[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 28.4.2010

COM(2010)190 konč.

POROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Poročilo o zunanjem naknadnem vrednotenju tretje faze programa Tempus za obdobje 2000–2006

KAZALO

Poročilo o zunanjem naknadnem vrednotenju tretje faze programa Tempus za obdobje 2000-2006

1. Uvod 3

2. Ozadje 3

3. Kratek opis programa 4

4. Vrednotenje 4

5. Sklepi vrednotenja 5

5.1. Ustreznost 5

5.2. Učinkovitost 5

5.3. Uspešnost 6

5.4. Učinki 7

5.5. Trajnost 7

6. Priporočila ocenjevalcev in pripombe Komisije 8

7. Sklepna ugotovitev 11

POROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Poročilo o zunanjem naknadnem vrednotenju tretje faze programa Tempus za obdobje 2000-2006

UVOD

To poročilo je predloženo na podlagi člena 12 Sklepa Sveta 1999/311/ES z dne 29. aprila 1999. V njem je navedeno stališče Komisije o glavnih sklepih in priporočilih zunanjega naknadnega vrednotenja tretje faze programa Tempus (Tempus III), ki je objavljeno na spletni strani: http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/education/2009/tempusreport_en.pdf.

OZADJE

Cilj prve faze Tempusa, ki je bila sprejeta leta 1990[1] in je na začetku vključevala države Srednje in Vzhodne Evrope (SVE), je bil prispevati k socialno-ekonomski reformi s sodelovanjem med visokošolskimi ustanovami v EU in partnerskih državah. Program je bil zasnovan za spodbujanje skupnega razvoja novih izobraževalnih programov, pridobivanje novih sposobnosti upravljanja za akademsko osebje in delavce v univerzitetni upravi in odpiranje izobraževalnih sistemov partnerskih držav civilni družbi.

V drugi fazi programa se je razširilo njegovo geografsko pokrivanje, povečala pa so se tudi njegova hotenja in pričakovanja. Uvedene so bile posebne nacionalne prednostne naloge, ki so dopolnile prvotni pristop „od spodaj navzgor“, pri katerem so pobude dajale izključno univerze. Ta razvoj je programu omogočil spremljati spremembe v političnem okviru in prispevati k procesu pridruževanja držav SVE k Evropski uniji.

Dva inovativna vidika sta bila leta 2000[2] uvedena v tretjo fazo Tempusa (Tempus III). Poleg dobrih praks, značilnih za pristope posameznih držav, je bila zlasti poudarjena sposobnost programa za spodbujanje regionalnega sodelovanja in izrecno omenjena potreba po zagotavljanju usklajenosti in dopolnjevanja z drugimi programi Skupnosti, pa tudi po ustvarjanju sinergij z drugimi oblikami pomoči partnerskim državam.

Z razširitvijo[3] Tempusa III na države Južnega in Vzhodnega Sredozemlja je bil njegov namen tudi spodbujati medkulturni dialog in medsebojno razumevanje kot način zagotavljanja trajnostne rasti, miru in stabilnosti ter okrepiti medkulturno razsežnost in razsežnost civilne družbe programa.

Tempus III se je iztekel decembra leta 2006[4]. Četrta faza programa se je začela leta 2007 in jo od aprila 2009 upravlja Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA).

KRATEK OPIS PROGRAMA

Da bi čim bolj povečali vpliv na reformne procese, se v Tempusu III pristop „od spodaj navzgor“, pri katerem so pobude v glavnem prepuščene univerzam, povezuje s pristopom „od zgoraj navzdol“, pri katerem so nacionalne prednostne naloge določene za vsako partnersko državo.

Za doseganje teh ciljev je Tempus III podpiral tri vrste projektov:

- Skupne evropske projekte (JEP): večstranski projekti, namenjeni podpori prizadevanjem za razvoj in posodabljanje izobraževalnega programa, preusposabljanje učiteljev, razvoj sodobnih gradiv za učenje in poučevanje, boljše upravljanje univerz ter prispevku k vzpostavitvi institucionalne mreže v partnerskih državah.

