SL Uradni list Evropske unije C 18/105

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru – Krepitev uveljavljanja pravic intelektualne lastnine na notranjem trgu

COM(2009) 467 konč.

2011/C 18/19

Poročevalec: g. RETUREAU

Komisija je 11. septembra 2009 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru – Krepitev uveljavljanja pravic intelektualne lastnine na notranjem trgu

COM(2009) 467 konč.

Strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 2. marca 2010.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 462. plenarnem zasedanju 28. in 29. aprila 2010 (seja z dne 29. aprila) s 132 glasovi za, 5 glasovi proti in 4 vzdržanimi glasovi.

1. Priporočila in sklepi

1.1 Odbor obžaluje, da v predlogih Komisije ni bilo mogoče upoštevati najnovejših dogodkov, namreč da so Evropska unija in države članice ratificirale „internetne pogodbe“ Svetovne organizacije za intelektualno lastnino (WIPO), tj. pogodbo WIPO o avtorski pravici (WCT) in pogodbo WIPO o izvedbah in fonogramih (WPPT).

1.2 Hkrati zahteva, da se ga obvešča o sedanjih pogajanjih o trgovinskem sporazumu o boju proti ponarejanju (ACTA, Anti-counterfeiting trade agreement) ter razlikah med tem sporazumom in nedavno ratificiranimi pogodbami WIPO, zlasti v poglavju o internetu v sporazumu ACTA, ter Direktivo 2004/48/ES o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine, t. i. direktivo o ponarejanju (1).

1.3 Odbor je kljub temu vzel na znanje namero Komisije, da kmalu organizira srečanje zainteresiranih strani, in upa, da bo to čim prej, in sicer pred sprejetjem kakršnekoli dokončne odločitve. V proces bi bilo treba čim prej vključiti tudi Evropski parlament.

1.4 Odbor zavrača sprejetje kakršnekoli posebne ureditve, kakršno je v zvezi s spoštovanjem avtorskih pravic na internetu v svojo zakonodajo uvedlo več držav članic in ki posega v zasebnost posameznikov, pač pa zagovarja aktivne ukrepe za izobraževanje in usposabljanje potrošnikov, zlasti mladih.

1.5 Odbor podpira glavni predlog Komisije, da se ustanovi opazovalni urad EU za boj proti ponarejanju in piratstvu, ki bi zbiral in širil koristne informacije o delu ponarejevalcev ter ponujal posebno podporo MSP in MSI, ki so pogosto žrtve ponarejevalcev, da bi bili bolje seznanjeni s svojimi pravicami.

1.6 Po mnenju Odbora je mreža hitre izmenjave podatkov, ki jo predlaga Svet za konkurenčnost in podpira IMI (informacijski sistem za notranji trg), zelo koristna, zlasti če bo državam članicam uspelo odpraviti ovire na področju upravnega sodelovanja. To bo odvisno tudi od učinkovitosti stikov na nacionalni ravni. Komisija bi morala poleg tega redno objavljati poročila o zbranih podatkih opazovalnega urada in njegovem delu.

1.7 Potreba po boju proti organiziranemu kriminalu na področju ponarejanja bi se morala odražati v večjem sodelovanju med carinskimi upravami in organi pregona, pri čemer bi na ravni EU sodeloval tudi Europol. Usklajena evropska kazenska zakonodaja je po mnenju Odbora nujna, seveda pa je treba pri tem upoštevati načelo sorazmernosti kazni glede na storjeno dejanje, kar velja tudi za piratske kopije na internetu, zaradi katerih pa ne bi smela nastati pretirano stroga ali nesorazmerna zakonodaja za področje boja proti piratstvu in ponarejanju z namenom prodaje.

1.8 Odbor torej podpira predloge Komisije, vendar hkrati kritično gleda na nezadostno preglednost v zvezi s sporazumom ACTA. Pri tem je treba upoštevati tudi negotovost, nastalo z enostranskimi izjavami številnih držav članic ob ratifikaciji pogodb WIPO decembra 2009. Odbor podpira takšno stališče EU, ki ne pomeni oddaljevanja od sedanjega pravnega reda.

1.9 Odbor se zlasti v zvezi z deli sirotami zavzema za usklajen sistem registracije avtorskih in sorodnih pravic, ki bi se redno posodabljal, da bi lahko enostavno poiskali različne imetnike pravic. Ta sistem bi lahko podrobno navajal vrsto, naslov dela in različne imetnike pravic. Odbor poziva Komisijo, naj preuči izvedljivost te ideje.

