ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 151/12

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o vgradnji svetlobnih in svetlobno-signalnih naprav na dvo- ali trikolesna motorna vozila (kodificirana različica)

COM(2007) 768 konč. – 2007/0270 (COD)

(2008/C 151/04)

Svet Evropske unije je 19. decembra 2007 sklenil, da v skladu s členom 95 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o vgradnji svetlobnih in svetlobno-signalnih naprav na dvo- ali trikolesna motorna vozila (kodificirana različica)

Odbor se v celoti strinja z vsebino predloga in nima nobenih pripomb, zato je na 441. plenarnem zasedanju 16. in 17. januarja 2008 (seja z dne 16. januarja) s 127 glasovi za, nobenim glasom proti in 1 vzdržanim glasom o tem predlogu sprejel pozitivno mnenje.
3.4

Odbor meni, da je treba sodelovati z Mednarodno organizacijo dela in Svetovno zdravstveno organizacijo, ker se tako lahko zagotovijo zanimive izmenjave na ravni teorije (raziskave vzrokov bolezni in nesreč, ergonomija in rehabilitacija) in metodologije za zbiranje statističnih podatkov.
2.1

Direktiva 2006/112/ES je za države, ki so postale članice pred letom 2001, predvidela vrsto odstopanj (3). Ta odstopanja veljajo brez časovnih omejitev ali natančneje, do začetka veljavnosti „ dokončne ureditve za transakcije znotraj Skupnosti“. Glede na trenutno stanje in dosedanje izkušnje v kratkoročnem ali srednjeročnem obdobju najverjetneje ne bo prišlo do uvedba dokončne ureditve, zato je možno, da se odstopanja, odobrena „starim“ državam članicam, podaljšajo praktično za nedoločen čas, medtem ko so „nove“ države članice prikrajšane zaradi preteka roka, za katerega so se dogovorile ob pristopu. Poleg tega smejo nekatere države članice do konca leta 2010 uporabljati znižane stopnje za storitve, ki se opravljajo na lokalni ravni, (4) medtem ko druge države članice nimajo te možnosti. Takšno stanje je nedopustno.
4.5.1

Ugotovitve Komisije glede nujnosti upoštevanja mednarodne razsežnosti je zagotovo treba potrditi in so popolnoma jasne. Pripomnimo lahko le, da sta Komisija in Svet ta vidik pri oblikovanju prvotnega besedila Pakta za stabilnost in rast očitno podcenila kljub priporočilom EESO, ki je poudaril negotovost dolgoročnih načrtov ob upoštevanju nepredvidljivosti političnega razvoja na svetovni ravni. Ni treba posebej poudariti, da so dogodki zadnjih desetih let to stališče v veliki meri potrdili. Danes je nepredvidljivost prihodnjega desetletja še bolj poudarjena; upoštevanje globalne razsežnosti pri oblikovanju srednjeročnih in dolgoročnih načrtov ima predvsem teoretično vrednost.
2.3

Zato je predstavila predlog uredbe o vzpostavitvi okvira Skupnosti za zbiranje, upravljanje in uporabo podatkov v sektorju ribištva in podporo znanstvenemu svetovanju v zvezi s skupno ribiško politiko (2), ki ga obravnava to mnenje. Cilj predloga je razviti dolgoročne, dobro integrirane regionalne programe vzorčenja, ki obsegajo biološke, gospodarske, okoljske in socialne podatke, ter tako izpolniti nove zahteve na podlagi potrebe po upravljanju ribištva in po ekosistemskem pristopu k upravljanju ribištva.
Obrazložitev 1:

