Povzetek mnenja evropskega nadzornika za varstvo podatkov o pogajalskem mandatu za sklenitev desetih sporazumov, ki omogočajo izmenjavo podatkov med Eurojustom in pristojnimi organi za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah v nekaterih tretjih državah

(Celotno besedilo tega mnenja je na voljo v angleščini, francoščini in nemščini na spletišču ENVP www.edps.europa.eu)

(2021/C 150/02)

Komisija je 19. novembra 2020 izdala Svetu priporočilo, naj odobri začetek pogajanj med Evropsko unijo ter Alžirijo, Armenijo, Bosno in Hercegovino, Egiptom, Izraelom, Jordanijo, Libanonom, Marokom, Tunizijo in Turčijo za sklenitev mednarodnih sporazumov v zvezi z izmenjavo osebnih podatkov med Eurojustom in organi teh držav, pristojnimi za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah. Ti mednarodni sporazumi bi zagotavljali potrebno pravno podlago za izmenjavo osebnih podatkov med Eurojustom in organi teh tretjih držav, pristojnimi za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah. V prilogi k temu priporočilu so navedene smernice Sveta za pogajanja o teh predvidenih desetih mednarodnih sporazumih in pooblastila, dana Komisiji.

V skladu s členom 52(1) Listine EU o temeljnih pravicah morajo biti mednarodni sporazumi, ki Eurojustu in tretjim državam omogočajo sodelovanje in izmenjavo osebnih podatkov, potrebni in sorazmerni. Zagotavljati morajo pravo ravnovesje med potrebo po preprečevanju kaznivih dejanj in boju proti njim na eni strani ter ustreznim varstvom osebnih podatkov in drugih temeljnih pravic, zaščitenih z Listino, na drugi.

ENVP pozdravlja, da je Komisija v ta predlagani pogajalski mandat vključila več priporočil iz njegovega Mnenja 2/2018 oziroma Mnenja 1/2020.

Cilj priporočil v tem mnenju je torej pojasniti in po potrebi nadalje razviti zaščitne ukrepe in nadzor v prihodnjih sporazumih v zvezi z varstvom osebnih podatkov.

ENVP je pripravljen zagotoviti dodatne nasvete med pogajanji o teh desetih mednarodnih sporazumih in pred njihovim dokončnim sprejetjem.

1. UVOD IN OZADJE

1.1 Ozadje

1. Uredba o Eurojustu ( 1 ) določa posebna pravila glede Eurojustovih prenosov podatkov zunaj EU. V členu 56(2) navedene uredbe je navedenih več pravnih podlag, na podlagi katerih bi lahko Eurojust zakonito prenesel podatke organom tretjih držav. Ena od možnosti je, da Komisija v skladu s členom 36 Direktive (EU) 2016/680 sprejme sklep o ustreznosti, s katerim ugotovi, da tretja država, v katero Eurojust prenese podatke, zagotavlja ustrezno raven varstva. Ker takih sklepov o ustreznosti trenutno ni, bi bila druga možnost za redni Eurojustov prenos podatkov tretji državi uporaba ustreznega okvira, ki izhaja iz sklenitve zavezujočega mednarodnega sporazuma med EU in tretjo državo prejemnico v skladu s členom 218 PDEU, ki določa ustrezne zaščitne ukrepe glede varstva zasebnosti ter temeljnih pravic in svoboščin posameznikov.

2. Komisija je 19. novembra 2020 sprejela Priporočilo za sklep Sveta o pooblastilu za začetek pogajanj o sporazumih med Evropsko unijo (EU) ter Alžirijo, Armenijo, Bosno in Hercegovino, Egiptom, Izraelom, Jordanijo, Libanonom, Marokom, Tunizijo in Turčijo o sodelovanju med Agencijo Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah (Eurojust) in organi teh tretjih držav, pristojnimi za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah. Ti mednarodni sporazumi bi zagotavljali potrebno pravno podlago za izmenjavo osebnih podatkov med Eurojustom in organi teh tretjih držav, pristojnimi za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah.

3. Komisija ob upoštevanju politične strategije, operativnih potreb pravosodnih organov iz vse EU in morebitnih koristi tesnejšega sodelovanja na tem področju meni, da je treba kmalu začeti pogajanja z desetimi tretjimi državami za ureditev načina, na katerega lahko Eurojust sodeluje s pristojnimi organi teh držav. Komisija je pri svoji oceni prednostnih držav upoštevala operativne potrebe Eurojusta.

4. Prva prednostna naloga je bila okrepiti sodelovanje z državami kandidatkami in potencialnimi kandidatkami, ker bi te tretje države morale biti najbolje pripravljene na pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah na visoki ravni na podlagi pravnega reda EU. Stališče Komisije glede Bosne in Hercegovine ter Turčije je bilo predstavljeno v rednih poročilih Komisije za leto 2020 ( 2 ) . V obeh primerih je pogoj za sklenitev mednarodnega sporazuma, ki bo omogočal izmenjavo osebnih podatkov z Eurojustom, da obe državi sprejmeta potrebne spremembe svoje zakonodaje o varstvu podatkov.

