EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 23.2.2022 COM(2022) 71 final 2022/0051(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti in spremembi Direktive (EU) 2019/1937 (Besedilo velja za EGP) {SEC(2022) 95 final} - {SWD(2022) 38 final} - {SWD(2022) 39 final} - {SWD(2022) 42 final} - {SWD(2022) 43 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA Razlogi za predlog in njegovi cilji Ravnanje podjetij v vseh sektorjih gospodarstva je ključnega pomena za uspešen prehod Unije na podnebno nevtralno in zeleno gospodarstvo v skladu z evropskim zelenim dogovorom ter za uresničitev ciljev ZN za trajnostni razvoj, vključno s cilji, povezanimi s človekovimi pravicami in okoljem. To zahteva izvajanje celovitih postopkov za ublažitev negativnih vplivov na človekove pravice in okolje v vrednostnih verigah podjetij, vključevanje trajnostnosti v sisteme upravljanja in vodenja podjetij ter oblikovanje poslovnih odločitev v zvezi z vplivom na človekove pravice, podnebje in okolje, pa tudi v zvezi z dolgoročno odpornostjo podjetja. Podjetja EU delujejo v kompleksnem okolju, zlasti velika podjetja pa so odvisna od globalnih vrednostnih verig. Glede na znatno število dobaviteljev v Uniji in tretjih državah ter splošno kompleksnost vrednostnih verig lahko podjetja EU, tudi velika, naletijo na težave pri prepoznavanju in ublažitvi tveganj v svojih vrednostnih verigah v zvezi s spoštovanjem človekovih pravic ali vplivi na okolje. Prepoznavanje teh negativnih vplivov v vrednostnih verigah bo lažje, če bo več podjetij izvajalo skrbni pregled, saj bo tako na voljo več podatkov o negativnih vplivih na človekove pravice in okolje. Gospodarstvo EU je prek globalnih vrednostnih verig povezano z milijoni delavcev po vsem svetu, kar prinaša odgovornost za obravnavanje negativnih vplivov na pravice teh delavcev. Jasna zahteva državljanov Unije, zlasti v okviru Konference o prihodnosti Evrope, naj gospodarstvo EU prispeva k obravnavanju teh in drugih negativnih vplivov, se odraža v obstoječi ali prihodnji nacionalni zakonodaji o skrbnem pregledu na področju človekovih pravic in okolja, v razpravah, ki potekajo na nacionalni ravni, ter pozivu Evropskega parlamenta in Sveta k ukrepanju. Obe instituciji sta pozvali Komisijo, naj predlaga pravila Unije o medsektorski obveznosti skrbnega pregleda v podjetjih. Evropski parlament, Svet Evropske unije in Evropska komisija so se v skupni izjavi o zakonodajnih prednostnih nalogah EU za leto 2022 zavezali, da bodo ustvarili gospodarstvo za ljudi, vključno z izboljšanjem regulativnega okvira za trajnostno upravljanje podjetij. Na podlagi obstoječih mednarodnih prostovoljnih standardov o odgovornem ravnanju podjetij vse več podjetij EU uporablja skrbni pregled v vrednostni verigi kot orodje za prepoznavanje tveganj v svoji vrednostni verigi in krepitev odpornosti na nenadne spremembe v vrednostnih verigah, vendar se lahko podjetja pri odločitvi, ali bodo za svoje dejavnosti uporabila skrbni pregled v vrednostni verigi, srečajo tudi s težavami. Take težave lahko na primer nastanejo zaradi pomanjkanja pravne jasnosti glede obveznosti skrbnega pregleda v podjetjih, zapletenih vrednostnih verig, pritiska trga, pomanjkanja informacij ter zaradi stroškov. Posledično koristi, ki jih prinaša skrbni pregled, niso razširjene med evropskimi podjetji in gospodarskimi sektorji. Postopke skrbnega pregleda vse pogosteje uporabljajo predvsem velika podjetja, saj jim lahko zagotovijo konkurenčno prednost. To je tudi odziv na vse večji pritisk trga na podjetja, naj ravnajo trajnostno, saj jim pomaga preprečiti neželena tveganja za izgubo ugleda med potrošniki in vlagatelji, ki se vse bolj zavedajo vidikov trajnostnosti. Kljub temu pa ti postopki temeljijo na prostovoljnih standardih in ne zagotavljajo pravne varnosti niti podjetjem niti žrtvam, ki jih škoda prizadene. Zdi se, da prostovoljno ukrepanje ni vodilo do obsežnega izboljšanja v vseh sektorjih, zato so v Uniji in zunaj nje opazni negativni zunanji vplivi proizvodnje in potrošnje EU. Nekatera podjetja EU so bila povezana z negativnimi vplivi na človekove pravice in okolje, tudi v svojih vrednostnih verigah. Negativni vplivi vključujejo zlasti vprašanja glede človekovih pravic, kot so prisilno delo, delo otrok, neustrezno zdravje in varnost na delovnem mestu ter izkoriščanje delavcev, pa tudi vplive na okolje, kot so emisije toplogrednih plinov, onesnaževanje, izguba biotske raznovrstnosti in degradacija ekosistemov. Nastajajoči pravni okviri za skrbni pregled v podjetjih v državah članicah v zadnjih letih odražajo vse večjo željo po podpori podjetjem pri prizadevanjih za izvajanje skrbnega pregleda v njihovih vrednostnih verigah in za spodbujanje ravnanja podjetij, ki spoštuje človekove pravice, pravice otrok in okolje. Po drugi strani pa povzročajo razdrobljenost ter lahko ogrozijo pravno varnost in enake konkurenčne pogoje za podjetja na enotnem trgu. Zakonodaja Unije o skrbnem pregledu v podjetjih bi spodbudila spoštovanje človekovih pravic in varstvo okolja, ustvarila enake konkurenčne pogoje za podjetja v Uniji in preprečila razdrobljenost, ki bi jo povzročilo ukrepanje posameznih držav članic. Na podlagi merila podobnega prometa bi ta zakonodaja vključevala tudi podjetja iz tretjih držav, ki delujejo na trgu Unije. Glede na navedeno bo ta direktiva določila horizontalni okvir za spodbujanje prispevka podjetij, ki delujejo na enotnem trgu, k spoštovanju človekovih pravic in okolja v njihovem lastnem poslovanju in njihovih vrednostnih verigah, in sicer s prepoznavanjem, preprečevanjem in ublažitvijo negativnih vplivov na človekove pravice in okolje ter prevzemanjem odgovornosti za take negativne vplive in z ustreznimi sistemi upravljanja in vodenja ter ukrepi, sprejetimi v ta namen. Ta direktiva bo zlasti: (1)izboljšala prakse upravljanja podjetij za boljše vključevanje procesov obvladovanja in ublažitve tveganj in vplivov na človekove pravice in okolje v poslovne strategije, vključno s tistimi, ki izhajajo iz vrednostnih verig; (2)preprečila razdrobljenost zahtev glede skrbnega pregleda na enotnem trgu ter podjetjem in deležnikom zagotovila pravno varnost v zvezi s pričakovanim ravnanjem in odgovornostjo; (3)povečala odgovornost podjetij za negativne vplive in podjetjem zagotovila skladnost v zvezi z obveznostmi iz obstoječih in predlaganih pobud EU o odgovornem ravnanju podjetij; (4)izboljšala dostop do pravnih sredstev za tiste, ki so jih zaradi ravnanja podjetij prizadeli negativni vplivi na človekove pravice in okolje; (5)ker je ta direktiva horizontalni instrument, ki se osredotoča na poslovne procese in se uporablja tudi za vrednostno verigo, bo dopolnila druge veljavne ali predlagane ukrepe, ki neposredno obravnavajo nekatere specifične izzive glede trajnostnosti ali se uporabljajo v določenih sektorjih, večinoma v Uniji. Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

Ta direktiva bo prispevala k evropskemu stebru socialnih pravic, saj oba spodbujata pravice, kot so pošteni delovni pogoji. Poleg svojega zunanjega vidika bo direktiva obravnavala kršitve mednarodnih delovnih standardov, kadar se pojavijo v Uniji (na primer v primerih prisilnega dela v kmetijstvu). Na notranjem področju bo poleg veljavnega socialnega pravnega reda okrepila tudi zaščito delavcev v Uniji ter prispevala k preprečevanju zlorab v državah članicah in boju proti njim. Ta direktiva bo tako dopolnila regulativno okolje EU, ki trenutno ne vključuje preglednega in predvidljivega okvira na ravni Unije, ki bi podjetjem EU v vseh sektorjih gospodarstva pomagal oceniti in obvladovati tveganja in vplive glede trajnostnosti v zvezi s temeljnimi človekovimi pravicami in okoljskimi tveganji, tudi v njihovih vrednostnih verigah. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST Pravna podlaga Predlog temelji na členu 50 in členu 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Člen 50(1) PDEU in zlasti člen 50(2), točka (g), PDEU določata, da je EU pristojna za ukrepanje za uresničevanje svobode ustanavljanja v zvezi z določeno dejavnostjo, zlasti tako da „[usklajuje], kolikor je to potrebno, zaščitne ukrepe, ki jih od družb ali podjetij iz drugega odstavka člena 54 za zaščito interesov družbenikov in tretjih zahtevajo države članice, zato da bi te zaščitne ukrepe izenačili v vsej Uniji“. Primer tega so lahko usklajevalni ukrepi v zvezi z zaščito interesov delničarjev podjetij in drugih deležnikov, da bi zagotovili enakovredno zaščito v Uniji, kjer so razlike med nacionalnimi predpisi tolikšne, da ovirajo svobodo ustanavljanja. Uporaba te določbe je mogoča z namenom preprečitve trenutnih ali bodočih ovir za svobodo ustanavljanja, ki nastanejo zaradi heterogenega razvoja nacionalnih zakonodaj. Pojav teh ovir mora biti verjeten, namen spornega ukrepa pa mora biti njihova preprečitev. Ta predlog ureja obveznosti skrbnega pregleda v podjetjih glede trajnostnosti, hkrati pa v obsegu, ki je povezan s skrbnim pregledom, zajema dolžnosti direktorjev podjetij in sisteme upravljanja podjetij za izvajanje skrbnega pregleda. Predlog se tako nanaša na postopke in ukrepe za zaščito interesov članov in deležnikov podjetij. Več držav članic je nedavno sprejelo zakonodajo o skrbnem pregledu glede trajnostnosti, medtem ko so druge trenutno v fazi sprejemanja zakonodaje ali pripravljanja ukrepov. Poleg tega je vse več držav članic to vprašanje pred kratkim urejalo, tako da so od direktorjev zahtevale, da upoštevajo zunanje vplive podjetja, dajo prednost interesom deležnikov pri svojih odločitvah ali pa sprejmejo izjavo o politiki glede strategije podjetja na področju človekovih pravic. Novi in nastajajoči zakoni o skrbnem pregledu se v Uniji precej razlikujejo, čeprav imajo države članice kot temelje zastavljene obstoječe mednarodne standarde (vodilna načela ZN o podjetništvu in človekovih pravicah ter standardi OECD o odgovornem ravnanju podjetij), in to vodi do različnih zahtev. Nekatere države članice so sprejele ali pa bodo verjetno sprejele zakonodajo, ki je omejena na določene pomisleke glede trajnostnosti v vrednostnih verigah. Osebno področje uporabe, vsebinske zahteve glede skrbnega pregleda ter sistemi izvrševanja in s tem povezane dolžnosti direktorjev se razlikujejo, razlike pa se lahko v prihodnosti še povečajo. Nekatere države članice pa se bodo verjetno odločile, da ne bodo sprejemale zakonodaje na tem področju. Zelo različne zahteve med državami članicami tako ustvarjajo razdrobljenost notranjega trga. Razdrobljenost se bo sčasoma verjetno še povečala. Razdrobljenost lahko privede tudi do neenakih konkurenčnih pogojev za podjetja na notranjem trgu. Za podjetja in njihove direktorje, zlasti za tista, ki imajo čezmejne vrednostne verige, že veljajo različne zahteve, te pa bodo verjetno še večje glede na kraj njihovega registriranega sedeža. To povzroča izkrivljanje konkurence. Poleg tega lahko nekatera podjetja, odvisno od strukture poslovanja na notranjem trgu, istočasno spadajo na področje uporabe dveh ali več različnih nacionalnih pravnih okvirov, ki obravnavajo trajnostno upravljanje podjetij. To bi lahko privedlo do podvajanja zahtev, težav pri doseganju skladnosti, pomanjkanja pravne varnosti za podjetja in celo do vzporednih pravnih zahtev, ki med seboj niso združljive. Po drugi strani pa nekatera podjetja morda ne spadajo na področje uporabe nobenega nacionalnega okvira zgolj zato, ker nimajo povezav, ki so upoštevne v skladu z nacionalnim pravom, z jurisdikcijo države članice, ki ima vzpostavljena pravila o skrbnem pregledu, in s tem pridobijo prednost pred svojimi konkurenti. Namen predlaganega akta je preprečiti in odstraniti take ovire za prosti pretok in izkrivljanje konkurence z uskladitvijo zahtev za podjetja, da pri svojem poslovanju, hčerinskih družbah in vrednostnih verigah ter s tem povezanih dolžnostih direktorjev izvajajo skrbni pregled. To bo vodilo k enakim konkurenčnim pogojem, saj bodo za podjetja podobne velikosti in njihove direktorje veljale enake zahteve za vključevanje ukrepov za trajnostno upravljanje podjetij in skrbni pregled v podjetjih v notranje sisteme upravljanja, s čimer se podobno zaščitijo tudi interesi deležnikov podjetja. Usklajeni pogoji bi koristili čezmejnemu ustanavljanju, vključno s