1.Uvod

V začetku julija 2020 so Europol, Francija in Nizozemska objavili rezultate obsežne skupne čezmejne preiskave proti veliki kriminalni mreži, v kateri je bilo na Nizozemskem zaseženih na desetine kosov avtomatskega strelnega orožja. Med nemiri v Dijonu v Franciji konec junija je nekaj mladih posnelo video in se v njem ponosno postavljalo z jurišnim orožjem in pištolami. Istočasno je bila v policijski operaciji v Španiji onesposobljena velika mreža trgovcev s strelnim orožjem, pri čemer je bilo zaseženih 730 kosov orožja, po vsej državi pa prijetih 21 oseb. Vse to so primeri resnične grožnje nezakonitega strelnega orožja. Skrajno desničarski aktivisti vse bolj zbujajo pozornost zaradi zbiranja orožja. To kaže, kako strelno orožje lahko poveča nevarnost, ki jo predstavljajo huda kazniva dejanja in organizirani kriminal, vključno s terorizmom. Ocenjuje se, da so imeli državljani EU leta 2017 v lasti 35 milijonov kosov nedovoljenega strelnega orožja (56 % celotne ocenjene količine strelnega orožja). Glede na navedene ocene je v dvanajstih državah članicah EU nedovoljenega strelnega orožja več kot zakonito posedovanega strelnega orožja.

EU kot območje brez notranjih meja si dejavno prizadeva omejiti to grožnjo. Predvsem je okrepila zakonodajo o strelnem orožju, da bi preprečila, da orožje pride v napačne roke. Hudodelske združbe, ki so dejavne v EU, pridobivajo strelno orožje predvsem z nedovoljeno predelavo nesmrtonosnega orožja in trgovino z orožjem, in sicer z nedovoljenim prenosom med državami članicami EU ali s tihotapljenjem iz držav zunaj Evropske unije (večinoma iz jugovzhodne Evrope). V preteklih letih je EU podprla razvoj tesnega usklajevanja kazenskega pregona na tem področju.

Nerešenih je še veliko vprašanj in za njihovo obvladovanje so potrebni novi ukrepi, kakor je Komisija jasno ugotovila v Oceni akcijskega načrta glede nedovoljene trgovine s strelnim orožjem med EU in regijo jugovzhodne Evrope za obdobje 2015–2019. Evropska unija in njene partnerke, zlasti v jugovzhodni Evropi, morajo obvladovati te izzive tako, da trgovina s strelnim orožjem postane večtematska varnostna prednostna naloga. Zaradi obširne in večdisciplinarne narave grožnje lahko samo enoten načrt zagotovi skladen okvir za sodelovanje, da bi se okrepilo mednarodno sodelovanje v skladu s specifičnimi potrebami, zahtevami in kazalniki uspešnosti.

Komisija za to predlaga enoten akcijski načrt za EU in partnerke iz jugovzhodne Evrope (Zahodni Balkan, Moldavijo in Ukrajino), ki bo osredotočen na štiri specifične prednostne naloge za obravnavo preostalih pravnih praznin in nedoslednosti pri nadzoru nad strelnim orožjem, ki ovirajo policijsko sodelovanje. Ta akcijski načrt opredeljuje dejavnosti za skupno razumevanje in skupen napredek pri načinu obravnave grožnje, ki jo predstavlja nedovoljeno strelno orožje.

2.Obravnavani problem

Europol je leta 2019 opozoril, da ugotovitve iz njegove ocene ogroženosti zaradi hudih kaznivih dejanj in organiziranega kriminala (SOCTA) iz leta 2017 še vedno držijo in da se s širjenjem in razpoložljivostjo nedovoljenega strelnega orožja v državah članicah EU povečuje tveganje njihove uporabe v terorističnih napadih in organiziranem kriminalu. Opozarja pa tudi, da spremembe v načinu delovanja, poteh in geografskih območjih, na katere so vplivale nekatere kriminalne dejavnosti, morda nakazujejo določen dolgoročnejši razvoj in spremembe, ki vplivajo na kazniva dejanja“. Nedovoljena trgovina, širjenje in uporaba strelnega orožja še vedno pomenijo veliko grožnjo. Zlasti se je povečala prodaja onesposobljenega, ponovno usposobljenega in predelanega strelnega orožja . Nedovoljeno strelno orožje je lažje dostopno na spletu (zlasti na temnem spletu), trgovino s tem orožjem pa poleg organiziranih hudodelskih združb vse pogosteje izvajajo tudi posamezni storilci kaznivih dejanj. Nezakonito strelno orožje zajema predvsem pištole in puške (34 % oziroma 27 % zasegov).

