SL Uradni list Evropske unije C 88/1

Objava vloge na podlagi člena 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

(2007/C 88/01)

Ta objava daje pravico do ugovora zoper vlogo na podlagi člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006. Izjavo o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih po dnevu te objave.

POVZETEK

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„LENTEJA PARDINA DE TIERRA DE CAMPOS“

ES št.: ES/PGI/0050313/21.08.2003

ZOP ( ) ZGO ( X )

Ta povzetek zajema glavne elemente specifikacije proizvoda za informativne namene.

1. Pristojna služba v državi članici:

Naziv: Subdirección General de Calidad y Promoción Agroalimentaria — Dirección General de Industria Agroalimentaria y Alimentación — Secretaría General de Agricultura y Alimentación — Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación de España Naslov: Paseo Infanta Isabel, no 1 E-28071 Madrid Telefon: (34) 913 47 53 94 Telefaks: (34) 913 47 54 10 E-naslov: sgcaproagro@mapya.es

2. Vlagatelj:

Naziv: Asociación para la Promoción de la Lenteja Pardina de Tierra de Campos Naslov: Carretera de Castrobol s/n E-47680 Mayorga (Valladolid) Telefon: — Telefaks: — E-naslov: — Sestava: proizvajalci/predelovalci ( X ) drugi ( )

3. Vrsta proizvoda:

Skupina 1.6 – Sadje, zelenjava in žita, nepredelana in predelana

4. Specifikacija:

(povzetek zahtev v skladu s členom 4(2) Uredbe (ES) št. 510/2006)

4.1. Naziv: „Lenteja Pardina de Tierra de Campos“

4.2. Opis: Proizvod z zaščiteno geografsko označbo je seme užitne vrste z latinskim poimenovanjem Lens culinaris ssp. Culinaris, podvrsta microsperma, rod Europaea. Vrsta, namenjena prodaji, se imenuje pardina.

Rastlinski material izvira iz lokalnih ekotipov, ki so se skozi čas prilagodili poljedeljsko-podnebnim razmeram območja, in iz komercialnih vrst, ki so bile kupljene ali vzgojene iz omenjenih ekotipov.

Uporabljeni rastlinski material je robusten, odporen proti večini škodljivcev in proti boleznim ter dobro prilagojen na sušo. Njegov donos je povprečen.

Fizične in morfološke lastnosti: lupina leče je kostanjevo rjava ali rjava s črnimi pikami in ima občasno črn marmorast vzorec, ki lahko zajema celotno lupino. Barva kličnih listov je rumena. Na najožjem delu obsega velikost najmanj 3,5 mm, vendar je do 4 % leče lahko manjše.

Kemične lastnosti: pri suhi leči je najnižja vsebnost maščobe 0,9 %, najvišja vsebnost sladkorja pa 0,3 g/100 g.

Organoleptične lastnosti: površina lupine je gladka, lupina in albumin (hranilno tkivo) sta običajno mehka; albumin ima skoraj maslu podobno gostoto, je le rahlo zrnat in moknat ter ima nekoliko grenak okus.

4.3. Geografsko območje: Na splošno zajema območje pridelave, ki obsega 9 175 km2, naslednja okrožja:

v provinci León: okrožje Esla-Campos in okrožje Sahagún,

v provinci Palencia: okrožje Campos in okrožje Saldaña-Valdavia,

v provinci Valladolid: okrožje Centro in okrožje Tierra de Campos in

v provinci Zamora: okrožje Campos-Pan.

Območje pridelave je omejeno:

Na severu in zahodu

— severno mejo predstavljajo poljedeljsko usmerjeni okrožji Esla-Campos in Sahagún (provinca León) ter okrožje Saldaña-Valdavia (provinca Palencia), ki leži med rekama Carrión in Esla;

— reka Esla od mesta, kjer priteče do okrožja Esla-Campos v provinci León, do sotočja z reko Cea;

— od tu ima območje skoraj pravokotno mejo, ki poteka vzdolž reke Valderaduey, dokler se z njo ne zlije; meja se pokriva z zunanjim obrobjem občin Fuentes de Ropel, Villalobos, Prado, Quintanilla del Olmo in Villamayor de Campos v provinci Zamora;

— reka Valderaduey od občine Villamayor de Campos do izliva v reko Duero, ki leži blizu mesta Zamora.

