EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 8.7.2021 COM(2021) 389 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKI CENTRALNI BANKI, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Pregled stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021



1. Uvod Uspešni pravosodni sistemi so bistvenega pomena za izvajanje prava EU ter podpiranje načela pravne države in vrednot, na katerih temelji EU. Kadar nacionalna sodišča uporabljajo pravo EU, delujejo kot sodišča EU. Predvsem pa so nacionalna sodišča tista, ki zagotavljajo učinkovito izvajanje pravic in obveznosti po pravu EU (člen 19 Pogodbe o Evropski uniji (PEU)). Uspešni pravosodni sistemi so tudi bistvenega pomena za medsebojno zaupanje, naložbeno okolje in trajnostnost dolgoročne rasti. Zato je povečanje učinkovitosti, kakovosti in neodvisnosti nacionalnih pravosodnih sistemov še naprej med prednostnimi nalogami evropskega semestra – letnega cikla usklajevanja ekonomskih politik na ravni EU. V letni strategiji za trajnostno rast za leto 2021 (), ki določa prednostne naloge ekonomske politike in politike zaposlovanja za EU, je znova poudarjena povezava med uspešnimi pravosodnimi sistemi in poslovnim okoljem v državah članicah. Dobro delujoči in popolnoma neodvisni pravosodni sistemi lahko pozitivno vplivajo na naložbe ter tako prispevajo k produktivnosti in konkurenčnosti. Pomembni so tudi za zagotavljanje učinkovitega čezmejnega izvrševanja pogodb in upravnih odločb ter reševanja sporov, ki sta bistvenega pomena za delovanje enotnega trga ( ). Glede na to pregled stanja na področju pravosodja v EU vsebuje letni pregled kazalnikov, ki se osredotočajo na bistvene parametre uspešnih pravosodnih sistemov: ·učinkovitost, ·kakovost in ·neodvisnost. V izdaji iz leta 2021 so kazalniki za vse tri elemente še nadgrajeni, vključno z digitalizacijo pravosodja, kar je zlasti pomembno za nadaljnje delovanje sodišč v času pandemije COVID-19 in na splošno za spodbujanje učinkovitih in dostopnih pravosodnih sistemov ( ).  Evropski mehanizem pravne države – Kot je bilo napovedano v političnih usmeritvah predsednice von der Leyen, je Komisija vzpostavila celovit evropski mehanizem pravne države za poglobitev spremljanja stanja v državah članicah. Mehanizem pravne države deluje kot preventivno orodje, ki poglablja dialog in skupno zavedanje težav pravne države. Osrednji del novega mehanizma je letno poročilo o stanju pravne države, ki vsebuje sintezo pomembnih sprememb, tj. pozitivnih in negativnih, v vseh državah članicah in Uniji kot celoti. Poročilo o stanju pravne države za leto 2020 je bilo objavljeno 30. septembra 2020 in je temeljilo na različnih virih, vključno s pregledom stanja na področju pravosodja v EU (). Pregled stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021 je bil dodatno razvit, da bi prikazal tudi potrebe po dodatnih primerjalnih informacijah, ki so bile ugotovljene med pripravo poročila o stanju pravne države za leto 2020, in da bi se zagotovila nadaljnja podpora za pripravo teh letnih poročil.



Kaj je pregled stanja na področju pravosodja v EU? Pregled stanja na področju pravosodja v EU je letno primerjalno informacijsko orodje. Namenjen je pomoči EU in državam članicam pri izboljšanju uspešnosti nacionalnih pravosodnih sistemov, in sicer z zagotavljanjem objektivnih, zanesljivih in primerljivih podatkov o več kazalnikih, pomembnih za oceno (i) učinkovitosti, (ii) kakovosti in (iii) neodvisnosti pravosodnih sistemov v vseh državah članicah. Ni splošna enotna razvrstitev, temveč pregled načina delovanja vseh pravosodnih sistemov na podlagi kazalnikov, ki so v skupnem interesu vseh držav članic in pomembni zanje. Pri pregledu stanja se ne daje prednost nobeni vrsti pravosodnega sistema in vse države članice so obravnavane enako. Ne glede na model nacionalnega pravosodnega sistema ali pravno tradicijo, na kateri temelji, so bistveni parametri uspešnega pravosodnega sistema učinkovitost, kakovost in neodvisnost. Podatke o teh treh parametrih bi bilo treba brati skupaj, saj so vsi trije pogosto medsebojno povezani (pobude za izboljšanje enega parametra lahko vplivajo na drugi parameter). Pregled stanja predvsem predstavlja kazalnike v civilnih, gospodarskih in upravnih zadevah ter določene kazenske zadeve, njegov namen pa je državam članicam pomagati pri prizadevanjih za ustvarjanje učinkovitejšega naložbam, podjetjem in državljanom prijaznega okolja. Pregled stanja je primerjalno orodje, ki se razvija v dialogu z državami članicami in Evropskim parlamentom ( ). Njegov cilj je opredeliti bistvene parametre uspešnega pravosodnega sistema in zagotoviti ustrezne letne podatke. Kakšna je metodologija pregleda stanja na področju pravosodja v EU?

Pri pregledu stanja se uporabljajo različni viri informacij. Veliko kvantitativnih podatkov zagotovi Evropska komisija za učinkovitost pravosodja pri Svetu Evrope (CEPEJ), s katero je Komisija sklenila pogodbo za izvedbo posebne letne študije. Ti podatki zajemajo obdobje 2012–2019, države članice pa so jih predložile v skladu z metodologijo CEPEJ. Študija vsebuje tudi podrobne pripombe in informativne preglede za posamezne države, ki podajajo več ozadja. Treba jih je brati skupaj s slikami ( ). Podatki o trajanju postopkov, ki jih je zbral CEPEJ, kažejo „čas, potreben za izdajo sodne odločbe“, ki je izračunan kot trajanje sodnega postopka (na podlagi razmerja med nerešenimi in rešenimi zadevami). Podatki o učinkovitosti sodišč pri uporabi prava EU na posebnih področjih kažejo povprečno trajanje postopkov, ki izhaja iz dejanske dolžine trajanja sodnih zadev. Poudariti je treba, da se lahko trajanje sodnih postopkov znatno geografsko razlikuje med območji ene države članice, zlasti v urbanih središčih, kjer je lahko zaradi poslovnih dejavnosti število prejetih zadev večje. Drugi viri podatkov, ki se nanašajo na obdobje 2012–2020, so: skupina kontaktnih oseb za nacionalne pravosodne sisteme ( ), Evropska mreža sodnih svetov (ENCJ) ( ), Mreža predsednikov vrhovnih sodišč Evropske unije (NPSJC) ( ), Združenje državnih svetov in vrhovnega upravnega sodstva Evropske unije (ACA-Europe) ( ), Evropska mreža za konkurenco (ECN) ( ), Odbor za komunikacije (COCOM) ( ), Evropski opazovalni urad za kršitve pravic intelektualne lastnine ( ), Mreža za sodelovanje na področju varstva potrošnikov (CPC) ( ), skupina strokovnjakov za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma (EGMLTF) ( ), Eurostat ( ) in Evropska mreža institucij za izobraževanje v pravosodju (EJTN). Skozi leta je bila metodologija pregleda stanja dodatno razvita in izpopolnjena v tesnem sodelovanju s skupino kontaktnih oseb za nacionalne pravosodne sisteme, zlasti prek vprašalnika (ki se letno posodablja) in zbiranja podatkov o nekaterih vidikih delovanja pravosodnih sistemov. Razpoložljivost podatkov, zlasti za kazalnike učinkovitosti pravosodnih sistemov, se še naprej izboljšuje, saj so številne države članice vložile sredstva v svojo zmogljivost za pripravo boljše sodne statistike. Kjer težave pri zbiranju ali zagotavljanju podatkov še niso odpravljene, je to bodisi posledica nezadostne statistične zmogljivosti bodisi dejstva, da nacionalne kategorije, za katere se zbirajo podatki, ne ustrezajo natančno tistim, ki se uporabljajo za pregled stanja. Samo v zelo malo primerih je podatkovna vrzel posledica tega, da nacionalni organi ne prispevajo podatkov. Komisija države članice še naprej spodbuja k zmanjševanju te podatkovne vrzeli. Kako je pregled stanja na področju pravosodja v EU vključen v evropski semester in kako je povezan z mehanizmom za okrevanje in odpornost? Pregled stanja zagotavlja elemente za oceno učinkovitosti, kakovosti in neodvisnosti nacionalnih pravosodnih sistemov, s čimer državam članicam poskuša pomagati, da bi izboljšale uspešnost svojih nacionalnih pravosodnih sistemov. S primerjavo informacij o pravosodnih sistemih omogoča lažjo opredelitev dobre prakse in pomanjkljivosti ter spremljanje izzivov in napredka. V okviru evropskega semestra se izvedejo ocene za posamezne države z dvostranskim dialogom z zadevnimi nacionalnimi organi in deležniki. Kjer imajo opredeljene pomanjkljivosti makroekonomski pomen, lahko Komisija na podlagi analize v okviru evropskega semestra Svetu predlaga, naj sprejme priporočila za posamezne države za izboljšanje nacionalnih pravosodnih sistemov v posameznih državah članicah ( ). V okviru mehanizma za okrevanje in odpornost (RRF) bo na voljo več kot 670 milijard EUR v posojilih in nepovratnih sredstvih, od katerih bo vsaka država članica morala nameniti najmanj 20 % za digitalni prehod. Mehanizem za okrevanje in odpornost je priložnost za obravnavo priporočil za posamezne države v zvezi z nacionalnimi pravosodnimi sistemi in pospešitev nacionalnih prizadevanj za dokončanje digitalne preobrazbe pravosodnih sistemov. Komisija mora v tem okviru oceniti, ali bodo načrti držav članic za okrevanje in odpornost prispevali k uspešnemu reševanju vseh izzivov ali pomembne podskupine izzivov, opredeljenih v ustreznih priporočilih za posamezne države, oziroma izzivov, opredeljenih v drugih ustreznih dokumentih Komisije, sprejetih v okviru evropskega semestra (). Zakaj so uspešni pravosodni sistemi pomembni za naložbam prijazno poslovno okolje? Uspešni pravosodni sistemi, ki podpirajo pravno državo, imajo pozitiven ekonomski učinek. Kadar pravosodni sistemi zagotavljajo uveljavljanje pravic, so upniki bolj pripravljeni posojati, podjetja so odvrnjena od preračunljivega ravnanja, stroški transakcij so nižji, inovativna podjetja pa so bolj pripravljena vlagati. Pozitivni učinek dobro delujočih nacionalnih pravosodnih sistemov na gospodarstvo je potrjen s številnimi različnimi študijami in strokovno literaturo, vključno s študijami in strokovno literaturo Mednarodnega denarnega sklada ( ), Evropske centralne banke ( ), OECD ( ), Svetovnega gospodarskega foruma ( ) in Svetovne banke ( ). V študiji je bilo ugotovljeno, da se lahko s skrajšanjem sodnih postopkov za 1 % (merjeno v času, potrebnem za izdajo sodne odločbe ( )) poveča rast številnih podjetij ( ) in da je enoodstotno povečanje deleža podjetij, ki pravosodni sistem dojemajo kot neodvisen, običajno povezano s povečanjem prometa in rastjo produktivnosti podjetij ( ). Druga študija je pokazala pozitivno povezavo med zaznano neodvisnostjo sodstva in tokovi tujih neposrednih naložb ( ). Poleg tega je bil v več raziskavah poudarjen pomen uspešnosti nacionalnih pravosodnih sistemov za podjetja. V eni raziskavi je na primer 93 % velikih podjetij odgovorilo, da v državah, v katerih vlagajo, sistematično in stalno preverjajo pogoje pravne države (vključno z neodvisnostjo sodišč) ( ). V drugi raziskavi je več kot polovica malih in srednjih podjetij (MSP) odgovorila, da so stroški oziroma predolgo trajanje sodnih postopkov glavni razlogi, zaradi katerih ne začnejo sodnega postopka zaradi kršitve pravic intelektualne lastnine ( ). Sporočili Komisije o prepoznavanju in odpravi ovir za enotni trg ( ) ter akcijskem načrtu za uveljavljanje enotnega trga ( ) prav tako zagotavljata vpogled v pomen uspešnih pravosodnih sistemov za delovanje enotnega trga, zlasti za podjetja. Kako Komisija podpira izvajanje dobrih reform pravosodja s tehnično podporo? Države članice si lahko pomagajo s tehnično podporo Komisije, ki je na voljo prek Generalnega direktorata za podporo strukturnim reformam (GD REFORM) v okviru Instrumenta za tehnično podporo ( ), katerega skupni proračun v obdobju 2021–2027 znaša 864,4 milijona EUR. V obdobju 2017–2020 je proračun programa za podporo strukturnim reformam znašal 222,8 milijona EUR, program pa je v 27 državah članicah podprl več kot 1 000 projektov reform na številnih področjih. Na področju pravosodja je to na primer vključevalo tehnično podporo za izboljšanje učinkovitosti sodnega sistema, reformo mreže sodišč, organizacijo sodišč, zasnovo ali izvajanje programov e-pravosodja in kibernetskega pravosodja, sisteme za vodenje zadev, postopek izbire in napredovanja sodnikov, usposabljanje sodnikov, izboljšanje insolvenčnih okvirov in izvensodno reševanje potrošniških sporov. Instrument za tehnično podporo dopolnjuje tudi ukrepe Komisije za obravnavanje gospodarskih posledic pandemije COVID-19, tj. mehanizem za okrevanje in odpornost, saj lahko državam članicam zagotovi podporo pri pripravi in izvajanju njihovih načrtov za okrevanje in odpornost. Zakaj Komisija spremlja digitalizacijo nacionalnih pravosodnih sistemov? Digitalizacija pravosodja je ključna za povečanje uspešnosti pravosodnih sistemov ter je očitno orodje za povečanje in lajšanje dostopa do pravnega varstva. Pandemija COVID-19 je opozorila, da morajo države članice pospešiti reforme za posodobitev na tem področju. Pregled stanja na področju pravosodja v EU od leta 2013 vključuje določene primerjalne informacije v zvezi z digitalizacijo pravosodja v državah članicah, na primer kar zadeva spletni dostop do sodb ali spletno vložitev zahtevkov in nadaljnje ukrepanje. Sporočilo Komisije Digitalizacija pravosodja v Evropski uniji – Zbirka orodij za izkoriščanje priložnosti (), ki je bilo sprejeto decembra 2020, predstavlja strategijo, katere cilj je izboljšati dostop do pravnega varstva in uspešnost pravosodnih sistemov z uporabo tehnologije. V skladu s sporočilom bo v pregled stanja na področju pravosodja v EU od leta 2021 vključenih več dodatnih kazalnikov. Namen je zagotoviti celovito in pravočasno natančnejše spremljanje področij napredka in izzivov, s katerimi se spopadajo države članice v svojih prizadevanjih za digitalizacijo pravosodnih sistemov.

