[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 26.5.2010

COM(2010) 261 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN RAČUNSKEMU SODIŠČU

Več ali manj kontrol? Vzpostavitev pravega ravnovesja medupravnimi stroški kontrole in tveganjem napake

{SEC(2010) 640}{SEC(2010) 641}

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN RAČUNSKEMU SODIŠČU

Več ali manj kontrol? Vzpostavitev pravega ravnovesja medupravnimi stroški kontrole in tveganjem napake

1. Ozadje in cilj tega sporočila

Komisija je odgovorna za izvrševanje proračuna in vsako leto upravičencem v državah članicah in drugod po svetu za številna področja politik izplača okrog 130 milijard EUR. Medtem ko Komisija neposredno upravlja približno eno petino proračuna, se preostanek izvršuje skupaj s partnerskimi organi, vključno z državami članicami, ki dejansko izvršujejo približno 75 % proračuna.

Profili tveganja za te dejavnosti se razlikujejo glede na kompleksnost zakonodaje, dolžino in kompleksnost kontrolne verige, vrste upravičencev in druge dejavnike. Za zagotovitev skladnosti s pravili in doseganja ciljev politik je treba strategije kontrole prilagoditi tveganjem in posebnostim vsake politike ter ob upoštevanju različnih profilov tveganja upravičencev določiti vrsto in čas predvidenih kontrol (za preventivo, odkrivanje in popravljanje).

V zvezi s centralno vodenimi odhodki je Komisija leta 2009 izvršila več kot 500 000 posameznih plačil, namenjenih 85 000 različnim subjektom ali posameznikom (vključno z zaposlenimi). Nepovratna sredstva se običajno plačajo v obliki predfinanciranja, ki se na podlagi zahtevka za povračilo stroškov „poračuna“, predvsem na podlagi dejansko nastalih stroškov. V številnih primerih Komisija končno kontrolo upravičenosti stroškov izvede ob končnem plačilu ali po njem – na nekaterih področjih je to lahko več let po začetnem predfinanciranju. Ta kontrola se pogosto izvede na vzorcu in lahko obsega pregled dokumentacije in/ali kontrolo na kraju samem.

Pri odhodkih v okviru deljenega upravljanja Komisija sredstva plača organom držav članic, ki jih upravljajo in nakazujejo upravičencem. Države članice so odgovorne za kontrolo teh številnih končnih upravičencev (za upravno kontrolo za 100 % upravičencev in na kraju samem običajno za vsaj 5 % letno). Samo za razvoj podeželja (drugi steber skupne kmetijske politike) je bilo leta 2008 skupno okrog 3,6 milijona upravičencev, ki so prejeli okrog 13,7 milijarde EUR javnih odhodkov, od tega 8,5 milijarde EUR prispevkov EU.

Vse sheme pomoči urejata finančna uredba in v večini primerov tudi posebna sektorska zakonodaja, ki določa pogoje za upravičenost do povračila odhodkov. Sektorska zakonodaja je oblikovana za doseganje pogosto zelo specifičnih ciljev politike. Pogosto je kompleksna. To se lahko odraža v napačnih finančnih terjatvah upravičencev, ki lahko narobe razumejo ali si napačno razlagajo pogoje za upravičenost: take finančne napake so v veliki večini nenamerne in ne pomenijo goljufije.

