EVROPSKA KOMISIJA Bruselj,7.3.2018 SWD(2018) 222 final DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE

Poročilo o državi – Slovenija 2018

Poročilo vsebuje poglobljeni pregled o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij

Spremni dokument

K SPOROČILU KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKI CENTRALNI BANKI IN EUROSKUPINI Evropski semester 2018: ocena napredka pri strukturnih reformah, preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij ter rezultati poglobljenih pregledov v skladu z Uredbo (EU) No 1176/2011 {COM(2018) 120 final}



Kazalo Povzetek 1.Gospodarske razmere in obeti 2.Napredek pri izvajanju priporočil za posamezne države 3.Povzetek glavnih ugotovitev poglobljenega pregleda v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji 4.Prednostna področja reform 4.1.Javne finance in obdavčitev 4.2.Finančni sektor 4.3.Trg dela, izobraževanje in socialne politike 4.4.Naložbe Priloga A: Pregled napredka Priloga B: Preglednica v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji Priloga C: Standardne tabele Uporabljeni viri SEZNAM tabel Tabela 1.1:Ključni ekonomski kazalniki Tabela 2.1:Zbirna tabela v oceni izvajanja priporočil za posamezne države za leto 2017 Tabela 3.1: Ocenjevalna matrika v okviru postopka v zvezi z makroeknomskimi neravnotežji

Tabela 4.2.1:Kazalniki finančne trdnosti, vse banke v Sloveniji Tabela 4.4.1:Gradbeništvo je drago Tabela B.1:Preglednica v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji (Poročilo o mehanizmu opozarjanja 2018) Tabela C.1:Kazalniki finančnih trgov Tabela C.2:Pregled glavnih socialnih kazalnikov Tabela C.3:Kazalniki trga dela in izobraževanja Tabela C.4:Kazalniki socialne vključenosti in zdravja Tabela C.5:Kazalniki uspešnosti in politike proizvodnih trgov Tabela C.6:Zelena rast SEZNAM grafov Graf 1.1: Prispevki k rasti BDP Graf 1.2: Gibanje javnih in zasebnih naložb Graf 1.3: Naložbe po vrstah Graf 1.4: Prispevki k potencialni rasti Graf 1.5: Sprememba izvoznih tržnih deležev s prispevki Graf 1.6: Realni efektivni devizni tečaj na podlagi stroškov dela na enoto Graf 1.7: Neto stanje mednarodnih naložb – po sektorjih Graf 1.8: Razčlenitev dolga Graf 1.9: Gibanje cen stanovanjskih nepremičnin

Graf 2.1: Skupno večletno izvajanje priporočil za Slovenijo iz obdobja 2011–2017 do danes Graf 3.1: Nedonosna izpostavljenost domačih bank (vključno s hčerinskimi družbami ali podružnicami pod tujim nadzorom) Graf 3.2: Gibanje zaostalih plačil Graf 4.1.1: Bruto dolg – analiza vzdržnosti dolga Graf 4.1.2: V Sloveniji so težave z alkoholom, prekomerno telesno težo in debelostjo večje kot v večini drugih držav EU Graf 4.2.1: Medletna rast posojil, prilagojena za prodajo in listinjenje Graf 4.2.2: Gibanja slabih posojil, vključno s sredstvi DUTB Graf 4.2.3: Delež donosnih restrukturiranih posojil (konec junija 2017) Graf 4.2.4: Letna vrednost naložb zasebnega kapitala v izbranih državah Srednje in Vzhodne Evrope v obdobju 2013–2016 (v milijonih EUR) Graf 4.3.1: Stopnje delovne aktivnosti, zaposlenosti in brezposelnosti (letne) Graf 4.3.2: Razčlenitev stopnje sprememb stroškov dela na enoto Graf 4.4.1: Produktivnost dela v Sloveniji in euroobmočju, 1999–2016 Graf 4.4.2: Produktivnost dela leta 2010 in povprečna letna stopnja njene rasti (2008–2016) Graf 4.4.3: Dodana vrednost na zaposlenega, v 1 000 EUR, predelovalne dejavnosti Graf 4.4.4: Dodana vrednost na zaposlenega, v 1 000 EUR, storitve Graf 4.4.5: Letna skupna faktorska produktivnost malih, srednjih in velikih podjetij Graf 4.4.6: Letna skupna faktorska produktivnost zombijevskih podjetij v primerjavi z drugimi podjetji Graf 4.4.7: Izobraževanje in pismenost Graf 4.4.8: Poslovno okolje Graf 4.4.9: Inovacije ter raziskave in razvoj

Graf 4.4.10: Intenzivnost zasebnih in javnih naložb v raziskave in razvoj v Sloveniji (v % BDP), 2007–2015 Graf 4.4.11: Učinek odprave omejitev v storitvenem sektorju na produktivnost dela v predelovalnih dejavnostih (merjen z indeksom omejitev v trgovini s storitvami) SEZNAM okvirov Okvir 2.1: Konkretni rezultati podpore EU za strukturne spremembe v Sloveniji Okvir 4.2.1: Izbrana tema politike: izboljšanje dostopa do financiranja Okvir 4.3.1: Spremljanje uspešnosti glede na evropski steber socialnih pravic Okvir 4.4.1: Naložbeni izzivi in reforme v Sloveniji Okvir 4.4.2: Gonila rasti produktivnosti na ravni podjetij Povzetek Uspešno ponovno uravnoteženje Slovenije je podlaga za reševanje srednjeročnih in dolgoročnih izzivov. Viri neravnotežij, ki so privedli do globoke krize v letih 2012–2013, so se hitro zmanjšali, tudi po zaslugi vztrajnih ukrepov politik. Gospodarstvo zdaj beleži trdno rast. Odpravljanje preostalih slabosti v bančnem in podjetniškem sektorju, sprostitev naložb in rast produktivnosti ter reforme pokojninskega in zdravstvenega sistema ter sistema dolgotrajne oskrbe ostajajo ključne prednostne naloge, da se gospodarstvo usmeri na pot dinamične in trajnostne rasti.() Slovenija začenja dosegati uravnoteženo rast. V obdobju 2012–2014 je imela velike težave v bančnem sektorju in je začela boleč proces razdolževanja podjetij. Gospodarstvo se je nato hitro ponovno uravnotežilo, k čemur so pripomogli tudi dobro pripravljeni ukrepi politike, in od leta 2016 dosega trajnostno rast. Slovenija je ohranila svojo cenovno konkurenčnost in izboljšanje zunanjega okolja se jasno odraža v rasti izvoza. Pričakovani presežek na tekočem računu je v letu 2017 znašal 5,9 % BDP in neto stanje mednarodnih naložb se je izboljšalo. Trg dela se krepi. Zaposlenost se je še naprej povečevala, brezposelnost se je dodatno zmanjšala, pomanjkanje delovne sile pa se je povečalo. Razmere na trgu dela, ki jih zaznamujeta visoko povpraševanje po delu na eni strani in nizka stopnja brezposelnosti na drugi strani, povzročajo določen pritisk na rast plač, vendar ostaja ta zmerna in usklajena z gibanjem produktivnosti. Zaradi pozitivnih gospodarskih gibanj se delež ljudi, ki jim grozita revščina in socialna izključenost, še naprej zmanjšuje. Viri neravnotežij se vzdržno zmanjšujejo. Bančni sektor se krepi zaradi boljše solventnosti, donosnosti in kakovosti sredstev. Slaba posojila so se v letu 2017 v primerjavi z letom 2016 zmanjšala za skoraj tretjino. Rast posojil je postala pozitivna in po pričakovanjih bodo slovensko gospodarsko rast v letih 2018 in 2019 poganjale naložbe. Javne finance naj bi bile v letu 2018 uravnotežene. Javni dolg se še naprej zmanjšuje in naj bi v letu 2019 dosegel 72 % BDP, kar je 10 odstotnih točk manj kot leta 2015, ko je bil najvišji. Ti pozitivni obeti odpirajo priložnosti za povečanje potencialne rasti gospodarstva. V Sloveniji se je rast produktivnosti dela v zadnjih 15 letih zmanjšala tako zaradi cikličnih kot strukturnih dejavnikov. Zaradi staranja prebivalstva se krči delovna sila, zato bodo naložbe in tehnološki napredek ključnega pomena za prihodnjo rast v državi. Še vedno so prisotni veliki dolgoročni izzivi, povezani s staranjem družbe. Javni odhodki za pokojnine, zdravstvo in dolgotrajno oskrbo dolgoročno predstavljajo velik pritisk na javne finance. Slovenija je pri izvajanju priporočil iz leta 2017 dosegla določen( ) napredek. Doseženo je bilo politično soglasje, tudi s socialnimi partnerji, o načinu izvajanja pokojninske reforme. Sprejeti so bili nekateri zakoni o reformah v zdravstvenem sektorju, medtem ko ključna zakonodaja (Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju) še ni sprejeta. O predlogu za reformo dolgotrajne oskrbe je potekalo javno posvetovanje, vendar predlog še ni vložen. V zdravstvenem sektorju se več uporablja skupno javno naročanje. Sprejeti so bili nekateri ukrepi za povečanje zaposlenosti starejših in nizko usposobljenih delavcev. Veliko dela je bilo opravljenega za doseganje trajnega reševanja slabih posojil. Prav tako bo sredi leta 2018 začel veljati nov zakonodajni sveženj, ki izboljšuje postopke prostorskega načrtovanja in gradbene postopke. V zadnjem času so bili ob podpori skladov EU in Evropskega sklada za strateške naložbe razviti novi alternativni viri financiranja. Kar se tiče napredka pri doseganju ciljev strategije Evropa 2020, je Slovenija že dosegla ali pa je na dobri poti, da doseže svoje nacionalne cilje glede stopenj zgodnjega opuščanja šolanja, deleža prebivalstva s terciarno izobrazbo, energijske učinkovitosti in emisij toplogrednih plinov. Stopnja zaposlenosti (starostna skupina od 20 do 64 let) se je v letu 2016 povečala za 1 odstotno točko na 70,1 %, s čimer se je približala cilju 75 %. Število ljudi, ki jih ogrožata revščina in socialna izključenost, se je v letu 2016 še zmanjšalo, vendar je še vedno nad ravnjo iz leta 2008. Nespodbudno pa je, da se je Slovenija še bolj oddaljila od cilja na področju intenzivnosti raziskav in razvoja.

