EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 12.10.2016 COM(2016) 590 final 2016/0288(COD) NOTE

This language version reflects the corrections done to the original EN version transmitted under COM(2016) 590 final of 14.9.2016 and retransmitted (with corrections) under COM(2016) 590 final/2 of 12.10.2016

Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah (Prenovitev) (Besedilo velja za EGP) {SWD(2016) 303 final/2}

{SWD(2016) 304 final}

{SWD(2016) 305 final}

{SWD(2016) 313 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Od zadnje revizije regulativnega okvira za elektronske komunikacije leta 2009 se je sektor bistveno razvil, njegova vloga pri omogočanju digitalnega gospodarstva pa se je okrepila. Tržne strukture so se razvile, pri čemer je monopolistična tržna moč postala vse bolj omejena, povezljivost pa je v gospodarstvu pridobila vse večjo vlogo. Potrošniki in podjetja se vedno bolj zanašajo na podatkovne storitve in storitve dostopa do interneta ter ne na telefonijo in druge tradicionalne komunikacijske storitve. Te spremembe so privedle do tega, da do nedavnega neznani subjekti na trgu tekmujejo s tradicionalnimi telekomunikacijskimi operaterji (t. i. ponudniki povrhnjih spletnih storitev (OTT – over-the-top): ponudniki storitev, ki zagotavljajo široko paleto aplikacij in storitev, vključno s komunikacijskimi storitvami, prek interneta). Hkrati se je povečalo tudi povpraševanje po visokokakovostni fiksni in brezžični povezljivosti, saj se je povečalo število vse bolj priljubljenih storitev spletnih vsebin, kot so računalništvo v oblaku, internet stvari in komunikacija stroj-stroj (M2M). Prav tako so se razvila elektronska komunikacijska omrežja. Glavne spremembe vključujejo: (i) nadaljevanje prehoda na okolje, ki temelji izključno na internetnem protokolu, (ii) možnosti novih in nadgrajenih osnovnih omrežnih infrastruktur, ki podpirajo skoraj neomejeno zmogljivost prenosa optičnih omrežij, (iii) združevanje fiksnih in mobilnih omrežij z namenom zagotavljanja neprekinjenih storitev končnim uporabnikom ne glede na lokacijo ali uporabljeno napravo ter (iv) razvoj inovativnih pristopov tehničnega upravljanja omrežij, zlasti programsko opredeljenih omrežij (Software Defined Networks) in virtualizacije omrežnih funkcij (Network Function Virtualisation). Zaradi teh sprememb pri uporabi in delovanju so sedanja pravila izpostavljena novim izzivom, ki bodo verjetno postali še pomembnejši v srednje- in dolgoročnem obdobju, zato jih je treba upoštevati pri pregledu regulativnega okvira za elektronske komunikacije. Pri tem pregledu je treba upoštevati strategijo za enotni digitalni trg za Evropo. V strategiji za enotni digitalni trg je bil priznan pomen spremembe paradigme, ki se odvija v digitalnem sektorju, in navedeno, da bi posamezniki in podjetja morali imeti možnost, da neprekinjeno in pod pogoji poštene konkurence dostopajo do spleta in opravljajo spletne dejavnosti. Poleg tega je bilo v strategiji napovedano, da bo Komisija leta 2016 predstavila predloge za velikopotezno prenovo regulativnega okvira „s poudarkom na (i) usklajenem pristopu enotnega trga k politiki in upravljanju spektra, (ii) vzpostavitvi pogojev za pravi enotni trg z odpravo regulativne razdrobljenosti, da se omogoči ekonomija obsega za učinkovite omrežne operaterje in ponudnike storitev ter učinkovito varstvo potrošnikov, (iii) zagotavljanju enakih konkurenčnih pogojev za udeležence na trgu in dosledno uporabo predpisov, (iv) spodbujanju naložb v visokohitrostna širokopasovna omrežja (vključno z revizijo direktive o univerzalnih storitvah) in (v) učinkovitejšem regulativnem institucionalnem okviru“. Komisija je v skladu s to zavezo in v skladu z zahtevami „boljšega pravnega urejanja“ izvedla naknadno oceno. V njej je ocenila uspešnost, učinkovitost, ustreznost, skladnost in dodano vrednost regulativnega okvira Unije ter opredelila področja, na katerih obstajajo možnosti za poenostavitev, ki ne bi ogrožale ciljev okvira. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Storitve povezljivosti, ki se zagotavljajo prek elektronskih komunikacijskih omrežij, so ključne za digitalne izdelke in storitve, zato ta predlog prinaša velike sinergije z drugimi pobudami iz strategije za enotni digitalni trg. Predlog prav tako dopolnjuje obstoječo sektorsko ureditev. Zlasti je predlog popolnoma skladen z Direktivo 2014/61/EU (direktiva o zmanjšanju stroškov širokopasovnih povezav), v kateri je določen celovit sklop pravil za lažjo postavitev širokopasovnih infrastruktur. Aktualni predlog skupaj z nedavno sprejeto Uredbo (EU) 2015/2120, ki zagotavlja odprt internet in odpravlja pribitke za gostovanje, zagotavlja visoko raven varstva končnih uporabnikov na drugih področjih, ki zahtevajo sektorska pravila. Predlagana pravila o upravljanju spektra temeljijo na obstoječih instrumentih na tem področju, zlasti na odločbi o radijskem spektru št. 676/2002/ES, sklepu o skupini za politiko radijskega spektra 2002/622/ES in Sklepu št. 243/2012/EU o vzpostavitvi večletnega programa politike radijskega spektra (PPRS). Prav tako pa predlog utira pot pregledu Direktive 2002/58/ES o zasebnosti in elektronskih komunikacijah kot delu strategije za enotni digitalni trg. •Skladnost z drugimi politikami Unije Čeprav ta predlog obravnava regulativna vprašanja, ki izhajajo iz posebnosti sektorja elektronskih komunikacij kot omrežne industrije, pa nadgrajuje in dopolnjuje obstoječe pravo EU na več področjih. Na področju urejanja trga predlogi enako kot obstoječi regulativni okvir še naprej temeljijo na načelih konkurenčnega prava EU. V predlogu so poleg tega določeni ukrepi, kot je evidentiranje uvedbe omrežja, da se zagotovijo tudi koristne informacije za namene državne pomoči in s tem krepi skladnost med obema politikama. Glede varstva končnih uporabnikov predlagana pravila dopolnjujejo horizontalno zakonodajo o varstvu potrošnikov, pri čemer upoštevajo posebnosti sektorja, na eni strani in hkrati racionalizirajo obstoječa sektorska pravila na področjih, na katerih je prišlo do spremembe zakonodaje od zadnjega pregleda leta 2009, na drugi strani. Na ta način se s predlogom preprečujejo prekrivanja s področji, na katerih se lahko že s samimi horizontalnimi pravili zagotovi ustrezna raven varstva za končne uporabnike. Kohezijska politika ter evropski strukturni in investicijski skladi so pomembno orodje za zapolnitev vrzeli v povezljivosti na območjih nedelovanja trga, razpoložljiva sredstva pa bi bilo treba dodeliti na način, ki omogoča čim večji izkoristek. Predlog prispeva k temu cilju z zagotavljanjem ustreznih pogojev za zasebne naložbe, zato da se javna sredstva lahko usmerijo na področja, na katerih so najbolj potrebna. S predlogom se ohranja obstoječe dopolnjevanje med politikami na področju elektronskih komunikacij in storitev avdiovizualnih medijev, tako da se še naprej zagotavlja, da okvir ne posega v ukrepe, sprejete na ravni Unije ali nacionalni ravni v skladu z zakonodajo EU za doseganje ciljev splošnega interesa, zlasti v zvezi z urejanjem vsebin in avdiovizualno politiko. Razlikovanje med ureditvijo na področju prenosa radiodifuzijskega signala in ureditvijo na področju vsebin ne preprečuje upoštevanja povezav med njima, zlasti zato, da se zagotovijo pluralnost medijev, kulturna raznolikost in varstvo potrošnikov. •Skladnost z obveznostmi na podlagi mednarodnega prava Predlog je skladen z obstoječimi obveznostmi na področju mednarodnega prava, vključno s Splošnim sporazumom o trgovini s storitvami (v nadaljnjem besedilu: GATS) ter prilogo o telekomunikacijah sporazuma GATS in referenčnim dokumentom sporazuma GATS. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Predlog temelji na členu 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije, saj je njegov cilj vzpostavitev notranjega trga za elektronske komunikacije ter zagotovitev njegovega delovanja.

•Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Ker ta predlog pomeni pregled obstoječega okvira, se analiza subsidiarnosti v nadaljevanju osredotoča na: novi cilj vseprisotne in neovirane povezljivosti, harmonizacijo pristojnosti nacionalnih regulativnih organov, harmonizacijo s spektrom povezanih vprašanj in revidirana pravila o storitvah. Vseprisotna in neovirana povezljivost Brez vseprisotne in zelo visokozmogljive povezljivosti enotni trg ne more izkoristiti velikega dela svojega človeškega kapitala. To ovira tako teritorialno kohezijo kot tudi zmožnost podjetij, da proizvajajo učinkovito ter zagotavljajo inovativne in konkurenčne storitve. Povezljivost ima lahko ključno družbeno-ekonomsko vlogo pri preprečevanju osamitve in odseljevanja ter povezovanju obrobnih regij z osrednjimi regijami v EU. Razmere glede povezljivosti se v državah članicah precej razlikujejo. Obstajajo zelo velike razlike, ki jih ni mogoče pojasniti zgolj z razlikami v vrsti pokrajine, prebivalstvu, BDP ali kupni moči, ampak so rezultat različnih političnih odločitev, sprejetih danes in v preteklosti. Če na ravni EU ne bodo sprejeti ukrepi za vseprisotno in neovirano povezljivost kot samostojen cilj okvira, se bodo ti raznovrstni negativni učinki na enotni trg in interese potrošnikov le še nadaljevali. Harmonizacija pristojnosti nacionalnih regulativnih organov Institucionalni okvir omogoča visoko stopnjo prožnosti za nacionalne regulativne organe in države članice, kar pomeni, da je ureditev prilagojena posebnim nacionalnim in lokalnim okoliščinam. Vendar ima ta sistem pomembne pomanjkljivosti na področjih, na katerih je doslednost bistvena ali pa bi bila v večjo korist skupnemu evropskemu interesu. Nekatera področja ureditve zahtevajo bolj usklajen oziroma harmoniziran pristop na ravni EU. To je mogoče med drugim doseči z zagotavljanjem, da so naloge nacionalnih regulativnih organov, ki sodelujejo v Organu evropskih regulatorjev za elektronske komunikacije (v nadaljnjem besedilu: BEREC), kot stebrov institucionalnega okvira, harmonizirane. Harmonizacija nalog nacionalnih regulativnih organov ne bi smela voditi k zmanjšanju njihove politične neodvisnosti, temveč nasprotno k razširitvi zaščite pred obveznostjo sprejemanja navodil na vseh novih področjih pristojnosti. Harmonizacija vprašanj, povezanih s spektrom Spekter je, tako kot drugi viri, kot so številke in do neke mere zemljišče, omejen vir, ki pripada državam članicam ter pri upravljanju in dodeljevanju katerega je treba upoštevati nacionalne posebnosti in potrebe. Obenem obstaja potreba po bolj usklajeni in dosledni ureditvi EU za vstop na trg, da se odpravijo ovire, za katere se zdi, da so posledica neupravičenih različnih pogojev pri dodeljevanju individualnih pravic do uporabe spektra, številk ali zemljišča. Dosledna pravila na ravni EU so nujna, da se (i) ponudnikom omogoči, da razširijo svoje storitve na druge države članice; (ii) ustvarijo zadostne ekonomije obsega na trgu, da lahko to koristi vodilnim državam članicam; (iii) omogoči pravočasen dostop do najsodobnejših brezžičnih zmogljivosti in storitev, da bodo državljani EU in podjetja imeli korist od digitalnega okolja, inovativnih storitev in aplikacij ter da se omogoči komercialni razvoj in podkrepitev prednosti digitalnega gospodarstva, ki se neprestano razvija v smeri „mobilnega“ gospodarstva, v katerem ima politika spektra pomembno vlogo; (iv) državam, ki zaostajajo, omogoči, da dohitijo in sodelujejo v enotnem digitalnem trgu, pri čemer se bolj naprednim državam članicam omogoči, da znotraj svojih mej še povečajo izmenjave med državljani in podjetji; ter (v) da so vsi uporabniki spektra po vsej Uniji obravnavani enako. Nazadnje, da bi bila EU vodilna na svetu na področju novih in izboljšanih storitev, kot je 5G, morajo proizvajalci opreme in ponudniki komunikacijskih storitev doseči zadosten obseg. To ne pomeni le tehnične harmonizacije, temveč predvsem to, da se mora notranji trg razvijati na splošno usklajen način, da bodo stabilna in harmonizirana pravila omogočala dobre storitve in naprave. Storitve Na področju storitev je ukrepanje EU za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev utemeljeno z dejstvom, da obstaja konkurenca med lokalnimi ponudniki elektronskih komunikacijskih storitev, ki združujejo dostop do omrežja s storitvami, in globalnimi ponudniki povrhnjih storitev prek omrežij. Ukrepanje na ravni EU je prav tako potrebno za zmanjšanje razdrobljenosti pravil za varstvo končnih uporabnikov, ki ustvarja upravne stroške za ponudnike čezmejnih storitev in ovira razvoj inovativnih storitev, kar je povzročilo neenakomerno in nezadostno raven varstva potrošnikov po vsej Uniji. •Sorazmernost Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji, saj ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev. V njem so predlagane ciljno usmerjene prilagoditve obstoječega okvira, da bi se odzvali na tržne in tehnološke spremembe ter zlasti da bi na ravni Unije obravnavali potrebo po razpoložljivosti in vsesplošni uporabi zelo visokozmogljivih omrežij kot temelju za v celoti delujoč enotni digitalni trg. Glede ureditve dostopa so nacionalni regulativni organi še naprej pristojni za reševanje vprašanj nedelovanja trga z ustreznimi ukrepi ter zagotavljanje, da ureditev prispeva k skupnim ciljem politike. Predlagana pravila regulativnim organom zagotavljajo dodatna orodja za premostitev obstoječih izzivov glede povezljivosti, način njihove uporabe pa je odvisen od nacionalnih okoliščin, katere morajo oceniti nacionalni regulativni organi. Ciljna krepitev regulativnega nadzora, predvsem z večjo vlogo BEREC-a, je utemeljena z dokazanim pomanjkanjem doslednosti pri izvajanju ureditve, ki je ključnega pomena za spodbujanje notranjega trga. Poleg tega je spekter v deljeni pristojnosti Komisije in držav članic. Predlagana pravila zagotavljajo splošen okvir za usklajeno upravljanje spektra v EU, medtem ko imajo države članice potrebno diskrecijsko pravico pri izvajanju in uporabi pravil, ki jih prilagodijo nacionalnim okoliščinam. Zaradi večjih čezmejnih posledic upravljanja spektra in njegovega širšega vpliva na povezljivost na notranjem trgu so potrebni nekateri koordinacijski postopki na ravni Unije. Pravila za varstvo končnih uporabnikov uvajajo popolno harmonizacijo s ciljnimi izjemami (npr. glede najdaljšega trajanja pogodb), vendar je harmonizacija omejena na področja, zajeta v predlogu. Poleg tega bo z izbrano pravno obliko direktive državam članicam prepuščena določena diskrecijska pravica, da izvajanje prilagodijo svojemu nacionalnemu pravu. •Izbira instrumenta Predlog za Evropski zakonik o elektronskih komunikacijah vključuje horizontalno prenovitev štirih obstoječih direktiv (okvirne direktive ter direktiv o odobritvi, dostopu in univerzalni storitvi), tako da bodo združene v eno samo direktivo. Vsaka od direktiv vsebuje ukrepe, ki se nanašajo na elektronska komunikacijska omrežja in ponudnike elektronskih komunikacijskih storitev. Pregled ponuja priložnost za poenostavitev obstoječe strukture, da bo bolj usklajena in dostopna v skladu s ciljem ustreznosti predpisov. Prav tako daje možnost za prilagoditev strukture novim tržnim razmeram, v katerih zagotavljanje komunikacijskih storitev ni več nujno povezano z zagotavljanjem omrežja. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja ustreznosti obstoječe zakonodaje

