SL    SL SL 
 
SL 1   SL  KOMISIJA EVROP SKIH SKUPNOSTI 
Bruselj, 20.10.2009 
SEC(2009) 1390 kon č. 
  
DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE 
Spremni dokument 
 
SPOROČILO KOMISIJE 
 
o okviru EU za čezmejno obvladovanje krize v ban čnem sektorju 
  
POVZETEK OCENE U ČINKA
 
{COM(2009) 561 kon č.} 
{SEC(2009) 1389} {SEC(2009) 1407} 
 
SL 2   SL 1. V  ČEM JE TEŽAVA , KDO JE NAJBOLJ PRIZADET , ZAKAJ JE POTREBNO JAVNO 
POSREDOVANJE  
V teku te finan čne krize je bila sposo bnost organov za obvladovanje kr ize na nacionalni ravni 
in čezmejni ravni mo čno preizkušena. Finan čni trgi znotraj EU so postali tako povezani, da 
učinkov na kreditne institucije zara di težav, ki jih ima ena država članica, ni vedno mogo če 
kontrolirati in izolirati,  ter se nacionalna kriza lahko hitro pr enese na podjetja in trge v drugih 
državah članicah.  
Medtem ko je delovanje čezmejnih bank postalo zelo prepleteno (poslovna podro čja in interne 
storitve so postali medsebojno zelo povezani ter jih ni mogo če učinkovito lo čiti po 
geografskih mejah držav članic), je obvladovanje ban čne krize ostalo domena vsake 
posamezne države. Zaradi tega se bodo v primeru propada čezmejne banke finan čni nadzorni 
organi in drugi organi (pri stojni za reševanje) osredoto čili samo na ban čne posle na svojem 
ozemlju. To lahko otežuje čezmejno sodelovanje in privede do neu činkovitih in verjetno 
konkuren čnih pristopov do reševanja in rezultato v na ravni EU, ki ne bodo optimalni. 
Najpomembnejše vprašanje v zv ezi z ukrepi za ohranitev finan čne stabilnosti je zmožnost 
organov, da ukrepajo vnaprej ( zgodnje posredovanje1) ali obvladajo krizna stanja 
(reševanje2) bank. Sodelovanje organov je lahko klju čno za ohranitev stab ilnosti celotnega 
finančnega sistema, zaš čito vlog posameznikov in podjetij ter za ohranitev nepretrganosti 
plačilnih sistemov in drugih osnovnih finan čnih storitev. 
Čeprav imajo nekateri evropski nadzorni orga ni instrumente, s katerimi lahko posežejo v 
bančno krizo, pa se instrumenti med državami članicami lahko razlikujejo ali jih v nekaterih 
primerih ni. Te razlike in vrzeli ter zakonodajne razlike med državami članicami in/ali 
pomanjkanje zakonodajne/institucionalne podlage v nekaterih državah so lahko potencial za 
oteževanje in celo oviranje u činkovitega čezmejnega obvladovanja ban čne krize. Če različni 
organi posežejo v razli čnih časovnih obdobjih, zastavljajo razli čne cilje ter uporabljajo 
različne instrumente in ukrepe z razli čnimi merili, ki pogojujejo njihovo uporabo v skladu z 
njihovim razumevanjem težave, r ezultati verjetno ne bodo optimalni. 
Na ravni EU ni zakonodaje, ki bi urejala re ševanje bank. Razen uvedbe minimalnega niza 
pooblastil za nadzorne organe, katerih cilj je vzpostavitev prejšnjega stanja banke3, povezane 
z nekaterimi nedavnimi spremembami direktive o kapitalskih zahtevah (pravila o opozarjanju 
drugih organov v izrednih razmerah, usklajev anje nadzornih dejavnosti in izmenjava 
informacij v izrednih razmerah) ter vzpostavitvijo dolo čil za prenehanje in reorganizacijo 
kreditnih institucij s poslovalnicami v drugih državah članicah, ni okvira EU, ki bi dolo čal, 
                                                 
