[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 4.4.2007

COM(2007) 164 konč.

LETNO POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Uresničevanje obljub Evrope o financiranju za razvoj

{COM(2007) 158 konč.}{COM(2007) 163 konč.}{SEC(2007) 415}

KAZALO

1. Uvod 3

2. Stopnje pomoči EU bi lahko v celotnem obdobju 2006–2010 dosegle rekordno višino 4

2.1. Na splošno je uspešnost EU presegla njena pričakovanja, nekatere države članice pa morajo še okrepiti svoja prizadevanja 4

2.2. Dobri obeti za uresničitev naslednjih prelomnih ciljev do leta 2010 6

2.3. Na pravi poti k uresničenju cilja ZN za najmanj razvite države do leta 2010 7

2.4. Učinkovito osredotočenje na Afriko 7

2.5. Toda treba se je spoprijeti s ključnimi izzivi 8

3. Počasen, a stalen napredek pri izvajanju inovativnih virov financiranja 9

4. Stalni nadzor, potreben za zagotavljanje nepretrgane vzdržnosti dolga v državah v razvoju 10

5. Evropska strategija pomoči za trgovino potrjuje prizadevanja na področju trgovine in razvoja 10

6. Učinkovitost pomoči – EU mora bolje uporabiti razpoložljiva sredstva 10

7. Hitrejši napredek, potreben za dosego predvidljivejših mehanizmov pomoči 11

8. Blažitev vpliva zunanjih pretresov: zagotovljena je večja podpora držav članic za spodbujanje novih konceptov 11

9. Sprostitev pomoči: mednarodni dogodki zaostajajo za napredkom EU 12

10. Krepitev vpliva EU v mednarodnih finančnih institucijah (MFI) 13

11. EU potrjuje podporo za globalne javne dobrine, vendar pa ukrepov ne bo povezovala s priporočili mednarodne projektne skupine 14

12. Sklepne ugotovitve 14

1. Uvod

EU je največja donatorica pomoči na svetu, njen delež skupne uradne razvojne pomoči (URP) pa raste. Le dolgoročne, daljnosežne zaveze na področju financiranja razvoja in njihova pravočasna uresničitev lahko pripomorejo k doseganju razvojnih ciljev novega tisočletja:

- EU si je leta 2002 zadala cilj, da bo do leta 2006 namenila 0,39 % skupnega bruto nacionalnega dohodka (BND) uradni razvojni pomoči (URP). EU je leta 2006 ta cilj ne le dosegla, ampak ga je s povečanjem URP na 0,42 % BND in izplačilom rekordnih 48 milijard EUR leta 2006 celo presegla[1]. Leta 2005 je največji del pomoči EU prejela Afrika. Skupno ena tretjina URP EU je bila porabljena za socialno in upravno infrastrukturo za boj proti revščini ter 10 odstotkov za humanitarno pomoč.

- Leta 2005 si je EU zadala nadaljnje cilje, in sicer da bo do leta 2010 skupno dosegla 0,56 % URP/BND in tako premostila vrzel v financiranju ter na koncu do leta 2015 dosegla 0,7 % URP/BND[2]. Te zgodovinsko pomembne zaveze EU znašajo skoraj 80 % obljubljenega povečanja pomoči G8 za Afriko. EU je na pravi poti, da uresniči oba cilja.

- Ena država članica je leta 2006 za URP namenila nekaj več kot 1 % svojega BND. Tri druge so dosegle več kot 0,8 % URP/BND. Druge države članice, za katere se je še pred nekaj leti zdelo, da niso na dobri poti, so svojo pomoč bistveno povečale. Deset držav članic, ki so se EU pridružile leta 2004, je svojo pomoč od pristopa skupno podvojilo.

- Unija tudi vodi mednarodni proces financiranja za razvoj, saj pomoč že izvaja bolje in hitreje. EU je poleg podpisa Pariške deklaracije o učinkovitosti pomoči uvedla tudi skupne analize in večletno strateško načrtovanje pomoči državam, ki jih zagotavljajo ES in države članice[3], ter trenutno oblikuje Kodeks ravnanja EU o delitvi dela v razvojni politiki[4].

Vendar pa tega napredka ne moremo jemati kot samoumevnega in ne bi smel zakrivati določenih vprašanj, zlasti:

- velikih odstopanj v proračunih pomoči med državami članicami;

- uporabe enkratnih ukrepov, ki včasih prikrijejo splošni trend obsega pomoči;

- potrebe po učinkovitejšemu izplačevanju pomoči, da se zagotovi, da ta doseže tiste, ki jo potrebujejo.

