[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 1.9.2008

COM(2008) 532 konč.

POROČILO KOMISIJE O IZVAJANJU PRIPOROČILA SVETA 1999/519/ES Z DNE 12. JULIJA 1999 O OMEJEVANJU IZPOSTAVLJENOSTI SPLOŠNE JAVNOSTI ELEKTROMAGNETNIM POLJEM (0 Hz do 300 GHz)

Drugo poročilo o izvajanju za obdobje 2002–2007

Uvod

Javnost je izpostavljena elektromagnetnim poljem, ki jih ustvarja vedno več različnih električnih in elektronskih naprav in inštalacij. Elektromagnetna polja imajo lahko pod določenimi pogoji tudi biološke učinke. Zato je Svet 12. julija 1999 sprejel Priporočilo 1999/519/ES, da bi omejil izpostavljenost prebivalstva elektromagnetnim poljem.

Naloga držav članic je, da svoje državljane varujejo pred morebitnimi zdravstvenimi tveganji. Vendar so v priporočilu Sveta kot napotki za države članice in podlaga za zakonodajo EU o varnosti proizvodov določene osnovne omejitve in referenčne meje, ki so takšne, kot jih je določila Mednarodna komisija za zaščito pred neionizirajočim sevanjem (ICNIRP). V priporočilu Svet poziva Komisijo, naj spremlja mogoče učinke elektromagnetnih polj na zdravje. Leta 2002 je Komisija predstavila svoje prvo poročilo. To je njeno drugo poročilo, ki opisuje stanje v EU-27 in temelji na podatkih, prejetih od držav članic, ter predstavlja najnovejše pobude, ki jih je Komisija sprejela, da bi preučila razpoložljiva znanstvena spoznanja.

Vprašanje Elektromagnetnih polj

Hitro povečanje mobilnih telekomunikacij in vedno večja razširjenost osebnih, domačih, poslovnih in medicinskih pripomočkov sta precej povečala število virov izpostavljenosti elektromagnetnim poljem[1] in bistveno spreminjata raven, vrsto in vzorec vsakodnevne izpostavljenosti javnosti.

Nedavna raziskava Eurobarometra[2] je pokazala, da so prebivalci EU sicer bolj zaskrbljeni zaradi kemikalij, kakovosti živil, zunanjega zraka in kakovosti pitne vode, vendar je polovica državljanov EU zaskrbljena tudi zaradi mogočih zdravstvenih tveganj elektromagnetnih polj. Večina državljanov meni, da jih državni organi ne obveščajo primerno o ukrepih, sprejetih za zaščito državljanov, zlasti za zaščito pred nadzemnimi visokonapetostnimi električnimi vodi in baznimi postajami, ki so v bližini naselij.

PRIPOROčILO SVETA 1999/519/ES Z DNE 12. JULIJA 1999 O OMEJEVANJU IZPOSTAVLJENOSTI SPLOšNE JAVNOSTI ELEKTROMAGNETNIM POLJEM (0 HZ DO 300 GHZ)

To priporočilo temelji na členu 152(1) Pogodbe in dopolnjuje nacionalne politike za izboljševanje javnega zdravja, preprečevanje bolezni ljudi ter odpravljanje vzrokov, ki ogrožajo zdravje ljudi. Poleg tega člen 152(1) določa, da „ se pri opredeljevanju in izvajanju vseh politik in dejavnosti Skupnosti zagotavlja visoka raven varovanja zdravja ljudi .“

Splošni cilj Priporočila Sveta 1999/519/ES je določiti okvir Skupnosti za omejevanje izpostavljenosti splošne javnosti elektromagnetnim poljem na podlagi najzanesljivejših razpoložljivih znanstvenih spoznanj in zagotoviti podlago za spremljanje stanja. Priporočilo zagotavlja tudi referenčni okvir za zakonodajo EU o proizvodih in pripomočkih, ki ustvarjajo elektromagnetna polja[3].

Države članice so pristojne za varovanje svojih državljanov pred mogočimi tveganji zaradi izpostavljenosti elektromagnetnim poljem in lahko uporabljajo mejne vrednosti, strožje od tistih, določenih v priporočilu.

Sedanje „osnovne omejitve“ in „referenčne vrednosti“ so povzete po smernicah Mednarodne komisije za zaščito pred neionizirajočim sevanjem (ICNIRP) iz leta 1998, ki so bile pripravljene na podlagi kratkoročnih učinkov elektromagnetnih polj. V smernicah ICNIRP je uporabljen varnostni faktor 50, ki je rezultat zmnožka med faktorjem 5, ki ustreza znižanju vrednosti izpostavljenosti javnosti v primerjavi z vrednostmi, ki se uporabljajo za poklicno izpostavljenost, in faktorjem 10, ki zajema odstopanja zaradi občutljivosti in pri pogojih izpostavljenosti v celotnem frekvenčnem območju. „Referenčne meje“ se določijo z meritvami in/ali računalniškimi tehnikami.