Kompleksnost zakonodaje v povezavi s potencialno dolgim obdobjem med predfinanciranjem in končnim zahtevkom za povrnitev stroškov povečuje tveganje napake. Take napake imajo različne vzroke in se pojavljajo v različnih oblikah, odvisno od posebnega pravila ali pogodbene zahteve, ki sta bila kršena, ali od narave kršitve. Vodilno načelo v javnem sektorju je običajno skladnost s pravilom o „prevzemanju ničelnega tveganja“, prav tako pa ni izrecno priznano, da se določeno število napak s kontrolo ne popravi ali se ga ne da popraviti pravočasno. Odgovornost upravljavca sredstev je, da oblikuje verodostojno strategijo kontrol, ki vire kontrol usmeri tako, da so najučinkovitejše, pri čemer se osredotočajo na upravičence do visokih zneskov in z visokim tveganjem, vendar ne prezrejo ostalih. Cilj take strategije je dajanje razumnega zagotovila, da se je denar namensko porabil, hkrati pa zagotavlja ustrezno ravnovesje med stroški kontrol in koristmi, ki jih te prinašajo (predvsem zmanjšanje napak / izterjava in odvračilni učinek). V praksi se določena stopnja tveganja opraviči ali „dopušča“, saj bi bilo zmanjšanje napak na „nič“ predrago ali preprosto nemogoče.

Do zdaj to sprejemanje opravičljivega tveganja napake ni bilo izrecno. Sodišče uporablja običajni dvoodstotni prag pomembnosti za zakonitost in pravilnost poslovnih dogodkov („zelena luč“). Če Sodišče izračuna stopnjo napake med 2 % in 5 %, jo oceni kot „rumeno“, nad 5 % pa „rdečo“. Komisija je vsako leto prejela razrešnico, čeprav so stopnje napak na nekaterih področjih presegale 2 %. Letna ocena Komisijinega upravljanja sredstev EU, ki jo pripravi Sodišče, se je v zadnjih letih izboljšala, vendar stopnja napake na nekaterih področjih še vedno presega dvoodstotni prag. Komisija bo še naprej izboljševala sisteme kontrole, tudi tiste, ki jih uporabljajo izvajalski partnerji, da bo zagotovila „pravo kontrolo ob pravem času“. Ker pa se tveganje spreminja glede na upravljane dejavnosti, je za Komisijo pomembno, da določi razumna in ambiciozna merila, na podlagi katerih bo presojala svoje upravljanje tveganja v skladu z analizo stroškov in koristi. To je priznal tudi organ za razrešnico in Komisijo pozval, naj predloži predloge za dopustno tveganje na vseh področjih proračuna[1].

To sporočilo nadgrajuje Sporočilo iz leta 2008 z naslovom K enotnemu razumevanju koncepta dopustnega tveganja napake (COM(2008) 866) , njegov cilj pa je izpolniti zaveze iz njega ter pričakovanja Parlamenta in Sveta. V njem so predstavljeni predlogi Komisije glede stopnje dopustnega tveganja napake (DTN) za politiki „Raziskave, energetika in promet“ ter „Razvoj podeželja“. Predlogi za DTN na drugih področjih bodo predstavljeni do konca leta 2011.

To sporočilo se predloži skupaj s predlogom Komisije za triletni pregled finančne uredbe, ki vključuje člen o konceptu DTN. Temu sporočilu sta priložena dva delovna dokumenta služb Komisije, ki vsebujeta tehnične podrobnosti o metodologijah in rezultatih analize predloženih predlogov. Predstavljata podrobne informacije o stroških kontrole in stopnjah napak ter proučujeta povezavo med številom izvedenih kontrol in stopnjo napake, ki lahko ostane neodkrita.

2. Zakaj določamo dopustno tveganje napake?

Ko je bila sprejeta zakonodaja za obdobje 2007–13, niso bili izrecno upoštevani niti stroški preverjanja pogojev za upravičenost niti tveganja napake. V tem obdobju je Komisija že izvajala poenostavitve na področju skupne kmetijske politike, vključno z razvojem podeželja, kar bo tudi nadaljevala. Kljub temu pa nobena prihodnja poenostavitev ne bo zadostovala za zmanjšanje stopnje napake na področju razvoja podeželja pod dvoodstotni prag, ki ga je določilo Sodišče, ne da bi ogrozila ciljev politike.