Na vzhodu in jugu

— reka Carrión od mesta, kjer priteče do okrožja Saldaña-Valdavia v provinci Palencia, do izliva v reko Pisuerga;

— reka Pisuerga do sotočja z reko Carrión in do izliva v reko Duero;

— reka Duero med sotočji z rekama Pisuerga in Valderadueyan.

4.4. Dokazilo o poreklu: Da je proizvod po poreklu z omenjenega območja, dokazujejo inšpekcijski in overitveni postopki Nadzornega organa (Consejo Regulador), ki deluje znotraj Odbora za overitve, pristojnega za te postopke na podlagi španskega standarda UNE-EN 45011.

Upoštevani so naslednji vidiki:

Leča se sme pridelovati le na registriranih parcelah, ki ležijo na območju pridelave in na katerih se uporabljajo postopki pridelave, navedeni v točki 4.5.

Leča se sme skladiščiti le v skladiščih pridelovalcev, ki ustrezajo zahtevam, določenim v točki 4.5, in so registrirana pri nadzornem organu.

Leča se mora obdelati in pakirati v registriranih obratih za pakiranje s postopki, opisanimi v točki 4.5.

Za prevoz leče med registriranimi udeleženci na trgu je potrebno dovoljenje za prevoz, ki ga pred tem izda nadzorni organ.

Nadzorni organ izvaja redne inšpekcije in ocene (inšpekcije parcel, skladišč, transportnih sredstev, obratov in vzorcev proizvoda ter pregled dokumentacije).

Pakira in prodaja se le tista leča, ki je uspešno prestala vse predvidene nadzorne postopke in kateri je nadzorni organ podelil oznako jamstva o poreklu.

Nadzorni organ izda nadzorne oznake registriranim obratom za pakiranje v skladu s količino predelanega proizvoda, ki ustreza zahtevam, in velikosti embalaže, v kateri leča pride na trg.

4.5. Metoda pridobivanja: Lečo pridelujejo na parcelah, katerih prst ima naslednje lastnosti:

Lečo pridelujejo s kolobarjenjem. Namakanje je dovoljeno, če je potrebno za kalitev semena in če nadzorni organ ugotovi pomanjkanje padavin.

Obdelava tal zajema take metode, da po obdelavi in setvi v prsti ni plevela, da so tla ravna in imajo dovolj strukture, tako da sta mogoča dobra kaljivost in neposredno sejanje.

Gnojila na osnovi fosforja in kalija se uporabljajo, če prst ne vsebuje najmanjše zahtevane količine hranilnih snovi. Organska gnojila se uporabljajo vsaj leto dni pred setvijo.

Obdobje setve je od 15. oktobra do 15. aprila, potrebna količina semena pa znaša od 75 do 120 kg na hektar.

Uporabijo se lahko dovoljena sredstva za zaščito rastlin.

Pridelek se požanje, ko doseže fiziološko zrelost in ko zrna vsebujejo manj kot 13 % vlage.

Če pridelek vsebuje več kot 6 % nečistoč ali več kot 14 % vlage, se očisti takoj po žetvi in pred skladiščenjem.

Po skladiščenju sledi v prvih desetih dneh po žetvi obdelava za preprečevanje lečarja, če pridelka med tem časom ne prepeljejo v obrate za pakiranje.

Skladišča morajo biti čista, suha, zračna in dobro vzdrževana.

Leča mora biti skladiščena ločeno od drugih pridelkov, ne sme priti do mešanja leče z različnih parcel, nadalje mora biti leča v skladu s predpisi ločena od snovi, ki bi jo lahko kontaminirale.

