Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Turizem in promet/nadaljnje ukrepanje

(mnenje na lastno pobudo)

(2022/C 275/01)

Poročevalec: Panagiotis GKOFAS

Sklep plenarne skupščine 25. 3. 2021 Pravna podlaga člen 32(2) poslovnika mnenje na lastno pobudo Pristojnost strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo Datum sprejetja mnenja strokovne skupine 3. 2. 2022 Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju 23. 2. 2022 Plenarno zasedanje št. 567 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 185/2/7

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) želi pohvaliti izjemna skupna prizadevanja institucij EU v letu 2021, saj so predlagale politike in sprejele ukrepe, usmerjene v pomoč podjetjem pri okrevanju in ohranjanje delovnih mest v evropskem turističnem in prometnem sektorju ter sektorju potovanj. Ti sektorji so ekosistemi, ki jih je pandemija COVID-19 najbolj prizadela ( 1 ) . Vseeno vpliv pandemije ter posledice za gospodarstvo in družbo še niso povsem vidni. Močno si je treba prizadevati za nadaljevanje usklajenega pristopa EU v prihodnjih mesecih z jasno podporo MSP v smislu kreditov in finančnih sredstev, pa tudi informacij o cepljenju ter varnostnih ukrepov za zagotovitev varnega turizma, potovanj in prometa ter za postopno obnovitev turističnih tokov (z izvajanjem sistema kazalnikov za evropski turizem in varnosti za turizem ( 2 ) ).

1.2 Turizem se ne bo vrnil na raven pred pandemijo: globalna soodvisnost ter bolj zelene in digitalne težnje v vedenju potrošnikov bodo določale nove poslovne modele. Po mnenju EESO so na ravni EU in držav članic/regij potrebni naslednji kratko-, srednje- in dolgoročni ukrepi.

1.2.1 Kratkoročni ukrepi: — zagotoviti, da se bodo v načrtu za okrevanje EU in nacionalnih načrtih za okrevanje ustrezno upoštevali sektor hotelirstva in gostinstva ter mikropodjetja v celotnem turističnem spektru, zlasti restavracije, da se jim zagotovi preživetje. EU in nacionalne vlade morajo v celoti podpreti nujne ukrepe finančne podpore, pobude za neposredno financiranje in začasni okvir za državno pomoč po letu 2022, — zaščititi ukrepe finančne podpore za mikropodjetja, zlasti v hotelirstvu in gostinstvu, podaljšati financiranje EU in nacionalno financiranje za toliko časa, kolikor bo potrebno, tudi po decembru 2022, in ne podcenjevati učinka sedanje kadrovske krize na hitrost okrevanja, — podaljšati program SURE za leto 2022 in odložiti vse davčne obveznosti do oblasti, vključno s tistimi, ki so nastale med pandemijo, zlasti za mikropodjetja v hotelirstvu in gostinstvu, — vzpostaviti poseben proračun za turizem v večletnem finančnem okviru ter izboljšati pogoje in usklajene postopke za dostop do sredstev v okviru nacionalnih načrtov za okrevanje in odpornost: npr. z digitalizacijo in preoblikovanjem infrastrukture na bolj trajnosten način, uporabo načel „najprej pomisli na male“ in „samo enkrat“, vključevanjem mikropodjetij tudi v praksi, tako da se poenostavijo birokratski postopki, ter z uvedbo preglednih razpisov za zbiranje ponudb za turistična podjetja in lokalne turistične oblasti (3), — ustvarjati osnovne pogoje za vključitev turističnih in prevoznih mikropodjetij v bančni sistem in finančni sektor prek jamstvenih shem EU in ECB, — izboljšati koordinacijo po vsej Evropi, bolje uskladiti zdravstvene in varnostne protokole (ki bodo prijazni MSP), olajšati potovanje za državljane in predstavnike podjetij EU v državah nečlanicah EU, ohranjati odprte meje, zmanjšati omejitve za potnike in povečati število strategij in načrtov usklajevanja med EU in nacionalnimi vladami, da se obnovijo mednarodni turistični tokovi in neposredne tuje naložbe, — spodbujati vse institucije EU, socialne partnerje, organizacije civilne družbe ter raziskovalne in akademske ustanove, da prispevajo k izvedbi leta trajnostnega turizma v letu 2022 ter k promociji mreže razstav in sejmov EU o trajnostnem turizmu in prometu na mednarodnih trgih, — uvesti proračunsko vrstico za turizem v vseh projektih TEN-T – evropski prometni koridorji, — uvesti usklajen sistem znižanih stopenj DDV za celoten sektor gostinstva in hotelirstva ter turistični sektor, ki mora biti prijazen MSP in imeti pregledne postopke, orodja in postopke za dostop do financiranja (vse na enem mestu, spletna orodja, programi tesnega sodelovanja s predstavniškimi organizacijami MSP), in uvesti posebno proračunsko vrstico zlasti za mikropodjetja, — ustanoviti varuha/urad za nadzor izvajanja ukrepov EU za okrevanje, dostopa do likvidnosti zlasti za mikro in mala podjetja v turističnem in prometnem sektorju ter drugih posebnih nalog (4), — razviti mehanizem EU za spremljanje zagotavljanja podpore mikro, malim in srednjim podjetjem v skladu s sedanjim večletnim finančnim okvirom (2021–2027).

