PRILOGA k Predlogu sklepa Evropskega parlamenta in Sveta o sklenitvi Dopolnilnega protokola iz Nagoje in Kuala Lumpurja o odgovornosti in nadomestilih za škodo h Kartagenskemu protokolu o biološki varnosti Besedilo sporazuma DOPOLNILNI PROTOKOL IZ NAGOJE IN KUALA LUMPURJA O ODGOVORNOSTI IN NADOMESTILIH ZA ŠKODO H KARTAGENSKEMU PROTOKOLU O BIOLOŠKI VARNOSTI /* COM/2012/0236 final - NLE 2012/0120 */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM Konvencija o biološki raznovrstnosti (KBR), ki je začela veljati 29. decembra 1993, je danes osrednji mednarodni instrument za obravnavanje vprašanj o biološki raznovrstnosti. Trije cilji navedene konvencije so ohranjanje biološke raznovrstnosti, trajnostna uporaba njenih delov ter poštena in pravična delitev koristi, ki izhajajo iz uporabe genetskih virov. Biološka varnost, eno od vprašanj, ki jih Konvencija obravnava, se navezuje predvsem na potrebo po varovanju zdravja ljudi in okolja pred morebitnimi škodljivimi vplivi sodobnih biotehnoloških proizvodov. Konferenca pogodbenic Konvencije o biološki raznovrstnosti (KP) je novembra 1995 na svojem drugem zasedanju v skladu s tretjim odstavkom 19. člena KBR za pripravo osnutka protokola o biološki varnosti ustanovila začasno odprto delovno skupino o biološki varnosti, ki bi se osredotočila zlasti na čezmejno gibanje vsakršnih živih spremenjenih organizmov. Delovna skupina je zasedala šestkrat med julijem 1996 in februarjem 1999. Kartagenski protokol o biološki varnosti h Konvenciji o biološki raznovrstnosti je bil sprejet 29. januarja 2000 kot dopolnilni sporazum h KBR, veljati pa je začel 11. septembra 2003. Ta mednarodna pogodba določa okvir na podlagi previdnostnega načela za varen prevoz, rabo in ravnanje z živimi spremenjenimi organizmi, nastalimi s sodobno biotehnologijo, ki bi lahko škodljivo vplivali na ohranjanje in trajnostno uporabo biološke raznovrstnosti ali pomenili tveganje za zdravje ljudi. 27. člen Kartagenskega protokola je konferenco pogodbenic kot zasedanje pogodbenic protokola (KP/ZPP) pooblastil, da na svojem prvem zasedanju začne s formalnim postopkom za ustrezno pripravo mednarodnih pravil in postopkov v zvezi z odgovornostjo in nadomestili za škodo, nastalo zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov, s čimer bi lažje uresničila svoja prizadevanja, da to delo konča v štirih letih (tj. do 2008). Med KP/ZPP1, ki je potekalo v Kuala Lumpurju od 23. do 27. februarja 2004, je bila v okviru Kartagenskega protokola o biološki varnosti ustanovljena začasna odprta delovna skupina pravnih in tehničnih strokovnjakov za področje odgovornosti in nadomestil, da bi analizirala vprašanja, pripravila mnenja ter predlagala mednarodne predpise in postopke v zvezi s tem. Maja 2008 je bil na KP/ZPP4 v Bonnu dosežen politični preboj v pogajanjih, čeprav udeleženci niso dokončno oblikovali osnutka dogovorjenih rezultatov. Pogodbenice so se zato dogovorile, da bodo skušale pravno zavezujoč instrument dokončati oktobra 2010 na KP/ZPP5 v Nagoji na Japonskem, kjer bi pripravile tudi smernice glede civilne odgovornosti. Ta pravno zavezujoči instrument, ki v veliki temelji na Direktivi EU o okoljski odgovornosti[1], bi nacionalnim organom omogočal ukrepanje v imenu varovanja javne blaginje in od