Vsaj s formalnega vidika bi bilo treba razlikovati med konceptom najvišje stopnje in koncepti usklajevanja, približevanja trošarinskih stopenj in postopnega usklajevanja. Čeprav bi z uvedbo najvišje stopnje med drugim znižali sedanje razlike med posameznimi stopnjami (kakor je razloženo v točkah 3.5, 3.6 in 3.7), kar bi privedlo do večje dejanske usklajenosti, bi sedanje besedilo lahko bilo zavajajoče v smislu, da je najvišja stopnja enaka stvarni stopnji. Z amandmajem bi to zmedo preprečili. Sedanji problem je v resnici povezan z visokimi stopnjami, ki jih imajo nekatere države (Irska, Združeno kraljestvo, Finska in Švedska), kar povzroča ogromne razlike v primerjavi z njihovimi sosednjimi državami. Poleg tega bi bilo treba namesto alkoholnih izdelkov govoriti o „pijačah, ki vsebujejo alkohol“. Nekatere alkoholne izdelke lahko najdemo v lekarnah, kar pa nima nič opraviti s pijačami, o katerih je govor v tej točki. Učinkovit način za razvoj notranjega trga in boj proti goljufijam je ravno omogočanje državljanom Unije, da imajo pravico do kupovanja teh izdelkov na daljavo, tako kot druge prehrambne izdelke. S tem bi omogočili vzpostavitev zakonitih dobavnih poti, ki jih lahko nadzorujejo carinski organi in sanitarna inšpekcija, s čimer bi se potrošniki s temi proizvodi bolje seznanili. S tem bi omogočili tudi v Pogodbi zahtevan prost pretok blaga, ki se ne nanaša samo na poklicno trgovino, temveč tudi na transakcije, ki potekajo med posamezniki. Prost pretok pomeni, da lahko potrošniki, ki živijo v eni državi članici, kupujejo blago v drugih državah članicah v skladu s skupnimi minimalnimi standardi, ki urejajo prodajo in nakup potrošniških dobrin. Odbor je pred kratkim dejal, da mora biti spodbujanje koristi notranjega trga med potrošniki prednostna naloga, da bi pospešili njegovo dokončanje (mnenje EESO o pregledu notranjega trga, UL C 93 z dne 27.4.2007 (mnenje INT/332)).
SL Uradni list Evropske unije C 256/31

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o vzvratnih ogledalih kmetijskih ali gozdarskih traktorjev na kolesih – (Kodificirana različica)

COM(2007) 236 konč. – 2007/0081 (COD)

(2007/C 256/06)

Svet Evropske unije je 29. maja 2007 sklenil, da v skladu s členom 95 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o zgoraj omenjenem dokumentu.

Odbor je ugotovil, da je vsebina predloga povsem zadovoljiva in da niso potrebne nobene pripombe, zato je na 437. plenarnem zasedanju 11. in 12. julija 2007 (seja z dne 11. julija 2007) s 145 glasovi za, 2 glasovoma proti in 4 vzdržanimi glasovi sklenil dati pozitivno mnenje o predlaganem besedilu.
2.19

