Sreda, 9. julij 2008

Koordinacija sistemov socialne varnosti ***I

P6_TA(2008)0348

Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 9. julija 2008 o predlogu Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (KOM(2006)0016 — C6-0037/2006 — 2006/0006(COD))

2009/C 294 E/49

(Postopek soodločanja: prva obravnava)

Evropski parlament,

ob upoštevanju predloga Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu (KOM(2006)0016),

ob upoštevanju člena 251(2) in členov 42 in 308 Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog (C6-0037/2006),

ob upoštevanju člena 51 svojega Poslovnika,

ob upoštevanju poročila Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve in mnenja Odbora za pravice žensk in enakost spolov (A6-0251/2008),

Sreda, 9. julij 2008

P6_TC1-COD(2006)0006

Stališče Evropskega parlamenta sprejeto na prvi obravnavi dne 9. julija 2008 z namenom sprejetja Uredbe (ES) št. …/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti in o rezveljavitvi Uredbe (EGS) št. 574/72

(Besedilo velja za EGP in Švico)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA —

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 42 in 308 Pogodbe,

ob upoštevanju Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 883/2004 ║ z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (1) in zlasti člena 89 Uredbe,

ob upoštevanju predloga Komisije ║,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),

v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (3),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Uredba (ES) št. 883/2004 posodablja pravila za koordinacijo nacionalnih sistemov socialne varnosti držav članic z določitvijo ukrepov in postopkov, potrebnih za njihovo izvajanje, ter poenostavitvijo zadnjih v korist vseh zadevnih akterjev. Treba je določiti podrobna pravila za njeno izvajanje.

(2) Organizacija učinkovitejšega in tesnejšega sodelovanja med nosilci socialne varnosti je bistveni dejavnik, ki osebam, ki jih zajema Uredba (ES) št. 883/2004, omogoča, da koristijo svoje pravice v najugodnejših rokih in pod najboljšimi možnimi pogoji.

(3) Uporaba elektronskih sredstev je prilagojena hitri in zanesljivi izmenjavi podatkov med nosilci držav članic. Elektronska obdelava teh podatkov mora prispevati k pospešitvi postopkov za zadevne osebe. Te morajo biti poleg tega deležne vseh jamstev, ki jih predvidevajo določbe Skupnosti glede varstva fizičnih oseb pri obdelavi osebnih podatkov in prostem pretoku takšnih podatkov , zato bi morale države članice sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev, da so podatki, ki so povezani z nacionalno zakonodajo na področju socialne varnosti, zajeto v Uredbi (ES) št. 883/2004, ustrezno obravnavani v skladu z varstvom posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in njihovi izmenjavi na podlagi te uredbe .

(4) Razpolaganje s podatki, tudi elektronskimi, o subjektih držav članic, ki bi utegnili biti vključeni v izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004, v obliki, ki omogoča njihovo posodobitev v realnem času, mora olajšati izmenjave med nosilci držav članic. Ta pristop, ki daje prednost pomenu čisto stvarnih podatkov in njihovi neposredni razpoložljivosti za državljane, je pomembna poenostavitev, ki jo je treba s to uredbo uvesti.

(5) Da bi dosegli čim bolj nemoteno delovanje in učinkovito vodenje zapletenih postopkov, s katerimi se izvajajo pravila za koordinacijo sistemov socialne varnosti, je potreben sistem za takojšnjo posodobitev Priloge IV. Za pripravo in uporabo določb v ta namen je potrebno tesno sodelovanje med državami članicami in Komisijo, zaradi posledic, ki jih imajo zamude za državljane in upravne organe, pa jih je treba izvesti hitro. Zaradi tega bi morala biti Komisija pooblaščena, da vzpostavi in upravlja podatkovno bazo ter zagotovi njeno delovanje vsaj od dneva začetka veljavnosti te uredbe. Komisija bi morala predvsem storiti vse potrebno, da se v to podatkovno bazo vključijo podatki iz Priloge IV .

(6) Krepitev nekaterih postopkov mora uporabnikom Uredbe (ES) št. 883/2004 prinesti več pravne varnosti in preglednosti. Zlasti določitev skupnih rokov za izpolnjevanje nekaterih obveznosti ali nekaterih upravnih faz mora prispevati k jasnosti in strukturiranosti odnosov med zavarovanimi osebami in nosilci.

(7) Države članice, njihovo pristojni organi ali nosilci socialne varnosti morajo imeti možnost, da se dogovorijo o poenostavljenih postopkih in upravnih dogovorih, za katere menijo, da so učinkovitejši in bolje prilagojeni stanju njihovih sistemov socialne varnosti. Vendar taki dogovori ne smejo vplivati na pravice oseb, ki jih pokriva Uredba (ES) št. 883/2004.

(8) Zapletenost področja socialne varnosti od vseh nosilcev držav članic zahteva, da namenijo posebno pozornost zavarovanim osebam, da ne bi postavili v neugoden položaj tistih oseb, ki svojega zahtevka ali nekaterih podatkov ne bi predložile nosilcu, pooblaščenemu za obravnavo tega zahtevka po pravilih in postopkih, ki jih določata Uredba (ES) št. 883/2004 in ta uredba.

(9) Pri določitvi pristojnega nosilca, torej tistega, katerega zakonodaja se uporablja ali ki je dolžan izplačati nekatere dajatve, morajo nosilci ene ali več držav članic proučiti objektivni položaj zavarovane osebe in položaj njenih družinskih članov. Za zagotavljanje zaščite zadevne osebe v času teh nujno potrebnih izmenjav podatkov med nosilci je treba predvideti njeno začasno zavarovanje v okviru ene zakonodaje o socialni varnosti.

(10) Države članice bi morale v medsebojnem sodelovanju določiti stalno prebivališče oseb, za katere veljata ta uredba in Uredba (ES) št. 883/2004, v primeru spora pa bi morale upoštevati vse ustrezne kriterije za njegovo razrešitev. Države članice lahko upoštevajo ustrezne določbe te uredbe.

(11) Namen številnih ukrepov in postopkov, predvidenih s to uredbo, je povečati preglednost glede meril, ki so jih nosilci držav članic dolžni uporabljati v okviru Uredbe (ES) št. 883/2004. Te ugotovitve izhajajo iz sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti, odločitev Upravne komisije in več kot tridesetletnih izkušenj pri izvajanju koordinacije sistemov socialne varnosti v okviru temeljnih svoboščin, določenih s Pogodbo.

(12) Ta uredba določa ukrepe in postopke za spodbujanje mobilnosti zaposlenih in brezposelnih oseb. Obmejni delavci, ki so postali popolnoma brezposelni, se lahko prijavijo na zavodu za zaposlovanje v državi članici stalnega prebivališča in v državi članici, kjer so bili nazadnje zaposleni. Vendar morajo biti upravičeni do denarnega nadomestila le v državi članici stalnega prebivališča.

(13) Razširitev področja uporabe Uredbe (ES) št. 883/2004 na vse zavarovane osebe, tudi delovno neaktivne osebe, zahteva sprejetje določenih posebnih pravil in postopkov za te osebe, zlasti z namenom določiti veljavno zakonodajo, ki upošteva dobe, namenjene za vzgojo otrok, ki jo izvajajo osebe, ki niso nikoli izvajale zaposlitvene ali samozaposlitvene dejavnosti v različnih državah članicah, kjer so stalno prebivale.

(14) Nekateri postopki morajo izražati zahtevo po uravnoteženi porazdelitvi bremen med državami članicami. Zlasti na področju dajatev za bolezen morajo ti postopki na eni strani upoštevati položaj držav članic, ki poravnajo stroške sprejema zavarovanih oseb s tem, da jim omogočijo dostop do svojega zdravstvenega sistema, in na drugi strani držav članic, katerih nosilci krijejo stroške storitev, ki so jih njihovi zavarovanci deležni v drugi državi kot v tej, v kateri prebivajo.

(15) V posebnem okviru Uredbe (ES) št. 883/2004 je treba pojasniti pogoje kritja stroškov za zdravstvene storitve za bolezni v okviru „načrtovanega zdravljenja“, torej zdravstvene oskrbe, zaradi katere gre zavarovana oseba v državo članico, ki ni država članica, v kateri je ta oseba zavarovana ali v kateri prebiva. Določene so obveznosti zavarovane osebe v zvezi z zahtevkom za predhodno dovoljenje in tudi obveznosti nosilca do bolnika v zvezi s pogoji izdaje dovoljenja. Treba je določiti tudi posledice za kritje stroškov za oskrbo, opravljeno v drugi državi članici na podlagi dovoljenja.

(16) Bolj obvezujoči postopki za skrajšanje rokov za plačilo teh terjatev med nosilci držav članic so zelo pomembni za ohranjanje zaupanja v izmenjave in za izpolnitev potrebe po dobrem upravljanju, ki so ju sistemi socialne varnosti držav članic dolžni upoštevati. Primerno je torej okrepiti postopke za obdelavo terjatev v okviru dajatev za bolezen in brezposelnost.

(17) Ker sistemi socialne varnosti, ki jih zajema Uredba (ES) št 883/2004, temeljijo na solidarnosti vseh zavarovancev, je treba predvideti mehanizme za učinkovitejšo izterjavo terjatev, ki se nanašajo na neupravičene dajatve ali na neizplačane prispevke slednjih. Treba je določiti postopke vzajemne pomoči med nosilci po zgledu določb, ki jih predvideva Direktiva Sveta 2008/55/ES z dne 26. maja 2008 o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev za določene prelevmane, carine, davke in druge ukrepe (4) za boljšo zaščito finančnih interesov držav članic z organiziranjem sodelovanja zlasti na ravni davčnih uprav.

(18) Obveščanje zavarovanih oseb o njihovih pravicah in obveznostih je najpomembnejši element zaupanja v odnosih s pristojnimi organi in nosilci socialne varnosti držav članic.

(19) Ker države članice cilja te uredbe, in sicer sprejetja usklajevalnih ukrepov za zagotavljanje dejanskega izvajanja prostega pretoka oseb, ne morejo zadovoljivo uresničiti ter se torej cilj ║ lahko bolje doseže na ravni Skupnosti, lahko Skupnost ukrepe sprejme v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. V skladu z navedenim načelom sorazmernosti iz istega člena ta uredba ne presega okvira, ki je potreben za dosego cilja.

(20) Ta uredba mora nadomestiti Uredbo Sveta (EGS) št. 574/72 z dne 21. marca 1972 o določitvi postopka za izvajanje Uredbe (EGS) št. 1408/71 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene delavce in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti (5) —

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

NASLOV I

SPLOŠNE DOLOČBE

Poglavje I

Opredelitve

Člen 1

Opredelitve

1. V tej uredbi:

a) „osnovna uredba“ pomeni Uredbo (ES) št. 883/2004;

a) „izvedbena uredba“ pomeni to uredbo; in

c) se uporabljajo opredelitve iz osnovne uredbe ▐.

2. Poleg opredelitev iz odstavka 1 naslednji pojmi pomenijo za namene te uredbe:

(a) „točka dostopa“ pomeni kateri koli organ, določen za elektronsko kontaktno točko s strani pristojnega organa države članice, za eno ali več področij socialne varnosti iz člena 3 osnovne uredbe, namenjena pa je elektronskemu pošiljanju in prejemanju podatkov, potrebnih za uporabo osnovne uredbe in izvedbene uredbe prek skupnega omrežja ▐ med ▐ državami članicami;

(b) „organ za zvezo“ pomeni vsak organ, ki ga določi pristojni organ ║države članice za eno ali več področij socialne varnosti iz člena 3 osnovne uredbe , odgovarja pa na zahteve po podatkih in pomoči za uporabo osnovne in izvedbene uredbe ter mora opravljati naloge, ki so mu dodeljene v okviru naslova IV izvedbene uredbe;

(c) „dokument“ pomeni skupek podatkov ne glede na uporabljeni medij, ki so oblikovani tako, da se lahko izmenjujejo po elektronski poti, njihovo sporočanje pa je potrebno za izvajanje osnovne in izvedbene uredbe;

(d) „standardizirano elektronsko sporočilo“ pomeni vsak dokument, oblikovan v formatu, zasnovanem za izmenjavo podatkov med državami članicami ;

(e) „elektronski prenos“ pomeni prenos z elektronsko opremo za obdelavo podatkov (vključno z digitalno kompresijo), z žičnim prenosom, z uporabo radijskega sistema prenosa, optične tehnologije ali drugih elektromagnetnih sredstev;

(f) „tehnična komisija“ pomeni komisijo iz člena 73 osnovne uredbe;

(g) „revizijski odbor“ pomeni odbor iz člena 74 osnovne uredbe.

Poglavje II

Določbe o sodelovanju in izmenjavi podatkov

Člen 2

Obseg in načini izmenjave podatkov med nosilci

1. Za namene izvedbene uredbe izmenjave med organi in nosilci držav članic ter osebami, zajetimi v osnovni uredbi, temeljijo na načelih javne uprave, objektivnosti, sodelovanja, dejavne pomoči, učinkovitosti, dostopnosti za invalide in hitre dostave.

2. Nosilci v rokih, določenih z zakonodajo zadevne države članice na področju socialne varnosti, zagotovijo ali si izmenjajo vse podatke, potrebne za ugotovitev in določitev pravic in obveznosti oseb, za katere se uporablja osnovna uredba. Sporočanje teh podatkov med državami članicami poteka bodisi neposredno prek nosilcev samih bodisi posredno prek organov za zvezo .

3. Če je zavarovana oseba po pomoti predložila podatke, dokumente ali zahtevke ║nosilcu na ozemlju države članice , ki ni država članica , v kateri ima sedež nosilec, imenovan v skladu z izvedbeno uredbo, ▐ prvi nosilec te podatke, dokumente ali zahtevke nemudoma pošlje nosilcu, imenovanemu v skladu z izvedbeno uredbo, in pri tem navede datum, ko so bili prvič predloženi. Ta datum je obvezen za zadnjega navedenega nosilca. Vendar nosilci države članice niso odgovorni niti ne velja, da so sprejeli odločitev, če niso mogli ukrepati zato, ker so nosilci drugih držav članic z zamudo posredovali podatke, dokumente ali zahtevke.

▐

4. Kadar sporočanje podatkov poteka prek točke dostopa ali organa za zvezo, za to točko dostopa ali za organ za zvezo velja, da ima vlogo in funkcijo pristojnega nosilca v tej državi članici za izpolnjevanje rokov za odgovor na zahtevke, ki so mu predloženi.