Na področju raziskav je Komisija pred kratkim izdala sporočilo o poenostavitvi, katerega cilj je začeti medinstitucionalno razpravo o tem vprašanju[2]. Vendar pa so možnosti za nadaljnje poenostavitve veljavne zakonodaje omejene s časom, ki je potreben za razpravo o njih, sprejetje in začetek veljavnosti. Sprejetje DTN bi Komisiji omogočilo optimiziranje kontrol v 7OP (vzpostavitev pravega ravnovesja med stroški kontrole in izterjav ter minimizacija tveganja za dobro ime) pred začetkom izvajanja poenostavitev, ki jih namerava predlagati za 8OP.

Z DTN bi se priznalo, da na nekaterih področjih kompleksna pravila, dolge kontrolne verige in stroški kontrole ne dopuščajo doseganja dvoodstotne stopnje napake, ne da bi bili stroški višji od dopustnih (slika 1 kaže ta odnos).

Slika 1: Kompleksnost zakonodaje, stopnje napake in stroški kontrol so med seboj povezani

[pic]

Komisija se je zavezala, da bo izvajala dobre in učinkovite strategije kontrole ter se osredotočala na dejavnosti visokih zneskov in z visokim tveganjem, ne da bi zapostavljala ostala. Določitev DTN ne pomeni dopuščanja določene stopnje napak pri upravičencu, saj se bodo vse odkrite napake popravile. Z DTN se le eksplicitno izrazi že implicitna ugotovitev, da obstaja povezava med kompleksnostjo zakonodaje in stopnjami napake, ter dejstvo, da kontrol ni mogoče sistematično izvajati na kraju samem, kar skupaj pomeni, da bo nekaj napak ostalo neodkritih.

Pristop glede dopustnega tveganja jasno kaže ravnovesje med finančnim učinkom napake, stroški kontrole in povezane izterjave ter dobrim in učinkovitim upravljanjem sredstev EU. Stopnje DTN po področjih politik ali njihovem znatnem delu mora temeljiti na podrobnem pregledu (s strani vseh institucionalnih zainteresiranih strani) stroškov kontrole in rezultatov teh kontrol ter kontrol Sodišča. Dodana vrednost, pridobljena z odhodki (pravi rezultati politik po pravi ceni), je v tem okviru vsaj toliko pomembna, saj imajo odhodki, ki ne dosegajo svojih ciljev, omejeno vrednost, čeprav so popolno kontrolirani. Zato so politične zahteve, predvsem koristi politike in vidiki dobrega imena, del razprave o DTN.

3. Kako se lahko določijo stopnje DTN

Da bi določili pravni okvir za sprejetje stopenj DTN, je koncept DTN vključen v predlog za triletni pregled finančne uredbe. Po medinstitucionalni razpravi o vsebini tega sporočila lahko stopnje DTN na podlagi zakonodajnih predlogov Komisije sprejme sozakonodajalec (Parlament in Svet) po posvetovanju z Računskim sodiščem. Komisija bo nato upoštevala sklep sozakonodajalca pri izvrševanju proračuna in kontroliranju odhodkov. Če bi prišlo do večjih sprememb v okolju kontrol (na primer poenostavitev pravil za upravičenost, ki zmanjšujejo tveganje napake), bo predlagala spremembo stopenj DTN.

Odločitve o stopnjah kontrole in DTN presegajo samo finančno analizo. Upravičenci kontrole pogosto štejejo za obremenitev, saj lahko dosežejo stopnje, ki udeležence odvrnejo od sodelovanja v programih, in tako ogrozijo cilj privabljanja najbolj primerih upravičencev in posledično doseganje ciljev politike. Na dopustno stopnjo napake lahko vplivajo tudi politične zahteve ali tveganje za dobro ime.

Ko bodo določene stopnje DTN, bo Komisija še naprej izvajala učinkovite strategije kontrole, da bi kar najbolj zmanjšala stopnje napake na podlagi analize stroškov in koristi ter bo pozorna na to, da bo rezultate ponovno vključila v kontrolni cikel in tako zagotovila, da se obravnavajo ključna tveganja. Za zmanjšanje tveganja napake bo za obdobje po letu 2013 predlagala nadaljnjo poenostavitev. Odgovornost za poenostavitev si Komisija deli s sozakonodajalcem in državami članicami.

