OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Ruska vojna agresija proti Ukrajini je Evropsko unijo postavila pred vrsto nepričakovanih izzivov v času, ko si z državami članicami prizadeva za okrevanje gospodarstev in družb po pandemiji COVID-19.

Od neizzvane invazije Rusije na Ukrajino 24. februarja je Unija sprejela več kot 6,2 milijona ukrajinskih državljank in državljanov, ki bežijo pred rusko agresijo. EU se je hitro odzvala ter v podporo državam članicam in regijam pri upravljanju prihoda teh ljudi mobilizirala vsa razpoložljiva sredstva. Vendar je glede na vse večje število prišlekov jasno, da so potrebni nadaljnji ukrepi. Evropski svet je na posebnem zasedanju maja 2022 pozval Komisijo, naj „v okviru večletnega finančnega okvira [...] predstavi nove pobude“, da bi se podprla prizadevanja za zaščito milijonov beguncev, ki bežijo pred vojno v Ukrajini.

Komisija poleg zagotavljanja podpore državam članicam v kontekstu pritoka razseljenih oseb pozorno spremlja tudi trenutni vpliv neizzvane invazije Rusije zlasti na izvajanje kohezijske politike. Še posebej opazne so posledice za infrastrukturne projekte v smislu razpoložljivosti in stroškov surovin ter razpoložljivosti delovne sile. Evropski parlament, Svet in regije so izrazili zaskrbljenost zaradi učinka, ki bi ga te težave lahko imele na dokončanje izvajanja programov za obdobje 2014–2020 in zagotovitev začetka izvajanja novih programov za obdobje 2021–2027.

Komisija je od 24. februarja v okviru kohezijskega ukrepa za begunce v Evropi (CARE) že predložila več predlogov za zagotovitev, da se vsa finančna sredstva, ki so na voljo v okviru kohezijske politike za obdobje 2014–2020 in v okviru programov Sklada za evropsko pomoč najbolj ogroženim, hitro mobilizirajo za reševanje neposrednih izzivov, s katerimi se soočajo države članice in zlasti nekatere njihove vzhodne regije, predvsem kar zadeva ljudi, ki bežijo pred rusko agresijo.

Te spremembe so zagotovile možnost mobilizacije razpoložljivih sredstev za obravnavanje neposrednih posledic ruske vojne agresije proti Ukrajini, hkrati pa državam članicam omogočile, da si še naprej prizadevajo za zeleno, digitalno in odporno okrevanje svojih gospodarstev po krizi, ki jo je povzročila pandemija COVID-19.

Možnost, da se Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR) in Evropski socialni sklad (ESS) uporabita za operacije, ki obravnavajo migracijske izzive zaradi vojaške agresije Rusije, v skladu s pravili drugega sklada, pomeni, da se lahko razpoložljiva sredstva uporabijo za obstoječe potrebe, ne da bi bil potreben prenos. Poleg tega so te operacije upravičene od datuma invazije, da se omogoči podpora za vse povezane potrebe. Uvedeni so bili tudi novi stroški na enoto ter poenostavljene ureditve poročanja o udeležencih, da bi se v okviru obravnavanja migracijskih izzivov zmanjšalo upravno breme tako za upravičence kot za uprave držav članic. Poleg tega je bila za zmanjšanje bremena za javne finance držav članic možnost sofinanciranja v višini do 100 % za te ukrepe podaljšana tudi na obračunsko leto, ki se konča 30. junija 2022, znatno povečanje predfinanciranja iz virov REACT-EU pa je državam članicam zagotovilo likvidnost, potrebno za kritje najnujnejših potreb.

Posledice ruske vojaške agresije so postale obsežnejše in imajo večji učinek. Države članice se tako soočajo z nenehnim znatnim pritokom oseb, ki bežijo pred rusko agresijo. Hkrati je v nekaterih državah članicah prišlo do pomanjkanja delovne sile in vhodnih materialov v določenih sektorjih. Te razmere sovpadajo s posledicami pandemije COVID-19, zlasti motnjami v vrednostnih verigah. Javni proračuni, ki so bili osredotočeni na okrevanje gospodarstva, so zaradi tega pod pritiskom, obstaja pa tudi tveganje zamud pri izvajanju naložb, zlasti v infrastrukturo.

Čeprav so imeli že sprejeti ukrepi zelo pomembno vlogo pri podpori državam članicam in regijam pri obravnavanju neposrednih posledic vojne, je jasno, da spreminjajoče se razmere terjajo dodatne ukrepe. Večja prožnost bo zlasti pripomogla k optimizaciji porabe preostalih sredstev za obdobje 2014–2020 in omogočila bolj tekoče večfazno izvajanje zapoznelih projektov med programskima obdobjema 2014–2020 in 2021–2027.

