SL Uradni list Evropske unije C 317/75

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o srednjeročni oceni izvajanja akcijskega načrta ES za biotsko raznovrstnost

(COM(2008) 864 konč.)

(2009/C 317/13)

Poročevalec: g. RIBBE

Komisija je 16. decembra 2008 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Srednjeročna ocena izvajanja akcijskega načrta ES za biotsko raznovrstnost

COM(2008) 864 konč.

Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 18. junija 2009. Poročevalec je bil g. RIBBE.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 455. plenarnem zasedanju 15. in 16. julija 2009 (seja dne 15. julija) s 162 glasovi za, 3 glasovi proti in 7 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 EESO globoko obžaluje, da cilj „zaustavitve izgube biotske raznovrstnosti do leta 2010“ ne bo dosežen.

1.2 Vendar je razveseljivo, da je bilo mogoče z direktivo o habitatih in direktivo o pticah doseči pozitiven razvoj pri nekaterih habitatih in vrstah. To kaže, da je evropska zakonodaja za varstvo narave ob pravilni uporabi učinkovita.

1.3 Vendar nadaljnje resne izgube vrst zunaj varovanih območij, do katere prihaja v okviru popolnoma zakonitih gospodarskih dejavnosti, ni mogoče ustaviti. EESO se strinja s Komisijo, da vprašanja biotske raznovrstnosti še niso dovolj vključena v druge sektorske politike.

1.4 EESO vendarle meni, da ni treba določiti nobenih novih ciljev. Predvsem morajo Komisija in države članice resno upoštevati in v prihodnosti odločneje zastopati dosedanji dejanski cilj „zaustavitve izgube biotske raznovrstnosti in obnovitve naravnih habitatov“, ki je bil določen že leta 2001.

1.5 Varstvo narave se z gospodarsko-političnega vidika pogosto obravnava kot ovira oziroma grožnja. Gospodarski pomen biotske raznovrstnosti se do zdaj v politični praksi še ni uveljavil. Komisijo se poziva, naj pojasni, kako bo – na primer v okviru razprav o večji internalizaciji zunanjih stroškov – rešila ta problem.

1.6 Javnost je treba bolje seznanjati s pozitivnimi primeri iz prakse, ki kažejo na tesno povezavo med regionalnim gospodarskim razvojem in biotsko raznovrstnostjo (npr. turizem).

1.7 Odločitev Sveta o financiranju mreže Natura 2000 s sredstvi strukturnih skladov in drugega stebra SKP se je izkazala za neučinkovito; države članice namenjajo v ustreznih programih nasploh premalo pozornosti varstvu narave in biotske raznovrstnosti. EESO se zavzema za uvedbo samostojne proračunske postavke v finančnem obdobju 2014–2020. V kmetijsko-okoljske programe je treba ponovno vključiti spodbujevalne ukrepe.

1.8 V številnih regijah in na številnih območjih, npr. močvirjih, gorskih predelih, obalnih regijah, pašnih območjih in rečnih livadah, varstvo in obnova naravnih habitatov hkrati pomembno prispevata tudi k varstvu podnebja. Čeprav je jasno, da je treba biotsko raznovrstnost ohraniti iz številnih drugih razlogov kot pa zgolj zaradi varovanja podnebja, je treba podnebno politiko in politiko biotske raznovrstnosti še tesneje preplesti.

1.9 Da bi vrstam omogočili prilagoditev na spremenjene podnebne razmere, je treba njihove habitate še tesneje povezati. Razmisliti je treba o vzpostavitvi „vseevropske mreže za naravo“.

1.10 Vedno več površin je pozidanih s stavbami ali prekritih z asfaltom, kar predstavlja veliko težavo z vidika varstva narave. V Evropi je treba zmanjšati rabo zemljišč.

1.11 Varstvo narave uživa v civilni družbi visoko podporo, vendar pa je poznavanje tega področja še zelo slabo. EESO pozdravlja dejstvo, da se bo končno namenilo več pozornosti ozaveščanju o potrebi po razumevanju vzrokov za izgubo biotske raznovrstnosti in spodbujanju ustreznih protiukrepov. Med te ukrepe spada tudi zagotavljanje natančnejših informacij za potrošnike o posledicah nekaterih proizvodnih postopkov in o razvoju trajnostnih proizvodnih praks.

