1. Povzetek 1.1. Področje uporabe in ozadje

Voditelji EU in drugi svetovni voditelji so se dogovorili[1], da globalno segrevanje ne sme preseči temperatur pred industrijsko revolucijo za več kot 2 °C. Za doseganje tega dolgoročnega cilja je treba svetovne emisije toplogrednih plinov do leta 2050 zmanjšati vsaj za 50 % v primerjavi z ravnmi iz leta 1990.

EU se je kratkoročno zavezala, da bo do leta 2020 zmanjšala emisije toplogrednih plinov za 20 % v primerjavi z ravnmi iz leta 1990, pod ustreznimi pogoji pa za 30 %[2]. Evropski parlament in Svet sta se dogovorila, da morajo k doseganju tega cilja prispevati vsi sektorji[3]. Sektor rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (LULUCF) v ta cilj še ni vključen. S to oceno učinka bo ocenjeno, kako bi lahko zadevni sektor prispeval k doseganju tega cilja.

Emisije toplogrednih plinov v EU nastajajo zlasti pri proizvodnji energije in drugih virih, ki jih je ustvaril človek. Nekatere emisije se izničijo z absorpcijo (odvzemom) ogljika iz ozračja s fotosintezo, pri čemer se shranijo v rastlinah, tleh in pridelanih lesenih proizvodih. Z različnimi načini rabe tal in praksami gospodarjenja v gozdarstvu in kmetijstvu ter uporabo trajnih pridelanih lesenih proizvodov se lahko omejijo emisije in poveča odvzem emisij iz ozračja. Te prakse so zajete v sektorju LULUCF[4].

1.2. Opredelitev problema

Za obračunavanje emisij in odvzemov v sektorju LULUCF obstajajo utemeljeni razlogi:

· zagotavljanje skladnosti politike EU, ker bi bilo obračunavanje skladno s strategijo Evropa 2020 in bi se zagotovilo, da bi vsi sektorji prispevali k boju proti podnebnim spremembam. To je pomembno zaradi vloge EU pri spodbujanju enakih konkurenčnih pogojev za podjetja in pravične porazdelitve obremenitve;

· spodbujanje okoljske celovitosti zavez EU v zvezi s podnebnimi spremembami z zagotavljanjem, da se evidentirajo emisije in odvzemi v vseh sektorjih. Trenutno emisije iz biomase, ki se uporablja za proizvodnjo energije, niso vključene v pravila za obračunavanje v energetskem sektorju ali drugih sektorjih, v katerih se energija proizvaja iz biomase;

· povečanje gospodarske učinkovitosti podnebne politike EU z doseganjem ambicioznejših ciljev, pri čemer se omogoči, da k tem ciljem prispevajo vsi sektorji.

Pri vključitvi sektorja LULUCF je treba obravnavati njegov poseben profil in različne okoliščine v državah članicah. Pravila za obračunavanje so potrebna, da se razlikuje med antropogenimi in neantropogenimi emisijami in odvzemi. Reverzibilnost emisij in odvzemov lahko povzročijo naravne motnje, kot so požari, nevihte, suše, škodljivci itd., pa tudi odločitve v zvezi z gospodarjenjem, npr. o sečnji ali zasajevanju dreves. Zato je treba pri obračunavanju upoštevati reverzibilnost. Poleg tega je spremljanje emisij in odvzemov ter poročanje o njih zapleteno, zato je potreben zanesljiv sistem. Emisije in odvzemi v gozdovih se med leti tudi zelo razlikujejo in lahko predstavljajo zelo velik delež skupnih letnih emisij v državah članicah.