V obratih za pakiranje se izvajajo spodaj navedeni postopki v naslednjem vrstnem redu:

nadzor kakovosti ob prejemu leče, tako da se zagotovi, da je leča z različnih parcel enake kakovosti;

očiščenje leče in odstranitev tujkov z zaprtim presejanjem in s tokom zraka pod pritiskom;

preventivna obdelava leče proti lečarju v prvih desetih dneh po žetvi, če se tega ne opravi že v skladišču;

presejanje in sortiranje leče v sitih s pravokotnimi luknjami, v rešetalih in sitih z okroglimi luknjami;

izločitev poškodovanih zrn leče s prebiralnikom;

polnjenje leče v embalažo s težo do 1 kg (ali do 10 kg, če je namenjena veleodjemalcem);

končni nadzor kakovosti embalaže in izdelkov;

pritrditev oznak, ki jih izda nadzorni organ, na embalažo.

Suha leča se proda na trgu v času med žetvijo in 30. septembrom naslednjega leta. To obdobje se lahko enkrat podaljša za šest mesecev.

To pa ne velja za lečo z zaščiteno geografsko označbo, ki se prodaja na trgu v razsutem stanju.

Suha leča z zaščiteno geografsko označbo mora biti razvrščena v komercialno kategorijo „Najvišja kakovost“, ki je za to stročnico opredeljena s standardom kakovosti in velja tudi za določene posušene, oluščene, pakirane in notranjemu trgu namenjene stročnice (odlok z dne 16. novembra 1983), ali v enakovredno komercialno kategorijo, ki je opredeljena v veljavnem pravilniku.

4.6. Povezava:

Literarnozgodovinska povezava:

— V Madozovem Geografskem, statističnem in zgodovinskem slovarju Kastilije in Leóna [Diccionario Geográfico-Estadístico-Histórico de Castilla y León (1845-1850)] je pri opisu kmetijskih panog v pokrajini Tierra de Campos omenjena tudi pridelava leče. Geslo za naselje Medina de Rioseco omenja na primer: „Riquísimo trigo candeal, cebada, centeno, morcajo, lentejas, guisantes … “(„Pšenice, ječmena, rži, soržice, leče, graha je v izobilju …“)

— V delu Kriza v kmetijstvu in nedavna sprememba v pokrajini Tierra de Campos (Crisis rural y transformaciones recientes en Tierra de Campos), ki ga je izdala Kmetijska zbornica (Cámara Oficial Sindical Agraria), je zapisano: „Es de destacar el auge del cultivo de las lentejas en los primeros años sesenta y que no decaerá. En el año 1954 eran 84 en el Valle del Cea y 114 en el Valderaduey las hectáreas dedicadas a este cultivo. En el año 1965 eran 1 250 hectáreas en el Valle del Cea y 615 hectáreas en el del Valderaduey. Los altos precios en el mercado hacen remunerador su cultivo, que gana espacio a costa fundamentalmente del barbecho y de tierras que no fue posible sembrar de trigo en otoño. “(„Opozoriti je treba, da je pridelava leče na začetku 60-ih let 20. stoletja doživela razcvet, ki še ne usiha. Leta 1954 so to poljščino gojili na 84 hektarjih v naselju Valle del Cea in 114 hektarjih v naselju Valderaduey, leta 1965 pa že na 1 250 hektarjih v naselju valle del Cea in na 615 hektarjih v naselju Valderaduey. Zaradi visokih tržnih cen je poljščina dobičkonosna, pridelujejo pa jo predvsem na neobdelani zemlji ali na poljih, na katerih jeseni ne morejo sejati pšenice.“)