Svet v priporočilu poziva države članice, naj pri odločanju o sprejemanju ukrepov upoštevajo tveganja in koristi, obveščajo javnost, spodbujajo raziskave o mogočih učinkih elektromagnetnih polj na zdravje in o svojih ukrepih poročajo Svetu. Svet v priporočilu poziva Komisijo, naj pospeši določitev evropskih standardov, oceni skladnost z osnovnimi omejitvami, spodbuja raziskave, nadaljuje sodelovanje s pomembnimi mednarodnimi organizacijami in redno preučuje sprejete ukrepe.

Strokovne podlage

Strokovne podlage za smernice ICNIRP je junija 1998 odobril Znanstveni usmerjevalni odbor, oktobra 2001 Znanstveni odbor za toksičnost, ekotoksičnost in okolje[4] in marca 2007 še Znanstveni odbor za nastajajoča in na novo ugotovljena zdravstvena tveganja (SCENIHR)[5], pri čemer vse temeljijo na najnovejših razpoložljivih znanstvenih spoznanjih. V zadnjem mnenju odbor SCENIHR navaja:

– za polja radijskih frekvenc (100 kHz–300 GHz)

Na ravneh izpostavljenosti pod mejnimi vrednostmi, ki jih je komisija ICNIRP določila leta 1998, ni bil dokazan noben učinek na zdravje. Vendar pa je podatkovna zbirka za ocenjevanje, zlasti za ocenjevanje dolgotrajne izpostavljenosti nizkim frekvencam, omejena.

– za polja srednjih frekvenc (300 Hz–100 kHz)

Eksperimentalni in epidemiološki podatki o območju srednjih frekvenc so zelo redki. Zato se akutna zdravstvena tveganja, povezana z območjem srednjih frekvenc, ocenjujejo na podlagi znanih nevarnosti nižjih in višjih frekvenc. Ustrezna ocena mogočih učinkov na zdravje zaradi dolgotrajne izpostavljenosti poljem srednjih frekvenc je pomembna, ker so jim ljudje zaradi novih in nastajajočih tehnologij vedno bolj izpostavljeni.

– za polja izjemno nizkih frekvenc (0–300 Hz)

Še vedno velja ugotovitev, ki v glavnem temelji na rezultatih epidemioloških študij o levkemiji pri otrocih, da so magnetna polja izjemno nizkih frekvenc domnevno rakotvorna. Novejše raziskave so pokazale, da rak dojke in bolezni srca in ožilja najverjetneje niso povezani z magnetnimi polji izjemno nizkih frekvenc. Povezanost z nevrodegenerativnimi boleznimi in možganskimi tumorji še naprej ostaja neznanka. Dosledna povezanost polj izjemno nizkih frekvenc in samoporočanih simptomov (ki se jih včasih imenuje tudi električna preobčutljivost) ni bila dokazana.

– za statična polja

Primerni podatki za ustrezno oceno tveganja statičnih magnetnih polj so zelo redki. Oceniti je treba tveganje poklicne izpostavljenosti zaradi razvoja tehnologij, ki vključujejo statična magnetna polja, npr. oprema za MRI (magnetno resonančno slikanje).

Zaradi negotovih in nepopolnih znanstvenih podatkov o dolgotrajni izpostavljenosti elektromagnetnim poljem nizkih frekvenc je odbor SCENIHR priporočil dodatne raziskave, zlasti:

– za polja radijskih frekvenc:

• dolgoročno prospektivno kohortno študijo;

• raziskave učinkov na zdravje otrok, ki so izpostavljeni radijskim frekvencam;

• raziskave porazdelitve izpostavljenosti med prebivalstvom;

– za polja srednjih frekvenc:

• epidemiološke in eksperimentalne študije o učinkih polj srednjih frekvenc na zdravje ljudi;

– za polja izjemno nizkih frekvenc:

• študije na živalih, da se pojasnijo mehanizmi nastanka levkemije pri otrocih, ki so potrebne na podlagi epidemioloških podatkov;

– za statična polja:

• kohortno študijo o poklicni opremi, ki ustvarja močna magnetna polja;

• eksperimentalne študije, npr. o rakotvornosti, genotoksičnosti ter razvojnih in nevroloških vedenjskih motnjah.

