SL Uradni list Evropske unije C 311/38

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o varstvu potrošnikov in ustreznem obravnavanju prezadolženosti za preprečevanje socialne izključenosti (raziskovalno mnenje)

2014/C 311/06

Glavna poročevalka: Reine-Claude MADER

Stalni predstavnik Grčije pri Evropski uniji, Theodoros SOTIROPOULOS, je v dopisu z dne 6. decembra 2013 v skladu s členom 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije v imenu prihodnjega grškega predsedstva Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosil za raziskovalno mnenje o naslednji temi:

Varstvo potrošnikov in ustrezno obravnavanje prezadolženosti za preprečevanje socialne izključenosti.

Zaradi nujnosti postopka je Evropski ekonomsko-socialni odbor na 498. plenarnem zasedanju 29. in 30. aprila 2014 (seja z dne 29. aprila) za glavno poročevalko imenoval Reine-Claude MADER ter mnenje sprejel s 164 glasovi za, 12 glasovi proti in 4 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) izjemno pozorno spremlja problem prezadolženosti, ki se je s finančno krizo, zvišanjem življenjskih stroškov in uporabo gotovinskih kreditov še povečal. Svoje stališče o nujnosti ukrepanja na evropski ravni je izrazil v različnih mnenjih.

1.2 Ugotavlja, da so vzroki sicer znani, ni pa usklajene opredelitve pojma prezadolženosti niti možnosti za jasen pregled stanja v državah članicah, zato poziva k sprejetju skupne opredelitve.

1.3 Ta bi morala vključevati naslednje elemente: (i) gospodinjstvo kot ustrezno mersko enoto za količinsko opredelitev prezadolženosti, (ii) prevzete finančne obveznosti, (iii) neformalne zaveze znotraj družine ali skupnosti, (iv) nezmožnost plačila, (v) strukturno prezadolženost, (vi) dostojen življenjski standard in (vii) insolventnost.

1.4 EESO poudarja, da je treba varstvo potrošnikov resnično upoštevati v vseh ukrepih, sprejetih za dokončno oblikovanje notranjega trga.

1.5 Za obvladovanje prezadolženosti so potrebni izobraževanje, preventivno ukrepanje in ustrezni postopki za ponovno vključitev prezadolženih oseb v normalno gospodarsko življenje.

1.6 V ta namen sta nepogrešljiva splošen pregled nad problematiko prezadolženosti gospodinjstev in sprejetje učinkovitih ukrepov.

1.7 Za finančno izobraževanje je treba naprej poskrbeti v šolah, vedno pa mora biti na voljo tudi javnosti na splošno. V tej zvezi EESO spodbuja informacijske kampanje, pri katerih morajo sodelovati vse zainteresirane strani in na ta način prispevati k dopolnjevanju izkušenj. Poudarja, da so združenja potrošnikov in združenja družin nepogrešljiva pri razširjanju informacij in zagotavljanju pomoči ljudem, ki jo želijo.

1.8 Nekatere države članice so oblikovale postopke za preprečevanje in obravnavanje primerov prezadolženosti, vendar pa se ti med seboj razlikujejo. EESO meni, da bi bilo treba v vseh državah članicah vzpostaviti primeren poenoten postopek na podlagi člena 38 Listine o temeljnih pravicah, člena 114 PDEU ali člena 81 PDEU v skladu s splošnimi načeli, ki bi jih Komisija predstavila v predlogu direktive. Tako bi dejansko pokazali, da je Parlament zainteresiran za reševanje problemov evropskih državljanov.

1.9 Z uporabo teh načel je treba poskrbeti, da bo postopek hiter in brezplačen, da se sodni pregon začasno ustavi, ko se začne postopek za omejitev prezadolženosti, da se terjatve preverijo, da se ohrani glavno prebivališče, da se navadne upnike obravnava enakovredno, da je v najtežjih primerih prezadolženosti na voljo možnost izbrisa dolga in da se prezadolženi osebi pusti dovolj sredstev za dostojno vsakodnevno preživljanje, tako da se potrošnika hitro ponovno vključi v gospodarsko in družbeno življenje.

1.10 Odbor opozarja tudi, kako pomemben je dostop do bančnih storitev, ki ga je treba še naprej zagotavljati za prezadolžene osebe, da bi se tako izognili kakršnemu koli socialnemu izključevanju.