upravljavcev zahteval sprejetje sanacijskih ukrepov v primerih, ko so živi spremenjeni organizmi škodovali biološki raznovrstnosti, kar bi bila novost, zlasti v številnih državah v razvoju. Zaključna pogajanja o pravno zavezujočem instrumentu in smernicah glede civilne odgovornosti so bila izvedena v skupini „prijateljev sopredsedujočih“, v katero je bilo vključenih 26 od 157 pogodbenic Kartagenskega protokola ter svetovalcev preostalih pogodbenic. EU je pri pogajanjih sodelovala z dvema predstavnikoma. Za pogajalko EU za pravno zavezujoči instrument je bila določena Komisija na podlagi uradnega pooblastila, ki ga je Svet sprejel junija 2007 in je bilo podaljšano po KP/ZPP4. V skladu z večkrat izpopolnjenimi pogajalskimi smernicami je bila naloga Komisije zagotoviti, da bodo rezultati pogajanj skladni z ustrezno zakonodajo Unije in osnovnimi načeli zakonodaje držav članic o odgovornosti in nadomestilih ter da jih bo v EU mogoče izvajati brez uvajanja ali spreminjanja bistvenih predpisov glede civilne odgovornosti. Na zaključnih pogajanjih plenarnega zasedanja KP/ZPP5 v Nagoji je bil 15. oktobra 2010 uspešno sprejet „Dopolnilni protokol iz Nagoje in Kuala Lumpurja o odgovornosti in nadomestilih h Kartagenskemu protokolu o biološki varnosti“[2]. Odločitev KP/ZPP5 o sprejetju Dopolnilnega protokola iz Nagoje in Kuala Lumpurja pogodbenicam Konvencije o biološki raznovrstnosti nalaga, naj čim prej podpišejo protokol in deponirajo listine o ratifikaciji, sprejetju ali odobritvi oziroma listine o pristopu. Svet je 20. decembra 2010 pozdravil sprejetje protokola iz Nagoje in Kuala Lumpurja[3], Evropska unija pa ga je podpisala 11. maja 2011. V Evropski Uniji so določbe Kartagenskega protokola o biološki varnosti zajete v evropski zakonodaji o biološki varnosti, ki je eden temeljev uveljavljanja previdnostnega načela. Določbe Dopolnilnega protokola iz Nagoje in Kuala Lumpurja so zajete v Direktivi 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode, ki vzpostavlja okvir na podlagi načela „plača povzročitelj obremenitve“, v skladu s katerim je za nastalo okoljsko škodo finančno odgovoren tisti, ki jo je povzročil. Po 30. aprilu 2004, ko je ta direktiva začela veljati, so imele države članice EU tri leta časa, da jo prenesejo v svoj pravni red. Zadnja država članica je to storila julija 2010. Direktiva o okoljski odgovornosti je bila popravljena že dvakrat, in sicer z Direktivo 2006/21/ES o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter Direktivo 2009/31/ES o geološkem shranjevanju ogljikovega dioksida in spremembi številnih direktiv. V skladu s 34. členom Konvencije o biološki raznovrstnosti je za vsak protokol k navedeni konvenciji potrebna ratifikacija, sprejetje ali odobritev držav članic in regionalnih organizacij za gospodarsko povezovanje. V skladu s 3. odstavkom 34. člena navedene konvencije morajo regionalne organizacije za gospodarsko povezovanje podati izjavo o obsegu svojih pristojnosti v zadevah, ki jih ureja zadevni protokol. Za izpolnitev te obveznosti je Komisija pripravila izjavo, priloženo temu predlogu. V skladu s svetovalnim mnenjem Sodišča[4] bi moral Sklep o sklenitvi temeljiti na členu 192(1) PDEU v povezavi s členom 218(6)(a) PDEU. V skladu z navedenim Komisija predlaga, naj Svet pooblasti svojega predsednika, da imenuje osebe, pooblaščene, da v imenu Unije deponirajo listino o odobritvi Dopolnilnega protokola iz Nagoje in Kuala Lumpurja, ter jim za ta namen podeli ustrezne pristojnosti. 