EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 15.12.2021 COM(2021) 802 final 2021/0426(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o energijski učinkovitosti stavb (prenovitev) (Besedilo velja za EGP) {SEC(2021) 430 final} - {SWD(2021) 453 final} - {SWD(2021) 454 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Revizija direktive o energijski učinkovitosti stavb je del delovnega programa Komisije za leto 2021 „Pripravljeni na 55“ in dopolnjuje druge sestavne dele svežnja, predlaganega julija 2021, v katerem je določena vizija za doseganje brezemisijskega stavbnega fonda do leta 2050. Kot je bilo že navedeno v podnebnem akcijskem načrtu, je to ključni zakonodajni instrument za uresničitev ciljev razogljičenja za leti 2030 in 2050. Temelji na ključnih elementih treh prednostnih področij strategije za val prenove, vključno z namero, da se predlagajo obvezni minimalni standardi energijske učinkovitosti, in sicer po oceni učinka, v kateri se preučijo njihovo področje uporabe, časovnica, postopno uvajanje in spremljajoče podporne politike. Glede na potrebo po ustreznih postopkih posvetovanja in ocene učinka bi se lahko predlagana revizija izvedla le nekoliko pozneje kot prvi sklop pobud „Pripravljeni na 55“, sprejetih julija 2021. Predlog je zlasti pomemben, ker gre stavbam pripisati 40 % porabljene energije ter 36 % neposrednih in posrednih emisij toplogrednih plinov, povezanih z energijo. V EU ogrevanje, hlajenje in topla sanitarna voda predstavljajo 80 % porabljene energije v gospodinjstvih. Da bi Evropa postala odpornejša, je treba prenoviti stavbe EU, da bodo bolj energijsko učinkovite in manj odvisne od fosilnih goriv. Prenova je ključna za zmanjšanje porabe energije v stavbah, zmanjšanje emisij in znižanje računov za energijo. Poleg tega ustvarja delovna mesta na lokalni ravni in gospodarsko rast. Glede na to, da uvedba sprememb v stavbnem sektorju zahteva veliko časa, je potrebna pravočasna revizija direktive, da se podpre doseganje ciljev iz svežnja „Pripravljeni na 55“. 1.1.Medsebojno delovanje svežnja „Pripravljeni na 55“ in zlasti novega sistema za trgovanje z emisijami Sveženj „Pripravljeni na 55“ sestavlja sklop medsebojno povezanih predlogov, podkrepljenih z analizo ocene učinka, ki to upošteva. Analiza je pokazala, da bi prevelik poudarek na okrepljenih regulativnih politikah po nepotrebnem povzročil visoke gospodarske obremenitve, samo oblikovanje cen ogljika pa ne bi odpravilo sedanjih tržnih pomanjkljivosti in netržnih ovir. Izbrana kombinacija politik zato skrbno uravnoveša oblikovanje cen, cilje, standarde in podporne ukrepe. Predlagana revizija direktive o energijski učinkovitosti stavb je določena v istem okviru. Zato bi sprememba ravnovesja v skupni kombinaciji zahtevala prilagoditev različnih delov politike. Oslabitev ukrepov za določanje cen in ciljnih ukrepov za spodbujanje razogljičenja stavbnega sektorja bi zahtevala ustrezno strožje regulativne ukrepe pri reviziji direktive o energijski učinkovitosti stavb, zlasti v zvezi z opuščanjem fosilnih goriv in obveznimi minimalnimi standardi energijske učinkovitosti. Ustrezne ocene učinka Komisije so pokazale, da bi bilo doseganje ciljev manj zanesljivo in dražje, če ne bi bilo signala cene ogljika za goriva za ogrevanje, kot je predlagani novi sistem trgovanja z emisijami (ETS) za stavbe in cestni promet. To najbolje deluje skupaj z regulativnimi ukrepi EU in dopolnilnimi nacionalnimi ukrepi, ki jih spodbujajo predlagane večje ambicije v uredbi o porazdelitvi prizadevanj, direktivi o energijski učinkovitosti in direktivi o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov. Novi sistem trgovanja z emisijami ustvarja ekonomske spodbude za razogljičenje stavb in prihodke za javno podporo, ki je usmerjena zlasti v ranljiva gospodinjstva. Revidirana direktiva o energijski učinkovitosti stavb obravnava negospodarske ovire za prenovo. Vzpostavlja omogočitveni okvir za zagotavljanje finančne podpore za prenovo brez neposredne mobilizacije potrebnih sredstev. Revidirana direktiva o energijski učinkovitosti stavb bi lahko znatno prispevala k doseganju ciljev za leto 2030. Ocena učinka direktive o energijski učinkovitosti stavb kaže, da bi bilo brez nje potrebno skupno zmanjšanje emisij manjše za približno polovico od tistega, kar je v stanovanjskem in storitvenem sektorju potrebno za dosego cilja za leto 2030. Brez teh revizij bi bilo potrebnih več ukrepov na ravni držav članic, da bi zapolnili to vrzel, vendar bi negotovost glede njihove učinkovitosti, pravočasnosti in skladnosti s ciljem razogljičenja do leta 2050 iz evropskih podnebnih pravil razvodenela spodbude za hitro povečanje stopenj prenove. Brez okrepljenih regulativnih ukrepov na ravni EU ali nacionalni ravni za povečanje stopnje prenove bi morala biti cena ogljika višja, na koncu pa negospodarske ovire za prenovo ne bi bile odpravljene. Pomembno bo, da se med pogajanji ohrani skladnost vseh s stavbami povezanih določb v svežnju za dosego dogovora o skladnem in trdnem okviru za stavbe, da bi dosegli cilje EU za leti 2030 in 2050. 1.2.Vprašanja v zvezi z ranljivostjo, cenovno dostopnostjo in energijsko revščino Glavna novost revizije je uvedba minimalnih standardov energijske učinkovitosti, da se spodbudi zahtevana preobrazba sektorja. Prenova stavb ima dva splošno priznana pozitivna gospodarska učinka: 1. znižanje stroškov energije, zmanjšanje energijske revščine in 2. povečanje vrednosti energijsko učinkovitejših stavb. Druge koristi vključujejo boljšo kakovost življenja in krajša povprečna obdobja, ko so stavbe prazne. Koristi znižanja računov za energijo so še pomembnejše, ko so cene energije visoke. Ljudem, ki živijo v energijsko najmanj učinkovitih stavbah, in tistim, ki se soočajo z energijsko revščino, bi koristile prenovljene in boljše stavbe ter nižji stroški energije, poleg tega pa bi bili zaščiteni pred nadaljnjim zviševanjem in nestanovitnostjo tržnih cen. Po drugi strani pa bi najemodajalci lahko poskušali stroške prenove prenesti na najemnike, da bi pokrili svoje začetne naložbe. Poleg tega bi lahko izrazitejša osredotočenost na odpravo pomanjkljivosti obstoječih stavb z najmanjšo energijsko učinkovitostjo še dodatno znižala njihove cene v tržnih transakcijah, čeprav že obstaja določena povezava med razredi energijske učinkovitosti in vrednostjo. Minimalni standardi energijske učinkovitosti na ravni EU so bili skrbno oblikovani, da bi ublažili morebitne negativne socialne učinke in čim bolj povečali njihove socialne koristi, zlasti kar zadeva izboljšanje življenjskih razmer v najmanj učinkovitih stavbah ter zmanjšanje ali celo preprečevanje energijske revščine. Države članice bodo morale podpreti skladnost z minimalnimi standardi energijske učinkovitosti z ustreznim okvirom podpore, ki vključuje finančno podporo, tehnično pomoč, odpravo ovir in spremljanje socialnih učinkov, zlasti na najranljivejše skupine. V nacionalnih načrtih za prenovo stavb bo pozornost namenjena spremljanju, kako se zmanjšuje število ljudi, ki trpijo zaradi energijske revščine, in število prebivalcev, ki živijo v neustreznih stanovanjih (npr. v katerih puščajo stene ali strehe) ali v neustreznih pogojih toplotnega udobja. V načrtih bo predstavljen pregled nacionalnih politik in ukrepov, ki krepijo in ščitijo ranljiva gospodinjstva, zmanjšujejo energijsko revščino in zagotavljajo cenovno dostopnost stanovanj. Ukrepi iz tega predloga so skladni s politiko in ukrepi v instrumentih EU, ki podpirajo socialno pravičen prehod. Ti vključujejo poročanje o napredku pri doseganju nacionalnih okvirnih ciljev za zmanjšanje števila gospodinjstev, ki se soočajo z energijsko revščino, v skladu z nacionalnimi energetskimi in podnebnimi načrti ter načrtovanih naložbah za ublažitev distribucijskih učinkov in spodbujanje strukturnih rešitev (zlasti energijske prenove stavb, vključno z ukrepi za izboljšanje energijske učinkovitosti ali vključevanjem proizvodnje energije iz obnovljivih virov, razogljičenjem njihovih sistemov ogrevanja in hlajenja), da bi se zmanjšala odvisnost od fosilnih goriv v skladu s predlaganimi socialnimi načrti za podnebje ter Evropskim svetovalnim vozliščem za energijsko revščino, ki podpira prizadevanja držav članic za zmanjšanje in spremljanje energijske revščine. 1.3.Razpoložljivost financiranja, sredstev EU in nacionalnih podpornih ukrepov

Predlog je dobro usklajen z drugimi ustreznimi instrumenti, zlasti kar zadeva sredstva EU in nacionalne sklade. Mehanizem za okrevanje in odpornost (RRF) spodbuja znatne naložbe v prenovo stavb zaradi močnih komponent na vodilnem področju „Prenoviti“ v nacionalnih načrtih za okrevanje in odpornost. To se bo nadaljevalo do leta 2025/2026, kar bo utrlo pot izboljšavam, ki jih bo sprožila direktiva o energijski učinkovitosti stavb. V sedanjem večletnem finančnem okviru so na voljo sredstva EU za različne programe, v katerih je stavbni sektor opredeljen kot prednostna naloga: pri tem so ključni regionalni skladi v okviru kohezijske politike, Sklada za pravični prehod in InvestEU. Dopolnjujeta jih namenska tehnična podpora in pomoč Evropske komisije nacionalnim javnim upravam, da se olajšajo potrebne reforme in priprave na učinkovitost naložb. Predlagani novi Socialni sklad za podnebje v sistemu za trgovanje z emisijami bi premostil vrzel med mehanizmom za okrevanje in odpornost ter prehodom s sedanjega večletnega finančnega okvira na obdobje po letu 2027 ter mobiliziral 72,2 milijarde EUR za obdobje 2025–2032 za podporo gospodinjstvom, zlasti tistim, ki živijo v najmanj učinkovitih stavbah. Ta sklad bi kril začetne stroške in olajšal skladnost gospodinjstev z nizkimi dohodki z minimalnimi standardi energijske učinkovitosti, predlaganimi v direktivi o energijski učinkovitosti stavb. Naložbe v okviru nacionalnih socialnih načrtov za podnebje bodo sestavni del ukrepov financiranja iz nacionalnih načrtov prenove stavb na podlagi direktive o energijski učinkovitosti stavb. Da bi bila prenova stavb v skladu z delegiranim aktom o podnebni taksonomiji EU razvrščena kot trajnostna gospodarska dejavnost, se mora z njo bodisi doseči 30-odstotni prihranek energije, pri večji prenovah morajo biti izpolnjene minimalne zahteve glede energijske učinkovitosti ali mora vključevati posebne posamezne ukrepe, ki so razvrščeni kot trajnostni. Prenova zaradi uskladitve z minimalnimi standardi energijske učinkovitosti na ravni Unije je običajno v skladu z merili iz taksonomije EU, povezanimi z dejavnostmi prenove stavb. Poleg tega Komisija trenutno pregleduje zadevni okvir državne pomoči in si prizadeva, da bi bil bolj naklonjen potrebam revizije direktive o energijski učinkovitosti stavb in zlasti minimalnim standardom energijske učinkovitosti na ravni EU. Iz tega izhajajoče določbe o državni pomoči bi bile pomembne za spodbujanje zgodnjega izpolnjevanja minimalnih standardov energijske učinkovitosti, določenih na ravni EU, v zvezi z izboljšanjem stavb z najmanjšo energijsko učinkovitostjo. 1.4.Cilji predloga Glavni cilji te revizije so zmanjšanje emisij toplogrednih plinov in porabe končne energije v stavbah do leta 2030 ter določitev dolgoročne vizije za stavbe v smeri podnebne nevtralnosti po vsej EU do leta 2050. Da bi jih uresničili, pobuda temelji na več specifičnih ciljih: povečati stopnjo in obseg prenove stavb, izboljšati informacije o energijski učinkovitosti in trajnostnosti stavb ter zagotoviti, da bodo vse stavbe v skladu z zahtevami glede podnebne nevtralnosti do leta 2050. Okrepljena finančna podpora, posodobitev in povezovanje sistemov so vzvodi za doseganje teh ciljev. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Kot je pojasnjeno zgoraj, naj bi se s predlagano revizijo okrepili tako odvračajoči kot spodbujevalni dejavniki, ki podpirajo razogljičenje stavb, v povezavi s spodbudami za nacionalne ukrepe, določenimi v uredbi o porazdelitvi prizadevanj, in učinki novega sistema trgovanja z emisijami za stavbe in cestni promet na oblikovanje cen ogljika. Predlog spreminja obstoječe zakonodajno orodje. Zato se z njim ne more nadomestiti cilj, kot so cilji, določeni v uredbi o porazdelitvi prizadevanj, vendar se samo podpira njihovo doseganje. Predlog je tesno povezan s predlaganim novim sistemom trgovanja z emisijami, pri čemer en akt spodbuja razogljičenje goriv in tehnologij za ogrevanje, drug pa spodbuja zmanjšanje porabe energije. Z direktivo o energijski učinkovitosti stavb se bo določila splošna vizija za nove in obstoječe stavbe, ki se bo uporabljala za določbe, ki se nanašajo na stavbe, iz drugih pobud svežnja „Pripravljeni na 55“. S povečanjem ukrepov za zmanjšanje porabe energije v stavbnem sektorju bo direktiva o energijski učinkovitosti stavb prispevala tudi k doseganju splošnih ciljev glede energijske učinkovitosti, določenih v direktivi o energijski učinkovitosti. Večje število prenov, ki so posledica predloga direktive o energijski učinkovitosti stavb in zahteve, da morajo nove stavbe namestiti ogrevalne sisteme z ničelnimi neposrednimi emisijami toplogrednih plinov in vključiti energijo iz obnovljivih virov, da postanejo brezemisijske stavbe, bo omogočilo doseganje okvirnega cilja za leto 2030 glede deleža obnovljivih virov energije v porabi končne energije v stavbah v skladu z direktivo o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov. Predlog bo podprl nadomestitev neučinkovitih kotlov na fosilna goriva s sistemi brez neposrednih emisij toplogrednih plinov, kot so toplotne črpalke in druge tehnologije, ki temeljijo na obnovljivih virih energije. S predlogom bo posodobljena zasebna polnilna infrastruktura na parkiriščih v stavbah in ob njih, s čimer bo dopolnjena posodobljena uredba o infrastrukturi za alternativna goriva, ki določa večje ambicije glede splošnih ciljev, tudi glede javno dostopne polnilne infrastrukture za električna vozila. V skladu z evropskim zelenim dogovorom in novim okvirom EU za mobilnost v mestih vključuje predlog tudi določbe za izboljšanje parkirne infrastrukture za kolesa. Predlog podobno dopolnjuje zakonodajo o izdelkih, npr. uredbo o označevanju z energijskimi nalepkami, ki potrošnike spodbuja k nakupu z energijo povezanih izdelkov in naprav najvišjega razreda energijske učinkovitosti za namestitev v stavbah. Direktiva o energijski učinkovitosti stavb je povezana z direktivo o okoljsko primerni zasnovi, ki določa zahteve glede energijske učinkovitosti in druge zahteve glede okoljske učinkovitosti izdelkov, povezanih z energijo, zlasti za tehnične stavbne sisteme (npr. kotle, toplotne črpalke ali svetlobne vire) in opremo, ki se uporablja v stavbah (npr. gospodinjski aparati). Učinkovitost gradbenih proizvodov je obravnavana v uredbi o gradbenih proizvodih, predlog pa prispeva tudi k stalnemu napredku pri prilagajanju podnebnim spremembam, in sicer z določbami, povezanimi s krepitvijo odpornosti stavb proti podnebnim spremembam. Hkrati bodo okrepljena informacijska orodja iz direktive o energijski učinkovitosti stavb, ki bodo vključevala tudi sistem merjenja emisij ogljika, finančnim vlagateljem pomagala monetizirati koristi razogljičenja stavb, gospodinjstvom ali komercialnim akterjem pa bolje upoštevati gospodarske koristi prenove stavb in njihove načrte odplačevanja. Ti vidiki so usklajeni tudi z elementi taksonomije EU za trajnostne dejavnosti, povezanimi s stavbami. 2. PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Predlog temelji na členu 194(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki je pravna podlaga za politike Unije na področju energije. Cilj predlaganih ukrepov je „spodbujati energetsko učinkovitost in varčevanje z energijo ter razvijanje novih in obnovljivih virov energije“ (člen 194(1)(c) PDEU). •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) 2.1 Potreba po ukrepanju na ravni EU Energetska politika je v deljeni pristojnosti EU in držav članic ter je uveljavljeno področje politike EU. Predlagane spremembe direktive o energijski učinkovitosti stavb v veliki meri odražajo potrebo po njeni posodobitvi, da bi se odražala večja ambicioznost podnebnih in energetskih ciljev EU. To dopolnjuje dejstvo, da se je v oceni učinka nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov na ravni EU, ki jo je Komisija objavila septembra 2020, pokazalo, da obstajajo razlike v ambicijah glede energijske učinkovitosti: 2,8 odstotne točke za porabo primarne energije in 3,1 odstotne točke za porabo končne energije v EU v primerjavi s trenutno veljavnimi cilji za leto 2030. Zato so potrebni nadaljnji ukrepi na ravni EU v revidirani direktivi o energijski učinkovitosti stavb v skladu s tem, kar je predvideno v uredbi o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov. Stavbe so lokalna infrastruktura, vendar so nezadostne stopnje prenove in njihov obseg skupno vprašanje, s katerim se soočajo vse države članice v EU. Temeljni vzroki so večinoma negospodarski in pomembni v vseh državah članicah. Določitev skupnega okvira EU za pot razogljičenja stavb in s tem povezane zahteve ob hkratnem omogočanju prilagajanja nacionalnim okoliščinam bi tako vsem akterjem v dobavni verigi prenove in gradnje zagotovila tako potrebno gotovost, vsem deležnikom, od industrije do delovne sile na lokalni in nacionalni ravni, zasebnih vlagateljev in finančnih institucij pa predvidljivost in pripravljenost. Pretekle izkušnje z dolgoročnimi strategijami prenove so pokazale, kako pomembno je boljše zagotavljanje prave kombinacije prožnosti in usklajenih zahtev, da bi spodbudili zadostna prizadevanja v vseh državah članicah za doseganje ciljev na ravni EU.

2.2 Dodana vrednost EU Okrepljeni skupni okvir EU bo zagotovil spodbude za države članice z različnimi ravnmi ambicij, da na usklajen način in v potrebnem obsegu pospešijo energetski prehod na energijsko učinkovitejše stavbe z boljšimi energijski značilnostmi. Dovolj močni regulativni signali – tako za obstoječe kot za nove stavbe – bodo spodbudili naložbe v prenovo stavb, ustvarili delovna mesta, spodbudili inovacije, povečali koristi notranjega trga za gradbene proizvode in naprave ter pozitivno vplivali na konkurenčnost gradbenega ekosistema in z njim povezanih sektorjev. To bo skupaj z okrepljenim „skupnim jezikom“ skupnih standardov in dostopom do informacij zagotovilo tudi, da bo stavbni sektor na stroškovno najučinkovitejši način zmanjšal emisije toplogrednih plinov, npr. z ekonomijo obsega. Stavbe ne prečkajo mej, kar pa ne velja za financiranje, povezano s stavbami, ter tehnologije in rešitve, ki so v njih nameščene, od izolacije do toplotnih črpalk, učinkovite zasteklitve ali fotonapetostnih panelov. Ukrepi EU vodijo v posodobitev nacionalnih predpisov v stavbnem sektorju, da bi izpolnili cilje glede razogljičenja, odprli širše trge za inovativne izdelke na svetovni ravni in omogočili zmanjševanje stroškov, ko je to najbolj potrebno, ter industrijsko rast. Poleg tega prinašajo ukrepi EU v revidirani direktivi o energijski učinkovitosti stavb številne koristi, od boljšega zdravja in dobrega počutja državljanov, ustvarjanja delovnih mest na lokalni ravni v podporo okrevanju, zmanjševanja energijske revščine, socialne vključenosti, boljših življenjskih pogojev, zmanjšanja emisij toplogrednih plinov, odpornosti proti podnebnim spremembam do zmanjšanja porabe energije in stroškov energije. Prav tako so v skladu s pobudo novi evropski Bauhaus, ki poziva k združevanju trajnostnosti stavb in grajenega okolja s kakovostjo življenja in socialno vključenostjo. •Sorazmernost Ukrepi, vključeni v zakonodajni predlog, se štejejo za sorazmerne in v največji možni meri temeljijo na obstoječi zasnovi prvotne direktive iz leta 2002 ter njenih revizijah iz let 2010 in 2018. Kot je podrobno opisano v oddelku 3 spodaj, so bili pomisleki, ki jih je Odbor za regulativni nadzor izrazil v svojih negativnih mnenjih o sorazmernosti in ravni harmonizacije EU iz prednostne možnosti, opredeljene v priloženem poročilu o oceni učinka, odpravljeni s spremembo predloga, da se zagotovi spoštovanje načel subsidiarnosti in sorazmernosti. •Izbira instrumenta Predlog vključuje bistvene spremembe direktive o energijski učinkovitosti stavb, ki je bila spremenjena že leta 2018. Ta predlog je zato namenjen prenovitvi obstoječe direktive v skladu z zavezo Komisije iz odstavka 46 Medinstitucionalnega sporazuma o boljši pripravi zakonodaje. Novi pravni akt bo nadomestil in razveljavil prejšnjo Direktivo (EU) 2010/31/EU. 3. REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Direktiva o energijski učinkovitosti stavb je bila ocenjena leta 2016. Ukrepi, ki izhajajo iz zadnjega pregleda direktive o energijski učinkovitosti stavb (2018), so bili nedavno preneseni (2020), zato ni bilo mogoče zbrati dovolj podatkov o njihovem učinku, da bi bila ocena relevantna. •Posvetovanja z deležniki Uporabljene so bile dopolnilne metode, ki omogočajo celovit postopek posvetovanja, ki vsem deležnikom omogoča, da izrazijo svoje mnenje. –Začetna ocena učinka (časovni načrt) je bila 22. februarja 2021 objavljena na portalu Komisije Povejte svoje mnenje . Štiri tedne je bila odprta za povratne informacije, prejetih pa je bilo 243 odgovorov; –Javno posvetovanje, ki je temeljilo na strukturiranem spletnem vprašalniku v orodju EU Survey in je v skladu s pravili Komisije za boljše pravno urejanje, je bilo 30. marca 2021 objavljeno na portalu Povejte svoje mnenje , potekalo pa je 12 tednov. Zajemalo je področje uporabe ter vrsto in zasnovo morebitnih možnosti politike na podlagi vprašanj izbirnega tipa in odprtih vprašanj. Tako kot časovni načrt je bilo odprto za vse. Prispelo je 535 odgovorov. Večina udeležencev je bila poslovnih združenj in podjetij (52 %), sledili pa so jim državljani EU (15 %), nevladne organizacije (12 %) ter lokalni in nacionalni javni organi (7 %). –Med 31. marcem in 3. junijem 2021 je bilo organiziranih pet namenskih in ciljno usmerjenih delavnic. Ti dogodki so bili organizirani tematsko, da bi obravnavali posebna področja možnosti politike, in sicer „Določitev vizije za stavbe in razogljičen stavbni fond“, „Minimalni standardi energijske učinkovitosti za obstoječe stavbe“, „Krepitev informacijskih orodij za stavbe (s poudarkom na energijskih izkaznicah)“, „Spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda“ ter „Dostopno in cenovno ugodno financiranje – energijska revščina“. Vsake delavnice se je v povprečju udeležilo več kot 200 udeležencev. –Dodatno sodelovanje z deležniki je potekalo priložnostno. Komisija je obvestila tudi nacionalne delegacije in uprave ter zbrala njihova mnenja na sejah Delovne skupine za energijo, odbora za energijsko učinkovitost stavb in plenarnih zasedanj za usklajeno ukrepanje. 3.1 Povzetek mnenj deležnikov