poslovanjem podjetij in naložbami, saj bi olajšali primerjavo zahtev glede trajnostnosti podjetij ter tako olajšali sodelovanje in znižali stroške. Člen 50 PDEU je lex specialis za ukrepe, sprejete za uresničevanje svobode ustanavljanja. Med predlaganimi ukrepi so ukrepi, ki spadajo na področje uporabe te pravne podlage, in sicer so to ukrepi v zvezi z upravljanjem podjetij, zlasti vključevanje skrbnega pregleda v politike podjetij, ukrepi glede načrta podjetij za zagotavljanje, da sta poslovni model in strategija združljiva s prehodom na trajnostno gospodarstvo in omejitvijo globalnega segrevanja na 1,5 °C v skladu s Pariškim sporazumom in s tem povezani ukrepi nagrajevanja, pa tudi določbe o dolžnosti skrbnega ravnanja direktorjev ter dolžnosti direktorjev glede vzpostavitve in nadzora skrbnega pregleda. Za celovito obravnavanje opisanih ovir na notranjem trgu je tukaj člen 50 PDEU povezan s splošno določbo člena 114 PDEU. Člen 114 PDEU omogoča sprejetje ukrepov za približevanje določb zakonov in drugih predpisov v državah članicah, katerih predmet je vzpostavitev in delovanje notranjega trga. Zakonodajalec Unije lahko uporabi člen 114 PDEU, predvsem kadar so razlike med nacionalnimi pravili tolikšne, da ovirajo temeljne svoboščine ali izkrivljajo konkurenco ter tako neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga. Kot je navedeno, razlike med nacionalnimi pravili glede trajnostnega upravljanja podjetij in obveznosti skrbnega pregleda neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga, ta vpliv pa se bo v prihodnosti verjetno še povečal. Poleg zadev, ki jih ureja člen 50 PDEU, se ta akt nanaša tudi na druga področja vzpostavitve in delovanja notranjega trga. Če zakonodajalec Unije ne bi ukrepal, bi bila proizvodnja in pretok blaga in storitev izkrivljena v korist jurisdikcij, ki nimajo vzpostavljene ureditve skrbnega pregleda ali pa je ta manj stroga, ali podjetij s sedežem v takih jurisdikcijah, kar bi znatno vplivalo na pretok blaga in storitev. Poleg tega se bodo podjetja, ki dobavljajo blago ali storitve, zlasti MSP, soočala z različnimi pravili in pričakovanji strank iz različnih držav članic. Pravo ene države članice lahko na primer od dobavitelja zahteva, da opravlja revizije, ki jih izvede tretja stran, medtem ko lahko druga država članica od istega dobavitelja zahteva, da sodeluje v priznanih industrijskih shemah in večdeležniških pobudah. Ena država članica lahko zahteva, da podjetje izvaja skrbni pregled v zvezi z vzpostavljenimi poslovnimi odnosi, v drugi državi članici pa lahko to velja le za neposredne dobavitelje. To bi privedlo do množenja različnih zahtev, ki so delno nezdružljive ter izkrivljajo prosti pretok blaga in storitev v Uniji. Predvideva se, da se bodo ta izkrivljanja in vplivi sčasoma še povečali, saj bo vse več držav članic sprejelo različne nacionalne zakonodaje, kar bi lahko celo vodilo do tekmovanja v zniževanju standardov v prihodnjih zakonodajah o skrbnem pregledu. Izkrivljanja so pomembna tudi za civilno odgovornost v primeru škode, povzročene v vrednostni verigi podjetja. Nekateri nacionalni pravni okviri o skrbnem pregledu vključujejo izrecno ureditev civilne odgovornosti, povezane z neizvajanjem skrbnega pregleda, medtem ko drugi specifično ureditev civilne odgovornosti izrecno izključujejo. Več podjetij je bilo vpletenih v sodne postopke zaradi povzročitve ali neuspešne preprečitve negativnih vplivov na ravni njihovih hčerinskih družb ali vrednostnih verig. O takih primerih se danes odloča na podlagi različnih pravil. Če skupna pravila ne obstajajo, lahko različne nacionalne ureditve odgovornosti vodijo do različnih izidov, odvisno od tega, ali obstaja nadzor nad lastništvom (v zvezi s hčerinskimi družbami) ali dejanski nadzor (prek neposrednih pogodb ali pa, kadar bi podjetje lahko izvajalo nadzor prek pogodbenega veriženja ali drugega pritiska v posrednih poslovnih odnosih). Ta razdrobljenost bi povzročila izkrivljanje konkurence na notranjem trgu, saj bi se proti podjetju s sedežem v eni državi članici uveljavljali odškodninski zahtevki zaradi škode, povzročene v vrednostni verigi, medtem ko se drugo podjetje z isto vrednostno verigo zaradi različnih nacionalnih pravil ne bi soočalo s tem finančnim tveganjem in tveganjem za izgubo ugleda. Predlagana ureditev civilne odgovornosti bi pojasnila, katera pravila se uporabljajo v primeru škode, ki nastane pri poslovanju podjetja, na ravni njegovih hčerinskih družb ter na ravni neposrednih in posrednih poslovnih odnosov v vrednostni verigi. Poleg tega je namen predlagane določbe o pravu, ki se uporablja, zagotoviti uporabo usklajenih pravil, vključno s pravili o civilni odgovornosti, tudi v primerih, ko pravo, ki se uporablja za tovrstne zahtevke, ni pravo države članice. To bo torej ključnega pomena pri zagotavljanju potrebnih enakih konkurenčnih pogojev. Subsidiarnost Prvič, samo zakonodaja držav članic na tem področju najverjetneje ne bo zadostna in učinkovita. V zvezi z nekaterimi čezmejnimi problemi, kot so onesnaževanje, podnebne spremembe, biotska raznovrstnost itd., je lahko posamezno ukrepanje države članice ovirano zaradi neukrepanja drugih držav članic. Zelo malo verjetno je, da bi posamezne države članice lahko same uresničile mednarodne zaveze, kot so cilji UNFCCC o podnebnih spremembah v okviru Pariškega sporazuma, Konvencije o biološki raznovrstnosti in drugih večstranskih okoljskih sporazumov. Poleg tega imajo tveganja, ki so posledica negativnih vplivov na človekove pravice in okolje v vrednostnih verigah podjetij, pogosto čezmejne učinke (na primer onesnaževanje, nadnacionalne dobavne in vrednostne verige). Drugič, številna podjetja poslujejo po vsej EU ali po svetu; vrednostne verige se širijo v druge države članice Unije, vse pogosteje pa tudi v tretje države. Institucionalni vlagatelji, ki opravljajo čezmejne naložbe, imajo v lasti velik delež (38 %) skupne tržne kapitalizacije velikih evropskih podjetij, ki kotirajo na borzi, zato imajo številna podjetja čezmejno lastništvo, na njihovo poslovanje pa vplivajo predpisi, ki so določeni v nekaterih državah, in neukrepanje v drugih državah. To je eden od razlogov, zakaj vodilna podjetja verjetno trenutno niso naklonjena nadaljnjemu ukrepanju pri reševanju vprašanj glede trajnostnosti, tudi v vrednostnih verigah, in pozivajo k enakim konkurenčnim pogojem na čezmejni ravni. Tretjič, podjetja, ki delujejo na notranjem trgu in zunaj njega, za trajnostno rast potrebujejo pravno varnost in enake konkurenčne pogoje. Nekatere države članice so nedavno sprejele zakonodajo o skrbnem pregledu, medtem ko so druge trenutno v fazi sprejemanja zakonodaje ali pripravljanja ukrepov. V obstoječih pravilih držav članic in tistih pravilih, ki so v fazi priprave, so že prisotne različne zahteve, trend pa bi se lahko še nadaljeval, kar bi se lahko izkazalo za neučinkovito in bi privedlo do neenakih konkurenčnih pogojev. Različni predpisi o skrbnem pregledu imajo znatne posredne učinke na dobavitelje, ki dobavljajo različnim podjetjem, za katera veljajo različni predpisi, saj se obveznosti v praksi prenesejo v pogodbene klavzule. Če se zahteve glede skrbnega pregleda med državami članicami znatno razlikujejo, to ustvarja pravno negotovost, razdrobljenost enotnega trga, dodatne stroške in zapletenost za podjetja in njihove vlagatelje, ki poslujejo čezmejno, pa tudi za druge deležnike. Ukrepi EU lahko to preprečijo in imajo zato dodano vrednost. V primerjavi s posameznimi ukrepi držav članic lahko posredovanje EU zagotovi odločno delovanje Evrope pri razvoju politik na svetovni ravni.

Sorazmernost Breme za podjetja, ki izhaja iz stroškov za zagotavljanje skladnosti, je prilagojeno velikosti, razpoložljivim sredstvom in profilu tveganja. Podjetja bodo morala sprejeti le ustrezne ukrepe, ki so sorazmerni s stopnjo resnosti in verjetnostjo negativnega vpliva ter so podjetju na voljo pod razumnimi pogoji, ob upoštevanju okoliščin posameznega primera, vključno z značilnostmi gospodarskega sektorja in določenega poslovnega odnosa ter vplivom podjetja na poslovni odnos, in potrebe po določitvi prednostnih ukrepov. Zato so bili stvarno in osebno področje uporabe ter določbe o izvrševanju omejeni tako, kot je pojasnjeno v nadaljevanju. Kar zadeva „osebno področje uporabe“ obveznosti skrbnega pregleda (to pomeni, katere poslovne kategorije so zajete), so mala in srednja podjetja (MSP), ki vključujejo tudi mikropodjetja in na splošno predstavljajo približno 99 % vseh podjetij v Uniji, izključena iz dolžnosti skrbnega pregleda. Za to kategorijo podjetij bi bilo finančno in upravno breme vzpostavitve in izvajanja postopka skrbnega pregleda razmeroma veliko. Večinoma nimajo že vzpostavljenih mehanizmov skrbnega pregleda, prav tako nimajo strokovnega znanja in izkušenj ter specializiranega osebja, stroški izvajanja skrbnega pregleda pa bi nanje nesorazmerno vplivali. Kljub temu bodo zaradi poslovnih odnosov s podjetji, ki spadajo na področje uporabe, izpostavljena nekaterim stroškom in bremenom, saj se pričakuje, da bodo velika podjetja zahteve prenesla na svoje dobavitelje. Zato bodo potrebni podporni ukrepi za pomoč MSP pri povečanju operativne in finančne zmogljivosti. Podjetja, katerih poslovni partner je MSP, morajo prav tako podpirati MSP pri izpolnjevanju zahtev skrbnega pregleda, če bi take zahteve ogrozile sposobnost preživetja MSP. Poleg tega vrednostna veriga finančnega sektorja ne zajema MSP, ki prejemajo posojila, kredite, financiranje, zavarovanje ali pozavarovanje. Obenem pa bo izpostavljenost posameznega MSP negativnim vplivom na trajnostnost na splošno manjša od izpostavljenosti večjih podjetij. Za zelo velika podjetja bo zato veljala celovita obveznost skrbnega pregleda, tudi zato, ker imajo številna od njih že vzpostavljene nekatere postopke, na primer zaradi obveznosti poročanja. Izbrana merila prihodka bodo zlasti filtrirala podjetja, ki imajo največji vpliv na gospodarstvo Unije. Poleg tega ta direktiva določa ukrepe za omejitev prenosa bremena z velikih podjetij na manjše dobavitelje v vrednostni verigi ter za uporabo poštenih, razumnih, nediskriminatornih in sorazmernih zahtev za MSP. Kar zadeva podjetja z manjšim prihodkom in manjšim številom zaposlenih, je obveznost skrbnega pregleda omejena na tista podjetja, ki delujejo v sektorjih s posebej velikim vplivom, za katere istočasno veljajo obstoječe sektorske smernice OECD. Čeprav smernice OECD zajemajo finančni sektor, ta sektor zaradi svojih posebnosti ni vključen v sektorje z velikim vplivom. Namen te omejitve je vzpostaviti ravnovesje med interesom za doseganje ciljev te direktive ter interesom za zmanjšanje finančnega in upravnega bremena za podjetja. Obveznost skrbnega pregleda bo za ta podjetja poenostavljena, saj bi se podjetja morala osredotočiti samo na resne negativne vplive, ki so relevantni za njihov sektor. Obveznost skrbnega pregleda se bo zanje uporabljala šele dve leti po koncu obdobja za prenos te direktive, kar jim bo omogočilo, da vzpostavijo potrebne procese in postopke ter da izkoristijo sodelovanje znotraj sektorja, tehnološki razvoj, standarde itd., ki jih bo verjetno spodbudil zgodnejši datum začetka izvajanja za večja podjetja. Kolikor ta direktiva zajema tudi podjetja iz tretjih držav, merila, ki se uporabljajo za določanje podjetij iz EU in zunaj EU, ki spadajo na področje uporabe, niso enaka, temveč zagotavljajo, da ni večje verjetnosti, da bi podjetja iz tretjih držav spadala na področje uporabe. Zanje se uporablja zgornji prag čistega prihodka (150 milijonov EUR za skupino 1 in 40 milijonov EUR za skupino 2), pri čemer mora biti ves ta čisti prihodek ustvarjen v Uniji. Podjetja EU pa morajo imeti 150 milijonov EUR svetovnega čistega prihodka, izpolnjevati pa morajo tudi merilo števila zaposlenih (več kot 500 zaposlenih za skupino 1 in več kot 250 zaposlenih za skupino 2). Razlika v uporabljenih merilih je upravičena iz naslednjih razlogov: –Merilo prometa v EU za podjetja iz tretjih držav ustvarja povezavo z EU. Vključitev samo prometa, ustvarjenega v Uniji, je upravičena, saj tak prag, ki je primerno umerjen, ustvarja teritorialno povezavo med podjetji iz tretjih držav in Unijo zaradi učinkov, ki jih lahko imajo dejavnosti teh podjetij na notranji trg