Slovenija dosega razmeroma dobre rezultate pri kazalnikih iz pregleda socialnih kazalnikov, ki podpirajo evropski steber socialnih pravic. Dohodkovna neenakost je nizka. Tveganje revščine in socialne izključenosti se je v zadnjih letih zmanjšalo, vendar še vedno prevladuje revščina starejših. Stopnja zaposlenosti starejših in nizko usposobljenih delavcev je kljub izboljšanju rezultatov na trgu dela ostala nizka. Dobri rezultati so doseženi na področju izobraževanja in usposabljanja. Glavne ugotovitve poglobljenega pregleda, vključenega v to poročilo, in z njimi povezani izzivi politik so: ·Bančni sektor se je okrepil. V letu 2017 se je delež slabih posojil zmanjšal skoraj za tretjino. Banke poslujejo donosno, so dobro kapitalizirane in imajo ugodno strukturo financiranja. Rezerve, ki so jih oblikovale za pokrivanje potencialnih izgub zaradi preostalih slabih posojil, se povečujejo. Marca 2017 je Banka Slovenije izdala sveženj orodij za preprečevanje, ugotavljanje in upravljanje slabih posojil. Preostala izziva sta stalno spremljanje restrukturiranih nedonosnih posojil (stopnja ponovnega neplačila je marca 2017 znašala 27 %) in dolgoročna donosnost bank glede na trenutne nizke obrestne mere. Privatizacija NLB je še vedno ključnega pomena, da se prepreči morebitno prihodnje neustrezno dodeljevanje posojil in zagotovi njeno dolgoročno uspešno poslovanje. ·Razdolževanje v podjetniškem sektorju se zdi zaključeno in naložbe se povečujejo. Dolg zasebnega sektorja se je v letu 2016 znižal na 81,4 % s 115 % BDP, kolikor je znašal v letu 2010, ko je bil najvišji. Posojila gospodinjstvom in podjetjem zdaj krepko rastejo. Rast zasebnih naložb se je v letu 2016 pospešila na 5 %, podpiralo pa jo je povečanje vhodnih neposrednih tujih naložb. Kljub temu je stopnja zasebnih naložb, vključno s tujimi neposrednimi naložbami v Sloveniji, še vedno razmeroma nizka v primerjavi s primerljivimi državami, zato ostaja za gospodarstvo izziv. ·Javni dolg se je v letu 2016 zmanjšal na 78,5 % BDP. Delež dolga se ob močni nominalni rasti BDP in zmanjšanju primanjkljaja sektorja država zmanjšuje. Kljub temu je dolgoročna vzdržnost še precejšen izziv, saj naj bi staranje prebivalstva povzročilo velik pritisk na javne finance. Zakonodaja o pokojninah, stabilnem financiranju zdravstvenega sistema in reformi sistema dolgotrajne oskrbe, ki bi reševala te probleme, še ni sprejeta. Druga ključna ekonomska vprašanja, analizirana v tem poročilu, ki kažejo na posebne izzive, s katerimi se sooča slovensko gospodarstvo, so naslednja: ·Trg dela se še naprej sooča z izzivi. Stopnji aktivnosti in zaposlenosti starejših delavcev sta še vedno med najnižjimi v EU. Izobraževanje odraslih v zadnjih sedmih letih upada, čeprav je še vedno nekoliko nad povprečjem EU. Ocenjevanje aktivnih politik zaposlovanja kaže, da je večina programov uspešnih, vendar je stopnja udeležbe brezposelnih v programih nizka. ·Zdravstveni sistem potrebuje stabilno financiranje in njegovo učinkovitost je treba izboljšati. Zdravstveni sistem zagotavlja dobre rezultate, vendar je zaradi starajočega se prebivalstva tako kot sistem dolgotrajne oskrbe pod pritiskom. Zato je povečanje učinkovitosti, vključno s skupnim javnim naročanjem, pomembno za zagotovitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ in nadaljnjega zagotavljanja visokokakovostne oskrbe. Če bo Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju sprejet, bo to pomagalo doseči ta cilj. ·Poslovno okolje in dostop do financiranja sta se izboljšala, ampak izzivi ostajajo. Medtem ko so bili oblikovani nekateri novi finančni instrumenti, so se alternativni viri financiranja za zagonska podjetja, mala podjetja in podjetja v razširitveni fazi šele začeli razvijati. Sprejeta je bila zakonodaja za olajšanje postopkov prostorskega načrtovanja in gradbenih postopkov, ampak upravno breme in regulacija storitvenih trgov še vedno ovirata rast in naložbe. Konkurenco, profesionalizacijo in neodvisen nadzor na področju javnega naročanja je mogoče še izboljšati. Nekatere protikorupcijske reforme se še niso začele izvajati. Učinkovitost javnih raziskav ovirajo težave pri privabljanju domačih in tujih strokovnjakov ter pomanjkanje financiranja na podlagi uspešnosti. 1. Gospodarske razmere in obeti Rast BDP Slovensko gospodarstvo si je opomoglo po krizi in trenutno raste hitreje od povprečja EU. V obdobju 2014–2016 je rast v povprečju znašala 2,8 %, v letu 2017 pa naj bi se v skladu z zimsko napovedjo iz leta 2018 pospešila na 4,9 % (graf 1.1). Realni BDP je bil v letu 2016 za 6,5 % višji, kot je bil v letu 2008, ko je bil najvišji pred krizo. Gospodarstvo se hitro ponovno uravnoteža in posledice krize se rešujejo preudarno. Država je izkoristila izboljševanje zunanjih pogojev, saj je ohranila močen konkurenčni položaj in ji je v obdobju 2014–2016 uspelo povečati izvozne tržne deleže za 9 %. Poleg pozitivnega prispevka neto izvoza k rasti se je povečevala tudi zasebna potrošnja. Rast so zavirale naložbe, katerih prispevek je bil v letih 2015 in 2016 predvsem zaradi počasnega napredka pri projektih, podprtih s skladi EU, negativen. Graf 1.1:Prispevki k rasti BDP Vir: Evropska komisija, zimska napoved iz leta 2018. Naložbe so v letu 2017 poleg izvoza postale glavni dejavnik rasti. V prvih treh četrtletjih 2017 so se v primerjavi z enakim obdobjem leta 2016 zvišale za 9,1 %. Največ je k rasti prispevala nestanovanjska gradnja, ki se je povečala za 16,1 %, za 8,6 % pa so se povečale tudi naložbe v stroje in opremo. Naložbe v stanovanjsko gradnjo so se povečale za 7,5 %. Zasebna potrošnja je v letu 2017 zrasla za 3,3 %, spodbujala pa sta jo naraščajoči razpoložljivi dohodek in visoko zaupanje potrošnikov. Rast izvoza je ostala močna in je prehitela rast uvoza, kar je dodatno prispevalo k presežku na tekočem računu. Graf 1.2:Gibanje javnih in zasebnih naložb Vir: Evropska komisija. Graf 1.3:Naložbe po vrstah Vir: Evropska komisija. Naložbe v zasebnem sektorju kot delež BDP so zaradi močnega upada med krizo še vedno nižje od povprečja euroobmočja. Vendar pa so po obsegu naložbe še vedno na ravni, doseženi ob prelomu stoletja. Naložbe kot delež BDP so v letu 2016 znašale približno 18 % (glej graf 1.2), medtem ko je povprečje v obdobju 1998–2006 znašalo 26,5 %. Javne naložbe so se sicer zmanjšale, vendar so še vedno nad povprečjem euroobmočja. Velik upad skupnih naložb je mogoče pripisati zmanjšanju zasebnih naložb, ki so zdaj pod povprečjem euroobmočja. Ob tem je poleg ravni naložb v gradbeništvu občutno nižja kot pred krizo tudi raven naložb v stroje in opremo (graf 1.3). Naložbe v proizvode intelektualne lastnine so bile skozi leta razmeroma stabilne, naložbe v informacijsko in komunikacijsko tehnologijo pa so se občutno zmanjšale. Slovenija je imela v preteklosti nizke vhodne tuje naložbe, vendar se stanje od leta 2014 izboljšuje. V zadnjih treh letih so prilivi neposrednih tujih naložb v povprečju znašali 4 % BDP letno. V zadnjih dveh letih so k njihovemu povečanju pripomogli neto reinvestirani dobički, ki so v letih po krizi ostali nizki. V oddelku 4.2 so obravnavani razvoj dogodkov v bančnem sektorju in alternativni viri financiranja. Oddelek 4.4 vsebuje analizo ovir za naložbe in rast produktivnosti. Rast BDP naj bi po napovedih v letu 2018 dosegla 4,2 %, v letu 2019 pa 3,5 %. Poganjalo naj bi jo predvsem domače povpraševanje, saj naj bi zasebna potrošnja v obdobju, ki ga zajema napoved, ostala močna. Potrošnjo podpirajo rast zaposlovanja, plač in bančnih posojil. Tudi rast naložb naj bi bila visoka zaradi kombinacije močnega zunanjega in domačega povpraševanja ter izboljševanja pogojev financiranja in boljših bilanc stanja podjetij. Izkoriščenost zmogljivosti je dosegla visoko raven, industrijska proizvodnja raste in izvozni trgi se širijo, zato postajajo dodatne naložbe nujne. V javnem sektorju naj bi naložbe podpiralo boljše črpanje skladov EU, vključno s prvim infrastrukturnim projektom, ki je novembra 2017 dobil podporo jamstva Evropskega sklada za strateške naložbe (EFSI). Izvozna učinkovitost naj bi ostala trdna, podpirali jo bodo stabilni stroški dela na enoto in nadaljnje izboljšanje cenovne konkurenčnosti. Uvoz bo predvidoma rasel v skladu z domačim povpraševanjem, kar bo postopno nevtraliziralo prispevek rasti neto izvoza. Presežek na tekočem računu naj bi se v letih 2018 in 2019 nekoliko zmanjšal. Potencialna rast se krepi. Pred letom 2008 je bila stopnja potencialne rasti izračunana v višini približno 3,5 % letno. Prispevek rasti skupne faktorske produktivnosti je upadal, vendar je bilo to več kot izravnano s čedalje večjim prispevkom naložb. Prispevek akumulacije kapitala se je v obdobju 2009–2011 znatno zmanjšal in se od leta 2012 prevesil v negativnega, zaradi česar je postala potencialna rast v obdobju 2012–2013 negativna (graf 1.4). Okrevanje je v obdobju 2014–2017 temeljilo na čedalje večjem prispevku skupne faktorske produktivnosti, saj je gospodarstvo ponovno postalo uspešno. Prispevek akumulacije kapitala naj bi postal pozitiven šele leta 2018. Prispevek dela ostaja skromen, kar je v starajoči se družbi pričakovano. Stopnja potencialne rasti naj bi se v naslednjih petih letih stabilizirala pri približno 2,5 % do 3 % (za več podrobnosti o produktivnosti glej oddelek 4.4).

Tveganja za obete glede rasti so pretežno pozitivna. Slovenija je kot malo odprto gospodarstvo še vedno izpostavljena gospodarskim gibanjem na svojih izvoznih trgih, pa tudi zvišanjem cen nafte in surovin. V domačem gospodarstvu bi lahko izboljšanje gospodarskega razpoloženja in boljši dostop do posojil še dodatno podprla naložbe, zlasti v stanovanjske nepremičnine. Graf 1.4:Prispevki k potencialni rasti Vir: Evropska komisija, jesenska napoved iz leta 2017. Inflacija Inflacija ostaja zmerna. Slovenija je imela v letih 2015 in 2016 deflacijo, ki je bila posledica padca svetovnih cen energije in tekočega razdolževanja. Nizka osnovna inflacija je odražala tudi razmeroma šibko domače povpraševanje. Inflacija se je v prvem četrtletju 2017 pospešila proti 2 % (medletno), nato pa se je upočasnila, v veliki meri zaradi učinkov osnove. Na splošno so se cene življenjskih potrebščin v letu 2017 povečale za 1,6 %. Tako skupna kot osnovna inflacija naj bi v obdobju, ki ga zajema napoved, ostali zmerni. Harmonizirani indeks cen življenjskih potrebščin naj bi v letu 2018 zrasel za 1,8 %, v letu 2019 pa za 2,0 %. Trg dela Delovanje trga dela se je ob močni gospodarski rasti še naprej izboljševalo. V letu 2017 sta se nadaljevala povečevanje zaposlenosti in zmanjševanje brezposelnosti, ki sta potekala od leta 2014. V letu 2017 se je brezposelnost (starostna skupina od 15 do 74 let) letno zmanjšala z 8,0 % na 6,8 %. Med tretjim četrtletjem leta 2016 in tretjim četrtletjem leta 2017 se je stopnja zaposlenosti (starostna skupina od 20 do 64 let) povečala s 70,4 % na 74,1 %, stopnja delovne aktivnosti (starostna skupina od 20 do 64 let) pa se je (v istem obdobju) povečala s 76 % na 79 %, kar je višje kot pred krizo. Poleg tega se je delež delavcev, ki so komaj v stiku s trgom dela ali so obupali nad iskanjem dela, v zadnjih letih zmanjšal in je zdaj nižji kot pred krizo. Zaposlenost naj bi se v obdobju, ki ga zajema napoved, še naprej povečevala za 1 % do 2 % letno. Rast naj bi se upočasnila, ko se bo ob razmerah na trgu dela, ki jih zaznamujeta visoko povpraševanje po delu na eni strani in nizka stopnja brezposelnosti na drugi strani, povečevalo pomanjkanje delovne sile. Zato naj bi se stopnja brezposelnosti v letu 2019 zmanjšala s 6,8 %, kolikor je znašala v letu 2017, na 5,2 %. Kljub temu se trg dela še vedno sooča s strukturnimi izzivi. Dolgotrajna brezposelnost še vedno predstavlja več kot polovico skupne brezposelnosti in stopnji zaposlenosti starejših in nizko usposobljenih delavcev kljub izboljšanjem v zadnjih letih ostajata pod povprečjem EU, njihova udeležba v aktivnih politikah zaposlovanja pa je nizka. Razmere na trgu dela, ki jih zaznamujeta visoko povpraševanju po delu na eni strani in nizka stopnja brezposelnosti na drugi strani, povzročajo določen pritisk na rast plač. Nominalna sredstva za zaposlene na zaposlenega so se v letu 2017 povečala za 2,8 % in naj bi se v letih 2018 in 2019 še naprej povečevala za približno 3,2 %. Realne plače so se v letu 2017 povečale za 1,1 % in naj bi se v obdobju, ki ga zajema napoved, povečale za 1,5 % ter tako ostale nižje od rasti produktivnosti. Nominalni stroški dela na enoto so se v letu 2017 povečali za 0,4 % in naj bi se v letih 2018 in 2019 še naprej povečevali po stopnji 0,9 %. Socialne razmere Delež prebivalstva, ki ga ogrožata revščina in socialna izključenost, je upadel, vendar ostaja visok pri starejših. Stopnja tveganja revščine ali socialne izključenosti za osebe nad 65 let je leta 2016 znašala 19,9 %, kar je nad povprečjem EU, ki znaša 17,7 %. Za skoraj 13,8 % teh ljudi je značilno dolgotrajno tveganje revščine( ). Ta stopnja je med najvišjimi v EU (glej oddelek 4.3). Decembra 2016 je skoraj polovica upokojencev prejela pokojnino, ki je pod pragom revščine. V prihodnosti je pri delavcih s krajšimi delovnimi dobami mogoče pričakovati težave z ustreznostjo pokojnin (glej oddelek 4.1.4). Dohodkovna neenakost se je še naprej zmanjševala in je še vedno med najnižjimi v EU. Ginijev količnik ekvivalentnega( ) razpoložljivega dohodka se je rahlo znižal s 24,5 v letu 2015 na 24,4 v letu 2016. To je precej pod povprečjem EU, ki je leta 2016 znašalo 30,8, vendar še vedno nad ravnjo pred krizo (23,2 leta 2007) ter se odraža v razmeroma nizkem razmerju kvintilnih razredov (80/20)( ). Slovenija ima tudi razmeroma nizko vrzel stopnje zaposlenosti po spolu. Ravni dohodkov se po regijah močno razlikujejo. BDP na prebivalca v vzhodni Sloveniji znaša 70 % tega v zahodni Sloveniji, ki vključuje tudi glavno mesto. Na podlagi sestavljenega kazalnika regionalne blaginje so vse regije NUTS 3 na zahodu dosegle boljši rezultat kot vse regije NUTS 3 na vzhodu, razen ene (Pečar, 2017). Konkurenčnost Graf 1.5:Sprememba izvoznih tržnih deležev s prispevki Vir: Evropska komisija. Konkurenčnost Slovenije se je v letu 2016 še naprej izboljševala. Po majhni izgubi izvoznega tržnega deleža v letu 2015 se je slovenski izvozni tržni delež v letu 2016 povečal za 6,7 % (graf 1.5). To povečanje je bilo posledica povečanja izvoza blaga in storitev. Realni efektivni devizni tečaji, deflacionirani za nominalne stroške dela na enoto (graf 1.6), od leta 2013 upadajo. Konkurenčnost se je izboljšala tako zaradi večje produktivnosti kot nadaljevanja upočasnitve rasti plač. Graf 1.6:Realni efektivni devizni tečaj na podlagi stroškov dela na enoto Vir: Izračuni Evropske komisije. Zunanji položaj Graf 1.7:Neto stanje mednarodnih naložb – po sektorjih Vir: Evropska komisija. Slovenija ima od leta 2011 presežek na tekočem računu, ki je bil najvišji leta 2014, ko je znašal 5,8 %. Čeprav sta v presežku tako blagovna kot storitvena bilanca, pa je presežek storitev še posebej močan. Trgovinska bilanca je leta 2016 dosegla 9,2 %. S tem, ko postajajo podjetja ponovno donosna, postaja saldo primarnih dohodov čedalje bolj negativen, saj se tujim lastnikom izvoznih podjetij izplačujejo dividende. Slovenija ima na tekočem računu večji presežek, kot bi bilo mogoče pričakovati na podlagi gospodarskih temeljev. Srednjeročno naj bi se presežek zmanjšal, ko se bodo povečale naložbe in potrošnja ter cene goriv.