V okviru petega okvirnega programa za raziskave (FP5 – 1998–2002) je Skupnost za „ključni ukrep“ okolje in zdravje zagotovila skupni prispevek v višini 12 milijonov EUR za projekte o mogočih učinkih elektromagnetnih polj na zdravje[6]. V okviru šestega okvirnega programa za raziskave (2002–2006) je Komisija finančno podprla projekt EMF-NET[7], v okviru katerega je nastalo informativno gradivo o najrazličnejših vprašanjih v zvezi z mogočimi učinki izpostavljenosti elektromagnetnim poljem na zdravje. Sklep tega projekta je bil, da so na večini področij potrebne dodatne raziskave.

Kot odgovor na priporočila odbora SCENIHR je Komisija v drugem razpisu za zbiranje predlogov za okoljsko temo programa sodelovanja sedmega okvirnega programa za raziskave (2006–2013) (poddejavnost ukrepa okolje in zdravje ) vključila temo, v okviru katere bo finančno podprla projekt o uporabi mobilnih telefonov in mogočih tveganjih za nastanek možganskega raka pri otrocih in mladostnikih. V okviru tretjega razpisa za zbiranje predlogov Komisija načrtuje projekt o zboljšani oceni izpostavljenosti brezžičnim komunikacijskim napravam.

Izvajanje Priporočila

Splošni pregled

Večina držav članic je sprejela priporočilo in nekatere so uvedle pravno zavezujoče ukrepe za nadzor izpostavljenosti splošne javnosti elektromagnetnim poljem. Čeprav večina držav članic meni, da z upoštevanjem priporočila lahko zagotovijo dovolj visoko raven varovanja zdravja, so nekatere sprejele strožje mejne vrednosti izpostavljenosti, druge pa predlagale nekatere spremembe priporočila: strožje omejitve in referenčne meje za izjemno nizke frekvence (Finska, Švedska in Nizozemska), strožje omejitve in referenčne meje pri poljih frekvence 10 kHz–300 GHz (Litva), dolgoročne in netermalne učinke elektromagnetnih polj (Bolgarija) in informacije o varnosti proizvodov (Poljska). Čeprav nista zahtevali posebnih sprememb priporočila, je Slovenija poudarila pomembnost obveščanja potrošnikov o neionizirajočem sevanju in načinih za zmanjšanje izpostavljenosti, Švedska pa je razvila preprost in cenovno ugoden previdnostni pristop za zmanjšanje izpostavljenosti izjemno nizkim in radijskim frekvencam. Podobno Nizozemska predlaga, da se sprejmejo previdnostni ukrepi glede na večje tveganje za nastanek levkemije pri otrocih zaradi magnetnih polj frekvence 50 Hz iz nadzemnih električnih vodov.

Posebni ukrepi za izvajanje

Osnovne omejitve izpostavljenosti elektromagnetnim poljem

Na splošno so omejitve, ki v državah članicah veljajo za izpostavljenost elektromagnetnim poljem, skladne s priporočilom (glej tabelo 1). Vendar pa Ciper, Danska, Nemčija, Irska, Litva, Slovenija in Slovaška niso sprejeli ukrepov za izvajanje osnovnih omejitev.

V nekaterih državah na podlagi previdnostnega načela veljajo strožje omejitve. V Belgiji Kraljevi odlok za polja radijskih frekvenc od 10 MHz do 10 GHz določa štirikrat strožje osnovne omejitve. Grčija pri osnovnih omejitvah za vse kopenske antene uporablja pretvorbeni faktor 60 % ali 70 % (60 % pri antenah, ki so od šol, vrtcev, bolnišnic ali domov za starejše oddaljene manj kot 300 metrov).

V Italiji je osnovna omejitev za gostoto moči, ki se uporablja v elektrarnah in fiksni telekomunikacijski opremi, desetkrat nižja od omejitve v priporočilu.

V Združenem kraljestvu je Agencija za varovanje zdravja (Health Protection Agency) za nekatere frekvence priporočila tristopenjski pristop, tako da je izdelala numerični model za izpostavljenost in tako pojasnila skladnost z osnovnimi omejitvami komisije ICNIRP. Referenčni meji za poljsko jakost 9 kV/m in 360 µT, ki pri omrežnih frekvencah veljata v Združenem kraljestvu, sta manj strogi od referenčnih mej v priporočilu. Agencija za varovanje zdravja opozarja, da so mogoči tudi škodljivi posredni učinki (mikrošoki), ki se lahko nadzirajo v delovnih okoljih. Na splošno pa referenčna meja 5 kV m-1 prepreči mikrošoke pri večini ljudi.