Komisija predstavlja svoje peto letno poročilo o napredku EU pri izvajanju zgodovinsko pomembnih zavez, ki so bile dogovorjene leta 2002 pred konferenco v Monterreyu in ki jih je Evropski svet nadalje oblikoval pred svetovnim vrhom Združenih narodov leta 2005, da bi pospešil uresničevanje razvojnih ciljev novega tisočletja[5]. Zaveze EU so poleg tega osrednji del Evropskega soglasja o razvoju. V okviru dialoga na visoki ravni ZN o financiranju za razvoj konec leta 2007 ter na tretjem forumu na visoki ravni o učinkovitosti pomoči v Akri in nadaljevanju konference iz Monterreya, ki bo leta 2008 v Dohi, se bo spet razpravljalo, kako pomoč povečati ter kako jo dodeliti, da bo uspešnejša in učinkovitejša.

To sporočilo temelji na mnenjih, ki jih je 27 držav članic EU (EU-27) izrazilo v svojih odgovorih v vprašalniku o spremljanju s konca leta 2006. Natančna analiza ankete je v priloženem delovnem dokumentu služb Komisije[6].

2. Stopnje pomoči EU bi lahko v celotnem obdobju 2006–2010 dosegle rekordno višino

2.1. Na splošno je uspešnost EU presegla njena pričakovanja, nekatere države članice pa morajo še okrepiti svoja prizadevanja

EU je dosegla svoj prvi vmesni skupni cilj glede URP eno leto pred predvidenim rokom, tj. leta 2005, in potrdila svojo uspešnost leta 2006: skupna URP EU v višini 48 milijard EUR pomeni, da je razmerje med URP in BND 0,42 %, kar presega cilj 0,39 %. Skupni dosežek 15 držav članic, ki so si ta cilj zadale leta 2002 (EU-15), je bil celo še boljši, saj so dosegle 0,43 URP/BND. Odpis dolga Iraku in Nigeriji ter pomoč po cunamiju sta brez dvoma prispevala k temu, da je URP EU v obdobju 2005–2006 dosegla takšne razsežnosti.

Preglednica 1: Stopnje URP EU v obdobju 2004–2006

[pic]

URP v milijonih EUR v tekočih cenah; na obarvanih poljih so podatki, ki so jih predložile države članice, v drugih poljih so podatki Komisije ali izračuni. Skupni zneski BND in URP EU-27 za leti 2004 in 2005 ne vključujejo BND BG in RO.

Pri zagotavljanju uspeha EU se je izkazalo predvsem devet držav članic, ki so svoj cilj v višini 0,7 % že dosegle ali so se odločile, da ga bodo dosegle pred letom 2015. Še posebej izstopajo prizadevanja Švedske (SE), ki za pomoč dodeljuje 1 % svojega BND, in Luksemburga (LU), ki namerava to doseči do leta 2012. Države članice, ki so pred nekaj leti zabeležile veliko nižje stopnje URP, npr. Nemčija (DE) in Španija (ES), so pokazale, da je mogoče povečati pomoč, če obstaja politična volja. Kljub temu pa je Španija (ES) za 142 milijonov EUR zgrešila svoj posamezni osnovni cilj 0,33 % BND. 10 držav članic, ki so se leta 2004 pridružile EU (EU-10), je od pristopa podvojilo svojo URP in pokazalo svojo zavezanost pravnemu redu Skupnosti.

Rezultat EU bi bil še boljši, če bi tudi Grčija (EL), Italija (IT) in Portugalska (PT) pravočasno dosegle dogovorjeni posamezni cilj v višini 0,33 % URP/BND. Zavezale so se, da bodo skupino dohitele do leta 2007 (EL, PT) oziroma 2008 (IT), toda njihove dosedanje težave ponazarjajo splošno tveganje enkratnih povečanj pomoči v posameznih letih (PT: odpis dolga Angoli leta 2004, vštet v URP; IT: prispevek večstranskim agencijam leta 2005), ki jih ne podpirajo spremembe politike, ki zagotavljajo postopno večanje proračunov pomoči. Da bi se izognili vse večji vrzeli med državami članicami glede uspešnosti pri uresničevanju skupnih obljub, si morajo države članice, ki ne dosegajo najnižjih osnov, še naprej prizadevati.