- Strukturne in dopolnilne ukrepe (SCM): večstranski projekti, namenjeni podpori kratkoročnih posegov reforme sistema in tesno povezani s prednostnimi nalogami partnerskih držav.

- Posamezne študijske pomoči za mobilnost (IMG): dodeljene posameznikom za potovanja zaradi dela, v povezavi s posameznim postopkom reforme in akademskim sodelovanjem.

Partnerske države upravičenke, ki sodelujejo v programu Tempus, so:

- Albanija, Bosna in Hercegovina, Hrvaška, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Črna gora, Kosovo v skladu z Resolucijo VSZN 1244, Srbija.

- Armenija, Azerbajdžan, Belorusija, Gruzija, Kazahstan, Kirgizija, Moldavija, Mongolija, Ruska federacija, Tadžikistan, Turkmenistan, Ukrajina, Uzbekistan.

- Alžirija, Egipt, Izrael[5], Jordanija, Libanon, Maroko, zasedeno palestinsko ozemlje, Sirija in Tunizija.

VREDNOTENJE

Cilj zunanjega naknadnega vrednotenja je bil dobiti boljši vpogled v program Tempus III, pripraviti sklepe in konkretna priporočila o načinih boljšega upravljanja trenutne faze za ustreznejšo obravnavo ugotovljenih pomanjkljivosti in čim večje povečanje njegove ustreznosti in vpliva ter uporabiti primere dobre prakse.

SKLEPI VREDNOTENJA

Ustreznost

Tempus III je ostal pomemben glede na svoje skupne, posebne in operativne cilje. Razlog za to je, da družbeno-gospodarski in demokratični procesi preoblikovanja še vedno potekajo v različnih oblikah in da je kakovost visokega šolstva še vedno pomembno vprašanje v vseh partnerskih državah. Vendar pa se je stopnja ustreznosti posameznega cilja razlikovala med državami glede na to, ali so vključene v bolonjski proces in/ali se na nacionalni ravni pripravljajo pobude za večjo reformo visokega šolstva.

Tempus III je zelo pomemben tudi zaradi svojega pristopa od spodaj navzgor, ki omogoča oblikovanje nacionalnih prednostnih nalog ter upoštevanje različnih stopenj in potreb procesa preoblikovanja. V večini držav, če ne v vseh, se je program Tempus zelo dobro vključil v nacionalne politike, čeprav je v nekaterih primerih manjkala jasna strateška usmerjenost k ciljem.

Skupni pristop povezave različnih programov je bil ustrezen način za doseganje pričakovanih rezultatov programa, dosežkov in učinkov, saj je Tempus s temi različnimi ukrepi dosegel svoje posebne cilje, čeprav je to bolj očitno na primer pri ciljih, povezanih z reformo izobraževalnega programa ali usposabljanjem na področju vodenja, kot pri krepitvi demokracije, ki jo je zelo težko oceniti.

Tempus poleg svoje povezave z bolonjskim procesom, ki je še dodatno okrepil njegov pomen, in agendo za posodobitev evropskega visokega šolstva tudi v drugih pogledih ni bil ločen program sodelovanja. Imel je jasno vlogo v drugih politikah EU, čeprav je vrednotenje pokazalo, da je to bilo mogoče izboljšati, zlasti glede dopolnjevanja med programoma Tempus in Erasmus Mundus, ko je ta bil uveden leta 2004 in je postal še posebej pomemben, ko so iz Tempusa izločili posamezne študijske pomoči za mobilnost. Iz ciljev instrumenta za predpristopno pomoč ter evropskega sosedskega in partnerskega instrumenta je bilo jasno, da ima Tempus lahko posebno vlogo, na primer pri krepitvi (visokošolskih) institucij in spodbujanju razumevanja in približevanja med kulturami ter razvoja človeških virov, čeprav se je zdelo, da je njegova posebna vloga premalo poudarjena.