V celoti gledano se v delovnem dokumentu služb Komisije, ki spremlja predlog in vključuje oceno ustreznosti sedanjih predpisov, ugotavlja, da je regulativni okvir za elektronske komunikacije večinoma dosegel splošni cilj zagotovitve konkurenčnega sektorja, ki prinaša znatne koristi končnim uporabnikom. Čeprav so njegovi glavni posebni cilji – spodbujati konkurenco, razvijati notranji trg in gojiti interese končnih uporabnikov – še vedno relevantni, pa se zdi potrebno pregledati regulativni okvir, da bi se odzvali na vse večjo potrebo po večji povezljivosti enotnega digitalnega trga ter poenostavili določbe ob upoštevanju tržnega in tehnološkega razvoja. Natančneje se ugotovitve lahko povzamejo po posebnih merilih ocenjevanja, kot sledi. Ustreznost – Na splošno je ocena pokazala, da posebni cilji okvira – spodbujati konkurenco, uresničiti enotni trg in varovati interese potrošnikov – ostajajo še naprej relevantni, pri čemer je cilj enotnega trga postal še pomembnejši. Uspešna in trajnostna konkurenca spodbuja učinkovite naložbe in pospešuje razvoj notranjega trga. Navsezadnje prinaša koristi končnim uporabnikom, saj pospešuje inovacije in zagotavlja kar največje ugodnosti glede izbire, cene in kakovosti. Hkrati je povezljivost postala osnovna gonilna sila digitalne družbe in gospodarstva, kar so podkrepile tehnološke spremembe in spreminjajoče se potrebe potrošnikov in trga, zaradi česar je ključnega pomena za politično zavezo Junckerjeve Komisije za uresničitev enotnega digitalnega trga. Zato je treba razmisliti o prilagoditvi sedanjih ciljev politik in regulativnih orodij za nadaljnjo podporo uvedbi infrastrukture in vsesplošni uporabi ustreznih storitev povezljivosti v skladu s prihodnjimi potrebami. Večina regulativnih področij je še vedno tako pomembnih kot leta 2009, če ne še bolj, in sicer zlasti področje upravljanja spektra, saj je spekter ključen vendar omejen vir pri uvedbi sedanje in naslednje generacije mobilnih in fiksnih brezžičnih omrežij, skupaj z ureditvijo dostopa kot načinom za odpravo trajnih ovir za vstop v omrežja. Čeprav je na primer relevantnost nekaterih posebnih delov pravil o univerzalni storitvi vprašljiva zaradi razvoja trga, pa postaja koncept varnostne mreže, s katero se zagotavlja, da so vsi državljani vključeni v popolnoma razvito digitalno družbo, še bolj pomemben na enotnem digitalnem trgu. Podobno bo zaradi tehnoloških, tržnih ali zakonodajnih sprememb morda treba prilagoditi posebne določbe v okviru cilja varstva potrošnikov, vendar osnovne potrebe varstva končnih uporabnikov, na katere se določbe nanašajo, ostajajo relevantne, njihovi posebni cilji pa imajo še naprej osrednjo vlogo. Uspešnost – Splošno priznano je, da je bil regulativni okvir uspešen pri zagotavljanju konkurenčnosti sektorja na splošno. To je posledično prineslo precejšnje koristi za končne uporabnike, kot so široko razpoložljive (osnovne) širokopasovne povezave, znatno znižanje cen in večja izbira. Zlasti ureditve dostopa in spektra, pa tudi določbe o vstopu na trg, so prispevale k večji konkurenci. Vendar je ureditev dostopa zagotovila konkurenco bolj na ravni storitev kot na ravni omrežja, naložbe v zelo visokozmogljiva omrežja pa so se sicer okrepile, ampak v vseh državah članicah niso sledile časovnemu okviru, ki je bil predviden v načrtih javnih politik in ki bi ustrezal pričakovanim prihodnjim potrebam. Čeprav je sprostitev precejšne količine spektra za brezžične širokopasovne povezave pomemben dosežek, pa je treba omeniti, da napredek pri upravljanju spektra ni izpolnil pričakovanj zadnjega pregleda, kar je povzročilo zamudno in razdrobljeno postavitev in uporabo omrežja 4G. Rezultati prizadevanj, da bi dosegli cilj enotnega trga, so bili skromni. Regulativna doslednost je bila dosežena samo v omejenem obsegu, kar je vplivalo na dejavnosti čezmejnih ponudnikov ter zmanjšalo predvidljivost za vse operaterje in njihove vlagatelje. S sedanjim okvirom je harmoniziranih zelo malo pristojnosti nacionalnih regulativnih organov, odgovornih za predhodno urejanje trga, državam članicam pa omogoča, da naloge iz okvira prenesejo na druge organe, ki ne izpolnjujejo enakih zahtev glede neodvisnosti. Rezultat je razdrobljenost, saj razen predhodnega urejanja trga ni nobene druge pristojnosti, katero bi prevzelo vseh 28 nacionalnih regulativnih organov, ki so člani BEREC-a. Še pomembneje pa je, da so razpoložljiva orodja za sodelovanje in doslednost privedla do tega, da se niso vedno upoštevale najboljše regulativne rešitve, kar je vplivalo na rezultate za končne uporabnike. Preverjanje doslednosti na ravni EU v okviru sedanje strukture upravljanja prispeva k predvidljivosti urejanja dostopa po vsej EU, vendar je njegov vpliv zelo omejen, kar zadeva osnutke regulativnih ukrepov. Podobno je imelo pomanjkanje doslednosti pri upravljanju spektra in odsotnost institucionalnega okvira za usklajevanje dodelitve spektra negativne posledice za končne uporabnike, kot je zapoznela uvedba omrežij 4G v večjem delu EU. Dosežki okvira pri varstvu končnih uporabnikov in zagotavljanju varnostne mreže (univerzalnih storitev) so veliki, vendar je napredek pri zadovoljstvu potrošnikov razmeroma počasen. Prav tako je jasno, da vse sektorske določbe o varstvu končnih uporabnikov ne ustrezajo več namenu v okviru tehnoloških, tržnih in širših zakonodajnih sprememb. Učinkovitost – Čeprav natančen izračun stroškov ni bil možen, pa je ocena pokazala, da koristi okvira – za večino operaterjev, končnih uporabnikov in družbe kot celote – v veliki meri odtehtajo stroške, ki so posledica njegovega izvajanja. Kljub temu, da je določena raven zapletenosti morda potrebna za zagotovitev natančno usmerjenih ukrepov (npr. ustrezna ureditev dostopa), so bila opredeljena številna področja, na katerih bi upravno breme lahko bilo zmanjšano brez ogrožanja – v nekaterih primerih celo z izboljšanjem – uspešnosti določb. Primeri so daljši cikli predhodnega urejanja trga, poenostavljeni postopki za uvedbo ukrepov na trgih zaključevanja in racionalizacija nekaterih prekrivajočih se določb o varstvu potrošnikov. Dodana vrednost EU – Regulativni okvir je imel pomembno vlogo pri zagotavljanju konkurence na enotnem trgu, ki do določene mere ne bi bila možna ali verjetna na nacionalni ravni. Z njim so se izboljšale nacionalne regulativne prakse v sektorju in po vsej Evropski uniji spodbujali primeri dobrih praks, pri čemer je bila uspešnost odvisna od posameznih regulativnih področij. Ukrepanje EU je prispevalo tudi k celovitejšemu, če že ne enotnemu, varstvu končnih potrošnikov, ki ga drugače ne bi bilo mogoče doseči. Usklajenost – Na splošno so se različni instrumenti, ki sestavljajo regulativni okvir za elektronske komunikacije, pri uresničevanju ciljev medsebojno krepili. Vendar v postopku pregleda dve vprašanji zaslužita posebno pozornost: usklajenost med (i) ureditvijo, katere namen je spodbujanje postavitve konkurenčnega omrežja, in (ii) financiranjem EU in pravili o državni pomoči v sektorju ter tudi možnosti prekrivanja med določenimi sektorskimi določbami in horizontalno zakonodajo o interesu potrošnikov. •Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi 11. septembra 2015 se je začelo 12-tedensko posebno javno posvetovanje za pridobitev prispevkov k ocenjevalnem postopku, da se ocenijo sedanja pravila in pridobijo mnenja o morebitnih prilagoditvah okvira zaradi tržnega in tehnološkega razvoja. Zajemalo je splošno oceno sedanjega okvira ter podrobnejšo oceno in pregled posebnih delov okvira: (i) ureditve dostopa do omrežja, (ii) upravljanja spektra in brezžične povezljivosti, (iii) sektorske ureditve za storitve elektronskih komunikacij, (iv) pravil o univerzalni storitvi ter (v) institucionalnega okvira in upravljanja. Posvetovanje je bilo hkrati široko in podrobno, z obsežnim prispevkom potrošnikov, ponudnikov elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev, nacionalnih združenj operaterjev in takih združenj na ravni EU, organizacij civilne družbe, radiodifuzijskih hiš, ponudnikov tehnologije, ponudnikov interneta in spletnih storitev, podjetij, ki temeljijo na povezljivosti, in akterjev iz širšega digitalnega gospodarstva, nacionalnih organov na vseh ravneh, nacionalnih regulatorjev ter drugih zainteresiranih strani. Prispevki so prišli od zainteresiranih strani, na katere ta politika vpliva, ki to politiko izvajajo in ki imajo v tej politiki interes. V okviru posvetovanja je prispelo 244 spletnih odgovorov zainteresiranih strani iz vseh držav članic in tudi zunaj Unije. Posvetovanje je bilo na polovici dopolnjeno z javno predstavitvijo mnenj, ki je potekala 11. novembra 2015. Poleg javnega posvetovanja je BEREC sam prispeval k oceni in pregledu ter objavil svoje mnenje decembra 2015. Skupina za politiko radiofrekvenčnega spektra je prav tako podala svoje mnenje o strategiji za enotni digitalni trg in pregledu okvira. Pri postopku posvetovanja so se pokazali naslednji trendi: • povezljivost je splošno priznana kot osnovna gonilna sila digitalne družbe in gospodarstva, kar so podkrepile tehnološke spremembe in spreminjajoče se potrebe potrošnikov in trga. • Dobra povezljivost se dojema kot nujni pogoj za uresničitev enotnega digitalnega trga. Številni sodelujoči so poudarili potrebo po ukrepih politik in možnih prilagoditvah sedanjim orodjem politik in urejanja, da bi podprli uvedbo infrastrukture v skladu s prihodnjimi potrebami.

