SPOROČILO KOMISIJE SVETUv zvezi s posvetovanjem o ribolovnih možnostih za leto 2013 /* COM/2012/0278 final */





SPOROČILO KOMISIJE SVETU v zvezi s posvetovanjem o ribolovnih možnostih za leto 2013 1. Uvod Ta posvetovalni dokument predstavlja zamisli Evropske komisije o tem, na kakšen način bi bilo treba določiti celotne dovoljene ulove (TAC) in ravni napora v evropskih vodah in za evropske ribiče za leto 2013, za nekatere staleže pa za obdobje 2013–2014. Komisija države članice, regionalne svetovalne svete ter Svetovalni odbor za ribištvo in ribogojstvo poziva, naj ji v preučitev posredujejo svoja mnenja o njenih predlogih še pred sprejetjem končne odločitve v zvezi z njimi. Za določanje TAC za staleže, za katere celovito količinsko mnenje ni na voljo, je bil pripravljen nov pristop, ki temelji na pridobitvi količinskih mnenj in uporabi podatkovno manj intenzivnih ocenjevalnih postopkov za pridobivanje mnenj znanstvenih ustanov (oddelek 4.1). Najnovejše informacije o razvoju skupne ribiške politike v zadnjih letih so bile povzete na podlagi znanstvenih mnenj o stanju izkoriščanih staležev rib v evropskih in okoliških vodah ter gospodarskih podatkov, ki so jih posredovale države članice. Cilj določanja ravni TAC, kvot in ravni ribolovnega napora bi moral ostati postopna odprava prelova. Prelov predstavlja tveganje za gospodarski zlom. Ob odpravi prelova bi lahko ujeli enako ali več rib z manj intenzivnimi ribolovnimi dejavnostmi, manj porabljenega goriva in manjšo ribolovno opremo. To pomeni, da bi vsako leto ujeli takšno količino morskih rib, ki bi omogočala najvišjo možno raven rasti in razmnoževanja rib v pretežno ekoloških okoliščinah. Pod temi pogoji bi količine, ki se dolgoročno izlovijo iz staleža rib, dosegle raven največjega trajnostnega donosa. Leta 2002 so se Evropska komisija in države članice Unije zavezale k uresničitvi cilja največjega trajnostnega donosa do leta 2015. Načrt za prehod na največji trajnostni donos je Komisija pripravila leta 2006[1]. Leta 2007 so države članice v Svetu spodbudile Komisijo, naj si prizadeva za sprejetje ukrepov za doseganje največjega trajnostnega donosa, in priznale potrebo po zbiranju znanstvenih mnenj, izvajanju dolgoročnih načrtov z ocenami učinka ter posvetovanjih z zainteresiranimi stranmi. Doseganje in ohranjanje največjega trajnostnega donosa prinašata velike koristi, kar bo povzročilo prehod od intenzivnega ribolova redkih virov k učinkovitejšemu ribolovu večjih staležev. Ulov bo tako ostal nespremenjen ali se povečal, njegovi vplivi na okolje pa zmanjšali. Ker se bo zmanjšala splošna intenzivnost ribolova, se bo zmanjšal tudi vpliv ribolova na morsko dno ter prilov ranljivih organizmov, vključno s pliskavkami, delfini in drugimi morskimi sesalci. V luči visokih cen goriv bi se bistveno zmanjšala njihova poraba, saj je za ulov tone rib iz obsežnega staleža potrebnega manj časa kot za ulov iste količine rib iz majhnega staleža. S tem se bodo zmanjšale tudi emisije ogljika ter stroški goriva, nastali lastnikom ribiških plovil. Pomembna prednost je tudi, da se bo zmanjšala količina zavržkov. Staleže, ki so predmet intenzivnega ribolova, običajno sestavljajo male in manj vredne ribe, ki se zavržejo zaradi majhne tržne vrednosti ali ker so tako majhne, da jih je v skladu z veljavnimi predpisi prepovedano iztovarjati. Z zmanjšanjem stopnje ribolova bi lahko več rib zraslo do uporabne velikosti, s čimer bi ribiči lažje ulovili ribe ustrezne velikosti, ne da bi pri tem ujeli tudi manjše ribe. Mednarodni svet za raziskovanje morja (ICES) je leta 2010 pripravil novo vrsto mnenj v zvezi z ravnmi TAC, ki bodo pripomogla k temu, da bi ravni največjega trajnostnega donosa v ribištvu dosegli do leta 2015. Komisija je leta 2011 svoje