1.11 Za boj proti prezadolženosti je poleg tega potreben tudi evropski okvir za preprečevanje oderuštva.

1.12 Vendar pa za zmanjšanje števila primerov prezadolženosti ne zadostuje zgolj vzpostavitev ustreznega instrumenta. Sprejeti bi bilo treba tudi ukrepe za večjo ozaveščenost gospodinjstev in boljše finančno izobraževanje, za kar bodo potrebna namenska sredstva.

1.13 Odbor opozarja tudi, da prezadolženosti ni mogoče obvladati brez upoštevanja predpisov. V zvezi s tem znova poudarja, da podpira koncept „odgovornega kreditiranja“, ki pomeni, da morajo tako posojilodajalci kot posojilojemalci uporabljati poštene in etične prakse.

2. Uvod

2.1 Komisija je leta 2013 v svojem „svežnju za socialne naložbe“ (1) ugotovila, da se je od začetka krize število deložacij in brezdomcev močno povečalo, ter opozorila, da je prezadolženost eden izmed vzrokov za to stanje.

2.2 Prezadolženost se je začela povečevati v začetku 80. let prejšnjega stoletja in prizadene vse več ljudi, pri čemer ni prizaneseno nobeni socialno-poklicni kategoriji.

2.3 To ne more več veljati zgolj za problem posameznika, na katerega vplivajo njegovi nagoni in strasti. Danes je prezadolženost odraz socialne in družbene krize.

2.4 Leta 2013 je Evropska centralna banka ugotovila, da ima dolgove pri finančnih institucijah več kot polovica prebivalstva držav euroobmočja (2).

2.5 Ta raziskava je pokazala, da se prezadolženost običajno pojavi zaradi nepričakovanega upada dohodkov, predvsem zaradi izgube zaposlitve, bolezni, ločitve ali celo prekomerne potrošnje (3).

2.6 Francija je bila po Danski, ki je leta 1984 sprejela celovito ureditev glede prezadolženosti pri posameznikih, druga evropska država, ki je ukrepala podobno s sprejetjem zakona z dne 31. decembra 1989 o preprečevanju in reševanju težav, povezanih s prezadolženostjo posameznikov in družin (4).

2.7 Prezadolženost je opaziti v vseh državah članicah v različnem obsegu. S finančno krizo, ki je destabilizirala gospodarstvo v številnih državah, se je še povečala. Rešitev te problematike je še toliko pomembnejša, ker finančne posledice čutijo vsi gospodarski akterji; dejansko so podjetja, zlasti MSP, prav tako oslabljena zaradi neporavnanih plačil svojih strank, ki niso več plačilno sposobne.

2.8 Trenutno je ta pojav še bolj zaskrbljujoč, ker je prizadel revne delavce in brezposelne, ki imajo veliko neplačanih računov za osnovne storitve, kot so energija, voda, zavarovanje in telefon, ter zamujajo pri plačevanju najemnine, ljudi iz srednjega razreda, pogosto zaradi življenjskih preizkušenj, pa tudi upokojence, ki imajo nižje pokojnine zaradi varčevalnih politik oziroma ki finančno podpirajo svoje bližnje (5). Vzroki za prezadolženost so znani: brezposelnost, negotova delovna mesta in določene družinske razmere. Najbolj prizadeta so enostarševska gospodinjstva. V nekaterih primerih so razlogi za prezadolženost lahko tudi življenjske preizkušnje, razveza, ločeno življenje, smrt, bolezen ali invalidnost, ki je povezana z visokimi stroški zdravstvene oskrbe. Pretirani stroški vpisa na univerze v nekaterih državah članicah prav tako znatno prispevajo k prezadolženosti mladih.

2.9 Nedavno povečanje prezadolženosti vključuje še eno sociološko kategorijo: ljudi iz srednjega razreda, ki so izgubili službo in se soočajo z visokimi stroški odplačevanja hipotek na svoje domove ter kratkoročno nimajo možnosti najti novo zaposlitev.

2.10 Razlogi za prezadolženost in njene posledice med posameznimi kategorijami prizadetih oseb in znotraj njih so torej izjemno raznoliki.

2.11 Nevarnost prezadolženosti še povečuje neravnovesje med naraščanjem prihodkov in povečevanjem življenjskih stroškov, kar je povezano s spreminjajočim se načinom življenja, nacionalnimi varčevalnimi politikami in zviševanjem vsakodnevnih izdatkov, npr. za energijo, stanovanje, elektronske komunikacije, telefon, prevoz in finančne stroške.