4. Predlogi Komisije

Komisija bo postopno predlagala stopnje DTN za vsako področje politike ali njihov znatni del. To sporočilo zajema področji „Raziskave, energetika in promet“ ter „Razvoj podeželja“, ki temeljita na analizi stroškov in koristi kontrol ter povezavi med upravljanjem in stroškom kontrol [3] ter preostalo napako. V primerjavi s Sporočilom iz leta 2008 sta se izboljšali metodologija in kakovost predloženih podatkov. Vendar pa vsak model nujno vsebuje predpostavke, kot so določene v podrobnih delovnih dokumentih Komisije.

4.1. Raziskave, energetika in promet

To področje politike se večinoma izvaja z neposrednim centraliziranim upravljanjem. Plačila leta 2008 so znašala okrog 7,2 milijarde EUR. Okrog 76 % tega zneska je bilo za raziskovalne projekte v večletnih okvirnih programih, okrog 12 % pa za projekte na področjih energetike in prometa, predvsem za vseevropska omrežja. Ta predlog Komisije temelji na analizi stroškov kontrolnih podatkov, ki so jih zbrale službe Komisije, podatkih o plačilih za leto 2008 in napakah, ki jih je odkrilo Računsko sodišče (DAS 2008). Na podlagi podatkov DAS je Komisija za to področje za leto 2008 ocenila stopnjo napake na 3 % (rumeno območje). Stroški Komisije za kontrolo na tem področju znašajo okrog 267 milijonov EUR (3,6 % plačil za leto 2008).

Analiza, ki je podrobno obrazložena v priloženem delovnem dokumentu, kaže, da bi bili stroški zmanjšanja stopnje napake na 2 % lahko pretirani: da bi dejansko zagotovili stopnjo napake pod 2 %, bi bilo potrebnih dodatnih 150 milijonov EUR, in že samo za precejšnjo verjetnost doseganja 2 % (najverjetnejša napaka) bi bilo potrebnih dodatnih 90 milijonov EUR (model 1). Zmanjšanje stopnje napake za 1%, ki bi se doseglo s tako kontrolo, bi znašalo približno 72 milijonov EUR, če predvidevamo, da se vse napake v celoti popravijo in izterjajo. Nadaljnja analiza (model 2ab) kaže, da bi bilo zmanjšanje stopnje napake s sedanjih 3 % na 2,5 % še vedno drago: znašalo bi 55 milijonov EUR ob predvidevanju, da se odstranijo napake iz naključno izbranega vzorca. V tretji analizi se je proučil učinek zmanjšanja števila (in stroškov) kontrol na kraju samem (model 2c) na stopnjo napake. Rezultati kažejo, da bi se s sprejetjem stopnje napake v višini 3,5 % hitreje znižali stroški kontrol, kot bi bilo to v primeru pričakovanih izterjav na podlagi kontrol. Za štiriodstotno stopnjo napake bi to znašalo skoraj tretjino sedanjih stroškov. Rezultati analiz so v številkah predstavljeni spodaj.

Slika 2: Povzetek ocenjenega učinka doseganja določene stopnje napake

Stopnja napake spremenjena na | Sprememba ocenjenih stroškov kontrole (v mio EUR) | Ocenjena možna sprememba v izterjanih zneskih (v mio EUR) |

4 % (model 2c) | – 15,5 | – 3,1 |

3,5 % (model 2c) | – 8,0 | – 1,5 |

2,5 % (model 2ab) | + 0,9 do 55 – mediana 28 | + 36 |

2 % (model 1) | + 90 do + 150 | + 72 |

Zgornje številke kažejo, da bi bila cena zmanjšanja stopnje napake na 2 % lahko višja od vrednosti tega zmanjšanja (72 milijonov EUR). Zmanjšanje stopnje na 2,5 % bi bilo stroškovno učinkovito, vendar bi pomenilo okrog 500 dodatnih revizij. Pri povečanju stopnje napake bi se stroški kontrole bolj zmanjšali, kot bi se povečal znesek izterjanih sredstev.