Člen 3

Obseg in načini izmenjave podatkov med upravičenci in nosilci

1. Osebe, za katere velja osnovna uredba, so ustreznemu nosilcu dolžne poslati podatke, dokumente ali ustrezna dokazila , ki so potrebni za ugotovitev njihovega stanja ali stanja njihovih družin, za določitev in ohranitev njihovih pravic in obveznosti ter tudi za določitev veljavne zakonodaje in njihovih obveznosti ║ z vidika te zakonodaje.

▐

2. Vsaka država članica pri zbiranju, posredovanju ali obdelavi osebnih podatkov v okviru svoje zakonodaje zaradi izvajanja osnovne uredbe zadevnim osebam zagotovi, da lahko v celoti uveljavljajo svoje pravice v zvezi z varovanjem osebnih podatkov, ob upoštevanju določb Skupnosti na področju varstva posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in prostem pretoku teh podatkov.

Države članice zlasti zagotovijo, da ti osebni podatki niso uporabljeni za namene, ki niso nameni socialne varnosti, razen kadar je zadevna oseba to izrecno dovolila. Poleg tega države članice zadevnim osebam na zahtevo zagotovijo posebne in ustrezne informacije o obdelavi njihovih osebnih podatkov, zahtevanih za namene te uredbe.

Osebe, na katere se nanašajo podatki, lahko uveljavljajo svoje pravice na področjih, ki jih zajema ta uredba, prek pristojnega nosilca, ne glede na izvor podatkov.

Seznam odgovornih oseb za varstvo osebnih podatkov, ki so v posameznih državah članicah imenovane v skladu s členom 18 Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (6) in ki obravnavajo podatke, povezane z zakonodajo o socialni varnosti iz osnovne uredbe, ter njihovi kontaktni podatki so del Priloge IV izvedbene uredbe.

3. Ustrezni nosilci zadevnim osebam v rokih, določenih z zakonodajo zadevne države članice na področju socialne varnosti, ▐ posredujejo podatke in izdajo dokumente, če je to potrebno za uporabo osnovne in izvedbene uredbe .

4. Pristojni nosilec države članice, ki neposredno pošlje dokument z odločitvijo o pravicah osebe, ki stalno ali začasno prebiva na ozemlju druge države članice, zahteva potrdilo o njegovem prejemu ne glede na medij ali način pošiljanja. Potrdilo o prejemu se lahko sporoči po katerem koli mediju ali na kateri koli način.

5. Če dokaza o poslani odločitvi, predvidenega v odstavku 4, ni na razpolago, rokov za izgubo ali zastaranje pravic, ki se pridobijo v skladu z osnovno uredbo, ni mogoče uporabiti za upravičence.

6. Kadar je datum pošiljanja odločitve iz odstavka 4 pravilno ugotovljen, se odločitev pristojnega nosilca upošteva kot veljavna za zainteresirano osebo v roku enega meseca po tem datumu. Vendar pa se, če zakonodaja države članice, ki je odločitev sprejela, predvideva daljši rok, uporablja le-ta.

7. Vsekakor ima zadevna oseba na razpolago pravna sredstva in postopke, določene v zakonodaji, ki jo uporablja nosilec, ki je sprejel odločitev.

▐

Člen 4

Format in način izmenjave podatkov

1. Upravna komisija določi zgradbo, vsebino , obliko in način izmenjve dokumentov in ▐ standardiziranih elektronskih sporočil.

2. Prenos podatkov med nosilci, točkami dostopa ali organi za zvezo poteka po elektronski poti v skupnem varovanem okviru, ki lahko zagotovi zaupnost in zaščito izmenjave podatkov.

3. Pri komuniciranju z zadevnimi osebami ustrezni nosilci uporabijo ustrezen način za vsak posamezen primer, pri čemer dajo prednost elektronskim načinom komuniciranja , kolikor je le mogoče. Upravna komisija določi podrobna praktična pravila za pošiljanje informacij, dokumentov ali odločitev zadevni osebi po elektronski poti.

Člen 5

Pravna vrednost dokumentov in dokazil, izdanih v drugi državi članici

1. Dokumenti, ki jih izda nosilec države članice in ki potrjujejo položaj neke osebe za namen izvajanja osnovne uredbe in izvedbene uredbe, ter dokazila, ki jih izdajo organi druge države članice, vključno z davčnimi organi, so za nosilce drugih držav članic veljavni tako dolgo, dokler teh dokumentov ali dokazil pristojni organ ali nosilec države članice, kjer so bili izdelani, ne umakne ali razglasi za neveljavne.

2. V primeru dvoma o utemeljenosti dokumenta ali točnosti podatkov, na katerih temeljijo v njem navedene navedbe, se nosilec ║, ki prejme dokument, obrne na nosilca, ki je izdal dokument, ter od njega zahteva potrebna pojasnila in po potrebi umik navedenega dokumenta. Nosilec, ki je izdal dokument, ponovno pretehta razloge za izdajo dokumenta in ga po potrebi prekliče.

3. Če se zadevna nosilca v obdobju enega meseca po datumu, ko jo bil vložen zahtevek nosilca, ki je prejel dokument, ne dogovorita, lahko zadevo v skladu s členom 76(6) osnovne uredbe predložita Upravni komisiji, da ta v šestih mesecih po navedeni predložitvi uskladi stališča.

Člen 6

Začasna uporaba zakonodaje in začasno izplačilo dajatev

1. Če v izvedbeni uredbi ni določeno drugače, potem v primeru različnih stališč nosilcev ali organov dveh ali več držav članic glede opredelitve ║zakonodaje, ki se uporablja, ▐ za zadevno osebo začasno velja ▐ zakonodaja ene od teh držav članic, in sicer v prednostnem vrstnem redu, kot sledi:

a) zakonodaja države članice, kjer oseba dejansko izvaja zaposlitvene ali samozaposlitvene dejavnosti, če se te zaposlitvene ali samozaposlitvene dejavnosti izvajajo samo v eni državi članici; ali

b) zakonodaja države članice stalnega prebivališča, kadar oseba tam opravlja del svoje (svojih) dejavnosti ali kadar ne opravlja zaposlitvene ali samozaposlitvene dejavnosti ; ali

c) zakonodaja države članice, v kateri je bil zahtevek za uporabo njene zakonodaje najprej predložen, kadar oseba dejavnost oziroma dejavnosti izvaja v dveh ali več državah članicah .

2. Če se stališča pristojnih nosilcev ali organov dveh ali več držav članic o določitvi nosilca, pristojnega za zagotavljanje dajatev, razlikujejo, je zainteresirana oseba, ki bi se lahko za ta izplačila potegovala, če se tega ne bi izpodbijalo, začasno upravičena do dajatev, določenih v zakonodaji, ki jo uporablja nosilec v kraju stalnega prebivališča, ali, če zainteresirana oseba ne prebiva na ozemlju ene od zadevnih držav članic, do dajatev, določenih v zakonodaji, ki jo uporablja nosilec, kateremu je bil zahtevek najprej predložen.

3. Če zadevni nosilci ali organi ne dosežejo dogovora, se lahko zadeva prek pristojnih organov predloži Upravni komisiji, in sicer šele po preteku enega meseca po datumu, ko so bila izražena različna stališča, omenjena v odstavku 1 ali 2. Upravna komisija skuša uskladiti stališča v šestih mesecih po datumu, ko ji je bila zadeva predložena.

4. Kadar se ugotovi, da zakonodaja, ki se uporablja, ne pripada državi članici, v kateri je bila oseba začasno zavarovana, ali da nosilec, ki je začasno dodelil dajatve, ni pristojni nosilec, se nosilec, določen za pristojnega, kot tak upošteva za nazaj, in sicer najkasneje od datuma začasnega zavarovanja osebe ali od prve začasne dodelitve zadevnih dajatev , kot da te razlike v stališčih ne bi bile obstajale .

5. Če je potrebno, pristojni nosilec uredi finančni položaj zadevne osebe z vidika prispevkov in začasno izplačane denarne pomoči, če je to ustrezno, na podlagi podrobnih pravilih iz členov od 71 do 81 izvedbene uredbe .

Začasne dajatve v naravi, ki jih je nosilec odobril v skladu z odstavkom 2, povrne pristojni nosilec v skladu z naslovom IV izvedbene uredbe.

Člen 7

Obveznost začasne dodelitve dajatev

1. Če v izvedbeni uredbi ni določeno drugače, v primeru, ko je oseba upravičena do dajatve ali dolžna plačevati prispevek v skladu z osnovno uredbo, pristojni nosilec pa nima ║vseh informacij v zvezi s stanjem v drugi državi članici, ki jih potrebuje za dokončen izračun zneska te dajatve ali prispevka , ta nosilec to dajatev dodeli na zahtevo zadevne osebe ali ta prispevek izračuna začasno , če je tak izračun mogoč na podlagi informacij, ki jih ima nosilec na voljo .

2. Novi izračun zadevne dajatve ali prispevka se opravi takoj, ko zadevni prosilec prejme dokazila.

Poglavje III

Druge splošne določbe za izvajanje osnovne uredbe

Člen 8

Upravni dogovori med dvema ali več državami članicami

1. Določbe te uredbe nadomestijo določbe dogovorov o izvajanju konvencij iz člena 8(1) osnovne uredbe, razen določb dogovorov o konvencijah iz Priloge II k osnovni uredbi, če so določbe omenjenih dogovorov navedene v Prilogi I k izvedbeni uredbi.

2. Države članice lahko po potrebi sklenejo dogovore o uporabi konvencij iz člena 8(2) osnovne uredbe , če ti dogovori ne posegajo v pravice in obveznosti zadevnih oseb in so navedeni v Prilogi I k izvedbeni uredbi .

Člen 9

Drugi postopki med nosilci

1. Dve ali več držav članic ali njihovi pristojni organi ▐ se lahko dogovorijo o drugih postopkih, ki niso predvideni v izvedbeni uredbi , če ti postopki ne posegajo v pravice ali obveznosti zadevnih oseb .

2. Dogovori, sklenjeni v ta namen, se sporočijo Upravni komisiji in navedejo v Prilogi 1 k tej uredbi.

Člen 10

Preprečevanje prekrivanja dajatev

Kadar se dajatve, izplačljive po zakonodaji dveh ali več držav članic, vzajemno zmanjšajo, začasno ustavijo ali odpravijo, se neizplačani zneski ob dosledni uporabi določb o zmanjšanju, začasni ustavitvi ali odpravi, ki jih določa zakonodaja zadevnih držav članic, delijo s številom zmanjšanih, začasno opuščenih ali odpravljenih dajatev.

Člen 11

Elementi za določitev stalnega prebivališča

1. Če se stališča nosilcev dveh ali več držav članic o določitvi stalnega prebivališča osebe , za katero se uporablja osnovna uredba, razlikujejo , ti nosilci soglasno določijo središče interesov zadevne osebe , in sicer na podlagi celostne ocene vseh razpoložljivih informacij v zvezi z ustreznimi dejstvi, ki lahko po potrebi vključujejo: :

(a) trajanje in neprekinjenost prisotnosti na ozemlju zadevnih držav članic ;

(b) osebne okoliščine osebe, vključno z: i) značajem in posebnimi značilnostmi vsake dejavnosti, ki jo opravlja, zlasti krajem, kjer se ta dejavnost običajno opravlja, stabilnostjo dejavnosti ter trajanjem vsake pogodbe o delu; ii) njenim družinskim položajem in družinskimi vezmi; iii) opravljanjem nepridobitne dejavnosti; iv) virom dohodka, kadar gre za študente; v) njenim stanovanjskim položajem, zlasti tem, kako trajen je; vi) državo članico , za katero se za davčne namene šteje, da je oseba njen rezident .

2. Kadar uporaba različnih meril na podlagi ustreznih dejstev iz odstavka 1 nosilcem ne omogoča, da dosežejo soglasje, se namen osebe, kot je razviden iz teh dejstev in okoliščin, zlasti razlogov, ki so jo pripeljali do selitve, upošteva kot odločilen za določitev njenega dejanskega stalnega prebivališča.

Člen 12

Seštevanje dob

1. Za uporabo člena 6 osnovne uredbe se pristojni nosilec obrne na nosilce držav članic , katerih zakonodaji je ║bila zadevna oseba tudi zavezana, da bi ugotovil vse ▐ dobe, ▐ dopolnjene v skladu s to zakonodajo.

2. Zavarovalne dobe, dobe zaposlitve, samozaposlitve ali prebivanja, dopolnjene po zakonodaji ║države članice, se prištejejo k dobam, dopolnjenim po zakonodaji katere koli druge države članice, če ▐ je to potrebno zaradi uporabe člena 6 osnovne uredbe , pod pogojem, da se navedene dobe ne prekrivajo.

3. Kadar obvezna zavarovalna doba ali doba bivanja ║ po zakonodaji ene države članice sovpada z dobo ║ prostovoljnega ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja po zakonodaji druge države članice, se pri tem upošteva samo doba ║ obveznega zavarovanja.

4. Kadar zavarovalna doba ali obdobje bivanja, ki ni enakovredna doba, dopolnjena po zakonodaji države članice, sovpada z enakovredno dobo po zakonodaji druge države članice, se upošteva samo doba, ki ni enakovredna doba.

5. Vsako enakovredno dobo po zakonodaji dveh ali več držav članic upošteva samo nosilec države članice, katere zakonodaja je za zavarovano osebo nazadnje veljala pred navedeno dobo. Če za zavarovano osebo pred navedeno dobo ni obvezno veljala zakonodaja neke države članice, navedeno dobo upošteva nosilec države članice, katere zakonodaja je za zavarovano osebo po navedeni dobi prvič obvezno veljala.

6. Če obdobja, v katerem so bile dopolnjene nekatere zavarovalne dobe ali dobe prebivanja po zakonodaji države članice, ni mogoče natančno določiti, velja domneva, da se te dobe ne prekrivajo z zavarovalnimi dobami ali dobami prebivanja, dopolnjenimi po zakonodaji druge države članice; te dobe se prištejejo seštevku, če je to ugodno za zadevne osebe in če se ║lahko utemeljeno upoštevajo.