predloge za TAC utemeljila na tem novem pristopu. ICES namerava leta 2013 nadalje razviti okvir največjega trajnostnega donosa, da bo lahko količinska mnenja podajal tudi za staleže, za katere to doslej ni bilo možno. Ta razvoj bo temeljil na obširnejši uporabi metod za ocenjevanje, ki niso tako odvisne od popolnosti podatkov, ter obsežnejši in bolj sistematični uporabi kvalitativnih ocenjevanj znotraj količinskega okvira. Komisija pozdravlja ta pristop, ki bo močno izboljšal zbirko podatkov, na podlagi katere so pripravljeni predlogi za TAC. 2. Stanje ribolovnih virov Skrb zbujajoč podatek je, da v evropskih vodah 65 % staležev ni v celoti ocenjenih in da le 22 % staležev, za katere veljajo TAC, ni prekomerno izkoriščanih (Priloga I). Poleg tega se je v preteklih letih neprestano zmanjševal delež staležev (s 47 % v letu 2003 na 35 % v letu 2012), ki jih je mogoče uvrstiti v okvire varnih bioloških meja. Ob tem ni jasno, kako bi to utegnilo vplivati na podatke (npr. ali so prav najbolj ogroženi staleži tisti, ki se jih ne ocenjuje več?). Kljub temu se zdi, da se stanje staležev, ki se ocenjujejo, izboljšuje, čeprav počasi: delež prekomerno izkoriščanih[2] staležev v Atlantiku in okoliških morjih se je z 32 od 34 staležev v letu 2004 zmanjšal na 18 od 38 staležev v letu 2011, tj. s 94 % na 47 % (za podrobnosti glej Prilogo I). Doseganje največjega trajnostnega donosa je realen in dosegljiv cilj. Novi staleži, ki niso več ocenjeni kot prekomerno izkoriščani, vključujejo ibersko-atlantsko morsko spako, sinjega mola, morskega lista v Keltskem morju, vahnjo v vodah zahodno od Škotske, sleda in morsko ploščo v Severnem morju ter sleda v Botnijskem zalivu. Za leto 2012 je bilo možnih več povečanj TAC, ki bodo ribičem zagotovila več kot 135 mio. EUR dodatnih prihodkov. Rezultati ribiških politik, ki temeljijo na največjem trajnostnem donosu, se že kažejo v tem, da je potrošnikom na voljo več rib, s tem pa se veča tudi možnost za nova delovna mesta in večji prihodek za zaposlene v ribolovnem in predelovalnem sektorju. V Prilogi I je povzeto razpoložljivo znanje o stanju staležev rib, ki je zgoščeno in po posameznih regijah opisano tudi v nadaljevanju[3]. Pelagični staleži v severovzhodnem Atlantiku: vsi glavni pelagični staleži razen skuše se zdaj lovijo na ravni največjega trajnostnega donosa in za leto 2012 so bili določeni ustrezni TAC. Unija je Islandijo in Ferske otoke večkrat poskusila prepričati, naj se pridružijo Norveški in EU pri trajnostnem upravljanju skuše. Skupna količina TAC za skušo, ki so jo leta 2012 določili EU, Norveška, Ferski otoki in Islandija, je za 36 % presegala vrednosti znanstvenega mnenja (ob neupoštevanju ulova Rusije). Stopnja ribolova skuše močno presega trajnostne okvire, zato se bo stalež v prihodnjih letih zmanjšal, če z Islandijo in Ferskimi otoki ne bo mogoče skleniti sporazuma o trajnostnem upravljanju tega staleža. Zaradi odsotnosti takšnega sporazuma in ustreznega upravljanja je organizacija Marine Stewardship Council preklicala certifikat trajnostno upravljanega staleža. V Severnem morju, Skagerraku in Kattegatu se morsko ploščo, vahnjo, sleda, škampe in morskega lista (le v Skagerraku in Kattegatu) lovi na ravni največjega trajnostnega donosa glede na stopnjo ribolovne umrljivosti. Za ostale staleže je stanje neznano ali pa so prekomerno izkoriščani. V letu 2012 so TAC za 5 % presegale vrednosti iz znanstvenega mnenja, medtem ko so ga v letu 2011 presegale za 11 %, v letu 2010 za 17 % in v letu 2009 za 37 %. Številni staleži v vodah zahodno od Škotske ter v Irskem in Keltskem morju so majhni, njihove ocene pa so negotove. ICES je v zvezi s številnimi staleži poročal o težavah z evidentiranjem ulova in drugimi podatki, vključno z zavržki. Pet staležev