[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 6.12.2010

COM(2010) 714 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o zdravju medonosnih čebel

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o zdravju medonosnih čebel

I. Uvod

Populacija medonosnih čebel v EU ( Apis mellifera ) je zelo pomembna za opraševanje in proizvodnjo medu ter drugih čebelarskih izdelkov. Zato je EU uvedla nekatera usklajena pravila za varovanje in ohranjanje zdravja čebel, države članice pa lahko urejajo druge vidike čebelarstva in povezanih dejavnosti. Čebelarji in njihova združenja so dejavni na drugih področjih, ki niso urejena s predpisi, kot je izvajanje dobrih čebelarskih praks in smernic. Ta zapleten sistem je desetletja uspešno deloval. Nedavno pa je v več državah EU in zunaj nje prišlo do povečanega pogina čebel.

Pomembno je dejavno varovati zdravje čebel ob upoštevanju posebnosti čebelarstva, različnih udeležencev ter načel sorazmernosti in subsidiarnosti.

Leta 2007 je bila sprejeta strategija za zdravstveno varstvo živali za Evropsko Unijo (2007–2013 – „Bolje preprečiti kot zdraviti“[1]), leta 2008 pa ji je sledil akcijski načrt[2] s posebnimi ukrepi, ki so razporejeni v štiri stebre:

( določanje prednostnih nalog posredovanja EU;

( sodoben okvir za zdravstveno varstvo živali;

( preprečevanje, nadzor in pripravljenost na krizo ter

( znanost, inovacije in raziskave.

Ključni načeli strategije sta partnerstvo in obveščanje zainteresiranih strani. Prav tako se raziskuje možnost oblikovanja nezakonodajnih pobud za spodbujanje višje stopnje odgovornosti in zavedanja bolezni med proizvajalci.

Čebelarske organizacije, ki so zaskrbljene zaradi zdravja čebel v EU, so v duhu strategije nedavno pozvale k večjemu poudarku na tem vprašanju. Evropski parlament je novembra 2008 tudi sprejel resolucijo o razmerah v čebelarstvu[3]. V njem poziva Komisijo, da izvede posebne ukrepe in zagotovi njihovo usklajenost.

Komisija je zaradi zaskrbljenosti v čebelarstvu že oblikovala več pobud, načrtovane pa so še druge.

Cilj tega sporočila je pojasniti ključna vprašanja o zdravju čebel in ključne ukrepe , ki jih bo Komisija sprejela zanje.

To sporočilo mora biti podlaga za nadaljnje razprave z Evropskim parlamentom, Svetom in organi ter zainteresiranimi stranmi držav članic. Sporočilo mora prispevati k določitvi morebitnih dodatnih ukrepov na ravni EU.

II. Čebelarstvo v EU

Čebelarstvo je široko razvita dejavnost v EU na profesionalni (čebelarji z več kot 150 čebelnjaki) in amaterski ravni. V EU je okoli 700 000 čebelarjev, od tega 97 % neprofesionalnih čebelarjev, ki imajo okoli 67 % čebelnjakov v EU. Proizvodnja medu je ocenjena na okoli 200 000 ton. Čebelarstvo je povezano tudi s proizvodnjo drugih izdelkov, kot so vosek, matični mleček, propolis itd.

Čebele so poleg drugih žuželk in organizmov tudi pomembne opraševalke.

Dejavniki, ki jih je v zvezi s sektorjem treba upoštevati, vključujejo različne vrste čebelarstva (profesionalno ali amatersko, stacionarni ali mobilni čebelnjaki, sezonska paša), velike razlike med zdravjem čebel in tehnologijo na področju čebelarstva v primerjavi z živalmi, ki spadajo med govedo, perutnino itd., različne regije (podnebje, tradicionalna/lokalna proizvodnja) in razširjenost bolezni. Posebna narava čebelarstva, kot je ravnokar opisana, določa različne potrebe, pristope, poglede in prakse.

III. Kaj vpliva na zdravje čebel?

V zadnjem desetletju je na čebelarstvo v različnih državah po svetu vplivalo več zdravstvenih težav.