Velika večina udeležencev javnega posvetovanja je podprla minimalne standarde energijske učinkovitosti (75 % udeležencev). 61 % udeležencev je menilo, da bi bilo treba določbe o dolgoročnih strategijah prenove iz direktive o energijski učinkovitosti stavb spremeniti, 89 % pa jih je podprlo možnost okrepitve spremljanja ciljev, ki so jih države članice opredelile v svojih dolgoročnih strategijah prenove. 84 % udeležencev je podprlo, da se v direktivo o energijski učinkovitosti stavb vključi opredelitev brezemisijskih stavb. 73 % udeležencev je menilo, da bi direktiva o energijski učinkovitosti stavb lahko prispevala k temu, da bi bil na voljo in dostopen širši nabor podatkov o energijski učinkovitosti posameznih stavb. Po mnenju velike večine udeležencev (65 %) bi bilo treba energijske izkaznice posodobiti in izboljšati njihovo kakovost, še več udeležencev (76 %) pa je podprlo uskladitev energijskih izkaznic. Več kot dve tretjini udeležencev (68 %) se je zavzelo za to, da se v direktivo o energijski učinkovitosti stavb vključijo ukrepi za poročanje o emisijah ogljika v celotnem življenjskem ciklu (proizvodnja in gradnja, uporaba in konec življenjske dobe). V zvezi z e-mobilnostjo so udeleženci na splošno podprli strožje zahteve. Več kot tri četrtine udeležencev (77 %) je podprlo povezovanje finančne podpore za prenovo z obsegom prenove, 68 % pa jih je menilo, da bi bilo koristno zagotoviti pravno opredelitev „celovite prenove“. Nazadnje je bilo v zvezi s financiranjem izraženo splošno mnenje, tudi na delavnicah, da bi moralo biti bolj dostopno s kombinacijo neposrednih nepovratnih sredstev, davčnih spodbud, hipotekarnih kreditov za energijsko učinkovitost in drugih vrst spodbujevalnih mehanizmov ter da bi moralo biti povezano z določbami o dostopu do točk „vse na enem mestu“. Ciljna finančna podpora za gospodinjstva z nižjimi in srednjimi dohodki je bila opredeljena kot najpomembnejši ukrep politike za boj proti energijski revščini. Mnenja na delavnicah o različnih politikah so se ujemala z mnenji, izraženimi v javnem posvetovanju, in sicer v smislu splošne usmeritve, ponudila pa so tudi koristne dodatne vpoglede. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Ta predlog temelji na oceni iz leta 2016 ter podatkih o izvajanju direktive o energijski učinkovitosti stavb in izkušnjah s tem. Skupno raziskovalno središče je zagotovilo podporo pri analizi in oceni skladnosti in nacionalnih praks. V okviru pobude za usklajeno ukrepanje v zvezi z direktivo o energijski učinkovitosti stavb je bila pripravljena analiza nacionalnih izkušenj z izvajanjem direktive o energijski učinkovitosti stavb. Poleg tega se Komisija zanaša na čedalje večjo zbirko medsebojno strokovno pregledanih empiričnih raziskav in uporablja več obstoječih ali nedavno zaključenih pogodb o podpori. Kvantitativna in kvalitativna ocena učinkov in upravnih stroškov ter analiza prispevkov deležnikov sta bili podprti s posebno pogodbo o tehnični podpori. Analiza v okviru te pogodbe je bila izvedena z uporabo sklopa orodij za modeliranje, da se predstavijo stavbni fond ter širši makroekonomski in socialni učinki. Glavna statistika in podatki, uporabljeni tudi za popolnitev nabora podatkov, na katerem temeljijo uporabljeni modeli, se nanašajo na indikatorje opazovalnice za stavbni fond in indikatorje Eurostata. Ocenjeni so bili tudi rezultati več tekočih raziskovalnih in inovacijskih projektov, financiranih v okviru programa Obzorje 2020, ki so prispevali k analizi. Ta predlog se opira tudi na dokaze, zbrane v oceni učinka načrta za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, in ustrezne dokaze, zbrane v okviru drugih pobud zelenega dogovora. Tako kot pri drugih predlogih iz svežnja „Pripravljeni na 55“ so v izhodiščnem scenariju za oceno upoštevani posodobljeni referenčni scenarij EU, projekcija razvoja energetskih sistemov na ravni EU in nacionalni ravni ter emisij toplogrednih plinov na podlagi sedanjega okvira politike, ki vključuje učinke COVID-19. •Ocena učinka Z analizo v oceni učinka je bilo potrjeno, da okvir direktive o energijski učinkovitosti stavb ne zadostuje za doseganje podnebnih ciljev za leto 2030. Zlasti ni posebnih ukrepov za odpravo negospodarskih ovir, ki omejujejo energijsko prenovo stavb. Osnutek ocene učinka je bil odboru Komisije za regulativni nadzor predložen dvakrat. Po prvem negativnem mnenju je odbor izdal končno drugo negativno mnenje, v katerem je poudaril potrebo po političnih smernicah o tem, ali in pod katerimi pogoji bi se lahko predlog za pregled direktive o energijski učinkovitosti stavb nadaljeval. Odbor je pojasnil, da vztraja pri svojem negativnem mnenju, ker v osnutku poročila o oceni učinka (1) ni jasno opredeljena dodatna vrzel, ki bi jo morala revizija direktive o energijski učinkovitosti stavb zapolniti glede na preostale predloge iz svežnja „Pripravljeni na 55“; (2) ni prepričljivo prikazana potreba po harmoniziranih ukrepih na ravni EU glede na heterogenost stavbnega sektorja v državah članicah; in (3) ni v zadostni meri pojasnjen razlog za izbiro različnih posameznih elementov prednostnega svežnja možnosti politike. Delovne metode Evropske komisije pooblaščajo podpredsednika za medinstitucionalne odnose in predvidevanja, da odobri nadaljevanje pobude, glede katere je Odbor za regulativni nadzor izdal drugo negativno mnenje. Zaradi političnega pomena te pobude, njene vloge v okviru svežnja predlogov „Pripravljeni na 55“ iz julija 2021, nujnosti ukrepanja na področju prenove stavb in dejstva, da bi se lahko potreba po političnih smernicah, ki jo je izrazil Odbor za regulativni nadzor, zadovoljivo izpolnila s prilagojenim zakonodajnim predlogom, je Komisija, tudi glede na privolitev podpredsednika za medinstitucionalne odnose in predvidevanje, menila, da je primerno nadaljevati revizijo direktive o energijski učinkovitosti stavb. Komisija meni, da ugotovitev Odbora v zvezi z nezadostno jasnostjo vloge direktive o energijski učinkovitosti stavb v svežnju „Pripravljeni na 55“ odraža njegovo oceno kakovosti osnutka poročila o oceni učinka, ne pa temeljni pomislek glede splošne kombinacije politik v svežnju „Pripravljeni na 55“. Pomembno je tudi poudariti, da so mnenja Odbora za regulativni nadzor ocena kakovosti osnutka ocene učinka in ne ocena povezanih zakonodajnih predlogov. Vzajemno delovanje regulativnih ukrepov, mehanizmov določanja cen in ciljev je bilo pojasnjeno v prejšnjih oddelkih tega obrazložitvenega memoranduma. S tem vzajemnim delovanjem se revizija direktive o energijski učinkovitosti stavb oblikuje na enak način kot vsi drugi predlogi iz svežnja „Pripravljeni na 55“, ki so bili vsi podprti s poročili o oceni učinka, ki jih je Odbor ocenil pozitivno. Komisija je skrbno preučila stališče Odbora, da osnutek poročila o oceni učinka ni zagotovil dovolj trdnih dokazov, ki bi podpirali prednostni sklop ukrepov politike, zlasti kar zadeva v njem predlagano stopnjo harmonizacije na ravni EU. Glede na navedeno je Komisija opustila možnost, navedeno v osnutku ocene učinka, da uvede postopno in časovno omejeno zaostrovanje minimalnih standardov energijske učinkovitosti na ravni EU za nekatere vrste stavb, skupaj z obveznostjo držav članic, da uvedejo nacionalne minimalne standarde energijske učinkovitosti za vse druge stavbe. Zdaj so nacionalni minimalni standardi energijske učinkovitosti predlagani kot prostovoljni, razlike v nacionalnem stavbnem fondu pa se bolje upoštevajo, saj je državam članicam omogočena večja prožnost pri pripravi načrtov za doseganje cilja brezemisijskega stavbnega fonda do leta 2050. Vendar so bili ohranjeni minimalni standardi energijske učinkovitosti na ravni EU za stavbe z najmanjšo energijsko učinkovitostjo, da bi se zagotovila zadostna začetna prizadevanja vseh v zvezi s stavbami, v katerih je mogoče doseči največje povečanje energijske učinkovitosti, zmanjšanje emisij toplogrednih plinov in posredne družbene koristi. Državam članicam je prepuščeno, da določijo posebne roke za doseganje višjih razredov energijske učinkovitosti v teh stavbah do leta 2040 in leta 2050. Kadar države članice vzpostavijo nacionalne minimalne standarde energijske učinkovitosti, bi jih bilo treba pripraviti glede na nacionalni časovni načrt in nacionalne cilje za leta 2030, 2040 in 2050, ki jih bodo države članice določile v svojih nacionalnih načrtih prenove stavb, da bi do leta 2050 dosegle splošni cilj razogljičenja. Ključno je omeniti, da so stavbe z daleč najslabšo energijsko učinkovitostjo, za katere veljajo minimalni standardi energijske učinkovitosti na ravni EU, tudi stavbe, pri katerih je potrebna celovitejša prenova in pri katerih spodbude, ki jih dajejo cene ogljika, najverjetneje ne bodo dovolj glede na vsesplošno nedelovanje trga, ki vpliva na ta podsektor v vseh državah članicah. Glede na to, da v stanovanjskem segmentu teh stavb živijo tudi najranljivejša gospodinjstva, je pomembno, da se predlagani ukrep (in njegov podporni finančni okvir) šteje za ključnega za podnebni prehod, pri katerem nihče ne bo zapostavljen. Poleg tega predlog za stanovanjske stavbe določa daljše roke za postopno uvedbo minimalnih standardov energijske učinkovitosti na ravni EU in njihovo izpolnjevanje v primerjavi s stavbami v lasti javnih organov in drugimi nestanovanjskimi stavbami. Poleg zgoraj navedenega je bil predlog spremenjen tudi tako, da je precejšnje število elementov v energijskih izkaznicah neobveznih. V primerjavi s prednostno možnostjo iz osnutka ocene učinka, pri kateri je bila večina ukrepov obveznih, ta predlog državam članicam zagotavlja dodatno prožnost. Prednost je bila dana tudi obstoječim mehanizmom pred oblikovanjem novih zahtev, zlasti z zmanjšanjem zahtev za nacionalne načrte prenove stavb in njihovim popolnim povezovanjem z nacionalnimi energetskimi in podnebnimi načrti. Na podlagi tega predloga imajo države članice veliko manevrskega prostora, da regulativne in finančne politike na področju stavb prilagodijo nacionalnim in lokalnim okoliščinam, da bi izpolnile skupne splošne ambicije. Prispevek revizije direktive o energijski učinkovitosti stavb k skupnemu svežnju „Pripravljeni na 55“ se ne zmanjša, vendar imajo ključno odgovornost za njegovo uresničitev v večji meri države članice, kot je bilo prvotno predvideno, ob ustreznem upoštevanju načela subsidiarnosti. Države članice so pozvane, naj pripravijo in izvajajo ustrezno ambiciozne nacionalne načrte prenove stavb, pri čemer naj ustrezno upoštevajo svoje cilje iz uredbe o porazdelitvi prizadevanj in predlagano zgornjo mejo emisij iz uporabe goriv za ogrevanje v stavbnem sektorju. Komisija bo na podlagi tega ocenila nacionalne načrte prenove stavb. Klavzula o pregledu se izrecno sklicuje na oceno Komisije o tem, ali bodo ukrepi v zvezi s stavbami v EU, vključno z oblikovanjem cen ogljika, prinesli zadostne izboljšave za dosego popolnoma razogljičenega brezemisijskega stavbnega fonda do leta 2050 oziroma ali je treba najpozneje do konca leta 2027 uvesti dodatne zavezujoče ukrepe na ravni Unije, kot so okrepljeni minimalni standardi energetske učinkovitosti na ravni EU. Podrobnejše pripombe o ugotovitvah Odbora so v Prilogi I k oceni učinka, ki je priložena temu predlogu. Ocena učinka vsebuje analizo težave in opredeljuje možne ukrepe za povečanje stopnje prenove in njenega obsega, omogočanje razogljičenja novih in obstoječih stavb ter povečanje posodobitve stavb, ki jo omogoča digitalizacija. Razporejeni so v štiri glavne možnosti, ki predstavljajo postopno povečevanje ravni ambicij: nizka, zmerna, visoka in zelo visoka raven ambicij. Možnost 3 je v njej opredeljena kot prednostna. Na podlagi ugotovitev Odbora za regulativni nadzor o tej možnosti je bil predlog direktive o energijski učinkovitosti stavb revidiran in zdaj temelji na kombinaciji možnosti 2 (z zmernimi ambicijami) za obstoječe stavbe ter možnosti 3 (z visokimi ambicijami) za informacijska orodja in nove stavbe.