je tako izčrpanih, da bi bilo glede na znanstvena mnenja treba njihov ulov zmanjšati na najmanjšo možno raven. Od 18 staležev, za katere je bilo mogoče podati oceno največjega trajnostnega donosa, jih je bila tretjina prekomerno izkoriščanih, pri 12 pa je bil ulov na ravni ali manjši od ciljev zagotavljanja največjega trajnostnega donosa. Staleži sleda v Keltskem morju in vahnje v vodah zahodno od Škotske so si v zadnjem obdobju opomogli, vendar se bodo že tako veliki zavržki trske, vahnje in mola še povečali, če se bo nadaljeval intenziven ribolov z mrežami z majhnimi mrežnimi očesi za lovljenje škampov brez uporabe selektivne ribolovne opreme, ki majhnim ribam omogoča, da pobegnejo. Uporaba predpisov o sestavi ulova, ki so bili sprejeti za zaščito tega staleža, kadar bi bil zelo izčrpan, je začasno ustavljena.[4] Države članice so se zavezale k uvajanju bolj selektivne ribolovne opreme, da bi zmanjšale zavržke. V zvezi s staleži v Biskajskem zalivu in ibersko-atlantskih vodah je na voljo malo ocen. Stalež južnega osliča je v boljšem stanju zaradi obnove nedoraslih organizmov, vendar so bile v letu 2011 kvote za ulov znova močno presežene, zato je dolgoročna trajnost tega staleža ogrožena, cene na trgu pa nizke. Komisija in Španija pripravljata akcijski načrt za prilagoditev nacionalnega sistema za evidentiranje ulova in ribolovnih naporov temu izzivu. Revizija sistema za evidentiranje ulova in ribolovnih naporov v drugih državah članicah ob Atlantiku bo končana poleti 2012. V zvezi s škampi v Kantabrijskem morju še vedno velja mnenje o prenehanju ribolova. V Baltskem morju je od 5 od 7 znanih staležev še vedno prekomerno izkoriščanih. Na ravni največjega trajnostnega donosa se lovita le trska v vzhodnem Baltiku in sled v Botnijskem zalivu. V Sredozemskem morju je večina (80 %) virov prekomerno izkoriščanih, nekateri pa so na nizkih ravneh (Priloga Ib). Čeprav so ocene geografsko še vedno neenakomerno porazdeljene in neredne, sta se njihovo število in kakovost neprestano povečevala, tako da zdaj obsegajo več kot 100 staležev 27 različnih vrst; kljub temu je v skladu z merili največjega trajnostnega donosa uvrščenih le 63 % staležev. Za 37 % staležev je stanje še vedno neznano. Ker so se ta ocenjevanja začela opravljati šele pred kratkim in vsi staleži niso ocenjeni vsako leto, teh podatkov ni mogoče uporabiti za pripravo pregleda razvoja stanja staležev skozi čas. V Črnem morju se razmere niso bistveno spremenile. Stalež papaline je v zadovoljivem stanju zaradi nedavne dobre obnove in ribolov te vrste je trajnosten, medtem ko je romb še vedno zelo prekomerno izkoriščan. 3. Gospodarska analiza Gospodarska učinkovitost je v številnih sektorjih evropske ribolovne industrije, zlasti v sektorjih ribolova pridnenih vrst, verjetno slaba. Za to obstajata dva razloga. Prvi razlog je, da je zaradi slabega stanja številnih ribjih vrst stopnja ulova manjša, stroški, povezani z ribolovom, zlasti stroški za gorivo, pa so višji, kot bi bilo potrebno. Kljub temu je bilo že v letu 2012 možno povečanje TAC v vrednosti vsaj 135 mio. EUR, kar kaže na to, da bi kratkoročni negativni gospodarski in družbeni vplivi prehoda na največji trajnostni donos utegnili biti manjši, kot so se nekateri bali. Predvidene dolgoročne koristi največjega trajnostnega donosa so se začele kazati prej, kot je bilo pričakovano. Kljub temu je finančna prožnost sektorja trenutno še precej majhna. Drugi razlog so cene goriv, ki so se znova dvignile skoraj do najvišjih vrednosti iz julija 2008, cene rib na glavnih potrošniških trgih pa so se malce znižale. Te vplive bi lahko nekoliko ublažili s prehodom na varčnejši pogon ter spremembami ribolovnega vedenja in opreme. Stabilnost sektorja bi lahko povečali tudi z izboljšanjem