Za Tempus lahko trdimo, da poleg svoje vloge v programih zunanje politike EU dopolnjuje tudi Šesti okvirni program za spodbujanje evropskih raziskav in tehnološkega razvoja. Tako se na primer dopolnjuje s programom dejavnosti Marie Curie, ki je na voljo državljanom tretjih držav, ki so pripravljeni delati v Evropi, ter javnim in zasebnim/gospodarskim organizacijam, dejavnim na področju raziskav, ki so se pripravljene pridružiti mednarodnim konzorcijem Marie Curie. Pri vrednotenju je bilo glede odnosa med tema programoma ugotovljeno, da je treba za čim večji izkoristek vzajemne povezave med akademskim izobraževanjem in akademskimi raziskavami dopolnjevanju ali pričakovani sinergiji med programi reforme izobraževanja nameniti več pozornosti kot doslej.

Učinkovitost

Na splošno je veljalo, da je obseg financiranja za Tempus III prenizek za njegove zahtevne cilje. Ob upoštevanju velikih izzivov v državah upravičenkah se je dejstvo, da je bil porabljen celoten proračun in da financiranje ni zadostovalo za vse pomembne in kakovostne predloge, štelo za vzrok premajhnega obsega financiranja. Na splošno se zdi, da je bil obseg financiranja za projekte zadosten.

Tempus je veljal za stroškovno učinkovit program v primerjavi s programi sodelovanja (tehnične pomoči) in je bil zaradi svoje večstranskosti v bistvu stroškovno učinkovit instrument politike, čeprav se je stopnja razlikovala glede na posamezen instrument.

Vprašani so bili na splošno zadovoljni s strogim izbirnim postopkom. Njihov glavni in edini pomislek je bil močna osredotočenost na tehnične zadeve, medtem ko bi lahko dali večji pomen nacionalnim potrebam in prednostnim nalogam na „terenu“.

Postopek spremljanja se je precej izboljšal od vmesnega vrednotenja in edina preostala ugotovljena pomanjkljivost se je nanašala na omejene povratne informacije (vsem članom konzorcija) o spremljanju na terenu.

Nacionalni uradi Tempus, nacionalne kontaktne točke in delegacije EU so podprli program in njegove udeležence. Vendar pa je vrednotenje pokazalo, da se načini, kako so ti akterji izpolnili svoje vloge, v različnih državah precej razlikujejo, kar pušča prostor za izboljšanje.

Uspešnost

Tempus III je v celoti prispeval k razvoju sistemov visokega šolstva, vključno s petimi posebnimi smermi delovanja „bolonjskega procesa“. Ta dosežek je vključeval „ključne“ cilje visokega šolstva, kot so razvoj izobraževalnih programov, razvoj primerljivih in združljivih diplom, organiziranih v strukturah iz treh ciklov, zagotavljanje kakovosti, priznavanje tujih diplom, reforma struktur visokošolskega izobraževanja in ustanov ter razvoj profilov znanj – čeprav to bolj velja za raven posameznih ustanov kot za raven nacionalne politike, kjer so trajanje in možnosti, ki jih ponujajo strukturni in dopolnilni ukrepi, ter nedostopnost vodilnih akterjev politike včasih imeli za posledico bolj posredne učinke.

Tempus je odvisno od dejanske vsebine projektov in lastnosti sistemov visokega šolstva prispeval tudi k širšemu družbenemu pomenu visokega šolstva, na primer z ustvarjanjem ali izboljšanjem povezav med visokim šolstvom, podjetji, raziskavami in inovacijami. Pristop Tempusa III od spodaj navzgor in velika stopnja medosebnih stikov sta zagotovo pomagala spodbujati razumevanje in približevanje med kulturami, vendar bi bilo treba razjasniti prispevek k razvoju „svobodnih in cvetočih civilnih družb“ in vlogo nevladnih organizacij (NVO).

