Posebno poročilo Programi izkoreninjenja, 
obvladovanja  
in spremljanja  
za omejitev bolezni živaliSL 2016  št. 06
EVROPSKO  
RAČUNSKO
SODIŠČE
EVROPSKO RAČUNSKO SODIŠČE  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUKSEMBURG
Tel.: +352 4398-1
Vprašanja: eca.europa.eu/sl/Pages/ContactForm.aspx  
Spletišče: eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Veliko dodatnih informacij o Evropski uniji je na voljo na internetu ( http://europa.eu ).
Luxembourg: Urad za publikacije Evropske unije, 2016
Print ISBN 978-92-872-4451-2 ISSN 1831-094X doi:10.2865/45735 QJ-AB-16-006-SL-C
PDF ISBN 978-92-872-4437-6 ISSN 1977-5784 doi:10.2865/2801 QJ-AB-16-006-SL-N
EPUB ISBN 978-92-872-4465-9 ISSN 1977-5784 doi:10.2865/58394 QJ-AB-16-006-SL-E
© Evropska unija, 2016
Reprodukcija je dovoljena z navedbo vira.
Programi izkoreninjenja, 
obvladovanja                           
in spremljanja  
za omejitev bolezni živali
(v skladu z drugim pododstavkom člena 287(4) PDEU)Posebno poročiloSL 2016  št. 06
02
 Revizijska ekipa
V posebnih poročilih Evropskega računskega sodišča so predstavljeni rezultati njegovih revizij smotrnosti poslovanja in 
skladnosti za posamezna proračunska področja ali teme upravljanja. Sodišče te revizijske naloge izbere in zasnuje tako, da 
imajo kar največji učinek, in pri tem upošteva tveganja za smotrnost ali skladnost, višino ustreznih prihodkov ali porabe, 
prihodnji razvoj ter politični in javni interes.
To revizijo smotrnosti poslovanja je opravil senat I, ki ga vodi član Evropskega računskega sodišča Augustyn Kubik in 
ki je specializiran za revidiranje porabe na področju ohranjanja in upravljanja naravnih virov. Revizijo je vodila članica 
Evropskega računskega sodišča Bettina Jakobsen, pri njej pa so sodelovali vodja njenega kabineta Katja Mattfolk in 
ataše Kim Storup, vodilni upravni uslužbenec Colm Friel, vodja naloge Armando do Jogo ter revizorji Xavier Demarche, 
Manuel Dias, Andreas Dürrwanger, Oana Dumitrescu, Laure Gatter, Mary Kerrigan, Joanna Kokot, Michela Lanzutti, 
Joachim Otto, Lucia Rosca in Anna Zalega.
Od leve proti desni: K. Mattfolk, A. do Jogo, C. Friel, B. Jakobsen, X. Demarche.

03
 Kazalo
Odstavek
 Glosar in kratice
I–X Povzetek
1–17  Uvod
1–2 Zdravljenje bolezni živali
3–4 Strategija EU za zdravstveno varstvo živali
5–9 Programi izkoreninjanja, obvladovanja in spremljanja bolezni živali
10–12  Sodelovanje z državami zunaj EU
13–17  Glavne vloge in pristojnosti
18–23  Obseg revizije in revizijski pristop
24–60  Revizijska opažanja
26–33  Pristop Komisije k izkoreninjenju, obvladovanju in spremljanju bolezni živali je bil v splošnem 
dober …
34–36  … države članice pa so programe na splošno dobro zasnovale in izvajale
37–47  Stroškovno učinkovitost programov je težko določiti …
48–60 … vendar obstajajo možnosti za izboljšanje
61–72  Zaključki in priporočila
 Priloga I – Informacije o boleznih živali
 Priloga II  – Glavne odgovornosti
 Odgovori Komisije
04
 Glosar  
in kratice
ADNS : sistem prijavljanja bolezni živali
BSE : bovina spongiformna encefalopatija 
ECDC : Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni
EFSA : Evropska agencija za varnost hrane
FAO : Organizacija Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo
FVO : Urad za prehrano in veterinarstvo
Incidenčna stopnja in prevalenca : Incidenčna stopnja bolezni je pojavnost bolezni pri določeni populaciji 
v določenem časovnem obdobju (število novih primerov). Prevalenca bolezni je prisotnost bolezni pri določeni 
populaciji v določenem času (dejansko število primerov).
OIE : Svetovna organizacija za zdravje živali
PAFF : Stalni odbor za rastline, živali, hrano in krmo
TRACES : računalniški veterinarski sistem EU
TSE : transmisivna spongiformna encefalopatija
WAHIS : globalni informacijski sistem za zdravje živali
WHO : Svetovna zdravstvena organizacija
Zoonoza : bolezen ali okužba, ki se prenaša neposredno ali posredno med živalmi in ljudmi
05
 Povzetek
I
Zdravje živali zaradi težav v zvezi z varnostjo hrane in prenosljivosti nekaterih bolezni živali na ljudi neposredno 
vpliva na javno zdravje. Izbruhi bolezni živali lahko povzročijo znatne ekonomske stroške zaradi izgube notranjih 
trgov EU ter izvoznih trgov ter neposredne stroške obvladovanja bolezni za proračun EU in proračune držav članic.
II
Bolezni živali se lahko širijo zelo hitro in preko meja. EU ima dejavno politiko na področju zdravja živali in finan -
cira programe držav članic za izkoreninjenje, obvladovanje in spremljanje nekaterih bolezni živali. Ti programi 
so v obdobju med letoma 2009 in 2014 vključevali financiranje EU v višini 1,3 milijarde EUR, krijejo pa ukrepe, kot 
so cepljenje in testiranje živali ter nadomestilo za zakol živali. Glede na vrsto bolezni je lahko izkoreninjenje zelo 
zapleteno in lahko traja več let. Zato so potrebni trden pristop na ravni EU in ustrezni programi, ki jih izvajajo države 
članice.
III
Sodišče je preučilo, ali so programi izkoreninjenja, obvladovanja in spremljanja bolezni živali te ustrezno zajezili, 
tako da je ocenilo pristop Komisije in pripravo ter izvajanje programov držav članic. Poleg tega je preučilo, ali je bila 
stroškovna učinkovitost programov ustrezno upoštevana.
IV
Sodišče je v splošnem zaključilo, da so preučeni programi v zvezi z boleznimi živali te ustrezno omejili. Ker pa se 
izbruhi bolezni lahko pojavijo kadar koli, morajo Komisija in države članice ostati pozorne.
V
Sklenili smo, da je bil pristop Komisije v splošnem dober, saj je temeljil na ustreznih tehničnih nasvetih, analizi tve -
ganj in mehanizmu za prednostno razvrstitev sredstev. Komisija je pripravila navodila in omogočala lažje usklajeva -
nje prizadevanj držav članic ter določila minimalna merila v zvezi s smotrnostjo poslovanja, ki jih morajo izpolnjevati 
programi držav članic. Doseženih je bilo nekaj vidnih uspehov, npr. zmanjšanje števila primerov goveje spongifor -
mne encefalopatije (BSE) pri govedu, salmonele pri perutnini in stekline pri prostoživečih živalih.
VI
Sodišče je zaključilo, da so bili programi držav članic v splošnem dobro zasnovani in izvajani, države članice pa so 
imele ustrezne sisteme za ugotavljanje izbruhov bolezni živali in omogočanje njihovega lažjega izkoreninjenja.
06 Povzetek 
VII
Kljub temu pa je težko določiti stroškovno učinkovitost programov, saj modeli za 
tovrstno analizo niso na voljo. Sodišče je odkrilo primere, ko države članice niso 
zadostno nadzorovale programov ali ko so bili stroški nerazumno visoki. V neka -
terih primerih v Italiji zneski, plačani kot nadomestilo kmetom, ali znižanja plačil, 
ki jih je izrekla Komisija, niso v veliki meri spodbudili izvajanja uspešnih ukrepov 
za biološko zaščito in korektivnih ukrepov.
VIII
Pri reviziji so bila ugotovljena nekatera specifična področja, na katerih obstajajo 
možnosti za izboljšanje. Izmenjava epidemioloških informacij in takojšen dostop 
do zgodovinskih informacij bi lahko bila bolje podprta z ustreznimi informacij -
skimi sistemi, vendar so na tem področju potekale izboljšave. Pri reviziji je bilo 
ugotovljeno tudi, da bi morali biti v nekaterih programih ukrepi in kontrole, ki jih 
je treba izvajati, bolje opredeljeni.
IX
Čeprav je ocena Sodišče glede izvajanja specifičnih veterinarskih programov 
na splošno pozitivna, je bilo izkoreninjanje goveje bruceloze in tuberkuloze ter 
bruceloze ovc in koz v nekaterih državah članicah še vedno težavno. Sodišče je 
ugotovilo, da bi bilo treba dopolniti pristop EU k obravnavanju bolezni pri prosto -
živečih živalih, zlasti za tuberkulozo, in da lahko pomanjkanje nekaterih cepiv 
resno ogrozi uspešnost programov.
X
Sodišče Komisiji priporoča, naj:
(a) omogoči lažjo izmenjavo epidemioloških informacij med državami članicami,
(b) preuči, ali je treba posodobiti obstoječi sklop kazalnikov, da bi zagotavljali 
boljše informacije o dejavnostih veterinarskega nadzora in stroškovni učinko -
vitosti programov,
(c) v veterinarske programe sistematično vključi vidik prostoživečih živali, kadar 
je to ustrezno,
(d) podpira razpoložljivost cepiv, ki jih bodo uporabljale države članice, kadar je 
to epidemiološko utemeljeno.
07
 Uvod
Zdravljenje bolezni živali
01 
Zdravje živali zaradi prenosljivosti nekaterih bolezni živali na ljudi in zaradi težav 
v zvezi z varnostjo hrane neposredno vpliva na javno zdravje. Dobro zdravje živali 
je tudi osnovna zahteva prehrambne industrije EU. Zato EU že mnoga leta izvaja 
obsežen niz ukrepov za zaščito zdravja živali. Če obstoječi ukrepi ne delujejo pra -
vilno, so lahko stroški obvladovanja izrednih razmer in bolezni precejšnji in lahko 
zajemajo izgubo notranjih trgov EU ter izvoznih trgov, stroške obvladovanja bo -
lezni za proračune držav članic in proračun EU ter stroške zdravljenja zoonotskih 
bolezni (bolezni, ki se prenašajo na ljudi) za zdravstvene sisteme držav članic. 
Stroški izbruha slinavke in parkljevke, ki sta se leta 2001 začeli v Združenem kra -
ljestvu, a sta se razširili na druge države, so po ocenah znašali do 12 milijard EUR. 
Kriza zaradi BSE v devetdesetih letih prejšnjega stoletja, ki je bila prav tako osre -
dotočena v Združenem kraljestvu, je samo tam stala več kot 3 milijarde EUR in 
je bistveno zmanjšala obseg in cene izvoza govejega mesa iz EU. V zadnjih nekaj 
letih ni bilo nobenega izbruha, ki bi povzročil tako velike stroške.
02 
Vrste bolezni živali in njihova incidenčna stopnja se po EU razlikujejo glede na 
dejavnike, kot so podnebje, vrste kmetij, veterinarske prakse in premiki živali. 
Nekatere glavne bolezni živali so opisane v  Prilogi I . Poleg tega so se vsi nedavni 
izbruhi afriške prašičje kuge (Litva, Estonija, Latvija in Poljska), aviarne influen -
ce (Nizozemska in Nemčija) ali bolezni modrikastega jezika (ki se je razširila iz 
Severne Afrike in prizadela predvsem Grčijo, Italijo, Španijo in Portugalsko) hitro 
razširili prek meja. Nekatere bolezni živali se lahko širijo zelo hitro (glej na pri -
mer bolezni modrikastega jezika na sliki 1 ), če se hitro ne odkrijejo in uspešno 
ne zdravijo. Uspešni veterinarski ukrepi prispevajo k preprečevanju takšnih zelo 
nalezljivih bolezni in zmanjšujejo potrebo po nujnih ukrepih.
Strategija EU za zdravstveno varstvo živali
03 
Zakonodajni okvir EU na področju zdravja živali je zapleten. Zajema več sto zako -
nodajnih aktov, od katerih so bili nekateri sprejeti že davnega leta 1964. Sistema -
tični pristop EU k izkoreninjenju, obvladovanju in spremljanju bolezni živali je bil 
za nekatere bolezni prvič uveden leta 19771. Okvir za te programe od leta 2009 
določa odločba Sveta2 o odhodkih na področju veterine, ki je bila nadomešče -
na leta 20143. Strategija EU za zdravstveno varstvo živali4 je določila cilje v zvezi 
z zdravjem, ekonomskimi vprašanji in kmetijskimi praksami ter akcijski načrt za 
njihovo doseganje. Za podrobnosti glej okvir 1 .1 Direktiva Sveta 77/391/EGS 
z dne 17. maja 1977 o uvedbi 
ukrepov Skupnosti za 
izkoreninjenje bruceloze, 
tuberkuloze in levkoze pri 
govedu (UL L 145, 13.6.1977, 
str. 44).
2 Odločba Sveta 2009/470/ES 
z dne 25. maja 2009 
o odhodkih na področju 
veterine (UL L 155, 18.6.2009, 
str. 30).
3 Uredba (EU) št. 652/2014 
Evropskega parlamenta in 
Sveta z dne 15. maja 2014 
o določbah za upravljanje 
odhodkov v zvezi s prehransko 
verigo, zdravjem in dobrobitjo 
živali ter v zvezi z zdravjem 
rastlin in rastlinskim 
razmnoževalnim materialom, 
spremembi direktiv Sveta 
98/56/ES, 2000/29/ES in 
2008/90/ES, uredb (ES) 
št. 178/2002, (ES) št. 882/2004 
in (ES) št. 396/2005 Evropskega 
parlamenta in Sveta, Direktive 
2009/128/ES Evropskega 
parlamenta in Sveta in Uredbe 
(ES) št. 1107/2009 Evropskega 
parlamenta in Sveta ter 
razveljavitvi sklepov Sveta 
66/399/EGS in 76/894/EGS ter 
Odločbe Sveta 2009/470/ES 
(UL L 189, 27.6.2014, str. 1).
4 COM(2007) 539 z dne 
19. septembra 2007 – Nova 
strategija za zdravstveno 
varstvo živali za Evropsko 
Unijo (2007–2013) „Bolje 
preprečiti kot zdraviti”.
08 Uvod 
Strategija EU za zdravstveno varstvo živali
Strategija EU za zdravstveno varstvo živali za obdobje 2007–2013 določa cilje in ukrepe EU. Štirje glavni cilji 
strategije so:
1. zagotavljati visoko raven javnega zdravja in varnosti hrane z zmanjševanjem biološkega in kemičnega 
tveganja za ljudi;
2. spodbujati zdravstveno varstvo živali s preprečevanjem/zmanjševanjem pojavljanja bolezni živali ter tako 
podpirati kmetijstvo in podeželsko gospodarstvo;
3. izboljšati gospodarsko rast/kohezijo/konkurenčnost z zagotavljanjem prostega pretoka blaga in soraz -
mernih premikov živali;
4. spodbujati kmetijske prakse in dobrobit živali, s čimer se preprečujejo nevarnosti, povezane z zdravjem 
živali, in zmanjšujejo učinki na okolje v skladu s strategijo EU za trajnostni razvoj.
Ti cilji so se izvajali na podlagi akcijskega načrta, ki vsebuje štiri stebre:
1. določanje prednostnih nalog posredovanja EU,
2. okvir EU za zdravje živali,
3.  preprečevanje, nadzorovanje in pripravljenost,
4. znanost, inovacije in raziskave.Okvir 1 Slika 1Število izbruhov bolezni modrikastega jezika serotipa BTV-1 v EU
2014 2013 2012 2011 2010 20097 000
6 000
5 000
4 000
3 000
2 000
1 000
01 3266 002
121 8 96564
Vir: Evropska komisija, GD za zdravje in varnost hrane.