7. Če se zavarovalne dobe ali dobe prebivanja v skladu s tem členom ne upoštevajo, ker imajo prednost druge dobe, ki ne izpolnjujejo pogojev za zadevne dajatve, potem dobe, ki niso bile upoštevane, ne izgubijo učinka, ki ga imajo po nacionalni zakonodaji, kar zadeva pridobitev, ohranitev ali ponovno pridobitev pravice do dajatev.

Člen 13

Pravila za pretvorbo zavarovalnih dob

Kadar se zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodaji države članice, izrazijo v enotah, ki se razlikujejo od enot ║ druge države članice, se pretvorba, potrebna za seštevanje dob, opravi po naslednjih pravilih:

(a) en dan je enakovreden osmim uram in obratno;

(b) pet dni je enakovrednih enemu tednu in obratno;

(c) dvaindvajset dni je enakovrednih enemu mesecu in obratno;

(d) trije meseci ali trinajst tednov ali šestinšestdeset dni je enakovrednih četrtletju in obratno;

(e) pri pretvorbi tednov v mesece in obratno se tedni in meseci pretvorijo v dneve;

(f) uporaba točk a) do e) ne more imeti za posledico, da bi se za celoto zavarovalnih dob, dopolnjenih v enem koledarskem letu, upošteval skupni seštevek, ki bi presegal dvesto štiriinšestdeset dni ali dvainpetdeset tednov ali dvanajst mesecev ali štiri četrtletja.

Kadar so zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodaji neke države članice, izražene v mesecih, se dnevi, ki ustrezajo delu meseca, po pravilih za pretvorbo iz prvega pododstavka upoštevajo kot celoten mesec.

NASLOV II

DOLOČITEV VELJAVNE ZAKONODAJE

Člen 14

Podrobnosti v zvezi s členoma 12 in 13 osnovne uredbe

1. Za uporabo člena 12(1) osnovne uredbe „oseba, ki opravlja dejavnost zaposlene oseba v državi članici v imenu delodajalca … in jo ta delodajalec napoti v drugo državo članico“ pomeni tudi osebo, ki se jo zaposli z namenom, da bo napotena v drugo državo članico, če za zadevno osebo takoj pred začetkom njene zaposlitve velja zakonodaja države članice, v kateri ima njen delodajalec sedež.

2. Za uporabo člena 12(1) osnovne uredbe besede „ki tam običajno opravlja dejavnosti“ pomenijo delodajalca, ki običajno opravlja pomembne dejavnosti, ne le notranjih upravljavskih dejavnosti, na ozemlju države članice, v kateri ima sedež, ob upoštevanju vseh meril za opredelitev dejavnosti, ki jih opravlja zadevno podjetje; relevantna merila morajo ustrezati posebnim značilnostim posameznega delodajalca in pravemu značaju dejavnosti, ki se opravljajo.

3. Za uporabo člena 12(2) osnovne uredbe se besede „ki običajno opravlja dejavnost samozaposlene osebe“ nanašajo na osebo, ki običajno opravlja znatne dejavnosti na ozemlju države članice, v kateri ima sedež. Zlasti je nujno, da je ta oseba opravljala dejavnost že nekaj časa pred datumom, ko želi izkoristiti določbe tega člena, in da v vsakem obdobju, ko v drugi državi članici začasno opravlja dejavnost, v državi, v kateri je ustanovljena, še naprej izpolnjuje zahteve za opravljanje dejavnosti, da bo ob vrnitvi z njo lahko nadaljevala.

4. Za uporabo člena 12(2) osnovne uredbe je merilo za ugotavljanje, ali je dejavnost, ki jo samozaposlena oseba namerava opravljati v drugi državi članici, „podobna“ običajno izvajani samozaposlitveni dejavnosti, merilo dejanskega značaja dejavnosti in ne morebitne opredelitve te zaposlitvene ali samozaposlitvene dejavnosti, ki jo določi druga država članica.

5. Za uporabo člena 13(1) osnovne uredbe „oseba, ki običajno opravlja dejavnost zaposlene osebe v dveh ali več državah članicah“ pomeni zlasti osebo, ki:

a) medtem ko ohranja dejavnost v eni državi članici, hkrati opravlja ločeno dejavnost v eni ali več drugih državah članicah, ne glede na trajanje ali značaj te ločene dejavnosti;

b) nepretrgano opravlja izmenične dejavnosti, z izjemo postranskih dejavnosti, v dveh ali več državah članicah, ne glede na pogostost ali rednost menjavanja.

6. Za uporabo člena 13(2) osnovne uredbe „oseba, ki običajno opravlja dejavnost samozaposlene osebe v dveh ali več državah članicah“ pomeni zlasti osebo, ki hkrati ali izmenično opravlja eno ali dve ločeni samozaposlitveni dejavnosti v dveh ali več državah članicah, ne glede na značaj teh dejavnosti.

7. Za razlikovanje med dejavnostmi iz odstavka 5 in 6 od statusov iz člena 12(1) in (2) osnovne uredbe je odločilno trajanje dejavnosti v eni ali več drugih državah članicah (če je dejavnost stalna ali ad hoc ali začasna). Za te namene se opravi splošna ocena vseh ustreznih dejstev, vključno – kadar gre za zaposlene osebe – zlasti s krajem dela, kot je opredeljen v pogodbi o zaposlitvi.

8. Za uporabo člena 13(1) in (2) osnovne uredbe „znaten del zaposlitvene ali samozaposlitvene dejavnosti“, ki se izvaja v državi članici, pomeni, da se tam izvaja količinsko obsežnejši del vseh dejavnosti zaposlene ali samozaposlene osebe, ki pa ni nujno ║glavni del teh dejavnosti. ▐

Za določitev, ali se znaten del dejavnosti izvaja v državi članici, se upošteva naslednji okvirni seznam meril:

a) v primeru zaposlitvene dejavnosti delovni čas in/ali osebni prejemki; in

b) v primeru samozaposlitvene dejavnosti promet, delovni čas, število opravljenih storitev in/ali prihodki od dela ;

Manj kot 25 % delež zgoraj navedenih meril je v okviru celostne ocene pokazatelj, da se znaten del dejavnosti ne izvaja v ustrezni državi članici.

9. Za uporabo člena 13(2)(b) osnovne uredbe se „središče interesa“ dejavnosti samozaposlene osebe določi ob upoštevanju vseh elementov, ki sestavljajo njegove poklicne dejavnosti, zlasti kraja, v katerem je stalni sedež dejavnosti zadevne osebe, običajnega značaja ali trajanja izvajanih dejavnosti, države članice, v kateri je zadevna oseba zavezana za plačevanje davka od vseh prihodkov ne glede na njihov izvor, ter namena zadevne osebe, kot je razviden iz vseh okoliščin.

10. Za določitev zakonodaje, ki se uporablja v skladu z odstavkoma 8 in 9, zadevni nosilci upoštevajo stanje, pričakovano za naslednjih 12 koledarskih mesecev.

11. Če zadevna oseba svojo zaposlitveno dejavnost izvaja v dveh ali več državah članicah v imenu delodajalca, ki ima sedež zunaj ozemlja Unije, in kadar ta oseba stalno prebiva v državi članici, ne da bi tam izvajala večji del dejavnosti, za to osebo velja zakonodaja države članice stalnega prebivališča.

▐

Člen 15

Postopki za uporabo člena 11(3)(b) in (d) ter (4) in člena 12 osnovne uredbe (obveščanje zadevnih nosilcev)

1. Če v členu 16 izvedbene uredbe ni določeno drugače, delodajalec za osebo, ki izvaja svojo dejavnost v državi članici, ki ni pristojna država članica v skladu z naslovom II osnovne uredbe, oziroma zadevna oseba sama, če ne izvaja dejavnosti kot zaposlena oseba, glede tega obvesti pristojnega nosilca v državi članici, katere zakonodaja se uporablja; če je le mogoče, se to obveščanje izvede vnaprej. Ta nosilec da informacije v zvezi z zakonodajo, ki se v skladu s členom 11(3)(b) ali členom 12 osnovne uredbe uporablja za zadevno osebo, nemudoma na voljo nosilcu, ki ga imenuje pristojni organ države članice, v kateri se izvaja dejavnost.

2. Določbe odstavka 1 se smiselno uporabljajo za osebe, ki jih zajema člen 11(3)(d) osnovne uredbe.

3. Delodajalec v smislu člena 11(4) osnovne uredbe, za katerega delavec opravlja dejavnost na krovu plovila, ki pluje pod zastavo druge države članice, o tem obvesti pristojnega nosilca v državi članici, katere zakonodaja se uporablja; če je le mogoče, se to obveščanje izvede vnaprej. Ta nosilec da informacije v zvezi z zakonodajo, ki se v skladu s členom 11(4) osnovne uredbe uporablja za zadevno osebo, nemudoma na voljo nosilcu, ki ga imenuje pristojni organ države članice, pod zastavo katerega pluje plovilo, na katerem bo delavec opravljal dejavnost.

▐

Člen 16

Postopek za uporabo člena 13 osnovne uredbe

1. Oseba, ki svoje dejavnosti opravlja v dveh ali več državah članicah, o tem obvesti imenovanega nosilca pristojnega organa države članice, v kateri ima stalno prebivališče. Ta nosilec ta podatek sporoči imenovanemu nosilcu vsake države članice, v kateri se dejavnost opravlja.

2. Nosilec, imenovan s strani pristojnega organa države članice, v kateri prebiva oseba, nemudoma določi zakonodajo, ki se uporablja za zadevno osebo, ob upoštevanju določb člena 13 osnovne uredbe in člena 14 izvedbene uredbe. Sprva je ta določitev začasna. Ta nosilec o tej začasni določitvi obvesti nosilce, imenovane s strani pristojnih organov vseh držav članic, v katerih se dejavnost opravlja .

3. Začasna določitev zakonodaje, ki se uporablja, kakor to določa odstavek 2, postane dokončna v dveh mesecih po tem, ko je bil nosilec, ki ga je imenoval pristojni organ zadevne države članice, obveščen o začasni določitvi, razen če je zakonodaja že dokončno določena v skladu z odstavkom 4 ali če vsaj eden od zadevnih nosilcev do konca tega dvomesečnega obdobja obvesti nosilca, ki ga je imenoval pristojni organ države članice stalnega prebivališča, da zaenkrat ne more sprejeti določitve ali da ima o tem drugačno stališče. .

4. Kadar obstaja negotovost glede opredelitve zakonodaje, ki naj se uporablja, in morajo zato nosilci ali organi dveh ali več držav članic vzpostaviti stike, se na zahtevo enega ali več nosilcev, ki so jih imenovali pristojni organ zadevnih držav članic, ali pristojnih organov samih zakonodaja, ki naj se uporablja za zadevno osebo, določi soglasno, ob tem pa se upoštevajo določbe člena 13 osnovne uredbe in ustrezne določbe člena 14 izvedbene uredbe.

Če se stališča zadevnih nosilcev ali pristojnih organov razlikujejo, se ti organi skušajo dogovoriti v skladu z zgoraj določenimi pogoji, ob tem pa se uporabijo določbe člena 6 izvedbene uredbe.

5. Pristojni nosilec države članice, zakonodaja katere se določi za začasno ali dokončno uporabo, o tej odločitvi nemudoma obvesti zadevno osebo.

6. Če zadevna oseba ne zagotovi informacij iz odstavka 1, se določbe tega člena uporabijo na pobudo nosilca, ki ga imenuje pristojni organ v državi članici stalnega prebivališča, takoj ko ta izve za okoliščine navedene osebe, po možnosti prek drugega zadevnega nosilca.

Člen 17

Postopek za uporabo člena 15 osnovne uredbe

Pomožni uslužbenec uporabi pravico do izbire iz člena 15 osnovne uredbe med sklenitvijo pogodbe o zaposlitvi. Organ, pooblaščen za sklenitev te pogodbe, obvesti imenovanega nosilca države članice o zakonodaji, za katero se je odločil pomožni uslužbenec.

Člen 18

Postopek za uporabo člena 16(1) osnovne uredbe

Delodajalec ali zadevna oseba zahtevo za uporabo izjem od členov 11 do 15 osnovne uredbe predloži – če je le mogoče, vnaprej – pristojnemu organu ali organu, ki ga pristojni organ imenuje, v državi članici zakonodaje, za katero zadevna oseba prosi, naj se uporablja.

Člen 19

Obveščanje zadevnih oseb in delodajalcev

1. Pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja se določi za uporabo na podlagi naslova II osnovne uredbe , zadevno osebo in po potrebi tudi njenega (njene) delodajalca(-ce) obvesti o obveznostih, ki izhajajo iz te zakonodaje. Za izpolnitev formalnosti, ki jih narekuje ta zakonodaja, jim nudi potrebno pomoč.

2. Pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja se uporablja v skladu z določbo naslova II osnovne uredbe, izda zadevni osebi potredilo o veljavni zakonodaji ║ ter po potrebi navede datum, do katerega se uporablja in pod katerimi pogoji. V izjavi se navedejo plače, ki jih je določil delodajalec.

Člen 20

Sodelovanje med nosilci

1. Ustrezni nosilci ▐ pristojnemu nosilcu države članice, katere zakonodaja se na podlagi naslova II osnovne uredbe uporablja za neko osebo, sporočijo potrebne informacije, ki se zahtevajo za določitev datuma, ko naj se ta zakonodaja začne uporabljati, in prispevkov, ki so jih ta oseba in njen(-i) delodajalec(-lci) dolžni plačati po tej zakonodaji.

2. Pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja se začne uporabljati za neko osebo, o tem obvesti nosilca države članice, katere zakonodaja je za zadevno osebo nazadnje veljala, in pri tem navede datum, s katerim se ta zakonodaja začne uporabljati.

Člen 21

Obveznosti delodajalca

1. Delodajalec ║, ki ima svoj statutarni sedež ali poslovno enoto zunaj pristojne države članice, je dolžan izpolnjevati vse obveznosti iz zakonodaje, ki se uporablja za delavca, zlasti obveznost plačevanja prispevkov, ki jih ta zakonodaja določa , kot če bi imel svoj statutarni sedež ali poslovno enoto v pristojni državi članici .

2. Delodajalec, ki nima poslovne enote v državi članici, katere zakonodaja se uporablja, ║in zaposleni delavec ║se lahko dogovorita, da slednji v imenu delodajalca izpolnjuje njegove obveznosti v zvezi s plačevanjem prispevkov , kar pa ne posega v osnovne obveznosti delodajalca . Delodajalec je o takem dogovoru dolžan obvestiti pristojnega nosilca te države članice.

