SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Strategija širitve in glavni izzivi v obdobju 2011–2012

1. Uvod

Začenja se nova faza širitve Evropske unije. Zaključek pristopnih pogajanj s Hrvaško, ki tej državi odpira vrata v članstvo sredi leta 2013, potrjuje primernost politike, sprejete po pretresljivih konfliktih na Balkanu v devetdesetih letih prejšnjega stoletja, katere cilj je celotni regiji zagotoviti mir, stabilnost in demokracijo ter nazadnje članstvo v EU. To je ponoven dokaz, da politika širitve EU prinaša spremembe, in je nova spodbuda vsem državam v procesu širitve, da izvedejo potrebne reforme.

Politika širitve EU, kot je določena v Pogodbi o Evropski uniji[1], je odgovor na upravičeno stremenje prebivalcev naše celine, da se pridružijo projektu združene Evrope. Vključitev držav Srednje in Vzhodne Evrope v preteklem desetletju je pokazala, da širitev koristi EU kot celoti in ji omogoča boljši izhodiščni položaj za spoprijemanje s svetovnimi izzivi.

Politika širitve se je izkazala kot učinkovito sredstvo družbene preobrazbe. V državah, ki so že pristopile k EU, kot tudi tistih, ki so še v pristopnem procesu, se dogajajo korenite spremembe, ki jih poganjajo demokratične in gospodarske reforme, potrebne za pristop. Ključni elementi pristopnega procesa in njegove uspešnosti so zavezanost, izpolnjevanje pogojev in verodostojnost.

Obnovljeno soglasje o širitvi, kakor ga je opredelil Evropski svet decembra 2006 in ki temelji na načelih utrjevanja zavez, uveljavljanja pravičnih in strogih pogojev ter dobrega komuniciranja z javnostjo, skupaj s zmogljivostjo EU za vključevanje novih članic je še vedno okvir politike širitve EU.

Cilj širitve EU je razširiti območje miru, stabilnosti, demokracije in blaginje. Ti pojmi ob zadnjih dogajanjih spet dobivajo večjo težo:

· dramatični dogodki v južnem Sredozemlju in na Bližnjem vzhodu ter nestabilnost po teh dogodkih kažejo, da v jugovzhodni Evropi potrebujemo pol stabilnosti in demokracije, ki bo trdno zasidran v širitvenem procesu EU;

· nedavna svetovna finančna kriza in sedanje težave euroobmočja so pokazale, kako soodvisna so nacionalna gospodarstva tako znotraj EU kot tudi zunaj njenih meja in kako pomembno je, da se tudi v državah, ki so v procesu širitve, nadalje utrdi gospodarska in finančna stabilnost ter spodbudi rast. Proces širitve pomembno prispeva k temu cilju.

Od sprejetja zadnjega širitvenega paketa je na zahodnem Balkanu prišlo do novih pozitivnih premikov. Prijetje Ratka Mladića in Gorana Hadžića ter njuna predaja Mednarodnemu kazenskemu sodišču za nekdanjo Jugoslavijo (MKSJ) sta odstranile eno glavnih ovir Srbije na njeni poti v Evropo in zaznamovala pomemben korak k spravi. Vzpostavljen je bil dialog med Beogradom in Prištino, ki naj bi med drugim pripomogel k napredku pri približevanju EU in katerega prvi rezultati so že vidni. V večini držav, ki so v procesu širitve, je bil dosežen napredek pri reformah, povezanih z EU. Zdaj lahko brez vizumov potujejo tudi državljani nadaljnjih dveh držav zahodnega Balkana, Albanije ter Bosne in Hercegovine.

Kljub temu pa v več državah prihaja do zamud pri izvajanju pomembnih reform, pogosto zaradi notranjepolitičnih dogajanj in sporov. Zamude in ovire so bile še posebej velike v Bosni in Hercegovini ter Albaniji. V večini držav so glavni izzivi še vedno dobro upravljanje, vzpostavitev pravne države, upravna zmogljivost, brezposelnost, gospodarske reforme in socialna vključenost. Na področju svobode izražanja v medijih je bilo ugotovljenih več zaskrbljujočih dogodkov. Razhajanja glede statusa Kosova imajo še naprej negativne posledice za Kosovo[2] in celotno regijo. Nedavni dogodki na severu Kosova vzbujajo globoko zaskrbljenost. Nerešeno ostaja tudi vprašanje imena nekdanje jugoslovanske republike Makedonije.

Islandija je v zadnjem letu v pristopnem procesu zelo napredovala. Napredek pri pogajanjih lahko pripišemo islandskim že zelo ustaljenim strukturam, ki izvirajo iz dolgoletne demokratične tradicije, njenemu članstvu v Evropskem gospodarskem prostoru in schengenskem območju ter visoko razviti in usposobljeni javni upravi.

V Turčiji je pristopni proces še vedno najučinkovitejši okvir za spodbujanje reform, povezanih z EU, razvoj dialoga o vprašanjih zunanje in varnostne politike, krepitev gospodarske konkurenčnosti in diverzifikacijo oskrbe z energetskimi viri. Žal v pristopnih pogajanjih že več kot leto ni mogoče odpreti nobenega novega pogajalskega poglavja. V odnosih s Turčijo je treba začeti novo konstruktivno fazo, katere osnova bodo konkretni ukrepi na področjih skupnega interesa.

Bližnji pristop Hrvaške k EU je dokaz, da je širitveni proces oblikovan tako, da so učinki preobrazbe za zadevne države čim večji. Pri Hrvaški so bile v praksi preizkušene izboljšave, ki so bile v proces uvedene z obnovljenim soglasjem o širitvi iz leta 2006 in izkazale so se za smiselne. Tekoča in prihodnja pogajanja z drugimi državami v procesu širitve naj bi te izkušnje še nadgrajevala. Predvsem je pomembno, da se težavna pogajalska poglavja, povezana s sodstvom, temeljnimi pravicami ter pravico, svobodo in varnostjo obravnavajo čim prej, tako da ima država kandidatka dovolj časa za dosego potrebnih rezultatov na podlagi izvedenih reform.

Pristop Hrvaške bo velik korak v zgodovinskem projektu vključevanja zahodnega Balkana v Evropsko unijo. EU je dosledno izvajala vključujočo politiko glede zahodnega Balkana, ki jo je uvedla z „regionalnim pristopom“ sredi devetdesetih let prejšnjega stoletja, najbolj pa jo je uveljavila s stabilizacijsko-pridružitvenim procesom, uvedenim leta 1999, in zasedanjem na vrhu v Solunu leta 2003, na katerem je potrdila, da je prihodnost zahodnega Balkana v EU. To nikakor ne pomeni delitve Balkana na dva dela, temveč naj bi ta proces spodbudil tudi preostale dele regije, da pospešijo svoje približevanje EU. Glede na zaveze EU ter zgodovino in geografske danosti regije ta proces ne bo zaključen, dokler ne bo v EU vključen celoten zahodni Balkan, ko bodo izpolnjeni zahtevani pogoji.

V tem okviru bo Komisija še naprej izhajala iz načela lastnih zaslug. Hitrost posamezne države na poti k članstvu je odvisna predvsem od njenih rezultatov pri izpolnjevanju vnaprej določenih meril in pogojev.

Uspeh Hrvaške je jasno sporočilo drugim državam v procesu širitve, da:

· EU izpolni svoje zaveze, ko država kandidatka izpolni pogoje,

· so merila in pogoji za pristop zahtevni, njihovo doseganje pa se vse bolj natančno spremlja. Vendar to ni ovira, temveč država kandidatka na ta način doseže boljšo pripravljenost, ki bo ob pristopu koristila tako njej kot tudi EU,

· je mogoče in je treba dvostranske spore s sosednjimi državami reševati z dialogom in kompromisi v skladu z dogovorjenimi načeli.

Nadaljnja verodostojnost procesa širitve je pomemben dejavnik za napredovanje reform v državah, ki so v procesu širitve, in zagotavljanje podpore držav članic. Dogodki v preteklem letu so potrdili, da je tudi pred pristopom mogoče doseči oprijemljive rezultate na poti v EU, ko so izpolnjeni ustrezni pogoji. Dober primer so priporočila Komisije iz tega sporočila za prehod v naslednjo fazo pristopnega procesa in brezvizumskega režima na Albanijo ter Bosno in Hercegovino. Po drugi strani pa v nekaterih primerih zaradi pomanjkanja ali odsotnosti politične volje in zavezanosti konkretnim rezultatom pristopni proces ni napredoval in lahko obtiči na mestu.

V tem sporočilu je ocenjeno trenutno stanje širitvenega načrta Evropske unije, ki obsega zahodni Balkan, Turčijo in Islandijo. Na podlagi spremnih poglobljenih analiz posameznih držav[3] so v sporočilu ocenjeni že doseženi rezultati teh držav pri pripravah na članstvo, njihov trenutni položaj in obeti v prihodnjih letih, v zvezi z navedenim pa je vključena vrsta priporočil. Kot že v preteklih letih je posebna pozornost namenjena nekaterim ključnim izzivom.

2. Ključni izzivi

2.1. Večja osredotočenost na krepitev pravne države in reformo javne uprave

Krepitev pravne države je bila opredeljena kot eden stalnih pomembnejših izzivov in ključnih pogojev, da se lahko države približajo članstvu v EU. V skladu z obnovljenim soglasjem o širitvi je bila temu vprašanju v zadnjih letih namenjena večja pozornost na vseh stopnjah pristopnega procesa.

Tako je to vprašanje podrobno obravnavano tudi med pristopnimi pogajanji s Hrvaško, zlasti v okviru pogajalskega poglavja o sodstvu in temeljnih pravicah ter pravici, svobodi in varnosti. Vprašanjem pravne države je bil dan velik poudarek tudi med ključnimi prednostnimi področji, ko so bila opredeljena kot pogoj za začetek pristopnih pogajanj z Albanijo in Črno goro, kar je še en primer prednostne obravnave tega področja še pred začetkom dejanskih pogajanj.

Izkušnje, pridobljene pri pristopnih pogajanjih s Hrvaško, bodo uporabljene v tekočih in prihodnjih pogajanjih z drugimi državami. Komisija bo zato predlagala nov pristop glede vprašanj, povezanih s sodstvom in temeljnimi pravicami ter pravosodjem in notranjimi zadevami. Ta bi bilo treba reševati na začetku pristopnega procesa in ustrezna poglavja odpirati na podlagi akcijskih načrtov, saj zahtevajo prepričljive rezultate. Komisija bi v vseh fazah procesa redno poročala o doseženem napredku na tem področju skladno z vmesnimi cilji, opredeljenimi v akcijskih načrtih, in po potrebi o ustreznih korektivnih ukrepih. Za podporo temu procesu bodo namenjena sredstva iz instrumenta za predpristopno pomoč.

Komisija v okviru predpristopnega procesa spodbuja države k vzpostavitvi neodvisnega in učinkovitega sodstva ter odpravi obstoječih pomanjkljivosti. Hrvaška je na tem področju izboljšala sistem imenovanja sodnikov, Srbija je začela pregled postopka za ponovno imenovanje sodnikov in tožilcev, Črna gora pa je začela revizijo ključnih ustavnih in pravnih določb v zvezi s sodstvom. Kosovo je zaključilo temeljito varnostno preverjanje sodnikov in tožilcev.

V večini držav v procesu širitve je eden ključnih izzivov na področju pravne države boj proti korupciji. Korupcija ostaja resen problem, ki ne vpliva le na bistvena področja vsakdanjega življenja državljanov, kot sta zdravstvo in izobraževanje, temveč ima tudi resne negativne posledice za naložbe in poslovne dejavnosti ter povzroča škodo nacionalnim proračunom, zlasti v zvezi z javnimi naročili in privatizacijo. Komisija se v zadnjih letih temeljiteje posveča boju proti korupciji v državah v procesu širitve.

Pomembne izkušnje, pridobljene pri sodelovanju z državami v procesu širitve, so prispevale k razvoju lastnega pristopa EU pri boju proti korupciji, ki je vgrajen v vsa področja politik, tako notranjih kot zunanjih[4]. Komisija pripravlja mehanizem za spremljanje korupcije v državah članicah, vendar bo še naprej prednostno spremljala tudi politike za boj proti korupciji v državah v procesu širitve. Pri tem bo poudarek zlasti na spremljanju rezultatov in trajnosti od začetne faze priprav na pristop dalje. Poleg tega bo Komisija spodbujala tudi tesno sodelovanje med mednarodnimi donatorji, da bi zagotovila optimalno rabo virov.

Pomembno prednostno področje za države v procesu širitve je tudi boj proti organiziranemu kriminalu, ki je tesno povezano z bojem proti korupciji in vzpostavitvijo neodvisnega sodstva. Velik izziv v boju proti organiziranemu kriminalu je čezmejni značaj številnih kriminalnih dejavnosti. Za spopadanje s tem izzivom je še posebno pomembno regionalno sodelovanje med organi kazenskega pregona in pravosodnimi organi, ki vključuje tudi vzpostavljanje strokovnih mrež. Komisija podpira vzpostavitev regionalne mreže tožilcev, ki jim bodo pomagali napoteni strokovnjaki iz držav članic ter ustrezne evropske agencije. Komisija sodeluje tudi pri vzpostavljanju usklajenih sistemov za zaščito prič v regiji.

Komisija je v preteklem letu okrepila dialog o pravni državi z državami zahodnega Balkana. Cilj dialoga je okrepiti priprave v zgodnejših fazah predpristopnega procesa na podlagi poglobljenih analiz sektorjev pravosodja in notranjih zadev. V ta namen so bile opravljene strokovne misije v večini držav v procesu širitve. Komisija je okrepila sodelovanje in izmenjavo informacij z zadevnimi agencijami EU, vključno z Europolom, Frontexom, Eurojustom ter Evropskim centrom za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami, kot tudi z regionalnimi pobudami, Svetom Evrope in drugimi mednarodnimi organizacijami. Po potrebi so bili primerjalni pregledi opravljeni že v zgodnjih fazah procesa. Z Bosno in Hercegovino je bil vzpostavljen strukturiran dialog o pravosodju, Komisija pa predlaga podoben dialog o pravni državi s Kosovom za reševanje izzivov na tem področju in podporo reformi pravosodja.