2012/0120 (NLE) Predlog SKLEP SVETA o sklenitvi Dopolnilnega protokola iz Nagoje in Kuala Lumpurja o odgovornosti in nadomestilih h Kartagenskemu protokolu o biološki varnosti (Besedilo velja za EGP) SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 192 v povezavi s členom 218(6)(a) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije,[5] ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta,[6] ob upoštevanju naslednjega: (1) 27. člen Kartagenskega protokola o biološki varnosti je konferenco pogodbenic kot zasedanje pogodbenic protokola (KP/ZPP) zavezal, naj sprejme postopek za ustrezno pripravo mednarodnih pravil in postopkov na področju odgovornosti in nadomestila za škodo, ki je nastala zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov. (2) Svet je junija 2007 sprejel sklep, s katerim je Komisijo pooblastil, da v skladu z določenimi pogajalskimi smernicami v imenu Unije sodeluje na pogajanjih glede odgovornosti in nadomestila pri zadevah, ki so v pristojnosti Unije. Pooblastilo je bilo oktobra 2008 podaljšano, da je zajelo še zadnje faze pogajanj. (3) EU je 11. oktobra 2010 na peti konferenci pogodbenic kot zasedanju pogodbenic protokola v Nagoji na Japonskem soglasno podprla končni kompromis o Dopolnilnem protokolu iz Nagoje in Kuala Lumpurja o odgovornosti in nadomestilih, saj je bil skladen z dogovorjenim stališčem EU in pogajalskimi smernicami, naslovljenimi na Komisijo. (4) Na zadnjem plenarnem zasedanju KP/ZPP5 15. oktobra 2010 je bil uspešno sprejet Dopolnilni protokol iz Nagoje in Kuala Lumpurja o odgovornosti in nadomestilih h Kartagenskemu protokolu o biološki varnosti. (5) Svet je 20. decembra 2010 pozdravil sprejetje Dopolnilnega protokola iz Nagoje in Kuala Lumpurja. (6) V skladu s sklepom Sveta z dne 6. maja 2011[7] je Unija Dopolnilni protokol iz Nagoje in Kuala Lumpurja o odgovornosti in nadomestilih h Kartagenskemu protokolu o biološki varnosti podpisala 11. maja 2011 s pridržkom njegove poznejše sklenitve. (7) V skladu s 34. členom Konvencije o biološki raznovrstnosti je za vsak protokol k navedeni konvenciji potrebna ratifikacija, sprejetje ali odobritev držav in regionalnih organizacij za gospodarsko povezovanje. (8) Dopolnilni protokol iz Nagoje in Kuala Lumpurja o odgovornosti in nadomestilih h Kartagenskemu protokolu o biološki varnosti pripomore k izpolnjevanju ciljev okoljske politike Unije. Zato je primerno, da se ta protokol v imenu Unije sklene čim prej. (9) Sporazum bi bilo treba odobriti v imenu Evropske unije – SPREJEL NASLEDNJI SKLEP: Člen 1 Dopolnilni protokol iz Nagoje in Kuala Lumpurja o odgovornosti in nadomestilih h Kartagenskemu protokolu o biološki varnosti se odobri v imenu Unije. Besedilo sporazuma je priloženo temu sklepu. Člen 2 Predsednik Sveta imenuje osebo, pristojno, da v imenu Evropske unije deponira listino o odobritvi iz 18. člena sporazuma, s čimer bo izraženo soglasje Evropske unije, da jo sporazum zavezuje. Ta listina o odobritvi se deponira sočasno z listinami preostalih držav članic. V skladu s tretjim odstavkom 