Tabela 1: Primerjava ukrepov, ki jih izvajajo države članice, in osnovnih omejitev iz Priporočila Sveta 1999/519/ES

Država | Veljavne osnovne omejitve so strožje kot v priporočilu | Veljavne osnovne omejitve so enake kot v priporočilu | Veljavne osnovne omejitve so manj stroge kot v priporočilu |

AT | X |

BE | Xa |

BG | X |

CH | X |

CZ | X |

CY | X |

DE | X |

DK | X |

EE | ? |

ES | X |

FI | X |

FR | X |

GR | Xa |

HU | X |

IE | X |

IT | X |

LT | Xb |

LU | X |

LV | X |

MT | X |

NL | X |

PL | X |

PT | X |

RO | X |

SE | X |

SI | X |

SK | X |

UK | X |

a) Ne velja za celotno frekvenčno območje — b) Velja samo za delavce

Referenčna meja za elektromagnetno sevanje

Za nadzorovanje sevanja elektromagnetnih polj države članice na splošno uporabljajo referenčne meje iz Priporočila Sveta (glej tabelo 2).

V Belgiji v primerjavi s priporočilom velja dvakrat nižja referenčna meja za električna polja radijskih frekvenc, za električna polja izjemno nizkih frekvenc v mestih pa velja referenčna meja iz priporočila. Vendar pa flamska vlada pri magnetnih poljih izjemno nizkih frekvenc priporoča precej nižji standard kakovosti za notranje prostore (0,2 µT in 10 µT). Na Nizozemskem se kot previdnostni ukrep zaradi magnetnih polj frekvence 50 HZ iz nadzemnih električnih vodov za magnetna polja v naseljih, šolah in vzgojno-varstvenih ustanovah pri nameščanju novih ali obnovi obstoječih nadzemnih električnih vodov ter pri gradnji novih naselij velja referenčna meja 0,4 µT. V Luksemburgu velja na območjih dolgotrajne izpostavljenosti javnosti (npr. stanovanjski objekti) za električna polja referenčna meja 3 V/m. Določene so tudi najmanjše razdalje med visokonapetostnimi električnimi vodi in stanovanjskimi območji. V Italiji velja za elektrarne in fiksno telekomunikacijsko opremo referenčna meja 6 V/m.

Tabela 2: Primerjava ukrepov, ki jih izvajajo države članice, z referenčnimi mejami iz Priporočila Sveta 1999/519/ES

Država | Veljavne referenčne meje so strožje kot v priporočilu | Veljavne referenčne meje so enake kot v priporočilu | Veljavne referenčne meje so manj stroge kot v priporočilu |

AT | X |

BE | Xa |

BG | X |

CH | X |

CZ | X |

CY | X |

DE | X |

DK | X |

EE | X |

ES | X |

FI | X |

FR | X |

GR | Xa |

HU | X |

IE | X |

IT | X |

LT | X |

LU | X |

LV | X |

MT | X |

NL | Xa |

PL | X |

PT | X |

RO | X |

SE | X |

SI | X |

SK | X |

UK | X |

a) Ne velja za celotno frekvenčno območje —

Ker je dopustna izpostavljenost prebivalcev Poljske nekajkrat nižja od dopustne izpostavljenosti iz priporočila, so temu primerno nižje tudi referenčne meje (npr. 7 V/m za sevanje radijskih frekvenc) in za magnetno komponento polj frekvence 50 Hz. Poleg tega so v stanovanjskih območjih določene desetkrat nižje vrednosti za električno komponento kot v okolju na splošno. V Bolgariji so mejne vrednosti izpostavljenosti kategorizirane po štirih območjih, ki so določena glede na možnost in trajanje izpostavljenosti. Tako so za območja, kjer so ljudje redko ali skoraj nikoli izpostavljeni sevanju, določene višje mejne vrednosti, precej nižje mejne vrednosti pa za območja z neprekinjeno izpostavljenostjo sevanju in območja, kjer se zadržujejo občutljive skupine prebivalstva (vključno z otroki, nosečnicami, starejšimi in bolniki). V Sloveniji veljajo za nove in obnovljene vire sevanja na občutljivih območjih (npr. v šolah, vzgojno-varstvenih ustanovah, bolnišnicah, stanovanjskih objektih itd.) desetkrat strožje referenčne meje.

Grčija je pri določitvi varnih mej za polja izjemno nizkih frekvenc uporabila referenčne meje iz priporočila, za vse kopenske antene v frekvenčnem območju od 1 kHz do 300 GHz pa je določila nove referenčne meje. Podobno so nacionalne mejne vrednosti v frekvenčnem območju od 10 kHz do 300 MHz v Litvi 2- do 3-krat strožje od referenčnih mej, ki veljajo za sevanje elektromagnetnih polj; v frekvenčnem območju od 300 MHz do 300 GHz pa celo 100-krat strožje (10 µW/cm2)!

V zvezi s sevanjem izjemno nizkih frekvenc iz električnih vodov je Finska priporočila, naj so magnetna polja čim manjša na območjih, kjer se splošna javnost, zlasti otroci, lahko zadržujejo dalj časa.

