P6_TA(2005)0068

Obravnave Odbora za peticije (2003/2004)

Resolucija Evropskega parlamenta o obravnavah Odbora za peticije v parlamentarnem letu 2003/2004 (2004/2090 (INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju prejšnjih resolucij o posvetovanjih Odbora za peticije,

- ob upoštevanju Medinstitucionalnega sporazuma z dne 12. aprila 1989 o krepitvi pravice do peticije [1],

- ob upoštevanju členov 21 in 194 Pogodbe ES,

- ob upoštevanju letnega poročila Evropskega varuha človekovih pravic za leto 2003,

- ob upoštevanju členov 45 in 192(6) svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za peticije (A6-0040/2005),

A. ker je pravica do peticije temeljna pravica, ki je neizogibno povezana z državljanstvom Evropske unije,

B. ker je pravica do peticije v Pogodbi ES prisotna od leta 1992 dalje in je potrjena v osnutku Pogodbe o Ustavi za Evropo (člen II-104), ki jo je Evropski parlament sprejel 12. januarja 2005 [2],

C. ker sta pravica do peticije, predložene Evropskemu parlamentu, in pravica do pritožbe Evropskemu varuhu človekovih pravic pomembni obliki temeljnih sredstev, ki omogočata evropskim državljanom, da z njima izvršujejo svoje neposredne demokratične pravice,

D. ker kakovost in naraščajoče število prejetih peticij pojasnjujeta, da uporabljajo državljani Evropske unije to pravico za vključevanje v ukvarjanje z interesi Evropske unije, kar zavezuje Evropski parlament, da peticije obravnava učinkovito, pregledno in brez zamud,

E. ker je Evropski parlament peticije vedno priznaval kot sredstva za povečevanje svoje sposobnosti pri izvrševanju pooblastil pri političnem nadzoru kot odgovor na zaskrbljenost državljanov Evropske unije, zlasti v zvezi z možnimi resnimi kršitvami evropske zakonodaje ali pomanjkanjem spoštovanja njihovih temeljnih in osnovnih pravic,

F. ker evropski državljani zahtevajo ne samo boljše sinergije pri delu evropskih institucij, temveč tudi večjo preglednost in jasnost v zvezi z odgovornostmi evropskih institucij na eni strani, zlasti Parlamenta, Komisije, Sveta, Evropskega varuha človekovih pravic in specializiranih agencij, ter organov držav članic na drugi strani, vključujoč odbore za peticije in storitve varuha človekovih pravic v okviru nacionalnih in regionalnih parlamentov, med katerimi so vsi pomembni, ker evropskim državljanom nudijo potrebno pomoč pri izvrševanju njihovih zakonitih pravic,

G. ker si Evropski parlament, ki ima po spremembi člena 230 Pogodbe ES, uvedeni s Pogodbo iz Nice, pravico do vložitve tožbe pri Sodišču pod enakimi pogoji kot Svet in Komisija, to pomeni, ne glede na to, ali to vpliva na njegove posebne pravice ali ne, še naprej prizadeva krepiti pravne in politične instrumente, ki jih ima na voljo, s čimer bi bilo omogočeno bolj učinkovito odgovarjanje na upravičeno zaskrbljenost državljanov,

H. ker ima Evropski parlament kot neposredno izvoljeno predstavniško telo evropskih državljanov na evropski ravni posebno nalogo in privilegij braniti pravice državljanov; ker Parlament vseeno potrebuje pomoč in zanesljivo sodelovanje Komisije kot varuha pogodb, da bo zmožen rešiti težave, zaradi katerih državljani prosijo za njegovo pomoč,

I. ker imajo države članice in sedanje predsedstvo Sveta Evropske unije posebno dolžnost, da evropskim državljanom zagotovijo, da nacionalne, regionalne in lokalne uprave ter agencije, ki delujejo pod njihovim vodstvom, upoštevajo in pravilno izvajajo zakone, ki so jih uvedli zakonodajni organi evropskih institucij,

1. ponovno potrjuje, da je Odbor za peticije eden od najpomembnejših teles Evropskega parlamenta za izvrševanje parlamentarnega pregleda institucij EU in nacionalnih, regionalnih ter lokalnih organov, s čimer sta izboljšana preglednost in ozaveščanje o dejavnostih Evropske unije, ki so povezane z evropskimi državljani;

2. ugotavlja, da dajejo peticije zelo koristno sliko stopnje, do katere posamezni državljan pojmuje, da so bila njegova pričakovanja v zvezi z Evropsko unijo izpolnjena, od katere se pogosto počuti osebno zelo oddaljen, neudeležen ali neprimerno obravnavan;

3. poudarja, da je Evropski parlament v postopku obravnave peticij zmožen oceniti in, če je potrebno, javno razkriti nenatančnost političnih ciljev, vrzeli v pravnem okvirju, težave s praktičnim izvajanjem politik ali druge slabosti v zvezi z Evropsko unijo, prav tako tudi kršitve držav članic;

