POROČILO KOMISIJE SVETU o oceni napredka pri izterjavi dolgovane dodatne dajatve proizvajalcev mleka za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002, o katerem je Italija poročala Komisiji in Svetu (Na podlagi člena 3 Odločbe Sveta 2003/530/ES) /* COM/2014/0334 final */





POROČILO KOMISIJE SVETU o oceni napredka pri izterjavi dolgovane dodatne dajatve proizvajalcev mleka za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002, o katerem je Italija poročala Komisiji in Svetu (Na podlagi člena 3 Odločbe Sveta 2003/530/ES) Pričujoče ocenjevalno poročilo temelji na členu 3 Odločbe Sveta št. 2003/530/ES z dne 16. julija 2003 o združljivosti pomoči, ki jo namerava Republika Italija dodeliti svojim proizvajalcem mleka, s skupnim trgom (v nadaljnjem besedilu: Odločba Sveta), v skladu s katerim pristojni italijanski organi vsako leto Svetu in Komisiji poročajo o napredku pri izterjavi dolgovane dodatne dajatve proizvajalcev mleka za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002. Pričujoče poročilo vsebuje oceno Komisije glede napredka, o katerem so poročali italijanski organi, za leto 2012 glede izterjave dodatne dajatve tako za obdobja, na katera se nanaša Odločba Sveta, kot za ostala obdobja. Na podlagi člena 1 Odločbe Sveta pomoč, ki jo je Italijanska republika proizvajalcem mleka zagotovila tako, da je v proračun Evropske unije namesto njih plačala znesek dodatne dajatve na mleko za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002, ki so ga Evropski Uniji dolgovali proizvajalci mleka, in tem proizvajalcem omogočila, da dolg v obdobju več let odplačajo v obliki odloženega plačila brez obresti, izjemoma velja za združljivo s skupnim trgom pod pogojem, da: – proizvajalci odplačajo znesek v celoti v enako velikih letnih obrokih in – obdobje odplačevanja, ki se je začelo 1. januarja 2004, ni daljše od 14 let. Na podlagi člena 2 Odločbe Sveta mora Italija za namen dodelitve pomoči skupno dodatno dajatev za zadevna obdobja prijaviti Evropskemu kmetijskemu usmerjevalnemu in jamstvenemu skladu (EKUJS) (zdaj Evropski kmetijski jamstveni sklad (EKJS)), in neporavnani dolg v treh enako velikih letnih obrokih odbiti od izdatkov, ki jih je EKUJS financiral za november 2003, november 2004 in november 2005. Italija je z dopisom z dne 26. avgusta 2003 ustrezno prijavila skupno dodatno dajatev za zadevna obdobja. Preostali znesek neporavnanega dolga je bil ustrezno odbit od izdatkov, ki jih je EKUJS financiral za november 2003, november 2004 in november 2005. Člen 3 Odločbe Sveta od pristojnih italijanskih organov zahteva, da vsako leto Svetu in Komisiji poročajo o napredku pri izterjavi dolgovane dodatne dajatve proizvajalcev za tržna leta od 1995/1996 do 2001/2002. Italijanski organi so svoje deveto poročilo na podlagi navedene določbe predstavili Komisiji v dopisu agencije AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) z dne 28. oktobra 2013 o plačilu obroka za leto 2012. Plačilo dajatve v okviru sheme obročnega odplačevanja iz leta 2003 Odločba Sveta, ki Italiji omogoča, da namesto italijanskih proizvajalcev mleka v proračun Unije plača dodatno dajatev, je leta 2005, v katerem je bilo oblikovano prvo poročilo Sveta, zadevala 25 123 proizvajalcev dolžnikov. Za leto 2012 se je ta številka znižala na 22 249. Izmed