Profesorji so zaradi svoje vključenosti imeli največ koristi, zlasti prek stikov s tujimi kolegi, z večjo ozaveščenostjo o drugih kulturah in institucijah EU, boljšim usposabljanjem ter učinkom krepitve duha pri poklicnem razvoju in možnostih za mobilnost. Program je koristil tudi študentom, in sicer prek dostopa do novih učnih gradiv/metod, boljših kvalifikacij in večje ozaveščenosti o drugih kulturah – vendar malo manj z vidika krepitve njihove zaposljivosti, kjer so bili učinki bolj posredni.

Udeležba je bila geografsko uravnotežena. Visokošolske institucije EU so večjo internacionalizacijo štele za največjo korist svoje vključenosti v Tempus III, pri kateri so bili finančni vidiki redko edini vzrok sodelovanja in v nekaterih primerih razlog, zakaj so manj sodelovali in zakaj je sodelovanje ostalo sorazmerno osredotočeno. Geografska pokritost med partnerskimi državami je bila uravnotežena in večina visokošolskih institucij je bila vključena. Neuniverzitetni organi (npr. ministrstva ali akreditacijski organi/organi za usposabljanje) so bili na splošno vključeni, čeprav stopnja vključenosti ni bila vedno tako razširjena ali vidna, kot je bilo pričakovano.

Zaradi pomembnosti, obsega in enotnosti se je v partnerskih državah pojavila prepoznavna, kakovostna „blagovna znamka“ Tempus – zlasti med delavci univerzitetne uprave, sodelujočim fakultetnim osebjem in akterji nacionalnega visokega šolstva, morda pa manj med študenti in drugim osebjem. V državah članicah EU je bila „blagovna znamka“ manj pomembna, ker je pogosto konkurirala nacionalnim programom sodelovanja ali podpore za tretje države.

Učinki

Ne glede na precejšnje razlike med regijami, državami in celo posameznimi visokošolskimi institucijami je Tempus III pomembno prispeval k posodobitvi poučevanja in njegovemu večjemu upoštevanju družbenih potreb in potreb trga dela. Razvili so se številni novi izobraževalni programi, ki so pogosto izpolnjevali zelo specifične potrebe trga dela, ki prej niso bile izpolnjene. Vendar pa bo potrebno nekaj časa, preden bo lahko „kritična masa“ diplomirancev, usposobljenih na podlagi Tempusa III, opazno vplivala na nacionalno raven trga dela.

Program je tudi močno vplival na posameznike, saj je prispeval k uvedbi kulture sprememb in spodbujanju zlasti mlajšega osebja, da podpre in izvaja potrebne reforme. Prispeval je k spremembi miselnosti ljudi, da so pripravljeni sprejeti spremembe in inovacije, hkrati pa posameznikom, ki so bili vključeni vanj, zagotovil nove poklicne možnosti.

Pri nosilcih odločanja v visokem šolstvu, ki uporabljajo sposobnosti, razvite na podlagi Tempus III, za vplivanje na svoje institucije, je bil na ravni visokošolskih ustanov ugotovljen pozitiven vpliv. Številni nosilci odločanja so sodelovali v projektih in bodo lahko v prihodnosti sodelovali pri reformah svojih institucij. Tempus III na nacionalni ravni ni mogel tako dejavno sodelovati z oblikovalci politike, ki kot skupina pogosto doživljajo veliko stopnjo fluktuacije. Zato je bil Tempus III sicer sposoben prinesti pomembne rezultate na ravni posameznih institucij na področjih, kot je zagotavljanje kakovosti ali splošno upravljanje univerz, vendar je bil vpliv programa na nacionalno zakonodajo, razen v državah kandidatkah, v katerih so številni očitni primeri, bolj posreden, saj je bolj spodbujal politične razprave kot prinašal neposredne spremembe.

Tempus III je pomagal ustvariti bolj mednarodno usmerjene in prožnejše visokošolske institucije (VŠI) kot podlago, na kateri se lahko VŠI v prihodnosti dodatno strokovno razvijajo. To in povezani učinki na ravni individualnega osebja so bili verjetno največji dosežek programa. Program je tudi prispeval k dolgoročnemu procesu konvergence med partnerskimi državami ter standardi in praksami visokega šolstva EU, ki je večinoma zaprt znotraj bolonjskega procesa, in širšo agendo reform visokega šolstva. Nazadnje je Tempus III pomembno vplival na vzpostavljanje ali oživljanje regionalnega sodelovanja med vsemi regijami partnerskih držav in imel pomemben, a pogosto prezrt vpliv na krepitev sodelovanja znotraj posameznih partnerskih držav.

