[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 12.7.2006

COM(2006) 392 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU, ODBORU REGIJ IN EVROPSKI CENTRALNI BANKI

- Letn a izjava o območju eura – {SEC(2006) 936 }

I. UVOD

1. Z enotno monetarno politiko, vzpodbujanjem tesnejših trgovinskih in finančnih vezi ter tesnejšega usklajevanja gospodarskih politik članstvo v območju eura krepi gospodarsko soodvisnost med državami članicami. Z ozirom na to medsebojno odvisnost se članice območja eura soočajo z gospodarskimi izzivi, ki so sorodni in v nekaterih primerih bolj neposredni od tistih, s katerimi se soočajo vse države članice Evropske unije (EU).

2. Letna izjava v zvezi z območjem eura in spremljevalni dokument Letno poročilo o območju eura predstavljata poglede Komisije na naravo teh izzivov in obravnavata ustrezen odziv gospodarskih politik na ravni območja eura in držav članic. Z njima želi Komisija ozavestiti in spodbuditi obširno razpravo o gospodarskih politikah in razvoju območja eura; temah, ki zadevajo 310 milijonov ljudi, živečih na območju eura. Letna izjava je pomembna tudi zaradi širitve območja eura, s 1. januarjem 2007 se mu kot nova država članica pridružuje Slovenija[1]. Z obveščanjem načrtovalcev politike in širše javnosti dopolnjuje analizo Komisije o gospodarstvu območja eura v publikacijah kot so Četrtletno poročilo o območju eura, Javne finance v EMU in Pregled gospodarstva EU.

II. IZBOLJŠANJE GOSPODARSKIH OBETOV

3. Potem ko je bila gospodarska dejavnost zadnjih pet let slabotna, se ekonomska situacija na območju eura počasi izboljšuje. Zahvaljujoč visokim dobičkom in nizkim obrestnim meram podjetja v prihodnost zrejo z večjim optimizmom. Tudi potrošniki postajajo vedno bolj zaupljivi; tako naj bi se poraba po nekaj previdnih letih postopoma izboljšala. Močna rast zunanjega povpraševanja, ki ne pojenja – odsevajoč rastočo svetovno trgovino pa tudi izboljšanje konkurenčnosti na globalni ravni – izboljšuje uspešnost območja eura doma.

4. Rast se sicer približuje potencialni, vendar razloga za počivanje na lovorikah ni. Po zadnjih napovedih Evropska komisija pričakuje 2.1-odstotno rast BDP na območju eura v letu 2006 – v primerjavi s stopnjo rasti 1,3% v letu 2005. Inflacija cen življenjskih potrebščin, ki je lani dosegla 2,2%, delno zaradi visokih stroškov energije, naj bi ostala na tej ravni. V tem letu bo na območju eura ustvarjenih milijon novih delovnih mest. Nedavnemu znatnemu upadu navkljub pa je stopnja nezaposlenosti delovne sile v maju 2006 še vedno znašala 7,9%, saj z letno stopnjo rasti zaposlenosti 0,9% ustvarjanje novih delovnih mest na območju eura še vedno poteka prepočasi. Podobno nizka stopnja potencialne rasti na območju eura, ki je ocenjena na okoli 2% letno, med drugim poudarja potrebo po reformah za povečanje produktivnosti. Ponovna vzpostavitev ravnotežja je najpomembnejša prednostna naloga gospodarskih politik na območja eura v naslednjih letih.

5. Tveganje glede obetov na kratek rok je, da so napovedi podcenjene, medtem ko bi se srednjeročno rezultati lahko izkazali za slabše. Gledano kratkoročno, lahko ustvarjanje delovnih mest in pozitivni učinki preteklih ali tekočih gospodarskih reform na območju eura pripomorejo k pospeševanju gospodarske rasti, bolj kot je pričakovano. Pogoje za rast na območju eura v srednjeročnem obdobju pa lahko oslabi nadaljnje dvigovanje cen nafte. Neprimerno razreševanje globalnih neravnotežij lahko ogrozi globalno rast in gospodarsko oživitev območja eura. Po drugi strani lahko višji prihodki držav izvoznic nafte spodbudijo dodatno povpraševanje po blagu in storitvah območja eura.