Odbor meni, da je čas za obsežno in temeljito analizo, ki bi temeljila predvsem na: — oceni pravnih sistemov držav članic v zvezi z obstoječimi zaščitnimi mehanizmi, njihovimi cilji in učinkovitostjo ter dostopom do pravosodnih in drugih organov in postopkov za razreševanje sporov; — prispevku socialnega dialoga k pristopu do posodabljanja delovnega prava in dostojnega dela ter k boju proti delu na črno, vprašanju delovanja trga dela in organizaciji dela v podjetjih na ustreznih ravneh (evropski, nacionalni, regionalni ter na ravni podjetij in skupin, v posameznih primerih tudi na čezmejni ravni); — obravnavi javnih storitev in dejavne vloge, ki jo imajo učinkovite in kakovostne javne storitve pri zaposlovanju in rasti; — obravnavi upravljanja podjetij, sodelovanja delavcev in mehanizmov za spremljanje in opozarjanje reprezentativnih organov delavcev (zlasti v okviru svetov delavcev) pri prilagajanju spremembam in prestrukturiranju; — priznanju položaja dejansko samozaposlenih delavcev, katerih vloga je ključnega pomena pri spodbujanju podjetništva in ustanavljanju malih in srednjih podjetij, tudi v družbenem gospodarstvu, in pri uvajanju ustreznega varstva za gospodarsko odvisne delavce, upoštevajoč poseben položaj nekaterih samozaposlenih delavcev, npr. delavcev v neposredni prodaji; — uveljavljanju priporočila št. 198 Mednarodne organizacije dela iz leta 2006 glede delovnih odnosov; — vplivu dela na črno ter upoštevanju instrumentov za boj proti temu pojavu z boljšim usklajevanjem med pristojnimi oblastmi na evropski ravni: socialni Europol? — vplivu migracijskih gibanj, ki jih je treba bolje usklajevati; — rešitvah zmagam-zmagaš („win-win“), tj. na primerni uporabi prilagodljivosti oziroma prožnosti v zvezi s potrebami podjetij ter potrebami in povpraševanjem delavcev, ki lahko tako znova prevzamejo nadzor nad svojim življenjem; — razpravah in pobudah za izobraževanje ter začetno in stalno usposabljanje delavcev, ki delajo, ki so ogroženi zaradi prestrukturiranja ali ki znova vstopajo na trg dela po prekinitvi svoje poklicne poti zaradi osebnih razlogov, in na zagotavljanju poklicne poti, ne pa na zanašanju na hipotetično „eno pogodbo za vse“.
4

Zato EESO predlaga, da se predlog direktive spremeni tako, da se omeji na razveljavitev direktive in da se države članice pozove, da preverijo, ali so potrebne spremembe zakonodaje, in jih po potrebi sprejmejo, ter da se to obrazloži le na tehnični podlagi, torej s prejšnjim sprejetjem Direktiv 2004/18/ES in 2004/17/ES.
—

v zvezi s poudarkom sedanjih smernic, da naj si države članice same zastavijo cilje, EESO še vedno skrbi, da ukrepi politik zaposlovanje ne bodo mogli več biti ocenjeni na podlagi posebnih in merljivih ciljev, tako kot v prejšnjih programih, na podlagi katerih so bili pripravljeni nacionalni programi reform, ki so manj ambiciozni na področju politike zaposlovanja ter pravic in obveznosti delavcev;
Uporaba direktive Sveta je omejena, ker ni zavezujoča, ker so v njej predvidene metode merjenja in klasifikacije zastarele in ker so se gospodarski subjekti dogovorili za uporabo drugačnih metod merjenja in klasifikacije. Kljub temu pa to ni oviralo razvoja notranjega trga za neobdelani les in trgovine s tretjimi državami.

Poleg tega so bili uvedeni evropski standardi za merjenje in klasifikacijo lesa, ki se lahko po potrebi uporabljajo pri poslih na trgu z lesom in veljajo za primernejše.
2.2

„Dostojno delo “je pojem, ki ga je Mednarodna organizacija dela (ILO) vpeljala leta 1999 (1). Opredeljen je bil kot „središče “vseh štirih strateških ciljev ILO: — spodbujanje pravic pri delu, — zaposlovanje, — socialno varstvo in — socialni dialog. Ta pojem je osrednji del socialnega modela EU, ki se osredotoča na pravico do produktivnega in po lastni želji izbranega dela, pri katerem so pravice zaščitene in ki omogoča primeren zaslužek in socialno varnost in ki poudarja enake možnosti. Tristranskost in socialni dialog zagotavljata participacijo in demokratični postopek. Temi enakosti spolov in razvoja se prekrivata.
3.5