Trajnost

Številne koristi in rezultati programa so bili trajnostni. Po končanih projektih so ostali izkušnje ali znanje, pridobljeno pri projektih, širše poznavanje študijskega področja, izboljšani delovni postopki, boljše sposobnosti poučevanja in upravljanja, večja ozaveščenost o drugih kulturah in institucijah EU ter novi izobraževalni programi, skupaj z inovativnejšo kulturo institucij. Strukturni in dopolnilni ukrepi so bili prav zaradi svoje narave zagotavljanja podpore strukturni reformi manj oprijemljivi, vendar se je večina dosežkov politike še vedno uporabljala v organizacijah, vključenih v program.

V številnih primerih je program spodbudil trajna partnerstva v visokem šolstvu, ki je glede na značaj projekta v različnih stopnjah vključeval EU in partnerske države, akademsko sodelovanje pa se je nadaljevalo tudi po izteku projekta.

Vključene institucije so veliko prispevale k nadaljnjemu financiranju, in sicer polovica partnerjev je svoje dejavnosti nadaljevala z lastnimi viri financiranja, kot so nacionalni proračuni, drugi večstranski ali dvostranski viri in zbiranje zunanjih finančnih sredstev. V zvezi s tem so različne vključene zainteresirane strani sprejele velik del finančnih obveznosti, da bi lahko vzpostavljene dejavnosti in omrežja delali naprej. Zainteresirane strani pa bi bilo treba bolj spodbuditi k dejavnejšemu sodelovanju pri razširjanju rezultatov in spodbujanju dosežkov, kar se rado omejuje zaradi konkurence med VŠI.

PRIPOROčILA OCENJEVALCEV IN PRIPOMBE KOMISIJE

V ocenjevalnem poročilu je navedena vrsta priporočil, ki so našteta spodaj skupaj s pripombami Komisije.

Priporočilo 1 – Krepiti strateško usmerjenost programa

Komisija soglaša, da je zagotovo mogoče okrepiti politični dialog. Tempus IV si zelo prizadeva za krepitev dialoga z ministrstvi. Ministrstva sama določajo nacionalne prednostne naloge prek delegacij in po posvetu z zainteresiranimi stranmi na nacionalni ravni. Z ministrstvi potekajo tudi posvetovanja o ožji izbiri projektov, ki se bodo financirali. Skupina strokovnjakov za reformo visokega šolstva, ki so jo potrdila ministrstva, je bila ustanovljena v partnerskih državah in ti strokovnjaki so pomembna povezava med akademskim svetom in oblikovanjem politike in so pogosto vključeni v svetovanje ministrom. Ne nazadnje, kazalniki uspešnosti, na podlagi katerih je treba poročati o projektih, so bili pred kratkim pregledani in bodo olajšali povezovanje spremljanja projektov z nacionalnimi strateškimi okviri.

Priporočilo 2 – Izboljšati učinkovito sinergijo s programom Erasmus Mundus in drugimi ukrepi Skupnosti ter spodbujati povezave z raziskavami

Komisija si je močno prizadevala zasnovati Tempus IV in Erasmus Mundus kot dopolnjevalna programa (institucionalno sodelovanje/reforma nasproti spodbujanju mobilnosti). Nacionalni uradi Tempus imajo zdaj izrecno pooblastilo in z njim povezane naloge za spodbujanje programa Erasmus Mundus in druge pobude visokega šolstva v EU. Posodobitve programa Erasmus Mundus so stalna točka na rednih sestankih nacionalnih uradov Tempus in nacionalnih kontaktnih točk in ta program si vse bolj prizadeva za sistematično obveščanje nacionalnih uradov Tempus o dogajanjih.