III. ZAGOTAVLJANJE PREUDARNIH MAKROEKONOMSKIH POLITIK

6. Utemeljene na verodostojnosti političnega okvira EMU, so imele makroekonomske politike pomembno vlogo pri gospodarski oživitvi območja eura. Prilagodljiva monetarna politika, ki je v letu 2005 pripeljala do zgodovinsko nizkih nominalnih in realnih obrestnih mer, hkrati pa uspela zadržati stabilnost cen, je spodbudila gospodarsko dejavnost in povrnila zaupanje. Gospodarski rasti na območju eura je bila tudi javnofinančna politika. Zahvaljujoč preteklim naporom za pospešitev fiskalne konsolidacije je večina držav članic v zadnjih letih lahko lažje dopustila, da avtomatsk stabilizatorjie e odigrajo svojo vlogo pri podpori gospodarstvu.

7. Izboljševaanje gospodarskega stanja terja prilagoditev usmeritve makroekonomske politike. Monetarna politika postopoma umika denarno spodbudo, ki jo je prispevala v zadnjih letih. Po obdobju počasne gospodarske rasti so proračunske oblasti zdaj dolžne z izboljšanjem proračunskih saldov in plačilom javnih dolgov utrditi proračunsko bazo v Evropi. Vzdžnost javnih financ je potrebno zagotoviti tudi z vidika dodatnih proračunskih pritiskov, ki bodo posledica staranja prebivalstva na območju eura. Po zadnjih napovedih Komisije bo celotno javnofinančno zadolževanje na območju eura v letu 2006 kljub izboljšanim gospodarskim razmeram sicer ostalo nespremenjeno, pomeni pa manjše zatekanje k začasnim ukrepom vsaj izboljšanje javnofinančnega stanja v strukturnem pogledu. Za polno izvajanje preventivnih ukrepov Pakta stabilnosti in rasti bodo morale nekatere države članice območja eura izvesti večje proračunske prilagoditve v letu 2006 in 2007, kot so jih predvidele v svojih programih stabilnosti iz leta 2005.

8. Skrb, da bi sprememba makroekonomske politike ogrozila gospodarsko okrevanje, je neutemeljena. Razlog za skrb, da bodo ogroženi pogoji za nadaljnjo gospodarsko rast na območju eura bi bilo ravno neizvajanje takšnih prilagoditev zaradi odlaganja političnih odločitev, potrebnih za vzdrževanje oživitve na srednji rok. Evropejci so dobili poučno lekcijo, da strategija pasivnega čakanja pri makroekonomski politiki ni ustrezna. V sedemdesetih in osemdesetih letih je zanemarjanje pomena makroekonomsko stabilnost v dobrih časih pustilo za sabo trajno inflacijo, visoke primanjkljaje in naraščajoče dolgove, kar je vodilo v nizko rast in visoko nezaposlenost. Gledano bolj nedavno, je bila zamujena priložnost, da se ugodna rast s konca devetdesetih izkoristi za dokončanje javnofinančne konsolidacije, ki je bila zastavljena pred uveljavitvijo EMU. Zdaj, ko je gospodarska rast na območju eura prvič po letu 1999 nenehno v vzponu, Evropska komisija meni, da bi preudarna makroekonomska politika, ki zagotavlja cenovno stabilnost in zmanjšuje javnofinančna neravnotežja, skupaj s strukturnimi reformami za izboljšanje delovanja trgov proizvodov, delovne sile in kapitala, pomenila primerno naravnanost gospodarske politike.

IV. POSPEŠEVANJE GOSPODARSKIH REFORM NA OBMOČJU EURA

9. Zmaga v bitki za makroekonomsko stabilnost na območju eura in v vojni za rast in zaposlovanje je prednostna naloga gospodarstva in politike. Na območju eura je še vedno dvanajst milijonov nezaposlenih. Rast in produktivnost sta prenizki, sploh upoštevajoč izzive, ki jih predstavlja staranje prebivalstva. Tehnološki napredek in globalizacija še vedno ne prinašata koristi v polni meri vsem Evropejcem. Medtem ko nekateri krivdo za skromno rast in zaposlovanje na območju eura v zadnjih petih letih pripisujejo enotni valuti, resničen razlog leži v nezadostnem napredku reform na trgu proizvodov, delovne sile in kapitala. Pospeševanje gospodarskih reform, omogočanje večje konkurence in zagotavljanje makroekonomske stabilnosti so ključni elementi Lizbonskega partnerstva za rast in zaposlovanje.