trženjskih strategij. Ob soočanju z višjimi stroški in nižjimi cenami proizvodov lahko postopna odprava prelova najbolj pripomore k povečanju gospodarske učinkovitosti in stabilnosti. Najnovejši razpoložljivi podatki o zaposlenosti (za leto 2009) kažejo, da je bilo na ribiškem ladjevju EU (razen Grčije, ki teh podatkov ni posredovala) zaposlenih 134 700 ribičev, kar je približno 8 % manj kot leta 2005. Stopnja zaposlenosti v sektorju se torej še naprej zmanjšuje. Izboljšanje dejanskega stanja staležev rib je ključnega pomena za zaustavitev tega trenda upadanja. 4. Usmeritve politike 4.1. Razvoj znanstvenih mnenj v zvezi s staleži, za katere so podatki nepopolni V letu 2011 je bilo količinska znanstvena mnenja o prelovu ob upoštevanju Fmsy[5] (z izjemo globokomorskih vrst) mogoče podati za 38 od 92 staležev, tj. za 41 %, staležev v severovzhodnem Atlantiku, vendar ta mnenja vključujejo večino večjih in gospodarsko pomembnih virov. Ta mnenja skupno zajemajo 2 milijona od celotnih 2,5 milijona ton ustreznih ribolovnih možnosti (tj. 80 % tonaže ulova). V Sredozemskem in Črnem morju je bilo od 103 staležev, preučenih v letu 2011, mogoče mnenja o prelovu podati v 65 primerih (63 %). V Atlantiku, Severnem morju in Baltskem morju se je število staležev, za katere je bilo mogoče podati mnenja v zvezi z največjim trajnostnim donosom, povečalo s 34 v letu 2005 na 39 v letu 2010, leta 2012 pa je bilo takih staležev 38. Kaže se rahel trend upadanja deleža staležev, za katere so na voljo količinske analize in napovedi. Delež staležev, za katere strokovno mnenje ni na voljo, se je s 45 % v letu 2003 povečal na 52 % v letu 2006, nato pa je spet upadel, in sicer na 36 % v letu 2012. Razlogi, zakaj mnenja v nekaterih primerih niso bila podana, so lahko različni: manjkajoči ali nezanesljivi podatki o ulovu, nepopolne raziskave ali pomanjkljivo vzorčenje ali negotovosti glede bioloških lastnosti staleža, pa tudi pomanjkanje človeških virov v postopku oblikovanja znanstvenega mnenja. Za posredovanje znanstvenih podatkov o ribolovu so v skladu z okvirom EU za zbiranje podatkov[6] odgovorne države članice, ki pa te odgovornosti v številnih primerih niso v celoti izpolnile, čeprav so bila za to na voljo sredstva EU. Komisija in Svet sta leta 2011 države članice pozvala, naj izboljšajo razpoložljivost podatkov za staleže iz Preglednice 1. Rezultati tega bodo razvidni v naslednjem ICES-ovem mnenju, ki bo predvidoma na voljo junija 2012. Preglednica 1 – Staleži, za katere velja skupna izjava skupna izjava Sveta in Komisije o izboljšanju razpoložljivosti podatkov v evropskih vodah severovzhodnega Atlantika in Baltskega morja. Staleži || Območja morska spaka || [Severno morje in] vode zahodno od Škotske morska spaka || Keltsko morje morska spaka || Biskajski zaliv vahnja || Keltsko morje šur || Severno morje krilati rombi || Keltsko morje krilati rombi || Biskajski zaliv morska plošča || Irsko morje morska plošča || Keltsko morje (območje VIIfg) morska plošča || Baltsko morje polak || vode zahodno od Škotske polak || Keltsko morje raže || zahodna Škotska papalina || Rokavski preliv papalina || Severno morje mol || Keltsko morje Po izvedbi dodatnih znanstvenih raziskav v letu 2012 naj bi se obseg znanstvenih mnenj še razširil in tako vključeval še več ali celo večino staležev. Medtem ko leta 2011 dokončnega znanstvenega mnenja ni bilo mogoče podati za več kot 44 staležev, bo v letu 2012 takšnih staležev zelo verjetno le še 10–12. V ta namen bo treba uporabiti metode za ocenjevanje in svetovalne postopke, ki pri podajanju mnenj v Evropi še niso bili uporabljeni, so pa že bili dodobra preskušeni drugod. Tako bo mogoče upoštevati posebnosti posameznih primerov, kot je bilo priporočeno med javnim posvetovanjem, ki