2.2 . Dobri obeti za uresničitev naslednjih prelomnih ciljev do leta 2010

V nasprotju z napovedmi za svetovno URP, ki v obdobju 2007–2008 predvidevajo nižje stopnje pomoči, se pričakuje, da bodo stopnje pomoči Unije v celotnem obdobju 2007–2010 rasle v skladu z zavezo EU glede leta 2010. Obeti za izboljšano gospodarsko rast pomenijo, da bi v primerjavi z letom 2006 EU lahko letno sprostila dodatnih 27–30 milijard EUR, torej več kot prvotno načrtovanih 20 milijard EUR. Zneski, ki jih države članice napovejo, so še naprej odvisni od razvoja BND in morda ne dosežejo zastavljenega cilja. Več držav članic predvidenih zneskov ne določa na podlagi letnega povečanja proračuna, ampak so ti odvisni od ad hoc dogodkov. Medtem ko so odpisi dolga kratkoročno pripomogli k doseganju višjih stopenj URP in od leta 2005 pomenijo levji delež pomoči Avstrije (AT), ki znaša več kot 50 %, Francije (FR), Nemčije (DE), Italije (IT) in Združenega kraljestva (UK) (za vsako okoli 1/3 skupne URP), so dolgoročno nezadostni. Da se obdrži dinamika, potrebna za dosego ciljev za leto 2010, je zagotovljena pospešena sprostitev programskih sredstev, vključno z opiranjem na inovativne vire financiranja, kadar je to potrebno. Portugalska (PT) kljub načrtovanemu odličnemu 148-odstotnemu povečanju URP v obdobju 2006–2010 še ni na pravi poti, da doseže naslednji posamezni cilj EU. Poleg tega morajo nekatere države EU-12 (države članice, ki so se EU pridružile od leta 2004) še pokazati, kako nameravajo pred letom 2010 še naprej povečevati svoj obseg pomoči.

Preglednica 2: Napovedi in predvidevanja glede uresničevanja ciljev za obdobje 2007–2010

[pic]

URP v milijonih EUR v tekočih cenah.

Vir: na obarvanih poljih so podatki, ki so jih predložile države članice, v drugih poljih so podatki Komisije ali izračuni.

2.3 . Na pravi poti k uresničenju cilja ZN za najmanj razvite države do leta 2010

Na podlagi rezultatov svetovnega vrha leta 2005 in soglasja iz Monterreya vse države EU-15 bodisi že namenjajo vsaj 0,15 % URP/BND najmanj razvitim državam ali pa nameravajo to stopnjo doseči do leta 2010. Šest drugih držav članic je pripravljenih prispevati najmanjši delež URP za najmanj razvite države. Povezava med podporo tistim, ki jo najbolj potrebujejo (najmanj razvitim državam, „sirotam“ glede pomoči, ranljivim državam), zmanjšanjem revščine in uresničenjem razvojnih ciljev novega tisočletja bo spet v središču konferenc v Akri in Dohi leta 2008.

2.4 . Učinkovito osredotočenje na Afriko

Letna pomoč Evrope Afriki se je od leta 2002 podvojila in leta 2005 dosegla skoraj 14 milijard EUR. Skoraj polovica pomoči EU je že namenjena Afriki, polovica pomoči EU Afriki, obljubljena letno poleg obsega URP za leto 2006, pa se tej celini dodeli kot del strategije EU za Afriko. Ko bodo konec leta na voljo dokončni statistični podatki Odbora za razvojno pomoč Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD/DAC) o URP za leto 2006, bo Komisija oblikovala osnovno razpredelnico, na podlagi katere se bodo lahko ocenjevale bodoče dodelitve sredstev EU za Afriko. V skladu s splošnimi napovedmi o povečanju pomoči EU so napovedi o dodelitvi dodatnih 10 milijard EUR ali več skupne pomoči EU Afriki na leto obetajoče.

2.5 . Toda treba se je spoprijeti s ključnimi izzivi

Da bi še dodatno dokazali, da EU drži svoje obljube o financiranju razvoja ter ima vodilno vlogo pri uspešnejšem in učinkovitejšem dodeljevanju pomoči, je treba pozornost nameniti naslednjim vprašanjem:

- Dolgoročnejša predvidljivost tokov pomoči je osnovni pogoj za dosego razvojnih ciljev novega tisočletja. Medtem ko skušajo nekatere države članice postopoma povečati svojo pomoč na podlagi nacionalnih načrtov, so tokovi URP drugih držav članic bolj spremenljivi, kar zadeva njihovo količino in sestavo. Glede na te okoliščine je bistvenega pomena, da vse države članice do konca leta 2007 oblikujejo časovne okvire, da se letno zagotovi postopno večanje stopenj pomoči .

- Zlasti tiste države članice, ki niso dosegle ciljev za leto 2006 niti se niso pripravile za uresničitev prelomnih ciljev leta 2010, morajo bolje pokazati, kako bodo premostile preostalo vrzel v duhu zagotavljanja pravične porazdelitve bremena med državami članicami . Njihove obveze bi morale podpirati okrepljene dejavnosti obveščanja, da se pridobi podpora javnosti za večji obseg pomoči . Komisija je pripravljena ta prizadevanja podpreti.

- Dodatnost odpisa dolga : leta 2005 se je neto obseg URP, v katerega niso vključeni odpisi dolga treh držav članic, ki skupaj prispevajo 55 % skupne pomoči EU, bodisi zmanjšal (DE – 5,5 %, FR – 0,7 %) ali le malo povečal (UK + 0,9 %). Zdi se, da je to v nasprotju s soglasjem iz Monterreya in sklepi Sveta iz aprila 2006[7].