• Več sodelujočih je navedlo, da sedanji regulativni okvir ne nudi zadostne podpore za nadaljnji razvoj notranjega trga. Obstaja splošen vtis, da je regulativni okvir treba prilagoditi aktualni tržni dinamiki. Kljub temu se je mnogo sodelujočih strinjalo, da je liberalizacija telekomunikacijskih trgov prinesla izboljšave, zlasti glede koristi za končne uporabnike in konkurence na večini nacionalnih trgov. • Glede spektra so sodelujoči priznali pomen brezžične povezljivosti in brezžičnih širokopasovnih povezav. Industrija je na splošno naklonjena bolj usklajenemu pristopu in išče dodatno varnost za naložbe in možnosti za razvoj novih brezžičnih in mobilnih komunikacij, vključno s 5G, po vsej EU. Prožnejši dostop do in uporaba spektra sta bila opredeljena kot vedno bolj pomembna. • Organi držav članic so na splošno poudarili dosežke na področju tehnične harmonizacije in da mora biti naknadno usklajevanje v skladu z načelom „od spodaj navzgor“ in prostovoljno; nekatere od njih so pozvale k boljšemu ravnovesju med harmonizacijo in prožnostjo. Obstaja splošno prepričanje, da sta prožnejši dostop do spektra in njegova prožnejša uporaba v prihodnosti pomembna. • Uprave več držav članic menijo, da je treba posodobiti telekomunikacijska pravila, in sicer iz različnih razlogov, kot sta potreba po spodbujanju naložb v infrastrukture naslednje generacije ter potreba po odzivanju na tehnološke in tržne spremembe. Predstavljeni so bili tudi pozivi k večji prožnosti in poenostavitvi teh pravil. • Čeprav tradicionalna telekomunikacijska podjetja menijo, da je bila prednost dana kratkoročnim gospodarskim koristim pred dolgoročnimi naložbami in inovacijami, so drugi operaterji, BEREC in potrošniške organizacije menili, da je okvir v veliki meri izpolnil svoje trenutne cilje. • Uporabniki telekomunikacijskih storitev na splošno podpirajo sedanjo ureditev dostopa, čeprav nekateri menijo, da se je treba osredotočiti na konkurenco na področju storitev in ne na osnovno infrastrukturo ter da je treba dati večji poudarek souporabi infrastrukture. • Velika večina sodelujočih meni, da bi moral biti pregled priložnost, da se v celoti ponovno preuči režim univerzalne storitve. Uprave držav članic so mnenja, da je treba univerzalno storitev ohraniti, pri čemer je treba zagotoviti prožnost na ravni držav članic glede financiranja in uporabe pri širokopasovnih povezavah. BEREC zagovarja ohranitev trenutnega obsega instrumentov za obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve. • Čeprav uprave več držav članic, regulativna skupnost in potrošniške organizacije še vedno menijo, da obstaja potreba po posebnem sektorskem varstvu končnih uporabnikov na podlagi minimalne harmonizacije na visoki ravni, pa telekomunikacijski sektor poziva k večji zavezanosti k horizontalni zakonodaji in popolni harmonizaciji, zlasti za storitve. Telekomunikacijski sektor na splošno in tudi nekatere uprave trdijo, da bi morala enaka pravila veljati za podobne storitve, medtem ko druge uprave, t. i. „ ponudniki povrhnjih spletnih storitev “, prodajalci programske in strojne opreme, kabelski operaterji in nekatere radiodifuzijske hiše menijo, da se je pojem elektronskih komunikacijskih storitev, kot je trenutno opredeljen, izkazal za zanesljivega. • Čeprav je stalna vloga nacionalnih regulativnih organov in organov upravljanja spektra splošno priznana, je precejšen del sodelujočih poudaril, da bi bilo treba institucionalni okvir na ravni EU revidirati, da bi se zagotovili boljša pravna varnost in odgovornost. Kot del postopka ocenjevanja je Komisija naročila več študij. V okviru izvajanja teh študij so bile izvedene javne delavnice, ki so zainteresiranim stranem omogočile, da dajo pripombe in povratne informacije v zvezi z ocenjevanjem v teku. 6. aprila 2016 je bila organizirana javna delavnica za potrditev vmesnih ugotovitev študije SMART 2015/002, ki so jo izvedla podjetja WIK, IDATE in Deloitte o „regulativni ureditvi, zlasti dostopa, za modele naložb v omrežja v Evropi“ (regulatory, in particular access, regimes for network investments models in Europe). 2. maja 2016 je bila organizirana javna delavnica za potrditev vmesnih ugotovitev študije SMART 2015/003, ki so jo izvedla podjetja WIK, CRIDS in Cullen o „vsebinskih vprašanjih za pregled področij vstopa na trg, upravljanja omejenih virov in splošnih vprašanj pri končnih uporabnikih“ (Substantive issues for review in the areas of market entry, management of scarce resources and general end-user issues). •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Komisija je upoštevala naslednje nasvete zunanjih strokovnjakov: priporočila za politiko, ki so jih izdale druge institucije EU, zlasti Evropski parlament in Evropski svet. Tri posebne študije o pregledu: „Podpora za pripravo ocene učinka, ki spremlja pregled regulativnega okvira za elektronske komunikacije“ (Support for the preparation of the impact assessment accompanying the review of the regulatory framework for e-communications) (SMART 2015/0005). „Regulativne ureditve, zlasti dostopa, za modele naložb v omrežja v Evropi“ (Regulatory, in particular access, regimes for network investments models in Europe) (SMART 2015/0002). „Vsebinska vprašanja za pregled področij vstopa na trg, upravljanja omejenih virov in splošnih vprašanj pri končnih uporabnikih“ (Substantive issues for review in the areas of market entry, management of scarce resources and general end-user issues) (SMART 2015/0003). Poleg tega so bile v postopku pregleda upoštevane številne druge študije. Te študije so navedene v oddelku 6.1.4 ocene učinka.

V okviru študije SMART 2015/0005 je bila oblikovana skupina strokovnjakov na visoki ravni. •Ocena učinka Povzetek ocene učinka in pozitivno mnenje Odbora za regulativni nadzor sta na voljo na spletišču Komisije: http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/ia_carried_out/cia_2016_en.htm . Kot je obrazloženo v oceni učinka, so bile preučene številne možnosti, med katerimi so bile izbrane naslednje: Ureditev dostopa Ureditev visokokakovostne povezljivosti, ki se osredotoča na dostopovna omrežja naslednje generacije Ta možnost predvideva, da čeprav ključna načela okvira sicer ostajajo veljavna, so potrebne bistvene prilagoditve, da se uveljavljene ponudnike in tudi nove konkurente spodbudi k nujnim ekonomsko donosnim naložbam ali skupnim naložbam v omrežja prihodnosti, ki načeloma lahko zagotavljajo zelo visokozmogljivo povezljivost za vsakega državljana in vsako podjetje v Evropi. Spekter Zavezujoča in izvršljiva pravila za boljše usklajevanje upravljanja spektra v EU z večjim poudarkom na prilagajanju pravil spektra prihodnjim izzivom 5G Cilj te možnosti je prilagoditi okvir razvoju v smislu vseprisotne povezljivosti in uvedbe 5G ter zagotoviti večjo doslednost v zvezi z ukrepi držav članic, zlasti tistih, ki vplivajo na konkurenčne tržne pogoje in gospodarske ureditve. Za uresničitev tega cilja so potrebne večje prilagoditve okvira, pravno izvršljivi instrumenti in mehanizem medsebojnega strokovnega pregleda, ki BEREC-u, Komisiji in nacionalnim regulativnim organom omogočajo, da pregledajo dele načrtovanih nacionalnih postopkov dodeljevanja posameznih držav članic, ki imajo večji vpliv na tržni in gospodarski razvoj. Poleg tega bo v okviru te možnosti večji poudarek na naložbenem okolju za gosta omrežja 5G. Univerzalna storitev Postopne prilagoditve trendom s poudarkom na cenovni dostopnosti govorne komunikacije in širokopasovnih povezav Ta možnost se osredotoča na univerzalno storitev, in sicer obveznost EU glede cenovne dostopnosti, vključno z zagotavljanjem cenovno dostopnih govornih komunikacij in osnovnih širokopasovnih povezav v EU v okviru univerzalne storitve, in tudi pravico do sklenitve pogodbe za potrošnike, ki so upravičeni do posebnih univerzalnih tarif. Na ravni EU so širokopasovne povezave opredeljene s sklicevanjem na funkcionalen dostop do interneta, ki je opredeljen na podlagi minimalnega nabora spletnih storitev, ki končnim uporabnikom omogočajo sodelovanje v civilni družbi, ki ga države članice dodatno opredelijo na nacionalni ravni. Treba je zagotoviti cenovno dostopnost teh storitev na fiksni lokaciji, in sicer z neposredno podporo, vendar imajo države članice možnost, da vključijo tudi ukrepe za cenovno dostopnost mobilnih storitev za najbolj ranljive končne uporabnike, kadar je dokazano pomanjkanje take cenovne dostopnosti. Cenovna dostopnost teh storitev bo v prvi vrsti spodbujena z drugimi orodji politik (spodbude za zasebne naložbe, državne pomoči, obveznosti glede pokritosti, vezane na spekter itd.) in se le izjemoma lahko vključi na nacionalni ravni, če je ustrezno utemeljeno. Ob upoštevanju večjega števila upravičencev (izven telekomunikacijskega sektorja) univerzalnih širokopasovnih povezav se ta možnost opira na financiranje iz splošnega proračuna kot pravičnejšega in najmanj izkrivljajočega načina financiranja univerzalne storitve. Storitve Storitve dostopa do interneta in regulativne obveznosti za elektronske komunikacijske storitve, povezane predvsem z uporabo številčnih virov Ta možnost temelji na drugih možnostih. Predlaga, naj se poleg ureditve storitev dostopa do interneta uporablja omejen nabor sektorskih pravil, ki veljajo za medosebne komunikacijske storitve, zagotovljene bodisi tradicionalno (govorna telefonija ali kratka sporočila SMS) bodisi prek storitev dostopa do interneta. V okviru te možnosti so zlasti opredeljena tista področja, katera še vedno zahtevajo posebno sektorsko varstvo zaradi njihovih značilnosti, in podan predlog, da se zadevna pravila uporabljajo enako za vse funkcionalno enakovredne ponudnike storitev. V številnih primerih bodo to storitve dostopa do interneta in medosebne komunikacijske storitve z uporabo številk („uporaba“ se razume kot zagotavljanje številk naročnikom storitve ali zagotavljanje storitve, ki omogoča komunikacijo z naročniki drugih ponudnikov prek takih številk). Na ključnih področjih, kot sta varnost in pristojnost uvedbe interoperabilnosti, bi se morala zadevna pravila uporabljati za vse medosebne komunikacijske storitve. Predlog je, da postanejo pravila za končne uporabnike v največji možni meri predmet popolne harmonizacije, namesto da se uporablja sedanji pristop minimalne harmonizacije, in sicer z namenom zmanjšanja bremena zagotavljanja skladnosti in preprečevanja izkrivljanja tržnih razmer v državah članicah. Da bi zmanjšali regulativno breme, se predlaga odprava regulativnih obveznosti, če te niso več potrebne ali pa so ustrezno zajete v splošni zakonodaji o varstvu potrošnikov. Eden glavnih primerov je ukinitev pooblastila nacionalnih regulativnih organov, na podlagi katerega lahko neposredno naložijo obveznost ureditve maloprodajnih cen. Kar zadeva regulativne obveznosti, ki se uporabljajo za medosebne komunikacijske storitve, bi jih bila večina povezanih z uporabo javnih številčnih virov, s čimer se potrjuje pristop, ki so ga opredelili regulatorji vsaj od zadnjega pregleda okvira, vendar kateremu zelo nasprotujejo zadevni ponudniki storitev in ki ni bil pogosto uporabljen v praksi. Področje uporabe dostopa do storitev v sili je ponovno opredeljeno z uporabo pojma medosebne komunikacijske storitve na podlagi številke, vendar ob upoštevanju, da nekateri ponudniki spletnih storitev ne morejo zagotoviti kakovosti storitve takih klicev. Pravila, ki bi se uporabljala za medosebne komunikacijske storitve na podlagi številke, med drugim zajemajo trajanje pogodbe, preglednost, informacije o kakovosti storitve, postopke za prenosljivost številk, ki jih vodi sprejemni ponudnik, orodja za spremljanje porabe, orodja za primerjavo cen in kakovosti storitve ali pravila za zamenjavo pri paketih, da se preprečijo učinki vezave. Poleg tega je treba na nekaterih področjih, ki so v interesu javnih politik, kot je varnost, uporabljati regulativne obveznosti za vse medosebne komunikacijske storitve, torej tudi na tiste v okviru storitev dostopa do interneta, za katere se ne uporabljajo številčni viri. Obveznost prenosa in elektronski programski vodniki (EPG)

