SL Uradni list Evropske unije C 277/125

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o akcijskem načrtu za izvajanje strategije EU za zdravstveno varstvo živali

(COM(2008) 545 konč.)

(dodatno mnenje)

(2009/C 277/26)

Poročevalec: g. NIELSEN

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 24. februarja 2009 sklenil, da v skladu s členom 29(A) izvedbenih določb poslovnika pripravi dodatno mnenje k naslednjemu dokumentu:

Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o akcijskem načrtu za izvajanje strategije EU za zdravstveno varstvo živali

COM(2008) 545 konč.

Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 17. aprila 2009. Poročevalec je bil g. NIELSEN.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 453. plenarnem zasedanju 13. in 14. maja 2009 (seja z dne 13. maja) s 189 glasovi za, 2 glasovoma proti in 11 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) pozdravlja predlog Komisije o izvajanju strategije EU za zdravstveno varstvo živali in izraža zadovoljstvo, da je Komisija v veliki meri upoštevala pripombe, ki jih je Odbor izrazil v zvezi s predlogom nove strategije. EESO ponavlja svojo zahtevo po okrepitvi prizadevanj EU za preprečevanje, nadzor in zatiranje nevarnih kužnih živalskih bolezni, ki v veliki meri še vedno ogrožajo ves svet. Zato EESO še vedno upa, da bodo prihodnje določbe EU v čim večjem obsegu postale zgled drugim trgovinskim partnerjem. Komisija bi morala prispevati k jasnemu razumevanju nove zakonodaje EU v vpletenih tretjih državah in pri reševanju kriz uporabljati strokovno znanje in vire držav članic. Glede držav v razvoju pa bi bilo treba prizadevanja še okrepiti, pri čemer je ena najpomembnejših prednostnih nalog razvoj kazalnikov, saj so ti temeljnega pomena. Poleg tega je treba ohraniti veterinarski sklad in uskladiti sofinanciranje držav članic, da se prepreči izkrivljanje konkurence.

2. Ozadje

2.1 EESO se je v mnenju iz leta 2007 strinjal s predlogom Komisije o novi strategiji za zdravstveno varstvo živali za obdobje 2007–2013 (1). Obravnavani akcijski načrt je konkretno izoblikovana strategija s časovnim razporedom za 31 posameznih pobud (2), ki naj bi bile izvedene do leta 2013 v okviru štirih področij (določitev prednostnih nalog, zakonodajni okvir, preprečevanje in raziskave). Najpomembnejša elementa sta nova zakonodaja EU o zdravstvenem varstvu živali in spremenjena delitev stroškov in odgovornosti. Drugi elementi so članstvo EU v Svetovni organizaciji za zdravje živali (OIE), za katero si EU že dolgo prizadeva, ukrepi proti sanitarnim izvoznim oviram, kategorizacija in razvrščanje tveganj v zvezi z boleznimi živali in kemičnih tveganj, smernice za biološko varnost v zvezi z živino in na mejah, razvoj elektronskih informacijskih sistemov, razvoj bank antigenov in cepiv EU, razvoj novih zdravil in cepiv ter spremljanje odpornosti povzročiteljev zoonoz proti antibiotikom. Glavni cilj je poenostavitev in izboljšanje veljavne in nove zakonodaje ter zagotovitev učinkovitejših določb. Zato želi Komisija sistematično oceniti posamezne predloge in razmisliti o možnih alternativah, da bi zagotovila boljšo oziroma enostavnejšo zakonodajo.

3. Splošne ugotovitve

3.1 Akcijski načrt je pomemben in utemeljen; EESO pozdravlja izrazito odprtost in pripravljenost za sodelovanje, ki sta doslej zaznamovali proces, med drugim tudi pozornost, ki jo je Komisija posvetila pripombam EESO. Zdaj je treba pospešiti razmejitev in prednostno razvrščanje področij, ki naj bi jih obsegal akcijski načrt. Pri tem je treba pretehtati, kako veliko je tveganje teh bolezni za človeka, kakšno trpljenje povzročajo živalim in kakšen je gospodarski vpliv za proizvajalce in podjetja.

3.2 Kot je EESO že ugotovil, je za verodostojnost EU ključnega pomena, da institucije EU in države članice upoštevajo roke za predložitev, sprejetje in izvajanje konkretnih predpisov, ki so si jih same zastavile, kar je žal prej izjema kot pravilo. Zato je pomembno, da si Komisija zastavi realistične roke vsaj za predložitev lastnih predlogov in poročil ter te roke v praksi tudi upošteva.