Visok presežek na tekočem računu je prispeval k izboljšanju neto stanja mednarodnih naložb. Bančni sektor in nefinančne družbe so zmanjšale svoje obveznosti, medtem ko so se obveznosti sektorja država povečale (graf 1.6). Finančni sektor Razmere v slovenskem bančnem sektorju so se še izboljšale. Vse finančne institucije so dobro kapitalizirane. Njihov povprečni količnik kapitalske ustreznosti je ostal v zadnjem letu na splošno stabilen (18,7 % junija 2017). Banke imajo dostop do zadostne likvidnosti. Njihova donosnost se je izboljšala, pri čemer je donosnost lastniškega kapitala v letu 2017 zaradi znatno nižjih oslabitev poskočila s 3,5 %, kolikor je znašala v letu 2016, na 7,8 %. Vendar bo ohranjanje takšne stopnje donosnosti lastniškega kapitala izziv zaradi trenutno nizkih obrestnih mer in oslabitev, ki bodo verjetno posledica novih izdanih posojil. Posojanje se močno krepi in posojila gospodinjstvom so se na medletni ravni septembra 2017 povečala za 7,9 %, posojila podjetjem pa za 7,1 %. Hitro zmanjševanje deleža slabih posojil se je v letu 2017 nadaljevalo. Delež slabih posojil za bančni sektor je v prvem četrtletju 2017 znašal 10,8 %, kar pomeni zmanjšanje s 14,8 %, kolikor je znašal leto pred tem (podatki Banke Slovenije – glej oddelek 4.2). Prodaja še naprej predstavlja večji del zmanjšanja slabih posojil, odpisi pa so se upočasnili. Delež slabih posojil podjetniškega sektorja se je še naprej zmanjševal in konec junija 2017 dosegel 23,9 %, kar pomeni znižanje v primerjavi z 31,3 % leto prej, ter naj bi se še naprej zmanjševal. Količnik pokritosti za slaba posojila se je povečal na 60,5 %. Skupna uspešnost okvirnih pogodb o restrukturiranju se izboljšuje, vendar jih je precejšen delež še naprej neuspešen. Gledano bolj na splošno je treba spremljati vzdržnost restrukturiranih nedonosnih posojil, ker se stopnja ponovnega neplačila, ki je do marca 2017 dosegla 27 %, nenehno povečuje. Zasebni dolg Zadolženost gospodinjstev je majhna in nefinančne družbe so se znatno razdolžile. Od leta 2010, ko je bil delež zadolženosti najvišji (115 % BDP), se je dolg zasebnega sektorja v letu 2016 znižal na 80,5 % BDP. Dolg zasebnega sektorja je zdaj nižji tako od bonitetnega kot od temeljnega merila( ), kar kaže, da zasebni sektor kot celota ne potrebuje več dodatnega razdolževanja (graf 1.7). Visoka zadolženost je še naprej skoncentrirana v peščici velikih podjetij in v MSP. Graf 1.8:Razčlenitev dolga Vir: Evropska komisija. Kaže, da je proces razdolževanja zaključen. Posojilni tok iz bank v domače gospodarstvo je postal pozitiven. Dobički in plače se povečujejo, domače in izvozno povpraševanje naj bi rasla, posojila pa so še vedno razmeroma poceni. Trg stanovanjskih nepremičnin Cene stanovanjskih nepremičnin so dosegle najnižjo vrednost leta 2014 in se od takrat razmeroma zmerno povečujejo. Raven cen je še vedno bistveno nižja kot pred krizo in analitični modeli (cena glede na povprečni dohodek, cena glede na povprečni najem) ne kažejo na znatno precenjenost (graf 1.9). Ta zmerna rast se je zgodila kljub dokaj omejevalnim posojilnim pogojem. Posojila za nakup stanovanjske nepremičnine kot delež BDP od leta 2013 upadajo. Ponudba novih stanovanjskih nepremičnin je dokaj omejena, saj so naložbe v stanovanjsko gradnjo nizke. Trg ima še nekaj zalog od prej, vendar se zdi, da so te majhne. Pogoji se zdijo zreli za nadaljnjo rast cen na trgu stanovanjskih nepremičnin. Realni dohodki gospodinjstev rastejo, posojila za gospodinjstva ponovno postajajo lažje dostopna, gradbena dejavnost pa je trenutno skromna. V takšnih razmerah bi bilo lahko povišanje cen veliko bolj strmo, kot je bilo v bližnji preteklosti. To potrjujejo tudi podatki o nepremičninskem trgu za prvo polovico leta 2017, ki jih je objavila Geodetska uprava Republike Slovenije (GURS, 2017) in kažejo, da je skupno število poslov doseglo najvišjo raven od začetka sistematičnega spremljanja v letu 2007. Stanje bi bilo mogoče olajšati, če bi bilo mogoče bolj zlahka povečati ponudbo. Čas bo pokazal, ali bo nova zakonodaja o prostorskem načrtovanju in gradnji, ki se bo uporabljala od sredine leta 2018, gradbenim investitorjem omogočila, da se lažje odzovejo na povečano povpraševanje. Graf 1.9:Gibanje cen stanovanjskih nepremičnin Vir: Evropska komisija, ECB.

Kazalniki javnih financ Nominalni primanjkljaj sektorja država se je v zadnjih letih zmanjšal. V letu 2016 se je primanjkljaj sektorja država z 2,9 %, kolikor je znašal leta 2015, zmanjšal na 1,9 % BDP, in sicer predvsem zaradi višjih prihodkov in zmanjšanja javnih naložb, povezanega s koncem prejšnjega obdobja financiranja EU. Leta 2017 naj bi se javnofinančni primanjkljaj še dodatno znižal na 0,8 % BDP kot posledica velikih davčnih prihodkov in prispevkov za socialno varnost. Javne naložbe naj bi se povečale, potem ko so v letu 2016 upadle za skoraj 30 %. Tako sredstva za zaposlene v javnem sektorju kot pokojnine naj bi se še naprej povečevale. Po pričakovanjih bodo javne finance v letu 2018 uravnotežene. Davčni prihodki in prispevki za socialno varnost se še naprej močno povečujejo, odhodki za obresti pa naj bi se znatno zmanjšali. Hkrati naj bi se zaradi povišanja plač in izrednega usklajevanja pokojnin z inflacijo še dodatno povečali sredstva za zaposlene v javnem sektorju ter odhodki za socialne prejemke in nadomestila. Javne naložbe naj bi se povečevale v skladu z dinamiko sedanjega večletnega finančnega okvira EU. Ob predpostavki nespremenjene politike naj bi saldo sektorja država v letu 2019 zabeležil presežek v višini 0,4 % BDP, kar naj bi bilo predvsem posledica gospodarske rasti in izboljšanja razmer na trgu dela. V strukturnem smislu se pričakuje, da bo fiskalni položaj Slovenije med letoma 2016 in 2018 ostal večinoma nespremenjen, v letu 2019 pa naj bi se nekoliko izboljšal. Delež javnega dolga v BDP je bil najvišji leta 2015, ko je znašal 82,6 %, nato pa se je v letu 2016 znižal na 78,5 %. Na podlagi okrevanja gospodarstva in zmanjšanih previdnostnih denarnih rezerv naj bi se javni dolg v letu 2019 postopno zmanjšal do 72,0 % BDP. Kljub temu dolgoročni obeti kažejo na večje izzive, saj naj bi se javnofinančni odhodki v daljšem obdobju povečali, ko se bodo zaradi staranja prebivalstva povečali odhodki za pokojnine, zdravstvo in dolgotrajno oskrbo (glej oddelek 4.1.1). Tabela 1.1:Ključni ekonomski kazalniki (1) Neto stanje mednarodnih naložb brez neposrednih naložb in portfelja lastniških instrumentov. (2) Domače bančne skupine in samostojne banke, hčerinske družbe pod tujim nadzorom (EU in ne-EU) ter podružnice pod tujim nadzorom (EU in ne-EU). Vir: Eurostat in ECB na dan 30. januarja 2018, kjer so podatki na voljo; Evropska komisija za podatke iz napovedi (zimska napoved iz leta 2018 za realni BDP in HICP, za ostalo jesenska napoved iz leta 2017).

2. Napredek pri izvajanju priporočil za posamezne države Napredek pri izvajanju priporočil, naslovljenih na Slovenijo v letu 2017( ), je treba obravnavati v okviru dolgoročne perspektive od uvedbe evropskega semestra leta 2011. Če pogledamo večletno oceno izvajanja priporočil, naslovljenih na Slovenijo, odkar so bila prvič sprejeta, je bil pri 94 % teh priporočil zabeležen vsaj „določen napredek“. Pri 6 % teh priporočil za Slovenijo je bil zabeležen „omejen“ napredek ali pa ni bilo „nobenega napredka“ (graf 2.1). Priporočila so bila v celoti izvedena na več področjih, povezanih s fiskalnim okvirom in finančnimi storitvami, tudi na primer glede izvedbe pregleda kakovosti sredstev bank v celotnem sistemu in glede zagotovitve dodatnega kapitala, potem ko je bil ocenjen primanjkljaj. Področja, na katerih je bil dosežen znaten napredek, so strategija za Slovenski državni holding, prestrukturiranje podjetij in izboljšanje konkurenčnosti. Graf 2.1:Skupno večletno izvajanje priporočil za Slovenijo iz obdobja 2011–2017 do danes Vir: Evropska komisija. Slovenija je zagotovila pravočasno ustrezno zmanjšanje čezmernega primanjkljaja in okrepila svoj fiskalni okvir. Slovenija je imela po ciklu razcveta in upada ter finančni krizi obdobje, v katerem je delež javnega dolga v BDP naraščal, proračunski saldo pa se je slabšal, kar je povzročilo čezmeren primanjkljaj. Po obsežnem konsolidacijskem naporu v obdobju 2009–2016 je bil junija 2016 odpravljen postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem, hkrati pa se proračunsko stanje od takrat stalno izboljšuje. Slovenija naj bi v letu 2017 še dodatno zmanjšala primanjkljaj na 0,8 % BDP, preden naj bi se ta v letu 2018 uravnotežil. Javni dolg se je med krizo skoraj štirikratno povečal in leta 2015 dosegel najvišjo vrednost pri 82,6 % BDP. V letu 2017 se bo zaradi okrevanja gospodarstva in zmanjšanja previdnostnih denarnih rezerv po pričakovanjih zmanjšal na 76,4 %. Vlada je prenesla direktivo EU o proračunskih okvirih v nacionalno zakonodajo in določila postopke za večletno srednjeročno proračunsko načrtovanje. Imenovanje članov Fiskalnega sveta pomeni, da je bilo priporočilo iz leta 2016 v celoti izvedeno. Vendar so javne finance dolgoročno še vedno pod pritiskom. Slovenija je v zadnjih letih sprejela nekatere ukrepe za obravnavanje odhodkov, povezanih s staranjem prebivalstva, vendar je pritisk še vedno velik. Od leta 2011 se ji priporoča, naj izboljša dolgoročno vzdržnost in ustreznost svojega pokojninskega sistema. Leta 2012 je bila sprejeta parametrična pokojninska reforma, vendar njeni ukrepi ne ohranjajo dolgoročnejše vzdržnosti sistema in pri osebah s krajšimi delovnimi dobami je v starosti mogoče pričakovati težave z ustreznostjo dohodkov. Reforme na področju zdravstva in dolgotrajne oskrbe so v pripravi, vendar je njihovo sprejetje odloženo. Slabosti v bančnem sektorju so se zahvaljujoč reformnim ukrepom in izboljšanju makroekonomskega okolja znatno zmanjšale. Kriza je močno vplivala na razmere v bančnem sektorju. Zato so se priporočila Sveta v letih 2013 in 2014 osredotočala na ta sektor, vključno s (i) sistemskim pregledom kakovosti sredstev bank, (ii) prenosom sredstev na Družbo za upravljanje terjatev bank, (iii) izboljšanjem upravljanja bank in obvladovanja tveganj ter (iv) privatizacijo bank v državni lasti. Bančni sektor se je od leta 2014 stabiliziral. Kljub temu je bila raven slabih posojil, ki se je sicer postopno zniževala, v primerjavi z ravnmi pred krizo še vedno visoka, tako da je bilo priporočilo, da je treba omogočiti trajno zmanjšanje slabih posojil, v letih 2016 in 2017 ohranjeno. Čeprav se izboljšuje tudi dostop do financiranja, trg kapitala še vedno ni dovolj razvit, da bi podpiral rast v realnem gospodarstvu in zaščitil stabilnost finančnega trga. V finančnem sektorju je še vedno veliko državnega lastništva in pričakovana privatizacija NLB je bila odložena. Sprejeti so bili ukrepi za izboljšanje zaposljivosti nizko usposobljenih in starejših delavcev. Svet od leta 2011 priporoča ukrepe za večjo zaposljivost