EU, kar zadostuje, da se pravo Unije uporablja za podjetja iz tretjih držav. –Poleg tega so v direktivi o poročanju po državah, ki spreminja računovodsko direktivo, že določene metode za obračun čistega prihodka za podjetja zunaj EU, medtem ko taka metodologija za izračun števila zaposlenih v podjetjih iz tretjih držav ne obstaja. Izkušnje s francoskim zakonom, ki ureja skrbni pregled, kažejo, da je izračun števila zaposlenih (po vsem svetu) otežen zaradi pomanjkanja skupne opredelitve zaposlenega, kar ovira opredeljevanje, katera podjetja iz tretjih držav spadajo na področje uporabe, in onemogoča učinkovito izvrševanje pravil. –Uporaba merila števila zaposlenih in prihodka za podjetja EU bi zagotovila boljšo usklajenost s predlogom direktive glede poročanja podjetij o trajnostnosti, ki bi jo bilo treba uporabljati za poročanje o ukrepih in politiki skrbnega pregleda za podjetja EU. –Na podlagi ocen Komisije bo ta direktiva zajemala približno 13 000 podjetij EU, toda le približno 4 000 podjetij iz tretjih držav. Malo verjetno je, da bi dejstvo, da bi bila podjetja EU zajeta le, če dosegajo tudi minimalno mejo števila zaposlenih, spremenilo konkurenčne pogoje na notranjem trgu EU: merili velikosti, ki se uporabljata za podjetja EU, bosta – celo pri kumulativni uporabi – imeli za posledico, da so še vedno zajeta relativno majhna podjetja v primerjavi s podjetji zunaj EU, saj je treba pri njih upoštevati celoten svetovni čisti prihodek podjetja. Velika podjetja iz tretjih držav, ki imajo visok prihodek v Uniji, imajo zmogljivosti za izvajanje skrbnega pregleda in bodo imela tudi pri poslovanju drugod koristi od ugodnosti, ki jih prinaša skrbni pregled. Pri vseh drugih vidikih pravila o skrbnem pregledu veljajo enako za podjetja iz tretjih držav kot za podjetja EU (na primer v zvezi z ureditvijo, ki se uporablja za podjetja, ki delujejo v sektorjih z velikim vplivom, in v zvezi z enakim prehodnim obdobjem za ta podjetja). Usklajevanje dolžnosti direktorjev je omejeno izključno na podjetja EU, zato bodo imela podjetja iz tretjih držav bolj omejene obveznosti. „Stvarno področje uporabe“ je osredotočeno predvsem na obveznost skrbnega pregleda v podjetjih in je na njej tudi strukturirano, zajema pa tiste negativne vplive na človekove pravice in okolje, ki jih je mogoče jasno opredeliti v izbranih mednarodnih konvencijah. Predlagane dolžnosti direktorjev zagotavljajo tesno povezavo z obveznostmi skrbnega pregleda in so zato potrebne za učinkovitost skrbnega pregleda. Dolžnosti direktorjev vključujejo tudi pojasnilo, kaj se od direktorjev pričakuje v zvezi z izpolnjevanjem njihove dolžnosti skrbnega ravnanja v najboljšem interesu podjetja. Učinkovito izvrševanje dolžnosti skrbnega pregleda je ključno za doseganje ciljev pobude. Ta direktiva bo zagotovila kombinacijo sankcij in civilne odgovornosti. Kar zadeva zasebno izvrševanje na podlagi civilne odgovornosti, se uporablja različen pristop za lastno poslovanje podjetja in njegovih hčerinskih družb na eni strani ter za poslovne odnose na drugi strani. Zlasti se civilna odgovornost nanaša samo na vzpostavljene poslovne odnose, za katere podjetje glede na njihovo intenzivnost ali trajanje pričakuje, da bodo trajni, in ki ne predstavljajo zanemarljivega ali zgolj pomožnega dela vrednostne verige podjetja. Podjetje ne bi smelo biti odgovorno za neuspešno preprečevanje ali prenehanje škode na ravni posrednih poslovnih odnosov, če je uporabilo pogodbeno veriženje in zagotovila ter sprejelo ukrepe za preverjanje skladnosti z njimi, razen če je bilo glede na okoliščine primera nerazumno pričakovati, da bi bili dejansko sprejeti ukrepi, tudi v zvezi s preverjanjem skladnosti, ustrezni za preprečevanje, ublažitev ali odpravo negativnega vpliva ali čim večje zmanjšanje njegovega obsega. Poleg tega se pri ocenjevanju obstoja in obsega odgovornosti ustrezno upoštevajo prizadevanja podjetja, kolikor so neposredno povezana z zadevno škodo, za izpolnitev vseh popravnih ukrepov, ki jih od njega zahteva nadzorni organ, vse izvedene naložbe in vsa ciljno usmerjena podpora ter sodelovanje z drugimi subjekti za obravnavanje negativnih vplivov v njegovih vrednostnih verigah. Takšen pristop k civilni odgovornosti bo prav tako zmanjšal tveganje za preveliko število sodnih sporov. Ukrepi, povezani z javnim izvrševanjem dolžnosti skrbnega pregleda, ne presegajo tistega, kar je potrebno. Ta direktiva pojasnjuje, da morajo biti vse sankcije, naložene zaradi neizpolnjevanja obveznosti skrbnega pregleda, sorazmerne. Če javni organi, ki preiskujejo upoštevanje te direktive s strani podjetij, ugotovijo, da podjetje ni ravnalo v skladu z njo, bi morali podjetju najprej dati na voljo ustrezno obdobje za sprejetje popravnih ukrepov. Direktiva določa omejeno število sankcij, ki bi se morale uporabljati v vseh državah članicah, vendar prepušča državam članicam, da same zagotovijo sorazmeren postopek izvrševanja v skladu s svojim nacionalnim pravom. Kadar se naložijo denarne kazni, te temeljijo na prihodku podjetja, da se zagotovi njihova sorazmernost. Ta direktiva Uniji, nacionalnim vladam ter regionalnim in lokalnim organom ne povzroča nepotrebnih stroškov. Direktiva bo državam članicam prepustila, da same organizirajo izvrševanje. Nadzor lahko izvajajo obstoječi organi. Za zmanjšanje stroškov (na primer pri nadzoru podjetij iz tretjih držav, ki delujejo v različnih državah članicah) ter za izboljšanje nadzora, usklajevanja, preiskovanja in izmenjave informacij bo Komisija vzpostavila evropsko mrežo nadzornih organov. Za zmanjšanje stroškov podjetij za zagotavljanje skladnosti s to direktivo ta direktiva omogoča sodelovanje podjetij ter uporabo industrijskih shem in večdeležniških pobud. Izbira instrumenta Predlagani instrument je direktiva, saj je člen 50 PDEU pravna podlaga za pravo gospodarskih družb v zvezi z zaščito interesov družbenikov in tretjih, da bi to zaščito izenačili po vsej Uniji. Člen 50 PDEU zahteva, da Evropski parlament in Svet ukrepata z direktivami. Komisija sprejme delegirane akte, s katerimi določi merila za poročanje podjetij iz tretjih držav o skrbnem pregledu.

Da bi podjetja in organe držav članic podprla pri tem, kako naj bi podjetja izpolnjevala svoje obveznosti skrbnega pregleda, lahko Komisija izda smernice, po potrebi v posvetovanju z ustreznimi evropskimi organi, mednarodnimi organi, ki imajo strokovno znanje na področju izvajanja skrbnega pregleda, ter drugimi. Smernice se lahko uporabijo tudi za oblikovanje nezavezujočih vzorčnih pogodbenih klavzul, ki jih lahko podjetja uporabijo pri veriženju obveznosti v svoji vrednostni verigi. Poleg tega lahko Komisija sprejme druge podporne ukrepe, ki temeljijo na obstoječih ukrepih in orodjih EU, da bi podprla izvajanje skrbnega pregleda v Uniji in tretjih državah, vključno z olajšanjem skupnih pobud deležnikov za pomoč podjetjem pri izpolnjevanju njihovih obveznosti in za podporo MSP, na katere vpliva ta direktiva, še na druge načine. To se lahko dodatno dopolni z instrumenti EU za razvojno sodelovanje, da se vlade tretjih držav in gospodarski subjekti, ki so višje v verigi, v tretjih državah podprejo pri obravnavanju negativnih vplivov njihovega poslovanja in poslovnih odnosov višje v verigi na človekove pravice in okolje. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA Posvetovanja z deležniki V skladu s smernicami za boljše pravno urejanje je bilo izvedenih več dejavnosti posvetovanja: –začetna ocena učinka (časovni načrt), ki je prejela 114 povratnih informacij; –odprto javno posvetovanje, ki je prejelo 473 461 odgovorov in 122 785 podpisov državljanov, od tega je bila velika večina predložena prek kampanj z vnaprej izpolnjenimi vprašalniki, in 149 dokumentov o stališčih; –posebno posvetovanje s socialnimi partnerji; –več delavnic in srečanj deležnikov, npr. srečanje neformalne strokovne skupine za pravo družb, ki jo sestavljajo predvsem pravni strokovnjaki s področja prava gospodarskih družb, in srečanje s predstavniki držav članic v strokovni skupini za pravo družb, ter –konference in srečanja s poslovnimi združenji, posameznimi podjetji, vključno s predstavniki malih in srednjih podjetij (MSP), civilno družbo, vključno z nevladnimi in neprofitnimi organizacijami, ter mednarodnimi organizacijami, kot je OECD. Na splošno so dejavnosti posvetovanja pokazale, da deležniki v veliki meri priznavajo potrebo po pravnem okviru EU za skrbni pregled. Zlasti velika podjetja z vseh področij so pozvala k večji usklajenosti na področju skrbnega pregleda, da bi se izboljšala pravna varnost in ustvarili enaki konkurenčni pogoji. Državljani in združenja civilne družbe so menili, da sedanji regulativni okvir ni učinkovit pri zagotavljanju odgovornosti podjetij za negativne vplive na človekove pravice in okolje. Velika večina sodelujočih v odprtem javnem posvetovanju, vključno z večino sodelujočih držav članic, je namesto sektorskega ali tematskega pristopa izbrala horizontalni pristop k skrbnemu pregledu. Podjetja so navedla, da se bojijo tveganja za nastanek podrejenega konkurenčnega položaja v primerjavi s podjetji iz tretjih držav, ki nimajo enakih dolžnosti. V skladu s tem se je večina anketirancev strinjala, da bi se morala pravila o skrbnem pregledu uporabljati tudi za podjetja iz tretjih držav, ki sicer nimajo sedeža v EU, ampak v določenem obsegu poslujejo v EU. Kar zadeva mehanizem izvrševanja, ki spremlja obvezno dolžnost skrbnega pregleda, so se vse skupine deležnikov, ki so se odzvale na odprto javno posvetovanje, večinoma strinjale, da je nadzor s strani pristojnih nacionalnih organov z mehanizmom sodelovanja/usklajevanja na ravni EU najprimernejša možnost. Večina anketirancev v vseh skupinah deležnikov je menila, da zavezujoča pravila skupaj s cilji predstavljajo možnost, ki sicer prinaša najvišje stroške, ampak tudi največje koristi. Čeprav je večina anketirancev zaznala pozitiven vpliv na tretje države, se nekateri anketiranci bojijo morebitnega negativnega vpliva, ki bi ga imela pravila o skrbnem pregledu na tretje države, če bi se morala podjetja, ki vlagajo v tretje države s šibkimi človekovimi pravicami, vključno s socialnimi in delovnimi pravicami, ter varstvom okolja, umakniti iz teh držav. Podrobne informacije o strategiji posvetovanja in zaključkih posvetovanj z deležniki so na voljo v Prilogi 2 k poročilu o oceni učinka. Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Da bi Komisija podprla analizo različnih možnosti, je zunanjim strokovnjakom oddala naročila za podporo za izvedbo študije o zahtevah glede skrbnega pregleda v dobavni verigi in študijo o dolžnostih direktorjev in trajnostnem upravljanju podjetij. Ti strokovnjaki so tesno sodelovali s Komisijo v različnih fazah študije. Poleg teh podpornih študij je bilo dodatno strokovno znanje pridobljeno s proučevanjem literature in z odgovori, zbranimi v okviru posvetovanj z deležniki. Komisija je poleg zgoraj navedenih podpornih študij, srečanj strokovnih skupin in posvetovanj z deležniki posebno pozornost namenila tudi zadevni resoluciji Evropskega parlamenta in sklepom Sveta. Evropski parlament je v resoluciji z dne 10. marca 2021 Komisiji predložil priporočila o primerni skrbnosti in odgovornosti podjetij ter jo pozval, naj predlaga pravila EU o celoviti obveznosti primerne skrbnosti podjetij. Svet je v sklepih o človekovih pravicah in dostojnem delu v svetovnih dobavnih verigah z dne 1. decembra 2020 pozval Komisijo, naj predloži predlog za pravni okvir EU o trajnostnem upravljanju podjetij, vključno z medsektorskimi obveznostmi glede skrbnega pregleda v podjetjih vzdolž globalnih vrednostnih verig. Ocena učinka