2. Sporočilo Evropske komisije

2.1 Komisija navaja v svojem sporočilu zaskrbljujoče rezultate, v skladu s katerimi je kljub predloženemu akcijskemu načrtu za ohranitev biotske raznovrstnosti, ki vsebuje 160 ukrepov, „malo verjetno, da se bo lahko do leta 2010 dosegel skupni cilj zaustavitve izgube biotske raznovrstnosti v EU. Če se želimo temu cilju vsaj približati, bodo morale Evropska skupnost in države članice EU v naslednjih dveh letih vložiti še veliko dodatnega truda“. Komisar EU za okolje Dimas je medtem priznal, da cilj zaustavitve izgube biotske raznovrstnosti do leta 2010 ne bo dosežen!

2.2 Izguba biotske raznovrstnosti na svetovni ravni se opisuje kot „katastrofalna“. Ne gre samo za motnje v naravnih procesih, temveč prihaja tudi do hudih gospodarskih in socialnih posledic. Komisija ugotavlja, da je Evropa soodgovorna tudi za negativne posledice na svetovni ravni. Tako so se pojavili „novi problemi, kot so širjenje kmetijskega sektorja za zadostitev naraščajočih potreb po hrani in nastanek novih tržnih niš, kakršna so biogoriva, kar pomeni velike izzive“.

2.3 Čeprav so razlogi za dosedanji velik neuspeh politike na področju biotske raznovrstnosti zelo različni, Komisija v sklepih srednjeročne ocene povzema naslednje: „Ključni izziv ostaja vključitev vprašanj biotske raznovrstnosti v druge sektorske politike.“ Odločilni razlog za nezadovoljivo bilanco srednjeročne ocene je dejstvo, da pri vključevanju vprašanj biotske raznovrstnosti v druge sektorske politike v zadnjih letih ni bil dosežen noben napredek.

2.4 Začetni rezultati prvega večjega „pregleda stanja“ akcijskega načrta za biotsko raznovrstnost so pokazali, da ima 50 % vrst in morda do 80 % habitatnih tipov, ki so zaščiteni v skladu z direktivo o habitatih (1) in katerih ohranitev je v evropskem interesu, „neugodno stanje ohranjenosti“.

2.5 Vseeno je mogoče pri nekaterih vrstah, ki so zaščitene v skladu z direktivama o habitatih in pticah, opaziti tudi napredek. Pri posameznih zaščitenih vrstah bi lahko upadanje zaustavili: „Direktiva je tem vrstam ptic očitno pomagala, zlasti z določitvijo posebnih območij varstva“.

2.6 Komisija ugotavlja, da skupna mreža NATURA-2000 zdaj obsega okoli 25 000 varovanih območij in pokriva približno 17 % celotnega ozemlja EU. Razvoj biotske raznovrstnosti je še naprej negativen zlasti zunaj varovanih območij.

2.7 Komisija obravnava prve rezultate študije o ekonomiji ekosistemov in biotski raznovrstnosti (TEEB (2) – poročilo Sukhdeva). To poročilo vsebuje podobne zaključke kot Sternovo poročilo na področju varstva podnebja: biotsko raznovrstnost je treba ohraniti ne samo iz etično-moralnih, temveč tudi iz gospodarskih razlogov. „To izgubljanje biotske raznovrstnosti in ekosistemov ogroža delovanje planeta, gospodarstvo in človeško družbo. Letno zmanjšanje blaginje zaradi izgube storitev ekosistemov naj bi po ocenah do leta 2050 znašalo 6 % svetovnega BDP, če se bo nadaljevalo sedanje ravnanje brez dodatnih ukrepov“.

3. Splošne pripombe

3.1 EU zdaj prvič javno priznava, da najpomembnejše obljube, ki so jo voditelji držav in vlad ter Komisija dali državljanom na področju okoljske politike, in sicer zaustavitve izgube biotske raznovrstnosti do leta 2010, ne bo mogoče izpolniti.

3.2 EESO nad tem priznanjem ni presenečen, saj se je v svojem mnenju o akcijskem načrtu strinjal s kritično analizo, ki jo je podala Komisija, ter priznal pravilnost in nujnost vseh 160 ukrepov, hkrati pa izrazil resen dvom, ali bodo upravna področja in politike oziroma politiki, ki jih biotska raznovrstnost ne zadeva neposredno, sodelovali pri potrebnih prizadevanjih in jih tudi dejansko upoštevali. Žal so se ti dvomi zdaj izkazali za utemeljene.