2. Ozadje: dogodki v reformah pravosodja v letu 2020

V letu 2020 si je veliko držav članic še naprej prizadevalo izboljšati uspešnost svojih pravosodnih sistemov. Na sliki 1 je prikazan posodobljen pregled sprejetih in načrtovanih ukrepov na več področjih pravosodnih sistemov v državah članicah, ki izvajajo reformne dejavnosti. Slika 1: Zakonodajne in regulativne dejavnosti v zvezi s pravosodnimi sistemi v letu 2020 (sprejeti ukrepi/pobude v fazi pogajanj po državah članicah) (vir: Evropska komisija ( )) Leta 2020 je bilo procesno pravo še vedno področje, ki so mu številne države članice namenjale posebno pozornost, pri čemer se je precej obsežen del zakonodajne dejavnosti bodisi izvajal bodisi je bil načrtovan. Dejavnosti so se okrepile tudi v zvezi z reformami statusa sodnikov in pravili za delavce v pravni stroki. Več držav članic je že sprejemalo zakonodajo o uporabi informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT) v svojih pravosodnih sistemih. Zagon iz predhodnih let pri izvajanju ukrepov v zvezi z upravljanjem sodišč se je nadaljeval v letu 2020. Dejavnosti na drugih področjih, kot so načini alternativnega reševanja sporov, pravila za tožilce ali sodne takse, so se upočasnile. Nekatere države članice v pravosodnih sistemih že dejavno uporabljajo umetno inteligenco (UI) ali načrtujejo njeno uporabo. Pregled potrjuje ugotovitev, da je za reforme pravosodja potreben čas – včasih od njihove napovedi do sprejetja zakonodajnih in regulativnih ukrepov ter njihove dejanske izvedbe na terenu preteče več let. Pandemija COVID-19 je ustvarila tudi nove izzive, ki so poudarili pomen pospešitve reform za digitalizacijo pravosodnega sistema. V tem okviru je več držav članic sprejelo nove ukrepe za zagotovitev rednega delovanja sodišč s sočasnim zagotavljanjem neprekinjenega in enostavnega dostopa do pravnega varstva za vse, zlasti prek prilagoditve postopkovnih pravil. Združenje državnih svetov in vrhovnega upravnega sodstva Evropske unije (ACA-Europe) je pripravilo vprašalnik, ki ugotavlja vpliv pandemije COVID-19 na strokovno dejavnost vrhovnih sodišč. Vprašalnik so izpolnila vrhovna upravna sodišča in vrhovna sodišča (člani Mreže predsednikov vrhovnih sodišč EU (NPSJC)). Na sliki 2 so brez proučitve bistvenih ukrepov, sprejetih za boj proti pandemiji COVID-19, prikazane spremembe procesnega prava, ki so jih sprejele države članice, da bi olajšale izvajanje sodnih funkcij sodišč na podlagi nove zakonodaje, odločb vrhovnih sodišč, pravilnikov sodišč ali njihove prakse. Slika 2: Spremembe postopkovnih pravil na vrhovnih sodiščih zaradi pandemije COVID-19 (vir: ACA-Europe in NPSJC ( )) (*) Pri vsaki državi članici so v levem stolpcu predstavljene prakse na vrhovnih sodiščih, v desnem stolpcu pa so prakse na vrhovnih upravnih sodiščih (stolpec, označen s črko „A“). Države članice so navedene po abecednem vrstnem redu svojega zemljepisnega imena v izvirnem jeziku. BE: Conseil d’Etat (državni svet) in Cour de Cassation (vrhovno sodišče); BG: Върховен административен съд (vrhovno upravno sodišče); CZ: Nejvyšší správní soud (vrhovno upravno sodišče) in Nejvyšší soud (vrhovno sodišče); DE: Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče); EE: Riikohus (vrhovno sodišče); IE: Chúirt Uachtarach (vrhovno sodišče); EL: Συμβούλιο της Επικρατείας (državni svet); ES: Tribunal Supremo (vrhovno sodišče); FR: Conseil d’Etat (državni svet), Cour de Cassation (vrhovno sodišče); HR: Visoki upravni sud (vrhovno upravno sodišče); IT: Consiglio de Stato (državni svet); CY: Supreme Court (vrhovno sodišče); LV: Augstākā tiesa (vrhovno sodišče); LT: Vyriausiasis Administracinis Teismas (vrhovno upravno sodišče); LU: Cour administrative (upravno sodišče), Cour de Cassation (vrhovno sodišče); HU: Kúria (vrhovno sodišče); MT: Court of Appeal (pritožbeno sodišče); NL: Hoge Raad (vrhovno sodišče), Centrale Raad van Beroep (najvišje upravno sodišče za socialne zadeve), Raad van State (državni svet); AT: Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče), Personalsenat (poseben ocenjevalni odbor) vrhovnega sodišča, Oberster Gerichtshof (vrhovno sodišče); PL: Naczelny Sąd Administracyjny (vrhovno upravno sodišče); PT: Supremo Tribunal Administrativo (vrhovno upravno sodišče); RO: Înalta Curte de Casație și Justiție (vrhovno sodišče); SI: Vrhovno sodišče; SK: Najvyšší súd (vrhovno sodišče); FI: Korkein hallinto-oikeus (vrhovno upravno sodišče); SE: Högsta förvaltningsdomstolen (vrhovno upravno sodišče). Ni podatkov za: BG: Върховен касационен съд (vrhovno sodišče); HR: Vrhovni sud (vrhovno sodišče); IT: Corte Suprema di Cassazione (vrhovno sodišče); SE: Högsta förvaltningsdomstolen (vrhovno sodišče). 3. Glavne ugotovitve pregleda stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021 Učinkovitost, kakovost in neodvisnost so glavni parametri uspešnega pravosodnega sistema, v pregledu stanja pa so predstavljeni kazalniki v zvezi z vsemi tremi. 3.1 Učinkovitost pravosodnih sistemov V pregledu stanja so predstavljeni kazalniki v zvezi z učinkovitostjo postopkov na širših področjih civilnih, gospodarskih in upravnih zadev ter na posebnih področjih, na katerih upravni organi in sodišča uporabljajo pravo EU ( ). 3.1.1 Razvoj na področju števila prejetih zadev Število prejetih zadev v nacionalnih pravosodnih sistemih se je v več državah članicah povečalo v primerjavi s prejšnjim letom, v drugih pa se je zmanjšalo ali ostalo nespremenjeno. Na splošno se med državami članicami še vedno precej razlikuje (slika 3). To kaže, kako pomembno je, da ostanejo pozorne na razvoj na področju števila prejetih zadev, da bi zagotovile uspešnost pravosodnih sistemov. Slika 3: Število prejetih civilnih, gospodarskih, upravnih in drugih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/na 100 prebivalcev) (vir: študija CEPEJ ( )) (*) Po metodologiji CEPEJ ta kategorija vključuje vse civilne in gospodarske pravdne in nepravdne zadeve, nepravdne zemljiškoknjižne zadeve in zadeve v zvezi s poslovnimi registri, zadeve v zvezi z drugimi registri, druge nepravdne zadeve, upravne zadeve in druge nekazenske zadeve. Spremembe metodologije v LV (uporabljene retroaktivno za leto 2017), SK in SE (podatki za leto 2017 so bili prirejeni, da v skladu z metodologijo CEPEJ vključujejo zadeve migracijskega prava kot upravne zadeve). Slika 4: Število prejetih civilnih in gospodarskih pravdnih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/na 100 prebivalcev) (vir: študija CEPEJ)

(*) Civilne in gospodarske pravdne zadeve se po metodologiji CEPEJ nanašajo na spore med strankami, na primer spore o pogodbah. Civilne in gospodarske nepravdne zadeve se nanašajo na nepravdne postopke, na primer nesporne plačilne naloge. Spremembe metodologije v EL in SK. Podatki za NL vključujejo nepravdne zadeve. Slika 5: Število prejetih upravnih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/na 100 prebivalcev) (vir: študija CEPEJ) (*) Upravne zadeve se po metodologiji CEPEJ nanašajo na spore med posamezniki in lokalnimi, regionalnimi ali nacionalnimi organi. DK in IE upravnih zadev ne evidentirata ločeno. V RO je bila leta 2018 obravnava nekaterih upravnih postopkov preusmerjena iz pravosodnih sistemov. Spremembe metodologije v EL, SK in SE. V SE so bile migracijske zadeve vključene med upravne zadeve (uporabljeno retroaktivno za leto 2017).

3.1.2 Splošni podatki o učinkovitosti Kazalniki v zvezi z učinkovitostjo postopkov na širših področjih civilnih, gospodarskih in upravnih zadev so: (i) ocena trajanja postopkov (čas, potreben za izdajo sodne odločbe), (ii) stopnja rešenih zadev in (iii) število nerešenih zadev.  Ocena trajanja postopkov – Trajanje postopkov označuje ocenjeni čas (v dnevih), ki je potreben, da se zadeva na sodišču reši, tj. čas, v katerem sodišče sprejme odločbo na prvi stopnji. Kazalnik „čas, potreben za izdajo sodne odločbe“, je število nerešenih zadev, deljeno s številom rešenih zadev ob koncu leta, pomnoženo s 365 (dnevi) ( ). Je izračunana količina, ki označuje ocenjeni minimalni čas, ki bi ga sodišče potrebovalo, da bi rešilo zadevo v sedanjih delovnih pogojih. Višja kot je vrednost, večja je verjetnost, da bi sodišče potrebovalo več časa za sprejetje odločitve. Slike se večinoma nanašajo na postopke na sodiščih prve stopnje ter primerjajo podatke za leta 2012, 2017, 2018 in 2019, če so na voljo ( ). Na slikah 8 in 10 so prikazani podatki o času, potrebnem za izdajo sodne odločbe v civilnih in gospodarskih pravdnih zadevah ter upravnih zadevah na sodiščih vseh stopenj v letu 2019, na sliki 22 pa je prikazano povprečno trajanje postopkov v zadevah na področju pranja denarja na sodiščih prve stopnje. Slika 6: Ocenjen čas, potreben za reševanje civilnih, gospodarskih, upravnih in drugih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*)(prva stopnja/v dnevih) (vir: študija CEPEJ) (*) Po metodologiji CEPEJ ta kategorija vključuje vse civilne in gospodarske pravdne in nepravdne zadeve, nepravdne zemljiškoknjižne zadeve in zadeve v zvezi s poslovnimi registri, zadeve v zvezi z drugimi registri, druge nepravdne zadeve, upravne zadeve in druge nekazenske zadeve. Spremembe metodologije v SK. Nerešene zadeve v CZ in do leta 2016 v SK vključujejo vse stopnje. LV: veliko zmanjšanje je posledica reforme sodnega sistema, preverjanja napak in čiščenja podatkov v informacijskem sistemu sodišča. Slika 7: Ocenjen čas, potreben za reševanje civilnih in gospodarskih pravdnih zadev na prvi stopnji v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/v dnevih) (vir: študija CEPEJ) (*) Civilne in gospodarske pravdne zadeve se po metodologiji CEPEJ nanašajo na spore med strankami, na primer spore o pogodbah. Civilne in gospodarske nepravdne zadeve se nanašajo na nepravdne postopke, na primer nesporne plačilne naloge. Spremembe metodologije v EL in SK. Nerešene zadeve v CZ in do leta 2016 v SK vključujejo vse stopnje. Podatki za NL vključujejo nepravdne zadeve. Slika 8: Ocenjen čas, potreben za reševanje civilnih in gospodarskih pravdnih zadev na sodiščih vseh stopenj v letu 2019 (*) (prva, druga in tretja stopnja/v dnevih) (vir: študija CEPEJ) (*) Vrstni red določa stopnja sodišč z najdaljšimi postopki v posamezni državi članici. Podatki niso na voljo za sodišča prve in druge stopnje v BE, BG in IE, za sodišča druge stopnje v NL, za sodišča druge in tretje stopnje v AT ali za sodišča tretje stopnje v DE in HR. V MT ni sodišč tretje stopnje. Dostop do sodišč tretje stopnje je lahko v nekaterih državah članicah omejen.

Slika 9: Ocenjen čas, potreben za reševanje upravnih zadev na prvi stopnji v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/v dnevih) (vir: študija CEPEJ) (*) Upravne zadeve se po metodologiji CEPEJ nanašajo na spore med posamezniki in lokalnimi, regionalnimi ali nacionalnimi organi. Spremembe metodologije v EL in SK. Nerešene zadeve v CZ in do leta 2016 v SK vključujejo vse stopnje. DK in IE upravnih zadev ne evidentirata ločeno. CY: leta 2018 se je število rešenih zadev povečalo zaradi skupnega sojenja v zadevah, umika 2 724 združenih zadev in ustanovitve upravnega sodišča leta 2015. Slika 10: Ocenjen čas, potreben za reševanje upravnih zadev na sodiščih vseh stopenj v letu 2019 (*) (prva in, kjer je ustrezno, druga in tretja stopnja/v dnevih) (vir: študija CEPEJ) (*) Vrstni red določa stopnja sodišč z najdaljšimi postopki v posamezni državi članici. Podatki niso na voljo: za sodišče prve stopnje v LU, za sodišča druge stopnje v MT in RO ter za sodišče tretje stopnje v PL. V CZ, IT, CY, AT, SI in FI je vrhovno ali drugo najvišje sodišče edina pritožbena instanca. V HR, LT, LU in MT ni sodišč tretje stopnje za te vrste zadev. V BE je najvišje upravno sodišče prva in edina stopnja za nekatere zadeve. Dostop do sodišč tretje stopnje je lahko v nekaterih državah članicah omejen. DK in IE upravnih zadev ne evidentirata ločeno.