09 Uvod 
04 
Komisija (GD za zdravje in varnost hrane) je odgovorna za upravljanje tveganj 
v zvezi z boleznimi živali. Države članice in specializirane agencije EU – Evropska 
agencija za varnost hrane (EFSA) in Evropski center za preprečevanje in obvla -
dovanje bolezni (ECDC) – so odgovorne za oceno tveganja. Od leta 1982 ima EU 
sistem prijavljanja bolezni, ki je namenjen preprečevanju širjenja nekaterih nalez -
ljivih bolezni. Države članice morajo za nekatere nalezljive bolezni prek sistema 
prijavljanja bolezni živali5 (ADNS) Komisijo obvestiti o izbruhu bolezni in tudi 
o njenem izkoreninjenju, da se prepreči njihovo širjenje med živino EU.
Programi izkoreninjanja, obvladovanja in spremljanja 
bolezni živali
05 
Stroški obravnavanja izbruhov bolezni v preteklosti, vključno s tveganjem obrav -
navanja izbruhov obstoječih ali porajajočih se bolezni v prihodnosti, kažejo, kako 
pomembni so veterinarski ukrepi EU. EU financira veterinarske programe držav 
članic v zvezi s številnimi boleznimi in zoonozami (glej okvir 2 ) na podlagi prvega 
stebra strategije za zdravstveno varstvo živali. Cilji teh programov so:
– postopoma odpraviti bolezni živali ter izvajati ukrepe za spremljanje bolezni 
v državah članicah in v EU kot celoti,
– zagotoviti visoko raven zdravja živali, javnega zdravja in varstva potrošnikov,
– zagotoviti visoko raven varovanja zdravja živali in javnega zdravja, spodbujati 
izboljšanje produktivnosti živinorejskega sektorja ter prispevati h gospodar -
ski trajnosti sektorjev, na katere neposredno ali posredno vplivajo izbruhi 
bolezni živali.5 Uveden z Direktivo Sveta 
82/894/EGS z dne 
21. decembra 1982 
o prijavljanju živalskih 
boleznih v Skupnosti 
(UL L 378, 31.12.1982, str. 58).
Programi izkoreninjenja, obvladovanja in spremljanja
Programi izkoreninjenja: cilj teh programov je biološko iztrebljenje bolezni živali ali zoonoze, da se za ob -
močje doseže status „prosto bolezni” ali „uradno prosto bolezni” v skladu z zakonodajo Skupnosti (npr. goveja 
tuberkuloza).
Programi obvladovanja:  cilj teh programov je ohraniti prevalenco bolezni živali ali zoonoze v mejah sanitar -
no sprejemljive ravni (npr. salmonela).
Spremljanje: cilj je zbirati in evidentirati podatke v opredeljenih populacijah, da se oceni epidemiološki  
razvoj bolezni (npr. aviarna influenca).
Vir: Odločba Komisije 2008/341.Okvir 2
10 Uvod 
06 
Ti programi se uvrščajo v kategorije izkoreninjenja, obvladovanja ali spremljanja, 
zajemajo pa široko paleto ukrepov, kot so cepljenje in testiranje živali ter nado -
mestila za zakol ali izločitev živali.
07 
V obdobju 2009–2014 so bila za te programe iz proračuna EU namenjena sred-  
stva v višini 1,3 milijarde EUR (glej tabelo 1 ), kar predstavlja večino odhodkov iz 
proračuna EU za varnost hrane. Stopnja finančnega prispevka EU je običajno  
50 % stroškov, ki nastanejo za države članice, do določenega najvišjega zneska. 
Bolezni živali in zoonoze, ki so upravičene do finančnega prispevka EU, so nave -
dene v Prilogi I k sklepu Sveta iz leta 2009 in v Prilogi II k Uredbi (EU) št. 652/2014 
iz leta 2014. Tabela 1Prevzete obveznosti EU za stroške programov v obdobju 2009–2014 po boleznih  
(v milijonih EUR)
Program 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2009–2014 %
Afriška prašičja kuga 0,1 0,1 0,2 0,9 1,1 0,1 2,3 0,2 %
Aujeszkyjeva bolezen 2,8 2,3 0,0 0,0 0,0 0,0 5,2 0,4 %
Aviarna influenca 4,9 4,9 3,5 2,7 2,7 2,6 21,3 1,6 %
Bolezen modrikastega jezika 112,0 68,2 13,4 3,7 2,5 3,8 203,5 15,4  %
Goveja bruceloza 11,8 8,6 10,1 8,0 7, 3 10,3 56,0 4,2 %
Goveja tuberkuloza 26,3 53,4 67,9 70,7 63,9 64,2 346,4 26,2  %
Brucellosis melitensis 9,0 7,7 15,9 15,4 15,3 16,2 79,4 6,0 %
Klasična prašičja kuga 5,1 4,3 3,7 3,4 3,0 2,6 22,1 1,7 %
Levkoza (enzootska goveja levkoza) 3,0 2,4 0,0 0,0 0,0 0,0 5,3 0,4 %
Steklina 11,7 15,7 20,9 23,4 19,9 20,4 112,0 8,5 %
Salmoneloza 18,6 24,4 25,1 19,2 19,2 21,2 127, 8 9,7 %
Vezikularna bolezen prašičev 0,5 0,3 0,7 0,9 1,1 0,8 4,3 0,3 %
TSE, BSE in praskavec 61,5 81,8 74,6 54,3 38,9 24,0 335,0 25,4  %
Skupaj 267,4 274,1 236,0 202,3 174,9 166,1 1 320,8 100,0  %
Letni proračun kot odstotek skupnega 
proračuna za navedeno obdobje20,2  % 20,8  % 17,9  % 15,3 % 13,2  % 12,6  % 100,0  %
Vir: GD za zdravje in varnost hrane.
11 Uvod 
08 
Več kot 50 % stroškov je skoncentriranih v štirih državah (Španija, Francija, Italija 
in Združeno kraljestvo) (glej sliko 2 ).
09 
V praksi je bolezni živali včasih zelo težko izkoreniniti. Na primer, goveja tuber -
kuloza in bruceloza v več državah članicah še nista izkoreninjeni, čeprav pri -
zadevanja za njuno obvladovanje ali izkoreninjenje potekajo že več kot 50 let. 
EU je programe za izkoreninjenje teh bolezni začela financirati v sedemdesetih 
letih prejšnjega stoletja, ko so nekatere države članice že nekaj let imele lastne 
nacionalne programe za izkoreninjenje. Iz tabele 2  je razvidno, da je včasih kljub 
prizadevanjem držav članic in Komisije ter stalnemu znanstvenemu in tehnič -
nemu napredku potrebnih več desetletij, da se pridobi status države, uradno 
proste bolezni. Vendar so nekatere države hitrejše od drugih. Stalna prisotnost 
takšnih bolezni pomeni ponavljajoče se odhodke iz proračuna EU za programe za 
izkoreninjenje. Slika 2Stopnja stroškov programov za obdobje 2009–2014  
po državah članicah
Poljska; 7 %
Irska; 8 %Nemčija; 6 %vse druge države; 25 %
Italija; 10 %Združeno kraljestvo; 14 %Francija; 14 %Španija; 17 %
Vir: GD za zdravje in varnost hrane.
12 Uvod 
Sodelovanje z državami zunaj EU
10 
Svetovna organizacija za zdravje živali OIE v svojih smernicah za obvladovanje 
bolezni živali iz leta 2014 poudarja pomen mednarodnega sodelovanja in navaja, 
da bi morale države, če je to mogoče, programe za obvladovanje bolezni uskla -
diti na regionalni ravni. To je pomembno, saj se lahko bolezni prenašajo preko 
meja, zlasti s prostoživečimi živalmi. V uredbah ni določb, ki bi Komisiji nalaga -
le, da mora neposredno financirati veterinarske programe zunaj EU. Vendar se 
države članice lahko dogovorijo o veterinarskih ukrepih (na primer kampanje 
za cepljenje v obmejnem pasu) s sosednjimi državami, ki niso članice EU, s tem 
povezane stroške pa kot podprograme vključijo v svoje veterinarske programe, ki 
jih financira Komisija. Tabela 2Izkoreninjenje bolezni je dolgotrajen proces
Goveja tuberkuloza Goveja bruceloza
Država 
članicaPrvi program, 
ki ga je 
financirala  EUPriznanje  
statusa države, 
uradno proste 
bolezniŠtevilo let, 
potrebnih  
za pridobitev 
statusa države, 
uradno proste 
bolezni(a)Prvi program, 
ki ga je 
financirala  EUPriznanje  
statusa države, 
uradno proste 
bolezniŠtevilo let, 
potrebnih  
za pridobitev 
statusa države, 
uradno proste 
bolezni(a)
Irska 1978(b)še vedno ni prosta bolezni 1978 2009 31
Španija 1987 še vedno ni prosta bolezni 1987 še vedno ni prosta bolezni
Francija 1978 2001 23 1978 2005 27
Italija 1980 še vedno ni prosta bolezni(c)1980 še vedno ni prosta bolezni(c)
Poljska 2004 2009 5(d)2004 2009 5(d)
Romunijabrez programov,  
ki bi jih financirala EUše vedno ni prosta bolezni(e) brez programov, ki bi jih financirala EU,  
in leta 2014 priznan status države, proste bolezni
Združeno 
kraljestvo2000(f)še vedno ni prosta bolezni 1978 2015 37
(a) Brez upoštevanja nekdanjih nacionalnih programov, ki so se v večini držav izvajali že desetletja pred prejetjem prvega financiranja EU.
(b)  EU je prvi program financirala leta 1978, vendar je bilo financiranje EU leta 2004 prekinjeno, leta 2009 pa se je spet nadaljevalo.
(c) Mnogo regij je zdaj uradno prostih bolezni.
(d)  Ko so se programi, ki jih sofinancira EU, leta 2004 začeli izvajati, je bila prevalenca v čredi za tuberkulozo samo 0,052 %, za govejo brucelozo 
pa 0,005 %.
(e) Prevalenca v čredi ni pomembna.
(f)  EU je prvi program financirala leta 2000, vendar je bilo financiranje EU leta 2004 prekinjeno, leta 2010 pa se je nadaljevalo.
Vir: Sklepi Komisije o financiranju programov izkoreninjenja ter priznanju statusa države, uradno proste bolezni, ki se nanašajo na revidirane 
države članice.
13 Uvod 
11 
V okviru programov v zvezi s steklino so bili leta 2015 izvedeni štirje podprogra -
mi v državah, ki niso članice EU: v Rusiji (del programa za Finsko), Belorusiji (del 
programov za Latvijo in Litvo) in Ukrajini (del programa za Poljsko od leta 2012). 
Nadaljnjih pet držav je bilo v fazi priprav: Rusija (del programa za Estonijo), Ukra -
jina (del programa za Madžarsko), Moldavija (del programa za Romunijo), Bosna 
in Hercegovina (del programa za Hrvaško) in Belorusija (del programa za Poljsko). 
Zaradi zapletenosti posameznih dvostranskih odnosov je lahko doseganje za -
dostnega sodelovanja za uspešno izvajanje podprogramov zunaj EU težavno.
12 
Komisija je sprejela druge ukrepe za uskladitev programov obvladovanja bo -
lezni z državami zunaj EU. GD za širitev in GD za zdravje in varnost hrane sta 
leta 2011 uvedla projekt v okviru instrumenta za predpristopno pomoč, da bi 
nudila podporo pri obvladovanju in izkoreninjenju bolezni živali (npr. stekline in 
klasične prašičje kuge) v sedmih državah upravičenkah na zahodnem Balkanu: 
v Albaniji, Bosni in Hercegovini, na Hrvaškem, v Nekdanji jugoslovanski republi -
ki Makedoniji, Črni gori, Srbiji in na Kosovu. Za projekt je bilo na voljo približno 
100 milijonov EUR.
Glavne vloge in pristojnosti
13 
Komisija (GD za zdravje in varnost hrane) upravlja sistem ADNS in usklajuje nujne 
ukrepe v primeru izbruha nalezljive bolezni živali. Komisija opravlja tudi izvrševa -
nje odhodkov za veterinarske programe v okviru neposrednega upravljanja. Urad 
za prehrano in veterinarstvo (FVO) Generalnega direktorata za zdravje in varnost 
hrane preverja, ali se upoštevajo zahteve EU glede varnosti in kakovosti hrane ter 
veterinarski ukrepi.
14 
Odločba Komisije iz leta 20086 določa merila, ki jih morajo izpolnjevati programi 
držav članic za odobritev financiranja EU. Določa tudi, da programe v državah 
članicah nadzoruje osrednji veterinarski organ. Programi morajo vsebovati cilje, 
skupaj z letnimi vmesnimi cilji, če je program večleten, vzpostavljeni pa morajo 
biti tudi ustrezni kazalniki (kot so incidenčna stopnja in prevalenca), o katerih je 
treba poročati. Podrobno izvajanje in upravljanje programov, vključno z delitvijo 
odgovornosti med javnim in zasebnim sektorjem, je v pristojnosti države članice.6 Odločba Komisije 2008/341/ES 
z dne 25. aprila 2008 
o določitvi meril Skupnosti  
za nacionalne programe  
za izkoreninjenje, nadzor in 
spremljanje nekaterih živalskih 
bolezni in zoonoz (UL L 115, 
29.4.2008, str. 44.)
14 Uvod 
15 
Države članice lahko predloge za programe za naslednje leto predložijo Komisiji 
do 31. maja7 tekočega leta. Programi so lahko letni ali večletni. Večina je letnih.
16 
Komisija oceni kakovost predlaganih programov držav članic na podlagi uveljav -
ljenih meril in spodbuja uskladitev med sosednjimi državami članicami, kadar je 
to epidemiološko utemeljeno. Od leta 2013 Komisiji pri tem postopku ocenjeva -
nja pomagajo strokovnjaki. Seznam programov se predstavi državam članicam na 
seji Stalnega odbora za rastline, živali, hrano in krmo (PAFF). Komisija vsako leto 
na podlagi svoje ocene spreminjajočih se potreb prilagodi dodelitev finančnih 
sredstev za različne bolezni in države članice. O vseh spremembah se razpravlja 
z državami članicami v okviru odbora PAFF. Ocena Komisije temelji na podatkih, 
ki jih predložijo države članice, poročilih urada FVO, poročilih o revizijah računo -
vodskih izkazov ter rezultatih posebne projektne skupine, ki jo sestavljajo stro -
kovnjaki iz držav članic. Več podrobnosti o glavnih odgovornostih je v  Prilogi II .
17 
Odločba Komisije iz leta 20088 opredeljuje standardne zahteve za poročanje, 
vključno s predlogami in časovnimi razporedi poročanja, ki jih morajo države 
članice uporabljati za poročanje Komisiji. Države članice med izvajanjem svojih 
programov pošljejo vmesna poročila, ki jih Komisija oceni, na njihovi podlagi pa 
se lahko spremenijo cilji in stroški programov, finančna sredstva pa prerazporedi -
jo med programi. Končna poročila in zahtevki za plačilo, vključno z oceno doseže -
nih rezultatov in podrobnim izkazom nastalih odhodkov, se predložijo Komisiji do 
30. aprila naslednjega leta.7 Člen 12 Uredbe (EU) 
št. 652/2014.
8 Odločba Komisije 2008/940/
ES z dne 21. oktobra 2008 
o določitvi standardnih zahtev 
za poročanje o nacionalnih 
programih izkoreninjenja, 
nadzora in spremljanja 
nekaterih živalskih bolezni  
in zoonoz, ki jih sofinancira 
Skupnost (UL L 335, 
13.12.2008, str. 61).
15
 Obseg revizije 
in revizijski pristop
18 
Pri reviziji je bilo preučeno, ali programi izkoreninjenja, obvladovanja in spremlja -
nja bolezni živali te ustrezno zajezijo.
19 
Podrobna vprašanja so bila:
(i) Ali je bil pristop Komisije k izkoreninjenju, obvladovanju in spremljanju bolez -
ni živali ustrezen?
(ii) Ali so države članice zasnovale in izvajale ustrezne programe izkoreninjenja, 
obvladovanja in spremljanja bolezni živali?
(iii) Ali je bila pri programih ustrezno upoštevana stroškovna učinkovitost?
20 
Revizija je potekala v Komisiji (GD za zdravje in varnost hrane) in v sedmih drža -
vah članicah (na Irskem, v Španiji, Franciji, Italiji, na Poljskem9, v Romuniji in Zdru -
ženem kraljestvu), ki skupaj predstavljajo 72 % vseh odhodkov in vrsto različnih 
bolezni10. Pridobljena so bila tudi mnenja združenj glavnih skupin deležnikov 
(kmetov, veterinarskih služb in laboratorijev) ter mnenje skupine strokovnjakov, ki 
jo je organiziralo Sodišče.