5. Druga prednostna naloga je bila okrepiti sodelovanje z drugimi tretjimi državami, ki se niso prijavile za članstvo v Uniji, imajo pa potencialno velik varnostni vpliv na Evropo iz geografskih razlogov, kot so države na Bližnjem vzhodu in v severnoafriški regiji. Ta izbira je tudi v skladu z globalno strategijo za zunanjo in varnostno politiko Evropske unije ( 3 )

6. Tretja prednostna naloga je bila zagotoviti čim več skladnosti v odnosih agencij EU s področja pravosodja in notranjih zadev s tretjimi državami, zlasti med Europolom in Eurojustom, ter tako omogočiti nadaljnje spremljanje sodelovanja pri kazenskem pregonu in pravosodnega sodelovanja. Sedaj si Komisija v imenu Europola prizadeva za sklenitev sporazumov z osmimi od desetih zgoraj navedenih držav. Komisija meni, da si je vredno prizadevati za vključitev Eurojusta in Europola v ta prihodnja pogajanja, če je to mogoče in izvedljivo, saj bi bila ta tako lahko privlačnejša za zadevne tretje države.

7. Komisija bo v skladu s postopkom iz člena 218 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) odgovorna za pogajanja o teh mednarodnih sporazumih s tretjimi državami v imenu EU. Komisija želi s tem priporočilom pridobiti pooblastilo Sveta Evropske unije (Sveta) za začetek pogajanj z opredeljenimi desetimi tretjimi državami. Za formalno sklenitev teh sporazumov bo moral Evropski parlament po koncu pogajanj soglašati z besedili izpogajanih sporazumov, Svet pa bo moral te sporazume podpisati.

8. V skladu s členom 42(1) Uredbe 2018/1725 se mora Komisija po sprejetju predloga priporočila Svetu na podlagi člena 218 PDEU, ki vpliva na varstvo pravic in svoboščin posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, posvetovati z ENVP. Komisija se je z ENVP uradno posvetovala 19. novembra 2020.

9. ENVP pozdravlja, da se je Evropska komisija z njim posvetovala o priporočilu in pričakuje, da bo v preambulo sklepa Sveta vključen sklic na to mnenje. To mnenje ne posega v nobene dodatne pripombe, ki bi jih ENVP lahko dal pozneje na podlagi nadaljnjih razpoložljivih informacij.

3. SKLEPNE UGOTOVITVE

20. Prenosi osebnih podatkov, zbranih v okviru preiskav kaznivih dejanj, predvidenih v sporazumu, bi lahko imeli velik vpliv na življenje zadevnih posameznikov, saj bi se lahko v državi prejemnici uporabili v sodnih pregonih po njenem nacionalnem pravu. Torej je treba z mednarodnimi sporazumi zagotoviti, da se omejitve pravic do zasebnosti in varstva osebnih podatkov v zvezi z bojem proti kaznivim dejanjem uporabljajo samo, kolikor je to nujno potrebno.

21. ENVP pozdravlja cilj pogajalskega mandata, da se zagotovi spoštovanje temeljnih pravic in načel, priznanih z Listino, zlasti pravico do zasebnega in družinskega življenja iz člena 7 Listine, pravico do varstva osebnih podatkov iz člena 8 Listine ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sojenja iz člena 47 Listine. Poleg tega ENVP ceni dejstvo, da je Komisija v predlagani pogajalski mandat vključila več posebnih priporočil, ki jih je ENVP izrazil že v svojem Mnenju 2/2018 o osmih pogajalskih mandatih za sklenitev mednarodnih sporazumov, ki omogočajo izmenjavo podatkov med Europolom in tretjimi državami, ter Mnenju 1/2020 o pogajalskem mandatu za sklenitev mednarodnega sporazuma o izmenjavi osebnih podatkov med Europolom in organi kazenskega pregona Nove Zelandije.

22. ENVP želi ponoviti, da bi moral sklep Sveta o pooblastilu za začetek pogajanj na podlagi člena 218 PDEU vsebovati sklic ne le na postopkovno pravno podlago, temveč tudi na ustrezno materialnopravno podlago, ki bi morala vključevati tudi člen 16 PDEU. V skladu s tem bi bilo treba v prilogi k priporočilu podrobneje določiti področje uporabe vsakega mednarodnega sporazuma in namene za prenose posameznim tretjim državam. ENVP tudi priporoča, naj se opravijo ocene učinka za boljšo oceno tveganj, ki jih pomenijo prenosi podatkov tem tretjim državam za pravice posameznikov do zasebnosti in varstva podatkov, pa tudi za druge temeljne pravice in svoboščine, zaščitene z Listino, da bi se opredelili potrebni natančni zaščitni ukrepi. Poleg tega ENVP meni, da bi bilo treba v spremljanje in redno ocenjevanje sporazumov vključiti ustrezne nadzorne organe EU in zadevnih tretjih držav.

23. ENVP je Komisiji, Svetu in Evropskemu parlamentu še naprej na voljo za svetovanje v nadaljnjih fazah tega postopka. Pripombe v tem mnenju ne posegajo v morebitne dodatne pripombe, ki bi jih ENVP lahko podal, če bi se pojavila nadaljnja vprašanja, ki bi se obravnavala, ko bodo na voljo dodatne informacije. ENVP zato pričakuje, da se bo z njim posvetovalo o določbah osnutkov sporazumov še pred njihovim dokončnim sprejetjem.

Bruselj, 17. decembra 2020. Wojciech Rafał WIEWIÓROWSKI

(1) Uredba (EU) 2018/1727 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. novembra 2018 o Agenciji Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah (Eurojust) ter nadomestitvi in razveljavitvi Sklepa Sveta 2002/187/PNZ (UL L 295, 21.11.2018, str. 138), v nadaljnjem besedilu: uredba o Eurojustu.

(2) Bruselj, 6. oktober 2020 COM(2020) 660 final Sporočilo o širitveni politiki EU za leto 2020.

(3) https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/eugs_review_web_0.pdf