SL EN EN Uradni list Evropske unije C 175/63

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o „spremembah v industriji, teritorialnem razvoju in odgovornosti podjetij“

(2009/C 175/11)

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 17. januarja 2008 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Spremembe v industriji, teritorialni razvoj in odgovornost podjetij.

Posvetovalna komisija za spremembe v industriji, odgovorna za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 18. novembra 2008. Poročevalec je bil g. PEZZINI, soporočevalec g. GAY.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 449. plenarnem zasedanju 3. in 4. decembra 2008 (seja z dne 3. decembra 2008) s 168 glasovi za, 1 glasom proti in 3 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Odbor meni, da je treba v skladu z lizbonsko in göteborško strategijo nujno poživiti lokalne mreže oziroma organske sklope struktur, infrastrukture ter javnih in zasebnih akterjev, ki v okviru skupnih pobud za lokalni razvoj na vseh ravneh ustvarjajo visoko stopnjo blaginje in konkurenčnosti, ter obširno družbeno in okoljsko odgovornost. To je pravzaprav proces, ki povsod sproža vrsto interakcij.

1.2 Odbor vztrajno zahteva pobudo Skupnosti za razvoj„družbeno odgovornih regij“, ki jo lahko opredelimo kot povezavo ciljev približevanja demokracije ljudem z načrti uprave ter vseh javnih in zasebnih akterjev, da prevzamejo odgovornost in pripravijo skupno strategijo, da bi čim bolj izkoristili lokalne vire in tako povečali konkurenčnost.

1.3 Odbor predlaga, da se za izvajanje pobude socialno odgovornih regij pripravi evropski akcijski načrt, katerega cilji bodo:

— spodbujati vključitev teritorialne razsežnosti v politike EU, zlasti v povezavi z lizbonsko in göteborško strategijo;

— spodbujati vključevanje prednostnih nalog teritorialne agende in leipziške listine v nacionalne, regionalne in lokalne politike;

— spodbujati in sofinancirati teritorialno participativno proučevanje prihodnjega razvoja, usmerjeno v opredelitev skupne vizije družbeno odgovornega teritorialnega razvoja; ter

— vzpostaviti regionalne mreže odličnosti in evropska združenja za teritorialno sodelovanje na to temo.

1.4 V okviru spremljanja pobude družbeno odgovornih regij (1) in ustreznega akcijskega načrta Odbor meni, da bi:

— morala Skupnost znatno zmanjšati upravna in birokratska bremena za gospodarske in družbene akterje v regijah, in sicer s poenostavitvijo vsebin in postopkov, ki jih uporablja EU, ter z uporabo „odprte metode usklajevanja“;

— morale države članice enotno uporabljati predpise Skupnosti, da bi ohranile enotnost notranjega trga EU;

— morale lokalne in regionalne oblasti v celoti sodelovati z gospodarskimi in družbenimi akterji ter razviti strategije združljivosti na področju sodelovanja, inovacij in konkurence; ter da bi

— moral zasebni sektor spodbujati konstruktiven socialni dialog, ki bi vključeval civilno družbo in se osredotočal na skupne vizije, ki predvidevajo spremembe v industriji.

1.5 Odbor odločno podpira razvoj demokracije, ki je blizu ljudem in ki vključuje politične, gospodarske in družbene akterje v regijah v ukrepe za povečanje kakovosti življenja in spodbujanje konkurenčnega, trajnostnega gospodarskega in družbenega razvoja regij EU.

1.6 Odbor meni, da so potrebna velika vlaganja v razvoj skupne, inovativne in participativne kulture. Regionalne skupnosti kot celote ter številni akterji in institucije, ki zastopajo interese različnih sektorjev dejavnosti, morajo pozivati k spodbujanju demokratičnih vrednot. Zato je treba na podjetja gledati kot na skupnost, ki ustvarja bogastvo za razvoj boljše družbe v regiji.

1.7 V zvezi s tem Odbor poziva k hitri uveljavitvi pripomb Evropskega sveta z dne 13. in 14. marca 2008 o (i) ključni vlogi lokalne in regionalne ravni pri spodbujanju rasti in ustvarjanju delovnih mest in (ii) pomenu razvoja vseh lokalnih/regionalnih sposobnosti upravljanja političnih, gospodarskih in družbenih akterjev na lokalni in regionalni ravni.

1.8 Odbor je tudi trdno prepričan, da mora Evropa postati center odličnosti za razvoj družbeno odgovornih regij (2), pri čemer mora graditi na uspešnih projektih, kot sta EMAS in družbena odgovornost podjetij, ter razširiti referenčni okvir na regionalno razsežnost. Cilj je zagotoviti, da skupna dediščina odgovornosti postane dejavnik, ki bo vedno prisoten pri delodajalcih, ki morajo znati potegniti korist iz mrež in grozdov ter biti v celoti vključeni v makroekonomski proces regionalnega strateškega razvoja.

1.9 Odbor zlasti meni, da bi morala mikro- in mala podjetja ter socialna ekonomija s svojimi ogromnimi in pomembnimi izkušnjami znati izkoristiti pomoč, strokovno znanje in izkušnje ter izboljšani dostop do kreditov in mikrokreditov, s ciljem razviti obliko poslovnega vodenja, ki spoštuje okolje, regijo in njene prebivalce.