34. člena Konvencije o biološki raznolikosti imenovana oseba obenem deponira tudi izjavo iz Priloge k temu sklepu. Člen 3 Ta sklep se objavi v Uradnem listu Evropske unije. V Bruslju, Za Svet Predsednik PRILOGA IZJAVA EVROPSKE UNIJE V SKLADU S TRETJIM ODSTAVKOM 34. ČLENA KONVENCIJE O BIOLOŠKI RAZNOVRSTNOSTI Evropska unija izjavlja, da je v skladu s Pogodbo o delovanju Evropske unije in zlasti členom 191 Pogodbe pristojna za sklepanje mednarodnih sporazumov ter izpolnjevanje obveznosti v skladu z njimi, ki prispevajo k uresničitvi naslednjih ciljev: – ohranjanje, varovanje in izboljševanje kakovosti okolja, – varovanje zdravja ljudi, – preudarno in racionalno izkoriščanje naravnih virov, – spodbujanje ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih ali svetovnih okoljskih vprašanj, vključno s podnebnimi spremembami. Poleg tega Evropska unija sprejema ukrepe na ravni Evropske unije na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih zadevah za ustrezno delovanje notranjega trga. Evropska unija izjavlja, da je že sprejela pravne instrumente, zavezujoče za države članice, ki obravnavajo vse zadeve, ki jih ureja ta protokol. [1] Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode. [2] http://bch.cbd.int/protocol/NKL_text.shtml [3] Glej sklepe Sveta: „Konvencija o biološki raznovrstnosti: rezultati in nadaljnje ukrepanje po konferenci v Nagoji (11.–29. oktobra 2010)“ z dne 20. decembra 2010, odstavek 2. [4] Mnenje Sodišča Evropskih skupnosti 2/2000, 6. decembra 2001. [5] … [6] … [7] Sklep še ni objavljen. PRILOGA k Predlogu sklepa Evropskega parlamenta in Sveta o sklenitvi Dopolnilnega protokola iz Nagoje in Kuala Lumpurja o odgovornosti in nadomestilih za škodo h Kartagenskemu protokolu o biološki varnosti Besedilo sporazuma DOPOLNILNI PROTOKOL IZ NAGOJE IN KUALA LUMPURJA O ODGOVORNOSTI IN NADOMESTILIH ZA ŠKODO H KARTAGENSKEMU PROTOKOLU O BIOLOŠKI VARNOSTI Pogodbenice tega dopolnilnega protokola, ki: so pogodbenice Kartagenskega protokola o biološki varnosti h Konvenciji o biološki raznovrstnosti (v nadaljnjem besedilu: protokol), upoštevajo načelo 13 Deklaracije o okolju in razvoju iz Ria, ponovno potrjujejo previdnostni pristop iz načela 15 Deklaracije o okolju in razvoju iz Ria, priznavajo potrebo po sprejetju ustreznih ukrepov za odzivanje v primeru nastanka škode ali obstoja zadostne verjetnosti za nastanek škode v skladu s protokolom, upoštevajo 27. člen protokola, so se sporazumele o naslednjem: 1. člen Cilj Cilj tega dopolnilnega protokola je prispevati k ohranjanju in trajnostni rabi biološke raznovrstnosti, pri čemer se upoštevajo tudi tveganja za zdravje ljudi, z zagotavljanjem mednarodnih predpisov in postopkov glede odgovornosti in nadomestilih za škodo, nastalo v povezavi z živimi spremenjenimi organizmi. 2. člen Uporaba izrazov 1. Izrazi, uporabljeni v 2. členu Konvencije o biološki raznovrstnosti (v nadaljnjem besedilu: konvencija) in 3. členu protokola, se uporabljajo tudi v tem dopolnilnem protokolu. 