2.12 Razlog za prezadolženost v družbi izobilja je pogosto tudi najemanje kreditov, ki ga spodbujajo agresivne in zavajajoče oglaševalske kampanje, da bi s tem nadomestili pomanjkanje prihodkov ali pridobili blago in storitve. V zvezi s tem je treba opozoriti, da dolg bolj ogroža ranljive skupine prebivalstva, saj te zaradi slabe plačilne sposobnosti nimajo dostopa do vseh oblik kreditiranja. Preostanejo jim najdražje možnosti, kot so „gotovinski krediti“, kar je pogosto povezano s plačilnimi karticami različnih izdajateljev z visokimi obrestnimi merami.

2.13 Ponudbe za tako vrsto kreditnih kartic pogosto prispejo v gospodinjstva po pošti in vsebujejo besedilo, kot na primer „čestitamo, postali ste dobitnik brezplačnega kredita, ki ga lahko odplačate brez dodatnih stroškov“, pri čemer niso upoštevana pravila o obveščanju in zaščiti potrošnikov. EESO poziva, naj se predvidijo strogi predpisi, ki bi urejali obdobje in zgornjo mejo uporabe teh kartic (6).

2.14 Posebno pozornost je treba nameniti tudi vprašanju obrestnih mer za stanovanjske oziroma potrošniške kredite. Nekatera posojila se dodeljujejo za spremenljive in neomejene obrestne mere, ki se lahko glede na delovanja trga znatno spremenijo.

2.15 Določena posojila se pod pretvezo, da bodo z njimi gospodinjstva spet postala plačilno sposobna, dodelijo s progresivno obrestno mero v pričakovanju povečanja prihodka, kar pa se ne zgodi, saj so v nekaterih državah zaradi krize določili zgornjo mejo plač ali pa pride celo do izgube zaslužka.

2.16 Nekatere države članice zaradi neusklajenosti na evropski ravni tudi nimajo predpisov za urejanje oderuštva.

2.17 Nekatera prezadolžena gospodinjstva, ki zamujajo s plačili ali vračili, se znajdejo v večji nevarnosti, da bodo izključena iz družbe in prikrajšana za osnovne storitve ali celo za bivališče, pri čemer ne smemo pozabiti, da zaradi te negotovosti nastanejo tudi težave pri dostopu do zdravstvene oskrbe. Tako je bilo na primer leta 2012 več kot 75 000 prezadolženih Špancev deložiranih, kar je za 16,7 % več kot v letu 2011 (7).

2.18 Čeprav se glavni razlogi za prezadolženost v posameznih državah članicah razlikujejo, se v zvezi z njimi že nakazuje soglasje. Toda Odbor je že v prejšnjih mnenjih opozoril, da je stanje na evropski ravni nemogoče oceniti tako natančno, kot bi bilo potrebno, ker za to ni potrebnih sredstev (8). Evropskega pregleda nad tem ni. Če bi želeli tak instrument vzpostaviti, bi se bilo treba poleg tega najprej dogovoriti o tem, kaj „prezadolženost“ sploh pomeni ter s kakšnimi merili in metodami jo ovrednotiti.

2.19 Odbor je to že ugotovil in pozval k pripravi zelene knjige s priporočili o pripravi izvedljivih rešitev in organizaciji posvetovanja v elektronski obliki.

2.20 V tej zvezi EESO želi, da bi se na evropski ravni oblikovala skupna delovna opredelitev prezadolženosti, temelječa na nezmožnosti potrošnika, da poravna vse svoje dolgove, ne glede na to, kakšne vrste so, in svoje obveznosti. Brez take opredelitve, na podlagi katere bi bilo mogoče natančno oceniti ta večplasten pojav, dejansko obstaja tveganje, da bo javno ukrepanje neuspešno.

2.21 Odbor podpira zamisel o ustanovitvi evropske opazovalne skupine za prezadolženost, brez dodatnih proračunskih odhodkov in ob upoštevanju učinkovitih obstoječih nacionalnih praks.

2.22 EESO tudi meni, da bi bilo treba vprašanje prezadolženosti obravnavati, še preden se pojavi, in sicer s finančnim izobraževanjem, ki je nepogrešljivo za razvoj odgovorne in nadzorovane potrošnje.

3. Za skupno evropsko delovno opredelitev prezadolženosti

3.1 Iz študije, objavljene februarja 2008 (9), o splošnem pregledu opredelitev in sprejetih ukrepov za obvladovanje prezadolženosti v 18 državah članicah in eni državi Evropskega združenja za prosto trgovino (10) je razvidno, da o opredelitvi prezadolženosti ni soglasja, saj se koncepti v posameznih državah razlikujejo.

3.2 Prezadolženost je kompleksen, večplasten in spreminjajoč se pojav, kakor je poudarjeno v statistični analizi iz leta 2013, ki jo je naročil Generalni direktorat Evropske komisije za zdravje in potrošnike (GD SANCO) (11).