Zlasti v zadnjih letih je prišlo do povečanega pogina čebel v EU in drugje. To je povzročilo resno zaskrbljenost po vsem svetu, toda znanstvene študije niso uspele ugotoviti natančnega vzroka ali obsega tega povečanja.

Zdravje čebel pa je povezano z mnogimi dejavniki različne narave (bakterijske, virozne, zajedavske itd.), razpoložljivostjo ustreznega zdravljenja, invazivnimi vrstami in okoljskimi spremembami. Drugi dejavniki, ki jih je treba upoštevati, vključujejo uporabo pesticidov v kmetijstvu. In sicer vsaj toliko, da se pojasni, ali in koliko vplivajo na zdravje čebel.

Kar zadeva gensko spremenjene organizme (GSO), bo Komisija še naprej natančno spremljala kakršen koli razvoj na tem področju, čeprav do zdaj še ni dokazov, ki bi jih povezovali z zdravjem čebel.

IV. Okvir EU za zdravstveno varstvo živali, in sicer čebel

(1) Obstoječi zahteve v zvezi z zdravstvenim varstvom živali za varovanje zdravja čebel v EU

Obstoječa zakonodaja[4] določa izdajo zdravstvenega spričevala in zahteve za premik čebel med državami članicami. Namen teh zahtev je preprečevanje in nadzorovanje več bolezni čebel, kot so huda gniloba čebelje zalege, pohlevna gniloba čebelje zalege, mali panjski hrošč in pršice Tropilaelaps , ki se lahko širijo s premikanjem čebel. Mali panjski hrošč ( Aethina tumida ) in pršice Tropilaelaps so za EU eksotične vrste. Obveščanje o teh boleznih je zato obvezno, da lahko države članice v primeru izbruha takoj ukrepajo.

Vendar navedene zahteve ne vključujejo pomembnega parazita čebel ( Varroa ), ki je prisoten in zelo razširjen v EU, saj omejitev premikanja čebel ne bi omejila širjenja tega povzročitelja bolezni in bi znatno bremenila čebelarje. Druge bolezni, ki se v EU štejejo kot endemične, se obravnavajo na podoben način. Države članice dobijo finančno pomoč, da se med drugim spopadajo s parazitom Varroa (glej poglavje X).

(2) Varovanje zdravja čebel pred eksotičnimi boleznimi

Za uvoz živih čebel in čmrljev iz tretjih držav veljajo zahteve zdravstvenega varstva živali, da se prepreči vnos eksotičnih bolezni čebel v EU. Uporabljajo se od leta 2000[5].

Mali panjski hrošč in pršice Tropilaelaps so povzročili velike izgube v čebelarstvu v državah, v katere so bili vneseni, in zato predpisi EU o uvozu določajo, da se lahko iz tretjih držav uvozijo samo čebelje matice in kolonije čmrljev z biološko varnih območij. Te zahteve so bile uvedene zato, da se zmanjša tveganje vnosa novih bolezni v EU.

Izpolnjevanje teh zahtev zdravstvenega varstva živali se preverja pri vsakem vstopu v EU na veterinarskih mejnih kontrolnih točkah, kjer uradni veterinarji preverjajo dokumente in identiteto ter izvajajo fizične preglede. Ti ukrepi zagotavljajo varen uvoz čebel in tudi genske vire za čebelarje ter spoštujejo potrebe opraševalcev, zlasti v toplih gredah.

(3) Strategija za zdravstveno varstvo živali in zdravje čebel

Namen strategije za zdravstveno varstvo živali je določiti enoten in jasen zakonodajni okvir za zdravje živali. Komisija trenutno pripravlja predlog „ zakona o zdravstvenem varstvu živali “, ki bo sčasoma nadomestil sedanjo osnovno veterinarsko zakonodajo, ki jo sestavlja skoraj 60 direktiv in uredb o pogojih v zvezi z zdravjem živali za trgovino in uvoz živih živali ter njihovih izdelkov, o ukrepih za nadzor bolezni, predpisih o ugotavljanju itd. Končni predlog naj bi bil sprejet na začetku leta 2012. Cilj je poenostaviti obstoječo zakonodajo in uvesti bolj preventiven pristop k nadzoru bolezni v skladu z novo strategijo.