Analiza v oceni učinka je v širšem smislu obravnavala težave, ki izhajajo iz potrebe po okrepitvi trajnostnosti v sistemih upravljanja in vodenja podjetij, in sicer z dvema razsežnostma: (1) interesi deležnikov in (trajnostna) tveganja za podjetja, povezana z deležniki, se ne upoštevajo dovolj v sistemih podjetij za obvladovanje tveganj in njihovih odločitvah; (2) podjetja ne blažijo v zadostni meri svojih negativnih vplivov na človekove pravice in okolje, nimajo ustreznih sistemov upravljanja in vodenja ter nimajo ustreznih ukrepov za ublažitev negativnih vplivov. Po proučitvi različnih možnosti politike, zlasti na področju dolžnosti skrbnega pregleda v podjetjih in dolžnosti direktorjev, je bil v oceni učinka predlagan prednostni sveženj možnosti politike, ki vključuje tri elemente: skrbni pregled v podjetjih, dolžnosti direktorjev in prejemke, ki se medsebojno dopolnjujejo. Osnutek ocene učinka je bil 9. aprila 2021 predložen Odboru Komisije za regulativni nadzor. Po negativnem mnenju odbora je bila 8. novembra 2021 odboru za drugo mnenje predložena spremenjena ocena učinka. Čeprav je odbor ugotovil, da je bilo poročilo v odziv na prvo mnenje odbora znatno spremenjeno, je 26. novembra 2021 kljub temu izdal drugo negativno mnenje, v katerem je poudaril potrebo po političnih smernicah, če in pod katerimi pogoji bi bilo mogoče nadaljevati pobudo za trajnostno upravljanje podjetij. Odbor je vztrajal pri negativnem mnenju, ker je menil, da poročilo o oceni učinka nezadovoljivo (1) obravnava opis problema in ne zagotavlja prepričljivih dokazov, da podjetja EU, zlasti MSP, ne odražajo ustrezno vidikov trajnostnosti ali nimajo zadostnih spodbud za to; (2) predstavlja področje uporabe možnosti politike ter nezadovoljivo opredeljuje ali v celoti ocenjuje ključne odločitve politik; (3) ocenjuje vplive na celovit, uravnotežen in nevtralen način ter kaže na negotovost v zvezi z doseganjem koristi in (4) prikaže sorazmernost prednostne možnosti. Da bi obravnavala pripombe iz drugega negativnega mnenja odbora, je ocena učinka dopolnjena z delovnim dokumentom služb Komisije o nadaljnjem ukrepanju na podlagi mnenja odbora, ki vsebuje dodatna pojasnila in dokaze na področjih, za katera je odbor predlagal specifične predloge za izboljšave. V skladu s pravili Komisije za boljše pravno urejanje mora Odbor za regulativni nadzor podati pozitivno mnenje, preden lahko dokument doseže fazo sprejetja. Podpredsednik za medinstitucionalne odnose in predvidevanje pa lahko odobri nadaljevanje priprav za pobudo, ki je prejela dve negativni mnenji Odbora za regulativni nadzor. Treba je poudariti, da mnenja Odbora za regulativni nadzor predstavljajo oceno kakovosti ocene učinka in ne ocene z njo povezanega zakonodajnega predloga. Komisija je, tudi na podlagi dogovora s podpredsednikom za medinstitucionalne odnose in predvidevanje, menila, da je primerno nadaljevati s pobudo iz naslednjih razlogov: –pobuda ima politični pomen, ki je povezan s politično prednostno nalogo Komisije „gospodarstvo za ljudi“, pa tudi v okviru svežnja za trajnostno financiranje in evropskega zelenega dogovora, ter –ukrepanje je nujno na področju skrbnega pregleda v vrednostni verigi, saj bo prispevalo k prehodu na trajnostnost, poleg tega je nujno, da se obravnava tveganje vse večje razdrobljenosti enotnega trga, pa tudi –dodatna pojasnila in predloženi dokazi so zadovoljivo odpravili pomanjkljivosti ocene učinka, ki jih je ugotovil Odbor za regulativni nadzor, in so bili upoštevani v popravljenem zakonodajnem predlogu. Pri pomembnosti in nujnosti pobude je Komisija upoštevala tudi, da so Evropski parlament, Svet in Komisija pobudo vključili v skupne politične prednostne naloge za leto 2022. Po opravljeni temeljiti analizi ugotovitev odbora in ob upoštevanju razmislekov o dodatnih pojasnilih in predloženih dokazih Komisija meni, da predlog, ki je bil bistveno spremenjen v primerjavi s svežnjem možnosti politike iz ocene učinka, še vedno omogoča znaten napredek pri doseganju splošnega cilja, in sicer boljšega izkoriščanja potenciala enotnega trga, da prispeva k prehodu na trajnostno gospodarstvo, ter spodbujanja dolgoročnega trajnostnega in odgovornega ravnanja podjetij. Direktiva je bolj osredotočena in ciljno usmerjena v primerjavi s prednostno možnostjo, opisano v osnutku ocene učinka. Jedro te direktive sta obveznost skrbnega pregleda in sočasno znatno zmanjšanje dolžnosti direktorjev, ki so tesno povezane z obveznostjo skrbnega pregleda. Prilagojeno je tudi področje uporabe skrbnega pregleda. Podroben opis prilagoditev prednostnega svežnja možnosti iz ocene učinka je na voljo v priloženem delovnem dokumentu služb Komisije, v katerem so predstavljeni nadaljnji ukrepi v zvezi z mnenjem Odbora za regulativni nadzor in dodatne informacije. „Osebno področje uporabe“, torej zajete poslovne kategorije, se je znatno zmanjšalo po premislekih, ki so jih sprožile pripombe odbora v zvezi z opisom težav, zlasti glede MSP, in s sorazmernostjo prednostne možnosti. Dejansko so bila MSP v celoti izključena iz področja uporabe, vključenost sektorjev z velikim vplivom se je omejila izključno na podjetja z več kot 250 zaposlenimi in več kot 40 milijoni EUR svetovnega čistega prihodka, velika podjetja, ki imajo več kot 500 zaposlenih in več kot 150 milijonov EUR svetovnega čistega prihodka, pa spadajo na področje uporabe ne glede na sektor gospodarskih dejavnosti, v katerega spadajo. Sektorji z velikim vplivom so neposredno opredeljeni v besedilu, s čimer se upoštevajo tudi pripombe odbora v zvezi z zakonodajno tehniko. Opredelitev sektorjev z velikim vplivom je omejena na sektorje z visokim tveganjem za negativne vplive in na tiste, za katere obstajajo smernice OECD. Za podjetja s srednje veliko tržno kapitalizacijo v sektorjih z velikim vplivom se bodo pravila začela uporabljati po dveletnem prehodnem obdobju, da se omogoči daljše prilagoditveno obdobje. Poleg tega so obveznosti skrbnega pregleda za ta podjetja omejene izključno na resne vplive, ki so relevantni za njihov sektor. Za učinkovito doseganje ciljev pobude se področje uporabe tega predloga razširi na podjetja iz tretjih držav. Zajeta so samo taka podjetja zunaj EU, ki imajo neposredno povezavo s trgom Unije in dosegajo podoben zgornji prag prometa kot podjetja EU, vendar na trgu Unije. Imela bodo tudi enake obveznosti skrbnega pregleda kot zadevna podjetja EU. V direktivi je navedeno tudi, da je podjetjem, zlasti MSP v vrednostnih verigah, treba zagotoviti dostopno in praktično podporo, da se pripravijo na obveznosti (pa tudi na zahteve, ki se lahko nanje posredno prenesejo). To lahko vključuje praktične smernice in podporna orodja, kot so telefonske linije za pomoč, podatkovne zbirke ali usposabljanja, pa tudi ustanovitev observatorija za pomoč podjetjem pri izvajanju direktive. Klavzula o pregledu se izrecno sklicuje na osebno področje uporabe direktive (torej na zajete poslovne kategorije), ki bi ga bilo treba pregledati glede na praktične izkušnje v zvezi z uporabo zakonodaje. Drugi blažilni ukrepi za zmanjšanje posrednega vpliva na MSP so del obveznosti podjetij, ki spadajo na področje uporabe te direktive. Kar zadeva stvarno področje uporabe (torej kar je zajeto), je bil ohranjen horizontalni instrument, ki zajema vplive na človekove pravice in okolje. To je odraz močnega soglasja med skupinami deležnikov, da je za reševanje ugotovljenih težav potreben horizontalni okvir. Odbor je pripomnil, da ocena učinka ni dovolj jasno utemeljila potrebe, da se poleg zahtev glede skrbnega pregleda regulirajo tudi dolžnosti direktorjev. Za obravnavanje tega vprašanja se je Komisija odločila, da bo v oceni učinka odstopila od prednostnega svežnja možnosti in se osredotočila na element dolžnosti direktorjev, tudi zaradi obstoječih mednarodnih standardov, na skrbni pregled in dolžnost skrbnega ravnanja. To vključuje dolžnosti direktorjev v zvezi z vzpostavitvijo in nadzorom izvajanja postopkov in ukrepov skrbnega pregleda v podjetjih, oblikovanjem kodeksa ravnanja v ta namen ter vključevanjem skrbnega pregleda v poslovno strategijo. Da bi vloga direktorjev v celoti odražala obveznosti skrbnega pregleda v podjetjih, je pojasnjena tudi splošna dolžnost skrbnega ravnanja direktorjev, ki je vključena v pravo gospodarskih družb vseh držav članic, pri čemer je določeno, da bi morali direktorji pri izpolnjevanju svoje dolžnosti, da delujejo v najboljšem interesu podjetja, upoštevati vidike trajnostnosti iz predloga direktive glede poročanja podjetij o trajnostnosti, po potrebi vključno s kratkoročnimi, srednjeročnimi in dolgoročnimi posledicami za človekove pravice, podnebne spremembe in okolje. Daljnosežnejše posebne dolžnosti direktorjev, ki so bile predlagane v oceni učinka, niso ohranjene. To bo zagotovilo, da bo predlog izpolnil svoj cilj, obenem pa ostal sorazmeren. V zvezi s pripombami odbora ta obrazložitveni memorandum in uvodne izjave zakonodajnega predloga vsebujejo celovita pojasnila o sprejetih političnih odločitvah. Ocena učinka, ki je bila predložena odboru, in mnenje odbora sta bila objavljena nespremenjena, priložen delovni dokument služb Komisije pa je bil pripravljen, da se zagotovijo dodatni dokazi in pojasnila, ki sledijo pripombam odbora, tudi v zvezi z dokazi. Dokument obravnava zlasti naslednje: 1.opis težave: –obseg in razvoj okoljskih in trajnostnih problemov, ki so neposredno povezani z očitno odsotnostjo ali nezadostno uporabo praks trajnostnega upravljanja podjetij s strani podjetij EU, ki jih je treba obravnavati s to direktivo, ter dodana vrednost direktive v zvezi s celovitim svežnjem ukrepov za spodbujanje trajnostnosti v okviru zelenega dogovora; –zakaj se tržna in konkurenčna dinamika ter nadaljnji razvoj strategij podjetij in sistemov podjetij za obvladovanje tveganj štejejo za nezadostne ter vse, kar zadeva predvideno vzročno povezavo med uporabo orodij za trajnostnost podjetij in njihovim praktičnim učinkom pri reševanju težav;

2.učinki prednostne možnosti: –vprašanja v zvezi s tretjimi državami, vključitev ugotovitev (i) o pričakovanem razvoju dogodkov v tretjih državah (vključno z upoštevanjem EU in mednarodnih podpornih ukrepov za trgovino in razvoj), (ii) o učinkih na tretje države in dobavitelje v tretjih državah; –mehanizem izvrševanja, ki dodatno razširja dodano vrednost dvostebrnega sistema izvrševanja, ki temelji na upravnem izvrševanju in civilni odgovornosti; –učinki na konkurenco in konkurenčnost. Primernost in poenostavitev ureditve Mala in srednja podjetja, vključno z mikropodjetji, niso vključena v področje uporabe, posredni učinki nanje pa se bodo ublažili s podpornimi ukrepi in smernicami na ravni Unije in držav članic ter v odnosih med podjetji z uporabo vzorčnih pogodbenih klavzul ter z zahtevami glede sorazmernosti za večjega poslovnega partnerja. Temeljne pravice V skladu s pojasnili v oceni učinka in na podlagi obstoječih dokazov lahko obvezne zahteve glede skrbnega pregleda znatno koristijo varstvu in spodbujanju temeljnih pravic. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Ni neposrednega vpliva na proračun Unije. 5.DRUGI ELEMENTI Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Komisija bo vzpostavila evropsko mrežo nadzornih organov, ki bo pomagala pri izvajanju te direktive. Mrežo bodo sestavljali predstavniki nadzornih organov, ki jih imenujejo države članice, po potrebi pa se ji bodo pridružile tudi druge agencije Unije z ustreznim strokovnim znanjem na področjih, ki jih zajema ta direktiva, da se zagotovi, da podjetja izpolnjujejo svoje obveznosti skrbnega pregleda, ter da se tako olajšajo in zagotovijo usklajevanje in zbliževanje regulativnih, preiskovalnih, kaznovalnih in nadzornih praks ter izmenjava informacij med temi nadzornimi organi. Komisija po sedmih letih po koncu obdobja za prenos poroča o izvajanju te direktive, med drugim tudi o njeni učinkovitosti. Poročilu se po potrebi priloži zakonodajni predlog. Da bi Komisija zagotovila jasnost in podporo podjetjem in državam članicam pri izvajanju direktive, bo po potrebi izdala smernice. Obrazložitveni dokumenti Za zagotovitev ustreznega izvajanja te direktive bi bil potreben obrazložitveni dokument, na primer v obliki korelacijske tabele. Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Člen 1 določa predmet urejanja direktive, kar pomeni določitev pravil o obveznostih skrbnega pregleda v podjetjih glede dejanskih in morebitnih negativnih vplivov na človekove pravice in okolje v zvezi z njihovim lastnim poslovanjem, poslovanjem njihovih hčerinskih družb in poslovanjem v vrednostni verigi v okviru vzpostavljenih poslovnih odnosov; določba tudi določa, da ta direktiva določa pravila o odgovornosti za kršitve obveznosti skrbnega pregleda. Člen 2 določa osebno področje uporabe direktive in merila, na podlagi katerih je država članica pristojna za urejanje zadev, zajetih v tej direktivi.