Bela knjiga Komisije iz leta 2001 (5) vsebuje temeljna dejstva o prevoznem sistemu EU ter zamisli in predloge za izboljšanje prometa do leta 2010. V njej so navedeni kvantitativni cilji za različne načine prevoza. Do leta 2010 naj bi tržni deleži različnih načinov prevoza spet dosegli enako vrednost kot leta 1998. Močno je poudarjen pomen intermodalnosti, to je način sodelovanja različnih vrst prevoza, zlasti na daljših progah prevoza tovora v Evropi. Cilj je preusmeriti več tovora na prevoz po železnicah in vodnih poteh. Program Marco-Polo je del tega cilja. Predpogoj za to je najti prilagodljive tehnične in logistične rešitve, ki bodo omogočale celovit koncept „od vrat do vrat“. Bela knjiga navaja, da izgubljeni čas in višji stroški, povezani s pretovarjanjem, ovirajo konkurenčnost. Pri tem ima prednost cestni prevoz tovora, ker najbolj razvejano omrežje cestnega prometa omogoča prevoz tovora skoraj do vsakega kraja. Navedene ugotovitve glede razvitosti cestne infrastrukture se v glavnem nanašajo na EU-15. Cestno omrežje v novih državah članicah je slabše razvito in pogosto slabe kakovosti. V teh državah obstajajo velike možnosti za razvoj prevoznega sistema, ki bi ga bilo treba izkoristiti s spodbujanjem naložb v infrastrukturo.
3.13.1

Vinogradniška območja so po vseh pravilih edinstvene obdelane pokrajine, za katere morajo vinogradniki skrbeti z okolju prijaznimi načini pridelovanja. Vinogradništvo je sestavni del življenja in kulture celotnih regij, katerih gospodarski, socialni in kulturni obstoj je odvisen od te dejavnosti.
3.2

Odbor meni, da se Uredba o podatkih sprejema ravno v času, ko se potrošniki zavedajo povezanosti prehrane in zdravstvenih težav in zaradi tega potrebujejo natančne in zanesljive informacije. Odbor poudarja, da bo Uredba o podatkih učinkovita, če bosta istočasno zagotovljeni visoka stopnja varstva potrošnikov in boljša izbira — da bodo domači in uvoženi proizvodi varni in opremljeni s točnimi in jasnimi podatki.
3.4

Statistični podatki, ki so jih države članice in Evropska komisija aprila 2003 (3) predložile IMO, kažejo, da je novembra 2002 obratovalo približno 660 tankerjev z enojnim trupom kategorije 2 (z nosilnostjo 20 000 ton in več), od tega je bilo 160 supertankerjev (tipa VLCC in ULCC z nosilnostjo 200 000 ton in več), ki so jih pretežno uporabljali za prevoz surove nafte iz območja Perzijskega zaliva v ZDA in na Japonsko. Tankerje se lahko zaradi različnih razlogov ali ob nekem določenem času izključi iz obratovanja. Do konca leta 2006 bo največje število takšnih supertankerjev v obratovanju nižje od 50 in se bo letno še zniževalo v skladu s postopno opustitvijo do leta 2010. Te številke ne povedo ničesar o morebitnih gospodarskih in družbenih interesih države članice, ki je zaprosila za možnost odstopanja. Iz ladijskega registra te države ni mogoče dobiti natančnih podatkov o tem, za katere ladje naj bi pri odstopanju šlo, zato gre pri vseh teh informacijah le za ugibanje, kar pa za EESO ni primeren način. Četudi naj bi glede na okvirne ocene šlo za 23 ladij in od 300 do 400 domačih mornarjev, pa največja nevarnost ni izpis ladij iz državnega registra. Iznajdljivi podjetniki oz. lastniki ladij bodo namreč poskušali prevažati druge naftne proizvode, ki imajo na trgu enako dobre možnosti.
1.1

Predlog Komisije obsega kodifikacijo Odločbe Sveta 90/638/EGS z dne 27. novembra 1990 o določitvi meril Skupnosti za izkoreninjenje in spremljanje nekaterih živalskih bolezni. Nova odločba bo nadomestila različne akte, ki bodo vanjo vključeni. V celoti pa ohranja njihovo vsebino in jih torej zgolj združuje s samo tistimi oblikovnimi spremembami, ki so potrebne za samo izvedbo kodifikacije.
3.1.5