Reforma javne uprave, ki naj bi okrepila preglednost, odgovornost in učinkovitost, ki so bistvene za demokracijo in pravno državo, bo tudi v prihodnje ena glavnih prednostnih nalog v okviru političnih meril za večino držav v procesu širitve. Ustrezni upravni postopki, med drugim v zvezi s človeškimi viri in upravljanjem javnih financ, so ključnega pomena za izvajanje pravnega reda EU. Države morajo okrepiti svoja prizadevanja za izboljšanje javne uprave na podlagi splošnih nacionalnih strategij.

Vse več je dokazov o tem, da se v nekaterih državah v procesu širitve vloga vladajočih strank in države ne spoštuje ustrezno, kar ogroža pravno državo in delovanje demokracije.

2.2. Zagotavljanje svobode izražanja v medijih

Svoboda izražanja je temeljna pravica, ki je zaščitena z mednarodnim pravom in je sestavni del delujoče pluralistične demokracije. V pristopnem procesu je zagotavljanje svobode izražanja eden od ključnih elementov københavnskih političnih meril za članstvo.

Za države v procesu širitve je na splošno značilen pluralizem medijev, vendar zadnje čase v več državah opažamo negativen razvoj dogodkov na tem področju, kar je zelo zaskrbljujoče. Komisija podrobneje analizira svobodo izražanja v spremnih poročilih, v katerih je opisan položaj v vsaki državi.

Izzivi na področju svobode izražanja in medijev vključujejo politično vplivanje, ki se včasih odraža tudi v pravnem sistemu, gospodarske pritiske, uporabo kriminala in korupcije za vplivanje na medije ter nezadostno zaščito novinarjev pred nadlegovanjem ali celo nasiljem. Gospodarski izzivi so povezani s pomanjkanjem preglednosti in koncentracijo lastništva ter pomanjkanjem poštene konkurence in neodvisnosti regulatorjev trgov. V več državah v procesu širitve je izvajanje zakonodaje o medijih v celoti gledano nezadovoljivo. Še po več letih je vrsta napadov na novinarje (vključno z uboji) nerazrešenih. V Turčiji pravni okvir zaenkrat ne ščiti dovolj svobode izražanja. Številne preiskave in sodni postopki zoper novinarje ter nepotrebni pritiski na medije so zelo zaskrbljujoči.

Vse našteto pomeni resne omejitve za izražanje do vlade kritičnih stališč v medijih in ne spodbuja raziskovalnega novinarstva. Mediji in novinarji so pogosto prisiljeni v samocenzuro.

Države v procesu širitve morajo nujno zagotoviti odprt in pluralističen medijski prostor, ki bo omogočal kulturo kritičnega in neodvisnega novinarstva. Javne radijske in televizijske hiše bi morale izboljšati svoj ekonomski položaj in biti bolj avtonomne, da bi lahko opravljale svojo vlogo. Hkrati bi se morala tudi medijska stroka zavezati k samoregulaciji na podlagi splošnih etičnih kodeksov in strokovnih standardov.

Komisija je maja 2011 organizirala konferenco o svobodi izražanja, ki so se je udeležili predstavniki medijev in civilne družbe zahodnega Balkana in Turčije. Namen konference je bil prisluhniti ne le uradnim vladnim sogovornikom, temveč tudi izkušnjam in mnenjem tistih, ki jih to vprašanje neposredno zadeva. Ugotovitve konference bodo upoštevane pri nadaljnjem delu Komisije na tem področju.

Komisija bo natančno spremljala razvoj v okviru obstoječih sporazumov in strukturiranega dialoga z državami v procesu širitve. Ta vprašanja bo nadalje vključevala v pristopna pogajanja, zlasti pri poglavju o sodstvu in temeljnih pravicah. Opredelila bo prednostne naloge in spodbujala prizadevanja vlad za doseganje evropskih standardov na področju svobode izražanja. V ta namen bo okrepila sodelovanje z zadevnimi partnerskimi državami in mednarodnimi organizacijami, zlasti s Svetom Evrope in z Organizacijo za varnost in sodelovanje v Evropi. Nadalje bo razvijala tudi dialog z novinarji in njihovimi združenji.

2.3. Spodbujanje regionalnega sodelovanja in sprave na zahodnem Balkanu

Regionalno sodelovanje in razvijanje dobrih sosedskih odnosov sta bistvena elementa stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, zato ju Komisija v vseh fazah pristopnega procesa natančno spremlja. Regionalno sodelovanje podpira in spodbuja spravo v regiji, ki so jo nedavno prizadeli hudi konflikti, saj lahko skupaj s trgovino regiji prinese dodatne ekonomske koristi in je sestavni del procesa vključevanja v EU, ki pogosto zahteva regionalne pristope in ukrepe.

Na tem področju je bil v preteklem desetletju dosežen znaten napredek, v zadnjem letu pa lahko poročamo o nadaljnjih pomembnih korakih. Obiski regionalnih voditeljev, zlasti srbskih in hrvaških, v sosednjih državah ter njihove izjave o spopadih v devetdesetih letih prejšnjega stoletja so pomembno prispevali k regionalni spravi. Sarajevski proces o vračanju beguncev, v katerem sodelujejo Srbija, Hrvaška, Bosna in Hercegovina ter Črna gora, naj bi bil v naslednjih dneh uspešno zaključen. Pobude nevladnih organizacij in civilne družbe, kot so pobuda mladih za človekove pravice (YIHR), komisija za resnico in spravo (RECOM) ter igmanska pobuda, imajo ob vladnih prizadevanjih pomembno vlogo pri spodbujanju sprave med prebivalci regije.

Sodelovanje znotraj posameznih sektorjev je dobro in napreduje, na primer v okviru Energetske skupnosti, skupnega evropskega zračnega prostora ter skupnega usposabljanja v zdaj že polno delujoči Regionalni šoli za javno upravo. Decembra 2010 je Komisija predlagala strategijo za krepitev razvoja Podonavja, ki so jo države članice nato potrdile[5]. Regionalna trgovina v okviru Srednjeevropskega sporazuma o prosti trgovini (CEFTA) raste, sporazum pa je bil razširjen na področja, kot so politika konkurence, nadaljnja odprava tarifnih ovir in liberalizacija storitev. Svet za regionalno sodelovanje (RCC) je začel izvajati svojo triletno strategijo in delovni program ter si prizadeva za ukrepanje, ki je bolj usmerjeno k rezultatom.

Poleg tega ostajajo ključni izzivi za stabilnost zahodnega Balkana vprašanja, ki izvirajo iz preteklih spopadov, kot tudi druga odprta dvostranska vprašanja. Ti izzivi vplivajo na regionalno sodelovanje, odnose med državami ter njihovo notranje delovanje in izvajanje reform. Ta nerešena vprašanja je treba nujno čim prej rešiti, saj bo tako odstranjena ena glavnih ovir na poti približevanja zahodnega Balkana EU.

Zlasti spori, povezani z medetničnimi vprašanji ali vprašanji glede statusa, še posebej v Bosni in Hercegovini ter na Kosovu, še vedno ovirajo normalno delovanje institucij, zavirajo izvajanje potrebnih reform in evropske agende ter imajo včasih lahko tudi širše regionalne posledice. Komisija meni, da lahko države te probleme najbolje rešujejo v okviru približevanja EU. Nedavni dogodki, zlasti napredek pri dialogu med Beogradom in Prištino, ki ga je spodbujala EU, so pri tem ključnega pomena. Deseta obletnica podpisa ohridskega okvirnega sporazuma, ki smo jo praznovali avgusta letos, je dokaz, da je težavna etnična vprašanja mogoče reševati z dialogom in kompromisi.

V zadnjem času so bili doseženi pozitivni premiki pri reševanju težav v zvezi z vključujočim delovanjem regionalnih pobud, ki izvirajo iz razhajanj glede statusa Kosova, vendar so potrebna dodatna prizadevanja za rešitev tega vprašanja. V okviru dialoga med Beogradom in Prištino je bil dosežen dogovor, da bo Srbija sprejela kosovske carinski žigi; to naj bi omogočilo ponovno vzpostavitev regionalne trgovine v okviru sporazuma CEFTA. Pred tem so bila ponovno uvedena srečanja CEFTA in RCC z udeležbo vseh strani, podpisana pa je bila tudi regionalna konvencija o preferencialnih pravilih o poreklu za vseevropsko-sredozemsko območje. Kljub temu različna stališča glede statusa Kosova še naprej ovirajo dokončanje in podpis pogodbe o prometni skupnosti ter podaljšanje avtonomnih trgovinskih ukrepov za Kosovo in druge partnerice na zahodnem Balkanu. Ta razhajanja so še naprej prepreka za razvoj pogodbenih odnosov med EU in Kosovom.

V okviru dialoga med Beogradom in Prištino je treba najti celovito rešitev za vprašanja, povezana z regionalnim sodelovanjem. Komisija poziva vse vpletene strani, naj si še naprej prizadevajo poiskati praktične in pragmatične rešitve, ki bodo omogočile vključujoče regionalno sodelovanje ne glede na razhajanja glede statusa Kosova. Napredek, dosežen v zadnjem letu, kaže, da je to mogoče.

Za trajno spravo je nujno, da se dokonča proces poprave krivic za zločine, storjene v vojnah v nekdanji Jugoslaviji. Polno sodelovanje z MKSJ ostaja eden od bistvenih pogojev pristopnega procesa na zahodnem Balkanu. Prijetje zadnjih dveh obdolžencev in njuna predaja MKSJ v Haagu sta bila velik korak v tej smeri. Poleg tega Komisija poziva zadevne vlade, naj si bolj zavzeto prizadevajo za sodno obravnavo domačih vojnih zločinov.

Komisija zelo resno jemlje Martyjevo poročilo o zločinih (vključno z odvzemom človeških organov), domnevno storjenih na Kosovu med konfliktom in po njem, ki ga je januarja predstavila Parlamentarna skupščina Sveta Evrope. V celoti podpira preiskavo v okviru misije EULEX, opozarja na pomembnost zaščite prič v tej preiskavi in pozdravlja ustanovitev projektne skupine EULEX v Bruslju kot tudi sodelovanje zadevnih vlad s to projektno skupino.

Na splošno je pomembno, da se vlade in organizacije civilne družbe v regiji bolj potrudijo pojasniti državljanom, da je sprava bistven element njihove evropske prihodnosti in da je poprava krivic za vojne zločine nepogrešljiv del tega procesa. Politični voditelji bi se morali izogibati izjavam in dejanjem, ki bi lahko omajali ta pomembna načela.

Dvostranska vprašanja bi morale zadevne strani rešiti čim prej v procesu širitve, pri tem pa ravnati odločno, v duhu dobrososedskih odnosov in ob upoštevanju splošnih interesov EU. Komisija jih poziva, naj si po najboljših močeh prizadevajo za rešitev nerešenih mejnih sporov v skladu z uveljavljenimi načeli in sredstvi, vključno z možnostjo, da po potrebi zadeve predajo v obravnavo Meddržavnemu sodišču. Dvostranska vprašanje ne bi smela zavirati pristopnega procesa. Komisija je pripravljena spodbujati ustvarjanje potrebnega političnega zagona pri iskanju rešitev ter podpirati zadevne pobude.

Arbitražni sporazum o meji med Slovenijo in Hrvaško, ki naj bi se začel izvajati konec letošnjega leta, utira pot reševanju dvostranskih vprašanj. Komisija močno spodbuja vpletene strani v sporu glede imena nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, naj v okviru pogovorov, ki trenutno potekajo pod okriljem Združenih narodov, tudi same poiščejo konstruktivno rešitev v podobnem duhu.

2.4. Trajnostna oživitev gospodarstva in uresničenje strategije Evropa 2020

Gospodarstva vseh držav v procesu širitve so začela okrevati, čeprav različno hitro. Turško gospodarstvo je po krizi znatno okrepljeno ter še naprej izredno hitro raste, vendar pa kaže vse več znakov pregrevanja. Okrevati so začela tudi gospodarstva zahodnega Balkana, čeprav bo potreben čas, da bodo dosegla predkrizne ravni. Islandsko gospodarstvo postopoma okreva po hudih gospodarskih težavah, v katere je zašlo med krizo.

Vendar pa so pred državami v procesu širitve pomembni socialno-ekonomski izzivi. Brezposelnost je v večini držav visoka in se še naprej povečuje. Na Kosovu, v Bosni in Hercegovini ter nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji je brezposelnost še vedno najvišja v Evropi. Stopnja delovne aktivnosti je nizka, zlasti pri ženskah in mladih, neuradno zaposlovanje, ki je zelo razširjeno, pa je še velik problem. Izvoz iz zahodnega Balkana, ki sicer prispeva k okrevanju, večinoma zajema proizvode z nizko dodano vrednostjo, vključno s surovinami, ki so izpostavljene cenovnim nihanjem in močni konkurenci s hitro rastočih trgov.

Države v procesu širitve večinoma ohranjajo na splošno preudarne makroekonomske politike. Najnujnejši prednostni nalogi v kratkoročnem obdobju ostajata fiskalna konsolidacija in reforma trgov dela, ki sta na splošno izziva, s katerima se trenutno sooča tudi EU. Potrebne so nadaljnje strukturne reforme za okrepitev konkurenčnosti in izboljšanje naložbenega okolja, kar bo pritegnilo neposredne tuje naložbe, spodbujalo ustvarjanje delovnih mest in zagotovilo vzdržno rast. Na zahodnem Balkanu sta poseben izziv izboljšanje zmogljivosti javne uprave in krepitev pravne države, h katerima bi pripomogla tudi reforma sodstva in boj proti zelo razširjeni korupciji. Napredek na teh področjih bi izboljšal tudi poslovno okolje. Javne storitve za podjetja in naložbe v infrastrukturo so še vedno skromne.