1.2.2 Srednjeročni ukrepi: — preprečevati prezadolženost podjetij in izgubo njihove kreditne sposobnosti (5), — pooblastiti delovne skupine za nadzor izvajanja in učinka ukrepov za okrevanje, zlasti takih, ki so usmerjeni v mikro in mala podjetja v turističnem in prometnem sektorju, — spremljati nacionalne načrte za okrevanje in odpornost držav članic, s čimer se zagotovi, da so vanje vključene reforme, povezane s turizmom, — vzpostaviti mehanizem EU za spremljanje zagotavljanja podpore mikro, malim in srednjim podjetjem v skladu s sedanjim večletnim finančnim okvirom (2021–2027), — uvesti posebno proračunsko vrstico EU za turizem, ki bo izražala pomen tega sektorja in njegove potrebe v obdobju po krizi zaradi COVID-19, — oblikovati močno zavezništvo evropskega turizma za vzpostavitev nabora pobud in optimizacijo financiranja. EESO mora imeti v tem zavezništvu pomembno mesto.

1.2.3 Dolgoročni ukrepi: — razvijati dolgoročen turistični strateški načrt EU: pospeševati prehod na odporen in bolj trajnosten poslovni model turizma, npr. vključitev MSP v javna/zasebna partnerstva, — dajati prednost poklicnemu in strokovnemu usposabljanju za MSP na nacionalni/regionalni ravni ob krepitvi programov mobilnosti vajeništva v turističnem in prometnem sektorju s poudarkom na digitalnih in trajnostnih znanjih in spretnostih (6), zlasti na novih destinacijah in oddaljenih območjih, — oblikovati turistično in prometno politiko EU naslednje generacije, ki zagotavlja predvidljivost in vzbudi zaupanje v trajnostno okrevanje, — razviti nove oblike financiranja za mikropodjetja, zlasti v hotelirstvu in gostinstvu ter za podjetja, ki jih vodijo ženske, obravnavanje sodobnih izzivov (7) in okrevanje po posledicah pandemije COVID-19 ter proučitev, kako najbolje podpreti taka podjetja, kot sta predlagala njeno veličanstvo kraljica Nizozemske Máxima in globalno partnerstvo za finančno vključenost (GPFI) (8).

1.3 Turizem in promet v letu 2020 in pozneje EESO meni, da je večina priporočil iz njegovega mnenja z dne 18. septembra 2020 ( 9 ) še vedno skladnih in ustreznih ter da jih Evropska komisija ni dovolj upoštevala pri svojih načrtih in posvetovanjih.

1.4 EESO sprašuje institucije EU/države članice/regionalne institucije, socialne partnerje in širše organizacije civilne družbe, ali bi se zavezali dolgoročnemu ponovnemu zagonu naložb, tako da bi sprejeli celovit pristop, s katerim bi podprli oblikovanje okvira za modro gospodarstvo in skupne turistične agende za obdobje 2030–2050, opredelili ustrezne poti financiranja in odobrili kredite, saj po pandemiji ne bo več denarnega toka za turistična MSP. Pod temi pogoji MSP ne morejo vlagati v modro gospodarstvo, dokler si ne opomorejo in bodo lahko plačevala svoje obveznosti.