Člen 3 vsebuje opredelitve pojmov za namene te direktive. Člen 4 od držav članic zahteva, da zagotovijo, da podjetja izvajajo skrbni pregled na področju človekovih pravic in okolja z izpolnjevanjem posebnih zahtev iz členov 5 do 11 direktive. Člen 5 od držav članic zahteva, da zagotovijo, da podjetja vključijo skrbni pregled v vse poslovne politike in da imajo vzpostavljeno politiko skrbnega pregleda, ki se vsako leto posodablja. Določba določa, da bi morala ta politika vključevati opis pristopa podjetja k skrbnemu pregledu, kodeks ravnanja, ki ga morajo upoštevati zaposleni v podjetju in hčerinske družbe, ter opis postopkov, vzpostavljenih za izvajanje skrbnega pregleda. Člen 6 določa obveznost držav članic, da zagotovijo, da podjetja sprejmejo ustrezne ukrepe za prepoznavanje dejanskih ali morebitnih negativnih vplivov na človekove pravice in okolje v svojem lastnem poslovanju, v hčerinskih družbah in na ravni vzpostavljenih neposrednih ali posrednih poslovnih odnosov v svoji vrednostni verigi. Člen 7 določa, da morajo države članice zagotoviti, da podjetja sprejmejo ustrezne ukrepe za preprečevanje morebitnih negativnih vplivov, prepoznanih v skladu s členom 6, ali za ustrezno ublažitev teh vplivov, kadar preprečevanje ni mogoče ali pa zahteva postopno izvajanje. Člen 8 določa obveznost držav članic, da zagotovijo, da podjetja sprejmejo ustrezne ukrepe za odpravo dejanskih negativnih vplivov na človekove pravice in okolje, ki so bili ali bi lahko bili prepoznani v skladu s členom 6. Kadar negativnega vpliva, do katerega je prišlo na ravni vzpostavljenih neposrednih ali posrednih poslovnih odnosov, ni mogoče odpraviti, bi morale države članice zagotoviti, da podjetja čim bolj zmanjšajo obseg vpliva. Člen 9 določa obveznost držav članic, da zagotovijo, da podjetja omogočijo vložitev pritožb pri podjetju v primeru upravičenih pomislekov glede morebitnih ali dejanskih negativnih vplivov, tudi v vrednostni verigi podjetja. Podjetja morajo to možnost zagotoviti osebam, ki so prizadete ali ki upravičeno domnevajo, da bi jih negativni vpliv lahko prizadel, sindikatom in drugim predstavnikom delavcev, ki zastopajo posameznike, ki delajo v zadevni vrednostni verigi, ter organizacijam civilne družbe, ki delujejo na zadevnem področju. Člen 10 uvaja obveznost držav članic, da od podjetij zahtevajo, da redno ocenjujejo izvajanje svojih ukrepov skrbnega pregleda ter tako preverijo, ali so negativni vplivi ustrezno prepoznani in ali se izvajajo preprečevalni ali popravljalni ukrepi, ter določijo, v kolikšni meri so bili negativni vplivi preprečeni ali odpravljeni oziroma v kolikšni meri je bil njihov obseg čim bolj zmanjšan. Člen 11 določa obveznost držav članic, da zagotovijo, da podjetja, za katera ne veljajo zahteve glede poročanja iz Direktive 2013/34/EU, poročajo o zadevah, ki jih zajema ta direktiva, in da na svojem spletnem mestu objavijo letno poročilo. Člen 12 določa obveznost Komisije, da sprejme smernice o nezavezujočih vzorčnih pogodbenih klavzulah za pomoč podjetjem pri izpolnjevanju zahtev iz člena 7(2), točka (b), in člena 8(3), točka (c). Člen 13 določa možnost, da Komisija v posvetovanju z Agencijo Evropske unije za temeljne pravice, Evropsko agencijo za okolje ter po potrebi z mednarodnimi organi, ki imajo strokovno znanje s področja skrbnega pregleda, izda smernice za določene sektorje ali določene negativne vplive ter tako zagotovi podporo podjetjem ali organom držav članic glede tega, kako bi morala podjetja izpolnjevati svoje obveznosti skrbnega pregleda. Člen 14 določa, da morajo države članice in Komisija zagotoviti spremljevalne ukrepe za podjetja, ki spadajo na področje uporabe te direktive, in akterje v globalnih vrednostnih verigah, na katere obveznosti iz direktive posredno vplivajo. Taka podpora lahko sega od upravljanja namenskih spletnih mest, portalov ali platform do finančne podpore MSP in spodbujanja skupnih pobud deležnikov. Ta določba nadalje pojasnjuje, da se lahko podjetja pri izvajanju skrbnega pregleda oprejo na industrijske sheme in večdeležniške pobude ter da lahko Komisija v sodelovanju z državami članicami izda smernice za oceno primernosti takih shem. Člen 15 določa, da morajo države članice zagotoviti, da določena podjetja sprejmejo načrt za zagotavljanje, da sta poslovni model in strategija podjetja združljiva s prehodom na trajnostno gospodarstvo in omejitvijo globalnega segrevanja na 1,5 °C v skladu s Pariškim sporazumom. Člen 16 uvaja zahtevo, da podjetja, ki so ustanovljena v skladu z zakonodajo tretje države in spadajo na področje uporabe te direktive v skladu s členom 2(2), imenujejo pooblaščenega zastopnika v Uniji z zadostnimi pooblastili, na katerega se lahko pristojni organi držav članic obrnejo v zvezi z vsemi vprašanji glede sprejemanja, upoštevanja in izvrševanja pravnih aktov, izdanih v zvezi s to direktivo. Člen 17 določa, da morajo države članice imenovati enega ali več nacionalnih nadzornih organov, da zagotovijo, da podjetja izpolnjujejo svoje obveznosti skrbnega pregleda in obveznosti iz člena 15(1) in (2), ter da izvršujejo pooblastila glede izvajanja teh obveznosti v skladu s členom 18. Člen 18 določa ustrezna pooblastila in vire nadzornih organov, ki jih imenujejo države članice, da lahko ti organi opravljajo svoje naloge nadzora in izvrševanja. Člen 19 določa, da morajo države članice zagotoviti, da ima vsaka fizična ali pravna oseba, ki na podlagi objektivnih okoliščin utemeljeno domneva, da podjetje ne izpolnjuje ustrezno določb iz te direktive, pravico, da nadzornim organom predloži utemeljene pomisleke, zlasti v državi članici, v kateri ima običajno prebivališče, registrirani sedež ali delovno mesto oziroma v kateri se je zgodila domnevna kršitev. Člen 20 določa, da države članice določijo pravila o sankcijah, ki se uporabljajo za kršitve nacionalnih določb, sprejetih na podlagi te direktive, in sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da se te sankcije izvajajo. Sankcije morajo biti učinkovite, odvračilne in sorazmerne. Države članice zagotovijo, da se objavi odločitev nadzornih organov, ki vsebuje sankcije v zvezi s kršitvijo določb te direktive. Člen 21 uvaja evropsko mrežo nadzornih organov, ki jo sestavljajo predstavniki nacionalnih nadzornih organov iz člena 16, da bi se olajšali in zagotovili usklajevanje in skladnost regulativnih, preiskovalnih, kaznovalnih in nadzornih praks ter izmenjava informacij med temi nadzornimi organi. Člen 22 določa, da morajo države članice določiti pravila, ki urejajo civilno odgovornost podjetja pod določenimi pogoji za škodo, nastalo zaradi neizpolnjevanja obveznosti skrbnega pregleda. Uvaja tudi obveznost držav članic, da zagotovijo, da odgovornost iz odstavkov 1 do 3 tega člena ni izključena zgolj zato, ker pravo, ki se uporablja za take zahtevke, ni pravo države članice.

Člen 23 določa uporabo Direktive (EU) 2019/1937 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2019 o zaščiti oseb, ki prijavijo kršitve prava Unije, za prijavo vseh kršitev te direktive in zaščito oseb, ki prijavijo take kršitve. Člen 24 pojasnjuje pogoje za javno podporo podjetjem. Člen 25 pojasnjuje dolžnost skrbnega ravnanja direktorjev. Člen 26 določa dolžnost direktorjev podjetij EU, da vzpostavijo in nadzirajo izvajanje postopkov in ukrepov skrbnega pregleda v podjetjih glede trajnostnosti ter da poslovno strategijo prilagodijo skrbnemu pregledu. Člen 27 spreminja Prilogo k Direktivi (EU) 2019/1937. Člen 28 določa pravila v zvezi z delegiranimi akti. Člen 29 vsebuje določbo o pregledu te direktive. Člen 30 vsebuje določbe o prenosu te direktive. Člen 31 določa datum začetka veljavnosti te direktive. Člen 32 določa naslovnike te direktive. Seznami v Prilogi določajo negativne vplive na okolje in negativne vplive na človekove pravice, ki so relevantni za to direktivo, da se zajamejo kršitve pravic in prepovedi, vključno z mednarodnimi sporazumi o človekovih pravicah (del I, oddelek 1) in konvencijami o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah (del I, oddelek 2), ter kršitve mednarodno priznanih ciljev in prepovedi, vključenih v okoljske konvencije (del II). 2022/0051 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o skrbnem pregledu v podjetjih glede trajnostnosti in spremembi Direktive (EU) 2019/1937 (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 50(1) in (2)(g) ter člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Unija temelji na spoštovanju človekovega dostojanstva, svobode, demokracije, enakosti, pravne države in spoštovanju človekovih pravic, kot je določeno v Listini EU o temeljnih pravicah. Te temeljne vrednote, ki so bile podlaga za nastanek Unije, pa tudi univerzalnost in nedeljivost človekovih pravic ter spoštovanje načel Ustanovne listine Združenih narodov in mednarodnega prava bi morali voditi delovanje Unije na mednarodni ravni. To delovanje vključuje spodbujanje trajnostnega gospodarskega, socialnega in okoljskega razvoja držav v razvoju. (2)Visoka raven varovanja okolja in izboljšanje njegove kakovosti ter spodbujanje temeljnih evropskih vrednot so med prednostnimi nalogami Unije, kot je določeno v sporočilu Komisije o evropskem zelenem dogovoru. Ti cilji zahtevajo sodelovanje ne le javnih organov, temveč tudi zasebnih akterjev, zlasti podjetij. (3)Komisija se je v svojem sporočilu o močni socialni Evropi za pravičen prehod zavezala, da bo izboljšala evropsko socialno tržno gospodarstvo, da bi dosegla pravičen prehod na trajnostnost. Ta direktiva bo prispevala tudi k evropskemu stebru socialnih pravic, ki spodbuja pravice, ki zagotavljajo poštene delovne pogoje. Je del politik in strategij EU v zvezi s spodbujanjem dostojnega dela po vsem svetu, tudi v globalnih vrednostnih verigah, kot je navedeno v sporočilu Komisije o dostojnem delu po vsem svetu. (4)Ravnanje podjetij v vseh sektorjih gospodarstva je ključnega pomena za uspeh ciljev Unije glede trajnostnosti, saj se podjetja Unije, zlasti velika, zanašajo na globalne vrednostne verige. Prav tako je v interesu podjetij, da varujejo človekove pravice in okolje, zlasti glede na vse večjo zaskrbljenost potrošnikov in vlagateljev v zvezi s temi vprašanji. Na ravni Unije in nacionalni ravni že obstaja več pobud za spodbujanje podjetij, ki podpirajo preobrazbo, usmerjeno v vrednost. (5)V obstoječih mednarodnih standardih o odgovornem ravnanju podjetij je določeno, da bi morala podjetja varovati človekove pravice, in opisano, kako bi morala obravnavati varstvo okolja v svojem poslovanju in vrednostnih verigah. Vodilna načela ZN o podjetništvu in človekovih pravicah priznavajo odgovornost podjetij za izvajanje skrbnega pregleda človekovih pravic, tako da prepoznavajo, preprečujejo in ublažijo negativne vplive svojega poslovanja na človekove pravice ter prevzamejo odgovornost za obravnavanje teh vplivov. V teh vodilnih načelih je navedeno, da bi se morala podjetja izogibati kršitvam človekovih pravic ter da bi morala obravnavati negativne vplive na človekove pravice, ki so jih povzročila, so k njim prispevala ali so z njimi povezana v okviru lastnega poslovanja, hčerinskih družb ter neposrednih in posrednih poslovnih odnosov. (6)Koncept skrbnega pregleda človekovih pravic je bil opredeljen in nadalje razvit v smernicah OECD za večnacionalna podjetja, ki so uporabo skrbnega pregleda razširile na teme okolja in upravljanja. Smernice OECD o odgovornem ravnanju podjetij in sektorske smernice so mednarodno priznani okviri, ki določajo praktične ukrepe za skrbni pregled, ki podjetjem pomagajo prepoznati, preprečiti in ublažiti dejanske in morebitne vplive v njihovem poslovanju, vrednostnih verigah in drugih poslovnih odnosih ter prevzeti odgovornost za obravnavanje teh vplivov. Koncept skrbnega pregleda je vključen tudi v priporočila tristranske deklaracije o načelih večnacionalnih podjetij in socialne politike, ki jih je podala Mednarodna organizacija dela (MOD). (7)Cilji Združenih narodov za trajnostni razvoj, ki so jih leta 2015 sprejele vse države članice Združenih narodov, vključujejo cilje za spodbujanje vzdržne, vključujoče in trajnostne gospodarske rasti. Unija si je zadala cilj uresničiti cilje ZN za trajnostni razvoj. Zasebni sektor prispeva k tem ciljem. (8)Mednarodni sporazumi na podlagi Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja, katerih pogodbenice so Unija in države članice, kot sta Pariški sporazum in nedavni Glasgowski podnebni pakt, določajo natančne načine za obravnavanje podnebnih sprememb in omejitev globalnega segrevanja na 1,5 °C. Poleg specifičnih ukrepov, ki se pričakujejo od vseh podpisnic, je vloga zasebnega sektorja, zlasti v zvezi z naložbenimi strategijami, ključna za doseganje teh ciljev. (9)V evropskih podnebnih pravilih se je Unija tudi pravno zavezala, da bo do leta 2050 dosegla podnebno nevtralnost in da bo do leta 2030 zmanjšala emisije za vsaj 55 %. Obe zavezi zahtevata spremembo načina proizvodnje in naročanja podjetij. V načrtu Komisije za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030 so določene različne stopnje zmanjšanja emisij, ki jih morajo doseči različni gospodarski sektorji, čeprav morajo v vseh scenarijih vsi sektorji doseči znatna zmanjšanja, če želi Unija doseči svoje podnebne cilje. V načrtu je poudarjeno tudi, da bodo