Reforme trgov dela, ki vključujejo pregled sistemov socialnih transferjev, davčna vprašanja in prenovo izobraževalnih sistemov, naj bi pripomogle k odpravi ključnih strukturnih slabosti na zahodnem Balkanu ter premagovanju ovir za hitrejšo, trajnostno in vključujočo rast.

Približevanje ciljem strategije Evropa 2020

Evropa 2020 je strategija EU za pospešitev rasti v tem desetletju, ki naj bi v spreminjajočem se svetu usmerjala Unijo na poti v pametno, trajnostno in vključujoče gospodarstvo. Zaželeno je, da se države v procesu širitve pridružijo strategiji Evropa 2020 in njenim vodilnim pobudam[6], saj so koristno izhodišče za reforme.

Cilji strategije Evropa 2020 so ustrezno vključeni v dialog med Komisijo in državami v procesu širitve o ekonomski politiki ter politiki zaposlovanja in socialni politiki. Komisija na podlagi ciljev strategije Evropa 2020 načrtuje tudi finančno pomoč, zlasti na področju socialno-ekonomskega razvoja. Ti cilji se upoštevajo pri njenem sodelovanju z mednarodnimi finančnimi institucijami.

V sedanji krizi zadolževanja v Evropi se je pokazalo, kako pomembne so zdrave javne finance, zato Komisija nekatere od svojih mehanizmov medsebojnih pregledov daje na voljo tudi državam kandidatkam in potencialnim kandidatkam. Večstranski proračunski nadzor s strani EU je v tem okviru pomemben instrument, ki se bo postopoma prilagajal prihodnjemu okrepljenemu gospodarskemu upravljanju v EU.

Na področju razvoja zasebnega sektorja so osnova za usklajevanje politik z zahodnim Balkanom in Turčijo določbe Akta EU za mala podjetja[7]. To usklajevanje temelji na rednem ocenjevanju na podlagi določenih primerjalnih meril EU, v okviru katerega se oblikujejo v praksi dobro preverjena priporočila, ki upoštevajo nacionalne posebnosti držav v procesu širitve. Komisija predlaga, da se rezultati Akta za mala podjetja uporabijo kot referenčni instrument za prihodnje dejavnosti v regiji, povezane z malimi in srednjimi podjetji (MSP).

Komisija prek investicijskega okvira za zahodni Balkan spodbuja partnerske mednarodne finančne institucije k podpiranju novih oblik financiranja za MSP, zlasti lastniškega kapitala, tveganega kapitala in jamstvenih mehanizmov. Sofinancirala bo platformo MSP za zahodni Balkan, katere cilj je izboljšati dostop MSP do financiranja z jamstvi in tveganim kapitalom.

Na področju raziskav in inovacij je sodelovanje držav v procesu širitve z EU v smislu izpolnjevanja pogojev za sodelovanje v pobudah EU že dobro razvito. Države v procesu širitve sodelujejo v sedmem okvirnem programu za raziskave in tehnološki razvoj ter v programu za konkurenčnost in inovacije. Vendar pa sedanji kazalniki kažejo, da pri naložbah ter razvoju politik na področju raziskav in inovacij v večini primerov precej zaostajajo za povprečjem EU. Voditelji v regiji so pozvani, da se (med drugim na bližnjih ministrskih konferencah) zavežejo povečanju vlaganj v raziskave, inovacije in človeški kapital.

Države v procesu širitve se morajo bolje pripraviti na spopadanje s podnebnimi spremembami in svoja prizadevanja uskladiti s prizadevanji EU na tem področju, med drugim s krepitvijo osveščenosti. Postopno uvajanje ukrepov na področju podnebnih sprememb bo prineslo koristi z razvojem nizkoogljičnega gospodarstva in ustvarjanjem delovnih mest.

Okrevanje gospodarstva, ki se je komaj začelo, se še ne kaže v boljšem socialnem položaju. Delež prebivalstva, ki živi pod pragom revščine, je še vedno visok in se na zahodnem Balkanu še povečuje. Visoka stopnja neformalne zaposlenosti negativno vpliva na socialni položaj, zlasti mladih.

Zagotovitev delovnih mest in socialna vključenost ranljivih skupin sta prednostni nalogi. Vendar je na socialnem področju malo dejanskih naložb, pri sodelovanju z mednarodnimi donatorji pa se pojavljajo ovire pri strateškem načrtovanju. Komisija v dialogu o politikah poudarja pomen zaposlovanja in socialne politike ter spodbuja države, naj si na teh dveh področjih zastavijo jasne in realistične cilje ter socialno porabo bolje usmerjajo in določajo njena prednostna področja. Države v procesu širitve bi se morale po možnosti zavezati zadevnim ciljem Evropske platforme za boj proti revščini in socialni izključenosti.

Sprejeti bi bilo treba trajne ukrepe za vključitev vseh ranljivih skupin v družbo. V zvezi s še posebej prikrajšano romsko manjšino je Komisija povabila zahodni Balkan in Turčijo k sodelovanju v platformah EU za Rome, ki sistematično spremljajo vključenost Romov in predlagajo s tem povezane ukrepe. Komisija je organizirala več seminarjev o vprašanjih, povezanih z Romi, da bi države v regiji spodbudila k pregledu in okrepitvi zadevnih nacionalnih akcijskih načrtov za boj proti diskriminaciji Romov in njihovo uspešnejše vključevanje ter njihovega izvajanja, zlasti na področju izobraževanja, zaposlovanja, stanovanjske problematike in zdravja. Države zahodnega Balkana bi morale precej okrepiti prizadevanja, da se omogoči prijava razseljenih oseb v register prebivalstva.

Boljše izobraževanje in usposabljanje sta ključna dejavnika strukturnih sprememb za trajnostno in vključujočo rast. Doslej so bile naložbe v izobraževanje, znanja in spretnosti ter kvalifikacije praviloma nizke, regionalno priznavanje nacionalnih kvalifikacij pa nezadostno. Za odpravo neskladnosti med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih je treba prenoviti nacionalne izobraževalne sisteme in njihovo infrastrukturo ter uvesti mednarodno primerljive poklicne in izobraževalne programe ter programe usposabljanja.

Komisija je za sodelovanje držav kandidatk začela izvajati strateški okvir za izobraževanje in usposabljanje za obdobje do leta 2020, ki se mu morata nekdanja jugoslovanska republika Makedonija in Črna gora še pridružiti. Predlagala je vzpostavitev platforme za izobraževanje in usposabljanje za zahodni Balkan, ki bi delovala po odprti metodi usklajevanja in tako omogočala udeležbo vseh držav v procesu širitve. S tem se bo okrepil dialog o glavnih izzivih politik, zagotovila pa se bosta tudi izvajanje in spremljanje. Države zahodnega Balkana so bile povabljene k sodelovanju v centraliziranih dejavnostih programa Vseživljenjsko učenje EU.

2.5. Razširjanje prometnih in energetskih omrežij

Boljše sodelovanje z državami v procesu širitve na področju prometa in energetike neposredno koristi evropskim državljanom in podjetjem. Prometna in energetska povezanost sta ključna dejavnika pri sodelovanju EU z vsemi sosednjimi državami, ki je namenjeno spodbujanju trajnostne gospodarske rasti, trgovine, kulturnih izmenjav in zaposlovanja ter izboljšanju življenjskih razmer. Pri državah v procesu širitve je cilj sodelovanja na tem področju tudi zagotoviti, da bodo popolnoma pripravljene na prenos pravnega reda EU na področju prometa in energetike v svojo zakonodajo ter na njegovo izvajanje.

Turčija je s svojo strateško pozicijo med Evropo, Bližnjim vzhodom in Kavkazom nenehno razvijala in krepila svoje vezi z EU, kar potrjujejo tudi nedavni dogodki v letalskem sektorju in vloga Turčije pri izgradnji južnega plinskega koridorja. Nadaljnja krepitev teh vezi bi koristila obema stranema. Južni plinski koridor bi prispeval k varnosti oskrbe Evrope z zemeljskim plinom, saj bi precej pripomogel k razširitvi oskrbovalnih poti in spodbujal konkurenco na mednarodnih trgih plina. Komisija finančno podpira Turčijo pri nadaljnjem razvoju njenega prometnega omrežja, zlasti pri gradnji železniških povezav za visoke hitrosti in posodobitvi pristaniških zmogljivosti. Obenem bi bilo treba Turčijo spodbujati, da poglobi svoj trg plina ter poveča likvidnost in prožnost pogodb. Na podlagi tega procesa bi se oblikovalo središče dobaviteljev energije, ki bi posledično pomenilo večjo varnost oskrbe z energijo.

Na zahodnem Balkanu je bilo v okviru Prometnega observatorija za jugovzhodno Evropo (SEETO) opredeljeno regionalno prometno omrežje, ki zajema prednostne projekte regionalnega interesa. Države zahodnega Balkana skupaj z državami članicami EU in drugimi evropskimi državami sodelujejo pri Sporazumu o skupnem evropskem zračnem prostoru, ki je bil podpisan leta 2006. Sodelovanje na področju prometa je predvideno tudi v okviru strategije za Podonavje.

Komisija se z državami zahodnega Balkana od leta 2008 pogaja o ustanovitvi prometne skupnosti, s katero naj bi bil vzpostavljen integriran trg za infrastrukturo ter kopenski in pomorski promet ter promet po celinskih plovnih poteh. Pogajanja so skoraj končana, vendar njihov zaključek preprečujejo razhajanja glede statusa Kosova. Komisija poziva vpletene strani, naj čim prej sprejmejo potrebne ukrepe, ki bodo omogočili hiter zaključek pogajanj in podpis pogodbe.

Komisija je predlagala pregled vseevropskih prometnih omrežij EU (TEN-T) z namenom izboljšanja povezav z državami, ki so vključene v politike širitve in sosedske politike[8].

Tudi na področju energetike si EU prizadeva za povezovanje omrežij, zlasti s podporo Energetski skupnosti, ki vključuje EU in njene države članice, celoten zahodni Balkan in nekatere sosedske države[9]. Energetska skupnost na podlagi pravil EU za energetiko vzpostavlja odprt, pregleden in konkurenčen regionalni trg, ki privablja naložbe. Pravni red Energetske skupnosti že zajema notranji energetski trg, energetsko učinkovitost in obnovljive vire energije kot tudi nekatera področja okoljskega, socialnega in konkurenčnega pravnega reda, a bo razširjen, tako da bo poleg trga električne energije in plina vključeval tudi obvezne zaloge nafte.

3. Napredek v državah v procesu širitve in agenda za obdobje 2011-2012

3.1. Zahodni Balkan

Hrvaška

Pristopna pogajanja s Hrvaško so se zaključila junija letos. To se je lahko zgodilo, ker je Hrvaška v preteklem letu izpolnila še zadnja merila za zaprtje poglavij, tudi pri težavnih poglavjih, kot so sodstvo in temeljne pravice ter politika konkurence. Hrvaška je dosegla pomembne rezultate v boju proti korupciji, uvedla nov, objektiven in pregleden sistem imenovanja sodnikov in tožilcev ter občutno izboljšala izvajanje programov pomoči za nastanitev beguncev, ki se vračajo. Pri prestrukturiranju ladjedelnic v težavah je bil dosežen znaten napredek.

Rezultat pristopnih pogajanj bo vključen v pristopno pogodbo, ki naj bi bila v skladu s sklepi z junijskega zasedanja Evropskega sveta podpisana do konca letošnjega leta. Tako bo lahko Hrvaška postala članica EU 1. julija 2013, če bodo do takrat zaključeni ustrezni postopki ratifikacije. Hrvaška je dosegla zelo visoko stopnjo pripravljenosti za prevzem obveznosti članstva ob pristopu. Københavnska politična merila že izpolnjuje, ekonomska merila in merila v zvezi s pravnim redom pa naj bi izpolnila do 1. julija 2013. To dinamiko je treba ohraniti.

Hrvaška je med pristopnimi pogajanji izvajala reforme in krepila zmogljivosti, kar mora zdaj nadgraditi. Komisija bo natančno spremljala izpolnjevanje vseh zavez, ki je dala ta država, in njene nadaljnje priprave za prevzem obveznosti članstva ob pristopu. Spremljanje bo zlasti osredotočeno na izpolnjevanje zavez Hrvaške na naslednjih področjih: sodstvo in temeljne pravice, pravica, svoboda in varnost ter politika konkurence.

Spremljanje bo zajemalo preglednice, ki se bodo redno posodabljale, dialog v okviru stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, strokovne preglede, predpristopni ekonomski program in sporočene proračunske podatke. Komisija bo vse do pristopa Hrvaške objavljala šestmesečne ocene izvajanja zavez Hrvaške v teh poglavjih. Jeseni 2012 bo Evropskemu parlamentu in Svetu predstavljeno izčrpno poročilo o spremljanju.

Če bodo v procesu spremljanja ugotovljene težave, ki jih Hrvaška ne bo odpravila, bo Komisija po potrebi hrvaškim organom poslala zgodnja opozorila, Svetu pa lahko tudi predlaga, da že pred pristopom sprejme vse ustrezne ukrepe. Poleg tega bo pristopna pogodba tako kot pri peti širitvi vsebovala splošno ekonomsko zaščitno klavzulo, zaščitno klavzulo za notranji trg in zaščitno klavzulo za področje pravice, svobode in varnosti.

Pričakuje se, da bo imela Hrvaška še naprej dejavno vlogo pri regionalnem sodelovanju na zahodnem Balkanu. Komisija pričakuje prihodnje izvajanje arbitražnega sporazuma o meji med Slovenijo in Hrvaško. Podpirala bo ustanovitev in delovanje arbitražnega sodišča, kakor je predvideno v navedenem sporazumu. Z zadovoljstvom sprejema tudi izjavo hrvaške vlade, da bo podpirala druge države v regiji na njihovi poti do članstva v EU, in Hrvaško spodbuja, naj preostala odprta dvostranska vprašanja s sosednjimi državami reši pred pristopom. Obenem opozarja, da bi se morali politični voditelji izogibati izjavam in dejanjem, ki bi lahko omajali pomen sprave ali podcenjevali resnost vojnih zločinov.

Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija

Junijske parlamentarne volitve v nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji so bile večinoma skladne z mednarodnimi standardi in država še naprej uvaja reforme, povezane s pristopom. Vladajoča koalicija je stabilna. Država še naprej zadostno izpolnjuje politična merila. Pri reformi parlamenta, sodstva, javne uprave ter spoštovanja in zaščite manjšin je bil dosežen določen napredek, vendar ključne težave še niso rešene. Potrebna so nadaljnja prizadevanja, zlasti glede svobode izražanja v medijih, neodvisnosti sodstva, reforme javne uprave in boja proti korupciji. Okrepiti je treba tudi prizadevanja političnih sil za sodelovanje.

Država še naprej izpolnjuje obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma. Komisija znova potrjuje svoj predlog o prehodu na drugo fazo pridružitve, kakor je določeno v stabilizacijsko-pridružitvenem sporazumu, in spodbuja Svet, naj nemudoma ustrezno ukrepa.

Komisija ugotavlja, da Svet ni mogel ukrepati na podlagi priporočila Komisije iz leta 2009 o začetku pristopnih pogajanj z nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo. Prehod v naslednjo fazo pristopnega procesa bo ugodno vplival na zagon reform in medetnične odnose v državi ter na celotno regijo.

Spor med Grčijo in nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo glede imena slednje traja že skoraj dve desetletji. Od devetdesetih let prejšnjega stoletja v zvezi s tem poteka dialog pod okriljem Združenih narodov, od leta 2009 pa ga dopolnjujejo še dvostranski stiki, med drugim tudi na ravni predsednikov vlad, vendar pa ta prizadevanja še niso dala rezultatov. Še naprej je bistvenega pomena, da se ohranijo dobri sosedski odnosi ter da se s pogajanji pod okriljem ZN poišče rešitev vprašanja glede imena, ki bo sprejemljiva za obe strani. Komisija poudarja potrebo po takojšnji okrepitvi prizadevanj za rešitev tega vprašanja. Opozarja tudi, da se je treba izogibati dejanjem in izjavam, ki bi lahko negativno vplivali na dobre sosedske odnose. Vprašanje imena bi moralo biti že zdavnaj rešeno.

Črna gora

Evropski svet je decembra 2010 Črni gori dodelil status države kandidatke in potrdil sedem ključnih prednostnih nalog za začetek pristopnih pogajanj, navedenih v mnenju Komisije o prošnji Črne gore za članstvo v EU.

Črna gora je od sprejetja navedenega mnenja dosegla dober napredek pri izpolnjevanju københavnskih političnih meril, saj je na splošno dosegla zadovoljive rezultate, zlasti glede opredelitve ključnih prednostnih nalog. Zakonodajni in institucionalni okvir sta bila izboljšana z namenom, da se okrepijo delo parlamenta, volilni okvir, profesionalizem in depolitizacija javne uprave, neodvisnost in odgovornost sodstva, boj proti korupciji in organiziranemu kriminalu, svoboda medijev in sodelovanje s civilno družbo. Vendar pa so potrebna trajna prizadevanja za dosego rezultatov na področju pravne države, zlasti v primerih, povezanih s korupcijo na visoki ravni in organiziranim kriminalom. Pozitivni koraki so bili narejeni tudi na področju boja proti diskriminaciji in izboljšanja razmer razseljenih oseb. Te ukrepe je zdaj treba v praksi preoblikovati v zmanjšanje diskriminacije ranljivih skupin, vključno z razseljenimi osebami.

Komisija bo posebno pozornost namenila spremljanju napredka Črne gore na področjih pravne države in boja proti diskriminaciji, da se ohrani zagon zadevnih reform, ter bo Črno goro podpirala pri izvajanju reform, povezanih z EU.

Albanija

Na albansko politično prizorišče so v veliki meri vplivali dolgoletno politično mrtvilo in nadaljnje konfliktne situacije. V nasilnih spopadih med protivladnimi protestniki in policijo so umrle štiri osebe, kar je še povečalo vzdušje nezaupanja med političnimi silami, pa tudi do nekaterih državnih institucij. Majske lokalne volitve so bile sicer ocenjene kot konkurenčne in pregledne, vendar so imele znatne pomanjkljivosti, ki jih je treba odpraviti. Zlasti spor glede štetja glasov z volilnih lističev, odvrženih v napačne volilne skrinjice, za župana Tirane je povečal razkorak med vladajočo večino in opozicijo.

Albanske politične sile morajo zdaj nujno ponovno vzpostaviti in ohraniti stopnjo političnega dialoga, ki bo omogočala ustrezno delovanje ključnih demokratičnih institucij, zlasti parlamenta, in napredek na poti vključevanja v EU. Zaradi znatnih pomanjkljivosti, ugotovljenih pri zadnjih dveh volitvah, je potrebna celovita volilna reforma, ki bi bila podprta z neodvisnim zunanjim mnenjem in bi temeljila na soglasju med političnimi strankami.

Obe glavni politični stranki sta podprli predlog EU glede ponovne vzpostavitve konstruktivnega dialoga o prednostnih nalogah države na področju evropskega vključevanja. Albanske politične stranke se morajo zdaj zavezati strukturiranemu in trajnostnemu procesu sodelovanja pri izvajanju evropskih reform. Prihodnja prizadevanja bi morala vključevati skupni pregled in sprejetje akcijskega načrta za upoštevanje priporočil, navedenih v mnenju Komisije, ter časovni načrt za izvedbo bistvenih reform, med drugim v zvezi s parlamentarnim delom in volitvami.

Albanija je na splošno dosegla omejen napredek pri izpolnjevanju političnih meril za članstvo in dvanajstih ključnih prednostnih nalog za začetek pristopnih pogajanj, opredeljenih v mnenju Komisije, ki ga je Svet potrdil decembra 2010. Država je nekoliko napredovala pri boju proti organiziranemu kriminalu, izboljšanju ravnanja s priporniki in obsojenci na prestajanju kazni zapora ter pri otrokovih pravicah, vendar pa je napredek nezadosten na področju sodstva, protikorupcijske politike, stvarnih pravic in izboljšanja življenjskih razmer romske skupnosti, pa tudi glede potrebnega dela v zvezi s parlamentarnim postopkom in volitvami. Albanija je začela izvajati akcijski načrt za upoštevanje priporočil iz mnenja Komisije, vendar pa so potrebna nadaljnja prizadevanja za zagotovitev učinkovitosti in celovitosti načrtovanih ukrepov, med drugim tudi s tesnim sodelovanjem z opozicijo. Država si bo morala pri vseh teh zadevah trajno prizadevati za dosego vidnega napredka, da bo lahko Komisija zanjo priporočila status države kandidatke in začetek pristopnih pogajanj z EU.

Albanija še naprej nemoteno izvaja stabilizacijsko-pridružitveni sporazum. Decembra 2010 so njeni državljani na podlagi uspešnega dialoga za liberalizacijo vizumskega režima dobili pravico do vstopa na schengensko območje brez vizuma.

Komisija je zavezana nadaljnji podpori Albanije pri uresničevanju evropsko usmerjenih reform in ključnih prednostnih nalog iz mnenja Komisije.

Bosna in Hercegovina

Dejanja političnih predstavnikov v Bosni in Hercegovini še naprej kažejo na pomanjkanje skupnega razumevanja splošne usmerjenosti in prihodnosti države ter njene institucionalne strukture. Za zagotovitev in izboljšanje delovanja institucij, ki bi hkrati ščitile interese njenih narodov, zlasti ob upoštevanju stremenja celotne države po vključitvi k EU ni bilo doseženega soglasja. Proces vzpostavitve izvršilnih in zakonodajnih organov po volitvah oktobra 2010 še ni končan, saj je treba oblikovati še vlado na ravni države. Ta dolga zamuda je ovirala izvedbo nadvse potrebnih reform, ki bi državi omogočile nadaljnji napredek na poti v EU. Proces pristopa k EU zahteva delujoče institucije na vseh ravneh in učinkovit mehanizem usklajevanja za obravnavanje vprašanj, povezanih z EU, ki državi omogoča, da nastopa enotno.

Zaradi tega se reforme na splošno izvajajo počasi. Doseženi so bili določeni rezultati, pri čemer bi zlasti lahko navedli, da so državljani decembra 2010 dobili pravico do vstopa v EU brez vizuma. Vodstvo države je junija sprejelo odločitev, da bo v okviru stabilizacijsko-pridružitvenega procesa z EU vzpostavilo strukturiran dialog o pravosodju, da se zagotovi neodvisen, učinkovit, nepristranski in odgovoren pravosodni sistem.

Spoštovanje Evropske konvencije o človekovih pravicah je ena bistvenih zahtev začasnega sporazuma in stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma. V tem okviru je zamuda pri uskladitvi ustave s sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice glede etnične diskriminacije pri zastopanosti v institucijah države še vedno zelo zaskrbljujoča[10]. Uvesti je treba verodostojen postopek za izvršitev sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice in na ravni države sprejeti zakon o državni pomoči. Napredek je treba doseči tudi pri sprejetju zakona za popis prebivalstva na državni ravni in pri pospešitvi reform za olajšanje procesa vključevanja Bosne in Hercegovine v EU. Sprejetje splošnega fiskalnega okvira je prednostna naloga za fiskalno vzdržnost.

Državno upravljanje v Bosni in Hercegovini še vedno vključuje prisotnost mednarodnih strokovnjakov z izvršilnimi pooblastili. Glede dokončne odločitve o statusu okrožja Brčko, ki je eden od ciljev in pogojev, določenih za zaprtje Urada visokega predstavnika[11], je bil dosežen napredek pri reševanju vprašanja električne energije. Potrebna so nadaljnja prizadevanja za dosego preostalih neizpolnjenih ciljev, olajšanje prehoda z države z mednarodnim sistemom upravljanja države in varnosti na državo z lastnimi institucijami, ki povsem samostojno izvajajo politične in zakonodajne postopke skladno z zahtevami, ki jih mora izpolniti država, ki si prizadeva za članstvo v EU. Najpomembnejše med temi vprašanji pa je, da se ustvari stabilno politično okolje.

Vzpostavitev strukturiranega dialoga o pravosodju in izkušnje, pridobljene z reformami, izvedenimi v okviru procesa za liberalizacijo vizumskega režima, kažejo pot naprej: s sprejetjem evropskega pristopa, ki temelji na dialogu in pripravljenosti na kompromise, ter osredotočenjem na agendo EU se bo lahko država postopno premaknila s točke ohromitve in sporov ter se osredotočila na sodelovanje, mednarodni nadzor pa zamenjala s svojo prihodnostjo v EU.

EU je okrepila svojo vlogo v Bosni in Hercegovini z nastopom mandata prvega enotnega predstavnika EU v Bosni in Hercegovini. Še naprej bo povečevala svojo podporo institucijam Bosne in Hercegovine pri izvajanju ciljev agende EU skladno s sklepi Sveta iz marca 2011.

Srbija

Komisija je vzporedno s tem sporočilom sprejela tudi mnenje o prošnji Srbije za članstvo v EU. Sklepne ugotovitve in priporočila iz mnenja so na voljo v prilogi k temu sporočilu.

Kosovo

V obdobju predčasnih parlamentarnih volitev in dolgotrajnih volitev novega predsednika v parlamentu je bilo v zvezi z agendo reform malo napredka. Pri volitvah so bile ugotovljene velike pomanjkljivosti, ki jih je treba odpraviti. Ustavno sodišče je imelo pozitivno vlogo, saj je dobro opravljalo svoje naloge.

Nova vlada je pokazala zavezanost evropski perspektivi Kosova, med drugim s trajnimi prizadevanji na področjih, kot so vizumski režim in trgovina ter ustanovitev nacionalnega sveta za evropsko povezovanje. Novi parlament je začel pred kratkim sprejemati ustrezno zakonodajo za začetek izvajanja ključnih reform. Za boj proti organiziranemu kriminalu in korupciji je treba še marsikaj storiti. Javna uprava je šibka in izvajanje reforme pravosodja je še vedno izziv.

Po resoluciji generalne skupščine ZN iz septembra 2010 je bil vzpostavljen dialog med Prištino in Beogradom, ki ga je spodbujala EU. Namenjen je krepitvi sodelovanja, napredovanju na poti k EU in izboljšanju življenjskih razmer v državi. Do septembra je potekal na splošno konstruktivno, na podlagi njega pa so bili doseženi sporazumi o več vprašanjih, in sicer o prostem pretoku blaga in oseb, registru prebivalstva in katastru. Ta konstruktivna prizadevanja je treba nadaljevati in na njihovi podlagi sprejemati nadaljnje ukrepe za postopno normalizacijo odnosov. Sklenjene sporazume je treba izvajati v skladu z načelom dobre vere.

Vključevanje kosovskih Srbov južno od reke Ibar se je izboljšalo. Kosovski Srbi so sodelovali v popisu prebivalstva na Kosovu, njihova udeležba na nedavnih splošnih volitvah pa se je povečala. Po drugi strani pa so na severu Kosova še vedno medetnične napetosti in incidenti. Ločene srbske strukture, ki jih podpira Beograd, so nasprotovale popisu prebivalstva in spodbujale bojkot volitev, ki so jih organizirali kosovski organi. Komisija poziva vse akterje na Kosovu, da skušajo pomiriti napetosti in v celoti sodelujejo z misijo EULEX.

Reševanje težav v okviru dialoga ter zavračanje enostranskih dejanj in nasilja sta edina možna podlaga za napredovanje Kosova. Komisija poziva vse akterje, naj zavračajo nasilje in se vzdržijo vseh dejanj, ki bi lahko ogrozili stabilnost.

