SL Uradni list Evropske unije C 44/13

Objava vloge na podlagi člena 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

2010/C 44/06

Ta objava daje pravico do ugovora zoper vlogo na podlagi člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1). Izjavo o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih po dnevu te objave.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„OLIVE DE NIMES“

ES št.: FR-PDO-0005-0568-10.11.2006

ZGO ( ) ZOP ( X )

1. Ime:

„Olive de Nîmes“

2. Država članica ali tretja država:

Francija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda:

Skupina 1.6 Sadje, zelenjava in žita, sveži ali predelani.

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1:

„Olive de Nîmes“ je cela oljka čiste zelene barve, brez peclja, izključno sorte Picholine. Ni ne počena ne zarezana.

Razgrenjena je z maceriranjem v alkalni raztopini pepelike ali sode, katere gostota ne presega 1 032. Namaka se do delne razgrenitve, nato se alkalna raztopina nadomesti s pitno vodo za spiranje. Potem se oljke hranijo v slanici iz morske soli.

Ta oljka je značilno hrustljava in sočna; v ustih ima tipično aromo masla in lešnika ter slan okus.

Najmanjša velikost oljk je največ 34 plodov na 100 gramov.

Serije morajo biti barvno in velikostno homogene.

3.3 Surovine:

Se ne uporablja.

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

Se ne uporablja.

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

Vse postopke za pridobivanje surovine ter proizvodnjo in pakiranje oljk je treba izvajati znotraj geografskega območja.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itd.:

Oljke za končno potrošnjo so pakirane v največ 8-kilogramski embalaži (odcejena neto teža).

Proizvod je občutljiv, zato ga je treba pakirati na območju pridelave. Oljka je namreč občutljiv plod, ki ga je treba čim manj prelagati. Občutljiva je na udarce (hitro pustijo sledove) in temperaturne razlike, ki lahko nastopijo med prevozom.

S tem ukrepom je lažje ohraniti njen videz in jo zaščititi. Ukrep omogoča tudi zagotavljanje boljše sledljivosti.

3.7 Posebna pravila za označevanje:

Poleg obveznih navedb, ki so določene v zakonodaji o označevanju in predstavljanju živil, etikete za olive z registrirano označbo porekla „Olive de Nîmes“ vsebujejo še:

— ime označbe „Olive de Nîmes“,

— navedbo „appellation d'origine contrôlée“ ali „AOC“. Kadar je na etiketi ločeno od naslova navedeno ime kmetijskega gospodarstva ali blagovne znamke, se ime porekla ponovi med besedama „appellation“ in „contrôlée“.

Ti podatki se nahajajo v istem vidnem polju in na isti etiketi.

Napisani so z vidnimi, čitljivimi, nezbrisljivimi in dovolj velikimi črkami, da izstopajo s podlage, na katero so natisnjeni, zato da se jasno ločijo od vseh drugih napisanih podatkov in slik.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja:

Geografsko območje pridelave „Olive de Nîmes“ pokriva območje pridelave oljk v departmaju Gard in vzhodnem delu departmaja Hérault ter izključuje pokrajini Causses in Camargue ter goro Cévenole.

Njegove naravne meje so reka Rona na vzhodu in pokrajina Camargue na jugu. Na severu je meja klimatska, ujema se z mejo nasadov kulture Picholine; na severovzhodu sledi meji departmaja Gard (masivi neobdelane zemlje na nadmorski višini več kot 300 metrov). Na zahodu gre meja preko doline Vidourle in teče po črti Ganges, Pic St Loup, reka Lez, kar ustreza liniji z gozdovi poraslih grebenov.

Za območje pridelave je značilna pokrajina s hribčki in griči, katerih nadmorska višina je na splošno nižja od 350 metrov. Tla večinoma sestavljajo terciarna molasa, kredni in lapornati apnenci ter naplavine. Podnebje je sredozemsko, piha mistral.