1.5 Ključno je, da se uvedejo nove politike, s katerimi se bodo dodeljevala zadostna finančna sredstva za reševanje sektorja, ter da se razvije dolgoročna trajnostna, pametna in odgovorna evropska turistična politika. Poleg tega EESO poudarja, kako pomembna sta posebna proračunska vrstica EU za turizem in zagotavljanje ustreznega upravljanja, da bi lahko izvajali strateške ukrepe politike, vključno z ustanovitvijo Evropske agencije za turizem, ki bo izvajala naslednje dejavnosti: — vzpostavitev skupnega evropskega podatkovnega območja, ki bo omogočilo večji obseg podatkov, ki bodo na voljo za uporabo, — izvajanje evropskega statističnega programa, s katerim se bodo vzpostavili kazalniki za ustrezno spremljanje turističnih politik, in spodbujanje izmenjave primerov dobre prakse in učnih načrtov v EU na področju trajnostnega turizma (npr. akademija EU za trajnostni turizem, namenjena MSP), — ponovno vzpostavitev mednarodnega sodelovanja EU s Svetovno turistično organizacijo OZN (UNWTO), OECD in delovno skupino za turizem G20 z ustanovitvijo turistične akademije EU posebej za MSP in uvedbo programov usposabljanja za izvajalce usposabljanj v skladu s standardi teh organizacij.

1.6 EESO podpira celovitejši pristop politike in iskanje trajnostnih rešitev za zaščito prihodnosti turizma in prometa, pri čemer naj se upoštevajo naslednje tri glavne zahteve in priložnosti: — povrnitev zaupanja in omogočanje okrevanja, da bi olajšali postopno ponovno omogočanje potovanj ter skupno prometno povezljivost znotraj EU in z državami nečlanicami EU, — učenje iz izkušenj pandemije in uvedenih praks, sprejetje posebnega nabora (MSP prijaznih) kazalnikov ter uskladitev podatkov o vplivu pandemije na turistični in prometni sektor ter o trendih, povezanih s pandemijo v tem sektorju na ravni EU ter na regionalni in mednarodni ravni, — dajanje prednosti agendi za trajnostni razvoj, da bi zagotovili dolgoročne smernice za prihodnji evropski/mednarodni turizem.

1.7 EESO predlaga ustanovitev stalne evropske ali nacionalne strokovne projektne skupine na visoki ravni za likvidnost in naložbe mikro in malih podjetij, vključno s turističnim in prometnim sektorjem, ki bi lahko olajšala in podprla izvajanje ukrepov za okrevanje ter delovala kot mehanizem EU za spremljanje s potrebnimi neodvisnimi in preglednimi podatki o likvidnostnih tokovih mikropodjetij in njihovem dostopu do sredstev.

1.8 EESO spodbuja institucije EU, države članice, regije ter socialne partnerje na ravni EU in nacionalni ravni, da temeljito proučijo in uvedejo skupne kakovostne programe in učinkovitejša orodja mehanizma rescEU in politike zmanjševanja tveganja nesreč ter da si izmenjujejo primere dobre prakse vključevanja civilne družbe v krizno upravljanje ter v preprečevanje človeških žrtev in gospodarskih izgub ( 10 )

1.9 EESO meni, da bo turistični in potovalni sektor brez zaupanja potrošnikov zaostal za splošnim trendom okrevanja gospodarstva. Ključni dejavnik pri ponovnem pridobivanju tega zaupanja je zagotavljanje močne zaščite pravic potrošnikov v skladu z direktivo o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih ( 11 ) . Pri pregledu te direktive bi se bilo treba osredotočiti na odpravo pomanjkljivosti v zakonodaji EU o pravicah potnikov, kot so se pokazale med pandemijo.