1 Zgodnje posredovanje: cilj zgodnjih sanacijskih ukrepov nadzornih organov ban čništva (npr. pove čanje 
zasebnega kapitala, sprememba poslovnih podro čij, odprodaja sredstev) je odpravljanje nepravilnosti 
pri bankah in pomo č bankam pri vra čanju v normalni poslovni tok in prepre čevanje, da bi se za banke 
moral sprožiti postopek reševanja. 
2 Reševanje bank: cilj reorganizacije problemati čnih bank (bodisi v upravnem ali sodnem postopku) je 
ohranitev finan čne stabilnosti, nepretrganost ban čnih storitev in oživitev bank. Za doseganje zgornjih 
ciljev se poleg tradicionalnih reorganizacijskih tehnik za reševanje bank uporabljajo posebni 
instrumenti (npr. premostitvene banke, prisiljena združitev, prevzem s pomo čjo nacionalnih organov, 
delna prodaja sredstev). Postopek upravlja organ, odgovoren za reševanje, ki je lahko v razli čnih 
državah članicah razli čen (nacionalna banka, finan čni nadzorni organ, sistem zajam čenih vlog, 
ministrstvo za finance, posebni organ). 
3 V členu 136 Direktive o kapitalskih zahtevah 2006/48/ES.  
 
SL 3   SL kako in pod kakšnimi pogoji bi morali  organi ukrepati v primeru krize čezmejne banke. 
Obvladovanje krize skoraj v celo ti urejajo nacionalni zakoni.  
Razlikujo či se pristopi in instrumenti ter navzkrižni  interesi med organi  verjetno vodijo do 
neučinkovitega prepre čevanja in reševanja kriz e ter dajejo rezultate na  ravni EU, ki ne bodo 
optimalni. To pa lahko pove ča stroške za državljane EU in davkopla čevalce, ker je lahko 
reševanje sistemsko pomembnih čezmejnih bank v primerjavi s stroški pravo časnega in 
učinkovitega reševanja izredno drago4. Po zadnjih ocenah MDS5 bo zmanjšanje vrednosti 
svetovnih sredstev zaradi krize do leta 2010 znašalo 4 100 milijard USD, od tega bo po 
pričakovanju dve tretjini izgub pokril svetovni ban čni sektor, polovico od tega (ali 1 400 
milijard, kar ustreza 9 % BDP EU) pa evropske banke. 
Zaradi velikega u činka na finan čni sektor in celotno gospodarstvo bo kriza v veliki 
mednarodni banki vplivala na številne zainter esirane strani po vsej EU, to je na: 
• finančne institucije, ki se spopadajo s težavami, vklju čno z njihovimi delni čarji in 
zaposlenimi, 
• trdne finan čne institucije, ki so odvisne od finan čne stabilnosti, 
• uporabnike finan čnih storitev, vklju čno z vlagatelji, inve stitorji, upokojenci in 
nefinančnimi družbami, malimi in srednjimi podjetji, 
• javne organe, vklju čno z nadzornimi organi, cen tralnimi bankami in ministrstvi za finance, 
• davkoplačevalce. 
Sporočilo o „Okviru EU za reševanje bank“, kateremu je priložena ta ocena u činka, prikazuje 
pregled težav, podro čja, ki se pregledujejo ter so povezana z zgodnjimi intervencijskimi 
ukrepi, in reševanje bank. Predlaga cilje politik in splošni pristop. V te j fazi ne predlaga 
posebnih podrobnih rešitev. Zato se ta ocena u činka prvenstveno osredoto ča na opredelitev 
težav in potrebo po ukrepanju na ravni EU na tem podro čju ter na cilje takega ukrepanja. 
Glede na posvetovalno naravo Sporo čila so možnosti upoštevane samo v širšem pomenu. Vsi 
dodatni predlogi politike, ki bodo rezultat te ga posvetovanja, bodo v ustrezni fazi predmet 
nadaljnje in temeljitejše ocene u činka.  
2. A LI JE UKREP EU UTEMELJEN NA SUBSIDIARNOSTI ?  
Ukrepi na evropski ravni so na tem podro čju potrebni z vidika visoke stopnje povezanosti 
bančnega trga v EU. Sistemi za obvladovanje kriz v bankah še nadalje ostajajo na nacionalni 
ravni in so slabo prilagojeni za obravnavanje čezmejnih primerov. Usklajevanje v teh 
razmerah bo verjetno zapleteno, cilji, ki jih zas tavljajo organi, pa se lahko razlikujejo. Zaradi 
tega pravni okvir ne more zagotoviti, da bodo kriti čne težave v čezmejnih ban čnih skupinah 
rešene pravi čno, učinkovito in primerno s trdnimi dogovori o sodelovanju. 
                                                 