21 
Pri reviziji so bili preučeni postopki, ki jih Komisija uporablja pri določanju stra -
tegije in odobritvi letnih in večletnih nacionalnih programov, ki jih predložijo 
države članice. V okviru tega so bila preučena ustrezna mnenja in sporočila služb 
Komisije (vključno z uradom FVO), regulativnih odborov (odbor PAFF, projektna 
skupina), agencij (EFSA) in strokovna mnenja, ki jih je naročila Komisija.
22 
Poleg zgoraj naštetih programov EU financira tudi nujne ukrepe za spopadanje 
z resnimi izbruhi bolezni živali. Pri reviziji ti ukrepi niso bili preučeni, saj tozadev -
ni odhodki predstavljajo približno 10 % odhodkov za programe izkoreninjenja, 
obvladovanja in spremljanja.9 Na Poljskem je revizija 
potekala skupaj z vrhovnim 
revizijskim uradom Poljske.
10 Skupno je bilo preučenih  
24 programov držav članic 
v zvezi z naslednjimi 
boleznimi: govejo 
tuberkulozo, govejo 
brucelozo, brucelozo ovc  
in koz, transmisivnimi 
spongiformnimi 
encefalopatijami, boleznijo 
modrikastega jezika, steklino, 
klasično in afriško prašičjo 
kugo, aviarno influenco  
in zoonotsko salmonelo. 
Podrobne informacije o teh 
boleznih so navedene 
v Prilogi I .
16 Obseg revizije in revizijski pristop 
23 
Pri reviziji na ravni držav članic so bile preučene nacionalne strategije izkoreni -
njenja, obvladovanja in spremljanja bolezni živali, merila, ki so jih države čla -
nice uporabljale pri pripravi programov, in način izvajanja programov v praksi. 
Revizorji Sodišča so obiskali pristojne veterinarske organe in ustrezne regionalne 
organe držav članic. Revizija je zajemala preizkušanje podatkov, da bi se preveri -
lo, ali so bili financirani ukrepi izvedeni, kot je bilo načrtovano, in ali so bili stroški 
razumni.
17
 Revizijska opažanja
24 
Po podatkih organizacije OIE11 bi moral biti želeni cilj programa obvladovanja 
bolezni opredeljen od samega začetka. Čeprav je izkoreninjenje običajen cilj 
številnih programov obvladovanja bolezni, pa to ni vedno dosegljivo. Treba je 
določiti posebne cilje in kazalnike, ki prispevajo k uspešnosti programa. Slika 3  
prikazuje korake pri pripravi programa obvladovanja bolezni.11 OIE, Smernice za obvladovanje 
bolezni živali, 2014.Slika 3Koraki pri pripravi programa obvladovanja bolezni
načrtovanje 
programastrateški
namen in ciljiutemeljitev
spremljanje, ocenjevanje in pregledizvajanje
Vir: Smernice za obvladovanje bolezni živali organizacije OIE, 2014.
25 
Glede na kompleksno in raznovrstno stanje v zvezi z boleznimi živali v EU je 
pomembno, da Komisija uporablja trden okvir za prednostno razvrstitev finan -
ciranja, usklajevanje prizadevanj držav članic, pripravo navodil in spodbujanje 
najboljših praks. Ta bi moral zajemati tudi ustrezno poročanje o smotrnosti 
poslovanja.
18 Revizijska opažanja 
Pristop Komisije k izkoreninjenju, obvladovanju  
in spremljanju bolezni živali je bil v splošnem dober …
26 
Pri reviziji je bilo ugotovljeno, da je bil pristop Komisije k izkoreninjenju, obvla -
dovanju in spremljanju zoonoz in drugih bolezni živali v splošnem dober, pri 
obravnavanju nastajajočih tveganj/izbruhov bolezni pa je temeljil na ustreznih 
tehničnih nasvetih in analizi tveganja.
27 
Politika EU na področju zdravja živali je dobro razvita, saj obstajajo pravila v zvezi 
z identifikacijo, sledljivostjo, dobrobitjo živali, izbruhi in sanitarnimi pregledi. To 
je bistvenega pomena tudi za pospeševanje trgovine. Vendar pa sedanji zako -
nodajni okvir EU za zdravje živali zajema skoraj 50 osnovnih direktiv in uredb ter 
okoli 400 aktov sekundarne zakonodaje, od katerih so bili nekateri sprejeti že 
davnega leta 1964. Načrtuje se konsolidacija tega zapletenega zakonodajnega 
kolaža, ki naj bi ga nadomestila nova zakonodaja o zdravju živali12, o kateri je bil 
junija 2015 dosežen politični dogovor. Od leta 2007 so programi EU za izkore -
ninjenje, spremljanje in obvladovanje del strategije EU o zdravstvenem varstvu 
živali, ki je prenehala veljati leta 2013, vendar še ni bila nadomeščena, saj nova 
zakonodaja o zdravju živali še ni bila sprejeta.
28 
Sodišče meni, da je bil pristop Komisije, ki je temeljil na financiranju prednostnih 
programov izkoreninjenja, obvladovanja in spremljanja na ravni držav članic, 
v splošnem razumen. Okvir za usmerjanje sredstev v programe v zvezi z bolez -
nimi živali temelji na letnih ocenah prednostnih nalog na področju financiranja, 
ki jih opravi Komisija (ob upoštevanju vprašanj, kot so vpliv na javno zdravje, proi -
zvodne izgube in trgovinska vprašanja) in o katerih razpravlja s strokovnjaki iz 
držav članic. Komisija ima tudi zanesljiv sistem za ocenjevanje kakovosti progra -
mov, ki jih predlagajo države članice. Ta zajema izčrpna merila za ocenjevanje, ki 
se nanašajo na vidike, kot so jasnost ciljev in upravljanja programa, zgodovinski 
razvoj zadevne bolezni, znanstvena utemeljitev predlaganih ukrepov in njiho -
va učinkovitost. Pri revidiranih programih merila za prednostno razporeditev 
sredstev med bolezni niso bila zadostno pripravljena. Vendar se prednostna 
razvrstitev s sprejetjem pristopa k večletnim delovnim programom za obdobje 
2016–2017 in s tem povezanimi navodili Komisije postopoma izboljšuje.12 COM(2013) 260 final z dne 
6. maja 2013 – predlog uredbe 
Evropskega parlamenta in 
Sveta o zdravju živali. Predlog 
zajema kopenske in vodne 
živali in obsega zahteve v zvezi 
s preprečevanjem bolezni, 
ozaveščanjem o boleznih, 
biološki zaščiti, sledljivosti 
živali, spremljanjem ter 
obvladovanjem in 
izkoreninjenjem bolezni ter 
nujnimi ukrepi. Predvideva 
pregled sedanjih pravil v zvezi 
z identifikacijo konjev in 
drugih vrst, za katere trenutno 
ne veljajo posebne zahteve. 
V predlogu je načrtovana tudi 
usklajena politika cepljenja 
v EU, vključno z okvirom za 
banke antigenov, cepiv in 
diagnostike na ravni EU. 
Evropski parlament in Svet sta 
politični dogovor o tem 
predlogu dosegla 
1. junija 2015.
19 Revizijska opažanja 
29 
Bolezni živali niso omejene z državnimi mejami. Bolezen se lahko širi pri premikih 
gojenih in prostoživečih živali ter z drugimi vektorji. Programi bi se zato lahko iz -
boljšali z dobrim usklajevanjem med državami, kadar je to epidemiološko uteme -
ljeno. Vendar pravna obveznost, da morajo države članice predložiti programe, ki 
so usklajeni, ali da morajo sodelovati pri njihovem izvajanju, ne obstaja.
30 
Sodišče je ugotovilo, da Komisija državam članicam v splošnem zagotavlja ustre -
zna navodila in omogoča njihovo lažje medsebojno usklajevanje:
– med Komisijo in državami članicami potekajo redni stiki v okviru Stalnega 
odbora za rastline, živali, hrano in krmo13 (odbor PAFF) ter srečanj direktorjev 
veterinarskih uprav držav članic;
– v projektnih skupinah14 se sestajajo strokovnjaki držav članic na podro -
čju določenih bolezni in pripravijo priporočila za izboljšanje veterinarskih 
programov;
– Komisija za pregled predlaganih programov na podlagi izčrpnih meril za oce -
njevanje uporablja zunanje strokovnjake;
– Urad za prehrano in veterinarstvo Komisije opravlja revizije v državah 
članicah;
– sistem prijavljanja bolezni živali (ADNS) omogoča hitro prijavo izbruha 
bolezni;
– referenčni laboratoriji EU15 standardizirajo in izboljšujejo metodologije;
– Komisija nudi usposabljanja16 za uradnike držav članic;
– od leta 2014 GD za zdravje in varnost hrane izdaja navodila za uporabo nove 
spletne aplikacije, standardni obrazci, ki jih morajo v skladu z uredbami 
uporabljati države članice, pa zagotavljajo določeno mero usklajenosti in 
kakovosti.13 Vsak mesec je organizirana 
vsaj ena seja odbora PAFF, na 
kateri države članice in 
Komisija razpravljajo 
o veterinarskih vprašanjih, 
vključno z rezultati 
veterinarskih programov.
14 Plenarno zasedanje projektne 
skupine za izkoreninjenje 
bolezni živali, na katero so 
povabljene vse države članice, 
poteka enkrat letno; redno se 
organizirajo dodatne 
specifične projektne skupine 
v zvezi s specifičnimi 
boleznimi, ki se sestanejo 
večkrat letno (npr. podskupina 
za salmonelo).
15 Naloga vsakega referenčnega 
laboratorija EU je 
standardizirati metodologije 
na ravni EU, usklajevati 
področje diagnostičnih metod 
z državami članicami, 
organizirati primerjalne 
poskuse ter organizirati letne 
delavnice za nacionalne 
referenčne laboratorije, na 
katerih lahko strokovnjaki iz 
držav članic navezujejo stike, 
posodobijo svoje znanje ter 
delijo informacije in najboljše 
prakse.
16 Boljše usposabljanje za 
varnejšo hrano ( Better training 
for safer food ).
20 Revizijska opažanja 
31 
Okvir EU za sofinanciranje je dodatna spodbuda državam članicam, da izkorenini -
jo bolezni živali, vključno z zoonozami, doseženih pa je bilo že nekaj pomembnih 
uspehov. Pozitivno je vplival tudi na zdravje ljudi, kar je prineslo prihranek pri 
stroških. Na primer, agencija EFSA je leta 2012 ocenila17, da znaša skupno eko -
nomske breme zaradi salmoneloze pri ljudeh do 3 milijarde EUR letno. V zadnjih 
letih se je število primerov znatno zmanjšalo, kot je prikazano na sliki 4 . Agencija 
EFSA sklepa18, da je ta upad v glavnem rezultat uspešnih programov obvladova -
nja držav članic zvezi s salmonelo pri perutnini (Gallus gallus), zaradi katerih se je 
zmanjšala pojavnost salmonele v jajcih.17 Vir: Informativno gradivo 
agencije EFSA o salmoneli.
18 Zbirno poročilo agencije EFSA 
in Evropskega centra  
za preprečevanje in 
obvladovanje bolezni 
o zoonozah, povzročiteljih 
zoonoz ter izbruhih bolezni, ki 
se prenašajo z živili, 2012. 
Znesek 3 milijarde EUR je 
zgornja ocenjena meja.Slika 4Zoonotska salmonela – število primerov pri ljudeh v EU  
in v revidiranih državah članicah
primeri v revidiranih državah članicahprimeri v EU
2013 2012 2011 2010 2009120 000
100 000
80 000
60 000
40 000
20 000
020 000
18 000
16 000
14 000
12 000
10 000
8 000
6 000
4 000
2 000
083 94890 88396 682101 589110 179
EU
IrskaFrancija
Španija
ItalijaPoljska
RomunijaZdruženo kraljestvo
Vir: GD za zdravje in varnost hrane.
21 Revizijska opažanja 
32 
Drug primer je steklina, katere skupno število primerov na ravni EU se je med 
letoma 2005 in 2014 znatno zmanjšalo, in sicer s 3 708 na 305 primerov v 28 drža -
vah članicah EU.
33 
Ukrepi, ki jih je izvedla Komisija za izkoreninjenje BSE v EU, so bili še posebej 
uspešni. Kot je prikazano na sliki 5 , se je število primerov BSE z več kot 2 000 
leta 2001 zmanjšalo na 10 leta 2014. Glavni ukrepi, ki so bili sprejeti, vključujejo 
odstranitev snovi s specifičnim tveganjem19 iz krmne in prehranske verige, prepo -
ved krmljenja goveda, ovc in koz z mesno in kostno moko sesalcev in vsakoletno 
testiranje milijonov govedi. Pogoste posodobitve zakonodaje v preteklih letih in 
financiranje raziskav so privedle do bolj omejenega in bolje usmerjenega testi -
ranja na BSE. Komisija je uspešna tudi pri mednarodnem usklajevanju, zlasti z or -
ganizacijo OIE, v zvezi s kategorizacijo držav članic glede na raven geografskega 
tveganja za BSE. Programi za izkoreninjenje goveje tuberkuloze prav tako temelji -
jo na dolgoročnem pristopu, pri čemer se prevalenca bolezni v večini držav članic 
zmanjšuje. Ti dve bolezni zajemata približno polovico odhodkov EU, namenjenih 
programom (glej tabelo 1 ).19 To so živalska tkiva z največjim 
tveganjem, da prenašajo 
povzročitelja okužbe, kot so 
na primer možgani  
in hrbtenjača. Za več 
podrobnosti o BSE glej 
Prilogo I .Slika 5Število primerov BSE v EU
2014 2013 2012 2011 2010 2009 2008 2007 2006 2005 2004 2003 2002 20012 500
2 000
1 500
1 000
500
010 7 11 28 45 67 125 1753205618641 3762 137 2 175
Vir: GD za zdravje in varnost hrane.
22 Revizijska opažanja 
… države članice pa so programe na splošno  
dobro zasnovale in izvajale
34 
Države članice so odgovorne za pripravo svojih programov izkoreninjenja, obvla -
dovanja in spremljanja, ki na podlagi ustreznih kazalnikov obravnavajo posebne 
prednostne naloge v zvezi z boleznimi živali. V večini primerov imajo države čla -
nice dolgoletne izkušnje z obravnavanjem različnih bolezni živali. Komisija lahko 
države članice zaprosi, da predlagajo programe ali spremenijo svojo strategijo, ne 
more pa jih k temu prisiliti. Poleg tega morajo države članice, če se pojavi izbruh 
s tveganjem čezmejne okužbe, izvajati posebne ukrepe, določene v področni 
zakonodaji, ne glede na to, ali te ukrepe sofinancira EU ali ne.
35 
Da so upravičeni do financiranja Skupnosti, morajo programi držav članic ustreza -
ti minimalnim merilom, ki jih je določila20 Komisija. V skladu s temi merili morajo 
programi med drugim vsebovati podatke o ciljih, trajanju, ciljnih vrednostih, 
kazalnikih (npr. incidenčna stopnja in prevalenca bolezni), testiranju in cepljenju 
živali ter administraciji. Zapletenost programov je tesno povezana z epidemio-  
loškimi značilnostmi zadevne bolezni. Programi lahko zajemajo širok seznam 
ukrepov, kot so: celovit sistem nadzora, jemanje vzorcev krvi, posebni ukrepi za 
identifikacijo reaktorjev21, obdukcije, laboratorijske analize, sistemi nadomestil 
za kmete, spremljanje prostoživečih živali in računalniški sistemi za testiranje in 
obvladovanje bolezni.
36 
Sodišče je ugotovilo, da so bili preučeni programi držav članic na splošno dob -
ro zasnovani in prilagojeni epidemiološkemu stanju. Odobreni programi so bili 
skladni z zahtevanimi merili, v njih so bili običajno dobro opisani potrebni ukrepi, 
pripravljeni so bili po standardni predlogi Komisije in na splošno so privedli do 
pozitivnih rezultatov (glej okvir 3 ). Države članice imajo vzpostavljene ustre -
zne sisteme za identifikacijo izbruhov bolezni pri rejnih živalih in omogočanje 
njihovega lažjega izkoreninjenja. Računalniški veterinarski sistem EU (TRACES) za 
identifikacijo živali in nadzor gibanja je dobro razvit in omogoča lažji nadzor nad 
boleznimi.20 Odločba Komisije  
2008/341/ES.