2. Poleg tega za namene tega dopolnilnega protokola: (a) „konferenca pogodbenic kot zasedanje pogodbenic protokola“ pomeni Konferenco pogodbenic konvencije kot zasedanje pogodbenic protokola; (b) „škoda“ pomeni škodljiv učinek na ohranjanje in trajnostno rabo biološke raznovrstnosti, pri čemer se upoštevajo tudi tveganja za zdravje ljudi, ki: (i) je merljiv ali kako drugače ugotovljiv ob upoštevanju – kadar je to mogoče – znanstveno določenih izhodiščnih vrednosti, potrjenih s strani pristojnega organa, ki upošteva vsakršna druga odstopanja, ki se pojavijo bodisi kot posledica človekovega delovanja bodisi naravno, ter (ii) je znaten v smislu tretjega odstavka v nadaljevanju; (c) „upravljavec“ pomeni vsako osebo, ki ima neposreden ali posreden nadzor nad živim spremenjenim organizmom, ki lahko, kot je to ustrezno in določeno v nacionalni zakonodaji, med drugim vključuje imetnika dovoljenja, osebo, ki je živi spremenjeni organizem dala na trg, nosilca projekta, proizvajalca, prijavitelja, izvoznika, uvoznika, prevoznika ali dobavitelja; (d) „ukrepi za odzivanje“ pomenijo primerne ukrepe za: (i) preprečevanje, zmanjševanje, omejevanje, blaženje ali drugačno preprečevanje škode, kakor je to ustrezno; (ii) obnovo biološke raznovrstnosti z ukrepi, sprejetimi v naslednjem prednostnem vrstnem redu: a. obnova biološke raznovrstnosti na stanje, kakršno je bilo pred nastankom škode, ali na kar najboljši približek takšnega stanja, in, kadar pristojni organ ugotovi, da to ni možno, b. obnova med drugim s pomočjo nadomestitve izgubljene biološke raznovrstnosti z drugimi elementi biološke raznovrstnosti za enako ali drugačno vrsto rabe bodisi na isti bodisi na drugi lokaciji, kakor je to ustrezno; 3. „znaten“ škodljiv učinek se določi na podlagi dejavnikov, kot so: (a) dolgoročna ali trajna sprememba, ki se razume kot sprememba, ki je ne bo mogoče popraviti v procesu naravnega okrevanja v razumnem časovnem obdobju; (b) obseg kvalitativnih ali kvantitativnih sprememb s škodljivim učinkom na elemente biološke raznovrstnosti; (c) zmanjšanje zmožnosti elementov biološke raznovrstnosti za zagotavljanje dobrin in storitev; (d) obseg vsakršnih škodljivih učinkov na zdravje ljudi v smislu protokola. 3. člen Področje uporabe 1. Ta dopolnilni protokol se uporablja za škodo, ki jo povzročijo živi spremenjeni organizmi in izvira iz njihovega čezmejnega gibanja. Zadevni živi spremenjeni organizmi so: (a) namenjeni za neposredno uporabo kot hrana ali krma ali za predelavo, (b) namenjeni za uporabo v zaprtih sistemih, (c) namenjeni namernemu vnosu v okolje. 2. V povezavi z namernim čezmejnim gibanjem se ta dopolnilni protokol uporablja za škodo, nastalo zaradi nepooblaščene uporabe živih spremenjenih organizmov iz prvega odstavka. 3. Ta dopolnilni protokol se uporablja tudi za škodo, nastalo zaradi nenamernega čezmejnega gibanja iz 17. člena protokola, in škodo, nastalo zaradi nezakonitega čezmejnega gibanja iz 25. člena protokola. 4. Ta dopolnilni protokol se uporablja za škodo, ki je nastala zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov in se je začela po začetku veljavnosti tega dopolnilnega protokola za pogodbenico, na območje pristojnosti katere je bil ta čezmejni prenos opravljen. 5. Ta dopolnilni protokol velja za škodo, nastalo na območjih pod nacionalno jurisdikcijo pogodbenic. 6. Pogodbenice lahko za odpravljanje škode, nastale na območju njihove nacionalne jurisdikcije, uporabljajo merila, določena v njihovi nacionalni zakonodaji. 