4 Z u činkovitimi čezmejnimi ureditvami bi morali zagotoviti optimalen rezultat na ravni EU ob 
upoštevanju interesov zainteresiranih strani v vseh državah članicah in s tem zmanjšanje skupnih 
stroškov. 
5 MDS, odziv na finan čno krizo in merjenje sistemskih tveganj (Poro čilo o globalni finan čni stabilnosti), 
april 2009. 
 
SL 4   SL Podprtje novega okvira z uvedbo spodbud za sprožitev čezmejnega sodelovanja je naloga, ki 
se jo lahko najbolj u činkovito izvaja na evropski ravni (to še zlasti velja za obravnavanje 
razlik med reševanjem na nacionalni ravn i in okviri insolven tnosti ter dogovore za 
porazdelitev bremena). 
3. C ILJI 
Gledano z vidika EU bi bili splošni cilji ukrepanja na ravni EU:  
• ohranjanje finan čne stabilnosti in zaupanja v bank e, izogibanje širjenja težav, 
• zmanjševanje izgub za družbo kot celoto in zlasti davkopla čevalce, 
• krepitev notranjega trga ban čnih storitev. 
Z vidika zgodnjega posredovanja bi bili posebni cilji: 
• razvoj instrumentov in sprožilcev za odkriv anje težav v bankah in posredovanje v zgodnji 
fazi, 
• zagotovitev u činkovitega sodelovanja med nacionalnimi finan čnimi nadzornimi organi, 
odgovornimi za čezmejne banke v kriznih situacijah. 
Za reševanje bank bi bili posebni cilji: 
• razvoj instrumentov in sproži lcev za zagotavljanje pravo časne in trdne reorganizacije in 
reševanja čezmejnih bank, 
• izboljšanje sodelovanja nacionalnih organov, pristo jnih za reševanje, da bi našli optimalne 
rešitve na ravni EU, 
• zagotovitev varnosti in predvidljivosti gled e reševanja bank za vse zainteresirane strani, 
• zagotovitev osnovnih ban čnih storitev v času reševanja. 
4. M OŽNE POLITIKE  
Za namen te ocene u činka je analiza možnosti omejena na splošno oceno o uvedbi novega 
okvira in alternativ. Razli čna področja, ki bodo verjetno obravnava na v novem okviru, se tudi 
pregledajo, vendar pri tem ne bo podprt ali pr edlagan noben konkreten ukrep. Seznam možnih 
politik ni omejen in če bo pri posvetovanju zainteresirani h strani prišlo do novih možnosti, 
bodo te ocenjene v kasnejši fazi, ko bo Komisija pripravila trdne predloge.  
Splošni dejavniki o potrebi po no vem okviru za reševanje bank 
Začetna točka Sporočila je, da je okvir za reševanje ba nk potreben na ravni EU. Obravnavati 
bi moral pomanjkljivosti, ki so bile v velik i meri ugotovljene v okviru opredelitve težav, in 
zasnovan bi moral biti tako, da bi izpol nil skupno dogovorjen niz ciljev o tem, kako 
obravnavati banke v težavah. Ta  možnost se primerja z dvema alternativnima možnostma. 
Prva je osnovni scenar ij, po katerem bi bilo čezmejno sodelovanje za reševanje bank odvisno 
 