— V delu Viri proteinov: fižol, grah in leča (Una fuente de proteínas: alubias, garbanzos y lentejas), ki ga je leta 1984 izdalo Ministrstvo za kmetijstvo, ribištvo in hrano (Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación), je navedeno: „Las lentejas denominadas pardinas, pardinas franciscanas o francesas, proceden de poblaciones no demasiado diferenciadas de la variedad ‚variabilis ‘de la especie ‚Lens culinaris medicus‘. De mediano tamaño, su color es pardo marrón o pardo rojizo según las zonas de cultivo, y el calibre es bastante constante, entre 4 y 5 mm. Se cultiva preferentemente en zonas de Tierra de Campos de Valladolid, León y Palencia y en la provincia de Burgos. De sabor agradable y muy suave al paladar, su consumo es nacional, pero en las zonas de cultivo es el tipo comercial que muestra mayor demanda. “(„Leča, imenovana pardinas, pardinas franciscanas ali francesas [rjava, frančiškansko ali francosko rjava leča], izvira iz populacij, ki se ne razlikujejo bistveno od podvrste variabilis vrste Lens culinaris medicus. Je srednje velikosti in kostanjevo rjave ali rdečerjave barve, odvisno od območja pridelave. Ima relativno konstanten premer od 4 do 5 mm. Pridelujejo jo predvsem v pokrajini Tierra de Campos v provincah Valladolid, León in Palencia, pa tudi v provinci Burgos. Je prijetnega, polnega okusa. Uživajo jo po vsej deželi, po komercialni vrsti pa je največje povpraševanje na območju pridelave“).

— V Knjigi o gastronomiji v Kastiliji in Leónu (Libro de Gastronomía de Castilla y León), ki jo je leta 1987 izdalo Ministrstvo za izobraževanje in kulturo regionalne vlade (Consejería de Educación y Cultura de la Junta de Castilla y León), je zapisano: „Se dan en nuestra región la rubia castellana, también llamada lentejón o lenteja de la reina, la rubia de la Armuña salmantina, que en su lugar de origen denominan gigante de Gomecello, la pardina de Tierra de Campos, en Valladolid la verdina que es muy utilizada para purés y cremas, en Burgos las lentejas de Villalta y en León de Babia “(„Naša pokrajina je znana po rumeni kastiljski leči, imenovani tudi lentejón ali lenteja de la reina [velika ali kraljevska leča], po rumeni leči iz Armuñe, Salamance, ki jo v njeni prvotni pokrajini poznajo kot gigante de Gomecello [velikanka iz Gomecella], po rjavi leči iz Tierre de Campos, po zeleni leči iz Valladolida, ki se uporablja za pireje in kreme, v provinci Burgos je znana kot leča iz Villalte, v provinci León pa kot leča iz Babie“).

Naravna povezava: Lastnosti leče „Lenteja Pardina de Tierra de Campos “izvirajo iz naravnih in geografskih dejavnikov okolice, predvsem iz nekaterih naravnih razmer (podnebja, tal, nadmorske višine) območja pridelave, ki se razlikujejo od tistih v okoliških predelih, pa tudi iz genotipske sestave rastlinskega materiala, ki je tem razmeram prilagojena (ekotipa).

Podnebje: Podnebje je suho do polsuho, letna količina padavin znaša v povprečju 464 mm, temperatura niha med –9,0 °C in 18,6 °C. Najbolj hladen mesec je januar, najbolj topel pa julij.

Nevarnost pozebe traja skoraj osem mesecev. Maj in november sta meseca z največ padavinami.

Zaradi teh lastnosti so tla v običajnem času setve (novembru) dovolj vlažna, da seme vzkali in da se (v maju naslednjega leta) oblikujejo zrna. Nadalje se zaradi teh lastnosti leča v juniju in juliju hitro in učinkovito suši, kajti v teh mesecih so temperature in učinek sonca najbolj ugodni, saj sovpadajo s poletnim solsticijem, kar omogoča varno skladiščenje brez pojava plesni in bakterij. Nizke temperature pozimi pripomorejo k uspešnemu zatiranju škodljivcev na naraven način.

Tla: Najpomembnejše lastnosti tal na območju pridelave so velik delež ilovice, ki je značilna za Tierro de Campos, nevtralen ali bazičen pH, majhen delež organskih snovi, običajna vsebnost kalija in vsebnost fosforja, ki je sicer nizka, a višja v primerjavi z okoliškimi območji. Da bi dobili proizvod, ki optimalno ustreza zahtevanim organoleptičnim lastnostim, so bile določene minimalne vsebnosti organskih snovi (manjša moknatost in grenkobnost proizvoda), kalija (večja, maslu podobna gostota) in fosforja (manjša trdota lupine, manjša grenkobnost, večji delež maščob).