•Primernost in poenostavitev ureditve Ključni cilj revizije direktive o energijski učinkovitosti stavb v letu 2018 je bil zmanjšati upravno breme. Ocenjeno je bilo, da bi se z ukrepi prednostne možnosti politike skupaj zmanjšalo upravno breme za skoraj 100 milijonov EUR na leto. Ključni namen te revizije skupaj z vidiki, povezanimi s stavbami, iz drugih predlogov svežnja „Pripravljeni na 55“ je uskladiti stavbni sektor z okrepljenimi podnebnimi ambicijami Unije. Za zagotovitev učinkovitosti so potrebne nove in posodobljene zahteve. Te zahteve bodo vplivale predvsem na upravne organe na nacionalni in lokalni ravni v državah članicah in v manjši meri na lastnike stavb ter se bodo večinoma opirale na obstoječe postopke in že vzpostavljene strukture. Te zahteve imajo po eni strani pravo raven ambicij, da bi z njimi dosegli cilje zelenega dogovora, hkrati pa podjetjem in končnim potrošnikom dajejo čas za prilagoditev. Kot je navedeno v oceni učinka, digitalizacija energijskih izkaznic ter nove določbe o izmenjavi podatkov in podatkovnih zbirkah kljub temu zmanjšujejo upravne stroške in stroške izpolnjevanja obveznosti ter olajšujejo upravne postopke, povezane s prenovo stavb. •Temeljne pravice Predlog je v skladu s členom 37 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, v skladu s katero je treba visoko raven varstva okolja in izboljšanje kakovosti okolja vključiti v politike Unije in ju zagotavljati v skladu z načelom trajnostnega razvoja. Pripravljen je ob upoštevanju lastninske pravice iz člena 17 Listine in temelji na členu 34 Listine, ki „priznava in spoštuje pravico do [...] pomoči pri pridobitvi stanovanj, ki naj zagotovita dostojno življenje vsem, ki nimajo zadostnih sredstev, v skladu s pravili, ki jih določajo pravo Unije ter nacionalne zakonodaje in običaji“. 4. PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog nima nobenih posledic za proračun EU. Spreminja obstoječo direktivo in se v veliki meri opira na že vzpostavljene strukture in pravila. 5. DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Ko bosta sozakonodajalca sprejela to prenovljeno direktivo, bo Komisija izvedla naslednje ukrepe za olajšanje njenega prenosa: –pripravila korelacijsko tabelo, ki se uporablja kot kontrolni seznam za prenos za države članice in Komisijo; –organizirala srečanja s strokovnjaki držav članic, odgovornimi za prenos različnih delov Direktive, da bi razpravljali o tem, kako jih prenesti in odpraviti dvome, bodisi v okviru usklajenega ukrepanja za direktivo o energijski učinkovitosti stavb bodisi v sestavi odbora; –na voljo bo za dvostranska srečanja in pogovore z državami članicami v primeru posebnega vprašanja o prenosu Direktive. –Po roku za prenos bo Komisija izvedla celovito oceno, ali so države članice Direktivo v celoti in pravilno prenesle v nacionalno zakonodajo. Predlog dopolnjuje uredbo o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov, ki zagotavlja, da je vzpostavljen pregleden in zanesljiv sistem načrtovanja, poročanja in spremljanja, ki temelji na nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter racionaliziranih poročilih držav članic o napredku. Od leta 2023 morajo države članice vsaki dve leti poročati o napredku pri izvajanju načrtov, poleg tega pa morajo do 30. junija 2023 Komisijo uradno obvestiti o svojih osnutkih posodobitev načrtov, končne posodobitve pa predložiti 30. junija 2024. Pri predložitvi načrtov prenove stavb se bodo upoštevali cikli nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov, razen pri prvem načrtu prenove stavb. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) Člen 32(1) določa, da države članice sporočijo svoje ukrepe za prenos skupaj s korelacijsko tabelo. To je v skladu s sodbo Sodišča Evropske unije (zadeva C-543/17), po kateri morajo države članice uradnim obvestilom o nacionalnih ukrepih za prenos priložiti dovolj jasne in natančne informacije, kateri nacionalni predpisi prenašajo katere določbe direktive. To je treba zagotoviti za vsako obveznost in ne le na „ravni členov“. Če države članice izpolnijo to obveznost, jim načeloma ne bi bilo treba pošiljati obrazložitvenih dokumentov o prenosu Komisiji. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga

Direktiva 2010/31/EU se spremeni, kot sledi, da se določbe o novih in obstoječih stavbah ter informacijskih orodjih uskladijo z evropskim zelenim dogovorom, da se posodobi njena vsebina glede na tehnični napredek in poenostavi njen ustroj ter da se zagotovijo okrepljeni finančni in izvršilni mehanizmi. –Spremenjen je predmet urejanja, da se poudari, da predlog prenovitve direktive o energijski učinkovitosti stavb določa vizijo za doseganje brezemisijskega stavbnega fonda do leta 2050, in da se upošteva nov dopolnilni sistem merjenja emisij ogljika, da bi izbiro usmerili k razogljičenim rešitvam. Medtem ko se predlog osredotoča na zmanjšanje obratovalnih emisij toplogrednih plinov, so bili sprejeti prvi ukrepi za obravnavanje emisij ogljika v celotnem življenjskem ciklu stavbe. –V členu 2 je uvedena nova opredelitev brezemisijske stavbe: gre za stavbo z zelo visoko energijsko učinkovitostjo v skladu z načelom „energijska učinkovitost na prvem mestu“, pri kateri je zelo nizka količina še vedno potrebne energije v celoti pokrita z energijo iz obnovljivih virov na ravni stavbe, četrti ali skupnosti, kadar je to tehnično izvedljivo (zlasti tisto, ki se proizvede na kraju samem, iz skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov ali iz energije iz obnovljivih virov ali odvečne toplote iz sistema daljinskega ogrevanja in hlajenja). Brezemisijske stavbe postanejo nov standard za nove stavbe, raven, ki jo je treba doseči s celovito prenovo od leta 2030, in vizija za stavbni fond za leto 2050. V členu 2 je pojasnjena tudi opredelitev pojma „skoraj ničenergijska stavba“, ki ostaja standard za nove stavbe do uporabe standarda za brezemisijske stavbe in postane raven, ki jo je treba doseči s celovito prenovo do leta 2030. V njem sta na novo opredeljena „celovita prenova“ kot zlati standard za prenovo stavb in „postopna celovita prenova“, da bi se olajšala njena izvedba. V členu 2 je uvedena opredelitev izraza „standardi hipotekarnega portfelja“ kot mehanizem za spodbujanje posojilodajalcev k izboljšanju energijske učinkovitosti njihovega portfelja stavb in spodbujanje potencialnih strank, da poskrbijo za večjo energijsko učinkovitost svojih nepremičnin. –Člen 3 o nacionalnih načrtih prenove stavb (prej imenovane dolgoročne strategije prenove) je postal bolj operativen. Okvir za spremljanje se okrepi z uvedbo Komisijine ocene osnutkov nacionalnih načrtov prenove stavb in izdajo priporočil v okviru postopka nacionalnega energetskega in podnebnega načrta. Da bi olajšali predstavitev informacij in njihovo oceno s strani Komisije ter izboljšali primerljivost nacionalnih načrtov, je v Prilogi II na voljo skupna predloga z obveznimi in prostovoljnimi elementi. Obvezni elementi, o katerih je treba poročati, vključujejo pristope na ravni mestnih četrti in sosesk, vključno z vlogo skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov in energetskih skupnosti državljanov. Načrti prenove stavb se predložijo kot del nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov in njihovih posodobitev; izjemoma je treba prvi osnutek načrta predložiti do 30. junija 2024, da se upošteva čas za sprejetje in začetek veljavnosti revidirane direktive o energijski učinkovitosti stavb. O napredku pri doseganju nacionalnih ciljev in prispevku načrtov prenove stavb k nacionalnim ciljem in ciljem Unije se bo poročalo v okviru poročanja na vsaki dve leti v skladu z uredbo o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov. –Člen 4 (prejšnji člen 3) o metodologiji za izračun energijske učinkovitosti stavb v povezavi s Prilogo I je posodobljen, da se pojasni mogoča uporaba odčitane porabe energije za izračun energijske učinkovitosti in preverjanje pravilnosti izračunane porabe energije. Ta člen določa, kako upoštevati porabo energije iz obnovljivih virov na kraju samem, na primer za polnilna mesta, in porabo energije, ki jo zagotavljajo energetske skupnosti. –Člen 5 (prejšnji člen 4) o določitvi minimalnih zahtev glede energijske učinkovitosti se spremeni, da se prej možno popolno izvzetje zaščitenih stavb prilagodi tehničnemu napredku, kar omogoča izboljšanje energijske učinkovitosti takih stavb, ne da bi se spremenila njihova tehnična narava in videz. –Člen 6 (prejšnji člen 5) o izračunu stroškovno optimalnih ravni je usklajen z zelenim dogovorom in določa, da je treba pri določanju najnižjih stroškov upoštevati stroške pravic do emisije toplogrednih plinov ter okoljske in zdravstvene eksternalije rabe energije. Komisija bo do 30. junija 2026 pregledala stroškovno optimalno metodologijo. –Člen 7 združuje vse določbe o novih stavbah: (a)določa, da morajo biti od leta 2030 nove stavbe brezemisijske; nove javne stavbe pa morajo biti take od leta 2027. Posebne zahteve za brezemisijske stavbe so določene v Prilogi III; (b)potencial za globalno segrevanje novih stavb bo treba izračunati od leta 2030 v skladu z okvirom Level(s), tako da bodo na voljo informacije o emisijah v celotnem življenjskem ciklu nove gradnje. Emisije v celotnem življenjskem ciklu so zlasti pomembne za velike stavbe, zato obveznost njihovega izračuna od leta 2027 že velja za velike stavbe (z uporabno tlorisno površino, večjo od 2 000 kvadratnih metrov). (c)Države članice v zvezi z novimi stavbami obravnavajo pomembne vidike, ki presegajo energijsko učinkovitost, in sicer zdrave notranje klimatske pogoje, prilagajanje podnebnim spremembam, požarno varnost, tveganja, povezana z močno potresno dejavnostjo, in dostopnost za invalide. Obravnavajo tudi odvzeme ogljika, povezane s shranjevanjem ogljika v stavbah ali na njih. –Členi 8–10 in 15 o obstoječih stavbah in finančni podpori združujejo: (a)sedanje določbe o večji prenovi, ki omogočajo uporabo veljavnih minimalnih standardov energijske učinkovitosti (za zagotovitev minimalnega obsega prenove) in obravnavanje strukturnih izboljšav, prilaganja podnebnim spremembam, odstranjevanja nevarnih snovi, vključno z azbestom, in dostopnosti za invalide, so dopolnjene z novimi standardi energijske učinkovitosti na ravni EU (ki bodo spodbudili povečanje stopenj prenove) za najmanj učinkovite javne (tj. stavbe in stavbne enote, ki so v lasti javnih organov) in nestanovanjske stavbe. Z njimi se zahteva, da se stavbe razreda energijske učinkovitosti G prenovijo in izboljšajo, tako da bodo najpozneje do leta 2027 dosegale vsaj v razred energijske učinkovitosti F, najpozneje do leta 2030 pa vsaj v razred energijske učinkovitosti E, stanovanjske stavbe z najmanjšo energijsko učinkovitostjo pa do leta 2030 vsaj razred F in do leta 2033 vsaj v razred E. Osredotočenost na najnižje razrede energijske učinkovitosti stavbnega fonda zagotavlja, da so prizadevanja usmerjena v stavbe z največjim potencialom za razogljičenje, zmanjševanje energijske revščine ter večje družbene in gospodarske koristi. Države članice v okviru nacionalnih načrtov prenove stavb določijo tudi posebne roke za doseganje višjih razredov energijske učinkovitosti (za stavbe, ki spadajo na področje uporabe člena 9(1)) do leta 2040 in 2050 v skladu s svojo potjo za preoblikovanje nacionalnega stavbnega fonda v brezemisijske stavbe. Poleg minimalnih standardov energijske učinkovitosti v skladu s členom 9(1) imajo države članice možnost, da v svoje nacionalne načrte prenove uvedejo nacionalne minimalne standarde energijske učinkovitosti. Države članice morajo podpirati skladnost z minimalnimi standardi energijske učinkovitosti z omogočitvenim okvirom, vključno s finančno podporo, zlasti za ranljiva gospodinjstva in ljudi, ki jih je prizadela energijska revščina, ali tiste, ki živijo v socialnih stanovanjih, tehnično pomočjo in mehanizmi spremljanja. Predlagane določbe državam članicam omogočajo, da iz obveznosti izpolnjevanja minimalnih standardov energijske učinkovitosti izključijo več kategorij stavb. (b)Uvedba prostovoljnih izkazov o prenovi stavb, da bi lastniki stavb lahko načrtovali postopno prenovo svoje stavbe. Države članice bodo morale uvesti sistem izkazov o prenovi stavb, ki bo temeljil na skupnem okviru, ki ga bo Komisija pripravila do konca leta 2024, da bi svojim državljanom omogočile dostop do uporabe tega orodja. (c)Strožje določbe o odpravi težav in ovir za prenovo ter o mobilizaciji finančnih spodbud s točkami „vse na enem mestu“, ki so dostopne vsem deležnikom v stavbnem ekosistemu, da se obravnavajo vse ovire za prenovo stavb, ne samo stroški, države članice pa spodbujajo ustrezno usposabljanje. Večje finančne spodbude in ukrepi tehnične podpore so usmerjeni v projekte celovite prenove in tiste, ki so namenjeni velikemu številu stavb in vodijo k znatnim skupnim prihrankom energije. Ob upoštevanju istega cilja državam članicam od leta 2027 ne bi smelo biti dovoljeno subvencionirati kotlov na fosilna goriva, saj se bo kotel, kupljen v 20. letih 21. stoletja, upoštevajoč standardno življenjsko dobo kotla, leta 2050 morda še vedno uporabljal. (d)Da bi spodbudili hitro uvedbo ogrevalnih sistemov z ničelnimi neposrednimi emisijami in preprečili, da bi naložbe v nove generacije kotlov na fosilna goriva postale nasedle naložbe, brezemisijske stavbe ne bi smele ustvarjati emisij ogljika na kraju samem, države članice pa se lahko odločijo za uporabo faktorja primarne energije za električno energijo, ki je usklajen s povprečjem EU. (e)Nazadnje, države članice morajo finančno podporo usmeriti v zmanjševanje energijske revščine in podpirati socialna stanovanja ter najemnike zaščititi pred nesorazmernimi višinami najemnin po prenovi. Na podlagi mnenj Odbora za regulativni nadzor izbrana možnost o minimalnih standardih energijske učinkovitosti ne ustreza neposredno nobeni od štirih možnosti, analiziranih v osnutku ocene učinka, ki je bila predložena Odboru. Predlog je bil glede na subsidiarnost in sorazmernost skrbno spremenjen, pri čemer so se upoštevale razlike med stavbnim fondom v različnih državah članicah, državam članicam pa je bila omogočena prožnost pri obravnavi njihovih posebnih okoliščin in doseganju potrebnih izboljšav nacionalnega stavbnega fonda. Na ravni EU se osredotoča na 15 % najmanj energijsko učinkovitih stavb v ustreznem nacionalnem stavbnem fondu, da bi čim bolj povečali prihranke energije, stroškovno učinkovitost in učinke zmanjševanja energijske revščine ter celovitejše socialne in gospodarske dodatne koristi, povezane z doseganjem podnebnih in energetskih ciljev EU. –Prejšnji člen 8 je preoblikovan. Člen 11 se osredotoča le na tehnične stavbne sisteme in uvedena je jasna pravna podlaga za nacionalne prepovedi kotlov na fosilna goriva, ki državam članicam omogoča, da določijo zahteve za generatorje toplote na podlagi emisij toplogrednih plinov ali vrste uporabljenega goriva. Več držav članic meni, da so taki ukrepi bistveni za doseganje razogljičenega stavbnega fonda ter izboljšanje kakovosti zraka in zdravja. Ta določba obravnava sedanjo pravno negotovost glede tega, ali so take prepovedi dovoljene v skladu s členom 6(1) direktive o okoljsko primerni zasnovi in pravili prostega trga v skladu s Pogodbama. Ob priznavanju pomena dobre kakovosti zraka v zaprtih prostorih za zagotavljanje zdravih stavb je treba v novih stavbah in, kjer je to izvedljivo, v obstoječih stavbah, ki so v postopku večje prenove, namestiti merilne in krmilne naprave za spremljanje in uravnavanje kakovosti zraka v zaprtih prostorih. –Člen 12 o infrastrukturi za trajnostno mobilnost je usklajen z večjimi podnebnimi ambicijami, kar krepi sedanje zahteve. Vnaprejšnje polaganje kablov postane pravilo za vse nove stavbe in stavbe v postopku večje prenove, zlasti pa je povečana uvedba polnilnih mest v novih in prenovljenih poslovnih stavbah. Polnilna mesta morajo omogočati pametno polnjenje, države članice pa odpravijo ovire za namestitev polnilnih mest v stanovanjskih stavbah in zagotovijo „pravico do priključka“ v skladu z ustreznimi določbami predloga uredbe o infrastrukturi za alternativna goriva. Poleg tega so uvedena obvezna parkirna mesta za kolesa v novih stavbah in stavbah v postopku večje prenove, da bi se odpravile ovire za kolesarjenje kot osrednji element trajnostne brezemisijske mobilnosti.