1.3. Kako se bo ta problem razvijal, če bo stanje ostalo nespremenjeno?

Ponori (tj. kadar so odvzemi večji od emisij) v sektorju LULUCF naj bi se v EU v skladu z običajnim scenarijem[5] do leta 2020 zmanjšali. Obseg ponorov v tem sektorju kot celoti naj bi bil leta 2020 za približno 10 % manjši kot v obdobju 2005–2009. To zmanjšanje naj bi bilo zelo izrazito na področju gospodarjenja z gozdovi. To se lahko delno izravna z zasaditvijo „novih“ gozdov (pogozdovanje). Emisije in odvzemi iz kmetijskih dejavnosti, kot sta gospodarjenje s polji in pašniki, naj bi ostali večinoma nespremenjeni oziroma naj bi se izboljšali. Negativni trendi in emisije bodo upoštevani le, če bo sektor LULUCF vključen v podnebno politiko EU.

Načrtovana zmogljivost ponorov bo vedno bolj vplivala na usklajenost politike in gospodarsko učinkovitost. Če zmanjšanje neto odvzemov zaradi neukrepanja ne bo upoštevano, se bo lahko čezmerno povečala uporaba virov za ukrepe za ublažitev, ki prispevajo k drugim ciljem, s tem pa bodo nastali neenaki konkurenčni pogoji za različne možnosti za ublažitev. Zaradi pomembnih dodatnih ukrepov, ki jih bo treba v vseh sektorjih sprejeti za izpolnjevanje dolgoročnih podnebnih ciljev, se bo sčasoma povečala tudi izguba gospodarske učinkovitosti.

1.4. Cilji

Splošni cilj je zagotoviti, da bo sektor LULUCF prispeval k zavezam EU v zvezi s podnebnimi spremembami. Opredelitev problema je obravnavana v okviru naslednjih operativnih ciljev:

· spremljanje in poročanje s strani držav članic morata biti skladna s smernicami za dobro prakso, ki jih je izdal Medvladni odbor za podnebne spremembe (IPCC) za zagotavljanje preglednosti, popolnosti, enotnosti, primerljivosti in točnosti ocen;

· pravila za obračunavanje morajo:

· biti obsežna, tako da bodo vključene vse emisije in vsi odvzemi ter vse glavne dejavnosti v sektorju LULUCF (pogozdovanje, ponovno pogozdovanje, krčenje gozdov, gospodarjenje z gozdovi, gospodarjenje s polji in gospodarjenje s pašniki);

· upoštevati nestalnost emisij in odvzemov;

· zagotavljati spodbude za ublažitev podnebnih sprememb;

· okvir politike za vključitev sektorja LULUCF ne sme ogrožati zmožnosti držav članic, da dosežejo cilje zmanjšanja emisij toplogrednih plinov zaradi medletne spremenljivosti emisij in odvzemov ali večjih naravnih motenj.

1.5. Možnosti

Ukrepe za obračunavanje za sektor LULUCF je treba sprejeti na dveh ravneh.

Najprej je treba opredeliti možnosti za okvir politike, v katerem je treba upoštevati zadevni sektor, ker je že sprejeta zakonodaja EU o obveznosti 20-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2020. Neregulativna možnost/možnost „brez ukrepov na ravni EU“ (možnost 1) ni realna, ker je EU pogodbenica Kjotskega protokola, zato si bodo morale države članice deliti vse zaveze v zvezi s tem in bo potreben skupni pristop. Zato bi „neukrepanje“ pomenilo le odložitev vseh ukrepov, dokler ne bo sklenjen mednarodni sporazum. Možnost 2 vključuje oblikovanje pravnega okvira za LULUCF, ki bi bil ločen od okvirov iz odločbe EU o porazdelitvi prizadevanj in sistema trgovanja z emisijami. Ta možnost je bila razdeljena na možnost brez ciljev (možnost 2.I) in možnost s cilji (možnost 2.II). Možnost 3 zajema vključitev LULUCF v pravni okvir odločbe o porazdelitvi prizadevanj. Možnost uporabe sistema trgovanja z emisijami je bila zavrnjena že v začetni fazi.