Veterinarji in čebelarji so v okviru pripravljalnega postopka za oblikovanje novega zakona o zdravstvenem varstvu živali in zlasti med posvetovanjem stalno izpostavljali zdravje čebel kot eno od področij, ki bi lahko z nadaljnjim usklajevanjem zakonodaje EU o zdravstvenem varstvu živali veliko pridobilo.

Komisija še vedno ocenjuje možne vplive na čebelarstvo. Vendar je že jasno, da bi splošni zakon o zdravstvenem varstvu živali lahko določil zakonodajni okvir za osnovne elemente, kot so splošne opredelitve, in načela za ukrepe za nadzor bolezni in premike, drugi elementi pa bi se lahko določili z delegiranimi ali izvedbenimi akti. Za vprašanja, za katera zakonodaja EU ne bi bila primerna, se lahko predvidi pogostejša uporaba usmeritvenih dokumentov na ravni EU in/ali nacionalni ravni ali na ravni zadevnega sektorja.

(4) Potreba po ustreznem znanstvenem in tehničnem znanju o zdravju čebel

Težave čebelarstva in zmanjšanje populacije čebel po vsej Evropi ter ostalem svetu so zapletene in raznovrstne, vzbudile pa so tudi zaskrbljenost, med drugim zaradi pomanjkanja ustreznih zdravil za zdravljene bolezni čebel.

Projekt EFSA 2009 z naslovom „Pogin in nadzor čebel v Evropi“[6] ugotavlja, da na zmanjšanje populacije čebel vpliva veliko dejavnikov. Med obravnavanimi so bolezni čebel in škodljivci, zastrupitev s pesticidi, vpliv gensko spremenjenih rastlin in stres, povezan s spremembami v prehrani ter spremembami podnebja. |

Ker do zdaj še ni bila ugotovljena neposredna povezava med povečanim poginom čebel in posebnimi snovmi ali agenti, še vedno ni jasno, kako ga učinkovito zmanjšati.

Brez podatkov in izsledkov ukrepov spremljanja stanja ni mogoče razumeti dejanskih razmer. Zato ni mogoče sprejeti ustreznih ukrepov za zdravje čebel. Vendar je jasno, da je nadzor pri tem zelo pomemben.

Glavne ugotovitve projekta EFSA so, da so nadzorni sistemi v državah članicah EU večinoma slabi. Na ravni države ni reprezentativnih podatkov, na ravni EU pa ni primerljivih podatkov o izginjanju kolonij. Na ravni EU tudi ni standardizacije in usklajevanja zbranih podatkov. Ni učinkovitega sistema za pregledovanje čebel, s katerim bi se ocenil obseg njihovih poginov ali bi se ti kar najbolj preprečili.

Namen Komisije je do konca leta 2011 začeti poskusni nadzorni program. |

(5) Referenčni laboratorij EU za zdravje čebel

Referenčni laboratoriji EU so ključno orodje v okviru obvladovanja tveganja na področju zdravstvenega varstva živali. Njihova vloga je bila priznana v ustrezni zakonodaji EU o izvajanju uradnega nadzora[7] in vertikalnih direktivah o ukrepih EU za nadzor nad nekaterimi boleznimi živali.

Znanstveno utemeljena in enotna testiranja so podlaga za zanesljivo diagnozo bolezni in uporabo potrebnih ukrepov za nadzor in izkoreninjenje. Referenčni laboratoriji EU so pomembni za znanstveno in tehnično podporo na področju zdravstvenega varstva živali ter podpirajo dejavnosti Komisije in držav članic pri nadzoru, obvladovanju in izkoreninjenju bolezni živali (npr. tipizacija virusov, spremljanje bolezni, razvoj posebnih preskusov). Referenčni laboratoriji EU so pomembni na mednarodni ravni, npr. pri standardizaciji analitičnih metod.