10. Pridobitev podpore širše javnosti je bistvenega pomena za uspeh gospodarskih reform. Medtem ko v Evropi zavest o potrebi po makroekonomski stabilnosti narašča, je treba vendarle še opraviti z nekaterimi globoko vkoreninjenimi miti o gospodarskih reformah. Eden izmed njih pravi, da gospodarska reforma pomeni odpoved življenjskemu standardu, ki si ga Evropejci ne morejo več privoščiti. Kljub temu, da lahko na kratek rok povzroči stroške prilagajanja, je končni cilj gospodarske reforme zvišanje življenjskega standarda v Evropi. Po študiji Evropske komisije sodeč, bi celovite gospodarske reforme na trgih proizvodov, delovne sile in kapitala lahko zvišale potencialno rast v EU z 2 % na 3 %. To pomeni več delovnih mest, višje razpoložljive dohodke in modernizacijo države blaginje, specifične za Evropo. Drugi mit pravi, da bi gospodarska reforma Evropo naredila manj evropsko, če bi pomenila prenos drugačnega gospodarskega in socialnega modela v Evropo. Ravno nasprotno je gospodarska reforma usmerjena k ponovni vzpostavitvi evropskih vrednot, zapisanih v Rimski pogodbi, kot sta podjetništvo in socialna varnosto .

11. Voditelji EU so spoznali, da so gospodarske reforme sestavni del članstva v območju eura. Letos spomladi, na srečanju Vrha EU, so ponovno poudarili, da imajo v monetarni uniji dobro delujoči trgi proizvodov, delovne sile in kapitala pomembno vlogo tako pri povečevanju potenciala rasti kot tudi pri blaženju učinkov gospodarskih šokov. Cene in plače, ki se hitro odzivajo na spreminjajoče se gospodarske okoliščine, hkrati prispevajo k odpravljanju neosnovanih razlik v inflaciji in rasti med državami članicami območja eura. S programom lizbonske strategije naj bi pridobile vse države članice EU, vendar pa imajo članice območja eura še dodatno spodbudo, da okrepijo svoja prizadevanja v smeri strukturnih reform, saj bo lahko hitreje občutile prednosti večje konkurence, če bodo članice monetarne unije sočasno odprle svoje trge.

12. Države članice območja eura morajo narediti odločne korake v smeri gospodarskih reform, opredeljene v integriranih smernicah za rast in zaposlovanje za obdobje 2005–2008. V letnem poročilu Komisije o napredku pri izvajanju Lizbonske strategije, sprejetem januarja 2006, je zapisano, da so se države članice območja eura v svojih nacionalnih programih reform zavezale k doseganju vzdržnih javnih financ, pospeševanju produktivnosti dela ter zvišanju stopenj zaposlenosti in aktivnosti ob hkratnem spoštovanju zapovedi trajnostnega razvoja. Vendar pa bodo morale nekatere države članice območja eura za dinamično in učinkovito EMU iti še korak dlje , da bodo lahko zagotovile dobro delujoče trga blaga, storitev, a in delovne sile. Glavne prednostne naloge vključujejo pospeševanje R&R na območju eura, podporo večji konkurenci pri storitvenih in omrežnih panogah, zlasti energetiki, ter doseganje večje prilagodljivosti trga delovne sile.

13. Bistvenega pomena je zagotavljanje vzdržnega socialnega modela, doseganje visoke rasti in več delovnih mest. Reforme, ki so jih prve uvedle nordijske države in ki jih pogosto značujejo za „prožno varnost“, so lahko v tem primeru navdih za države članice območja eura. Te reforme so vodile k dinamičnemu gospodarstvu preko podpiranja visoke stopnje prilagodljivosti pri organizaciji dela in delovnih razmerij ob sočasnem zagotavljanju varnosti za delavce, med drugim s pomočjo znatnih naložb v vseživljenjsko učenje in usposabljanje ter aktivacijskimi politikami za nezaposlene. En in edini model „prožne varnosti“, ki bi ga lahko uporabili vsepovsod, ne obstaja, je pa možno načelo povečane fleksibilnosti na trgu delovne sile, kjer je to potrebno, ob hkratnem zagotavljanju določene stopnje varnosti delavcem izvesti z različnimi sredstvi.[2] Izkušenj nordijskih držav ni zlahka prenesti v druge države članice. Načrtovalci politike morajo poleg dejstva, da se preference na nacionalni ravni morda razlikujejo, upoštevati denimo tudi proračunske posledice takih reform, zlasti v državah, ki še vedno izkazujejo znatne primanjkljaje ali so pod pritiskom proračunskih posledic zaradi staranja prebivalstva.