21 Reaktor je okužena žival, ki je 
pri testiranju na bolezen 
pozitivna.
23 Revizijska opažanja 
Stroškovno učinkovitost programov je težko 
določiti …
37 
Odločba Sveta22 o odhodkih na področju veterine določa, da mora Komisija vsaka 
štiri leta poročati Evropskemu parlamentu in Svetu o veterinarskih razmerah in 
o stroškovni učinkovitosti izvajanja veterinarskih programov.
38 
Smernice organizacije OIE23 določajo, da je pri odločitvi o najustreznejši možnosti 
ukrepanja treba upoštevati razmerje med stroški in koristmi ter zoonotski poten -
cial in verjetnost uspeha določenega niza ukrepov za obvladovanje bolezni.22 Člen 41 Odločbe Sveta 
2009/470/ES.
23 OIE, Smernice za obvladovanje 
bolezni živali, maj 2014.Program države članice z dobro smotrnostjo poslovanja
Programe v zvezi s TSE izvaja in sofinancira EU v vseh državah članicah, prejeli pa so velik del sredstev EU za 
veterinarske programe v revidiranem obdobju (glej tabelo 1 ).
Na Irskem je program za obdobje od leta 2009 do leta 2014 prejel skupaj 17 milijonov EUR. Čeprav so se 
sredstva EU s 4,7 milijona EUR v letu 2010 zmanjšala na 0,8 milijona EUR v letu 2014, je bila dosežena dobra 
smotrnost poslovanja, zlasti zaradi:
 οsistemov aktivnega in pasivnega nadzora s ciljem odkrivanja primerov BSE,
 οepidemioloških preiskav in zakola živali iz kohorte in potomcev v primeru odkritja bolezni,
 οprepovedi krmljenja rejnih živali s proizvodi živalskega izvora.
V letu 2014 na Irskem ni bilo primerov BSE. V letih 2012 in 2011 so bili zaznani trije primeri, vrh z več kot 
400 primeri pa je bil dosežen v devetdesetih letih prejšnjega stoletja.Okvir 3
24 Revizijska opažanja 
39 
Kot je razvidno iz tabele 1 , znašajo neposredni stroški za proračun EU za veteri -
narske programe okoli 200 milijonov EUR letno. Poleg tega države članice porabi -
jo večji znesek za kritje svojega deleža stroškov financiranih programov in drugih 
veterinarskih ukrepov, ki so po njihovem mnenju potrebni. Tudi kmetje in živilski 
sektor nosijo stroške, povezane z veterinarskimi izdatki, obnovo črede, zmanjšano 
proizvodnjo, omejitvijo gibanja živali in izgubo trgov. Potencialne koristi progra -
mov je mogoče razvrstiti v dve glavni kategoriji24:
– izboljšanje javnega zdravja in zdravja živali: zmanjšanje prevalence in inci -
denčne stopnje bolezni, varovanje javnega zdravja (v primeru zoonoze) in 
izpolnitev njihove vloge kot ključnega orodja za preprečevanje/obvladovanje 
bolezni v okviru strategije EU za zdravstveno varstvo živali;
– ekonomske koristi za EU kot celoto: zaščita vrednosti sektorja, prispevanje 
k stabilnosti trga, zagotavljane varne trgovine, povečevanje trgovine zunaj 
EU in zniževanje stroškov zdravja ljudi.
40 
Pri izvajanju proračuna EU mora Komisija upoštevati načela dobrega finančnega 
poslovodenja25, financirani ukrepi pa morajo biti gospodarni, učinkoviti in uspeš -
ni. To pomeni, da bi morali biti rezultati programov utemeljeni na podlagi soraz -
mernosti z njihovimi stroški. Sodišče razume, da je v praksi zelo težko denarno 
ovrednotiti koristi za zdravje, ki jih ima politika zdravstvenega varstva živali, zlasti 
v zvezi z zoonozami, pri katerih je glavna korist preprečevanje okužb pri ljudeh in 
v nekaterih primerih reševanje človeških življenj.
Razpoložljivi modeli za ocenjevanje stroškovne učinkovitosti 
programov izkoreninjenja niso na voljo
41 
Pri reviziji je bilo ugotovljeno, da ni na voljo modelov in ekonomskih kazalnikov, 
ki bi Komisiji omogočali, da opravi analizo stroškovne učinkovitosti predlaganih 
programov, zato Komisija take analize ne opravlja. V svojem zadnjem poročilu 
(2014) o stanju na področju zdravja živali in stroškovni učinkovitosti veterinarskih 
programov, ki ga zahteva odločba Sveta, Komisija navaja informacije o stroških 
in rezultatih. Komisija v tem poročilu priznava, da bi bilo treba bolje prikazati 
stroškovno učinkovitost veterinarskih odhodkov.24 Iz sklepov poročila Komisije 
Evropskemu parlamentu in 
Svetu o rezultatih programov, 
ki jih sofinancira EU, za 
leto 2014.
25 Člen 30 Uredbe (EU, Euratom) 
št. 966/2012 Evropskega 
parlamenta in Sveta z dne 
25. oktobra 2012 o finančnih 
pravilih, ki se uporabljajo za 
splošni proračun Unije, in 
razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, 
Euratom) št. 1605/2002 
(UL L 298, 26.10.2012, str. 1).
25 Revizijska opažanja 
42 
V praksi vsebujejo odobreni programi in kasnejša poročila o izvajanju podrobne 
informacije o stroških in tudi kazalnike, povezane z dejavnostmi in smotrnostjo 
poslovanja. V programih je bila opredeljena večina stroškov (vzorčenje, laborato -
rijska analiza, plačilo veterinarjev, stroški za nadomestila itd.) in kvalitativne ko -
risti (javno zdravje, boljše izvozne možnosti itd.), niso pa vsebovali razpoložljivih 
modelov in informacij za oceno stroškovne učinkovitosti financiranih dejavnosti. 
Na primer, s svojim odzivom na krizo zaradi BSE je EU pomagala rešiti življenja, 
pripomogla k večji varnosti hrane, izboljšala kakovost nadzora in povrnila zaupa -
nje potrošnikov, vendar stroškovne učinkovitosti programa ni mogoče oceniti.
43 
Sodišče je preučilo tudi, ali obstajajo dokazi, da so bili stroški, ki so nastali v okvi -
ru revidiranih programov, razumni. Pri reviziji so bili odkriti nekateri primeri, ki jih 
je pred tem že zaznala Komisija, pri katerih so bili stroški nerazumno visoki ali jih 
države članice niso dovolj nadzorovale, kot je prikazano v  okviru 4 . Komisija je 
v navedenih primerih sprejela popravljalne ukrepe.
Nezadostno nadzorovani ukrepi ali visoki stroški
1. Na Poljskem so bila cepiva, ki so se uporabljala v okviru letnih programov izkoreninjenja stekline, kup -
ljena regionalno. Med letoma 2002 in 2009 se je število ugotovljenih primerov stekline v populaciji lisic 
drastično zmanjšalo z 884 na 6. To število pa je v letih 2010 in 2011 spet strmo naraslo na 117 oziroma 103. 
Primeri so bili skoncentrirani na regiji Małopolska in Podkarpackie. Povprečna cena enega od cepiv za 
prostoživeče lisice, ki je bilo kupljeno na Poljskem med letoma 2011 in 2013, je bilo na enoto občutno višje 
od povprečne cene, plačane v EU, čeprav je bila količina cepiv za Poljsko največja v EU (več kot 10 mili -
jonov odmerkov vsako leto). Ob upoštevanju ekonomije obsega se to ne zdi logično. Komisija je uvedla 
finančna znižanja in od poljskih organov zahtevala, naj sprejmejo ukrepe za znižanje čezmernih cen cepiv, 
in sicer tako, da organizirajo enoten nacionalni javni razpis.
2. V Romuniji nacionalni organi niso pravilno nadzirali izvajanja pogodb o zračnem razdeljevanju cepiv  
proti steklini za cepljenje prostoživečih lisic v letu 2013, zato je bilo razdeljeno nezadostno število cepiv. 
Poleg tega nacionalni organi niso vzeli zadosti vzorcev, da bi preizkusili uspešnost kampanje za cepljenje 
(postopki so bili izboljšani leta 2014). Komisija zato ni povrnila stroškov kampanje za cepljenje.Okvir 4
26 Revizijska opažanja 
V nekaterih primerih je bil spodbujevalni učinek zneskov 
nadomestil ali znižanj omejen
44 
Nadomestilo, ki se plača kmetom za živali, uničene v okviru programov izkoreni -
njenje bolezni, v skladu z zakonodajo ne sme presegati tržne vrednosti zdravih 
živali26. Cilj te določbe je določitev poštene ravni kompenzacije, preprečevanje 
prevar in spodbujanje sodelovanja kmetov v programu. Vendar pa zakonodaja 
EU ne določa podrobno, kako naj bi se nadomestilo, ki se izplača, oblikovalo na 
podlagi tržne cene. To določijo države članice v področni zakonodaji. Ne obstaja, 
na primer, nobena zahteva, da morajo države članice znesek nadomestila obliko -
vati na podlagi lestvic Skupnosti za razvrščanje trupel in z njimi povezanih cen27. 
Prekomerna nadomestila lahko preprečujejo uspešno izvajanje ukrepov biološke 
varnosti.
45 
V Italiji so bile stopnje nadomestila, ki se plačajo za živali, uničene v okviru vete -
rinarskih programov, včasih višje od tržnih cen zdravih živali. Leta 2012 na primer 
so kmetje prejeli v povprečju 87 EUR in največ 111 EUR za vsako ovco, ki je bila 
uničena v okviru programov izkoreninjenja, čeprav je bila takratna povprečna 
tržna cena za trupla zdravih zaklanih ovac manj kot 60 EUR28. V primerih, ko je 
nadomestilo višje od tržne cene, se lahko odkritje bolezni živali na kmetiji šteje 
kot nepričakovana priložnost za obnovo črede. Poleg tega lahko to kmete, ki bi 
sicer cenili status kmetije, proste bolezni, odvrne od izvajanja uspešnih ukrepov 
za biološko varnost.
46 
V Združenem kraljestvu temelji nadomestilo, ki se plača za govedo v Angliji, na 
povprečnih tržnih cenah v predhodnem mesecu. Nadomestilo za govedo na 
Severnem Irskem in v Walesu temelji na posameznih vrednotenjih, ki v glavnem 
privedejo do višjih stopenj nadomestila kot v Angliji, kar lahko kmete odvrne od 
izvajanja uspešnih ukrepov za biološko varnost.
47 
Komisija je na podlagi negativne ocene tehničnih rezultatov programov izkore -
ninjenja bruceloze goveda in ovc v regiji Italije (Sicilija) odredila znižanje plačil za 
več kot 7 milijonov EUR za obdobje 2005–2012. Leta 2011 je bil celoten program 
v zvezi z brucelozo na Siciliji razglašen za neupravičenega zaradi slabe smotrnosti 
poslovanja pri načrtu cepljenja. Vendar pa italijanski organi te stopnje znižanja 
niso naložili regionalnim organom na Siciliji, ampak so jo zaradi nacionalnega 
sistema dodeljevanja sredstev med regije porazdelili po vseh regijah Italije (od 
katerih je večina ustrezno izvedla program izkoreninjenja). Tako so bile spodbude 
za organe na Siciliji, da bi izboljšali veterinarske ukrepe, zelo majhne.26 Člen 11 Uredbe (EU) 
št. 652/2014.
27 Uredba Komisije (ES) 
št. 1249/2008 z dne 
10. decembra 2008 
o podrobnih pravilih  
za uporabo lestvic Skupnosti 
za razvrščanje trupov goved, 
prašičev in ovac ter sporočanje 
njihovih cen (UL L 337, 
16.12.2008, str. 3).
28 Evropska komisija (GD za 
kmetijstvo in razvoj podeželja, 
Statistični podatki o kmetijskih 
trgih v letu 2014: http://
ec.europa.eu/agriculture/
markets-and-prices/
market-statistics/
index_en.htm ).
27 Revizijska opažanja 
… vendar obstajajo možnosti za izboljšanje
48 
V naslednjih odstavkih so opisana področja, na katerih po mnenju Sodišča obsta -
jajo možnosti za izboljšave pri pristopu Komisije in v programih držav članic.
Prijavljanje boleznih živali in izmenjava s tem povezanih 
informacij
49 
Evropski sistem prijavljanja bolezni živali (ADNS) je bil zasnovan za prijavo 
standardnih informacij o izbruhih bolezni. Ni pa bil zasnovan za epidemiološko 
upravljanje ali zagotavljanje zgodovinskih informacij in analizo podatkov. Zato 
nima velike dodane vrednosti v primerjavi z globalnim informacijskim sistemom 
za zdravje živali (WAHIS) svetovne organizacije za zdravje živali OIE, ki ga morajo 
uporabljati vse države članice. Oba sistema zagotavljata informacije o številu 
novih izbruhov in njihovi lokaciji, vendar med njimi ni nobenega vmesnika, ki bi 
omogočal samodejno izmenjavo informacij. Da bi države članice lahko bolje  
upravljale tveganja v zvezi z zdravjem živali, so razvile lastne informacijske siste -
me za obravnavo epidemioloških podatkov. Vendar pa ni skupnega sistema, ki bi 
omogočal izmenjavo informacij in boljše usklajevanje dejavnosti obvladovanja 
med državami članicami.
50 
Od leta 2012 v okviru skupnega projekta med Komisijo in organizacijo OIE pote -
kajo prizadevanja za povezavo sistemov ADNS in WAHIS s skupnim vmesnikom,  
t. i. informacijskim sistemom o boleznih živali (ADIS)29.29 Poročilo o analizi ADNS 
(različica 1.4) v okviru razvoja 
prototipa informacijskega 
sistema o boleznih živali (ADIS) 
za Evropsko Unijo, ki bi bil 
usklajen z vmesnikom 
OIE-WAHIS/WAHID: Za bolj 
poglobljeno analizo manjkajo 
podatki, kot so število 
gospodarstev in prisotnih 
živali v določeni regiji. Za 
podrobnejšo prostorsko in 
časovno analizo bi bili 
potrebni dodatni podatki, kot 
je na primer lokacija vseh 
prisotnih epidemioloških enot. 
Da bi bilo orodje ustreznejše 
za obvladovanje bolezni ali 
sprejemanje odločitev, bi bile 
potrebne dodatne informacije 
o ukrepih za obvladovanje 
bolezni. Seznam vrednosti za 
kategorije „vrste” v ADNS 
zajema glavne vrste kmetijskih 
živali in le generično 
poimenovanje „prostoživeče 
vrste”. Zahtevo po podatkih 
o diagnostični metodi bi bilo 
smotrno razširiti na vse 
bolezni.
28 Revizijska opažanja 
Informacije o smotrnosti poslovanja in upravljanju
51 
Odločba Komisije iz leta 200830 določa kazalnike dosežkov programov, o katerih 
morajo poročati države članice. Poleg tega je Komisija določila metodologijo 
za določitev kazalnikov smotrnosti poslovanja, ki od držav članic zahteva, da 
izboljšajo svojo smotrnost poslovanja v zvezi s prevalenco/incidenčno stopnjo 
bolezni v določenem obdobju najmanj za določen odstotek. Poleg tega je Komi -
sija oblikovala obsežen sklop kazalnikov31 (več kot 100), ki jih morajo uporabljati 
države članice. Ti zajemajo kazalnike v zvezi z dosežki in dejavnostmi, kot sta 
število cepljenih živali in opravljenih testiranj, pa tudi kazalnike, ki so povezani 
z rezultati, kot na primer spremembe v incidenčnih stopnjah in prevalenci. Sodi -
šče je mnenja, da kljub obsežnemu sklopu kazalnikov še obstaja nekaj možnosti 
za dodatne izboljšave, zlasti v zvezi s tehnično izvedbo programov32. Vključenih 
ni nobenih gospodarskih kazalnikov, ki bi omogočali analizo stroškovne učinkovi -
tosti predlaganih programov (glej odstavka 41 in 42).