1.10 Odbor meni, da bi morala pobuda družbeno odgovornih regij in njen akcijski načrt spodbujati tudi lokalni strukturirani socialni dialog in tesno sodelovanje med lokalnimi institucijami, zlasti v okviru čezmejnega sodelovanja. Močnejša partnerstva bi morala pospešiti splošno krepitev zmogljivosti ter povečati strokovno znanje in uspešnost regionalnih oblasti, ki se v tem razlikujejo in pogosto tekmujejo druga proti drugi.

1.11 Na koncu Odbor poudarja pomen sistemov upravljanja na več ravneh, ki zagotavljajo visoko stopnjo usklajevanja, da ne pride do ločitve na lokalni ravni, ki jo je enotni trg združil in tako preprečil regionalno razpršitev in diskriminacijo, ki bi dodatno poslabšali položaj evropskega gospodarstva na mednarodnih trgih.

2. Uvod

2.1 Na konferenci predsedstva Sveta EU o teritorialnem dialogu 4. marca 2008 je bila kot prednostna naloga kohezijske politike poudarjena vloga lokalnih in regionalnih oblasti pri doseganju ciljev prenovljene lizbonske strategije.

2.2 S tem mnenjem Odbor želi opredeliti odnos med regijami ter političnimi, gospodarskimi in družbenimi akterji z vidika izvajanja lizbonske strategije in izgradnje konkurenčnega gospodarstva, ki temelji na znanju, na notranjem in mednarodnem trgu.

2.3 Izhodišče je izboljšanje sposobnosti predvidevanja gospodarskih, družbenih in okoljskih sprememb, organizacija tistih, ki pomagajo pri vzpostavljanju „družbeno odgovorne regije“ (3), ter opredelitev odgovornosti podjetij, uprav, socialnih partnerjev in vseh, ki prispevajo k povečanju konkurenčnosti regije, hkrati pa so osredotočeni na dinamični, vključujoč, povezovalen evropski socialni model (4).

Regionalna gospodarstva so lahko zaradi svoje sestave bolj ali manj izpostavljena mednarodni konkurenci. Poleg tega kazalnik BDP (ali dodane vrednosti) iz dveh razlogov ne odraža več blaginje regije. V okviru tega Odbor pozdravlja Zeleno knjigo o teritorialni koheziji: teritorialna raznolikost kot prednost (5), ki jo je Komisija nedavno objavila in ki jo Odbor obravnava v enem od svojih mnenj.

2.4.1 Prvič, razdeljeni dohodek iz dela in kapitala ali davkov, ki jih plačujejo produktivne tržne sile, ne pripada v celoti regiji izvora – določeni viri se namreč „izvažajo“.

2.4.2 Druga, pomembnejša stvar je, da regije prejemajo sredstva iz virov, ki niso produktivne sile (plače javnih uslužbencev, pokojnine, nezasluženi prihodki, poraba turistov/prihodki od turizma, prihodki oseb, ki delajo drugod, socialni prejemki razen pokojnin itd.).

Zaznati je čedalje širšo in podrobnejšo skupino instrumentov upravljanja, ki jih vladni organi in podjetja lahko uporabljajo v podporo programov in politik za trajnostni razvoj, predvsem:

2.5.1 pravila/standarde

— direktive in uredbe o okoljskih vprašanjih;

— sistemi okoljskega ravnanja;

— certifikat ISO 14000 in smernice ISO 26000;

— BS OHSAS 18001/2007 – standardi varnosti na delovnem mestu;

— uredba EMAS;

— socialna poročila (SA8000);

— „zeleni“ nakupi in „zeleno“ javno naročanje;

— analiza življenjskega cikla izdelka;

— celovita politika proizvodov;

2.5.2 strukture

— grozdi, industrijska okrožja, centri odličnosti/konkurenčnosti, tehnološki parki;

— akcijski načrti v okviru Lokalne agende 21;

— lokalne/regionalne točke za opazovanje teritorialnega vpliva razvoja;

— lokalni poslovni klubi;

— podpora Evropskega socialnega sklada regionalnemu upravljanju;

— evropska združenja za teritorialno sodelovanje – EZTS – novi instrumenti, določeni v Uredbi (ES) št. 1082/2006 z dne 5. julija 2006 (6);

— platforme za analizo in napovedi;

— javno-zasebna partnerstva;

2.5.3 sporazume

— pobude v zvezi s „prožno varnostjo“ (7);

— družbena odgovornost podjetij;

— strukturiran regionalni socialni dialog;

— okoljsko računovodstvo/okoljske bilance;

— poročanje o trajnosti;

— instrumenti prostorskega načrtovanja,

— regionalne okoljske bilance;

— lokalni in regionalni socialno-ekonomski sporazumi (teritorialni sporazumi, programski sporazumi itd.);

— posebne gospodarske cone v mejah politike na področju konkurence (8).

2.6 Odbor meni, da je treba nujno konsolidirati, dopolniti in uskladiti te zakonodajne, regulativne in prostovoljne instrumente, da se tako uskladijo različni cilji in različne ravni udeležbe ter dosežeta učinkovitost in uspešnost rezultatov, h katerim bodo prispevali prav vsi.