Komisija govori o „skupnih načelih in pravilih“, kar utemeljuje s prakso v nekaterih državah članicah, vendar so ta načela in pravila širša kakor komuniciranje in obveščanje. Le izjava o načelih, s katero bi se mogoče vsi strinjali (saj se pravzaprav že zdaj vsi strinjajo), ne bi dodala nobene vrednosti. Po drugi strani bi se lahko za kodeks ali listino zdelo, da sta omejevalna. Poleg tega so ta načela že navedena v več temeljnih besedilih Skupnosti. Če je po drugi strani kodeks ravnanja namenjen medijem in drugim udeležencem komuniciranja, bi se to lahko zdelo kot poskus manipuliranja z razpravo ali zatiranja evroskeptičnih pristopov. Nenazadnje se zdi, da spodbuditev vseh udeležencev ni uresničljiva, saj bi morale vse institucije na podlagi izkušenj z referendumoma v Franciji in na Nizozemskem spoznati, da vedno večje število udeležencev ne podpira avtomatično procesa evropske integracije. Če pa vsi udeleženci, ki jih navaja bela knjiga, sprejmejo ta kodeks, bi to pomenilo, da so vsi enako odgovorni za izziv komuniciranja, s katerim se sooča Evropska unija. Odbor meni, da bi bilo zavajajoče, če bi dajali tak vtis, saj so za to najbolj pristojne vlade držav članic (kar bi moralo biti tudi jasno vidno).
5.5

Člen 3 v točkah a) in b) določa ukrepe, ki so upravičeni do financiranja ESPG. EESO ugotavlja, da so področja, povezana z dohodki, kot so pokojninske pravice in socialni dodatki, v izključni pristojnost držav članic. ESPG bi moral biti omejen na financiranje različnih možnosti izobraževanja in usposabljanja ter okvirnih pogojev. V posebnih okoliščinah lahko to pomeni podporo v obliki dodatka plači za posameznike, ki so zaposleni ali iščejo zaposlitev.
2.1

Od leta 1995, ko je bila na zahtevo Evropskega sveta ustanovljena delovna skupina, katere naloga je bila proučiti možnosti za poenostavitev predpisov EU, je Odbor pripravil vrsto mnenj o tej temi. Ugotovitve teh mnenj EESO so bile: — treba je vzpostaviti dialog med EESO in Odborom regij, pa tudi z ekonomsko-socialnimi sveti v državah članicah; — proces poenostavitve ne potrebuje novih zamisli; potrebuje učinkovito izvajanje zamisli, ki so jih že razgrnile Evropske institucije in Evropski svet v Lizboni; — zakonodajni predlogi bi morali ustrezati naslednjim merilom: — ali so določbe razumljive in uporabniku prijazne? — ali je namen določb jasen? — ali so določbe v skladu z obstoječo zakonodajo? — ali mora biti področje uporabe določb tako široko, kot je predvideno? — ali so časovni okviri za izvajanje predpisov realistični in ali dajejo podjetjem in drugim zainteresiranim skupinam dovolj časa za prilagajanje? — kateri revizijski postopki so predvideni za zagotovitev enakomernega izvajanja in preverjanja učinkovitosti in stroškov? — zainteresirane strani močno podpirajo zamisel o močnejši samoregulaciji in koregulaciji; — možnosti za manj podrobne in zapletene predpise, ki puščajo prostor za koregulacijo in samoregulacijo (9), doslej niso bile ustrezno preučene.
5.2.6