Agencija za varovanje zdravja v Združenem kraljestvu svetuje za izjemno nizke frekvence tristopenjski pristop in je sprejela realistični numerični model za izpostavljenost, s katerim je pojasnila uporabo mejnih vrednosti, ki jih je določila komisija ICNIRP. Mejne vrednosti okoliških polj pri omrežnih frekvencah, ki jih je realneje enačiti z osnovnimi omejitvami, so manj stroge od referenčnih mej iz priporočila.

Nemčija je sprejela ukrepe glede mejnih vrednosti izpostavljenosti v posebnih frekvenčnih območjih: 9 kHz–300 GHz, 16 2/3 Hz, 50 Hz in 10 MHz–300 GHz. Ukrepi veljajo za električne vode z napetostjo nad 1 kV in fiksne oddajnike s prenosno zmogljivostjo nad 10 W EIRP. Pri določanju referenčnih vrednosti za posamezne vire izjemno nizkih frekvenc in radijskih frekvenc je Nemčija upoštevala referenčne vrednosti za podobne vire na enakem območju.

Češka republika, Madžarska, Latvija in Slovaška niso sprejele nobenih posebnih ukrepov za izvajanje.

Splošne mejne vrednosti izpostavljenosti, ki veljajo v Švici, so v skladu z referenčnimi vrednostmi iz priporočila, za posamezne objekte in naprave na „občutljivih območjih“ pa Švica uporablja dodatne previdnostne faktorje od 10 do 100. Švica je sprejela tudi dodatne varnostne ukrepe za mobilne telekomunikacijske postaje, radijske in televizijske postaje ter visokonapetostne električne vode. V nekaterih državah veljajo tudi posebne omejitve za nekatere naprave in pri visoki splošni izpostavljenosti.

Nadzorovanje izpostavljenosti elektromagnetnim poljem

Svet v priporočilu poziva državne organe, naj nadzorujejo ravni izpostavljenosti elektromagnetnim poljem in preverjajo, ali presegajo meje iz priporočila. Na splošno se izpostavljenost ocenjuje z modeli med postopkom pridobitve dovoljenja in/ali po namestitvi novih sistemov ali po vsaki optimizaciji ali spremembi objekta ali naprave.

Na Slovaškem in v Sloveniji državni organi izvajajo meritve vsaka tri leta (nizkofrekvenčno sevanje v Sloveniji merijo vsakih pet let). V Litvi izvajajo meritve v bližini virov elektromagnetnih polj vsako leto, na območjih, kjer so odčitki že kdaj presegli referenčne vrednosti, pa pogosteje. V Luksemburgu izvajajo nenapovedane meritve. V Italiji izvajajo državni ali lokalni organi preglede na zahtevo.

V Združenem kraljestvu izvajajo priložnostne meritve električnih in magnetnih polj ob električnih vodih energetska podjetja na zahtevo javnosti. Enako velja za Dansko za meritve ob električnih vodih in telekomunikacijskih postajah. Na Cipru operaterji brezžičnih komunikacij poleg priložnostnih meritev na zahtevo splošne javnosti in državnih organov sami redno izvajajo meritve. Največje energetsko podjetje na Irskem ravna podobno. Grčija zagotavlja letne meritve 20 % antenskih postaj v mestnih območjih, ki jih izvajajo Komisija za atomsko energijo (EEAE) ali drugi pooblaščeni laboratoriji, meritve pa izvaja tudi na zahtevo javnosti. V Latviji operaterji telekomunikacij redno izvajajo nadzor. Na Nizozemskem vladna agencija (Agentschap Telecom) vsako leto izvaja nadzor tako, da izmeri polja radijskih frekvenc na nekaj sto naključnih lokacijah. Redno izvajajo tudi meritve polj izjemno nizkih frekvenc (ki jih izvaja več uradov večinoma v imenu lokalnih organov).

V Belgiji morajo operaterji izvajati vzorčne ocene posebne in skupne izpostavljenosti, ki jo na določenem kraju povzročajo njihove antene, ali izmeriti, ali izpostavljenost presega standard za več kot 5 %. Državljani lahko od organov zahtevajo tudi, da ocenijo izpostavljenost radijskim in izjemno nizkim frekvencam v stanovanjskih objektih. Finska redno izvaja študije o ravneh izpostavljenosti sevanju mobilnih telefonov. Na Švedskem Urad za zaščito pred sevanjem meri izpostavljenost sevanju virov izjemno nizkih in radijskih frekvenc in je svoje ukrepe razširil na merjenje izpostavljenosti sevanju, ki ga ustvarjajo elektronski nadzorni sistemi (TETRA, EAS).