zaradi sprememb pravil in praks upravljanja podjetij, vključno s trajnostnim financiranjem, lastniki in menedžerji podjetij pri svojih ukrepih in strategijah dajali prednost trajnostnim ciljem. V sporočilu o evropskem zelenem dogovoru iz leta 2019 je določeno, da bi morali vsi ukrepi in politike Unije skupaj pomagati Uniji pri doseganju uspešnega in pravičnega prehoda v trajnostno prihodnost. Sporočilo določa tudi, da bi bilo treba trajnostnost dodatno vključiti v okvir upravljanja podjetij. (10)V skladu s sporočilom Komisije o oblikovanju Evrope, odporne proti podnebnim spremembam, v katerem je predstavljena strategija Unije za prilagajanje podnebnim spremembam, bi morale nove naložbe in odločitve politike temeljiti na podnebju in biti primerne za prihodnost, tudi za večja podjetja, ki upravljajo vrednostne verige. Ta direktiva bi morala biti skladna z navedeno strategijo. Podobno bi bilo treba zagotoviti skladnost z Direktivo Komisije [...] o spremembi Direktive 2013/36/EU v zvezi z nadzorniškimi pooblastili, sankcijami, podružnicami iz tretjih držav in okoljskimi, socialnimi in upravljavskimi tveganji (direktiva o kapitalskih zahtevah), ki določa jasne zahteve glede pravil upravljanja bank, vključno s poznavanjem okoljskih, socialnih in upravljavskih tveganj na ravni upravnega odbora. (11)Akcijski načrt za krožno gospodarstvo, strategija za biotsko raznovrstnost, strategija „od vil do vilic“, strategija na področju kemikalij, posodobitev nove industrijske strategije iz leta 2020: močnejši enotni trg za okrevanje Evrope, industrija 5.0, akcijski načrt za evropski steber socialnih pravic in pregled trgovinske politike za leto 2021 med drugim navajajo pobudo za trajnostno upravljanje podjetij. (12)Ta direktiva je skladna z akcijskim načrtom EU za človekove pravice in demokracijo za obdobje 2020–2024. Akcijski načrt kot prednostno nalogo opredeljuje okrepitev sodelovanja Unije za dejavno spodbujanje globalnega izvajanja vodilnih načel ZN o podjetništvu in človekovih pravicah ter drugih ustreznih mednarodnih smernic, kot so smernice OECD za večnacionalna podjetja, vključno s spodbujanjem ustreznih standardov skrbnega pregleda. (13)Evropski parlament v svoji resoluciji z dne 10. marca 2021 poziva Komisijo, naj predlaga pravila Unije o celoviti obveznosti primerne skrbnosti podjetij. Svet je v sklepih o človekovih pravicah in dostojnem delu v svetovnih dobavnih verigah z dne 1. decembra 2020 pozval Komisijo, naj predloži predlog za pravni okvir Unije o trajnostnem upravljanju podjetij, vključno z medsektorskimi obveznostmi glede skrbnega pregleda v podjetjih vzdolž svetovnih dobavnih verig. Evropski parlament v samoiniciativnem poročilu o trajnostnem upravljanju podjetij, sprejetem 2. decembra 2020, poziva tudi k pojasnitvi dolžnosti direktorjev. Evropski parlament, Svet Evropske unije in Komisija so se v skupni izjavi o zakonodajnih prednostnih nalogah EU za leto 2022 zavezali, da bodo ustvarili gospodarstvo za ljudi in izboljšali regulativni okvir za trajnostno upravljanje podjetij. (14)Cilj te direktive je zagotoviti, da podjetja, dejavna na notranjem trgu, prispevajo k trajnostnemu razvoju ter trajnostnemu prehodu gospodarstev in družb, in sicer s prepoznavanjem, preprečevanjem, ublažitvijo, odpravo in čim večjim zmanjšanjem morebitnih ali dejanskih negativnih vplivov na človekove pravice in okolje, ki so povezani z lastnim poslovanjem podjetij, njihovimi hčerinskimi družbami in vrednostnimi verigami. (15)Podjetja bi morala sprejeti ustrezne ukrepe za vzpostavitev in izvajanje ukrepov skrbnega pregleda v zvezi s svojim lastnim poslovanjem, hčerinskimi družbami ter vzpostavljenimi neposrednimi in posrednimi poslovnimi odnosi v celotnih vrednostnih verigah v skladu z določbami te direktive. Ta direktiva ne bi smela od podjetij zahtevati, da v vseh okoliščinah zagotovijo, da se negativni vplivi nikoli ne bodo pojavili ali da bodo ustavljeni. Podjetja na primer morda ne bodo mogla doseči takih rezultatov pri poslovnih odnosih, pri katerih je negativni vpliv posledica državne intervencije. Zato bi morale biti glavne obveznosti v tej direktivi „obveznosti prizadevanja“. Podjetje bi moralo sprejeti ustrezne ukrepe, za katere se lahko razumno pričakuje, da bodo v okoliščinah posameznega primera preprečili ali čim bolj zmanjšali negativni vpliv. Upoštevati bi bilo treba posebnosti vrednostne verige podjetja, sektorja ali geografskega območja, na katerem delujejo njegovi partnerji v vrednostni verigi, moč podjetja za vplivanje na neposredne in posredne poslovne odnose ter vprašanje, ali bi lahko podjetje povečalo svojo moč za vplivanje. (16)Postopek skrbnega pregleda iz te direktive bi moral zajemati šest korakov, opredeljenih v smernicah OECD o skrbnem pregledu za odgovorno ravnanje podjetij, ki vključujejo ukrepe skrbnega pregleda, da podjetja prepoznajo in obravnavajo negativne vplive na človekove pravice in okolje. Gre za naslednje korake: (1) vključitev skrbnega pregleda v politike in sisteme upravljanja, (2) prepoznavanje in ocenjevanje negativnih vplivov na človekove pravice in okolje, (3) preprečevanje, odprava ali čim večje zmanjšanje dejanskih in morebitnih negativnih vplivov na človekove pravice in okolje, (4) ocenjevanje učinkovitosti ukrepov, (5) komuniciranje, (6) zagotavljanje poprave. (17)Do negativnih vplivov na človekove pravice in okolje prihaja pri lastnem poslovanju podjetij, njihovih hčerinskih družbah, izdelkih in vrednostnih verigah, zlasti na ravni pridobivanja surovin, proizvodnje ali odstranjevanja izdelkov ali odpadkov. Da bi imel skrbni pregled pomemben učinek, bi moral zajemati negativne vplive na človekove pravice in okolje, ki nastanejo v celotnem življenjskem ciklu proizvodnje, uporabe in odstranjevanja izdelkov ali opravljanja storitev na ravni lastnega poslovanja, hčerinskih družb in v vrednostnih verigah.

(18)Vrednostna veriga bi morala zajemati dejavnosti v zvezi s proizvodnjo blaga ali opravljanjem storitev s strani podjetja, vključno z razvojem izdelka ali storitve ter uporabo in odstranitvijo izdelka, ter s tem povezane dejavnosti v okviru vzpostavljenih poslovnih odnosov podjetja. Zajemati bi morala vzpostavljene neposredne in posredne poslovne odnose, ki so višje v verigi in pri katerih gre za oblikovanje, pridobivanje, proizvodnjo, prevoz, skladiščenje in dobavljanje surovin, izdelkov in delov izdelkov ali zagotavljanje storitev podjetju, ki so potrebni za izvajanje dejavnosti podjetja, pa tudi odnose, ki so nižje v verigi, vključno z vzpostavljenimi neposrednimi in posrednimi poslovnimi odnosi, pri katerih gre za uporabo ali sprejemanje izdelkov, delov izdelkov ali storitev od podjetja do konca življenjske dobe izdelka, med drugim vključno z distribucijo izdelka trgovcem na drobno, prevozom in skladiščenjem izdelka, njegovim razstavljanjem, recikliranjem, kompostiranjem ali odlaganjem na odlagališčih. (19)Kar zadeva regulirane finančne podjeme, ki zagotavljajo posojila, kredite ali druge finančne storitve, bi morala biti „vrednostna veriga“ v zvezi z zagotavljanjem takih storitev omejena na dejavnosti strank, ki prejemajo take storitve, ter njihove hčerinske družbe, katerih dejavnosti so povezane z zadevno pogodbo. Stranke, ki so gospodinjstva in fizične osebe, ki ne delujejo v poklicni ali poslovni funkciji, ter mala in srednja podjetja se ne bi smeli šteti za del vrednostne verige. Zajete ne bi smele biti dejavnosti podjetij ali drugih pravnih subjektov, ki so vključeni v vrednostno verigo navedene stranke. (20)Da bi podjetjem omogočili ustrezno prepoznavanje negativnih vplivov v njihovi vrednostni verigi in izvajanje ustreznega pritiska, bi morale biti obveznosti skrbnega pregleda v tej direktivi omejene na vzpostavljene poslovne odnose. Za namene te direktive bi morali vzpostavljeni poslovni odnosi pomeniti take neposredne in posredne poslovne odnose, ki so glede na svojo intenzivnost in trajanje trajni ali pa se pričakuje, da bodo trajni, in ki ne predstavljajo zanemarljivega ali pomožnega dela vrednostne verige. Narava poslovnih odnosov kot „vzpostavljenih“ bi se morala redno ponovno ocenjevati, in sicer vsaj vsakih 12 mesecev. Če neposredni poslovni odnos podjetja velja za vzpostavljenega, bi se morali tudi vsi povezani posredni poslovni odnosi v zvezi s tem podjetjem šteti za vzpostavljene. (21)V skladu s to direktivo bi morala obveznosti skrbnega pregleda izpolnjevati podjetja EU, ki imajo v povprečju več kot 500 zaposlenih in katerih svetovni čisti prihodek presega 150 milijonov EUR v poslovnem letu, ki je leto pred zadnjim poslovnim letom. Za podjetja, ki ne izpolnjujejo teh meril, vendar so imela v povprečju več kot 250 zaposlenih in več kot 40 milijonov EUR svetovnega čistega prihodka v poslovnem letu, ki je leto pred zadnjim poslovnim letom, in ki so dejavna v enem ali več sektorjih z velikim vplivom, bi se moral skrbni pregled začeti uporabljati dve leti po koncu obdobja za prenos te direktive, da se zagotovi daljše prilagoditveno obdobje. Da se zagotovi, da je breme sorazmerno, bi bilo treba od podjetij, ki so dejavna v takih sektorjih z velikim vplivom, zahtevati, da izpolnjujejo obveznosti bolj ciljno usmerjenega skrbnega pregleda, osredotočenega na resne negativne vplive. Delavci, zaposleni pri agencijah za zagotavljanje začasnega dela, vključno s tistimi, ki so napoteni v skladu s členom 1(3), točka (c), Direktive 96/71/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2018/957 Evropskega parlamenta in Sveta, bi morali biti vključeni v izračun števila zaposlenih v podjetju uporabniku. Delavci, napoteni v skladu s členom 1(3), točki (a) in (b), Direktive 96/71/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2018/957, bi morali biti vključeni le v izračun števila zaposlenih v podjetju, ki delavce napoti. (22)Da bi se upoštevala prednostna področja mednarodnega ukrepanja, namenjenega obravnavanju vprašanj glede človekovih pravic in okolja, bi morala izbira sektorjev z velikim vplivom za namene te direktive temeljiti na obstoječih sektorskih smernicah OECD o skrbnem pregledu. Za namene te direktive bi morali za sektorje z velikim vplivom veljati naslednji sektorji: proizvodnja tekstila, usnja in sorodnih izdelkov (vključno z obutvijo) ter trgovina na debelo s tekstilom, oblačili in obutvijo; kmetijstvo, gozdarstvo, ribištvo (vključno z akvakulturo), proizvodnja živil in trgovina na debelo s kmetijskimi surovinami, živimi živalmi, lesom, hrano in pijačo; pridobivanje mineralnih virov, ne glede na to, od kod se pridobivajo (vključno s surovo nafto, zemeljskim plinom, premogom, lignitom, kovinami in kovinskimi rudami ter vsemi drugimi nekovinskimi minerali in proizvodi iz kamnolomov), proizvodnja osnovnih kovinskih izdelkov, drugih nekovinskih mineralnih izdelkov in kovinskih izdelkov (razen strojev in opreme) ter trgovina na debelo z mineralnimi viri, osnovnimi in vmesnimi mineralnimi izdelki (vključno s kovinami in kovinskimi rudami, gradbenimi materiali, gorivi, kemikalijami in drugimi vmesnimi izdelki). Finančni sektor zaradi svojih posebnosti, zlasti v zvezi z vrednostno verigo in ponujenimi storitvami, ne bi smel biti del sektorjev z velikim vplivom, ki jih zajema ta direktiva, čeprav zanj veljajo sektorske smernice OECD. Obenem bi bilo treba v tem sektorju zagotoviti širšo pokritost dejanskih in morebitnih negativnih vplivov, in sicer z vključitvijo tudi zelo velikih podjetij, ki so regulirani finančni podjemi, v področje uporabe, tudi če nimajo pravne oblike z omejeno odgovornostjo. (23)Da bi se v celoti dosegli cilji te direktive glede negativnih vplivov na človekove pravice in okolje v zvezi s poslovanjem podjetij, njihovimi hčerinskimi družbami in vrednostnimi verigami, bi morala biti zajeta tudi podjetja iz tretjih držav, ki v znatnem obsegu poslujejo v EU. Natančneje, Direktiva bi se morala uporabljati za podjetja iz tretjih držav, ki so v poslovnem letu, ki je leto pred zadnjim poslovnim letom, v Uniji ustvarila čisti prihodek v višini vsaj 150 milijonov EUR ali ki so v poslovnem letu, ki je leto pred zadnjim poslovnim letom, ustvarila čisti prihodek v višini več kot 40 milijonov EUR, vendar manj kot 150 milijonov EUR v enem ali več sektorjih z velikim vplivom, začela pa bi se uporabljati dve leti po koncu obdobja za prenos te direktive. (24)Za opredelitev področja uporabe v zvezi s podjetji zunaj EU bi bilo treba izbrati opisano merilo prometa, saj ustvarja teritorialno povezavo med podjetji iz tretjih držav in ozemljem Unije. Promet je merilo za učinke, ki bi jih dejavnosti teh podjetij lahko imele na notranji trg. V skladu z mednarodnim pravom taki učinki upravičujejo uporabo prava Unije za podjetja iz tretjih držav. Za zagotavljanje, da se ugotovi relevantni promet zadevnih podjetij, bi bilo treba uporabiti metode za izračun čistega prihodka za podjetja zunaj EU, kot je določeno v Direktivi (EU) 2013/34, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2021/2101. Za zagotavljanje učinkovitega izvrševanja te direktive pa se pri določanju, katera podjetja iz tretjih držav spadajo na področje uporabe te direktive, ne bi smel uporabljati prag števila zaposlenih, saj pojem „zaposleni“, ki se uporablja v tej direktivi, temelji na pravu Unije in ga ne bi bilo mogoče zlahka prenesti zunaj Unije. Ker ni