Uvod

V tem poročilu so predstavljene ključne ugotovitve vmesne ocene evropskega programa za spremljanje Zemlje Copernicus po treh letih njegovega izvajanja. Poročilo temelji na zunanji študiji , opravljeni v imenu Komisije za izpolnitev obveznosti iz člena 32 uredbe o programu Copernicus . Ocena zagotavlja koristen vpogled za drugo polovico izvajanja programa in opredelitev pristopa k prihodnjim pobudam programa Copernicus.

Komisija je to študijo začela ne samo zaradi ocene koristi in dosežkov programa Copernicus, ampak tudi, da bi preverila, koliko so njegovi prvotni cilji še ustrezni ter kako bi se lahko program bolje odzival na nove izzive in ambicije, glede na to, da se je v zadnjih nekaj letih celotno politično, družbeno, znanstveno in gospodarsko okolje drastično spremenilo. V vesoljski strategiji za Evropo, ki je bila odobrena lani in v kateri je program Copernicus eden od stebrov, so že orisane glavne prednostne naloge za prihodnost vesoljskih dejavnosti EU, strategija pa bo podlaga za prihodnji razvoj.

Nastanek novega vesoljskega gospodarstva je nedvomno eden od dejavnikov sprememb, vendar pa je ponovna določitev prednostnih nalog in pogledov potrebna predvsem zaradi prihoda hiperpovezane informacijske družbe in digitalnega gospodarstva: podatki namreč spreminjajo naše življenje na številnih področjih. Kombinacija vesoljskih velepodatkov ter digitalnih tehnologij in računalništva v oblaku odpira vznemirljive nove poslovne priložnosti za podjetja, ki te podatke uporabljajo za razvoj inovativnih proizvodov, storitev in aplikacij. Priča smo sistemu konkretnih georeferenciranih podatkov in informacij, ki napajajo in vzdržujejo nešteto aplikacij. Geoprostorsko obveščanje programa Copernicus je dejansko že gibalo družbe 4.0. Cilji programa bodo torej morali odražati te družbene spremembe ter ob zagotavljanju obstoječih dosežkov omogočati razvoj na področjih, kot je varnost, obenem pa spodbujati gospodarsko rast.

Zato je pri tem poročilu o oceni uporabljen nov pristop, ki sledi podatkovni vrednostni verigi programa Copernicus: od zbiranja in obdelave podatkov do razširjanja podatkov in informacij ter dinamike uporabe pri uporabnikih in na trgu. Ta novi pristop izraža spreminjajočo se realnost programa Copernicus, ki je v samo nekaj letih postal eden od največjih svetovnih ponudnikov podatkov o opazovanju Zemlje in motor evropskega digitalnega gospodarstva. Iz preprostega, čeprav edinstvenega orodja za opazovanje Zemlje se program Copernicus razvija v dinamičen sistem geoprostorskega obveščanja.

Program Copernicus je z uspehom svoje infrastrukture za zagotavljanje podatkov, točnostjo podatkov, ki se razširjajo v skladu s politiko brezplačnih, popolnih in odprtih podatkov, ter velikim potencialom za komercialne aplikacije že dokazal svojo vrednost in EU zagotovil priznanje na mednarodnem prizorišču. Program Copernicus podpira politike in aplikacije na področju podnebnih sprememb in okolja, pomorske varnosti in zaščite, kmetijstva, obvladovanja nesreč, načrtovanja mest in infrastrukture. Civilnim organom pomaga pri reševanju življenj v izrednih razmerah, kot so potresi, gozdni požari ali poplave. Program spodbuja mednarodno sodelovanje in prispeva h globalnim pobudam, kot sta Globalni sistem sistemov za opazovanje Zemlje (GEOSS) in Odbor za satelite za opazovanje Zemlje (CEOS).

To poročilo spremlja delovni dokument služb Komisije, v katerem je navedenih več podrobnih informacij in napotil na študijo, na kateri temelji. Sama študija je vključevala niz posvetovanj z zainteresiranimi stranmi, katerih rezultati so upoštevani v končni analizi različnih komponent programa.

Ocena po pričakovanjih zajema samo prva tri leta delovanja programa Copernicus. Celo v tem kratkem obdobju so bili izpolnjeni vsi cilji iz Uredbe, čeprav v različnem obsegu. Infrastruktura in storitve so zadovoljivo vzpostavljene, kot je bilo načrtovano. Za dejansko oceno nekaterih vidikov izvajanja, povezanih z razvojem tržnih aplikacij ali celo uporabo pri uporabnikih, je še prezgodaj, saj so odvisni od zagotavljanja surovih podatkov, ki so v skladu s privzetim delovanjem prvič prispeli mesece po izstrelitvi Sentinelov. Sliko zdravega in dinamičnega programa dopolnjujeta odlično izvrševanje dodeljenega proračuna in zadovoljiv napredek pri uporabi s strani uporabnikov. Vendar pa je kompleksnost vzajemnega delovanja med grozdi programa (vesoljska infrastruktura, zagotavljanje storitev in dostop uporabnikov) pokazala, da je za doseganje najboljših rezultatov v smislu izvajanja industrijske politike potrebna poenostavitev postopkov in modelov upravljanja.