Poleg tega so bile oblikovane možnosti za oceno, kako doseči zanesljivo obračunavanje, spremljanje in poročanje. V zvezi z obračunavanjem so bile obravnavane naslednje možnosti:

(a) enaka pravila za obračunavanje kot v prvem ciljnem obdobju iz Kjotskega protokola, vključno s prostovoljnim obračunavanjem za kmetijske dejavnosti, vendar z obveznim obračunavanjem za vse gozdarske dejavnosti;

(b) pravila za obračunavanje, ki ustrezajo pričakovanemu rezultatu pogajanj UNFCCC v drugem ciljnem obdobju iz Kjotskega protokola, vključno z obveznim obračunavanjem za vse gozdarske dejavnosti in prostovoljnim obračunavanjem za kmetijske dejavnosti;

(c) pravila za obračunavanje, ki ustrezajo pričakovanemu rezultatu pogajanj UNFCCC, vendar z dodatnimi izboljšavami, doseženimi z vključitvijo obveznega obračunavanja za gozdarske in kmetijske dejavnosti.

Predstavljen je bil tudi tristopenjski pristop za doseganje zanesljivega spremljanja in poročanja. Prvi korak bi vključeval doseganje celovitega poročanja o emisijah in odvzemih iz različnih dejavnosti, za kar bi se uporabljale vsaj preproste metodologije. V drugem koraku bi se povečala točnost sporočenih podatkov, pri čemer bi se uporabljale bolj izpopolnjene metode. Poleg tega bi se izboljšala primerljivost podatkov držav članic, da bi se uskladili spremljanje, poročanje in s tem povezana nomenklatura. Podmožnosti v zvezi z obračunavanjem ter spremljanjem in poročanjem so enake pri splošnih možnostih 2 in 3, vendar je njihov učinek različen glede na okvir politike.

1.6. Učinek

Analiza je pokazala, da bi bil pri dveh splošnih možnostih politike izpolnjen cilj, da vsi sektorji prispevajo k splošni zavezi EU v zvezi z zmanjšanjem toplogrednih plinov; to pomeni, da bi bil sektor LULUCF vključen v zavezo EU z zvezi z zmanjšanjem toplogrednih plinov na podlagi ločenega okvira (možnost 2) ali na podlagi odločbe o porazdelitvi prizadevanj (možnost 3). Vplivi na okolje ter gospodarski in socialni učinki teh možnosti se zelo razlikujejo glede na uporabljena pravila za obračunavanje, kot je prikazano v preglednici 1.

Preglednica 1. Povzetek glavnih učinkov za EU

Vrsta učinka || Možnost 1 || Možnost 2.I || Možnost 2.II || Možnost 3

|| brez ukrepanja EU || vključitev LULUCF v ločen okvir (brez cilja) || vključitev LULUCF v ločen okvir (s ciljem) || vključitev LULUCF v odločbo o porazdelitvi prizadevanj

Možnost obračunavanja || n. r. || (a) || (b) || (c) || (a) || (b) || (c) || (a) || (b) || (c)

Okoljski || || || || || || || || || ||

Neto učinek na ublažitev v celotnem gospodarstvu poleg referenčnega scenarija (MtCO2 na leto) || nič (odloženo) || 0 || 0 || 0 || –7 || –5 || –5 || 80 || 13 || 39

Morebitni prispevek k cilju EU za zmanjšanje emisij, vključno z referenčnim scenarijem (MtCO2 na leto) || nič (odloženo) || –79 || –10 do –86 || –36 do –106 || –86 || –15 do –91 || –41 do –111 || 0 || 0 || 0

Morebitni prispevek k cilju EU za zmanjšanje emisij (v % skupnih emisij toplogrednih plinov leta 1990) || nič (odloženo) || –1,4 || –0,2 do –1,5 || –0,6 do –1,9 || –1,6 || –0,3 do –1,6 || –0,7 t–2/0 || 0 || 0 || 0