4. poudarja konstruktivno vlogo Komisije pri obravnavi peticij in smatra sodelovanje s Komisijo za nujno; poziva Komisijo, da v svojem letnem poročilu o uporabi prava Skupnosti navede tiste primere, za katere se je začel postopek za ugotavljanje kršitev kot posledica udeležbe Parlamenta po tem, ko so evropski državljani predložili peticije;

5. zahteva časovno razporeditev letnih razprav in glasovanja na plenarnem zasedanju o delu ustreznih odborov in o letnem poročilu o dejavnostih Evropskega varuha človekovih pravic, da bi sovpadali z razpravo o letnem poročilu Komisije o uporabi prava Skupnosti;

6. pozdravlja dejstvo, da so pobude za pošiljanje delegacij v različne države članice ali regije Unije z namenom proučevanja vprašanj, ki so jih predložili predlagatelji peticij na kraju samem, poslušanja stališč zadevnih skupnosti in zbujanja večje ozaveščenosti pristojnih organov in medijev pomagale, da je osredotočanje na težave postalo bolj učinkovito in da se je izkazalo, da imajo predlagatelji peticij v večini primerov od tega koristi;

7. poudarja svoj namen, da bi čim bolj izkoristili uporabo člena 192(1) Poslovnika, ki dovoljuje ustreznemu odboru, da sestavi poročilo ali kako drugače izrazi svoje mnenje o peticijah, ki so bile označene za dopustne;

8. opozarja, da je treba jasno določiti odgovornosti in dolžnosti Komisiji, Svetu in državam članicam ter drugim imenovanim organom, ki uporabljajo zakonodajo EU, kot je določeno v delovnem dokumentu, ki ga je Odbor za peticije predložil predsedniku Konvencije za prihodnost Evrope [3];

9. poudarja, da je treba s potrditvijo pravice do peticije v skladu z novo Ustavo uvesti splošna pravila upravljanja za vse institucije Skupnosti in države članice v skladu s kodeksom dobrega administrativnega ravnanja, ki ga je sestavil Evropski varuh človekovih pravic in potrdil Evropski parlament;

10. poudarja, da je pri obravnavi peticij prisotnost predstavnika Sveta ali vlade zadevne države članice na sejah odbora avtomatična, zlasti če peticija zadeva pravna vprašanja in cilje Evropske unije, ki so tesno povezani z nacionalno zakonodajo zadevne države članice ali so v zvezi s politično občutljivimi temami za določeno državo članico; zahvaljuje se državam članicam, ki so sodelovale na ta način, a kljub temu vztraja, da sedanje predsedstvo preuči načine, kako izboljšati udeležbo Sveta pri dejavnostih Odbora, na primer z imenovanjem višjega uradnika, ki bi usklajeval zadeve, povezane s peticijami;

11. poziva, da Svet določi vsem vladnim oddelkom in agencijam držav članic trimesečni rok za pripravo natančnega odgovora Odboru za peticije in predlagateljem peticij ali izjave o razlogih za enomesečni odlog;

12. verjame, da bo obveza predsedstva Sveta iz zaključka Medinstitucionalnega sporazuma o pripravi boljše zakonodaje, ki so ga Svet, Evropski parlament in Komisija sprejeli 16. decembra 2003 [4], omogočila prisotnost Sveta na ustrezni ravni v odborih Evropskega parlamenta;

13. opozarja, da zahteva širitev z desetimi novimi državami članicami od zadevnega odbora povečanje obsega strokovnosti v jezikovnih, pravnih in političnih zadevah, in poudarja potrebo po nadaljevanju okrepitve in prilagajanja sekretariata Odbora, da bo lahko takoj ustrezal novim okoliščinam, ker morajo biti njegove storitve enakopravno razpoložljive vsem državljanom EU; poudarja, da se bodo določili splošni sklepi za nadaljnjo izboljšavo dela Odbora za peticije za poročilo za obdobje 2004-2005 in dodali poročilu v obliki priloge;

14. opozarja, da ima Evropski parlament od začetka veljavnosti Pogodbe iz Nice pravico vložiti tožbe pri Sodišču zoper ostale institucije Skupnosti zaradi kršitev pravil o pristojnosti, kršitev bistvenih določb postopka, kršitev Pogodbe ES ali katerega koli pravnega pravila v zvezi z njegovo uporabo ali zaradi pooblastil, ne glede na to, ali to vpliva na njegove posebne pravice ali ne;