Ozadje

Copernicus je program Unije za opazovanje in spremljanje Zemlje, vzpostavljen leta 2014 kot naslednik predhodnega vesoljskega programa GMES . Njegovi splošni cilji podpirajo varstvo okolja, civilno zaščito in civilno varnost. Program je namenjen zagotavljanju čim več družbeno-ekonomskih koristi, zagotavljanju evropskega neodvisnega dostopa do okoljskega znanja ter spodbujanju razvoja konkurenčnega evropskega vesoljskega in storitvenega sektorja. Program Copernicus ima tri ključne komponente: vesoljsko infrastrukturo (ki vključuje satelite in zemeljsko opremo za prejemanje in obdelavo podatkov), storitve za ustvarjanje tematskih podatkov in informacijskih proizvodov in njihovo razširjanje ter usklajen dostop do podatkov in situ. Večina operativnih nalog ter nalog v zvezi z vodenjem projektov, njihovim usklajevanjem in izvajanjem za vesoljsko komponento je bila prenesena na Evropsko vesoljsko agencijo (ESA) in delno na Evropsko organizacijo za uporabo meteoroloških satelitov (EUMETSAT), medtem ko se storitve izvajajo s podporo GD Skupno raziskovalno središče in različnih izvajalcev storitev, s katerimi so bili sklenjeni sporazumi o prenosu pooblastil. Med njimi so Evropska agencija za okolje (EEA), Evropski center za srednjeročno napovedovanje vremena (ECMWF), Mercator Océan, Evropska agencija za mejno in obalno stražo (FRONTEX), Evropska agencija za pomorsko varnost (EMSA) in Satelitski center EU. Program Copernicus je od programa GMES podedoval veliko sinergijo s programom INSPIRE, s katerim vzajemno deluje za operativni okvir temeljnih storitev in platforme za razširjanje podatkov. Skladnost programa Copernicus s spletnimi storitvami in interoperabilnostjo programa INSPIRE je obvezna za zagotovitev učinkovitega in uspešnega povezovanja z vsemi drugimi viri geoprostorskih podatkov.

Glavne ugotovitve ocene

Na podlagi pravil za oceno so bili rezultati izvajanja programa

ocenjeni na podlagi petih meril, tj. učinkovitosti, uspešnosti, ustreznosti, skladnosti (ter povezane komplementarnosti in sodelovanja) in dodane vrednosti EU. Ocenjevanje je temeljilo na ključnih kazalnikih uspešnosti, opredeljenih v Uredbi in različnih sporazumih o prenosu pooblastil.

Pridobivanje podatkov

Program Copernicus podatke pridobiva iz različnih virov: satelitov, senzorjev in situ in drugih misij. Podatki iz vesolja, ki jih Sentineli (sateliti programa Copernicus) posredujejo zemeljskemu segmentu, so dopolnjeni z nevesoljskimi podatki z geografsko razsežnostjo, vključno s podatki o opazovanju iz senzorjev, nameščenih na tleh, morju ali v zraku, ter referenčnimi in pomožnimi podatki, licenciranimi ali zagotovljenimi za uporabo v programu Copernicus, iz različnih virov (predvsem podatkovnih virov držav članic ali evropskih in mednarodnih organov, kot je EUMETNET ), tako imenovanimi podatki in situ. Z oceno je bilo potrjeno, da je vesoljska komponenta, ki je bila prenesena na agencijo ESA in organizacijo EUMETSAT, najnaprednejši element programa v smislu razporeditve satelitov ter količine in kakovosti podatkov, ki se pošiljajo in obdelujejo za nadaljnje razširjanje. Vsi podatki, pridobljeni s sateliti, se pred objavo preverijo, kalibrirajo na podlagi podatkov in situ ter potrdijo, kar zagotavlja enotno raven kakovosti. Po mnenju številnih uporabnikov je ta vidik glavni adut programa Copernicus.

Ob koncu prvega četrtletja 2017 je bilo v konstelaciji Sentinelov v orbiti pet satelitov, ki so delovali zelo dobro. Ugotovljeni sta bili zgolj omejeni zamudi pri dveh od njih zaradi razpoložljivosti nosilnih raket: za oba satelita (Sentinel-3A in Sentinel-2B) je bilo predvideno, da bosta izstreljena z rusko raketo Rokot, kar je bilo ob nabavi nosilnih raket opredeljeno kot najgospodarnejša možnost. Na časovni načrt izstrelitve sta vplivala poslabšanje političnih razmer in učinek na dobavno verigo. Zaradi ublažitve zamude pri izstrelitvi vsaj enega od dveh satelitov (Sentinel-2B) je bila sprejeta odločitev o zamenjavi z drugo nosilno raketo (Vega), kar je omogočilo uspešno izstrelitev satelita 7. marca 2017. Vendar pa se lahko ti zamudi štejeta za zanemarljivi za tako obsežen vesoljski program, tako da je bil časovni načrt razporeditve na splošno upoštevan.