Gospodarski || || || || || || || || || ||

Strošek ublažitve || nič (odloženo) || 0 || 0 || 0 || 40 || 27 || 27 || –166 || –55 || –156

Strošek izboljšanja spremljanja in poročanja (v milijonih EUR) || nič (odloženo) || 0,35 || 0,65 || 1,35 || 0,35 || 0,65 || 1,35 || 0,35 || 0,65 || 1,35

Socialni || || || || || || || || || ||

Vpliv na zaposlovanje || nič (odloženo) || 0 || 0 || 0 || majhen (nevtralen ali pozitiven) || majhen (nevtralen ali pozitiven)

Opomba: Možnost 2.II temelji na cilju –5,4 MtCO2 obračunanih dobropisov. Pri možnostih obračunavanja (b) in (c), predvidenih v okviru možnosti 3, je to enako ceni ogljika 5 EUR na tCO2, pri možnosti obračunavanja (a) pa je cena ogljika 12 EUR na tCO2 zaradi diskontiranja za gospodarjenje z gozdovi. Negativne vrednosti pomenijo neto odvzeme (pozitivne vrednosti pa neto emisije). Vir: izračuni temeljijo na delu avtorja Böttcherja idr. (2011) ter posodobitvi JRC (2011b), pri kateri je upoštevan pregled UNFCCC. Pri možnosti 2.I (b) sta navedeni dve oceni prispevka k cilju EU za zmanjšanje emisij: ena temelji na projekcijah modelov, druga pa na modelu in nacionalnih projekcijah.

Kar zadeva vpliv na okolje, je najprimernejše, da se ukrepi za povečanje odvzemov in zmanjšanje emisij v gozdarstvu in kmetijstvu obravnavajo v daljšem časovnem obdobju, ker imajo lahko ukrepi, kot je pogozdovanje, opazen vpliv šele čez več desetletij. Vendar obstoječe zaveze EU v zvezi s podnebnimi spremembami veljajo le do leta 2020 in so pomemben mejnik. V kolikšni meri bi lahko prispevek presegel pričakovane dosežke sedanjih prizadevanj (tj. referenčni scenarij), je odvisno od okvira politike, v katerem se obračunava LULUCF. Dodatno ukrepanje v okviru možnosti 2.I in 3 naj bi bilo omejeno, v okviru možnosti 2.II pa večje. Vendar ocena ne upošteva v celoti možnosti za ublažitev v kmetijstvu in ne vključuje koristi zaradi uporabe nadomestnih materialov. Kar zadeva gospodarski vpliv, bi možnost obračunavanja (a) v okviru možnosti 2.II s cilji povzročila višje stroške, ker se dejansko upošteva le del prizadevanj za ublažitev. Vendar to povzroča tudi visoke dobropise v okviru referenčnega scenarija, kar pomeni prihranke stroškov na podlagi možnosti 3, pri kateri ni potrebna dodatna ublažitev v sektorju LULUCF, ampak se lahko dobropisi na podlagi odločbe o porazdelitvi prizadevanj uporabijo za nadomestitev zmanjšanja emisij. Stroški vseh možnosti obračunavanja so pri možnosti 2.I, pri kateri ni določen noben cilj, in pri možnosti 1, pri kateri se obračunavanje ne izvaja, enaki nič. Socialni učinki so omejeni, pri čemer je ocenjeno, da je vpliv na zaposlovanje nizek, in sicer nevtralen ali pozitiven. Vendar pri možnostih 2.II in 3 obstajajo nekateri učinki na porazdelitev med državami članicami.