Območje pridelave vključuje 223 občin, od tega 183 v departmaju Gard in 40 v departmaju Hérault.

Departma Gard:

Aigaliers; Aigremont; Aigues-Vives; Alès; Anduze; Aramon; Argilliers; Arpaillargues-et-Aureillac; Aspères; Aubais; Aubord; Aubussargues; Aujargues;Bagard; Baron; Beauvoisin; Belvezet; Bernis; Bezouce; Blauzac; Boisset-et-Gaujac; Boissières; Boucoiran-et-Nozières; Bouillargues; Bouquet; Bourdic; Bragassargues; Brignon; Brouzet-les-Quissac; Bruguière (la); Cabrières; Cadière-et-Cambo (la); Caissargues; Calmette (la); Calvisson; Canaules-et-Argentières; Cannes-et-Clairan; Cardet; Carnas; Cassagnoles; Castelnau-Valence; Castillon-du-Gard; Caveirac; Clarensac; Codognan; Collias; Collorgues; Combas; Comps; Congénies; Conqueyrac; Corconne; Crespian; Cruviers-Lascours; Deaux; Dions; Domazan; Domessargues; Durfort-et-Saint-Martin-de-Sossenac; Estezargues; Euzet; Flaux; Foissac; Fons; Fons-sur-Lussan; Fontanès; Fontarèches; Fournes; Gailhan; Gajan; Gallargues-le-Montueux; Garons; Garrigues-Sainte-Eulalie; Générac; Jonquières-Saint-Vincent; Junas; Langlade; Lecques; Lédenon; Lédignan; Lezan; Liouc; Logrian-Florian; Lussan; Manduel; Marguerittes; Martignargues; Maruejols-Les-Gardon; Massanes; Massillargues-Attuech; Mauressargues; Méjannes-Les-Alès; Meynes; Milhaud; Mons; Montagnac; Montaren-et-Saint-Médiers; Monteils; Montfrin; Montignargues; Montmirat; Montpezat; Moulezan; Moussac; Mus; Nages-et-Solorgues; Ners; Nîmes; Orthoux-Sérignac-Quilhan; Parignargues; Poulx; Puechredon;Quissac; Redessan; Remoulins; Ribaute-les-Tavernes; Rochefort-Du-Gard; Rodilhan; Rouvière (la);Saint-Bauzely; Saint-Bénezet; Saint-Bonnet-du-Gard; Saint-Césaire-de-Gauzignan; Saint-Chaptes; Saint-Christol-les-Alès; Saint-Clément; Saint-Come-et-Maruéjols; Saint-Dézéry; Saint-Dionisy; Sainte-Anastasie; Saint-Etienne-de-l'Olm; Saint-Geniès-de-Malgoires; Saint-Gervasy; Saint-Hilaire-de-Brethmas; Saint-Hilaire-d'Ozilhan; Saint-Hippolyte-de-Caton; Saint-Hippolyte-de-Montaigu; Saint-Hippolyte-du-Fort; Saint-Jean-de-Ceyrargues; Saint-Jean-de-Crieulon; Saint-Jean-de-Serres; Saint-Just-et-Vacquieres; Saint-Laurent-la-Vernède; Saint-Mamert-du-Gard; Saint-Maurice-de-Cazevieille; Saint-Maximin; Saint-Nazaire-des-Gardies; Saint-Privat-des-Vieux; Saint-Quentin-la-Poterie; Saint-Siffret; Saint-Théodorit; Saint-Victor-des-Oules; Salinelles; Sanilhac-Sagries; Sardan; Sauve; Sauzet; Savignargues; Saze; Sernhac; Serviers-et-Labaume; Seynes; Sommières; Souvignargues; Théziers; Tornac; Uchaud; Uzès; Vallabrix; Vallérargues; Vergèze; Vers-Pont-du-Gard; Vestric-et-Candiac; Vézenobres; Vic-le-Fesc; Villevieille.

Delno vključene občine: Allègre; Beaucaire; Bellegarde; Goudargues; Saint-Gilles; Vauvert; Verfeuil.