–S členom 13 se okrepi indikator pripravljenosti na pametne sisteme za velike nestanovanjske stavbe od leta 2026. Za lažji razvoj novih storitev, povezanih s stavbami, novi člen 14, ki se nanaša na podatke o stavbah, zagotavlja, da imajo lastnik stavbe, najemnik in upravljavec ali tretje osebe dostop do podatkov stavbnih sistemov. Komisija z izvedbenim aktom določi nova pravila o interoperabilnosti podatkov in dostopu do njih. –Členi 16 do 19 izboljšujejo že obstoječe določbe o energijskih izkaznicah, njihovi izdaji in prikazu ter o podatkovnih zbirkah o teh izkaznicah: (a)za zagotovitev primerljivosti po vsej Uniji morajo vse energijske izkaznice do leta 2025 temeljiti na usklajeni lestvici razredov energijske učinkovitosti in biti skladne s predlogo iz Priloge V. (b)Razredi energijske učinkovitosti bodo prevrednoteni glede na skupno vizijo za brezemisijski stavbni fond do leta 2050, pri čemer se bodo upoštevale nacionalne razlike v stavbnem fondu: najvišji razred A predstavlja brezemisijsko stavbo, najnižji razred G pa 15 % najmanj učinkovitih stavb v nacionalnem stavbnem fondu. S tem prevrednotenjem se bodo zagotovila primerljiva prizadevanja v vseh državah članicah za uskladitev z minimalnimi standardi energijske učinkovitosti na ravni Unije v skladu s členom 9. Indikator, na podlagi katerega se ocenjujejo stavbe (poraba primarne energije v kWh/m² na leto), ostaja nespremenjen in ga dopolnjuje indikator obratovalnih emisij toplogrednih plinov in energije iz obnovljivih virov. Drugi indikatorji so za države članice še vedno prostovoljni in ponujajo pristop na podlagi nabora instrumentov, ki ga je mogoče prilagoditi nacionalnim razmeram. (c)Veljavnost energijskih izkaznic nižjih razredov od D do G se skrajša na pet let, da se zagotovi, da vsebujejo najnovejše informacije, ki državljanom pomagajo zmanjšati njihovo porabo. V nekaterih enostavnih primerih morajo biti na voljo poenostavljeni postopki za posodabljanje energijskih izkaznic, energijske izkaznice pa morajo biti izdane v digitalni obliki. Uvedeni so ukrepi za povečanje zanesljivosti izdanih izkaznic (obisk na kraju samem in nadzor kakovosti). (d)Boljša pokritost stavbnega fonda z energijskimi izkaznicami je predpogoj za njegovo izboljšanje, hkrati pa bi morale države članice zagotoviti, da so cenovno dostopne. Obveznost pridobitve energijske izkaznice se razširi na stavbe v večji prenovi, stavbe, za katere se obnovi najemna pogodba, in vse javne stavbe. Stavbe ali stavbne enote, ki so naprodaj ali se oddajajo v najem, morajo imeti energijsko izkaznico, razred in indikator energijske učinkovitosti pa je treba navesti v vseh oglasih, s čimer se zagotavlja pomen energijske učinkovitosti na trgu za prodajo in najem. V vseh stavbah, ki jih uporabljajo javni organi in v katerih se pogosto zadržuje javnost, ne glede na njihovo velikost, mora biti prikazana energijska izkaznica. (e)Države članice vzpostavijo nacionalne podatkovne zbirke o energijskih izkaznicah stavb, ki omogočajo tudi zbiranje podatkov v zvezi z izkazi o prenovi stavb in indikatorji pripravljenosti na pametne sisteme. Informacije iz nacionalnih podatkovnih zbirk se posredujejo opazovalnici za stavbni fond na podlagi predloge, ki jo pripravi Komisija. –Sedanje določbe o pregledih so združene in pojasnjene, da se olajša njihovo izvajanje. Hkrati so v ukrepe direktive o energijski učinkovitosti stavb vključeni prezračevalni sistemi, ki so namenjeni izboljšanju kakovosti zraka v zaprtih prostorih. Za zagotovitev kakovosti in zanesljivosti prenov ali novih gradbenih del je predvideno, da se vzpostavijo nacionalni sistemi pregledov ali alternativna orodja za preverjanje, ali izvedena gradbena in prenovitvena dela izpolnjujejo načrtovano energijsko učinkovitost ter izboljšujejo zadovoljstvo in zaupanje državljanov. Podobno morajo imeti ponudniki celovitih prenovitvenih del dostop do sistemov potrjevanja ali kvalifikacij, da se zagotovi zanesljiva kakovost teh del. Prag za obvezno namestitev stavbnih avtomatizacijskih in krmilnih sistemov bi bilo treba znižati za nestanovanjske stavbe od leta 2030, nove stanovanjske stavbe in stanovanjske stavbe v postopku večje prenove pa morajo biti opremljene z nekaterimi funkcionalnostmi spremljanja in krmiljenja, da se izboljšata in optimizirata njihovo upravljanje in delovanje. –Izvrševanje stavbne politike je ključnega pomena za zagotovitev dejanskega napredka na terenu. Sedanji neodvisni nadzorni sistemi so razširjeni, tako da vključujejo izkaze o prenovi stavb in indikatorje pripravljenosti na pametne sisteme. Spremljanje in izvrševanje, vključno s kaznimi, bosta osredotočena zlasti na minimalne standarde energijske učinkovitosti in izboljšanje obstoječega stavbnega fonda. Končne določbe in klavzula o pregledu: glede na pregled direktive o energijski učinkovitosti stavb leta 2021 v okviru uresničevanja zelenega dogovora je datum za naslednji pregled v skladu s členom 25 najpozneje konec leta 2027. Klavzula o pregledu se izrecno sklicuje na oceno Komisije o tem, ali bodo ukrepi v zvezi s stavbami v zakonodaji EU, vključno z oblikovanjem cen ogljika, prinesli zadostne izboljšave za dosego popolnoma razogljičenega brezemisijskega stavbnega fonda do leta 2050 oziroma ali je treba uvesti dodatne zavezujoče ukrepe na ravni Unije, kot so okrepljeni minimalni standardi energijske učinkovitosti. Člen 32 o prenosu pojasnjuje, da države članice zagotovijo korelacijsko tabelo skupaj s svojimi ukrepi za prenos. 🡻 2010/31/EU (prilagojeno) 2021/0426 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o energetski ⌦ energijski ⌫ učinkovitosti stavb (prenovitev) (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 194(2) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 1 (prilagojeno) (1)Direktiva 2002/91/ES ⌦ 2010/31/EU ⌫ Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o energetski učinkovitosti stavb je bila ⌦ večkrat bistveno ⌫ spremenjena. Ker so potrebne nadaljnje vsebinske spremembe, bi jo bilo treba ⌦ navedeno direktivo ⌫ zaradi jasnosti prenoviti. ⇩ novo (2)V Pariškem sporazumu, sprejetem decembra 2015 na podlagi Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC), so se pogodbenice dogovorile, da bodo dvig globalne povprečne temperature omejile precej pod 2 °C v primerjavi s predindustrijsko ravnjo in si prizadevale za omejitev dviga temperature na 1,5 °C nad predindustrijsko ravnjo. Doseganje ciljev Pariškega sporazuma je v ospredju sporočila Komisije „Evropski zeleni dogovor“ z dne 11. decembra 2019. Unija se je v posodobljenem nacionalno določenem prispevku, ki ga je 17. decembra 2020 predložila sekretariatu UNFCCC, zavezala, da bo do leta 2030 neto emisije toplogrednih plinov v celotnem gospodarstvu Unije zmanjšala za vsaj 55 % v primerjavi z ravnmi iz leta 1990. (3)Kot je bilo napovedano v zelenem dogovoru, je Komisija 14. oktobra 2020 predstavila strategijo za val prenove. Strategija vključuje akcijski načrt s konkretnimi regulativnimi, finančnimi in omogočitvenimi ukrepi, njen cilj pa je vsaj podvojitev letne stopnje energijske prenove stavb do leta 2030 in spodbujanje celovitih prenov. Revizija direktive o energijski učinkovitosti stavb je potrebna kot sredstvo za uresničitev vala prenove. Prispevala bo tudi k uresničevanju pobude novi evropski Bauhaus in evropske misije za podnebno nevtralna in pametna mesta. (4)Z Uredbo (EU) 2021/1119 Evropskega parlamenta in Sveta, tj. evropskimi podnebnimi pravili, je bil v zakonodajo zapisan cilj podnebne nevtralnosti v celotnem gospodarstvu do leta 2050 in določena zavezujoča zaveza Unije za domače zmanjšanje neto emisij toplogrednih plinov (emisij, po tem ko se odštejejo odvzemi) do leta 2030 za vsaj 55 % v primerjavi z ravnmi iz leta 1990. (5)Namen zakonodajnega svežnja „Pripravljeni na 55“, napovedanega v delovnem programu Evropske komisije za leto 2021, je izvajanje navedenih ciljev. Zajema vrsto področij politike, vključno z energijsko učinkovitostjo, energijo iz obnovljivih virov, rabo zemljišč, spremembo rabe zemljišč in gozdarstvom, obdavčitvijo energije, porazdelitvijo prizadevanj, trgovanjem z emisijami in infrastrukturo za alternativna goriva. Revizija Direktive 2010/31/EU je sestavni del navedenega svežnja. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 2 Učinkovita, preudarna, racionalna in trajnostna poraba energije med drugim velja za naftne derivate, zemeljski plin in trdna goriva, ki so bistveni viri energije, hkrati pa tudi najpomembnejši viri emisij ogljikovega dioksida. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 3 (prilagojeno) ⇨ novo

(6)Stavbe obsegajo ⌦ Stavbam gre pripisati ⌫ 40 % skupne⌦ končne ⌫ porabe energije v Uniji⇨ in 36 % z energijo povezanih emisij toplogrednih plinov ⇦. Sektor se veča, zaradi česa bi moralo priti tudi do večje porabe energije. Zaradi tega predstavljata ⌦ sta ⌫ zmanjšanje porabe energije ⇨ v skladu z načelom „energijska učinkovitost na prvem mestu“, kot je določeno v členu 3 [revidirane direktive o energijski učinkovitosti] in opredeljeno v členu 2(18) Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta, ⇦ in raba energije iz obnovljivih virov v stavbnem sektorju pomembna ukrepa, potrebna za zmanjšanje energetske odvisnosti Unije in emisij toplogrednih plinov ⌦ Unije ⌫. Z ukrepi za zmanjšanje porabe energije v Uniji bi lahko Unija skupaj z večjo rabo energije iz obnovljivih virov spoštovala Kjotski protokol k Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC), in izpolnila tako svojo dolgoročno zavezanost za ohranitev svetovnega dviga temperature pod 2 °C kot svojo zavezanost, da do leta 2020 zmanjša skupne emisije toplogrednih plinov za vsaj 20 % glede na vrednosti iz leta 1990 ter za 30 % v primeru, da pride do mednarodnega sporazuma. Manjša poraba energije in večja raba energije iz obnovljivih virov imata pomembno vlogo tudi pri ⇨ zmanjševanju energijske odvisnosti Unije, ⇦ spodbujanju zanesljive oskrbe z energijo, ⌦ in ⌫ tehnološkega razvoja ter pri zagotavljanju možnosti za zaposlitev in regionalni razvoj, zlasti na ⇨ otokih in ⇦ podeželju. ⇩ novo (7)Stavbe povzročajo emisije toplogrednih plinov pred svojo obratovalno življenjsko dobo, med njo in po njej. Vizija za razogljičenje stavbnega fonda do leta 2050 presega sedanjo osredotočenost na obratovalne emisije toplogrednih plinov. Zato bi bilo treba postopoma upoštevati emisije v celotnem življenjskem ciklu stavb, začenši z novimi stavbami. Stavbe so pomembna banka materialov, saj več desetletij služijo kot odlagališče virov, možnosti projektiranja pa močno vplivajo na emisije v celotnem življenjskem ciklu novih in prenovljenih stavb. Učinkovitost stavb v celotnem življenjskem ciklu bi bilo treba upoštevati ne le pri novih gradnjah, temveč tudi pri prenovah stavb, in sicer z vključitvijo politik za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v celotnem življenjskem ciklu v načrte držav članic za prenovo stavb. (8)Za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v celotnem življenjskem ciklu stavb sta potrebni učinkovita raba virov in krožnost. To se lahko kombinira tudi s preoblikovanjem delov stavbnega fonda v začasni ponor ogljika. (9)Potencial za globalno segrevanje v celotnem življenjskem ciklu kaže na skupni prispevek stavbe k emisijam, ki povzročajo podnebne spremembe. Združuje emisije toplogrednih plinov, vgrajene v gradbene proizvode, z neposrednimi in posrednimi emisijami iz faze uporabe. Zahteva po izračunu potenciala novih stavb za globalno segrevanje v celotnem življenjskem ciklu je zato prvi korak k večjemu upoštevanju učinkovitosti stavb v celotnem življenjskem ciklu in krožnega gospodarstva. (10)Stavbe proizvedejo približno polovico primarnih emisij drobnih delcev (PM2,5) v EU, ki povzročajo prezgodnjo smrt in bolezni. Z izboljšanjem energijske učinkovitosti stavb bi se lahko in morale hkrati zmanjšati tudi emisije onesnaževal v skladu z Direktivo (EU) 2016/2284 Evropskega parlamenta in Sveta. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 4 Uravnavanje povpraševanja po energiji je pomembno orodje, ki Uniji omogoča, da vpliva na svetovni energetski trg in s tem na srednjeročno in dolgoročno zanesljivost oskrbe z energijo. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 5 (prilagojeno) Evropski svet je marca 2007 poudaril, da je treba v Uniji povečati energetsko učinkovitost, da bi do leta 2020 dosegli cilj zmanjšanja porabe energije Unije za 20 %, ter pozval k natančnemu in hitremu izvajanju prednostnih nalog iz Sporočila Komisije z naslovom „Akcijski načrt za energetsko učinkovitost: uresničitev možnosti“. V navedenem akcijskem načrtu je opredeljen znaten potencial za stroškovno učinkovite prihranke energije v stavbnem sektorju. Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 31. januarja 2008 pozval k okrepitvi določb iz Direktive 2002/91/ES, in večkrat pozval, nazadnje v resoluciji z dne 3. februarja 2009 o drugem strateškem pregledu energetske politike, naj cilj povečanja energetske učinkovitosti za 20 % do leta 2020 postane zavezujoč. Poleg tega so v Odločbi št. 406/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o prizadevanju držav članic za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, da do leta 2020 izpolnijo zavezo Skupnosti za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov , določeni zavezujoči nacionalni cilji za zmanjšanje CO2, za katere bo energetska učinkovitost v stavbnem sektorju ključna, v Direktivi 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov pa je predvideno spodbujanje energetske učinkovitosti v smislu doseganja obveznega cilja 20 % deleža energije iz obnovljivih virov v skupni porabi energije Unije do leta 2020. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 6 (prilagojeno) Evropski svet je marca 2007 s sprejetjem obveznega cilja 20 % deleža energije iz obnovljivih virov do leta 2020 znova potrdil zavezo Unije k razvoju energije iz obnovljivih virov na ravni Unije. Direktiva 2009/28/ES določa skupni okvir za spodbujanje energije iz obnovljivih virov. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 7 (prilagojeno) Treba je določiti konkretne ukrepe za doseganje velikega neizkoriščenega potenciala energijskih prihrankov pri stavbah in zmanjšanju velikih razlik med rezultati držav članic v tem sektorju.