3.3 Tudi Svet Evrope (12) je poudaril, da lahko ta pojav vključuje probleme v zvezi z zapadlostjo obrokov posojil in vsakodnevne težave pri plačevanju računov.

3.4 Iz različnih virov je razvidno, da je merska enota v večini primerov gospodinjstvo. Skoraj polovica nacionalnih opredelitev vključuje trajanje zadolženosti oziroma dejstvo, da je strukturne narave. Večina se jih nanaša na zmožnost izpolnjevanja prevzetih obveznosti.

3.5 Nakazujejo se torej nekateri skupni elementi, navedeni v nadaljevanju, ki bi se lahko uporabili za skupno osnovo.

3.6 EESO meni, da bi bilo treba pri skupni delovni opredelitvi prezadolženosti upoštevati naslednje elemente: — gospodinjstvo kot ustrezno mersko enoto za količinsko opredelitev prezadolženosti (13); — prevzete finančne obveznosti. Sem sodijo hipoteke, potrošniški krediti, računi za telefon, digitalno komunikacijo, osnovne storitve (voda, gretje, elektrika, zdravstvena oskrba itd.), najemnine in tekoči izdatki (hrana, prevoz, izobraževanje itd.); — neformalne zaveze znotraj družine ali skupnosti. EESO opozarja, da je treba to merilo upoštevati, saj ima vedno večjo vlogo pri prezadolženosti; — nezmožnost plačevanja. Prezadolženo gospodinjstvo ni sposobno plačevati vsakodnevnih izdatkov oziroma izdatkov, povezanih s prevzetimi obveznostmi in neformalnimi zavezami; — strukturna prezadolženost. To je časovno merilo, ki vključuje trdovratne in nenehne finančne probleme; — dostojen življenjski standard. Gospodinjstvo mora biti sposobno izpolnjevati svoje prevzete finančne sposobnosti in neformalne zaveze, ne da bi pri tem omejilo svoje minimalne izdatke za ohranjanje obstoječega življenjskega standarda; — insolventnost. Gospodinjstvo ni sposobno urediti svojega finančnega stanja s svojimi finančnimi in drugimi sredstvi.

4. Preprečevanje prezadolženosti

4.1 Finančno izobraževanje in odgovorno potrošništvo

4.1.1 Za zmanjšanje števila primerov prezadolženosti ne zadostuje zgolj uvedba zakonodajnega instrumenta. Potreben je celovit pristop. Da bi se prezadolženosti izognili v čim večji meri, je treba sprejeti preventivne ukrepe.

4.1.2 V razpravah o finančnih storitvah se redno izpostavlja potreba po finančnem izobraževanju, vendar se temu ne namenjajo ustrezna sredstva. O tem se lahko prepričamo že, če primerjamo zneske sredstev, ki se namenjajo za oglaševanje, in sredstev, namenjenih za finančno izobraževanje.

4.1.3 EESO je med predlaganimi ukrepi že izpostavil potrebo po razvoju izobraževanja za trajnostno potrošnjo (14). Meni, da je finančno izobraževanje bistvenega pomena, saj pripomore k dobremu upravljanju osebnega proračuna in preprečevanju prezadolženosti.

4.1.4 EESO opozarja, da preventivnega izobraževanja v nobeni izmed naštetih 18 držav članic ne zagotavlja en sam ponudnik. Poziva, naj Evropska unija vzpostavi izobraževalni sistem, ki bi izpolnjeval zastavljeni cilj.

4.1.5 Odbor poziva k vključitvi finančnega izobraževanja v šolske učne načrte. Pri tem opozarja, da mora biti izobraževanje prilagojeno starosti in znanju učencev, da bo ustrezalo njihovim potrebam.

4.1.6 Komisija bi morala poleg tega spodbuditi države članice, da bi oblikovale nacionalne programe za finančno izobraževanje, ki bi jih izvajali bodisi učitelji bodisi bi se izvajali v okviru javno-zasebnih partnerstev, ter bolj opozarjati na obstoječa orodja na evropski ravni.

4.1.7 EESO meni, da bi bilo treba informacijske kampanje in kampanje ozaveščanja na temo financ okrepiti, saj bi moralo to izobraževanje doseči vse skupine prebivalstva. Te kampanje bi lahko po njegovem mnenju vodili različni socialno-ekonomski akterji, javni organi, nevladne organizacije, poslovna združenja in združenja potrošnikov. Na ta način bi izkoristili dopolnjevanje različnih virov informacij pri uresničevanju cilja splošnega pomena. V nekaterih državah se je izkazalo, da so take informacije potrebne, zato so pripravile programe, dostopne državljanom.