Ocena politike EU za zdravstveno varstvo živali[8] je pokazala, da „je povezovanje laboratorijev na področju zdravja živali pozitivno prispevalo k doseganju ciljev politike za zdravstveno varstvo živali pri varovanju zdravja ljudi in živali“. Strategija EU za zdravstveno varstvo živali poudarja, kako pomembno je ohranjati in dodatno izboljšati diagnostične zmogljivosti v EU (npr. financiranje povezovanja laboratorijev).

Kot del strategije je bila nedavno dokončana posebna zunanja ocena referenčnih laboratorijev EU na področju zdravja živali in živih živali[9]. Eno od priporočil v oceni je bila ustanovitev novega referenčnega laboratorija EU za zdravstveno varstvo čebel[10].

Zato je namen Komisije ustanoviti referenčni laboratorij EU za zdravstveno varstvo čebel, ki bo začel delovati najpozneje z aprilom 2011. |

Naloga tega referenčnega laboratorija EU bo obravnavanje znanstvenih vprašanj, ugotovljenih v navedenem poročilu EFSA, vključno z osnovnimi pogoji za izvajanje učinkovitih nadzornih programov. Prva naloga referenčnega laboratorija EU za zdravstveno varstvo čebel bo zagotavljanje tehnične podpore navedenemu poskusnemu nadzornemu programu. Finančna podpora laboratoriju bo zagotovljena v okviru trenutno razpoložljivih sredstev.

(6) Boljše poznavanje zdravja čebel – prispevek programa o boljšem usposabljanju za varnejšo hrano

Poudarek na zdravju čebel se je povečal z izvajanjem pobude za boljše usposabljanje za varnejšo hrano[11]. |

Med letoma 2010 in 2011 je ali bo skupaj 160 udeležencev iz vseh držav članic EU in tudi iz sedmih drugih držav, ki niso članice EU, spoznalo vse vidike zdravstvenega varstva čebel in čebelarstva. Štirje predvideni tečaji usposabljanja vključujejo zahteve zdravstvenega varstva EU za notranjo trgovino EU in uvoz iz tretjih držav.

Dva tečaja usposabljanja, ki sta že potekala, sta med 79 vladnimi uslužbenci razširila najnovejše ugotovitve, da bi se izboljšalo njihovo poznavanje zdravstvenih težav medonosnih čebel. Pričakuje se, da bodo ti uradniki v svojih državah delovali kot usmerjevalci za ozaveščanje in sodelovanje med pristojnimi organi in zadevnimi skupinami na nacionalni, regionalni in lokalni ravni.

V. Razpoložljivost zdravil za uporabo v veterinarski medicini za čebele

Glede na navedbe čebelarskih združenj ni dovolj odobrenih zdravil za zdravljenje bolezni čebel. To je splošna težava na majhnih trgih z zdravili za uporabo v veterinarski medicini, kjer je pričakovana donosnost naložb za podjetja majhna. Izraz, ki se pogosto uporablja za opis takšnih majhnih trgov, je „manj pomembni proizvodi/vrste“ (MUMS). Uvedenih je bilo več ukrepov, zlasti pri Evropski agenciji za zdravila[12] [13].

Posebne določbe, ki so namenjene spodbujanju malih in srednjih podjetij k inovacijam in razvoju novih zdravil za uporabo v veterinarski medicini, vključujejo upravno in postopkovno pomoč, ali po potrebi, zmanjšanje pristojbin, oprostitev plačila pristojbin ali odlog plačila pristojbin[14].

Vprašanje razpoložljivosti zdravil za uporabo v veterinarski medicini (vključno z zdravili za čebele) se obravnava tudi pri pregledu zakonodajnega okvira za takšne izdelke (MUMS). |

Zainteresirane strani so na javnem posvetovanju lahko izrazile svoja stališča glede prednosti in pomanjkljivosti trenutnega zakonodajnega okvira ter predlagale izboljšave. Komisija bo prejete predloge uporabila za pripravo osnutka o oceni učinka pregleda, in po potrebi, pripravila osnutek predlogov za spremembo zakonodajnega okvira. Zakonodajni predlog bo predvidoma sprejet leta 2012.