- Da se zagotovi primerljivost obsega pomoči, morajo države članice okrepiti svoje zmogljivosti in metodologijo poročanja o URP . Države članice EU, ki so trenutno tudi članice Odbora za razvojno pomoč (DAC), bi morale zahtevati, da DAC svojo strategijo obveščanja prilagodi glede na nove donatorje , in sicer na države EU-12, ki niso članice DAC ; Komisija lahko pri tem procesu pomaga.

- Pripravljenost za učinkovito in uspešno porabo hitro rastočega obsega pomoči : Države članice bodo dvostransko zagotovile 90 % dodatne pomoči EU. Ker naj bi bil levji delež programska pomoč, morajo donatorji EU nujno pregledati svoje strukture ter načine delovanja in pomoči, da lahko zagotovijo več pomoči, bolje in hitreje. Ta proces mora vključevati:

- nacionalne načrte za okrepitev zmogljivosti za izvajanje povečane URP, saj bi bilo drugače povečanje še naprej odvisno od prizadevanj, izplačevanje pa bi bilo v izostanku;

- hitra in praktična uporaba prihodnjega Kodeksa ravnanja EU o delitvi dela v razvojni politiki ;

- vse večja uporaba najrazličnejših poti za zagotavljanje izplačil , kot so skupni evropski instrumenti , ki so rezultat Evropskega soglasja:

- za izvajanje skupnih ciljev politik , kot so strategija EU za Afriko ali daljnosežni sporazumi EU o partnerstvu/pridružitveni sporazumi EU, na primer s prostovoljnimi prispevki Odškodninskemu skladu EU za infrastrukturo v Afriki ;

- za odziv na globalne spremembe , npr. v zvezi z zunanjimi pretresi, kot so podnebne spremembe, naravne nesreče, nihanja cen proizvodov ali velike grožnje za javno zdravje ali zdravje živali;

- za omogočanje uresničevanja skupnih zavez EU , npr. pomoči za trgovino;

in pripomorejo h krepitvi podobe EU in njene prepoznavnosti v svetu.

3. Počasen, a stalen napredek pri izvajanju inovativnih virov financiranja

Napredek leta 2006 temelji na znatnih prizadevanjih nekaterih držav članic, ki so privabile tudi sodelovanje držav, ki niso članice EU. Francija (FR) in Združeno kraljestvo (UK) sta se odločila, da ocenjene letne prihodke v višini več kot 200 milijonov EUR iz davka na letalske vozovnice skupaj namenita Mednarodnemu skladu za nakup zdravil (UNITAID). Združeno kraljestvo (UK), Francija (FR), Italija (IT), Španija (ES) in Švedska (SE) (skupaj z Norveško) so na kapitalskih trgih zbrali prvo milijardo USD in jo namenili Mednarodnemu finančnemu skladu za imunizacijo za cepljenje otrok. Nedavno sta Združeno kraljestvo (UK) in Italija (IT) (skupaj s Kanado, Norveško, Rusijo ter Fundacijo Bill & Melinda Gates) sprožila prvo tržno zavezo za spodbujanje razvoja novega cepiva proti okužbam s pnevmokoki v državah v razvoju in njegovega uvajanja na trg; razmišlja se o ponovnem poskusnem izvajanju cepljenja proti malariji.

Novi instrumenti zagotavljajo stalne in predvidljive vire financiranja. Njihova glavna prednost je, da vključujejo dolgoročne proračunske obveznosti. Vendar pa bi to lahko pomenilo dodatne transakcijske stroške in zahtevalo znatna upravna in politična prizadevanja.

Večina prihodkov, ki izvirajo iz inovativnih mehanizmov, se bo izplačevala preko že obstoječih poti in organizacij, ki imajo izkušnje z delom v zdravstvenem sektorju držav v razvoju. Čeprav to preprečuje oblikovanje vzporednih struktur, je usklajevanje teh pobud s strategijami držav partneric na področju zdravstva še naprej izziv.

Velika večina držav članic EU ne razmišlja o učinkovitem sodelovanju pri inovativnih virih v bližnji prihodnosti, in sicer niti v razvojne namene niti zaradi globalnih javnih dobrin.

Komisija spodbuja države članice, ki trenutno ne sodelujejo pri nobeni od pobud, naj še naprej analizirajo svojo učinkovitost, da bi se morda sodelovanje povečalo ter sprostili dodatni in stalnejši viri financiranja. Obenem tudi poudarja, da inovativni viri ne morejo nadomestiti URP, in državam članicam priporoča, naj jih njihova prizadevanja za izvajanje inovativnih virov financiranja ne odvrnejo od drugih pomembnih prednostnih nalog financiranja razvoja.