Kosovo ima tako kot države zahodnega Balkana evropsko perspektivo. Komisija je marca letos sprejela predlog za okvirni sporazum, ki bi Kosovu omogočal sodelovanje v programih EU in je ena ključnih pobud, napovedanih v sporočilu o Kosovu iz leta 2009[12]. Komisija bo še naprej podpirala Kosovo pri prizadevanjih za dosego drugih dveh ključnih ciljev, in sicer liberalizacije vizumskega režima in sklenitve trgovinskega sporazuma z EU, ter pri drugih prizadevanjih za reforme, ki krepijo evropsko perspektivo. Ponovno bo proučila svoje sporočilo iz leta 2009, da se zagotovi, da lahko Kosovo še naprej sodeluje v pristopnem procesu EU. Komisija predlaga vzpostavitev strukturiranega dialoga s Kosovom o pravni državi in poudarja pomen začetka izvajanja celovite agende za sever Kosova.

3.2. Turčija

Turčija je zaradi svojega dinamičnega gospodarstva, pomembne vloge v regiji ter prispevka k zunanji politiki EU in njeni varnosti preskrbe z energijo ena ključnih držav za varnost in blaginjo Evropske unije. V okviru carinske unije je v veliki meri že vključena v EU v smislu trgovine in tujih naložb. Postala je pomembna industrijska platforma za številna vodilna evropska podjetja, zato je pomemben del evropske konkurenčnosti. Njena velika rast BDP, ki je leta 2010 dosegla skoraj 9 %, letos pa naj bi po napovedih 6,1 %, ter njeno članstvo v G-20 dodatno povečujeta njen gospodarski pomen.

Prispevek, ki ga Turčija zagotavlja Evropski uniji na številnih ključnih področjih, bo v celoti učinkovit le, če bo pristopni proces dejaven in verodostojen, tako da se bodo upoštevali zaveze EU in zahtevani pogoji.

Tudi v prihodnje je pomembno, da Turčija nadaljuje izvajanje reform v zvezi s političnimi merili za pristop. Pri tem je ustanovitev posebnega ministrstva za evropske zadeve dober znak. V preteklih desetih letih je bil dosežen bistven napredek, vendar pa so potrebna znatna nadaljnja prizadevanja, da se v praksi zagotovi spoštovanje temeljnih pravic, zlasti svobode izražanja, pravic žensk in svobode veroizpovedi. Nedavno sprejetje zakonodaje o verskih skupnostih, ki omogoča vrnitev zaseženega premoženja verskih skupnosti, je pomemben korak naprej. Komisija je tudi v prihodnje pripravljena pomagati Turčiji pri izvajanju potrebnih reform, vključno z vključujočim procesom ustavne reforme.

Turčija tudi po nedavnih dogodkih na severu Afrike in Bližnjem vzhodu dodatno krepi svoje diplomatske dejavnosti. Ostaja tudi konstruktivna partnerica na zahodnem Balkanu. Kot stabilna država z demokratičnimi institucijami in hitro rastočim gospodarstvom ter kot država kandidatka, ki je že začela pogajanja za pristop k EU, ima lahko pomembno vlogo pri stabilnosti in podpori reform v sosedstvu, ki je tudi sosedstvo Evropske unije. EU še naprej razvija politični dialog s Turčijo o vprašanjih skupnega interesa na področju zunanje politike. V sedanjem okviru je pomembno, da se ta dialog nadalje razvija kot dopolnitev pristopnega procesa, ki bo okrepila usklajevanje.

Zaželeno je, da Turčija glede na napredek, dosežen med voditeljema obeh skupnosti na Cipru v okviru prizadevanj generalnega sekretarja ZN, da se najde celovita rešitev ciprskega vprašanja, konkretno okrepi svoje zaveze in prispevek k tem pogajanjem. Celovita rešitev je v interesu vseh strani in bi okrepila stabilnost v južnem Sredozemlju, prinesla nove ekonomske možnosti in močno spodbudila pristopna pogajanja z EU, ki so dosegla odločilno fazo.

Komisija je zaskrbljena zaradi nedavne zaostritve odnosov med Turčijo in Ciprom. Opozarja, da je Svet pozval k izogibanju vsakršnim grožnjam, trenjem in dejanjem, ki bi lahko škodili dobrososedskim odnosom in mirnemu reševanju sporov. EU je tudi poudarila, da je sklepanje dvostranskih sporazumov v skladu s pravnim redom EU in mednarodnim pravom, vključno s Konvencijo ZN o pomorskem pravu, suverena pravica držav članic EU. Komisija skladno s stališči Sveta in svojimi stališči iz prejšnjih let ponovno poudarja, da mora Turčija v celoti izvajati Dodatni protokol in tako izpolniti svojo obveznost ter doseči napredek pri normalizaciji dvostranskih odnosov z Republiko Ciper. Poziva tudi k izogibanju vsakršnim grožnjam, trenjem in dejanjem, ki bi lahko škodili dobrososedskim odnosom in mirnemu reševanju sporov. EU bo še naprej spremljala in pregledovala napredek pri teh vprašanjih skladno z ustreznimi sklepi Sveta.

Turčija mora okrepiti prizadevanja za rešitev odprtih dvostranskih vprašanj s sosednjimi državami, vključno z mejnimi spori. Grčija je vložila številne uradne pritožbe zaradi kršenja njenih teritorialnih voda in zračnega prostora s strani Turčije, vključno s preleti nad grškimi otoki.

Komisija si bo prizadevala za začetek novega uspešnega cikla v pristopnem procesu s Turčijo. Na podlagi pragmatičnega pristopa in ob vključitvi konkretnih ukrepov na področjih skupnega interesa, skupne ocene omejitev in prizadevanj za napredek pri usklajevanju turške zakonodaje s pravnim redom EU bi bilo treba pripraviti svež in pozitiven načrt, da se omogočijo bolj konstruktivni in pozitivni odnosi.

Ta načrt bi moral zajemati vrsto področij, vključno z okrepljenim dialogom in sodelovanjem v zvezi s političnimi reformami, vizumskim režimom, mobilnostjo in migracijami, energetiko, bojem proti terorizmu, nadaljnjim sodelovanjem Turčije v programih EU, kot je „Evropa za državljane“, partnerstvom med mesti ter trgovino in carinsko unijo, da se odpravijo sedanje trgovinske ovire, doseže tesnejše usklajevanje pri pogajanjih o prostotrgovinskih sporazumih ter raziščejo nove poti za popolno izkoriščenje skupnega gospodarskega potenciala EU in Turčije. Vzporedno s pristopnimi pogajanji namerava Komisija okrepiti svoje sodelovanje s Turčijo v podporo prizadevanjem države za izvedbo reform in usklajevanje njene zakonodaje s pravnim redom EU, med drugim v poglavjih, ki jih trenutno ni mogoče odpreti. Komisija bo še naprej obveščala Svet vsakokrat, ko bo menila, da je Turčija dosegla ustrezna merila[13].

3.3. Islandija

Islandija je še v fazi okrevanja po finančnem in gospodarskem zlomu iz leta 2008/2009. Politične razmere v državi so ostale stabilne, čeprav je bila koalicijska vlada večkrat na preizkušnji in njena večina v parlamentu ni več tako močna.

Pristopni proces v državi se je nadaljeval in pregled usklajenosti zakonodaje s pravnim redom EU se končuje. K temu je precej pripomoglo dejstvo, da je stopnja vključenosti v EU na številnih področjih politik že zelo velika. Komisija upošteva značilnosti in pričakovanja Islandije, pri čemer spoštuje sedanji pristop glede pristopnih pogajanj ter v celoti ščiti načela in pravni red Unije. Z nadaljevanjem odprtih in konstruktivnih prizadevanj se bodo poiskale rešitve, ki odražajo visoko stopnjo sodelovanja med evropskimi in islandskimi organi.

Na tej podlagi so se začela pristopna pogajanja o določenih pogajalskih poglavjih. Odprta so bila štiri poglavja, od katerih sta dve začasno zaprti. Glede na splošno dobro raven uskladitve, zlasti v poglavjih, ki jih zajemajo Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) in schengenski sporazumi, bi morala pogajanja dobro napredovati. Islandija pa bo morala še izpolniti sedanje obveznosti, kot so tiste, ki jih je opredelil Nadzorni organ Efte v okviru Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru.

Začele so se dejavnosti obveščanja za spodbujanje na dejstvih temelječih razprav o pristopnem procesu Islandije. Pristop k EU je v državi še vedno kontroverzno vprašanje. Komisija bo Islandiji še naprej zagotavljala podporo na področju informacij in medčloveških stikov.

4. Podpora procesu širitve

4.1. Finančna pomoč

Komisija državam v procesu širitve zagotavlja finančno in tehnično podporo za priprave na pristop. Pomoč se zagotavlja zlasti v okviru instrumenta za predpristopno pomoč (IPA) s skupnimi dodeljenimi sredstvi v višini 11,6 milijarde EUR za obdobje 2007–2013[14].

Komisija od leta 2010 postopno preusmerja finančno pomoč s podpore posameznim projektom na širši pristop, ki zajema celotne sektorje in se osredotoča na ključna področja programa reform držav upravičenk. Zaželeno je, da vlade držav v procesu širitve sprejmejo celovite in trajnostne politike v prednostnih sektorjih, kot so pravosodje in notranje zadeve, javna uprava, razvoj zasebnega sektorja, promet, energetika, okolje in podnebne spremembe, socialni razvoj, kmetijstvo in razvoj podeželja.

V dokumentih večletnega orientacijskega načrtovanja za obdobje 2011–2013 so za vsako državo opredeljeni ključni sektorji glede na posebne razmere v državi in napredek pri pristopnem procesu. Posebna pozornost je namenjena boju proti korupciji, razvoju civilne družbe in svobodi izražanja. Približno 10 % razpoložljivih sredstev za predpristopno pomoč bo dodeljenih večdržavnim projektom na zahodnem Balkanu in v Turčiji. Komisija je danes sprejela večletni orientacijski finančni okvir, ki se letno pregleduje, za podporo v okviru predpristopne pomoči za obdobje 2012–2013.

Komisija skladno s sporočilom iz junija 2011 „Proračun za strategijo Evropa 2020“[15] pripravlja pravni okvir za zagotavljanje predpristopne pomoči v okviru naslednjega večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020 kot del svežnja instrumentov na področju zunanjega delovanja.

Pokazalo se je, da je pomoč, dodeljena na podlagi Uredbe IPA, učinkovita in uspešna. V predlogu za nov finančni instrument, ki naj bi bil predstavljen decembra 2011, se bodo upoštevale izkušnje pri izvajanju sedanjega instrumenta. Novi instrument bo tako zajemal podporo za izpolnjevanje pristopnih meril in tudi podporo za socialno-ekonomski razvoj.

Komisija v dialogu z državami upravičenkami, drugimi donatorji in civilno družbo ter na podlagi dosedanjih izkušenj proučuje možne načine za okrepitev povezave med finančno pomočjo in prednostnimi nalogami, navedenimi v strategiji širitve, zagotovitev bolj strateško, osredotočene in prožne finančne pomoči ter poenostavitev postopkov. V tem okviru se med drugim proučujejo dolgoročnejše in celovito načrtovanje pomoči, ki zajema vsa področja politik, večji poudarek na potrebah in prednostnih nalogah držav, ki prejemajo pomoč, nagrajevanje doseženega napredka v pristopnem procesu, uporabo sredstev predpristopne pomoči kot vzvod za sredstva drugih donatorjev in zasebnega sektorja ter krepitev vloge civilne družbe.

4.2. Liberalizacija vizumskega režima in mobilnost

Možnost potovanja v EU brez vizuma je nadvse pomembna za državljane vseh držav partneric v procesu širitve in je del pristopnega procesa. Vendar pa je pot do liberalizacije vizumskega režima odvisna od tega, ali zadevna država izpolnjuje pogoje, namenjene zaščiti notranje varnosti in interesov migracijske politike v EU.

Islandija je že del schengenskega območja. Na zahodnem Balkanu državljani Hrvaške že ves čas potujejo v EU brez vizumov. Državljanom nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, Črne gore in Srbije je bila možnost potovanja na schengensko območje brez vizuma zagotovljena decembra 2009, ta status pa je bil leto pozneje odobren tudi državljanom Albanije ter Bosne in Hercegovine.

Nedavne odločitve o odpravi vizumske obveznosti za državljane držav zahodnega Balkana so bile sprejete na podlagi dejstva, da so te države izpolnile merila iz časovnih načrtov, določenih v okviru dialogov o liberalizaciji vizumskega režima, ki jih je vodila Komisija. Dialogi so učinkovali kot močna spodbuda za reforme, s katerimi so bili doseženi standardi EU na področju pravosodja in notranjih zadev, zlasti pri krepitvi upravnih zmogljivosti pri upravljanju meja in varnosti dokumentov, pa tudi pri krepitvi pravne države ter boju proti večnacionalnemu organiziranemu kriminalu, korupciji in nezakonitim migracijam.

Vendar se je po odpravi vizumske obveznosti v nekaterih državah članicah EU znatno povečalo število prošenj za azil državljanov zadevnih držav, zlasti Srbije in nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, kar kaže na zlorabo režima potovanj brez vizumov. Komisija je kot odziv na ta pojav januarja 2011 v okviru stabilizacijsko-pridružitvenega procesa vzpostavila mehanizem za spremljanje v obdobju po liberalizaciji vizumskega režima, da bi v dialogu z zadevnimi državami ocenila doslednost izvajanja reform in učinkovitost popravnih ukrepov. Od takrat so zadevne države okrepile kontrole na terenu ter organizirale kampanje za obveščanje državljanov o pravicah in dolžnostih, povezanih s potovanji brez vizumov. Komisija poziva organe zadevnih držav, da sprejmejo vse potrebne nadaljnje ukrepe za nemoteno delovanje režima potovanj brez vizumov. Te ukrepe bo treba dopolniti z okrepljeno podporo in izboljšanjem življenjskih razmer za zadevne najbolj ranljive skupine, vključno z Romi.