3.3 Poleg tega je treba v zvezi z roki za posamezne države članice pojasniti, da se „okvirni časovni razpored za ‚zakonodajne pobude‘“ oz. „okvirni datum zaključka“ nanašata na pripravo predloga in ne na dokončno sprejetje, ki bo rezultat dolgotrajnega procesa odločanja. Posebej nejasna je trditev, da so posebni ukrepi za dobrobit živali, opisani v akcijskem načrtu iz leta 2006 (3), zdaj sestavni del strategije EU za zdravstveno varstvo živali, saj je bil časovni razpored za večino teh ukrepov že kmalu po predložitvi akcijskega načrta prekoračen.

3.4 Nujno je treba zagotoviti, da bodo posamezni ukrepi vodili v višjo raven zaščite, in izboljšati učinkovitost ukrepov. Pri tem je treba upoštevati načelo sorazmernosti ter si prizadevati za poenostavitev in izboljšanje regulativnega okvira. Pomembno je tudi, da nadaljnje ukrepanje v zvezi s strategijo za zdravstveno varstvo živali poteka v odprtem sodelovanju z državami članicami in interesnimi skupinami, med drugim s pomočjo načrta komuniciranja in posvetovalnega odbora za zdravje živali.

4. Posebne ugotovitve

4.1 EESO podpira splošni cilj, tj. oblikovanje pravnega okvira, ki bi opredelil skupna splošna načela in zahteve za zdravje živali ter povezave z veljavno zakonodajo na področjih, kot so dobro počutje živali, varnost hrane, javno zdravstvo in kmetijska politika. Da bosta načrtovana poenostavitev in izboljšanje učinkovitosti zakonodaje prispevali tudi k oblikovanju preglednejšega in bolj odprtega političnega okvira, bo potreben medsektorski pristop in upoštevanje zahtev na področju varnosti hrane, zdravja živali in obvladovanja kužnih bolezni. Treba je izkoristiti sinergije na teh področjih ter – kjer je to ustrezno – v večji meri in prej upoštevati dobro počutje živali kot del zdravja živali.

4.2 Kategorizacija živalskih bolezni in opredelitev „sprejemljive ravni tveganja“ sta velik izziv za partnersko sodelovanje. Delo bi moralo potekati na znanstveni podlagi, tako da bi bile bolezni kategorizirane v skladu z epidemiološkimi dejavniki in možnostmi nadzora. Poleg tega bi morala ocena vključevati tudi gospodarske in trgovinske posledice bolezni.

4.3 Kot je zapisano v akcijskem načrtu, bodo ukrepi in sredstva „usmerjeni na [kužne živalske] bolezni, ki so za javnost zelo pomembne“. To se seveda nanaša na bolezni, ki ogrožajo zdravje ljudi, toda „bolezni, ki so za javnost zelo pomembne“, in z njimi povezano financiranje bi morali obsegati tudi bolezni, ki imajo hude gospodarske posledice za panogo in s tem za gospodarstvo držav članic.

4.4 Poleg tega je pri poenostavitvi in spremembi veljavne zakonodaje na tem področju ključnega pomena predvideti boljšo uskladitev predpisov EU in priporočil OIE. Treba je tudi preprečiti neprimerno omejevanje konkurence med državami članicami in v razmerju do tretjih držav. Zato si mora EU pri pripravi nove zakonodaje o veterinarstvu in dobrem počutju živali prizadevati, da bo za tretje države razumljiva, in čim bolj uskladiti predpise.

4.5 Načrtovani „učinkovit in odgovoren sistem za delitev stroškov“ mora še naprej temeljiti na skupnem financiranju EU in držav članic, na odgovornosti panoge ter sedanjih stroških preprečevanja in zatiranja bolezni. Financiranje EU prek veterinarskega sklada je torej treba ohraniti, sofinanciranje držav članic pa je treba uskladiti, da se prepreči izkrivljanje konkurence zaradi različne porazdelitve financiranja med javnim in zasebnim sektorjem. Na voljo bi morale biti možnosti za povračilo neposrednih in posrednih stroškov, da se v prihodnji strategiji za zdravstveno varstvo živali v vsakem primeru ohrani spodbuda za sporočanje izbruhov nevarnih, kužnih živalskih bolezni. Kot ugotavlja Komisija, bo treba temeljito preučiti vse možnosti, preden bo mogoče pripraviti predloge usklajenega sistema za delitev stroškov.

4.6 Za zdravje živali je zelo pomemben sektor krme, zato je ravnanje s krmo pomembno za obvladovanje kužnih bolezni. EESO pogreša podrobnejšo obrazložitev predloga o uvedbi finančnih jamstev za sektor krme. Videti je, da niso bili upoštevani sklepi poročila o finančnih jamstvih v sektorju krme (4).

4.7 Kot je EESO opozoril že v preteklosti, bi bilo treba za zatiranje kužnih živalskih bolezni – med drugim za okrepitev javne podpore – uporabljati cepljenje, če je tako mogoče preprečiti ali omejiti zakol zdravih živali. Kot ugotavlja tudi Komisija, pa bi bilo treba odločitev o cepljenju sprejeti glede na konkretne razmere ter se opirati na priznana načela in dejavnike, kot so dostopnost in učinkovitost cepiva, preverjeni preskusi, mednarodne smernice in možne trgovinske ovire, stroškovna učinkovitost in možna tveganja v povezavi z uporabo cepiva.