7. Nacionalna zakonodaja za izvajanje tega dopolnilnega protokola se uporablja tudi za škodo, nastalo zaradi čezmejnega gibanja živih spremenjenih organizmov iz držav, ki niso pogodbenice. 4. člen Vzročna povezava Med zadevno škodo in živim spremenjenim organizmom je treba ugotoviti vzročno povezavo v skladu z nacionalno zakonodajo. 5. člen Ukrepi za odzivanje 1. Pogodbenice v primeru škode, ki je predmet kakršnih koli zahtev pristojnega organa, od ustreznih upravljavcev zahtevajo, da: (a) nemudoma obvestijo pristojni organ, (b) ocenijo škodo in (c) sprejmejo ustrezne ukrepe za odzivanje. 2. Pristojni organ: (a) ugotovi, kateri upravljavec je povzročil škodo, (b) oceni škodo in (c) določi ukrepe, ki naj bi jih sprejel upravljavec. 3. Kadar relevantne informacije, vključno z razpoložljivimi znanstvenimi podatki ali podatki iz Urada za izmenjavo informacij o biološki varnosti, kažejo na to, da obstaja zadostna verjetnost za nastanek škode, če ne bi bili pravočasno sprejeti ukrepi za odzivanje, se od upravljavca zahteva, da sprejme ustrezne ukrepe za odzivanje, s katerimi bi se takšni škodi izognili. 4. Pristojni organ lahko sprejme ustrezne ukrepe za odzivanje, tudi in zlasti če tega ni storil upravljavec. 5. Pristojni organ je upravičen, da od upravljavca izterja povrnitev stroškov in izdatkov, povezanih s pripravo ocene škode ter izvajanjem vsakršnih ustreznih ukrepov za odzivanje. Pogodbenice lahko v svoji nacionalni zakonodaji določijo tudi druge situacije, v katerih ni nujno, da se od upravljavca zahteva, da nosi takšne stroške in izdatke. 6. Odločbe pristojnega organa, s katerimi od upravljavcev zahteva sprejetje ukrepov za odzivanje, morajo biti utemeljene. O teh odločbah je upravljavca treba uradno obvestiti. Nacionalna zakonodaja zagotavlja ustrezna pravna sredstva, vključno z možnostjo upravnega ali sodnega pregleda takšnih odločb. Pristojni organ v skladu z nacionalno zakonodajo upravljavca tudi obvesti o razpoložljivih pravnih sredstvih. Uporaba teh pravnih sredstev ne sme ovirati pristojnega organa pri sprejemanju ukrepov za odzivanje v ustreznih okoliščinah, razen če je v nacionalni zakonodaji določeno drugače. 7. Pri izvajanju tega člena in z namenom opredelitve posebnih ukrepov za odzivanje, ki jih bo zahteval ali sprejel pristojni organ, lahko pogodbenice po potrebi ocenijo, ali so ustrezni ukrepi za odzivanje že predvideni v njihovi nacionalni zakonodaji o civilni odgovornosti. 8. Ukrepi za odzivanje se izvajajo v skladu z nacionalno zakonodajo. 6. člen Izjeme 1. Pogodbenice lahko v svoji nacionalni zakonodaji določijo naslednje izjeme: (a) naravne katastrofe ali primere višje sile in (b) vojno ali civilne nemire. 2. Pogodbenice lahko v svoji nacionalni zakonodaji določijo kakršne koli druge izjeme ali olajševalne okoliščine, ki se jim zdijo primerne. 7. člen Roki Pogodbenice lahko v svoji nacionalni zakonodaji določijo: (a) relativne in/ali absolutne roke, vključno za dejavnosti, povezane z ukrepi za odzivanje, ter (b) začetek obdobja, na katerega se posamezen rok nanaša. 8. člen Finančne omejitve Pogodbenice lahko v svoji nacionalni zakonodaji določijo finančne omejitve v zvezi s povrnitvijo stroškov in izdatkov, povezanih z ukrepi za odzivanje. 