4. Stalni nadzor, potreben za zagotavljanje nepretrgane vzdržnosti dolga v državah v razvoju

Poleg trajnega učinka izrednega odpisa dolga (Irak, Nigerija) se je izvajanje pobude za revne in zelo zadolžene države nadaljevalo. Multilateralna pobuda za odpis dolga krepi prizadevanja za nadaljnje zmanjšanje dolga revnim in zelo zadolženim državam, in sicer s 100-odstotnim odpisom dolga do Mednarodnega združenja za razvoj ( IDA , Svetovna banka), Afriškega razvojnega sklada in Mednarodnega denarnega sklada (MDS) , ne zajema pa neodplačanih posojil Medameriške in drugih regionalnih razvojnih bank. Komisija spodbuja okrepljena, mednarodno usklajena prizadevanja za podporo državam z nizkimi prihodki, ki skušajo preprečiti nevzdržnost dolga. Te zaveze bi morale zajemati izboljšano upravljanje dolga, vključiti nove države dolžnice v razpravo o okviru vzdržnosti dolga ter obravnavati problem parazitstva (tj. možnosti, da odpis dolga navzkrižno subvencionira posojilodajalce, ki državam, ki so prej spadale med revne in zelo zadolžene, omogočajo posojila z nekoncesivno sestavino. Komisija predlaga, da Svet pozove države članice, da na ustreznih mednarodnih forumih še naprej razpravljajo o tem, kako bi se pospeševala odgovorno izposojanje in posojanje, vključno z izboljšanjem upravljanja dolga držav v razvoju in spodbujanjem dialoga z novimi posojilodajalci.

5. Evropska strategija pomoči za trgovino potrjuje prizadevanja na področju trgovine in razvoja

Komisija priporoča, da Svet in Evropski parlament podpreta predloge, predstavljene v sporočilu „Ob pripravi evropske strategije pomoči za trgovino – prispevek Komisije“[8].

6. UčINKOVITOST POMOčI – EU MORA BOLJE UPORABITI RAZPOLOžLJIVA SREDSTVA

Učinkovitost pomoči je v ospredju političnih načrtov EU in je omenjena v vseh njenih pobudah. Od sprejetja akcijskega načrta za učinkovitost pomoči „Nuditi več, bolje in hitreje“ leta 2006 se je uresničevanje večine časovno omejenih ciljev začelo ali končalo:

(1) Skupno večletno strateško načrtovanje je treba sčasoma izvajati v vseh državah kot sredstvo za izboljšanje komplementarnosti . Na podlagi sklepov Sveta iz aprila 2006 se je začelo v državah AKP, kjer je načrtovanje 10. ERS omogočilo priložnost za sprožitev prizadevanj za skupno načrtovanje z drugimi donatorji na kraju samem.

Izkušnje glede napredka in udeležbe donatorjev se zelo razlikujejo. Učinkoviti usklajevalni mehanizmi so omogočili izvedbo skupne analize razmer v državah . Tudi priprava strategij skupnega odziva v večini izbranih držav[9], kot so Demokratična republika Kongo, Dominikanska republika, Etiopija, Gana, Haiti, Kenija, Mali, Sierra Leone, Somalija, Južna Afrika, Tanzanija, Uganda in Zambija, se postopoma začenja. Na podlagi gibljive in postopne narave skupnega načrtovanja so se procesi prilagodili razmeram v posameznih državah, kadar je to primerno, pa uporabljajo tudi druge procese, kot so strategije skupne pomoči.

Zaradi razvijajoče se narave procesa so ti podatki odvisni od nenehnih sprememb. Vendar pa kažejo, da sta kljub nekaterim velikim dosežkom na rezultate negativno vplivala raznovrstnost mehanizmov načrtovanja držav članic ter vrzel med mnenji sedežev in na terenu. Kot pomoč pri premagovanju ovir, nudenje tehnične podpore in izboljšanje povezav med sedeži in terenom je Komisija organizirala skupno misijo, npr. na Haitiju in v Somaliji, ter oblikovala posebno mrežo strokovnjakov EU.

(2) Pričakuje se, da bo Svet maja 2007 sprejel Kodeks ravnanja za spodbujanje delitve dela med donatorji EU.

(3) Novembra 2006 so bili uspešno izpeljani prvi evropski razvojni dnevi , ki se bodo odslej organizirali vsako leto.

(4) Izšel je popravljeni Atlas donatorjev EU , vključno s prvo regijsko (zahodna Afrika) in državno (Mozambik) izdajo.

(5) V okviru časovnega načrta EU za usklajevanje, ki je pokazal napredek lokalnih procesov v zvezi z učinkovitostjo pomoči, je bila določena osnova za štiri dodatne zaveze EU v zvezi s Pariško deklaracijo. Komisija ponovno poudarja, da namerava uresničiti cilj 50 % za pomoč s proračunsko podporo preko državnih sistemov.

(6) Odpravljene so bile vse ovire sofinanciranju na podlagi pravil ES.