Ohraniti možnost držav članic, da naložijo obveznosti prenosa in elektronskih programskih vodnikov S to možnostjo bi se ohranila sedanja pravila o obveznosti prenosa in elektronskih programskih vodnikov. Vendar je pojasnjeno, da obveznosti prenosa lahko vključujejo podatke poleg radijskih in televizijskih kanalov, ki podpirajo storitve povezane televizije in elektronskih programskih vodnikov. Številčenje Prilagajanje okvira EU o številčenju, da se rešijo vprašanja konkurence na trgu V okviru te možnosti se okvir prilagodi, da se državam članicam omogoči dodeljevanje številk podjetjem, ki niso ponudniki elektronskih komunikacijskih storitev ali omrežij. Ta možnost bi omogočila ekstrateritorialno uporabo nekaterih številčnih virov znotraj EU, pri čemer bi se upoštevali ustrezni zaščitni ukrepi za varstvo končnih uporabnikov v vseh državah članicah, v katerih se številke uporabljajo. Upravljanje Svetovalna vloga BEREC-a/skupine za politiko radiofrekvenčnega spektra z določenimi normativnimi pooblastili za BEREC ter izboljšan postopek za pregled trga in dodelitev spektra Ta možnost predvideva zlasti minimalni nabor harmoniziranih pristojnosti nacionalnih regulativnih organov ter uskladitev nalog nacionalnih regulativnih organov in BEREC-a ter tudi bistveno uskladitev strukture upravljanja BEREC-a s skupnim pristopom k decentraliziranim agencijam. Poleg tega bo BEREC dobil nekatere dodatne naloge, kot so pooblastila za sprejemanje zavezujočih odločitev o opredelitvi čeznacionalnih trgov in o predlogi skrajšane pogodbe; skoraj zavezujoča pooblastila za postopke notranjega trga pri osnutkih nacionalnih ukrepov za urejanje trga (v nadaljevanju opisani „dvostopenjski“ sistem) in vzpostavitev enotne najvišje cene zaključevanja klicev v EU ter izdajanje smernic na številnih področjih: geografske raziskave, skupni pristopi k čeznacionalnemu povpraševanju, minimalna merila za referenčne ponudbe, skupna merila za upravljanje številčnih virov, parametri kakovosti storitve, veljavne metode merjenja in tehnične podrobnosti stroškovnega modela, ki naj bi jih nacionalni regulativni organi upoštevali pri določanju najvišjih simetričnih cen zaključevanja klicev. BEREC bo pooblaščen tudi, da lahko zahteva informacije neposredno od operaterjev. BEREC bo odgovoren tudi za vzpostavitev registra številk z ekstrateritorialno uporabo in čezmejnih ureditev ter drugega registra EU ponudnikov elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev. Prav tako bo pozvan, da pomaga Komisiji in nacionalnim regulativnim organom na področju standardizacije, tako da jim pomaga prepoznati pomanjkanje interoperabilnosti ali grožnje za povezljivost med končnimi uporabniki ali učinkovit dostop do storitev v sili. Kar zadeva ukrepe, se predlaga „dvostopenjski“ sistem, pri čemer lahko Komisija, če se BEREC in Komisija strinjata v svojem stališču do osnutka ukrepov, ki jih predlaga nacionalni regulativni organ, zahteva, da nacionalni regulativni organ spremeni ali umakne osnutek ukrepa in po potrebi ponovno priglasi analizo trga. BEREC bo dobil nekaj dodatnih normativnih in svetovalnih nalog. Na področju spektra bodo nacionalni regulativni organi dobili pristojnosti odločanja, ki se nanašajo samo na pogoje ureditve in oblikovanja trga glede dodelitve spektra za elektronska komunikacijska omrežja in storitve. Poleg tega se uvaja sistem „medsebojnega pregleda“ znotraj BEREC kot nov mehanizem usklajevanja. V okviru tega mehanizma bodo nacionalni regulativni organi morali priglasiti svoje osnutke ukrepov glede teh vidikov dodelitve spektra, ki jih bo BEREC pregledal in izdal nezavezujoče mnenje. Poleg tega je treba Komisiji priznati dodatna splošna normativna pooblastila glede določanja meril za opredelitev nekaterih elementov dodelitve spektra, s čimer bo vodila posamezne nacionalne regulativne organe in „medsebojni pregled“ znotraj BEREC-a, pri tem pa kar se da upoštevala mnenje skupine za politiko radiofrekvenčnega spektra in ravnala na podlagi postopka komitologije (COCOM). Skupina za politiko radiofrekvenčnega spektra bo ostala svetovalni organ, ki bo za Komisijo pripravljal mnenja pred sprejetjem izvedbenih ukrepov v okviru postopka komitologije. •Ustreznost in poenostavitev ureditve Ukrepi politik, predlagani pri izbranem svežnju možnosti, so v skladu z agendo programa REFIT, saj so namenjeni poenostavitvi in zmanjšanju upravnega bremena v skladu z ugotovitvami pri oceni potenciala ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT) v pregledu. Več predlaganih sprememb v okviru področij politik glede dostopa, spektra, univerzalne storitve, storitev/končnih uporabnikov, številčenja in upravljanja je namenjenih jasnejšim pravilom; omogočanju strankam, da zlahka razumejo svoje pravice in obveznosti; ter preprečevanju prekomernega urejanja s predpisi in upravnega bremena. Predlagane spremembe vključujejo zlasti: racionalizacijo in geografsko usmeritev ureditve dostopa; uporabo (če je le mogoče) splošne odobritve namesto individualnih licenc za spekter; spodbujanje sekundarnih trgov za spekter; odstranitev odvečnih obveznosti univerzalne storitve, kot so zahteve po zagotavljanju javnih telefonov in imenikov v fizični obliki; zmanjšanje področja uporabe obveznosti zagotavljanja univerzalne storitve glede razpoložljivosti in konec sektorskega mehanizma delitve; pojasnitev področja uporabe regulativnega okvira in odpravo nepotrebnih obveznosti glede varstva potrošnikov, kadar so te že obravnavane v horizontalni zakonodaji ali upoštevane ne trgu; harmonizacijo in pojasnitev pravil in upravljanja številčenja v okviru komunikacije stroj-stroj ter usklajevanje pristojnosti nacionalnih regulativnih organov z BEREC-om. Ukrepi za poenostavitev v okviru prednostnih možnosti upoštevajo tudi vidik usklajenosti enotnega trga, saj bodo zagotovili večjo doslednost pri ukrepih za dostop in postopkih za dodelitev spektra, ki so trenutno zapleteni za operaterje, ki želijo uporabljati spekter v različnih državah članicah, obenem pa lahko (v primeru različnih časovnih okvirov) povzročajo motnje na obmejnih območjih. Enako pa uvedba standardiziranih veleprodajnih ukrepov, na primer v povezavi z dostopom za podjetja, podjetjem omogoča, da lažje poslujejo v več kot eni državi članici, podaljšanje licenc za spekter pa spodbuja oblikovanje vseevropskega sekundarnega trga za spekter ter tudi naložbam prijaznejše okolje za imetnike takih licenc. •Temeljne pravice Predlog v celoti upošteva tudi temeljne pravice in načela, ki jih priznava Listina Evropske unije o temeljnih pravicah. Natančneje, predlagani ukrepi so namenjeni doseganju višjih ravni povezljivosti s posodobljenim naborom pravil za varstvo končnih uporabnikov. S tem bo nato zagotovljen nediskriminatoren dostop do vseh vsebin in storitev, vključno z javnimi storitvami, predlog pa bo prav tako prispeval k spodbujanju svobode izražanja in poslovanja ter državam članicam omogočil izpolnjevanje Listine s precej nižjimi stroški v prihodnosti. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE

Predlog ne vpliva na proračun EU. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Komisija bo še naprej zagotavljala spremljanje izvajanja na podlagi: poročila o evropskem digitalnem napredku; Poročilo o evropskem digitalnem napredku zajema 28 držav članic ter vsebuje celovite podatke in analizo razvoja trga, ureditve in potrošnikov v digitalnem gospodarstvu, vključno s: pregledom stanja na digitalnem področju, ki meri napredek evropskega digitalnega gospodarstva. Temelji na podatkih, ki jih sporočijo nacionalni regulativni organi, Eurostat in drugi ustrezni viri ter vključuje podatke o splošnih razmerah glede vseh vidikov indeksa družbe digitalnega gospodarstva v državah članicah EU. Kazalci, vključeni v poročilo, omogočajo primerjavo napredka med evropskimi državami in skozi čas; telekomunikacijskimi poročili o ureditvi in trgih evropskih elektronskih komunikacij, ki vsebujejo celovite podatke in analizo razvoja trga, ureditve in potrošnikov v tem sektorju. letne raziskave Eurobarometer v gospodinjstvih. Aktualna raziskava Eurobarometer zagotavlja vpogled v to, kako delovanje trga elektronskih komunikacij ocenjujejo končni uporabniki, in v odnos potrošnikov do uvajanja storitvenih platform in uporabe storitev ter v številna vprašanja, povezana z varstvom potrošnikov. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Predlog spreminja sedanji okvir z naslednjimi bistvenimi spremembami: Spremembe ciljev politik: Člen 3 racionalizira predstavitev sedanjih ciljev in jih dopolnjuje z novim ciljem širokega dostopa do in uporabe zelo zmogljive povezljivosti v EU skupaj z obstoječimi cilji spodbujanja konkurence, notranjega trga in interesov končnih uporabnikov. Spremembe glede ureditve dostopa: Cilj sprememb, povezanih z ureditvijo dostopa, je okrepiti in izboljšati režim dostopa s pomembno tržno močjo, ki je trenutno v veljavi, da se dodatno spodbudi konkurenca na področju infrastrukture in uvedba omrežja s strani vseh operaterjev ter ohrani uvedba zelo visokozmogljivih omrežij na celotnem ozemlju Unije. Pri prvi in drugi kategoriji (okrepitev režima s pomembno tržno močjo ter spodbujanje konkurence na področju infrastrukture in uvedba omrežja s strani vseh operaterjev) so pomembne naslednje določbe in spremembe: Člena 61 in 65 spreminjata postopke tržne analize, pri čemer kodificirata obstoječe dobre prakse ter si prizadevata za bolj osredotočeno in pravno varno ureditev dostopa ter tudi ožjo geografsko usmerjenost, da se zagotovi, da se obveznosti dostopa naložijo samo, če in v primerih ko je to potrebno za reševanje nedelovanja maloprodajnega trga in za zagotovitev rezultatov za končne uporabnike. Pravila prav tako določajo tudi obveznost za regulatorje, da v svojih tržnih analizah upoštevajo tudi komercialne sporazume o dostopu in tudi vse druge že uvedene regulativne obveznosti, na primer simetrične obveznosti. Poleg tega se s členom podaljšuje trenutno največ triletno obdobje pregleda trga na pet let, kar bo operaterjem omogočilo bolj dolgoročno načrtovanje, nacionalni regulatorji pa bodo imeli več manevrskega prostora, kar zadeva časovni razpored pregledov trga. Člen 66 odraža te cilje s posodobitvijo in spremembo ustreznih pravil za določitev in revizijo regulativnih obveznosti, na primer če se spremenijo tržne razmere. Člen 70 spodbuja večjo konkurenco na področju infrastrukture z zagotavljanjem dostopa do gradbeniške infrastrukture, kot so med drugim kanali in drogovi, če so v lasti operaterjev s pomembno tržno močjo. V členu 59 so prav tako z namenom spodbujanja konkurence na področju infrastrukture pojasnjeni pogoji, pod katerimi se obveznosti lahko naložijo vsem operaterjem (simetrične obveznosti), da se zagotovi dostop do nepodvojljivih sredstev omrežja, kot so hišna napeljava in kabli. Da se zaščitijo naložbene spodbude, je tak dostop omejen do prve koncentracijske točke od končnega uporabnika, vendar se v omejenih okoliščinah lahko razširi, da se olajša uvedba alternativnega omrežja v najbolj težavnih in redkeje poseljenih območjih.