Departma Hérault:

Assas; Baillargues; Beaulieu; Boisseron; Buzinargues; Campagne; Castries; Claret; Fontanès; Galargues; Garrigues; Guzargues; Lauret; Lunel; Lunel-Viel; Matelles (les); Montaud; Moulès-et-Baucels; Restinclières; Saint-Bauzille-De-Montmel; Saint-Brès; Saint-Christol; Saint-Croix-de-Quintillargues; Saint-Drézéry; Saint-Geniès-Des-Mourgues; Saint-Hilaire-de-Beauvoir; Saint-Jean-de-Cornies; Saint-Jean-de-Cuculles; Saint-Mathieu-de-Tréviers; Saint-Seriès; Saint-Vincent-de-Barbeyrargues; Saturargues; Saussines; Sauteyrargues; Sussargues; Vacquières; Valergues; Valflaunès; Vérargues; Villetelle.

5. Povezava z geografskim območjem:

5.1 Posebnost geografskega območja:

Naravno okolje

Za območje pridelave je značilna pokrajina s hribčki in griči, katerih nadmorska višina je na splošno nižja od 350 metrov. Tla večinoma sestavljajo terciarna molasa, kredni in lapornati apnenci ter naplavine. Podnebje je sredozemsko z izrazito poletno sušo in močnim jesenskim dežjem. Območje je izpostavljeno vetrovom, zlasti mistralu, ki piha s severa, zime so lahko zelo ostre.

Zgodovina

Prisotnost oljk že od antike je dokaz tesne povezave nîmske regije z gojenjem oljčnih dreves.

Proizvodnja oljčnega olja je zelo stara v tej regiji, rednejše pridelovanje in uživanje zelenih namiznih oljk pa sta mlajši, izvirata iz 18. stoletja. Razvoj te pridelave je namreč omogočila metoda za razgrenitev, ki sta jo izpopolnila brata Piccolini; z mešanico lesnega pepela (hrasta in oljčnih dreves) in apnice sta dobila alkalno raztopino za razgrenitev zelenih oljk. Ta metoda se je razširila med vsemi oljkarji, zlasti v Nîmesu. Zato so se vse zelene oljke, razgrenjene „na Piccolinijev način“, imenovale Picholines.

Domneva se, da so vrsto oljčnega drevesa, nastalo s selekcijo sorte Plant de Collias iz občine Collias z geografskega območja označbe, nato poimenovali Picholine po metodi za razgrenitev „na Piccolinijev način“, ki se je takrat uporabljala; to je bila selekcija dreves z najlepšimi in najbolj čvrstimi plodovi, primernimi za to prakso.

V drugi polovici 19. stoletja so kemiki izpopolnili lug, kar je olajšalo razgrenjevanje večjih količin oljk in spodbudilo nastanek „industrijskih“ predelovalnic.

Vendar je 19. stoletje zaznamoval upad pridelave oljk, ki sta jo izrinjala trta in uvoz drugih maščob. Upad se je nadaljeval do druge svetovne vojne, ko se je po petletnem konfliktu ponovno zbudilo zanimanje za proizvodnjo oljčnega olja, povezano s pomanjkanjem uvoženih olj in maščob.

Še leta 1945 je bilo blizu Nîmesa 22 predelovalnic oljk, v katerih so predelali 2 000 ton oljk Picholine, številne so bile tudi tržnice oljk.

Huda pozeba leta 1956 je zdesetkala oljčne nasade na območju Nîmesa.

Okus ploda in botanične lastnosti drevesa so prispevale k temu, da se je sorta Picholine razširila zunaj območja izvora, zlasti po pozebi leta 1956, ko je bila ta sorta razglašena za nacionalni interes in so jo povsod sadili.