52 
Komisija od držav članic zahteva, da pri pripravi veterinarskih programov upo -
števajo standardno predlogo. Ta zajema informacije o razvoju bolezni v preteklih 
nekaj letih. Poleg tega se eno od meril, ki jih Komisija (glej odstavek 28) uporablja 
pri oceni osnutkov programov, nanaša na kakovost podatkov o razvoju bolezni 
v preteklih petih letih. Sodišče je ugotovilo, da so takšni zgodovinski podatki 
v večini primerov na voljo, ampak da so neodvisni izvajalci vrednotenja iz Ko -
misije pri treh od 24 revidiranih programih držav članic ugotovili, da v novejših 
osnutkih programov ni bilo dovolj zadovoljivih zgodovinskih informacij33. V takih 
primerih je Komisija zahtevala ustrezne informacije, zadevne države članice pa 
so jih zagotovile. V času revizije je Komisija razvijala informacijski sistem, ki bo 
omogočal takojšen priklic in analizo zgodovinskih informacij iz preteklih progra -
mov držav članic, uvedla pa je tudi standardni sistem za elektronsko poročanje, 
s katerim lahko države članice pošljejo ključne dokumente34 v zvezi z veterinarski -
mi programi35. Tak razvoj naj bi olajšal analizo programov v prihodnosti.30 Odločba Komisije  
2008/940/ES, ki jo je 
nadomestil Izvedbeni sklep 
Komisije 2014/288/EU z dne 
12. maja 2014 glede 
standardnih zahtev za 
poročanje o nacionalnih 
programih izkoreninjenja, 
nadzora in spremljanja 
nekaterih živalskih bolezni in 
zoonoz, ki jih sofinancira Unija, 
in o razveljavitvi Odločbe 
2008/940/ES (UL L 147, 
17.5.2014, str. 88).
31 Dokument Komisije WD 
SANCO/12 915/2012.
32 Na primer, časovni intervali 
med testiranji, delež izbruhov, 
pri katerih je bil ugotovljen 
izvor okužbe; pri brucelozi 
spremljanje čred, ki niso bile 
testirane, odstotek cepljenih 
živali na kmetijah in delež 
kmetij, na katerih je potekalo 
cepljenje; kazalniki v zvezi 
z usposabljanjem, stroški in 
zmogljivostjo veterinarskih 
služb; pri brucelozi ovc in koz 
pa rezultati genotipizacije 
seva brucele.
33 Tako je bilo pri predlaganem 
programu Združenega 
kraljestvu v zvezi z govejo 
tuberkulozo za leto 2015, pri 
predlaganem programu 
Španije v zvezi z boleznijo 
modrikastega jezika za 
leto 2015 in pri predlaganem 
programu Italije v zvezi 
z boleznijo modrikastega 
jezika za leta 2014.
34 Zlasti osnutke programov, 
vmesna poročila, končna 
poročila in zahtevke za plačilo.
35 Izvedbeni sklep Komisije 
2014/288/EU.
29 Revizijska opažanja 
Predstavitev veterinarskih pregledov v programih
53 
Na splošno so bili v večini programov ukrepi, ki jih je treba sprejeti, in rezultati, 
ki jih je treba doseči, utemeljeni. Kljub temu pa je Sodišče mnenja, da bi bilo ko -
ristno, če bi bili v nekaterih programih bolje opisani veterinarski ukrepi in ukrepi, 
sprejeti na podlagi priporočil urada FVO in nasvetov projektne skupine. Pri dveh 
programih držav članic od 24, ki jih je zajela revizija, so neodvisni izvajalci vred -
notenja iz Komisije dali podobne pripombe36.
Programi, ki napredujejo počasi
54 
Programi izkoreninjenja nekaterih bolezni v določenih državah članicah trajajo 
desetletja (glej odstavek 9). Čeprav se prevalenca goveje tuberkuloze zmanjšuje, 
je v Združenem kraljestvu in na Irskem v primerjavi z drugimi državami članica -
mi37 še vedno razmeroma visoka (glej sliko 6 ). V Združenem kraljestvu je pove -
čanje pogostosti testiranja na tuberkulozo v območjih z nizko incidenčno stopno 
z enkrat vsaka štiri leta na enkrat letno privedla do pogostejšega odkritja prime -
rov. Vendar pa bistveni izzivi v zvezi s programom izkoreninjenja tuberkuloze 
v Združenem kraljestvu, kjer je incidenčna stopnja v nekaterih regijah zelo visoka, 
ostajajo.36 Program Italije v zvezi 
z boleznijo modrikastega 
jezika za leto 2014, goveja 
tuberkuloza na Irskem 
leta 2014.
37 V letu 2014 je prevalenca 
goveje tuberkuloze v čredah 
znašala 9,04 % v Združenem 
kraljestvu, 3,8 % na Irskem, 
1,72 % v Španiji in 0,81 %v 
Italiji. Francija in Poljska sta 
uradno prosti bolezni, 
prevalenca v Romuniji pa je 
neznatna.Slika 6Goveja tuberkuloza na Irskem in v Združenem kraljestvu
2014 2013 2012 2011 201020
15
10
5
03,80 4,07 4,45 4,37 4,849,0410,1116,20
14,05
11,61
prevalenca v čredah
v Zdrženem kraljestvu v %
prevalenca v čredah na
Irskem v %
Vir: GD za zdravje in varnost hrane.
30 Revizijska opažanja 
55 
V Italiji je brucelozo ovc in koz težko izkoreniniti zaradi nepopolnega sodelovanja 
kmetov v nekaterih regijah. Na to morda vplivajo tudi bogate kompenzacijske 
sheme (glej odstavek 45). Vendar pa prevalenca na nacionalni ravni upada in je 
v letu 2014 dosegla 1,2 % v primerjavi s 3,7 % v letu 2008. V istem obdobju se je 
prevalenca na Siciliji z 11,9 % zmanjšala na 3,4 %.
56 
Sodišče ugotavlja, da je Komisija v svojem poročilu38 Evropskemu parlamentu in 
Svetu o rezultatih veterinarskih programov, ki jih sofinancira EU, za leto 2014 opo -
zorila, da so rezultati, ki sta jih dosegla program Združenega kraljestva v zvezi 
z govejo tuberkulozo in program Italije v zvezi z brucelozo, skrb zbujajoči. Sodi-  
šče se strinja, da Komisija spodbuja države članice, naj v takšnih primerih ukrepa -
jo tako, da spremljajo izvajanje priporočil projektne skupine in urada FVO.
Pristop k zdravljenju prostoživečih živali
57 
Neposredni ali posredni stiki med prostoživečimi in domačimi živalmi lahko 
povzročijo širjenje bolezni ali otežijo uspešno izvajanje programov v zvezi z bo -
leznimi živali. Na primer, steklina se lahko prenese s prostoživečih lisic, govejo 
tuberkulozo pa lahko širijo jazbeci, merjasci ter jelenjad in srnjad. Organizacija 
OIE je izdala več publikacij39 o spremljanju bolezni prostoživečih živali, obstaja pa 
tudi mednarodni sporazum o prijavljanju bolezni. Nakup cepiv proti steklini za 
prostoživeče živali je sicer zajet v programih držav članic, vendar EU nima poseb -
nega pristopa k boju proti tuberkulozi pri prostoživečih živalih.
58 
Na ravni EU obstajajo zakonske določbe v zvezi z izkoreninjenjem tuberkuloze pri 
živalskih vrstah samo za govedo (ne pa tudi npr. za gamse in druge prostoživeče 
živali). Zlasti v Združenem kraljestvu so jazbeci zaščiteni v skladu z nacionalno 
zakonodajo, kar lahko oteži uspešno izvajanje programa izkoreninjenja goveje 
tuberkuloze.38 COM(2014) 115 final z dne 
5. marca 2014 – Poročilo 
Komisije Evropskemu 
parlamentu in Svetu 
o rezultatih programov 
izkoreninjenja, nadzora in 
spremljanja bolezni živali in 
zoonoz, ki jih sofinancira EU, 
v obdobju 2005–2011,  
oddelek 3.3.
39 OIE, Priročnik za usposabljanje 
o boleznih prostoživečih živali 
in njihovem nadzoru ( Training 
manual on wildlife diseases and 
surveillance ), 2010.
31 Revizijska opažanja 
Razpoložljivost nekaterih cepiv
59 
Glede na mnenje organizacije OIE40 je takojšnja razpoložljivost ustreznih veteri -
narskih cepiv in antigenov bistvenega pomena za programe v zvezi z zdravjem 
živali41. V EU obstajajo številne pobude in raziskovalni projekti, katerih cilj je 
odkrivanje pojavljajočih se virusov in izboljšanje razpoložljivosti cepiv42. Za do -
ločene bolezni je lahko za uporabo v EU na razpolago zelo malo primernih cepiv 
ali pa jih sploh ni. Kljub temu je cepljenje eno od ključnih orodij, ki so na voljo za 
izvajanje uspešnega pristopa po načelu „bolje preprečiti kot zdraviti”. Razlogi, da 
cepiva niso vedno na voljo, so zapleteni. Nedavne raziskave v glavnem kažejo43, 
da obstajajo tehnične težave pri razvoju cepiv, hkrati pa farmacevtska industrija 
nima zadostnega finančnega interesa, da bi zaprosila za odobritev uporabe ne -
katerih cepiv v EU. V  okviru 5  so opisane nekatere praktične težave, ki nastajajo 
zaradi pomanjkanja ustreznih cepiv.
60 
Na evropski ravni ni ne zakonodajnega okvira za skupno naročanje cepiv ne 
splošne banke zalog cepiv. Postopek nakupa cepiva na podlagi javnega naročila 
držav članic lahko traja več mesecev, v tem času pa se lahko virus še naprej širi 
v živalsko populacijo. Sodišče je ugotovilo, da bi nova zakonodaja o zdravju živali, 
ki je trenutno v obravnavi pri zakonodajnih organih, povečala zmožnosti Komisije 
za vzpostavitev banke cepiv.40 OIE, Priročnik o diagnostičnih 
testiranjih in cepivih za 
kopenske živali, 2014.
41 OIE, Smernice za obvladovanje 
bolezni živali, maj 2014.
42 Na primer, s sredstvi EU  
za raziskave so bili podprti 
projekti za razvoj cepiv proti 
tuberkulozi (NEWTBVAC), 
brucelozi (BRU-VAC) in klasični 
prašičji kugi (CSFV-GODIVA).
43 Videnova, K. in Mackay, DKJ., 
Razpoložljivost cepiv proti 
resnejšim boleznim živali 
v Evropski uniji ( Availability of 
vaccines against major animal 
diseases in the European Union ).
Težave zaradi pomanjkanja ustreznih cepiv
Obstaja več kot 20 tipov (serotipov) virusa bolezni modrikastega jezika (virusne bolezni prežvekovalcev, ki jo 
prenašajo žuželke).
V Italiji je bilo odkritih šest serotipov. V EU trenutno ni priznano nobeno polivalentno cepivo (uspešno proti 
več sevom virusa). Zato je v takih primerih uporabo cepiv težko predvideti.
V Franciji so bile zaloge cepiva med krizo zaradi bolezni modrikastega jezika leta 2008 omejene. Francoski 
organi so zato morali nujno naročiti dodatne zaloge. To je bilo drago in zamudno, nacionalni organi pa so 
prepričani, da bi se 520 primerom bolezni modrikastega jezika v Ile et Villaine lahko izognili, če bi bila cepiva 
na voljo prej.
V času prvega izbruha bolezni modrikastega jezika serotipa S4 v Španiji (regija Ekstremadura) proti temu 
serotipu ni bilo na voljo dovolj cepiva. Zato je bila kampanja za cepljenje preložena na naslednje leto, da bi 
bolezen omejili v naslednjem možnem obdobju širjenja virusa.Okvir 5
32
 Zaključki in priporočila
61 
Bolezni živali povzročajo velike ekonomske stroške in pomenijo tveganje za 
zdravje živali in ljudi. Bolezni se lahko širijo prek meja, izbruhi bolezni pa so doslej 
stali na milijarde evrov. EU želi zato zaščititi zdravje živali in financira programe 
držav članic za izkoreninjenje, obvladovanje in spremljanje specifičnih bolezni ži -
vali. Ti programi zajemajo ukrepe, kot so vzorčenje, laboratorijske analize, plačila 
nadomestil za uničene živali in kampanje za cepljenje. Izdatki EU so se v preteklih 
nekaj letih znižali, v zadnjem času pa ni bilo večje krize, primerljive z izbruhom 
bolezni slinavke in parkljevke leta 2011. Kljub temu pa mora biti EU pripravljena 
soočiti se s krizami v prihodnosti, saj lahko traja več let, da programi izkoreninje -
nja privedejo do statusa države, proste bolezni.
62 
Pri reviziji je bilo preučeno, ali programi izkoreninjenja, obvladovanja in spremlja -
nja bolezni živali te ustrezno zajezijo. Sodišče je preučilo, ali je bil pristop Komisi -
je ustrezen, ali so države članice pripravile in izvajale ustrezne programe in ali je 
bila stroškovna učinkovitost programov ustrezno upoštevana.
63 
Sodišče je v splošnem zaključilo, da so preučeni programi v zvezi z boleznimi ži -
vali te ustrezno omejili. Ker pa se izbruhi bolezni lahko pojavijo kadar koli, morajo 
Komisija in države članice ostati pozorne.
64 
Strategija Komisije glede programov v zvezi z boleznimi živali je bila v splošnem 
dobra: ukrepi Komisije so temeljili na ustreznih tehničnih nasvetih, obstajala sta 
dobro razvita politika na področju zdravja živali ter okvir za prednostno razvr -
stitev proračunskih virov v prednostne programe. Pristop Komisije za izkoreni -
njenje BSE je bil še posebej uspešen. Druga dobra primera sta zmanjšanje števila 
primerov zoonotske salmonele in stekline. Tozadevna zakonodaja ostaja zaplete -
na, prednostna razvrstitev financiranja med bolezni pa so postopoma izboljšuje 
(odstavki 26 do 33).
65 
Sodišče je ugotovilo, da so bili programi držav članic v splošnem dobro zasnovani 
in izvajani. Programi so izpolnjevali zahtevana merila, države članice pa so imele 
ustrezne sisteme za ugotavljanje izbruhov bolezni živali in omogočanje njihove -
ga lažjega izkoreninjenja (odstavki 34 do 36).
33 Zaključki in priporočila 
66 
Sodišče je ugotovilo, da je bila Komisija dolžna poročati o stroškovni učinkovito -
sti veterinarskih programov Evropskemu parlamentu in Svetu, vendar ustrezne 
predloge za to niso bile na voljo. V odobrenih programih in poznejših poročilih 
o izvajanju so navedene informacije o stroških in rezultatih, vendar je stroškovno 
učinkovitost programov težko določiti (odstavki 37 do 42).
67 
Glede stroškov so bili pri reviziji odkriti primeri nezadostno nadzorovanih ali 
nerazumno visokih stroškov, ki jih je predhodno že zaznala Komisija. V nekaterih 
primerih v Italiji zneski, plačani kot nadomestilo kmetom, ali znižanja plačil, ki 
jih je izrekla Komisija, niso v veliki meri spodbudili izvajanja uspešnih ukrepov za 
biološko zaščito in korektivnih ukrepov (odstavki 43 do 47).
68 
Sodišče je odkrilo nekatera specifična področja, na katerih obstajajo možnosti 
za izboljšanje. Izmenjava epidemioloških informacij med državami članicami bi 
lahko bila bolje podprta z informacijskimi sistemi (odstavka 49 in 50).
69 
Za programe je Komisija določila podroben sklop minimalnih kazalnikov njiho -
vih učinkov, ki naj bi jih uporabljale države članice. Sodišče je ugotovilo, da bi 
lahko bili informacije v zvezi z veterinarskimi ukrepi kot tudi nadaljnje ukrepa -
nje na podlagi preteklih priporočil urada FVO in projektne skupine v nekate -
rih programih držav članic bolje opisani. V času revizije ni bilo vedno na voljo 
dovolj takoj razpoložljivih zgodovinskih podatkov o razvoju bolezni. Vendar pa 
je potekalo delo za razvoj podatkovne zbirke za evidentiranje tehničnih kazalni -
kov v zvezi s programi, Komisija pa je uvedla nov elektronski sistem poročanja 
(odstavki 51 do 53).