1.10 Odbor vztraja na uvedbi patenta EU in njegovem ustreznem izvajanju v vseh državah članicah, s čimer bi veliko učinkoviteje in lažje zaščitili nematerialne pravice MSP in MSI, povezane z inovacijami.

2. Predlogi Komisije

2.1 Komisija poudarja, da je nujna okrepitev pravic intelektualne lastnine v družbi znanja. Zaščito pravic intelektualne lastnine na ravni EU in mednarodni ravni (TRIPS (2) in sektorski sporazumi) je treba okrepiti, saj tem pravicam podjetja – tako velika kot MSP in MSI – pripisujejo vse večji pomen. Na ta način bi lahko novoustanovljena (start-up) podjetja zaščitila svoja neopredmetena sredstva in na podlagi tega dobila kapital ali posojilo za zagon svoje dejavnosti.

2.2 EU mora ta podjetja podpreti s kulturo intelektualne lastnine, ki brani evropski talent in ustvarja priložnosti tako za podjetja kot za raziskave na univerzah in odcepljena (spin-off) podjetja v bližini univerzitetnih središč (3).

2.3 Pravice intelektualne lastnine so že zaradi svoje vrednosti tarča ponarejevalcev in piratov, ki se zatekajo k različnim sredstvom, med njimi tudi k internetu kot globalnemu orodju trga z nezakonitim blagom, kar slabi inovacije in ogroža delovna mesta, ima pa tudi hude gospodarske posledice za podjetja, zlati v času gospodarske recesije.

2.4 Trg z nezakonitim blagom se je razširil: poleg „tradicionalnih“ kopij in ponaredkov (filmi, moda, glasba, programska oprema in luksuzno blago) so zdaj tu še novi izdelki za široko porabo: živila, izdelki za osebno higieno, avtomobilski deli, igrače, električni in elektronski izdelki itd.

2.5 Zaradi ponarejenih zdravil, ki lahko ogrozijo zdravje ljudi, je prizadet tudi zdravstveni sektor.

2.6 Posledice ponarejanja in trgovanja z nezakonitimi kopijami so vse bolj zaskrbljujoče, saj je v ponarejanje močno vpleten organizirani kriminal.

2.7 Vzpostavljen je zakonodajni okvir Skupnosti, vključno z Direktivo 2004/48/ES (4) o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine, usklajena je civilna zakonodaja in Svet zdaj obravnava predlog o kazenskih sankcijah. Carinski predpisi EU omogočajo zaseg nezakonitih kopij in sankcioniranje te trgovine, Komisija pa se tudi posvetuje z državami članicami, da bi jih še izboljšali.

2.8 Komisija želi v okviru celostnega evropskega načrta za boj proti ponarejanju sprejeti dodatne nezakonodajne ukrepe po zgledu resolucije Sveta za konkurenčnost z dne 25. septembra 2008.

2.9 V skladu s sklepi svetovalne strokovne skupine, v katerih je posebej naveden položaj MSP, želi Komisija bolj podpreti zasledovanje kršiteljev in načrtuje niz projektov, da bi MSP pomagala vključiti pravice intelektualne lastnine v njihove inovacijske strategije in strategije za upravljanje znanja.

2.10 Na svetovni ravni Komisija pripravlja strategijo zaščite v razmerju do tretjih držav (npr. sporazumi med EU in Kitajsko o boju proti ponarejanju in pobude na področju carinskega nadzora). Delovati je začela služba za pomoč MSP v zvezi s pravicami intelektualne lastnine in Kitajsko.

2.11 Utrditi bi bilo treba javno-zasebna partnerstva, da bi bila evropska strategija bolj participativna. Komisija je po konferenci na visoki ravni maja 2008 objavila evropsko strategijo o pravicah intelektualne lastnine, Svet za konkurenčnost pa je sprejel že navedeno resolucijo o boju proti ponarejanju in piratstvu ter pozval Komisijo, naj v sodelovanju z državami članicami okrepi nadzor meja.