1.7. Primerjava možnosti 1.7.1. Izbira pravega okvira politike

Cilj omejitve vpliva večje medletne spremenljivosti emisij in odvzemov ter njune reverzibilnosti na skladnost pomeni velik izziv pri vključitvi LULUCF v sedanje pravne okvire ciljev EU v zvezi z zmanjšanjem emisij. Odločba o porazdelitvi prizadevanj (možnost 3) temelji na letni skladnosti in določa, da morajo države članice linearno zmanjšati emisije (ali omejiti njihovo povečanje). Vendar bi bilo letno linearno skladnost zaradi različnih neto emisij med državami članicami ter pogostih in pomembnih ponovnih izračunov sporočenih podatkov težko uporabiti. V veliko primerih bi to močno preseglo možnosti za prilagodljivost iz odločbe o porazdelitvi prizadevanj. Poleg tega dolgo pripravljalno obdobje za veliko ukrepov v sektorju LULUCF pomeni, da letno obračunavanje ni tako smiselno kot pri drugih sektorjih in da linearno ujemanje z zahtevanim vsakoletnim zmanjšanjem emisij na splošno ne bo pomembno. Pri možnosti 2 bi se ta vprašanja obravnavala z izračunom povprečja emisij in odvzemov v ciljnem obdobju, tako da bi bil cilj v zvezi z medletno spremenljivostjo izpolnjen. Z možnostjo 3 je povezano tveganje, da bi se z vključitvijo LULUCF zmanjšalo dogovorjeno prizadevanje za sektorje, ki so že vključeni v obstoječe zaveze, s tem pa bi se dejansko zmanjšala zaveza EU. Z možnostjo 2 bi se to tveganje preprečilo.

1.7.2. Zagotavljanje zanesljivega obračunavanja

V preglednici 2 je prikazan povzetek ocene, kako so z različnimi možnostmi obračunavanja izpolnjeni cilji. Kar zadeva zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev za različne možnosti za ublažitev, je najpomembnejša dejavnost gospodarjenje z gozdovi. V preglednici 1 je razvidno, da se z možnostjo obračunavanja (a) ustvarjajo znatni dobropisi, ki so večinoma „nepričakovani“ (prosti), ker vključujejo odvzeme, ki bi nastali brez spremembe odločitev v zvezi z gospodarjenjem. Vsako prizadevanje za ublažitev bo diskontirano po stopnji 85 %. Zato bodo stroški ublažitve večji, s čimer bodo omejene spodbude za dodatno ukrepanje. Omogočena bosta tudi znatno zmanjšanje neto odvzemov in povečanje neto emisij brez dejanskega gospodarskega učinka. Poleg tega pri obračunavanju ne bo zagotovljeno upoštevanje nestalnosti, ker emisije in odvzemi v zvezi s kmetijskimi dejavnostmi ne bodo vključeni, v zvezi z gospodarjenjem z gozdovi pa bodo vključeni le delno.

Preglednica 2. Uspešnost različnih možnosti obračunavanja

Cilji || Obseg izpolnjevanja ciljev z različnimi možnostmi obračunavanja

možnost obračunavanja (a) majhne spremembe || možnost obračunavanja (b) verjetni rezultat pogajanj UNFCCC || možnost obračunavanja (c) UNFCCC+

Zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev za različne možnosti za ublažitev || X || ● || ●●

Zagotovitev obsežne vključenosti emisij in odvzemov || ● || ● || ●●

Zagotavljanje upoštevanja nestalnosti pri obračunavanju || X || ● || ●●

Preprečevanje negativnega vpliva izrazitih naravnih motenj na tveganje za skladnost držav članic || ● || ●● || ●●

Legenda oznak: x cilj v okviru možnosti ni obravnavan ali ni ustrezno obravnavan, ● cilj je v okviru možnosti delno obravnavan, ●● cilj je v okviru možnosti ustrezno obravnavan.