vseh proizvajalcev, ki v skladu s poročilom zdaj dolgujejo dajatev za sedem obdobij iz Odločbe Sveta, se jih je 15 431 odločilo za plačilo v okviru sheme obročnega odplačevanja iz leta 2003. Leta 2004, preden je bil plačan prvi obrok, je 15 431 proizvajalcev, ki so se odločili za plačilo v okviru sheme obročnega odplačevanja, skupaj dolgovalo 345 milijonov EUR, kar je bila približno ena četrtina skupnega zneska dajatve, ki so ga proizvajalci še dolgovali. Zaradi tega se zdi, da so se je za shemo obročnega odplačevanja odločili večinoma proizvajalci z najmanjšimi proizvodnimi presežki. Po drugi strani pa se proizvajalci z večjimi proizvodnimi presežki (približno 8 000 proizvajalcev, ki so za sedem obdobij zavezani k plačilu dolgovane dajatve v višini približno 1 milijarde EUR) niso odločili za vključitev v shemo obročnega plačevanja. Vendar je treba opozoriti, da so italijanski organi v letu 2011 prejeli 53 novih vlog za obročno odplačevanje, kar ustreza znesku v višini približno 1,2 milijona EUR. Poleg tega je bilo v letu 2012 predloženih 255 novih vlog za pristop k shemi, kar skupaj ustreza znesku v višini približno 13 milijonov EUR. Deveti obrok v skupnem znesku 25 812 027,25 EUR naj bi do 31. decembra 2012 plačalo 11 430 proizvajalcev. Preverjanja, ki so jih izvedli italijanski organi, kažejo, da je 11 145 proizvajalcev v letu 2012 pravočasno plačalo zneske v skupni višini 25 025 344,42 EUR, kar pomeni, da je 98 % proizvajalcev pravočasno plačalo 96,9 % dolgovanega zneska v okviru devetega obroka. Pred tem je bilo pravočasno plačilo prvega, drugega, tretjega, četrtega, petega, šestega, sedmega in osmega obroka zabeleženo v obsegu 99,6%, 97,9%, 99,5%, 99,7%, 96,4%, 96,2%, 90,5 % oziroma 98,3 % dolgovanih zneskov. Pobrane dajatve v okviru prvih devetih obrokov skupaj znašajo okoli 238,4 milijona EUR (približno 97 % celotnega dolgovanega zneska iz naslova navedenih obrokov). Čeprav te ravni zagotovo kažejo predanost udeleženih proizvajalcev izpolnjevanju njihovih obveznosti, Komisija meni, da je nadaljnje spremljanje primerov, pri katerih plačilo ni bilo zabeleženo v določenem roku, glavni pokazatelj, v kolikšni meri so italijanski organi zavezani zagotavljanju ustreznega spoštovanja pogojev sheme in nenazadnje tudi izterjavi zneska dolgovane dajatve v celoti. V zvezi z devetim obrokom še ni nobenih informacij glede preostalih 285 proizvajalcev, ki dolgujejo 786 682,83 EUR. Za osmi obrok 143 proizvajalcev do konca leta 2011 ni izvedlo plačila, kar ustreza znesku v višini 419 638,26 EUR. V skladu z informacijami, prejetimi od italijanskih organov, so osrednji organi o vseh teh primerih obvestili ustrezne regionalne organe, da bi izterjali plačilo celotnega dolgovanega zneska z obrestno mero izven sheme obročnega odplačevanja. Pozneje se je izkazalo, da je od 143 proizvajalcev, za katere se je prvotno menilo, da niso plačali, 106 proizvajalcev plačilo dejansko izvedlo. 