70 
Sodišče je ugotovilo počasen napredek pri nekaterih programih, zlasti pri progra -
mih izkoreninjenja goveje tuberkuloze v Združenem kraljestvu in na Irskem ter 
bruceloze ovc in koz na jugu Italije (odstavki 54 do 56).
34 Zaključki in priporočila 
71 
Prostoživeče živali lahko širijo bolezni pri domačih živalih (in celo ljudeh), zato jih 
je treba upoštevati pri razvijanju pristopa k zdravju živali in financiranju progra -
mov v zvezi z boleznimi živali. Sodišče je ugotovilo, da je pristop EU za obravna -
vanje bolezni pri prostoživečih živalih treba dopolniti, zlasti v zvezi s tuberkulozo 
(odstavka 57 in 58).
72 
Cepiva so ključno orodje za nekatere programe izkoreninjenja. Pri reviziji je bilo 
ugotovljeno, da za določene bolezni obstaja le malo ustreznih cepiv ali pa ta 
sploh ne obstajajo. Pomanjkanja cepiv proti bolezni modrikastega jezika je nega -
tivno vplivalo na programe v Italiji, Franciji in Španiji. V času revizije na evropski 
ravni prav tako ni bilo zakonodajnega okvira za skupno naročanje cepiv ali splo -
šne banke z zalogami cepiv (odstavka 59 in 60).
Priporočila
Za nadaljnje izboljšanje izkoreninjenja, obvladovanja in spremljanja bolezni živali 
naj Komisija:
(a) omogoči lažjo izmenjavo epidemioloških informacij med državami članicami,
(b) preuči, ali je treba posodobiti obstoječi sklop kazalnikov, da bi zagotavljali 
boljše informacije o dejavnostih veterinarskega nadzora in stroškovni učinko -
vitosti programov,
(c) v veterinarske programe sistematično vključi vidik prostoživečih živali, kadar 
je to ustrezno,
(d) podpira razpoložljivost cepiv, ki jih bodo uporabljale države članice, kadar je 
to epidemiološko utemeljeno.
To poročilo je sprejel senat I, ki ga vodi Augustyn KUBIK, član  
Evropskega računskega sodišča, v Luxembourgu na zasedanju 3. februarja 2016.
 Za Računsko sodišče
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Predsednik

35
 Prilogi Priloga IInformacije o boleznih živali
Kaj je? Kako se širi?Kakšno je tveganje 
za javno zdravje?Kakšni so  
klinični znaki?Kako se 
diagnosticira?Kako je bolezen mogoče 
preprečiti ali obvladovati?
Aviarna 
influencaAviarna influenca, 
ki jo povzroča virus 
influence tipa A, lahko 
prizadene več vrst 
ptic za proizvodnjo 
živil (piščance, purane, 
prepelice, pegatke itd.) 
kot tudi hišne ptice in 
prostoživeče ptice, ne -
kateri sevi pa povzročajo 
visoko stopnjo pogina. 
Virus je bil izoliran iz 
vrst sesalcev, vključno 
s človekom, podganami 
in mišmi, kunami in 
belimi dihurji, prašiči, 
mačkami, tigri in psi.K širjenju virusov aviarne 
influence lahko prispevajo 
številni dejavniki, kot so 
globalizacija in mednarodna 
trgovina (zakonita in nezako -
nita), prakse trženja (tržnice 
z živimi pticami), prakse 
kmetovanja in prisotnost vi -
rusa pri prostoživečih pticah. 
Virusi aviarne influence se 
širijo z neposrednim stikom 
z izločki okuženih ptic, zlasti 
iztrebki, ali s kontaminirano 
krmo, vodo, opremo in 
oblačili.Čeprav je aviarna 
influenca bolezen ptic, 
se lahko s ptic prenese 
na človeka. Virusi 
aviarne influence so 
zelo vrstnospecifični, 
vendar v redkih pri -
merih preskočijo oviro 
med vrstami in okužijo 
ljudi. Do prenosa na 
ljudi je prišlo v prime -
rih tesnejšega stika 
z okuženimi pticami ali 
zelo okuženega okolja.V blagi obliki se znaki 
bolezni lahko kažejo 
samo z nasršenim 
perjem, manjšo proiz-  
vodnjo jajc ali blagimi 
učinki na dihala. Pri hudi 
obliki bolezni virus ne 
prizadene samo dihalnih 
poti kot pri blagi obliki, 
temveč napade tudi 
več organov in tkiv, kar 
lahko povzroči hude 
notranje krvavitve.Sum aviarne 
influence se lahko 
postavi na podlagi 
kliničnih znakov 
bolezni in dogod -
kov, ki so privedli do 
bolezni. Za potrditev 
diagnoze je potreb -
no laboratorijsko 
testiranje.Po vsem svetu so bili 
vzpostavljeni nadzorni ukrepi 
za ugotavljanje prisotnosti 
okužbe perutnine v skladu 
s standardi organizacije OIE za 
nadzor aviarne influence.
Afriška 
prašičja kugaAfriška prašičja kuga je 
zelo nalezljiva hemora -
gična bolezen prašičev, 
svinj bradavičark, evrop -
skih in ameriških divjih 
prašičev. Vse starostne 
skupine so enako dov -
zetne. Zaradi oblik viru -
sa z visoko virulenco je 
za afriško prašičjo kugo 
značilna visoka telesna 
temperatura, izguba 
teka, krvavitve kože in 
notranjih organov in 
pogin v povprečno 2 do 
10 dneh. Stopnja pogina 
je lahko do 100 %.Svinje bradavičarke so lahko 
naravni rezervoar virusa brez 
znakov bolezni. Širjenje iz 
tega rezervoarja poteka prek 
mehkega klopa Ornithodoros 
moubata. Klop zaužije virus 
pri sesanju krvi in ga prenese, 
ko se hrani na dovzetnih 
živalih. Širjenje virusa na dov -
zetne živali lahko poteka tudi 
prek pikajočih insektov in 
klopov, okuženih prostorov, 
vozil, opreme ali oblačil.Afriška piščančja kuga 
ne pomeni nevarnosti 
za zdravje ljudi.Resnost in porazdelitev 
lezij se lahko prav 
tako razlikuje glede 
na virulenco virusa. Za 
hujše primere bolezni je 
značilna visoka telesna 
temperatura in smrt 
v povprečno 2 do 10 
dneh. Stopnja pogina 
je lahko tudi do 100 %. 
Drugi klinični znaki 
lahko vključujejo izgubo 
teka, depresijo, rdečino 
kože na ušesih, trebu -
šnem predelu in nogah, 
dihalne stiske, bruhanje, 
krvavitve iz nosu ali rek -
tuma in občasno drisko. 
Pri izbruhu je lahko prvi 
viden dogodek abortus.Sum na afriško pra -
šičjo kugo se lahko 
postavi na podlagi 
kliničnih znakov, 
potrditev pa mora 
potekati s predpisa -
nimi laboratorijski -
mi testi, zlasti zaradi 
razlikovanja te 
bolezni od klasične 
prašičje kuge.Zdravljenje ali cepivo za 
afriško prašičjo kugo ni pozna -
no. Vsi uspešni programi 
izkoreninjenja so vključevali 
hitro diagnosticiranje, zakol 
in odstranitev vseh živali na 
okuženem gospodarstvu, 
temeljito čiščenje in dezin -
fekcijo, dezinsekcijo, kontrole 
premikov in nadzor.
36 Prilogi 
Kaj je? Kako se širi?Kakšno je tveganje 
za javno zdravje?Kakšni so  
klinični znaki?Kako se 
diagnosticira?Kako je bolezen mogoče 
preprečiti ali obvladovati?
BrucelozaBruceloza je nalezljiva 
bolezen rejnih živali 
z velikim ekonomskim 
učinkom. Bolezen 
povzročajo različne bak -
terije iz družine Brucella, 
ki po navadi okužijo 
določeno živalsko vrsto. 
Vendar pa lahko večina 
vrst brucele okuži tudi 
druge živalske vrste. 
Prizadeti so govedo, 
prašiči, ovce in koze, ka -
mele, enoprsti kopitarji 
in psi. Bolezen lahko 
prizadene tudi druge 
prežvekovalce, nekatere 
morske sesalce in ljudi.Bruceloza se po navadi širi, ko 
žival abortira ali skoti. Visoke 
ravni bakterije so prisotne 
v tekočinah okužene živali 
pri kotitvi. Bakterije lahko 
preživijo v okolju zunaj živali 
več mesecev, zlasti v hladnih, 
vlažnih razmerah, in ostanejo 
kužne za druge živali, ki se 
okužijo z  njihovim zaužitjem. 
Bakterije kolonizirajo tudi 
vimena in kontaminirajo mle -
ko. Bruceloza je pomembna 
bolezen za prostoživeče 
živali, saj napade divje pra -
šiče, bizone, lose in evropske 
zajce. Rezervoar bolezni pri 
prostoživečih živalih otežuje 
prizadevanja za izkoreninje -
nje bolezni.Bruceloza je zoonoza, 
ki je zelo nalezljiva 
za ljudi in povzroča 
bolezen, imenovano 
malteška mrzlica 
ali ovčja bolezen. 
Simptomi pri ljudeh so 
intermitentna ali ne -
enakomerna povišana 
telesna temperatura, 
glavobol, slabotnost, 
obilno znojenje, 
mrazenje, izguba 
telesne teže in splošne 
bolečine. Lahko se 
pojavi tudi okužba 
organov, vključno 
z jetri in vranico. 
Okužbi so izpostavljeni 
veterinarji, kmetje in 
delavci v klavnicah, saj 
so v stiku z okuženimi 
živalmi ali aborti -
ranimi zarodki ali 
placentami. Bolezen 
se lahko širi na ljudi 
tudi z uživanjem ne -
pasteriziranega mleka 
okuženih živali.Bolezen je običajno 
blaga, okužena žival pa 
do abortusa ne kaže ve -
liko znakov. Pri samcih 
lahko pride do zatekanja 
testisov, občasno pa 
se bakterija lokalizira 
v sklepih in povzroča 
artritis. Bruceloza je po -
membna, ker povzroča 
zmanjšano reproduk -
tivno zmožnost zaradi 
abortusov, neplodnosti, 
neporojene placente, 
mrtvorojenega ploda 
ali šibkih potomcev. 
To povzroča velike 
gospodarske izgube za 
rejce krav, ovac, koz in 
prašičev.Sum na se lahko 
postavi na podlagi 
kliničnih znakov, 
kot so abortusi, 
potrditev pa se 
opravi s serološkimi 
preiskavami, nato 
pa s predpisanimi 
laboratorijskimi 
testi, da se bakterija 
izolira in identificira.Za presejanje se lahko 
uporabljajo serološki testi 
in testiranje mleka, kot je 
mlečno prstanasti preizkus, 
ki imajo pomembno vlogo pri 
kampanjah za izkoreninjenje 
bolezni. Izvaja se tudi testi -
ranje posameznih živali, tako 
zaradi trgovine kot tudi zaradi 
obvladovanja bolezni.Priloga I
37 Prilogi 
Kaj je? Kako se širi?Kakšno je tveganje 
za javno zdravje?Kakšni so  
klinični znaki?Kako se 
diagnosticira?Kako je bolezen mogoče 
preprečiti ali obvladovati?
Bolezen 
modrikastega 
jezikaBolezen modrikastega 
jezika je nenalezljiva 
virusna bolezen, ki 
prizadene domače in 
prostoživeče prežveko -
valce (predvsem ovce, 
pa tudi govedo, koze, 
bivole, antilope, jelenjad 
in srnjad, lose in kamele) 
in se prenaša s piki 
insektov, zlasti pikajoče 
mušice vrste Culicoi -
des. Virus, ki povzroča 
bolezen modrikastega 
jezika, spada v družino 
Reoviridae. Opredeljenih 
je bilo štiriindvajset 
(24) različnih seroti -
pov virusa, zmožnost 
povzročitve bolezni pa se 
med različnimi sevi zelo 
razlikuje. Pri ovcah, ki so 
zelo dovzetne za to bole -
zen, lahko znaša stopnja 
pogina tudi 100 %.Insekti so kot vektorji ključni 
za prenos virusa bolezni 
modrikastega jezika med 
živalmi. Vektorji se okužijo 
z virusom bolezni modri -
kastega jezika po zaužitju 
krvi okuženih živali. Brez 
vektorjev se bolezen med 
živalmi ne prenaša.Bolezen modrikastega 
jezika ne pomeni 
tveganja za javno 
zdravje.Pri okuženih ovcah so 
klinični znaki različni 
in vključujejo povišano 
telesno temperaturo, 
krvavitve in ulceracije 
ustnih in nosnih tkiv, 
hudo diarejo, bruhanje, 
pljučnico, modri jezik 
kot posledico cianoze 
(redko), breje ovce lahko 
abortirajo.Sum na bolezen 
modrikastega jezika 
se lahko postavi na 
podlagi značilnih 
kliničnih znakov, 
prevalenci insektov, 
ki so potrebni kot 
vektorji bolezni, 
zlasti na območjih, 
kjer je bolezen 
endemična. Za 
potrditev diagnoze 
je potrebno labora -
torijsko testiranje.Na endemičnih območjih 
se v okviru programov 
spremljanja s kontrolnimi 
živalmi aktivno vzorčijo živali 
v kontrolnih čredah, da se 
nadzoruje prisotnost virusa. 
Cepljenje se uporablja kot 
najbolj uspešen in praktičen 
ukrep za kar največje zmanj -
šanje izgub zaradi bolezni 
in za morebitno prekinitev 
cikla med okuženo živaljo in 
vektorjem. Ključno je, da se 
uporabi cepivo, ustvarjeno 
za zaščito pred specifičnim 
sevom (ali sevi) zadevnega vi -
rusa na določenem področju.
Goveja 
tuberkulozaGoveja tuberkuloza je 
kronična bolezen živali, 
ki jo povzroča bakterija 
Mycobacterium bovis 
(M.bovis), ki je zelo 
sorodna bakterijam, ki 
povzročajo človeško in 
aviarno tuberkulozo. 
Bolezen lahko prizadene 
skoraj vse sesalce, 
povzroča pa splošno 
bolezensko stanje, kašelj 
in na koncu smrt.Bolezen je nalezljiva, prenaša 
pa se s stikom z okuženo 
domačo ali prostoživečo 
živaljo. Običajna pot okužbe 
je z vdihavanjem okuženih 
kapljic, ki se izločijo iz pljuč 
s kašljem. Teleta in ljudje se 
lahko okužijo tudi z zaužitjem 
surovega mleka okuženih 
krav.Ljudje se lahko okužijo 
tako s pitjem surovega 
mleka okuženega 
goveda kot z vdihava -
njem okuženih kapljic. 
V nekaterih državah se 
ocenjuje, da do deset 
odstotkov tuberkuloze 
pri ljudeh povzroči 
goveja tuberkuloza.Goveja tuberkuloza 
ima navadno podaljšan 
potek, simptomi pa se 
pojavijo po več mesecih 
ali letih. Običajni 
klinični znaki zajemajo: 
slabotnost, izgubo teka, 
izgubo teže, nihajočo 
telesno temperaturo, 
občasen krčevit kašelj, 
diarejo, velike izstopajo -
če limfne vozle.Standardna metoda 
za odkrivanje goveje 
tuberkuloze je tu -
berkulinski test, pri 
katerem se v kožo 
vbrizga majhna 
količina antigena, 
nato pa se izmeri 
imunski odziv. 
Končna diagnoza se 
postavi z  gojenjem 
bakterij v  labora -
toriju, kar traja vsaj 
osem tednov.Standardni ukrep za obvlado -
vanje goveje tuberkuloze je 
testiranje in zakol. Programi 
za izkoreninjenje bolezni, 
ki zajemajo pregled mesa 
post mortem, intenzivni 
nadzor z obiski na kmetijah, 
sistematično individualno 
testiranje goveda in odstra -
nitev okuženih živali in živali, 
ki so bile z njimi v stiku, ter 
kontrole premikov so zelo 
uspešni pri zmanjševanju ali 
izkoreninjenju bolezni.