Komisija je v okviru širšega pregleda vizumske politike EU Svetu predstavila osnutek spremembe uredbe o vizumih, ki bi v primeru nenadnega velikega pritoka oseb omogočala začasno odložitev obstoječega režima potovanj brez vizumov s tretjo državo[16].

Z liberalizacijo vizumskega režima za Kosovo bi se ta proces za zahodni Balkan zaključil. Svet je decembra 2010 potrdil to perspektivo ob upoštevanju, da bodo izpolnjeni vsi pogoji. Za njihovo obravnavanje je Kosovo sprejelo pravni okvir za ponovni sprejem in s 13 državami schengenskega območja podpisalo dvostranske sporazume o ponovnem sprejemu. Sprejelo je tudi načrte za ponovno vključevanje, ki jih še naprej izvaja. Komisija bo zato proti koncu leta s Kosovom vzpostavila dialog o vizumih.

EU in Turčija sta začeli krepiti sodelovanje o vprašanjih vizumov, Komisija pa je skladno s sklepi Sveta iz februarja 2011 s Turčijo vzpostavila dialog o vizumih, mobilnosti in migracijah. Rezultati tega procesa se že kažejo tako pri izdajanju vizumov za potnike iz Turčije kot pri spopadanju z nezakonitim priseljevanjem v EU, pripomogel pa bo tudi k opredelitvi konkretnih ukrepov, ki jih mora Turčija sprejeti za liberalizacijo vizumskega režima v prihodnosti. V tem okviru bi Turčija s sprejetjem potrebnih ukrepov za hitro sklenitev sporazuma o ponovnem sprejemu storila pomemben korak naprej.

4.3. Informiranje in komuniciranje

Javna podpora je ključna za uspeh politike širitve. Nacionalni, regionalni in lokalni organi držav članic in držav v procesu širitve imajo pri prizadevanjih za informiranje in komuniciranje v te namene osrednjo vlogo.

Komisija je zavezana spodbujanju javnih razprav o procesu širitve, temelječih na uporabnikom prijaznih dejanskih informacijah, ki jih zagotavljajo mediji vseh vrst. Te razprave morajo biti namenjene predvsem mladim ter ključnim oblikovalcem mnenj, kot so novinarji ter predstavniki organizacij civilne družbe in poslovnega okolja. Pomembno vlogo pri spodbujanju na podatkih temelječih razprav in vzajemnega razumevanja procesa širitve imajo lahko tudi parlamentarne izmenjave.

V obdobju pred nami bodo potekale razprave o prihodnjih korakih procesa širitve z državami, ki so v tem procesu. Oprijemljivi rezultati so najboljši način za spodbujanje politike EU na področju širitve. Odličen primer za to je lahko uspešen izid pogajanj s Hrvaško, pa tudi gospodarska odpornost v jugovzhodni Evropi ter dejanski dosežki pri ključnih vprašanjih, kot sta oskrba z energijo in prometna omrežja. Pomembno je, da se javnosti razloži, da lahko uresničevanje agende širitve pripomore EU pri dosegi njenih ciljev, povezanih z gospodarsko krizo, delovnimi mesti, okoljem in podnebnimi spremembami, varnostjo ter migracijami, obenem pa pospeši izvajanje reform in izboljša življenjske razmere v državah v procesu širitve.

5. Sklepne ugotovitve in priporočila

Glede na zgoraj navedeno analizo so sklepne ugotovitve in priporočila Komisije naslednja:

1. Cilj širitve je razširiti območje miru, stabilnosti, demokracije in blaginje, ki ga je vzpostavila EU. Širitev koristi EU kot celoti in ji zagotavlja boljši položaj za spopadanje z globalnimi izzivi. Proces širitve Evropske unije je z junijskim zaključkom pristopnih pogajanj s Hrvaško prešel v naslednjo fazo.

2. Izkazalo se je, da je politika širitve učinkovito sredstvo družbene preobrazbe. V državah, ki so že pristopile k EU, kot tudi tistih, ki so še v pristopnem procesu, se dogajajo korenite spremembe, ki jih poganjajo demokratične in gospodarske reforme, potrebne za pristop. Razvoj Hrvaške od začetka njene poti k pristopu je nov dokaz o preobrazbeni moči EU.

3. EU v okviru politike širitve, ki temelji na obnovljenem soglasju, ki ga je Evropski svet potrdil decembra 2006, zahteva izpolnjevanje zahtevnih pogojev in z vse večjo pozornostjo spremlja napredek. Države, ki si prizadevajo za članstvo, tako dosežejo visoko stopnjo pripravljenosti, ki bo koristila njim in tudi EU.

4. Izkušnje, pridobljene pri pogajanjih s Hrvaško, bodo koristile sedanjim in prihodnjim pogajanjem. Komisija bo zato predlagala nov pristop v zvezi z vprašanji, povezanimi s sodstvom in temeljnimi pravicami ter pravico, svobodo in varnostjo. Ta bi bilo treba reševati na začetku pristopnega procesa in odpirati ustrezna poglavja na podlagi akcijskih načrtov, saj zahtevajo dosego prepričljivih rezultatov. Komisija bi v vseh fazah procesa redno poročala o doseženem napredku na teh področjih skladno z vmesnimi cilji, opredeljenimi v akcijskih načrtih, in po potrebi o ustreznih korektivnih ukrepih. Za podporo temu procesu bodo namenjena sredstva iz instrumenta za predpristopno pomoč.

5. Verodostojen proces širitve, ki zagotavlja jasno perspektivo za pristop in temelji na izpolnjevanju strogih pogojev, je ključen za spodbujanje reform v državah v procesu širitve in državljanom teh držav zagotavlja oprijemljive rezultate že na njihovi poti k pristopu k EU. Izpolnjevanje pogojev na poti k članstvu v EU je velika spodbuda za začetek izvajanja zahtevnih reform in je ključno za zagotovitev podpore širitvi v državah članicah.

6. Uspešna pot Hrvaške k Evropski uniji je vzor za druge države v procesu širitve. Z vstopom prve države zahodnega Balkana v EU se bo uresničila evropska perspektiva te regije.

7. Krepitev pravne države bo v večini držav v procesu širitve tudi v prihodnje eden najpomembnejših izzivov in je pomemben pogoj na poti k članstvu v EU. Komisija še vedno prednostno obravnava reformo sodstva in javne uprave ter boj proti organiziranemu kriminalu in korupciji, med drugim z rednim spremljanjem, strukturiranimi dialogi, medsebojnimi pregledi, krepitvijo institucij, instrumentom TMIS in finančno pomočjo.

8. V številnih državah v procesu širitve je bil opažen negativen razvoj dogodkov na področju svobode izražanja. Države v procesu širitve morajo nujno zagotoviti odprt in pluralističen medijski prostor, ki bo omogočal kritično in neodvisno novinarstvo. Komisija bo pozorno spremljala razvoj dogodkov na tem področju in ta vprašanja nadalje vključevala v pristopna pogajanja, zlasti pri poglavju o sodstvu in temeljnih pravicah.

9. Regionalno sodelovanje, ki podpira spravo in vključevanje v EU, ostaja bistven element stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Tovrstno sodelovanje je na številnih področjih napredovalo, vendar pa vprašanja, ki izvirajo zlasti iz konfliktov v preteklosti, še naprej negativno vplivajo na stabilnost na zahodnem Balkanu in jo ogrožajo. Ta vprašanja je treba nujno čim prej rešiti. Nujna prednostna naloga je vključujoče regionalno sodelovanje, ki bi bilo ne glede na razhajanja glede statusa Kosova mogoče, če bi vse strani zavzele konstruktiven in pragmatičen pristop.

10. Dvostranska vprašanja morajo vpletene strani zavzeto reševati v dobrososedskem duhu in ob upoštevanju splošnih interesov EU ter čim prej, da ne zavlačujejo pristopnega procesa. Ovire, povezane z dvostranskimi vprašanji, lahko ogrozijo preobrazbeno moč procesa širitve. Komisija poziva zadevne strani, naj si po najboljših močeh prizadevajo za rešitev mejnih sporov v skladu z uveljavljenimi načeli in sredstvi, vključno z možnostjo, da po potrebi zadeve predložijo v obravnavo Meddržavnemu sodišču. Še vedno so ključni dobri sosedski odnosi. EU je pripravljena prispevati k iskanju rešitev in podpirati ustrezne pobude.

11. Možnost potovanja v EU brez vizuma je nadvse pomembna za državljane vseh držav partneric v procesu širitve. Liberalizacija vizumskega režima je kot del pristopnega procesa dodatno napredovala z odpravo vizumske obveznosti za državljane Bosne in Hercegovine ter Albanije decembra 2010, ko sta državi izpolnili zahtevane pogoje. Komisija poziva organe držav zahodnega Balkana, naj sprejmejo vse potrebne ukrepe proti zlorabi režima potovanj brez vizumov. Komisija je spremljanje v obdobju po liberalizaciji vizumskega režima okrepila z vzpostavitvijo mehanizma dialoga z zadevnimi državami, vključno z ukrepi za odpravo posledic zlorab.

12. Komisija bo ob upoštevanju napredka Kosova pri ponovnem sprejemu in ponovnem vključevanju beguncev, ki se vračajo skladno s sklepi Sveta iz decembra 2010 proti koncu leta s Kosovom vzpostavila dialog o vizumih. S Turčijo je EU okrepila sodelovanje o vizumskih vprašanjih, Komisija pa je z njo vzpostavila dialog o vizumih, mobilnosti in migracijah ter bo opredelila konkretne korake, ki jih mora Turčija narediti za liberalizacijo vizumskega režima v prihodnosti. Sprejetje potrebnih ukrepov za hitro sklenitev sporazuma o ponovnem sprejemu s strani Turčije in njegov začetek veljavnosti bi bila pomemben dosežek na tem področju.

13. Države v procesu širitve so začele po svetovni gospodarski krizi gospodarsko okrevati, čeprav različno hitro. Turško gospodarstvo je po krizi okrepljeno, njegova rast pa je še vedno izredno velika. Vendar pa so pred vsemi državami v procesu širitve pomembni izzivi. Brezposelnost je v večini držav visoka in se še naprej povečuje. Fiskalna konsolidacija, strukturna reforma in izboljšanje poslovnega okolja, med drugim s krepitvijo pravne države in reformo trga dela, so glavne prednostne naloge za zagotovitev trajnostne oživitve gospodarstva in dosego vključujoče rasti. Komisija v tem okviru poziva države v procesu širitve, da svoje reforme zasnujejo na podlagi ciljev strategije Evropa 2020.

14. Komisija bo na podlagi pozitivnih izkušenj pri sedanjem instrumentu decembra 2011 predstavila okvir za zagotavljanje predpristopne finančne pomoči iz večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020. Tako bo na podlagi teh izkušenj okrepila povezavo med pomočjo in prednostnimi nalogami strategije širitve ter pri tem poudarila socialno-ekonomski razvoj, povečala prožnost pomoči in poenostavila postopke.

15. Javna podpora je ključna za uspeh politike širitve. Nacionalni, regionalni in lokalni organi držav članic in držav v procesu širitve imajo pri prizadevanjih za informiranje in komuniciranje v te namene osrednjo vlogo. Komisija je zavezana spodbujanju javnih razprav o procesu širitve, ki temeljijo na uporabnikom prijaznih dejanskih informacijah. Spodbuja razvoj aktivne civilne družbe, ki je eden bistvenih elementov demokracije, poleg tega pa tudi omogoča na podatkih temelječe razprave o širitvi EU.

16. Komisija je sprejela pozitivno mnenje glede pristopa Hrvaške k EU s 1. julijem 2013. Pristopna pogajanja so se lahko končala, ko je Hrvaška izpolnila še zadnja merila za zaprtje poglavij, vključno s tistimi iz težavnih poglavij, kot so sodstvo in temeljne pravice ter politika konkurence. Hrvaška mora še naprej utrjevati svoje reforme skladno z zavezami, ki jih je sprejela med pristopnimi pogajanji. Komisija bo pozorno spremljala nadaljnje priprave Hrvaške na prevzem odgovornosti članstva po pristopu. Pričakuje se, da bo Hrvaška tudi v prihodnje podpirala proces širitve drugih držav zahodnega Balkana.

17. Turčija je s svojim dinamičnim gospodarstvom in svojo pomembno vlogo v regiji ena ključnih držav za Evropsko unijo. To je razvidno tudi iz trenutnih regionalnih in globalnih političnih in gospodarskih dogajanj. Turčija še naprej izvaja reforme, povezane za EU, vendar so potrebna znatna dodatna prizadevanja, med drugim tudi pri zagotavljanju bistvenih temeljnih pravic. Pristopna pogajanja žal že več kot leto dni niso napredovala. Komisija si bo prizadevala za oblikovanje obnovljene pozitivne agende odnosov med EU in Turčijo, ki bo še naprej podpirala reforme, zlasti vključujoč proces reforme ustave, in gospodarsko vključevanje. Ta agenda bi lahko zajemala vrsto področij skupnega interesa, vključno s političnimi reformami, dialogom o zunanji politiki, usklajevanjem nacionalne zakonodaje s pravnim redom EU, vizumi, mobilnostjo in migracijami, energetiko, bojem proti terorizmu, trgovino ter sodelovanjem v programih EU. Prispevek Turčije k Evropski uniji bo v celoti učinkovit samo v okviru verodostojne in aktivne pristopne perspektive.

Komisija je zaskrbljena zaradi nedavne zaostritve odnosov med Turčijo in Ciprom. Opozarja, da je Svet Turčijo pozval k izogibanju vsakršnim grožnjam, trenjem in dejanjem, ki bi lahko škodili dobrososedskim odnosom in mirnemu reševanju mejnih sporov. EU je tudi poudarila, da je sklepanje dvostranskih sporazumov v skladu s pravnim redom EU in mednarodnim pravom, vključno s Konvencijo ZN o pomorskem pravu, suverena pravica držav članic EU.