Spodbujanje povezav s politikami in programi na področju raziskav in zlasti programom dejavnosti Marie Curie, katerega namen je mednarodna mobilnost raziskovalcev in razvoj njihovih poklicnih poti, je tudi ena od prednostnih nalog Komisije. Posebna tema dejavnosti v Tempusu IV je podpora razvoju trikotnika znanja v partnerskih državah in pravkar se je začela izvajati študija za ocenjevanje doktorskega študija v sosednjih državah, ki vsebuje tudi elemente, povezane s politikami in programi na področju raziskav.

Dejansko se priporočilo glede dopolnjevanja ne bi smelo omejiti na Erasmus Mundus in raziskave, ampak bi moralo vključevati tudi druge dvostranske podpore visokemu šolstvu, ki jih Komisija daje na voljo v številnih partnerskih državah večinoma prek delegacij (proračunska podpora, sektorski program). Prav tako bi se moralo nanašati na ustrezne programe, ki vključujejo druge regije, in sicer EDULINK, ki je bil zasnovan za spodbujanje regionalnega in večstranskega mrežnega povezovanja med VŠI v afriški, karibski in pacifiški skupini držav ter EU, in programom Nyerere, ki spodbuja akademsko mobilnost v isti regiji. Povezovanje obstoječih regionalnih pobud s političnim dialogom v državah na področju izobraževanja bi moralo biti del priporočila.

Priporočilo 3 – Vnovič preučiti obseg financiranja v zvezi s cilji Tempusa

Komisija soglaša, da je dovolj visokokakovostnih projektov, ki bi upravičili povečanje proračuna, še zlasti glede na veliko povpraševanje za program (1. poziv za zbiranje predlogov za Tempus IV: prejetih 530 predlogov/izbranih 76 projektov – 2. poziv: prejetih 610 predlogov/izbranih 69 projektov). Stopnja izbora je zelo nizka, približno 12 %. Številnih dobrih projektov ni mogoče financirati zaradi proračunskih omejitev. Sposobnost črpanja sredstev za Tempus je zelo velika.

Proračuni za individualne projekte so se povečali v Tempusu IV. Omejeno število projektov Tempus IV prve generacije se bo ob koncu leta 2011 izteklo. Koristno bi bilo preučiti, ali je bil porabljen ves projektni sklad in na koncu ponovno preučiti proračune individualnih projektov glede na prihodnje finančne možnosti programa. Pomembno bi bilo tudi razmisliti o možnosti obravnavanja povečanja finančnih sredstev na ravni vseh vključenih regij, da bi se izognili velikim neuravnoteženostim med državami (kot je Ruska federacija) in regijami (na primer sredozemske države).

Priporočilo 4 – Izboljšati predloge projektov

Komisija je v zadnjih letih veliko vlagala v usposabljanje nacionalnih uradov Tempus in nacionalnih kontaktnih točk glede sposobnosti priprave projekta. Informacije o preteklih projektih so vse bolj sistematične (spletna stran, konference in drugi dogodki – zbirke projektov, študije z dobro prakso iz projektov).

Priporočilo 5 – Izboljšati učinkovitost spremljanja na terenu

Za Tempus IV je bil razvit posodobljen pristop spremljanja na terenu. Opredeljeni so bili trije cilji spremljanja: preventivni (zgodnje faze projekta), svetovalni (srednjeročno) in nadzorni (naknadno). Količinski cilji so bili določeni z močnim poudarkom na preventivni funkciji, kar pomeni, da je treba vse novo izbrane projekte obiskati v prvih šestih mesecih. Organizirano je poročanje na kraju samem in pogodbeniki so sistematično seznanjeni s povratnimi informacijami, kar jim omogoča izboljšanje projekta.

Poleg teh instrumentov se v številnih državah izvajajo tudi nadzorni obiski, usmerjeni na rezultate projekta.