15. meni, da bi bilo legitimno, če bi Parlament uporabil svoja pooblastila, kot izhajajo iz člena 230 Pogodbe ES, v kolikor bi bilo to potrebno za prenehanje resne kršitve prava Skupnosti, ki se je pokazala v zvezi s preučitvijo na podlagi peticije, in kjer obstaja resno razhajanje v razlagi kljub poskusom razrešitve med Evropskim parlamentom in Komisijo z ozirom na potrebne ukrepe na podlagi prava Skupnosti za varstvo pravic državljanov v predmetni zadevi;

16. zahteva, da Svet in Komisija preučita Medinstitucionalni sporazum z Evropskim parlamentom iz leta 1989, da bi predlagateljem peticij nudili bolj učinkovita pravna sredstva in določili jasen ter skladen okvir za nujno sodelovanje med institucijami na zadevnem področju;

17. meni, da je treba ustanoviti stalno delovno skupino za izboljšanje in stalno spremljanje obdelave peticij, predloženih Evropskemu parlamentu;

18. pozdravlja ustanovitev sistema SOLVIT, ki je neformalno sredstvo za pomoč posameznikom in podjetjem pri reševanju problemov v zvezi z notranjim trgom, in nagovarja države članice, naj pospešijo projekt integriranega sodelovanja, da bo sistem SOLVIT deloval v večjem obsegu;

19. prosi Komisijo, naj si prizadeva za racionalizacijo in pospeševanje notranjih postopkov - kar je že pokazalo vidne rezultate - v odgovor na zahteve zadevnega odbora za podatke v zvezi s peticijami;

20. pozdravlja bližnjo uvedbo novega sistema za upravljanje programske opreme za peticije in zahteva, da se nujno posveti pozornost zagotavljanju zadostnega števila človeških virov, zato da se bo lahko omogočil hiter vnos podatkov v nov sistem, tako da bo ta lahko postal popolnoma operativen v najkrajšem možnem času;

21. poziva Komisijo, da določi trimesečni rok za pripravo natančnega odgovora Odboru za peticije in predlagateljem peticij ali razlogov za enomesečni odlog;

22. ugotavlja, da je uspeh, pridobljen s peticijami pri poudarjanju učinka politik EU o življenju posameznih državljanov, bistvenega pomena za skrben premislek o najboljšem načinu, kako izboljšati učinkovitost in preglednost vseh postopkov za pregledovanje in obdelovanje prejetih peticij, ob upoštevanju, da je proces obravnave peticij v primerjavi s pritožbenimi postopki Komisije že zelo javna metoda reševanja skrbi državljanov;

23. priznava, da je delo zadevnega odbora na številne načine drugačno od dela drugih parlamentarnih odborov, ker obravnava veliko zadev neodvisno, s pomočjo zunanjih nasvetov in s sodelovanjem posameznih državljanov, ker se ukvarja z velikim številom vprašanj, ki jih predložita predsednik ali Parlament, in ker pogosto rešuje zadeve brez nadaljnjega sodelovanja Parlamenta ali njegovih drugih organov; ugotavlja, da to zahteva postopke, ki so nujno drugačni od tistih, ki jih obravnavajo drugi odbori Evropskega parlamenta, in ki hkrati brez zaprosila za posebne člene v Poslovniku kljub temu lahko imajo koristi od bolj uveljavljenih smernic znotraj odbora, z namenom zagotoviti neprekinjenost dela odbora, skladnost rezultatov in nadzorovanje njegovega vpliva;

24. zahteva, da je treba sprejeti ukrepe, ki bi omogočali državljanom novih držav članic, da bi se bolje zavedali svojih pravic za predložitev peticije Parlamentu v skladu s členom 194 Pogodbe ES o zadevah, povezanih s področji delovanja EU, ki zadevajo neposredno njih, in svojih pravic za predložitev pritožbe Evropskemu varuhu človekovih pravic v skladu s členom 195 Pogodbe ES, ko gre za domneve o nepravilnostih v institucijah ali telesih EU;

25. zahteva, da parlamenti držav članic, ki tega še niso naredili, z namenom racionalizacije dialoga z institucijami EU, razvijejo nacionalne odbore za peticije, ki bodo, ko bo to potrebno, delali skupaj z zadevnim odborom Evropskega parlamenta, in obenem zagotovijo popolnejšo izvensodno demokratično zaščito pravic državljanov v Uniji;

26. naroči svojemu predsedniku, da to resolucijo in poročilo Odbora za peticije posreduje Svetu, Komisiji, Evropskemu varuhu človekovih pravic, vladam in parlamentom držav članic, njihovim odborom za peticije ter njihovim nacionalnim varuhom človekovih pravic ali podobnim pristojnim telesom.

[1] UL C 120, 16.5.1989, str. 51.

[2] Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0004.

[3] Delovni dokument, predložen predsedniku Konvencije za prihodnost Evrope. Poročevalec: Proinsias De Rossa (PE 318.508/def.).

[4] UL C 321, 31.12.2003, str. 1.

--------------------------------------------------