NASLOV III

POSEBNE DOLOČBE ZA RAZLIČNE VRSTE DAJATEV

Poglavje I

Dajatve za bolezen, materinstvo in enakovredne dajatve za očetovstvo

Člen 22

Splošne izvedbene določbe

1. Pristojni organi ali nosilci zagotavljajo, da so zavarovanim osebam na voljo vse potrebne informacije o postopkih in pogojih za odobritev storitev, kadar so te storitve zagotovljene na ozemlju države članice, ki ni država članica pristojnega nosilca ▐.

2. Člena 25 in 26 izvedbene uredbe ne vplivata na uporabo nacionalnih določb države članice, ki omogočajo kritje stroškov storitev v razmerah iz odstavka 1, ugodnejše od tistega, ki izhaja iz osnovne uredbe.

3. Dve ali več držav članic ali njihovi pristojni organi se med seboj lahko dogovorijo o drugih postopkih in podrobnih pravilih za uporabo členov 25, 26 in 27 izvedbene uredbe. Vendar pa v ta namen sklenjeni dogovori ne smejo imeti nezaželenih učinkov na pogoje in zneske kritja stroškov storitev za zadevne osebe, kot bi lahko izhajali iz izvajanja te uredbe. O takih dogovorih je obveščena Upravna komisija.

4. Ne glede na člen 5(a) osnovne uredbe lahko država članica postane odgovorna za stroške storitev v skladu s členom 22 osnovne uredbe samo, če je zavarovana oseba vložila zahtevek za pokojnino v skladu z zakonodajo te države članice ali skladno s členi od 23 do 30 osnovne uredbe, če zavarovana oseba prejema pokojnino v skladu z zakonodajo te države članice.

Člen 23

Sistem, ki se uporablja v primeru pluralnosti sistemov v državi članici stalnega ali začasnega prebivališča

Če zakonodaja kraja stalnega ali začasnega prebivališča vsebuje več sistemov zavarovanj za primere bolezni, materinstva ali očetovstva, se v skladu s členi 17, 19(1), 20, 22, 24, 26 in 27 osnovne uredbe uporabljajo določbe zakonodaje o splošnem sistemu za zaposlene delavce.

Člen 24

Stalno prebivališče v državi članici, ki ni pristojna država članica

1. Za uporabo člena 17 osnovne uredbe se morajo zavarovana oseba ali njeni družinski člani prijaviti pri nosilcu kraja stalnega prebivališča, tako da predložijo dokument, ki potrjuje njihovo pravico do storitev v breme pristojne države članice.

Ta dokument pripravi pristojni nosilec po potrebi na podlagi podatkov, ki jih da na razpolago delodajalec. Če zavarovana oseba ali njeni družinski člani ne predložijo navedenega dokumenta, se nosilec kraja stalnega prebivališča, da bi pridobil potrebne podatke, obrne na pristojnega nosilca.

2. Dokument iz odstavka 1 ostane veljaven, dokler pristojni nosilec ne obvesti nosilca v kraju stalnega prebivališča o njegovem preklicu.

Nosilec kraja stalnega prebivališča pristojnega nosilca obvesti o vsaki prijavi v skladu z določbami iz odstavka 1 in o vsaki spremembi ali preklicu te prijave .

3. Ta člen se smiselno uporablja za osebe iz členov 22, 24, 25 in 26 osnovne uredbe.

Člen 25

Začasno bivanje v državi članici, ki ni pristojna država članica

1. Za uporabo člena 19 osnovne uredbe zavarovana oseba izvajalcu zdravstvene oskrbe v državi članici začasnega prebivališča predloži dokument , ki ga je izdal njen pristojni nosilec in ki potrjuje njeno pravico do storitev. Če zavarovana oseba nima takega dokumenta, se nosilec na zahtevo ali sicer po potrebi v kraju začasnega prebivališča za njegovo pridobitev obrne na pristojnega nosilca.

▐

2. Iz tega dokumenta mora biti razvidno, da ima zavarovana oseba pravico do storitev v skladu z merili, določenimi v členu 19 osnovne uredbe, in sicer pod enakimi pogoji, ki veljajo za osebe, zavarovane v skladu z zakonodajo države članice začasnega prebivališča.

▐

3. Storitve iz člena 19(1) osnovne uredbe ▐ obsegajo storitve, ki se zagotavljajo v državi članici začasnega prebivališča v skladu z njeno zakonodajo in ki postanejo potrebne iz zdravstvenih razlogov, z namenom, da se zavarovana oseba pred predvidenim koncem začasnega bivanja ne bi bila prisiljena vrniti v pristojno državo članico , da bi bila deležna potrebnega zdravljenja ║.

▐

4. Če je zavarovana oseba dejansko nosila stroške vseh ali dela storitev, zagotovljenih v okviru člena 19 osnovne uredbe ▐, in če zakonodaja, ki jo uporablja nosilec v kraju začasnega prebivališča, predvideva možnost povračila teh stroškov zavarovani osebi, lahko zavarovana oseba svoj zahtevek za povračilo naslovi na nosilca kraja začasnega prebivališča. V tem primeru ji ta nosilec neposredno povrne znesek stroškov, ki ustreza zadevnim storitvam v mejah in pod pogoji stopenj povračil , ki jih določa njegova zakonodaja.

5. Če zahtevek za povračilo teh stroškov ni bil neposredno naslovljen na nosilca v kraju začasnega prebivališča, nastale stroške zadevni osebi povrne pristojni nosilec v skladu s stopnjami povračil, ki jih uporablja nosilec v kraju začasnega prebivališča, ali zneski, ki bi se povrnili nosilcu v kraju začasnega prebivališča, če bi se v zadevnem primeru uporabil člen 61 izvedbene uredbe .

Nosilec v kraju začasnega prebivališča je pristojnemu nosilcu, ki to zahteva, dolžan zagotoviti potrebne podatke o teh stopnjah ali zneskih .

6. Z odstopanjem od odstavka 5 lahko pristojni nosilec nastale stroške povrne v mejah in v skladu s stopenjami, ki jih določa njegova zakonodaja, in sicer pod pogojem, da se je zavarovana oseba strinja, da se zanjo uporabi ta določba ▐.

7. Povračilo, ki ga prejme zavarovana oseba, v nobenem primeru ne sme presegati zneska stroškov, ki jih je ta oseba dejansko imela.

8. Kadar so stroški veliki, lahko pristojni nosilec zavarovani osebi izplača ustrezen predujem takoj, ko zadevna oseba pri tem nosilcu vloži zahtevek za povračilo.

9. Odstavki 1–8 se smiselno uporabljajo za družinske člane zavarovane osebe.

Člen 26

Načrtovano zdravljenje

1. Za namene uporabe člena 20(1) osnovne uredbe zavarovana oseba nosilcu v kraju začasnega prebivališča predloži dokument, ki ga izda pristojni nosilec. V tem členu pristojni nosilec pomeni nosilca, ki krije stroške načrtovanega zdravljenja; v primerih iz člena 20(4) in člena 27(5) osnovne uredbe, v katerih se stroški zdravstvenih storitev, ki se zagotovijo v državi članici stalnega prebivališča, povrnejo v pavšalnih zneskih, za pristojnega nosilca velja nosilec v kraju stalnega prebivališča.

2. Če zavarovana oseba v pristojni državi članici nima stalnega prebivališča, za dovoljenje zaprosi nosilca iz kraja stalnega prebivališča , ki to nemudoma posreduje pristojnemu nosilcu .

V tem primeru nosilec v kraju stalnega prebivališča z izjavo potrdi, da so pogoji iz drugega stavka člena 20(2) osnovne uredbe v državi stalnega prebivališča izpolnjeni.

Pristojni nosilec lahko dovoljenje zavrne le, če v skladu z oceno nosilca v kraju stalnega prebivališča pogoji iz drugega stavka člena 20(2) osnovne uredbe v državi članici stalnega prebivališča zavarovane osebe niso izpolnjeni ali če se lahko enako zdravljenje zagotovi v pristojni državi članici, in sicer v roku, ki je sprejemljiv z zdravniškega vidika, ob upoštevanju trenutnega zdravstvenega stanja in verjetnega poteka bolezni zadevne osebe.

Pristojni nosilec obvesti nosilca v državi članici stalnega prebivališča o sprejeti odločitvi .

Če odgovor ne prispe v petnajstih „koledarskih dneh“ od datuma pošiljanja, se šteje, da je pristojni nosilec dovoljenje izdal.

▐

3. Če zavarovana oseba, ki nima stalnega prebivališča v pristojni državi članici, nujno potrebuje zdravljenje življenjskega pomena, dovoljenja ni mogoče zavrniti v skladu z drugim stavkom člena 20(2) osnovne uredbe. V takih okoliščinah dovoljenje ▐ v imenu pristojnega nosilca izda nosilec v kraju stalnega prebivališča , ki ║o tem nemudoma obvesti pristojnega nosilca.

Pristojni nosilec je dolžan sprejeti ugotovitve in možnosti zdravljenja v primeru potrebe po nujnem zdravljenju življenjskega pomena, ki jih opredelijo zdravniki, ki jih pooblasti nosilec iz kraja stalnega prebivališča, ki izda dovoljenje.

4. Med celotnim potekom postopka za izdajo dovoljenja si pristojni nosilec pridržuje pravico, da zavarovano osebo napoti na zdravniški pregled, ki ga opravi zdravnik po njegovi lastni izbiri v državi članici začasnega ali stalnega prebivališča.

5. Nosilec v kraju začasnega prebivališča brez poseganja v odločitev glede dovoljenja obvesti pristojnega nosilca, če je z zdravstvenega vidika primerno dodatno zdravljenje , ki ga zajema obstoječe dovoljenje .

6. Brez poseganja v odstavek 7 se smiselno uporablja člen 25(5) in (6) izvedbene uredbe.

7. Če je zavarovana oseba dejansko sama krila stroške ali del stroškov za dovoljene zdravstvene storitve in so stroški, ki jih je pristojni nosilec obvezan povrniti nosilcu v kraju začasnega prebivališča ali zavarovani osebi v skladu z odstavkom 6 (dejanski stroški), nižji od stroškov, ki bi jih moral prevzeti za enako zdravljenje v pristojni državi članici (teoretični stroški), pristojni nosilec na zahtevo zavarovani osebi povrne stroške zdravljenja, ki jih je ta imela, do višine, za katero teoretični stroški presegajo dejanske stroške. Vendar povrnjeni znesek ne sme presegati stroškov, ki jih je zavarovana oseba dejansko imela; lahko se upošteva znesek, ki bi ga zavarovana oseba morala plačati, če bi bila zdravstvena storitev opravljena v pristojni državi članici.

8. Potne stroške in stroške bivanja zavarovane osebe , ki so neločljivo povezani z zdravljenjem zavarovane osebe, in po potrebi stroške za osebo, ki ga/jo spremlja , krije ta nosilec, kadar je dano dovoljenje v primeru zdravljenja v drugi državi članici. V primeru, da je zavarovanec invalid, bodo za potrebne veljali potni stroški in stroški bivanja za njegovega spremljevalca.

9. Določbe odstavkov 1-8 se smiselno uporabljajo za družinske člane zavarovane osebe.

Člen 27

Denarne dajatve za nezmožnost za delo v primeru začasnega ali stalnega prebivališča v državi članici, ki ni pristojna država članica.

1. Če zakonodaja pristojne države članice zahteva, da zavarovana oseba predloži potrdilo , da bi se ji priznale denarne dajatve v zvezi z nezmožnostjo za delo na podlagi člena 21(1) osnovne uredbe, zavarovana oseba zdravnika v državi članici stalnega prebivališča, ki je ugotovil njeno zdravstveno stanje, zaprosi za potrditev njene nezmožnosti za delo in verjetno trajanje nezmožnosti.

2. Zavarovana oseba pošlje potrdilo pristojnemu nosilcu v roku, ki ga določa zakonodaja pristojne države članice.

3. Če lečeči zdravniki v državi članici stalnega prebivališča ne izdajajo potrdil o nezmožnosti za delo in če so le-ta zahtevana v skladu z zakonodajo pristojne države članice, zadevna oseba vloži zahtevek neposredno pri nosilcu v kraju stalnega prebivališča. Ta nosilec nemudoma poskrbi, da se nezmožnost za delo zdravstveno oceni in da se sestavi potrdilo iz odstavka 1. Potrdilo se takoj posreduje pristojnemu nosilcu.

4. Predložitev dokumenta iz odstavkov 1, 2 in 3 zavarovane osebe ne odvezuje od izpolnjevanja obveznosti, določenih z veljavno zakonodajo, zlasti obveznosti do njenega delodajalca. Delodajalec in/ali pristojni nosilec lahko po potrebi zaposlenega pozove k dejavnostim, namenjenim spodbujanju in podpiranju vrnitve zavarovane osebe v delovno okolje.

▐

5. Na zahtevo pristojnega nosilca ali v primerih iz odstavka 3 nosilec kraja stalnega prebivališča po potrebi zavarovano osebo napoti na zdravniški pregled, kot če bi bila ta zavarovana pri njem. Podatki iz poročila zdravnika, ki je opravil pregled, navajajo zlasti verjetno trajanje nezmožnosti za delo; nosilec kraja stalnega prebivališča jih pošlje pristojnemu nosilcu v treh delovnih dneh po datumu pregleda.

▐

6. Pristojni nosilec ohrani možnost, da zavarovanca napoti na zdravniški pregled k zdravniku po svoji izbiri.

7. Brez poseganja v drugi stavek člena 21(1) osnovne uredbe pristojni nosilec izplača denarne dajatve neposredno zadevni osebi in po potrebi o tem obvesti nosilca v kraju stalnega prebivališča. ▐

8. Za uporabo člena 21(1) osnovne uredbe so navedbe potrdila o nezmožnosti za delo zavarovane osebe, ki je bilo izdelano v drugi državi članici na podlagi zdravniških ugotovitev zdravnika, ki je opravil pregled,, obvezne za pristojnega nosilca, s pridržkom, če obstajajo zlorabe.

9. Če ║pristojni nosilec sklene zavrniti izplačilo denarnih dajatev, o tej odločitvi obvesti zavarovano osebo , hkrati pa še nosilca v kraju stalnega prebivališča.