V. ENA VALUTA, EN TRG

14. V osemdesetih letih dvajsetega stoletja so države članice prepoznale ustanovitev „enega trga“ v Evropi kot močan argument za oblikovanje „ene valute“. Zdaj, ko je enotna valuta realnost, morajo države članice območja eura odločno zagovarjati politike v podporo notranjemu trgu. V zadnjih dvanajstih mesecih je bilo slišati nekatere pomisleke glede tega cilja; poudarjena je bila nacionalna odgovornost braniti strateške sektorje pred čezmejno konkurenco. Vendar to podjetjem preprečuje, da bi raziskala vse možnosti, ki jih ponuja notranji trg, in je v škodo potrošnikom, ki ne morejo izkoristiti prednosti nižjih cen in povečane izbire. Pred petdesetimi leti so se podpisniki Rimske pogodbe s častno zavezo prostemu pretoku ljudi, blaga, storitev in kapitala odrekli takim politikam in tako postavili temelje gospodarski blaginji in politični stabilnosti v Evropi v drugi polovici 20. stoletja. Zavezanost tem načelom je treba na novo potrditi z izborom gospodarskih politik, ki ohranjajo notranji trg in pospešujejo dejanske gospodarske koristi na območju eura in v EU kot celoti.

15. Gospodarske reforme v državah članicah so potrebne za poglobitev notranjega trga in v podporo EMU. Notranji trg igra ključno vlogo pri doseganju ciljev, kot sta povečanje rasti in števila delovnih mest. S pomočjo enotne valute pospešuje bolj učinkovito razporejanje sredstev in podjetjem zagotavlja večje trgovske možnosti, potrošnikom pa širšo izbiro. Toda notranji trg lahko izkoristi svoj polni potencial samo, če se zakonodaja, dogovorjena na evropski ravni, učinkovito izvaja in uporablja v vseh državah članicah. V tem pogledu sta pomanjkljiv prenos in slaba uporaba zakonodaje notranjega trga pri večini držav članic območja eura še vedno zaskrbljujoča. Sedem držav članic območja eura ni doseglo ciljnega zaostanka prenosa v višini 1,5%, poleg tega pa beležijo štiri največje države območja eura med EU-25 največje število primerov kršitev. Za nadaljnje povečanje potenciala rasti in izboljšanje odzivnosti območja eura na gospodarske šoke je potrebno poglobiti gospodarsko povezovanje preko popolnejšega prenosa in boljšega izvajanja direktiv.

16. Preoblikovanje sektorja storitev je ključno za območje eura. Pomembnosti večjega povezovanja v storitvenem sektorju ne gre podcenjevati, saj storitve predstavljajo 70% vseh delovnih mest in dodane vrednosti v gospodarstvu območja eura. V tem smislu bo celovito izvajanje Direktive EU za storitveni sektor po njenem sprejetju enkrat v prihodnjih mesecih letos odločilno za krepitev konkurence in gospodarske dinamike v Evropi ter polno uveljavitev potencialnih koristi, ki jih prinaša enotna valuta.

17. Zlasti povezovanje na finančnem trgu obeta velike koristi, ker prispeva k večji produktivnosti in konkurenčnosti ter posledično povečuje rastni potencial gospodarstva. Odstranitev ovir za oblikovanje enotnega plačilnega območja v eurih bi zagotovila močnejše spodbude za trgovino, potrošnjo in naložbe v območju eura, s tem ko bi državljanom in podjetjem omogočila opraviti čezmejna plačila tako hitro, varno in učinkovito , kot jih lahko opravljajo v lastni državi, in tudi z enakimi taksami. Enako lahko povezovanje na finančnem trgu pripomore k stabilnemu delovanju EMU, saj pospešuje makroekonomske prilagoditve in zvišuje odpornost območja eura na zunanje gospodarske šoke. Ekonomske študije kažejo, da bi lahko povezovanje finančnih trgov v EU skozi letaš zvišalo BDP za 0,5 do 1,1%.