2.12 Zbiranje podatkov o vrsti in obsegu ponarejanja in trgovini z nezakonitimi kopijami ter ocenjevanje njihovega dejanskega učinka na naše gospodarstvo je izredno zahtevno. Informacije, ki jih imajo posamezni nacionalni organi, je težko zbrati in strniti. Izjema so podatki, ki jih zbira Komisija o zasegih na meji, kar pa daje samo delno sliko dejanskega stanja. Izvorno podatkovno bazo bi bilo treba razširiti, da bi lahko natančno ocenili posledice na svetovni in lokalni ravni, ki jih prinašajo nezakonita dejanja, povezana s ponarejanjem, in razumeli, zakaj so nekateri izdelki oziroma sektorji in nekatere regije še posebej izpostavljeni. Na ta način bi lahko pripravili boljše akcijske programe.

2.13 Svet za konkurenčnost je priporočil, da se ustanovi opazovalni urad EU za boj proti ponarejanju in piratstvu, da bi lahko bolje razumeli ta pojava. Komisija trenutno ustanavlja takšen urad, da bi zbrala vse možne informacije o kršitvah pravic intelektualne lastnine, vendar meni, da bi lahko urad dobil večjo vlogo in postal platforma za izmenjavo informacij in izkušenj glede najboljše prakse med pristojnimi nacionalnimi organi in zainteresirani stranmi, da bi bilo mogoče pripraviti skupne strategije boja proti ponarejanju in piratstvu ter priporočila za oblikovalce politik.

2.14 Da bi opazovalni urad postal glavni vir, bi moral biti prostor za tesno sodelovanje med Komisijo, državami članicami in zasebnim sektorjem ter prispevati k partnerstvu z združenji potrošnikov, da bi bilo mogoče oblikovati praktična priporočila in povečali ozaveščenost potrošnikov. Z javno dostopnim letnim poročilom bi lahko javnost seznanjali s problemi in možnostmi za njihovo reševanje.

2.15 Komisija nato podrobno opisuje vlogo opazovalnega urada pri doseganju zgoraj navedenih ciljev.

2.16 Urad za spremljanje bi postal platforma za vse zainteresirane strani s po enim predstavnikom na državo, kjer bi bili zastopani različni evropski in nacionalni organi ter najbolj prizadeti sektorji, sektorji z največ izkušnjami, potrošniki in predstavniki MSP.

2.17 Za dosledno uveljavljanje pravic intelektualne lastnine je potrebno pravo upravno sodelovanje, ki je dodatno okrepljeno in razširjeno na področju boja proti ponarejanju in piratstvu, in resnično partnerstvo za vzpostavitev notranjega trga brez meja. Za to bo potrebna učinkovita mreža kontaktnih oseb v celotni EU.

2.18 Na interni ravni je potrebno tudi boljše usklajevanje boja proti ponarejanju. Zato bo treba imenovati nacionalne koordinatorje z jasno določenim mandatom.

2.19 Zavzemati se je treba tudi za preglednost nacionalnih struktur na čezmejni ravni, da bi olajšali vlaganje tožb oškodovanih podjetij. Nacionalni uradi za industrijsko lastnino in avtorske pravice imajo tudi vlogo ponujanja informacij. Prav tako morajo v zvezi z znamkami v navezi z Evropskim patentnim uradom (EPO), nacionalnimi uradi in Uradom za usklajevanje na notranjem trgu (OHMI) sprejeti nove naloge, kot so ozaveščanje in ponujanje posebne pomoči MSP.

2.20 Svet za konkurenčnost je pozval Komisijo, naj vzpostavi čezmejno omrežje za hitro izmenjavo ključnih informacij, pri čemer naj se opre na nacionalne kontaktne točke in sodobna orodja za izmenjavo informacij. Vse pristojne agencije in vsi nacionalni uradi za industrijsko lastnino bodo morali imeti dostop do učinkovitega in hitrega elektronskega omrežja za izmenjavo informacij o kršitvah pravic intelektualne lastnine.

2.21 Komisija trenutno išče primeren vmesnik in možnosti za uporabo obstoječe mreže informacijskega sistema za notranji trg (IMI), da bi bistvene informacije z lahkoto krožile.

2.22 Z navajanjem hudih posledic kršitev pravic intelektualne lastnine želi Komisija spodbuditi imetnike teh pravic in vse zainteresirane strani v trgovski verigi, naj se združijo v boju proti piratstvu in ponarejanju, kar je v interesu vseh. Eden od načinov, ki bi ga bilo vredno preučiti, so prostovoljni dogovori proti ponarejanju in piratstvu na kraju samem ter tehnološke rešitve za odkrivanje ponaredkov. Ti sporazumi bi se lahko razširili tudi izven evropskih meja. Seveda bo moral biti izbrani način v celoti skladen z zakonom.