VI. Vidiki varnosti hrane (ostanki v medu)

Države članice v skladu z zadevno zakonodajo[15] zagotovijo ukrepe, ki veterinarju izjemoma omogočajo, da strogo omejeno uporablja nenamenska zdravila, kadar v državi članici ni potrjenih zdravil za uporabo v veterinarski medicini za bolezen, ki vpliva na živalsko vrsto. Ta postopek se imenuje „kaskadni postopek“.

Za snovi, ki se uporabljajo v kaskadnem sistemu, ni jasnih pravil o mejnih vrednostih ostankov. Zato obstaja pravna negotovost pri proizvajalcih (čebelarjih in veterinarjih) in potrošnikih (organi pristojni za varnost hrane in končni potrošniki), ki lahko povzroči morebitne motnje notranjega trga za med.

Komisija bo sprejela pravila za mejne vrednostne ostanke za snovi, ki se uporabljajo v skladu s kaskadnim sistemom, in za izravnavo referenčnih točk za ukrepe. To bo olajšalo usklajen nadzor hrane, dane v promet v EU, ter nazadnje izboljšalo jasnost in zanesljivost zakonodajnega ovira EU. |

V EU so na voljo v celoti usklajene zahteve za veterinarske preglede uvoženih živih živali in izdelkov živalskega izvora, vključno z medom in drugimi čebelarskimi izdelki. Te preglede izvajajo pristojni organi držav članic na mejnih kontrolnih točkah EU, da se zagotovi, da izdelki, uvoženi iz držav, ki niso članice EU, upoštevajo uvozne zdravstvene pogoje EU, in da se omogočijo zagotovila, ki so enaka kot zagotovila, ki veljajo za izdelke iz EU.

VII. Pesticidi

Na področju pesticidov je bila leta 2009 sprejeta nova Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES)[16] o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet. Ta nova uredba nadomešča Direktivo Sveta 91/414/EGS. Vsebuje določbo, v skladu s katero se pesticidi na ravni EU lahko odobrijo samo, če njihova uporaba nima nesprejemljivega učinka na zdravje čebel ali če njihova uporaba povzroči zanemarljivo izpostavljenost medonosnih čebel[17].

Učinki pesticidov na čebele se ocenijo pred odobritvijo, in po potrebi, se uvedejo ustrezni ukrepi za zmanjšanje tveganja. Ko Komisija ugotovi, da uporaba pesticidov povzroča škodljive učinke, lahko sprejme dodatne ukrepe za zmanjšanje tveganja. To se je zgodilo pri nekaterih insekticidih, pri katerih je med sejanjem tretiranega semena prišlo do nenamernega izpusta[18]. |

Poleg tega Komisija zdaj pregleduje zahtevane podatke pri predložitvi dokumentacije o pesticidih, da se medonosne čebele še bolj zaščitijo. Zainteresirane strani so lahko izrazile svoja stališča glede prednosti in pomanjkljivosti trenutnega zakonodajnega okvira ter predlagale izboljšave.

VIII. Gensko spremenjeni organizmi (GSO)

Kar zadeva GSO, se je po vsem svetu povečal pogin čebel, pri čemer pa ni bilo razlik med območji, kjer se GSO ekstenzivno gojijo (Severna in Južna Amerika), območji, kjer so GSO manj pogosti (Evropa), ali celo tistimi državami članicami EU, v katerih je bilo gojenje prepovedano. To stanje ne podpira hipoteze, da je povečan pogin čebel povezan z obsežnejšim gojenjem GSO.

Zakonodaja EU je v zvezi s tem zelo preudarna. Preden se gensko spremenjena rastlina ali GSO izpusti v okolje in/ali goji, mora biti odobrena v skladu z Direktivo 2001/18/ES[19] ali Uredbo (ES) št. 1829/2003[20], in sicer po natančni znanstveni oceni tveganja EFSA, ki med drugim vključuje morebitne škodljive učinke GSO na čebele.