4.1.8 EESO poleg tega tudi meni, da je pomembno, da imajo osebe, ki to želijo, skozi vse življenje enostaven dostop do informacij, svetovanja in pomoči glede upravljanja svojega proračuna ali reševanja morebitnih problemov s svojo kreditno institucijo oziroma s ponudnikom storitev ali upravnim organom. Zato meni, da je treba podpreti in ovrednotiti dosedanje delo združenj potrošnikov, ki so blizu javnosti in nudijo pomoč tako, da organizirajo informativna srečanja ter brezplačno spremljajo zadevne osebe in jim pomagajo.

4.1.9 Zadolženosti ni mogoče obvladati, če se predpisi v zvezi s potrošniškimi krediti, stanovanjskimi posojili in nepoštenimi poslovnimi praksami (nepošteni pogodbeni pogoji, zavajajoče oglaševanje, agresiven marketing) ne upoštevajo po črki in v duhu (15).

4.2 Preprečevanje prezadolženosti s spodbujanjem odgovornega posojanja ter odvračilnimi kaznimi za kršitve obveznosti strokovnjakov v zvezi z obveščanjem

4.2.1 Strokovnjaki morajo ravnati odgovorno od trenutka, ko objavijo ponudbo, pri oglaševanju, pa tudi pri svetovanju in pojasnilih potrošnikom pri sklepanju pogodb. To zahteva osebni pristop in obžalovanja vredno je, da to trenutno še ni običajna praksa, kljub temu, da imajo v večini držav v zvezi s tem že sprejete predpise in kodekse ravnanja. Nujno bi bilo treba poskrbeti za preglednost glede proizvodov, zlasti posojil v tujih valutah, s tem povezanih tveganj za osebe v vlogi poroka in zakonce, ki so pri tem posredno udeleženi, pa tudi za jasnost informacij, ne glede na vrsto medija.

4.2.2 EESO podpira koncept „odgovornega kreditiranja“, saj vključuje odgovornost pogodbenih partnerjev (16). Nadzor nad dodeljevanjem kreditov z uporabo registrov je v skladu s tem pristopom.

4.2.3 EESO glede na občutljivost teme meni, da je treba posebno pozornost nameniti obdelavi osebnih podatkov.

4.3 Preprečevanje prezadolženosti z zakonskim urejanjem kreditiranja in sektorja potrošniških kreditov

4.3.1 V Direktivi 2008/48/ES o potrošniških kreditnih pogodbah (17) je predpisano, da morajo države članice od posojilodajalcev oziroma kreditnih posrednikov zahtevati, da pri oglaševanju potrošniku zagotovijo jasne informacije in mu dajo na voljo možnost primerjave; v direktivi so določene tudi glavne finančne informacije, ki morajo biti vključene v pogodbo.

4.3.2 Ta direktiva, ki temelji na obveščanju potrošnika, ne zadošča za preprečevanje prezadolženosti.

4.3.3 Z učinkovito zakonodajo na tem področju je treba predvideti izobraževalne ukrepe za strokovnjake in potrošnike.

4.3.4 Nekatere države članice so se tako odločile za strožje predpise in določile, da je treba potrošnika s potrošniško kreditno pogodbo opozoriti pred določenimi zlorabami oziroma ga spomniti, da ima pravico pridobiti podroben načrt odplačevanja.

4.3.5 EESO poziva k strožji in ambicioznejši zakonodaji, kot je Direktiva 2006/114/ES o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju (18), s katero bi prepovedali določene oblike zavajajočega ali nedopustnega oglaševanja, zlasti kadar je namenjeno ranljivim potrošnikom, ki imajo že tako težave pri odplačevanju svojih dolgov (19).

4.4 Boj proti oderuštvu

4.4.1 Evropski potrošnik bi bil bolje zaščiten, če bi obstajal evropski okvir za boj proti oderuštvu. Zato je bistvenega pomena določiti najvišji znesek skupnih stroškov kredita, ki vključuje vse obresti in pristojbine, povezane s kreditno pogodbo in izražene v odstotkih, po metodi, ki je znana kot efektivna obrestna mera. Ta se lahko spreminja glede na vrsto kredita in izposojeni znesek.