Priporočilo 6 – Močneje podpreti nacionalne kontaktne točke v novih državah članicah

Univerze so najpomembnejši akterji v novih državah članicah pri izmenjavi svojih izkušenj z nedavnimi upravičenci programa. Univerze iz Poljske, Slovenije, Češke republike in baltskih držav so bile še posebej dejavne v Tempusu III in so še vedno močno vključene v Tempus IV. Predvideti možnosti financiranja nacionalnih kontaktnih točk, ki so informacijske točke v državah članicah, ni mogoče.

Priporočilo 7 – Bolje opredeliti vključenost delegacij EU za izboljšanje (strukturnega) dialoga z nacionalnimi organi o visokem šolstvu

Vključenost delegacij EU je verjetno področje, na katerem je bilo v zadnjih letih doseženo največje izboljšanje. Delegacije so vključene v vse faze izvajanja programa. Vključene so v posvetovanja ministrstev za določanje prednostnih nalog programa, z njimi se posvetuje o ožji izbiri projektov, povabljene so na informativne dneve in povezane s spremljanjem projektov na terenu. Delegacije so prvi sogovornik pri stikih z ministrstvi in so tudi vključene v skupino strokovnjakov za reformo visokega šolstva ter povezane z njihovimi dejavnostmi.

Priporočilo 8 – Nadaljevati s podobnimi projekti, kot je Tempus, tudi po pridružitvi k EU

Instrument za sodelovanje visokošolskih institucij držav članic EU je program vseživljenjskega učenja (Erasmus) in visokošolske institucije v državah kandidatkah samodejno postanejo upravičenke do sodelovanja v Erasmusu, ko postanejo države članice. Komisija si močno prizadeva pripraviti države kandidatke za njihovo sodelovanje v programu vseživljenjskega učenja in poleg tega predlaga, da se v informativne dneve Tempus vključi seja o obdobju po Tempusu (kot to že poteka na Hrvaškem).

Priporočilo 9 – Več poudarka najboljšim praksam – informacije o povezavah s trgom dela in civilno družbo

Sodelovanje med univerzami in podjetji je ena od prednostnih tem Tempusa IV. Na tem področju je čedalje več projektov in spodbuja se vključevanje podjetij v razpise za zbiranje predlogov (partnerstva različnih udeležencev). To je konkreten rezultat s konference v Amanu o sodelovanju med univerzami in podjetji leta 2007 (glej tudi poročilo o „Povezovanju dela in izobraževanja prek Tempusa[6]“).

Priporočilo 10 – Postaviti v ospredje projekte reforme upravljanja

Reforma upravljanja je ena od izrecnih prednostnih tem Tempusa IV in vse več projektov se loteva tega vprašanja. Študija o upravljanju univerz je bila končana leta 2009 na podlagi najboljše prakse Tempusa na tem področju, snovanje politike pa je potekalo v EU in partnerskih državah. Leta 2010 bodo v Ukrajini, Kazahstanu in Maroku organizirani trije seminarji o politiki, na katerih bodo v razpravi o tem, kako zagotoviti preglednejše in učinkovitejše upravljanje univerz, sodelovali strokovnjaki in oblikovalci politike.

Priporočilo 11 – Nameniti večjo pozornost projektom dostopnosti (enake možnosti)

V razpisu za zbiranje predlogov za Tempus IV so enake možnosti izrecno navedene kot merilo kakovosti in so lahko jasneje poudarjene na informativnih dnevih Tempus.

Priporočilo 12 – Podpirati dodatna projektna prizadevanja, kot v primeru skupnih ali dvojnih diplom

Komisija bo preučila vrsto dodatnih prizadevanj in preučila težave, na katere lahko naletijo projekti. Delegacija EK v Moskvi je pred kratkim začela izvajati študijo o dvojnih diplomah v Ruski federaciji in ta bo nedvomno odprla vprašanja, ki se bodo lahko dodatno preučila.

Priporočilo 13 – Izboljšati razširjanje in uporabo rezultatov projekta

Razširjanje je merilo kakovosti za oceno predlogov in je tudi glavna točka, ki se upošteva pri spremljanju projekta. Na tem področju je bilo v zadnjih letih veliko storjenega. Izvedene so bile tematske študije o sodelovanju med univerzami in podjetji, zagotavljanju kakovosti in upravljanju, sledili pa so jim tematski seminarji, ki so se jih udeležile različne zainteresirane strani. Izdelane so zbirke projektov, ki se nenehno posodabljajo, in posebej uspešni projekti se predstavljajo na različnih forumih za izmenjavo izkušenj.