2.7 V skladu z leipziško listino iz leta 2007 (9) in teritorialno agendo EU, o kateri je Odbor že izrazil svoje mnenje (10), je treba teritorialni koheziji namenjati čedalje več pozornosti z namenom:

— doseči večjo udeležbo akterjev, ki predstavljajo lokalno raven;

— uskladiti uravnoteženi, trajnostni razvoj s potrebo po spodbujanju konkurenčnosti Evrope z naložbami v območja z največjimi možnostmi za rast;

— doseči sinergijo in združljivost med politikami Skupnosti;

— razviti boljše mehanizme upravljanja (11).

2.8 Teritorialna agenda je strateški okvir, ki usmerja politike regionalnega razvoja v skladu z lizbonsko in göteborško strategijo.

2.9 V mnenju o teritorialnem upravljanju sprememb v industriji (12) je Odbor poudaril, da „regionalna/lokalna identiteta kot kakovost temelji na kombinaciji pripadnosti, prepoznavnosti in empatiji glede niza skupnih vrednot in skupne vizije prihodnosti“. Poleg tega je Odbor pozval k celostnemu teritorialnemu pristopu in strategiji upravljanja za razvoj družbeno odgovorne regije. Menil je, da bi morala ta strategija vključevati zlasti:

— stalne izboljšave kakovosti, baze znanja, sposobnosti in inovativnih zmogljivosti lokalnega in regionalnega proizvodnega sistema;

— razvoj regionalnih mrež za javni in zasebni sektor;

— visoko stopnjo okoljske in socialne trajnosti;

— učinkovite in okrepljene metode za pridobivanje in širjenje znanja, informacij ter stalnega usposabljanja;

— pripravo „lokalnega in regionalnega pregleda socialnega stanja“;

— primerjalne analize trajnostnih lokalnih in regionalnih sistemov, ki jih opravijo družbeni akterji sami.

Poleg tesnega usklajevanja za zagotovitev sinergij in preprečitev prekrivanj ali neskladnosti te pobude zahtevajo naslednje od lokalnih, regionalnih, nacionalnih in evropskih oblasti:

— višješolske strukture izobraževanja in usposabljanja, ki zagotavljajo učinkovit odziv na zahteve gospodarskega razvoja in temeljijo na znanju in konkurenčnosti;

— institucionalno in na združevanju temelječe vzpostavljanje zmogljivosti ter pobude za socialni dialog;

— celostno regionalno politiko, ki bo sposobna čim bolj izkoristiti lokalne razvojne možnosti, povečati zmožnosti za inovativne spremembe in predvidevanja;

— okrepljen socialni dialog na regionalni/lokalni ravni (13), ki bo lahko najbolje izkoristil pričakovanje sprememb v industriji in na trgu ter v izobraževanju in tokovih usposabljanja;

— spodbujanje družbene odgovornosti podjetij tako, da podjetja to odgovornost sprejmejo prostovoljno in nanjo gledajo kot na svoj prispevek k trajnostnemu razvoju;

— izboljšanje celovitega sistema upravljanja na več ravneh„družbeno odgovornih regij“ (14), opredeljenih kot regije, ki uspešno združujejo ustrezno raven blaginje z obveznostmi, ki so neločljivo povezane z družbeno odgovornostjo.

2.10.1 Ta proces bi moral tudi izboljšati spretnosti in sposobnosti političnih in upravnih nosilcev odločanja, s ciljem zagotoviti stabilne pogoje za pritegnitev dolgoročnih naložb v njihove regije, ter ustvarjati mikro- in mala podjetja v okviru trajnega razvoja.

Odbor pripisuje velik pomen procesu, ki ga izvaja regija, preden se lahko opredeli kot „družbeno odgovorna regija“ (15).

2.11.1 Posamezna regija doseže to stanje, ko s pomočjo participativne demokracije vključi družbeni in okoljski vidik v gospodarske odločitve, modele in načela za spodbujanje konkurenčnosti, v dobre prakse in stalen dialog med zainteresiranimi skupinami, s ciljem spodbujati inovacije in konkurenčnost.

3. Neposredna demokracija za konkurenčni in trajnostni razvoj

3.1 Odbor meni, da je za izboljšanje kakovosti življenja in konkurenčni, trajnostni družbenogospodarski razvoj regij EU treba razviti neposredno demokracijo, ki lahko vključuje politične, gospodarske in družbene akterje v regiji. Različni javni in zasebni akterji bi morali združiti moči, da na podlagi prednosti in slabosti teh regij izkoristijo možnosti za rast podjetij in povečanje števila delovnih mest.