V nedavni študiji je navedenih 23 incidentov množičnega streljanja, ki so se zgodili na (delno) javnih mestih v Evropi v obdobju 2009–2018 in v katerih je bilo ubitih 341 ljudi. Leta 2015 je Europol zabeležil 57 terorističnih napadov, v katerih je bilo uporabljeno strelno orožje . Leta 2017 je bilo strelno orožje uporabljeno v 41 % vseh terorističnih napadov, kar pomeni rahlo povečanje v primerjavi z letom 2016 (38 %) . Nedavna Eurojustova obravnava primerov potrjuje, da je bilo nedovoljeno strelno orožje uporabljeno v več terorističnih napadih in da so bile trgovske mreže v stiku s posameznimi teroristi ali terorističnimi organizacijami. Koordinacija čezmejnih Eurojustovih preiskav je večkrat omogočila zaseg nedovoljenega strelnega orožja.

Take trende na splošno potrjujejo najnovejši podatki, ki jih je zbral Urad Združenih narodov za droge in kriminal (UNODC): v EU je bilo v obdobju 2016–2017 zaseženih v povprečju 30 % šibrovk, sledile so pištole (22 %), puške (15 %) in revolverji (8 %), med preostalim orožjem pa so bili večinoma brzostrelke in mitraljezi (2 %). Zdi se, da so po celotni Evropi med zaseženimi kosi strelnega orožja pištole (35 %), puške (27 %) in šibrovke (22 %) bolj enakomerno zastopane. Evropa velja za eno od glavnih izhodišč nezakonitih tokov, ki pa večinoma ostajajo znotraj celine. Poleg tega je med vrstami zaseženega orožja znaten delež tistih, ki ne spadajo med strelno orožje (kot so manevrsko in plinsko orožje), kar opozarja na nevarnost predelave takega orožja v nedovoljeno strelno orožje.

Europol in organi kazenskega pregona poudarjajo, da prepovedane motoristične tolpe trgujejo s strelnim orožjem po vsej EU. Številne organizirane hudodelske združbe, dejavne na področju trgovine z orožjem, se ukvarjajo z več nedovoljenimi dejavnostmi, med drugim tudi s prometom z drogami, organiziranimi kaznivimi dejanji zoper premoženje, tihotapljenjem migrantov, pranjem denarja in nasilnimi kaznivimi dejanji. V nekaterih državah članicah (kot sta Švedska in Danska) se je izrazito povečala raven umorov in drugih nasilnih kaznivih dejanj, kar spremljajo poročila o povečanju uporabe potencialno smrtonosnega orožja, kot so strelno orožje, noži in razstreliva. Leta 2017 je bilo na Švedskem zabeleženih 40 primerov smrti, povezanih z orožjem, kar je 33,3-odstotno povečanje glede na predhodno leto.

Europol je v več poročilih o oceni ogroženosti potrdil, da je Zahodni Balkan še vedno ena od glavnih regij dobaviteljic, ki izvaja trgovino v EU, in opozoril na potrebo po večjem pretoku informacij in obveščevalnih podatkov med EU in Zahodnim Balkanom. Prisotno grožnjo v tej regiji je potrdilo več študij, pri čemer je v zadnji od teh poudarjeno, da je bilo orožje, uporabljeno v terorističnih napadih v EU, „pridobljeno prek lokalnih nedovoljenih trgov s strelnim orožjem in po ugotovitvah izvira z Balkana“. V isti študiji je tudi navedeno, da „je bil Balkan prepoznan kot glavni dobavitelj nedovoljenega strelnega orožja v Evropi“, opisana pa je tudi „povezava med Balkanom in osebnim orožjem, ki se uporablja v državah članicah EU v različnih vrstah kriminalnih dejavnosti“. To potrjuje tudi zadnja Globalna študija UNODC o strelnem orožju, v skladu s katero Zahodni Balkan ostaja vir nedovoljenega strelnega orožja, predvsem jurišnih pušk, in sicer zaradi znatnih cenovnih razlik v primerjavi z zahodno Evropo.