3.3 Žal so stališča EESO o akcijskem načrtu za biotsko raznovrstnost danes enako aktualna kot pred dobrima dvema letoma, ko jih je sprejela plenarna skupščina. Takrat je EESO zapisal natanko naslednje (3):

— Pri opisu položaja se EESO in Komisija strinjata, da je ohranitev biotske raznovrstnosti potrebna in osrednja naloga, h kateri nismo obvezani le z etično-moralnega vidika. Hitrejše in uspešnejše ukrepanje je potrebno tudi iz gospodarskih razlogov, ki jih je dovolj. Gospodarske izgube, ki izhajajo iz upada storitev ekosistemov, že danes znašajo nekaj sto milijard EUR. To je zapravljanje, ki si ga naše gospodarstvo enostavno ne more privoščiti.

— Izginjanje vrst v Evropi je rezultat milijonov posameznih odločitev o vrednotah v zadnjih desetletjih, ki so se v absolutno prevladujoči meri sprejemale v okviru sedanjih zakonov. Delež nezakonitih ukrepov pri upadanju biotske raznovrstnosti v Evropi je zanemarljiv.

— Razvoj biotske raznovrstnosti je – kljub političnim obljubam – na žalost negativen, vzrok za to pa ni pomanjkanje znanja o tem, kako se spoprijeti z izginjanjem vrst. Doslej je manjkala politična volja, da bi se že dolgo priznani ukrepi tudi zares izvedli. Izkušnje z mrežo Natura 2000 govorijo zase.

— Razloge za to Komisija v svojem sporočilu pravilno navaja, med drugim zaradi „nezmožnosti uprav in konvencionalnih ekonomskih znanosti, da bi prepoznale gospodarsko vrednost naravnega kapitala in storitev ekosistemov“.

— Prihodnost bo torej pokazala, ali bo politika s predložitvijo akcijskega programa dejansko našla moč za občutne spremembe ali se bodo uresničile bojazni mnogih naravovarstvenikov, da politika sicer ponovno razpravlja o družbenopolitično aktualnem področju, da pa bo pri verbalnem ukrepanju tudi ostalo.

— EESO meni, da je posebno pomembno dati prednost četrtemu političnemu področju, tj. bazi znanja, kajti tako se bodo državljani in politiki začeli bolj zavedati dejanskih posledic svojega ravnanja.

3.4 Komisija v svojem aktualnem sporočilu potrjuje številne dejavnike, ki prispevajo k nadaljnjemu upadanju biotske raznovrstnosti. Zato tukaj ni potrebno nobeno novo mnenje EESO in bodo namesto tega obravnavani tisti vidiki, ki se zdijo danes novi oziroma nekoliko drugačni kot pred dvema letoma.

4. Posebne ugotovitve

Pravni okvir in upravljanje

4.1 V zadnjih letih je postalo očitno, da so evropske direktive za varstvo narave zelo primerne za spodbujanje pozitivnega razvoja, kadar se uporabljajo pravilno in kadar se potrebe lastnikov ustrezno upoštevajo (4). EESO tudi ugotavlja, da obstajajo znotraj območij N2000 številni problemi, za katere je treba najti rešitev. Poleg tega pa ustrezne direktive EU za zaščito območij zajemajo „samo“ 17 % površin.

4.2 Zdaj ko je vzpostavitev mreže NATURA 2000 po precejšnjih zamudah skoraj zaključena, vstopa evropsko varstvo narave v novo fazo. Za določena območja je treba oblikovati ustrezne načrte upravljanja. EESO dvomi, da imajo države članice na voljo dovolj osebja in finančnih zmogljivosti za pripravo in izvajanje teh načrtov. Pomembno je, da se ti načrti pripravijo v tesnem sodelovanju z vsemi zainteresiranimi družbenimi skupinami, saj je mogoče samo tako doseči njihovo sprejemljivost.

