarjanje delovnih mest je značilen visok delež pogodb za določen čas. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z zunanjo vzdržnostjo, zasebnim in javnim dolgom ter prilagoditvijo trga dela v razmerah šibke rasti produktivnosti. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenih neravnotežij v februarju in njihovega čezmejnega pomena, da dodatno prouči nadaljnji obstoj neravnotežij ali njihovo odpravljanje. Francija: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da v Franciji obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja, zlasti v zvezi z zelo visokim javnim dolgom in šibko konkurenčnostjo v razmerah nizke rasti produktivnosti. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer javni dolg, dolg zasebnega sektorja in stopnja brezposelnosti. Tekoči račun še naprej kaže zmeren primanjkljaj, ki naj bi bil stabilen. Deleži na izvoznih trgih so se v zadnjih letih stabilizirali. Kazalniki konkurenčnosti so se izboljšali, saj so se nominalni stroški dela na enoto znatno upočasnili, in sicer zaradi zmerne dinamike plač in ukrepov za znižanje stroškov dela. Vendar je rast produktivnosti dela še vedno nizka, kar preprečuje hitrejše okrevanje stroškovne konkurenčnosti. Dolg zasebnega sektorja presega prag, pri čemer se zadolženost podjetij povečuje, cene stanovanj pa so še vedno na precej visokih ravneh v primerjavi z razpoložljivim dohodkom. Javni dolg se je stabiliziral na visokih ravneh in je še vedno velik vir ranljivosti, kar zmanjšuje fiskalni manevrski prostor, ki je na voljo za odzivanje na prihodnje pretrese. Brezposelnost se znižuje z najvišje ravni, ki jo je dosegla v letu 2015, medtem ko se je dolgotrajna brezposelnost stabilizirala. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z visoko javno zadolženostjo in šibko konkurenčnostjo v razmerah nizke rasti produktivnosti. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenega čezmernega neravnotežja v februarju, da dodatno prouči nadaljnji obstoj makroekonomskih tveganj in spremlja napredek pri odpravljanju čezmernih neravnotežij. Hrvaška: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da na Hrvaškem obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja, zlasti glede tveganj v zvezi z visokimi ravnmi javnega in zunanjega dolga ter dolga podjetij, večinoma izraženega v tuji valuti, v razmerah nizke potencialne rasti. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb, javni dolg in stopnja brezposelnosti. Neto stanje mednarodnih naložb se je zmanjšalo, vendar ostaja na visokih ravneh, prisotna pa so tudi stalna valutna tveganja. Tekoči račun kaže precejšen presežek in je pozitiven že od leta 2013. Medtem ko je bil sprva odvisen od domačega povpraševanja, zdaj vedno bolj temelji na močni rasti izvoza, spodbuja pa ga tudi večja stroškovna konkurenčnost. Rast deležev na izvoznih trgih se je v letu 2016 pospešila. Dolg zasebnega sektorja se je še naprej zmanjševal zaradi šibkih kreditnih tokov, vendar je še vedno na visoki ravni. Nadaljnja močna gospodarska rast bi morala podpreti proces razdolževanja in s tem zmanjšati pritisk na rast posojil v prihodnosti. Veliko posojil nefinančnim družbam je še naprej slabih, vendar se ta delež zmanjšuje. Delež javnega dolga se je v letu 2016 dodatno zmanjšal in naj bi se še naprej zmanjševal, med drugim tudi zaradi omejenih primanjkljajev. Stopnja brezposelnosti se znižuje, vendar je to v veliki meri posledica hitrega krčenja delovne sile. Tveganja v zvezi z gospodarskimi obeti so povezana z razvojem dogodkov pri tekočem prestrukturiranju velikega konglomerata Agrokor. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z visokim dolgom in valutno izpostavljenostjo v vseh sektorjih ter uspešnostjo trga dela. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenega čezmernega neravnotežja v februarju, da dodatno prouči nadaljnji obstoj makroekonomskih tveganj in spremlja napredek pri odpravljanju čezmernih neravnotežij. Italija: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da v Italiji obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja, zlasti glede tveganj v zvezi z visokim javnim dolgom in dolgotrajno šibko konkurenčnostjo v razmerah visokega deleža slabih posojil in brezposelnosti. V posodobljenem pregledu dva kazalnika presegata okvirni prag, in sicer javni dolg in stopnja brezposelnosti. Presežek na tekočem računu se je v letu 2016 dodatno povečal, in sicer zaradi izvoza, za katerega je kazalnik zaradi zmerne rasti deležev na izvoznih trgih zdaj pod okvirnim pragom, pri čemer to odraža tudi še vedno šibko domače povpraševanje, kar je razvidno iz doslej najnižjega deleža naložb v osnovna sredstva v BDP. Vendar stroškovna konkurenčnost še vedno trpi zaradi skromne rasti produktivnosti dela kljub omejeni rasti plač, medtem ko nestroškovni