3.2 Oblike in postopki neposredne demokracije kot temelja evropskega upravljanja so zelo različni glede na nacionalne okoliščine, kljub temu pa osnovne sestavine načeloma zajemajo naslednje:

— usklajevanje akterjev, družbenih skupin in institucij za doseganje ciljev, obravnavanih in usklajenih v okviru strukturiranega dialoga in solidarne odgovornosti med socialnimi partnerji ter zlasti s predstavniki delavcev in poslovnimi klubi;

— uporaba načel subsidiarnosti, teritorialne kohezije in participativne demokracije, določenih v Lizbonski pogodbi;

— dobro usklajena struktura upravljanja na več ravneh, ki zagotavlja neposredno odločanje v skladu s segmenti politične, gospodarske, družbene in okoljske odgovornosti, ki v največji možni meri predstavljajo regionalne sposobnosti in identiteto, ob ustreznem upoštevanju skladnosti z nacionalnim in evropskim okvirom, na podlagi odprtega, sodelovalnega, usklajenega pristopa, usmerjenega v doseganje sinergije med različnimi ravnmi;

— razvoj regionalnih učnih skupnosti na podlagi sposobnosti samoocenjevanja in sprotnega prilagajanja strategij in ciljev lokalnega razvoja ter krepitve razširjene, vseobsegajoče kulture inovativnosti;

— razvoj skupnega, deljenega, v prihodnost usmerjenega pogleda na odnos med gospodarstvom in lokalno skupnostjo za: — določitev „posebnih virov“ regije, — oceno izzivov in nevarnosti konkurence iz drugih regij, — proučitev možnosti za vstop na nacionalni in mednarodni trg, — iskanje načinov in sredstev za uporabo lokalnih strokovno usposobljenih človeških virov za reševanje posebnih lokalnih vprašanj, — sprejemanje v prihodnost usmerjenih odločitev, ki spodbujajo pobude v zvezi s konkurenčnim gospodarstvom;

— spodbujanje ustvarjalnosti in izboljšanje regionalnih ekonomsko-socialnih svetov ali drugih instrumentov (16) – ki že delujejo v nekaterih državah članicah – kot institucionalnih partnerjev pri regionalnem odločanju in ukrepanju, skupaj s pravico do predlaganja in spremljanja pobud;

— uvedba naprednih instrumentov za participativno regionalno upravljanje, kot so e-uprava, analize SWOT (17), participativno proučevanje prihodnjega razvoja (18), EMAS (19) sistemi, ki se na splošno nanašajo na javni in zasebni sektor, standardi v zvezi z družbeno odgovornostjo podjetij, tehnike primerjalne analize, kazalniki odprtega usklajevanja, območna in medobmočna omrežja (20) ter spletni distribuirani učni sistemi;

— dejavna vloga gospodarskih, industrijskih, obrtnih in kmetijskih zbornic kakor tudi strokovnih združenj in potrošniških organizacij;

— spodbujanje kulture odličnosti v smislu univerzitetnega študija in optimizacije odnosov med industrijo in izobraževalnim sistemom.

3.3 Regionalni razvoj zahteva popolno izvajanje neposredne demokracije, poleg tega pa strukturirano lokalno upravljanje razvoja (21).

3.4 Dobro regionalno upravljanje mora biti usmerjeno predvsem v spodbujanje in razvijanje vseh oblik sodelovanja in vseh partnerskih procesov v korist vseh udeležencev med podjetji samimi ter med podjetji in kolektivnimi interesi.

3.5 Regionalno demokratično upravljanje je decentraliziran, vključujoč proces odločanja, ki bi moral po mnenju Odbora temeljiti na načelih preglednosti in odgovornosti ter na participativnem pristopu, ki vključuje analizo, opredelitev, izvajanje in upravljanje skupne strateške vizije srednje- do dolgoročnega razvoja.

3.6 Odbor meni, da je v sistemu partnerstva na več ravneh bistveno najti najboljšo kombinacijo med procesom od spodaj navzgor in procesom od zgoraj navzdol: ravnovesje med tema dvema procesoma je dejansko predpogoj za uspeh.

3.7 Odbor meni, da je treba veliko vlagati v razvoj inovativne, participativne kulture, pri čemer morajo poziv k demokratičnim vrednotam podati ustrezna regionalna skupnost in veliko število akterjev, ki zastopajo interese različnih sektorjev.

Odbor je trdno prepričan, da mora razvoj regij EU vključevati učinkovite strategije trajnostnega razvoja na podlagi koncepta „družbeno odgovornih regij“, za najboljši izkoristek njihovega posebnega potenciala.

3.8.1 Odbor ponavlja ugotovitve, ki jih je podal v nedavnem mnenju na to temo (22).

4. Prizadevanja na ravni Skupnosti za razvoj „družbeno odgovornih regij“

Odbor odločno zagovarja pobudo Skupnosti za razvoj„družbeno odgovornih regij“, združeno s cilji neposredne demokracije; krepitev splošno razširjene participativne, inovativne kulture; učinkovito regionalno upravljanje, skladno z nacionalnimi okviri in okvirom lizbonske agende Skupnosti; ter partnerstvo več strani in več sektorjev, ki lahko poveča privlačnost in konkurenčnost regije na mednarodnem trgu ter tako predvidi spremembe v industriji in izboljša lokalni družbeni kapital.

4.1.1 Glavna naloga pobude za družbeno odgovorne regije je zagotoviti, da je ukrepanje na evropski, nacionalni, regionalni in lokalni ravni usklajeno in dosledno.