7. HITREJšI NAPREDEK, POTREBEN ZA DOSEGO PREDVIDLJIVEJšIH MEHANIZMOV POMOčI

Proračunska podpora, priznani ključni instrument za zagotavljanje srednjeročne podpore državam v razvoju, ki temelji na učinkovitosti politike, je med 13 državami članicami še vedno najbolj priljubljen instrument. Nekatere so vse bolj pripravljene razmisliti o splošni proračunski podpori poleg sektorske proračunske podpore. Komisija razvija koncept splošne proračunske podpore kot možnost za povečanje predvidljivosti pomoči, ki bo vključeval jasna merila upravičenosti in bo osredotočen na rezultate. Proračunska podpora bi morala temeljiti na mehanizmih, ki zagotavljajo naknadne informacije in odgovornost. Možna ureditev bi lahko vključevala dolgoročno proračunsko podporo, ki bi zagotavljala določeno stopnjo letne podpore, pri čemer se lahko določi zaščitna klavzula.

8. Blažitev vpliva zunanjih pretresov: zagotovljena je večja podpora držav članic za spodbujanje novih konceptov

Povečanje odpornosti držav v razvoju na zunanje gospodarske pretrese (občutljivost cen) in naravne dogodke (nesreče, spremembe podnebja in pandemije) je skupni cilj razvojne politike EU. Leta 2006 so bila oblikovana ustrezna orodja, ki so se tudi poskusno izvajala, vendar pa niso pritegnila večje pozornosti in njihov uspeh je še vedno majhen.

- Ranljivost dohodkov : Nizozemska (NL) in Skupnost (ES) obnavljata svojo podporo skupini za obvladovanje tveganj v zvezi z osnovnimi proizvodi v okviru Svetovne banke, kar je pokazalo, da so tržni instrumenti za zmanjševanje tveganja v zvezi z zunanjimi gibanji cen izvedljivi. Francija (FR) je razvila pobude za upravljanje tveganja za bombaž in v okviru novega skupnega pristopa donatorjev načrtuje poskusno izvajanje novega integriranega mehanizma v izbranih državah.

- „Zmanjšanje tveganja nesreč“ : EU je v letih 2005 in 2006 namenila več kot 3,5 milijarde EUR za podporo v zvezi z nesrečami, od katere so bili le približno trije odstotki porabljeni za predhodno pomoč . Zanimanje za širše strateške pristope k pripravljenosti na nesreče se povečuje, toda potrebna je veliko širša podpora držav članic. Da se leta 2008 ponudi skupni pristop, bo Komisija na podlagi razpoložljivih izkušenj (npr. Sklada za naravne nesreče iz 9. evropskega razvojnega sklada) in skladno z mednarodnimi pobudami predlagala skupno „strategijo EU za zmanjšanje tveganja nesreč“.

- FLEX je mehanizem ES za države AKP, katerega cilj je zaščita reform, ki bi bile lahko ogrožene zaradi kratkoročnih nihanj prihodkov od uvoza. Da se okrepi njegova proticiklična narava, bodo države članice in skupina držav AKP obravnavale predloge za čim prejšnje in enostavnejše omogočanje pomoči FLEX.

Komisija predlaga, da države članice:

- najdejo boljše ravnovesje med naknadnimi odzivi na naravne nesreče in predhodnimi strategijami za zmanjšanje tveganja, ki bo temeljilo na skupnem pristopu EU do preprečevanja nesreč/pripravljenosti na nesreče;

- okrepijo podporo za poskusno izvajanje/povečevanje novih instrumentov in načinov zmanjševanja škodljivih učinkov zunanjih pretresov na države v razvoju, pri čemer je treba razlikovati med tržnimi odzivi na pretrese, ki so posledica mednarodnih nihanj cen, in prizadevanji za ublažitev pretresov, ki jih povzročijo naravne nesreče;

- aktivno sodelujejo v mednarodni projektni skupini za obvladovanje tveganj v zvezi z osnovnimi proizvodi , da se izboljša izmenjava informacij o novih pristopih k obvladovanju tveganj.

9. Sprostitev pomoči: mednarodni dogodki zaostajajo za napredkom EU

EU sprošča več pomoči. Večina držav članic, ki so donatorice DAC, je (skoraj) v celoti sprostila svojo URP. Druge so uvedle nove ukrepe za nadaljnjo sprostitev dela njihove pomoči. Nekatere države EU-10 so začele izvajati priporočilo DAC o sprostitvi pomoči najmanj razvitim državam. Tudi vse večja uporaba proračunske podpore prispeva k boljšim rezultatom skupne razvojne pomoči Unije. Spodbujajo se prizadevanja držav članic za nadaljnji napredek pri sprostitvi njihove pomoči v celoti.

Ker predpisi ES glede notranjega trga veljajo za URP držav članic , Komisija potrjuje svojo dolžnost do pregona vsake kršitve v zvezi s tem. Države članice, ki trenutno oblikujejo svoje sisteme razvojnega sodelovanja, tj. ureditev področja javnih naročil, morajo sprostiti svojo pomoč v odnosu do drugih držav članic.

Leta 2006 je EU prenesla svoje predpise o sprostitvi pomoči na nove instrumente finančnega sodelovanja v okviru proračuna ES; v tem smislu se je sprostila tudi podpora nedržavnim akterjem.