4.4.2 Razmere na tem področju v Evropi so zelo različne (20).

4.4.3 Za posojila posameznikom se na splošno uporabljajo zaščitne klavzule, toda nekatere države so popolnoma liberalizirale svoje predpise glede oderuštva v zvezi s posojili podjetjem. Samo Francija in Italija sta še vedno izjemi.

4.4.4 V večini držav nadzor nad obrestnimi merami ne temelji na zakonih, temveč na sodni praksi. Tako je na primer v Združenem kraljestvu in v Španiji.

4.4.5 V Nemčiji sodišča ocenijo, ali gre za oderuštvo, pri čemer upoštevajo povprečne tržne obresti, ki jih za različne vrste kredita vsak mesec objavlja Zvezna banka Nemčije (Bundesbank). Razlika velja za čezmerno, če je dvakrat večja od tržnega povprečja.

4.4.6 Poleg Francije ima tudi Italija zakon, ki ureja obrestne mere. Višina obrestne mere, ki velja za oderuško, se v Italiji ravno tako ponovno oceni vsako četrtletje. Obrestna mera pa velja za oderuško, če je več kot 50 % višja od povprečne bančne obrestne mere.

5. Obvladovanje prezadolženosti

5.1 Številne države članice so uvedle pravne postopke za obvladovanje prezadolženosti. Iz razpoložljivih podatkov je kljub pomanjkanju primerjalnih študij o zakonodaji oziroma statističnih podatkov za vseh 28 držav članic razvidno, da je splošni cilj pri obvladovanju prezadolženosti najti rešitev, ki bo gospodinjstvom omogočila, da se izognejo socialni izključenosti, in jim po možnosti pomagala odplačati dolgove glede na njihove plačilne zmožnosti. V nekaterih ureditvah je v primeru, ko so prezadolžene osebe v resnično nevzdržnem položaju, predviden delni oziroma popolni odpis dolgov, s čimer dobijo novo priložnost.

5.2 Pri tem je zanimiv primer insolvenčno pravo podjetij, o čemer je EESO objavil mnenje (21).

5.3 Večina evropskih držav je za obvladovanje prezadolženosti uvedla sodne postopke, ki se razlikujejo glede na svojo naravo ter kar zadeva pogoje dostopa in značaj dolgov.

5.3.1 V vseh teh državah obstaja tudi možnost, da sodnik za prezadolžene osebe in njihove upnike odredi načrt za poravnavo obveznosti. Pred sprejetjem odločitve je običajno še faza „prijateljske“ poravnave, v kateri se posamezne strani skušajo sporazumeti o načrtu, in če jim to uspe, sodišče ta načrt tudi odobri (22).

5.3.2 Sočasno z ukrepanjem sodišča se lahko na podlagi teh postopkov imenuje tudi sodni uradnik (mediator za dolgove v Belgiji, skrbnik na Nizozemskem), ki sprejema prijave terjatev in jih preverja, poizveduje o življenjskih razmerah in premoženjskem stanju prezadolženih oseb, po potrebi določi, kakšne dohodke potrebujejo za izpolnjevanje tekočih obveznosti, zadrži presežek dohodkov za poplačilo terjatev upnikov, poskrbi za prodajo določene lastnine zadevnih oseb, pripravi načrt za poravnavo obveznosti in nadzoruje njegovo izvajanje ter preverja poštenost prezadolženih oseb (23).

5.3.3 EESO v tej zvezi poudarja, da je treba na evropski ravni predpisati, da se določene nujno potrebne lastnine v nobenem primeru ne sme zaseči ali prodati po zelo nizki ceni.

5.3.4 Uvedba takih postopkov navadnim upnikom običajno onemogoči, da bi začeli posamične sodne postopke v zvezi s premoženjem ali dohodki zadevnih oseb. Slednje se seveda ne smejo še bolj zadolžiti, saj lahko sicer izgubijo pravico do poravnalnega postopka.

5.3.5 Odbor meni, da bi s poenotenjem teh postopkov lahko zaščitili potrošnika pred socialno izključenostjo, vendar pod pogojem, da bi bili ti postopki za dolžnike, ki so načeloma v težkem položaju, hitri, enostavni in brezplačni.

5.3.6 Že na začetku postopka bi bilo treba poleg tega začasno ustaviti sodni pregon, da bi se tako izognili pritisku upnikov.

5.3.7 EESO opozarja, da je potrebna faza preverjanja terjatev, s čimer bi zagotovili spoštovanje pravic različnih strank.

5.3.8 Ugotavlja, da se v nekaterih državah vprašanje glavnega prebivališča obravnava ločeno, da se prepreči deložacija družin, kar Odbor pozdravlja in meni, da bi se to moralo izvajati sistematično, saj bi s tem onemogočili socialno izključitev družin, kar bi moral biti glavni cilj v interesu družbe.