Bolgarska zakonodaja določa dve fazi nadzora elektromagnetnih polj. V prvi fazi pregledujejo način izračuna varnostnih območij, v drugi pa z uporabo standardnih metod merijo vrednosti elektromagnetnih polj. V Nemčiji so ravni izpostavljenosti v obdobju od leta 1992 izmerili nekajkrat.

V Franciji so posebne nadzorne študije namenjene predvsem območjem, ki vzbujajo skrb, rezultati študij pa so javno objavljeni. Na Irskem organi naročajo nadzorne študije, s katerimi preverjajo, ali operaterji ravnajo v skladu s svojimi licencami. Poročila o študijah se javno objavijo.

Obveščanje javnosti

S tem so mišljene akcije obveščanja državljanov o mogočih tveganjih zaradi elektromagnetnih polj in sprejetih varnostnih ukrepih. Države članice zelo različno obveščajo svoje državljane. Najpogostejši načini obveščanja so internet, posebne publikacije, sestanki državljanskih odborov in lokalnih organov ter časopisi in revije. Nekatere države so vzpostavile spletnike za državljane in/ali skupine strokovnjakov, ki odgovarjajo na vprašanja, in obveščajo v televizijskih in/ali radijskih programih (Ciper, Bolgarija in Litva). Televizijski in radijski programi povečajo splošno raven javne ozaveščenosti in organom omogočajo opredeliti vprašanja, ki vzbujajo skrb. Kadar se postavljata nov objekt ali naprava, ki lahko pomembno vpliva na okolje, nekatere države članice organizirajo tudi posebne sestanke, na katerih se oceni vpliv objekta ali naprave na okolje.

Javna sredstva držav članic EU za raziskave o izpostavljenosti elektromagnetnim poljem

Glavni cilj raziskav o elektromagnetnih poljih je določitev ravni izpostavljenosti javnosti, zlasti otrok, in mogočih učinkov na zdravje. V raziskavah, ki se finančno podpirajo z javnimi sredstvi, se velik poudarek daje učinkom baznih postaj mobilnih komunikacij, mobilnih telefonov, radijskega in televizijskega oddajanja ter visokonapetostnih električnih vodov. Raziskujejo pa se tudi učinki novejših tehnologij, kot sta Wi-Fi ali WLAN.

Večina držav članic finančno podpira raziskave o mogočih učinkih elektromagnetnih polj na zdravje (glej tabelo 3). Šest držav (Belgija, Švica, Francija, Nizozemska, Romunija, Združeno kraljestvo) finančno podpira študije o učinkih, ki jih ima izpostavljenost elektromagnetnim poljem iz kombiniranih virov na zdravje. Na Madžarskem, Irskem, v Latviji, na Malti in na Poljskem raziskavam o mogočih učinkih elektromagnetnih polj na zdravje niso namenili javnih sredstev ali so jih predvideli v zelo omejenem obsegu.

Nekatere države spodbujajo tudi študije o zavesti o tveganju zaradi elektromagnetnih polj, s katerimi preučujejo vedno večjo zaskrbljenost javnosti zaradi mogočih škodljivih učinkov elektromagnetnega sevanja.

Sklepna ugotovitev

Namen Priporočila Sveta 1999/519/ES z dne 12. julija 1999 o omejevanju izpostavljenosti splošne javnosti elektromagnetnim poljem (0 Hz do 300 GHz) je zagotoviti okvir EU za nacionalno politiko in ukrepe, da se zagotovi visoka raven zaščite državljanov, in okvir za zakonodajo in standarde EU za izpostavljenost elektromagnetnim poljem iz električnih/elektronskih proizvodov in naprav. To priporočilo temelji na smernicah Mednarodne komisije za zaščito pred neionizirajočim sevanjem (ICNIRP), ki so določene na podlagi akutnih učinkov, ki jih ima izpostavljenost elektromagnetnim poljem na ljudi. Priporočilo se redno pregleduje, da se zagotovi skladnost z najnovejšimi znanstvenimi spoznanji. Leta 2007 je Znanstveni odbor za nastajajoča in na novo ugotovljena zdravstvena tveganja (SCENIHR) pregledal znanstvena spoznanja o mogočih učinkih elektromagnetnih polj na zdravje in ni našel doslednih znanstvenih dokazov, zaradi katerih bi bilo treba popraviti osnovne omejitve in referenčne meje iz priporočila Sveta. Kljub temu pa je odbor SCENIHR ugotovil, da so ustrezna znanstvena spoznanja pomanjkljiva, in opredelil področja, na katerih so potrebne dodatne raziskave na nacionalni in evropski ravni. Priporočila odbora SCENIHR so že upoštevana v razpisih za zbiranje predlogov v okviru sedmega okvirnega programa za raziskave.

