SL Uradni list Evropske unije C 175/26

Mnenje Odbora regij – Boj proti funkcionalni nepismenosti – Razmišljanje o ambiciozni evropski strategiji za preprečevanje izključenosti in spodbujanje osebne rasti

(2010/C 175/07)

I. POLITIČNA PRIPOROČILA

ODBOR REGIJ

A. Načela in splošne ugotovitve

Odpraviti nejasnosti glede opredelitve nepismenosti

1. opozarja, da se funkcionalna nepismenost in nepismenost pojavljata v vseh državah sveta. Ocenjuje se, da se s tem problemom spopada 960 milijonov ljudi. Po opredelitvi Unesca iz leta 1958 je nepismena vsaka oseba, ki se ni nikoli naučila brati in pisati. Izraz funkcionalna nepismenost pa označuje stanje oseb, ki kljub temu, da so se nekaj časa šolale, niso osvojile sposobnosti branja, pisanja in računanja, ki so osnovni elementi posameznega izobraževalnega sistema, in zato pisane besede ne obvladajo. Funkcionalna nepismenost je posebna oblika nepismenosti; gre za ljudi, ki nikoli niso dosegli za vsakdanje življenje potrebne ravni branja, pisanja in računanja in nimajo enakih možnosti;

2. na podlagi raziskav PISA, ki jih izvaja OECD, poudarja, da v EU narašča število mladih s slabimi bralnimi sposobnostmi. Njihov delež je bil leta 2000 21,3 %, leta 2006 pa 24,1 %. Ta zaskrbljujoča ugotovitev zahteva večjo mobilizacijo evropskih institucij;

3. opozarja, da cilji programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“, ki predvideva zmanjšanje 20-odstotnega deleža petnajstletnikov s slabimi rezultati pri branju in pisanju, še zdaleč niso doseženi in da je bilo tudi v novem strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju („ET 2020“) določeno ustrezno evropsko primerjalno merilo: do leta 2020 naj bi delež petnajstletnikov s slabimi rezultati pri branju, matematiki in naravoslovju znašal manj kot 15 %; Odbor tudi zahteva evropsko opredelitev funkcionalne nepismenosti;

4. opozarja, da je za ocenjevanje problema funkcionalne nepismenosti in iskanje rešitev zanj najprimernejša lokalna raven, saj je ta pogosto prva točka za stik z nepismenimi;

5. opozarja, da je Evropski socialni sklad, ki v večini držav članic Unije podpira programe za boj proti funkcionalni nepismenosti, ustrezen finančni instrument, vendar se ga slabo ali malo uporablja, ker za to vprašanje ni okvirnih strateških smernic;

6. poudarja, da je v okviru gospodarske krize in krize zaposlovanja bolj kot kadar koli prej za dostop do trga dela potrebno obvladovanje ključnih sposobnosti. Branje in pisanje sodita med osnovna znanja za prihodnost, kot je razvidno iz študije Evropskega centra za razvoj poklicnega usposabljanja (CEDEFOP), ki navaja, da bodo leta 2015 za 75 % delovnih mest potrebne visoke ali srednje kvalifikacije;

7. ugotavlja, da izvajanje lizbonske strategije, s katero naj bi Evropska unija postala najnaprednejše na znanju temelječe gospodarstvo na svetu, v glavnem zadeva najbolj kvalificirane delavce. Vendar pa na znanju in inovativnosti temelječe gospodarstvo ne sme zadevati samo elite najbolj usposobljenih delavcev. Na trgu dela morajo vsi imeti ključne sposobnosti, ki omogočajo vseživljenjsko učenje in usposabljanje. Gospodarskih ciljev lizbonske strategije tudi ne bo mogoče doseči, dokler v Evropi še obstajajo skoraj nerazvita območja. Boj proti funkcionalni nepismenosti je za Evropsko unijo torej tudi gospodarska nuja.