dejavniki, kot so inovacije in velikost podjetja, prav tako negativno vplivajo na izvozno učinkovitost. Počasno gospodarsko okrevanje, nizka inflacija in večinoma ekspanzivna fiskalna politika v zadnjih letih povzročajo zamude pri zmanjševanju zelo visokega deleža javnega dolga. Obeti za potencialno rast so omejeni, zlasti glede na neugodne demografske razmere in nizko rast produktivnosti ter med drugim tudi zaradi posledic dolgotrajne neustrezne razporeditve kapitala, povezane z visokimi ravnmi slabih posojil in nizko ravnjo naložb. Kljub nedavnemu javnemu posredovanju za rešitev najšibkejših bank je bančni sistem zaradi še vedno nizke dobičkonosnosti in visokega deleža slabih posojil dovzeten za pretrese, banke pa niso zmožne zbirati dodatnega kapitala in podpirati gospodarskega okrevanja. Razmere na trgu dela se postopoma izboljšujejo, vendar je stopnja brezposelnosti še vedno visoka, pri čemer je precej nad ravnmi pred krizo, zlasti za mlade in dolgotrajno brezposelne. Skupna stopnja udeležbe sicer raste, vendar ostaja pod povprečjem v euroobmočju. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z visoko javno zadolženostjo in visoko brezposelnostjo v razmerah šibke rasti produktivnosti in še vedno ranljivega bančnega sistema. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenih čezmernih neravnotežij v februarju, da dodatno prouči nadaljnji obstoj makroekonomskih tveganj in spremlja napredek pri odpravljanju čezmernih neravnotežij. Ciper: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da na Cipru obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja, zlasti v zvezi z velikim zasebnim, javnim in zunanjim dolgom ter visokim deležem slabih posojil v bančnem sistemu. V posodobljenem pregledu več kazalnikov še vedno presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb, realni efektivni devizni tečaj, dolg zasebnega sektorja, javni dolg, stopnja brezposelnosti in sprememba stopnje delovne aktivnosti.

Primanjkljaj na tekočem računu se je v letu 2016 zelo povečal, negativno neto stanje mednarodnih naložb pa je še vedno znatno. Skupne izgube deležev na izvoznih trgih so se zmanjšale zaradi povečanja v letu 2016. Stroškovna konkurenčnost se je izboljšala, realni efektivni devizni tečaj pa se je znatno zmanjšal, kar odraža negativno inflacijo do leta 2016 in omejene plače, ki so posledica nizke rasti produktivnosti. Kar zadeva prihodnost, se nadaljnja povečanja lahko izkažejo kot izziv, ko bodo ti dejavniki oslabeli. Raven zasebne zadolženosti je med najvišjimi v EU, in sicer tako za gospodinjstva kot tudi za podjetja, proces razdolževanja pa je počasen. Zlasti prihranki gospodinjstev so negativni. Zaradi deflacijskih razmer do konca leta 2016 so se zmanjšale možnosti za pasivno razdolževanje, pri čemer naj bi se ta trend obrnil, saj naj bi se inflacija povečala. Realne cene stanovanj so bile stabilne in so morda presegle svojo najnižjo točko. Zelo visoka raven slabih posojil ovira ponovno vzpostavitev zdravega kreditnega toka v gospodarstvo, kar je potrebno za srednjeročno podporo potencialni rasti. Zelo visok delež javnega dolga v BDP naj bi v letu 2016 dosegel najvišjo vrednost. Brezposelnost se znižuje, vendar je še vedno visoka, zlasti dolgotrajna brezposelnost in brezposelnost mladih. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z zunanjo vzdržnostjo, zasebnim in javnim dolgom, ranljivostjo v finančnem sektorju ter prilagoditvijo trga dela. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenega čezmernega neravnotežja v februarju, da dodatno prouči nadaljnji obstoj makroekonomskih tveganj in spremlja napredek pri odpravljanju čezmernih neravnotežij. Latvija: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Latvijo ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb, stroški dela na enoto, realne cene stanovanj in stopnja brezposelnosti. Na tekočem računu je bil v letu 2016 presežek, vendar naj bi se v prihodnosti prevesil nazaj v primanjkljaj. Visoko negativno neto stanje mednarodnih naložb, ki odraža predvsem javni dolg in neposredne tuje naložbe, se še naprej postopoma izboljšuje. Deleži na izvoznih trgih so se v zadnjih letih stabilizirali. Vendar kazalniki stroškovne konkurenčnosti kažejo na nadaljnje poslabšanje. Realni efektivni devizni tečaj se zvišuje. Stroški dela na enoto so se znatno zvišali, predvsem zaradi stalne rasti plač, kar naj bi se glede na zmanjševanje delovne sile, visoko povpraševanje po delu in nizko brezposelnost nadaljevalo tudi v prihodnosti, čeprav naj bi se produktivnost dela nekoliko povečala. Rast realnih cen stanovanj se je v letu 2016 zelo povečala, čemur je treba nameniti pozornost. Razdolževanje zasebnega sektorja se nadaljuje, rast posojil pa ostaja omejena. Javni dolg je še naprej nizek in stabilen. Brezposelnost se še vedno prilagaja navzdol. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana s pritiski iz domačega povpraševanja in stroškovno konkurenčnostjo, vendar se tveganja zdijo omejena. Na splošno Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Litva: V prejšnjih krogih postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Litvo ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb, stroški dela na enoto in realni efektivni devizni tečaj. Tekoči račun se je v obdobju 2015–2016 zmanjšal, s čimer se je kazalnik uravnotežil. Neto stanje mednarodnih naložb, ki odraža predvsem javni dolg in neposredne tuje naložbe, se izboljšuje. Deleži na izvoznih trgih so se v letu 2016 povečali. Vendar se je zmanjšala stroškovna konkurenčnost. Realni efektivni devizni tečaj se je v zadnjih letih zvišal, rast stroškov dela pa je bila močna, kar naj bi se v naslednjih letih nekoliko upočasnilo zaradi pričakovanega povečanja produktivnosti. Ravni javnega in zasebnega dolga sta še vedno razmeroma nizki in stabilni. Realne cene stanovanj se zvišujejo, vendar z nizke ravni. Brezposelnost se znižuje in je zdaj pod pragom. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana s stroškovno konkurenčnostjo, vendar so tveganja še vedno omejena. Zato Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Luksemburg: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Luksemburg ni bilo ugotovljeno, da bi imel makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer dolg sektorja država in zvišanje stopnje brezposelnosti mladih. Zunanji položaj še naprej kaže na večinoma stabilne presežke na tekočem računu in pozitivno neto stanje mednarodnih naložb, pri čemer spremembe v veliki meri odražajo položaj države kot mednarodnega finančnega središča in ne dejavnosti domačega gospodarstva. Skupna rast deležev na izvoznih trgih je bila znatna, k čemur prispeva nedavna stabilnost na področju stroškovne konkurenčnosti, ki temelji na omejenem razvoju stroškov dela na enoto. Realne cene stanovanj že več let zaporedoma stalno rastejo po razmeroma visoki stopnji, čemur je treba nameniti pozornost. Rast cen stanovanj temelji na dinamičnem trgu dela, obsežnih neto migracijskih tokovih in ugodnih pogojih financiranja, medtem ko ponudba ostaja razmeroma omejena. Cenovna dostopnost stanovanj se zaradi stalno naraščajočih cen še naprej slabša. Medtem ko je zadolženost podjetij povezana predvsem s čezmejnimi posojili med podjetji, se je raven zadolženosti gospodinjstev, ki jo predstavlja večinoma hipotekarni dolg, stalno zviševala, kar odraža naraščajoče cene stanovanj. Vendar so tveganja za finančno stabilnost države ublažena zaradi trdnosti bančnega sektorja. Javni dolg je še vedno zelo nizek. Ob ugodnih pogojih za rast se povpraševanje po delu zvišuje, brezposelnost pa znižuje. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja predvsem nekatera omejena tveganja, povezana z vedno višjimi cenami stanovanj in zadolženostjo gospodinjstev. Zato Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Madžarska: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Madžarsko ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb, javni dolg, realne cene stanovanj in letna sprememba skupnih obveznosti finančnega sektorja. Tekoči račun je še vedno v presežku, kar pomeni trajno izboljšanje negativnega neto stanja mednarodnih naložb. Deleži na izvoznih trgih so se povečali, k čemur je prispevala rastoča avtomobilska industrija. Vendar se je stroškovna konkurenčnost poslabšala, kar se odraža v dinamični rasti stroškov dela na enoto. Zasebni dolg se še naprej zmanjšuje. V podjetniškem sektorju se je hitrost razdolževanja upočasnila, gospodarska rast je vse večja, posojila podjetjem pa so začela okrevati. V gospodarstvu se pojavljajo znaki omejitev zmogljivosti in cenovnih pritiskov, kar zahteva posebno pozornost. Zlasti realne cene stanovanj še naprej hitro naraščajo, vendar s podcenjenih ravni. Vendar bi okrevanje stanovanjskega trga lahko pozitivno vplivalo na še vedno visok delež slabih hipotekarnih posojil z izboljšanjem njihove tržljivosti. Javni dolg se počasi zmanjšuje. Bančni sektor je izboljšal svojo dobičkonosnost in sposobnost, da absorbira pretrese. Povečanje obveznosti finančnega sektorja je povezano z veliko enkratno transakcijo s strani subjekta s posebnim namenom, kar ni vplivalo na domači kredit. Brezposelnost se je leta 2016 dodatno znižala, povpraševanje po delu pa je vedno višje. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana s stanovanjskim trgom in trgom dela, vendar se tveganja zdijo omejena. Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Malta: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Malto ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu saldo tekočega računa presega okvirni prag.