je potekalo leta 2011. Komisija bo na podlagi teh mnenj z zanimanjem pripravila predloge za ribolovne možnosti teh virov za leto 2013 in, če bo to potrebno, za leto 2014. V primerih, ko znanstvena mnenja ne bodo na voljo in bo prisotna večja stopnja negotovosti, pa bo v skladu s previdnostnim načelom[7] še naprej primerno uporabljati previdnejši pristop k določanju ribolovnih možnosti. Dotlej bi države članice morale zagotoviti zadostna sredstva za takojšnje posredovanje podatkov, potrebnih za pripravo ocene stanja staležev. Komisija bo še naprej spodbujala razvoj skupnih standardov in programov za spremljanje in ocenjevanje staležev v Sredozemskem in Črnem morju, vključno s tistimi, ki si jih deli z državami, ki niso članice EU. Oblikovane bodo delovne skupine strokovnjakov, ki se bodo osredotočale na staleže in območja, ki doslej niso bila deležna intenzivne znanstvene obravnave. 4.2. Ribolovni napor Da bi zmanjšali zavržke in nezakonit ulov, se je doslej poleg TAC upravljalo tudi z ribolovnim naporom (omejitve časa plovbe za ribiška plovila). Upravljanje napora je ohranitveni ukrep, uporabljen v številnih dolgoročnih načrtih upravljanja, npr. za trsko v Severnem in Baltskem morju, morsko ploščo in morskega lista v Severnem morju, morskega lista v zahodnem Rokavskem prelivu ter staleže južnega osliča in škampov (Priloga II). Priloga II kaže na neenakomeren, vendar splošen trend zmanjševanja ribiškega napora od leta 2003 ali 2004 do leta 2010. Skupni napor se je najbolj zmanjšal v Baltskem morju, Severnem morju, Kattegatu, Irskem morju in v vodah zahodno od Škotske, nekoliko manj pa v Rokavskem prelivu. Na ibersko-atlantskem območju so bila do leta 2009 zabeležena le manjša zmanjšanja. Kljub temu sta se skupni napor v osrednjem Baltskem morju in napor pri ribolovu z vlečnimi mrežami z gredjo v zahodnem Rokavskem prelivu leta 2011 v primerjavi z letom 2010 nekoliko povečala. Očitno ukrepi za zmanjšanje napora na teh območjih še niso začeli učinkovati. Komisija bo v letu 2012 pregledala režime upravljanja ribolovnega napora, ki se v EU že izvajajo. Ta pregled bo vključeval tudi javno razpravo, ki bo potekala 5. julija 2012 in v okviru katere bodo preučena številna vprašanja znanstvenikov, držav članic, zainteresiranih strani in industrije, da bi se zagotovil napredek na področju večje poenostavitve upravljanja staležev v okviru prenovljene skupne ribiške politike. 5. Upravljanje z večletnimi načrti Komisija je začela s pripravami na nadomestitev sedanjih načrtov, ki temeljijo na posameznih staležih, z načrti upravljanja, ki zajemajo več staležev hkrati. Prvi predlog, ki bo predstavljen, bo načrt za Baltsko morje, ki bo obsegal več vrst hkrati in upošteval medsebojne biološke vplive, kot so plenjenje in tekmovanje. Potekajo tudi že dejavnosti za pripravo načrta za mešani ribolov na Severnem morju, ki bo upošteval medsebojne tehnične vplive, tj. načine, na katere različna ladjevja in ribolovna oprema zagotavljajo ulov različnih vrst rib. Načrti za mešani ribolov za Keltsko morje, Irsko morje in vode zahodno od Škotske bodo pripravljeni, ko bodo zbrani vsi potrebni znanstveni podatki. V načrtu je tudi priprava predlogov za spremembo trenutnih načrtov za morskega lista v Biskajskem zalivu ter južnega osliča in škampe, vendar je njihova realizacija odvisna od razpoložljivosti podatkov o ribolovu teh vrst. Komisija je predloge načrtov za sardona v Biskajskem zalivu, lososa v Baltskem morju in zahodnega šura sprejela med letoma 2009 in 2011, trenutno pa jih obravnavata Parlament in Svet. V Sredozemskem morju se bodo nadaljevala prizadevanja za sprejetje dokončnih znanstvenih mnenj za vse večje število vrst in staležev za pripravo mednarodnih dolgoročnih načrtov za ribolov. V skladu