Odpraviti nepreverjene stereotipe

8. Odbor regij in akterji na terenu ob upoštevanju tako želje po opredelitvi profila oseb, ki bi jih lahko obravnavali kot funkcionalno nepismene, kot potrebe po izogibanju morebitnim stereotipom v zvezi s tem profilom ugotavljajo naslednje:

— funkcionalna nepismenost ni izključno problem mladih, saj jo najdemo pri ljudeh vseh starosti in zlasti pri starejših od 45 let;

— zaradi kompleksne razporeditve funkcionalne nepismenosti po ozemljih tega problema ne moremo posploševati. Vendar pa statistični podatki kažejo višjo raven funkcionalne nepismenosti v mestnih območjih, kjer se soočajo s problemom izključevanja, in na podeželskih območjih, kjer je omejen dostop do storitev;

— funkcionalna nepismenost ne zadeva samo izključenih s trga dela, saj se je pokazalo, da je polovica funkcionalno nepismenih zaposlenih;

— funkcionalne nepismenosti in priseljevanja ni mogoče zamenjevati, saj tri četrtine funkcionalno nepismenih pet let po prihodu govorijo samo jezik države gostiteljice. Boja proti funkcionalni nepismenosti torej ne smemo povezovati z jezikovno politiko za priseljence; boj proti funkcionalni nepismenosti je bistven del vseživljenjskega učenja;

— funkcionalna nepismenost moških in žensk v posameznih starostnih skupinah ne prizadene v enaki meri. V nekaterih primerih je treba zato upoštevati vidik spola, da bi učinkovito rešili ta problem;

9. opozarja, da člen 14 Listine o temeljnih pravicah EU, ki je z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe pridobila zavezujočo pravno veljavo, zagotavlja pravico do izobraževanja in dostopa do poklicnega in nadaljnjega usposabljanja. Sposobnosti branja in pisanja sta obvezna elementa izobraževalnega procesa, zato mora Evropska unija dopolniti in uskladiti ukrepe držav članic, da bi okrepila boj proti funkcionalni nepismenosti in zagotovila pravico do izobraževanja;

10. opozarja, da je treba dajati prednost oceni potreb po usposabljanju v okviru programov vseživljenjskega učenja, zlasti v upravah in podjetjih, da bi našli osebe, ki so funkcionalno nepismene, in jim omogočili, da osvojijo ključne sposobnosti. Številni zaposleni, ki so funkcionalno nepismeni, razvijejo strategije izmikanja, da bi prikrili svojo funkcionalno nepismenost;

11. funkcionalna nepismenost je eden od dejavnikov izključenosti in revščine, ki ovira delovno aktivnost državljanov, omejuje njihovo demokratično udeležbo in sodelovanje v družbi ter resno škodi osebni rasti in obrambi njihovih pravic.

B. Predlagani ukrepi

Preprečevanje, vključevanje mladih in poklicni razvoj

Odbor regij priporoča, da se:

12. spodbuja izmenjava dobre prakse na evropski ravni, zlasti med lokalnimi oblastmi, ki so dobro razvile svoje strategije boja proti funkcionalni nepismenosti. Z oblikovanjem stalnega foruma dobre prakse bi lahko pripravili register dobre prakse. Pri oblikovanju strategij za mlade bi morali upoštevati različne vrste težav pri branju, da bi se lahko ustrezno odzvali na dejanske potrebe;

13. boj proti funkcionalni nepismenosti vključi med medsektorske cilje prenovljene lizbonske strategije po letu 2010;

14. z Evropskim socialnim skladom podprejo podjetja in uprave, ki uvedejo programe za usposabljanje zaposlenih, ki so funkcionalno nepismeni, pri tem pa zagotovijo, da se v okviru teh postopkov odkrivanja v največji možni meri zaščitita zasebnost zaposlenih in njihova identiteta;

15. podprejo pobude usposabljanja odraslih, prilagojene potrebam funkcionalno nepismenih državljanov, ki ne opravljajo plačane poklicne dejavnosti;

16. boj proti funkcionalni nepismenosti uvrsti med strateške smernice Skupnosti za vodenje Evropskega socialnega sklada;

17. pripravi evropska definicija nepismenosti, vključno s funkcionalno nepismenostjo;