2.23 Prodaja ponaredkov prek interneta predstavlja posebno vprašanje. Zato je Komisija začela strukturiran dialog z zainteresiranimi stranmi, saj internet ponarejevalcem in piratom omogoča veliko možnosti za delovanje na svetovni ravni in izogibanje lokalnim zakonom. Namen srečanj, ki že potekajo in se bodo tudi nadaljevala, je priprava konkretnih postopkov za prisilni umik ponaredkov s prodajnih spletnih mest v okviru prostovoljnih dogovorov. Če dogovorov med lastniki znamk in internetnih podjetij ne bo mogoče skleniti, bo morala Komisija proučiti zakonodajne rešitve, zlasti v okviru direktive o uveljavljanju pravic intelektualne lastnine.

3. Ugotovitve Odbora

3.1 Predlog Komisije se osredotoča na varstvo pravic intelektualne lastnine evropskih MSP. Odbor meni, da so potrebni posebni ukrepi za podporo MSP pri varstvu njihovih pravic v skladu z veljavnimi pravnimi predpisi in Direktivo 2004/48/ES. Vendar še vedno manjkajo kazenske sankcije, koristno pa bi bilo tudi, če bi države članice poiskale uravnoteženo in sorazmerno rešitev. Odbor upa, da bo rešitev, temelječa na PDEU (5) okrepila položaj imetnikov nematerialnih pravic.

3.2 Opazovalni urad bi moral prispevati k boju proti vsem oblikam kršitve pravic intelektualne lastnine ne glede na velikost podjetja, vendar ob poudarjanju posebnih potreb MSP in MSI.

3.3 Nekateri predlogi, kot so prostovoljni dogovori, se že izvajajo, drugi pa so šele v fazi priprave. V sporočilu tudi niso omenjene ovire, ki jih je treba premostiti na nekaterih področjih, kot je upravno sodelovanje, za katerega se zdi, da v številnih primerih ne poteka na zadovoljiv način.

3.4 Pojavil se je nov element, kar zadeva nezakonito kopiranje in ponarejanje prek interneta. Evropska unija in države članice so lani decembra ratificirale „internetne pogodbe“ WIPO, kar naj bi načeloma pomenilo enotno uporabo evropske zakonodaje, vendar pa bi lahko različne izjave na nacionalni ravni, podane ob ratifikaciji, ogrozile enoten pristop na ravni Unije. V skladu s temi pogodbami se je treba boriti proti kopiranju in ponarejanju v komercialne namene, kakor je predvideno v direktivi o avtorskih in sorodnih pravicah v informacijski družbi 2004/48/ES.

3.5 Hkrati potekajo „tajna pogajanja“ med Združenimi državami Amerike, EU in nekaterimi „izbranimi“ državami za sklenitev mednarodnega sporazuma proti ponarejanju (ACTA), ki bi moral biti po mnenju ZDA zelo podoben ameriškemu zakonu Digital Millenium Copyright Act (DMCA). Ameriški pogajalec je priznal, da je namen te tajnosti preprečiti proteste civilne družbe v ZDA in Evropi. Evropski potrošniki, katerih organizacije so bile izključene iz pogajanj, in evropska podjetja označujejo te postopke za nepregledne (6) in nedemokratične, ki bi lahko pod pretvezo boja proti ponarejanju prek interneta (eno od poglavij osnutka sporazuma) ustvarili dejanski policijski nadzor – vključno z zasebnimi policijskimi silami – nad celotno trgovino in komuniciranjem prek interneta. Po drugi strani bi po mnenju nekaterih izginilo razlikovanje med trgovino s ponaredki in ustvarjanjem zasebnih kopij. Glede na to, da so lobiji severnoameriških producentov udeleženi v vseh pogajanjih, je nujno zagotoviti preglednost teh pogajanj ter civilni družbi omogočiti, da izrazi svoje stališče.