🡻 2010/31/EU uvodna izjava 8 (prilagojeno) ⇨ novo (11)Ukrepi za nadaljnje izboljšanje energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti stavb bi morali upoštevati klimatske ⌦ pogoje, ⌫ ⇨ vključno s prilagajanjem podnebnim spremembam, ⇦ in lokalne pogoje ter notranjo klimo in stroškovno učinkovitost. Ti ukrepi ne bi smeli vplivati na druge zahteve glede stavb, kot so dostopnost, ⇨ požarna in potresna ⇦ varnost in namen uporabe stavbe. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 9 (prilagojeno) ⇨ novo (12)Energetsko⌦ Energijsko ⌫ učinkovitost stavb bi bilo treba izračunati na podlagi metodologije, ki se na nacionalni in regionalni ravni lahko razlikuje. To poleg toplotnih značilnosti vključuje druge dejavnike, ki imajo vse pomembnejšo vlogo, kot so ogrevalne in klimatske naprave, uporaba energije iz obnovljivih virov, ⇨ stavbni avtomatizacijski in krmilni sistemi, pametne rešitve, ⇦ pasivni ogrevalni in hladilni elementi, osenčenje, kakovost zraka v prostoru, primerna naravna svetloba ter zasnova⌦ oblika ⌫ stavbe. Metodologija za izračun energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti ne bi smela temeljiti le na obdobju, ko je potrebno ogrevanje ⇨ ali klimatizacija ⇦, ampak bi morala zajemati letno energetsko ⌦ energijsko ⌫ učinkovitost stavbe. V tej metodologiji bi morali biti upoštevani veljavni evropski standardi. ⇨ Metodologija bi morala zagotoviti prikaz dejanskih pogojev delovanja in omogočiti uporabo odčitane energije za preverjanje pravilnosti in za primerljivost, metodologija pa bi morala temeljiti na urnih korakih ali enotah, manjših od ure. Za spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov na kraju samem bi morale države članice poleg skupnega splošnega okvira sprejeti potrebne ukrepe, da se v metodologiji izračuna priznajo in upoštevajo koristi čim večje uporabe energije iz obnovljivih virov na kraju samem, tudi za druge vrste uporabe (kot so polnilna mesta za električna vozila). ⇦ 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 10 (prilagojeno) ⇨ novo (13)⌦ Države članice ⌫ ⇨ bi morale določiti ⇦ Za določitev minimalnihe zahteve glede energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti stavb in elementeov stavb so odgovorne izključno države članice., Navedene zahteve bi morale biti določene tako, da se doseže stroškovno optimalno ravnotežje med zadevnimi naložbami in prihranjenimi stroški energije med življenjskim ciklom stavbe, brez poseganja v pravico držav članic, da določijo minimalne zahteve, ki so bolj energetsko⌦ energijsko ⌫ učinkovite kot stroškovno optimalne ravni energetske⌦ energijske ⌫ učinkovitosti. Poskrbeti bi bilo treba, da imajo države članice v luči ⌦ glede na ⌫ tehničnegai napredkaek možnost redno preverjati svoje minimalne zahteve glede energetske⌦ energijske ⌫ učinkovitosti stavb. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 11 Glede na cilj stroškovno učinkovitih ali stroškovno optimalnih ravni energetske učinkovitosti je lahko v določenih okoliščinah, na primer v luči klimatskih razlik, upravičeno, da države članice za elemente stavb določijo stroškovno učinkovite ali stroškovno optimalne zahteve, ki bi v praksi omejevale namestitev stavbnih proizvodov, ki ustrezajo standardom, določenim v zakonodaji Unije, če takšne zahteve ne povzročijo neupravičenih tržnih ovir. ⇩ novo (14)Dve tretjini energije, ki se porabi za ogrevanje in hlajenje stavb, še vedno izvirata iz fosilnih goriv. Za razogljičenje stavbnega sektorja je zlasti pomembno postopno opustiti fosilna goriva pri ogrevanju in hlajenju. Zato bi morale države članice v svojih načrtih prenove stavb navesti svoje nacionalne politike in ukrepe za postopno opuščanje fosilnih goriv pri ogrevanju in hlajenju, od leta 2027 pa se v sklopu naslednjega večletnega finančnega okvira ne bi več smele dajati finančne spodbude za instalacijo kotlov na fosilna goriva, razen tistih, ki so bile pred letom 2027 izbrane za naložbe v okviru Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada. Z jasno pravno podlago za prepoved generatorjev toplote na podlagi njihovih emisij toplogrednih plinov ali vrste uporabljenega goriva bi se morale podpirati nacionalne politike in ukrepi postopnega opuščanja. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 12 (prilagojeno) ⇨ novo

(15)⇨ Zahteve glede energijske učinkovitosti tehničnih stavbnih sistemov bi se morale uporabljati za celotne sisteme, kot so vgrajeni v stavbe, in ne za učinkovitost samostojnih komponent, ki spadajo na področje uporabe predpisov za posamezne izdelke v skladu z Direktivo 2009/125/ES. ⇦ Države članice bi morale pri določanju zahtev glede energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti za tehnične stavbne sisteme po potrebi uporabiti usklajene instrumente, če so na voljo, predvsem metode testiranja in izračunavanja ter razrede energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti, razvite v skladu z ukrepi za izvajanje Direktive 2009/125/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo in Direktive 2010/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o navajanju porabe energije in drugih virov izdelkov, ki vplivajo na rabo energije, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku Uredbe (EU) 2017/1369 Evropskega parlamenta in Sveta , da bi zagotovile skladnost s povezanimi spodbudami in bi se kar najbolj izognile morebitni razdrobljenosti trga. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 13 (prilagojeno) (16)Ta direktiva ne posega v člena 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Zato si izraza „spodbude“ iz te direktive ne bi smeli razlagati na način, kot da to pomeni državno pomoč ⌦ v smislu državne pomoči ⌫. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 14 (prilagojeno) ⇨ novo (17)Komisija bi morala določiti primerjalni metodološki okvir za izračun stroškovno optimalnih ravni za minimalne zahteve glede energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti. ⇨ Pregled tega okvira bi moral omogočiti izračun energijske učinkovitosti in emisijske vrednosti ter upoštevati okoljske in zdravstvene eksternalije ter razširitev sistema trgovanja z emisijami in cene ogljika. ⇦ Države članice bi morale uporabiti ta ⌦ navedeni ⌫ okvir za primerjavo rezultatov s sprejetimi minimalnimi zahtevami glede energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti. Če bi bil med izračunanimi stroškovno optimalnimi ravnmi minimalnih zahtev glede energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti in veljavnimi minimalnimi zahtevami glede energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti velik razkorak, to je več kot 15 %, bi morale države članice to razliko upravičiti oziroma določiti ustrezne ukrepe za odpravo ⌦ zmanjšanje ⌫ tega odstopanja. Države članice bi morale ob upoštevanju trenutnih praks in izkušenj pri opredeljevanju tipičnih ekonomskih življenjskih ciklov pripraviti oceno o ekonomskemga življenjskemga ciklua stavbe ali elementa stavbe. O rezultatih te primerjave in uporabljenih podatkih, na podlagi katerih so bili ⌦ navedeni rezultati ⌫ doseženi, bi bilo treba redno poročati Komisiji. Ta poročila bi morala Komisiji omogočiti, da oceni napredek držav članic pri doseganju stroškovno optimalnih ravni za minimalneih zahteve glede energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti in da o njem poroča. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 15 Stavbe vplivajo na dolgoročno porabo energije. Zaradi dolgega časovnega obdobja med prenovami obstoječih stavb bi morale nove stavbe in obstoječe stavbe, na katerih poteka večja prenova, izpolnjevati minimalne zahteve glede energetske učinkovitosti, prilagojene lokalnim klimatskim razmeram. Ker se običajno ne raziščejo vse možnosti za uporabo alternativnih sistemov oskrbe z energijo, bi bilo treba za nove stavbe, ne glede na njihovo velikost, preučiti alternativne sisteme oskrbe, v skladu z načelom, da se najprej zagotovi znižanje energetskih potreb za ogrevanje in hlajenje na stroškovno optimalno raven. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 16 (prilagojeno) (18)Večje prenove obstoječih stavb, ne glede na njihovo velikost, nudijo priložnost za sprejetje ⌦ izvedbo ⌫ stroškovno učinkovitih ukrepov za izboljšanje energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti. Zaradi stroškovne učinkovitosti bi moralo biti mogoče omejiti minimalne zahteve glede energetske ⌦ energijske ⌫ učinkovitosti na tiste prenovljene dele, ki so najpomembnejši za energetsko ⌦ energijsko ⌫ učinkovitost stavbe. Države članice bi morale imeti možnost, da se odločijo, ali bodo izraz „večja prenova“ opredelile v odstotkih površine ovoja stavbe ali v vrednosti stavbe. Če se država članica odloči za opredelitev večje prenove v vrednosti stavbe, bi se lahko uporabile vrednosti, kot je aktuarska ali trenutna vrednost na podlagi stroškov prenove, brez vrednosti zemljišča, na katerem ta stoji. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 17 Potrebni so ukrepi za povečanje števila stavb, ki ne izpolnjujejo samo sedanjih minimalnih zahtev glede energetske učinkovitosti, ampak so tudi bolj energetsko učinkovite, s čimer bi se zmanjšale poraba energije in emisije ogljikovega dioksida. Države članice bi morale zato pripraviti nacionalne načrte za povečanje števila skoraj nič-energijskih stavb, ter o teh načrtih redno poročati Komisiji. ⇩ novo (19)Zaradi večjih podnebnih in energetskih ambicij Unije je potrebna nova vizija za stavbe: to so brezemisijske stavbe, katerih zelo majhna potreba po energiji je v celoti pokrita z energijo iz obnovljivih virov, kadar je to tehnično izvedljivo. Vse nove stavbe bi morale biti brezemisijske, vse obstoječe stavbe pa bi bilo treba do leta 2050 preoblikovati v brezemisijske stavbe.