Člena 63 in 64 pooblaščata BEREC, da opredeli čeznacionalne trge ter obenem opredeli čeznacionalno povpraševanje, tudi če so trgi ostali nacionalni ali podnacionalni. BEREC lahko sprejme smernice za nacionalne regulatorje, da ti uporabijo skupne pristope, ko določajo ukrepe, s katerimi lahko pomaga zadovoljiti tako čeznacionalno povpraševanje. Člen 64 prav tako pooblašča Komisijo, da s pomočjo BEREC-a vzpostavi harmonizirane tehnične specifikacije za določene veleprodajne dostopovne izdelke, da se zadovolji povpraševanje po čezmejnih komunikacijah, zlasti poslovnih uporabnikov, kadar odsotnost takih harmoniziranih izdelkov ovira notranji trg. Člen 73 uvaja postopek na ravni EU za opredeljevanje zavezujoče metodologije za določanje cen zaključevanja govornih klicev, vzpostavitev stabilnega trga, ki je reguliran na podoben način v večini držav članic. Poleg tega vzpostavlja mehanizem za določitev najvišjih cen zaključevanja klicev na ravni EU z namenom, da se zmanjša upravno breme nacionalnih regulatorjev, kar jim omogoča, da se osredotočijo na analizo najbolj kompleksnih trgov širokopasovnih povezav. Nazadnje so, da se ohrani uvedba zelo visokozmogljivih omrežij na celotnem ozemlju Unije, predlagane naslednje spremembe: V skladu s členom 22 morajo nacionalni regulatorji pregledati stanje širokopasovnih omrežij in naložbenih načrtov na svojem nacionalnem ozemlju, da lahko v tržnih analizah bolje upoštevajo geografske posebnosti. Nacionalni regulativni organi morajo prav tako opredeliti tako imenovana „območja digitalne izključenosti“ v primeru, kadar noben operater ali javni organ ni uvedel ali ne namerava uvesti zelo visokozmogljivega omrežja ali ni nadgradil ali razširil svojega omrežja na zmogljivost vsaj 100Mb/s hitrosti prenosa podatkov ali tega ne namerava. Nacionalni regulativni organi objavijo imenovana območja digitalne izključenosti in organizirajo razpis za prijavo interesa z namenom spodbujanja uvedbe zelo visokozmogljivega omrežja na teh težavnih območjih. V členu 72 so pojasnjene okoliščine, v katerih se operaterjem s pomembno tržno močjo lahko odobri prožnost pri oblikovanju cen, ne da bi pri tem ogrozili konkurenco. Prožnost pri oblikovanju cen je lahko koristna za vlagatelje v nova omrežja, če to ne ovira konkurence na koncu prodajne verige. Člen 74 skupaj s Prilogo IV uvaja določbe za spodbujanje komercialnega sovlaganja v nove infrastrukture in za sprejemanje potrebnih regulativnih posledic. Souporaba novih omrežnih elementov s strani lastnikov omrežja s pomembno tržno močjo in tistih, ki želijo dostopati do omrežja, pomeni višjo stopnjo delitve tveganja v primerjavi s tradicionalnimi dostopovnimi izdelki ter je lahko obenem bolj vzdržna osnova za trajnostno konkurenco, če so pri oblikovanju sovlaganja izpolnjeni ustrezni pogoji. S tem bi morala biti omogočena prilagoditev reguliranega dostopa, ki bi vsem sovlagateljem omogočila, da imajo v primerjavi z drugimi podjetji korist od prednosti prvega na trgu. Morda bi bilo še vedno primerno, da so izdelki reguliranega dostopa še naprej razpoložljivi za neudeležena podjetja, in sicer do enake ravni zmogljivosti kot pred naložbo. V členu 77 je opredeljen poenostavljen regulativni model za izključno veleprodajna omrežja s pomembno tržno močjo, ki je omejen na poštena, razumna in nediskriminatorna pravila o dostopu ter za katerega po potrebi veljajo postopki za reševanje sporov. Določbe navajajo stroge pogoje, na podlagi katerih je omrežje opredeljeno kot resnično „izključno veleprodajno“, in so lahko še zlasti ustrezne za lokalna zelo visokozmogljiva omrežja, ki bodo morda vseeno imela pomembno tržno moč v prihodnosti. V členu 76 je pojasnjen postopek prostovoljne ločitve, ki uvaja pravno varnost na podlagi zavez operaterja v postopku ločitve. V členu 78 je pojasnjena vloga nacionalnih regulatorjev pri spremljanju operaterjev s pomembno tržno močjo, ki migrirajo z obstoječih na nova omrežja (na primer pri opustitvi obstoječega bakrenega omrežja), kot načina za dodatno podporo pri migraciji na nova omrežja. Spremembe, povezane z upravljanjem spektra: V členu 45 so pojasnjeni splošni cilji in načela za usmerjanje držav članic pri upravljanju spektra na nacionalni ravni. Ti vključujejo doslednost in sorazmernost v postopkih odobritve, pomembnost zagotavljanja ustrezne pokritosti, upoštevanje časovne razporeditve pri zagotavljanju spektra, preprečevanje čezmejnega ali škodljivega motenja, uvedbo načela „uporabi ali izgubi“ ter spodbujanje souporabe spektra in tudi trgovanja s spektrom in njegov zakup. V členu je določen tudi mehanizem, ki pod jasno določenimi pogoji omogoča začasno alternativno uporabo usklajenega spektra. Člen 46 daje večji poudarek splošnim odobritvam v primerjavi z individualnimi licencami in tudi souporabi spektra v skladu s pravom Unije za zagotovitev, da nacionalni organi vnaprej razvijajo modele odobritve, ki so najprimernejši za razvoj 5G. Poleg tega pooblašča Komisijo, da sprejema zavezujoče ukrepe za doseganje doslednosti v okviru različnih vrst režimov odobritve. V členu 47 so opredeljeni pogoji odobritve, ki so vezani na splošno odobritev radijskih frekvenc, in pravice do uporabe, obenem pa so določeni izvedbeni ukrepi Komisije za doseganje doslednosti glede nekaterih pogojev, kot so merila za opredelitev in merjenje obveznosti glede pokritosti, katerih pomen je okrepljen v okviru učinkovitosti spektra. Prav tako so v tem členu poudarjene obveznosti, kot so souporaba infrastrukture za izboljšanje povezljivosti za končne uporabnike, zlasti na manj gosto poseljenih območjih. V členih 48–54 je poudarek na ključnih vidikih odobritve spektra z namenom večje doslednosti v praksah držav članic, kot so (i) minimalno trajanje licence (25 let); (ii) jasnejši in enostavnejši postopek za trgovanje s spektrom in njegov zakup, (iii) objektivna merila za dosledno uporabo na podlagi načel konkurenčnega prava za ukrepe spodbujanja konkurence, kot so spektrske kapice, rezervacija spektra za nove udeležence na trgu in obveznosti veleprodajnega dostopa; (iv) postopki za izboljšanje doslednosti in predvidljivosti pri podeljevanju in obnovitvi individualnih pravic do uporabe spektra; (v) jasnejši pogoji za omejitev ali odvzem obstoječih pravic, vključno z uporabo načela „uporabi ali izgubi“ ter okrepljenimi vlogami nacionalnih organov pri izvrševanju. Ti členi prav tako pooblaščajo Komisijo, da sprejme ukrepe za določitev skupnih skrajnih rokov za odobritev uporabe usklajenega spektra v vseh državah članicah ter za usklajevanje glavnih elementov izbirnih postopkov in določitev meril za njihovo oblikovanje. V členih 55 in 56 so poenostavljeni pogoji za dostop do brezžičnih lokalnih omrežij, da se zadovolji rastoče povpraševanje po povezljivosti ter uvedbi in zagotavljanju brezžičnega širokopasovnega dostopa (majhne celice), da se zmanjšajo stroški uvedbe zelo gostih omrežij. V členu 28 je določena obveznost usklajevanja med državami članicami za reševanje težav s čezmejnimi motnjami, pri čemer sodeluje skupina za politiko radiofrekvenčnega spektra, skupaj z izvedbenimi pooblastili Komisije za sprejetje zavezujočih ukrepov za reševanje čezmejnih sporov ob doslednem upoštevanju mnenja skupine za politiko radiofrekvenčnega spektra. S predlogom so nacionalnim regulativnim organom podeljene pristojnosti glede regulativnih tržnih in gospodarskih vidikov dodelitve spektra za elektronske komunikacijske storitve. Nacionalnim regulativnim organom je prav tako dana pristojnost za odločanje o uvedbi izrednih ukrepov glede souporabe omrežja/spektra in nacionalnega gostovanja, da se pokrijejo bele povezljivostne lise. Ukrepi nacionalnih regulatorjev na tem področju morajo temeljiti na tehtni gospodarski in konkurenčni tržni analizi. Da se po vsej Uniji zagotovi dosledna uporaba pogojev dodelitve, ki vplivajo na gospodarske, tržne in konkurenčne pogoje ter s tem na delovanje trga, člen 35 vzpostavlja mehanizem medsebojnega pregleda za BEREC, da pregleda regulativne tržne in gospodarske vidike nacionalnih osnutkov dodelitve spektra in izda nezavezujoča mnenja. Člen 37 uvaja okvir za države članice za spodbujanje prostovoljnih vseevropskih ali večdržavnih postopkov dodelitve. Spremembe režima univerzalnih storitev: Cilj predloga je posodobiti režim univerzalne storitve, tako da se obvezna vključitev obstoječih storitev (javnih telefonov, izčrpnih imenikov in storitev telefonskih informacij) na ravni EU izključi iz področja uporabe ter se v ospredje postavi osnovna univerzalna storitev širokopasovnih povezav, ki bi bila opredeljena s sklicevanjem na dinamični osnovni nabor spletnih storitev, ki se uporabljajo prek širokopasovnih povezav. Ukrepanje držav članic bi moralo biti osredotočeno na cenovno dostopnost razpoložljive povezljivosti namesto na uvedbo omrežij, za kar obstajajo boljša orodja. Cenovna dostopnost univerzalne storitve mora biti zagotovljena vsaj na fiksni lokaciji, države članice pa bodo imele možnost, da v primeru najbolj ranljivih uporabnikov ukrepe cenovne dostopnosti razširijo tudi na mobilne storitve.

V členu 79 je določena obveznost držav članic, da zagotovijo, da imajo vsi končni uporabniki vsaj na fiksni lokaciji cenovno ugoden dostop do storitve funkcionalnega dostopa do širokopasovnega interneta in govorne komunikacijske storitve. Da se zagotovi cenovna dostopnost, člen 80 države članice pooblašča, da lahko od podjetij zahtevajo, da končnim uporabnikom z nizkimi prihodki ali posebnimi socialnimi potrebami ponudijo posebne tarifne opcije in/ali tem končnim uporabnikom nudijo neposredno podporo, ter določa pravico do sklenitve pogodbe za potrošnike, ki so upravičeni do posebnih univerzalnih tarif. Čeprav bi posredovanje držav članic moralo biti osredotočeno na cenovno dostopnost razpoložljive povezljivosti, in ne na uvedbo omrežij, pa je v členu 81 določeno, da države članice lahko vključijo obveznosti zagotavljanja povezave na fiksni lokaciji (razpoložljivost), če dokažejo, da take povezave ni mogoče zagotoviti pod normalnimi komercialnimi pogoji ali prek drugih razpoložljivih orodij javne politike. Ob priznavanju potrebe po prožnosti pri obravnavanju različnih nacionalnih okoliščin člen 82 državam članicam omogoča, da na nacionalni ravni še naprej izdajajo pooblastila za izvajanje storitev, ki trenutno spadajo pod obveznost zagotavljanja univerzalne storitve EU, kot so plačilni telefoni, imeniki in storitve telefonskih informacij, če je potreba ustrezno dokazana in prilagodijo režim financiranja. Člen 85 določa, da bi morala biti univerzalna storitev financirana iz splošnega proračuna in ne več prek sektorskega financiranja. Spremembe pravil o storitvah in varstvu končnih uporabnikov: Zaradi upoštevanja tržnega in regulatornega razvoja v zadnjih letih ter stalne potrebe po sektorskih pravilih je v členu 2(4) ponovno opredeljen pojem „elektronske komunikacijske storitve“. Vsebuje tri vrste kategorij storitev: (i) storitev dostopa do interneta, (ii) medosebno komunikacijsko storitev, ki vključuje dve podkategoriji: prvo, ki je številčno neodvisna, in (iii) storitve, v celoti ali pretežno sestavljene iz prenosa signalov, kot so storitve prenosa, ki se uporabljajo za komunikacijo stroj-stroj in radiodifuzijo. Številne določbe o končnih uporabnikih bodo veljale le za storitve dostopa do interneta in za medosebne komunikacijske storitve na podlagi številke. Za številčno neodvisne medosebne komunikacijske storitve bodo obveznosti veljale le, kadar je v interesu javnih politik treba uporabljati posebne regulativne obveznosti za vse vrste medosebnih komunikacijskih storitev, ne glede na to, ali uporabljajo številke. To velja zlasti za določbe o varnosti (člen 40). Poleg tega lahko Komisija v primeru grožnje za povezljivost med končnimi uporabniki ali učinkovit dostop do storitev v sili ugotovi, da obstaja potreba po ukrepih za zagotovitev interoperabilnosti, na primer z vzpostavitvijo postopka standardizacije. Take standarde lahko po potrebi naložijo nacionalni regulativni organi (člen 59) S predlogom se zmanjšuje regulativno breme, in sicer z odpravo regulativnih obveznosti, če te niso več potrebne ali pa so ustrezno zajete v splošni zakonodaji o varstvu potrošnikov. Eden glavnih primerov je ukinitev pooblastila nacionalnih regulativnih organov, na podlagi katerega lahko operaterjem s pomembno tržno močjo neposredno naložijo obveznost ureditve maloprodajnih cen (razveljavitev člena 17 direktive o univerzalnih storitvah). Prav tako so bile racionalizirane ali delno črtane nekatere določbe o pogodbah, preglednosti, enakovrednem dostopu uporabnikov invalidov, imeniških storitvah in interoperabilnosti potrošniške digitalne televizijske opreme, saj se prekrivajo s horizontalnimi pravili ali pa so odvečne (členi 95–98, 103–105). Predvideno je omejeno število novih določb za spopadanje z novimi izzivi, kot na primer za boljšo berljivost pogodb s kratkim povzetkom glavnih informacij o pogodbi, za orodje za spremljanje porabe, s katerim so končni uporabniki obveščeni o sprotni porabi komunikacijskih storitev, za boljša orodja za primerjavo cene in kakovosti, za pravila za zamenjavo pri hitro naraščajočem številu paketov, da se preprečijo učinki vezave (ključne sektorske določbe, kot so najdaljši možni čas trajanja pogodb in pravica do prekinitve pogodbe, bi veljale za celotni paket), in določba, ki prepoveduje diskriminacijo na podlagi državljanstva ali države prebivališča (členi 92, 95, 96, 98 in 100). Čeprav se pogodba za storitve na splošno sklene za največ 2 leti, pa so dovoljene daljše ločene pogodbe s končnimi uporabniki, kot način za lažje povračilo prispevkov za uvedbo fizične povezave ter za podporo postavitvi omrežja prek obročnih prispevkov za stroške kapitala omrežja (pristop „združevanja odjema“ ), (člen 98). Spremembe številčenja določb: Za obravnavo vprašanj glede konkurence na trgu stroj-stroj (predvsem vezanost na določenega operaterja) ta predlog nacionalnim regulativnim organom omogoča, da dodeljujejo številke podjetjem, ki niso ponudniki elektronskih komunikacijskih storitev ali omrežij, vendar jih k temu ne zavezuje (člen 88). Ta člen tudi določa, da morajo nacionalni regulativni organi določiti nekatere številčne vire za ekstrateritorialno uporabo nacionalnih številk znotraj EU, da se zadovolji vse večje povpraševanje po tovrstni ekstrateritorialni uporabi številčnih virov, zlasti za aplikacije stroj-stroj. Glede pravil za usklajene številke za storitve z družbeno vrednostjo je poudarek še vedno na učinkovitem izvajanju številke za prijavo pogrešanih otrok (člen 90), medtem ko skupni okvir za številke 116 še naprej temelji na Odločbi Komisije 2007/116/ES. Zaradi pomanjkanja povpraševanja po evropskem telefonskem številskem prostoru v zadnjih letih je bila črtana tudi ustrezna določba (člen 27 direktive o univerzalnih storitvah). Spremembe določb o komunikaciji v sili: Pri dostopu do storitev v sili vseh ponudnikov medosebnih komunikacijskih storitev na podlagi številke je izpostavljena pravna varnost. Predlagane določbe nadomeščajo obstoječo pristojnost Komisije za uvajanje tehničnih izvedbenih ukrepov s pooblastilom za sprejemanje delegiranih aktov, da se zagotovi učinkovit dostop do enotne evropske številke za klic v sili 112 v zvezi z lokacijo kličočega, preusmerjanjem klica v center za obveščanje in dostopom za končne uporabnike invalide na usklajen način po vsej EU. Tak pristop zagotavlja čezmejno uvedbo in delovanje tehničnih rešitev za komunikacije v sili (člen 102). Spremembe upravljanja: Členi 5, 6 in 8 krepijo vlogo neodvisnih nacionalnih regulatorjev z določitvijo minimalnega nabora kompetenc zanje po vsej Uniji in večajo njihove zahteve po neodvisnosti, in sicer z določitvijo zahtev glede imenovanja in obveznosti poročanja.