1.10 Čeprav zakonodaja EU o potovanjih potnikom zagotavlja pravico do denarnega povračila, so številne države članice uvedle nacionalne nujne ukrepe, ki so v neposrednem nasprotju s to pravico, tako da so potrošnike prisilile, da sprejmejo dobropise, in/ali da so podaljšale zakonsko določene roke za povračila. Pravo EU je treba spoštovati in izvrševati. Skoraj dve leti pandemije je imelo neposredne in katastrofalne finančne posledice tudi za turistična podjetja, še posebej za mikropodjetja.

1.11 EESO zato poziva Komisijo, naj preuči, ali je izvedljivo prilagoditi direktivo, tako da bi se v prihodnjih primerih višje sile, kakršna je pandemija, v državah članicah vzpostavili skladi skupnega jamstva, s čimer bi se bolje upoštevali interesi preživetja turističnih podjetij, hkrati pa bi se zagotovila ustrezna kompenzacija za potrošnike.

2. Uvod in splošne ugotovitve

2.1 Evropski in svetovni turizem se ne bosta vrnila na raven pred pandemijo. Vpliv pandemije ter posledice za družbe in gospodarstvo še niso povsem vidni. Pred pandemijo COVID-19 je turizem neposredno ali posredno obsegal skoraj 10 % BDP EU in zagotavljal približno 22,6 milijona delovnih mest, EU pa je bila vodilna svetovna turistična destinacija s 563 milijoni mednarodnih prihodov in 30 % svetovnega dobička v letu 2018. S 30 % mednarodnih prihodov je bila EU leta 2018 najbolj priljubljena turistična destinacija na svetu. Leta 2018 je bilo v EU-27 več kot 600 000 turističnih nastanitev, rezerviranih pa je bilo skupno 1 326 049 994 nočitev.

2.2 Skupno raziskovalno središče Evropske komisije (JRC) je ocenilo, da turistična industrija zagotavlja več kot 6 % vseh zaposlitev v EU. Poleg tega turizem v nekaterih regijah k zaposlovanju prispeva še veliko več in je pogosto edina oblika zaposlitve za nizko usposobljene delavce. Na Kreti (Grčija), v Jadranski Hrvaški (Hrvaška), Dolini Aoste (Italija) in na Kanarskih otokih (Španija) turizem na primer zagotavlja več kot 30 % vseh delovnih mest v regiji.

2.3 Po več valovih pandemije COVID-19 v letih 2020 in 2021 lahko zdaj vidimo razsežnost njenega vpliva na zaposlovanje in njene uničujoče družbene posledice v turističnem in prometnem sektorju: pomanjkanje mednarodnega turizma, nezadostno in slabo povpraševanje po blagu/storitvah, povezanih s turizmom (zaradi potrošniških modelov in vedenjskih sprememb v turizmu v času pandemije COVID-19), čedalje več poslovnih neuspehov in naraščajoča zadolženost (ki ni omejena le na turistična podjetja), težave pri dostopu do likvidnostnih ukrepov in neučinkoviti odzivi javnih uprav. Ukrepi večkratnega ponovnega odpiranja in zapiranja, napačna uporaba ukrepov omejevanja s COVID potrdili in nezmožnost neodvisnih organov, da bi zagotovili enotne pravice turistom oziroma potnikom in podjetjem, zapletenost in pogosto pomanjkanje zanesljivih informacij o dejanskih lokalnih zdravstvenih in varnostnih razmerah za turiste ter zapleteni birokratski postopki za mobilnost znotraj notranjih meja EU prav tako ne pripomorejo k ponovni vzpostavitvi čezmejne mobilnosti in spodbujanju gospodarskega okrevanja.

2.4 Omeniti je treba, da je glede na nedavno poročilo službe Evropskega parlamenta za raziskave (EPRS) ( 12 ) vpliv pandemije COVID-19 na različne turistične destinacije v Evropski uniji asimetričen in močno lokalno pogojen.

2.5 Kot je razvidno iz slik 1 in 2 poročila EPRS, se je v času pandemije prispevek turizma k zaposlovanju in BDP znatno zmanjšal. V Italiji se je na primer prispevek turizma k BDP leta 2020 prepolovil (v primerjavi z letom 2019), saj se je s 13,1 % zmanjšal na 7 %, izgubljenih pa je bilo 337 000 delovnih mest. V primerjavi z ZDA je več držav članic EU (npr. Nemčija, Italija in Francija) prizadela večja izguba v smislu BDP, manjša pa v smislu delovnih mest.