4.3 Glede na izreden pritisk na površine, na katerega upravičeno opozarja Komisija, se lahko vprašamo, ali je obsežna obnova uničenih biotopov sploh možna. EESO želi spomniti, da so voditelji držav in vlad na vrhu v Göteborgu obljubili, da bodo zaustavili izgubo biotske raznovrstnosti do leta 2010 ter poskrbeli za ponovno obnovo življenjskih prostorov in naravnih sistemov. Vmesno poročilo tega ne omenja.

4.4 Mreža NATURA 2000 je bila komaj vzpostavljena, ljudje pa že razpravljajo o izvzetju posameznih območij ali njihovih delov iz mreže, zlasti za infrastrukturne projekte, ki jih pogosto financira EU. Sporočilo Komisije dejansko navaja najbolj znani primer: dolino Rospuda na severovzhodu Poljske. Čeprav poljska vlada trenutno preučuje alternativni potek trase Via Baltica, je jasno, da smo še zelo daleč od rešitve, ki bi razrešila konflikt med varstvom narave na eni strani in gospodarskim razvojem na drugi strani.

4.5 S tega vidika zato skoraj ni dvoma, da bodo službe EU v naslednjih letih soočene z valom upravnih postopkov, ki bodo vključevali takšne „izjeme“. EESO meni, da Komisija trenutno ne razpolaga z zadostnimi človeškimi viri za obdelavo teh zahtevkov in iskanje ustreznih rešitev.

4.6 EESO je že v mnenju o akcijskem načrtu za biotsko raznovrstnost navedel, da biotska raznovrstnost v naših kulturnih krajinah še naprej upada, in sicer kljub „dobri strokovni praksi“ in kljub temu, kar EU v svojih določbah opredeljuje kot „dobre kmetijske in okoljske pogoje“– izguba torej ni posledica nezakonitega ravnanja, temveč dejanj v skladu z zakonodajo. To pa je nesprejemljivo.

4.7 Prav zato obstajajo tudi obsežne razprave o tako imenovanih „merilih navzkrižne skladnosti“. Ta merila naj bi skupaj z dobrimi kmetijskimi in okoljskimi pogoji ter dobro strokovno prakso poskrbela za to, da se upoštevajo vidiki biotske raznovrstnosti. Kadar pa pride do precejšnje izgube biotske raznovrstnosti v okviru obstoječih zakonov, je logično, da so ta merila predmet polemičnih razprav. Tudi Evropsko računsko sodišče je v posebnem poročilu o navzkrižni skladnosti podalo ustrezne pripombe. Države članice in Komisija morajo končno sprejeti ustrezne ukrepe.

4.8 To pogosto velja tudi za zakonodajne predloge, ki na prvi pogled niso neposredno povezani z biotsko raznovrstnostjo. Za boj proti bolezni BSE/TSE je bilo z Uredbo 1774/2002 prepovedano odlaganje živalskih trupel v prosti naravi. To je vodilo do občutnega pomanjkanja hrane za mrhovinarje, kot so volkovi, medvedi ali jastrebi. Kadar so jastrebi zapaženi daleč od svojih maloštevilnih habitatov, to nikakor ni pozitivni signal, temveč preprosto dejstvo, da se živali zaradi lakote selijo v zelo oddaljene kraje. Okoljevarstvene skupine in španski poslanec Evropskega parlamenta so na te razmere opozorili v evropski zakonodaji, Komisija pa se je na to odzvala šele po zelo dolgem času. Predhodna „presoja vpliva na biotsko raznovrstnost“ očitno ne obstaja.

Politične posledice/financiranje

4.9 Konflikt med gospodarno rabo zemljišč in varstvom narave/biotsko raznovrstnostjo ostaja nerešen zlasti zunaj varovanih območij. Komisija opozarja, da je v okviru „pregleda stanja“ kmetijske politike v zvezi s tem predložila različne predloge, npr. „da se omogoči dodatno financiranje razvoja podeželja, med drugim za biotsko raznovrstnost, s povečanimi prenosi sredstev s prvega na drugi steber SKP (t. i. modulacija)“. Žal je treba poudariti, da Svet pri sprejemanju odločitev teh predlogov ni v celoti upošteval. Države članice niso v zadostni meri sprejele nekaterih ukrepov, ki jih EU obravnava kot nujne.

