POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

o izvajanju Direktive Sveta 91/676/EGS o varstvu

voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov na podlagi

poročil držav članic za obdobje 2016–2019



1.OPIS TEŽAVE

Hranili, kot sta dušik (N) in fosfor (P), sta elementa, ki ju rastline nujno potrebujejo. V kmetijstvu se pogosto uporabljata kot gnojili, s katerima se zagotavljajo večji donosi in bolj kakovostni proizvodi. Vendar se je zaradi vse večjega povpraševanja po proizvodnji hrane povečala proizvodnja in uporaba gnojil, ki so povezana s precejšnjimi neučinkovitostmi, onesnažujejo vodo, zrak in tla ter vplivajo na zdravje ljudi in okolje.

Na globalni ravni presežki dušika in fosforja v okolju že presegajo varen okvir zmogljivosti planeta ter resno ogrožajo naravo in podnebje . Evropa precej prispeva k tej obliki onesnaževanja in Evropska agencija za okolje (EEA) ocenjuje, da je v Evropi omejitev za izgube dušika presežena 3,3-krat, omejitev za izgube fosforja pa 2-krat .

Strategija za biotsko raznovrstnost in strategija „od vil do vilic“ določata skupni cilj zmanjšanja izgube hranil v okolju za vsaj 50 % do leta 2030 ob hkratni ohranitvi rodovitnosti tal. Direktiva Sveta 91/676/EGS o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov (v nadaljnjem besedilu: direktiva o nitratih) je ključni zakonodajni akt za uresničitev tega cilja in drugih ciljev zelenega dogovora EU .

Direktiva o nitratih je tudi osnovni ukrep na podlagi okvirne direktive o vodah , ki zahteva, da vse evropske površinske vode – jezera, reke, somorne in obalne vode ter podzemna voda – dosežejo „dobro stanje“ najpozneje do leta 2027. Direktiva o nitratih skupaj z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode ključno vpliva na izboljšanje stanja vodnih teles v EU, saj je onesnaževanje s hranili eden od glavnih razlogov za nedoseganje dobrega stanja , . Poleg tega je direktiva o nitratih bistven instrument za preprečevanje onesnaževanja s hranili v obalnih in morskih vodah na podlagi okvirne direktive o morski strategiji , .

V skladu z direktivo o nitratih morajo države članice:

–določiti vode, ki so onesnažene z nitrati in jim grozi onesnaženje z nitrati, ter za območja, ranljiva za onesnaževanje z nitrati, imenovati tista območja, s katerih se voda steka v tiste vode, pri katerih kmetijstvo bistveno prispeva k onesnaževanju;

–pripraviti delovne programe z ukrepi za zmanjšanje in preprečevanje onesnaževanja z nitrati, uporabiti take programe na območjih, ranljivih za onesnaževanje z nitrati, ali na celotnem ozemlju ter okrepiti te ukrepe, takoj ko se izkaže, da ne bodo zadostovali za uresničitev ciljev Direktive.

Poleg tega mora Komisija v skladu z Direktivo vsaka štiri leta obveščati Evropski parlament in Svet o stanju izvajanja Direktive na podlagi poročil držav članic.

Temu poročilu je priložen delovni dokument služb Komisije (SWD(2021) 1001), ki vsebuje karte in preglednice o kazalnikih obremenitev s hranili iz kmetijskih virov, kakovosti vode in imenovanih območjih, ranljivih za onesnaževanje z nitrati.

2.RAZVOJ KMETIJSKIH OBREMENITEV

Kmetijske površine in živina

Kmetijske površine EU zajemajo približno 47 % skupnega območja EU-27 in Združenega kraljestva. Kmetijska proizvodnja se je med letoma 2010 in 2019 povečala za 14,5 %.

Živinoreja povzroči približno 81 % kmetijskega vnosa dušika v vodne sisteme in ustvari 87 % amoniaka iz kmetijskih emisij v ozračje .

Največjo gostoto živine, izraženo v glavah velike živine na hektar, imajo na Nizozemskem (3,8), kjer se po letu 2013 gostota povečuje, na Malti (2,9), kjer se po letu 2010 zmanjšuje, in v Belgiji (2,8), kjer po letu 2005 ostaja na enaki ravni.

Bilanca hranil

Bilanca hranil je opredeljena kot razlika med vnosi hranil v sistem kmetovanja (zlasti gnojil) in iznosi hranil iz sistema (zlasti pridelkov in krme). Presežek hranil se pojavi, kadar rastline ne porabijo vseh hranil, in lahko povzroči izločanje v okolje, negativna bilanca pa pomeni, da se tla izkopavajo, pri čemer obstaja tveganje izgube rodovitnosti tal. Eurostat je spodbujal uporabo skupne metodologije izračuna bilanc hranil, vendar je vse države članice ne uporabljajo, zato primerjave niso mogoče. Nekatere države članice Eurostatu tudi ne poročajo o bilancah hranil .