Vsi statistični modeli vsebujejo določeno stopnjo negotovosti, saj temeljijo na ocenah vzorcev in zato so v času možna omejena odstopanja. Da bi upoštevali ta potencialna odstopanja, predlog Komisije temelji na naslednjem obsegu: sozakonodajalec lahko določi zgornjo mejo tega obsega. Uporaba obsega je še toliko pomembnejša, saj je DAS 2008 v glavnem temeljil na plačilih 6OP, plačila 7OP pa bodo v glavnem iz leta 2010. Informacije, ki so trenutno na voljo, kažejo, da bodo odhodki 7OP še naprej izpostavljeni stopnjam napake nad 2 % in primerljivi ali malo višji od odhodkov 6OP, saj:

- bodo nepovratna sredstva še naprej temeljila na dejanskih stroških upravičencev: verjetno je, da bodo precenjene obveznosti ostale glavni vzrok za napako, in

- zmanjšanje števila zahtevanih revizijskih potrdil kot rezultata prizadevanj za poenostavitev ter relativno nizko število upravičencev, ki se odločajo za predhodno potrjevanje njihove metodologije stroškov, bosta verjetno povečala tveganje napake.

Za 6OP je Komisija znatno presegla število prvotno načrtovanih revizij. Te dodatne kontrole so zelo obremenile upravičence in službe Komisije, pa kljub temu niso znižale večletnih stopenj napak pod 2 %.

Če sozakonodajalec določi višje ravni za DTN, lahko Komisija pregleda svojo strategijo kontrole in se osredotoči na ciljne revizije, ki temeljijo na tveganju, in preprečevanje goljufij. To bi vzpostavilo trden okvir odgovornosti z ustreznim poudarkom na preprečevanju in pravočasnosti kontrol, hkrati pa ohranjalo ustrezen učinek odvračanja od nezakonite porabe sredstev.

Komisija predlaga stopnje DTN iz rumenega območja (2 %–5 %). Stopnja napake DAS okrog sredine tega obsega bi bila sprejemljiva in opravičljiva. Nad to stopnjo bodo sprejeti dodatni ukrepi za zmanjšanje stopnje napake s povečanimi kontrolami, ki obravnavajo glavne vzroke za napake, in upoštevajo večletno naravo odhodkov. Ta stopnja mora zajemati vse raziskovalne okvirne programe ne glede na poglavje letnega poročila Sodišča, v katero so vključeni, ter vse dejavnosti, vključene v to analizo, tudi če bodo v prihodnosti prerazporejene v druga poglavja letnega poročila Sodišča. Ta stopnja se lahko spremeni, če bi prišlo do večjih sprememb v okolju kontrol, ki bi imele vpliv na stopnjo napake DAS . |

4.2. Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja

Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) izvajajo države članice z deljenim upravljanjem in je del poglavja 5 letnega poročila Sodišča. Glede na različne načine upravljanja in razpoložljive podatke (kontrole na ravni upravičenca izvajajo v glavnem države članice) so analize za to področje drugačne od tistih za raziskave, energetiko in promet. Plačila v letu 2008 so znašala okrog 13,7 milijarde EUR skupnih javnih odhodkov, od katerih je 8,5 milijarde EUR plačala EU (vključno s predujmi). Delež tega področja je bil okrog 16 % skupnih kmetijskih odhodkov. Sodišče je v svojem letnem poročilu za leto 2008 navedlo, da je stopnja napake za razvoj podeželja presegala 2 %, za Evropski kmetijski jamstveni sklad (EKJS) pa je bila pod 2 %.