10. Določbe odstavkov 1-9 se smiselno uporabljajo, kadar zavarovana oseba začasno prebiva v državi članici, ki ni pristojna država članica.

Člen 28

Denarne dajatve za dolgotrajno oskrbo v primeru stalnega ali začasnega prebivanja v državi članici, ki ni pristojna država članica.

1. Da bi zavarovani osebi lahko bile priznane denarne dajatve v zvezi z dolgotrajno oskrbo na podlagi člena 21(1) osnovne uredbe, ta vloži zahtevek pri pristojnemu nosilcu. Pristojni nosilec o tem po potrebi obvesti nosilca v kraju stalnega prebivališča.

2. Nosilec v kraju stalnega prebivališča na zahtevo pristojnega nosilca preuči zdravstveno stanje zavarovane osebe s stališča njene potrebe po dolgotrajni oskrbi. Pristojni nosilec posreduje nosilcu v kraju stalnega prebivališča vse potrebne informacije za zadevno preučitev.

3. Da bi opredelil stopnjo potrebe po dolgotrajni oskrbi, ima pristojni nosilec pravico, da zavarovano osebo napoti na zdravniški pregled k zdravniku ali drugemu strokovnjaku po svoji lastni izbiri.

4. Pri tem se smiselno uporablja člen 27(7) izvedbene uredbe.

5. Odstavki 1 do 4 se smiselno uporabljajo, če zavarovana oseba začasno prebiva v državi članici, ki ni pristojna država članica.

6. Odstavki 1 do 5 se smiselno uporabljajo za družinske člane zavarovane osebe.

Člen 29

Uporaba člena 28 osnovne uredbe

Če država članica, v kateri je bil bivši obmejni delavec nazadnje zaposlen, ni več pristojna država članica in če bivši obmejni delavec ali njegov družinski član potuje v to državo, da bi prejel storitve v skladu s členom 28 osnovne uredbe, bivši obmejni delavec ali njegov družinski član nosilcu v kraju začasnega prebivališča predloži dokument, ki ga je izdal pristojni nosilec.

Člen 30

Prispevki upokojencev

▐

Če oseba pokojnino prejema od več kot ene države članice , znesek prispevkov, ki se odtegnejo od vseh izplačanih pokojnin, nikakor ne sme presegati zneska, ki bi ga bila dolžna plačati oseba z enakim zneskom pokojnin , prejetim od pristojne države članice .

Člen 31

Uporaba člena 34 osnovne uredbe

1. Pristojni nosilec ▐ zadevno osebo obvesti o določbi iz člena 34 osnovne uredbe glede preprečitve prekrivanja dajatev . Uporaba takšnih pravil mora osebi, ki nima stalnega prebivališča v pristojni državi članici , zagotavljati pravico do dajatev v obsegu, ki je najmanj enak celotnemu obsegu ali vrednosti , do katere bi bila upravičena, če bi imela v tej državi stalno prebivališče.

2. Pristojni nosilec o izplačilu denarnih dajatev za dolgotrajno oskrbo obvesti tudi nosilca v kraju stalnega ali začasnega prebivališča, če zakonodaja, ki jo uporablja slednji nosilec, predvideva storitve dolgotrajne oskrbe, ki so navedene na seznamu iz člena 34(2) osnovne uredbe.

3. Po prejemu podatkov iz odstavka 2 nosilec v kraju stalnega ali začasnega prebivališča nemudoma obvesti pristojnega nosilca o storitvah dolgotrajne oskrbe, ki so predvidene za enak namen, za katerega jih odobri zadevni osebi v skladu s svojo zakonodajo, ter o stopnji povračila.

4. Upravna komisija po potrebi sprejme ukrepe za uporabo tega člena.

Člen 32

Posebni izvedbeni ukrepi

1. Za države članice iz Priloge II določbe poglavja 1 naslova III osnovne uredbe , ki se nanašajo na zdravstvene storitve, ▐ veljajo za osebe, ki so do storitev upravičene izključno v skladu s posebnim sistemom, ki se uporablja za javne uslužbence , in sicer le v tam določenem obsegu. Nosilec v drugi državi članici zgolj na podlagi tega ni odgovoren za kritje stroškov storitev ali denarnih dajatev, ki so bile zagotovljene tem osebam ali njihovim družinskim članom .

2. Ne glede na določbe odstavka 1 se člen 23 osnovne uredbe uporablja za vse osebe, ki prejemajo hkrati pokojnino v skladu s sistemom, ki velja za javne uslužbence države članice, omenjene v Prilogi II, in pokojnino v skladu z zakonodajo druge države članice.

3. Ukrepe za praktično uporabo odstavkov 1 in 2 sprejme Upravna komisija.

Poglavje II

Dajatve za nezgode pri delu in poklicne bolezni

Člen 33

Pravica do storitev in denarnih dajatev v primeru stalnega ali začasnega bivanja v državi članici, ki ni pristojna država članica

Za namen uporabe člena 36(1) osnovne uredbe se smiselno uporabljajo postopki, določeni v členih od 24 do 27 izvedbeneuredbe.

▐

Člen 34

Sodelovanje med nosilci v primeru nezgode pri delu ali poklicne bolezni, ki nastopi v državi članici, ki ni pristojna država članica

1. Kadar se nezgoda pri delu zgodi ali poklicna bolezen zdravniško ugotovi prvič na ozemlju države članice, ki ni pristojna država članica, je treba nezgodo pri delu ali poklicno bolezen prijaviti v skladu z določbami zakonodaje pristojne države članice, ne da bi to vplivalo na pravne določbe, ki veljajo na ozemlju države članice, kjer se je nezgoda pri delu zgodila ali kjer je bila poklicna bolezen prvič zdravniško ugotovljena, ki se v takem primeru še naprej uporabljajo. To obvestilo se pošlje pristojnemu nosilcu, kopija pa nosilcu kraja stalnega prebivališča ali nosilcu kraja začasnega prebivališča.

2. Nosilec države članice, na katere ozemlju je prišlo do nezgode pri delu ali je bila prvič zdravniško ugotovljena poklicna bolezen, pristojnemu nosilcu pošlje zdravniška potrdila, izdelana na tem ozemlju, in na njegovo zahtevo tudi vse ustrezne podatke.

3. Če v primeru nezgode med potovanjem po ozemlju države članice, ki ni pristojna država članica, obstajajo razlogi za izvedbo preiskave na ozemlju prve države članice, lahko pristojni nosilec v ta namen imenuje preiskovalca in o tem obvesti organe te države članice. Ti organi preiskovalcu pomagajo zlasti tako, da imenujejo osebo, ki mu pomaga pri pregledu uradnih poročil in vseh drugih dokumentov, povezanih z nezgodo.

4. Ob koncu zdravljenja se pristojnemu nosilcu pošlje podrobno poročilo, ki so mu priložena zdravniška potrdila o trajnih posledicah nezgode ali bolezni ter zlasti o trenutnem stanju in okrevanju ali stabilizaciji zdravstvenega stanja. Ustrezne honorarje po potrebi plača nosilec kraja stalnega prebivališča ali nosilec kraja začasnega prebivališča po stopnji, ki jo uporablja ta nosilec, vendar se zaračunajo pristojnemu nosilcu.

5. Pristojni nosilec nosilca kraja stalnega prebivališča ali nosilca kraja začasnega prebivališča na njegovo zahtevo obvesti o odločitvi, ki določa datum okrevanja ali stabilizacije zdravstvenega stanja, in po potrebi o odločitvi v zvezi z dodelitvijo pokojnine.

Člen 35

Izpodbijanje poklicne narave nezgode ali bolezni

1. Kadar pristojni nosilec izpodbija uporabo zakonodaje o nezgodah pri delu in poklicnih boleznih v okviru člena 36(2) osnovne uredbe, o tem nemudoma obvesti nosilca kraja stalnega prebivališča ali nosilca kraja začasnega prebivališča, ki je zagotovil storitve, za katere se torej šteje, da spadajo v zdravstveno zavarovanje.

2. Kadar glede tega pride do dokončne odločitve, pristojni nosilec o tem nemudoma obvesti nosilca kraja stalnega prebivališča ali nosilca kraja začasnega prebivališča, ki je zagotovil storitve. Ta nosilec še naprej zagotavlja storitve iz naslova zdravstvenega zavarovanja, če je zaposleni ali samozaposleni delavec do tega upravičen in ko ne gre za nezgodo pri delu ali poklicno bolezen. V nasprotnem primeru se storitve, ki jih je zadevna oseba dobila iz naslova zdravstvenega zavarovanja, po prvi zdravniški ugotovitvi nezgode ali bolezni upoštevajo kot storitve za nezgode pri delu ali poklicno bolezen.

Člen 36

Postopek v primeru izpostavljenosti tveganjem za nastanek poklicne bolezni v več državah članicah

1. V primeru iz člena 38 osnovne uredbe se obvestilo o poklicni bolezni pošlje bodisi pristojnemu nosilcu za poklicne bolezni v državi, v skladu z zakonodajo katere je oseba, ki trpi za boleznijo, zadnjič opravljala dejavnost, ki bi lahko povzročila zadevno bolezen, bodisi nosilcu v kraju stalnega prebivališča, ki to obvestilo pošlje ║ pristojnemu nosilcu.

Če ta nosilec ugotovi, da se je dejavnost, ki bi lahko povzročila zadevno poklicno bolezen, nazadnje izvajala po zakonodaji druge države članice, pošlje obvestilo in spremne dokumente ustreznemu nosilcu te države članice.

2. Kadar nosilec države članice, v skladu z zakonodajo katere je oseba, ki trpi za boleznijo, nazadnje opravljala dejavnost, ki bi lahko povzročila zadevno poklicno bolezen, ugotovi, da ta oseba ali njeni preživeli nasledniki ne izpolnjujejo pogojev te zakonodaje, nosilcu države članice, v skladu z zakonodajo katere je ta oseba predhodno opravljala dejavnost, ki bi lahko povzročila zadevno poklicno bolezen, nemudoma pošlje obvestilo in vse spremne dokumente, vključno z ugotovitvami in poročili o zdravniških pregledih, ki jih je izvedel prvi nosilec, ter kopijo odločitve iz drugega pododstavka.

O svoji odločitvi hkrati obvesti zavarovano osebo in pri tem navede zlasti razloge za zavrnitev dajatev, pravna sredstva in roke za pritožbo ter datum, ko je bila zadeva poslana nosilcu države članice, v skladu z zakonodajo katere je zavarovana oseba predhodno izvajala dejavnost, ki bi lahko povzročila zadevno poklicno bolezen.

3. Po potrebi se je treba po enakem postopku vrniti nazaj do ustreznega nosilca države članice, v skladu z zakonodajo katere je oseba, ki trpi za boleznijo, prvič izvajala dejavnost, ki bi lahko povzročila zadevno poklicno bolezen.

Člen 37

Izmenjava podatkov med nosilci in izplačilo predujmov v primeru pritožbe zoper odločitev o zavrnitvi zahtevka

1. V primeru pritožbe zoper odločitev o zavrnitvi zahtevka, ki jo sprejme nosilec ene od držav članic, v skladu z zakonodajo katerih je oseba, ki trpi za boleznijo, izvajala dejavnost, ki bi lahko povzročila zadevno poklicno bolezen, je ta nosilec dolžan o tem obvestiti nosilca, ki mu je bilo obvestilo poslano po postopku iz člena 36(2) izvedbene uredbe, in ga naknadno obvestiti o dokončno sprejeti odločitvi.

2. Če je bila pravica do dajatev pridobljena po zakonodaji, ki jo uporablja nosilec, ki mu je bilo poslano zadevno obvestilo, ta nosilec izplača predujme v višini zneska, ki se po potrebi določi po posvetovanju z nosilcem, ki je izdal odločitev, zoper katero je bila vložena pritožba. Ta nosilec povrne znesek izplačanih predujmov, če je v skladu z rezultatom pritožbe dolžan zagotoviti storitve. Ta znesek se nato odšteje od zneska dajatev, izplačljivih zadevni osebi, po postopku iz člena 71 izvedbene uredbe.

Člen 38

Poslabšanje poklicne bolezni

V primerih iz člena 39 osnovne uredbe je prosilec nosilcu države članice, pri katerem uveljavlja pravice do dajatev, dolžan dati vse podatke o predhodno odobrenih dajatvah za zadevno poklicno bolezen. Ta nosilec se za pridobitev vseh podatkov, za katere meni, da so potrebni, lahko obrne na vse druge predhodno pristojne nosilce.

Člen 39

Ocenitev stopnje nezmožnosti v primeru nezgode pri delu ali poklicne bolezni, ki se je zgodila prej ali pozneje

║ Za uporabo člena 40(3) osnovne uredbe je nosilec, pristojen za prejšnjo ali poznejšo nezmožnost za delo, ali organ, ki ga je imenoval pristojni organ zadevne države članice, kadar je do prejšnje ali poznejše nezmožnosti za delo prišlo zaradi nezgode, ki se je zgodila, ko je za zadevno osebo veljala zakonodaja države članice, ki nezmožnosti za delo ne razlikuje glede na njihov izvor, na zahtevo pristojnega nosilca druge države članice dolžan predložiti podatke o stopnji prejšnje ali poznejše nezmožnosti za delo ter, če je to mogoče, podatke, ki omogočajo ugotovitev, ali je nezmožnost za delo posledica nezgode pri delu v smislu zakonodaje, ki jo uporablja nosilec druge države članice.

Pristojni nosilec v takšnih primerih za pridobitev pravice do dajatev in za določitev zneska dajatev v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja, upošteva stopnjo nezmožnosti za delo, ki jo povzročijo ti prejšnji ali poznejši primeri.

Člen 40

Predložitev in proučitev zahtevkov za pokojnine ali dopolnilne dodatke

1. Da bi zaposleni ali samozaposleni delavec ali njegovi preživeli nasledniki s stalnim prebivališčem na ozemlju druge države članice uživali pokojnino ali dopolnilne dodatke po zakonodaji države članice, morajo nasloviti zahtevek bodisi na pristojnega nosilca bodisi na nosilca kraja stalnega prebivališča, ki jo pošlje pristojnemu nosilcu. Zahtevek, ki mu morajo biti priložena zahtevana dokazila, mora biti izdelan v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja pristojni nosilec.