jasne in dosledne metodologije za določanje zaposlenih v podjetjih iz tretjih držav, tudi v računovodskih okvirih, bi tak prag števila zaposlenih ustvaril pravno negotovost, nadzorni organi pa bi ga težko uporabljali. Opredelitev prometa bi morala temeljiti na Direktivi 2013/34/EU, ki je že določila metode za izračun čistega prihodka za podjetja zunaj Unije, saj sta opredelitvi prometa in prihodkov podobni tudi v mednarodnih računovodskih okvirih. Da se zagotovi, da nadzorni organ ve, katera podjetja iz tretjih držav ustvarijo v Uniji promet, ki se zahteva za to, da spadajo na področje uporabe te direktive, bi morala ta direktiva zahtevati, da sta nadzorni organ države članice, v kateri ima pooblaščeni zastopnik podjetja iz tretje države stalno prebivališče ali sedež, in – če ne gre za isti organ – nadzorni organ države članice, v kateri je podjetje v poslovnem letu, ki je leto pred zadnjim poslovnim letom, ustvarilo večino svojega čistega prihodka v Uniji, obveščena o tem, da gre pri podjetju za podjetje, ki spada na področje uporabe te direktive. (25)Za pomemben prispevek k trajnostnemu prehodu bi bilo treba pri izvajanju skrbnega pregleda v okviru te direktive upoštevati negativni vpliv na človekove pravice glede zaščitenih oseb, ki je posledica kršitve ene od pravic in prepovedi iz mednarodnih konvencij, navedenih v Prilogi k tej direktivi. Za zagotavljanje celovite pokritosti človekovih pravic bi morala biti tudi kršitev prepovedi ali pravice, ki ni izrecno navedena v navedeni prilogi in ki neposredno posega v pravni interes, zaščiten z navedenimi konvencijami, del negativnega vpliva na človekove pravice, ki ga zajema ta direktiva, pod pogojem, da bi lahko zadevno podjetje razumno ugotovilo nevarnost takega posega in določilo vse ustrezne ukrepe, ki bi jih bilo treba sprejeti za izpolnitev obveznosti skrbnega pregleda v okviru te direktive, ob upoštevanju vseh ustreznih okoliščin svojega poslovanja, kot sta sektor in operativni okvir. Skrbni pregled bi moral zajemati tudi negativne vplive na okolje, ki so posledica kršitve ene od prepovedi in obveznosti iz mednarodnih okoljskih konvencij, navedenih v Prilogi k tej direktivi. (26)Podjetja imajo na voljo smernice, ki ponazarjajo, kako lahko njihove dejavnosti vplivajo na človekove pravice in katero ravnanje podjetij je prepovedano v skladu z mednarodno priznanimi človekovimi pravicami. Take smernice so na primer vključene v okvir za poročanje o vodilnih načelih Združenih narodov in razlagalni vodnik za vodilna načela Združenih narodov. Komisija bi morala imeti možnost, da na podlagi ustreznih mednarodnih smernic in standardov izda dodatne smernice, ki bodo podjetjem služile kot praktično orodje. (27)Za izvajanje ustreznega skrbnega pregleda glede človekovih pravic in okolja v zvezi s svojim poslovanjem, hčerinskimi družbami in vrednostnimi verigami bi morala podjetja, ki jih zajema ta direktiva, skrbni pregled vključiti v poslovne politike, prepoznavati, preprečevati, ublažiti in odpraviti morebitne in dejanske negativne vplive na človekove pravice in okolje ter čim bolj zmanjšati njihov obseg, vzpostaviti in ohranjati pritožbeni postopek, spremljati učinkovitost sprejetih ukrepov v skladu z zahtevami iz te direktive ter javno komunicirati o svojem izvajanju skrbnega pregleda. Za zagotovitev jasnosti za podjetja bi bilo treba v tej direktivi jasno razlikovati zlasti med ukrepi za preprečevanje in ublažitev morebitnih negativnih vplivov ter ukrepi za odpravo, ali kadar to ni mogoče, čim večje zmanjšanje dejanskih negativnih vplivov. (28)Za zagotovitev, da je skrbni pregled del poslovnih politik podjetij in da je v skladu z ustreznim mednarodnim okvirom, bi morala podjetja skrbni pregled vključiti v vse svoje poslovne politike in imeti vzpostavljeno politiko skrbnega pregleda. Politika skrbnega pregleda bi morala vsebovati opis pristopa podjetja, tudi dolgoročnega, k skrbnemu pregledu, kodeks ravnanja, v katerem so opisana pravila in načela, ki jih morajo upoštevati zaposleni v podjetju in hčerinske družbe, ter opis postopkov, vzpostavljenih za izvajanje skrbnega pregleda, vključno z ukrepi za preverjanje skladnosti s kodeksom ravnanja in za razširitev njegove uporabe na vzpostavljene poslovne odnose. Kodeks ravnanja bi moral veljati za vse ustrezne funkcije in poslovanje podjetja, vključno z odločitvami o javnem naročanju in nabavi. Poleg tega bi morala podjetja svojo politiko skrbnega pregleda vsako leto posodobiti. (29)Za izpolnjevanje obveznosti skrbnega pregleda morajo podjetja sprejeti ustrezne ukrepe v zvezi s prepoznavanjem, preprečevanjem in odpravo negativnih vplivov. „Ustrezni ukrep“ bi moral pomeniti ukrep, s katerim se lahko dosežejo cilji skrbnega pregleda in ki je sorazmeren s stopnjo resnosti in verjetnostjo negativnega vpliva ter je podjetju na voljo pod razumnimi pogoji, ob upoštevanju okoliščin posameznega primera, vključno z značilnostmi gospodarskega sektorja in določenega poslovnega odnosa ter vplivom podjetja na poslovni odnos, in potrebe po določitvi prednostnih ukrepov. V zvezi s tem bi moral vpliv podjetja na poslovni odnos v skladu z mednarodnimi okviri vključevati sposobnost podjetja, da prepriča poslovni odnos, da sprejme ukrepe za odpravo ali preprečevanje negativnih vplivov (na primer z nadzorom nad lastništvom ali z dejanskim nadzorom, tržno močjo, zahtevami za predkvalifikacijo, povezovanjem poslovnih spodbud z uspešnostjo na področjih človekovih pravic in okolja itd.), na eni strani ter stopnjo vpliva ali pritiska, ki bi ga podjetje lahko razumno izvajalo, na primer s sodelovanjem z zadevnim poslovnim partnerjem ali z drugim podjetjem, ki je v neposrednem poslovnem odnosu s poslovnim partnerjem, povezanim z negativnim vplivom, na drugi strani. (30)V skladu z obveznostmi skrbnega pregleda iz te direktive bi moralo podjetje prepoznavati dejanske ali morebitne negativne vplive na človekove pravice in okolje. Za zagotavljanje celovitega prepoznavanja negativnih vplivov bi moralo tako prepoznavanje temeljiti na kvantitativnih in kvalitativnih informacijah. V zvezi z negativnimi vplivi na okolje bi moralo podjetje na primer pridobiti informacije o izhodiščnem stanju na lokacijah ali v objektih z večjim tveganjem v vrednostnih verigah. Prepoznavanje negativnih vplivov bi moralo vključevati dinamično in redno ocenjevanje stanja človekovih pravic in okoljskih razmer: pred začetkom nove dejavnosti ali odnosa, pred pomembnimi odločitvami ali spremembami glede poslovanja, kot odziv na spremembe v operativnem okolju ali njihovo predvidevanje; ter redno ocenjevanje, vsaj vsakih 12 mesecev, ves čas trajanja dejavnosti ali odnosa. Regulirani finančni podjemi, ki zagotavljajo posojila, kredite ali druge finančne storitve, bi morali prepoznavati negativne vplive samo ob sklenitvi pogodbe. Pri prepoznavanju negativnih vplivov bi morala podjetja prepoznati in oceniti tudi vpliv poslovnega modela in strategij poslovnega odnosa, vključno s praksami trgovanja, javnega naročanja in oblikovanja cen. Kadar podjetje ne more istočasno preprečiti, odpraviti ali čim bolj zmanjšati vseh svojih negativnih vplivov, bi moralo biti sposobno prednostno razvrstiti svoje ukrepe, pod pogojem, da sprejme ukrepe, ki so mu ob upoštevanju posebnih okoliščin pod razumnimi pogoji na voljo. (31)Da bi se izognili nepotrebnemu bremenu za manjša podjetja, dejavna v sektorjih z velikim vplivom, ki jih zajema ta direktiva, bi morala ta podjetja prepoznavati samo tiste dejanske ali morebitne resne negativne vplive, ki so relevantni za zadevni sektor. (32)V skladu z mednarodnimi standardi bi bilo treba pri preprečevanju in ublažitvi ter odpravi in čim večjem zmanjšanju negativnih vplivov upoštevati interese prizadetih. Da bi omogočili neprekinjeno sodelovanje s poslovnim partnerjem v vrednostni verigi namesto prekinitve poslovnih odnosov (izključitve) in po možnosti poslabšanja negativnih vplivov, bi morala ta direktiva zagotoviti, da se izključitev uporablja kot skrajni ukrep v skladu s politiko Unije za ničelno toleranco do dela otrok. Prekinitev poslovnega odnosa, v katerem je bilo ugotovljeno delo otrok, bi lahko otroke izpostavila še resnejšim negativnim vplivom na človekove pravice. Zato bi bilo treba to upoštevati pri odločanju o ustreznih ukrepih. (33)Če podjetje prepozna morebitne negativne vplive na človekove pravice ali okolje, bi moralo v skladu z obveznostmi skrbnega pregleda iz te direktive sprejeti ustrezne ukrepe za njihovo preprečevanje in ustrezno ublažitev. Da bi podjetjem zagotovili pravno jasnost in varnost, bi bilo treba v tej direktivi določiti ukrepe, ki bi jih morala podjetja sprejeti za preprečevanje in ublažitev morebitnih negativnih vplivov, kadar je to ustrezno glede na okoliščine. (34)Za izpolnitev obveznosti preprečevanja in ublažitve v okviru te direktive bi bilo treba od podjetij zahtevati, da po potrebi sprejmejo naslednje ukrepe. Kadar je to potrebno zaradi zapletenosti preprečevalnih ukrepov, bi morala podjetja pripraviti in izvajati načrt preprečevalnih ukrepov. Podjetja bi si morala prizadevati, da od neposrednega partnerja, s katerim imajo vzpostavljen poslovni odnos, pridobijo pogodbena zagotovila, da bo zagotavljal skladnost s kodeksom ravnanja ali načrtom preprečevalnih ukrepov, vključno s pridobitvijo ustreznih pogodbenih zagotovil od njegovih partnerjev, kolikor so njihove dejavnosti del vrednostne verige podjetij. Pogodbena zagotovila bi morali spremljati ustrezni ukrepi za preverjanje skladnosti. Za zagotavljanje celovitega preprečevanja dejanskih in morebitnih negativnih vplivov bi morala podjetja prav tako izvajati naložbe, namenjene preprečevanju negativnih vplivov, zagotavljati ciljno usmerjeno in sorazmerno podporo za MSP, s katerim imajo vzpostavljen poslovni odnos, na primer z neposrednim financiranjem, posojili z nizkimi obrestnimi merami, jamstvi neprekinjenega financiranja in pomočjo pri zagotavljanju financiranja, da se podpre izvajanje kodeksa ravnanja ali načrta preprečevalnih ukrepov, ali zagotavljati tehnične smernice, na primer v obliki usposabljanja ali posodobitve sistemov upravljanja, ter sodelovati z drugimi podjetji. (35)Za prikaz celotnega nabora možnosti, ki jih ima podjetje v primerih, kadar morebitnih vplivov ni mogoče obravnavati z opisanimi ukrepi za preprečevanje ali čim večje zmanjšanje, bi morala biti v tej direktivi navedena tudi možnost podjetja, da si prizadeva skleniti pogodbo s posrednim poslovnim partnerjem, da se doseže skladnost s kodeksom ravnanja podjetja ali načrtom preprečevalnih ukrepov, ter da izvede ustrezne ukrepe za preverjanje skladnosti posrednega poslovnega odnosa s pogodbo. (36)Za zagotavljanje učinkovitega preprečevanja in ublažitve morebitnih negativnih vplivov bi morala podjetja dati prednost sodelovanju s poslovnimi odnosi v vrednostni verigi, namesto da prekinejo poslovni odnos, kar bi moral biti skrajni ukrep po neuspešnem poskusu preprečevanja in ublažitve morebitnih negativnih vplivov. V primerih, kadar morebitnih negativnih vplivov ni mogoče obravnavati z opisanimi ukrepi za preprečevanje ali ublažitev, pa bi morala biti v Direktivi navedena tudi obveznost podjetij, da ne sklepajo novih ali podaljšujejo obstoječih odnosov z zadevnim partnerjem in da, če jim to dovoljuje pravo, ki ureja njihove odnose, začasno prekinejo poslovne odnose z zadevnim partnerjem, medtem ko izvajajo prizadevanja za preprečevanje in čim večje zmanjšanje, če se upravičeno pričakuje, da bodo ta prizadevanja kratkoročno uspešna, ali pa prekinejo poslovni odnos v zvezi z zadevnimi dejavnostmi, če je morebiten negativni vpliv resen. Da bi podjetja lahko izpolnila to obveznost, bi morale države članice predvideti možnost prekinitve poslovnega odnosa v pogodbah, ki jih ureja njihova zakonodaja. Za preprečevanje negativnih vplivov na ravni posrednih poslovnih odnosov je morda treba sodelovati z drugim podjetjem, na primer podjetjem, ki je v neposrednem pogodbenem razmerju z dobaviteljem. V nekaterih primerih bi lahko bilo takšno sodelovanje edini realističen način za preprečevanje negativnih vplivov, zlasti kadar posreden poslovni odnos ni pripravljen skleniti pogodbe s podjetjem. V teh primerih bi moralo podjetje sodelovati s subjektom, ki lahko najučinkoviteje prepreči ali ublaži negativne vplive na ravni posrednega poslovnega odnosa, pri tem pa spoštovati konkurenčno pravo. (37)Kar zadeva neposredne in posredne poslovne odnose, lahko industrijsko sodelovanje, industrijske sheme in večdeležniške pobude pomagajo ustvariti dodatne možnosti vplivanja za prepoznavanje, ublažitev in preprečevanje negativnih vplivov. Zato bi morala imeti podjetja možnost, da se pri izvajanju svojih obveznosti skrbnega pregleda iz te direktive oprejo na take pobude, kolikor so take sheme in pobude primerne za podporo izpolnjevanju navedenih obveznosti. Podjetja bi lahko na lastno pobudo ocenila usklajenost teh shem in pobud z obveznostmi iz te direktive. Za zagotavljanje izčrpnih informacij o takih pobudah bi morala biti v Direktivi navedena tudi možnost Komisije in držav članic, da olajšajo razširjanje informacij o takih shemah ali pobudah in njihovih rezultatih. Komisija lahko v sodelovanju z državami članicami izda smernice za oceno primernosti industrijskih shem in večdeležniških pobud.