Možnosti obračunavanja (b) in (c) omogočata spremembo ponora zaradi naravne zasičenosti in obstoječih politik brez ustvarjanja bremepisov ali dobropisov. Razlog za to je neupoštevanje sprememb emisij in odvzemov, ki jih ne povzroči človek. Vendar je pri tem potrebno celovito obračunavanje kakršnih koli odstopanj od „referenčne ravni“. To pomeni, da imajo pri referenčnem scenariju vse možnosti zmanjševanja in uporabe, ne glede na to, ali gre za sekvestracijo, dodatno uporabo biomase za proizvodnjo energije (npr. za doseganje ciljev iz direktive o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov) ali uporabo nadomestnih materialov, enake oportunitetne stroške. Tako bodo zagotovljeni enaki konkurenčni pogoji za različne možnosti za ublažitev.

Kar zadeva zagotavljanje obsežne vključenosti emisij in odvzemov ter upoštevanje nestalnosti pri obračunavanju, morajo države članice emisije in odvzeme v kmetijstvu in gozdarstvu obvezno upoštevati le v okviru možnosti obračunavanja (c). Pri možnostih obračunavanja (a) in (b) je obračunavanje za kmetijstvo prostovoljno, zato je lahko ogrožena verodostojnost zaveze EU. Z razširitvijo področja uporabe obračunavanja bi se povečala skladnost med državami članicami. Pomembno je, da vsi sektorji v vseh državah članicah prispevajo k doseganju ciljev strategije „Evropa 2020“, da se zagotovijo enaki konkurenčni pogoji za podjetja in države članice, pravična porazdelitev obremenitve ter dosledno obravnavanje kmetijstva, gozdarstva in industrije na notranjem trgu EU. Dolgoročno bi bolj vključujoč sistem obračunavanja prispeval tudi k večji stroškovni učinkovitosti pri doseganju katerega koli splošnega cilja.

Kar zadeva zmanjšanje vpliva naravnih motenj na tveganje za skladnost, bi se z možnostma obračunavanja (b) in (c) vključila pravila za obračunavanje za izrazite naravne motnje, s tem pa bi se omejilo tveganje za neskladnost s cilji za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, če bi bile emisije posledica motenj, na katere države članice ne morejo vplivati. Vpliv na celotno obračunavanje EU bi bil zanemarljiv, zagotovljeni pa bi bili potrebni zaščitni ukrepi za najbolj ogrožene države članice.

1.7.3. Izboljšanje spremljanja in poročanja

V tej oceni učinka je opisan tristopenjski pristop k doseganju cilja zagotavljanja skladnosti spremljanja in poročanja s smernicami za dobro prakso IPCC. Prvi korak bi vključeval doseganje popolnega poročanja, za kar bi se uporabljale vsaj preproste metodologije. V drugem koraku bi se povečala točnost sporočenih podatkov, pri čemer bi se uporabljale bolj izpopolnjene metode. Napredek naj bi dosegli v prvem ciljnem obdobju iz Kjotskega protokola, vendar bodo v obdobju 2013–2020 potrebna nadaljnja prizadevanja. Poleg tega se lahko z uskladitvijo spremljanja, poročanja in s tem povezane nomenklature izboljša primerljivost podatkov držav članic.

Navedeni koraki bodo del predloga Komisije za revidirano odločbo o mehanizmu za spremljanje.

1.8. Sklepne ugotovitve

Mednarodni sporazum o spremenjenih pravilih za obračunavanje za sektor LULUCF za drugo ciljno obdobje iz Kjotskega protokola je bil sklenjen šele na 17. konferenci pogodbenic (KP17) v Durbanu decembra 2011[6].

Zdaj obstajajo utemeljeni razlogi za vključitev sektorja LULUCF v zaveze EU v zvezi z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov, in sicer izboljšanje skladnosti politike, okoljske celovitosti in gospodarske učinkovitosti. Vendar je treba obravnavati posebne značilnosti sektorja LULUCF in različne okoliščine v državah članicah. Zato je treba zagotoviti, da so vzpostavljena zanesljiva pravila za obračunavanje ter spremljanje in poročanje.