Ta predlog Komisije temelji na stopnjah napake in stroških kontrole, o katerih so države članice poročale za leto 2008 in ki bistveno vplivajo na odhodke v letu 2009. Analiza je temeljila na stopnjah napak držav članic, ker vzorec DAS Sodišča, čeprav je reprezentativen za celotno poglavje, ni reprezentativen za sam EKSRP. Statistike držav članic, ki zajemajo okrog 300 000 kontrol na kraju samem, so dovolj obsežne, da so sprejemljiv približek stanja na splošno. V zelo veliki meri so jih preverili in ocenili certifikacijski organi držav članic.

Analiza, ki je podrobno razložena v priloženem delovnem dokumentu, kaže, da je relativen strošek kontrol za EKSRP skoraj trikrat tolikšen kot za EKJS (7,3 % programskega proračuna za leto v primerjavi z 2,7 %). Kljub tako visokim stroškom kontrole je kumulativna stopnja napake, ki so jo sporočile države članice, za EKSRP 2,8 %. Razlog za to so kompleksna pravila in pogoji za upravičenost, ki so določeni za doseganje okoljskih učinkov in učinkov drugih politik, ki jih je težko preverjati.

Glede na visoke stroške kontrole nobeno povečanje kontrol na kraju samem nad trenutne stopnje ne bi bilo stroškovno učinkovito – stroški teh kontrol bi bili petkrat višji od povprečja izterjav, ki se pričakuje (povprečna stopnja napake pomnožena s povprečnim prejetim zneskom na upravičenca).

Politika razvoja podeželja EU priznava potrebo po doseganju gospodarskega, okoljskega in socialnega napredka kot treh sestavnih delov, ki drug drugega krepijo. Njen cilj je okrepiti konkurenčnost kmetijskega sektorja, varovati okolje in ohranjati naravne vire ter spodbujati gospodarski in socialni razvoj podeželja. Kljub temu ne bo nobena prihodnja poenostavitev pravil za upravičenost za razvoj podeželja zadostovala za zmanjšanje stopnje napake na področju razvoja podeželja pod prag 2 %, ki ga je določilo Sodišče, ne da bi ogrozila doseganja ciljev politike.

Medtem ko morajo Komisija in države članice kar najbolj povečati učinkovitost sistemov upravljanja in kontrole za preprečevanje, odkrivanje in popravljanje napak, Komisija meni, da bi bilo negospodarno povečati kontrole na področju EKSRP. Podatki držav članic podpirajo ugotovitev Sodišča, da je stopnja napake na tem področju višja od 2 %.

Komisija za odhodke EKSRP predlaga stopnje DTN iz rumenega območja (2 %–5 %). Stopnja napake DAS okrog sredine tega obsega bi bila sprejemljiva in opravičljiva. Nad to stopnjo bodo sprejeti dodatni ukrepi za zmanjšanje stopnje napake s povečanimi kontrolami in obravnavanjem glavnih vzrokov za napake. Cilj za prvi steber skupne kmetijske politike ostaja v zelenem območju (2 %). |

5. SKLEPNE UGOTOVITVE

Ko je Sodišče uvedlo dvoodstotni prag pomembnosti, Komisija ni imela zanesljivih podatkov o stroških kontrol. Prag je določilo Sodišče, ker na politični ravni ni bilo nobenih nasprotujočih mnenj. Vendar pa so zdaj na voljo podatki o stroških kontrol, ki omogočajo konkretno razpravo z zainteresiranimi stranmi o stroškovni učinkovitosti kontrol.

Komisija je znatno napredovala in DAS za leto 2008 je bil najboljši doslej. Ta napredek je bil dosežen z izboljšanjem kontrolnih sistemov in z izvajanjem več kontrol, kar je povečalo stroške in breme upravičencev (samo Generalni direktorat za raziskave je izvedel 20 % več kontrol upravičencev na kraju samem, kot je bilo prvotno načrtovano za 6OP za obdobje 2007–2009). Komisija bo še naprej razvijala in izvajala verodostojne strategije kontrole, zagotavljala učinkovite in pravočasne kontrole, se osredotočala na tveganja in povratne informacije vključevala v kontrolni cikel. Sedanje stopnje kontrole so visoke, tudi na področju razvoja podeželja, na obeh zgoraj navedenih področjih pa bi stopnjo napake DAS lahko znižali na najnižjo stroškovno učinkovito raven.