Fizična geografija: Topografija je ravna, povprečna nadmorska višina je 750 metrov, teren pa ima tipičen relief odprte krajine brez večjih ovir za poljedelstvo, vendar so površine zaradi tega izpostavljene eroziji. Na severu se teren rahlo dvigne in preseže višino 1 000 metrov, medtem ko se na jugozahodu ob reki Valderaduey spusti na višino 650 metrov.

Višina je pomemben dejavnik, saj prispeva h gladkejši lupini, maslu podobni gostoti in manjši grenkobnosti leče, zato je bila za parcele polj določena najvišja nadmorska višina 850 metrov.

Rastlinski material: Rjava leča izvira iz lokalnih ekotipov, ki jih pridelujejo na območju že veliko let in so zato tako prilagojeni na okolje, da imajo optimalne lastnosti, zaradi katerih so odporni proti suši, škodljivcem in boleznim.

Človeški dejavniki in dejavniki predelave: Pridelava leče „Lenteja pardina de Tierra de Campos “ima dolgo tradicijo, tako da pridelovalci območja natanko vedo, kateri načini pridelave in katere površine so zanjo najprimernejši. Ne gre pa jim le za donos, mnogo bolj se osredotočajo na to, da bi pridelali kakovosten proizvod, s katerim lahko kolobarijo, kar ugodno vpliva na tla.

4.7. Nadzorni organ:

Naziv: Consejo Regulador de la Indicación Geográfica Protegida „Lenteja Pardina de Tierra de Campos“ Naslov: C/ Venecia no 6 E-47680 Mayorga (Valladolid) Telefon: (34) 983 75 12 21 Telefaks: (34) 983 75 12 21 E-naslov: lentejapardina@tierradecampos.com

Nadzorni organ za zaščiteno geografsko označbo „Lenteja Pardina de Tierra de Campos “pri opravljanju svojih nalog izpolnjuje določbe španskega standarda EN 45011 Requisitos generales para entidades que realizan la certificación de producto (Splošne zahteve za subjekte, ki se ukvarjajo z overitvami) v različici iz leta 1998.

4.8. Označevanje: Prodajne oznake vsakega registriranega trgovskega podjetja morajo nujno vsebovati označbo Indicación Geográfica Protegida Lenteja Pardina de Tierra de Campos (zaščitena geografska označba „Lenteja Pardina de Tierra de Campos“) in ustrezen simbol.

Vse vrste embalaže, v kateri se leča prodaja potrošnikom, morajo imeti garancijski pečat in nadzorno oznako, ki ju je izdal nadzorni organ. Ta se v obratih za pakiranje pritrdita tako, da je ponovna uporaba izključena. Nadzorna oznaka ima obliko alfanumerične kode, s pomočjo katere lahko nadzorni organ sledi proizvodu.

Izdelki, ki se proizvajajo iz leče „Lenteja Pardina de Tierra de Campos “(ZGO), se smejo tudi po predelovalnem in preoblikovalnem postopku prodajati potrošnikom v embalaži, ki se sklicuje na zaščiteno geografsko označbo („izdelano iz leče z zaščiteno geografsko označbo …“), ne da bi nosila tudi skupno oznako, če:

potrjeni izdelek z zaščiteno geografsko označbo „Lenteja Pardina de Tierra de Campos “predstavlja izključno glavno sestavino v zadevni skupini izdelkov;

imajo zadevni predelovalci in preoblikovalci dovoljenje nadzornega organa in so pri njem registrirani, tako da se zagotovi nadzor in pravilna uporaba zaščitene geografske označbe.

Če proizvod ni pripravljen izključno iz leče „Lenteja Pardina de Tierra de Campos“, se lahko zaščitena geografska označba pojavi le v seznamu sestavin zadevnega izdelka, pri katerem se leča uporablja pri pripravi.