Možnost obračunavanja (c) vključuje obvezno obračunavanje emisij in odvzemov iz dejavnosti gozdarstva in kmetijstva ter enakovredno obravnava vse ukrepe za ublažitev, ne glede na to, ali so sprejeti v sektorju gozdarstva, kmetijstva, industrije ali energetskem sektorju. To bo spodbudilo stroškovno učinkovitost in zagotovilo enake konkurenčne pogoje za države članice in različne sektorje na notranjem trgu EU. Poleg tega bo vzpostavljen okvir za zagotavljanje spodbud za ukrepe za ublažitev, ki jih sprejmejo kmetje, gozdarji in industrija, in sicer z zagotavljanjem opaznosti in ustreznega upoštevanja teh ukrepov. Z obsežno vključitvijo emisij in odvzemov bo tako zagotovljeno tudi upoštevanje morebitne reverzibilnosti v sistemu obračunavanja.

Postopek spremljanja in poročanja je treba izboljšati, da se zagotovi podpora okviru obračunavanja in kazalnikom za spremljanje napredka v kmetijstvu in gozdarstvu. Komisija predlaga, da se to doseže prek ločenega okvira, tj. s spremembo odločbe o mehanizmu za spremljanje. Zaradi primerljivosti in stroškovne učinkovitosti je treba bolje izkoristiti instrumente spremljanja v EU, kot sta LUCAS in CORINE.

Da bi se zagotovile močne spodbude, morajo rezultati ukrepov, sprejetih v sektorjih, prispevati k zavezam EU v zvezi z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov. To bo mogoče le, če bo vzpostavljen ustrezni okvir politike za LULUCF. Zaradi velike spremenljivosti emisij in odvzemov v gozdovih so letni cilji zmanjšanja emisij, ki veljajo za druge sektorje, neprimerni. Poleg tega se sektor LULUCF od večine drugih sektorjev razlikuje po tem, da začnejo ukrepi za ublažitev učinkovati šele po dolgem pripravljalnem obdobju. Ti rezultati ocene učinka kažejo, da bi bila najboljša možnost vzpostavitev ločenega pravnega okvira za sektor LULUCF.

EU se je že zavezala, da bo s prizadevanji v drugih sektorjih do leta 2020 zmanjšala emisije toplogrednih plinov za 20 % v primerjavi z ravnmi iz leta 1990. Pred povečanjem te ambiciozne ravni nad 20 % je treba vzpostaviti ustrezne pogoje. LULUCF je zato treba formalno vključiti v zaveze šele, ko se bo EU odločila, da bo povečala to ambiciozno raven (možnost 2.I). To ne pomeni, da je treba ustaviti izvajanje ukrepov za ublažitev. Pripravili bi se lahko nacionalni akcijski načrti, da bi zagotovili strategijo in napoved za sektor LULUCF. To bi bil vmesni korak k popolni vključitvi sektorja v sedanje politike.

[1] Sklep 1/CP.16 konference pogodbenic UNFCCC („sporazum iz Cancúna“).

[2] Sklepi predsedstva z zasedanja Evropskega sveta v Bruslju z dne 8. in 9. marca 2007, ki se izvajajo z Odločbo št. 406/2009/ES in Direktivo 2009/29/ES.

[3] Odločba št. 406/2009/ES in Direktiva 2009/29/ES.

[4] Drugi toplogredni plini iz kmetijskih dejavnosti, npr. metan in dušikov oksid od reje prežvekovalcev in gnojil, niso zajeti v sektorju LULUCF, ki zajema zlasti emisije ogljika in odvzeme ogljika s shranjevanjem v rastlinah in tleh. Emisije, ki niso CO2, so zajete v sektorju kmetijskih evidenc.

[5] V zvezi s tem se pri „običajnem scenariju“ predvideva, da bodo države članice dosegle cilje 20-odstotnega zmanjšanja, vključno s cilji v zvezi z obnovljivo energijo.

[6] Sklep -/CMP.7 konference pogodbenic kot sestanka pogodbenic Kjotskega protokola.