 Stopnja rešenih zadev – Stopnja rešenih zadev je razmerje med številom rešenih zadev in številom prejetih zadev. Z njo se meri, ali sodišču uspe obravnavati prejete zadeve. Kadar je stopnja rešenih zadev približno 100-odstotna ali višja, to pomeni, da lahko pravosodni sistem reši vsaj toliko zadev, kot jih prejme. Kadar pa je stopnja rešenih zadev nižja od 100 %, to pomeni, da sodišča rešijo manj zadev, kot jih prejmejo. Slika 11: Stopnja reševanja civilnih, gospodarskih, upravnih in drugih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/v % – vrednosti nad 100 % pomenijo, da je več zadev rešenih kot prejetih, vrednosti pod 100 % pa pomenijo, da je manj zadev rešenih kot prejetih) (vir: študija CEPEJ) (*) Po metodologiji CEPEJ ta kategorija vključuje vse civilne in gospodarske pravdne in nepravdne zadeve, nepravdne zemljiškoknjižne zadeve in zadeve v zvezi s poslovnimi registri, zadeve v zvezi z drugimi registri, druge nepravdne zadeve, upravne zadeve in druge nekazenske zadeve. Spremembe metodologije v SK. IE: pričakuje se, da je zaradi metodologije sporočeno premajhno število rešenih zadev. IT: leta 2013 je bila uvedena drugačna klasifikacija civilnih zadev. Slika 12: Stopnja reševanja civilnih in gospodarskih pravdnih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/v %) (vir: študija CEPEJ) (*) Spremembe metodologije v ELin SK. IE: pričakuje se, da je zaradi metodologije sporočeno premajhno število rešenih zadev. IT: leta 2013 je bila uvedena drugačna klasifikacija civilnih zadev. Podatki za NL vključujejo nepravdne zadeve. Slika 13: Stopnja reševanja upravnih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/v %) (vir: študija CEPEJ) (*) Pretekle vrednosti za nekatere države članice so bile za predstavitvene namene znižane (CY v letu 2018 = 219 %; IT v letu 2012 = 279,8 %). Spremembe metodologije v EL in SK. DK in IE upravnih zadev ne evidentirata ločeno. V CY se je število rešenih zadev povečalo zaradi skupnega sojenja v zadevah, umika 2 724 združenih zadev in ustanovitve upravnega sodišča leta 2015.  Nerešene zadeve – Število nerešenih zadev izraža število zadev, ki jih je treba ob koncu zadevnega leta še obravnavati. Vpliva tudi na čas, potreben za izdajo sodne odločbe.

Slika 14: Število nerešenih civilnih, gospodarskih, upravnih in drugih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/na 100 prebivalcev) (vir: študija CEPEJ) (*) Po metodologiji CEPEJ ta kategorija vključuje vse civilne in gospodarske pravdne in nepravdne zadeve, nepravdne zemljiškoknjižne zadeve in zadeve v zvezi s poslovnimi registri, zadeve v zvezi z drugimi registri, druge nepravdne zadeve, upravne zadeve in druge nekazenske zadeve. Spremembe metodologije v SK. Nerešene zadeve v CZ in do leta 2016 v SK vključujejo vse stopnje. IT: leta 2013 je bila uvedena drugačna klasifikacija civilnih zadev. Slika 15: Število nerešenih civilnih in gospodarskih pravdnih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/na 100 prebivalcev) (vir: študija CEPEJ) (*) Spremembe metodologije v EL in SK. Nerešene zadeve v CZ in do leta 2016 v SK vključujejo vse stopnje. IT: leta 2013 je bila uvedena drugačna klasifikacija civilnih zadev. Podatki za NL vključujejo nepravdne zadeve. Slika 16: Število nerešenih upravnih zadev v letih 2012 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/na 100 prebivalcev) (vir: študija CEPEJ) (*) Pretekle vrednosti za nekatere države članice so bile za predstavitvene namene znižane (EL leta 2012 = 3,5). Spremembe metodologije v EL in SK. Nerešene zadeve v CZ in do leta 2016 v SK vključujejo vse stopnje. DK in IE upravnih zadev ne evidentirata ločeno.



3.1.3 Učinkovitost na posebnih področjih prava EU Ta oddelek dopolnjuje splošne podatke o učinkovitosti pravosodnih sistemov in predstavlja povprečno trajanje postopkov ( ) na posebnih področjih v primeru prava EU. Pregled stanja za leto 2021 temelji na predhodnih podatkih na področjih konkurence, elektronskih komunikacij, blagovne znamke EU, potrošniškega prava in preprečevanja pranja denarja. Ta področja so izbrana zaradi njihovega pomena za enotni trg in poslovno okolje. Na splošno imajo lahko daljše zamude pri sodnih postopkih negativne posledice za pravice, ki izhajajo iz prava EU, kadar na primer niso več na voljo ustrezna pravna sredstva ali kadar večja finančna škoda postane neizterljiva. – Konkurenca – Učinkovito izvajanje konkurenčnega prava zagotavlja enake konkurenčne pogoje za podjetja in je zato bistveno za privlačno poslovno okolje. Na sliki 17 je prikazano povprečno trajanje reševanja zadev, vloženih zoper odločbe nacionalnih organov za varstvo konkurence, ki uporabljajo člena 101 in 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) ( ). Slika 17: Konkurenca: povprečno trajanje sodnega nadzora v letih 2013 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/v dnevih) (vir: Evropska komisija in Evropska mreža za konkurenco) (*) IE in AT: scenarij se ne uporablja, ker organi nimajo pooblastil za sprejemanje zadevnih odločitev. AT: podatki vključujejo zadeve v zvezi s kršitvijo členov 101 in 102 PDEU, o katerih je odločalo sodišče, pristojno za konkurenčnopravne zadeve, in ki niso temeljile na pritožbah zoper nacionalni organ, pristojen za konkurenco. Za IT je bila uporabljena ocena trajanja. Prazen stolpec lahko pomeni, da država članica za zadevno leto ni prijavila nobene zadeve. V številnih državah članicah je bilo zadev malo (manj kot pet na leto), zaradi česar so lahko letni podatki odvisni od ene zadeve, ki traja izredno dolgo ali le kratek čas.



– Elektronske komunikacije –

Cilj zakonodaje EU na področju elektronskih komunikacij je povečati konkurenčnost, prispevati k razvoju enotnega trga ter ustvarjati naložbe, inovacije in rast. Pozitivne učinke za potrošnike je mogoče doseči z učinkovitim izvajanjem te zakonodaje, ki lahko prispeva k znižanju cen za končne uporabnike in izboljšanju kakovosti storitev. Na sliki 18 je prikazano povprečno trajanje reševanja zadev sodnega nadzora nad odločitvami nacionalnih regulativnih organov, ki uporabljajo pravo EU na področju elektronskih komunikacij ( ). Zajema zelo različne zadeve, od bolj zapletenih zadev sodnega nadzora v zvezi s „tržno analizo“ do zadev, osredotočenih na potrošnike. Slika 18: Elektronske komunikacije: povprečno trajanje sodnega nadzora v letih 2013 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/v dnevih) (vir: Evropska komisija in Odbor za komunikacije) (*) Število zadev se med državami članicami razlikuje. Prazen stolpec pomeni, da država članica ni sporočila nobene zadeve za zadevno leto (razen PT za 2017–2019 in RO za leto 2018: ni podatkov). V nekaterih primerih omejeno število takih zadev (CY, MT, SK, FI, SE) pomeni, da so lahko letni podatki odvisni od ene zadeve, ki traja izredno dolgo ali le kratek čas, zaradi česar so razlike med leti velike. DK: na prvi stopnji o pravnih sredstvih odloča organ s sodni podobno funkcijo. EE: Povprečno trajanje reševanja zadev sodnega nadzora v letu 2013 je bilo 18 dni. ES, AT in PL: pristojna so različna sodišča, odvisno od vsebine zadeve. – Blagovna znamka EU – Učinkovito uveljavljanje pravic intelektualne lastnine je bistveno za spodbujanje naložb v inovacije. Zakonodaja EU o blagovnih znamkah EU ( ) daje pomembno vlogo nacionalnim sodiščem, ki delujejo kot sodišča EU in sprejemajo odločitve, ki vplivajo na enotni trg. Na sliki 19 je prikazano povprečno trajanje reševanja zadev v zvezi s kršitvami blagovne znamke EU v pravdnih sporih med zasebnimi strankami.



Slika 19: Blagovna znamka EU: povprečno trajanje reševanja zadev v zvezi s kršitvami blagovne znamke EU v letih 2013 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/v dnevih) (vir: Evropska komisija in Evropski opazovalni urad za kršitve pravic intelektualne lastnine) (*) FR, IT, LT, LU: za podatke za nekatera leta je uporabljen vzorec zadev. DK: podatki iz vseh zadev v zvezi z blagovnimi znamkami (ne samo EU) na višjih sodiščih za gospodarske in pomorske zadeve; za leti 2018 in 2019 ni podatkov o povprečnem trajanju zaradi sprememb v sistemu za zbiranje podatkov. EL: podatki temeljijo na tehtanem povprečnem trajanju zadev na dveh sodiščih. ES: v izračun povprečnega trajanja so vključene zadeve v zvezi z drugimi pravicami intelektualne lastnine EU. – Varstvo potrošnikov – Učinkovito izvajanje potrošniškega prava zagotavlja, da lahko potrošniki uveljavljajo svoje pravice in da podjetja, ki kršijo predpise o varstvu potrošnikov, ne pridobijo nepoštene prednosti. Organi za varstvo potrošnikov in sodišča imajo ključno vlogo pri izvajanju potrošniškega prava EU ( ) v različnih nacionalnih sistemih kazenskega pregona. Slika 20 prikazuje povprečno trajanje reševanja zadev sodnega nadzora nad odločbami organov za varstvo potrošnikov, ki uporabljajo pravo EU. Za potrošnike ali podjetja lahko učinkovito izvrševanje vključuje verigo akterjev, tako sodišča kot tudi upravne organe. Za nadaljnjo proučitev te verige izvrševanja je predstavljeno trajanje postopkov po posameznih organih za varstvo potrošnikov. Slika 21 prikazuje povprečno trajanje izdajanja upravnih odločb nacionalnih organov za varstvo potrošnikov v letih 2014, 2016 in 2018–2019 od trenutka začetka obravnavanja zadeve. Zadevne odločbe vključujejo razglasitev kršitev pravil materialnega prava, začasnih ukrepov, odredb o prenehanju kršitev, začetka sodnih postopkov ali končanja zadeve.



Slika 20: Varstvo potrošnikov: povprečno trajanje sodnega nadzora v letih 2013, 2016 in 2018–2019 (*) (prva stopnja/v dnevih) (vir: Evropska komisija in Mreža za sodelovanje na področju varstva potrošnikov) (*) DE, LU, AT: scenarij se ne uporablja, ker organi za varstvo potrošnikov nimajo pooblastil za odločanje o kršitvah zadevnih pravil o varstvu potrošnikov. V EE, CY, NL, SI in FI je bilo takih zadev za leto 2019 malo (manj kot pet). EL in RO sta za nekatera leta predložili oceno povprečnega trajanja. Slika 21: Varstvo potrošnikov: povprečno trajanje obdobja do izdaje upravnih odločb organov za varstvo potrošnikov v letih 2014, 2016 in 2018–2019 (*) (prva stopnja/v dnevih) (vir: Evropska komisija in Mreža za sodelovanje na področju varstva potrošnikov)

(*) DE, LU, AT: scenarij se ne uporablja, ker organi za varstvo potrošnikov nimajo pooblastil za odločanje o kršitvah zadevnih pravil o varstvu potrošnikov. V CY je bilo takih zadev za leto 2019 malo (manj kot pet). DK, EL, FR, RO in FI so za določena leta predložile oceno povprečnega trajanja.