EESO meni, da bi bilo bolj smotrno najprej določiti ciljne vrednosti namesto zgornjih mej koncentracije. V nasprotnem primeru izraža pomisleke glede prekratkih rokov, ki jih je določila Komisija, saj se je zakonodajni postopek začel šele konec leta 2005. Države članice bi torej imele le malo časa, da izpolnijo določbe, zlasti ker nekatere med njimi ne izpolnjujejo niti veljavnih standardov, deloma ker so jih začele izvajati pozno. Odbor opozarja tudi na dejstvo, da manjše države članice težje upoštevajo zgornje meje koncentracije, saj so zaradi manjše porazdelitve onesnaženosti zraka še dodatno v slabšem položaju. Zato predlaga, da se namesto zgornjih mej koncentracije določijo ciljne vrednosti. Predlagani standardi bi zahtevali veliko prizadevanj držav članic in/ali lokalnih skupnosti pri nameščanju merilnih postaj pa tudi veliko časa ter investicij. PM10 se z lahkoto merijo in kvantificirajo, poleg tega še hitro padejo na tla. Vendar je treba te merilne rezultate ovrednotiti in preveriti, če jih je mogoče upoštevati v vseh državah članicah. PM2,5 pa so dejansko težko merljivi in zelo hlapljivi. Prosto se gibljejo v ozračju in so zato čezmejni onesnaževalci. Poleg teh obstajajo tudi drobni delci naravnega izvora, kot je na primer morska sol, in logično bi bilo, da teh ne bi upoštevali.
5.9

Predlog direktive usmerja udeležbo zainteresiranih strani in javnosti v okviru obstoječih državnih sistemov, ki pa so v številnih državah dvomljivega značaja, ponekod zaradi pomanjkanja preglednosti, drugod zaradi zamud pri reševanju prošenj ali pa zaradi nejasne opredelitve organizacij „zainteresiranih strani“. Zato bi morala Komisija določiti praktičen in učinkovit postopek za zbiranje in upravljanje pritožb zainteresiranih strani ter javnosti. Ta postopek bi moral javnosti zagotavljati pravico do informacij, posvetovanja in udeležbe. V skladu s tem in kot smo že omenili, bi bilo iz postopka za odobritev treba izključiti merilo mutatis mutandis.
3.7.3

Predlog zanemarja tudi možnost, da bi lahko kriminalne organizacije, ki niso nujno teroristične organizacije, uporabljale nepridobitne organizacije kot krinko. Dobički iz razpečevanja drog, prostitucije in izsiljevanja manjšega obsega se lahko z lahkoto predstavijo kot donacije nepridobitnim organizacijam s privlačnimi imeni, katerih predstavniki so (vsaj po vednosti nepridobitnih organizacij) izven vsakega dvoma. Posredni sistemi spremljanja dejansko obstajajo in lahko razjasnijo nekatere sumljive primere: za to vrsto dejavnosti so, na primer, značilna pogosta vplačila istih posameznikov, ki se vedno izvajajo v gotovini. Te metode so dobro znane kriminalcem, ki pa so dovolj previdni, da opravijo več delnih plačil pri različnih IPS itd. Pogosta plačila, ki jih vedno izvajajo isti plačniki, bi lahko na primer vzbudila predvsem dvom IPS prejemnika plačila. Vendar bi se lahko s sedanjimi sistemi elektronskega shranjevanja ta način spremljanja izvajal le z namenskimi, prilagojenimi programi, kar je nedvomno težko izvedljivo.
1.1

EESO predlaga, da se posebna pozornost nameni naslednjim področjem: — obveščanju držav članic o programih na lokalni in nacionalni ravni; — obveščanju o enakih možnostih za kandidate; — obveščanju udeležencev programa o zavarovanjih, mednarodnih sporazumih in obsegu zavarovalnega kritja v državah gostiteljicah; — jasnim, preglednim in natančnim postopkom za izbor udeležencev; — anketi, ki jo izpolnijo udeleženci ter tako podajo jasno sliko in oceno o svojem sodelovanju pri programu. Rezultati ankete bi nadalje prispevali k izboljšanju kakovosti programa ter hitremu odzivu Komisije in nacionalnih organizacij, ki so odgovorne za program; — jezikovni pripravi udeležencev, tako da slednji lahko čim več pridobijo od učnega načrta; — vlogi mentorjev, ki skrbijo za udeležence ter jim pomagajo pri vključitvi v novo okolje; — jasni določitvi področij odgovornosti posameznih akterjev, ki sodelujejo pri izvajanju programa, da se preprečijo pritožbe in nesoglasja, denimo med organizacijo gostiteljico in organizacijo pošiljateljico; — nadaljnjemu usklajevanju politike mobilnosti na evropski ravni (in ne na ravni držav članic), da bi lahko uresničili cilje Komisije in lizbonske strategije.
2.3.16