s „Sredozemsko uredbo“[8] morajo države članice EU izdelati večletne načrte na nacionalni ravni. Kljub večjim zamudam je bil pred nedavnim storjen napredek pri izvajanju teh obveznosti, ki se ga pozorno nadzoruje in podpira. Za nadaljnjo pospešitev tega procesa je Komisija že začela predhodne postopke proti več državam članicam, dejavnosti na tem področju pa bo v letu 2012 še okrepila. Nadaljnje ukrepe v zvezi s skupnimi staleži bo predvidoma sprejel tudi Generalni svet za ribištvo v Sredozemlju. Vse to naj bi pripomoglo k boljšim odločitvam pri sprejemanju večletnih načrtov na mednarodni ravni. 6. Metoda dela pri oblikovanju predlogov za TAC Uporabljati bi se morala naslednja načela: Kadar so v veljavi dolgoročni načrti za upravljanje TAC ali omejitve naporov, jih je treba upoštevati. Komisija bo predlagala tudi TAC ali omejitve naporov na ravneh, ki ustrezajo predlogom Komisije za dolgoročne načrte upravljanja. Kadar so bili TAC in drugi ukrepi sprejeti v dogovoru s tretjimi državami, jih je treba upoštevati. Kadar znanstveno mnenje temelji na izčrpnih podatkih ter količinskih analizah in napovedih v skladu z ICES-ovim „okvirom največjega trajnostnega donosa“, je treba TAC določiti v skladu z znanstvenim mnenjem. Če je takšno mnenje na voljo, ga je treba neposredno uporabiti za določitev kvot ali stopnje ribolovnega napora, čeprav se lahko dovoli postopno izvajanje tega okvira do leta 2015 pod pogojem, da je skladno z znanstvenim mnenjem. Kadar je podano okvirno znanstveno mnenje, pripravljeno na podlagi kvalitativne analize razpoložljivih podatkov (tudi če so ti nepopolni ali vključujejo strokovne presoje), ga je treba upoštevati pri sprejemanju odločitev glede TAC. V primeru popolne odsotnosti znanstvenih mnenj je treba upoštevati previdnostno načelo. Za vrste, za katere se TAC doslej niso uporabljale, se lahko na podlagi znanstvenih dokazov o nenehnem porastu raztovarjanja predlaga uvedba TAC in kvot. Vrsti, za kateri je ta ukrep trenutno najbolj verjeten, sta brancin in progasti bradač. Smernice za nove in razvijajoče se vrste ribolova bodo pripravljene v skladu z izjavama v zapisnikih decembrskih Svetov v letih 2010 in 2011. Te smernice bodo upoštevale načela in dobre prakse ter mednarodne standarde v zvezi z odgovornim ribištvom. Oblikovati bo treba tudi ključe za dodelitev teh staležev, in sicer na podlagi evidenc, pod pogojem, da so bile ribolovne dejavnosti, na katere se te evidence nanašajo, v celoti skladne z veljavnimi (npr. tehničnimi) ohranitvenimi ukrepi. Da bi zagotovili, da bodo ribolovne možnosti ustrezale stanju na področju ohranjanja ali upravljanja različnih staležev, je treba poskrbeti za kar največjo skladnost med območji, na katere se nanašajo TAC, in identiteto staležev. S tega vidika bi bilo treba preučiti upravljanje škampov s funkcionalnimi enotami in upravljanje dveh staležev morske plošče v Rokavskem prelivu, zato Komisija države članice poziva, naj v teh primerih podprejo prizadevanja za potrebno prerazporeditev TAC. Pridržuje si pravico, da takšne ukrepe vključi v svoje predloge, in pozdravlja povratne informacije držav članic in zainteresiranih strani v zvezi s tem vprašanjem. Da bi vzpostavili temelje za upravljanje posameznih staležev rdečega jezika, limande, rumenorepe limande in sivega jezika v Severnem morju, bo podan predlog za ločeno poročanje o raztovarjanju teh vrst. 7. Globokomorske vrste v severovzhodnem Atlantiku Številni globokomorski staleži so v skrb zbujajočem stanju. Staleži oranžne sluzoglavke, nekaterih globokomorskih morskih psov, okatega ribona v Biskajskem zalivu ter okroglonosega repaka so izčrpani. Za večino staležev se svetuje, da se ribolov omeji ali prepove povečanje njegovega obsega, razen če obstajajo dokazi, da je