[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 27.9.2006

COM(2006) 566 konč.

2003/0168 (COD)

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU v skladu z drugim pododstavkom člena 251(2) Pogodbe ES glede

skupnega stališča Sveta o sprejetju Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uporabi prava v nepogodbenih obligacijskih razmerjih („Rim II“)

2003/0168 (COD)

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU v skladu z drugim pododstavkom člena 251(2) Pogodbe ES glede

skupnega stališča Sveta o sprejetju Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uporabi prava v nepogodbenih obligacijskih razmerjih („Rim II“)

1. OZADJE

Datum predložitve predloga EP in Svetu (dokument COM(2003) 427 konč. – 2003/0168(COD): | 22.7. 2003 |

Datum mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora: | 2. 6. 2004 |

Datum mnenja Evropskega parlamenta, prva obravnava: | 6. 7. 2005 |

Datum predložitve spremenjenega predloga: | 21. 2. 2006 |

Datum sprejetja skupnega stališča (kvalificirana večina): | 25. 9. 2006 |

2. CILJI PREDLOGA KOMISIJE

Mednarodna pristojnost, priznanje in izvršba v državi članici za sodne odločbe, ki so bile izdane v drugi državi članici, so obravnavane v Uredbi št. 44/2001, ki se uporablja v civilnih in gospodarskih zadevah tako za pogodbena kot tudi za nepogodbena obligacijska razmerja. Glede prava, ki se uporablja, so bila pravila o pogodbah usklajena med državami članicami z Rimsko konvencijo iz leta 1980 o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih. Vendar pa znotraj Skupnosti ni splošnih usklajenih pravil za določanje prava, ki se uporablja v nepogodbenih obligacijskih razmerjih. Namen predloga Komisije je zapolnitev te vrzeli.

Predlog Komisije je tako namenjen usklajevanju pravil prava, ki se uporablja v nepogodbenih obligacijskih razmerjih civilne in gospodarske narave (avtomobilske nesreče, odgovornost za izdelke z napako, nelojalna konkurenca, itd.), ter sprejetju skupnih pravil po vsej EU za določanje prava, ki se uporablja za takšna obligacijska razmerja.

Cilj uskladitve teh pravil je zagotavljanje višje stopnje pravne varnosti posameznikom in gospodarskim subjektom ter se izogniti izbiranju najugodnejšega pravnega reda (forum shopping), ki ima za posledico potencialno različne dejanske rezultate za stranke, odvisno sodišča, kateremu je bila zadeva dodeljena.

3. PRIPOMBE NA SKUPNO STALIŠČE

3.1. Splošna pripomba

Skupno stališče Sveta ohranja bistvo prvotnega predloga Komisije, kakor je bil spremenjen s spremenjenim predlogom, ki je odražal številne spremembe, sprejete v Evropskem parlamentu na njegovi prvi obravnavi.

Bistvene razlike med skupnim stališčem in spremenjenim predlogom Komisije ter spremembami Parlamenta so podrobno obravnavane v nadaljevanju.

3.2. Bistvena odstopanja od spremenjenega predloga Komisije

Člen 1(2)(g) odraža spremenjen predlog Komisije (člen 1(2)(h)), v katerem je Komisija predlagala izključitev področja kršitev zasebnosti in pravic glede osebnosti s strani medijev . Skupno stališče pa gre še dlje. Te izključitve ne omeji samo na nepogodbena obligacijska razmerja, ki so jih sklenili mediji, ampak jo razširi na vsa in katera koli takšna nepogodbena obligacijska razmerja. Glavni razlog za takšen pristop je bila nezmožnost dogovora glede področja (definicija) medijev v tem okviru.

Ta izključitev je ublažena z besedilom klavzule o pregledu (člen 30), ki se osredotoča na to posebno področje nepogodbenih obligacijskih razmerij kot posebno vprašanje v poročilu o uporabi prihodnje uredbe.

Člen 5 o odgovornosti za izdelke z napako se po načinu oblikovanja besedila precej razlikuje od predloga Komisije (člen 6 spremenjenega predloga), čeprav ne glede namena. Skupno stališče odraža potrebo po posebnem pravilu glede odgovornosti za izdelke z napako, ki vzpostavlja ustrezno ravnovesje med interesi oškodovane osebe in odgovorne osebe.

Komisija še naprej obžaluje pristop v skupnem stališču, ki določa precej zapleten sistem piramidne uporabe naveznih okoliščin. Ostaja prepričanje, da je prvotna rešitev Komisije ponudila pravično rešitev za vse interese, oblikovana pa je bila na veliko bolj enostaven način.