4.2 Odbor meni, da bi moral pobudo družbeno odgovornih regij spremljati resničen evropski akcijski načrt, katerega cilji bodo:

— spodbujati vključitev teritorialne razsežnosti v politike EU;

— spodbujati upoštevanje prednostnih nalog, določenih v teritorialni agendi in leipziški listini;

— spodbujati in sofinancirati teritorialno participativno proučevanje prihodnjega razvoja;

— postopno uvajati odprto metodo usklajevanja in zagotoviti podporo izvajanju instrumentov neposredne demokracije;

— enotno spremljati in usklajeno enotno izvajati različne instrumente EU za teritorialno sodelovanje, zlasti EZTS (23);

— znotraj Komisije ustanoviti enoto za usklajevanje služb na področju teritorialnega razvoja, katere naloga bo priprava in izvajanje informacijske in komunikacijske strategije za družbeno odgovorne regije;

— razviti uporabo regionalnih instrumentov za oceno vpliva pred in po sprejetju ukrepov, ki se nanašajo na regije, zlasti v zvezi z MSP;

— sofinancirati ukrepe, usmerjene v usposabljanje in krepitev zmogljivosti javnih in zasebnih akterjev v regijah, za razvoj pobud v zvezi z družbeno odgovornimi regijami;

— spodbujati strukturirani socialni dialog v regijah, „oznaka kakovosti družbeno odgovorne regije 21“;

— spodbujati in podpirati ustanovitev in razvoj evroregij (24);

— podpirati razvoj okrožij (in metaokrožij (25)) in mrež med okrožji, z namenom spodbujati mala in srednje velika podjetja na evropskem in svetovnem trgu.

4.3 Odbor meni, da mora evropska pobuda za družbeno odgovorne regije in akcijski načrt, ki jo spremlja, združiti in uskladiti prostovoljne in ureditvene instrumente, navedene v točki 2.7, v okviru usklajenega sistema, kjer bo odgovornost podjetij v vseh sektorjih – vključno s finančnim in lokalnim javnim sektorjem – bistvena za doseganje ciljev lokalnih strategij za rast in ustvarjanje delovnih mest v okviru nacionalnih strategij in evropske strategije.

Odbor meni, da mora biti družbeno odgovorna regija (26) prostovoljni sestavni del tega okvira odprtega usklajevanja, ki ga bosta lajšala in spodbujala – zlasti pri mikro- in malih podjetjih kot hrbtenici lokalnega razvoja – ozračje sodelovanja in skupna vizija.

4.4.1 Pobuda v zvezi z družbeno odgovornimi regijami mora razviti splošno razširjene osebne in etične vrednote participativne kulture, ki spodbuja inovacije na podlagi skupne identitete, ki ne sme biti samo identiteta delodajalcev, temveč mora biti prisotna in dejavna v vseh javnih in zasebnih sektorjih regije ter se zanašati na regionalne in medregionalne mreže in grozde/okrožja.

4.5 Regionalne„učne skupnosti“ morajo biti sposobne uporabljati interaktivne, povezljive telematske strukture in infrastrukture, začenši z e-upravo in platformo IDABC (27), ki zagotavlja elektronske vseevropske upravne storitve javnim upravam, podjetjem in posameznikom, s ciljem izboljšati učinkovitost evropskih javnih uprav in sodelovanje med njimi in z organizirano civilno družbo.

Odbor je tudi trdno prepričan, da mora Evropa postati center odličnosti za razvoj družbeno odgovornih regij ter graditi na uspešnih projektih, kot sta EMAS in družbena odgovornost podjetij (CSR), ter razširiti referenčni okvir na regionalno razsežnost.

4.6.1 Da bi bil učinkovit, se regionalni strateški razvoj ne sme ukvarjati s političnimi dejavniki, kot je volilna prenova na ravni lokalnih oblasti, temveč vzdrževati stike z vsemi političnimi subjekti v regiji, tako v poziciji kot opoziciji, ter izgraditi dediščino stalne skupne odgovornosti volivcev in/ali izvoljenih predstavnikov.

Mikro in mala podjetja bi morala znati izkoristiti pomoč, ki jim je ponujena v obliki strokovnega znanja, da uvedejo preprost jezik in preproste postopke, ter izboljšajo dostop do kreditov in mikrokreditov ter spodbujajo vodenje podjetij, ki spoštuje okolje, regijo in svoj družbeni kapital.

4.7.1 Družbenogospodarska podjetja imajo pomembno vlogo tudi pri razvoju družbeno odgovornih regij, saj spodbujajo družbeno kohezijo in trajnostni razvoj, razdeljujejo dobiček med svoje pripadnike in uveljavljajo participativno, demokratično upravljanje.

4.8 Lokalne šole, univerze in raziskovalne ustanove bi bilo treba povezati v evropske regionalne in medregionalne mreže odličnosti, predvidene v programu zmogljivosti 7. okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti in programu „Izobraževanje in usposabljanje 2010“, da lokalnim organizacijam zagotovijo nadarjene in usposobljene ljudi, ki jih pogosto primanjkuje v malih podjetjih, ki pa so nujni za uspeh regionalne razvojne strategije.

4.9 Odbor meni, da bi morala pobuda Skupnosti v zvezi z družbeno odgovornimi regijami spodbujati lokalni strukturirani socialni dialog, da s pomočjo povezovanja med lokalnimi ustanovami spodbudi vzpostavljanje močnejših partnerstev za krepitev zmogljivosti med regionalnimi oblastmi z različnimi stopnjami uspešnosti. Uveljavitev listine o družbeno odgovornih regijah 21 bi tudi lahko povečala doslednost in učinkovitost družbeno odgovornih regij.