Službe Komisije morajo v svojih letnih poročilih o dejavnostih še naprej dokazovati učinkovitost strategij kontrole, tako da jih prilagodijo tveganjem in posebnostim vsakega področja politike, zagotovijo, da so te diferencirane tako, da odražajo prava tveganja in izkušnje, ter da omogočajo sprejemanje informiranih odločitev o stroških in koristih kontrol. Vendar pa je dopustno tveganje, ko se dokaže primerna skrbnost, dobra naložba in sozakonodajalec lahko ob upoštevanju navedenega določi prag DTN nad trenutno stopnjo napak. To bi organu za razrešnico zagotovilo trdno podlago za presojanje, kako Komisija obvladuje tveganja.

Če bi bilo DTN letno merilo (v skladu z DAS) v primerih, ko Komisija upravlja večletne sisteme kontrole, bi bile stopnje napak na koncu programa nižje od DAS zaradi finančnih popravkov in izterjav neupravičeno izplačanih zneskov. Komisija si bo prizadevala za odkritje teh preostalih napak in tudi v prihodnje popravljala vse odkrite napake. Vendar zaradi velikega števila upravičencev kontrol ni mogoče sistematično izvajati na kraju samem in bo nekaj napak ostalo neodkritih. Komisija meni naslednje:

- stopnje DTN za področji politik iz tega sporočila naj se določijo v rumenem območju: 2 % do 5 %;

- stopnja napake DAS okrog sredine tega obsega na obeh področjih politik bi bila sprejemljiva in opravičljiva. Nad to stopnjo bodo sprejeti dodatni ukrepi za zmanjšanje stopnje napake s povečanimi kontrolami in obravnavanjem glavnih vzrokov za napake ter

- hkrati s sprejetjem opravičljive letne stopnje DTN je treba spremljati večletne stopnje napak in proračunskemu organu poročati ob ustreznem času v obdobju trajanja programov.

Komisija je predlagala, da se koncept DTN vključi v predlog za triletni pregled finančne uredbe. Glede na čas, potreben za medinstitucionalne razprave o uredbi pred njenim začetkom veljavnosti, in po razpravi s sozakonodajalcem o tem sporočilu bo Komisija predložila zakonodajne predloge za formaliziranje stopenj DTN za področji „raziskave, energetika in promet“ ter „razvoj podeželja“. Komisija bo predstavila konkretne predloge za DTN za področji „Upravni odhodki“ in „Zunanja pomoč, razvoj in širitev“ pred koncem leta 2010, za preostale sektorje pa postopoma v letu 2011. Za zmanjšanje tveganja napake v obdobju po letu 2013 bo za naslednji krog temeljnih aktov predlagala poenostavitev področne zakonodaje.

Komisija je zavezana dokazovanju učinkovitega delovanja svojih sistemov kontrole in bo svojih službam za naslednji krog letnih poročil o dejavnostih svetovala, da okrepijo poročanje o učinkovitosti sistemov.

[1] Resolucija Evropskega parlamenta z dne 23. aprila 2009 (P6_TA(2009) 0289) s pripombami, ki so del sklepa o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2007, Oddelek III – Komisija in izvajalske agencije, točka 48 „[…] pričakuje, da bo Komisija dokončala to delo pri pripravi predloga glede stopnje sprejemljivega tveganja v okviru proračunskega področja[…]“.

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 5. maja 2010 (P7_TA(2010) 0134) s pripombami, ki so del sklepa o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2008, Oddelek III – Komisija in izvajalske agencije, točki 59 in 60.

[2] O poenostavitvi izvajanja raziskovalnih okvirnih programov (COM(2010) 187).

[3] Ti stroški vključujejo upravljanje programov in dejavnosti finančne kontrole.