2. Pristojni nosilec svojo odločitev prosilcu sporoči neposredno ali prek organa za zvezo pristojne države. Kopijo navedene odločitve naslovi na organ za zvezo države članice, na katere ozemlju ima prosilec stalno prebivališče.

Člen 41

Posebni izvedbeni ukrepi

Določbe poglavja 2 naslova III osnovne uredbe, ki se nanašajo na storitve, ne veljajo za osebe, ki so upravičene do storitev izključno v skladu s posebnim sistemom, ki se uporablja za javne uslužbence države članice, navedene v Prilogi II izvedbene uredbe.

Poglavje III

Posmrtnine

Člen 42

Zahtevek za posmrtnine

Za uporabo členov 42 in 43 osnovne uredbe je treba zahtevek za posmrtnine nasloviti na nosilca kraja stalnega prebivališča prosilca.

Poglavje IV

Dajatve za invalidnost ter starostne in družinske pokojnine

Člen 43

Izračun dajatve

1. Za izračun teoretičnega zneska in dejanskega zneska dajatve v skladu s členom 52(1)(b) osnovne uredbe se uporabljajo pravila iz člena 12(3),(4) , (5) in (6) izvedbene uredbe.

2. Kadar dobe prostovoljnega zavarovanja ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja niso bile upoštevane v skladu s členom 12(3) izvedbene uredbe, nosilec države članice, v skladu z zakonodajo katere so bile te dobe dopolnjene, zanje izračuna ustrezni znesek v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja. Dejanski znesek dajatve, izračunan v skladu s členom 52(1)(b) osnovne uredbe, se poveča za znesek, ki ustreza dobam prostovoljnega zavarovanja ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja.

3. Nosilec vsake države članice v skladu z zakonodajo, ki jo uporablja, izračuna izplačljivi znesek, ki ustreza dobam prostovoljnega zavarovanja ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja in ki v skladu s členom 53(3)(c) osnovne uredbe ni podvržen klavzulam o odpravi, zmanjšanju ali začasni opustitvi dajatev druge države članice.

Kadar pristojni nosilec tega zneska ne more neposredno določiti zaradi zakonodaje, na podlagi katere so zavarovalnim dobam dodeljene različne vrednosti, se lahko določi nominalni znesek. Upravna komisija predpiše načine za določitev tega nominalnega zneska.

▐

Člen 44

Upoštevanje obdobja vzgoje otroka

1. Za namene tega člena „obdobje vzgoje otroka“ pomeni katero koli obdobje, ki je v okviru pokojninske zakonodaje države članice referenčno obdobje ali ki izključno zaradi vzgoje otroka zagotavlja dodatek k pokojnini, ne glede na uporabljen način izračuna teh obdobij ter na to, ali nastanejo med vzgojo otroka ali pa se upoštevajo za nazaj.

2. Kadar na podlagi zakonodaje države članice, ki je pristojna glede na naslov II osnovne uredbe, ni upoštevano obdobje vzgoje otroka, je nosilec države članice, katere zakonodaja je v skladu z naslovom II osnovne uredbe veljala za zadevno osebo, ker je opravljala dejavnost zaposlene ali samozaposlene osebe na dan, ko se je obdobje vzgoje zadevnega otroka začelo upoštevati, še naprej pristojen za upoštevanje tega obdobja kot obdobja vzgoje otroka po lastni zakonodaji, kakor da je vzgoja tega otroka potekala na njegovem ozemlju.

3. Odstavek 2 ne velja, če zaradi opravljanja zaposlitvene ali samozaposlitvene dejavnosti v drugi državi članici za zadevno osebo začne veljati zakonodaja te države.

Člen 45

Zahtevek za dajatve

1. Da bi bil prosilec deležen dajatev po zakonodaji vrste A v skladu s členom 44(2) osnovne uredbe , svoj zahtevek naslovi na nosilca v državi članici, katere zakonodaja je zanj veljala v trenutku, ko je prišlo do nezmožnosti za delo, ki ji je sledila invalidnost ali poslabšanje te invalidnosti, ali na nosilca v kraju stalnega prebivališča, ki zahtevek posreduje prvemu nosilcu .

2. Če so bile odobrene denarne dajatve za bolezni, se mora datum prenehanja obdobja odobritve teh dajatev po potrebi upoštevati kot datum vložitve zahtevka za pokojnino.

3. V primeru iz člena 47(1)(b) osnovne uredbe nosilec, pri katerem je bila zadevna oseba nazadnje zavarovana, nosilcu, prvotno pristojnemu za izplačilo dajatev, sporoči znesek in datum začetka zagotavljanja dajatev po zakonodaji, ki jo uporablja. Od tega datuma naprej se dajatve, dodeljene pred poslabšanjem invalidnosti, ukinejo ali zmanjšajo na znesek dodatka iz člena 47(2) osnovne uredbe.

4. V primerih, ki niso navedeni v odstavku 1 , prosilec svoj zahtevek naslovi ║na nosilca v kraju stalnega prebivališča ║ ali na nosilca v državi članici, katere zakonodaja se je ║ nazadnje uporabljala. Če za zadevno osebo nikoli ni veljala zakonodaja, ki jo nosilec v kraju stalnega prebivališča uporablja, ta nosilec zahtevek posreduje nosilcu v državi članici, katere zakonodaja se je nazadnje uporabljala .

5. Datum vložitve zahtevka velja za vse zadevne nosilce.

6. Z odstopanjem od odstavka 5, če prosilec v svojem zahtevku ni navedel vseh zavarovalnih dob ali obdobij bivanja, dopolnjenih v okviru zakonodaje drugih držav članic, čeprav je bil k temu izrecno pozvan, se datum, ko prosilec dopolni svoj prvotni zahtevek ali vloži nov zahtevek z navedbo manjkajočih dob, upošteva kot datum vložitve zahtevka pri nosilcu, ki uporablja zadevno zakonodajo, ob upoštevanju ugodnejših določb te zakonodaje.

▐

Člen 46

Dokazila in podatki, ki jih prosilec priloži zahtevku

1. Prosilec zahtevek vloži v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja nosilec iz člena 45(1) ali (4) izvedbene uredbe, ter mu priloži ▐ dokazila , ki jih zahteva ta zakonodaja . Prosilec predvsem predloži vse razpoložljive ustrezne podatke in podporne dokumente, ki se nanašajo na zavarovalne dobe (nosilci, identifikacijske številke), dobe zaposlitve (delodajalci) ali samozaposlitve (narava in kraj dejavnosti) ter prebivanja (naslove), ki so morebiti dopolnjene po drugi zakonodaji, in tudi dolžino teh dob .

2. Če prosilec v skladu s členom 50(1) osnovne uredbe zaprosi za odlog dodelitve dajatev za starost ▐ po zakonodaji ene ali več držav članic, mora to v svojem zahtevku omeniti in pri tem navesti zakonodajo, po kateri prosi za odlog ▐. Da bi prosilec to pravico lahko uveljavil, mu zadevni nosilci na zahtevo prosilca sporočijo vse razpoložljive podatke, da bi ga tako seznanili s posledicami sočasne ali zaporedne dodelitve dajatev, za katere se lahko poteguje.

3. Če prosilec v skladu z zakonodajo določene države članice umakne zahtevek za dajatve, se to ne upošteva kot sočasen umik zahtevka za dajatve v skladu z zakonodajo drugih držav članic.

Člen 47

Proučitev zahtevkov s strani nosilcev

1. Nosilec, ki se mu v skladu z določbami člena 45(1) ali (4) izvedbene uredbe predloži ali posreduje zahtevek za dajatve, je v nadaljnjem besedilu imenovan „nosilec za stike “. Nosilec v kraju stalnega prebivališča ni nosilec za stike, če za zadevno osebo ni nikoli veljala zakonodaja, ki jo uporablja ta nosilec.

Poleg preučitve zahtevka za dajatve po zakonodaji, ki jo uporablja, ta nosilec za stike spodbuja izmenjavo podatkov, obvešča o odločitvah in dejavnostih, ki jih zadevni nosilci potrebujejo za preučitev zahtevka, na zahtevo prosilca pa temu sporoči vsakršne podatke, pomembne za preučitev z vidika Skupnosti, ter ga obvešča o napredku.

2. V primeru iz člena 44(3) osnovne uredbe nosilec, ki prouči zahtevek, vse podatke o zadevni osebi pošlje nosilcu, pri katerem je bila slednja predhodno zavarovana in ki nato sam prouči dokumentacijo.

3. Členi od 48 do 52 se ne uporabljajo za proučitev zahtevkov iz člena 44 osnovne uredbe.

4. V primerih , ki niso tisti iz odstavka 2 , nosilec za stike vsem zadevnim nosilcem nemudoma pošlje zahtevke za dajatve in vse razpoložljive dokumente ter po potrebi dokumente, ki jih je prosilec predložil , da bi ▐ lahko sočasno začeli s preučitvijo zahtevka. Nosilec za stike drugim nosilcem sporoči zavarovalne dobe ali dobe prebivanja, za katera velja njegova zakonodaja. Navede tudi dokumente, ki jih bo treba predložiti pozneje, in čim prej dopolni zahtevek .

5. Vsak od zadevnih nosilcev nosilcu ▐ za stike in drugim zadevnim nosilcem čim prej sporoči zavarovalne dobe ali dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodaji, ki jo uporablja . ▐

6. Vsak od zadevnih nosilcev izračuna ▐ znesek dajatev v skladu s členom 52 osnovne uredbe ter nosilcu za stike in ostalim zadevnim nosilcem sporoči to odločitev , znesek dajatev, ki jih je treba izplačati, in vse podatke, ki se zahtevajo za namene členov od 53 do 55 osnovne uredbe .

7. Če nosilec ▐ na podlagi podatkov iz odstavkov 4 in 5 tega člena ugotovi, da se uporablja člen 46(2) ali člen 57(2) ali (3) osnovne uredbe , o tem obvesti nosilca za stike in druge zadevne nosilce.

▐

Člen 48

Sporočanje odločitev prosilcu

1. Vsak nosilec prosilcu sporoči odločitev, ki jo je sprejel v skladu z zakonodajo, ki se uporablja. Vsaka odločitev določa tudi pravna sredstva in roke za pritožbe. Potem, ko je bil nosilec za stike obveščen o vseh odločitvah, ki jih je sprejel posamezni nosilec , pošlje prosilcu in ostalim zadevnim nosilcem povzetek teh odločitev. Vzorec povzetka pripravi Upravna komisija. Povzetek se pošlje prosilcu v jeziku nosilca ali na zahtevo prosilca v vsakem jeziku, ki ga je ta izbral in je v skladu s členom 290 Pogodbe priznan kot uradni jezik institucij Skupnosti .

2. Kadar prosilec po prejemu povzetka meni, da se je v njegove pravice poseglo z medsebojnim vplivom odločitev, ki sta jih sprejela dva ali več nosilcev, ima prosilec pravico do pregleda odločitev zadevnih nosilcev v rokih, ki jih določa zadevna nacionalna zakonodaja. Rok začne teči na dan, ko je bil povzetek prejet. Prosilec je o rezultatu pregleda pisno obveščen.

Člen 49

Določitev stopnje invalidnosti

1. V primeru uporabe določb člena 46(3) osnovne uredbe je za sprejetje odločitve o stanju invalidnosti prosilca pooblaščen samo nosilec, ki prouči zahtevek. To odločitev sprejme takoj, ko lahko ugotovi, ali so pogoji za pridobitev pravice, določeni z zakonodajo, ki jo uporablja, izpolnjeni, po potrebi ob upoštevanju določb členov 6 in 51 osnovne uredbe. To odločitev nemudoma sporoči drugim zadevnim nosilcem.

Če pogoji za pridobitev pravice, ki ne spadajo med pogoje v zvezi s stanjem invalidnosti in kot jih določa zakonodaja, ki jo nosilec uporablja, niso izpolnjeni, nosilec, ki prouči zahtevek, ob upoštevanju določb členov 6 in 51 osnovne uredbe o tem nemudoma obvesti pristojnega nosilca države članice, katere zakonodaja je za prosilca nazadnje veljala. Ta nosilec je pooblaščen za sprejetje odločitve o stanju invalidnosti prosilca, če so izpolnjeni pogoji za pridobitev pravice, določeni z zakonodajo, ki jo nosilec uporablja; to odločitev nemudoma sporoči drugim zadevnim nosilcem.

2. Po potrebi se je treba za pridobitev pravice pod enakimi pogoji vrniti nazaj do nosilca, pristojnega za invalidnost, države članice, katere zakonodaja je za prosilca veljala najprej.

3. Kadar se določbe člena 46(3) osnovne uredbe ne uporabljajo, ima vsak nosilec v skladu s svojo zakonodajo možnost, da prosilca napoti na zdravniški pregled k zdravniku ali drugemu strokovnjaku po svoji izbiri, da se tako ugotovi stopnja invalidnosti. Vendar pa nosilec države članice dokumente in zdravniške izvide ter administrativne podatke, ki jih pridobi od nosilcev drugih držav članic, upošteva, kot če bi bili pripravljeni v njegovi državi članici.

▐

Člen 50

Začasna predplačila in predujmi dajatev

1. Ne glede na člen 7 te uredbe vsak nosilec, ki med preučevanjem zahtevka za dajatve ugotovi, da ima prosilec pravico do neodvisne dajatve po zakonodaji, ki jo ta nosilec uporablja v skladu s členom 52(1)(a) osnovne uredbe, to dajatev nemudoma izplača. To izplačilo se obravnava kot začasno, če lahko na dodeljeni znesek vpliva rezultat postopka proučitve zahtevka.

2. Če prosilcu v skladu z odstavkom 1 ni mogoče začasno izplačati nobene dajatve, vendar iz prejetih podatkov izhaja, da je neka pravica pridobljena v okviru člena 52(1)(b) osnovne uredbe, mu nosilec, ki prouči zahtevek, izplača izterljiv predujem, katerega znesek je čim bližji znesku, ki mu bo verjetno dodeljen ob uporabi člena 52(1)(b) osnovne uredbe.

3. Vsak nosilec , ki je dolžan izplačati začasne dajatve ali predujem v skladu z odstavkom 1 ali 2, o tem nemudoma obvesti prosilca ter ga pri tem izrecno opozori na začasno naravo sprejetega ukrepa in na pravice do pritožbe v skladu z njegovo zakonodajo .