IX. Zaščita čebel s preprečevanjem izginjanja biotske raznovrstnosti

Na zdravje čebel vpliva tudi izginjanje biotske raznovrstnosti. Eden od glavnih neposrednih vzrokov za izginjanje biotske raznovrstnosti je sprememba v obdelavi zemlje, slabo upravljanje intenzifikacije ter opuščanje zemljišč in tradicionalnih kmetijskih in gozdarskih praks, ki so pogosto ustvarjale bogate habitate za vrste. Izginjanje in razdrobljenost habitatov, onesnaževanje in patogeni organizmi so nekateri od morebitnih dejavnikov za te spremembe. Drugi dejavniki so lahko tudi motnje med opraševanjem zaradi podnebnih sprememb, širjenje invazivnih žuželk, ki izpodrivajo domače opraševalce, in invazivne rastline, ki domače opraševalce odvračajo od domačih rastlin.

Komisija spodbuja raziskave za ohranjanje, obnavljanje in trajnostno uporabo raznovrstnosti opraševalcev v kmetijstvu.

Vedno več znanstvenih dokazov kaže, da so čebele, ki imajo dostop do različnih pelodov različnih rastlin, bolj zdrave kot čebele, ki nabirajo samo eno vrsto peloda. Izsledki nedavne študije[21] kažejo, da je okolje z ustrezno biotsko raznovrstnostjo, ki je potrebno za ohranjanje dejavnosti ekosistema, kot je opraševanje, ključno za zdravje čebel.

Programi za razvoj podeželja v okviru evropskega kmetijstva ponujajo različne kmetijsko-okoljske ukrepe za spodbujanje biotske raznovrstnosti. Vključujejo ukrepe, pomembne za čebelarje, kot je zagotavljanje rastlin za privabljanje medonosnih čebel. Takšni ukrepi dokazano ustvarjajo znatne okoljske prednosti, zlasti ker s kmetijstvom prispevajo k biotski raznovrstnosti in koristijo tudi medonosnim čebelam, saj omejujejo tveganje nezadostnega opraševanja.

Komisija pripravlja tudi sporočilo o strategiji EU na področju biotske raznovrstnosti, da se doseže cilj EU na področju biotske raznovrstnosti za leto 2020, sporočilo pa bo obravnavalo načine za preprečitev ali ublažitev izginjanja biotske raznovrstnosti. Pričakuje se, da bo izvajanje te strategije pozitivno vplivalo na zdravje čebel. |

X. Skupna kmetijska politika in zdravje čebel

Poleg navedenih kmetijskih in okoljskih ukrepov je več ukrepov za podporo čebelarstvu določenih v Uredbi Sveta (ES) št. 1234/2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT)[22]. Ti ukrepi se lahko vključijo v čebelarske programe držav članic, zadevne izdatke pa lahko delno financira EU, če so do tega upravičeni. Trajanje programov je tri leta.

Čeprav je glavni cilj programov izboljšanje učinkovitosti proizvodnje in trženja medu, je del izdatkov namenjen preprečevanju varoze in obnavljanju kolonij v čebelnjakih.

Komisija je Svetu in Evropskemu parlamentu predstavila poročilo o uporabi ukrepov za izboljšanje pogojev za proizvodnjo in trženje čebelarskih izdelkov v obdobju 2008–2010[23]. Poročilo ugotavlja, da je bil mehanizem za uvedbo nacionalnih programov z vidika držav članic in samih čebelarjev zelo koristen za čebelarstvo. |

Komisija je septembra 2010 odobrila nacionalne programe, ki jih je za obdobje 2011–2013 sprejelo 27 držav članic, da bi izboljšale proizvodnjo in trženje čebelarskih izdelkov. Prispevek EU k financiranju programov se je v primerjavi s predhodnim obdobjem (2008–2010) povečal za skoraj 25 %, in sicer s 26 milijonov EUR na 32 milijonov EUR na leto.

XI. Raziskave zdravja čebel

EU podpira raziskovalne projekte na področju zdravja čebel prek sedmega okvirnega programa (FP7).

