POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o izvajanju Uredbe (EU) št. 691/2011 Evropskega parlamenta in Sveta o evropskih okoljsko-ekonomskih računih

1.Uvod

Uredba (EU) št. 691/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. julija 2011 o evropskih okoljsko-ekonomskih računih (v nadaljnjem besedilu: Uredba) je uvedla skupni okvir za zbiranje, pripravljanje, pošiljanje in ocenjevanje evropskih okoljsko-ekonomskih računov. Člen 10 Uredbe določa:

Komisija do 31. decembra 2013 in nato vsaka tri leta Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o izvajanju te uredbe. V tem poročilu se oceni zlasti kakovost poslanih podatkov, metode zbiranja podatkov, upravno breme za države članice in poročevalske enote ter uporabnost in učinkovitost teh statistik.

Poročilo po potrebi in ob upoštevanju izsledkov iz člena 4(2) spremljajo predlogi:

– za uvedbo novih modulov okoljsko-ekonomskih računov, kot so računi izdatkov in prihodkov, povezanih z varstvom okolja (EPER – Environmental Protection Expenditure and Revenues)/računi izdatkov za varstvo okolja (EPEA – Environmental Protection Expenditure Accounts), sektor okoljskega blaga in storitev (EGSS – Environmental Goods and Services Sector), energetski računi, z okoljem povezani transferji (subvencije), računi izkoriščanja naravnih virov in izdatkov za upravljanje (RUMEA – Resource Use and Management Expenditure Accounts), vodni računi (kvantitativni in kvalitativni), odpadkovni računi, gozdarski računi, računi ekosistemskih storitev, računi snovnih zalog v celotnem gospodarstvu (EW-MSA – Economy-Wide Material Stock Accounts) in meritve neuporabljenih izkopanih zemeljskih snovi (vključno s prstjo),

— namenjeni nadaljnjemu izboljšanju kakovosti podatkov in metod njihovega zbiranja ter s tem izboljšanju pokritosti in primerljivosti podatkov in zmanjšanju upravnih bremen za podjetja in upravne strukture.

Prvo poročilo, pripravljeno v skladu s tem členom, je bilo objavljeno leta 2013. To je drugo poročilo. Poglavje 2 vsebuje pregled okoljsko-ekonomskih računov. Poglavje 3 poroča o napredku, ki je bil dosežen od zadnjega poročila. Poglavje 4 obravnava ukrepe za izboljšanje izvajanja Uredbe.

2.OKOLJSKO-EKONOMSKI RAČUNI

Okoljsko-ekonomski računi so statistični sistem, ki združuje ekonomske in okoljske informacije, na podlagi katerih bo mogoče oceniti na eni strani prispevek okolja h gospodarstvu in na drugi strani vpliv gospodarstva na okolje. Ponujajo način za spremljanje pritiskov gospodarstva na okolje in proučevanje, kako bi jih bilo mogoče zmanjšati. Okoljsko-ekonomski računi urejajo okoljske podatke s številnih različnih področij z uporabo enakih pojmov in terminologije kot v nacionalnih računih. Prikazujejo, kako drug na drugega vplivajo gospodarski, gospodinjski in okoljski dejavniki, in so zato bolj informativni kot zgolj nacionalni računi.

Okoljsko-ekonomski računi zagotavljajo širok spekter informacij o okoljskih in gospodarskih vprašanjih. Uporabne so lahko zlasti za oceno trendov pri uporabi naravnih virov, ravni emisij in izpustov v okolje, ki so posledica gospodarske dejavnosti, ter obsega gospodarskih dejavnosti iz okoljskih razlogov. Okoljsko-ekonomski računi prikazujejo obseg onesnaževanja, ki ga proizvajajo industrija in gospodinjstva, ter omogočajo oceno v okviru zaposlovanja in vrednosti proizvoda, proizvedenega v navedenih sektorjih, in njihovega stroška zmanjševanja onesnaževanja.

Okoljsko-ekonomski računi zagotavljajo celovit okvir za pripravo podatkov, izračun kazalnikov in izvajanje analiz. Vključevanje okoljskih podatkov v okvir nacionalnih računov omogoča doslednejše izračunane kazalnike in analizo, ki vključuje socialne vidike trajnostnega razvoja in zaposlitvene vidike zelene rasti.

Uredba vzpostavlja evropske okoljsko-ekonomske račune in strukturira račune v module. Prvotno so bili ustvarjeni trije moduli (priloge od I do III k Uredbi), kakor sledi:

računi emisij v zrak: emisije v ozračje šestih toplogrednih plinov (ki med drugim vključujejo: CO2 in CO2 iz biomase, uporabljena kot gorivo) in sedem onesnaževal zraka, z razčlenitvijo, ki zajema 64 industrij, ki izpuščajo emisije v zrak, in gospodinjstva;

davki v zvezi z varstvom okolja po gospodarski dejavnosti: okoljski davki za štiri glavne skupine: energija, promet, onesnaževanje in viri, z razčlenitvijo, ki zajema 64 industrij, ki plačujejo te davke, ter gospodinjstva in nerezidente. Vse številke davčnih prihodkov so skladne z nacionalnimi računi in jih je mogoče primerjati z BDP, z vsemi davki in socialnimi prispevki ter drugimi gospodarskimi agregati;

računi snovnih tokov v celotnem gospodarstvu: zneski fizičnih vložkov v gospodarstvo, snovno kopičenje v gospodarstvu in učinki za druga gospodarstva ali nazaj v okolje.

Evropski okoljski računi so pripravljeni v skladu z mednarodnim standardnim Sistemom za integrirano okoljsko in ekonomsko računovodstvo 2012 – osrednji okvir. Ta okvir je bil pripravljen in objavljen pod pokroviteljstvom Združenih narodov, Evropske komisije (Eurostat), Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo, Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, Mednarodnega denarnega sklada in Skupine Svetovne banke.