Kljub temu je departma Gard na prvem mestu po pridelavi zelene oljke Picholine (23 % nacionalne pridelave). To je nedvomno povezano s tem, da je sorta Picholine zaradi odpornosti popolnoma prilagojena na pedoklimatske razmere v regiji pridelave s poreklom. V nîmski kotlini, ki je zibelka sorte Picholine, so oljčna drevesa Picholine v večini, medtem ko na vznožju Cévenol rastejo druge lokalne sorte. V Colliasu in bližnjih vaseh rastejo oljčna drevesa Picholine, stara več kot 200 let.

5.2 Posebnost proizvoda:

Oljke „Olive de Nîmes“ se tradicionalno predelujejo v zibelki sorte Picholine. Pripravljene so po veljavni tradicionalni metodi „nepopolna mlečna fermentacija“: cele oljke se macerirajo v alkalni raztopini pepelike ali sode, katere gostota ne presega 1 032.

Namakajo se do delne razgrenitve, nato se alkalna raztopina nadomesti s pitno vodo za spiranje.

Oljke so v vodi najmanj šestintrideset ur in se najmanj štirikrat sperejo.

Nato se hranijo v slanici iz morske soli, katere gostota je največ 1 060. Za nižanje pH vrednosti slanice na vrednost 4,7 sta dovoljeni citronska in mlečna kislina.

Ta način proizvodnje daje oljki „Olive de Nîmes“ hrustljavo teksturo ter tipično aromo masla in lešnika.

5.3 Vzročna zveza med geografskim območjem in kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (za ZOP) ali posebno kakovostjo, slovesom ali drugo značilnostjo proizvoda (za ZGO):

Dolga zgodovina gojenja oljk v departmaju Gard je omogočila prenos praktičnega znanja o oskrbi oljčnega nasada in pridelavi oljk.

Sorta Picholine je nekoliko odporna proti zimskemu mrazu in njeni trdno priraščeni plodovi kljubujejo močnim jesenskim vetrovom. Poleg tega se je med proizvajalci povečalo zanimanje za to sorto, ker jo je mogoče uporabljati tako za proizvodnjo olja kot za pridelavo namiznih oljk.

Zaradi omejitev naravnega okolja je za oskrbovanje nasada značilno:

— tradicionalno se gojijo nizka drevesa, da je zgodnje obiranje namiznih oljk lažje in so drevesa odpornejša proti vetru,

— ureditev zemljišč, namenjenih gojenju oljčnih dreves, je vplivala tudi na obliko pokrajine; najdemo številne terase, tradicionalno imenovane „faïsse“ ali „banquaou“, katerih zidci zadržujejo tanko plast zemlje na prestrmih pobočjih.

Tradicionalno obiranje je potekalo od septembra (za namizne oljke) do decembra (za olje) in zagotavljalo delo za številno delovno silo, ki je, kot pravi lokalni izraz, „allait oliver“ (šla oljkarit).

Obiranje je večinoma ročno. Sorta Picholine, katere plodovi se dobro držijo peclja, namreč ni primerna za strojno obiranje, ki bi lahko poškodovalo oljke.

Po drugi strani pa konfiguracija tradicionalnih oljčnih nasadov (majhna površina, zidci, pogosto slaba dostopnost) ni primerna za mehanizacijo.

Oljke so pripravljene po veljavni tradicionalni metodi delne ali „nepopolne mlečne fermentacije“, to pomeni, da se postopek prekine, preden raztopina doseže koščico.

Ta fermentacija je na tem območju tradicionalna, da se ohranijo barva, posebni okus in hrustljavost ploda brez grenkega okusa.

V tej proizvodnji je bilo veliko vzponov in padcev. Vendar se je oljka „Olive de Nîmes“ zaradi ujemanja sorte z zemljo, navezanosti ljudi na ta prvotni proizvod in praktičnega znanja lokalnih oljkarjev ohranila ter med proizvajalci in potrošniki postala celo bolj cenjena.

Sklic na objavo specifikacije:

http://www.inao.gouv.fr/repository/editeur/pdf/CDC-AOP/olive-de-nimes.pdf

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.