Zato bi bilo treba uvesti dodatno prožnost, da se omogoči hitrejša in popolnejša podpora iz skladov za zmanjšanje bremena za nacionalne proračune ter lažje izvajanje operacij, s katerimi se obravnavajo tako migracijski izzivi kot tudi motnje na trgu v ključnih gospodarskih sektorjih.

Za operacije, s katerimi se obravnavajo migracijski izzivi, ki so posledica vojaške agresije Ruske federacije, je zato v smislu te celovitejše podpore in kot izjemen ukrep ter brez poseganja v pravila, ki bi se morala uporabljati v običajnih razmerah, primerno odstopati od zahtev, povezanih z lokacijo operacije znotraj posamezne države članice, saj lahko osebe, ki bežijo pred vojno, večkrat spremenijo kraj nahajanja. Poleg tega sta glede na nadaljevanje ruske agresije upravičena časovno podaljšanje in povišanje na novo določenih stroškov na enoto za kritje osnovnih potreb oseb, ki jim je bila v skladu z nacionalnim pravom odobrena začasna zaščita ali druga ustrezna zaščita v skladu z Izvedbenim sklepom Sveta (EU) 2022/382 in Direktivo Sveta 2001/55/ES, ter podporo tem osebam v vseh državah članicah.

Predlaga se tudi, da se dovoli uporaba preostalih sredstev iz Kohezijskega sklada za obdobje 2014–2020 za podporo operacijam, ki spadajo v področje uporabe ESRR ali ESS, v skladu s pravili, ki se uporabljajo za navedena sklada. To pomeni razširitev prožnosti za uporabo sredstev ESRR in ESS, ki je bila uvedena z Uredbo (EU) 2022/562 Evropskega parlamenta in Sveta, na Kohezijski sklad. Glede na to, da je bil kot začetek upravičenosti za operacije, ki obravnavajo migracijske izzive zaradi vojaške agresije Rusije, določen 24. februar 2022, bi bilo treba omogočiti možnost prijave izdatkov za take operacije, tudi če so fizično že zaključene ali v celoti izvedene. Zaradi posledic vojne za sektor ribištva in akvakulture bi bilo treba to prožnost razširiti tudi na Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (ESPR).

V istem duhu in z namenom zmanjšanja upravnega bremena za države članice, ki se nenehno prilagajajo spreminjajočim se potrebam, bi bilo treba omogočiti prenose med tematskimi cilji znotraj prednostne naloge ter znotraj sklada in kategorije regij, ne da bi bila za to potrebna odločitev Komisije o spremembi programa. Poleg tega se predlaga povečanje zgornje meje prožnosti med prednostnimi nalogami za izračun končnega zneska prispevka iz skladov. Prav tako bi bilo treba za prednostne naloge, ki spodbujajo socialno-ekonomsko vključevanje državljanov tretjih držav, vključno s tistimi, ki so namenjene operacijam, s katerimi se obravnavajo migracijski izzivi zaradi ruske agresije, uvesti možnost stopnje sofinanciranja do 100 % v obeh programskih obdobjih, da bi države članice podprli pri obravnavanju potreb razseljenih oseb v sedanjih razmerah in tudi v prihodnosti.

Da bi se upoštevali lažji pogoji za večfazno izvajanje projektov med programskima obdobjema, bi bilo treba uvesti ciljno usmerjeno prožnost tudi za programsko obdobje 2021–2027.

Za pomoč vsem državam članicam pri obravnavanju posledic vojne z njihovimi programi za obdobje 2021–2027 bi bilo treba hitro mobilizirati podporo iz ESRR, ESS+ in Kohezijskega sklada v okviru cilja „naložbe za delovna mesta in rast“ s povečanjem stopnje predfinanciranja.

Poleg tega bi bilo treba uvesti stopnjo sofinanciranja do 100 % za prednostne naloge, ki spodbujajo socialno-ekonomsko vključevanje državljanov tretjih držav, iz programov za obdobje 2021–2027 do sredine leta 2024 in jo pregledati na podlagi načina njene uporabe.

Nenazadnje bi bilo treba znižati zgornjo mejo za možnost večfaznega izvajanja operacij med programskima obdobjema 2014–2020 in 2021–2027, da bi se ta možnost razširila na več operacij, pri katerih prihaja do zamud. Poleg tega bi morala biti druga faza operacij v okviru programov za obdobje 2021–2027 upravičena v skladu s pravili za obdobje 2014–2020, organi upravljanja pa bi morali imeti možnost, da podporo za take operacije odobrijo neposredno, če je izpolnjeno omejeno število ključnih pogojev. Takšna prožnost za večfazno izvajanje ne bi smela vplivati na obveznosti držav članic, da izpolnijo zahteve glede tematske osredotočenosti in cilje glede podnebnega prispevka.