SKLEPNA UGOTOVITEV

Program Tempus je še vedno zelo aktualen glede na svoj glavni cilj spodbujanja reforme in posodobitve visokega šolstva na institucionalni ravni. Dejavnosti so na različnih ravneh prispevale k reformam, ki se verjetno drugače ne bi izvajale ali pa bi se izvajale veliko počasneje. Hkrati je jasno, da je v številnih državah potreben nadaljnji napredek pri reformi visokega šolstva in da jih veliki izzivi pri reformi visokošolskih struktur še čakajo ali pa se je reforma pravkar začela izvajati. Za številne partnerske države je Tempus edino okno za sodelovanje z drugimi institucijami v drugih državah in je edini program delovnega sodelovanja, ki ga EU (in države članice) lahko ponudi(jo) nekaterim državam.

Intervencijska logika in osnovni mehanizmi upravljanja za podporo temu procesu so bili v celoti potrjeni in v zadnjo fazo programa Tempus IV je bilo uvedenih veliko izboljšav.

Izvirnost in uspešnost programa izvirata zlasti iz pristopa „od spodaj navzgor“, ki temelji na povpraševanju in pri katerem visokošolske institucije v razpisu za zbiranje predlogov dajejo svoje pobude s širokim okvirom možnosti, in močne usmeritve na institucionalno sodelovanje. Velika stopnja medosebnih stikov je pomagala spodbujati razumevanje in približevanje med kulturami. Te značilnosti je treba ohraniti. Tempus se je s svojo večstranskostjo, projektnim pristopom in mehanizmi upravljanja izkazal za stroškovno učinkovit instrument politike, zlasti v primerjavi z drugimi klasičnimi posegi tehnične pomoči.

Jasno je, da se projekti Tempus še posebej odlikujejo po svojem pomenu za reformo in nadgradnjo visokošolskih sistemov v partnerskih državah, njihovem vplivu na posameznike, poklice, vsebine, metode, boljše kvalifikacije, internacionalizacijo, organizacijo študija in vključene institucije. Rezultati projektov so trajni in se v institucijah ohranjajo, razvijajo in uporabljajo. Tempus je instrument, ki ga lahko akademske skupnosti v partnerskih državah preskušajo, uporabljajo in izkoriščajo za podporo svojim potrebam in spodbujanje dogajanj na nacionalni ravni in širše, znotraj širše visokošolske bolonjske skupnosti. Tempus je v partnerskih državah prepoznavna in kakovostna blagovna znamka. Tempus je v institucijah EU in držav članic zelo spoštovan.

Program še naprej vzbuja veliko zanimanja in privablja veliko zelo kakovostnih vlog, ki pa jih ni mogoče financirati zaradi proračunskih omejitev. Komisija bi lahko preučila možnost povečanja finančnih sredstev za vse regije, vključene v program, kolikor finančni okvir to dovoljuje, ne da bi to vplivalo na druge prednostne naloge sodelovanja, da bi v polni meri podprla zahtevne cilje in izzive visokega šolstva ter pomembna dogajanja, ki so v teku v mednarodni akademski skupnosti.

[1] Sklep Sveta 90/233/EGS z dne 7. maja 1990.

[2] Sklep Sveta 1999/311/ES z dne 29. aprila 1999.

[3] Sklep Sveta 2002/601/ES z dne 27. junija 2002.

[4] S sklepom o razširitvi programa Tempus na države evro-mediteranskega partnerstva se je spremenilo trajanje programa, tako da se je na koncu ujelo z iztekom programov Socrates in Leonardo da Vinci.

[5] Izrael lahko sodeluje le na lastne stroške.

[6] http://eacea.ec.europa.eu/tempus/doc/linking.pdf.