Evropska komisija spremlja izvajanje priporočila Sveta v državah članicah. Večina držav članic priporočilo izvaja z zakonodajnimi akti, uredbami ali neobvezujočimi priporočili. Na splošno se ukrepi v državah, kjer se priporočilo Sveta še ne izvaja v celoti, izboljšujejo. Vendar pa posamezne države sprejemajo zelo različne ukrepe za izvajanje.

Raziskava Eurobarometra, s katero se je ugotavljalo mnenje državljanov o vprašanju elektromagnetnih polj, je pokazala precejšnje nezadovoljstvo državljanov glede informacij in obveščanja. Večina ljudi želi dobiti več informacij o mogočih učinkih elektromagnetnih polj na zdravje po televiziji, iz tiskanih medijev ali po radiu, večina teh informacij pa je danes na voljo na internetu in v posebnih publikacijah.

Tabela 3. Nacionalne študije o izpostavljenosti elektromagnetnim poljem in mogočih učinkih na zdravje

Država | Finančno podprta področja ali študije |

Belgija | Ocenjevalne študije o izpostavljenosti elektromagnetnim poljem v območju 0–3 GHz v javnih prostorih in prometu. Ocena izpostavljenosti radijskim frekvencam omrežja WIFI v industrijskih mestnih območjih. Notranja dozimetrija za izpostavljenost otrok izjemno nizkim frekvencam, zelo nizkim frekvencam in poljem radijskih frekvenc, ki jih ustvarjajo vse VTE, žični in brezžični notranji in zunanji viri. Aplikacije za modeliranje in aplikacije GIS za ocenjevanje kontur tveganja izpostavljenosti 0,4 µT in dodatnega tveganja za levkemijo pri otrocih zaradi podzemnih in nadzemnih električnih vodov. Ocena izpostavljenosti otrok magnetnim poljem vrednosti 0,4 µT in biološki učinki magnetnih polj izjemno nizkih frekvenc. |

Bolgarija | Visokonapetostni električni vodi, radijske in televizijske postaje, bazne postaje mobilnih komunikacij. |

Ciper | Visokonapetostni električni vodi, radijske in televizijske postaje, mobilne komunikacije, domača ožičenja. |

Češka republika | Pojavnost levkemije pri otrocih v bližini električnih vodov. |

Danska | Mobilne komunikacije. |

Estonija | Mehanizmi bioloških interakcij elektromagnetnih polj; učinki mikrovalov na kognitivne funkcije; elektromagnetna občutljivost bioloških sistemov. |

Nemčija | Radijske in televizijske postaje; mobilne komunikacije; domača oprema. www.emf-forschungsprogramm.de. |

Francija | Radijske/televizijske postaje; mobilni telefoni in bazne postaje; izpostavljenost kombiniranim virom. http://www.sante-radiofrequences.org. |

Grčija | Visokonapetostni električni vodi: epidemiološke študije, ocena izpostavljenosti splošne javnosti in delavcev, laboratorijske študije; radijsko in televizijsko oddajanje: študije na živalih, ocena izpostavljenosti splošne javnosti in delavcev; bazne postaje: ocena izpostavljenosti splošne javnosti in delavcev; mobilni telefoni: modeliranje teoretičnih študij, laboratorijske študije, klinične študije. |

Italija | Projekt o varovanju človeka in okolja pred elektromagnetnimi polji. |

Litva | Učinki na zdravje uporabnikov mobilnih telefonov v obdobju 2002–2003. |

Nizozemska | Visokonapetostni električni vodi; radijsko in televizijsko oddajanje; prevozni sistemi na podlagi statičnih polj; bazne postaje mobilnih komunikacij; mobilni telefoni; komercialna oprema; medicinska oprema; domača ožičenja; domača oprema; izpostavljenost kombiniranim virom; http://www.zonmw.nl/en/programmes/all-programmes/electromagnetic-fields-and-health-research. |

Portugalska | Radijske in televizijske postaje; prevozni sistemi na podlagi statičnih polj; bazne postaje mobilnih komunikacij; mobilni telefoni. |

Romunija | Visokonapetostni električni vodi; radijske in televizijske postaje; prevozni sistemi na podlagi statičnih polj; bazne postaje mobilnih komunikacij; domača ožičenja; izpostavljenost kombiniranim virom; študije o bioelektromagnetnih interakcijah in biološkem vplivu človekove izpostavljenosti radijskim frekvencam in mikrovalovnim elektromagnetnim poljem; elektromagnetna ekologija — opredelitev virov, učinki, preprečevanje in nadzor. |