4.10 Tako je eden od problemov, ki jih je treba rešiti, financiranje mreže Natura 2000, vključno s kompenzacijo za posebne okoljske zahteve. EESO z zaskrbljenostjo opaža, da je po pripravi ustreznih programov v državah članicah na voljo veliko premalo sredstev za financiranje mreže Natura 2000, kar povzroča resne konflikte. Zato se EESO zavzema za uvedbo samostojne proračunske postavke v finančnem obdobju 2014–2020.

4.11 EESO se močno zavzema za učinkovitejše in k cilju usmerjeno financiranje varstva narave. EESO je že v mnenju o akcijskem načrtu za biotsko raznovrstnost opozoril, da

— neposredna plačila kmetom, ki predstavljajo pretežni del proračuna za kmetijstvo, že v osnovi niso namenjena spodbujanju biotske raznovrstnosti, temveč pripravi kmetov na izzive svetovnih trgov;

— „dokler pogoji svetovnega trga ovirajo obsežno uvedbo kmetovanja, ki je v skladu z zahtevami varstva narave, si mora za to prizadevati politika“, npr. tako, da se „stopnje pomoči za kmetijske okoljske ukrepe toliko zvišajo, da bo mogoče vse kmete v EU pridobiti za okolju prijazne proizvodne postopke“ (5). Tudi tukaj dejanja zaostajajo za napovedmi.

4.12 EESO poziva Komisijo, naj končno pojasni položaj z vidika prihodnje reforme SKP in proračuna. Kmetijsko-okoljski programi so lahko uspešni le, kadar bodo kmetom nudili tudi gospodarske spodbude. Odprava spodbujevalnih ukrepov je bila napaka, ki jo je treba popraviti. Politično sporočilo kmetom (in družbi) mora biti naslednje: mi kot družba cenimo, kadar kmetje za ohranitev biotske raznovrstnosti naredijo več, kot od njih zahtevajo predpisi!

4.13 V državah članicah potekajo trenutno prve razprave o nadaljnjem razvoju kmetijske politike. Te razprave so za biotsko raznovrstnost pomembne tudi z vidika izkoriščanja več obnovljivih virov energije in s tem tudi bioenergije, in sicer na nacionalni, evropski in svetovni ravni. Evropska komisija pojasnjuje, da bo „ključni izziv zagotoviti, da priporočilom iz trajnostnih presoj vplivov (SIA) sledijo ustrezni ukrepi, in okrepiti naše razumevanje vpliva porabe prehrane in drugih dobrin (npr. mesa, soje, palmovega olja, rud), ki bi lahko prispevale k izgubi biotske raznovrstnosti, v EU. To bi lahko vodilo k proučitvi možnosti politike, da se zmanjša ta vpliv“. EESO poziva Komisijo, naj nadaljuje z intenzivnim izvajanjem ustreznih študij.

4.14 Reforma SKP po letu 2013 bo tako pokazala, ali bo mogoče v kmetijsko politiko vključiti več ukrepov za ohranitev biotske raznovrstnosti in trajnosti.

Krovni in gospodarski vidiki

4.15 EESO ugotavlja, da je mogoče z doslednim varstvom narave hkrati doseči tudi cilje politike na področju varstva podnebja. Varstvo ter obnova močvirnatih območij in mokrišč tako učinkovito prispevata k varstvu podnebja. Enako velja za rabo travnatih površin v Evropi v vseh oblikah (kot npr. „dehesas“ na Iberskem polotoku). Vendar pa so številne kmetijske dejavnosti, potrebne za ohranitev teh habitatov, v zadnjih letih za kmete postale ekonomsko nezanimive. Biotska raznovrstnost nima tržne vrednosti! Cena ne pove ničesar o tem, ali je bil izdelek proizveden na okolju prijazen način. Politika EU in držav članic se do zdaj na to ni ustrezno odzvala.

4.16 V Nemčiji je na primer 15 od 16 zveznih dežel še maja 2006, torej v mesecu, v katerem je bil objavljen akcijski načrt Evropske komisije za biotsko raznovrstnost, zahtevalo spremembo oziroma zmanjšanje zahtev direktiv EU za varstvo narave. Zlasti zvezna dežela Hessen še naprej zagovarja te spremembe, med drugim z (ekonomskim) argumentom, da si nobena industrializirana država ne more privoščiti tako strogih zahtev v zvezi z varstvom narave. To kaže, da se številni politiki še ne zavedajo gospodarskega pomena biotske raznovrstnosti.