SL 5   SL od prostovoljnih dogovorov, dolo čenih v Memorandumu o soglasju (MoU) iz leta 2008, v 
kombinaciji z novimi pravili iz Direktive o ka pitalskih zahtevah, ki uvaja kolegije za 
čezmejne ban čne skupine, nove obveznosti glede opozarjanja in izmenjave informacij ter 
določbe o skupnem odlo čanju. Druga možnost bi bila zmanjšanje velikosti čezmejnih ban čnih 
skupin, da bi u činkoviteje obvladovali krize v skladu  s sedanjimi nacionalnimi predpisi. 
Prednosti in pomanjkljivosti te  zadnje možnosti so  ocenjene s posebnim poudarkom na 
dejstvu, da bi taka možnost zahtevala spreme mbo Pogodbe in sprožila  zvišanje stroškov 
bančnih storitev. 
Zgodnje posredovanje 
Proučujejo se možnosti glede treh širših politi čnih podro čij: možnosti za obravnavo razlik 
med načini, kako se sprožijo nadzorni ukrepi, mo žnosti za obravnavo razlik med instrumenti 
in možnosti za obravnavo razlik med odgovornostjo  na nacionalni ravni in globalno naravo 
bančnega poslovanja. 
Z ozirom na sprožilce nadzornih ukrepov  se proučujeta dve alternativi osnovnemu scenariju. 
Ena bi zajemala usklajevanje minimalnega ni za kazalcev zgodnjega opozarjanja in razvoj 
okvira za skupno oceno kot sredstvom za olajša nje sodelovanja tako, da bi bili mogo či skupni 
odzivi, vendar bi se ohran ila zadostna stopnja prožnosti in preudarnosti. Druga bi vklju čevala 
razvoj niza trdnih samodejn ih sprožilcev, ki bi dolo čali točko, na kateri bi se moral pojaviti 
nadzorni ukrep, da bi se zagot ovil jasen (vendar nedi skrecijski) okvir, v skladu s katerim bi 
potekali usklajeni nadzorni ukrepi.  
Z ozirom na razlike med zgodnjimi intervencijskimi instrumenti  se poleg osnovnega scenarija 
proučujeta dve možnosti. Prva bi  dopolnila instrumente iz člena 136 Direktive o kapitalskih 
zahtevah z dodatnimi instrumenti, ki tren utno niso na razpolago v vseh državah članicah – kot 
so pooblastilo za zahtevek za predložitev sanacijskega na črta, načrti za prenehanje kot 
varnostni ukrep za primer propada ban čne skupine ali razširjena pooblastila za vodstvo bank. 
Druga predvidena možnost je sporazum o e notnem nizu popolnoma usklajenih instrumentov 
za zgodnje posredovanje. Prednost te druge možnosti je, da bi tak pristop odpravil razlike med 
organi, pomanjkljivost pa, da bi ga bilo zelo  težko izvajati zaradi splošnih razlik med 
nadzornimi in pravnimi sistemi. 
Glede razlik med odgovornostjo na naci onalni ravni in globalno naravo ban čnega poslovanja  
bi osnovni scenarij slonel na Memorandumu o soglasju 2008, čeprav bi na črtovane 
spremembe nadzorne strukture pripisova le dejavnejšo vlogo evropskemu ban čnemu organu, 
ki bo kmalu ustanovljen. Alternativna možnost bi bila graditi na nedavnih spremembah, 
vendar tudi razvijati pravila, ki  bi zahtevala od nadzornih organov, da sprejemajo skupne 
odločitve na podlagi skupne ocene in skupni sanacijski na črt, ki bi ga predložila nadrejena 
družba za skupino kot celoto.  
Reševanje bank  
Proučujejo se možnosti za obravnavo ugotovlje nih težav na petih širših politi čnih podro čjih, 
ki so: instrumenti za reševanje bank in spro žilci, razlike med odgo vornostjo nacionalnih 
organov in globalno naravo ban čnega poslovanja, ve čje ovire (pravo  družb, insolven čno 
pravo) za reševanje bank, financiranje čezmejnega reševanja in nepretrganost ban čnih 
storitev. 
 