37 proizvajalcev, ki niso plačali osmega obroka, je izgubilo možnost obročnega odplačevanja, proti njim pa so bili sproženi postopki za prisilno izterjavo. Kmetijska gospodarstva, za katera je bila možnost za obročno odplačevanje preklicana Neplačilo katerega koli izmed letnih obrokov pomeni izključitev zadevnega proizvajalca iz sheme obročnega odplačevanja, kar lahko povzroči, da se proizvajalcu zaseže celotni še dolgovani znesek in obračunane obresti. Devet let po začetku sheme obročnega odplačevanja iz leta 2003 je bila pravica za obročno odplačevanje preklicana za 498 kmetijskih gospodarstev, in sicer za skupni dolg, razdeljen na obroke, v višini 18 531 964,41 EUR, od katerega je bilo pred preklicem pravice plačanih 4 543 929,20 EUR. 2 822 001,34 EUR je bilo izterjanih po preklicu, kar pomeni, da celotni neporavnani dolg preostalih 192 kmetijskih gospodarstev znaša 11 118 742,39 EUR. Te številke kažejo, da vestnost italijanske uprave pri pobiranju ustreznih dajatev pri proizvajalcih, ki so zaradi neplačila obroka izključeni iz sistema obročnega odplačevanja, še zdaleč ni ustrezna. Poleg tega so morali proizvajalci mleka umakniti vložena pravna sredstva pred italijanskimi sodišči, če so se želeti vključiti v shemo obročnega odplačevanja. Ob upoštevanju tega dejstva se zdi, da pomanjkljiva izterjava ni posledica morebitne dolžine sodnih postopkov, pač pa bi bila lahko posledica nezmožnosti italijanske uprave, da bi učinkovito izterjala navedene zneske. Šestmesečni odlog plačila in posledice na področju državnih pomoči Na podlagi odstavka 12 duodecies člena 2 italijanskega zakonskega odloka št. 225 z dne 29. decembra 2010, ki je bil po spremembah preoblikovan v zakon št. 10 z dne 26. februarja 2011, je Italija odobrila, da se do 30. junija 2011 odloži plačilo obrokov za leto 2010, ki bi v skladu s shemo obročnega odplačevanja iz leta 2003, kot je bila odobrena s Odločbo Sveta 2003/530/ES, načeloma zapadli v plačilo 31. decembra 2010. S Sklepom C(2013) 4046 final z dne 17. julija 2013 je Komisija sklenila, da odlog plačila obroka dajatev na mleko z zapadlostjo 31. decembra 2010 pomeni pomoč, ki je nezdružljiva z notranjim trgom. Poleg tega ta pomoč pomeni kršitev pogojev, določenih z Odločbo Sveta 2003/530/ES, in je za tiste, ki so bili do nje upravičeni, ustvarila novo državno pomoč, ki je nezakonita v smislu člena 1(f) Uredbe (ES) št. 659/1999 in je prav tako nezdružljiva z notranjim trgom. Komisija je Italiji odredila, naj od upravičencev odloga plačila izterja zneske nezdružljive pomoči ter pripadajoče obresti. Italija je začela upravne postopke za postopek izterjave pomoči. Vendar je proti Sklepu Komisije vložila tožbo na Sodišču (zadeva T-527/13). Postopek še poteka. Dolgovana dodatna dajatev za obdobje 2002/2003 Za obdobja od leta 1995 do leta 2002 je Italija na podlagi Odločbe Sveta 2003/530/ES namesto proizvajalcev v proračun Skupnosti plačala dodatno dajatev. Od leta 2004 države članice na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1788/2003 z dne 29. septembra 2003 dodatno dajatev neposredno plačajo v proračun Skupnosti. Obdobje 2002/2003 pa ni zajeto niti v Odločbo Sveta niti v novo shemo iz leta 2004. Ob upoštevanju prekoračitve nacionalne kvote so italijanski proizvajalci mleka, odgovorni za prekoračitev, proračunu Unije za obdobje 2002/2003 dolgovali 227,88 milijona EUR. Od tega zneska je bilo v proračun Evropske unije plačanih 54,95 milijona EUR, od tega 1,19 milijona v okviru sheme obročnega odplačevanja iz leta 2009 in 53,76 milijona EUR izven sheme. 47,48 milijona EUR ni mogoče povrniti na podlagi sodne odločbe ali zaradi stečaja proizvajalca, ki je bil zavezan plačilu. 