Slovenija | Izpostavljenost elektromagnetnim poljem visokonapetostnih električnih vodov v bivalnem okolju; merjenje izpostavljenosti elektromagnetnim poljem v bivalnem okolju z zbirko podatkov o vseh baznih postajah, televizijskih in radijskih oddajnikih v Sloveniji; biološki učinki sistema TETRA. |

Španija | Radijsko in televizijsko oddajanje; mobilne komunikacije. |

Švedska | Mednarodna prospektivna kohortna študija; študija primerov in kontrol o možganskih tumorjih pri otrocih in poljih radijskih frekvenc. |

Švica | NFP57: Visokonapetostni električni vodi; mobilne komunikacije; izpostavljenost kombiniranim virom. |

Združeno kraljestvo | Zdravstvene raziskave visokonapetostnih električnih vodov/izjemno nizkih frekvenc; program „Mobilne telekomunikacije in zdravstvene raziskave (MTHR)”, ki sta ga skupaj finančno podprli vlada in industrija pod neodvisnim vodstvom. Septembra 2007 so poročali, da je bilo v prvi fazi (6 let, 13 milijonov EUR) opravljenih 23 študij. Druga faza se ravno začenja (www.mthr.org.uk); posebna študija o virih magnetnih polj v stanovanjskih objektih na podlagi podatkov, pridobljenih v opravljeni študiji o raku pri otrocih (www.hpa.org.uk/radiation/publications/hpa_rpd_reports/2005/hpa_rpd_005.htm); študija o Wi-Fi omrežjih. |

Komisija je seznanjena z zaskrbljenostjo javnosti glede teh vprašanj, še naprej je dejavna in sprejema pobude za njihovo obravnavo. Komisija redno preučuje razpoložljive znanstvene podatke predvsem s pomočjo Znanstvenega odbora za nastajajoča in na novo ugotovljena zdravstvena tveganja (SCENIHR) in tako zagotavlja, da priporočilo temelji na najnovejših spoznanjih. V zvezi s tem je pred kratkim sklicala novo posvetovanje odbora SCENIHR. Poleg tega Komisija z okvirnimi programi za raziskave in tehnološki razvoj še naprej namenja precejšnja sredstva za raziskave o učinkih elektromagnetnih polj na zdravje, pri čemer upošteva prednostne naloge raziskav, ki jih je določil odbor SCENIHR.

Na drugi ravni je Komisija, da bi izboljšala izmenjavo informacij in našla načine za izboljšanje koordinacije in sodelovanja med državami članicami, ustanovila tudi delovno skupino vladnih strokovnjakov. Ta skupina bo podpirala Komisijo pri njenih pobudah za krepitev raziskav o izpostavljenosti splošne javnosti in o mogočih učinkih na zdravje ter ji pomagala ugotoviti, na katerih področjih, ki jih obravnava priporočilo, so potrebna večja prizadevanja.

Komisija tako namerava še naprej pozorno spremljati izvajanje tega priporočila, spodbujati pridobivanje znanstvenih spoznanj o ključnih vidikih mogočega vpliva elektromagnetnih polj na zdravje, ponovno oceniti veljavnost priporočila ob upoštevanju morebitnih ustreznih novih znanstvenih spoznanj in po potrebi primerno ukrepati.

[1] Statična polja, ki se uporabljajo v medicini (MRI), varilni in transportni sistemi, ki se napajajo z enosmernim tokom; izjemno nizke frekvence (ELF) (0 Hz do 300 Hz) v gospodinjskih aparatih; srednje frekvence (IF) (300 Hz do 100 kHz) v videoprikazovalnikih, napravah za zaščito proti kraji, čitalnikih kartic, detektorjih kovin, elektrokirurgiji; radijske frekvence (RF) (100 kHz do 300 GHz), ki se za mobilne naprave in bazne postaje, bolnišnične aplikacije ter radijsko in televizijsko oddajanje uporabljajo v brezžičnih komunikacijah, kot so GSM, UMTS, brezžični LAN in RFID.

[2] http://ec.europa.eu/health/ph_determinants/environment/EMF/ebs272a_en.pdf

[3] Direktivi Sveta 2006/95/ES (nizka napetost) in 1999/5/ES (radijska oprema).

[4] http://ec.europa.eu/health/ph_risk/committees/sct/documents/out128_en.pdf

[5] http://ec.europa.eu/health/ph_risk/committees/04_scenihr/docs/scenihr_o_007.pdf

[6] http://ec.europa.eu/research/quality-of-life/pdf/emf_brochure_and_sheets_en.pdf; http://ec.europa.eu/research/environment/themes/projects_en.htm#2

[7] Učinki izpostavljenosti elektromagnetnim poljem: Od znanosti do javnega zdravja in varnejših delovnih mest [Effects of the exposure to EMF: From science to public health and safer workplace], http://web.jrc.ec.europa.eu/emf-net