Komisija pozdravlja razširitev obsega priporočila DAC (z znižanjem praga za njegovo uporabo), saj na tem področju več let ni bilo napredka, in poziva k nadaljnjemu napredku, tj. napredku s trgovinskega pristopa, omejenega na vprašanje vzajemnega dostopa med donatorji, na pristop, usmerjen bolj na revne in osredotočen na države v razvoju. To zahteva nadaljnjo razširitev priporočila DAC (osredotočenje na dostop za države v razvoju, spodbujanje lokalnih preferenc). Komisija opozarja na sporazum EU, da se v okviru ustreznih mednarodnih forumov doseže nadaljnji napredek glede sprostitve pomoči za hrano in njen prevoz .

10. Krepitev vpliva EU v mednarodnih finančnih institucijah (MFI)

Kljub neenakomernemu napredku so bili pri usklajevanju EU v okviru Svetovne banke in MDS storjeni nadaljnji koraki. Poudariti je treba predvsem, da so izvršni direktorji EU v Svetovni banki doslej v okviru neformalnega usklajevanja objavili približno 40 skupnih izjav ter tako znatno povečali prepoznavnost in vpliv EU. Skupna stališča držav članic EU so bistvenega pomena za nadaljnje večanje prepoznavnosti in vpliva Unije v MFI. Večja usklajenost EU v MFI se v glavnem nanaša na razširjen dialog in izmenjavo informacij. Svetovna banka in izvršni direktorji EU v MDS si na tedenskih sestankih izmenjujejo mnenja o temah, ki jih obravnava uprava, in po možnosti sprejmejo skupna stališča; Komisija jim pri tem usklajevanju pomaga in ga namerava še naprej podpirati. Usklajenost EU v MDS bi se lahko še izboljšala, zlasti v Washingtonu.

Poleg tega je Komisija leta 2007 v Bruselj povabila evropske izvršne direktorje treh glavnih regionalnih razvojnih bank (Afriške, Azijske in Medameriške razvojne banke), da bi se izboljšala usklajenost s Komisijo in njihov medsebojni dialog. Pokazalo se je, da je bil sestanek koristen, zato se bo odslej redno organiziral.

Komisija predlaga tudi:

- prizadevanja za sistematične usklajevalne sestanke izvršnih direktorjev EU v Svetovni banki in MDS ob sodelovanju Komisije, da se čim pogosteje sprejmejo skupne evropske izjave glede vprašanj, ki jih obravnava uprava;

- večjo usklajenost EU pred spomladanskimi/letnimi sestanki; Komisija je pripravljena nuditi potrebno podporo;

- izmenjavo informacij in dokumentov med izvršnimi direktorji EU in Komisijo, vključno s pravočasnim in rednim posredovanjem dokumentov uprave MFI (vključno z regionalnimi razvojnimi bankami) Komisiji;

- okrepitev evropskega glasu v Svetovni banki, obenem pa tudi okrepitev glasu držav v razvoju.

11. EU potrjuje podporo za globalne javne dobrine, vendar pa ukrepov ne bo povezovala s priporočili mednarodne projektne skupine

Poročilo mednarodne projektne skupine o globalnih javnih dobrinah – Spopadanje s svetovnimi izzivi – je bilo izdano septembra 2006. Zdi se, da so na splošni prvi odziv držav članic EU vplivale zamude pri dokončanju poročila in majhna pozornost, ki mu je bila posvečena. Države članice poročilo v glavnem poznajo, vendar pa niso prepričane, da je znatno pripomoglo k razpravi o globalnih javnih dobrinah. Komisija se s tem stališčem strinja, čeprav se zaveda precejšnjega analitičnega dela in posvetovanj s številnimi akterji, ki jih je izvedla projektna skupina. Obstaja splošni sporazum o prednostnih globalnih javnih dobrinah , ki jih je ugotovila projektna skupina, zlasti o tistih v zvezi z zdravjem in okoljem , toda tega načeloma ne podpirajo močna stališča o posebnem financiranju za globalne javne dobrine.

Večina držav članic se strinja, da je potrebna reforma sistema ZN v skladu s priporočili Visokega odbora za skladnost celotnega sistema ZN, da se okrepita preglednost njegovih operacij in splošna odgovornost; toda za ključni predlog poročila za boljše globalno upravljanje, tj. za forum Global 25, ni podpore.