18. lokalna in regionalna raven ohranita kot najustreznejši ravni za usklajevanje sredstev pri strateških ciljih in akcijskih programih z vzpostavitvijo medregionalnih in nadregionalnih mehanizmov usklajevanja, ki bi zagotavljali skladno uporabo omenjenih sredstev. Podpreti ju morata nacionalna in evropska raven, da bi ustvarili načrte za dostop vseh do branja, pisanja in osnovnih sposobnosti. Treba je paziti predvsem na to, da pristojni nacionalni organi pri določanju strateških ciljev in programov delujejo usklajeno. Zagotoviti je treba, da bo prispevek države, lokalnih in regionalnih oblasti, gospodarskih akterjev in civilne družbe opazen;

19. uprave lokalnih in regionalnih skupnosti pokažejo kot vzor in uvedejo programe usposabljanja za funkcionalno nepismene osebe med svojimi zaposlenimi, v te programe vključijo ustrezne postopke odkrivanja ter zagotovijo usposabljanje za delavce, ki imajo na delovnem mestu težave. Tovrstne programe bi lahko finančno podprla Evropska unija;

20. na delovnem mestu spodbudita preprečevanje in boj proti funkcionalni nepismenosti:

— na ravni podjetij: z ozaveščanjem direktorjev podjetij o pogodbeni politiki, o panožnih in medpanožnih dogovorih o izravnalnem skladu, ki omogoča izvajanje programov usposabljanja, varovanje poklicnega napredovanja in potrjevanje pridobljenega poklicnega znanja;

— na ravni zaposlenih: z obveščanjem zaposlenih o pravicah posameznikov do usposabljanja in tako, da se jim omogoči dostop do svetovalcev za usposabljanje;

21. v program Evropskega leta boja proti revščini in socialni izključenosti vključi vprašanje boja proti funkcionalni nepismenosti, problema, ki še poglablja socialno izključenost;

22. zlasti mladim olajša dostop do časopisov – tiskanih ali v elektronski obliki – in izobraževanja o medijih, s čimer bi lahko razvili kritično razmišljanje in se seznanili s kulturo pisane besede, da bi se lahko bolje prilagodili sodobnemu svetu;

23. začne informacijska kampanja Evropske unije glede te problematike. S tovrstno pobudo bi prispevali k odpravljanju tabujev o funkcionalni nepismenosti in prizadete osebe spodbudili, da poiščejo pomoč;

24. izboljšajo mehanizmi usposabljanja funkcionalno nepismenih državljanov, ki jih kot takšne ponavadi ni mogoče odkriti, ker niso zaposleni, zato so morda izključeni iz programov usposabljanja. Sem sodijo kategorije dolgotrajno brezposelnih, zaposlenih v okviru pomoči na domu itd.;

25. izboljša vseživljenjsko usposabljanje kategorij samozaposlenih oseb, kot so mali kmetje in mali lastniki. Tako bi izboljšali njihova ključna znanja in odpravili funkcionalno nepismenost, ki predstavlja oviro za gospodarski razvoj posameznih sektorjev proizvodnje;

26. posebna pozornost nameni ženskam, zlasti delavkam v zrelih letih, pri katerih je raven funkcionalne nepismenosti lahko višja zaradi različnih oblik izključevanja;

27. spodbuja evropski sistem ocenjevanja funkcionalne nepismenosti, ki bi vključeval kazalnike in metodologije ocenjevanja, skupne vsem državam članicam Evropske unije;

28. spodbujata povezovanje in usklajevanje dejavnosti na področju vseživljenjskega usposabljanja, formalnega poklicnega izobraževanja in usposabljanja odraslih, da bi oblikovali skupno strategijo za zmanjšanje funkcionalne nepismenosti.