EU je že večkrat poudarila, da mora Turčija nujno izpolniti svojo obveznost glede popolnega nediskriminatornega izvajanja Dodatnega protokola k pridružitvenemu sporazumu in napredovati pri normalizaciji dvostranskih odnosov z Republiko Ciper. S tem bi lahko precej spodbudil pristopni proces. EU bo v skladu z zadevnimi sklepi Sveta še naprej spremljala in pregledovala napredek pri vprašanjih, ki jih zajema Deklaracija z dne 21. septembra 2005. Če napredek ne bo dosežen, Komisija priporoča, da EU ohrani ukrepe, sprejete leta 2006.

18. V zvezi s ciprskim vprašanjem so voditelji grške in turške skupnosti na Cipru okrepili pogajanja pod okriljem Združenih narodov o celovitem dogovoru. Komisija močno podpira njihova prizadevanja in zagotavlja tehnično svetovanje o vprašanjih v okviru pristojnosti EU. Komisija poziva oba voditelja, naj sprejmeta potrebne kompromise za uspešen zaključek pogajanj, vse vpletene akterje pa, naj osredotočijo vsa prizadevanja na celovito rešitev ciprskega vprašanja. V sedanji intenzivni fazi ciprskih pogajanj je bistveno, da se vse zadevne strani zadržijo in naredijo vse, kar je v njihovi moči, za zagotovitev pozitivnega vzdušja, ki bo omogočilo uspešen zaključek procesa oziroma konkretneje povedano prispevalo k celoviti rešitvi.

19. Pristopni proces z Islandijo pridobiva zagon in začela so se pogajanja o določenih poglavjih pravnega reda EU. K temu je precej pripomoglo dejstvo, da je stopnja vključenosti v EU na številnih področjih politik zelo velika. Komisija upošteva značilnosti in pričakovanja Islandije, pri čemer v celoti spoštuje uveljavljeni pristop glede pristopnih pogajanj ter ščiti načela in pravni red Unije, ter pogajalski okvir. Za namene javnih razprav o pristopu Islandije bo še naprej zagotavljala dejanske informacije o članstvu v EU.

20. Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija še naprej zadostno izpolnjuje politična merila. Glede ključnih reform je bil dosežen določen napredek, vendar pa so izvajanje sprejete zakonodaje, pa tudi zagotavljanje svobode izražanja v medijih, krepitev neodvisnosti sodstva, reforma javne uprave in boj proti korupciji še vedno veliki izzivi.

Komisija ponovno opozarja na svoje priporočilo, da je treba z nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo začeti pogajanja za pristop k Evropski uniji. Komisija poudarja tudi svoje predlog o takojšnjem prehodu na drugo fazo pristopa, kakor je določeno v stabilizacijsko-pridružitvenem sporazumu.

Bistvenega pomena je, da se ohranijo dobri sosedski odnosi ter da se s pogajanji pod okriljem ZN poišče rešitev vprašanja glede imena, ki bo sprejemljiva za obe strani(tako sem predlagala prej). Pri tem ne smemo izgubiti še enega leta.

21. Črna gora je uspešno obravnavala ključne prednostne naloge, ki jih je EU leta 2010 določila kot predpogoj za začetek pristopnih pogajanj. Država je utrdila nacionalno soglasje o evropskem vključevanju. Komisija glede na sedanji napredek meni, da je Črna gora dosegla potrebno stopnjo skladnosti z merili za članstvo, zlasti s københavnskimi političnimi merili. Kljub temu pa ostaja bistveno, da se ohrani zagon reform s posebnim poudarkom na izvajanju zakonodaje in politik na področju pravne države. V ta namen namerava Komisija predlagati, da se za Črno goro za pogajalska poglavja o sodstvu in temeljnih pravicah ter pravici, svobodi in varnosti iz točke 4 uporablja nov pristop.

Komisija glede na te razmisleke in ob upoštevanju sklepov Sveta iz decembra 2010 predlaga začetek pristopnih pogajanj s Črno goro.

22. Albansko notranjepolitično prizorišče so v zadnjem letu zaznamovali predvsem politična mrtva točka, na kateri je obtičalo sodelovanje med vladajočo večino in opozicijo, ter napeto politično ozračje. Politične sile v državi morajo zdaj na podlagi nedavnih spodbudnih znakov nujno ponovno vzpostaviti in ohraniti tako stopnjo političnega dialoga, ki bo omogočala delovanje ključnih demokratičnih institucij, izboljšanje volilnega okvira in izvajanje bistvenih reform. Komisija spodbuja ključne akterje, naj skupaj oblikujejo konkretne načine za premostitev notranjih razhajanj, da bi uresničili evropsko perspektivo države.

23. Komisija je danes predstavila svoje mnenje o prošnji Srbije za članstvo v EU. Glede na doslej doseženi napredek Srbije Komisija priporoča Svetu, naj Srbiji odobri status države kandidatke, pri čemer se razume, da bo ponovno vzpostavila dialog s Kosovom in hitro začela izvajati že dosežene sporazume v skladu z načelom dobre vere.

Srbija je na dobri poti, da zadovoljivo izpolni politična merila, ki jih je Evropski svet določil v Københavnu leta 1993, in pogoje stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, če bo še naprej dosegala napredek in bo poiskala praktične rešitve za težave s Kosovom.

Komisija zato priporoča, da se s Srbijo začnejo pogajanja o pristopu k Evropski uniji, takoj ko bo dosegla nadaljnji znaten napredek pri izpolnjevanju naslednje ključne prednostne naloge:

– dodatni ukrepi za normalizacijo odnosov s Kosovom v skladu s pogoji stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, in sicer na podlagi popolnega spoštovanja načel vključujočega regionalnega sodelovanja, popolnega spoštovanja določb Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti, iskanja rešitev na področju telekomunikacij in vzajemnega priznavanja diplom, nadaljevanja izvajanja vseh že sklenjenih sporazumov v skladu z načelom dobre vere ter aktivnega sodelovanja z misijo EULEX, da bi se okrepile funkcije slednje na celotnem ozemlju Kosova.

Komisija bo pripravila poročilo o tem, kako Srbija izvaja navedeno ključno prednostno nalogo, takoj ko bo slednja dosegla zadosten napredek.

24. EU bo še naprej podpirala dialog med Beogradom in Prištino, da bi se spodbudilo sodelovanje, dosegel napredek na poti v EU in izboljšalo življenje ljudi. Izkazalo se je, da je dialog dragoceno sredstvo za obravnavanje razhajanj med obema stranema, pripomogel pa je tudi k sklenitvi več sporazumov na področjih, kot so prosti pretok blaga in oseb, register prebivalstva in kataster.

25. V letu, ki ga zaznamuje dolgotrajni volilni postopek, je bil na Kosovu pri agendi reform dosežen omejen napredek. Predsednik in vlada sta pokazala zavezanost evropski perspektivi Kosova, katere rezultat je nekaj začetnih reform. Glavni izzivi, in sicer organizirani kriminal in korupcija ter krepitev javne uprave, so še vedno nerešeni. Komisija predlaga, da se s Kosovom vzpostavi strukturiran dialog o pravni državi, s katerim bi se obravnavali ti izzivi in podprla reforma pravosodja.

Medtem ko se je na jugu Kosova vključevanje Srbov izboljšalo, pa so se na severu napetosti zaostrile. Tudi prebivalci severa morajo uživati koristi evropske perspektive. Komisija zato poudarja, da je pomembno, da Kosovo začne izvajati celovito agendo za sever.

Komisija bo skladno s svojim sporočilom iz leta 2009 tudi v prihodnje podpirala prizadevanja Kosova za uresničenje njegove evropske perspektive, zlasti glede vizumov, trgovinskega sporazuma in sodelovanja Kosova v programih EU. Komisija bo zato ponovno pregledala sporočilo iz leta 2009, da se zagotovi, da lahko Kosovo še naprej sodeluje v pristopnem procesu EU. Komisija spodbuja prizadevanja za odpravo ovir za razvoj odnosov med EU in Kosovom, ki so posledica razhajanj glede statusa Kosova.

26. V Bosni in Hercegovini se je nadaljeval politični in institucionalni zastoj ter z njim tudi ovire za delovanje države in izvajanje reform, povezanih z EU. Oblikovanje vlade na državni ravni je nujna prednostna naloga, ki bo zagotovila učinkovito vodenje na državni ravni. Za napredek na poti k EU mora država spremeniti ustavo skladno s sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice, da se odpravi etnična diskriminacija pri zastopanosti v državnih ustanovah, ter sprejeti zakon o državni pomoči. Prav tako še ni sprejet zakon o popisu prebivalstva. Sodelovanje države v strukturiranem dialogu o pravosodju v okviru stabilizacijsko-pridružitvenega procesa je vodilo za prihodnost, ki temelji na dialogu, kompromisih in osredotočenosti na agendo EU.

Napredovanje pri izpolnjevanju ciljev in pogojev, ki so bili določeni za zaprtje Urada visokega predstavnika, je še vedno bistvenega pomena. Prvič je bil imenovan en sam predstavnik EU v Bosni in Hercegovini, s čimer sta se okrepili prisotnost EU in podpora državi na njeni poti od države pod mednarodnim nadzorom do države z evropsko prihodnostjo skladno s sklepi Sveta iz marca 2011.

27. Politika širitve EU je v države, ki si prizadevajo za njeno članstvo, prinesla demokratično in gospodarsko prenovo. Lanski dosežki poudarjajo pomen verodostojne politike širitve. Obenem pa v nekaterih primerih zaradi pomanjkanja ali odsotnosti politične volje in zavezanosti konkretnim rezultatom pristopni proces ne bo napredoval in lahko obtiči na mestu. Izvajanje težavnih reform bo stabilne, bolje pripravljene in uspešnejše države v procesu širitve približalo EU.

PRILOGA 1

Sklepne ugotovitve in priporočila iz mnenja Komisije o prošnji Srbije za članstvo

Srbija je glede na obsežne reforme, izvedene v zadnjih letih, znatno napredovala pri izpolnjevanju političnih meril, ki jih je določil Evropski svet na zasedanju v Københavnu leta 1993, in sicer da mora država imeti stabilne institucije, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo in človekove pravice ter spoštovanje in varstvo manjšin, pa tudi pri izpolnjevanju pogojev stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Ima celovit ustavni, zakonodajni in institucionalni okvir, ki na splošno ustreza evropskim in mednarodnim standardom. Zakonodajne dejavnosti parlamenta so v sedanjem zakonodajnem obdobju postale veliko bolj učinkovite. Pravni in institucionalni okvir pravne države sta celovita, tudi na področju boja proti korupciji in organiziranemu kriminalu, na katerem so že vidni prvi rezultati. Pravni okvir za varstvo človekovih pravic in manjšin je dobro razvit in se je začel izvajati. Srbija je dosegla popolnoma zadovoljivo raven sodelovanja z Mednarodnim kazenskim sodiščem na nekdanjo Jugoslavijo in prevzema vse bolj dejavno vlogo pri spodbujanju sprave v regiji. Pristala je na sodelovanje v dialogu s Kosovom za lajšanje življenja prebivalcev, na podlagi katerega je bilo sprejetih več sporazumov (o prostem pretoku oseb in blaga, registru prebivalstva in katastru), ter sprejela prve ukrepe za njihovo izvajanje.

Kar zadeva gospodarska merila, je Srbija sprejela pomembne ukrepe za vzpostavitev delujočega tržnega gospodarstva ter kljub svetovni gospodarski in finančni krizi dosegla določeno stopnjo makroekonomske stabilnosti. Vendar pa bodo potrebna dodatna prizadevanja za prestrukturiranje gospodarstva in izboljšanje poslovnega okolja, zlasti s krepitvijo pravne države in zmanjšanjem birokracije, krepitvijo konkurence in vloge zasebnega sektorja ter odpravo togosti na trgu dela. Da bi bila država srednjeročno kos konkurenčnemu pritisku in tržnim silam znotraj Unije, mora izvesti strukturne reforme za povečanje proizvodne zmogljivosti gospodarstva in ustvarjanje razmer, ki bodo pritegnile več tujih naložb.

Srbija je dosegla pozitivne rezultate pri izvajanju svojih obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma in začasnega sporazuma.

Če bo nadaljevala postopek usklajevanja zakonodaje ter si še naprej prizadevala za njeno izvajanje in izvrševanje, bi lahko srednjeročno prevzela obveznosti članstva na skoraj vseh področjih pravnega reda Unije. Posebno pozornost bo morala nameniti področjem kmetijstva in razvoja podeželja, sodstva in temeljnih pravic, pravice, svobode in varnosti ter finančnega nadzora. Popolno skladnost s pravnim redom Unije na področju okolja in podnebnih sprememb bi lahko dosegla le dolgoročno, za kar bi bile potrebne večje naložbe.

Na podlagi predhodnih ocen bi imel pristop Srbije omejen skupni vpliv na politike Evropske unije ter ne bi prizadel sposobnosti Unije, da ohranja in poglablja svoj lastni razvoj.

Glede na doslej doseženi napredek Srbije Komisija priporoča Svetu, naj Srbiji odobri status države kandidatke, pri čemer se razume, da bo ponovno vzpostavila dialog s Kosovom in hitro začela izvajati že dosežene sporazume v skladu z načelom dobre vere.

Srbija je na dobri poti, da zadovoljivo izpolni politična merila, ki jih je Evropski svet določil v Københavnu leta 1993, in pogoje stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, če bo še naprej dosegala napredek in bo poiskala praktične rešitve za težave s Kosovom.

Komisija zato priporoča, da se s Srbijo začnejo pogajanja o pristopu k Evropski uniji, takoj ko bo dosegla dodaten znaten napredek pri izpolnjevanju naslednje ključne prednostne naloge:

dodatni ukrepi za normalizacijo odnosov s Kosovom v skladu s pogoji stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, in sicer na podlagi popolnega spoštovanja načel vključujočega regionalnega sodelovanja, popolnega spoštovanja določb Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti, iskanja rešitev na področju telekomunikacij in vzajemnega priznavanja diplom, nadaljevanja izvajanja vseh že sklenjenih sporazumov v skladu z načelom dobre vere ter dejavnega sodelovanja z misijo EULEX, da bi se okrepile funkcije slednje na celotnem ozemlju Kosova.