nizko usposobljenih in starejših delavcev. Reforma trga dela iz leta 2013 in ciljno usmerjene aktivne politike zaposlovanja so nekoliko povečale zaposlitvene možnosti za starejše in nizko usposobljene delavce, vendar njihova stopnja udeležbe ostaja nizka. Slovenski organi so sprejeli ukrepe za izboljšanje poslovnega okolja. Zmanjšali so upravno breme, odstranili nekatere omejitve za konkurenco na področju reguliranih poklicev in zagotovili boljše upravljanje podjetij v državni lasti. Komisija je v svoji analizi za obdobje 2013–2014 ugotovila, da velika vpletenost države skupaj s šibkim korporativnim upravljanjem negativno vpliva tudi na zasebni sektor. V zadnjih letih je bil za podjetja v državni lasti uveden celovit sistem korporativnega upravljanja. Prvi koraki pri izvajanju sistema kažejo na pristop, ki kar najbolj povečuje vrednost za delničarje. Po začetnem napredku, ki je privedel do popolne deregulacije 40 poklicev v obrtnem sektorju in štirih poklicev v kulturi, so se reforme upočasnile in še niso zaključene, kot je bilo sprva načrtovano. Vendar je bila v letu 2017 prenovljena zakonodaja na področju prostorskega načrtovanja in gradbeništva, da bi poenostavili postopke in zmanjšali število reguliranih poklicev na tem področju. Nova zakonodaja bo začela veljati junija 2018. Slovenija je pri izvajanju priporočil iz leta 2017 dosegla določen( ) napredek. Pri zmanjševanju fiskalnih tveganj in vzdržnosti javnih financ (priporočilo 1) je bil napredek omejen. Reforme pokojninskega in zdravstvenega sistema ter sistema dolgotrajne oskrbe za zagotovitev dolgoročne vzdržnosti so v pripravljalni fazi. Določen napredek je bil dosežen tudi pri povečanju zaposljivosti nizko usposobljenih in starejših delavcev (priporočilo 2). Sprejeti so bili zlasti dva nova ukrepa aktivne politike zaposlovanja, namenjena starejšim delavcem, in sheme podpore pri delu za nizko usposobljene delavce, ukrepi, namenjeni spodbujanju zaposlovanja starejših od 55 let, pa so bili podaljšani. Pri izboljšanju pogojev financiranja za kreditno sposobna podjetja (priporočilo 3) je Slovenija dosegla določen napredek. MSP so bile ponujene nove oblike finančne podpore za izboljšanje njihovega dostopa do alternativnih virov financiranja, slaba posojila pa so se še naprej zmanjševala. Družba za upravljanje terjatev bank napreduje pri izvrševanju svojega mandata. Dosežen je bil določen napredek pri zmanjševanju upravnega bremena za podjetja (npr. nova prostorska in gradbena zakonodaja) in izboljšanju upravljanja podjetij v državni lasti. Čeprav izvajanje akcijskega načrta na področju javne uprave počasi napreduje, prihaja pri nekaterih ukrepih do znatnih zamud. Slovenski državni holding je v letu 2017 dosegel cilje, določene v aktih upravljanja leta 2016. V letu 2017 je bilo izplačilo dividend za družbe, ki jih upravlja SDH, za 38 % višje kot v letu 2016 in je bilo rekordno visoko, saj se je v primerjavi z dividendami, prejetimi v letu 2011, skoraj podvojilo. Države članice lahko Komisijo zaprosijo za tehnično podporo pri pripravi, oblikovanju in izvajanju strukturnih reform, ki spodbujajo rast. Podporna služba za strukturne reforme v sodelovanju z ustreznimi službami Komisije zagotavlja prilagojeno tehnično podporo, ki ne zahteva sofinanciranja in se zagotovi na prošnjo države članice. Podpora je namenjena izvajanju prednostnih nalog, opredeljenih v okviru procesa ekonomskega upravljanja EU (tj. izvajanju priporočil za posamezne države), vendar je področje uporabe take podpore širše, saj lahko zajema tudi reforme, povezane z drugimi prednostnimi nalogami Komisije ali reforme, uvedene na pobudo države članice. Slovenija je podporno službo za strukturne reforme zaprosila za tehnično podporo pri izvajanju reform na področjih, kot so javna uprava in pravosodje, rast in poslovno okolje, trg dela, zdravstvo in finančni sektor. Podporna služba za strukturne reforme zlasti zagotavlja tehnično podporo, namenjeno privabljanju neposrednih tujih naložb, reševanju vprašanja slabih posojil in vzpostavitvi ocenjevanja uspešnosti zdravstvenega sistema. Evropski strukturni in investicijski skladi so bistvenega pomena pri reševanju ključnih izzivov za vključujočo rast in konvergenco v Sloveniji. Med drugim prispevajo k izboljšanju zdravstvenega sistema ter podpiranju nizko usposobljenih in dolgotrajno brezposelnih oseb za izboljšanje njihovih zaposlitvenih možnosti (okvir 2.1). Okvir 2.1: Konkretni rezultati podpore EU za strukturne spremembe v Sloveniji Slovenija je upravičena do podpore iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladov ESI) in lahko do leta 2020 prejme do 3,9 milijarde EUR. To predstavlja približno 1 % BDP letno v obdobju 2014–2018 in 29 % javnih naložb( I ). Do 31. decembra 2017 je bilo za projekte na terenu po ocenah dodeljenih 1,9 milijarde EUR (49 % skupnega zneska). To je utrlo pot zasebnim naložbam v višini skoraj 3,3 milijona EUR, ki dopolnjujejo javno podporo podjetjem, in več kot 700 novim zaposlitvam za polni delovni čas v podjetjih, ki prejemajo podporo skladov ESI. Od skupnega financiranja EU bo 253 milijonov EUR iz ESRR in KS ter 49,3 milijona EUR iz EKSRP izvršenih prek finančnih instrumentov, kar je več kot dvakratno povečanje glede na obdobje 2007–2013. Skladi ESI pomagajo pri reševanju izzivov strukturne politike in izvajanju priporočil za posamezne države. Med financiranimi ukrepi so med drugim portal e-Prostor, ki je namenjen pospešitvi in izboljšanju postopkov prostorskega načrtovanja, gradnje stavb in upravljanja nepremičnin, s čimer prispeva k boljšemu poslovnemu okolju; izboljšanje učinkovitosti pravosodnega sistema; podpiranje MSP z neposrednimi naložbami prek dolžniških in lastniških instrumentov, nepovratnimi sredstvi ter z vzpostavljanjem celostnega sistema za podjetniško podporo, ki podjetjem zagotavlja dobro delovno okolje in lajša enostavnost poslovanja; podpiranje okoljske infrastrukture, ki Sloveniji pomaga pri doseganju okoljskih zahtev EU, kar izboljšuje naložbeno okolje. Skladi ESI, zlasti Evropski socialni sklad, imajo ključno vlogo pri podpiranju starejših, nizko usposobljenih ali dolgotrajno brezposelnih delavcev s prilagojenimi programi za izboljšanje možnosti za njihovo zaposlitev. Dejavnosti za uvajanje oblik dela, ki ustrezajo demografskim in družbenim izzivom, bodo delavcem omogočile, da delajo dlje, ter tako podprle prihodno pokojninsko reformo. Skladi ESI financirajo za 150 milijonov EUR naložb v zdravstveno in socialno infrastrukturo za izboljšanje dostopa do cenovno dostopnih, vzdržnih in visokokakovostnih storitev. Te naložbe bodo podpirale zmanjšanje neenakosti v zdravstvenem sistemu ter prispevale k razvoju in izvajanju celostnih storitev skupnostne oskrbe v skladu z reformo dolgotrajne oskrbe, ki je trenutno v pripravi (glej poglavje 4.1.5). Kot predpogoj za podporo iz skladov ESI je bilo sprejetih že več reform( II ). Pripravljena je bila Strategija pametne specializacije za raziskave in inovacije, da bi se prizadevanja osredotočila na krepitev konkurenčnosti gospodarstva z izboljšanjem njegove inovacijske zmogljivosti, diverzifikacijo obstoječih industrij ter spodbujanje rasti novih in hitro rastočih podjetij. Namenjena je tudi krepitvi sodelovanja med podjetji in javnimi raziskovalnimi ustanovami. Pripravljen je bil Nacionalni program razvoja prometa, ki je prva celostna strategija, ki zajema vse načine prevoza in na kateri temeljijo vsi nacionalni prometni projekti do leta 2030 in pozneje. Program je namenjen zagotavljanju pravočasnega razvoja prometne infrastrukture v Sloveniji in zmanjšanju obstoječih ozkih grl. Poleg tega je cilj načrtov za trajnostno mobilnost v mestih, pripravljenih na ravni občin ali regij, izboljšanje kakovosti zraka v mestih in mestnih območjih ter prispevati k prehodu z zasebnega na javni potniški prevoz. Za zagotovitev učinkovitejše rabe vodnih virov sta bila prenovljena in posodobljena Načrt upravljanja voda na vodnem območju Donave in Načrt upravljanja voda na vodnem območju Jadranskega morja za obdobje 2016–2021. Strateški in zakonodajni ukrepi za izboljšanje slovenskega zdravstvenega sistema in sistema dolgotrajne oskrbe se izvajajo v skladu z Resolucijo o nacionalnem planu zdravstvenega varstva 2016–2025. Cilj Strategije razvoja javne uprave 2015–2020 je posodobitev javne uprave z izboljšanjem njene učinkovitosti, preglednosti in kakovosti storitev. Slovenija napreduje pri črpanju sredstev iz Evropskega sklada za strateške naložbe (EFSI). Decembra 2017 je skupni obseg financiranja dejavnosti, ki jih je odobril EFSI, znašal 59 milijonov EUR, kar naj bi po pričakovanjih sprožilo skupne zasebne in javne naložbe v višini 490 milijonov EUR. Natančneje, za Slovenijo je bil doslej odobren en projekt v okviru dela za infrastrukturo in inovacije v višini 51 milijonov EUR financiranja EIB v okviru EFSI. Projekt se bo izvajal v prometnem sektorju in bo po pričakovanjih sprožil naložbe v vrednosti okoli 102 milijona EUR. V okviru dela za MSP je bil doslej odobren en sporazum s finančnimi posredniki. Financiranje iz Evropskega investicijskega sklada, ki ga je omogočil EFSI, znaša 8 milijonov EUR, kar naj bi po pričakovanjih sprožilo približno 388 milijonov EUR skupnih naložb. Ta podpora bo namenjena približno 1 500 manjšim ali zagonskim podjetjem. Financiranje v okviru programa Obzorje 2020, instrumenta za povezovanje Evrope in drugih neposredno upravljanih skladov EU se zagotavlja poleg sredstev iz skladov ESI. Slovenija je v okviru instrumenta za povezovanje Evrope do konca leta 2017 podpisala sporazume za projekte v višini 209 milijonov EUR. https://cohesiondata.ec.europa.eu/countries/SI Tabela 2.1:Zbirna tabela v oceni izvajanja priporočil za posamezne države za leto 2017 Vir: Evropska komisija. 3. Povzetek glavnih ugotovitev poglobljenega pregleda v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji V tem poročilu je predstavljen poglobljeni pregled slovenskega gospodarstva. Za Slovenijo so bila spomladi 2017 ugotovljena makroekonomska neravnotežja, povezana zlasti s slabostmi v bančnem sektorju, visoko zadolženostjo podjetij in fiskalnimi tveganji. V poročilu o mehanizmu opozarjanja za leto 2018 (Evropska komisija, 2017b) je bilo sklenjeno, da je treba za Slovenijo izvesti nov poglobljeni pregled, da se oceni razvoj dogodkov glede ugotovljenih neravnotežij. Analize, ki so pomembne za poglobljeni pregled, so predstavljene v naslednjih oddelkih: fiskalna tveganja, povezana s fiskalno politiko, dolgoročno vzdržnostjo in podjetji v državni lasti (oddelki 4.1.1 do 4.1.6); ranljivosti v bančnem sektorju in dostop do financiranja (oddelka 4.2.1 in 4.2.2); razdolževanje in naložbe (oddelek 1) ter produktivnost, raziskave in razvoj in poslovno okolje (oddelki 4.4.1, 4.4.2 in 4.4.3).( ) 3.1 Neravnotežja in njihov obseg Stanje v bančnem sektorju se je izboljšalo. Delež slabih posojil v bančnem sektorju je v prvem četrtletju 2017 znašal 10,8 %, kar je znižanje v primerjavi s 16,3 %, kolikor je znašal leto prej (graf 3.1, podatki iz poročanja ECB, ki so primerljivi po državah). Stabilnost potrjuje tudi zmanjšanje zaostalih plačil (posojila, za katera plačilo ni bilo prejeto v 90 dneh), ki so se vrnila na skoraj enako raven, kot je bila pred krizo (graf 3.2). Banke poslujejo donosno, so dobro kapitalizirane in imajo ugodno strukturo financiranja (oddelek 4.2). Imajo tudi dostop do zadostne likvidnosti. Razdolževanje v podjetniškem sektorju se zdi zaključeno. Delež javnega dolga v BDP se je v letu 2016 zmanjšal na 80,5 %, kar je 6,4 odstotne točke manj kot leta 2015 in precej pod temeljnim merilom Komisije. Poleg tega se je delež zombijevskih podjetij vrnil na ravni pred krizo (glej oddelek 4.1.1). Obseg posojil nefinančnim družbam se je septembra 2017 povečal za 7,1 % in po 6 zaporednih letih upadanja postal pozitiven. Rast zasebnih naložb se je v letu 2016 pospešila na 5 %, podpiralo pa jo je povečanje vhodnih neposrednih tujih naložb. Kljub temu je stanje zasebnih naložb (v letu 2016 je znašalo 14,4 %), vključno z neposrednimi tujimi naložbami v Sloveniji (v višini 37,8 % BDP v prvem četrtletju 2017), še vedno razmeroma nizko. Šibke zasebne naložbe so posledično prispevale k znatnemu premiku potencialne rasti Slovenije navzdol (glej oddelek 1).