9. člen Pravica do povrnitve stroškov Ta dopolnilni protokol ne omejuje pravice do povrnitve stroškov ali odškodnine, ki bi jih upravljavec lahko terjal od katere koli druge osebe. 10. člen Finančna varnost 1. Pogodbenice obdržijo pravico, da s svojo nacionalno zakonodajo zagotovijo finančno varnost. 2. Pogodbenice pravico iz prvega odstavka uveljavljajo v skladu s svojimi pravicami in dolžnostmi po mednarodnem pravu ter ob upoštevanju zadnjih treh odstavkov uvodne izjave protokola. 3. Konferenca pogodbenic kot zasedanje pogodbenic protokola na svojem prvem zasedanju po začetku veljavnosti dopolnilnega protokola sekretariatu naroči, naj izvede celovito raziskavo, ki med drugim zajema: (a) podrobnosti o mehanizmih za zagotavljanje finančne varnosti, (b) oceno okoljskih, gospodarskih in družbenih vplivov teh mehanizmov, zlasti v državah v razvoju, ter (c) določitev ustreznih subjektov, ki bodo zagotavljali finančno varnost. 11. člen Odgovornost držav za kršitve mednarodnega prava Ta dopolnilni protokol ne vpliva na pravice in dolžnosti držav v skladu s predpisi splošnega mednarodnega prava glede odgovornosti držav za kršitve mednarodnega prava. 12. člen Izvajanje in povezava s civilno odgovornostjo 1. Pogodbenice v svoji nacionalni zakonodaji zagotovijo predpise in postopke za odpravljanje škode. Za izvajanje te obveznosti pogodbenice določijo ustrezne ukrepe za odzivanje v skladu s tem dopolnilnim protokolom in lahko po potrebi: (a) uporabijo svojo nacionalno zakonodajo, po potrebi vključno s splošnimi predpisi in postopki o civilni odgovornosti, (b) uporabijo ali pripravijo predpise in postopke o civilni odgovornosti posebej za ta namen ali (c) uporabijo ali pripravijo kombinacijo obojega. 2. Pogodbenice z namenom zagotovitve primernih predpisov in postopkov v svoji nacionalni zakonodaji o civilni odgovornosti za materialno škodo ali osebno oškodovanje, povezano s škodo iz pododstavka (b) drugega odstavka 2. člena: (a) nadaljujejo z uporabo svojih obstoječe splošne zakonodaje o civilni odgovornosti, (b) pripravijo in uporabijo ali nadaljujejo z uporabo zakonodaje o civilni odgovornosti za ta namen ali (c) pripravijo in uporabijo ali nadaljujejo z uporabo kombinacije obojega. 3. Pri pripravi zakonodaje o civilni odgovornosti iz pododstavkov (b) in (c) prvega in drugega odstavka pogodbenice po potrebi med drugim upoštevajo naslednje: (a) škodo, (b) standarde odgovornosti, vključno z objektivno ali krivdno odgovornostjo, (c) usmerjanje odgovornosti, kadar je to primerno, (d) pravico do vložitve zahtevka. 13. člen Ocena in pregled Konferenca pogodbenic kot zasedanje pogodbenic protokola pet let po začetku veljavnosti protokola in nato vsakih pet let pregleda učinkovitost tega dopolnilnega protokola, če pogodbenice dajo na voljo podatke, za katere je takšen pregled potreben. Pregled se opravi v okviru ocene in pregleda protokola v skladu s 35. členom protokola, razen če se pogodbenice tega dopolnilnega protokola dogovorijo drugače. Prvi pregled vključuje pregled učinkovitosti 10. in 12. člena. 14. člen Konferenca pogodbenic kot zasedanje pogodbenic tega protokola 1. Ob upoštevanju drugega odstavka 32. člena konvencije je Konferenca pogodbenic kot zasedanje pogodbenic tega protokola namenjena zasedanju pogodbenic tega dopolnilnega protokola. 