18. EU in območje eura morata graditi na uspehu eura in akcijskega načrta EU za finančne storitve To terja konsolidacijo obstoječe zakonodaje glede finančnih storitev in pravočasno uresničevanje ter učinkovito izvrševanje pravil notranjega trga. Za odprtje trgov finančnih storitev za potrošnike, ki v Evropi ostajajo razdrobljeni, bodo potrebni nadaljnji ukrepi. Potrošnikom bi bilo potrebno denimo olajšati izbiro najboljših varčevalnih shem, hipotek, zavarovanj in pokojnin. Naslednji velik izziv v naslednjih petih letih je razviti panevropski pristop pri zakonski ureditvi in nadzoru finančnega trga in se tako prilagoditi naraščajočemu čezmejnemu povezovanju finančnega sektorja. Medtem ko je takšen razvoj pozitiven – in celo potreben – za pospeševanje potenciala gospodarske rasti EU, pa to od nacionalnih oblasti zahteva pripravljenost, da se prilagodijo novim finančnim razmeram. Če naj bi v polnem izkoristili koristi povezanega trga za finančne storitve, se mora omejiti težnja držav članic, da ob prenosu direktiv v nacionalno zakonodajo dodajajo nepotrebne določbe.

19. Za trajno izboljšanje rasti produktivnosti mora območje eura ustvariti in predvsem absorbirati ter izkoristiti znanje. Potrebno je zagotoviti zlasti visoko stopnjo konkurence in ugodne pogoje za inovacije v podjetjih, vključno s celostnim in učinkovitim okvirjem za zaščito pravic intelektualne lastnine. Podjetja morajo delovati v prijaznem zakonodajnem okolju ter razpolagati z zadostnim številom visoko usposobljene delovne sile in imeti dostop do ugodnih finančnih virov. Poleg tega je treba več sredstev usmeriti v R&R in inovacije, še posebej pa bi morali izkoristiti učinek ekonomije obsega na evropski ravni preko pospeševanja zasebnega vlaganja v R&R ter podpore projektom in aktivnostim s pomembnimi čezmejnimi vplivi. Izdatki za R&R na območju eura znašajo okoli 2% BDP, znatno manj od cilja EU, ki je 3%. V svojih nacionalnih programih reform so si vse države članice območja eura zadale določene cilje v zvezi z povečanjem izdatkov R&R.

20. Reforme, katerih cilj je povečati uporabo delovne sile in človeškega kapitala, izboljšujejo tudi prilagodljivost in omogočajo mobilnost delovne sile območja eura. Ukrepi, usmerjeni v usklajevanje ponudbe in povpraševanja po delovni sili, denimo preko nadgrajevanja javnih služb za zaposlovanje, naj bi izboljšali prilagajanje na šoke. Čeprav so nekatere države članice območja eura na tem področju že uvedle reforme, so bili ukrepi v glavnem usmerjeni v prožnost delovnih pogodb za nove delavce in posameznike, ki se na trgu dela soočajo s posebnimi težavami, in so večinoma zadevali pogodbe o zaposlitvi za določen čas, zaposlitvene agencije, javne zaposlitvene sheme, medtem ko nekaterih vidikov zakonodaje, ki ureja stalno zaposlitev,- in lahko pomenijo oviro za prilagajanje na trgu delovne sile, niso spremenile.

21. Za izboljšanje ponudbe visoko usposobljene delovne sile na območju eura morajo številne države članice nadgraditi svoje sisteme izobraževanja in usposabljanja. Osredotočiti se je potrebno na nadgradnjo kakovosti človeškega kapitala ter spretnosti in znanja delovne sile. Stopnje dosežene izobrazbe pri mladih so znatno nižje v območju eura kot v preostalem delu EU. Sprejeti je potrebno tudi politike, ki bodo razvijale skladne in celovite strategije vseživljenjskega učenja, s pomočjo katerih bo moč uveljaviti prilagodljive tirnice izobraževanja od zgodnje faze naprej in bistveno zmanjšati zgodnje opuščanje šolanja, zvišati odstotek mladih, ki uspešno zaključijo izobraževanje na višji srednji stopnji, ter izboljšati kakovost, ustreznosti in privlačnosti poklicnega izobraževanja in usposabljanja. V prizadevanju, da bi se povečal prispevek univerz k družbenim in ekonomskim inovacijam, je potrebno izboljšati kakovost višjega in visokega izobraževanja. Pot do odličnosti vodi preko mrežno povezovanja visokošolskih ustanov z raziskovalnimi in tehnološkimi središči ter podjetji. Doseganje teh ciljev bi olajšalo učinkovito črpanje iz skladov EU, zlasti Evropskega socialnega sklada in programov izobraževanja ter usposabljanja.