– Pranje denarja – Uspešnost boja proti pranju denarja ne prispeva le k boju proti kriminalu, temveč je tudi ključna za trdnost, integriteto in stabilnost finančnega sektorja, zaupanje v finančni sistem in pošteno konkurenco na enotnem trgu ( ). Pranje denarja lahko odvrača tuje naložbe, izkrivlja mednarodni pretok kapitala in negativno vpliva na makroekonomsko uspešnost države, kar povzroči izgubo blaginje in odliv sredstev iz produktivnejših gospodarskih dejavnosti ( ). Direktiva o preprečevanju pranja denarja določa, da morajo države članice zbirati statistične podatke o učinkovitosti svojih sistemov za boj proti pranju denarja ali financiranju terorizma ( ). V sodelovanju z državami članicami so bili s posodobljenim vprašalnikom zbrani podatki o sodnih fazah v nacionalnih sistemih za preprečevanje pranja denarja. Na sliki 22 je prikazano povprečno trajanje zadev pred sodišči prve stopnje, ki obravnavajo kazniva dejanja na področju pranja denarja. Slika 22: Pranje denarja: povprečno trajanje sodnih zadev v letih 2014 in 2017–2019 (*) (prva stopnja/v dnevih) (vir: Evropska komisija in skupina strokovnjakov za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma) (*) Ni podatkov za leto 2019: BE, DE, IE, EL, FR, HR, CY in PL. BG: Povprečno trajanje zadev se računa v mesecih od dneva začetka sodne zadeve do dneva sprejetja sodne odločbe. LU: povprečje v letu 201: 36 dni, v letu 2018: 49 dni; povprečno trajanje v letu 2018: 57 dni (7 zadev). ES, NL: ocena trajanja. CZ: trajanje v mesecih. HU: povprečno število dni je bilo izračunano le na podlagi števila zadev, končanih z obsodbo. PT: povprečno število dni je bilo izračunano na podlagi vzorca. IT: podatki se nanašajo na sodišča, ki so se odzvala, in obsegajo približno 99 % vseh postopkov v letu 2017; podatki se nanašajo na predhodni sodni postopek in glavno obravnavo; CY: obravnava resnih primerov pred kazenskim porotnim sodiščem se v povprečju zaključi v enem letu. Obravnave lažjih kaznivih dejanj pred okrožnimi sodišči trajajo dlje. SK*: podatki ustrezajo povprečnemu trajanju celotnega postopka, vključno s postopkom na pritožbenem sodišču. 3.1.4 Povzetek o učinkovitosti pravosodnih sistemov V učinkovitem pravosodnem sistemu se obvladujejo število prejetih zadev in sodni zaostanki, odločbe pa se izdajajo brez neupravičenih zamud. Glavni kazalniki, uporabljeni v pregledu stanja na področju pravosodja v EU za spremljanje učinkovitosti pravosodnih sistemov, so torej trajanje postopkov (ocenjeni ali povprečni čas v dnevih, potreben za rešitev zadeve), stopnja rešenih zadev (razmerje med številom rešenih in številom prejetih zadev) in število nerešenih zadev (ki jih je treba ob koncu leta še obravnavati). Splošni podatki o učinkovitosti Pregled stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021 vsebuje podatke o učinkovitosti za osemletno obdobje (2012–2019). Zaradi tega obdobja je mogoče opredeliti nekatere trende in upoštevati dejstvo, da je za uresničitev rezultatov reform pravosodja pogosto potreben čas. Glede na razpoložljive podatke o civilnih, gospodarskih in upravnih zadevah od leta 2012 se je učinkovitost izboljšala ali ostala stabilna v desetih državah članicah, v devetih pa se je nekoliko, pogosto sicer zelo malo, zmanjšala. V nekaterih državah članicah, za katere je bilo v okviru evropskega semestra ugotovljeno, da se srečujejo s posebnimi izzivi ( ), je mogoče opaziti pozitiven razvoj: ·od leta 2012 in glede na podatke, ki so na voljo za te države članice, se je trajanje sodnih postopkov na prvi stopnji v široki kategoriji „vse zadeve“ (slika 6) ter kategoriji civilnih in gospodarskih pravdnih zadev (slika 7) v večini teh držav članic skrajšalo ali ostalo nespremenjeno. Pri upravnih zadevah (slika 9) se je trajanje postopkov v skoraj vseh teh državah članicah od leta 2012 skrajšalo ali ostalo nespremenjeno. Na splošno se je trajanje postopkov v letu 2019 podaljšalo v polovici držav članic; ·v pregledu so predstavljeni podatki o trajanju postopkov na sodiščih vseh stopenj za civilne in gospodarske pravdne zadeve (slika 8) ter upravne zadeve (slika 10). Podatki kažejo, da v več državah članicah, za katere je bilo ugotovljeno, da se soočajo z izzivi v zvezi s trajanjem postopkov na sodiščih prve stopnje, sodišča višje stopnje delujejo učinkoviteje. Pri nekaterih drugih državah članicah, ki se srečujejo z izzivi, je povprečno trajanje postopkov na sodiščih višje stopnje celo daljše kot na sodiščih prve stopnje; ·v široki kategoriji „vse zadeve“ ter kategoriji civilnih in gospodarskih pravdnih zadev (sliki 11 in 12) se je skupno število držav članic, v katerih znaša stopnja rešenih zadev več kot 100 %, od leta 2012 povečalo. Leta 2019 je večina vseh držav članic, vključno s tistimi, ki se srečujejo z izzivi, poročala o visoki stopnji rešenih zadev (več kot 97 %), kar pomeni, da so sodišča na splošno sposobna obvladovati število prejetih zadev v teh kategorijah. V upravnih zadevah (slika 13) je mogoče med leti opaziti večje razlike pri stopnji rešenih zadev, ki sicer na splošno ostaja nižja kot v drugih kategorijah zadev, vendar nekatere države članice še naprej dosegajo dober napredek. Zlasti več kot polovica držav članic, ki se srečujejo z izzivi, poroča o povišanju stopnje rešenih zadev v upravnih zadevah od leta 2012; ·od leta 2012 se napredek nadaljuje v skoraj vseh državah članicah, ki se srečujejo z največjimi izzivi v zvezi s sodnimi zaostanki, ne glede na kategorijo zadev. Pogosto je bil pomemben napredek pri zmanjševanju števila nerešenih zadev dosežen tako pri civilnih in gospodarskih pravdnih zadevah (slika 15) kot tudi pri upravnih zadevah (slika 16). Kljub tem izboljšavam ostajajo precejšnje razlike med državami članicami z dokaj malo nerešenimi zadevami in državami članicami z veliko nerešenimi zadevami. Učinkovitost na posebnih področjih prava EU Podatki o povprečnem trajanju postopkov na posebnih področjih prava EU (slike 17–22) zagotavljajo vpogled v delovanje pravosodnih sistemov pri teh vrstah poslovnih sporov. Podatki o učinkovitosti na posebnih pravnih področjih se zbirajo na podlagi ozko opredeljenih scenarijev, število ustreznih zadev pa se lahko zdi majhno. Vendar ti podatki v primerjavi z izračunanim trajanjem postopkov, predstavljenim v splošnih podatkih o učinkovitosti, zagotavljajo dejansko povprečno trajanje vseh ustreznih zadev na posebnih področjih v letu. Zato je treba opozoriti, da več držav članic, za katere se na podlagi splošnih podatkov o učinkovitosti zdi, da se ne srečujejo z izzivi, poroča o bistveno daljšem povprečnem trajanju zadev na posebnih področjih prava EU. Hkrati se lahko trajanje postopkov na različnih posebnih področjih v isti državi članici zelo razlikuje. Iz podatkov v zvezi s posebnimi področji prava EU so razvidni naslednji trendi: ·čeprav se je na področju konkurence (slika 17) skupno število prejetih zadev, s katerim se srečujejo sodišča po državah članicah, nekoliko zmanjšalo, se je trajanje zadev sodnega nadzora v sedmih državah članicah skrajšalo ali je ostalo nespremenjeno, medtem ko se je v devetih drugih državah članicah podaljšalo. Leta 2019, tako kot leta 2018, sta samo dve državi članici poročali o povprečnem trajanju, daljšem od 1 000 dni, s čimer se je v zvezi s tem nadaljeval pozitiven trend; ·na področju elektronskih komunikacij (slika 18) se je število prejetih zadev na sodiščih zmanjšalo v primerjavi s prejšnjimi leti, s čimer se je obrnil negativen trend daljšega trajanja postopkov, opažen v letu 2018. Leta 2019 je večina držav članic v primerjavi z letom 2018 zabeležila skrajšanje povprečnega trajanja postopkov ali pa so podatki ostali nespremenjeni, medtem ko je samo nekaj držav članic zabeležilo podaljšanje; ·na področju zadev v zvezi s kršitvami blagovne znamke EU (slika 19) so se trendi leta 2019 v primerjavi s prejšnjimi leti stabilizirali. Večina držav članic se je bolje spopadla s svojimi prejetimi zadevami in zabeležila skrajšanje ali nespremenjeno trajanje postopkov, samo v nekaj drugih državah članicah pa se je povprečno trajanje zadev očitno podaljšalo; ·morebitni skupni učinek verige izvrševanja, ki vključuje tako upravne postopke kot tudi postopke sodnega nadzora, je predstavljen na področju potrošniškega prava EU (sliki 20 in 21). Leta 2019 je šest držav članic poročalo, da so njihovi organi za varstvo potrošnikov za izdajo odločbe v zadevi, za katero velja potrošniško pravo EU, povprečno potrebovali manj kot tri mesece, medtem ko so v šestih državah članicah potrebovali več kot šest mesecev. Kadar so bile odločbe organov za varstvo potrošnikov izpodbijane na sodiščih, so bili trendi v letu 2019 glede trajanja sodnega nadzora upravne odločbe različni, pri čemer je bilo v primerjavi z letom 2018 v šestih državah članicah zabeleženo podaljšanje, v drugih šestih državah članicah pa skrajšanje. V dveh državah članicah je bilo povprečno trajanje sodnega nadzora še vedno daljše od 1 000 dni; ·učinkovit boj proti pranju denarja je ključen za zaščito finančnega sistema in poštene konkurence ter preprečevanje negativnih gospodarskih posledic. Na učinkovit boj proti pranju denarja lahko vplivajo izzivi, povezani s trajanjem sodnih postopkov pri obravnavi kaznivih dejanj pranja denarja. Na sliki 22 so prikazani posodobljeni podatki o trajanju sodnih postopkov v zvezi s kaznivimi dejanji na področju pranja denarja. Ti podatki kažejo, da medtem ko v približno polovici držav članic postopki na sodiščih prve stopnje v povprečju trajajo do enega leta, v več državah članicah v povprečju trajajo približno dve leti ( ). 3.2 Kakovost pravosodnih sistemov Ni enotnega načina merjenja kakovosti pravosodnih sistemov. V pregledu stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021 so nadalje proučeni dejavniki, ki so na splošno sprejeti kot pomembni za izboljšanje kakovosti pravosodja. Ti dejavniki so razvrščeni v štiri kategorije: (1) dostopnost pravnega varstva za državljane in podjetja; (2) ustrezni finančni in človeški viri; (3) vzpostavitev orodij za ocenjevanje in (4) digitalizacija. 3.2.1 Dostopnost Dostopnost se zahteva v celotni pravosodni verigi, da se ljudem omogoči pridobivanje ustreznih informacij – o pravosodnem sistemu, vlaganju zahtevka in povezanih finančnih vidikih ter trenutnem stanju postopka vse do njegovega konca – in spletni dostop do sodb. – Pravna pomoč, sodne takse in nagrade odvetnikov – Stroški pravdnega postopka so ključni dejavnik za dostop do pravnega varstva. Visoki stroški pravdnega postopka, vključno s sodnimi taksami ( ) in nagradami odvetnikov ( ), lahko ovirajo dostop do pravnega varstva. Stroški pravdnih postopkov v civilnih in gospodarskih zadevah niso harmonizirani na ravni EU. Ureja jih nacionalna zakonodaja, zato se med državami članicami razlikujejo. Dostop do pravne pomoči je temeljna pravica, ki je zagotovljena z Listino EU o temeljnih pravicah ( ). Omogoča dostop do pravnega varstva tistim, ki ne bi mogli nositi stroškov pravdnega postopka ali jih plačati vnaprej. Večina držav članic dodeljuje pravno pomoč na podlagi prosilčevih dohodkov ( ). Na sliki 23 je prikazana razpoložljivost polne ali delne pravne pomoči v posebni potrošniški zadevi, ki vključuje zahtevek v višini 6 000 EUR. Vključuje primerjavo dohodkovnih pragov za dodelitev pravne pomoči, izraženih kot delež Eurostatovega praga revščine v vsaki državi članici ( ). Če je na primer prag za pravno pomoč pri 20 %, to pomeni, da bo prosilec z dohodkom, ki je 20 % višji od Eurostatovega praga revščine v njegovi državi članici, še vedno upravičen do pravne pomoči. Če je prag za pravno pomoč nižji od 0, to pomeni, da oseba z dohodkom, nižjim od praga revščine, morda ne bo upravičena do pravne pomoči. Nekatere države članice izvajajo sistem pravne pomoči za zagotavljanje 100-odstotnega kritja stroškov, povezanih s pravdnim postopkom (polna pravna pomoč), ki ga dopolnjuje sistem za delno kritje stroškov (delna pravna pomoč), katerega merila upravičenosti se razlikujejo od meril prvega sistema. Druge države članice izvajajo samo sistem polne pravne pomoči ali sistem delne pravne pomoči.

Slika 23: Dohodkovni prag za pravno pomoč v posebni potrošniški zadevi, 2020 (*) (razlike glede na Eurostatov prag revščine v %) (vir: Evropska komisija in CCBE ( )) (*) EE: odločitev o odobritvi pravne pomoči ne temelji na višini finančnih sredstev prosilca. IE: pri delni pravni pomoči je treba upoštevati tudi prosilčevo razpoložljivo premoženje. LV: pragi se razlikujejo glede na občino, zgornja meja je prikazana v grafu. PT: sklep o pravni pomoči sprejme javna uprava, pri čemer ministrstvo za socialne zadeve oceni finančno stanje prosilca na podlagi zakona. Večina držav članic zahteva, da stranke ob začetku sodnega postopka plačajo sodno takso. Prejemniki pravne pomoči so pogosto oproščeni plačila sodnih taks. Samodejno ga niso oproščeni samo v Bolgariji, Estoniji, na Irskem, Nizozemskem, Poljskem in v Sloveniji. V Češki republiki se sodišče za vsak primer posebej odloči, ali bo prejemnika pravne pomoči oprostilo plačila sodnih taks. V Luksemburgu so stranke, ki prejemajo pravno pomoč, oproščene plačila stroškov sodnega izvršitelja. Na sliki 24 se za dva scenarija primerja višina sodne takse, ki je prikazana kot delež vrednosti zahtevka. Če je na primer s spodnje slike razvidno, da sodna taksa znaša 10 % zahtevka v višini 6 000 EUR, mora potrošnik plačati sodno takso v višini 600 EUR, da začne sodni postopek. Zahtevek majhne vrednosti temelji na Eurostatovem pragu revščine za posamezno državo članico. Slika 24: Sodna taksa za začetek sodnega postopka v posebni potrošniški zadevi, 2020 (*) (višina sodne takse kot delež vrednosti zahtevka) (vir: Evropska komisija in CCBE ( )) NI PODATKOV (*) „Zahtevek majhne vrednosti“ je zahtevek, ki ustreza Eurostatovemu pragu revščine za posamezno osebo v posamezni državi članici, pretvorjenemu v mesečni dohodek (npr. leta 2019 je ta vrednost znašala od 193 EUR v RO do 1 824 EUR v LU). ES, PT: podatki niso bili predloženi. BG, RO: informacije o sodnih taksah za zahtevek majhne vrednosti niso bile predložene. LU: stranke morajo plačati stroške sodnega izvršitelja, da lahko začnejo postopek kot tožniki, razen če so upravičene do pravne pomoči. NL: sodne takse za dohodke < 2 325 EUR/mesec. AT: najvišji znesek sodne takse je odvisen od stopnje sodišča. SE: sodne takse se v civilnih zadevah razlikujejo odvisno od vrste zadeve. V sporih, v katerih je vrednost zahtevka < 2 253 EUR, sodna taksa znaša 86 EUR. V zadevah, v katerih je vrednost zahtevka > 2 253 EUR, sodna taksa znaša 267 EUR. Pri drugih vrstah zahtevkov so druge sodne takse.