2. Konferenca pogodbenic kot zasedanje pogodbenic tega protokola redno pregleduje izvajanje tega dopolnilnega protokola in v okviru svojih pooblastil sprejema odločitve, potrebne za spodbujanje njegovega učinkovitega izvajanja. Opravlja naloge, ki ji jih nalaga ta dopolnilni protokol, ter smiselno opravlja tudi funkcije, ki so ji naložene s pododstavkoma (a) in (f) četrtega odstavka 29. člena protokola. 15. člen Sekretariat Sekretariat, ustanovljen s 24. členom konvencije, je tudi sekretariat tega dopolnilnega protokola. 16. člen Povezava med konvencijo in protokolom 1. Ta dopolnilni protokol dopolnjuje protokol in ga ne spreminja. 2. Ta dopolnilni protokol ne vpliva na pravice in dolžnosti pogodbenic tega dopolnilnega protokola, ki izhajajo iz konvencije in protokola. 3. Razen če je v tem dopolnilnem protokolu predvideno drugače, se določbe konvencije in protokola smiselno uporabljajo tudi za ta dopolnilni protokol. 4. Brez poseganja v določbe tretjega odstavka ta dopolnilni protokol ne vpliva na pravice in obveznosti pogodbenic, ki izhajajo iz mednarodnega prava. 17. člen Podpis Pogodbenice protokola lahko ta dopolnilni protokol podpišejo od 7. marca 2011 do 6. marca 2012 na sedežu Združenih narodov v New Yorku. 18. člen Začetek veljavnosti 1. Ta dopolnilni protokol začne veljati devetdeseti dan po deponiranju štiridesete listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu države ali regionalne organizacije za gospodarsko povezovanje, ki je pogodbenica konvencije. 2. Ta dopolnilni protokol začne za državo ali regionalno organizacijo za gospodarsko povezovanje, ki ga je ratificirala, sprejela ali odobrila ali pristopila k njemu po tem, ko je bila deponirana štirideseta listina v skladu s prvim odstavkom zgoraj, veljati devetdeseti dan po dnevu, ko je ta država ali regionalna organizacija za gospodarsko sodelovanje deponirala svojo listino o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu, ali na dan začetka veljavnosti protokola za to državo ali regionalno organizacijo za gospodarsko povezovanje, pri čemer velja tista od možnosti, ki nastopi pozneje. 3. Za namene prvega in drugega odstavka zgoraj se nobena listina, ki jo deponira regionalna organizacija za gospodarsko povezovanje, ne šteje kot dodatna k tistim, ki jih deponirajo države članice take organizacije. 19. člen Pridržki Pridržki k temu dopolnilnemu protokolu niso mogoči. 20. člen Odstop 1. Kadarkoli po dveh letih od dneva, ko je za pogodbenico začel veljati ta dopolnilni protokol, lahko ta pogodbenica odstopi od njega s predložitvijo pisnega obvestila depozitarju. 2. Vsak tak odstop začne veljati eno leto po tem, ko je depozitar prejel obvestilo o njem, ali na poznejši datum, če je ta določen v obvestilu o odpovedi. 3. Šteje se, da vsaka pogodbenica, ki v skladu z 39. členom protokola odstopi od protokola, hkrati odstopi tudi od tega dopolnilnega protokola. 21. člen Verodostojna besedila Izvirnik tega dopolnilnega protokola, katerega besedila v arabskem, kitajskem, angleškem, francoskem, ruskem in španskem jeziku so enako verodostojna, se deponira pri generalnem sekretarju Združenih narodov. DA BI TO POTRDILI, so spodaj podpisani, ki so bili za to ustrezno pooblaščeni, podpisali ta dopolnilni protokol. SESTAVLJENO v Nagoji, petnajstega oktobra leta dva tisoč deset.