VI. DINAMIČNO IN STABILNO DELOVANJE EMU

22. Trajne razlike v rasti in inflaciji med državami na območju eura so vredne pozornosti. V letu 2005, denimo, je bila razlika med državo z najhitrejšo in državo z najpočasnejšo gospodarsko rastjo na območju eura 4,5 odstotnih točk in razlika med najvišjo in najnižjo stopnjo inflacije 3 odstotne točke. Iz Letnega poročila o območju eura izhaja, da so razlike v rasti in inflaciji običajna značilnost monetarnih unij in so lahko odraz različnih neproblematičnih dejavnikov, vključno z razlikami v rasti prebivalstva in učinkom gospodarskega dohitevanja v manj bogatih državah članicah. Ciklične razlike so se v zadnjih letih bistveno zmanjšale zaradi boljše usklajenosti gospodarskih ciklusov in manjšega števila napak politik, zahvaljujoč boljši koordinaciji makroekonomskih politik. To pomeni pozitiven razvoj za monetarno unijo. Glede na zmanjševanje pomena cikličnih dejavnikov glavna odgovornost za razlike v rasti, ki se ohranjajo, zdaj pripada strukturnim dejavnikom. Še posebej se zdi, da se nekatere države članice le zelo počasi prilagajajo gospodarskim šokom in dolgoročnemu gospodarskemu dogajanju. Če ne bo prišlo do spremembe politik, se bo prepad med hitro in počasi rastočimi državami članicami območja eura ohranjal skozi čas, medtem ko bi se razlike v inflaciji lahko odrazile v hudi izgubi konkurenčnosti, ki bo zahtevala prilagajanje - tem večje, čim bolj bodo ukrepi v zamudi.

23. Za zmanjšanje razlik v rasti in inflaciji je potreben skupek premišljenih javnofinančnih politik in gospodarskih reform. Ukrepi, ki jih je treba sprejeti, so opredeljen v integriranih smernicah za rast in zaposlovanje za obdobje 2005–2008. Z vzdrževanjem preudarnih proračunskih politik, še posebej v dobrih časih, bodo avtomatski proračunski stabilizatorji lahko ublažili gospodarske šoke, ki pospešujejo razlike v rasti in inflaciji. Gospodarske reforme bodo omogočile hitrejši odziv cen in plač na spreminjajoče se gospodarske okoliščine in pripomogle k učinkovitejšemu razporejanju sredstev. V prizadevanju, da bi povečale konkurenco in zvišale produktivnost na trgu blaga in storitev, bo morala večina držav članic pospešiti reforme. Politike, ki krepijo notranji trg na področju storitvenih sektorjev, kot so finančni trgi, lahko dodatno pripomorejo k hitrejšemu zbliževanju nacionalnih gospodarskih ciklusov. Poleg tega morajo nekatere države članice zagotoviti, da se bodo v procesu določanja plač ustrezno upoštevali cenovna stabilnost, trendi produktivnosti v srednjeročnem obdobju in razlike v poklicnih kvalifikacijah ter pogojih na lokalnih trgih delovne sile.