trajnosten. V primeru vrst, ki rastejo hitreje, kot so morski menek, leng, modri leng, okati ribon in črni morski meč, bo morda mogoče določiti referenčne točke, ki bi omogočile dolgoročno trajnostno upravljanje teh staležev, vendar te trenutno niso na voljo. TAC se za globokomorske vrste določijo vsaki dve leti, nazadnje so bile določene za leti 2011 in 2012. Komisija bo predstavila ločen predlog glede ribolovnih možnosti za globokomorske vrste za obdobje 2013–2014, ki bo temeljil na zgoraj opisani metodi dela. 8. TAC, ki jih določijo države članice Od leta 2011 so bile TAC za 6 staležev „prenesene“ na posamezno državo članico, ki izkorišča posamezni stalež (člen 6 Uredbe Sveta št. 57/2011 in Uredba Sveta št. 43/2012). To je bilo storjeno – z zaščitnimi ukrepi v zvezi z ustreznim upravljanjem – v primerih, kjer ima interes za ribolov le ena članica. Poročanje zadevnih držav članic v skladu s členom 6 se je izboljšalo, čeprav vsa poročila niso enako kakovostna. V nekaterih primerih so podatki, ki se uporabljajo kot podlaga za oblikovanje mnenj glede ustreznih ukrepov za upravljanje staležev, še vedno nepopolni, zato je te staleže treba obravnavati še posebej previdno. Komisija namerava predlagati podaljšanje prenosa teh TAC. V zvezi s staleži, za katere so potrebni nadaljnji napori, bo uveden poseben nadzor. 9. Časovni razpored predlogov Okvirni časovni razpored je: Uredba o ribolovnih možnostih || Mnenje na voljo || Predlog Komisije || Predvideno sprejetje v Svetu Globokomorski staleži 2013–2014 || junij || sredina septembra || oktober Staleži EU v Atlantiku in Severnem morju (brez mednarodnih pogajanj ali sporazumov) || junij || september || november Mednarodni in skupni staleži v Atlantiku, Severnem morju, na Antarktiki in drugih območjih || oktober–december || november || december Baltsko morje || maj || začetek septembra || oktober Črno morje || oktober || november || december 10. Sklepne ugotovitve Komisija države članice, regionalne svetovalne svete in Svetovalni odbor za ribištvo in ribogojstvo prosi za mnenje o pristopu, opisanem v tem sporočilu. PRILOGA Ia – Severovzhodni Atlantski ocean in sosednje vode Preglednica 1. Znanstveno mnenje o stanju staleža || Število staležev || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Povprečje Zunaj varnih bioloških meja || 30 || 29 || 26 || 26 || 26 || 28 || 27 || 22 || 19 || 14 || 25 Znotraj varnih bioloških meja || 12 || 10 || 14 || 11 || 12 || 13 || 12 || 15 || 15 || 18 || 13 % staležev znotraj varnih bioloških meja || 29 % || 26 % || 35 % || 30 % || 32 % || 32 % || 31 % || 41 % || 44 % || 56 % || 35 % Stanje staleža ni znano zaradi pomanjkanja podatkov || 48 || 53 || 53 || 57 || 58 || 55 || 57 || 60 || 61 || 60 || 56 % staležev, katerih stanje je znano || 47 % || 42 % || 43 % || 39 % || 40 % || 43 % || 41 % || 38 % || 36 % || 35 % || 40 % Preglednica 2. Znanstveno mnenje o prelovu || Število staležev || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Pov-prečje Stopnja ribolova na stalež v primerjavi s stopnjo največjega trajnostnega donosa je znana || || || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 38 || 34 Stalež je prekomerno izkoriščan || || || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 18 || 26 Stalež se lovi na stopnji največjega trajnostnega donosa || || || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 20 || 7 % prekomerno izkoriščanih staležev || || || 94 % || 91 % || 94 % || 88 % || 86 % || 72 % || 63 % || 47 % || 79 % Preglednica 3. Znanstveno mnenje „v nujnih primerih“ || Število staležev || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Pov- prečje Znanstveno mnenje o ustavitvi ribolova || 24 || 13 || 12 || 14 || 20 || 18 || 17 || 14 || 11 || 8 || 15 Preglednica 4. Razlika