Člen 6 razširja uporabo pravila o nelojalni konkurenci tudi na dejanja, ki omejujejo svobodno konkurenco, medtem ko se člen 7 spremenjenega predloga Komisije uporablja samo za nepoštene poslovne dejavnosti. Iz obrazložitvenega memoranduma k spremenjenemu predlogu (točka 3.4., sprememba 29) izhaja, da je bil neobstoj izrecnega pravila za zadeve s področja konkurence v spremenjenem predlogu posledica takratnega javnega posvetovanja o zeleni knjigi Komisije o „odškodninskih tožbah zaradi kršitev protimonopolnih pravil Skupnosti“. Komisija ni hotela ovirati tega posvetovanja z vključitvijo pravila prava, ki se uporablja za nepogodbena obligacijska razmerja, ki izhajajo iz kršitve pravil konkurence, že v svoj spremenjen predlog. Vendar je Komisija v obrazložitvenem memorandumu navedla, da bi lahko v postopku soodločanja podprla drugačno rešitev za zadeve s področja konkurence. Komisija si predvsem pridržuje to pravico, da bo lahko varovala učinkovitost pravice fizičnih in pravnih oseb do odškodnine za škodo, povzročeno s kršitvijo pravil konkurence. Ob upoštevanju skupnega stališča Sveta, Komisija ohranja svoje stališče, da bi lahko podprla različne rešitve za zadeve na področju konkurence med postopkom soodločanja.

Člen 9 uvaja posebno pravilo o pravu, ki se uporablja v nepogodbenih obligacijskih razmerjih, ki izhajajo iz stavke. Ta določba je bila del sprememb Parlamenta, ki jih Komisija ni sprejela, in zato ni bila vključena v spremenjen predlog Komisije.

Besedilo določbe v skupnem stališču je ponovno oblikovano in poskuša upoštevati glavne ugovore Komisije v okviru razprave na Svetu. Njegov namen je zdaj določen bolj podrobno in je zlasti omejen na vprašanje odgovornosti delodajalcev, delavcev in/ali sindikatov v okviru stavke. Vendar v besedilu še vedno ni jasno določeno, da se ne sme razširiti na razmerja do tretjih strank in Komisija obžaluje to pomanjkanje jasnosti.

Člen 16 se razlikuje od člena 13 spremenjenega predloga Komisije, ki je vseboval dodaten odstavek, v katerem je bila obravnavana možnost sodišča, da prizna uporabo glavnih obveznih pravil druge države, razen države, katere pravo se uporablja na podlagi pravil instrumenta. Ta določba predloga Komisije ni odražala nobenih posebnih interesov Skupnosti; njen namen je bila doslednost in izhajala je iz podobne določbe v Rimski konvenciji iz leta 1980 o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih. Komisija je to črtanje sprejela.

Člen 26 o javnem redu ne odraža besedila člena 23 spremenjenega predloga Komisije, ki je bil posledica predhodnih razprav na Svetu, na katerih je bil prvotni predlog Komisije za poseben člen glede odškodnine, ki ni nadomestilo za škodo, zavrnjen. Po razpravah o spremenjenem predlogu je bila zamisel iz spremembe prenesena v uvodno izjavo in na koncu v celoti izpuščena, saj ni bilo mogoče doseči dogovora glede njene vsebine, medtem ko ni sporno, da klavzula javnega reda nudi zadostno jamstvo in zaščito zoper možne negativne učinke izplačevanja pretiranih drugih odškodnin, ki niso nadomestilo za škodo.

Člen 27 se razlikuje od člena 23 iz prvotnega predloga Komisije (člen 3 spremenjenega predloga), ki je vseboval podrobnejše pravilo, ki je pojasnjevalo razmerje med različnimi viri prava Skupnosti (zlasti glede razmerja med posebnimi instrumenti, ki spodbujajo pravilno delovanje notranjega trga). Glede na zadnje dogodke v Evropskem parlamentu in Svetu v okviru pogajanj glede drugih predlogov, se takšna posebej prilagojena določba v tem instrumentu ne zdi več potrebna.

Člen 28 o razmerju z drugimi mednarodnimi konvencijami se razlikuje od spremenjenega predloga, v tem da

a) ne omejuje uporabe odstavka 1 samo na večstranske konvencije in na tiste, ki so sklenjene v „posebnih zadevah“,

b) vsebuje posebno pravilo v odstavku 2 za prednost Uredbe pred konvencijami, sklenjenimi izključno med državami članicami;

c) kot posledica zgoraj navedenega, daje prednost Haaški konvenciji iz leta 1971 o avtomobilskih nesrečah in Haaški konvenciji iz leta 1973 o odgovornosti za izdelke z napako v vseh okoliščinah, tudi ko se vsi ustrezni vidiki dejanskega stanja nahajajo v Skupnosti.