Člen 51

Novi izračun dajatev

1. V primeru novega izračuna dajatev ob uporabi členov 48(3) in (4), 50(4) in 59(1) osnovne uredbe se člen 50 izvedbene uredbe uporablja smiselno.

2. V primeru novega izračuna, odprave ali začasne opustitve dajatve nosilec, ki je sprejel to odločitev, o tem nemudoma v skladu s postopkom iz člena 3(4) do (7) izvedbene uredbe obvesti zadevno osebo in vse nosilce, pri katerih ima zadevna oseba pravico do dajatve.

Člen 52

Ukrepi za pospešitev postopka izračuna dajatev

1. Da se olajša in pospeši preučitev zahtevkov in izplačilo dajatev, nosilci, katerih zakonodaja velja za zadevno osebo:

a) z nosilci drugih držav članic izmenjajo ali jim zagotovijo elemente za identifikacijo oseb, ki uporabo ene nacionalne zakonodaje zamenjajo z drugo, in skupaj poskrbijo, da se ti identifikacijski elementi hranijo in so ustrezni, v nasprotnem primeru pa tem osebam zagotovijo sredstva za neposreden dostop do njihovih identifikacijskih elementov;

b) dovolj zgodaj pred minimalno starostjo, pri kateri začne teči pravica do pokojnine, ali pred naknadno določeno starostjo s strani nosilcev, katerih zakonodaja velja za zadevno osebo, z zadevno osebo in nosilci drugih držav članic izmenjajo ali jim posredujejo informacije (dopolnjene dobe ali druge pomembne elemente) glede pravic do pokojnine oseb, ki uporabo ene zakonodaje zamenjajo z drugo, v nasprotnem primeru pa tem osebam sporočijo ali jim zagotovijo sredstva, s pomočjo katerih se lahko seznanijo s pričakovanimi pravicami do dajatve.

2. Za namene uporabe odstavka 1 Upravna komisija določi elemente informacij, ki naj se izmenjajo ali dajo na razpolago, in ob upoštevanju značilnosti nacionalnih pokojninskih sistemov, njihove administrativne in tehnične organizacije ter tehnoloških sredstev , ki so jim na voljo , vzpostavi ustrezne postopke in mehanizme. Upravna komisija zagotovi izvajanje teh pokojninskih shem z organizacijo pregleda sprejetih ukrepov in njihove uporabe .

3. Za namene uporabe odstavka 1 bi moral nosilec v prvi državi članici, v kateri oseba dobi osebno identifikacijsko številko (PIN) za namene upravljanja socialne varnosti, prejeti zgoraj navedene podatke.

▐

Člen 53

Usklajevalni ukrepi v državi članici

1. Kadar nacionalna zakonodaja brez poseganja v člen 51 osnovne uredbe vsebuje pravila za določitev pristojnega nosilca ali veljavnega sistema oziroma dodelitev zavarovalnih dob k določenemu sistemu , se ta pravila uporabljajo samo ob upoštevanju zavarovalnih dob, dopolnjenih v skladu z zakonodajo te države članice.

2. Če nacionalna zakonodaja vsebuje pravila za koordinacijo med posebnimi sistemi, ki se uporabljajo za javne uslužbence, in splošnim sistemom za zaposlene delavce, na ta pravila ne vplivajo določbe osnovne uredbe in izvedbene uredbe.

Poglavje V

Dajatve za brezposelnost

Člen 54

Seštevanje dob in izračun dajatev

1. Za člen 61 osnovne uredbe se smiselno uporablja člen 12(1) izvedbene uredbe. Brez poseganja v osnovne obveznosti zadevnih nosilcev lahko zadevna oseba pristojnemu nosilcu predloži dokument, ki ga je izdal nosilec v državi članici, katere zakonodaja je veljala za zadevno osebo v času opravljanja njene zadnje zaposlitvene ali samozaposlitvene dejavnosti, in v katerem bodo navedene dobe, dopolnjene po tej zakonodaji.

2. Za uporabo člena 62(3) osnovne uredbe pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja je veljala za zadevno osebo v času opravljanja njene zadnje zaposlitvene ali samozaposlitvene dejavnosti, nosilcu kraja stalnega prebivališča na njegovo zahtevo sporoči vse potrebne elemente za izračun dajatev za brezposelnost, zlasti znesek prejete plače ali prihodka od dela.

▐

3. Za uporabo člena 62 osnovne uredbe in ne glede na člen 63 navedene uredbe pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja določa, da se izračun dajatev spreminja s številom družinskih članov, upošteva tudi družinske člane zadevne osebe, ki prebivajo v drugi državi članici, kot da bi prebivali v pristojni državi članici. Ta določba se ne uporablja, če ima v državi članici stalnega prebivališča družinskih članov že neka druga oseba pravico do dajatev za brezposelnost, za izračun katerih se upoštevajo omenjeni družinski člani.

Člen 55

Pogoji in omejitve ohranitve pravice do dajatev za brezposelno osebo, ki odhaja v drugo državo članico

1. Za uveljavljanje določb člena 64 osnovne uredbe brezposelna oseba, ki odhaja v drugo državo članico, o tem pred svojim odhodom obvesti pristojnega nosilca in ga zaprosi za izdajo dokumenta, ki potrjuje, da ima še naprej pravico do prejemanja dajatev pod pogoji iz člena 64(1)(b) osnovne uredbe.

Ta nosilec zadevno osebo obvesti o obveznostih, ki jih je dolžna izpolnjevati, in ji izda navedeni dokument, ki vsebuje zlasti naslednje:

(a) datum, ko je brezposelna oseba prenehala biti na razpolago zavodom za zaposlovanje pristojne države članice;

(b) rok, odobren v skladu s členom 64(1)(b) osnovne uredbe, za prijavo brezposelne osebe kot iskalca zaposlitve v državi članici, v katero je prišla;

(c) najdaljše obdobje, v katerem se pravica do dajatev lahko obdrži v skladu s členom 64(1)(c) osnovne uredbe;

(d) dejstva, ki bi lahko spremenila pravico do dajatev.

2. Brezposelna oseba se prijavi kot iskalec zaposlitve na zavodih za zaposlovanje države članice, v katero prihaja, v skladu s členom 64(1)(b) osnovne uredbe in nosilcu te države članice izroči dokument iz odstavka 1. Če tega ne stori, se nosilec v kraju, v katerega je prišla brezposelna oseba, za pridobitev potrebnih podatkov obrne na pristojnega nosilca.

3. Zavodi za zaposlovanje države članice, v katero je brezposelna oseba prišla iskat zaposlitev, brezposelno osebo seznanijo z njenimi obveznostmi.

4. Nosilec v kraju, v katerega je prišla brezposelna oseba, pristojnemu nosilcu nemudoma pošlje dokument, v katerem sta datum prijave brezposelne osebe na zavodih za zaposlovanje in njen novi naslov.

Če v obdobju, ko je brezposelna oseba upravičena do ohranitve dajatev, nastopijo okoliščine, ki bi lahko spremenile pravico do dajatev, nosilec v kraju, v katerega je prišla brezposelna oseba, pristojnemu nosilcu in zadevni osebi nemudoma pošlje dokument, ki vsebuje ustrezne informacije.

Nosilec v kraju, v katerega je prišla brezposelna oseba, na zahtevo pristojnega nosilca mesečno predloži ustrezne informacije o spremljanju položaja brezposelne osebe in sicer zlasti o tem, ali je ta oseba še vedno prijavljena na zavodih za zaposlovanje in ali se ravna po organiziranih postopkih nadzora.

5. Nosilec v kraju, v katerega je prišla brezposelna oseba, izvaja ali se na njegovo pobudo izvaja nadzor, kot če bi šlo za brezposelno osebo, ki je upravičena do dajatev v skladu z zakonodajo, ki jo uporablja. O pojavu kakršnih koli dejstev iz odstavka 1(d) nemudoma obvesti pristojnega nosilca.

6. Pristojni organi ali nosilci dveh ali več držav članic se lahko dogovorijo o ukrepih za spodbujanje iskanja zaposlitve brezposelnih oseb, ki pridejo v eno od teh držav članic v skladu s členom 64 osnovne uredbe.

Člen 56

Brezposelna oseba, ki je stalno prebivala v državi članici, ki ni pristojna država članica

1. Kadar se brezposelna oseba v skladu s členom 65(2) osnovne uredbe odloči, da se bo kot iskalec zaposlitve prijavila hkrati v državi stalnega prebivališča in v državi članici, kjer je bila nazadnje zaposlena ali samozaposlena, o tem prednostno obvesti nosilca in zavode za zaposlovanje v kraju stalnega prebivališča.

Na zahtevo zavodov za zaposlovanje države članice, v kateri je bila brezposelna oseba nazadnje zaposlena ali samozaposlena, zavodi za zaposlovanje v kraju stalnega prebivališča pošljejo ustrezne podatke o prijavi in iskanju zaposlitve brezposelne osebe.

2. Kadar se od brezposelne osebe na podlagi zakonodaje, ki se uporablja v zadevni državi članici, zahteva, da izpolnjuje nekatere obveznosti in/ali išče zaposlitev, mora brezposelna oseba prednostno izpolniti obveznosti in/ali iskati zaposlitev v državi članici stalnega prebivališča .

To, da brezposelna oseba ne izpolnjuje vseh obveznosti in/ali ne išče zaposlitve v državi članici, kjer je nazadnje opravljala dejavnost, ne vpliva na dajatve, dodeljene v državi članici stalnega prebivališča.

3. Za uporabo člena 65(5)(b) osnovne uredbe nosilec države članice, katere zakonodaja je nazadnje veljala za delavca, nosilca kraja stalnega prebivališča na njegovo zahtevo obvesti, ali je delavec upravičen do dajatev v skladu s členom 64 osnovne uredbe.

Poglavje VI

Družinske dajatve

Člen 57

Prednostna pravila v primeru prekrivanja dajatev

Za uporabo člena člena 68(1)(b)(i) in (ii) osnovne uredbe vsaka zadevna država članica, kadar stalno prebivališče otrok ne omogoča določitve prednostnega vrstnega reda, izračuna znesek dajatev, pri čemer vključi otroke, ki ne prebivajo stalno na njenem ozemlju. Pristojni nosilec v državi članici, katere zakonodaja predvideva najvišji znesek dajatev, v primeru uporabe člena 68(1)(b)(i) dodeli celoten znesek. Pristojni nosilec druge države članice mu povrne polovico navedenega zneska v okviru zneska, predvidenega po zakonodaji te države članice.

Člen 58

Pravila, ki se uporabljajo v primeru zamenjave veljavne zakonodaje in/ali pristojnosti za dodelitev družinskih dajatev

1. Kadar se v koledarskem mesecu uporablja zakonodaja drugih držav članic na področju dodelitve družinskih dajatev in/ali pristojnost za to področje preide na druge države članice ne glede na datume za izplačilo družinskih dajatev, določenih v zakonodaji teh držav članic, nosilec, ki je družinske dajatve izplačal ob uporabi zakonodaje, po kateri so bile dajatve na začetku tega meseca dodeljene , te stroške nosi do konca tekočega meseca.

2. Nosilca v drugi zadevni državi članici obvesti o datumu, ko preneha izplačevati zadevne družinske dajatve. Izplačevanje dajatev iz druge države članice oziroma držav članic začne učinkovati od tega datuma.

Člen 59

Postopek za uporabo členov 67 in 68 osnovne uredbe

1. Zahtevek za dodelitev družinskih dajatev se ▐ naslovi na pristojnega nosilca. Za uporabo členov 67 in 68 osnovne uredbe se upoštevajo okoliščine celotne družine, kot da bi vse zadevne osebe imele stalno prebivališče v zadevni državi članici in bi zanje veljala zakonodaja te države članice, zlasti kar zadeva upravičenost posameznika do zahtevka za te dajatve. Če roditelj, ki je upravičena zahtevati dajatve, ne uveljavlja svoje pravice, mora pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja se uporablja, upoštevati zahtevek za dodelitev družinskih dajatev, ki ga predloži drug roditelj/oseba, ki se obravnava kot roditelj, ali oseba ali zavod, ki ima skrbništvo nad otrokom oziroma otroki.

2. Nosilec, ki mu je bil zahtevek predložen v skladu z odstavkom 1, ta zahtevek prouči na podlagi podrobnih podatkov, ki jih je predložil prosilec ▐ ob upoštevanju vseh dejanskih in pravnih elementov, značilnih za položaj družine prosilca.

Če ta nosilec sklene, da se v skladu s členom 68(1) in (2) osnovne uredbe prednostno uporablja njegova zakonodaja, mora družinske dajatve zagotavljati v skladu z zakonodajo , ki jo uporablja.

Če ta nosilec meni, da obstaja upravičenost do razlike v obliki dodatka na podlagi zakonodaje druge države članice v skladu s členom 68(2) osnovne uredbe, isti nosilec zahtevek nemudoma pošlje pristojnemu nosilcu druge države članice in obvesti zadevno osebo; nosilca v drugi državi članici obvesti tudi o svoji odločitvi glede zahtevka in znesku izplačanih družinskih dajatev.

3. Če nosilec, ki mu je bil zahtevek predložen, sklene, da se uporablja njegova zakonodaja, vendar ne kot prednostna pravica v skladu s členom 68(1) in (2) osnovne uredbe, nemudoma sprejme začasno odločitev o veljavnih prednostnih pravilih in v skladu s členom 68(3) osnovne uredbe zahtevek posreduje nosilcu v drugi državi članici, pri čemer o tem obvesti tudi prosilca. Ta nosilec se mora v dveh mesecih izreči o sprejeti začasni odločitvi .

Če se nosilec , ki mu je bil posredovan zahtevek , ne izreče v roku dveh mesecev po prejemu tega zahtevka, velja prej omenjena začasna odločitev, ta nosilec pa izplača dajatve, določene v tej zakonodaji, in nosilca, ki posreduje zahtevek, obvesti o znesku izplačanih dajatev .

4. Če so stališča zadevnih nosilcev glede tega, katera zakonodaja naj se kot prednostna pravica uporablja, različna, se uporablja člen 6(2) do (5) izvedbene uredbe. Zato je nosilec v kraju stalnega prebivališča iz člena 6(2) nosilec v kraju stalnega prebivališča otroka oziroma otrok .