31. decembra 2012 so proizvajalci mleka proračunu Evropske unije dolgovali še 125,45 milijona EUR iz naslova dodatnih dajatev za obdobje 2002/2003. Od tega zneska je 5,04 milijona EUR zajetih v shemo obročnega odplačevanja iz leta 2009. Dolgovana dajatev, ki ni bila vključena v shemo obročnega odplačevanja iz leta 2003 ali sistem povračila iz leta 2009 Poudarjeno je bilo, da shema obročnega odplačevanja iz leta 2003 in sistem povračila iz leta 2009 (z obrestno mero, ki je enaka referenčni meri Unije in zvišana za nekaj odstotnih točk) dejansko pokrivata le majhen del dajatev, ki jih je treba izterjati. Tako skupni znesek, ki ga je treba izterjati za obdobja od leta 1995/96 do leta 2008/2009, znaša 2,264 milijarde EUR. Od tega zneska je Italija med letoma 2003 in 2012 izterjala 455 milijonov EUR. Od preostalega zneska, tj. 1,808 milijarde EUR: – majhen delež (228 milijonov EUR) pokrivata shemi obročnega odplačevanja, ki ju je Italija vzpostavila leta 2003 in 2009 in h katerima so pristopili nekateri proizvajalci mleka, ki so zavezani plačilu; – 158 milijonov EUR ni mogoče povrniti zaradi stečaja proizvajalca ali na podlagi razveljavitve sodišča; – proizvajalci, ki se niso želeli vključiti v shemi obročnega odplačevanja in ki so v večini primerov dodatni dajatvi nasprotovali pred italijanskimi sodišči, tako dolgujejo še 1,423 milijarde EUR. Tako 86 % vseh neporavnanih zneskov dajatev za obdobje od 1995/1996 do 2008/2009 (kar znaša 1,650 milijarde EUR) ni vključenih v shemi obročnega odplačevanja iz leta 2003 in leta 2009. Poleg tega skupni znesek dajatev, ki je bil doslej pobran izven sheme obročnega odplačevanja, znaša samo 268,43 milijona EUR (od 1,8 milijarde EUR skupnih začetnih dolgovanih dajatev). Na podlagi poročila italijanskih organov naj bi bila ta izjemno nizka stopnja posledica velikega števila pravnih sporov s strani proizvajalcev, ki so zavezani k plačilu dajatve in ki so dosegli zaustavitev izterjave. V prejšnjih ocenjevalnih poročilih, ki so bila predložena Svetu, je Komisija izrazila stališče, da morajo letna poročila Italije konkretno opisati status nerešenih sodnih postopkov in navesti podrobnosti, ki potrjujejo plačilo s strani proizvajalcev, katerih ugovor plačilu je bil zavrnjen na sodišču. Brez teh podrobnih informacij Komisija prej ni mogla ustrezno spremljati napredka pri izterjavi tistega dela dajatve, ki ni bil vključen v shemo obročnega odplačevanja. Komisija je vesela podatkov iz poročila italijanskih organov o devetem obroku glede trenutnega splošnega stanja glede izterjave dajatev v okviru shem obročnega odplačevanja. Vendar pa številčni podatki, ki jih je predložila italijanska uprava, kažejo, da je bil pri pobiranju zneskov, ki niso zajeti v shemi obročnega odplačevanja, napredek zanemarljiv. Zlasti ni velikega napredka pri izterjavi izvršljivih zneskov, ki se niso nikoli izpodbijali ali ki so se izpodbijali, vendar jih je sodišče potrdilo, ali za katere potekajo postopki, a zanje niso bile izdane odredbe o zaustavitvi plačila. 