Člen 12 uvaja nekaj sprememb glede postopka za splošno odobritev. Ponudniki bi morali predložiti uradno obvestilo BEREC-u, ki bi moral delovati kot enotna kontaktna točka in uradna obvestila posredovati zadevnim nacionalnim regulativnim organom. BEREC bi moral vzpostaviti register na ravni EU. V členu 27 je določen postopek za reševanje čezmejnih sporov med podjetji, vloga BEREC-a pa je okrepljena z uvajanjem zahteve, da se morajo nacionalni regulativni organi posvetovati z BEREC-om. Člen 33 določa „dvostopenjski“ sistem, kadar se BEREC in Komisija strinjata v svojem stališču do osnutka ukrepov, ki jih je predlagal nacionalni regulator in so bili uradno sporočeni Komisiji in BEREC-u v skladu s členom 32. V takih primerih Komisija lahko zahteva, da regulativni organ spremeni ali umakne osnutek ukrepa in po potrebi ponovno priglasi svojo analizo trga. ê 2002/19/ES (prilagojeno) 2016/0288 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah (Prenovitev) (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Ö o delovanju Evropske unije Õ in zlasti člena 95 Ö 114 Õ Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega: ê (1)Direktiva 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES ter Direktiva 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta so bile bistveno spremenjene. Ker so potrebne dodatne spremembe, bi bilo zaradi jasnosti treba navedene direktive prenoviti. ê 2002/21/ES uvodna izjava 1 (prilagojeno) Z zdajšnjim regulativnim okvirom za telekomunikacije so bile ustvarjene razmere za učinkovito konkurenco v telekomunikacijskem sektorju v času prehoda z monopola na popolno konkurenco. ê 2002/21/ES uvodna izjava 2 (prilagojeno) Dne 10. novembra 1999 je Komisija predložila Evropskemu parlamentu, Svetu, Ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij sporočilo z naslovom „K novemu regulativnemu okviru za elektronsko komunikacijsko infrastrukturo in pripadajoče storitve – poročilo o komunikacijah 1999“. V tem sporočilu je Komisija vnovič pregledala veljavni regulativni okvir za telekomunikacije v skladu s svojo obveznostjo po členu 8 Direktive Sveta 90/387/EGS z dne 28. junija 1990 o vzpostavitvi notranjega trga za telekomunikacijske storitve z uvedbo zagotavljanja odprtosti omrežij . Komisija je predložila tudi več predlogov politike za novi regulativni okvir za elektronsko komunikacijsko infrastrukturo in pripadajoče storitve, namenjenih javni razpravi. ê 2002/21/ES uvodna izjava 3 (prilagojeno) Dne 26. aprila 2000 je Komisija predložila Evropskemu parlamentu, Svetu, Ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij sporočilo o rezultatih javne razprave o poročilu o komunikacijah 1999 in o smernicah za novi regulativni okvir. V sporočilu je povzeta javna razprava, določene pa so tudi nekatere ključne smernice za pripravo novega regulativnega okvira za elektronsko komunikacijsko infrastrukturo in pripadajoče storitve. ê 2002/21/ES uvodna izjava 4 (prilagojeno) Evropski svet je dne 23. in 24. marca 2000 na srečanju v Lizboni opozoril, da preusmeritev k digitalnemu gospodarstvu, ki temelji na znanju, ustvarja možnost za rast, konkurenčnost in odpiranje novih delovnih mest. Poudaril je zlasti, kako pomemben je za evropska podjetja in državljane dostop do cenovno ugodne komunikacijske infrastrukture svetovnih razsežnosti in velike izbire storitev. ê 2009/136/ES uvodna izjava 1 (prilagojeno) ð novo (2)Delovanje petih direktiv, ki predstavljajo Ö so delÕ obstoječegai regulativnegai okvira za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Direktiva 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) , Direktiva 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) , Direktiva 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Okvirna direktiva) , Direktiva 2002/22/ES (Direktiva o univerzalnih storitvah) in Direktiva 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta(Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (navedene direktive v nadaljnjem besedilu: „Okvirna direktiva in posebne direktive“)), je predmet rednih preverjanj Komisije, zlasti zaradi določanja potrebe po spremembi ob upoštevanju tehnološkega in tržnega razvojað ï .

ò novo (3)Komisija je v Strategiji za enotni digitalni trg navedla, da bo pregled telekomunikacijskega okvira osredotočen na ukrepe, katerih namen je spodbujanje naložb v visokohitrostna širokopasovna omrežja, vzpostavitev bolj usklajenega pristopa enotnega trga k politiki in upravljanju spektra, vzpostavitev pogojev za pravi enotni trg z odpravljanjem regulativne razdrobljenosti, zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev za vse udeležence na trgu, dosledna uporaba predpisov in vzpostavitev učinkovitejšega regulativnega institucionalnega okvira. (4)Ta direktiva spada v okvir preverjanja ustreznosti predpisov, ki vključuje štiri direktive (okvirna direktiva ter direktive o odobritvi, dostopu in univerzalni storitvi) in uredbo (Uredba BEREC). Vsaka od direktiv vsebuje ukrepe, ki se nanašajo na ponudnike elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev, kar je v skladu s preteklo ureditvijo sektorja, ko so bila podjetja vertikalno integrirana, tj. so ponujala tako omrežja kot tudi storitve. Pregled ponuja priložnost prenovitve vseh štirih direktiv za poenostavitev obstoječe strukture, da bo bolj usklajena in dostopna v skladu s ciljem programa REFIT. Prav tako daje možnost prilagoditve strukture novim tržnim razmeram, v katerih ponujanje komunikacijskih storitev ni več nujno povezano z zagotavljanjem omrežja. V skladu z Medinstitucionalnim sporazumom z dne 28. novembra 2001 o bolj sistematičnem ponovnem sprejemu pravnih aktov pravni akt, ki se ponovno sprejme, vključuje hkrati bistvene spremembe k prejšnjemu aktu in njegove nespremenjene določbe. Predlog za prenovitev vključuje bistvene spremembe k predhodnemu aktu, na sekundarni ravni pa tudi kodifikacijo nespremenjenih določb predhodnega akta s temi bistvenimi spremembami. ê 2002/20/ES uvodna izjava 3 (prilagojeno) (5)Cilj TaTe direktivae je oblikovati Ö bi morala oblikovati Õ pravni okvir za zagotovitev proste ponudbe elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev, vendar samo ob upoštevanju pogojev, ki so določeni v tej direktivi, in vseh omejitev v skladu s členom 46 Ö 52 Õ (1) Pogodbe, zlasti ukrepov glede javnega reda, javne varnosti in javnega zdravja. ê 2002/21/ES uvodna izjava 7 (prilagojeno) ð novo (6)Določbe te direktive in posebnih direktiv ne posegajo v možnost nobene od držav članic, da sprejme potrebne ukrepe ð , ki so upravičeni na podlagi razlogov iz členov 87 in 45 Pogodbe o delovanju Evropske unije ï, s katerimi zaščiti svoje temeljne varnostne interese, poskrbi za javni red ð, javno moraloï in javno varnost ter dovoli preiskavo, odkrivanje in pregon kaznivih dejanj. ê 2002/21/ES uvodna izjava 5 (prilagojeno) ð novo (7)Zbliževanje telekomunikacijskega sektorja, sektorja sredstev javnega obveščanja in sektorja informacijske tehnike in tehnologije pomeni, da je bi bilo treba vsa prenosna ð elektronska komunikacijska ï omrežja in storitve Ö v čim večji možni meri Õ vključiti v Ö enoten Evropski zakonik o elektronskih komunikacijah, določen z eno samo direktivo, razen zadev, ki jih je bolje obravnavati z neposredno veljavnimi pravili, določenimi z uredbami. Õ en regulativni okvir. Regulativni okvir sestavljajo ta direktiva in štiri posebne direktive: Direktiva 2002/20/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o avtorizaciji za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (Direktiva o avtorizaciji) , Direktiva 2002/19/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter njihovem medsebojnem povezovanju (Direktiva o dostopu) , Direktiva 2002/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalni storitvi) , Direktiva 97/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o obdelavi osebnih podatkov in varovanju zasebnosti v telekomunikacijskem sektorju (v nadaljevanju „posebne direktive“). Zakonsko ureditev za področje prenosa ð elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev ï je treba ločiti od zakonske ureditve za področje vsebin. Ta okvir Ö zakonik Õ zato ne zajema vsebine storitev, ki se zagotavljajo po elektronskih komunikacijskih omrežjih z uporabo elektronskih komunikacijskih storitev, kot so radiodifuzijske vsebine, finančne storitve in nekatere storitve informacijske družbe, zato ne posega v ukrepe, ki so bili za take storitve sprejeti na ravni Skupnosti Ö Unije Õ ali na nacionalni ravni v skladu z zakonodajo Skupnosti Ö s pravom Unije Õ, da bi spodbujali kulturno in jezikovno raznolikost ter zagotovili ohranitev pluralnosti medijev. Vsebina televizijskih programov je zajeta v Direktivi Sveta 89/552/EGS z dne 3. oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih določb, predpisanih z zakoni ali drugimi predpisi v državah članicah za izvajanje dejavnosti televizijske radiodifuzije Direktivi 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta . ð Namen zakonske ureditve avdiovizualne politike in vsebine je doseganje ciljev v splošnem interesu, kot so svoboda izražanja, pluralnost medijev, nepristranskost, kulturna in jezikovna raznolikost, socialna vključenost, varstvo potrošnikov in varstvo mladoletnikov. ï Ločitev zakonske ureditve za področje prenosa ð elektronskih komunikacij ï od zakonske ureditve za področje vsebin ne posega v upoštevanje povezav med njima, zlasti zato, da se zagotovijo pluralnost medijev, kulturna raznolikost in varstvo porabnikov. ê 2002/21/ES uvodna izjava 8 ð novo (8)Ta direktiva ne vključuje opreme, ki spada v področje uporabe Direktive 1999/5/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 1999 o radijski opremi in telekomunikacijski terminalski opremi ter medsebojnem priznavanju njihove skladnosti ð vpliva na uporabo Direktive 2014/53/EU za radijsko opremo ï, vključuje pa porabniško opremo, ki se uporablja za digitalno televizijo.