Raziskava kaže, da razmerje moških in žensk na vodilnih položajih v organizacijah močno določa zastopanost moških in žensk v EESO (glej točki 2.3.2 in 2.3.3). Parlament je pozval socialne partnerje (ekonomsko-socialne interesne skupine), da „preučijo svoje mehanizme zastopanja in postopke izbora, da glavno vlogo namenijo uravnoteženi zastopanosti žensk in moških in to vključijo v svoje ustanovne listine“ (8).
3.4.1

Zemljiška knjiga je ključni element pri ugotavljanju lastninske pravice; vendar pa obstaja sum, da zemljiške knjige ne zajemajo zmeraj lastninskih pravic tretjih strank. Da bi čezmejna hipotekarna dejavnost potekala gladko (vključno s financiranjem), je treba jasno razumeti vsebino in vodenje zemljiške knjige. Komisija je financirala pilotni projekt (EULIS) s ciljem okrepiti sodelovanje med lastniki in nadzorniki zemljiških knjig ter poenostaviti čezmejni dostop do njih; ta projekt bi lahko bil med drugim zelo uporaben za mnoge nove države članice. Sedaj se sprašuje, ali naj še naprej igra dejavno vlogo v tej pobudi in ali naj glede na to, da so zemljiške knjige zelo uporabne za posojilodajalce in investitorje, od njih zahteva, da prispevajo in investirajo v take pobude. EESO meni, da bi Komisija morala še naprej imeti dragoceno vlogo pri spodbujanju te vrste sodelovanja in bi morala poleg tega pripraviti letno poročilo o prejetih rezultatih. Meni pa, da financiranje skupnih projektov ne bi smelo biti prepuščeno eni skupini uporabnikov (ki niti ni glavni uporabnik) zaradi dejstva, da je v interesu države in skupnosti, da bi obstajale zemljiške knjige in da je sedaj treba plačati tako vpis v zemljiško knjigo kot dostop do nje.
1.1

Program MODINIS (1) je bil osnovan v okviru nadaljevanja ciljev Sveta v Lizboni 23. in 24. marca 2000 (gospodarstvo EU naj postane najbolj konkurenčno na znanju temelječe gospodarstvo na svetu) in Sveta v Feiri 19. in 20. junija 2000. Ob teh priložnostih je bil sprejet akcijski načrt eEvropa 2005 in perspektive za dolgoročno spodbujanje na znanju temelječega gospodarstva, ki bi vsem državljanom in državljankam Evropske unije omogočal dostop do novih informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT).
2.2

EESO meni, da je predlog Komisije logična posledica potrebe po prilagoditvi zakonodaje Skupnosti vključitvi novih držav članic v Evropsko unijo in spremembam v evropskem vinskem sektorju. Predlog prinaša transparentnost in jasnost ter pravno kritje za enološke postopke, ki jih sprejema in priznava Mednarodni urad za vinsko trto in vino.
2.8.2

V členu 2.5 predloga sklepa se „ozaveščenje interesnih skupin in javnosti za strategije EU“ navede kot splošni cilj programa PROGRESS. To lahko uspe samo takrat, če bodo vsi pomembni akterji na socialno-političnih programskih področjih na evropski, nacionalni in lokalni ravni tudi naprej lahko razvijali svoje dejavnosti. Odbor v tej zvezi poenostavitev in racionalizacijo pozdravlja zlasti takrat, če bo to olajšalo dostop vseh „interesnih skupin“, zlasti socialnih partnerjev in drugih organizacij civilne družbe, in to ne bo vodilo k zoženju dostopa do sredstev Skupnosti.