Učinkovito izvrševanje pogodb je bistvenega pomena za gospodarstvo. Verjetnost, da bodo povrnjeni dejanski stroški pravdnega postopka, krepi položaj upnika, ki si prizadeva za izvršitev pogodbe. Običajno mora upnik kot tožnik plačati sodno takso ob vložitvi zadeve pri sodišču. Sodišča na splošno odredijo, da tožena stranka, ki ne uspe, v celoti povrne sodne takse, ki jih je vnaprej plačal tožnik, ki je v tožbi uspel. Na sliki 25 je prikazana višina sodne takse, potrebna za začetek sodnega postopka v posebni gospodarski zadevi, ki se nanaša na spor med dvema podjetjema v čezmejnem gospodarskem pravdnem postopku z zvezi z izvrševanjem pogodbe z vrednostjo zahtevka 20 000 EUR. Slika 25: Sodna taksa za začetek sodnega postopka v posebni gospodarski zadevi, 2020 (*) (v EUR) (vir: Evropska komisija in CCBE ( )) (*) V ES in EL se o povračilu sodnih taks odloči v vsakem primeru posebej. V HU stranka, ki v postopku uspe, ne povrne sodne takse v celoti. Praviloma mora upnik vnaprej plačati stroške odvetnika, in sicer ne samo v pravdnem postopku, temveč tudi v predhodnem postopku. V zvezi s povračilom se v večini držav članic uporablja pravilo, v skladu s katerim se pričakuje, da stranka, ki izgubi, krije svoje sodne stroške in tudi sodne stroške stranke, ki je v postopku uspela. Tako pravilo o prelaganju stroškov stranke odvrača od vlaganja tožb z majhno verjetnostjo uspeha in spodbuja vlaganje tožb z veliko verjetnostjo uspeha. Na sliki 26 je prikazan znesek, ki bi ga sodišče prisodilo uspešnemu tožniku v posebni gospodarski zadevi (glej sprotno opombo 58). Razlikovati je mogoče med tremi glavnimi sistemi nagrad: (1) v državah članicah z zakonsko določenim sistemom nagrad je povračilo nagrad odvetnikov odvisno od višine zakonsko določenih nagrad, predvidenih za delo, ki ga opravi odvetnik; ta višina se med državami članicami močno razlikuje; (2) v državah članicah brez zakonsko določenega sistema nagrad obstaja polno (Madžarska, Portugalska, Finska) ali delno (Poljska, Latvija, Luksemburg) povračilo nagrad odvetnikov in (3) v več državah članicah sodišče o povračilu nagrad odloči v vsakem primeru posebej. Slika 26: Povračilo nagrad odvetnikov v gospodarski zadevi, 2020 (*) (v EUR) (vir: Evropska komisija in CCBE ( )) (*) Na tej sliki nagrade odvetnikov ne vključujejo administracijskih stroškov in DDV, če ga je treba plačati. Hipotetična nagrada odvetnikov za pravdni postopek, predvidena v scenariju, znaša 1 650 EUR. Polno povračilo v sistemih brez zakonsko določenih nagrad pomeni, da je mogoče ta znesek povrniti (1 650 EUR). Države članice z delnim povračilom (PL, LV, LU) so razporejene po vrstnem redu nagrad odvetnikov, ki jih je mogoče povrniti (zneski od najvišjih do najnižjih znašajo od 1 275 EUR do 500 EUR). Slika ne vključuje informacij o povračilu nagrad odvetnikov za predhodni postopek, ki niso predvidene v vseh državah članicah. AT: scenarija ni mogoče v celoti uporabiti za avstrijski sistem povračil. MT: v MT ni koncepta nagrade odvetnika na uro, povračilo se določi na podlagi vrednosti zahtevka. IT: v IT so nagrade zakonsko določene (za scenarij 3 235 EUR), vendar lahko sodišče odloči o povračilu znotraj predpisanega razpona. LT: sodišče odloči ob upoštevanju smernic ministrstva za pravosodje, najvišji znesek za scenarij bi bil 3 350 EUR.





– Dostop do načinov alternativnega reševanja sporov – Na sliki 27 so prikazana prizadevanja držav članic, da bi s posebnimi spodbudami, ki se lahko razlikujejo glede na pravno področje, spodbudile prostovoljno uporabo načinov alternativnega reševanja sporov (ARS) ( ). Slika 27: Pospeševanje in spodbujanje uporabe načinov alternativnega reševanja sporov, 2020 (*) (vir: Evropska komisija ( )) (*) Največ možnih: 68 točk. Zbirni kazalniki, ki temeljijo na naslednjih kazalnikih: (1) spletišče z informacijami o alternativnem reševanju sporov, (2) oglaševalske kampanje v medijih, (3) brošure za širšo javnost, (4) sodišče na zahtevo zagotovi posebna informativna srečanja o alternativnem reševanju sporov, (5) sodišča imajo koordinatorja za alternativno reševanje sporov/mediacijo, (6) objava ocen o uporabi alternativnega reševanja sporov, (7) objava statističnih podatkov o uporabi alternativnega reševanja sporov, (8) pravna pomoč (delno ali v celoti) krije stroške alternativnega reševanja sporov, (9) popolno ali delno povračilo sodnih taks, vključno s kolkovinami, če je alternativno reševanje sporov uspešno, (10) za postopek alternativnega reševanja sporov se ne zahteva odvetnik, (11) sodnik lahko deluje kot mediator, (12) dogovor, ki ga dosežeta stranki, je mogoče uveljavljati na sodišču, (13) možnost začeti postopek / vložiti zahtevek in predložiti dokazne listine prek spleta, (14) stranke lahko prejmejo elektronsko obvestilo o začetku in različnih fazah postopka, 15) možnost spletnega plačila veljavnih taks, (16) uporaba tehnologije (aplikacij umetne inteligence, klepetalnih botov) za lažjo predložitev in reševanje sporov ter (17) druga sredstva. Za vsakega od teh 17 kazalnikov se je dodelila ena točka za vsako pravno področje. IE: upravne zadeve so zajete v kategoriji civilnih in gospodarskih zadev. EL: alternativno reševanje sporov je mogoče na področju postopkov javnega naročanja pred upravnimi pritožbenimi sodišči. ES: v delovnopravnih zadevah je alternativno reševanje sporov obvezno. PT: za civilne/gospodarske spore se sodne takse povrnejo samo v primeru mirovnih sodnikov. SK: slovaški pravni red ne podpira uporabe alternativnega reševanja sporov za upravne namene. FI: potrošniški in delovni spori prav tako veljajo za civilne zadeve. SE: sodniki imajo procesno diskrecijsko pravico v zvezi z alternativnim reševanjem sporov. Prizadevanje za sporazumno rešitev spora je obvezna naloga sodnika, razen če to ni primerno zaradi narave zadeve.



– Otrokom prijazno pravosodje – Na sliki 28 so prikazane različne ureditve v državah članicah, ki otrokom omogočajo boljši dostop do pravosodnega sistema in bolje ustrezajo njihovim potrebam, na primer z zagotavljanjem otrokom prijaznih informacij o postopkih ali izvajanjem ukrepov, s katerimi se prepreči, da bi moral otrok čez več obravnav. Slika 28: Otrokom prijazno pravosodje, 2020 (*) (vir: Evropska komisija ( )) 3.2.2 Viri Za dobro delovanje pravosodnega sistema so potrebni zadostni viri, vključno s potrebnimi naložbami v fizično in tehnično infrastrukturo, ter ustrezno izobraženo, usposobljeno in ustrezno plačano osebje vseh kategorij. Če ni ustreznih prostorov, orodij ali osebja z ustreznimi kvalifikacijami in veščinami ter dostopom do stalnega usposabljanja, je ogrožena kakovost postopkov in odločb. – Finančni viri – Na spodnjih slikah so prikazani dejanski javnofinančni odhodki za delovanje pravosodnega sistema (brez zaporov) na prebivalca (slika 29) in kot delež bruto domačega proizvoda (BDP) (slika 30) ter nazadnje glavne kategorije odhodkov za sodišča (slika 31) ( ). Slika 29: Skupni splošni javnofinančni odhodki za sodišča v EUR na prebivalca v letih 2012 in 2017–2019 (*) (vir: Eurostat) (*) Države članice so razvrščene glede na odhodke v letu 2019 (od največjih do najmanjših odhodkov). Naslednji podatki so začasni: ES (2019), FR (2018, 2019), PT (2019) in SK (vsa leta). Podatki, pridobljeni 8. aprila 2021. Slika 30: Skupni splošni javnofinančni odhodki za sodišča kot odstotek BDP v letih 2012 in 2017–2019 (*) (vir: Eurostat) (*) Države članice so razvrščene glede na odhodke v letu 2019 (od največjih do najmanjših odhodkov). Naslednji podatki so začasni: ES (2019), FR (2018, 2019), PT (2019) in SK (vsa leta). Podatki, pridobljeni 8. aprila 2021.





Na sliki 31 so prikazane glavne ekonomske kategorije javnofinančnih odhodkov za sodišča: (1) plače sodnikov in sodnega osebja, vključno s socialnimi prispevki („sredstva za zaposlene“ ( )); (2) obratovalni stroški za blago in storitve, ki jih uporabljajo sodišča, kot so najem stavb, pisarniški material, energija in pravna pomoč („vmesna potrošnja“ ( )); (3) naložbe v osnovna sredstva, kot so sodne stavbe in programska oprema („bruto investicije v osnovna sredstva“ ( )), in (4) drugi odhodki. Slika 31: Skupni splošni javnofinančni odhodki za sodišča po kategorijah (*) (v letu 2019, kot delež skupnih odhodkov) (vir: Eurostat) (*) Naslednji podatki so začasni: ES (2019), FR (2018, 2019), PT (2019) in SK (vsa leta). Podatki, pridobljeni 8. aprila 2021.



– Človeški viri – Za kakovosten pravosodni sistem so bistvenega pomena ustrezni človeški viri. Raznolikost sodnikov, vključno z uravnoteženo zastopanostjo spolov, zagotavlja dopolnjujoče se znanje, veščine in izkušnje ter izraža družbeno stvarnost. Slika 32: Število sodnikov, 2012–2019 (*) (na 100 000 prebivalcev) (vir: študija CEPEJ) (*) V to kategorijo so po metodologiji CEPEJ vključeni sodniki s polnim delovnim časom. „Rechtspfleger“/sodniški pomočniki, ki jih imajo nekatere države članice, niso vključeni. AT: podatki o upravnem sodstvu so vključeni v podatke od leta 2016. EL: od leta 2016 podatki o številu poklicnih sodnikov vključujejo vse razrede v kazenskem in civilnem pravosodju ter tudi upravne sodnike. IT: regionalne revizijske komisije, lokalne davčne komisije in vojaška sodišča niso upoštevani. Upravno sodstvo se upošteva od leta 2018. Slika 33: Delež poklicnih sodnic na vrhovnih sodiščih v obdobju 2018–2020 (*) (vir: Evropska komisija ( )) (*) Podatki so razvrščeni po vrednostih v letu 2020 od najvišje do najnižje.



Slika 34: Število odvetnikov, 2012–2019 (*) (na 100 000 prebivalcev) (vir: študija CEPEJ)

(*) V skladu z metodologijo CEPEJ je odvetnik oseba, ki je v skladu z nacionalnim pravom usposobljena in pooblaščena, da zastopa svoje stranke in deluje v njihovem imenu, da opravlja odvetniški poklic, da nastopa pred sodišči ali strankam svetuje in jih zastopa v pravnih zadevah (Priporočilo Rec(2000)21 Odbora ministrov Sveta Evrope o svobodi opravljanja odvetniškega poklica). DE: v Nemčiji se ne razlikuje med različnimi skupinami odvetnikov, na primer med pravnimi svetovalci in odvetniki. FI: od leta 2015 navedeno število odvetnikov vključuje odvetnike, ki delajo v zasebnem sektorju, in odvetnike, ki delajo v javnem sektorju. – Usposabljanje – Usposabljanje v pravosodju pomembno prispeva h kakovosti sodnih odločb in pravosodnih storitev za državljane. Spodaj prikazani podatki zajemajo usposabljanje v pravosodju na najrazličnejših področjih, vključno s komuniciranjem s strankami in mediji ter pravosodnimi veščinami. Slika 35: Delež sodnikov, ki se stalno usposabljajo na področju različnih veščin, 2019 (*) (kot delež vseh sodnikov, ki so se udeležili tovrstnega usposabljanja) (vir: Evropska komisija ( )) (*) Slika 35 prikazuje porazdelitev sodnikov, ki so se udeležili dejavnosti stalnega usposabljanja (tj. dejavnosti po začetnem obdobju usposabljanja za poklic sodnika) na vsakem od štirih identičnih področij, kot delež vseh sodnikov, ki so se udeležili tovrstnega usposabljanja. Dejavnosti pravnega usposabljanja niso upoštevane. Organi za usposabljanje v pravosodju v EL, MT in PT niso zagotavljali posebnih dejavnosti usposabljanja za izbrane veščine. DK: vključno s sodnim osebjem. AT: vključno s tožilci. Slika 36: Razpoložljivost usposabljanja na področju komunikacije za sodnike, 2020 (*) (vir: Evropska komisija ( )) (*) Največ možnih: 14 točk. Državam članicam je bila dodeljena 1 točka, če imajo začetno usposabljanje, in 1 točka, če imajo stalno usposabljanje (največ 2 točki za vsako vrsto usposabljanja). Vir podatkov se je spremenil v primerjavi s prejšnjimi izdajami pregleda stanja na področju pravosodja, kar je vplivalo na primerljivost podatkov. DK: pandemija COVID-19 je zelo negativno vplivala na ponudbo stalnih tečajev in seminarjev v letu 2020. HU: zaradi pandemije COVID-19 je bilo treba nekatere tečaje usposabljanja odpovedati. 3.2.3 Orodja za ocenjevanje Redno ocenjevanje bi lahko izboljšalo odzivnost pravosodnega sistema na sedanje in prihodnje izzive ter tako pomagalo izboljšati kakovost pravosodnega sistema. Raziskave (slika 37) so bistvene za oceno, kako pravosodni sistemi delujejo z vidika delavcev v pravni stroki in uporabnikov sodišč. Ustrezni nadaljnji ukrepi v zvezi z ugotovitvami raziskav (slika 38) so pomembni za izboljšanje kakovosti pravosodnih sistemov. Slika 37: Teme raziskav, izvedenih med uporabniki sodišč ali delavci v pravni stroki, 2019 (*) (vir: Evropska komisija ( )) (*) Države članice so prejele eno točko na navedeno temo raziskav, ne glede na to, ali je bila raziskava izvedena na nacionalni ali regionalni ravni ali na ravni sodišča. „Druge teme“ vključujejo: raziskave med odvetniki o delovanju nekaterih sodišč (ES); raziskave med strankami o delu nekaterih sodišč (LV); raziskave med sodniki in sodnimi pomočniki o številnih temah, vključno s fizično dostopnostjo in prostori za otroke, spoštljivim ravnanjem s strankami ter potrebo po politiki izrekanja kazni (MT). V DE je bilo na ravni zveznih dežel izvedenih več različnih raziskav. Slika 38: Nadaljnji ukrepi v zvezi z raziskavami, izvedenimi med uporabniki sodišč ali delavci v pravni stroki, 2019 (*) (vir: Evropska komisija ( )) (*) Države članice so prejele po eno točko na vrsto nadaljnjih ukrepov.