(20)Za pokritje potreb učinkovite stavbe po energiji z energijo iz obnovljivih virov so na voljo različne možnosti: obnovljivi viri energije na kraju samem, kot so sončna toplotna energija, sončna fotovoltaična energija, toplotne črpalke in biomasa, energija iz obnovljivih virov, ki jo zagotavljajo skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov ali energetske skupnosti državljanov, ter daljinsko ogrevanje in hlajenje na podlagi obnovljivih virov energije ali odpadne toplote. (21)Za potrebno razogljičenje stavbnega fonda Unije je potrebna obsežna energijska prenova: skoraj 75 % tega stavbnega fonda je po sedanjih gradbenih standardih neučinkovitega, 85–95 % stavb, ki obstajajo danes, pa bo leta 2050 še vedno stalo. Vendar je ponderirana letna stopnja energijske prenove še vedno nizka in znaša približno 1 %. S tem tempom bi za razogljičenje stavbnega sektorja potrebovali stoletja. Spodbujanje in podpiranje prenove stavb, vključno s prehodom na brezemisijske ogrevalne sisteme, je zato ključni cilj te direktive. (22)Minimalni standardi energijske učinkovitosti so bistveno regulativno orodje za obsežno prenovo obstoječih stavb, saj odpravljajo ključne ovire za prenovo, kot so razdeljene spodbude in strukture solastništva, ki jih ni mogoče premagati z gospodarskimi spodbudami. Uvedba minimalnih standardov energijske učinkovitosti bi morala privesti do postopnega opuščanja najmanj učinkovitih stavb in stalnega izboljševanja nacionalnega stavbnega fonda, kar bi prispevalo k dolgoročnemu cilju razogljičenega stavbnega fonda do leta 2050. (23)Minimalni standardi energijske učinkovitosti, določeni na ravni Unije, bi se morali osredotočiti na prenovo stavb z največjim potencialom v smislu razogljičenja, zmanjševanje energijske revščine ter razširjene socialne in gospodarske koristi, zlasti na stavbe z daleč najslabšo energijsko učinkovitostjo, ki jih je treba prednostno prenoviti. (24)Kar zadeva preostali nacionalni stavbni fond, se lahko države članice same odločijo, ali želijo uvesti minimalne standarde energijske učinkovitosti, ki so pripravljeni na nacionalni ravni in prilagojeni nacionalnim razmeram. Komisija bi morala pri pregledu te direktive oceniti, ali je treba uvesti dodatne zavezujoče minimalne standarde energijske učinkovitosti, da bi do leta 2050 dosegli razogljičen stavbni fond. (25)Uvedbo minimalnih standardov energijske učinkovitosti bi moral spremljati omogočitveni okvir, vključno s tehnično pomočjo in finančnimi ukrepi. Minimalni standardi energijske učinkovitosti, določeni na nacionalni ravni, ne predstavljajo „standardov Unije“ v smislu pravil o državni pomoči, medtem ko bi se minimalni standardi energijske učinkovitosti na ravni Unije lahko šteli za take „standarde Unije“. V skladu z revidiranimi pravili o državni pomoči lahko države članice odobrijo državno pomoč za prenovo stavb zaradi uskladitve s standardi energijske učinkovitosti na ravni Unije, torej za doseganje določenega razreda energijske učinkovitosti, dokler ti standardi na ravni Unije ne postanejo obvezni. Ko bodo standardi obvezni, lahko države članice še naprej dodeljujejo državno pomoč za prenovo stavb in stavbnih enot, za katere veljajo standardi energijske učinkovitosti na ravni Unije, če naj bi se s prenovo stavbe dosegel višji standard od določenega minimalnega razreda energijske učinkovitosti. (26)Taksonomija EU razvršča okoljskotrajnostne gospodarske dejavnosti v celotnem gospodarstvu, tudi za stavbni sektor. V skladu z delegiranim aktom o podnebni taksonomiji EU se prenova stavb šteje za trajnostno dejavnost, če dosega vsaj 30-odstotni prihranek energije, izpolnjuje minimalne zahteve glede energijske učinkovitosti za večjo prenovo obstoječih stavb ali vključuje posamezne ukrepe, povezane z energijsko učinkovitostjo stavb, kot so namestitev, vzdrževanje ali popravilo opreme za energijsko učinkovitost ali instrumentov in naprav za merjenje, uravnavanje in krmiljenje energijske učinkovitosti stavb, če so taki posamezni ukrepi v skladu z določenimi merili. Prenova stavb zaradi uskladitve z minimalnimi standardi energijske učinkovitosti na ravni Unije je običajno v skladu z merili iz taksonomije EU, povezanimi z dejavnostmi prenove stavb. (27)Minimalni standardi energijske učinkovitosti na ravni Unije bi morali temeljiti na usklajenih razredih energijske učinkovitosti. S tem ko se najnižji razred energijske učinkovitosti G opredeli kot 15 % nacionalnega stavbnega fonda z najmanjšo energijsko učinkovitostjo v vsaki državi članici, uskladitev razredov energijske učinkovitosti zagotavlja podobna prizadevanja vseh držav članic, z opredelitvijo najvišjega razreda energijske učinkovitosti A pa se zagotavlja zbliževanje usklajene lestvice razredov energijske učinkovitosti proti skupni viziji brezemisijskih stavb. (28)Minimalne zahteve glede energijske učinkovitosti za obstoječe stavbe in elemente stavb so že vključene v akte, ki so predhodniki te direktive, in bi se morale še naprej uporabljati. Medtem ko se z novouvedenimi minimalnimi standardi energijske učinkovitosti določijo pragovi za minimalno energijsko učinkovitost obstoječih stavb in zagotovi prenova neučinkovitih stavb, se z minimalnimi zahtevami glede energijske učinkovitosti za obstoječe stavbe in elemente stavb poskrbi za potreben obseg prenove ob njeni izvedbi. (29)Da bi do leta 2050 dosegli visoko energijsko učinkovit in razogljičen stavbni fond ter obstoječe stavbe preoblikovali v brezemisijske stavbe, bi morale države članice pripraviti nacionalne načrte prenove stavb, ki bi nadomestili dolgoročne strategije prenove in postali še močnejše, v celoti operativno načrtovalno orodje za države članice, z večjim poudarkom na financiranju in zagotavljanju, da so za izvedbo prenove stavb na voljo ustrezno usposobljeni delavci. Države članice bi morale v svojih načrtih prenove stavb določiti lastne nacionalne cilje za prenovo stavb. V skladu s členom 21(b)(7) Uredbe (EU) 2018/1999 in omogočitvenimi pogoji iz Uredbe (EU) 2021/60 Evropskega parlamenta in Sveta bi morale države članice predložiti opis ukrepov financiranja ter opis naložbenih potreb in upravnih virov za izvajanje načrtov prenove stavb. (30)Nacionalni načrti prenove stavb bi morali temeljiti na usklajeni predlogi, da se zagotovi primerljivost načrtov. Da bi se zagotovila zahtevana ambicioznost, bi morala Komisija oceniti osnutke načrtov in izdati priporočila državam članicam. (31)Nacionalni načrti prenove stavb bi morali biti tesno povezani s celovitimi nacionalnimi energetskimi in podnebnimi načrti v skladu z Uredbo (EU) 2018/1999, o napredku pri doseganju nacionalnih ciljev in prispevku načrtov prenove stavb k nacionalnim ciljem in ciljem Unije pa bi bilo treba poročati v sklopu poročanja na vsaki dve leti v skladu z Uredbo (EU) 2018/1999. Glede na nujnost pospešitve prenove na podlagi trdnih nacionalnih načrtov bi bilo treba čim prej določiti datum za predložitev prvega nacionalnega načrta prenove stavb. (32)Postopna prenova je lahko rešitev, ko gre za visoke vnaprejšnje stroške, in v izogib nevšečnostim za prebivalce, ki se lahko pojavijo pri prenovi v enem koraku. Vendar je treba tako postopno prenovo skrbno načrtovati, da se prepreči, da bi en korak prenove preprečil potrebne nadaljnje korake. V izkazih o prenovi stavb je določen jasen časovni načrt za postopno prenovo, ki lastnikom in vlagateljem pomaga pri načrtovanju najboljšega časovnega okvira in obsega ukrepanja. Zato bi morali biti izkazi o prenovi stavb kot prostovoljno orodje na voljo lastnikom stavb v vseh državah članicah. (33)Pojem celovite prenove v zakonodaji Unije še ni opredeljen. Da bi dosegli dolgoročno vizijo za stavbe, bi bilo treba celovito prenovo opredeliti kot prenovo, s katero se stavbe preoblikujejo v brezemisijske stavbe; v prvi fazi kot prenovo, s katero se stavbe preoblikujejo v skoraj ničenergijske stavbe. Ta opredelitev je namenjena povečanju energijske učinkovitosti stavb. Celovita prenova za namene energijske učinkovitosti je odlična priložnost za obravnavo drugih vidikov, kot so življenjski pogoji ranljivih gospodinjstev, povečanje odpornosti proti podnebnim spremembam, odpornosti proti tveganjem nesreč, vključno s potresno odpornostjo, požarna varnost, odstranjevanje nevarnih snovi, vključno z azbestom, in dostopnost za invalide. (34)Da bi spodbujale celovito prenovo, ki je eden od ciljev strategije za val prenove, bi morale države članice poskrbeti za okrepljeno finančno in upravno podporo za celovito prenovo. (35)Države članice bi morale podpirati izboljšave energijske učinkovitosti obstoječih stavb, ki prispevajo k doseganju zdravega okolja v zaprtih prostorih, med drugim tudi z odstranjevanjem azbesta in drugih škodljivih snovi, preprečevanju nezakonitega odstranjevanja škodljivih snovi ter k olajšanju skladnosti z veljavnimi zakonodajnimi akti, kot sta direktivi 2009/148/ES in (EU) 2016/2284 Evropskega parlamenta in Sveta. (36)Pričakuje se, da bodo imela električna vozila ključno vlogo pri razogljičenju in učinkovitosti elektroenergetskega sistema, in sicer z zagotavljanjem storitev prožnosti, izravnave in shranjevanja, zlasti z združevanjem. Ta potencial električnih vozil za vključitev v elektroenergetski sistem ter prispevanje k učinkovitosti sistema in nadaljnji uporabi električne energije iz obnovljivih virov bi bilo treba v celoti izkoristiti. Zlasti je pomembno polnjenje v stavbah, saj so električna vozila tam redno in dolgo parkirana. Počasno polnjenje je gospodarno, z namestitvijo polnilnih mest na zasebnih površinah pa se lahko omogoči shranjevanje energije v zadevni stavbi ter v splošnem povezovanje storitev pametnega polnjenja in storitev vključevanja v sistem. (37)Ob upoštevanju tudi vse večjega deleža električne energije iz obnovljivih virov pa električna vozila sproščajo manj emisij toplogrednih plinov. Električna vozila so pomemben element prehoda na čisto energijo, ki temelji na ukrepih za energijsko učinkovitost, alternativnih gorivih, energiji iz obnovljivih virov in inovativnih rešitvah za upravljanje energijske prilagodljivosti. Gradbeni predpisi lahko postanejo učinkovito sredstvo za uvedbo ciljno usmerjenih zahtev v podporo nameščanju infrastrukture za polnjenje električnih vozil na parkiriščih stanovanjskih in nestanovanjskih stavb. Države članice bi morale odpraviti ovire, kot so razdeljene spodbude in upravni zapleti, s katerimi se soočajo posamezni lastniki, kadar želijo na svojem parkirnem mestu namestiti polnilno mesto. (38)Vnaprejšnje polaganje kablov omogoča prave pogoje za hitro namestitev polnilnih mest, če in kjer so potrebna. Z infrastrukturo, pripravljeno za uporabo, se bodo zmanjšali stroški namestitve polnilnih mest za posamezne lastnike in zagotovilo, da imajo lastniki električnih vozil dostop do polnilnih mest. Z določitvijo zahtev glede elektromobilnosti na ravni Unije za vnaprejšnje opremljanje parkirnih mest in namestitev polnilnih mest je mogoče učinkovito spodbujati uporabo električnih vozil v bližnji prihodnosti, obenem pa se v srednje- in dolgoročnem obdobju omogoča nadaljnji razvoj z nižjimi stroški. Kadar je to tehnično izvedljivo, bi morale države članice zagotoviti dostopnost polnilnih mest za invalide. (39)Pametno in dvosmerno polnjenje omogoča povezovanje energetskega sistema stavb. Polnilna mesta, kjer električna vozila običajno parkirajo dalj časa, na primer kjer ljudje parkirajo zaradi bivanja ali zaposlitve, so zelo pomembna za povezovanje energetskega sistema, zato je treba zagotoviti funkcionalnost pametnega polnjenja. V primerih, ko bi dvosmerno polnjenje pripomoglo k nadaljnjemu prodoru električne energije iz obnovljivih virov prek voznega parka električnih vozil v promet in elektroenergetski sistem na splošno, bi morala biti na voljo tudi taka funkcionalnost.