Graf 3.1:Nedonosna izpostavljenost domačih bank (vključno s hčerinskimi družbami ali podružnicami pod tujim nadzorom) Vir: ECB (konsolidirani bančni statistični podatki). Graf 3.2:Gibanje zaostalih plačil Vir: Banka Slovenije. Javni dolg se je v letu 2016 zmanjšal na 78,5 % BDP, vendar bo staranje prebivalstva dolgoročno povzročilo velik pritisk na javne finance. Natančneje, odhodki za pokojnine naj bi se bistveno povečali, in sicer z 11,8 % v letu 2013 na 15,3 % BDP v letu 2060. Uspešnost podjetij v državni lasti, ki jih upravlja Slovenski državni holding, se je v letu 2016 znatno izboljšala. Skupna ciljna donosnost za leto 2016 v višini skoraj 6 %, merjena z donosnostjo lastniškega kapitala, je bila skoraj dosežena. Izplačila dividend so bila leta 2017 za 38 % višja kot leta 2016. 3.2 Razvoj, obeti in odzivi politik Ranljivosti v bančnem sektorju se vzdržno zmanjšujejo. Obseg slabih posojil naj bi se še naprej zmanjševal in zanje so oblikovane ustrezne rezervacije. Banke so pridobile pomembne zmogljivosti in pristojnosti za upravljanje slabih posojil. Izvajanje njihovih načrtov glede zmanjševanja slabih posojil nadzirata Banka Slovenije in enotni mehanizem nadzora. Banka Slovenije je marca 2017 izdala sveženj orodij za preprečevanje, ugotavljanje in upravljanje slabih posojil za MSP (BS, 2017a). Čeprav se skupna uspešnost okvirnih pogodb o prestrukturiranju izboljšuje, jih je precejšen delež še naprej neuspešnih. Gledano bolj na splošno je treba spremljati restrukturirana nedonosna posojila, ker se stopnja ponovnega neplačila, ki je do marca 2017 dosegla 27 %, nenehno povečuje. Dolgoročna donosnost bank je pri sedanjih nizkih obrestnih merah še vedno izziv. Konsolidacija in prestrukturiranje bančnega sektorja napredujeta; nedavno so se združile tri banke, prav tako je bil zaključen postopek nadzorovane likvidacije dveh manjših bank. Privatizacija Nove ljubljanske banke je bistvenega pomena za zagotavljanje uspešnega poslovanja banke in preprečitev neustreznega dodeljevanja posojil v prihodnosti. Zasebne naložbe naj bi v obdobju 2017–2019 rasle 10 % na leto. Tako visoka rast se pričakuje zaradi kombinacije močnega zunanjega in domačega povpraševanja, boljših bilanc stanja v podjetjih in izboljšanih pogojev financiranja. Zasebne naložbe bodo podpirali tudi nedavno sprejeti ukrepi za izboljšanje poslovnega okolja. V pripravi so ustrezni ukrepi za privabljanje neposrednih tujih naložb. V prvi polovici leta 2017 so naložbe najbolj poganjali gradnja nestanovanjskih nepremičnin ter stroji in oprema, za katere obstaja večja verjetnost, da bodo v prihodnosti spodbujali produktivnost. Javni dolg naj bi se še naprej zmanjševal in do leta 2019 dosegel 72 %. Ob močni nominalni rasti BDP in zmanjšanju primanjkljaja sektorja država je pričakovati, da se bo javni dolg začel zmanjševati. Slovenski organi pripravljajo reforme za zagotovitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ. Ključni cilji pokojninske reforme so bili dogovorjeni, vendar je bilo uradno napovedano, da jo bo oblikovala in sprejela naslednja vlada. Nekateri deli zdravstvene reforme so bili sprejeti, medtem ko ključna zakonodaja (Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju) še ni sprejeta. O predlogu zakona o dolgotrajni oskrbi je potekalo javno posvetovanje, vendar še ni vložen. Dolgoročna vzdržnost javnih financ je zaradi pričakovanega povečanja odhodkov v zvezi s staranjem prebivalstva še vedno izziv. Slovenski državni holding (SDH) je težišče svojega delovanja preusmeril na izboljšanje korporativnega upravljanja in uspešnosti podjetij v državni lasti. Strategija upravljanja naložb, ki je bila sprejeta julija 2015, določa skupno ciljno donosnost državnega portfelja, merjeno z donosnostjo kapitala, v višini 8 % do leta 2020, z vmesnim ciljem v višini 7,1 % leta 2017. Napredek pri nedokončanih privatizacijah je omejen (glej oddelek 4.1.4). 3.3 Celovita ocena Zaključiti je mogoče, da so dosledni ukrepi politike v razmerah vse močnejšega okrevanja vzdržno zmanjševali vire neravnotežij. Gospodarstvo je v letu 2017 še naprej močno raslo, tako v realnem kot nominalnem smislu, s čimer so se zmanjšala tveganja, povezana z veliko zadolženostjo v javnem in podjetniškem sektorju. Napredek pri prestrukturiranju bančnega sektorja je sovpadel s hitrim krčenjem deleža slabih posojil v skupnih posojilih, za katera so oblikovane ustrezne rezervacije. V podjetniškem sektorju ni nadaljnje potrebe po razdolževanju, razen v peščici velikih podjetij in v MSP. Ponovno se je vzpostavil zdrav dotok posojil nefinančnim družbam. Naložbe so bile v zadnjih letih majhne, vendar so se močno povečale, enako tudi neposredne tuje naložbe. Raven javnega dolga je dosegla najvišjo raven leta 2015, v prihodnjih letih pa se pričakuje nadaljnje prilagajanje navzdol. Tabela 3.1: Ocenjevalna matrika v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji (nadaljevanje na naslednji strani) Z vidika politik se gospodarstvo še vedno sooča s srednje- do dolgoročnimi izzivi. Dolgotrajno nizke naložbe do leta 2016 ter neugodna demografska gibanja pomenijo, da se je treba osredotočiti na politike, ki spodbujajo rast. Tako bodo naložbe ponovno dosegle dolgoročno vzdržen trend, povečala se bo rast produktivnosti in ohranila konkurenčnost. Poleg tega zaradi staranja prebivalstva še vedno ni poskrbljeno za dolgoročno vzdržnost javnih financ. Tabela (nadaljevanje) Vir: Evropska komisija.



4. Prednostna področja reform

4.1. Javne finance in obdavčitev 4.1.1.Fiskalna politika* Nominalni saldo sektorja država se še naprej izboljšuje. V letu 2016 se je primanjkljaj zmanjšal na 1,9 % BDP z 2,9 %, kolikor je znašal leta 2015. Na podlagi jesenske napovedi je primanjkljaj leta 2017 dosegel 0,8 % BDP, v letu 2018 pa bo proračun uravnotežen. V strukturnem smislu je proračun še vedno v primanjkljaju. Strukturni primanjkljaj v višini 1,6 % BDP v letu 2017 je bil še vedno višji od povprečja euroobmočja (1,1 % BDP) in nižji od srednjeročnega cilja, tj. strukturnega presežka v višini 0,25 %. V letu 2018 se pričakuje, da bo strukturni saldo ostal nespremenjen( ). To kaže, da je izboljšanje nominalnega salda posledica izboljšanja gospodarskih razmer in zmanjšanja odhodkov za obresti, ne pa strukturnih ukrepov. Na strukturni saldo negativno vpliva nizka stopnja potencialne rasti. To poudarja potrebo po sprejetju ukrepov za povečanje naložb in produktivnosti (glej oddelek 4.4). Pritiski na povečanje odhodkov naraščajo. Sredstva za zaposlene v javnem sektorju ter odhodki za socialne prejemke in nadomestila naj bi se še dodatno povečali zaradi povišanja plač v javnem sektorju in izrednega usklajevanja pokojnin z inflacijo. Davčna politika je razmeroma stabilna. Reforma obdavčitve nepremičnin je bila odložena do leta 2020. Prihodki od periodične obdavčitve nepremičnin, ki naj bi manj izkrivljala gospodarsko rast kot obdavčitev dela, so trenutno precej nižji od povprečja EU. Reforma bi vezala davčno osnovo na tržno vrednost nepremičnin z uporabo sistema za množično vrednotenje. Zakon o množičnem vrednotenju nepremičnin je bil sprejet in naj bi se začel do sredine leta 2019 uporabljati za vse nepremičnine. Slovenija je uspešna pri izpolnjevanju obveznosti v zvezi z DDV. Slovenija je bila tudi v letu 2015 med petimi državami članicami z najnižjo vrzeljo pri pobiranju DDV (kot odstotek teoretične davčne obveznosti DDV) v EU (CASE, 2017), kar kaže, da se zaradi neizpolnjevanja davčnih obveznosti izgubi razmeroma malo prihodkov iz DDV. V Sloveniji se je pobiranje DDV izboljšalo z uvedbo certificiranih davčnih blagajn v letu 2015, kar je podjetjem olajšalo plačevanje davkov. 4.1.2.FISKALNI OKVIR* V letu 2017 so bili imenovani člani Fiskalnega sveta in novi organ je hitro postal operativen. Državni zbor Republike Slovenije je julija 2015 sprejel Zakon o fiskalnem pravilu, ki zagotavlja pravno podlago za ustanovitev Fiskalnega sveta, ki bo med drugim spremljal izpolnjevanje fiskalnih pravil. Vendar so bili člani Fiskalnega sveta imenovani šele maja 2017. Predlog proračuna za leto 2018 je bil prvi, ki ga je ocenil Fiskalni svet. V svoji oceni, objavljeni 19. oktobra 2017, je opozoril, da je predlog proračuna za leto 2018 le deloma skladen s fiskalnimi pravili, in vlado pozval, naj sprejme dodatne ukrepe. Sprejeta je bila zakonodaja za prenos direktive EU o proračunskih okvirih. 4.1.3.FISKALNA VZDRŽNOST* Javni dolg se je med krizo močno povečal, vendar se je začel leta 2016 zmanjševati. V letu 2008 je znašal 22 % BDP, nato pa se je do leta 2015 povečal na 82,6 % BDP. Čeprav so k temu povečanju močno prispevale izredne postavke, zlasti dokapitalizacije bank, je bilo povečanje tudi posledica dolgotrajnega primarnega primanjkljaja. Javni dolg se je v letu 2016 zmanjšal na 78,5 % in naj bi se do leta 2019 še dodatno zmanjšal na 72,0 % BDP. Zmanjšanje je posledica gospodarskega okrevanja in nižjih odhodkov za obresti. Implicitna obrestna mera na javni dolg se od leta 2014 zmanjšuje. Namen je podaljšati trajanje dolžniškega portfelja, da bi se zmanjšalo tveganje obnovitve, ter izkoristiti sedanje nizke obrestne mere za srednjeročno znižanje tekočih stroškov financiranja. Poleg tega nameravajo organi zmanjšati predhodno nakopičene velike denarne rezerve (za katere se ocenjuje, da so se do konca leta 2016 zmanjšale s 16 % BDP, kolikor so znašale ob koncu leta 2015, na 13 % BDP). Vendar so tveganja za fiskalno vzdržnost v Sloveniji kratkoročno nizka (Evropska komisija, 2018a). Visoka raven javnega dolga je vir ranljivosti za slovensko gospodarstvo. Gibanje dolga ob dovzetnosti za morebitne makroekonomske pretrese in nezanemarljiva vrzel v vzdržnosti srednjeročno pomenita srednja tveganja( ) za javne finance. Prvič, v okviru analize vzdržnosti dolga so bila ugotovljena srednja tveganja. Drugič, srednjeročni kazalnik vrzeli v vzdržnosti (S1) dopolnjuje rezultate analize vzdržnosti dolga, ki na splošno kažejo, da srednjeročno obstajajo srednja tveganja. Kazalnik S1( ) kaže, da bi se moral primarni strukturni saldo po osnovnem scenariju brez sprememb fiskalne politike v petletnem obdobju (od leta 2019 do leta 2024) kumulativno izboljšati za 1,4 odstotne točke BDP, da bi dosegel referenčno vrednost 60 % deleža javnega dolga v BDP do leta 2032( ). Zahtevana fiskalna prilagoditev, ki jo odraža kazalnik S1, je predvsem posledica tega, da je delež dolga trenutno nad referenčno vrednostjo 60 %, in predvidenih stroškov, povezanih s staranjem prebivalstva. Javni dolg naj bi se do leta 2026 zmanjševal, nato pa naj bi se ob predpostavki nespremenjene politike spet povečal. Po osnovnem scenariju( ) v okviru analize vzdržnosti dolga naj bi se javni dolg do leta 2026 zmanjšal na 63,7 % BDP (graf 4.1.1). Od takrat naprej naj bi se v letu 2028 povečal na 65 % BDP zaradi srednjeročnih pritiskov navzgor, zlasti pod vplivom stroškov, povezanih s staranjem prebivalstva. Nasprotno pa bi se delež dolga še naprej srednjeročno zmanjševal, če bi iz scenarija brez sprememb politike izključili stroške, povezane s staranjem prebivalstva (enako bi bilo, če bi se ti stroški znižali z reformami). Po scenariju( ), pri katerem se predpostavlja, da se bo primarni strukturni saldo približal preteklemu povprečju, naj bi se raven dolga z letom 2024 začela hitro povečevati. Če pa bi Slovenija izpolnila svoje zaveze iz Pakta za stabilnost in rast( ), bi se javni dolg hitro znižal proti 60 % BDP. Če bi Slovenija sprejela fiskalne zaveze, opisane v njenem programu stabilnosti( ), bi bilo zmanjševanje dolga počasnejše kot v scenariju v skladu s Paktom za stabilnost in rast, vendar še vedno precej hitrejše kot v osnovnem scenariju. Zato je za zmanjšanje deleža javnega dolga v BDP in zagotovitev vzdržnosti dolga potrebno dolgoročno ohranjanje trdne fiskalne discipline. Graf 4.1.1:Bruto dolg – analiza vzdržnosti dolga Vir: Evropska komisija. Naraščajoči odhodki, povezani s staranjem prebivalstva, in sicer za pokojnine, zdravstvo in dolgotrajno oskrbo, dolgoročno povzročajo pritisk na javne finance. Slovenija je dolgoročno izpostavljena visokemu tveganju, kot je razvidno iz zelo visoke vrednosti dolgoročnega kazalnika vrzeli v vzdržnosti S2. Kazalnik, ki je izračunan na podlagi osnovnega scenarija brez sprememb fiskalne politike, kaže, da bo za stabilizacijo deleža javnega dolga v BDP v neomejenem časovnem obdobju potrebna vnaprejšnja zelo visoka strukturna prilagoditev v višini 6,0 odstotne točke BDP( ). To je predvsem posledica napovedanega velikega učinka javne porabe, povezane s staranjem prebivalstva. Pokojnine predstavljajo 3,4 odstotne točke BDP te potrebne fiskalne prilagoditve, zdravstvo in dolgotrajna oskrba pa še dodatne 1,5 odstotne točke (0,8 odstotne točke oziroma 0,7 odstotne točke). Dejansko se bodo glede na projekcije iz poročila o staranju prebivalstva za leto 2018 (v pripravi) odhodki za zdravstvo povečali za 1,0 odstotne točke (referenčni scenarij delovne skupine za problematiko staranja prebivalstva; 2,0 odstotne točke v skladu s scenarijem tveganja), kar je nad povprečjem EU, ki znaša 0,9 odstotne točke. Če pogledamo odhodke za dolgotrajno oskrbo, je predvideno povečanje višje od povprečja samo po scenariju tveganja, in sicer znaša 3,5 odstotne točke glede na povprečje EU v višini 2,7 odstotne točke (samo 0,9 odstotne točke v primerjavi z 1,2 odstotne točke za EU po referenčnem scenariju). 4.1.4.Pokojninski sistem* Pokojninska reforma iz leta 2012 kljub nekaterim pozitivnim učinkom ni zagotovila dolgoročne vzdržnosti in ustreznosti pokojninskega sistema. V letu 2016 se je rast števila starostnih upokojencev v primerjavi z letom 2015 zmanjšala (z 1,3 % na 0,8 %) in je še vedno nizka v primerjavi z letoma 2012 in 2013 (4 % oziroma 4,1 %). To je skupaj z naraščanjem števila tistih, ki vplačujejo pokojninske prispevke v prvi (javni) steber, povzročilo znatno povečanje razmerja med tistimi, ki plačujejo pokojninske prispevke, in upokojenci (ZPIZ, 2017). Kljub temu razvoju sta tako vzdržnost kot ustreznost še vedno izziv za prihodnost. Glede ustreznosti dohodkov sedanjih in prihodnjih upokojencev obstajajo pomisleki. Tveganje revščine (in socialne izključenosti) med starejšimi je nad povprečjem EU (glej oddelek 4.3.3). Razmerje med povprečnimi starostnimi neto pokojninami in neto plačami se zmanjšuje, kar kaže, da se ustreznost pokojnin slabša( )( ). Obstaja široko soglasje o ključnih ciljih pokojninske reforme, konkretnega akcijskega načrta za njeno sprejetje pa še vedno ni. Ekonomsko-socialni svet je julija 2017 na podlagi bele knjige o pokojninah iz aprila 2016( ) in javne razprave o novi pokojninski reformi, ki je sledila, pripravil in soglasno sprejel dokument z naslovom „Izhodišča za prenovo sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja v Republiki Sloveniji“. V njem so predstavljeni različni ukrepi za doseganje ustreznih pokojnin z minimalno nadomestitveno stopnjo v višini 70 % ter vzpostavitev vzdržnega in preglednega pokojninskega sistema. Vendar so ti ukrepi na splošno še vedno opredeljeni zelo na široko, prav tako pa ni pripravljen akcijski načrt. Zato ni jasno, kako bi se izvajali predlagani ukrepi in kako bi bili doseženi ključni cilji. Poleg tega obdobje uvajanja reforme kljub dogovoru med socialnimi partnerji in vlado o sprejetju pokojninske reforme do leta 2020 še ni opredeljeno. Doseganje ustreznosti pokojnin za delavce s krajšimi delovnimi dobami bo izziv. Dolžina delovne dobe močno vpliva na višino pokojnine. Na podlagi sedanje zakonodaje bi odložitev upokojitve zaposlenega s povprečno plačo za 2 leti po zakonsko določeni upokojitveni starosti povzročila povečanje neto nadomestitvenih stopenj() za skoraj 7,6 odstotne točke pri moških in ženskah. V prihodnosti bi bilo treba posebno pozornost nameniti ustreznosti pokojnin delavcev s krajšimi delovnimi dobami, zlasti glede na demografske spremembe (glej oddelek 4.3.1), poznejši vstop na trg dela in vse večjo uporabo netipičnih zaposlitvenih pogodb med gospodarsko krizo (Evropska komisija, 2017c; izračuni Evropske komisije in Odbora za socialno varstvo za prihajajoče poročilo o ustreznosti pokojnin za leto 2018), kar bi lahko poslabšalo razmere za prihodnje generacije( ). V letu 2017 so se zvišale starostne in invalidske pokojnine za osebe, ki izpolnjujejo vse pogoje za upokojitev. Oktobra 2017 je začela veljati novela Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Spremenjeni zakon zvišuje najnižjo starostno in invalidsko pokojnino za osebe, ki izpolnjujejo pogoje za upokojitev, na 500 EUR mesečno( ). Nacionalni organi ocenjujejo, da bo sprememba koristila približno 52 000 upokojencem, katerih pokojnine se bodo v povprečju zvišale za 26 EUR.