med TAC in trajnostnimi ulovi || Število staležev || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Pov-prečje Presežek TAC nad trajnostnim ulovom (%) || 46 % || 49 % || 59 % || 47 % || 45 % || 51 % || 48 % || 34 % || 23 % || 11 % || 41 % Preglednica 5. Povzetek znanstvenega mnenja o ribolovnih možnostih || Število staležev || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Pov-prečje Staleži, za katere je mogoče napovedati njihovo velikost in ribolovno umrljivost || 40 || 34 || 40 || 31 || 29 || 30 || 34 || 36 || 36 || 40 || 35 Staleži, za katere je na voljo znanstveno mnenje o ribolovnih možnostih || 59 || 52 || 54 || 65 || 61 || 62 || 63 || 55 || 55 || 47 || 57 Staleži, za katere znanstveno mnenje ni na voljo || 31 || 40 || 39 || 29 || 35 || 34 || 33 || 42 || 40 || 44 || 37 || || || || || || || || || || || (*) Če eno mnenje pokriva dva TAC, se ga ne || || || || || || || || šteje dvakrat || || || || || || || || || || || PRILOGA Ib – Sredozemsko in Črno morje || || || Znanstveno mnenje o prekomernem izkoriščanju pridnenih in majhnih pelagičnih staležev v Sredozemskem in Črnem morju || št. || % || || || || Staleži, uvrščeni v skladu z merili (referenčna točka je dogovorjena) || 65 || 63,0 || Drugi staleži, ki niso uvrščeni zaradi pomanjkanja podatkov (referenčna točka še ni dogovorjena) || 38 || 37,0 || Upoštevani staleži (od 27 vrst) || 103 || 100 || Uvrščeni staleži || || || Stalež je prekomerno izkoriščan (nad ravnjo Fmsy ali njenega nadomestka) || 52 || 80,0 || Stalež se izkorišča na ravni Fmsy ali njenega nadomestka ali pod njo) || 13 || 20,0 || Skupno staležev || 65 || 100 || || || || PRILOGA II – Ribolovni napor, reguliran v okviru večletnih načrtov v skladu s podatki, ki so jih države članice sporočile STECF (informacije Skupnega raziskovalnega središča) Slika 1. Regulirani ribolovni napor v zahodnem Baltskem morju Slika 2. Regulirani ribolovni napor v osrednjem Baltskem morju Slika 3. Regulirani ribolovni napor v Kattegatu Slika 4. Regulirani ribolovni napor v Severnem morju, Skagerraku in vzhodnem Rokavskem prelivu Slika 5. Regulirani ribolovni napor v Irskem morju Slika 6. Regulirani ribolovni napor v vodah zahodno od Škotske Slika 7. Regulirani ribolovni napor v zahodnem Rokavskem prelivu Slika 8. Regulirani ribolovni napor v ibersko-atlantskih vodah Opomba: Trend se glede na lansko leto razlikuje zlasti zaradi izboljšanih podatkov Portugalske. Španija podatkov za leto 2010 ni posredovala, zato so podatki na grafu prikazani le do leta 2009. [1] Zagotovitev trajnosti v ribištvu EU z največjim trajnostnim donosom. Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu. COM(2006) 360 konč. [2] „Prekomerno izkoriščan“ je tak stalež, pri katerem je najnovejša ocena stopnje ribolovne umrljivosti višja od stopnje ribolovne umrljivosti, ki bi dolgoročno zagotavljala največji trajnostni donos. [3] Preglednica evropskih kvot, opremljena s „sistemom signalizacije“, je na voljo na: http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications/poster_tac2012_en.pdf. Celotna analiza stanja staležev rib je na voljo na www.ices.dk in https://stecf.jrc.ec.europa.eu. [4] Uredba Komisije (EU) št. 161/2012 z dne 23. februarja 2012 o nujnih ukrepih za varstvo staležev vahenj v vodah zahodno od Škotske. UL L 52, str. 6–7, 24.2.2012. [5] Stopnja ribolova, ki zagotavlja največji povprečni dolgoročni ulov. [6] Uredba Sveta (ES) št. 199/2008 z dne 25. februarja 2008 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za zbiranje, upravljanje in uporabo podatkov v sektorju ribištva in podporo znanstvenemu svetovanju v zvezi s skupno ribiško politiko. UL L 60, 5.3.2008, str. 1–12. [7] Sporočilo Komisije o previdnostnem načelu. COM(2000) 1 konč. [8] Uredba Sveta (ES) št. 1967/2006.