Medtem ko prvi dve zgoraj navedeni odstopanji od spremenjenega besedila predloga Komisiji načeloma ne povzročata težav, Komisija še naprej obžaluje pristop, sprejet v skupnem stališču, ki daje splošno prednost večstranskim konvencijam, tudi ko se vsi ustrezni vidiki dejanskega stanja nahajajo samo znotraj Skupnosti. Evropski parlament je v takšnih okoliščinah želel dati prednost novi uredbi pred Haaško konvencijo o avtomobilskih nesrečah. Pristop v skupnem stališču otežuje prizadevanja za usklajene rešitve znotraj Skupnosti.

Čeprav je ta vidik nekoliko ublažen z izrecnim poudarkom na vprašanjih avtomobilskih nesreč v klavzuli o pregledu (člen 30 v skupnem stališču), ki namenja posebno pozornost vprašanju avtomobilskih nesreč v poročilu o uporabi Uredbe, da se ocenijo vplivi neobstoja v celoti usklajenih pravil o pravu, ki se uporablja za avtomobilske nesreče znotraj Skupnosti, bi Komisija še vedno raje ohranila besedilo, predlagano v svojem spremenjenem predlogu (člen 24(2) navedenega predloga).

Komisija obžaluje, da se izjava, ki jo je dala v končni fazi pogajanj na Svetu[1], ne odraža natančneje v uvodni izjavi 33 skupnega stališča.

3.3. Spremembe Parlamenta

Skupno stališče na splošno vključuje (ali v celoti ali smiselno) večino sprememb Evropskega parlamenta glede pomembnih določb, ki jih je Komisija sprejela in jih vključila v svoj spremenjeni predlog.

Vendar pa obstajajo nekatere pomembne razlike med spremenjenim predlogom in skupnim stališčem glede sprememb Parlamenta, ki so že bile navedene v točki 3.2 zgoraj, kot na primer:

Člen 9 v skupnem stališču odraža spremembo 31 Evropskega parlamenta, ki je Komisija ni sprejela in ni bila del njenega spremenjenega predloga;

Člen 27 v skupnem stališču ne vključuje v celoti člena 3 spremenjenega predloga, ki odraža spremembo 24 Parlamenta;

Člen 28 v skupnem stališču temelji na drugačnem pogledu v primerjavi s členom 24 spremenjenega predloga zlasti glede razmerja s Haaško konvencijo iz leta 1971 o avtomobilskih nesrečah, kot je predlagano v spremembi 53 Parlamenta.

3.4. Nove določbe Sveta:

Člen 2 je določba tehnične narave, katere namen je zagotoviti opredelitev določenih pojmov, ki so uporabljeni v Uredbi z namenom poenostavitve oblikovanja posameznih določb Uredbe.

Člen 12 uvaja poseben predlog za nepogodbena obligacijska razmerja pred sklenitvijo pogodbe. Takšna posebna določba ni bila vključena v predlog Komisije, čeprav je bil vedno njen namen zajeti te vrste obligacijska razmerja s tem instrumentom. To je odražalo smer sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti v okviru Bruseljske konvencije iz leta 1968 (ki jo je nadomestila Uredba 44/2001), v kateri se ta vrsta obligacijskih razmerij šteje za nepogodbeno[2]. Komisija se je prvotno odločila za prožnejšo rešitev v členu 5(3) svojega spremenjenega predloga, medtem ko naj bi se Svet zavzemal za podrobnejšo ureditev vprašanja. Vsebina predlaganih določb načeloma vodi do enakih rezultatov, kot jih je predvidela Komisija, tj. do uporabe prava države, ki je najtesneje povezana z nepogodbenim obligacijskim razmerjem.

4. SKLEPNA UGOTOVITEV

Komisija sprejme skupno stališče glede na dejstvo, da vključuje ključne elemente, ki jih vsebuje njen prvotni predlog, in spremembe Parlamenta, kakor so bile vključene v spremenjeni predlog.

[1] Na zasedanju Sveta PNZ v Luksemburgu (27. in 28. aprila 2006) je Komisija dala naslednjo izjavo: „Komisija je v ustreznih primerih pripravljena proučiti možnost za predložitev predloga Svetu, s katerim bo pooblastila države članice za sklenitev mednarodnih sporazumov v zvezi s posebnimi sektorskimi zadevami, ki vsebujejo določbe o pravu, ki se uporablja v nepogodbenih obligacijskih razmerjih. To ne vpliva na možnost Skupnosti, da bi se pogajala in sklenila takšne mednarodne sporazume v skladu z določbami člena 300 Pogodbe ES.“

[2] Na podlagi enakega sklepanja je bila ta vrsta obligacijskih razmerij izključena iz predloga Komisije za Uredbo o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih („Rim I“), sprejeto 15. decembra 2005 – COM(2005) 650 konč., 2005/0261(COD).