(38)Če podjetje prepozna dejanske negativne vplive na človekove pravice ali okolje, bi moralo v skladu z obveznostmi skrbnega pregleda iz te direktive sprejeti ustrezne ukrepe za njihovo odpravo. Pričakuje se lahko, da je podjetje zmožno odpraviti dejanske negativne vplive svojega lastnega poslovanja in hčerinskih družb. Kljub temu pa bi bilo treba pojasniti, da bi morala podjetja v zvezi z vzpostavljenimi poslovnimi odnosi, pri katerih negativnih vplivov ni mogoče odpraviti, čim bolj zmanjšati obseg takih vplivov. Pri čim večjem zmanjšanju obsega negativnih vplivov bi bilo treba zahtevati rezultat, ki je čim bliže odpravi negativnega vpliva. Da bi podjetjem zagotovili pravno jasnost in varnost, bi bilo treba v tej direktivi opredeliti ukrepe, ki bi jih morala podjetja sprejeti za odpravo dejanskih negativnih vplivov na človekove pravice in okolje ter za čim večje zmanjšanje njihovega obsega, kadar je to ustrezno glede na okoliščine. (39)Za izpolnitev obveznosti odprave dejanskih negativnih vplivov in čim večjega zmanjšanja njihovega obsega v okviru te direktive bi bilo treba od podjetij zahtevati, da po potrebi sprejmejo naslednje ukrepe. Podjetja bi morala nevtralizirati negativni vpliv ali čim bolj zmanjšati njegov obseg, in sicer z ukrepom, ki je sorazmeren s pomembnostjo in obsegom negativnega vpliva ter prispevkom ravnanja podjetja k negativnemu vplivu. Kadar je to nujno, ker negativnega vpliva ni mogoče takoj odpraviti, bi morala podjetja pripraviti in izvajati načrt popravljalnih ukrepov z razumnimi in jasno določenimi roki za ukrepanje ter kvalitativnimi in kvantitativnimi kazalniki za merjenje izboljšav. Podjetja bi si morala tudi prizadevati, da od neposrednega poslovnega partnerja, s katerim imajo vzpostavljen poslovni odnos, pridobijo pogodbena zagotovila, da bo zagotavljal skladnost s kodeksom ravnanja podjetja in po potrebi z načrtom preprečevalnih ukrepov, vključno s pridobitvijo ustreznih pogodbenih zagotovil od njegovih partnerjev, kolikor so njihove dejavnosti del vrednostne verige podjetja. Pogodbena zagotovila bi morali spremljati ustrezni ukrepi za preverjanje skladnosti. Podjetja bi morala prav tako izvajati naložbe, namenjene odpravi negativnega vpliva ali čim večjemu zmanjšanju njegovega obsega, zagotavljati ciljno usmerjeno in sorazmerno podporo za MSP, s katerim imajo vzpostavljen poslovni odnos, ter sodelovati z drugimi subjekti, po potrebi tudi za povečanje sposobnosti podjetja, da odpravi negativni vpliv. (40)Za prikaz celotnega nabora možnosti, ki jih ima podjetje v primerih, kadar dejanskih vplivov ni mogoče obravnavati z opisanimi ukrepi, bi morala biti v tej direktivi navedena tudi možnost podjetja, da si prizadeva skleniti pogodbo s posrednim poslovnim partnerjem, da se doseže skladnost s kodeksom ravnanja podjetja ali načrtom popravljalnih ukrepov, ter da izvede ustrezne ukrepe za preverjanje skladnosti posrednega poslovnega odnosa s pogodbo. (41)Za zagotavljanje učinkovite odprave ali čim večjega zmanjšanja dejanskih negativnih vplivov bi morala podjetja dati prednost sodelovanju s poslovnimi odnosi v vrednostni verigi, namesto da prekinejo poslovni odnos, kar bi moral biti skrajni ukrep po neuspešnem poskusu odprave ali čim večjega zmanjšanja dejanskih negativnih vplivov. V primerih, kadar dejanskih negativnih vplivov ni mogoče odpraviti ali ustrezno ublažiti z opisanimi ukrepi, pa bi morala biti v Direktivi navedena tudi obveznost podjetij, da ne sklepajo novih ali podaljšujejo obstoječih odnosov z zadevnim partnerjem in da, če jim to dovoljuje pravo, ki ureja njihove odnose, začasno prekinejo poslovne odnose z zadevnim partnerjem, medtem ko izvajajo prizadevanja za odpravo negativnega vpliva ali čim večje zmanjšanje njegovega obsega, alipa prekinejo poslovni odnos v zvezi z zadevnimi dejavnostmi, če se negativni vpliv šteje za resnega. Da bi podjetja lahko izpolnila to obveznost, bi morale države članice predvideti možnost prekinitve poslovnega odnosa v pogodbah, ki jih ureja njihova zakonodaja. (42)Podjetja bi morala osebam in organizacijam omogočiti, da neposredno pri njih vložijo pritožbe, če imajo upravičene pomisleke glede dejanskih ali morebitnih negativnih vplivov na človekove pravice in okolje. Organizacije, ki bi lahko vložile take pritožbe, bi morale vključevati sindikate in druge predstavnike delavcev, ki zastopajo posameznike, ki delajo v zadevni vrednostni verigi, ter organizacije civilne družbe, ki delujejo na področjih, povezanih z zadevno vrednostno verigo, če so seznanjene z morebitnim ali dejanskim negativnim vplivom. Podjetja bi morala vzpostaviti postopek za obravnavanje teh pritožb in po potrebi o takih postopkih obvestiti delavce, sindikate in druge predstavnike delavcev. Uporaba pritožbenega in popravnega mehanizma ne bi smela pritožniku preprečiti, da uporabi pravna sredstva. V skladu z mednarodnimi standardi bi morali imeti pritožniki pravico, da od podjetja zahtevajo ustrezno nadaljnje ukrepanje v zvezi s pritožbo in da se srečajo s predstavniki podjetja na ustrezni ravni, da bi razpravljali o morebitnih ali dejanskih resnih negativnih vplivih, ki so predmet pritožbe. Ta dostop ne bi smel voditi do nerazumnega navezovanja stikov s podjetji. (43)Podjetja bi morala spremljati izvajanje in učinkovitost svojih ukrepov skrbnega pregleda. Izvajati bi morala redna ocenjevanja svojega lastnega poslovanja, poslovanja svojih hčerinskih družb ter – kolikor je povezano z vrednostnimi verigami podjetja – poslovanja vzpostavljenih poslovnih odnosov, da bi spremljala učinkovitost prepoznavanja, preprečevanja, čim večjega zmanjšanja, odprave in ublažitve negativnih vplivov na človekove pravice in okolje. S takim ocenjevanjem bi bilo treba preverjati, ali so negativni vplivi ustrezno prepoznani, ali se izvajajo ukrepi skrbnega pregleda in ali so negativni vplivi dejansko preprečeni ali odpravljeni. Za zagotovitev, da so taka ocenjevanja ažurna, bi jih bilo treba izvajati vsaj vsakih 12 mesecev in jih v vmesnem času revidirati, če obstajajo utemeljeni razlogi za domnevo, da so se lahko pojavila pomembna nova tveganja za pojav negativnih vplivov. (44)Kot v obstoječih mednarodnih standardih, ki jih določajo vodilna načela Združenih narodov o podjetništvu in človekovih pravicah ter okvir OECD, je del zahteve glede skrbnega pregleda komuniciranje za zunanje akterje relevantnih informacij o politikah, postopkih in dejavnostih skrbnega pregleda, ki se izvajajo za prepoznavanje in obravnavanje dejanskih ali morebitnih negativnih vplivov, vključno z ugotovitvami in rezultati teh dejavnosti. Predlog za spremembo Direktive 2013/34/EU glede poročanja podjetij o trajnostnosti določa ustrezne obveznosti poročanja za podjetja, ki jih zajema ta direktiva. Da bi se izognili podvajanju obveznosti poročanja, ta direktiva za podjetja, ki jih zajema Direktiva 2013/34/EU, ne bi smela uvajati nobenih novih obveznosti poročanja poleg tistih iz navedene direktive, vključno s standardi poročanja, ki bi jih bilo treba razviti v skladu z navedeno direktivo. Podjetja, ki spadajo na področje uporabe te direktive, vendar ne spadajo na področje uporabe Direktive 2013/34/EU, bi morala za izpolnitev svoje obveznosti komuniciranja kot dela skrbnega pregleda v okviru te direktive na svojem spletnem mestu objaviti letno poročilo v jeziku, ki se običajno uporablja v mednarodnem poslovanju. (45)Da bi se podjetjem olajšalo izpolnjevanje njihovih zahtev glede skrbnega pregleda v njihovi vrednostni verigi in da bi se omejil prenos bremena izpolnjevanja obveznosti na poslovne partnerje, ki so MSP, bi morala Komisija zagotoviti smernice o vzorčnih pogodbenih klavzulah. (46)Da bi zagotovila podporo in praktična orodja podjetjem ali organom držav članic glede tega, kako bi morala podjetja izpolnjevati svoje obveznosti skrbnega pregleda, bi morala imeti Komisija možnost, da ob upoštevanju ustreznih mednarodnih smernic in standardov ter v posvetovanju z državami članicami in deležniki, Agencijo Evropske unije za temeljne pravice, Evropsko agencijo za okolje ter po potrebi z mednarodnimi organi, ki imajo strokovno znanje s področja skrbnega pregleda, izda smernice, vključno s smernicami za določene sektorje ali določene negativne vplive. (47)Čeprav MSP niso vključena v področje uporabe te direktive, bi lahko njene določbe vplivale na tista MSP, ki so izvajalci ali podizvajalci podjetij, ki spadajo na področje uporabe te direktive. Kljub temu je cilj ublažiti finančno ali upravno breme za MSP, saj mnoga tovrstna podjetja že zdaj težko shajajo zaradi svetovne gospodarske in zdravstvene krize. Za podporo MSP bi morale države članice posamično ali skupaj vzpostaviti in upravljati namenska spletna mesta, portale ali platforme, poleg tega bi lahko države članice finančno podprle MSP in jim pomagale pri povečanju zmogljivosti. Takšna podpora bi morala biti dostopna tudi gospodarskim subjektom v tretjih državah, ki so višje v verigi, ter po potrebi prilagojena in razširjena. Podjetja, katerih poslovni partner je MSP, se prav tako spodbuja, naj MSP podpirajo pri izpolnjevanju ukrepov skrbnega pregleda, če bi take zahteve ogrozile sposobnost preživetja MSP, ter naj za MSP uporabijo poštene, razumne, nediskriminatorne in sorazmerne zahteve. (48)Za dopolnitev podpore držav članic za MSP lahko Komisija nadgradi obstoječa orodja, projekte in druge ukrepe EU, ki pomagajo pri izvajanju skrbnega pregleda v EU in tretjih državah. Vzpostavi lahko nove podporne ukrepe za zagotavljanje pomoči podjetjem, vključno z MSP, pri izpolnjevanju zahtev glede skrbnega pregleda, vključno z observatorijem za preglednost vrednostnih verig in olajšanjem skupnih pobud deležnikov. (49)Komisija in države članice bi morale še naprej partnersko sodelovati s tretjimi državami, da bi podprle gospodarske subjekte, ki so višje v verigi, pri povečanju zmogljivosti za učinkovito preprečevanje in ublažitev negativnih vplivov njihovega poslovanja in poslovnih odnosov na človekove pravice in okolje, pri tem pa posebno pozornost nameniti izzivom, s katerimi se soočajo mali gospodarski subjekti. Uporabiti bi morale svoje instrumente sosedskega, razvojnega in mednarodnega sodelovanja, da podprejo vlade tretjih držav in gospodarske subjekte, ki so višje v verigi, v tretjih državah pri obravnavanju negativnih vplivov njihovega poslovanja in poslovnih odnosov višje v verigi na človekove pravice in okolje. To bi lahko vključevalo sodelovanje z vladami partnerskih držav, lokalnim zasebnim sektorjem in deležniki pri obravnavanju temeljnih vzrokov za negativne vplive na človekove pravice in okolje. (50)Za zagotovitev, da ta direktiva učinkovito prispeva k boju proti podnebnim spremembam, bi morala podjetja sprejeti načrt za zagotavljanje, da sta poslovni model in strategija podjetja združljiva s prehodom na trajnostno gospodarstvo in omejitvijo globalnega segrevanja na 1,5 °C v skladu s Pariškim sporazumom. Če je ali bi moralo biti podnebje opredeljeno kot glavno tveganje za poslovanje podjetja ali glavni vpliv njegovega poslovanja, bi moralo podjetje v svoj načrt vključiti cilje zmanjšanja emisij. (51)Za zagotovitev, da se tak načrt za zmanjšanje emisij ustrezno izvaja in da je vključen v finančne spodbude direktorjev, bi bilo treba načrt ustrezno upoštevati pri dolo