5. Nosilec, ki je začasno izplačal dajatve v znesku, ki presega znesek, kakršnega bo nazadnje dolžan izplačati, se za izterjavo preveč izplačanega zneska po postopku iz člena 71 obrne na prednostnega nosilca.

Člen 60

Postopek za uporabo člena 69 osnovne uredbe

Za uporabo člena 69 osnovne uredbe pripravi Upravna komisija seznam dodatnih ali posebnih družinskih dajatev za sirote iz tega člena. Če nosilcu, ki ima prednostno pravico, v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja, takšnih dodatnih ali posebnih družinskih dajatev ni treba dodeliti, vsak zahtevek za dodelitev družinskih dajatev , ki so mu priloženi vsi potrebni dokumenti in podatki, nemudoma pošlje nosilcu države članice, katere zakonodaja , ki zagotavlja takšne dodatne ali posebne družinske dajatve za sirote, je za zadevno osebo veljala najdlje. Po potrebi se je treba pod enakimi pogoji vrniti nazaj do nosilca v državi članici, po katere zakonodaji je zadevna oseba dopolnila najkrajšo od svojih zavarovalnih dob ali dob prebivanja.

NASLOV IV

FINANČNE DOLOČBE

Poglavje I

Povračilo dajatev ob uporabi členov 35(1) in 41 osnovne uredbe

ODDELEK 1

Povračilo dajatev na podlagi dejanskih stroškov

Člen 61

Načela

1. Za namen uporabe členov 35(1) in 41 osnovne uredbe pristojni nosilec povrne dejanski znesek za zagotovljene storitve, kakor je razviden iz računovodskih izkazov tega prosilca, nosilcu, ki jih je zagotovil, razen v primeru uporabe člena 62 izvedbene uredbe.

▐

2. Če celota ali del dejanskega zneska za storitve iz odstavka 1 ni razviden iz računovodskih izkazov nosilca, ki jih je zagotovil, se znesek za povračilo določi na podlagi pavšalnega zneska, izračunanega na podlagi vseh ustreznih referenc iz razpoložljivih podatkov. Upravna komisija oceni osnove, ki se uporabijo za izračun pavšalnih zneskov, in določi njihov znesek.

3. Stopnje, višje od stopenj, ki veljajo za storitve, zagotovljene zavarovanim osebam, za katere velja zakonodaja, ki jo uporablja nosilec, ki je zagotovil storitve iz odstavka 1, se pri povračilu zneskov ne morejo upoštevati.

▐

ODDELEK 2

Povračilo dajatev na podlagi pavšalnih zneskov

Člen 62

Identifikacija zadevnih držav članic

1. Države članice iz člena 35(2) osnovne uredbe, katerih pravne in upravne strukture so takšne, da je povračilo na podlagi dejanskih stroškov neprimerno, so navedene v Prilogi III k izvedbeni uredbi.

▐

2. Za države članice, navedene v Prilogi III k izvedbeni uredbi, znesek za storitve, zagotovljene družinskim članom, ki nimajo stalnega prebivališča v isti državi članici kot zavarovana oseba, v skladu s členom 17 osnovne uredbe ter za storitve, zagotovljene upokojencem in njihovim družinskim članom v skladu s členi 22, 24(1), 25 in 26 osnovne uredbe, nosilcem, ki so zagotovili navedene storitve, na podlagi pavšalnega zneska, določenega za vsako koledarsko leto, povrnejo pristojni nosilci. Ta pavšalni znesek mora biti čim bližji dejanskim stroškom.

Člen 63

Metoda izračuna mesečnih fiksnih zneskov in skupnega fiksnega zneska

1. Za vsako državo članico, upravičeno do terjatev , se mesečni fiksni znesek na osebo (Fi) za koledarsko leto določi tako, da se letni poprečni strošek na osebo (Yi) po starostni skupini (i) deli z 12 in pri rezultatu uporabi znižanje (X) po naslednji formuli: .

Fi = Yi * 1/12 * (1 - X)

V tej formuli simboli pomenijo naslednje:

— Indeksno število (vrednosti i = 1, 2 in 3) pomeni tri starostne skupine, ki se upoštevajo pri izračunu fiksnih zneskov : i= 1 – osebe, mlajše od 20 let i= 2 – osebe, stare od 20 do 64 let i= 3 – osebe, stare 65 let in več. ▐

— Yi pomeni povprečni letni strošek za osebe starostne skupine i, kot je določen v odstavku 2.

— Koeficient X (0,20 ali 0,15) pomeni znižanje, kot je določeno v odstavku 3 . ▐

2. Povprečni letni strošek na osebo (Yi) v starostni skupini i se dobi tako, da se letni izdatki za vse storitve, ki jih zagotovijo nosilci države članice, pristojne za izplačilo dajatev, vsem osebam zadevne starostne skupine, za katere velja njena zakonodaja in ki stalno prebivajo na njenem ozemlju, delijo s povprečnim letnim številom zadevnih oseb v zadevnem koledarskem letu. Izračun temelji na izdatkih v skladu s sistemom iz člena 23 izvedbene uredbe .

3. Znižanje, ki se uporabi pri mesečnem fiksnem znesku, je načeloma enako 20 % (X = 0,20). Za upokojence in njihove družinske člane znaša 15 % (X = 0,15), če pristojne države članice ni na seznamu iz Priloge IV k osnovni uredbi.

4. Za vsako državo članico, pristojno za izplačilo dajatev, je fiksni znesek za koledarsko leto enak vsoti zmnožkov, ki se izračunajo tako, da se na osebo določeni mesečni fiksni zneski v vsaki starostni skupini i pomnožijo s številom mesecev, ki so jih zadevne osebe v tej starostni skupini dopolnile v državi članici, pristojni za izplačilo dajatev.

Število mesecev, ki so jih zadevne osebe dopolnile v državi članici, upravičeni do terjatev, je enako seštevku koledarskih mesecev v koledarskem letu, v katerem so bile zadevne osebe zaradi prebivanja na ozemlju države članice, upravičene do terjatev, upravičene do storitev na tem ozemlju na stroške države članice, pristojne za izplačilo. To število mesecev se določi na podlagi seznama, ki ga za to na podlagi dokazil o pravicah zainteresiranih oseb, ki jih je predložil pristojni nosilec, vodi nosilec v kraju stalnega prebivališča.

5. Najpozneje … (7) Upravna komisija predloži posebno poročilo o uporabi tega člena in zlasti o znižanjih iz odstavka 3. Na podlagi tega poročila lahko Upravna komisija predloži poročilo, v katerem so spremembe, ki bi se lahko izkazale za potrebne pri zagotavljanju čim boljšega približka med izračunom fiksnih zneskov in dejanskih izdatkov ter pri preprečevanju nesaldiranih ali dvojnih plačil, ki bi jih za države članice lahko povzročila znižanja iz odstavka 3 .

▐

6. Upravna komisija določi metode in podrobna pravila za določitev elementov za izračun fiksnega zneska, navedenih v predhodnih odstavkih.

7. Ne glede na odstavke od 1 do 4 lahko države članice za izračun fiksnega zneska do … (*) uporabljajo člena 94 in 95 Uredbe (EGS) št. 574/72, pod pogojem, da se uporablja znižanje iz odstavka 3 .

Člen 64

Obveščanje o povprečnih letnih stroških

Revizijski odbor se o znesku povprečnega letnega stroška na osebo v vsaki starostni skupini za določeno leto uradno obvesti najpozneje do konca drugega leta, ki sledi zadevnemu letu. Če tako obvestilo ni poslano v tem roku, se upoštevajo povprečni letni stroški na osebo, ki jih je Upravna komisija nazadnje določila za preteklo leto.

Povprečni letni stroški se objavijo v Uradnem listu Evropske unije.

ODDELEK 3

Skupne določbe

Člen 65

Postopek povračila med nosilci

1. Povračilo med zadevnimi državami članicami se izvede takoj. Vsak zadevni nosilec je terjatve dolžan plačati pred iztekom rokov v tem členu, in sicer takoj, ko je to mogoče. Spodbijanje posamezne terjatve ne sme ovirati plačila druge oziroma drugih terjatev.

2. Povračila, določena v členih 35 in 41 osnovne uredbe se med nosilci v državah članicah ▐ izvršijo prek organa za zvezo. Za povračila v skladu s členoma 35 in 41 osnovne uredbe se lahko predvidi ločen organ za zvezo.

Člen 66

Roki za predložitev in plačilo terjatev

1. Terjatve ▐ na podlagi dejanskih izdatkov se pri organu za zvezo države članice, pristojne za izplačilo, predložijo v dvanajstih mesecih po koncu koledarskega polletja, v katerem so bile terjatve zabeležene v računovodskih izkazih nosilca, upravičenega do terjatev .

2. Terjatve na podlagi fiksnih zneskov za posamezno koledarsko leto se pri organu za zvezo države članice, pristojne za izplačilo , predložijo v šestih mesecih, ki sledijo mesecu, v katerem so bili v Uradnem listu Evropske unije objavljeni povprečni stroški za zadevno leto. Seznami iz člena 63(4) izvedbene uredbe se predložijo do konca leta, ki sledi referenčnemu letu.

3. Terjatve, predložene po preteku rokov iz odstavkov 1 in 2, se ne upoštevajo.

4. ▐ Nosilec, pristojen za izplačilo, terjatve pred iztekom obdobja šestih mesecev, ki sledi koncu meseca , v katerem so bile ▐ predložene pri organu za zvezo države članice, pristojne za izplačilo, plača organu za zvezo države članice, upravičene do terjatev in opredeljene v členu 65 izvedbene uredbe. Omenjeno ne velja za terjatve, ki jih je nosilec, pristojen za izplačilo, v tem obdobju iz utemeljenega razloga zavrnil .

5. Spore v zvezi s terjatvijo je treba poravnati najpozneje v enem letu od meseca , v katerem je bila terjatev predložena. ▐

6. Revizijski odbor omogoči, da se računi zaključijo tudi v primerih, kjer poravnava v obdobju, navedenem v odstavku 5, ni možna, ter na utemeljeno zahtevo ene od strani o sporu poda mnenje v šestih mesecih, ki sledijo mesecu, v katerem mu je bila zadeva predložena.

Člen 67

Obresti za zamujena plačila in predplačila

1. Po izteku šestmesečnega obdobja iz člena 66(4) izvedbene uredbe lahko nosilec, upravičen do terjatev, zaračuna obresti na neplačane terjatve , razen če je nosilec, pristojen za izplačilo, v šestih mesecih po koncu meseca, v katerem je bila terjatev predložena, nakazal predplačilo v višini vsaj 90 % celotne predložene terjatve na podlagi člena 66(1) ali (2) izvedbene uredbe. Za tiste dele terjatve, ki jih predplačilo ne zajema, se obresti lahko zaračunajo le od konca enoletnega obdobja iz člena 66(5) izvedbene uredbe .

2. ▐ Obresti se izračunajo na podlagi referenčne stopnje, ki jo Evropska centralna banka uporablja za svoje operacije glavnega refinanciranja. Uporablja se referenčna stopnja, ki velja na prvi dan v mesecu, ko plačilo zapade .

3. Noben organ za zvezo ni obvezan sprejeti predplačila iz odstavka 1. Če pa organ za zvezo odkloni tako ponudbo, nosilec, upravičen do terjatev, ni več upravičen do zaračunavanja obresti na zamujena plačila, povezana z zadevnimi terjatvami, razen v okviru določbe iz drugega stavka odstavka 1.

Člen 68

Zaključek letnih računovodskih izkazov

1. Upravna komisija določi stanje terjatev za vsako koledarsko leto v skladu s členom 72(g) osnovne uredbe na podlagi poročila Revizijskega odbora. V ta namen organi za zvezo Revizijskemu odboru v rokih in po podrobnih pravilih, ki jih odbor določi, sporočijo znesek predloženih, poravnanih ali izpodbijanih terjatev na eni strani (kreditna postavka) ter znesek prejetih, poravnanih ali izpodbijanih terjatev na drugi strani (debetna postavka).

2. Na pobudo Upravne komisije se opravi vsako preverjanje, koristno za nadzor statističnih in računovodskih podatkov, na podlagi katerih se ugotovi letno stanje terjatev iz odstavka 1, zlasti da se prepriča, ali so ti podatki v skladu s pravili, določenimi s tem naslovom.

Poglavje II

Povračilo dajatev za brezposelnost ob uporabi člena 65 osnovne uredbe

Člen 69

Povračilo terjatev za brezposelnost

Kadar ni dogovora v skladu s členom 65(8) osnovne uredbe, nosilec v kraju stalnega prebivališča na nosilca v državi članici, katere zakonodaja je nazadnje veljala za upravičenca, naslovi zahtevek za povračilo dajatev za brezposelnost v skladu s členom 65(6) in (7) osnovne uredbe. Zahtevek se predloži v roku šestih mesecev po izteku koledarskega polletja, v katerem je bilo izvršeno zadnje plačilo dajatev za brezposelnost, za katere se zahteva povračilo. V zahtevku se navedejo znesek dajatev, izplačanih v tri- ali petmesečnih obdobjih iz člena 65(6) in (7) osnovne uredbe , obdobje, za katerega so bile te dajatve izplačane, in osebni podatki brezposelne osebe. Terjatve se predložijo in plačajo prek organov za zvezo zadevnih držav članic.

Zahtevkov, vloženih po roku iz prvega odstavka, ni treba upoštevati.

▐Smiselno se uporabljajo določbe člena 65(1) in člena 66(4) do (6) izvedbene uredbe.

Od konca šestmesečnega obdobja iz člena 66(4) izvedbene uredbe lahko nosilec, upravičen do terjatev, zaračuna obresti na neplačane terjatve. Obresti se zaračunavajo v skladu s členom 67(2) izvedbene uredbe.

Najvišji znesek povračila iz tretjega stavka člena 65(6) osnovne uredbe je v vsakem posameznem primeru znesek dajatve, do katerega bi bila zadevna oseba upravičena v skladu z zakonodajo države članice, ki je zanjo nazadnje veljala, če je bila prijavljena na zavodu za zaposlovanje te države članice. V odnosih med državami članicami, navedenimi v Prilogi XY, pa pristojni nosilci ene izmed teh držav članic, katere zakonodaja je nazadnje veljala za zadevno osebo, v vsakem posameznem primeru določijo najvišji znesek na podlagi povprečnega zneska dajatev za brezposelnost, določenega v skladu z zakonodajo te d