31. decembra 2012 je bilo dejansko pobranih za okoli 130 milijonov EUR izvršljivih zneskov, preostali dolgovani zneski pa znašajo 790 milijonov EUR. Za celotno obdobje od 1995/96 do 2008/2009 je bilo dejansko pobranih 22,5 % zahtevanih in trenutno izvršljivih zneskov. Za obdobje, zajeto v Odločbi Sveta, je pobranih 29 % trenutno izvršljivih zneskov. Izvršljivi zneski se ločijo na: – zneske, ki se niso nikoli izpodbijali: od 196,41 milijona EUR izvršljivih zneskov je bilo izterjanih 130,38 milijona EUR, kar predstavlja izterjavo v višini 66 %; – zneske, ki so bili predmet pravnega spora, vendar zanje ni bila izdana odredba o zaustavitvi plačila: od 355,43 milijona EUR izvršljivih zneskov je bilo izterjanih samo 54,78 milijona EUR, tj. 15 %; – zneske, ki jih je potrdilo sodišče: od 468,37 milijona EUR izvršljivih zneskov je bilo izterjanih samo 44,68 milijona EUR, tj. 9,5 %. Komisija poudarja, da je stopnja izterjave v zadnjih dveh kategorijah izjemno slaba ter da je tudi pri zneskih, ki se niso nikoli izpodbijali in bi bili lahko torej takoj izterjani, treba izterjati še 66 milijonov EUR. Za dolgovane dajatve za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002 to pomeni, da 21 milijonov EUR tudi po več kot desetih letih še ni bilo izterjanih. Komisija močno obžaluje počasen napredek pri izterjavi dela dajatev, ki ni bil vključen v shemo obročnega odplačevanja iz leta 2003 in sistem povračila iz leta 2009. Komisija nenehno podrobno spremlja postopek izterjave v Italiji, zlasti izterjavo dajatev, ki niso vključene v shemo obročnega odplačevanja. Službe Komisije so italijanskim organom ob več priložnostih predstavile svoje ugotovitve (vključno z negativnimi pripombami) in zahtevale podrobne informacije o različnih vidikih izterjave dajatve na mleko. Vendar pa kljub številnim ponavljajočim se pozivom Komisije italijanski organi večine dolgovanih dajatev še vedno niso izterjali. Evropska komisija je 20. junija 2013 Italijo na podlagi člena 258 PDEU pozvala, naj predstavi svoje ugotovitve glede nezadostnosti ukrepov, sprejetih za odpravo ugotovljenih pomanjkljivosti pri izterjavi dodatnih dajatev za obdobje od leta 1995 do leta 2009. Sklep Komisija meni, da v kolikor se upoštevajo pogoji uporabe sheme obročnega odplačevanja iz leta 2003, potrjene z Odločbo Sveta, napredek italijanskih organov pri izterjavi dolgovanega zneska od proizvajalcev, ki so se odločili za shemo obročnega odplačevanja za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002, dokazuje, da je upravljanje sheme zadovoljivo. Glede zneskov, ki niso bili vključeni v shemo obročnega odplačevanja, je Komisija v ocenjevalnem poročilu Svetu v letih 2010, 2011, 2012 in 2013 ter v opominu, ki ga je Italiji poslala 20. junija 2013, že izrazila svoje nezadovoljstvo nad premajhnim napredkom pri izterjavi dajatev na mlečne kvote. Komisija je obveščena, da je Italija začela upravne postopke za povračilo pomoči, ki so bile s Sklepom Komisije C(2013) 4046 final z dne 17. julija 2013 razglašene za nezdružljive. Vendar informacije, ki so jih italijanski organi predložili v svojem poročilu o devetem obroku, kažejo, da ni zaznati nobenega pomembnejšega novega napredka pri dejanskem pobiranju dajatev, ki niso vključene v shemi obročnega odplačevanja. Zaradi velike višine zneska neplačanih dajatev ter dolgega časovnega obdobja, v katerem neplačani zneski niso bili izterjani, je treba priti do zaključka, da učinkovitost in uspešnost prava Unije nikakor nista zagotovljeni, zaradi česar je Komisija odprla postopek za ugotavljanje kršitev na podlagi člena 258 PDEU.