3.2.4 Digitalizacija Z uporabo informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT) se lahko okrepijo pravosodni sistemi držav članic in poveča njihova dostopnost, učinkovitost, odpornost ter pripravljenost za spoprijemanje s sedanjimi in prihodnjimi izzivi. Škodljiv vpliv na nacionalne pravosodne sisteme ima tudi pandemija COVID-19, ki je opozorila na številne izzive, ki vplivajo na delovanje sodstva. V prejšnjih izdajah pregleda stanja na področju pravosodja v EU so bili predstavljeni primerjalni podatki o določenih vidikih IKT v pravosodnih sistemih. Kot je bilo napovedano v sporočilu Komisije o digitalizaciji pravosodja v EU z dne 2. decembra 2020 (), je bil pregled stanja znatno dopolnjen z dodatnimi podatki o digitalizaciji v državah članicah. To bi moralo omogočiti natančnejše spremljanje področij napredka in nerešenih izzivov. Državljanom prijazno sodno varstvo zahteva, da so informacije o nacionalnih pravosodnih sistemih lahko dostopne in tudi prilagojene posebnim družbenim skupinam, ki bi sicer imele težave pri dostopu do informacij. Na sliki 39 je prikazana razpoložljivost spletnih informacij o posebnih vidikih nacionalnih pravosodnih sistemov in za posebne družbene skupine. Slika 39: Razpoložljivost spletnih informacij o pravosodnem sistemu za širšo javnost, 2020 (*) (vir: Evropska komisija ( )) (*) DE: vsaka zvezna dežela in zvezna raven odloči posebej, katere informacije se zagotovijo na spletu.



– Pravila, pripravljena za digitalizacijo – Uporaba digitalnih rešitev v civilnih/gospodarskih, upravnih in kazenskih zadevah pogosto zahteva ustrezno ureditev v okviru nacionalnih postopkovnih pravil. Na sliki 40 sta prikazana možnost udeležbe različnih akterjev prek tehnologije za komunikacijo na daljavo (kot so videokonference) in sedanje stanje glede dopustnosti digitalnih dokazov. Slika 40: Postopkovna pravila, ki omogočajo digitalno tehnologijo na sodiščih v civilnih/gospodarskih, upravnih in kazenskih zadevah (*) (*) Prvi stolpec za vsako državo članico predstavlja postopkovna pravila za civilne/gospodarske zadeve, drugi stolpec se nanaša na upravne zadeve, tretji pa na kazenske zadeve. Največ možnih: 12 točk. Za vsako merilo sta bili dodeljeni dve točki, če ta možnost obstaja v vseh civilnih/gospodarskih, upravnih oziroma kazenskih zadevah (v kazenskih zadevah je bila možnost zaslišanja strank razdeljena, da bi se zajeli obdolženci in žrtve). Kadar ta možnost ne obstaja v vseh zadevah, se točke delijo z dve. Pri tistih državah članicah, ki ne razlikujejo med civilnimi/gospodarskimi in upravnimi zadevami, je bilo obema področjema dodeljeno enako število točk. LU, CY in HR: nič točk za upravne zadeve.



– Uporaba digitalnih orodij – Poleg postopkovnih pravil, pripravljenih za digitalizacijo, morajo sodišča in državna tožilstva vzpostaviti ustrezna orodja in infrastrukturo, ki bodo omogočali komunikacijo na daljavo ter varen oddaljeni dostop do delovnega mesta (slika 41). Ustrezna infrastruktura in oprema sta potrebni tudi za varno elektronsko komunikacijo med sodišči/državnimi tožilstvi, delavci v pravni stroki in institucijami (sliki 42 in 43). IKT, vključno z inovativno tehnologijo, ima pomembno vlogo pri podpiranju dela pravosodnih organov, s čimer znatno prispeva h kakovosti pravosodnih sistemov. Z razpoložljivostjo različnih digitalnih orodij, ki so na voljo sodnikom, tožilcem in zaposlenim v sodstvu, je mogoče racionalizirati delovne postopke, zagotoviti pravično porazdelitev dela in bistveno skrajšati čas postopkov. Slika 41: Uporaba digitalne tehnologije na sodiščih in državnih tožilstvih (*)

(*) Največ možnih: 7 točk. Za vsako merilo je bila dodeljena ena točka, če sodišča oziroma državna tožilstva uporabljajo določeno tehnologijo, pol točke pa je bilo dodeljene, če te tehnologije ne uporabljajo vedno.



Varna elektronska komunikacija lahko prispeva k izboljšanju kakovosti pravosodnih sistemov. Možnost sodišč, da elektronsko komunicirajo med seboj ter z delavci v pravni stroki in drugimi institucijami, lahko omogoči racionalizacijo postopkov ter zmanjša potrebo po komunikaciji v papirni obliki in fizični prisotnosti, s tem pa bi se skrajšalo trajanje dejavnosti pred obravnavo in sodnih postopkov. Slika 42: Sodišča: elektronska komunikacijska orodja (*) (*) Največ možnih: 5 točk. Za vsako merilo je bila dodeljena ena točka, če je varna elektronska komunikacija na voljo za sodišča. Pol točke je bilo dodeljene, kadar te možnosti ni v vseh primerih. Državna tožilstva so bistvena za delovanje sistema kazenskega pravosodja. Tudi njim lahko koristi dostop do varnega elektronskega komunikacijskega kanala, kar bi lahko olajšalo njihovo delo in izboljšalo kakovost sodnih postopkov. Možnost za varno elektronsko komunikacijo med državnimi tožilstvi in preiskovalnimi organi, zagovorniki in sodišči bi podprla bolj smotrno in učinkovitejšo pripravo postopkov pred sodiščem. Slika 43: Državno tožilstvo: elektronska komunikacijska orodja (*) (*) Največ možnih: 5 točk. Za vsako merilo je bila dodeljena ena točka, če je varna elektronska komunikacija na voljo za državna tožilstva. Pol točke je bilo dodeljene, kadar te možnosti ni v vseh primerih. Razpoložljivost elektronskih komunikacijskih orodij znotraj tožilstev vključuje komunikacijo z odvetniki, zaposlenimi na državnem tožilstvu.



– Spletni dostop do sodišč – Možnost, da se posamezni koraki v sodnem postopku izvedejo z elektronskimi sredstvi, je pomemben del kakovosti pravosodnih sistemov. Elektronska vložitev zahtevkov ter možnost spletnega spremljanja in pospešitve postopka ali vpliva na elektronsko vročitev dokumentov lahko močno olajšata dostop do pravnega varstva za državljane in podjetja (ali njihove pravne zastopnike) ter skrajšata zamude in znižata stroške. Razpoložljivost takih digitalnih javnih storitev bi pomagala še bolj približati sodišča državljanom in podjetjem, s čimer bi se povečalo zaupanje v pravosodni sistem. Slika 44: Digitalne rešitve za začetek in spremljanje postopkov v civilnih/gospodarskih in upravnih zadevah (*) (*) Največ možnih: 9 točk. Za vsako merilo je bila dodeljena ena točka, če ta možnost obstaja v vseh civilnih/gospodarskih oziroma upravnih zadevah. Pol točke je bilo dodeljene, kadar te možnosti ni v vseh primerih. Pri tistih državah članicah, ki ne razlikujejo med civilnimi/gospodarskimi in upravnimi zadevami, je bilo obema področjema dodeljeno enako število točk. HR: nič točk za upravne zadeve.



Uporaba digitalnih orodij za izvajanje in spremljanje sodnih postopkov v kazenskih zadevah lahko tudi pomaga zagotoviti pravice žrtvam in obdolžencem. Digitalne rešitve lahko na primer zagotovijo zaupno komunikacijo na daljavo med obdolženci in njihovimi zagovorniki, omogočijo obdolžencem v pridržanju, da se pripravijo na zaslišanje, ali pomagajo preprečiti sekundarno viktimizacijo žrtev kaznivih dejanj. Slika 45: Digitalne rešitve za izvajanje in spremljanje sodnih postopkov v kazenskih zadevah (*)

(*) Največ možnih: 6 točk. Za vsako merilo je bila dodeljena ena točka, če ta možnost obstaja v vseh kazenskih zadevah. Pol točke je bilo dodeljene, kadar te možnosti ni v vseh primerih. – Dostop do sodb – Zagotavljanje spletnega dostopa do sodb povečuje preglednost pravosodnih sistemov, državljanom in podjetjem pomaga razumeti njihove pravice ter lahko prispeva k doslednosti sodne prakse. Ureditve za spletno objavljanje sodnih odločb so bistvene za vzpostavitev uporabniku prijaznih iskalnih pripomočkov ( ), ki prispevajo k boljši dostopnosti sodne prakse za delavce v pravni stroki in širšo javnost. Neoviran dostop do sodne prakse in njena preprosta ponovna uporaba omogočata inovativno uporabo pravne tehnologije v podporo vsem, ki delujejo na tem področju. Pri objavljanju sodnih odločb na spletu je treba znotraj meja, postavljenih s pravnimi in političnimi okviri, uravnotežiti različne interese. Splošna uredba o varstvu podatkov () se v celoti uporablja za obdelavo osebnih podatkov na sodiščih. Pri oceni, katere podatke objaviti, je treba vzpostaviti ustrezno ravnovesje med pravico do varstva podatkov ter pravico do objave sodnih odločb in preglednostjo pravosodnega sistema. To še zlasti velja, kadar razkritje podatkov upravičuje prevladujoč javni interes. V številnih državah pravo ali praksa zahteva anonimizacijo ali psevdonimizacijo ( ) sodnih odločb pred objavo, in sicer sistematično ali na zahtevo. Podatke, ki jih pripravi sodstvo, ureja tudi zakonodaja EU o odprtih podatkih in ponovni uporabi informacij javnega sektorja ( ). Razpoložljivost sodnih odločb v strojno berljivi obliki ( ) omogoča pravosodni sistem, primeren za algoritme ( ). Slika 46: Spletni dostop do objavljenih sodb za širšo javnost, 2020 (*) (civilne/gospodarske, upravne in kazenske zadeve, vse stopnje) (vir: Evropska komisija ( )) (*) Največ možnih: 9 točk. Za civilne/gospodarske, upravne oziroma kazenske zadeve je bila za vsako stopnjo dodeljena ena točka, če je zagotovljen spletni dostop do vseh sodb, in 0,5 točke, če so na voljo samo nekatere sodbe. Če ima država članica samo dve stopnji sodišč, so se točke dodelile za tri stopnje, tako da se je na neobstoječo stopnjo prenesla zadevna višja stopnja. Pri tistih državah članicah, ki ne razlikujejo med dvema pravnima področjema (civilno/gospodarsko in upravno), je bilo obema področjema dodeljeno enako število točk. BE: pri civilnih in kazenskih zadevah je vsako sodišče pristojno za odločitev o objavi svojih sodb. DE: vsaka zvezna dežela odloči glede spletnega dostopa do sodb sodišč prve stopnje. IE: v kazenskih zadevah se v skrajšanih postopkih pisna sodba običajno ne izda. AT: na sodiščih prve in druge stopnje sodniki odločijo, katere sodbe se bodo objavile. Odločbe vrhovnega sodišča, s katerimi se pritožbe zavrnejo brez podrobne obrazložitve, se ne objavijo. NL: sodišča odločijo o objavi glede na objavljena merila. PT: v civilnih in kazenskih zadevah o objavi odloči komisija v okviru sodišča. SK: v civilnih in kazenskih zadevah se odločbe, izdane v postopkih, v katerih je javnost izključena z glavne obravnave, in plačilni nalogi ne objavijo. FI: sodišča se odločijo, katere sodbe se objavijo. Slika 47: Ureditve za pripravo strojno berljivih sodnih odločb, 2020 (*) (civilne/gospodarske, upravne in kazenske zadeve, vse stopnje) (vir: Evropska komisija ( )) (*) Največ možnih: 24 točk na vrsto zadev. Za vsako od treh stopenj (prvo, drugo, najvišjo) je mogoče dodeliti eno točko, če so zajete vse sodne odločbe. Če so zajete samo nekatere sodne odločbe na zadevni stopnji, se dodeli samo pol točke. Če ima država članica samo dve stopnji, so se točke dodelile za tri stopnje, tako da se je na neobstoječo stopnjo prenesla zadevna višja stopnja. Pri tistih državah članicah, ki ne razlikujejo med upravnimi in civilnimi/gospodarskimi zadevami, je bilo obema pravnima področjema dodeljeno enako število točk. ES: uporaba podatkovne zbirke splošnega sodnega sveta za gospodarske namene ali obsežen prenos informacij nista dovoljena. Pri ponovni uporabi teh informacij za pripravo podatkovnih zbirk ali za gospodarske namene je treba upoštevati postopek in pogoje, ki jih določi sodni dokumentacijski center splošnega sodnega sveta. IE: sodbe se anonimizirajo v kazenskih postopkih (tj. kadar to zahtevajo kazenski predpisi ali kadar sodnik v skladu z načeli, določenimi v sodni praksi, odredi, da se identiteta strank ali oseb ne sme razkriti), sodnik, ki izda odredbo, pa mora označiti za redigiranje tisto vsebino, na podlagi katere bi bilo mogoče identificirati osebo, katere identiteto bi bilo treba zaščititi.