Iz proračuna EU je bilo za raziskave, povezane z medonosnimi čebelami in drugimi opraševalci, v celoti že namenjeno približno 10 milijonov EUR. Trenutni projekti[24] se ukvarjajo z zmanjšanjem števila divjih in domačih opraševalcev, vključno s kolonijami medonosnih čebel, v Evropi in morebitnimi vzroki za to ter razvojem ustreznih diagnostičnih orodij. |

Komisija poleg tega podpira tudi COLOSS[25], ukrep, ki ga financira COST in s katerim je bila po Evropi ustanovljena mreža raziskovalcev in drugih zainteresiranih strani za spremljanje razvoja izginjanja kolonij in sodelovanje z udeleženci v nacionalnih raziskovalnih programih za boljše razumevanje dejavnikov obsežnega izginjanja kolonij in spopadanje z njimi.

XII. Obveščanje o zdravstvenih vprašanjih pri čebelah

Eden od ključnih ciljev Komisije je izboljšati obveščanje med pomembnimi udeleženci na ravni EU ali nacionalni ravni, regionalni ali lokalni ravni in tudi na vseh področjih politik. Čeprav je to mogoče storiti na različne načine, se pričakuje, da se bo nedavno oblikovana spletna stran Komisije[26] uporabljala kot ena od evropskih kontaktnih točk za zainteresirane strani. Ponuja sektorske informacije o različnih dejavnostih in zakonodaji v zvezi z zdravjem čebel. Ponuja tudi povezave do drugih strani z dodatnimi informacijami v zvezi z zdravjem živali, raziskavami, pesticidi itd. Namen Komisije je še naprej razpravljati z zainteresiranimi stranmi o tem, kako izboljšati dejavnosti obveščanja.

XIII. Globalna povezava z mednarodnimi dejavnostmi

Svetovna organizacija za zdravje živali (OEI), priznana mednarodna organizacija za sprejemanje standardov na področju zdravja živali, je nedavno izdala izjavo o zdravju čebel[27] in mednarodni skupnosti predlagala, naj „okrepi raziskave o vzrokih za pogin čebel, bolje nadzira številne nove in že poznane bolezni ter se spopade z njimi“. Zdravje čebel je vključeno tudi v peti strateški načrt organizacije za obdobje 2011–2015. Poleg tega je organizacija oblikovala bilten o boleznih čebel[28].

Komisija tesno sodeluje z OEI za izmenjavo znanstvenih informacij o zdravju čebel ter razvoj sinergij in preprečitev prekrivanja s prihodnjimi ukrepi. |

XIV. Sklepne ugotovitve

Komisija je že sprejela veliko ukrepov na več področjih politike, da bi bolje razumela dejavnike, ki vplivajo na zdravje čebel, in se bolje spopadla z že ugotovljenimi težavami. Obstoječe ukrepe je treba nadaljevati, in po možnosti, okrepiti, kar pa mora temeljiti na ustrezni oceni mogočega tveganja za zdravje živali in ljudi ter širše za okolje. Komisija mora upoštevati pomembne socialno-gospodarske vidike in potrebo po ohranjanju konkurenčnosti sektorja na svetovnem trgu.

Kot je navedeno v tem sporočilu, se Komisija zavzema za sprejetje več ukrepov. Pomembno je razumeti, da je lahko izvajanje teh ukrepov uspešno samo ob konstruktivnem in preglednem sodelovanju vseh zainteresiranih strani.

Komisija bo zato začela razprave na ustreznih forumih za pridobivanje obsežnih povratnih informacij o svojih namenih in izboljšanje ocene ter upravljanja stanja na področju zdravja čebel.

Vendar je jasno, da ukrepi na evropski ravni ne bodo zadostovali. Področja, na katerih je potreben napredek, vključujejo boljšo biološko varnost in proizvodne prakse čebelarjev, razvoj novih zdravil za čebele s strani industrije ali oblikovanje izboljšanjih programov usposabljanja za organe in čebelarje, vendar niso omejena le nanje.

Nevladne organizacije in zlasti platforme čebelarske industrije imajo lahko dvojno vlogo, in sicer da začnejo in izvajajo številne nove ukrepe. Na razmeroma slabše zakonsko urejenem področju čebelarstva je zelo verjetno, da bi lahko izboljšane smernice nacionalnih in mednarodnih organizacij ter čebelarjev prinašale znatne koristi ter bile popolnoma v skladu z načeloma sorazmernosti in subsidiarnosti.