Sheme dodatnega pokojninskega zavarovanja v sedanji obliki bodo imele le omejen učinek na dohodek v starosti. Analiza (Majcen in drugi, 2015) kaže, da so se kljub velikemu številu pokritih oseb prispevki v dodatna pokojninska zavarovanja( ) med letoma 2008 in 2012( ) zmanjšali, zlasti prispevki mlajših generacij. Medtem ko je imelo v letu 2016 približno 63 % tistih v prvem (javnem) stebru sklenjeno dodatno pokojninsko zavarovanje (MDDSZ, 2017d in KAD, 2017), v letu 2016 niso bile v celoti plačane premije za približno tretjino zavarovalnih polic (SZZ, 2016 in KAD, 2017). Razmerje med tistimi, ki imajo sklenjeno dodatno pokojninsko zavarovanje, in zaposlenimi se s starostjo povečuje, vendar sklenitev zavarovanja pri višji starosti prinaša nižje prihranke( ) (Majcen in drugi, 2015). Po navedbah nacionalnih organov je v letu 2016 samo 3,2 % upokojencev prejemalo pokojnine iz dodatnega pokojninskega zavarovanja( ). Projekcije kažejo, da bi lahko imele sheme dodatnega zavarovanja velik vpliv na ustreznost pokojnin v Sloveniji za tiste, ki bodo redno prispevali vanje (MDDSZ, 2016). Čeprav vlada in socialni partnerji priznavajo pomen shem dodatnega pokojninskega zavarovanja, še ni jasnega načrta o tem, kako zagotoviti, da bi se več uporabljale( ). 4.1.5.Zdravstvo in dolgotrajna oskrba* Sistem zdravstvenega varstva kljub razmeroma omejenim sredstvom zagotavlja dobre rezultate, vendar se bo pritisk zaradi staranja prebivalstva povečal. Slovenija je letu 2015 za zdravstvo porabila 8,5 % BDP, kar je manj od povprečja EU v višini 9,9 %. Še vedno je uspešna na področju preprečljive umrljivosti( ), vendar bi preventiva lahko še izboljšala učinkovitost zdravstvenega sistema. Stopnje debelosti so na primer veliko višje od povprečja EU, umrljivost zaradi ciroze jeter pri moških pa je med najvišjimi v Evropi (graf (4.1.2)). Čeprav Slovenija poroča o zelo majhnih neizpolnjenih potrebah po zdravljenju (glej okvir 4.3.1), se je delež ljudi, ki poročajo o čakalnih dobah za nekatere specializirane storitve, povečal s 6 % v letu 2007 na 13 % v letu 2015 (OECD/Evropski observatorij za zdravstvene sisteme in politike, 2017). Vendar pa je sistem zaradi staranja prebivalstva pod pritiskom in v prihodnosti bi bilo treba nameniti več sredstev za zdravstvo. Zato je za nadaljnje zagotavljanje visokokakovostne oskrbe pomembno zagotoviti večjo učinkovitost. Uveden je bil projekt za izboljšanje preventive, ki ga podpira EU. Leta 2019 naj bi bilo ustanovljenih 25 centrov za promocijo zdravja, da se zmanjša obseg kroničnih nenalezljivih bolezni, povezanih z načinom življenja. Projekt podpirajo evropski strukturni in investicijski skladi. Reforma financiranja zdravstva je v pripravi, vendar njeno sprejetje zamuja. Predlog Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju je bil pripravljen, vendar še ni bil vložen v Državni zbor. Sedanja oblika dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja bo ukinjena in spremenjena v obvezno zdravstveno nadomestilo, ki se bo plačevalo zdravstveni zavarovalnici (ZZZS). Nekateri deli reforme so bili uzakonjeni že leta 2017. Spremembe Zakona o zdravstveni dejavnosti so namenjene izboljšanju preglednosti in dostopa do zdravstvenih storitev. Med drugim vključujejo nove predpise o koncesijah, enotnem režimu za delovna dovoljenja in nadzoru ponudnikov. Na podlagi Zakona o zdravniški službi so bili nekateri odhodki, ki jih trenutno plačuje zdravstvena zavarovalnica (specializacije, pripravništva, izobraževanje in usposabljanje), preneseni na državni proračun. Z nedavnimi spremembami Zakona o pacientovih pravicah so bile podrobneje pojasnjene pravice in obveznosti v zvezi z naročanjem na preglede. Poleg tega so bila v letu 2017 za nekatere storitve z dolgim čakalnim časom zagotovljena dodatna finančna sredstva. Graf 4.1.2:V Sloveniji so težave z alkoholom, prekomerno telesno težo in debelostjo večje kot v večini drugih držav EU Vir: Izračuni OECD na podlagi podatkovne zbirke Eurostata (evropska anketa o zdravju in zdravstvenem varstvu leta 2014 ali okoli njega), zdravstveni statistični podatki OECD in raziskave na področju odnosa šoloobveznih otrok do zdravja v obdobju 2013–2014. (Zasnova grafa: Laboratorio MeS). Slovenska vlada dosega napredek pri izvajanju nacionalnega plana zdravstvenega varstva za obdobje 2016–2025. Sprejeti so bili prvi ukrepi za spremembo zakonodaje na področju upravljanja in vodenja zdravstvenih zavodov. Spremembe se med drugim nanašajo na poslovno neodvisnost, pristojnosti organov upravljanja in poklicno odgovornost. Poleg tega je Državni zbor leta 2017 sprejel Zakon o interventnih ukrepih za zagotovitev finančne stabilnosti javnih zdravstvenih zavodov. Na voljo je približno 136 milijonov EUR nujnih sredstev za pokritje približno 80 % izgub, ki so jih bolnišnice nakopičile predvsem v času krize. Za upravičenost do te sheme morajo bolnišnice sprejeti sanacijske načrte in sprejeti nadzor, ki ga izvajajo posebni odbori Ministrstva za zdravje. V pripravi je nacionalna strategija za razvoj osnovne zdravstvene dejavnosti do leta 2025 in postopno se uvajajo referenčne ambulante družinske medicine. Do leta 2020 bo predvidoma vzpostavljen sistem ocenjevanja zdravstvene tehnologije za vse vidike uvedbe novih zdravstvenih tehnologij, vključno z njihovo optimalno uporabo. Rešitve IKT (e-recept, e-napotnica, e-naročanje) bodo izboljšale informacije na ravni celotne države. Javno naročanje v zdravstvenem sektorju še vedno ni dovolj združeno. Leta 2017 je bilo izvedeno skupno javno naročanje za devet različnih izdelkov. Vendar je delež centralno izvedenih javnih naročil v primerjavi z drugimi državami nizek, človeški viri, namenjeni za to delo, pa so glede na zahtevnost dejavnosti še vedno omejeni. Dokler ne bodo javni naročniki bolj dejavno uporabljali skupnega javnega naročanja, je bila vzpostavljena podatkovna zbirka s cenami, ki izhajajo iz preteklih postopkov javnega naročanja. Bolnišnice morajo uporabiti najnižjo ceno v tej podatkovni zbirki kot najvišjo ceno za vsako novo naročilo blaga za iste izdelke. Dodatne izboljšave na področju javnega naročanja bi prinesle večjo učinkovitost in zmanjšale tveganje nedovoljenega dogovarjanja med ponudniki. Pri javnem naročanju v zdravstvenem sektorju sta potrebna posebno strokovno znanje in posledično profesionalizacija pristojnih oseb. Slovenija še ni sprejela celovite strategije za profesionalizacijo. Nedavne izkušnje kažejo, da je z dobro pripravljenim skupnim javnim naročanjem, zlasti medicinskih pripomočkov, mogoče povečati povprečno število ponudb in znatno znižati ponujene cene. Ob tem lahko skupno javno naročanje v različnih bolnišnicah dopolnjuje delo organa za skupno javno naročanje in je lahko za nekatere nakupe primernejše. Poleg tega bi bolj sistematično sodelovanje zadevnih strokovnih zdravstvenih delavcev v celotnem razpisnem postopku privedlo do več uspešnih ponudb, saj povečuje zadovoljstvo glede opravljenega nakupa. Hkrati je zaradi majhnega slovenskega trga prisotno tveganje, da izbira enega samega dobavitelja za izdelek ustvarja monopole. To bi lahko privedlo do nedostopnosti zdravljenja, dolgoročno pa k povišanju cen zaradi koncentracije na trgu. Slovenija še nima zadostne zmogljivosti ali sredstev za ugotavljanje nedovoljenega dogovarjanja med ponudniki in kaznovanje takega ravnanja, kjer je to ustrezno (glej tudi oddelek 4.4.3). Slovenija še vedno nima celostnega sistema dolgotrajne oskrbe. Slovenija nima enotne vstopne točke ali standardnega modela za ocenjevanje potreb po storitvah dolgotrajne oskrbe. To povzroča tveganje neučinkovitosti in uporabniku otežuje orientacijo v sistemu. Zagotavljanje skupnostne dolgotrajne oskrbe ni dobro usklajeno in financiranje socialne dolgotrajne oskrbe je razdrobljeno. Slovenija je svojo omejeno porabo doslej osredotočila na institucionalno oskrbo namesto na oskrbo na domu. Pripravljen je bil nov osnutek zakonodajnega predloga za dolgotrajno oskrbo. Namen reforme je vzpostaviti vzdržen in dostopen sistem oskrbe, ki združuje zdravstvene in socialne vidike oskrbe z integriranimi storitvami dolgotrajne oskrbe. V skladu s predlogom zakona naj bi se nov sistem dolgotrajne oskrbe izvajal od leta 2020. Na seznamu ciljnih storitev bi bile tudi osnovne in pomožne storitve ter nenujne zdravstvene storitve. Predlog zakona predvideva enotno metodo za ocenjevanje potreb po oskrbi ter vključuje interdisciplinarne mobilne enote, celosten nadzor in integrirane mreže ponudnikov. Spodbuja podporo za neformalno oskrbo( ) v domačem okolju ter si prizadeva za olajšanje razmer za posameznike in družine z zagotavljanjem možnosti denarnih prejemkov, usposabljanja in svetovanja za neformalne oskrbovalce ter 14-dnevne nadomestne oskrbe na leto pod določenimi pogoji. Upravičenci bi prejeli finančno nadomestilo ali plačanega osebnega pomočnika ali plačane zdravstvene storitve na domu ali v negovalnem domu. Vsi upravičenci bi prejeli polno nadomestilo za rehabilitacijske storitve, katerih namen je ohraniti ali izboljšati njihovo neodvisnost, ter za socialno in psihološko podporo in svetovanje. Uveden je bil dveletni poskusni program, ki ga je delno sofinanciral Evropski socialni sklad, da se preizkusijo konkretni ukrepi, predlagani v predlogu zakona. Še vedno ni jasno, kako se bodo financirale storitve, določene v Zakonu o dolgotrajni oskrbi. V skladu s predlogom Zakona o dolgotrajni oskrbi, objavljenim oktobra 2017, bi vzdržnost delno zagotovilo novo obvezno zavarovalno nadomestilo, delno pa zdravstvene premije. 4.1.6.Podjetja v državni lasti* Zavezanost Slovenije izvajanju strokovnih poklicnih standardov pri upravljanju podjetij v državni lasti je začela prinašati sadove. Uspešnost podjetij v državni lasti v letu 2016, ki je prvo leto, v katerem jih je v celoti upravljal Slovenski državni holding (SDH), je dosegla cilje, zastavljene v aktih upravljanja, saj je bila skupno dosežena skoraj 6-odstotna donosnost lastniškega kapitala (SDH, 2017). V letu 2017 naj bi donosnost lastniškega kapitala ostala na isti ravni kot v letu prej. V letu 2017 so bila izplačila dividend družb, ki jih je upravljal SDH, bodisi kot lastnik ali v imenu države, 38 % višja kot v letu 2016 ter so dosegla rekordno vrednost, ki je bila skoraj dvakrat višja od prejetih dividend leta 2011, tj. ko je Slovenija prvič uporabila centralizirani sistem upravljanja kapitalskih naložb. V okviru novega načrta upravljanja za leto 2018 naj bi se donosnost lastniškega kapitala v naslednjih letih rahlo povečala. Navedeno je, da bo v prihodnje poudarek na kakovosti korporativnega upravljanja, preglednosti in skladnosti dejavnosti upravljanih podjetij ter podpori za korporativno preoblikovanje podjetij. Cilj SDH je redno poročanje o podjetjih v državni lasti uskladiti s standardi, ki veljajo za podjetja, ki kotirajo na borzi. Donosnost lastniškega kapitala je najnižja v kategoriji strateških podjetij. SDH pri podjetjih v državni lasti razlikuje med strateškimi podjetji, ki poleg gospodarskih dosegajo tudi strateške cilje. To so običajno največja podjetja in v to kategorijo se uvršča 66,9 % portfelja. Medtem ko je bila donosnost lastniškega kapitala leta 2017 na splošno 6,0 %, je bila pri strateških podjetjih 4,5 %. Analiza v oddelku 4.4.1 potrjuje, da skupna faktorska produktivnost velikih podjetij v državni lasti zaostaja za skupno faktorsko produktivnostjo podjetij v državni in zasebni lasti. Nekatere napovedane privatizacije so še v teku. V letu 2017 je bil dokončan samo en postopek privatizacije (Paloma, ki izdeluje higienske izdelke iz papirja). Za privatizacijo družbe Telekom Slovenije, o kateri je Državni zbor odločil že leta 2013, še ni določen časovni načrt. 4.2. Finančni sektor