2.6 Enaindvajset mesecev po začetku pandemije v Evropi sta svetovna turistična in prevozna sektorja še vedno v krizi, kot je doslej še ni bilo ( 13 )

2.7 V EU je mogoče v urbanih območjih opaziti tudi „nove“ vzorce prevoza na delo in nakupovanja, ki so prilagojeni vladnim omejitvam potovanj, na primer več hoje, kolesarjenja, potovanj z avtomobilom in spletnega nakupovanja, na račun potovanja z javnim prevozom. V številnih državah EU zaradi omejitev v zvezi s COVID-19 zlasti starejši ne morejo ustvarjati toliko povpraševanja po sezonskem turizmu in prevozu.

2.8 Potovanja z vlaki, križarkami, potniškimi ladjami in letali so utrpela škodo, povpraševanje v mednarodnem turizmu pa se je zmanjšalo za 70 %, kar je povzročilo izgubo prihodkov in delovnih mest v obeh sektorjih in tudi sektorjih, ki so od njiju odvisni (npr. industrijski in maloprodajni sektor). Čeprav je bil vpliv na tovorni promet doslej majhen, se pričakuje, da se bo ta sektor v prihodnjih letih skrčil, zlasti če bo gospodarstvo v recesiji. Zato bi bilo treba ta sektor ustrezno upoštevati v načrtih za okrevanje EU in držav članic.

2.9 Poleg teh pojavov so nedavni požari v južni Evropi in poplave v severni Evropi ne le zahtevali tragične človeške žrtve in gospodarske izgube, temveč so pokazali tudi, da konvencionalne politike in obstoječi šibki mehanizem rescEU ne zagotavljajo pričakovanih rezultatov ter so se izkazali za neprimerne za dolgoročne modele trajnostnega razvoja.

3. Za turistične in prometne politike EU naslednje generacije

3.1 Potreben je nov pristop naslednje generacije, ki bo bolj usklajen in bo temeljil na možnostih evropske in nacionalne politike za kratko-, srednje- in dolgoročno odpornost ter popolno okrevanje turizma in prometa. Ključna skupna načela bi morala biti osrednji element nove politične, družbene in gospodarske agende EU za: — obnovo zaupanja v turistični in prometni sektor EU (ki ju večinoma sestavljajo mikropodjetja in samozaposleni) med delavci, državljani, turisti/potniki ter evropskimi/svetovnimi zasebnimi in javnimi vlagatelji, — pomoč pri ponovnem razmisleku o obstoječih ekosistemih turističnega in prometnega sektorja EU za spodbujanje odpornosti in okrevanja v smeri „trojnega prehoda“ (zdravstvenega, digitalnega, zelenega), — vrnitev na raven povpraševanja pred pandemijo COVID-19 in spodbujanje novih naložb, cenovno dostopnih za MSP, v trajnostno in dolgoročno rast obeh sektorjev po obdobju 2021–2027.

3.2 Sveženj „Pripravljeni na 55“, ki ga je nedavno sprejela Evropska komisija, Evropski uniji omogoča, da doseže cilje zmanjšanja emisij toplogrednih plinov na celini, ki so zapisani v evropskih podnebnih pravilih. Predlogi v tem svežnju vplivajo tudi na evropski prometni in turistični sektor. Če ti ukrepi ne bodo oblikovani v skladu z ustrezno politiko, predlogi ne bodo privedli do turistične in prometne politike EU naslednje generacije. Nasprotno, predlagani ukrepi bi lahko znatno povečali regulativne stroške za velika in mala podjetja EU ter ogrozili njihovo konkurenčnost v primerjavi s prevoznimi in turističnimi podjetji zunaj EU, ki se nahajajo ob mejah EU, s čimer bi bila ogrožena delovna mesta EU v teh sektorjih. Regije EU, ki so močno odvisne od turizma, bi bile zato še posebej prizadete. Zato bi bilo treba pri pristopu naslednje generacije pozornost posvetiti temu, kako bo ta zakonodajni sveženj vplival na stroške evropskega prometnega in turističnega sektorja, in poskrbeti, da njegova (mednarodna) konkurenčnost ne bo utrpela škode. Le tako bo mogoče zaščititi evropska delovna mesta in konkurenčnost, preprečiti selitev virov CO 2 ter zagotoviti uspeh novega pristopa naslednje generacije.