4.17 Presenetljivo je, da se družba in politika sploh ne odzoveta na podatke iz poročila TEEB, po katerih bi lahko izguba biotske raznovrstnosti pomenila do 6 % izgubo globalnega BDP, na drugi strani pa je trenutna finančna in gospodarska kriza, ki je povzročila veliko manjši padec BDP, sprožila organizacijo izrednih vrhov in uvajanje milijardnih programov za oživitev gospodarstva. Ena najpomembnejših nalog Komisije bo ozaveščati o etično-moralni vrednosti in gospodarskem pomenu biotske raznovrstnosti ter to dejansko uveljaviti v praksi.

4.18 Biotska raznovrstnost je v državah članicah še vedno pod zelo velikim pritiskom: vedno več površin je pozidanih s stavbami ali prekritih z asfaltom, kar predstavlja veliko težavo z vidika varstva narave. Še naprej obstaja pretirana raba zemljišč, pritisk na podeželje pa se povečuje. Obstaja nevarnost, da bodo interesi na področju varstva narave potisnjeni v ozadje.

Ozaveščanje/komunikacija

4.19 Komisija v točki 4e (Razvoj izobraževanja, ozaveščenosti in sodelovanja javnosti) navaja, da „le manjšina državljanov EU meni, da so dobro obveščeni o problemu izgube biotske raznovrstnosti“. Enako bi lahko veljalo za politike in zaposlene v javni upravi. To je lahko ovira za doseganje političnega uspeha. Če bodo Komisija in države članice zdaj preučile „možnost prednostnih akcij za javno obveščevalno kampanjo, s katero bi se podprle nacionalne in druge kampanje“, lahko pri tem računajo na polno podporo EESO.

4.20 Že zdaj obstajajo številne pozitivne pobude za ozaveščanje javnosti, tudi v mestih, kjer ljudje pogosto nimajo neposrednega dostopa do narave. Te pobude zaslužijo več javne pozornosti. Mesto Berlin na primer enkrat letno organizira tako imenovani „Langer Tag der Stadtnatur“ (celodnevni izlet v naravo mesta), ki privabi več 100 000 ljudi.

4.21 Odbor meni, da je treba državljane čim konkretneje in čim bolj neposredno seznaniti s posameznimi vprašanji, povezanimi z varstvom narave. Tako bi bilo primerno, da se na lokalni ravni pojasni, kje in zakaj so bila posamezna območja določena kot del mreže NATURA 2000, katere vrste se tam pojavljajo, kako jih je mogoče zaščititi in kdo jih lahko zaščiti. Javnost mora varstvo narave izkusiti in dojeti v pravem pomenu besede. Že samega pojma biotske raznovrstnosti skoraj nihče ne razume, zato mnogi z njim nimajo kaj početi.

4.22 Z vidika informacij za potrošnike EESO poziva, da se proizvajalcem omogoči, da na oznaki proizvoda navedejo, ali so proizvodi proizvedeni v skladu z okolju prijaznimi proizvodnimi postopki.

Pomembno je, da so državljani dejavno vključeni v varstvo okolja in ohranjanje biotske raznovrstnosti. Kampanje Evropske komisije za spodbujanje trajnostnega načina življenja ne zadostujejo, saj je treba poleg tega oblikovati strategije, da bi potrošnikom zagotovili instrumente, s katerimi bi lahko ocenili učinke svojega vsakodnevnega ravnanja ter tako dosegli potrebne spremembe potrošnikovega vedenja.

Primeri takšnih ukrepov so naslednji:

— vključitev poučevanja in praktičnih informacij o varstvu okolja in biotski raznovrstnosti v učne načrte;

— zasnova instrumentov za merjenje učinkov potrošnje določenih prehrambnih proizvodov na biotsko raznovrstnost (na podlagi košarice izbranih vsakodnevnih proizvodov in možnih alternativnih proizvodov), na metodološki podlagi analize življenjskega cikla.

V Bruslju, 15. julija 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst.

(2) http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/economics/pdf/teeb_report.pdf.

(3) UL C 97, 28.4.2007, str. 6.

(4) UL C 97, 28.4.2007, str. 6.

(5) Stanje narave in ohranjanja narave v Evropi, UL C 221, 7.8.2001, str. 130–137 (op. p.: dokument ni preveden v slovenščino).