4.2.1Bančni sektor* Razmere v slovenskem bančnem sektorju so se znatno izboljšale zaradi boljše donosnosti, solventnosti in kakovosti sredstev. Donosnost lastniškega kapitala se je več kot podvojila in leta 2016 dosegla 7,8 %, predvsem zaradi nižjih oslabitev. Povprečni količnik kapitalske ustreznosti je razmeroma stabilen (junija 2017 je znašal 18,7 %), čeprav se je od decembra 2016 nekoliko zmanjšal zaradi obnovljene rasti posojil. Medletna stopnja rasti posojil gospodinjstvom in nefinančnim družbam je septembra 2017 dosegla rekordne vrednosti, in sicer je znašala 7,9 % za gospodinjstva in 7,1 % za nefinančne družbe (graf 4.2.1). Struktura financiranja bank je še posebej ugodna, pri čemer je razmerje med posojili in vlogami leta 2016 znašalo 78,8 %. Tabela 4.2.1:Kazalniki finančne trdnosti, vse banke v Sloveniji Vir: ECB (konsolidirani bančni podatki). Banke morajo najti nove vire dohodka in nadzirati stroške, da bi ohranile donosnost. Trenutna donosnost je večinoma posledica nižjih oslabitev ali celo sprostitve predhodnih oslabitev. To se bo verjetno spremenilo, saj nova posojila postopoma ustvarjajo nove oslabitve. Pod pritiskom bo verjetno tudi donosnost, in sicer zaradi vztrajno nizkih obrestnih mer ter zvišanja stroškov izpolnjevanja skladnosti, bonitetnih zahtev, nadzora in naložb. Ena od možnih strategij za izravnavo teh negativnih dejavnikov je, da se posebna pozornost nameni prihodkom iz nadomestil ter da se razvijejo novi posojilni produkti in storitve. Da bi banke znižale svoje stroške in dosegle ekonomijo obsega, bi se lahko odločile tudi za partnerstvo ali prevzem. Graf 4.2.1:Medletna rast posojil, prilagojena za prodajo in listinjenje Vir: ECB. Obseg slabih posojil se je še naprej zmanjševal. Tako Banka Slovenije kot ECB sta poročali o krčenju slabih posojil. Nacionalni statistični podatki so obsežnejši in so bili uporabljeni za analizo v oddelku 1, medtem ko se o statističnih podatkih ECB poroča v oddelku 3. Po nacionalnih statističnih podatkih je delež slabih posojil za celoten bančni sektor junija 2017 znašal 10,8 %, kar pomeni zmanjšanje s 14,8 %, kolikor je znašal leto prej (graf 4.2.2). V podjetniškem sektorju se je delež slabih posojil še naprej zmanjševal in junija 2017 dosegel 23,9 %, medtem ko je leto prej znašal 31,3 %. Leta 2013 in 2014 je bil znaten del zmanjšanja slabih posojil posledica prenosa slabih terjatev na Družbo za upravljanje terjatev bank (DUTB). Vendar se skupni obseg slabih posojil v Sloveniji, vključno s posojili v bilanci stanja DUTB, prav tako razmeroma hitro zmanjšuje. Medtem se je količnik pokritosti v bančnem sektorju (tj. delež skupnih rezervacij glede na bruto vrednost slabih posojil) počasi povečeval in se približuje povprečnim odbitkom (tj. prilagoditvam poštene vrednosti glede na bruto vrednosti ob prenosu), ki se uporabljajo za sredstva DUTB. Ta gibanja kažejo, da se je z zmanjšanjem slabih posojil povečala zmožnost bank za pokrivanje prihodnjih izgub pri preostalem portfelju slabih posojil. Graf 4.2.2:Gibanja slabih posojil, vključno s sredstvi DUTB Vir: Banka Slovenije, DUTB. Zmanjšanje slabih posojil v zadnjih četrtletjih je bila večinoma posledica rešitev za restrukturiranje posojil, katerih dolgoročno vzdržnost je treba natančno spremljati. Pretvorba restrukturiranih nedonosnih posojil v donosna posojila (tj. posojila, ki so okrevala) in odpisi (tj. predvsem odpisi dolga prek restrukturiranja posojil) so predstavljali manj kot polovico spremembe obsega slabih posojil v prvi polovici leta 2017, medtem ko so leta 2016 predstavljali skoraj tri četrtine zmanjšanja slabih posojil. Ker bi se prodaja posojil v drugi polovici 2017 lahko povečala, bo lahko pozitiven učinek restrukturiranja posojil na slaba posojila še manjši. Eden od možnih razlogov za to je, da je velik delež ureditve restrukturiranja še vedno neuspešen ali v najboljšem primeru delno uspešen. Delež donosnih restrukturiranih nedonosnih posojil glede na vsa restrukturirana posojila v Sloveniji dejansko znaša približno 17 % (graf 4.2.3). Med drugim je to lahko posledica visokih stopenj ponovnega neplačila, ki preprečujejo postopno preoblikovanje restrukturiranih nedonosnih posojil v donosna posojila. Poleg tega so bila nekatera od teh restrukturiranih posojil pretvorjena v posojila z odplačilom v enkratnem znesku( ) ali pa vključujejo odlog plačila( ), tako da je njihovo splošno uspešnost mogoče oceniti šele, ko začne veljati podaljšanje plačilnih rokov. Zato je treba bolj pozorno spremljati vzdržnost restrukturiranih nedonosnih posojil. Če bi se postopki v primeru insolventnosti na sodiščih pospešili (glej oddelek 4.4.5), bi bilo lahko zmanjševanje slabih posojil še hitrejše. Graf 4.2.3:Delež donosnih restrukturiranih posojil (konec junija 2017) Vir: ECB. DUTB je na poti, da izpolni večino svojih nalog, vendar obseg in narava sredstev, ki ostajajo v njenem portfelju, ustvarjata tveganja, ki jih je treba spremljati. Cilj poslovne strategije, sprejete decembra 2016, je zagotavljati največji možni donos za državo in do leta 2022 v celoti poplačati obveznice z državnim poroštvom. DUTB je od svoje ustanovitve leta 2013 do junija 2017 ustvarila kumulativne denarne tokove v višini skoraj 1,1 milijarde EUR, kar predstavlja skoraj 60 % skupne poštene vrednosti prenesenih posojil. Večina teh denarnih tokov izhaja iz refinanciranja posojil DUTB s strani bank, vendar se zdi, da se prodaja posojil/zavarovanj povečuje. DUTB je predčasno odplačala del svojih neporavnanih dolgov, vključno s polnim poplačilom državnih posojil do decembra 2016, in prešla na prožnejše možnosti refinanciranja. DUTB naj bi leta 2017 ponovno postala donosna, zlasti zaradi nižjih stroškov financiranja. Eno od ključnih tveganj v prihodnosti je ohranjanje zagona pri ustvarjanju denarnega toka od prodaj, saj bo preostala sredstva iz portfelja DUTB morda težje prodati. Nedavne reforme so namenjene ohranjanju stabilnosti bančnega sektorja. Konsolidacija in prestrukturiranje sektorja sta napredovala; nedavno so se združile tri banke, prav tako je bil zaključen postopek nadzorovane likvidacije dveh manjših bank. Banke se držijo svojih načrtov glede zmanjševanja slabih posojil, ki jih nadzirata Banka Slovenije in enotni mehanizem nadzora. Banka Slovenije je ob tehnični pomoči, ki jo zagotavlja Evropska komisija, in v sodelovanju s Svetovno banko marca 2017 izdala Priročnik za učinkovito upravljanje in reševanje nedonosnih terjatev MSME (Banka Slovenije, 2017a). Priročnik vključuje celovit sveženj orodij za preprečevanje, ugotavljanje in upravljanje slabih posojil v tem segmentu. Učinek prihodnjih regulativnih sprememb naj bi bil razmeroma omejen. Za večino bank postopna uvedba prihodnjega Mednarodnega standarda računovodskega poročanja (MSRP) 9 naj ne bi pomenila nobenih znatnih novih rezervacij( ). Po nadzorniški oceni, izvedeni konec leta 2016, bodo nekatere manjše in manj kompleksne banke morda prizadete bolj kot druge, zlasti zaradi podatkov, ki so potrebni za pridobitev ocen pričakovanih kreditnih izgub. Učinek prihodnje minimalne zahteve glede kapitala in kvalificiranih obveznosti( ) na večino bank bo zelo omejen, in sicer zaradi njihovega presežnega kapitala. Vendar bodo manj kapitalizirane banke morda soočene z znatnimi primanjkljaji, ki jih bo treba zapolniti z izdajanjem kvalificiranih obveznosti. Vztrajna vpletenost države v finančni sektor vključuje nekatera tveganja za finančno stabilnost. Država nadzira znaten del finančnega sektorja, saj ima deleže v NLB, Abanki-Celje in pozavarovalnici Sava Re, nedavni razvoj pa kaže, da ni veliko politične volje za izboljšanje stanja. Vlada ni uspela privatizirati vsaj 50 % NLB do konca leta 2017, kot se je zavezala v spremenjenem sklepu o državni pomoči glede dokapitalizacije NLB iz leta 2013(). V skladu z zavezo vlade je privatizacija Abanke-Celje načrtovana za leto 2019. Dva poskusa povečanja deleža v pozavarovalnici Sava Re s strani tuje zavarovalniške skupine sta bila zavrnjena. Kot je pokazala kriza v Sloveniji leta 2013, lahko ohranitev visoke ravni vpletenosti države dolgoročneje vključuje nekatera tveganja za finančno stabilnost, gospodarsko učinkovitost in javne finance. 4.2.2Dostop do financiranja za mala in srednja podjetja* Pogoji financiranja so se ublažili, vendar manj za MSP. Obrestne mere za posojila podjetjem in razlike v donosnosti desetletnih nemških državnih obveznic so se zmanjšale, vendar ostajajo nad tistimi v euroobmočju. Slovenske banke so bile še naprej previdne pri posojanju MSP (UMAR, 2016). Stroški izposojanja za mala posojila glede na stroške izposojanja za velika posojila so se v zadnjih letih zvišali. Poleg tega obstaja pomanjkanje finančne pismenosti MSP ter poslovnega svetovanja za pomoč MSP pri zapletenih postopkih za pridobitev bančnih posojil( ), različnih javnih finančnih spodbud in novih alternativnih virov financiranja. Ta razvoj potrjuje tudi nedavna raziskava na ravni podjetij, ki jo je izvedla Evropska investicijska banka (EIB, 2017). Glede na raziskavo se 8 % podjetij sooča s finančnimi omejitvami, kar je blizu povprečju EU. Raziskava kaže na jasno nedavno izboljšanje zadovoljstva podjetij s sestavnimi deli ponudb za zunanje financiranje, kot so stroški in zahteve glede zavarovanja. Na splošno raziskava kaže, da v primerjavi z letom 2016 precej manj podjetij meni, da je dostop do financiranja ovira za naložbe (zmanjšanje z 48 % na 29 %). Vendar MSP pogosteje menijo, da je dostop do financiranja ovira za dolgoročno rast, kot velika podjetja. Alternativni finančni instrumenti, kot so tvegani kapital in druge vrste lastniškega kapitala, se v Sloveniji šele pojavljajo. Alternativno financiranje predstavlja le majhen delež finančnih virov, ki so na voljo MSP. Raven zasebnega kapitala v Sloveniji je kljub skromnemu zvišanju še vedno nizka (Invest Europe, 2017) (graf 4.2.4). Na splošno se dostop do alternativnega financiranja, zlasti tveganega kapitala, v Sloveniji izboljšuje, čeprav z zelo nizke ravni. Kar zadeva delež tveganega kapitala kot odstotek BDP, je država še vedno med zadnjimi od vseh držav članic EU( ). Možno je, da širjenja inovativnih MSP ne preprečuje le omejena razpoložljivost bančnih posojil, temveč tudi pomanjkanje tveganega kapitala in drugih vrst lastniškega financiranja (Van Roy in Nepelski, 2016). Graf 4.2.4:Letna vrednost naložb zasebnega kapitala v izbranih državah Srednje in Vzhodne Evrope v obdobju 2013–2016 (v milijonih EUR) Vir: Invest Europe, statistični podatki o zasebnem kapitalu v državah Srednje in Vzhodne Evrope za leto 2016.