ê 2009/140/ES uvodna izjava 11 (prilagojeno) ð novo (9) Da bi nacionalnim regulativnim organom omogočili doseganje ciljev, določenih v Okvirni Ö tej Õ direktivi in posebnih direktivah, zlasti v zvezi s celovito medobratovalnostjointeroperabilnostjo, bi bilo treba Ö moralo Õ področje uporabe Okvirne dDirektive razširiti, da bi vključevala Ö vključevati Õ tudi nekatere vidike radijske opreme in telekomunikacijske terminalske opreme, kot je opredeljena v Direktivi 1999/5/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 1999 o radijski opremi in telekomunikacijski terminalski opremi ter medsebojnem priznavanju skladnosti te opreme Ö Direktivi 2014/53/EU Evropskega parlamenta in Sveta Õ , pa tudi porabniško opremo, ki se uporablja za digitalno televizijo, s čimer bi poenostavili dostop za uporabnike invalide. ð Pomembno je, da regulativni organi spodbujajo omrežne operaterje in proizvajalce opreme k sodelovanju, da bi uporabnikom invalidom olajšali dostop do elektronskih komunikacijskih storitev. Predmet te direktive bi morala biti tudi neizključna uporaba spektra za lastno uporabo radijske terminalske opreme, čeprav ni povezana z gospodarsko dejavnostjo, da se zagotovi usklajen pristop glede režima splošne odobritve. ï ê 2002/21/ES uvodna izjava 6 (prilagojeno) Avdiovizualna politika in zakonska ureditev vsebin se izvajata v prizadevanju za cilje v splošnem interesu, kot so svo boda izražanja, pluralnost medijev, nepristranskost, kulturna in jezikovna raznolikost, socialna vključenost, varstvo porabnikov in varstvo mladoletnikov. V sporočilu Komisije „Načela in smernice za avdiovizualno politiko Skupnosti v digitalni dobi“ in sklepih Sveta z dne 6. junija 2000, v katerih Svet pozdravlja to sporočilo, so določeni ključni ukrepi, ki jih mora sprejeti Skupnost za izvajanje svoje avdiovizualne politike. ê 2002/22/ES uvodna izjava 50 (prilagojeno) Določbe te direktive ne preprečujejo državi članici, da sprejme ukrepe, ki so utemeljeni na podlagi členov 30 in 46 Pogodbe in zlasti na podlagi javne varnosti, javnega reda in javne morale. ê 2002/21/ES uvodna izjava 9 (prilagojeno) Storitve informacijske družbe so zajete v Direktivi 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja, na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) . ê 2002/21/ES uvodna izjava 10 (prilagojeno) ð novo (10)Opredelitev „storitve informacijske družbe“ v členu 1 Direktive 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998, ki določa postopek za zagotavljanje informacij na področju tehničnih standardov in predpisov ter predpisov o storitvah informacijske družbe , obsega široko področje gospodarskih dejavnosti, ki potekajo sprotno (on-line). Večina teh dejavnosti ni vključena v področje uporabe te direktive, ker dejavnosti niso v celoti ali pretežno sestavljene iz prenosa signalov po elektronskih komunikacijskih omrežjih. ð Nekatere elektronske komunikacijske storitve v skladu s to direktivo bi lahko ustrezale tudi opredelitvi storitev informacijske družbe iz člena 1 Direktive (EU) 2015/1535 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. septembra 2015 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih predpisov in pravil za storitve informacijske družbe. Določbe, ki urejajo storitve informacijske družbe, se uporabljajo za te elektronske komunikacijske storitve, če v tej direktivi ali drugih aktih Unije ni bolj specifičnih določb, ki bi se uporabljale zanje. ï Ö Vendar so elektronske komunikacijske storitve, na primer Õ Sstoritve prenosa govorne telefonije, ð storitve sporočanja ï in elektronskeea poštea, so vključene v to direktivo. Eno podjetje, na primer ponudnik internetnih storitev, lahko ponudi elektronsko komunikacijsko storitev, kot je dostop do interneta, in storitve, ki niso zajete v tej direktivi, kot je zagotavljanje internetnih vsebin ð in ne vsebin, povezanih s komunikacijami ï. ê 2002/20/ES uvodna izjava 20 (11)Eno podjetje, na primer obratovalec operater kabelskega omrežja, lahko ponudi elektronsko komunikacijsko storitev, na primer prenos televizijskih signalov, in storitve, ki niso zajete v to direktivo, na primer komercializacijo ponudbe storitev zvočnih ali televizijskih radiodifuzijskih vsebin, zato se lahko temu podjetju naložijo dodatne obveznosti v zvezi z njegovo dejavnostjo ponudnika ali distributerja vsebin v skladu z drugimi določbami, ne z določbami iz te direktive, ne da bi to posegalo v seznam pogojev iz pPriloge I k tej direktivi.

ò novo (12)Regulativni okvir bi moral zajemati uporabo radiofrekvenčnega spektra s strani vseh elektronskih komunikacijskih omrežij, vključno s pojavljajočo se lastno uporabo radiofrekvenčnega spektra s strani novih vrst omrežij, ki jih sestavljajo izključno avtonomni sistemi mobilne radijske opreme, ki so povezani prek brezžičnih povezav brez centraliziranega upravljanja ali centraliziranega omrežnega operaterja, tudi če ne gre za izvajanje gospodarske dejavnosti. V okviru razvoja pete generacije mobilnega komunikacijskega okolja bodo taka omrežja verjetno nastajala zlasti pred stavbami in na cestah za uporabo v prometu, energetiki, pri raziskavah in razvoju, ezdravju, civilni zaščiti in pomoči pri nesrečah, internetu stvari, komunikacijah stroj–stroj in povezanih avtomobilih. Zato bi morale države članice v skladu s členom 7 Direktive 2014/53/EU pri uporabi dodatnih nacionalnih zahtev glede dajanja v uporabo in/ali uporabe take radijske opreme zaradi dejanske in učinkovite uporabe radiofrekvenčnega spektra in izogibanja škodljivemu motenju upoštevati načela notranjega trga. (13)Zahteve glede zmogljivosti elektronskih komunikacijskih omrežij se stalno povečujejo. Medtem ko je bil v preteklosti poudarek na povečevanju pasovne širine, ki je bila na voljo na splošno in za posamezne uporabnike, postajajo vedno bolj pomembni drugi parametri, na primer latenca, razpoložljivost in zanesljivost. V odgovor na te zahteve je tehnologija optičnih vlaken vedno bolj dostopna uporabnikom, v prihodnje pa bodo morali biti parametri delovanja zelo visokozmogljivih omrežij ekvivalentni s tistimi, ki se zahtevajo za omrežja, ki temeljijo na elementih optičnih vlaken vsaj do razdelilne točke na kraju, kjer se storitev izvaja. Pri fiksnih povezavah to ustreza zmogljivosti omrežja, ki je primerljiva z zmogljivostjo optične povezave do večstanovanjske stavbe kot kraja, kjer se storitev izvaja, pri mobilnih povezavah pa zmogljivosti omrežja, ki je podobna zmogljivosti optične povezave do bazne postaje kot kraja, kjer se storitev izvaja. Pri ugotavljanju, ali je zmogljivost brezžičnega omrežja podobna, se ne bi smele upoštevati različne izkušnje končnih uporabnikov, ki so posledica narave medija, s katerim je omrežje povezano z omrežno priključno točko. V skladu z načelom tehnološke nevtralnosti druge tehnologije in prenosni mediji ne bi smeli biti izključeni, če je njihova zmogljivost primerljiva z osnovnim scenarijem. Z uvajanjem takih zelo visokozmogljivih omrežij se bodo zmogljivosti omrežij še povečale, omogočilo pa se bo tudi uvajanje prihodnjih generacij mobilnih omrežij na podlagi izpopolnjenih zračnih vmesnikov in bolj zgoščene omrežne arhitekture. ê 2009/136/ES uvodna izjava 13 (prilagojeno) ð novo (14)Opredelitve pojmov bi bilo treba prilagoditi, da bi se uskladili z načelom tehnološke nevtralnosti in razvojem tehnologije. ð S tehnološkim in tržnim razvojem so omrežja prevzela tehnologijo internetnega protokola, končni uporabniki pa lahko izbirajo med številnimi konkurenčnimi ponudniki govornih storitev. Zato bi bilo treba izraz „javno dostopna telefonska storitev“, ki se uporablja samo v Direktivi 2002/22/ES in pod katerim se na splošno razumejo tradicionalne analogne telefonske storitve, nadomestiti s sodobnejšim in tehnološko bolj nevtralnim izrazom „govorna komunikacija“. ï Zlasti bi bilo treba pPogoje za zagotavljanje storitev Ö bi bilo treba Õ ločiti od dejanskih elementov opredelitve javno dostopne telefonske storitve Ö govorne komunikacije Õ, tj. elektronske komunikacijske storitve, ki je na voljo javnosti za neposredne ali posredne odhodne ali dohodne nacionalne ali nacionalne in mednarodne klice neposredno ali posredno izviranje in sprejemanje nacionalnih ali nacionalnih in mednarodnih klicev z uporabo številke ali številk iz nacionalnega ali mednarodnega načrta telefonskega oštevilčenja, na glede na to, čeali takšna storitev temelji na tehnologiji vodovne ali paketne komutacije. Narava takšne storitve je, da je dvosmerna, kar omogoča, da lahko komunicirata obe strani. Storitev, ki ne izpolnjuje vseh teh pogojev, kot je aplikacija „na klik“ na spletni strani za pomoč strankam, ni Ö taka Õ javno dostopna telefonska storitev. Javno dostopne telefonske sStoritve Ö govorne komunikacije Õ zajemajo tudi sredstva za komuniciranje, posebej namenjena končnim uporabnikom invalidom, ki uporabljajo storitve prenosa besedila ali celotnega pogovora. ò novo (15)Storitve, ki se uporabljajo v komunikacijske namene, in tehnična sredstva za njihovo izvajanje so doživeli izjemen razvoj. Končni uporabniki namesto tradicionalne govorne telefonije, besedilnih sporočil (SMS) in elektronske pošte vedno bolj uporabljajo funkcionalno ekvivalentne spletne storitve, na primer VoIP, storitve sporočanja in spletno elektronsko pošto. Za zagotovitev učinkovite in enakovredne zaščite končnih uporabnikov pri uporabi funkcionalno ekvivalentnih storitev v prihodnost usmerjena opredelitev elektronskih komunikacijskih storitev ne bi smela temeljiti izključno na tehničnih parametrih, ampak na funkcionalnem pristopu. Obseg potrebne ureditve bi moral zadostovati za doseganje njenih ciljev splošnega interesa. Medtem ko je prenos signalov še vedno pomemben parameter za opredeljevanje storitev, ki spadajo na področje uporabe te direktive, pa bi morala opredelitev vključevati tudi druge storitve, ki omogočajo komunikacijo. S stališča končnega uporabnika ni pomembno, ali ponudnik omogoča prenos signalov ali poteka komunikacija prek storitve dostopa do interneta. Spremenjena opredelitev elektronskih komunikacijskih storitev bi morala zato obsegati tri vrste storitev, ki se lahko deloma prekrivajo, in sicer storitev dostopa do interneta v skladu z opredelitvijo iz člena 2(2) Uredbe (EU) 2015/2120, medosebne komunikacijske storitve, kot so opredeljene v tej direktivi, in storitve, ki obsegajo v celoti ali pretežno prenos signalov. Opredelitev elektronskih komunikacijskih storitev bi morala odpraviti neskladnosti, ki so bile ugotovljene pri uporabi dosedanje opredelitve, in omogočiti umerjeno uporabo posebnih pravic in obveznosti iz okvira za različne vrste storitev, ki bi ustrezala posameznim določbam. Obdelava osebnih podatkov z elektronskimi komunikacijskim storitvami za namene plačila ali druge namene, mora biti skladna z Direktivo 95/46/ES, ki bo 25. maja 2018 nadomeščena z Uredbo (EU) 2016/679 (Splošna uredba o varstvu podatkov). (16)Opredelitev elektronskih komunikacijskih storitev zajema storitve, ki se običajno izvajajo za plačilo. V digitalnem gospodarstvu tržni udeleženci podatkom o uporabnikih vedno bolj pripisujejo denarno vrednost. Elektronske komunikacijske storitve so namesto za plačilo pogosto na voljo v zameno za protistoritev, na primer za dostop do osebnih ali drugih podatkov. Pojem plačila bi moral zato zajemati primere, ko ponudnik storitve od končnega uporabnika zahteva osebne podatke, na primer ime, elektronski naslov ali druge podatke, končni uporabnik pa te podatke neposredno ali posredno aktivno zagotovi. Zajemati bi moral tudi primere, ko ponudnik zbira podatke, ne da bi jih končni uporabnik aktivno posredoval, na primer osebne podatke, vključno z naslovom IP, ali druge podatke, ki se generirajo samodejno, kot so podatki, ki jih zbirajo in posredujejo piškotki. V skladu s sodno prakso Sodišča Evropske unije glede člena 57 PDEU gre za plačilo v smislu Pogodbe tudi v primeru, ko ponudnik storitve dobi plačilo od tretje osebe in ne od prejemnika storitve. Pojem plačil bi moral zato zajemati tudi primere, ko je končni uporabnik izpostavljen oglasnim sporočilom kot pogoj za pridobitev dostopa do storitve, in primere, ko ponudnik storitve prodaja osebne podatke, ki jih je pridobil. (17)Medosebne komunikacijske storitve so storitve, ki omogočajo medosebno in interaktivno izmenjavo informacij, obsegajo pa storitve, kot so običajni govorni klici med dvema posameznikoma, pa tudi vse vrste elektronske pošte, storitve sporočanja in skupinski klepet. Medosebne komunikacijske storitve obsegajo samo komunikacijo med končnim – torej ne potencialno neskončnim – številom posameznikov, te posameznike pa izbere pobudnik komunikacije. Komunikacija med pravnimi osebami bi morala spadati v opredelitev, kadar fizične osebe delujejo v imenu teh pravnih oseb ali so udeležene vsaj na eni strani komunikacije. Interaktivna komunikacija vključuje možnost, da prejemnik informacij odgovori. Storitve, ki ne ustrezajo tem pogojem, na primer linearna radiodifuzija, video na zahtevo, spletna mesta, družabna omrežja, blogi ali izmenjava podatkov med napravami, se ne bi smele šteti za medosebne komunikacijske storitve. V izjemnih okoliščinah se kot medosebne komunikacijske storitve ne bi smele šteti storitve, pri katerih je možnost medosebne in interaktivne komunikacije zgolj spremljevalna lastnost druge storitve in iz objektivnih tehničnih razlogov ne more uporabljati brez navedene glavne storitve, njena vključitev v storitev pa ni namenjena izogibanju pravil, ki urejajo elektronske komunikacijske storitve. Primer take izjeme bi bili lahko glede na lastnosti komunikacijskega mehanizma komunikacijski kanali pri spletnih igrah. (18)Medosebne komunikacijske storitve, ki uporabljajo številke iz nacionalnega ali mednarodnega načrta telefonskega oštevilčenja, so povezane z javnim (paketno- ali vodovno-) komutiranim telefonskim omrežjem. Te medosebne komunikacijske storitve na podlagi številke obsegajo tako storitve, ki so jim dodeljene številke končnih uporabnikov, da se zagotovi povezljivost med koncema, kot tudi storitve, ki končnim uporabnikom omogočajo, da stopijo v stik z osebami, ki so jim te številke dodeljene. Uporaba številke kot identifikatorja ne bi smela biti enakovredna uporabi številke za povezavo z javnim komutiranim telefonskim omrežjem, zato sama po sebi ne bi smela zadoščati za opredelitev medosebne komunikacijske storitve na podlagi številke. Za številčno neodvisne medosebne komunikacijske storitve bi se morale obveznosti uporabljati samo, kadar je uporaba posebnih regulativnih obveznosti za vse vrste medosebnih komunikacijskih storitev v javnem interesu, ne glede na to, ali za izvajanje storitev uporabljajo številke. Številčno neodvisne medosebne komunikacijske storitve je treba obravnavati ločeno, saj potekajo v javno zagotovljenem interoperabilnem sistemu in imajo torej koristi od njega. ê 2002/22/ES uvodna izjava 6 ð novo (19)Za regulativne namene pomeni omrežna priključna točka mejo med regulativnim okvirom za elektronska komunikacijska omrežja in storitve ter pravno ureditvijo telekomunikacijske terminalske opreme. Za opredelitev lokacije omrežne priključne točke je odgovoren nacionalni regulativni organ., po potrebi na podlagi predloga zadevnih podjetij. ð Glede na prakso nacionalnih regulativnih organov in množico fiksnih in brezžičnih topografij bi moral Organ evropskih regulatorjev za elektronske komunikacije (v nadaljnjem besedilu: BEREC) v tesnem sodelovanju s Komisijo sprejeti smernice za določanje omrežnih priključnih točk v skladu s to direktivo v različnih konkretnih okoliščinah. ï ò novo (20)Tehnični razvoj omogoča končnim uporabnikom dostop do služb za pomoč v sili prek govornih klicev, pa tudi prek drugih medosebnih komunikacijskih storitev. Pojem komunikacije v sili bi moral zato obsegati vse medosebne komunikacijske storitve, ki omogočajo dostop do služb za pomoč v sili. Temelji na elementih sistema klica v sili, ki so že določeni v zakonodaji Unije, in sicer centrih za obveščanje (PSAP) in najprimernejših centrih za obveščanje ter službah za ukrepanje ob nesrečah.