Pasterizacija mleka okuženih 
živali do temperature, ki je 
dovolj visoka za uničenje 
bakterij, preprečuje širjenje 
bolezni pri ljudeh.Priloga I
38 Prilogi 
Kaj je? Kako se širi?Kakšno je tveganje 
za javno zdravje?Kakšni so  
klinični znaki?Kako se 
diagnosticira?Kako je bolezen mogoče 
preprečiti ali obvladovati?
Bovina 
spongiformna 
encefalopatija 
(BSE)Bovina spongiformna 
encefalopatija je 
progresivna, smrtono -
sna bolezen živčnega 
sistema goveda. 
Bolezen ima dolgo 
inkubacijsko dobo štirih 
do petih let, trenutno 
pa zanjo ni nobenega 
zdravljenja ali cepiva. 
Bovina spongiformna 
encefalopatija spada 
v skupino bolezni, ki se 
imenujejo transmisivne 
spongiformne encefalo -
patije (TSE). Druge TSE 
so praskavec pri ovcah, 
bolezen kroničnega hi -
ranja (CWD) pri jelenjadi 
in srnjadi ter losih in 
Creutzfeldt-Jakobova 
bolezen pri ljudeh. 
Tako kot za druge TSE 
je tudi za BSE značilna 
prisotnost nenormalne -
ga nalezljivega proteina, 
imenovanega prion, 
v živčnem tkivu. Sledi 
gobasta degeneracija 
možganov, ki povzroči 
resne in smrtonosne 
nevrološke znake in 
simptome.Po mnenju znanstvenikov 
se bolezen med govedom 
širi zaradi krmljenja goveda 
s topljenimi snovmi iz okuže -
nega goveda ali ovac. Prion 
je odporen na komercialne 
postopke inaktivacije, na pri -
mer z vročino, kar pomeni, da 
je možno, da se pri topljenju 
ne uniči popolnoma.Možno je, da Creutz-  
feldt-Jakobovo 
bolezen pri ljudeh 
povzročajo uživanje 
proizvodov iz govejega 
mesa, ki je bilo konta -
minirano z  okuženim 
živčnim tkivom, ali 
medicinski pripomoč -
ki, izdelani iz okuženih 
živalskih tkiv.
Mleko in mlečni 
proizvodi se štejejo kot 
varni.Ker med okužbo živali 
s prionom in pojavom 
kliničnih znakov v pov -
prečju običajno mine 
štiri do pet let, se 
klinični znaki BSE pojav -
ljajo pri odraslih živalih. 
Simptomi lahko trajajo 
od dva do šest mesecev, 
nato žival pogine.Sum na BSE se 
lahko postavi na 
podlagi kliničnih 
znakov. Diagnoza 
se lahko potrdi le 
z mikroskopskim 
pregledom možgan -
skega tkiva.Usmerjeni nadzor pojavov 
klinične nevrološke bolezni, 
preglednost pri poročanju 
o ugotovljenih primerih BSE, 
zaščitni ukrepi pri uvozu živih 
prežvekovalcev in njihovih iz -
delkov v skladu s kodeksom za 
kopenske živali organizacije 
OIE, odstranitev snovi s speci -
fičnim tveganjem (možgani, 
hrbtenica) med zakolom in 
predelavo trupel, prepoved 
snovi s specifičnim tveganjem 
v krmi za živali, s čimer se 
odstranijo potencialno konta -
minirane snovi iz prehranske 
verige, humano uničenje vseh 
živali, pri katerih obstaja sum 
okužbe, in dovzetnih živali, 
izpostavljenih kontaminirani 
krmi, primerna odstranitev 
trupel in vseh živalskih pro -
izvodov, identifikacija živine 
za uspešen nadzor in sledenje 
živine, pri kateri obstaja sum 
okužbe.Priloga I
39 Prilogi 
Kaj je? Kako se širi?Kakšno je tveganje 
za javno zdravje?Kakšni so  
klinični znaki?Kako se 
diagnosticira?Kako je bolezen mogoče 
preprečiti ali obvladovati?
Klasična 
prašičja kugaKlasična prašičja kuga, 
znana tudi kot svinjska 
kolera, je nalezljiva viru -
sna bolezen domačih in 
divjih prašičev. Povzroča 
jo virus roda Pestivirus 
družine Flaviviridae, 
ki je tesno povezan 
z virusi, ki povzročajo 
bovino virusno diarejo 
pri govedu in bordersko 
bolezen pri ovcah. 
Obstaja samo en serotip 
virusa klasične prašičje 
kuge.Najpogostejši način prenosa 
je z neposrednim stikom 
med zdravimi prašiči in 
prašiči, okuženimi z virusom 
klasične prašičje kuge. Virus 
se širi s slino, nosnimi izločki, 
urinom in blatom. Bolezen se 
lahko širi s stikom s konta -
miniranimi vozili, ogradami, 
krmo ali oblačili. Živali, ki so 
kronični prenašalci bolezni 
(nenehno okuženi), včasih 
ne kažejo kliničnih znakov 
bolezni, vendar lahko virus 
širijo z blatom. Potomci oku -
ženih svinj se lahko okužijo 
v maternici, virus pa lahko 
širijo več mesecev. Dokazano 
je, da je lahko v nekaterih de -
lih Evrope pri epidemiologiji 
bolezni vpletena populacija 
divjih prašičev.Virus ne prizadene 
ljudi. Prašiči so edina 
vrsta, za katero je 
znano, da je dovzetna 
za bolezen.Akutna oblika bolezni 
v vseh starostnih skupi -
nah bolnih živali povzro -
ča povišano telesno 
temperaturo, luščenje 
kože pri obolelih živalih, 
izgubo teka, otopelost, 
slabotnost, konjukti -
vitis, zaprtost in nato 
diarejo ter neuravnote -
ženo hojo. Nekaj dni po 
začetku kliničnih znakov 
lahko ušesa, trebuh 
in notranjost stegen 
pordijo. Živali z akutno 
obliko bolezni poginejo 
v enem do dveh tednih. 
Hudi primeri bolezni se 
pojavijo zelo podobno 
kot pri afriški prašičji 
kugi.Ker klinični 
znaki niso značilni 
izključno za klasično 
prašičjo kugo in so 
lahko zelo različni, 
so potrebni labora -
torijski testi, da se 
ugotovi prisotnost 
protiteles ali same -
ga virusa.Bolezen se ne zdravi. Na 
območjih, kjer je bolezen 
endemična, se lahko njeno 
širjenje prepreči s  cepljenjem. 
Ko je bolezen obvladana, 
se preneha s  cepljenjem in 
nadaljuje z nadzorom.
Na območjih brez bolezni se 
izvaja politika pokončanja in 
uničenja, ki zajema zgodnje 
odkrivanje, nadzor premikov, 
ustrezno odstranjevanje 
trupel ter čiščenje in razku -
ževanje. S to politiko je bila 
klasična prašičja kuga odprav -
ljena iz Severne Amerike in 
večine zahodne Evrope.Priloga I
40 Prilogi 
Kaj je? Kako se širi?Kakšno je tveganje 
za javno zdravje?Kakšni so  
klinični znaki?Kako se 
diagnosticira?Kako je bolezen mogoče 
preprečiti ali obvladovati?
SteklinaSteklina je virusna 
bolezen, ki prizadene 
centralni živčni sistem 
toplokrvnih živali, tudi 
človeka. Bolezen ima 
dolgo inkubacijsko dobo 
(šest mesecev) in simp -
tomi se lahko pojavijo 
več tednov po okužbi. 
Ko pa se simptomi poja -
vijo, steklina pri živalih 
zmeraj povzroči smrt.Steklina se prenaša s slino 
okužene živali. Okužba pote -
ka predvsem preko ugrizne 
rane ali z okuženo slino, ki 
prodre v odprto prasko ali 
rano ali sluznico, na primer 
v ustih, nosni votlini ali očeh. 
Dokumentirana je bila tudi 
okužba z vdihavanjem, na 
primer v  gosto naseljenem 
okolju jame z netopirji. 
Virus običajno ostane nekaj 
časa na mestu vstopa, nato 
pa potuje prek živcev do 
možganov. V možganih se 
virus hitro razmnožuje, zato 
se pojavijo klinični znaki. 
Virus se potem preseli iz mo -
žganov prek živcev na slinske 
žleze. Obdobje pred pojavom 
kliničnih znakov pri okuženi 
živali je lahko različno dolgo 
in je odvisno od seva virusa 
in vstopne točke. Zato se je 
pomembno zavedati, da se 
bolezen lahko prenese s slino 
okužene živali na druge živali 
in ljudi, preden se pri okuženi 
živali pojavijo klinični znaki 
bolezni.Steklina se šteje za 
eno najpomembnejših 
zoonotskih bolezni 
na svetu (bolezen, ki 
prizadene predvsem 
živali, vendar lahko 
povzroči bolezen tudi 
pri ljudeh). Vsak stik 
z domačo ali prostoži -
večo živaljo, pri kate -
rem pride do ugriza, je 
treba raziskati. Stekle 
prostoživeče živali 
izgubijo svoj naravni 
strah pred človekom, 
kar povečuje tveganje 
pri srečanju s tako 
živaljo. Zaradi kliničnih 
znakov pri živalih, 
kot so čezmerno 
slinjenje, dušenje ali 
davljenje, lahko ljudje 
nezavedno tvegajo 
okužbo, ko preverjajo 
notranjost ustne 
votline psov ali živine, 
da bi našli tujek, ali 
živali poskušajo dati 
zdravilo z golimi 
rokami. Pomembno 
je, da se vsaka ugrizna 
rana ali izpostavlje -
na površina takoj 
spere z milom in vodo, 
o dogodku pa obvesti 
zdravnik ali služba nuj -
ne medicinske pomoči 
v bolnišnici.Klinični znaki stekline 
pri živalih se razlikujejo 
glede na to, koliko je 
virus prizadel možgane. 
Tipični znaki so nenadne 
spremembe vedenja 
in postopna paraliza, 
ki privede do smrti. 
V nekaterih primerih 
pa lahko žival pogine 
zelo hitro, ne da bi prej 
kazala bistvene klinične 
znake. Zgodnji znaki pri 
ljudeh zajemajo poviša -
no telesno temperaturo 
ali glavobol. Ko bolezen 
napreduje, lahko 
simptomi vključujejo 
zmedenost, depresijo, 
zaspanost, razdražljivost 
ali paralizo obraza, grla 
in vratu. Smrt je v glav -
nem posledica postopne 
paralize.Sum na bolezen 
se lahko pos -
tavi na podlagi 
kliničnih znakov, za 
potrditev diagnoze 
pa so potrebni 
laboratorijski testi. 
Vzorce, odvzete pri 
poginulih živalih, je 
treba poslati v dia -
gnozo pristojnemu 
laboratoriju.V državah, kjer je bolezen en -
demična, se izvajajo ukrepi za 
obravnavanje in zmanjševanje 
tveganja okužbe pri dovzetni 
populaciji (prostoživeče, 
potepuške in domače živali), 
s katerimi se ustvarja tam -
ponska cona med živalskim 
izvorom bolezni in ljudmi: 
programi cepljenja za domače 
živali, programi obvladovanja 
stekline pri prostoživečih 
živalih, vključno s  cepljenjem 
(ujetje/cepljenje/izpustitev ali 
aplikacija oralnih cepiv).Priloga I
41 Prilogi 
Kaj je? Kako se širi?Kakšno je tveganje 
za javno zdravje?Kakšni so  
klinični znaki?Kako se 
diagnosticira?Kako je bolezen mogoče 
preprečiti ali obvladovati?
SalmonelaSalmonela je bakterija, 
ki lahko pri ljudeh 
povzroči bolezen, ime -
novano salmoneloza.
Salmonela se pogosto 
nahaja v črevesju 
zdravih ptic in sesalcev. 
V živilih je najpogosteje 
prisotna v jajcih in 
surovem mesu prašičev, 
puranov in piščancev.Na ljudi se lahko razširi 
s kontaminirano hrano. Varno 
ravnanje s surovim mesom in 
drugimi surovimi živilskimi 
sestavinami, temeljito kuha -
nje in dobra higiena v kuhinji 
lahko preprečijo ali zmanjšajo 
tveganje, ki ga pomenijo 
kontaminirana živila.Salmoneloza je 
zoonoza: bolezen ali 
okužba, ki se prenaša 
neposredno ali posre -
dno med živalmi in 
ljudmi. Če okuži krvni 
obtok, je lahko smrtno 
nevarna.Običajni simptomi 
salmoneloze pri ljudeh 
vključujejo povišano 
telesno temperaturo, 
diarejo in trebušne krče.
Simptomi salmonele 
pri perutnini so med 
drugim nasršeno perje, 
žeja, odpor do premika -
nja in rumena diareja.Sum na bolezen pri 
perutnini lahko se 
lahko postavi na 
podlagi kliničnih 
znakov, za potrditev 
diagnoze pa so 
potrebni laboratorij -
ski testi.Usklajen pristop vseh akterjev 
EU v zvezi z zoonotskimi 
boleznimi je pripomogel 
k zmanjšanju primerov 
salmoneloze pri ljudeh v EU 
za skoraj polovico v petih letih 
(2004–2009). EU je leta 2003 
uvedla obširen program ob -
vladovanja v zvezi zoonozami, 
pri katerem je salmonela 
prednostno obravnavana. 
Okrepljeni programi obvlado -
vanja salmonele pri perutnini 
so se izvajali v vseh državah 
članicah EU. Zastavljeni so 
bili cilji glede zmanjšanja 
salmonele v jatah perutnine 
(na primer pri kokoših nesni -
cah, brojlerjih, puranih) in pri 
prašičih. Uvedene so bile tudi 
omejitve v zvezi s trgovino 
s proizvodi iz okuženih jat.
Vir: OIE in EFSA.Priloga I
42 Prilogi 
Glavne odgovornosti
01 
Komisija (GD za zdravje in varnost hrane) je odgovorna za usklajevanje, ocenjevanje in odobritev osnutkov 
nacionalnih programov držav članic in za zagotavljanje finančne podpore zanje v okviru neposrednega 
upravljanja. Direktorat, odgovoren za veterinarske ukrepe, je direktorat G – Veterinarske in mednarodne 
zadeve.
02 
Projektna skupina, ki deluje od leta 2000, državam članicam zagotavlja strokovna navodila v zvezi izkoreni -
njenjem. Sestavljajo jo predstavniki držav članic in Komisije, vključuje pa podskupine za glavne bolezni živali. 
Projektna skupina in njene podskupine omogočajo izmenjavo najboljših praks med strokovnjaki držav članic 
in Komisijo. Po sestankih podskupin projektna skupina izda posebna priporočila za izboljšanje programov 
držav članic. Projektna skupina se enkrat letno sestane na plenarnem zasedanju.
03 
GD za zdravje in varnost hrane upravlja sistem prijavljanja bolezni živali (ADNS) in usklajuje nujne ukrepe 
v primeru izbruha nalezljive bolezni živali. Poleg tega upravlja sistem TRACES za obveščanje, certifikacijo in 
spremljanje uvoza, izvoza in čezmejne trgovine z živalmi in nekaterimi živalskimi izdelki znotraj EU.
04 
ADNS je elektronski sistem za prijavljanje bolezni, ki je zasnovan za evidentiranje in dokumentiranje razvoja 
razmer v zvezi s pomembnimi nalezljivimi boleznimi živali. Njegov cilj je zagotoviti takojšnje obveščanje 
o opozorilnih sporočilih ter podrobne informacije o izbruhih bolezni živali v državah članicah in drugih dr -
žavah, ki so povezane v sistem. Podatki se vnašajo na ravni držav. Komisija te podatke povezuje, informacije 
o primarnih in sekundarnih izbruhih pa dnevno posreduje veterinarskim organom držav članic. Tako lahko 
slednji ocenijo tveganja in sprejmejo ustrezne ukrepe.