5.3.9 Priporoča, da se v najtežjih primerih prezadolženosti predvidi delni ali popolni odpis dolga, da bi s tem preprečili socialno izključenost.

5.3.10 Odbor je mnenja, da uvedba postopka za obvladovanje prezadolženosti ne bi smela povzročiti prepovedi uporabe osnovnih bančnih storitev, kajti te so nujno potrebne za gospodarsko in družbeno življenje.

5.3.11 EESO poudarja, da morajo namenska sredstva za delovanje teh instrumentov omogočati obravnavanje vsakega primera posebej. Zato meni, da so sheme pomoči za ljudi, ki menijo, da jih potrebujejo, smotrne.

6. Zagotavljanje visoke ravni zaščite potrošnikov za utrditev enotnega trga

6.1 EESO meni, da je treba za izpolnitev tega cilja in vzpostavitev enotnejšega notranjega trga v vseh državah članicah uvesti enoten postopek na podlagi Listine o temeljnih pravicah, člena 114 PDEU ali člena 81 PDEU v skladu s splošnimi načeli, ki bi jih Komisija lahko predlagala v direktivi ob upoštevanju smernic v nadaljevanju besedila.

6.2 EESO poudarja, da se nekateri predlagani ukrepi v določenih državah članicah že izvajajo in da bi bilo koristno, če bi jih uporabljali povsod.

6.3 Mehanizmi pomoči za prezadolžene osebe

6.3.1 Svetovanje glede finančnih storitev in potrošnje, obveznost svetovanja v bančnih in kreditnih institucijah ter pomoč pri upravljanju proračuna za zadolžene osebe pogosto ne zadostujejo in zanje niso primerni. Nacionalne oblasti morajo zato ljudem v težavah dati na razpolago službe za socialno pomoč, ki jim lahko, če to želijo, takoj pomagajo, ali jim zagotoviti brezplačno pravno pomoč. V zvezi s tem bi lahko države članice podprle in formalizirale vlogo združenj za varstvo potrošnikov pri zagotavljanju pravne pomoči.

6.3.2 V najtežjih primerih zadolženosti se lahko predvidi socialna pomoč pri plačevanju stroškov električne energije in plina, najemnine, hrane in zdravstvenega varstva ter pri odplačilu dela ali celotnega dolga upnikom.

6.3.3 Vzpostaviti je treba tudi postopek za konkretno preučitev položaja ljudi, preverjanje zakonitosti zneskov, ki se od njih zahtevajo, izposlovanje možnosti pri upnikih, da se pripravi načrt za poravnavo obveznosti, ali za oblikovanje drugih rešitev, kot je sodni postopek, ter za nudenje informacij o njihovih pravicah in obveznostih.

7. Evropska opazovalna skupina za prezadolženost

7.1 EESO se zavzema za ustanovitev evropske opazovalne skupine za prezadolženost, brez dodatnih proračunskih odhodkov. Ta instrument bi temeljil na obstoječih nacionalnih sistemih in bi moral odpraviti težave zaradi pomanjkanja zanesljivih statističnih podatkov ter omogočiti poglobljeno analizo vzrokov za prezadolženost in skupin prezadolženih ljudi, primerjavo razmer v posameznih državah članicah in predlaganih ukrepov za odpravo prezadolženosti ter spremljanje razvoja tega pojava.

7.2 Poleg opazovalne skupine bi lahko vzpostavili tudi mrežo za izmenjavo informacij, v kateri bi lahko sodelovale vse zainteresirane strani in ki bi lahko vključevala tudi dialog o dobrih praksah.

7.3 Za boj proti prezadolženosti potrošnikov in preprečevanje socialne izključenosti je potreben celosten pristop. Tega problema ni mogoče učinkovito odpraviti s posamičnimi neusklajenimi ukrepi na evropski ravni. Za potrošnike, javne organe in podjetja je izjemno pomembno, da izboljšajo sodelovanje ter tako oblikujejo bolj ustvarjalne in učinkovite metode.

7.4 Opazovalna skupina bi bila lahko sestavljena iz oddelkov, v katerih bi se ukvarjali z naslednjimi vprašanji: zbiranje podatkov, obstoječi pravni okviri ter ukrepi ozaveščanja in izobraževanja.