SL 6   SL Z ozirom na instrumente reševanja bank in sprožilce  se proučuje razvoj minimalnega niza 
instrumentov (pooblastila za organizacijo odkupa s strani kupca iz zasebnega sektorja, za 
prenos sredstev in obveznosti na pr emostitveno banko ali dobro banko/slabo banko, 
subvencionirana prodaja dela dejavnosti kupcu iz  zasebnega sektorja ali nacionalizacija) za 
hitro in u činkovito posredovanje s strani organov za re ševanje. Taki instrumenti bi lahko 
dopolnili obstoje če nacionalne instrumente (kar bi bila enostavnejša rešitev, vendar bi ostale 
razlike/neskladnosti med nacionalnimi nizi velja vnih instrumentov) ali pa bi se lahko razvil 
niz skupnih instrumentov za vse nacionalne orga ne, ki bi se uporabljal pod enakimi pogoji 
(kar pomeni, da bi bilo treba sprejeti obš irne spremembe nacionalnih zakonov o reševanju 
bank). 
Z ozirom na razlike med nacionalno odgovornostjo in globalno naravo ban čnega poslovanja  
se proučuje razvoj dogovorov o sodelovanju me d organi, odgovornimi za reševanje (na 
podlagi niza pravno zavezujo čih obveznosti), ter tudi med pravosodnimi organi (sodiš či in 
stečajnimi upravitelji). To bi vklju čevalo usklajevalni okvir za sodelovanje in izmenjavo 
informacij (temelje č na novih pravilih EU) ali (ambicioznejše) bolj usmerjeno usklajevanje 
nacionalnih postopkov v zvezi s skupinskimi s ubjekti s strani gla vnega upravitelja ali 
likvidatorja. Prou čuje se tudi možnost, da bi zaupali vlogo reševanja čezmejne institucije 
organu EU (verjetno novemu evropskemu ban čnemu organu), in z njo povezani izzivi. 
Glede možnosti za obravnavo ve čjih ovir  se proučuje, ali so potrebne spremembe prava družb, 
da bi se omogo čilo organom, pristojnim za reševanje, da prekora čijo nekatere pravice 
delničarjev (vendar z ustreznimi mehanizm i za nadomestila in odškodnine), ali če se 
zakonodaja o insolventnosti tudi lahko spremeni, da bi omogo čili reševanje banke v težavah v 
okviru posebnega postopka ali reše vanje skupine kot celote. Prou čuje se tudi vprašanje, ali je 
za čezmejne ban čne skupine potreben lo čen in neodvisen mehanizem insolventnosti, ki bo 
nadomestil nacionalne mehanizme ter s tem omogo čil celostno reorganizacijo ali prenehanje 
čezmejne skupine. Tudi ta pris top bi pomenil velik izziv. 
Z ozirom na možnosti podpore za financiranje čezmejnega reševanja  se proučuje določeno 
število možnih in ne medsebojno izklju čujočih se možnosti, med njimi podpora reševanju s 
financiranjem s strani zasebnega sektorja  prek prilagoditev prava družb in insolven čnega 
prava, z uvedbo okvira za olajšanje pre nosa sredstev znotraj skupine po pri četku postopka 
zaradi insolventnosti, preu čitev o izvedljivosti uporabe sheme zajam čenih vlog prek njihove 
tradicionalne funkcije „b lagajne“ in razvoj dogovorov o javnem  financiranju prek sporazuma 
o jasni ureditvi delitve bremena. 
V zvezi s politikami za podporo nepretrganosti ban čnih storitev  se proučujejo možni ukrepi za 
podporo uporabe nekaterih instrumentov reševanja. Ti vklju čujejo spremembe prava družb in 
insolvenčnega prava za zagotovitev nepretrganega zagotavljanja storitev podpore v primeru 
razdružitve banke (zarad i reševanja, ki vklju čuje premostitveno banko  ali delno prodajo 
sredstev); omejitev pravic do prenehanja za krajši čas, da bi se omogo čilo organu, 
odgovornemu za reševanje, da prenese dele dejavnosti na drugi subjekt (kot je premostitvena banka), in usklajeno uvedbo moratorija v celotni ban čni skupini. 
Ta ocena u činka podpira Sporo čilo Komisije, ki je posvetovalne narave in odprto glede 
možnosti, ki bi jih bilo mogo če uporabiti. Če se bo Komisija odlo čila, da predstavi konkretne 
politične predloge, bodo potrebne na daljnje poglobljene ocene.