05 
Urad za prehrano in veterinarstvo je direktorat F Generalnega direktorata za zdravje in varnost hrane. Nje -
gova glavna naloga je preveriti, da so izpolnjene zahteve zakonodaje Skupnosti o varnosti in kakovosti živil, 
veterinarskih in fitosanitarnih proizvodov. Urad opravlja revizije v 28 državah članicah in tretjih državah, ki 
izvažajo ali želijo izvažati v EU. Sestavljajo ga strokovnjaki s področja veterine, kontrole/revizijske naloge, 
ki jih izvaja, pa so sestavni del letnega programa dela, ki se pripravi na podlagi analize tveganja. Med delo 
urada spadajo ocene sistemov in preizkušanje podatkov. Vsaki reviziji sledi poročilo s sklepi in priporočili. Re -
vidiranci so pozvani, naj predložijo akcijski načrt, v katerem so obravnavane vse ugotovitve glede pomanjklji -
vosti. Izvajanje tega načrta se ocenjuje in spremlja. Urad objavi svoja revizijska poročila in povzetek letnega 
poročila na spletni strani GD za zdravje in varnost hrane.Priloga II
43 Prilogi 
06 
Na ravni držav članic upravljajo in izvajajo programe njihovi ustrezni nacionalni organi. V primeru zveznih ali 
decentraliziranih držav se lahko izvajanje prenese na lokalno raven (npr. v Združenem kraljestvu je odgo -
vornost na ravni okrajev, v Nemčiji pa so za programe pristojne zvezne dežele). Vsaka država članica Komisiji 
predloži eno samo vlogo za povračilo in končno poročilo.
07 
Države članice so odgovorne za upravljanje svojih programov, Komisija pa se o sprejetih ukrepih uradno 
obvesti z letnim poročilom in zahtevkom za povračilo stroškov.
08 
Stalni odbor za rastline, živali, hrano in krmo (odbor PAFF) sestavljajo predstavniki vlad EU. Mandat odbora 
obsega splošno tveganje za zdravje živali in celotno verigo preskrbe s hrano od vil do vilic. Predseduje mu 
predstavnik Komisije. Komisija se lahko z ustreznim odborom posvetuje o ukrepih, ki jih namerava sprejeti. 
Odbor lahko nato pripravi mnenje o delu Komisije.
09 
Naloga Evropske agencije za varnost hrane EFSA je ocenjevati tveganja v zvezi z varnostjo hrane ter o njih 
obveščati Komisijo. Agencija ni odgovorna za obvladovanje tveganj. Tesno sodeluje z nacionalnimi organi in 
zagotavlja znanstvene nasvete o zadevah v zvezi z varnostjo hrane. Ti so pomemben vir informacij o tvega -
njih in bistveni element pri oblikovanju pristopa Komisije k obvladovanju tveganja. Agencija se na področju 
bolezni živali večinoma ukvarja z znanstvenimi študijami o izkoreninjenju bolezni. Nanjo se je mogoče obrni -
ti v primeru nujnih ukrepov med resnim izbruhom.
10 
Druge organizacije, zlasti Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni ECDC, Svetovna orga -
nizacija za zdravje živali OIE in Komisija za Codex Alimentarius CAC, ki sta jo ustanovili Organizacija Združe -
nih narodov za prehrano in kmetijstvo (FAO) in Svetovna zdravstvena organizacija (WHO), podajajo ocene 
o vprašanjih, povezanih z zdravjem ljudi in živali.Priloga II
44 Odgovori Komisije
Povzetek
VII
Komisija opozarja na številne dokaze o splošni stroškovni učinkovitosti veterinarskih programov, na primer prepre -
čevanje okužbe ljudi in v nekaterih primerih reševanje življenj. Zaradi posebne narave programov ni niti na medna -
rodni ravni na voljo nobenih modelov za analizo njihove stroškovne učinkovitosti.
Komisija se strinja, da čezmerna nadomestila s strani državi članic lahko omejijo spodbudo za izvajanje učinkovitih 
ukrepov za biološko zaščito. Vendar Komisija meni, da ne obstajajo dokazi, da je dejansko pogosto prišlo do takšnih 
primerov.
Komisija želi v zvezi z znižanjem plačil, ki ga je uvedla, pojasniti, da spada izključno v pristojnost države članice, da 
v skladu z nacionalnimi pravili prispeva za denarne kazni, ki jih je naložila Komisija.
VIII
Komisija še naprej razvija obstoječa orodja informacijske tehnologije, da bi bolje podprla programe držav članic.
IX
Komisija je za vsako bolezen prilagodila poseben pristop. Prostoživeče živali so vključene, ko je to utemeljeno 
z epidemijo, kot npr. pri aviarni influenci, klasični prašičji kugi, afriški prašičji kugi in steklini. Komisija se strinja, da 
je treba goveji tuberkulozi nameniti večjo pozornost z usmerjenimi ukrepi za prostoživeče živali in ob upoštevanju 
okolja (npr. populacija jazbecev pomeni problem v Združenem kraljestvu, ne pa v celinski Evropi); druge vrste bi 
bilo    morda treba upoštevati v drugih državah članicah, na primer jelenjad.
X (a)
Komisija sprejema to priporočilo.
X (b)
Komisija sprejema to priporočilo.
X (c)
Komisija se strinja, da bo zagotovila, da države članice, kadar je to primerno, v veterinarske programe sistematično 
vključijo vidik prostoživečih živali.
X (d)
Komisija sprejema to priporočilo.
Odgovori Komisije 45
Uvod
05
Veterinarski programi EU se od leta 2007 upoštevajo kot eden od mogočih instrumentov politike, ki ga je treba upo -
rabljati v okviru celovite strategije EU za zdravstveno varstvo živali.
09
Izkoreninjenje nekaterih bolezni živali je lahko dolgotrajen postopek zaradi posebnosti bolezni. Vendar sta bili 
goveja tuberkuloza in goveja bruceloza odpravljeni v večini držav članic. V tistih državah članicah, kjer je bolezen še 
vedno prisotna, so je številne regije že uradno proste. Težave z izkoreninjenjem nekaterih živalskih bolezni pomenijo 
ponavljajoče se odhodke iz proračuna EU za veterinarske programe.
Revizijska opažanja
27
Veterinarski programi EU se od leta 2007 upoštevajo kot eden od mogočih instrumentov politike, ki ga je treba upo -
rabljati v okviru celovite strategije EU za zdravstveno varstvo živali.
41
Komisija poudarja, da modeli za analizo stroškovne učinkovitosti sprejetih ukrepov še niso bili razviti niti na med -
narodni ravni. Komisija sočasno opozarja na veliko število dokazov o splošni stroškovni učinkovitosti veterinarskih 
programov, na primer preprečevanje okužbe ljudi, in v nekaterih primerih reševanje življenj.
Okvir 4  – Nezadostno nadzorovani ukrepi ali visoki stroški
1. Prvi enotni nacionalni javni razpis, ki so ga na zahtevo Komisije objavili poljski organi za leto 2015, je pokazal želeni 
učinek: povprečne cene cepiva so se zmanjšale za polovico.
2. V Romuniji je težava na primer v tem, da je Komisija odkrila kršitev in se je takoj odzvala s tem, da je zavrnila vračilo 
stroškov programa. Komisija je od Romunije zahtevala, da sprejme številne popravne ukrepe. Urad za prehrano 
in veterinarstvo (GD SANCO) je opravil revizijo programa za steklino iz leta 2014 v Romuniji, da bi preveril, ali so 
romunski organi sprejeli ustrezne ukrepe. Od takrat Romunija izvaja korektivne ukrepe, kot jih je zahtevala Komisija.
44
Komisija se strinja, da „ne obstaja nobena zahteva, da bi morale države članice znesek nadomestila oblikovati na 
podlagi lestvic Skupnosti za razvrščanje trupel.“ To je posledica dejstva, da se tabela nanaša le na živali za meso, ki 
so namenjene za komercialni zakol. Živali, zaklane v okviru veterinarskih programov, so pogosto plemenske živali ali 
živali, ki so premlade za komercialni zakol. Tako se pogosto dogaja, da se ni mogoče sklicevati na nobeno lestvico.
Komisija poudarja, da se kmetje soočajo s številnimi posledicami, če ne uporabljajo ustreznih ukrepov za biološko 
zaščito. V primeru izbruha mora kmet nositi stroške, za katere ne prejme plačila, npr. gospodarske posledice zaradi 
omejitve gibanja živali, zmanjšanja staleža prireje živine, izgube poslovnega ugleda, dodatnih stroškov za obnovo 
staleža, čiščenje in razkuževanje. Ti stroški lahko izničijo morebitno prekomerno nadomestilo.
Odgovori Komisije 46
45
Komisija opozarja na težave pri primerjanju tržnih cen z vrednostjo nadomestil (glej odgovor Komisije na 
odstavek 44). V Italiji so stopnje nadomestila v primeru bolezni podrobneje urejene z zakonom1.
Poleg tega se statistični podatki kmetijskih trgov, ki jih je navedlo Sodišče, ne nanašajo na tržne cene za zdrave žive 
živali, ampak na tržne cene za ovčje meso.
Finančne revizije, ki jih je Komisija opravila pri veterinarskih programih v Italiji, so pokazale, da so bile stopnje nado -
mestila v skladu z upravičeno vrednostjo.
46
Urad za prehrano in veterinarstvo je opravil revizijo programa za izkoreninjenje tuberkuloze v Združenem kra -
ljestvu2 in ugotovil, da odredba za tuberkulozo v Walesu vključuje ukrepe za povezavo nadomestila z najboljšimi 
kmetijskimi praksami, vključno z ustreznimi ukrepi za biološko zaščito.
47
Komisija meni, da je ob upoštevanju ugotovljenih pomanjkljivosti v nacionalnem programu uporabila ustrezne 
korektivne ukrepe. Ali bo država članica prispevala za finančne kazni, ki jih je naložila Komisija, spada izključno v pri -
stojnost države članice.
51
Komisija se strinja in namerava skupaj z državami članicami pregledati, kateri dodatni kazalniki bi lahko bili koristni 
za ocenjevanje tehničnega izvajanja programov. Kar pa zadeva stroškovno učinkovitost, bo Komisija skupaj z drža -
vami članicami preučila možnost za opredelitev primernih kazalnikov v zvezi s stroškovno učinkovitostjo, ki so speci -
fični za veterinarske programe.
55
Komisija opozarja na svoje finančne revizije veterinarskih programov v Italiji, s čimer je ugotovila, da je nadomestilo, 
ki ga je Italija plačala, upravičeno, ter da je Italija upoštevala priporočilo o nadomestilih (glej tudi odgovore Komisije 
na odstavka 44 in 45). Nobenih dokazov ni, da je obstajala povezava med nadomestilom in zamudami pri izkoreni -
njenju bolezni v Italiji.
57
Komisija je pripravila strategijo za nadzor, spremljanje in obvladovanje, prilagojeno vsaki bolezni. Prostoživeče 
živali so vključene, ko je to utemeljeno z epidemijo, kot npr. pri aviarni influenci, klasični prašičji kugi, afriški prašičji 
kugi in steklini. Komisija se strinja, da je treba večjo pozornost nameniti goveji tuberkulozi z usmerjenimi ukrepi za 
prostoživeče živali in ob upoštevanju okolja (npr. populacija jazbecev je problematična v Združenem kraljestvu, ne 
pa v celinski Evropi); druge vrste, na primer jelenjad, bi bilo treba upoštevati v drugih državah članicah.
1 Napotitev: „art.6 della legge 28 maggio 1981, n. 296 e“ (zadnja sprememba odloka z dne 11. avgusta 2015).
2 Revizijsko poročilo DG SANTE, FVO „United Kingdom 2011–6057“ http://ec.europa.eu/food/fvo/audit_reports/index.cfm .
Odgovori Komisije 47
Skupni odgovor Komisije na odstavka 59 in 60
Komisija poudarja, da so bile banke cepiv/antigenov že uvedene za dve bolezni, in sicer slinavko in parkljevko ter 
klasično prašičjo kugo. To je bilo storjeno – za bolezni, za katere se to zdi potrebno – na podlagi analize tveganja,  
s katero je bilo nakazano, kateri sevi se bodo najverjetneje pojavili v Evropi.
Zaključki in priporočila
66
Čeprav ni niti na mednarodni ravni na voljo nobenih modelov za analizo stroškovne učinkovitosti programov, Komi -
sija opozarja na veliko število prepričljivih dognanj o splošni stroškovni učinkovitosti veterinarskih programov, na 
primer preprečevanje okužb ljudi in v nekaterih primerih reševanje življenj.
67
Komisija se strinja, da lahko čezmerna nadomestila s strani državi članic odvrnejo od izvajanja učinkovitih ukrepov 
za biološko zaščito. Vendar Komisija meni, da ni prepričjivih podatkov, da je dejansko pogosto prihajalo do takšnih 
primerov. Komisija meni, da je ob upoštevanju ugotovljenih pomanjkljivosti v nacionalnih programih uporabila 
ustrezne korektivne ukrepe. Ali bo država članica prispevala za finančne kazni, ki jih je naložila Komisija, spada 
izključno v pristojnost države članice.
69
Komisija poudarja, da so bile informacije na voljo pred zaključkom ocene Komisije, saj so tri zadevne države članice 
na zahtevo Komisije zagotovile manjkajoče informacije za preteklost. Glede na to, da je to zadevalo le tri države 
članice od 24, Komisija meni, da gre za osamljene primere.
70
Izkoreninjenje nekaterih bolezni živali je lahko dolgotrajen postopek zaradi posebnosti bolezni. Za tak primer gre 
običajno pri tuberkulozi in brucelozi.
71
Komisija je pripravila strategijo za nadzor, spremljanje in obvladovanje, prilagojeno vsaki bolezni. Prostoživeče 
živali so vključene, ko je to utemeljeno z epidemijo, kot npr. pri aviarni influenci, klasični prašičji kugi, afriški prašičji 
kugi in steklini. Komisija se strinja, da je treba večjo pozornost nameniti goveji tuberkulozi z usmerjenimi ukrepi za 
prostoživeče živali in ob upoštevanju okolja (npr. populacija jazbecev je problematična v Združenem kraljestvu, ne 
pa v celinski Evropi); druge vrste so morda pomembne v drugih državah članicah, na primer jelenjad.
72
Komisija poudarja, da so bile banke cepiv/antigenov že uvedene za dve bolezni, in sicer slinavko in parkljevko ter 
klasično prašičjo kugo. To je bilo storjeno – za bolezni, za katere se to zdi potrebno – na podlagi analize tveganja,  
s katero je bilo nakazano, kateri sevi se bodo najverjetneje pojavili v Evropi.
Odgovori Komisije 48
Priporočila
(a) Komisija sprejema to priporočilo.
(b) Komisija sprejema to priporočilo.
(c)  Komisija se strinja, da bo zagotovila, da države članice, kadar je to primerno, v veterinarske programe sistematično 
vključijo vidik prostoživečih živali.
(d) Komisija sprejema to priporočilo.
KAKO DO PUBLIKACIJ EVROPSKE UNIJE
Brezplačne publikacije:
  en izvod:  
na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
  več kot en izvod ter plakati in zemljevidi:  
pri predstavništvih Evropske unije (http://ec.europa.eu/represent_sl.htm), 
pri delegacijah v državah, ki niso članice EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sl.htm),  
pri službi Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sl.htm) ali  
s klicem na telefonsko številko 00 800 6 7 8 9 10 11 (brezplačna številka za celotno EU) (*).
(*)  Informacije so brezplačne, kakor tudi večina klicev (nekateri operaterji, telefonske govorilnice ali hoteli lahko klic zaračunajo).
Publikacije, ki so naprodaj:
 na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Bolezni živali se lahko širijo zelo hitro, povzročajo velike 
ekonomske stroške in pomenijo tveganje za zdravje živali 
in ljudi. EU ima dejavno politiko na področju zdravja živali 
in financira programe držav članic za izkoreninjenje, 
obvladovanje in spremljanje nekaterih bolezni živali. 
Sodišče je preučilo te programe in zaključilo, da so pristop 
Komisije in programi držav članic v splošnem dobri. 
Zabeleženih je bilo kar nekaj uspehov, vendar je 
izkoreninjenje zelo zapleteno in lahko traja več let. Kljub 
temu pa še obstajajo možnosti za izboljšave. Sodišče je na 
Komisijo naslovilo priporočila glede izmenjave 
epidemioloških informacij med državami članicami, glede 
kazalnikov, ki se uporabljajo pri dejavnostih veterinarskega 
nadzora in stroškovni učinkovitosti, ter glede obravnavanja 
prostoživečih živali in rapoložljivosti cepiv.
EVROPSKO  
RAČUNSKO
SODIŠČE