4. Dober začetek: nova ozaveščenost EU

4.1 Popolna uporaba prilagodljivosti začasnega okvira za državno pomoč bi morala biti zagotovljena do konca leta 2022, pomemben program za brezposelnost SURE pa bi moral delovati v istem obdobju. Kljub temu bi bilo treba v to bolj vključiti socialne akterje in organizacije MSP, da bi sveženj izpolnil pričakovanja glede vpliva in učinkovitosti.

4.2 Ob tem je pri likvidnostnih in finančnih shemah ter shemah dokapitalizacije, ki so na voljo za mala podjetja ter MSP v hotelirstvu in gostinstvu, še vedno nujno potrebno ukrepanje politike, s katerim bi te ukrepe in programe podaljšali do konca obdobja 2022–2023.

4.3 Predloženi nacionalni načrti za okrevanje in odpornost ter novi večletni finančni okvir (2021–2027) skupaj potrebujejo okrepljen in usklajen sistem skupnih metodologij in izmenjave prakse politike (vključno z evropskim semestrom), da bi zagotovili potrebno simetrično gospodarsko okrevanje EU, lojalno konkurenco med javnimi in zasebni akterji, zlasti restavracijami ter MSP v hotelirstvu in gostinstvu, na nacionalni/regionalni/lokalni ravni, socialno konvergenco in vključenost.

4.4 V nacionalnih načrtih za okrevanje in odpornost bo določeno, kako bodo sredstva dodeljena in porabljena v obstoječih rokih. V posameznih državah EU je turizem različno obravnavan, in sicer je lahko zajet v specifičnih turističnih ukrepih, ki so namenjeni posodobitvi sektorja, ali pa v horizontalnih ukrepih, ki se nanašajo na vse sektorje. Zato smo oblikovali kratko- do srednje-/dolgoročni okvir s štirimi glavnimi stebri politike, na katerih bodo temeljili naši končni sklepi in priporočila:

4.5 STEBER I: Likvidnost, oživitev zaposlovanja in obnovitev zaupanja podjetij

4.5.1 Ker ni jasnih in posodobljenih informacij o pričakovanem učinku finančne podpore, dodeljene s programom Evropske komisije za okrevanje v okviru Evropskega investicijskega sklada (EIF), na mikro, mala in srednja podjetja, EESO izraža zaskrbljenost in predlaga: — ustanovitev delovne skupine za nadzor izvajanja ukrepov za okrevanje, zlasti takih, ki so usmerjeni v mikro in mala podjetja v turističnem in prometnem sektorju, — spremljanje nacionalnih načrtov za okrevanje in odpornost držav članic, da bi ocenili, ali so vanje vključene reforme, povezane s turizmom, — vzpostavitev mehanizma EU za spremljanje zagotavljanja podpore mikro, malim in srednjim podjetjem v skladu s sedanjim večletnim finančnim okvirom (2021–2027), — uvedbo posebne proračunske vrstice za turizem, ki bo izražala pomen tega sektorja in njegove potrebe v obdobju po krizi zaradi COVID-19, — izvajanje sistemov druge priložnosti in zgodnjega opozarjanja za turistična in mala prevozna podjetja ter nov program za podporo plačilni sposobnosti za MSP, ki bo enostaven za uporabo, — zbiranje različnih pobud in predlogov v okviru zavezništva evropskega turizma, kar omogoča boljšo osredotočenost na probleme, rešitve in financiranje. EESO bo prispeval tako, da bo vključen v razprave in delo tega zavezništva.

4.6 STEBER II: Mreže podatkov in znanja, pripravljenost, zdravje in varnost ter zmanjševanje tveganja

4.6.1 Turizem vpliva na gospodarstvo, naravno in grajeno okolje, lokalno prebivalstvo v obiskanih krajih in na same obiskovalce. Politike, s katerimi bi dosegli, da bi turizem postal bolj trajnosten in da bi se izkoristil njegov potencial za prispevanje k doseganju ciljev trajnostnega razvoja, so ovirane zaradi pomanjkanja statističnih podatkov o trajnostnosti turizma. Če je trajnostnost v turizmu prednostna naloga, mora biti prednostna naloga tudi njeno merjenje.