3.2.5 Povzetek o kakovosti pravosodnih sistemov Preprost dostop, zadostni viri, učinkovita orodja za ocenjevanje in digitalizacija so dejavniki, ki prispevajo k visoki kakovosti pravosodnih sistemov. Državljani in podjetja od uspešnega pravosodnega sistema pričakujejo visokokakovostne odločbe. Pregled stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021 vsebuje primerjalno analizo teh dejavnikov. Dostopnost V tej izdaji je ponovno obravnavanih več elementov, ki prispevajo k državljanom prijaznemu pravosodnemu sistemu: ·razpoložljivost pravne pomoči in višina sodnih taks pomembno vplivata na dostop do pravnega varstva, zlasti za revne ljudi. Slika 23 prikazuje, da v nekaterih državah članicah potrošniki z dohodki pod Eurostatovim pragom revščine ne bi prejeli pravne pomoči. V primerjavi z letom 2019 se je dostopnost pravne pomoči zmanjšala v približno tretjini držav članic in povečala v petih državah članicah, zlasti v zvezi z delno pravno pomočjo. Ta razvoj je skladen z dolgoročnejšim trendom, ki je pokazal, da se je dostopnost pravne pomoči v nekaterih državah članicah zmanjšala. Višina sodnih taks (slika 24) je od leta 2016 večinoma ostala nespremenjena, čeprav je več držav članic zvišalo sodne takse za zahtevke majhne vrednosti. Breme sodnih taks ostaja sorazmerno višje za zahtevke majhne vrednosti. Težave pri uveljavljanju pravne pomoči v kombinaciji z visokimi sodnimi taksami v nekaterih državah članicah bi lahko revne ljudi odvračale od iskanja dostopa do pravnega varstva; ·višina sodnih taks za gospodarski sodni postopek (slika 25) se med državami članicami močno razlikuje (sega od 0,1 % do 6 % vrednosti zahtevka), v samo dveh državah članicah pa sodnih taks sploh ni. Na sliki 26 je prikazano, kolikšen del stroškov postopka lahko stranka, ki je v postopku uspela, v gospodarski zadevi dobi povrnjen. V zvezi s povračilom nagrade odvetnika v pravdnem postopku se pojavljajo velike razlike med državami članicami z zakonsko določenim sistemom nagrad in brez njega ter znotraj teh skupin (zlasti med bolj in manj velikodušnimi zakonsko določenimi sistemi nagrad). Poleg tega je v številnih državah članicah povračilo stroškov postopka odvisno od presoje sodišča. Stopnja velikodušnosti sistema za povračilo nagrad odvetnikov ima lahko spodbujevalni ali odvračilni učinek na verjetnost vložitve zadeve in zato na splošni dostop do pravnega varstva; ·pregled stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021 vključuje širšo analizo možnosti spodbujanja prostovoljne uporabe načinov alternativnega reševanja sporov (slika 27) za zasebne spore v državah članicah, zlasti možnosti uporabe digitalnih tehnologij. 17 držav članic zagotavlja možnost za začetek postopka ali vložitev zahtevka in predložitev dokazne listine prek spleta vsaj v določenih vrstah sporov. V 19 državah članicah lahko stranke prejmejo elektronsko obvestilo o začetku in različnih fazah postopka, v 12 državah članicah pa je strankam na voljo možnost spletnega plačila veljavnih taks. V osmih državah članicah se za lažjo predložitev in reševanje sporov lahko uporabijo tehnologije, kot so aplikacije umetne inteligence ali klepetalni boti; ·pregled stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021 drugič vsebuje celovit pregled ukrepov, ki so jih države članice sprejele za otrokom prijazen pravosodni sistem (slika 28). V vseh državah članicah je pravosodni sistem vsaj nekoliko prilagojen, pri čemer so najpogostejši zlasti ukrepi za otrokom prijazne obravnave (vključno z lokacijo) in preprečitev več zaslišanj otroka. Skoraj vse države članice zagotavljajo tudi tečaje usposabljanja za sodnike o otrokom prijaznem pravosodju. Viri Za kakovostne pravosodne sisteme v državah članicah so potrebni zadostna raven finančnih sredstev in človeških virov, vključno s potrebnimi naložbami v fizično in tehnično infrastrukturo, ustrezno začetno in nadaljnje usposabljanje ter raznolikost sodnikov, vključno z uravnoteženo zastopanostjo spolov. Pregled stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021 kaže naslednje: ·v zvezi s finančnimi sredstvi podatki kažejo, da so skupni splošni javnofinančni odhodki za sodišča leta 2019 v državah članicah na splošno ostali večinoma nespremenjeni, medtem ko med državami članicami še naprej ostajajo velike razlike med dejanskimi zneski tako v eurih na prebivalca kot tudi kot delež BDP (sliki 29 in 30). Skoraj vse države članice so leta 2019 povečale odhodke na prebivalca (v primerjavi z letom 2018), večina pa jih je povečala tudi kot delež BDP; ·enako kot v pregledu stanja na področju pravosodja v EU za leto 2020 je tudi v pregledu za leto 2021 prikazana razčlenitev skupnih odhodkov na različne kategorije na podlagi podatkov, ki jih je zbral Eurostat. S slike 31 so razvidne velike razlike med vzorci porabe v državah članicah. Medtem ko po eni strani plače sodnikov in sodnega osebja (vključno s socialnimi prispevki) predstavljajo največji delež v večini držav članic, naložbe v osnovna sredstva, kot so sodne stavbe in programska oprema, predstavljajo manjši delež. Po drugi strani so odhodki za obratovalne stroške (npr. najem stavb, pravno pomoč in drugo potrošno blago) v nekaj državah članicah bistveno večji kot v večini drugih držav članic. Ta razčlenitev je na medletni ravni ostala večinoma nespremenjena; ·med sodniki na ravni vrhovnega sodišča je v večini držav članic še vedno manj kot 50 odstotkov žensk (slika 33). Razvoj v triletnem obdobju od leta 2018 do leta 2020 kaže, da se trendi med državami članicami razlikujejo, vendar se je od leta 2010 delež sodnic na vrhovnih sodiščih v večini držav članic povečal; ·kar zadeva usposabljanje sodnikov, skoraj vse države članice zagotavljajo vsaj nekaj stalnega usposabljanja na področju sodnih veščin, manj pa jih zagotavlja usposabljanje v zvezi z veščinami na področju informacijske tehnologije, upravljanjem sodišč in sodniško etiko. V primerjavi s preteklim letom se je delež sodnikov, ki so se udeležili usposabljanja v zvezi z veščinami na področju informacijske tehnologije, le nekoliko povečal (slika 35). Na področju usposabljanja za komuniciranje z ranljivimi skupinami strank (slika 36) večina držav članic zagotavlja usposabljanje v zvezi z žrtvami nasilja na podlagi spola, več kot polovica držav članic pa zagotavlja usposabljanje v zvezi s praksami, ki upoštevajo vidik spola, prosilci za azil ali osebami z drugačnim kulturnim, verskim, etničnim ali jezikovnim ozadjem. Usposabljanje o komuniciranju s slabovidnimi ali naglušnimi osebami je na voljo v približno polovici držav članic. Usposabljanje za ozaveščanje o dezinformacijah in njihovo obravnavanje je na voljo samo v malo več kot polovici držav članic. Orodja za ocenjevanje ·Uporaba raziskav med uporabniki sodišč in delavci v pravni stroki (slika 37) se je nekoliko povečala v letu 2019 v primerjavi s predhodnimi leti, pri čemer je število držav članic, ki so se odločile, da ne bodo izvedle nobene raziskave, nespremenjeno. Vendar se zdi, da je nekaj razlik glede tega, katere države članice niso izvajale raziskav, kar nakazuje, da se včasih raziskave izvajajo samo vsako drugo leto oziroma vsakih nekaj let. Pogoste teme raziskav ostajajo dostopnost, storitve za stranke, sodne obravnave in sodbe ter splošno zaupanje v pravosodni sistem, le nekaj držav članic pa je zanimalo zadovoljstvo skupin s posebnimi potrebami ali seznanjenost posameznikov z njihovimi pravicami. Vse države članice, ki so uporabile raziskave, so zagotovile tudi nadaljnje ukrepe (slika 38), čeprav se je obseg teh nadaljnjih ukrepov še naprej zelo razlikoval. Rezultati so bili na splošno upoštevani v letnih ali posebnih poročilih, v številnih državah članicah pa so bili upoštevani pri oceni ali uporabljeni za opredelitev potrebe po spremembi zakonodaje. Digitalizacija ·Pregled stanja na področju pravosodja v EU od leta 2021 vključuje razširjen del o podrobni proučitvi vidikov, povezanih z digitalizacijo pravosodja. Čeprav večina držav članic digitalne rešitve že uporablja v različnih kontekstih in v različnem obsegu, je še veliko prostora za izboljšave. ·Skoraj vse države članice zagotavljajo dostop do nekaterih spletnih informacij o svojem pravosodnem sistemu, vključno s centraliziranim spletnim portalom s spletnimi obrazci in interaktivnim izobraževanjem o zakonskih pravicah (slika 39). Razlikujejo pa se vsebina teh informacij in njihova ustreznost za odzivanje na potrebe ljudi. Samo omejeno število držav članic (12) ljudem omogoča, da na podlagi interaktivne spletne simulacije ugotovijo, ali so upravičeni do pravne pomoči. Spletno mesto s spletnimi obrazci za javnost in podjetja ali informacijami za tuje govorce je na voljo v večini držav članic. ·Manj kot polovica držav članic ima postopkovna pravila, ki so pripravljena za digitalizacijo in priznavajo uporabo komunikacije na daljavo ter dopustnost dokazov, predloženih le v digitalni obliki. V drugih državah članicah je to mogoče le v omejenih primerih. ·Kar zadeva uporabo digitalne tehnologije na sodiščih in državnih tožilstvih, ima večina držav članic že različna digitalna orodja, ki so na voljo sodiščem, tožilcem in članom osebja. Medtem ko ima večina držav članic vzpostavljene sisteme za vodenje zadev, videokonferenčne sisteme in možnost za delo na daljavo, še vedno obstaja potreba po nadaljnjem napredku pri zagotavljanju večje razpoložljivosti sistemov za samodejno dodeljevanje zadev, umetne inteligence in orodij, ki temeljijo na blokovnih verigah. ·V večini držav članic imajo sodišča na voljo varna elektronska orodja za komunikacijo. Vendar pa lahko v več državah članicah varne elektronske rešitve uporabljajo samo pri komunikaciji z določenimi delavci v pravni stroki in/ali nacionalnimi organi. V primeru državnih tožilstev manj kot ena tretjina držav članic zagotavlja varno elektronsko komunikacijo z delavci v pravni stroki in nacionalnimi institucijami na celovit način. ·V civilnih/gospodarskih in upravnih zadevah večina držav članic zagotavlja državljanom in podjetjem (ali njihovim pravnim zastopnikom) spletni dostop do tekočih ali zaključenih zadev, čeprav v različnem obsegu. Kljub temu imajo obdolženci in žrtve v kazenskih zadevah v večini držav članic zelo malo možnosti, da spremljajo svojo zadevo ali sodelujejo v enem od njenih delov s pomočjo digitalnih rešitev, v nekaterih državah članicah pa te možnosti sploh ni. ·V primerjavi s prejšnjimi leti pri spletnem dostopu do sodb sodišč (slika 46) ni bilo napredka, zlasti pri objavi sodb sodišč najvišje stopnje: 17 držav članic objavi vse sodbe v civilnih/gospodarskih in upravnih zadevah, 15 držav članic pa objavlja tudi sodbe v kazenskih zadevah na najvišji stopnji. Ti podatki so spodbuda za vse države članice za nadaljnja izboljšanja, saj imajo odločbe na najvišji stopnji pomembno vlogo pri doslednosti sodne prakse. Tudi pri objavi sodb na drugostopenjskih sodiščih ni bilo nobenega napredka. Leta 2020 je vse sodbe v civilnih/gospodarskih in upravnih zadevah na drugostopenjskih sodiščih na spletu objavilo samo devet držav članic, drugostopenjske kazenske sodbe pa je objavilo šest držav članic, kar je manj kot leta 2019. ·V pregledu stanja na področju pravosodja v EU za leto 2021 se še naprej analizirajo ureditve, vzpostavljene v državah članicah, ki pomagajo pri pripravi strojno berljivih sodnih odločb (slika 47). Vse države članice imajo vzpostavljenih vsaj nekaj ureditev za civilne/gospodarske, upravne in kazenske zadeve, v zvezi s katerimi je mogoče med državami članicami opaziti precejšnje razlike. Zdi se, da so upravna sodišča razmeroma bolj napredna, kar zadeva dejavnike, ki omogočajo pravosodni sistem, primeren za algoritme. Na splošno je mogoče opaziti težnjo k uvedbi več ureditev, zlasti glede razpoložljivosti metapodatkov v sodbah na podlagi ključnih besed, datumov izdaje odločb in ureditve osebnih podatkov v objavljenih sodbah. V primerjavi z letom 2019 je večina držav članic poročala o izboljšanju v letu 2020. Zdi se, da imajo pravosodni sistemi, v katerih so bile vzpostavljene ureditve za pripravo sodb v skladu s standardi, ki omogočajo njihovo strojno berljivost, potencial za doseganje boljših rezultatov v prihodnosti.