4.10 Odbor na koncu poziva, da se v pobudo Skupnosti v zvezi z družbeno odgovornimi regijami vključijo dejavnosti v zvezi s presojo, primerjalno analizo in spremljanjem, da se vzpostavi zbirka podatkov regionalnega dohodka na prebivalca in vsaki dve leti pripravi poročilo, ki se predloži Evropskemu parlamentu, Svetu in Odboru.

5. Prispevek nacionalnih javnih oblasti

5.1 Države članice bi morale enotno uporabljati predpise, da ohranijo enotnost notranjega trga EU, pri čemer bi morale uporabljati podporne mehanizme in odvračilne ukrepe. Javni organi bi med drugim morali:

— vlagati napore v zmanjševanje upravnih obremenitev ter racionaliziranje struktur in procesov, da sprostijo zmogljivosti za trajnostni in konkurenčni razvoj ter ustvarjanje delovnih mest;

— doseči dogovor o splošnem strateškem referenčnem okviru – na participativen in sporazumen način ter z neposrednim prispevkom socialnih partnerjev in predstavnikov organizirane civilne družbe – za razvoj nacionalne politike o družbeno odgovornih regijah;

— okrepiti okvire za usklajevanje in decentralizacijo javnega sektorja, da razmejijo upravljavske naloge in pristojnosti na centralni, regionalni in lokalni ravni;

— pripraviti politične usmeritve za davčno decentralizacijo, vključno s sredstvi za prenos pristojnosti med različnimi ravnmi upravljanja, kot je že predhodno predlagal Odbor (28);

— izboljšati in okrepiti prizadevanja organov za upravljanje in usklajevanje procesa decentralizacije in upravljanja na lokalni ravni;

— vzpostaviti proračunske postavke za razvoj namenskih človeških virov in za sofinanciranje programov, vzpostavljanje mrež in interoperabilnih telekomunikacijskih zmogljivosti na nacionalni in evropski ravni;

— zagotoviti na nacionalni ravni usklajeno uporabo instrumentov Interreg IV in uredbe o EZTS – čezmejnih organov, ki omogočajo udeležbo držav članic, skupaj z lokalnimi in regionalnimi oblastmi ter subjekti teritorialnega sodelovanja s svojim pravnim statusom v skladu s pravnim redom Skupnosti;

— razviti novo podeželsko-mestno partnerstvo, ki daje prednost celovitemu regionalnemu pristopu in spodbuja uravnotežen dostop do infrastrukture in znanja;

— spodbujati konkurenčne in inovativne čezmejne regionalne grozde; in okrepiti vseevropske tehnološke mreže, vseevropsko obvladovanje tveganja, policentričen mestni razvoj ter razvoj okoljskih in kulturnih virov;

— zagotoviti doslednost in usklajenost regionalne razsežnosti sektorskih politik, pri čemer se je treba izogniti navzkrižnim sektorskim ukrepom, ki bi lahko povzročili neučinkovitosti in se na terenu izkazali kot povsem neučinkoviti in kontraproduktivni; razviti instrumente za presojo vplivov na prostor (TIA) ob ustreznem upoštevanju presoje vplivov na okolje (EIA) (29) in strateške okoljske presoje (SEA) (30).

5.2 Regionalne in lokalne javne oblasti bi morale:

— vključiti ekonomske in socialne interesne skupine že v začetni fazi priprave strateških projektov regionalnega razvoja;

— razvijati izobraževalne sisteme, univerze in šole odličnosti, ki so bistvenega pomena za gospodarski in družbeni razvoj družbeno odgovornih regij;

— vse bolj uvajati merila stroškovne učinkovitosti, kakovosti in trajnostnega razvoja v sprejemanje odločitev o javnih vlaganjih in upravljanju storitev splošnega pomena;

— izvajati občasne presoje programov javnih vlaganj;

— še pred začetkom izvajanja projektov javnih vlaganj zagotoviti jamčenje zneskov in časovnih okvirov, določenih v finančnih načrtih;

— zagotoviti, da se zunanja sredstva za projekte javnih vlaganj dejansko uporabijo do določenih rokov;

— zagotoviti aktivno bazo MSP v regijah; MSP zagotavljajo usklajevanje med mestnimi, predmestnimi in podeželskimi območji, saj ohranjajo delovna mesta, dohodke, skupnosti in davčne vire v slednjih;

— spodbujati ponovno vlaganje kapitala in dobička v lokalno okolje, z namenom vzpostaviti podporo za projekte in nakup lokalnih podjetij ter regionalne finančne instrumente za razvoj in tvegani kapital brez poseganja v enotni trg;

— preprečiti, da se dohodki iz davka od dobička podjetij prenesejo predaleč od njihovega geografskega izvora (s prenosom na nadregionalne ravni), ne da bi s tem škodovali zahtevam sistema davčne solidarnosti po prerazporejanju dohodkov;

— usposobiti lokalne izvoljene politike na področju mehanizmov za prostorsko načrtovanje, s poudarkom na storitvah splošnega interesa in infrastrukturi v podporo gospodarstvu za sodobno upravljanje trajnostnega poslovnega razvoja.