Dosežen je bil usklajen odziv politike za izboljšanje dostopa do financiranja. V okviru 4.2.1 so obravnavane priložnosti za financiranje, ki so bile ustvarjene s sredstvi in mehanizmi EU. MSP se finančna podpora zagotavlja tudi prek finančnih instrumentov Slovenskega podjetniškega sklada (SPS) (tako dolžniških kot lastniških, kot so nepovratna sredstva za zagonska podjetja, semenski kapital, konvertibilna posojila, lastniški kapital, mikroposojila in jamstva za bančna posojila s subvencijo obrestne mere). Vendar se ti finančni instrumenti zdijo pomembni le približno enemu od devetih MSP, in sicer zaradi omejenih skupnih razpoložljivih sredstev (Banka Slovenije, 2017b). Kljub temu poročilo SPS kaže, da je bilo prek njegovih ukrepov finančne podpore ustvarjenih več tisoč novih delovnih mest. Poleg tega državna razvojna banka (SID banka) ponuja posebne finančne instrumente za MSP. Nove tehnologije pomagajo financirati slovenska zagonska podjetja. Slednja so bila zelo uspešna na več mednarodnih platformah za množično financiranje in so nedavno zbrala znatna sredstva prek platform za prvo javno ponudbo kovancev. Slovenija ima dobre možnosti, da postane regionalno vozlišče blokovnih verig. Te izboljšave prinašajo vidne rezultate, o čemer pričajo tudi „samorogi“, kot so Outfit 7 in več drugih globalno uspešnih podjetij (glej tudi oddelek 4.4.5 o poslovnem okolju). Okvir 4.2.1: Izbrana tema politike: izboljšanje dostopa do financiranja Leta 2017 sta dva pozitivna dogodka spodbudila nadaljnje naložbe v alternativne možnosti. Najprej je SPS jeseni 2017 vložil osem milijonov EUR( III ) v novo čezmejno kapitalsko pobudo, in sicer v t. i. Čezmejni sklad skladov tveganega kapitala v državah in regijah Srednje Evrope, ki ga upravlja Evropski investicijski sklad. Njegovi glavni cilji so spodbujati kapitalske naložbe v MSP in mala podjetja s srednje veliko tržno kapitalizacijo v regiji, vzpostaviti trdno tržno infrastrukturo za financiranje tveganja, uvesti najboljše tržne standarde za kapitalske naložbe v podjetja ter privabiti institucionalne vlagatelje in upravljavce skladov v Srednjo Evropo. Skupno so predvidene naložbe v pet do osem skladov tveganega kapitala, da bi se razpoložljivi znesek za naložbe v podjetja v Srednji Evropi povečal na približno 160 milijonov EUR. Kot drugo sta Evropski investicijski sklad in SID banka (nacionalna razvojna banka) sredi novembra 2017 vzpostavila prvi slovenski investicijski program kapitalske rasti. Za inovativna in hitro rastoča MSP bo na voljo 100 milijonov EUR, kritih z jamstvom Evropskega sklada za strateške naložbe (EFSI). Pripravljajo se dodatni finančni instrumenti, ki so sofinancirani iz strukturnih skladov EU (skladov ESI). Slovenska vlada se je junija 2016 odločila 253 milijonov EUR iz skladov ESI nameniti skladu skladov. SID banka, ki je upravljavec sklada skladov, je avgusta 2017 izvedla tržni preizkus, ki je bil podlaga za naložbeno strategijo. Sporazum s SID banko je bil podpisan novembra 2017( IV ), prvi obrok v višini 63 milijonov EUR pa je prejela v začetku decembra 2017( V ) Pričakuje se, da bo SID banka v začetku leta 2018 objavila javne razpise za izbor finančnih posrednikov na štirih različnih področjih, in sicer raziskav, razvoja in inovacij, MSP, energijske učinkovitosti ter razvoja mest. Končni prejemniki naj bi sredstva prejeli v drugi polovici leta 2018. Skupno bo 88 milijonov EUR zagotovljenih prek posojil, 60 milijonov EUR prek mikroposojil, 95 milijonov EUR prek portfeljskih jamstev in 10 milijonov EUR prek lastniškega financiranja. Lastniško financiranje bo zagotovljeno izključno za podporo MSP. Za kmetijska in gozdarska podjetja bodo uporabljena jamstva v kombinaciji z nepovratnimi sredstvi iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja. To je pomemben korak, ki pomeni odklon od podpiranja kmetijskih, podeželskih in gozdarskih podjetij izključno z nepovratnimi sredstvi. Predvideno je, da bo sklad skladov s 65 milijoni EUR, ki jih bo upravljal, kril tveganja v zvezi s posojili navedenih podjetij. Izbira upravljavca sklada skladov še poteka. Končni prejemniki naj bi jamstva in nepovratna sredstva prejeli leta 2018. 4.3 Trg dela, izobraževanje in socialne politike 4.3.1Trg dela Razmere na trgu dela se še naprej izboljšujejo. Ob okrevanju gospodarstva se je stopnja zaposlenosti zvišala že tretje leto zapored, brezposelnost pa se zmanjšuje (graf 4.3.1). Leta 2017 se je brezposelnost (starostna skupina od 15 do 74 let) zmanjšala z 8,0 % na 6,8 %. V tretjem četrtletju leta 2017 je stopnja zaposlenosti znašala 74,1 %, kar pomeni zvišanje za 3,7 odstotne točke v primerjavi z istim obdobjem leta 2016. V istem obdobju se je izboljšala tudi stopnja zaposlenosti nizko usposobljenih delavcev (3. četrtletje leta 2016: 44,2 %, 3. četrtletje leta 2017: 50,2 %), čeprav je še vedno pod povprečjem EU (55,7 %). Kljub tem pozitivnim gibanjem so še vedno prisotni izzivi, zlasti za starejše delavce (od 55 do 64 let). Leta 2016 se je stopnja zaposlenosti starejših delavcev zvišala za 1,9 odstotne točke in je bila pri 38,5 % najvišja doslej. Kljub temu še vedno precej zaostaja za povprečjem EU (55,2 %). Poleg tega je stopnja delovne aktivnosti za to starostno skupino najnižja v EU. Decembra 2017 je Državni zbor sprejel Zakon o interventnih ukrepih na trgu dela in podaljšal ukrepe za spodbujanje zaposlovanja oseb, starejših od 55 let( ). Hitro staranje družbe pomeni krčenje delovno sposobnega prebivalstva in ponudbe delovne sile. To bi lahko oviralo gospodarsko rast. Urad Republike Slovenije za makroekonomske analize in razvoj (UMAR) napoveduje, da bi se lahko do leta 2020 delovna sila v povprečju zmanjševala za 8 000 oseb na leto (0,82 % celotnega aktivnega prebivalstva, starega od 20 do 64 let), zaradi česar se bo zmanjšalo tako število zaposlenih kot tudi brezposelnih (UMAR, 2016a). Koeficient starostne odvisnosti starih naj bi se do leta 2060 podvojil. To pomeni, da bodo današnji mladi delavci in prihodnje generacije verjetno dvojno obremenjeni. Njihov prispevek k socialni varnosti bi se lahko povečal, s čimer bi se ob nespremenjenih pogojih zmanjšale neto plače. Te generacije bodo glede na plače verjetno prejemale tudi nižje pokojnine kot današnji upokojenci (Evropska komisija, 2017f) (glej oddelek 4.1.3). Delež prebivalcev, starejših od 65 let, naj bi do leta 2060 dosegel 31,6 %, medtem ko trenutno znaša 17,1 %. Graf 4.3.1:Stopnje delovne aktivnosti, zaposlenosti in brezposelnosti (letne) Vir: Evropska komisija V odziv na ta trend je vlada pripravila Strategijo dolgožive družbe. Slednja se osredotoča na štiri stebre: i) zaposlovanje/aktivnost; ii) samostojno, zdravo in varno življenje vseh generacij; iii) socialno vključenost ter iv) oblikovanje okolja za aktivno staranje (UMAR in MDDSZ, 2017). Pristojna ministrstva še niso pripravila šestmesečnih akcijskih načrtov s konkretnimi predlogi, čeprav bi jih morala predložiti do konca leta 2017. Neto migracije po gospodarski krizi so bile zelo nizke. V zadnjih desetih letih je bilo priseljevanje najvišje v obdobju 2007–2009 in je bila bolj posledica hitre rasti posameznih sektorjev (npr. gradbeništva) kot pa celovite strategije. Če se migracije v prihodnosti ne bodo povečale ter če bosta stopnja rodnosti in pričakovana življenjska doba stabilni, naj bi bilo do leta 2060 do pol milijona manj delovno sposobnih prebivalcev kot leta 2013 (UMAR in MDDSZ, 2017). Strateška migracijska politika ni pomagala privabiti delavcev v deficitarne poklice. Okvir 4.3.1: Spremljanje uspešnosti glede na evropski steber socialnih pravic Evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Evropska komisija, določa 20 načel in pravic v korist državljanov v EU. Glede na posledice krize ter spreminjanje naših družb zaradi staranja prebivalstva, digitalizacije in novih načinov dela steber predstavlja vodilo za prenovljeno konvergenco k boljšim delovnim in življenjskim razmeram. Slovenija dosega razmeroma dobre rezultate pri kazalnikih iz pregleda socialnih kazalnikov( VI ), ki podpirajo evropski steber socialnih pravic. Dohodkovna neenakost je nizka in enako velja za delež mladih, ki zgodaj opustijo šolanje. Tveganje revščine in socialne izključenosti se je v zadnjih letih zmanjšalo, vendar je med starejšimi revščina še vedno pogosta. Nizka stopnja zaposlenosti starejših in nizko usposobljenih delavcev je zaskrbljujoča v smislu enakih možnosti in nezadostno zastopanih skupin. Bruto razpoložljivi dohodek gospodinjstev se je med krizo znatno zmanjšal, vendar se spet povečuje. Nizka stopnja zaposlenosti starejših in nizko usposobljenih delavcev odraža nizko udeležbo odraslih v izobraževanju in aktivnih politikah zaposlovanja. Izobraževanje odraslih in aktivne politike zaposlovanja so pomembna orodja za izboljšanje dostopa do trga dela Osebam, ki želijo delati, lahko pomagajo pridobiti nova znanja in spretnosti ali jih spodbudijo k zaposlitvi. Od leta 2010 udeležba odraslih v izobraževanju pada ter je še zlasti nizka med starejšimi in nizko usposobljenimi delavci. V Sloveniji je zelo nizka tudi udeležba v aktivnih politikah zaposlovanja. Slovenija zagotavlja visokokakovostno splošno izobraževanje ter uspešno omejuje zgodnje opuščanje izobraževanja in usposabljanja. Poleg tega se je v Sloveniji še naprej povečeval delež prebivalstva s terciarno izobrazbo. Leta 2016 je imelo terciarno izobrazbo 44,2 % 30–34-letnikov, kar je 3,2 odstotne točke več kot leta 2014. K tradicionalno dobrim rezultatom slovenskega izobraževalnega sistema so prispevali visok javni ugled učiteljev, intenziven socialni dialog na področju izobraževanja in razmeroma visoka raven naložb v izobraževanje. V številnih poklicih so vidni znaki pomanjkanja delovne sile. Glede na anketo družbe Manpower o pomanjkanju ustrezno usposobljene delovne sile se je delež delodajalcev, ki poročajo o pomanjkanju ustrezno usposobljene delovne sile, povečal z 28 % leta 2012 na 33 % leta 2016. Anketa Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje kaže podobne rezultate, zlasti za voznike težkih vozil in vlačilcev, delavce v predelovalnih dejavnostih, varilce, zidarje, kuharje, natakarje, orodjarje in prodajalce (ZRSZ, 2017). Prilagoditev izobraževalnih programov in zagotavljanje krajev vpisa bi lahko prispevalo k zmanjšanju teh vrzeli. Večina delavcev je ustrezno usposobljenih za svoje trenutno delovno mesto, vendar se zdi, da sistem ni popolnoma zmožen zagotavljati potrebnih znanj in spretnosti (OECD, 2017a). Staranje prebivalstva poudarja potrebo po večji udeležbi odraslih v izobraževanju. Čeprav je leta 2016 stopnja udeležbe odraslih v izobraževanju znašala 11,6 % in je bila še vedno nekoliko (za 0,8 odstotne točke) nad povprečjem EU, se že od leta 2010 postopoma znižuje. Udeležba odraslih v izobraževanju je še zlasti nizka med starejšimi in nizko usposobljenimi delavci. To povzroča zaskrbljenost, saj bi se lahko z izboljšanjem znanj in spretnosti prek izobraževanja odraslih povečale možnosti za zaposlitev. Stopnja udeležbe v aktivnih politikah zaposlovanja v Sloveniji je bila med najnižjimi v EU, medtem ko dolgotrajna brezposelnost ostaja visoka. Leta 2016 je bilo dolgotrajno brezposelnega 4,3 % aktivnega prebivalstva, kar ustreza 53,3 % vseh brezposelnih. Po nacionalnih podatkih je leta 2016 stopnja prehoda iz dolgotrajne brezposelnosti v zaposlitev znašala 25,2 %, delež dolgotrajno brezposelnih v programih aktivnih politik zaposlovanja pa je znašal 48 % vseh udeležencev. Za leti 2017 in 2018 je za aktivne politike zaposlovanja predvidenih približno 189 milijonov EUR, kar je povečanje v primerjavi s prejšnjimi leti, vendar je to še vedno nizko v primerjavi z drugimi državami OECD. Leta 2017 sta bila dva nova ukrepa namenjena neposredno starejšim delavcem( ). Ne glede na napredek so starejši in nizko usposobljeni delavci še vedno premalo zastopani v aktivnih politikah zaposlovanja in bi lahko imeli koristi od izvajanja priporočila o poteh izpopolnjevanja. Kljub nizki stopnji udeležbe so najpomembnejši slovenski programi aktivnih politik zaposlovanja( ) dokaj uspešni v smislu učinka na trg dela in stroškovne učinkovitosti. Septembra 2017 je Univerza na Primorskem pripravila oceno učinka ključnih zaposlitvenih programov v Sloveniji. Kratko- in dolgoročni učinki so pozitivni, razen programa javnih del, ki je namenjen iskalcem zaposlitve, ki so najbolj oddaljeni od trga dela. Čeprav ima program nekaj pozitivnih učinkov, kot so razvoj znanj in spretnosti, aktivacija in socialna vključenost, je njegov učinek na trg dela skromen, izračunana neto korist pa negativna (MDDSZ in Univerza na Primorskem, 2017). Kljub tem na splošno dobrim rezultatom nizka stopnja udeležbe v aktivacijskih ukrepih ostaja zaskrbljujoča. Spodbude za zaposlitev za nizko plačo pri osebah, ki prejemajo nadomestilo za brezposelnost, so šibke. V prvih mesecih brezposelnosti je neto nadomestitvena stopnja denarnih nadomestil za brezposelnost za zaposlene z nizkimi dohodki zelo visoka (nad 80 %). Past brezposelnosti za prejemnike denarnih nadomestil je v primerjavi z drugimi državami članicami EU velika. Vendar so delodajalci v Sloveniji zakonsko zavezani plačilu stroškov prevoza na delo in prehrane med delom. Ti niso obdavčeni in znašajo približno 13 % povprečne mase plač, zaradi česar so neto plače v Sloveniji približno 10 % višje v primerjavi z uradnimi statističnimi podatki. Prejemniki denarnih nadomestil za brezposelnost nimajo teh ugodnosti. Če se te upoštevajo, je past brezposelnosti manjša za približno 10 odstotnih točk, vendar je še vedno nad povprečjem EU. Poleg tega denarna nadomestila za brezposelnost prejema razmeroma majhen delež brezposelnih (24 % leta 2015) in za krajše obdobje kot v drugih državah članicah EU( ). Veliko brezposelnih prejema druge oblike dohodkovne podpore (OECD, 2016a). Septembra 2017 je bil sprejet Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o urejanju trga dela, zlasti zaradi hitrejše aktivacije brezposelnih. Pripravljena je bila spodbuda za prejemnike denarnih nadomestil za brezposelnost z nizko in srednjo izobrazbo. Če se zaposlijo za polni delovni čas, bodo še naprej prejemali 20 % zadnjega denarnega nadomestila za brezposelnost do konca obdobja, za