(40)Spodbujanje zelene mobilnosti je ključni del evropskega zelenega dogovora, stavbe pa imajo lahko pomembno vlogo pri zagotavljanju potrebne infrastrukture, ne le za polnjenje električnih vozil, temveč tudi za kolesa. Prehod na mehko mobilnost, kot je kolesarjenje, lahko znatno zmanjša emisije toplogrednih plinov iz prometa. Kot je določeno v načrtu za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, bo povečanje modalnega deleža čistega in učinkovitega zasebnega in javnega prevoza, kot je kolesarjenje, znatno zmanjšalo onesnaževanje zaradi prometa ter prineslo velike koristi posameznim državljanom in skupnostim. Pomanjkanje parkirnih mest za kolesa v stanovanjskih in nestanovanjskih stavbah je velika ovira za uporabo koles. Z gradbenimi predpisi se lahko učinkovito podpira prehod na čistejšo mobilnost, tako da se določijo zahteve za najmanjše število parkirnih mest za kolesa. (41)Načrte enotnega digitalnega trga in energetske unije bi bilo treba uskladiti in bi morali služiti skupnim ciljem. Digitalizacija energetskega sistema hitro spreminja področje energetike, od vključevanja obnovljivih virov energije do pametnih omrežij in stavb, pripravljenih na pametne sisteme. Da bi digitalizirali stavbni sektor, so cilji povezljivosti Unije in njene ambicije za postavitev visokozmogljivih komunikacijskih omrežij pomembni za pametne domove in dobro povezane skupnosti. Da bi se čim bolj povečala uporaba pametnih sistemov in digitalnih rešitev v grajenem okolju bi bilo treba zagotoviti ciljno usmerjene spodbude. To ponuja nove priložnosti za prihranke energije, saj se odjemalcem zagotavljajo točnejše informacije o njihovih vzorcih porabe, operaterju sistema pa omogoča učinkovitejše upravljanje omrežja. (42)Za spodbujanje konkurenčnega in inovativnega trga za storitve pametnih stavb, ki prispeva k učinkoviti rabi energije in vključevanju energije iz obnovljivih virov v stavbe, ter podpiranje naložb v prenovo bi morale države članice zainteresiranim stranem zagotoviti neposreden dostop do podatkov stavbnih sistemov. Države članice v izogib pretiranim upravnim stroškom za tretje osebe olajšajo popolno interoperabilnost storitev in izmenjave podatkov v Uniji. (43)Indikator pripravljenosti na pametne sisteme bi bilo treba uporabljati za merjenje zmogljivosti stavb za uporabo informacijskih in komunikacijskih tehnologij ter elektronskih sistemov, s katerimi bi se obratovanje stavb prilagodilo potrebam stanovalcev in omrežju ter izboljšala energijska in celotna učinkovitost stavb. Indikator pripravljenosti na pametne sisteme bi moral povečati ozaveščenost lastnikov stavb in stanovalcev o vrednosti avtomatizacije stavbe in elektronskega spremljanja tehničnih stavbnih sistemov, pri stanovalcih pa vzbuditi zaupanje glede dejanskih prihrankov, ki se dosežejo s temi novimi izboljšanimi funkcionalnostmi. Indikator pripravljenosti na pametne sisteme je zlasti koristen za velike stavbe z velikimi potrebami po energiji. Za druge stavbe bi morala biti shema za razvrščanje stavb glede na pripravljenost na pametne sisteme za države članice neobvezna. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 18 (prilagojeno) ⇨ novo (44)⇨ Dostop do zadostnega financiranja je ključnega pomena za doseganje ciljev glede energijske učinkovitosti za leti 2030 in 2050.⇦ Trenutno se oblikujejo oziroma prilagajajo ⌦ Vzpostavljeni oziroma prilagojeni so bili ⌫ finančni instrumenti Unije in drugi ukrepi, da bi se spodbudili ukrepi v zvezi z energetsko učinkovitostjo ⇨ podprla energijska učinkovitost stavb ⇦. ⇨ Najnovejše pobude za povečanje razpoložljivosti financiranja na ravni Unije med drugim vključujejo vodilno komponento „Prenoviti“ iz mehanizma za okrevanje in odpornost, vzpostavljenega z Uredbo (EU) 2021/241 Evropskega parlamenta in Sveta, ter Socialni sklad za podnebje, vzpostavljen z Uredbo (EU).../... Več drugih ključnih programov EU lahko podpira energijsko prenovo v sklopu večletnega finančnega okvira 2021–2027, vključno s skladi kohezijske politike in skladom InvestEU, vzpostavljenim z Uredbo (EU) 2021/523 Evropskega parlamenta in Sveta. Unija prek okvirnih programov za raziskave in inovacije vlaga v nepovratna sredstva ali posojila za spodbujanje najboljše tehnologije in izboljšanje energijske učinkovitosti stavb, tudi prek partnerstev z industrijo in državami članicami, kot sta evropsko partnerstvo za prehod na čisto energijo in evropsko partnerstvo za trajnostno grajeno okolje (Built4People). ⇦ Med take finančne instrumente na ravni Unije med drugim spadajo Uredba (ES) št. 1080/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o Evropskem skladu za regionalni razvoj , ki je bila spremenjena, da bi bilo mogoče povečanje naložb v energetsko učinkovita stanovanja; javno-zasebno partnerstvo pri pobudi „Evropske energetsko učinkovite stavbe“ za spodbuditev zelene tehnologije in razvoja energetsko učinkovitih sistemov in materialov v novih in obnovljenih stavbah; „pobuda za EU financiranje trajnostne energije“ Evropske komisije in Evropske investicijske banke (EIB), katere namen je med drugim omogočiti naložbe na področju energetske učinkovitosti, in EIB „sklad Marguerite“: Evropski sklad 2020 za energetiko, podnebne spremembe in infrastrukturo; Direktiva Sveta 2009/47/ES z dne 5. maja 2009 o spremembi Direktive 2006/112/ES v zvezi z uporabo nižjih stopenj davka na dodano vrednost ; instrument strukturnih skladov in kohezijskega sklada JEREMIE (skupna evropska sredstva za mikro do srednje velika podjetja); finančni mehanizem za energetsko učinkovitost; Okvirni program za konkurenčnost in inovacije, vključno z drugim Programom inteligentna energija – Evropa II s posebnim poudarkom na odpravljanju tržnih ovir v zvezi z energetsko učinkovitostjo in energijo iz obnovljivih virov prek npr. sistema tehnične pomoči ELENA (evropska pomoč, namenjena področju energije na lokalni ravni); pakt županov; program za podjetništvo in inovativnost; podporni program za politiko inovativnih proizvodov in storitev (ICT) ter sedmi okvirni program za raziskave. Evropska banka za obnovo in razvoj prav tako zagotavlja sredstva za spodbujanje ukrepov, povezanih z energetsko učinkovitostjo. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 19 (prilagojeno) ⇨ novo (45)Finančne instrumente Unije bi bilo treba uporabiti za praktično izvajanje ciljev te direktive, ne pa da bi s tem nadomestili nacionalne ukrepe. ⇨ Zaradi obsega potrebne prenove ⇦ Uporabiti bi jih bilo treba ⌦ uporabiti ⌫ predvsem za zagotovitev ustreznih in inovativnih načinov financiranja, da bi se pospešile naložbe v ⇨ energijsko učinkovitost stavb ⇦ ukrepe s področja energetske učinkovitosti. Imeli bi lahko pomembno vlogo pri razvoju nacionalnih, regionalnih in lokalnih skladov, instrumentov ali mehanizmov za energetsko ⌦ energijsko ⌫učinkovitost, ki nudijo take možnosti financiranja zasebnim lastnikom ⌦ nepremičnin ⌫, malim in srednje velikimim podjetjem ter podjetjem za energetsko učinkovite storitve ⌦ v zvezi z energijsko učinkovitostjo ⌫. ⇩ novo (46)Finančni mehanizmi, spodbude in mobilizacija finančnih institucij za energijske prenove stavb bi morali biti v središču nacionalnih načrtov prenove stavb, države članice pa bi jih morale dejavno spodbujati. Taki ukrepi bi morali vključevati spodbujanje hipotekarnih kreditov za energijsko učinkovitost za certificirano energijsko učinkovito prenovo stavb, spodbujanje naložb javnih organov v energijsko učinkovit stavbni fond, na primer z javno-zasebnimi partnerstvi ali pogodbami za zagotavljanje prihranka energije, ali zmanjšanje zaznanega tveganja naložb. (47)Financiranje samo ne bo dovolj za pokritje potreb po prenovi. Poleg financiranja je za zagotovitev pravega omogočitvenega okvira in odpravo ovir za prenovo nepogrešljivo vzpostaviti dostopna in pregledna svetovalna orodja in instrumente pomoči, kot so točke „vse na enem mestu“, ki ponujajo celostne storitve energijske prenove ali posrednike, ter izvajati druge ukrepe in spodbude, denimo tiste iz pobude Komisije o pametnem financiranju pametnih stavb. (48)Energijsko neučinkovite stavbe so pogosto povezane z energijsko revščino in socialnimi težavami. Ranljiva gospodinjstva so še posebej izpostavljena naraščajočim cenam energije, saj večji delež svojega proračuna porabijo za energente. Z zniževanjem previsokih računov za energijo lahko prenova stavb pomaga ljudem iz energijske revščine in jo tudi prepreči. Hkrati prenova stavb ni brezplačna in bistveno je poskrbeti za to, da so socialni učinki stroškov prenove stavb, zlasti na ranljiva gospodinjstva, pod nadzorom. V valu prenove ne bi smel biti nihče prezrt in bi ga bilo treba izkoristiti kot priložnost za izboljšanje položaja ranljivih gospodinjstev, zagotoviti pa bi bilo treba tudi pravičen prehod na podnebno nevtralnost. Zato bi morale biti finančne spodbude in drugi ukrepi politike prednostno usmerjeni v ranljiva gospodinjstva, ljudi, ki jih je prizadela energijska revščina, in tiste, ki živijo v socialnih stanovanjih, države članice pa bi morale sprejeti ukrepe za preprečevanje izselitev zaradi prenove. Predlog Komisije za priporočilo Sveta o zagotavljanju pravičnega prehoda na podnebno nevtralnost določa skupni okvir in skupno razumevanje celovitih politik in naložb, potrebnih za zagotovitev pravičnega prehoda. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 20 Da bi bila Komisija ustrezno obveščena, bi morale države članice oblikovati sezname obstoječih in predlaganih ukrepov, vključno s finančnimi, ki jih ta direktiva sicer ne zahteva, vendar pa spodbujajo uresničevanje ciljev te direktive. Med obstoječe in predlagane ukrepe s seznamov držav članic lahko spadajo predvsem ukrepi za zmanjšanje obstoječih pravnih in tržnih ovir ter spodbujanje naložb in/ali druge dejavnosti za povečanje energetske učinkovitosti novih in obstoječih stavb, s čimer bi se morebiti zmanjšalo pomanjkanje energije. Ti ukrepi bi lahko zajemali brezplačno ali subvencionirano tehnično pomoč in svetovanje, neposredne subvencije, sheme subvencioniranih posojil ali posojila z nizkimi obrestnimi merami, sheme pomoči in sheme garancij za posojila, vendar na to niso omejeni. Javni organi in druge institucije, ki pripravljajo navedene ukrepe finančne narave, bi lahko povezali uporabo teh ukrepov z navedeno energetsko učinkovitostjo in priporočili iz energetskih izkaznic.

🡻 2010/31/EU uvodna izjava 21 Da bi omejili obremenitev držav članic glede poročanja, bi moralo biti omogočeno, da se poročila iz te direktive vključijo v akcijske načrte energetske učinkovitosti iz člena 14(2) Direktive 2006/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah . Javni sektor v posamezni državi članici bi moral biti vodilen na področju energetske učinkovitosti stavb in bi morali zato nacionalni načrti določiti bolj ambiciozne cilje za stavbe, ki jih uporabljajo javni organi. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 22 (prilagojeno) ⇨ novo (49)⇨ Da bi morebitnim kupcem ali najemnikom omogočili, da že v zgodnji fazi upoštevajo energijsko učinkovitost stavb, bi morale imeti stavbe ali stavbne enote, ki so naprodaj ali se oddajajo v najem, energijsko izkaznico, razred energijske učinkovitosti in indikator pa bi morala biti navedena v vseh oglasih. ⇦ Morebitni kupec ⌦ ali ⌫ in najemnik stavbe ali stavbne enote bi morala v energetski ⌦ energijski ⌫ izkaznici stavbe dobiti pravilne informacije o energetski ⌦ energijski ⌫ učinkovitosti stavbe ter praktične nasvete za izboljšanje te učinkovitosti. Z informacijskimi kampanjami se lahko dodatno spodbudi lastnike ali najemnike k izboljšanju energetske učinkovitosti njihove stavbe ali stavbne enote. Lastnike in najemnike poslovnih stavb bi bilo treba tudi spodbuditi k izmenjavi informacij o dejanski porabi energije, da bi bil zagotovljen dostop do vseh podatkov, na podlagi katerih bi bile sprejete utemeljene odločitve o potrebnih izboljšavah. Energetska⌦ Energijska ⌫ izkaznica bi morala poleg tega zagotoviti ⌦ vsebovati ⌫ informacije o dejanskem vplivu ogrevanja in hlajenja na energetske potrebe stavbe, njeni porabi primarne energije ⇨ stavbe, o proizvodnji energije iz obnovljivih virov ⇦ in njenih ⇨ obratovalnih ⇦ emisijah ⇨ toplogrednih plinov ⇦ ogljikovega dioksida. ⇩ novo (50)Spremljanje stavbnega fonda olajšujejo razpoložljivi podatki, zbrani z digitalnimi orodji, s čimer se zmanjšajo upravni stroški. Zato bi bilo treba vzpostaviti nacionalne podatkovne zbirke o energijski učinkovitosti stavb, informacije v njih pa bi bilo treba posredovati opazovalnici EU za stavbni fond. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 23 Javni organi bi morali biti zgled in bi si morali prizadevati za izvajanje priporočil, vključenih v energetsko izkaznico. Države članice bi morale v nacionalne načrte vključiti ukrepe, s katerimi bi javne organe podprle, da bi čim prej izboljšali energetsko učinkovitost in izvedli priporočila, vključena v energetsko izkaznico, takoj ko bo to mogoče. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 24 (prilagojeno) ⇨ novo (51)Stavbe, ki jih uporabljajo javni organi, in stavbe, v katerih se pogosto zadržuje javnost, bi morale biti vzgled s tem, da kažejo upoštevanje okoljskega in energetskega vidika, zato bi bilo treba za te stavbe zahtevati redno energetsko ⌦ energijsko ⌫ certificiranje. Posredovanje informacij o energetski ⌦ energijski ⌫ učinkovitosti javnosti bi bilo treba okrepiti z javnim ⌦ jasno vidnim ⌫ prikazom teh energetskih ⌦ energijskih ⌫ izkaznic, zlasti v zgradbah določene velikosti, ki jih uporabljajo javni organi ali v katerih se pogosto zadržuje javnost, kot so ⇨ mestne hiše, šole, ⇦ trgovine, nakupovalni centri, supermarketi, restavracije, gledališča, banke in hoteli. 🡻 2010/31/EU uvodna izjava 25 (prilagojeno) (52)V zadnjih letih smo v evropskih državah priče porastu števila klimatskih sistemov. To povzroča znatne težave ob kon