4.6.2 Svetovna turistična organizacija (UNWTO) v sodelovanju s statističnim oddelkom Združenih narodov (UNSD) pomaga vodilnim državam in institucijam pri razvoju statističnega okvira za merjenje trajnostnosti turizma. Mednarodne agencije poudarjajo naraščajočo potrebo po merjenju trajnostnosti turizma v vseh njenih razsežnostih, tj. gospodarski, socialni in okoljski, pri čemer bi EU lahko prispevala s svojimi nacionalnimi izkušnjami in določila harmonizirani standard za to področje.

4.7 STEBER III: Srednje-/dolgoročni načrti za prehod

4.7.1 Industrijska strategija EU mora dodatno pospešiti zeleni in digitalni prehod ter povečati odpornost industrijskih ekosistemov EU, katerih bistveni sestavni del so mikro, mala in srednja podjetja, zlasti v turističnem in prometnem sektorju. Soustvarjanje načrtov prehoda za turizem z organizacijami civilne družbe, socialnimi partnerji, vsemi javnimi organi in regulatorji bi moral spremljati celovit pristop, ki je potreben za primerjavo trajnostnih scenarijev in ponovni razmislek o rešitvah turistične, hotelirske, gostinske in prometne politike na evropski, nacionalni in regionalni ravni.

4.8 STEBER IV: Upravljanje in viri : vloga organizacij civilne družbe v trajnostni turistični in prometni politiki naslednje generacije (nacionalni načrti za okrevanje in odpornost).

4.9 Evropska komisija je določila sedem vodilnih pobud, h katerim naj bi države članice predlagale naložbe in reforme. Nekatere teh vodilnih pobud bi omogočile tudi naložbe v turizem, na primer naslednje pobude: — prenoviti: prenova turistične infrastrukture za izboljšanje njene energijske učinkovitosti (stavbe s skoraj ničelno porabo energije), dostopnosti in upravljanja virov ter za razvoj krožnih poslovnih modelov (npr. za ravnanje s hrano in odpadki) ter trajnostnih neposrednih tujih naložb ali naložb EU, — preusposabljati in izpopolnjevati: zagotavljanje usposabljanja za turistične podjetnike, zlasti mikropodjetja, delavce in destinacijske menedžerje, v podporo zelenemu in digitalnemu prehodu, — modernizirati: podpiranje digitalizacije javnih uprav, odgovornih za turistično politiko, in spodbujanje deljenja podatkov med javnimi upravami, destinacijskimi menedžerji in podjetji, — napolniti: vlaganje v čisto mobilnost in izboljšanje povezanosti s turističnimi destinacijami, zlasti z najbolj obiskanimi turističnimi območji (npr. s prevozi po vodnih poteh, avtobusi, javnim prevozom), — uvesti posebno proračunsko vrstico za turizem v projekte TEN-T (evropski prometni koridorji), kar bo omogočilo upoštevanje njegovih posebnosti.

4.10 Države članice in institucije EU bodo potrebovale trden partnerski okvir z evropskimi/nacionalnimi/regionalnimi in socialnimi partnerji (socialni dialog). Organizacije civilne družbe na ravni EU in držav članic ter drugi deležniki bodo pozvani k proaktivni vlogi in vlogi z dodano vrednostjo na vseh ravneh (poleg polne vključenosti v evropski semester, nadzor trga itd.), pri čemer bodo določeni nekateri skupni dolgoročni cilji, skupni časovni okviri in nova ekonomska konvergenca, ki bo zagotavljala socialno vključenost. Nujno je treba načrtovati vnaprej in ukrepati s temeljitim ponovnim vrednotenjem, konkretnim skupnim političnim programom in nacionalnimi zavezami, da bi razvili bolj trajnosten, privlačnejši in medsebojno bolj povezan poslovni model turizma in prometa, ki bo primeren za novo povpraševanje na svetovnem trgu in spremenjene življenjske sloge.