5.3 Regionalne in lokalne oblasti bi morale izvajati prednostne ukrepe na področju izmenjave najboljših praks in medregionalnih mrež, skupaj z ustreznimi mehanizmi za proučevanje prihodnjega razvoja, da opredelijo skupno, deljeno vizijo.

6. Prispevek podjetij: podjetja morajo delovati odgovorno do svojih regij

6.1 Odbor meni, da bi morala podjetja, ki so gonilna sila in sestavni del lokalnih mrež, tem brez ustvarjanja novih upravnih bremen pomagati, da znova zaživijo, s tem, da:

— poročajo o socialnih, okoljskih in regionalnih (ali družbenih) najboljših praksah in uvajajo instrumente, s pomočjo katerih je mogoče ugotoviti obseg družbene odgovornosti podjetij;

— spodbujajo razporejanje usposobljenih človeških virov znotraj podjetja in v njegovi okolici z ustvarjanjem delovnih mest ter usposabljanjem zaposlenih in potencialnih zaposlenih;

— ustrezno obveščajo zaposlene o strategiji in projektih podjetja, zlasti v zvezi z delovnimi mesti in usposabljanjem;

— sodelujejo z lokalnimi gospodarskimi subjekti za ustvarjanje potenciala za trajnostno rast na območju, ki jo ženejo zdravi in na zaupanju temelječi poslovni odnosi med podjetji;

— po možnosti zagotavljajo prenos tehnologij na lokalna podjetja, zlasti MSP, da tehnološki napredek in visoko usposobljeni delavci dajo regiji nov zagon;

— se proaktivno udeležujejo dejavnosti na področju znanstvenega in tehnološkega razvoja v regiji, da vanjo vnesejo strokovno znanje in izkušnje, in sicer na podlagi povezovanja z raziskovalnimi ustanovami in univerzami, drugimi podjetji in lokalnimi stanovskimi organi;

— spodbujajo dobavitelje in njihove podizvajalce, da sprejmejo enaka načela sodelovanja z lokalnimi oblastmi in ravnajo v skladu z enakimi pravili družbenega, okoljskega in regionalnega upravljanja v svojih podjetjih;

— vzpostavijo povezave med podjetji, zlasti med največjimi, in zainteresiranimi stranmi (lokalnimi in javnimi oblastmi), da razpravljajo in dosežejo napredek na področju tehnoloških, poslovnih in socialnih vprašanj ter lokalnih izzivov, s katerimi se soočajo podjetja.

7. Dosežki v praksi: zgodbe o uspehu

7.1 Za soočanje z izzivom, povezanim z družbeno odgovornim regionalnim razvojem v EU, in za doseganje večje in pozitivne razpoznavnosti teritorialne razsežnosti politik EU so bile sprejete različne evropske pobude in politike. Primeri teh pobud so na voljo na spletnih straneh CCMI (http://www.eesc.europa.eu/sections/ccmi/index_fr.asp), ki vsebuje tudi informacije o posvetovanju, ki je potekalo v Lillu 25. septembra 2008, v okviru priprave tega mnenja (glej naslov, povezan s tem mnenjem).

V Bruslju, 3. decembra 2008 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI Generalni sekretar Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Martin WESTLAKE

(1) Glej točko 1.2.

(2) Glej prejšnjo opombo.

(3) Glej točko 1.2.

(4) „Evropski socialni model naj bi zagotavljal idejo o demokratičnem, zelenem, konkurenčnem, na solidarnosti temelječem in socialno vključujočem območju za vse državljane Evrope.“ (Mnenje EESO o socialni koheziji: dati vsebino evropskemu socialnemu modelu, UL C 309, 16.12.2006, str. 119).

(5) COM(2008) 616 konč.

(6) Seznam držav članic, ki so svojo zakonodajo prilagodile, da omogočijo izvajanje EZTS, je na voljo na spletnih straneh Odbora regij (pod rubriko „dejavnosti in dogodki“).

(7) Za ugotavljanje obstoječih in ustvarjanje novih virov zaposlovanja, s podporo socialnih partnerjev.

(8) Glej Uredbo (ES) št. 450/2008 z dne 23. aprila 2008, UL L 145, 4.6.2008.

(9) Glej Leipziško listino o trajnostnih evropskih mestih z dne 25. maja 2007.

(10) Glej mnenje o teritorialni agendi, UL C 168, 20.7.2007, str. 16–21.

(11) Glej mnenje o ozemeljskem upravljanju sprememb v industriji: vloga socialnih partnerjev in prispevek programa za konkurenčnost in inovativnost, UL C 318, 23.12.2006, str. 12–19.

(12) Glej prejšnjo opombo.

(13) Glej mnenje o prestrukturiranju in zaposlovanju: Predvidevanje in spremljanje prestrukturiranja za razvoj delovnih mest: vloga Evropske unije, COM(2005) 120 konč., UL C 65, 17.3. 2006, str. 58–62.

(14) Glej mnenje o tematski strategiji za urbano okolje, COM(2005) 718 konč. – SEC(2006) 16, UL C 318, 23.12.2006, str. 86–92.

(15) Glej obnovljeno strategijo Sveta (dokument 10117/06 z dne 9.6.2006, točki 29 in 30). Glej tudi točko 1.2 tega mnenja.