Strategija projektne skupine za financiranje globalnih javnih dobrin je dobila mešano podporo: večina držav članic se strinja z nekaterimi predlogi, ki so preprosti in že mednarodno dogovorjeni. Druga, inovativnejša priporočila, v okviru katerih se skušajo globalne javne dobrine ločiti od razvojne pomoči, si zaslužijo pozornost, vendar jih podpira zelo malo držav članic. Glede na zgoraj navedeno in analizo poročila Komisije se zdi, da predlogi projektne skupine trenutno ne zbujajo velikega zanimanja EU. Zato bi bilo oblikovanje akcijskega načrta EU za povečanje oskrbe in financiranja globalnih javnih dobrin v tem trenutku preuranjeno in nepremišljeno. Kljub tej oceni je EU dosegla viden napredek pri krepitvi oskrbe prednostnih globalnih javnih dobrin, na primer v zvezi z zdravstveni in okoljskimi zadevami, in ima še naprej „odgovorno vodilno“ vlogo, za katero se močno zavzema projektna skupina. Možnost za krovno pobudo za globalne javne dobrine se lahko ponovno prouči v prihodnosti.

Medtem pa bo Komisija s povečanim sodelovanjem z državami v razvoju glede zavezništva okrepila svoje delovanje na področju okoljskih globalnih javnih dobrin. Cilj povečanega sodelovanja je druga faza Kjotskega protokola (po letu 2012), ki bi morala imeti različne cilje, in sicer biti združljiva tako z doseganjem razvojnih ciljev novega tisočletja kot z omejevanjem segrevanja ozračja.

12. Sklepne ugotovitve

Rezultati skupne URP EU za leto 2006 so presegli pričakovanja, toda nekatere države članice morajo še dohiteti druge in doseči dogovorjene osnovne stopnje pomoči. Splošni obeti, da EU do leta 2010 uresniči naslednje prelomne cilje URP, so dobri, če se rešijo ključna vprašanja za ohranitev verodostojnosti EU kot največjega vira razvojnega financiranja in če povečanje dobi podporo javnosti. Čim prejšnja uporaba Kodeksa ravnanja EU o delitvi dela v razvojni politiki je najboljša priložnost za kvantni skok v učinkovitosti pomoči EU. Povezavo med trgovino in razvojem je treba obravnavati v okviru skupne evropske strategije pomoči za trgovino, kar zahteva verodostojno spremljanje vseh zainteresiranih strani. Na splošno je pri večini zavez EU dosežen napredek, ki je neenakomeren, toda potrebni so večja prizadevanja in aktivnejša udeležba držav članic na več področjih, npr. glede proračunske podpore in konceptov za ublažitev vpliva zunanjih pretresov.

[1] Da bi lahko države članice do leta 2006 zagotovile najmanj 0,39 % BND EU kot URP, so se zavezale, da bodo povečale svojo URP; tiste, katerih URP znaša 0,7 % BND, so se zavezale k ohranitvi te visoke stopnje; vse druge države članice so se zavezale, da bodo dosegle vsaj 0,33 % URP/BND.

[2] Drugi vmesni skupni cilj za leto 2010 temelji na posameznih osnovnih ciljih, tj. države članice, ki še niso dosegle URP v višini 0,51 % BND, skušajo doseči to raven; države članice skušajo do leta 2015 doseči cilj v višini 0,7 % URP/BND, tiste, ki so ta cilj dosegle, pa se zavežejo, da bodo ostale nad to ravnjo; države članice, ki so se EU pridružile po letu 2002, si prizadevajo za uresničitev ali ohranitev vsaj 0,17 % URP/GNI do leta 2010 in 0,33 % do leta 2015. Ta zaveza je povezana z obljubo, da se skupno zagotovi vsaj 50 % povečanje dogovorjene URP za Afriko.

[3] Sklepi Sveta iz aprila 2006. „Financiranje za razvoj in učinkovitost pomoči: nuditi več, bolje in hitreje“.

[4] Na podlagi Sporočila Komisije COM(2007) 72, 28.2.2007.

[5] Sklepi Sveta iz maja 2005. „Razvojni cilji novega tisočletja: prispevek EU k pregledu razvojnih ciljev novega tisočletja v okviru dogodka na visoki ravni ZN leta 2005 “. Obljube EU zajemajo tudi dodatne obveze glede inovativnih virov financiranja za razvoj, odpisa dolga in globalnih javnih dobrin, bolj usklajeno in učinkovitejšo pomoč, vključno z bolj predvidljivimi mehanizmi pomoči, blažitvijo zunanjih pretresov , sprostitvijo pomoči in reformo mednarodnih finančnih institucij.

[6] Financiranje za razvoj od Monterreya 2002 do Dohe 2008 – Poročilo o napredku 2007 – SEC(2007) 415.

[7] Sklepi Sveta iz aprila 2006, opomba 1 k odstavku 24.

[8] Sporočilo Komisije - COM(2007) 163, 4.4.2007.

[9] V skladu z merili Sveta (sklep Sveta 51): „a) obstoj strategije za zmanjševanje revščine ali podobno; b) obstoj zadostnega števila dejavnih donatorjev EU, ki pregledujejo njihovo načrtovanje programov; c) obstoj lokalnih postopkov usklajevanja; d) posebno upoštevanje šibkih držav; in e) pozitivna ocena s terena“.