V Bruslju, 23. februarja 2022 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Christa SCHWENG

(1) Sporočilo Komisije z naslovom Čas za Evropo: obnova in priprava za naslednjo generacijo (COM(2020) 456 final), podpora v okviru kohezijske politike za obdobje 2021–2027 ter sveženj zdravstvenih in varnostnih ukrepov, kot so politika cepljenja, digitalno COVID potrdilo EU, minimalni standard evropskega COVID-19 znaka za varnost v turizmu in drugo.

(2) https://s3platform.jrc.ec.europa.eu/digitalisation-and-safety-for-tourism?p_l_back_url=%2Fsearch%3Fq%3Dtourism

(3) Glavna področja, povezana s „turističnim prehodom“ za mikropodjetja in širše deležnike, so: bolj zeleni turizem (krožni turizem, turizem, dostopen za vse, ogljično nevtralna mobilnost, znanje o trajnostnosti, trajnostna potrošnja), digitalizacija (podatkovna analitika in upravljanje izkušenj v realnem času, digitalni neskončni turizem in virtualne izkušnje, tehnološko podprte destinacije, preobrazba soustvarjanja vrednosti, digitalno opolnomočenje ter znanje o turističnih ponudnikih in potrošnikih) in odpornost (prilagoditvena sposobnost spreminjajočega se sveta turizma, izpopolnjevanje in zaščita visokokakovostnega dela v turizmu, upravljanje destinacij za podporo blaginji za vse, podpora za lastniški kapital, dostopnost in družbeni vpliv turizma na podnebne spremembe, staranje in digitalni razkorak).

(4) Druge naloge, ki bi jih moral opravljati varuh/urad: spremljanje dejavnosti držav članic v zvezi z njihovimi nacionalnimi načrti za okrevanje in odpornost, da se oceni, ali se reforme, povezane s turizmom, izvajajo dosledno, spremljanje sistemov druge priložnosti in zgodnjega opozarjanja za turistična in mala prevozna podjetja ter novega programa za podporo plačilni sposobnosti za MSP, ki je enostaven za uporabo, in ustvarjanje pogojev za posebno proračunsko vrstico za turizem, ki bo odražala tako pomen tega sektorja kot njegove potrebe v obdobju po krizi zaradi COVID-19.

(5) Ukrepi: prestrukturiranje dolžniškega kapitala, krepitev zmogljivosti mikropodjetij za združevanje in povezovanje v grozde, spodbujanje lastniškega kapitala in zagotavljanje davčnih spodbud za zasebne vlagatelje ter podpiranje mehanizmov zgodnjega opozarjanja za mala podjetja, ki jim grozi insolventnost.

(6) Priporočilo Sveta z dne 15. marca 2018 o evropskem okviru za kakovostna in učinkovita vajeništva (UL C 153, 2.5.2018, str. 1).

(7) Njeno veličanstvo kraljica Máxima je imela kot posebna zagovornica generalnega sekretarja OZN za finančno vključenost za razvoj (UNSGSA) govor na vrhu G20 31. oktobra 2021 v Rimu, www.unsgsa.org.

(8) Globalno partnerstvo za finančno vključenost je vključujoča platforma za vse države G20.

(9) UL C 429, 11.12.2020, str. 219.

(10) Sendajski okvir OZN za zmanjševanje tveganja nesreč za obdobje 2015–2030; SME knowledge network and preparedness demonstrative centres (mreža znanja za MSP in demonstracijski centri za pripravljenost), https://www.europeansmeacademy.eu/news/improving-preparednes-response-to-eu-natural-and-man-made-disasters/.

(11) Direktiva (EU) 2015/2302 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih (UL L 326, 11.12.2015, str. 1).

(12) Možganski trust Evropskega parlamenta, Relaunching transport and tourism in the EU after COVID-19 (Ponovni zagon prometa in turizma v EU po pandemiji COVID-19), februar 2021.

(13) Ta je najbolj prizadela mala podjetja in samozaposlene v posameznih vrednostnih in oskrbovalnih verigah, pa tudi delavce in družbe ter njihovo zmožnost za odpornost.