4.8 Na tem področju so potrebne nadaljnje raziskave in razvoj. Pomembno je, da si Komisija prizadeva za splošno razumevanje za politiko cepljenja EU tudi zunaj meja EU, da bi zmanjšala število dvomljivih primerov, ki se pojavljajo pri izvozu.

4.9 Doslej je bilo reševanje akutnih kriz pretežno v pristojnosti posameznih držav članic in vpletenih tretjih držav; ključnega pomena je, da vpletene države te probleme tudi v prihodnosti rešujejo skupaj. Trenutna delitev dela ima gotovo prednosti, zato je treba tudi v prihodnje ohraniti individualno pogajalsko pravico pod pogojem, da je z vsem seznanjena Komisija.

4.10 Dandanes večina kmetij uporablja različne ukrepe, ki so kombinacija konkretnih posegov, uveljavljenih postopkov in zdrave pameti. Če bodo ti prostovoljni ukrepi za obvladovanje kužnih bolezni, ki se pretežno opravljajo na pobudo proizvajalcev ali na podlagi nasveta kmetijskih združenj, potekali v okviru oblikovanja sistema delitve stroškov, bo prišlo do precejšnje pravne negotovosti.

4.11 Četudi se na prvi pogled zdi, da je popolnoma ustrezno ocenjevati, ali so živinorejci v posameznih primerih naredili dovolj, da bi preprečili vnos in širjenje kužne živalske bolezni, je na podlagi te ocene težko sprejeti odločitev o finančnem nadomestilu. Zaradi nezadostnega poznavanja učinkov, ki jih imajo preventivni ukrepi na različne živalske vrste, je uporaba takšnih predpisov v praksi trenutno zelo nevarna. Zato so potrebne raziskave in razvoj, da bo mogoče najti ustrezne rešitve in določiti njihovo uporabnost v praksi.

4.12 Temeljna pravila biološke varnosti bi bilo treba izoblikovati v okviru zakonodaje, ki jo je mogoče dopolniti s posebnimi pravili v obliki smernic za različne živalske vrste oziroma oblike proizvodnje (npr. kmetijstvo kot dodatna dejavnost). Poleg tega je treba v okviru sodelovanja med oblastmi in panožnimi združenji nenehno zagotavljati informacije.

4.13 Za uresničitev ciljev te strategije so ključnega pomena raziskave, razvoj in svetovanje. Večina raziskav se izplača šele, ko se uporabijo v proizvodnji, svetovanju in nadzoru, zato je prenos znanja pomembno področje ukrepanja. „Agenda strateških raziskav“ se torej ne osredotoča dovolj na preprečevanje v obliki pobud, ki ne zahtevajo veterinarske medicine, zato bi morala biti vključitev združenj živinorejcev v iskanje rešitev večja, kot jo očitno predvideva Komisija.

4.14 Obstaja vse večja nevarnost, da bodo številne države članice določile standarde na najnižjem skupnem imenovalcu. Posamezne države članice bi morale imeti možnost prevzeti vodilno vlogo, če to ne škodi interesom Skupnosti. Na ta način je mogoče zbirati izkušnje, ki pozneje morda lahko koristijo drugim državam članicam. Komisija namerava na primer šele leta 2011 pripraviti predlog o elektronskem označevanju goveda, ki bi zamenjalo ušesne znamke, čemur bo nato sledil dolgotrajen proces odločanja. Glede na očitne prednosti elektronskega označevanja, ki se kažejo v zmanjšanju delovne obremenitve, izboljšanju registracije zdravljenih živali ter s tem varnejši analizi in varnejših proizvodih bi bilo treba omogočiti hitrejšo uvedbo tega sistema.

V Bruslju, 13. maja 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Sporočilo Komisije o novi strategiji za zdravstveno varstvo živali za Evropsko Unijo (2007–2013) – Bolje preprečiti kot zdraviti (COM(2007) 539 konč.) in mnenje EESO z dne 16.1.2008, UL C 151, 17.6.2008.

(2) Sporočilo Komisije (COM(2008) 545) vsebuje 21 pobud, notranje načrtovanje Komisije pa temelji na 31 pobudah, glej npr. http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/pillars/action_en.htm.

(3) Akcijski načrt Skupnosti za zaščito in dobro počutje živali 2006–2010 (COM(2006) 13 konč.) in mnenje EESO z dne 26. oktobra 2006, UL C 324, 30.12.2006.

(4) Priloga dokumenta COM(2007) 469 glede finančnih garancij v sektorju krme in opisa obstoječe ureditve.