7.5 Člani skupine bi bili tako iz javnega kot zasebnega sektorja. Zasebni sektor bi lahko zastopali člani strokovnih združenj ter nacionalnih in evropskih združenj potrošnikov iz različnih gospodarskih panog in geografskih območij, ki se udejstvujejo v boju proti prezadolženosti. Dejavno bi sodelovali pri delu oddelkov skupine, po potrebi v okviru specializiranih delovnih skupin.

7.6 Javni sektor bi predstavljali nacionalni strokovnjaki, ki jih imenujejo države članice in ki so navezali stike z zasebnim sektorjem ter imajo izkušnje na področju prezadolženosti in varstva potrošnikov. Tudi nacionalni predstavniki bi morali imeti določene izkušnje pri ozaveščanju javnosti.

V Bruslju, 29. aprila 2014 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Henri MALOSSE

(1) COM(2013) 83 final; mnenje EESO, UL C 271, 19.9.2013, str. 91.

(2) Evropska centralna banka (2013). Raziskava Evrosistema „Household Finance and Consumption Survey: Results from the first wave“, Statistics Paper Series, april 2013, str. 57–71.

(3) Eurofound 2013, Household over-indebtedness in the EU: The role of informal debts, Urad za publikacije Evropske unije, Luxembourg.

(4) Poročilo senata: „Le traitement du surendettement“ (Obravnavanje prezadolženosti), služba za evropske zadeve, april 1989.

(5) Eurofound 2013, op. cit.

(6) UL C 18, 19.1.2011, str. 24.

(7) L'Expansion.com, tiskovna agencija AFP, objavljeno 22. marca 2013.

(8) UL C 44, 16.2.2008, str. 74.

(9) Towards a common operational European definition of over-indebtedness, študija, ki so jo za GD Evropske komisije za zaposlovanje, socialne zadeve in enake možnosti izvedli OEE (Evropska opazovalna skupina za varčevanje), CEPS (Center za evropske politične študije) in PFRC (Raziskovalni center za osebne finance, Univerza v Bristolu).

(10) Avstrija, Belgija, Bolgarija, Češka, Finska, Francija, Grčija, Irska, Italija, Litva, Luksemburg, Nemčija, Nizozemska, Poljska, Portugalska, Španija, Švedska, Združeno kraljestvo in Norveška.

(11) The over-indebtedness of European households: updated mapping of the situation, nature and causes, effects and initiatives for alleviating its impact. Civic Consulting of the Consumer Policy Evaluation Consortium (CPEC), 17. januar 2013.

(12) Priporočilo Rec(2007)8 Odbora ministrov državam članicam o pravnih rešitvah za probleme zadolženosti. Svet Evrope, 20. junij 2007.

(13) Ta opredelitev izhaja iz metodologije Evropskega sistema računov (ESR) 95.

(14) UL C 318, 29.10.2011, str. 24.

(15) Ta vprašanja so vključena v Direktivo 2011/83/EU o pravicah potrošnikov (UL L 304, 22.11.2011, str. 64).

(16) UL C 44, 16.2.2008, str. 74 in UL C 318, 29.10.2011, str. 24.

(17) UL L 133, 22.5.2008, str. 66.

(18) UL L 376, 27.12.2006, str. 21.

(19) Oglasi za „brezplačne kredite“, „tudi za kreditno nesposobne“, ali „tudi za tiste s spiska dolžnikov nacionalne banke“, ali oglasi, ki pod nepoštenimi pogoji spodbujajo k „reprogramiranju“ že prej sklenjenih kreditnih pogodb oziroma poudarjajo, kako enostavno ali hitro je mogoče kredit dodeliti.

(20) Člen L313-3 francoskega zakonika o potrošnji. V Franciji je oderuštvo prestopek, ki se kaznuje z zaporno kaznijo dveh let in/ali globo v višini 45 000 EUR. Poleg tega je treba vse preveč zaračunane zneske povrniti in jih dodati k odplačani glavnici dolga. Če je bil dolg vmes odplačan, mora posojilodajalec povrniti vse neupravičeno prejete zneske, skupaj z obrestmi. Za vsako kategorijo financiranja je določeno, kaj pomeni oderuška obrestna mera. To vsako četrtletje določi Banka Francije (Banque de France) in jo nato objavi v Uradnem listu.

(21) UL C 271, 19.9.2013, str. 55.

(22) Odločitev je lahko del dejanskega postopka in temelji na sodni odločbi o odobritvi tega postopka (Francija, Belgija) ali pa je obvezen predpogoj, ki ni del postopka (Nizozemska).

(23) Včasih ta nadzorna vloga ni predvidena, temveč del navedenih nalog izvaja upravni organ (v Franciji je to okrožna komisija, fr. Commission départementale).