Ne glede na zelo hitro rast domačega povpraševanja se je velik presežek na tekočem računu leta 2016 še povečal in kazalnik zdaj presega prag. Neto stanje mednarodnih naložb je zelo pozitivno. Razvoj na področju stroškovne konkurenčnosti je bil ugoden. Rast stroškov dela na enoto je bila omejena zaradi zmerne rasti plač in razmeroma visoke rasti produktivnosti dela. Razvoj realnega efektivnega deviznega tečaja je bil stabilen. Delež dolga zasebnega sektorja je bil v letu 2016 stabilen, vendar je nadaljnje pasivno razdolževanje temeljilo na močni rasti. Kljub temu ostaja finančni vzvod v podjetniškem sektorju visok. Stopnja rasti posojil za gospodinjstva je bila v glavnem stabilna. Delež javnega dolga v BDP se je stalno zniževal in je trenutno pod pragom. Živahno gospodarsko okolje in nekaj ozkih grl pri usmerjanju domačih prihrankov za naložbe so prispevali k oživitvi stanovanjskega trga. Cene stanovanj so počasi naraščale, čemur je treba nameniti pozornost. Kakovost sredstev v domačem bančnem sektorju se izboljšuje in razpoložljive kapitalske rezerve naj bi zadostovale za pokritje neposrednih tveganj, ki bi lahko izhajala iz stanovanjskega trga. Močno rast zaposlovanja je še naprej spremljalo zniževanje brezposelnosti. Na splošno ekonomska razlaga kaže na močno dinamiko v trenutnem saldu tekočega računa in stanovanjskem trgu ob močni rasti, vendar se zdijo tveganja omejena. Zato Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Nizozemska: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da na Nizozemskem obstajajo makroekonomska neravnotežja, zlasti v zvezi z visoko zadolženostjo gospodinjstev ter velikim in stalnim presežkom na tekočem računu. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, zlasti tekoči račun, dolg zasebnega sektorja in javni dolg. Presežek na tekočem računu je še vedno precej nad okvirnim pragom, pri čemer odraža presežne prihranke nefinančnih družb, zlasti multinacionalnih družb, v razmerah nizkih naložb in omejene razdelitve dobička podjetij. Skupni učinek iz drugih sektorjev ostaja omejen. Izboljšanje naložb gospodinjstev je v veliki meri izravnalo učinek tekočega računa, ki je nastal zaradi nedavnih sprememb v javnofinančnem saldu. Neto stanje mednarodnih naložb je pozitivno in se še izboljšuje. Kazalniki stroškovne konkurenčnosti so ugodni, kar kaže tudi skromna rast plač. Zasebni dolg je visok. To zadeva zlasti visoko raven zadolženosti gospodinjstev v primerjavi z razpoložljivim dohodkom gospodinjstev. Zadolženost gospodinjstev še naprej spodbujajo ugodna davčna obravnava (dolžniško financiranega) lastništva stanovanj in nizke hipotekarne obrestne mere. Razdolževanje gospodinjstev traja že več let, čeprav večinoma pasivno, pri čemer nedavna dejavnost na stanovanjskem trgu in naraščajoče cene stanovanj zvišujejo ravni nominalnega dolga. Delež javnega dolga se znižuje in približuje pragu, pri čemer bo ustalil pod 60-odstotnim pragom. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana s stalnimi neravnotežji med neto prihranki in naložbami ter visoko ravnjo zasebnega dolga. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenega neravnotežja v marcu, da dodatno prouči nadaljnji obstoj neravnotežij ali njihovo odpravljanje. Avstrija: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Avstrijo ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer realne cene stanovanj, javni dolg in sprememba dolgotrajne brezposelnosti. Presežek na tekočem računu se je leta 2016 stabiliziral na zmerni ravni, medtem ko je neto stanje mednarodnih naložb ostalo uravnoteženo. V zadnjih letih so se na podlagi stroškovne konkurenčnosti stabilizirali tudi deleži na izvoznih trgih, saj