VII. GLOBALNA VLOGA OBMOČJA EURA IN NJEGOVI IZZIVI

24. Euro je ključna svetovna valuta, ki prinaša koristi območju eura s poudarkom na potrebi po upoštevanju mednarodnega finančnega dogajanja. Uvedba eura je povzročila velik premik na mednarodnih finančnih trgih. Danes euro območje predstavlja okoli šestino svetovnega BDP in petino svetovne trgovine. V eurih je denominiran znatni in naraščajoči del vrednosti na trgu mednarodnega dolga (31,5% v primerjavi s 44% v ameriških dolarjih do sredine leta 2005). Euro predstavlja tudi opazni delež mednarodnih bančnih obveznosti in menjalniških poslov. Za predstavo, od leta 1999 je euro druga najpomembnejša valuta pri posojilih bank iz območja eura nebančnim posojilojemalcem zunaj območja eura; v prvem četrtletju leta 2005 je ta delež znašal več kot 39% (v primerjavi s 44% za ameriški dolar). Euro se splošno uporablja za ponudbo, obračunavanje in poravnavo zunanjetrgovinskega poslovanja med območjem eura in tretjimi državami in v nekaterih primerih celo pri poslih tretjiih držav med seboj. Poleg tega ima euro pomembno vlogo kot valuta za mednarodne rezerve; 25% svetovnih rezerv je shranjenih v eurih, 66% v ameriških dolarjih.

25. Izjemna razsežnost in trajanje globalnih neravnotežij predstavlja glavni izziv za svetovno gospodarstvo in območje eura. Leta 2005 so Združene države zabeležile največji primanjkljaj na tekočem računu v svoji zgodovini – ta je znašal 6,4% BDP Združenih držav in 1,5% svetovnega BDP. Primanjkljaj večinoma financirajo kapitalski prilivi iz Japonske, Kitajske in drugih vzhodnoazijskih držav, zadnje čase pa tudi iz Srednjega vzhoda (ki na račun nafte pobira izredne prihodke). Čeprav so finančni trgi glede na situacijo razmeroma optimistični, pa takšna, zgodovinska razsežnost in trajanje globalnih neravnovesij ne moreta biti trajni.

26. Neustrezno umerjanje globalnih neravnotežij bi lahko imelo hude negativne posledice za rast svetovnega gospodarstva in mednarodno finančno stabilnost. Kljub temu, da ima območje eura približno uravnotežen tekoči račun, se ne bi moglo izogniti posledicam takšne krize. Neustrezno prilagajanje globalnih neravnovesij bi lahko prizadelo trgovino na območja eura zaradi sprememb v menjalnih tečajih in svetovnem povpraševanju. Vplivalo bi tudi na vrednost sredstev, ki jih imajo v tujini prebivalci območja eura. Nenazadnje bi lahko huje načelo zaupanje v poslovnem sektorju, še posebej v primeru velike omejitve proizvodnje v regijah s primanjkljaji.

27. Da se bodo globalna neravnovesjaodpravila na ustrezen način, se mora svetovno povpraševanje postopoma premakniti od območij s primanjkljajem na tekočem računu na območja s presežkom na tekočem računu. Združene države lahko odigrajo svojo vlogo s povečanjem zasebnih in javnih prihrankov. K temu bi lahko pomembno prispevale makroekonomske politike, usmerjene v stabilnost, in še posebej vzdržne javne finance. Vzhodni Aziji je v izziv znižanje presežnih prihrankov. Prehod na rast, ki jo v večji meri podpira domače povpraševanje zaradi zboljšanih sistemov socialne varnosti in razvoja finančnega trga, bi pomagal zmanjšati globalna zunanja neravnovesja. To bi pripomoglo tudi k razvoju Vzhodne Azije na daljši rok. S pospeševanjem domačega povpraševanja v teh državah se bodo ustrezno zmanjšali presežki prihrankov (in tekočega računa).

28. Gospodarske reforme v Evropi bodo območju eura pomagale pri prilagajanju morebitnim neugodnim razmeram v mednarodnem okolju in pri njegovem prispevku k ustrezni odpravi globalnih neravnovesij. Z bolje delujočimi trgi proizvodov, delovne sile in kapitala bi Evropa postala privlačnejša za vlagatelje, četudi to najverjetneje ne bi pripeljalo do večjih sprememb na tekočem računu, saj bi se zvišala tako ponudba kot povpraševanje. Že samo neznatna sprememba na tekočem računu območja eura pa bi se odrazila kot izboljšanje na tekočem računu Združenih držav. Kakorkoli že pa so gospodarske reforme zaželene predvsem zaradi obetov izboljšanja uspešnosti območja eura, saj povečujejo potencial rasti in krepijo odpornost proti morebitnim negativnim gospodarskim šokom. To temo podrobneje obravnava Letno poročilo o območju eura.