3.3 Neodvisnost Neodvisnost sodstva, ki je neločljivo povezana z nalogo sodnega odločanja, je zahteva, ki izhaja iz načela učinkovitega sodnega varstva iz člena 19 PEU in pravice do učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem, določene v členu 47 Listine EU o temeljnih pravicah ( ). Navedena zahteva predpostavlja: (a) zunanjo neodvisnost, ko zadevni organ svoje funkcije izvaja samostojno, ne da bi bil s komer koli kakor koli hierarhično povezan ali mu bil podrejen in ne da bi prejemal kakršne koli ukaze ali navodila, ter da je s tem zaščiten pred zunanjimi posegi ali pritiski, ki lahko ogrozijo neodvisnost presoje njegovih članov in vplivajo na njihove odločitve, ter (b) notranjo neodvisnost in nepristranskost, ko je zagotovljena enaka distanca do strank v postopku in njihovih posamičnih interesov glede predmeta postopka ( ). Neodvisnost sodstva zagotavlja, da bodo zaščitene vse pravice, ki jih posameznikom daje pravo EU, in da bodo varovane skupne vrednote držav članic iz člena 2 PEU, zlasti vrednota pravne države ( ). Varstvo pravnega reda EU je temeljno za vse državljane in podjetja, katerih pravice in svoboščine so zaščitene na podlagi prava EU. Zaznana neodvisnost sodstva je dejavnik, ki krepi rast, saj lahko zaznano pomanjkanje neodvisnosti sodstva odvrača naložbe ( ). V pregledu stanja je poleg kazalnikov v zvezi z zaznano neodvisnostjo sodstva iz različnih virov predstavljenih več kazalnikov o tem, kako so pravosodni sistemi urejeni za varovanje neodvisnosti sodstva v nekaterih primerih, ko je lahko ta ogrožena. Ob upoštevanju prispevkov Evropske mreže sodnih svetov (ENCJ), Mreže predsednikov vrhovnih sodišč EU (NPSJC) ter skupine strokovnjakov za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma so v pregledu stanja prikazani kazalniki o vključenih organih in statusu kandidatov za imenovanje na položaj sodnikov vrhovnih sodišč, pregled hierarhičnih pristojnosti na državnih tožilstvih in možnost nadzora nad odločitvijo tožilca o neuvedbi kazenskega pregona v zadevi.



3.3.1 Zaznana neodvisnost sodstva Slika 48: Zaznana neodvisnost sodišč in sodnikov med širšo javnostjo (*) (vir: Eurobarometer ( ) – svetle barve: 2016, 2019 in 2020, temne barve: 2021) (*) Države članice so razvrščene najprej glede na delež anketirancev, ki so navedli, da je neodvisnost sodišč in sodnikov zelo dobra ali dokaj dobra (skupno dobra); če ima več držav članic enak delež ocene skupno dobro, so nato razvrščene glede na delež anketirancev, ki so navedli, da je neodvisnost sodišč in sodnikov dokaj slaba ali zelo slaba (skupno slaba); če ima več držav članic enak delež ocene skupno dobro in skupno slabo, so nato razvrščene glede na delež anketirancev, ki so navedli, da je neodvisnost sodišč in sodnikov zelo dobra; če ima več držav članic enak delež ocene skupno dobro, skupno slabo in zelo dobro, so nato razvrščene glede na delež anketirancev, ki so navedli, da je neodvisnost sodišč in sodnikov zelo slaba. Na sliki 49 so prikazani glavni razlogi za zaznano pomanjkanje neodvisnosti sodišč in sodnikov med anketiranci. Anketiranci iz širše javnosti, ki so neodvisnost pravosodnega sistema ocenili kot „dokaj slabo“ ali „zelo slabo“, so lahko za utemeljitev ocene izbirali med tremi razlogi. Države članice so navedene v enakem vrstnem redu kot na sliki 48. Slika 49: Glavni razlogi za zaznano pomanjkanje neodvisnosti sodišč in sodnikov med širšo javnostjo (delež vseh anketirancev – višja vrednost pomeni večji vpliv) (vir: Eurobarometer ( )) Slika 50: Zaznana neodvisnost sodišč in sodnikov med podjetji (*) (vir: Eurobarometer ( ) – svetle barve: 2016, 2019 in 2020, temne barve: 2021) (*) Države članice so razvrščene najprej glede na delež anketirancev, ki so navedli, da je neodvisnost sodišč in sodnikov zelo dobra ali dokaj dobra (skupno dobra); če ima več držav članic enak delež ocene skupno dobro, so nato razvrščene glede na delež anketirancev, ki so navedli, da je neodvisnost sodišč in sodnikov dokaj slaba ali zelo slaba (skupno slaba); če ima več držav članic enak delež ocene skupno dobro in skupno slabo, so nato razvrščene glede na delež anketirancev, ki so navedli, da je neodvisnost sodišč in sodnikov zelo dobra; če ima več držav članic enak delež ocene skupno dobro, skupno slabo in zelo dobro, so nato razvrščene glede na delež anketirancev, ki so navedli, da je neodvisnost sodišč in sodnikov zelo slaba. Na sliki 51 so prikazani glavni razlogi za zaznano pomanjkanje neodvisnosti sodišč in sodnikov med anketiranci. Anketiranci med podjetji, ki so neodvisnost pravosodnega sistema ocenili kot „dokaj slabo“ ali „zelo slabo“, so lahko za utemeljitev svoje ocene izbirali med tremi razlogi. Države članice so navedene v enakem vrstnem redu kot na sliki 50. Slika 51: Glavni razlogi za zaznano pomanjkanje neodvisnosti sodišč in sodnikov med podjetji (delež vseh anketirancev – višja vrednost pomeni večji vpliv) (vir: Eurobarometer ( ))



3.3.2 Strukturna neodvisnost Za jamstva glede strukturne neodvisnosti so potrebna pravila, ki se nanašajo zlasti na sestavo sodišča ter na imenovanje, trajanje funkcije in razloge za vzdržanje, izločitev in razrešitev njegovih članov ter na podlagi katerih je mogoče zavrniti vsak upravičen dvom pri posameznikih o zaščitenosti navedenega sodišča pred zunanjimi dejavniki in njegovi nevtralnosti glede nasprotujočih si interesov ( ). Navedena pravila morajo zlasti omogočiti, da se ne izključijo zgolj vsakršni neposredni vplivi v obliki navodil, temveč tudi oblike bolj posrednega vplivanja, ki lahko usmerjajo odločitve zadevnih sodnikov ( ). Oblikovani so bili evropski standardi, kar je storil zlasti Svet Evrope, na primer v priporočilu Sveta Evrope o neodvisnosti, učinkovitosti in odgovornosti sodnikov iz leta 2010 ( ). Pregled stanja na področju pravosodja v EU predstavlja določene kazalnike o vprašanjih, pomembnih za oceno, kako so pravosodni sistemi urejeni za varovanje neodvisnosti sodstva. Ta izdaja pregleda stanja na področju pravosodja v EU zlasti vsebuje nove kazalnike o vključenih organih in statusu kandidatov za imenovanje na položaj sodnikov vrhovnih sodišč (slike 52–54) ( ). Predstavlja tudi pregled hierarhičnih pristojnosti na državnih tožilstvih in možnost nadzora nad odločitvijo tožilca o neuvedbi kazenskega pregona v zadevi (slike 55–57) ( ). Na slikah so predstavljeni nacionalni okviri iz decembra 2020.

Podatki, predstavljeni v pregledu stanja, ne zagotavljajo ocene ali prikazujejo kvantitativnih podatkov o uspešnosti jamstev. Njihov namen ni izražati zapletenosti in podrobnosti postopkov ter ustreznih jamstev. Opozoriti bi bilo treba tudi, da je izvajanje politik in praks za spodbujanje integritete in preprečevanje korupcije v pravosodnem sistemu prav tako bistveno za zagotavljanje neodvisnosti sodstva. Nazadnje, učinkovito varstvo neodvisnosti sodstva poleg kakršnih koli drugih potrebnih norm zahteva tudi kulturo integritete in nepristranskosti, ki je skupna vsem sodnikom in jo spoštuje širša družba. – Imenovanje sodnikov vrhovnih sodišč – Vrhovna sodišča so kot sodišča zadnje stopnje bistvena za zagotovitev enotne uporabe prava v državah članicah. Naloga držav članic je, da organizirajo postopek imenovanja sodnikov vrhovnih sodišč, da se zagotovita njihova neodvisnost in nepristranskost. V zvezi s tem evropsko pravo od držav članic zahteva, da zagotovijo, da sodniki po imenovanju pri izvajanju svojih nalog niso pod vplivom ali pritiskom organa za imenovanja ( ). Zagotoviti je tudi treba, da so materialni pogoji in podrobna postopkovna pravila, ki se uporabljajo za sprejetje odločitev o imenovanju, takšni, da pri posameznikih ne morejo ustvariti utemeljenih dvomov v zvezi z nedovzetnostjo zadevnih sodnikov za zunanje dejavnike in njihovo nevtralnostjo v razmerju do nasprotujočih si interesov ( ). Sodelovanje neodvisnih organov, kot so sodni sveti, v postopku imenovanja sodnikov lahko prispeva k objektivnosti tega postopka, če je tak organ sam po sebi dovolj neodvisen od zakonodajne in izvršilne oblasti ( ).



Na sliki 52 je prikazan pregled teles in organov, ki predlagajo sodnike za imenovanje na položaj sodnikov vrhovnih sodišč, in organov, ki jih imenujejo, ter organov, s katerimi se opravi posvetovanje (npr. sodniki). Slika 52: Imenovanje sodnikov vrhovnih sodišč: organi za predlaganje in organi za imenovanje (*) ( ) AT: predlog: posebni senat vrhovnega sodišča; imenovanje: predsednik po nasvetu ministra za pravosodje. LU: predlog in imenovanje: Cour supérieure de justice. DE: predlog: Richterwahlausschuss (odbor za izvolitev sodnikov, ki ga sestavljajo ministri za pravosodje iz 16 zveznih dežel in 16 članov, ki jih izvoli zvezni parlament (Bundestag)) ali ministrstvo za pravosodje; imenovanje: Richterwahlausschuss po posvetu s Präsidialrat (predsedniškim svetom vrhovnega sodišča, ki ga sestavljajo predsednik in sodniki, ki jih izvolijo vsi sodniki sodišča, ter ki predloži obrazloženo mnenje o osebni in poklicni primernosti vsakega kandidata) in z obveznim soglasjem ministra za pravosodje; uradno imenovanje s strani predsednika. SK: predlog: predsedniki sodišč ali sodni svet; imenovanje: voditelj države po nasvetu sodnega sveta. SE: predlog: sodni odbor za predloge; imenovanje: vlada. HR: predlog: kandidati se sami prijavijo v postopek izbora. EE: predlog: predsednik vrhovnega sodišča po odprtem postopku izbora; predsednik vrhovnega sodišča najprej upošteva mnenje vseh sodnikov vrhovnega sodišča in sveta za upravljanje sodišč. NL: predlog: vrhovno sodišče; imenovanje: parlament. PL: predlog: nacionalni sodni svet; imenovanje: predsednik republike. RO: ni predloga za imenovanje: vrhovni sodni svet izvede postopek izbora prek nacionalnega inštituta za sodnike in tožilce. CY: imenovanje s strani predsednika po nasvetu predsednika vrhovnega sodišča. EL: predlog: minister za pravosodje; imenovanje: sodni svet, čemur sledi predsedniški odlok o izvedbi sklepa. BG: ni predloga: postopek izbora; imenovanje: ustrezni kolegij vrhovnega sodnega sveta. LT: graf prikazuje postopek za vrhovno sodišče. Predsednik parlamenta (Seimas) imenuje sodnika vrhovnega sodišča; predlog: predsednik republike. Kandidate izbere izbirna komisija. Predsedniku svetuje tudi sodni svet; imenovanje: parlament. . Sodnike vrhovnega upravnega sodišča imenuje predsednik republike. LV: predlog: predsednik sodišča z obveznim mnenjem oddelka vrhovnega sodišča; imenovanje: parlament za zunanje kandidate, sodni svet za sodnike. IT: predsednik republike na predlog sodnega sveta (Consiglio di presidenza della giustizia amministrativa, CPGA) izda odlok o imenovanju sodnikov državnega sveta. FR: organ za imenovanja je predsednik republike, ki mora sodnike (po nasvetu vrhovnega sodnega sveta (CSM)) uradno imenovati z odlokom. BE: predlog: sodni svet po obveznem nasvetu vrhovnega sodišča. DK: ministru za pravosodje enega kandidata predlaga svet za imenovanja v pravosodju s postopkom preverjanja, ki ga izvaja vrhovno sodišče (uradno imenovanje s strani voditelja države). IE: predlog: svetovalni odbor za imenovanja sodnikov izbere kandidate, ki še ne opravljajo sodniške funkcije, in jih predlaga vladi kot ustrezne za imenovanje na sodniško funkcijo. Vlada lahko sodnike, ki opravljajo sodniško funkcijo, imenuje na višje sodniške položaje; imenovanje: predsednik Irske po nasvetu vlade. HU: predsednik vrhovnega sodišča (Kúria) obvesti predsednika državnega urada za sodstvo (OBH) o prostem sodniškem mestu. Predsednik OBH objavi javni poziv za vložitev kandidatur za prosto sodniško mesto. Pristojni kolegij vrhovnega sodišča (Kúria) pripravi mnenje o vsakem kandidatu s tajnim glasovanjem. Vsakemu kandidatu dodeli 0–20 točk. Sodni svet vrhovnega sodišča (Kúria) pripravi mnenje o kandidatih ter jih razvrsti na podlagi dodeljenih točk, s katerimi oceni njihove veščine in lastnosti. Točke so opredeljene v odloku ministra za pravosodje. Število točk je lahko enako kot za vsa nižja sodniška mesta. Predsednik vrhovnega sodišča (Kúria) lahko sprejme naslednje odločitve: a) imenuje kandidata, ki se uvrsti na prvo mesto. Če kandidat pred tem ni bil sodnik, mora predsednik vrhovnega sodišča (Kúria) poslati vloženo kandidaturo predsedniku republike za imenovanje sodnika; b) če želi imenovati drugo- ali tretjeuvrščenega kandidata, potrebuje odobritev nacionalnega sodnega sveta (OBT). V predlogu mora nacionalnemu sodnemu svetu (OBT) utemeljiti svoje razloge. Drugo- ali tretjeuvrščeni kandidat je lahko imenovan samo, če OBT da svoje soglasje; c) vlogo lahko razveljavi zaradi: nedopustnosti vloge, kršitve postopkovnih pravil s strani sodnega sveta, nasprotja interesov zaradi imenovanja, nezadostne utemeljitve s strani sodnega sveta, spremembe v delovni obremenitvi, proračunskih težav, ki so se pojavile po postopku vložitve kandidatur, ali potrebe po zapolnitvi mesta brez vložitve kandidature v skladu z zakonom zaradi določenih okoliščin, ki so nastale po začetku postopka vložitve kandidatur. MT: predlog: predsednik vlade po posvetovanju s komisijo za pravosodje; imenovanje: voditelj države po nasvetu predsednika vlade. ES: imenovanje: voditelj države (kralj) po nasvetu sodnega sveta. Na sliki 53 je prikazano, ali se na položa