3.6 EESO želi biti obveščen o razpravah in predlogih, ki se trenutno obravnavajo, ter o njih izraziti svoje mnenje. Žalostno bi bilo, če bi se sporne določbe iz ameriškega zakona DMCA prenesle v mednarodno pogodbo, ki bi konkurirala pogodbam WIPO ter prispevala k dodatni zmedi na področju avtorskih in sorodnih pravic na evropski in mednarodni ravni. V vsakem primeru bi bilo treba evropsko stališče ohraniti v mejah obstoječega pravnega reda.

3.7 Po mnenju Odbora ureditev avtorskih pravic na internetu imetnikom teh pravic ne bi smela dati možnosti, da nadzirajo uporabo tehnologije, k čemur težijo zgoraj navedeni nacionalni zakoni, niti jim omogočiti, da posegajo v zasebno komuniciranje. Pretirano dolgo obdobje varstva (od 50 do 75 let po smrti avtorja ali 75 let za pravno osebo) in čezmerne pravice multinacionalnih podjetij v zabavni industriji, kar zadeva nadzor nad mediji, zelo očitno zavirajo inovacije in razvoj tehnologij ter ne ustvarjajo konkurenci prijaznega okolja. Namen tega varstva je zagotoviti pravično plačilo avtorjem in izvajalcem, ne pa tudi zagotovljenega dohodka distributerjev („največjih igralcev“), ki bi vrh tega imeli še pravico do vmešavanja.

3.8 Odbor zagovarja poenotenje avtorskih pravic na temelju tradicije brez pretiranih predpisov v zvezi z internetom.

3.9 Odbor predlaga uvedbo obvezne registracije, na primer v okviru evropske avtorske pravice, v usklajenem registru avtorskih in sorodnih pravic v zameno za zelo skromno licenčnino, ki bi krila samo stroške registracije in bi se obnavljala vsakih 10 ali 20 let, katere namen bi bil, da bi bili imetniki teh pravic ter njihovi naslovi znani. Ta brezplačno dostopen in redno posodabljan instrument bi vsem zainteresiranim podjetjem, ki bi želela posamezno delo uporabiti v komercialne namene, omogočal, da lažje pridobijo potrebne licence in dovoljenja in da dela sirote ponovno uporabijo, jih prevedejo v druge medije ali druge jezike.

3.10 S tem bi spodbudili tudi shranjevanje (filmov, magnetnih trakov itd.), zlasti če so nosilci podatkov občutljivi. Pogosto se zgodi, da se dela izgubijo, nikoli znova ne natisnejo ali uporabijo, pri nekaterih nosilcih, kot so stari filmi, pa obstaja nevarnost, da bodo za vedno izginili.

3.11 Avtorska pravica je nekaj posebnega že zaradi dejstva, da v nasprotju s patenti ali drugimi pravicami industrijske lastnine ne zahteva niti registracije niti licenčnine; prav tako je zanjo značilno, da je trajanje obdobja varstva po mnenju mnogih pretirano glede na potrebe po inovacijah in izmenjavi znanja v informacijski družbi in na znanju temelječem gospodarstvu. Odbor zagovarja takšno registracijo avtorskih in sorodnih pravic, s katero bi se opredelila vrsta in naslov dela, avtorska pravica in druge pravice, povezane z delom, ter ime in naslov imetnikov pravice, kar bi se po možnosti obnavljalo vsakih 10 ali 20 let v zameno za minimalno licenčnino, omejeno na dejanske stroške registracije. Tako bi vsak, ki bi želel posamezno delo uporabljati v komercialne namene, lažje pridobil potrebna dovoljenja in licence. Avtorska pravica se pogosto zamenjuje z lastninsko pravico, vendar jo je treba obravnavati kot začasno izključno pravico do uporabe in izdaje licenc za uporabo zaščitenih del, dokler velja avtorska zaščita.

V Bruslju, 29. aprila 2010 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004; UL L 157, 30.4.2004, str. 45–86.

(2) Mednarodni sporazumi o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine, vključno s trgovino s ponaredki.

(3) Glej INT/325 v UL C 256, 27.10.2007, str. 17; INT/448 v UL C 218, 11.9.2009, str. 8; INT/461 v UL C 306/2009, str. 13 in INT/486 (še ni objavljen).

(4) UL L 157, 30.4.2004, str. 45–86 (mnenje EESO, UL C 32, 5.2.2004, str. 15).

(5) Pogodba o delovanju Evropske unije.

(6) Declaration on ACTA, European consumers, Transatlantic dialogue (glej spletno stran BEUC).