C. Sklepi na podlagi izmenjave mnenj z akterji na terenu

29. Boj proti funkcionalni nepismenosti je bistven del politike vseživljenjskega učenja (začetno usposabljanje in nadaljnje redno usposabljanje). Obravnavati ga je treba ločeno od jezikovne politike za priseljence. Gre za spodbujanje dostopa vseh do pisanja, računanja in osnovnih sposobnosti;

30. boj proti funkcionalni nepismenosti izboljša gospodarsko uspešnost podjetja in olajša poklicni in osebni razvoj zaposlenih. Če jim bo lažje na delovnem mestu, jim bo lažje tudi v življenju;

31. osnovno usposabljanje omogoča predvideti spremembe in preprečiti prekinitve poklicne poti. Pomaga najšibkejšim in preprečuje nevarnost izključenosti;

32. politika preprečevanja in boja proti funkcionalni nepismenosti bi morala vse pogosteje biti del politik splošnega prava, da bi lahko vsaka javna politika k temu neposredno ali posredno dolgotrajno prispevala;

33. skoraj deset let po sprejetju lizbonske strategije imajo lokalne in regionalne oblasti svojo vlogo pri zagotavljanju vseživljenjskega učenja in tudi kot akterji socialnega in gospodarskega življenja v državah članicah, v katerih so delodajalci in dobavitelji storitev. Problem funkcionalne nepismenosti jih kot dobavitelje javnih storitev neposredno zadeva. Njihovo pozornost je treba usmeriti na primere dobre prakse v prilogi, spodbujati izmenjave, pozivati k dialogu z zainteresiranimi akterji in tako omogočiti vključevanje lokalne in regionalne ravni v pripravo in izvajanje pobud na evropski ravni.

II. PRILOGI

Diagram: Posamezniki (v starosti 15 let) s slabim uspehom na lestvici PISA za bralno razumevanje v EU in nekaterih tretjih državah leta 2000 in 2006 (vir podatkov:OECD)

Primeri dobre prakse:

— služba za pomoč po telefonu, ki ponuja svetovanje in pobude za branje in pisanje,

— programi usposabljanja odraslih za specifične ciljne skupine,

— podeljevanje diplom nadaljnjega izobraževanja v partnerstvu z univerzami,

— izobraževalni, kulturni, socialni projekti za družine, da bi olajšali skrb za otroke in se borili proti opuščanju šolanja;

— izvajanje kulturnih dejavnosti, namenjenih zlasti družinam potujočega ljudstva v okviru družinskih programov,

— branje kot preventiva proti funkcionalni nepismenosti na podeželju,

— izobraževalne in preventivne dejavnosti v knjižnicah za otroke, vključno s predšolskimi otroki,

— usposabljanje staršev, da bi lahko pomagali svojim otrokom pri šolanju,

— dostop do kulture osnovnih znanj za zapornike,

— pomoč pri iskanju zaposlitve za mlade šolarje, ki imajo velike težave z osnovnimi znanji,

— osnovno usposabljanje in vključevanje z delavnicami, ki vsebujejo digitalne medije,

— oblikovanje osnovnega usposabljanja po meri zaposlenih,

— razvoj osnovnega usposabljanja za lokalne in regionalne uslužbence,

— dostop do osnovnega znanja za kmetijske delavce z najnižjo stopnjo kvalifikacij,

— opredelitev potreb po osnovnem usposabljanju delavcev na delovnem mestu,

— učenje osnovnih znanj v podjetju,

— ozaveščanje nosilcev odločanja,

— razvoj regionalnih strategij in akcijskih načrtov z lokalnimi akterji,

— razvoj pravice do usposabljanja v podjetju,

— utrjevanje osnovnih sposobnosti za vajence v okviru razvoja poklicne poti in potrjevanja pridobljenih poklicnih izkušenj,

— učenje osnovnih znanj v podjetju za zaščito poklicnega napredovanja,

— uvajanje izmeničnega usposabljanja in prakse, da bi izboljšali prehod med šolanjem in delom,

— usposabljanje za poznavanje novih informacijskih in komunikacijskih tehnologij ter interneta,

— priprava javnih informacijskih točk, ki bi ljudem olajšale uporabo javnega prevoza,

— program za odkrivanje funkcionalne nepismenosti v okviru lokalnih in regionalnih oblasti.