Sodelovanje na področju kazenskega pregona znotraj EU in na mednarodni ravni je mogoče precej izboljšati. Še vedno obstajajo razhajanja med nacionalnimi pravnimi okviri in opredelitvami, kar ovira skupne pristope, storilci kaznivih dejanj pa jih še vedno lahko izrabljajo. Države članice še zdaleč niso v celoti prenesle direktive o strelnem orožju in je ne izvajajo v celoti. Komisija je 24. julija 2019 poslala 20 obrazloženih mnenj državam članicam, ki niso priglasile popolnega prenosa Direktive. Poleg tega je decembra 2017 objavila oceno uporabe Uredbe (EU) št. 258/2012 o uvozu, izvozu in tranzitu strelnega orožja za civilno uporabo, v kateri je ugotovila pravne praznine zaradi neusklajenega izvajanja. Temu je aprila 2018 sledilo priporočilo, ki je pozvalo h krepitvi pravil EU za izboljšanje sledljivosti in varnosti postopkov za nadzor izvoza in uvoza strelnega orožja ter sodelovanja med organi v boju proti trgovini s strelnim orožjem.

Kljub prizadevanjem, zlasti Globalni študiji UNODC o strelnem orožju, ki jo je financirala Komisija, je pregled nad obveščevalno dejavnostjo še vedno nepopoln zaradi pomanjkanja celovitih in primerljivih podatkov o zasegih strelnega orožja po vsej celini. Izmenjavo informacij za obveščevalno dejavnost in profiliranje omejujejo ovire v nacionalnem pravu na področju izmenjave informacij (tudi neosebnih podatkov, kot so balistični podatki) zunaj posamezne preiskave. Težavo povečuje tudi pomanjkanje komunikacije in usklajenosti med različnimi upravami znotraj držav in na nadnacionalni ravni. 20 držav članic EU in štiri partnerke z Zahodnega Balkana so vzpostavile obliko kontaktne točke za strelno orožje. Vendar imajo te točke redko zagotovljene ustrezne kompetence (za upravni nadzor, zbiranje podatkov za kazenski pregon, dostop do zbirk podatkov, sledenje, mednarodno sodelovanje in forenziko) ter osebje, kot jih priporočajo smernice na podlagi dobre prakse, ki so jih oblikovali nacionalni strokovnjaki za strelno orožje .

Poleg tega je inkriminacija trgovine s strelnim orožjem neenakomerna: v nasprotju s Protokolom Združenih narodov o strelnem orožju vsak neodobren čezmejni prenos orožja še ne pomeni nedovoljene trgovine. Zaradi tega se včasih ne izvedejo pregon in sankcije. Manj je tudi odvzema premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, tj. s trgovino s strelnim orožjem. Različni nacionalni pristopi onemogočajo izvajanje skupnih čezmejnih operacij, kot so nadzorovane dobave.

Zlasti v jugovzhodni Evropi je še treba opraviti pomembno delo pri uskladitvi nacionalnih uprav z najvišjimi standardi in zagotavljanju učinkovitega nadzora nad strelnim orožjem. Potrebe segajo zlasti od vzpostavitve nacionalnih zbirk podatkov in balističnih zmogljivosti do varnih pogojev za zaloge in kampanj za prostovoljno oddajanje orožja. Z vidika upravljanja je Komisija v poročilu o oceni akcijskega načrta za obdobje 2015–2019 opozorila, da „sodelovanje med EU in regijo jugovzhodne Evrope ostaja oteženo zaradi velikega števila zainteresiranih strani, ki niso vedno usklajene“, „nepotrebn[ega] podvajanj[a] sestankov“ in „pomanjkanj[a] povezanega in celovitega proračunskega pristopa na ravni EU“.

V EU in med evropskimi sosedami se pojavljajo tudi novi trendi, ki se pogosto spopadajo s podobnimi izzivi. Ti trendi vključujejo spremembe na področju tehnik predelave manevrskega ali plinskega in plašilnega orožja v strelno orožje ter nove metode prikrivanja. Storilci kaznivih dejanj poskušajo poleg tega obiti zakonodajo s spreminjanjem cevi dostopnega orožja tipa flobert (malokalibrsko orožje majhne moči, namenjeno za streljanje na kratke razdalje). Nedovoljeno proizvodnjo strelnega orožja bi v prihodnosti lahko olajšale tehnološke izboljšave na področju tridimenzionalnega tiskanja. Pojavljajo se novi vzorci širjenja, vključno s trgovino z deli strelnega orožja prek hitrih paketnih in poštnih storitev, kar je zlasti povzročilo prehod z izvoza tradicionalnega bojnega orožja z Zahodnega Balkana na uvoz novega orožja iz zahodne Evrope na Balkan ali uvoz neoznačenih pomembnih sestavnih delov iz Združenih držav Amerike. Morebitne vire nedovoljenega orožja za vnos v EU ustvarjajo tudi oboroženi spopadi v vzhodnih sosedah EU.