Komisija bo pripravila poročilo o tem, kako Srbija izvaja navedeno ključno prednostno nalogo, takoj ko bo slednja dosegla zadosten napredek.

Srbija je pozvana, naj ohrani zagon reform pri doseganju potrebne stopnje skladnosti z merili za članstvo, pri čemer mora posebno pozornost nameniti pravni državi, in naj bo še naprej konstruktivno angažirana v regionalnem sodelovanju ter pri krepitvi dvostranskih odnosov s sosednjimi državami. Pričakuje se, da bo nadaljevala izvajanje začasnega sporazuma in izvajala stabilizacijsko-pridružitveni sporazum, ko bo ta enkrat začel veljati. Komisija bo še naprej podpirala ta prizadevanja prek finančnega instrumenta za predpristopno pomoč.

PRILOGA 2

Sklepne ugotovitve glede Hrvaške, nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, Črne gore, Albanije, Bosne in Hercegovine, Kosova[17], Turčije ter Islandije

Hrvaška

Pristopna pogajanja so se zaključila junija 2011, po tem ko je Hrvaška izpolnila še zadnja merila za zaprtje poglavij. Država se mora zdaj opreti na visoko stopnjo usklajenosti, ki jo je dosegla, in se osredotočiti na preostale dejavnosti v okviru priprav na pristop. To poročilo o napredku je del Komisijinega spremljanja izvajanja vseh zavez, ki jih je Hrvaška sprejela v pristopnih pogajanjih, in nadaljnjih priprav te države za prevzem odgovornosti članstva, ki jih pomeni pristop.

Hrvaška še naprej izpolnjuje politična merila. Dosegla je znaten napredek na vseh področjih, vključno s pravno državo, in prvi rezultati so že vidni. Zdaj mora ta prizadevanja nadaljevati, da bi rezultate utrdila.

Področji demokracije in pravne države sta bili dodatno okrepljeni. Delovanje vlade in parlamenta je bilo še naprej učinkovito. Na področju reforme javne uprave so potrebna dodatna prizadevanja za utrditev učinkovitega izvajanja pravnega okvira, da bi se zaključil razvoj sodobnih, zanesljivih in depolitiziranih javnih služb, ki so usmerjene k državljanom.

Hrvaška je dobro napredovala na področju sodstva. Z novo zakonodajo je dodatno okrepila neodvisnost sodstva in sprejela je več ukrepov za izboljšanje njegove učinkovitosti. Uvedla je nov sistem za imenovanje sodnih uradnikov. Med izzive še vedno sodi zlasti potreba po večji učinkovitosti sodstva in zagotavljanju praktičnega izvajanja novih ukrepov v zvezi z neodvisnostjo, nepristranskostjo in odgovornostjo sodstva. Napredek je bil dosežen tudi pri nepristranski obravnavi v sojenjih v zvezi z vojnimi zločini. Štirje specializirani senati za vojne zločine so postali izključno pristojni za vse nove zadeve in njihovo vlogo bi bilo treba dodatno okrepiti v zvezi s tekočimi postopki. Ministrstvo za pravosodje je sprejelo strategijo za reševanje problema nekaznovanosti, zlasti v primerih, v katerih so bile žrtve srbske narodnosti ali so bili domnevni storilci člani hrvaških varnostnih sil.

Na področju boja proti korupciji je bil dosežen znaten napredek. Hrvaška je okrepila protikorupcijska prizadevanja, ki so že dala pozitivne rezultate. Izboljšala je zakonodajo in okrepila pristojne organe. Izboljšati mora rezultate pri učinkoviti obravnavi primerov korupcije, in sicer tako na visoki kot na lokalni ravni, med drugim tudi na področju javnih naročil in sodstva. Pridobiti mora dodatne izkušnje pri praktičnem izvajanju pred kratkim sprejetega pravnega okvira na področju preprečevanja korupcije in dodatno okrepiti strukture, potrebne za njegovo izvajanje.

Spoštovanje človekovih pravic je bilo na splošno še naprej dobro in dosežen je bil dodaten napredek na področju človekovih pravic in varstva manjšin. Hrvaška je še naprej sprejemala različne ukrepe za osveščanje javnosti in izboljšanje varstva človekovih pravic. Kar zadeva dostop do sodnega varstva, se je izvajanje zakona o pravni pomoči še naprej izboljševalo, zlasti s poenostavitvijo postopkov. V zvezi z zaporniškim sistemom so se nadaljevale dejavnosti za razširitev zmogljivosti zavodov za prestajanje kazni zapora in ukrepov z odvzemom prostosti ter zavodov za zdravljenje obsojencev, vendar so hrvaški zapori še vedno prezasedeni. Kar zadeva slabo ravnanje, je varuh človekovih pravic prejel nove pritožbe glede uporabe prekomerne sile policije, na podlagi katerih bo treba ustrezno ukrepati.

Svoboda izražanja, vključno s svobodo in pluralnostjo medijev, je s hrvaško zakonodajo urejena ter se na splošno spoštuje. Dodaten napredek je bil dosežen pri preglednosti lastništva medijev. Vendar pa je bil napredek omejen pri preiskavah v zadevah, začetih v prejšnjih letih v zvezi z ustrahovanjem novinarjev, ki so raziskovali korupcijo in organizirani kriminal, čeprav je res, da je bilo prijavljenih le malo novih primerov. Razvoj preiskovalnega novinarstva še zlasti ovirajo gospodarski pritiski. Na lokalni ravni je še vedno problematično politično vplivanje. Z vidika svobode zbiranja je treba nenehno pozornost namenjati ravnanju ob demonstracijah.

Določen napredek je bil dosežen na področju pravic žensk in enakosti spolov. Vendar pa se položaj žensk na trgu dela ni bistveno spremenil in odstotek nezaposlenih žensk je še naprej visok. Napredek na področju otrokovih pravic je bil omejen. Varuhinja otrokovih pravic je dejavneje posredovala v primerih nasilja nad otroki, v katerih pristojni organi niso ustrezno ukrepali.

Pri vključevanju socialno ranljivih skupin in invalidov je bil napredek omejen. Zmogljivosti urada varuha pravic invalidov se krepijo. Uporaba meril za določanje upravičencev do socialnih transferjev ni enotna in zakonodaja, ki ureja posebne pravice, je razdrobljena. Prehod z oskrbe v ustanovah na storitve oskrbe v skupnostih napreduje počasi. Delavske in sindikalne pravice se na splošno spoštujejo.

Hrvaška je začela dosegati rezultate pri izvajanju protidiskriminacijskega zakona in zakonodaje o zločinih iz sovraštva. Sprejeti so bili različni ukrepi za osveščanje in urad varuha za človekove pravice se krepi. Organi pregona so sprožili več zadev v skladu z zakonodajo o zločinih iz sovraštva. Vendar pa so potrebni dodatni rezultati in država mora obravnavati negativno nastrojenost do homoseksualcev in tujcev v svoji družbi.

V zvezi s spoštovanjem in varstvom pravic manjšin ter kulturnih pravic je bil dosežen določen napredek. Na visoki politični ravni se je nadaljevalo javno izražanje zavezanosti varstvu pravic manjšin, v okviru katerega ja bil ponovno potrjen položaj manjšin v hrvaški družbi. Za organizacije manjšin je bilo zagotovljeno financiranje. Policijske preiskave primerov sovražnosti do manjšin so se izboljšale. Sprejeti so bili ukrepi za boljše izvajanje zaposlitvenih določb iz ustavnega zakona o pravicah narodnih manjšin in načrt za zaposlovanje manjšin, ki ga je zdaj treba začeti izvajati. Vendar pa mora Hrvaška še naprej spodbujati strpnost do manjšin, zlasti do hrvaških Srbov. Še vedno se pojavljajo primeri diskriminacije, predvsem v javnem sektorju na lokalni ravni. Izboljšan je bil dostop pripadnikov romske manjšine do izobraževanja, zlasti predšolskega. Nadaljevalo se je izboljševanje infrastrukture v nekaterih romskih naseljih. Udeležba romske skupnosti v izobraževalnem sistemu je še naprej problematična. Poleg tega bi lahko Romi bolje izkoriščali ukrepe, sprejete v njihovo dobro. Dostop Romov do ustreznih bivališč ter socialnega in zdravstvenega varstva je še vedno problematičen in brezposelnost med romskim prebivalstvom je še naprej izredno visoka.

Pri vprašanju vračanja beguncev je bil dosežen dober napredek. Begunci so se še naprej vračali na Hrvaško. Napredek je bilo opaziti pri stanovanjskih vprašanjih, zlasti v smislu zagotavljanja nastanitve v okviru programov pomoči za nastanitev beguncev, ki se vračajo. Prav tako so se zmanjšale zamude pri obravnavi pritožb na zavrnjene zahtevke za obnovo stanovanjskih objektov. Obnova drugih nepremičnin je napredovala. Izvajanje odločitve o priznavanju pravic do pokojnine se je nadaljevalo. Vendar pa mora Hrvaška doseči napredek pri zagotavljanju nastanitve za približno 2 500 preostalih prosilcev v okviru navedenih programov pomoči za nastanitev. Pospešiti je treba prizadevanja za ustvarjanje ekonomskih in socialnih pogojev, potrebnih za trajno vračanje beguncev.

Na področju regionalnih vprašanj in mednarodnih obveznosti Hrvaška še naprej sodeluje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo. Medagencijska projektna skupina v okviru hrvaške vlade v svojih preiskavah, katerih cilj je izslediti oz. pridobiti informacije o manjkajočih dokumentih v zvezi z uporabo topništva, ki jih je zahteval urad tožilca Mednarodnega kazenskega sodišča za nekdanjo Jugoslavijo, proučevala pomembne nove sledi. Vendar pa ni mogla pridobiti vseh manjkajočih vojaških dokumentov. Prav tako bi se morali politični voditelji izogibati izjavam in dejanjem, ki bi lahko omajali pomen sprave ter potrebo po tem, da je pravici zadoščeno s pregonom oseb, odgovornih za vojne zločine.

Znaten napredek je bil dosežen v zvezi s procesom sarajevske deklaracije. Po srečanjih junija in septembra 2011 so se Bosna in Hercegovina, Hrvaška, Črna gora in Srbija sporazumele o številnih vprašanjih, vključno z besedilom skupne izjave, ki naj bi bila podpisana na ministrski konferenci v Beogradu novembra 2011.

Hrvaška vlada je julija sprejela izjavo o spodbujanju evropskih vrednot v jugovzhodni Evropi in jo predložila parlamentu v sprejetje. Izjava vsebuje odločno zavezanost Hrvaške, da dvostranska vprašanja, kot je na primer vprašanje meje, ne smejo ovirati pristopa držav kandidatk k EU v obdobju od začetka pristopnega procesa do začetka veljavnosti pogodbe o pristopu.

Hrvaška je še naprej dejavno sodelovala v regionalnih pobudah, med drugim tudi v Procesu sodelovanja v jugovzhodni Evropi, Svetu za regionalno sodelovanje in Srednjeevropskem sporazumu o prosti trgovini. Dvostranski odnosi z drugimi državami v procesu širitve in sosednjimi državami članicami EU se še naprej razvijajo, tudi s Srbijo, vendar nekatera vprašanja terjajo nenehno pozornost, zlasti sodelovanje v preiskavah vojnih zločinov in pri pregonu odgovornih oseb. Odnosi s Slovenijo so se z začetkom veljavnosti arbitražnega sporazuma o meji še izboljšali.

Hrvaško gospodarstvo je bilo leta 2010 in v prvem četrtletju leta 2011 še vedno v recesiji, kljub oživitvi gospodarstev v EU in drugih trgovinskih partnerjih. Vendar pa se od pomladi pojavljajo znaki povečane gospodarske dejavnosti. Brezposelnost, javni primanjkljaj in javni dolg so se še naprej povečevali. Ključna šibka točka hrvaškega gospodarstva je velika zunanja zadolženost.

Kar zadeva gospodarska merila, ima Hrvaška delujoče tržno gospodarstvo. Država bi morala biti sposobna spoprijeti se s pritiski konkurence in tržnimi silami v Uniji, če bo odločno izvajala svoj obsežni program reform in tako zmanjšala strukturne pomanjkljivosti.

Ohranjeno je bilo splošno politično soglasje o temeljih tržnega gospodarstva. Ob upoštevanju obstoječih omejitev je makroekonomska politika na splošno omogočila odziv na izzive, ki jih je prinesla recesija. Zaradi šibkih inflacijskih pritiskov je centralni banki uspelo ohraniti stabilen devizni tečaj in finančno stabilnost, hkrati pa je lahko nadaljevala ohlapno monetarno politiko. Bančni sektor je bil še naprej odporen na pretrese. Na proračunskem področju so si pristojni organi prizadevali omejiti rast primanjkljaja z omejevanjem odhodkov. Izboljšan je bil proračunski okvir za doseganje fiskalne vzdržnosti v srednjeročnem obdobju.f Primanjkljaj tekočega računa se je še naprej zmanjševal, kar gre pripisati povečanju izvoza in umirjenemu domačemu povpraševanju, zaradi katerega je bil uvoz majhen. Določen napredek, čeprav omejen, je bil dosežen pri strukturnih reformah v okviru načrta za oživitev gospodarstva.

Vendar je bilo izvajanje strukturnih reform na splošno še vedno počasno, zlasti na področju privatizacije in prestrukturiranja podjetij, ki poslujejo z izgubo. Naložbeno okolje je bilo še naprej neugodno zaradi prevelike regulativne obremenitve, nepredvidljivosti upravnih odločitev, zlasti na lokalni ravni, in številnih nedavčnih dajatev. Načrtovan