VIII. POVEČEVANJE UČINKOVITOSTI KOORDINACIJE

29. Nadaljevanje gospodarskega okrevanja, vzdrževanje makroekonomske stabilnosti ter podpiranje strukturnih reform za dinamično in stabilno delovanje EMU terja zavezanost s strani držav članic in močno vodstvo na ravni območja eura. Srečanje na vrhu spomladi 2006 je potrdilo bistven pomen nadaljnjih strukturnih reform v državah članicah, ki jih združuje euro, in izpostavilo potrebo po učinkoviti koordinaciji politik znotraj območja eura. Poleg ECOFIN-a, ki ima glavno vlogo, Eurogroup, ki na neformalni ravni združuje ministre za finance območja eura, Komisijo in ECB, pomaga pri pospeševanju soglasja o skupnih izzivih gospodarskih politik na območju eura. Države članice območja eura bi lahko v večji meri izkoristile sestanke na ravni Eurogroup s še bolj temeljitimi razpravami o makroekonomskih politikah in boljš natančnim spremljanjem izvajanja strukturnih reform v državah članicah območja eura, še zlasti tistih, ki so pomembne za delovanje EMU. Z določenimi ukrepi bi lahko povečali tudi učinkovitost koordinacije gospodarskih politik na območju eura, predvsem s prehodom na semester EU za nadzor proračuna, z uskladitvijo nacionalnih koledarjev za pripravo proračuna v državah članicah območja eura in zagotavljanjem večje skladnosti med makroekonomskimi politikami in strukturnimi reformami.

30. Naraščajoča pomembnost eura kot skupne valute in izzivi, ki jih prinašajo zlasti globalna neravnovesja, potrjujejo, kako pomembno je, da območje eura prevzame vodilno vlogo na svetovni sceni. Komisija ugotavlja, da je v tem oziru v zadnjih letih prišlo do določenega napredka. Imenovanje predsednika Eurogroup za dvoletni mandat v letu 2004 je tako prineslo večjo stabilnost pri zastopanju območja eura navzven. Ob pomanjkanju skupnih stališč med oblastmi območja eura in odsotnosti trdnih zavez držav članic glede vprašanj skupnega strateškega pomena pa je Evropi kljub vsemu težko izraziti vodstveno vlogo v svetovnem gospodarstvu. Evropska komisija podpira in je pripravljena prispevati k boljšemu usklajevanju zunanjega zastopstva EU v mednarodnih finančnih institucijah in krogih.

IX. SKLEPNE UGOTOVITVE

31. Biti združen pod skupno valuto pomeni soočati se s skupnimi izzivi in odgovornostmi. Letna izjava o območju eura poudarja najpomembnejše izzive za območje eura. Izboljšani obeti za gospodarstvo na območja eura zahtevajo odločno prilagoditev makroekonomskih politik, zlasti preko pospeševanja proračunske konsolidacije. Na mikroekonomskem področju so nadaljnje strukturne reforme bistvenega pomena za povečevanje produktivnosti in pospeševanje rasti in delovnih mest. Pomembne so tudi za stabilno delovanje EMU glede na to, da se cene in plače v nekaterih državah članicah prepočasi odzivajo na gospodarske šoke. Ob tem je v velikem interesu držav članic območja eura poglobiti notranji trg, saj bo tesnejše gospodarsko povezovanje pomagalo bolje izkoristiti enotno valuto in se hitreje prilagajati gospodarskemu dogajanju. Na zunanjem področju pa naraščajoča pomembnost eura kot skupne valute in izzivi, s katerimi se sooča svetovno gospodarstvo, izpostavljajo potrebo po boljši zastopanosti glede mednarodnih vprašanj. Za spopad s temi izzivi in izpolnitev odgovornosti je potrebna zavezanost držav članic in konkretni ukrepi za izboljšanje učinkovitosti koordinacije gospodarskih politik.

[1] Trenutne članice območja eura so Belgija, Nemčija, Grčija, Španija, Francija, Irska, Italija, Luksemburg, Nizozemska, Avstrija, Portugalska in Finska.

[2] Komisija je začela postopek študija in analize različnih konceptov „prožne varnosti“ in namerava izdati sporočilo o tem vprašanju v prvi polovici leta 2007.