ê 2002/21/ES uvodna izjava 16 (prilagojeno) ð novo (21)Nacionalni regulativni organi ð in drugi pristojni organi ï naj ravnajo bi morali ravnati po usklajenih skupnih ciljih in načelih za podporo Ö svojemu delu Õ svojih ukrepov in naj pri izvajanju svojih nalog po tem regulativnem okviru te ukrepe po potrebi uskladijo uskladiti z regulativnimi organi drugih držav članic ð in z BERECom ï. ê 2002/21/ES uvodna izjava 17 (prilagojeno) ð novo (22)Dejavnosti nacionalnih regulativnih ð pristojnih ï organov, ustanovljenih po tej direktivi in posebnih direktivah, prispevajo k izpolnjevanju širšega političnega okvira na področju kulture, zaposlovanja, okolja, socialne povezanostikohezije in prostorskega načrtovanja. ò novo (23)Da bi politične cilje strategije za enotni digitalni trg pretvorili v predpise, bi si moral okvir poleg izpolnjevanja obstoječih treh primarnih ciljev spodbujanja konkurence, notranjega trga in interesov končnih uporabnikov prizadevati tudi za dodaten cilj glede povezljivosti, izražen glede na učinek: širok dostop do in uporaba zelo visokozmogljive fiksne in mobilne povezljivosti za vse državljane in podjetja Unije na podlagi razumne cene in izbire, ki sta mogoči zaradi učinkovite in poštene konkurence, učinkovitih naložb in odprtih inovacij, učinkovite uporabe spektra, skupnih pravil in predvidljivih regulativnih pristopov na notranjem trgu ter potrebnih sektorskih pravil za zaščito interesov državljanov. Za države članice, nacionalne regulativne organe, druge pristojne organe in zainteresirane strani ta cilj glede povezljivosti na eni strani pomeni prizadevanja za gospodarsko vzdržna omrežja in storitve s čim večjo možno zmogljivostjo na določenem območju in na drugi strani prizadevanja za teritorialno kohezijo v smislu združevanja zmogljivosti, ki so na voljo na različnih območjih. ê 2002/21/ES uvodna izjava 18 (prilagojeno) ð novo (24)Dolžnost Ö Načelo, da bi morale države članice Õ držav članic, da zagotovijo, da nacionalni regulativni organi dosledno upoštevajo zahtevo po tehnološko nevtralni zakonski ureditvi ð uporabljati pravo Unije na tehnološko nevtralen način ï, kar pomeni, da Ö nacionalni regulativni Õ ð ali drugi pristojni ï Ö organ določene tehnologije niti ne predpisuje niti njeni uporabi ne daje Õ določena tehnologija ni niti predpisana niti njena uporaba nima prednosti pred drugimi tehnologijami, ne izključuje sprejetja sorazmernih ukrepov za pospeševanje nekaterih posebnih storitev, kadar je to upravičeno ð za doseganje ciljev regulativnega okvira ï, na primer digitalne televizije kot sredstva za povečanje učinkovitosti spektra. ð Poleg tega ne izključuje upoštevanja dejstva, da imajo nekateri mediji za prenos podatkov fizične in arhitekturne lastnosti, ki so lahko boljše v smislu kakovosti storitve, zmogljivosti, stroškov vzdrževanja, energijske učinkovitosti, prožnosti pri uporabi, zanesljivosti, vzdržljivosti in nadgradljivosti, pa tudi v smislu delovanja, kar se lahko odraža pri ukrepih, sprejetih za izpolnjevanje različnih regulativnih ciljev. ï ê 2009/140/ES uvodna izjava 53 (25)Učinkovite naložbe in konkurenco bi bil treba spodbujati skupaj, da se povečajo gospodarska rast, inovacije in možnosti izbire za potrošnike. ê 2009/140/ES uvodna izjava 54

(26)Konkurenca se lahko najbolje spodbuja z ekonomsko učinkovito ravnijo vlaganj v novo in obstoječo infrastrukturo, ki so po potrebi dopolnjena z urejanjem, da se doseže učinkovita konkurenca maloprodajnih storitev. Učinkovita raven konkurence, ki temelji na infrastrukturi, je stopnja podvajanja infrastrukture, pri kateri se lahko ob upoštevanju razumnih pričakovanj glede razvoja tržnih deležev, razumno pričakuje, da bodo vlagatelji dobili pošteno povračilo. ê 2009/140/ES uvodna izjava 8 (prilagojeno) ð novo (27)Za doseganje ciljev lizbonske agende je treba zagotoviti Ö Zagotoviti je treba Õ ustrezne spodbude za naložbe v nova Ö zelo Õ visokohitrostna ð visokozmogljiva ï omrežja, ki bodo podpirale inovacije v internetnih storitvah z bogato vsebino in okrepile mednarodno konkurenčnost Evropske unije. Taka omrežja lahko zelo koristijo potrošnikom in podjetjem v celotni Evropski uniji. Zato je bistveno spodbujati trajne naložbe v razvoj teh novih omrežij, pri tem pa je treba zagotoviti regulativno predvidljivost in skladnost ter tako varovati konkurenco in povečevati možnost izbire za potrošnike. ê 2009/140/ES uvodna izjava 5 (prilagojeno) (28)Cilj je, da bi ob razvoju konkurence na trgu postopno odpravili ex antepredhodna pravila, specifična za ta sektor, tako da bi elektronske komunikacije nazadnje urejalo le konkurenčno pravo. Zaradi močne konkurenčne dinamike na trgih elektronskih komunikacij v zadnjih letih je nujno zagotoviti, da se ex antepredhodne regulativne obveznosti naložijo le, če ni učinkovite in trajnostne konkurence Ö na zadevnih maloprodajnih trgih Õ. ò novo (29)Elektronske komunikacije postajajo za vedno več sektorjev nepogrešljive. Internet stvari kaže, kako se prenos radijskih signalov, na katerem temeljijo elektronske komunikacije, še naprej razvija in oblikuje družbeno in poslovno realnost. Da bi v čim večji možni meri izkoristili ta razvoj, je treba uvesti in usmerjati nove brezžične komunikacijske tehnologije in aplikacije na področju upravljanja spektra. Ker se povečuje tudi povpraševanje po drugih tehnologijah in aplikacijah, ki so odvisne od radiofrekvenčnega spektra, in ker je te tehnologije in aplikacije mogoče izboljšati z integracijo elektronskih komunikacij ali kombiniranjem z njimi, bi se moral pri upravljanju spektra po potrebi uporabljati medsektorski pristop, da se izboljša učinkovitost uporabe spektra. ê 2009/140/ES uvodna izjava 28 (prilagojeno) ð novo (30)Čeprav so za upravljanje spektra še vedno pristojne države članice, lahko sStrateško načrtovanje, koordinacija in po potrebi usklajevanje na ravni Skupnosti Ö Unije Õ lahko prispevajo k temu, da uporabniki frekvencspektra do konca izkoristijo notranji trg in da so lahko interesi Evropske uUnije po vsem svetu učinkovito zaščiteni. Za te namene bi bilo treba Ö se lahko Õ, kjer je to primerno, določiti večletne zakonodajne programe Ö določijo večletni zakonodajni programi Õ za politiko radijskega Ö radiofrekvenčnega Õ spektra, da se določijo politične usmeritve in cilji ð , pri čemer bi prvi, ki je opredeljen s Sklepom št. 243/2012/EU Evropskega parlamenta in Sveta, ï Ö določil politične usmeritve in cilje Õ za strateško načrtovanje in usklajevanje uporabe radijskega radiofrekvenčnega spektra v Skupnosti Ö Uniji Õ. Te politične usmeritve in cilji se lahko Ö v skladu s to direktivo Õ nanašajo na razpoložljivost in učinkovito uporabo radijskega radiofrekvenčnega spektra, ki je potreben za vzpostavitev in delovanje notranjega trga , ko je to primerno pa se lahko nanašajo tudi na usklajevanje postopkov za dodelitev splošnih odobritev ali posameznih pravic uporabe radijskih frekvenc, kjer je to potrebno za premostitev ovir za notranji trg. Te politične usmeritve in cilji bi morali biti v skladu s to direktivo in posebnimi direktivami.. ê 2009/140/ES uvodna izjava 32 (prilagojeno) ð novo (31)Sedanje upravljanje spektra in distribucijski sistem na splošno temeljita na upravnih odločitvah, ki niso dovolj prožne za sledenje tehnološkemu in gospodarskemu razvoju, zlasti hitremu razvoju brezžične tehnologije in vedno večjemu povpraševanju po širokopasovnih storitvah. Ö Nacionalne meje so vedno manj pomembne pri določanju optimalne uporabe radiofrekvenčnega spektra. Õ Zaradi nepotrebne razdrobljenosti nacionalnih politik ð v zvezi z upravljanjem radiofrekvenčnega spektra, vključno z neupravičeno različnimi pogoji za dostop do radiofrekvenčnega spektra in njegovo uporabo glede na vrsto operaterja, so lahko ï so za uporabnike spektra stroški višji, njihove priložnosti na trgu za uporabnike spektra pa izgubljene., Ö Lahko se tudi upočasnijo Õ inovacije pa upočasnjene, ð omejijo naložbe, zmanjša ekonomija obsega za proizvajalce in operaterje ter pojavijo napetosti med imetniki pravic in odstopanja pri stroških dostopa do spektra. Ta razdrobljenost lahko na splošno izkrivlja delovanje ï vse na škodo notranjega trga, Ö ter škodi potrošnikom in celotnemu gospodarstvu Õ potrošnikov in celotnega gospodarstva. Poleg tega se lahko pogoji za dostop do radijskih frekvenc in za njihovo uporabo razlikujejo glede na vrsto operaterja, medtem ko se elektronske storitve, ki jih zagotavljajo ti operaterji, vedno bolj prekrivajo, kar ustvarja napetosti med imetniki pravic in odstopanja pri stroških dostopa do spektra ter lahko ogrozi delovanje notranjega trga.

ê 2009/140/ES uvodna izjava 33 (prilagojeno) Nacionalne meje so vedno manj pomembne pri določanju optimalne uporabe radijskega spektra. Razdrobljenost upravljanja s pravicami o dostopu do spektra omejuje naložbe in inovacije ter operaterjem in proizvajalcem opreme ne omogoča, da bi uresničevali ekonomijo obsega, zaradi česar je oviran razvoj notranjega trga za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, ki uporabljajo radijski spekter. ê 2009/140/ES uvodna izjava 30 (prilagojeno) (32)Določbe o upravljanju spektra iz te direktive bi morale biti skladne z delom mednarodnih in regionalnih organizacij, ki se ukvarjajo z upravljanjem radijskega radiofrekvenčnega spektra, kot sta Mednarodna telekomunikacijska zveza (ITU) in Evropska konferenca poštnih in telekomunikacijskih uprav (CEPT), da se zagotovi učinkovito upravljanje in usklajevanje uporabe spektra v vsej Skupnosti Ö Uniji Õ ter med državami članicami in drugimi člani ITU. ê 2002/21/ES uvodna izjava 11 (prilagojeno) ð novo (33)V skladu z načelom ločevanja regulativnih in obratovalnih funkcij naj bi morale države članice zajamčijo zajamčiti neodvisnost nacionalnega reg