je realni efektivni devizni tečaj ostal na splošno nespremenjen, stroški dela na enoto pa so upadli zaradi omejene rasti plač. Realne cene stanovanj, ki so naraščale od leta 2009, so se v letu 2016 znatno zvišale, od takrat dalje pa umirile. Čeprav se zdi, da zvišanje cen ni odvisno od posojil, je treba to vprašanje pozorno spremljati. Zasebni sektor, ki je sicer le tik pod pragom, se je le malo spremenil glede na BDP. Po napovedih bo javni dolg začel padati, tudi zaradi odprodaje oslabljenih sredstev nacionaliziranih finančnih institucij. Stanje bančnega sektorja se je v letu 2016 znatno izboljšalo, saj so banke še zmanjšale svoja slaba posojila, njihovi kapitalski količniki pa počasi dohitevajo kapitalske količnike EU. Stopnja brezposelnosti je verjetno dosegla vrh leta 2016 in pričakuje se, da se bo zaradi močne rasti zaposlovanja počasi znižala. Dolgoročna brezposelnost in brezposelnost mladih sta se rahlo zvišali, vendar ostajata na sorazmerno nizki ravni. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana s stanovanjskim in bančnim sektorjem, vendar se zdijo tveganja omejena. Zato Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Poljska: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Poljsko ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu neto stanje mednarodnih naložb (NIIP) presega okvirni prag. Primanjkljaj na tekočem računu se je še naprej zmanjševal v smeri ravnotežja. Neto stanje mednarodnih naložb se je v letu 2016 sicer minimalno izboljšalo, vendar je še vedno zelo negativno. Zunanja ranljivost je omejena, saj velik del zunanjih obveznosti predstavljajo neposredne tuje naložbe, medtem ko se je neto tuje zadolževanje še naprej postopoma zmanjševalo. V letu 2016 se je rast deležev na izvoznih trgih hitro povečala, medtem ko so se kazalniki stroškovne konkurenčnosti okrepili. Tako dolg zasebnega sektorja kot javni dolg sta se v letu 2016 povečala, vendar sta ostala na razmeroma nizki ravni. Poljski bančni sektor je razmeroma dobro kapitaliziran, likviden in donosen, čeprav znatne zaloge posojil, izraženih v tuji valuti, povečujejo njegovo ranljivost. Uspešnost trga dela je ostala velika in se je izboljševala zaradi nadaljnjega upadanja stopnje brezposelnosti in z njo povezanega napredka v kazalnikih revščine. Na splošno ekonomska analiza izpostavlja vprašanja, povezana z zunanjim stanjem naložb, vendar splošna tveganja ostajajo omejena. Zato Komisija na tej stopnji ne bo izvedla poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Portugalska: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da na Portugalskem obstajajo čezmerna makroekonomska neravnotežja, zlasti v zvezi z velikim številom zunanjih obveznosti, zasebnim in javnim dolgom, ranljivostjo bančnega sektorja ter prilagoditvijo trga dela v razmerah nizke rasti produktivnosti. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb (NIIP), javni dolg, zasebni dolg, brezposelnost in realne cene stanovanj. Tekoči račun je v zadnjih letih obdržal majhen presežek in s tem prispeval k postopnemu zmanjšanju negativnega neto stanja mednarodnih naložb. Vendar hitrost prilagoditve še vedno ne zadostuje za spodbuditev vzdržnejšega zunanjega položaja. Cenovna konkurenčnost, ki se je v zadnjih letih izboljšala, se je v letu 2016 rahlo poslabšala, vendar je izvozna učinkovitost ostala močna. Javni in zasebni dolg sta še vedno zelo visoka, zato so stroški obresti visoki, medtem ko je delež naložb v gospodarstvo zelo nizek. Medtem ko razdolževanje zasebnega sektorja poteka sorazmerno hitro, je bil delež javnega dolga v zadnjih letih precej stabilen, vendar se pričakuje, da se bo v prihodnje postopno zmanjšal. Visoka raven slabih posojil, ki se sicer znižuje, nizka dobičkonosnost in nizki kapitalski deleži izpostavljajo ranljivosti v bančnem sektorju. Trg dela se bistveno izboljšuje, vendar še vedno obstajajo izzivi v zvezi z znanjem in spretnostmi ter segmentacijo. Poleg tega šibka dinamika produktivnosti omejuje potencial rasti države. Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z neravnotežji med spremenljivkami stanj in njihovo hitrostjo prilagoditve, zlasti zunanjim, javnim in zasebnim dolgom, ranljivostjo bančnega sektorja, nizko rastjo produktivnosti ter nekaterimi togostmi na trgu dela. Zato se zdi Komisiji koristno, tudi ob upoštevanju ugotovljenega čezmernega neravnotežja v februarju, da dodatno prouči nadaljnji obstoj makroekonomskih tveganj in spremlja napredek pri odpravljanju čezmernih neravnotežij. Romunija: V prejšnjem krogu postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji za Romunijo ni bilo ugotovljeno, da bi imela makroekonomska neravnotežja. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb (NIIP) in realne cene stanovanj. Primanjkljaj na tekočem računu se je v letu 2016 poslabšal zaradi velike zasebne porabe, vendar je močna rast BDP omogočila izboljšanje negativnega neto stanja mednarodnih naložb, zlasti z zmanjšanjem neto zunanjega dolga. Večina neto stanja mednarodnih naložb, ki odraža dinamiko zmanjševanja zaostanka, se nanaša na neto neposredne tuje naložbene obveznosti, ki blažijo zunanja tveganja. Rast deležev na izvoznih trgih ostaja močna, tudi zaradi znatnih pridobitev v letu 2016 in kljub poslabšanju stroškovne konkurenčnosti. Rast plač naj bi v srednjeročnem obdobju ostala visoka, to pa bi lahko dodatno obremenilo stroškovno konkurenčnost. Dolg zasebnega sektorja je zmeren in se še zmanjšuje. Popravek realnih cen stanovanj se je v letu 2015 obrnil in v letu 2016 so cene še naprej hitro naraščale. Bančni sektor je še naprej dobro kapitaliziran in likviden. Delež slabih posojil naj bi upadal in naj ne bi predstavljal tveganja za finančno stabilnost kljub sorazmerno visokim ravnem. Javni dolg se je v letu 2016 nekoliko zmanjšal in ostaja sorazmerno nizek. Vendar naj bi proračunski primanjkljaj srednjeročnem obdobju ostal visok in naj bi negativno vplival na dinamiko javnega dolga. Stopnja brezposelnosti se je v letu 2016 znižala, kar delno odraža visoko povpraševanje po delu, stopnja delovne aktivnosti pa se je ne glede na močno gospodarsko rast nekoliko znižala.

Na splošno ekonomska razlaga izpostavlja vprašanja, povezana z zunanjim položajem in vzdržnostjo fiskalne politike, vendar se zdijo tveganja omejena. Komisija na tej stopnji ne bo izvedla nadaljnje poglobljene analize v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Slovenija: Komisija je februarja 2017 ugotovila, da v Sloveniji obstajajo makroekonomska neravnotežja, zlasti v zvezi s fiskalnimi tveganji in ranljivostjo, ki izhajajo iz bančnega sektorja in zadolženosti podjetij. V posodobljenem pregledu več kazalnikov presega okvirni prag, in sicer neto stanje mednarodnih naložb in javni dolg. Velik presežek na tekočem računu se je v letu 2016 še povečal, naložbe pa so ostale šibke. Posledično se je negativno neto stanje mednarodnih naložb znatno izboljšalo in je zdaj zelo blizu praga. Deleži na izvoznih trgih so se v letu 2016 povečali, podpirajo pa jih minimalna rast stroškov dela na enoto in zelo skromno povečanje realnega efektivnega deviznega tečaja. Zasebni dolg se je še zmanjšal, zlasti v podjetniškem sektorju, hkrati pa se pritiski razdolževanja bližajo koncu. Kljub temu naložbe ostajajo nizke. Bančni sektor se je stabiliziral in dobičkonosnost bank se obnavlja, medtem ko delež slabih posojil še