(16) Glej na primer komisije za regionalni socialni dialog na Poljskem.

(17) SWOT: Strengths, Weaknesses, Opportunities, Threats (analiza prednosti, pomanjkljivosti, priložnosti in nevarnosti).

(18) „Predvidevanje (foresight) je načrten, participativen proces za zbiranje informacij o prihodnosti in oblikovanje srednje- do dolgoročne vizije.“

(19) EMAS (Eco-Management and Audit Scheme) = Sistem okoljskega ravnanja in presoje.

(20) Glej mnenje o evropskih industrijskih okrožjih in novih mrežah znanja, UL C 255, 14.10.2005, str. 1–13.

(21) Glej OECD Territorial Outlook – izdaja iz leta 2001.

(22) Glej mnenje o ozemeljskem upravljanju sprememb v industriji (enak sklic kot pri opombi 5).

(23) EZTS: instrument sodelovanja na ravni Skupnosti, ki udeleženim združenjem omogoča izvajanje projektov teritorialnega sodelovanja, ki jih sofinancira Skupnost, ali izvajanje ukrepov teritorialnega sodelovanja na pobudo držav članic – Uredba (ES) št. 1082/2006 (UL L 210, 31.7.2006).

(24) EVROREGIJE: strukture za čezmejno sodelovanje med eno ali več regij različnih držav Evropske unije in/ali sosednjih držav za spodbujanje skupnih interesov onkraj meja in za sodelovanje za skupno dobro obmejnih skupnosti.

(25) Glej mnenje EESO z o evropskih industrijskih okrožjih in novih mrežah znanja, UL C 255, 14.10.2005.

(26) Glej mnenje o izvajanju partnerstva za rast in delovna mesta: Evropa – središče odličnosti za družbeno odgovornost podjetij (COM(2006) 136 konč), UL C 325, 30.12.2006, str. 53–60, in mnenje o zeleni knjigi: Krepitev evropskega okvira za družbeno odgovornost podjetij (COM(2001) 366 konč.), UL C 125, 27.5.2002, str. 44–55.

(27) IDABC = Interoperable Delivery of Pan-European e-Government Services to Public Administrations, Business and Citizens (zagotavljanje evropskih storitev e-uprave javnim upravam, podjetjem in državljanom); glej tudi mnenje Odbora, objavljeno v UL C 80, 30.3.2004, str. 83.

(28) Mnenje o vplivu teritorialnosti davčnih zakonodaj na spremembe v industriji, UL C 120, 16.5.2008, str. 51–57.

(29) Direktiva 85/337/EGS, spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3.3.1997 in Direktivo 2003/35/ES z dne 26.5.2003.

(30) Direktiva SEA 2001/42/ES Namen Direktive SEA je zagotoviti določitev in presojo okoljskih posledic določenih načrtov in programov – zlasti glede njihove teritorialne razsežnosti – med njihovo pripravo in pred njihovim sprejetjem.

APPENDIX I to the opinion on „Industrial change, territorial development and responsibility of companies“ (CCMI/055) Report on the hearing held in Lille on 25 September 2008, at the headquarters of the Nord-Pas de Calais Regional Council Under the French presidency of the European Union, the European Economic and Social Committee's Consultative Commission on Industrial Change (CCMI) and the Nord-Pas de Calais (NPdC) Regional Council organised a hearing on Industrial change, territorial development and responsibility of companies (subject of the opinion for which this is the appendix), which took place in the regional council's hemicycle. The hearing was attended by over 90 key guests from 12 European countries and high-level local and regional bodies, both public and private, together with representatives from three of the European Commission's directorates-general. With the participation of the regional council president, Daniel Percheron, the CCMI president, Joost van Iersel, the study group president, Martin Siecker, the rapporteur, Antonello Pezzini, and the co-rapporteur, Bernard Gay, promoter of this important initiative, a wide-ranging and animated debate was held on regional and local development, governance, the revitalisation of production, the need for shared views of future trends, sectoral and inter-sectoral prospects for the growth of competitive employment, and mechanisms for active democracy through the development of a participatory culture in an area successfully combining an adequate level of wellbeing with the duties which are an integral part of social responsibility. In our globalised economy, territorial development and industrial change are closely connected and interdependent. The opinion aims to take a territorial approach to assessing the prospects for socio-economic change, focusing primarily on the development strategies designed by local and regional bodies and on the centres of competence set up by private and public stakeholders. The analysis thus focuses on the regions' capacity to cope with and adapt to irreversible changes through collective responsibility-sharing systems, taking into account the concept of corporate societal responsibility. NPdC is considered a region with a rich fund of experience in these fields and the CCMI therefore asked it to cooperate in organising a hearing in Lille. The two organisations pooled their resources with a view to taking stock of the experiences of regional development stakeholders and noting their proposals for harmonious regional development. Listening to the problems, solutions and experiences outlined by the most qualified representatives of the „real world“ in the NPdC region (businessmen, presidents of business clubs and hubs of competitiveness, trade unions and representatives of the social economy, universities, the professions and public administration at various levels) and the wide-ranging exchange of ideas which ensued led to the identification of innovative strategies and key priorities which, alongside the generous hospitality of the NPdC regional council and the friendly relations established during the hearing, forged strong contacts with a profound impact on the CCMI's work.