Komisija želi pridobiti mnenje Evropskega parlamenta in Sveta o poteku ukrepov iz tega sporočila.

Pomembno je razumeti, da je lahko izvajanje takšnih pobud uspešno samo ob konstruktivnem in preglednem sodelovanju vseh zainteresiranih strani. Vloga čebelarjev in pristojnih organov držav članic je ključna za oblikovanje učinkovitih ukrepov.

[pic][pic][pic]

[1] COM(2007) 539 konč., http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/index_en.htm.

[2] COM(2008) 545 konč., http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/documents_en.htm.

[3] P6_TA(2008)0567 – 20. november 2008.

[4] Direktiva Sveta 92/65/EGS z dne 13. julija 1992 o zahtevah zdravstvenega varstva živali za trgovino in za uvoz v Skupnost živali, semena, jajčnih celic in zarodkov, za katere ne veljajo zahteve zdravstvenega varstva živali, določene v posebnih pravilih Skupnosti iz Priloge A(I) k Direktivi 90/425/EGS (UL L 268, 14.9.1992, str. 52).

[5] Odločba 2000/462/EC, UL L 183, 22.7.2000, str. 18, ki je bila nedavno posodobljena z Uredbo (EU) št. 206/2010. UL L 73, 20.3.2010, str. 1.

[6] http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/27e.pdf.

[7] Uredba (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora , UL L 165, 30.4.2004, str. 1.

[8] http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/final_report_en.htm.

[9] http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/laboratories/eval_com_ref_labs_report_112009_en.pdf.

[10] Trenutno je na voljo le referenčni laboratorij EU za testiranje ostankov, ki izvaja preskuse na medu, ne obstaja pa referenčni laboratorij EU, ki bi se ukvarjal z vprašanji zdravstvenega varstva čebel.

[11] http://ec.europa.eu/food/training_strategy/training/health_bees_exotic_animals_en.htm.

[12] Evropska agencija za zdravila je izvajala politiko za uvrščanje in spodbujanje razvoja zdravil za uporabo v veterinarski medicine za manj pomembne proizvode, vrste in omejene trge – http://www.ema.europa.eu/docs/en_GB/document_library/Regulatory_and_procedural_guideline/2009/10/WC500005157.pdf.

[13] Evropska agencija za zdravila je decembra 2009 pripravila delavnico, na kateri se je razpravljalo o tem posebnem vidiku zdravja čebel.http://ec.europa.eu/food/animal/liveanimals/bees/docs/EMA_conclusions.pdf.

[14] Uredba Komisije (ES) št. 2049/2005 z dne 15. decembra 2005 o določitvi pravil v zvezi s plačevanjem pristojbin Evropski agenciji za zdravila s strani mikro, malih in srednje velikih podjetij in o nudenju upravne pomoči mikro, malim in srednje velikim podjetjem s strani Evropske agencije za zdravila v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 329, 15.12.2005, str. 4).

[15] Člen 11 Direktive 2001/82/ES, UL L 311, 28.11.2001, str. 1.

[16] Uredba (ES) št. 1107/2009 (UL L 309, 24.11.2009, str. 1).

[17] Glej točko 3.8.3 Priloge II k Uredbi 1107/2009.

[18] Direktiva Komisije 2010/21/EU, UL L 65, 13.3.2010, str. 27.

[19] UL L 106, 17.4.2001, str. 1.

[20] UL L 268, 18.10.2003, str. 1.

[21] INRA (Cedric Alaux, François Ducloz, Didier Crauser in Yves Le Conte, 2010 – Biology Letters. Objavljeno na spletu 20. januarja 2010; doi: 10.1098/rsbl.2009.0986).

[22] UL L 299, 16.11.2007 str. 1, člen 106 Uredbe.

[23] COM(2010) 267 konč.

[24] Trenutni projekti so Bee Doc, Cleanhive in STEP.

[25] http://www.coloss.org/.

[26] http://ec.europa.eu/food/animal/liveanimals/bees/index_en.htm.

[27] http://www.oie.int/eng/press/en_100428.htm.

[28] http://www.oie.int/eng/ressources/BEES-EN.pdf.