Nizozemski nacionalni postopek za razdelitev omejenih letalskih prometnih pravic

(2007/C 213/04)

Evropska komisija v skladu s členom 6 Uredbe (ES) št. 847/2004 o pogajanjih in izvajanju sporazumov o letalskih prevozih med državami članicami in tretjimi državami objavlja naslednji nacionalni postopek za razdelitev letalskih prometnih pravic med upravičenimi prevozniki Skupnosti v primerih, ko so te pravice omejene s sporazumi o opravljanju letalskih prevozov s tretjimi državami

„Ministerie van Verkeer en Waterstaat

Luchtvaart

Sporočilo o politiki izdajanja licenc

(kakor je bilo spremenjeno z odlokom z dne 7. maja 2007 (VENW/DGTL-2007/7827)

Datum

20 augustus 2004

Ons kenmerk

DGL/04.U01454

Uvod

Sodišče je v sodbi glede dogovora o odprtem nebu z dne 5. novembra 2002 (1) razsodilo, da mora biti evropskemu letalskemu prevozniku, ki želi na Nizozemskem ustanoviti podjetje ali opravljati dejavnost, omogočeno, da nediskrimatorno in pregledno uveljavlja pravice iz nizozemskih bilateralnih pogodbah o zračnem prometu. To je določeno v Uredbi (ES) št. 847/2004 o pogajanjih in izvajanju sporazumov o letalskih prevozih med državami članicami in tretjimi državami. Zato je Generalni direktorat Nizozemske za zračni promet (DGTL) sklenil, da v tem sporočilu uskladi politiko izdajanja licenc in njeno izvajanje z razvojem evropske zakonodaje na tem področju ter da jo zaradi preglednosti prilagodi.

Poleg postopka za izdajanje licenc bo prilagodil tudi njihovo obliko. Tako bo načeloma vsak prevoznik Skupnosti s sedežem na Nizozemskem lahko opravljal lete do vseh ciljev po svetu. V primeru, da bo želel uporabljati določeno progo, bo ta morala biti navedena na seznamu dejansko uporabljenih prog, ki ga je sestavil minister na podlagi licenc.

DGTL želi obstoječi sistem obdržati, v kolikor je ta v skladu z evropsko zakonodajo. V ta namen bo klavzule o lastništvu in nadzoru, ki temeljijo na sodbi Evropskega sodišča v zvezi s pogodbami z Združenimi državami ‚Odprto nebo‘, uskladil z zahtevami iz člena 43 Pogodbe ES (pravica do ustanavljanja).

V primeru omejenega števila pravic pristajanja mora DGTL pred izdajo licence pregledno in nediskrimatorno določiti, kateri letalski prevoznik lahko leti na kateri progi. Pri tem se bo opiral na obstoječo politiko, določeno v Sporočilu o politiki izdajanja dovoljenj iz leta 1994, in nove določbe iz tega sporočila o politiki izdajanja licenc. Ocenjevanje bo opravljeno in obrazloženo v skladu z Zakonom o splošnem upravnem postopku.

Področje uporabe

Letalski prevoznik Skupnosti, ki želi opravljati lete iz Nizozemske na progah tretjih držav in na progah prek in v tretje države ter uveljavljati pravice, ki jih ima Nizozemska na podlagi dvostranskih sporazumov, mora imeti sedež na Nizozemskem in zaprositi za licenco ali v primeru nerednega zračnega prometa za dovoljenje za opravljanje čarterskih letov.

Licenca je veljavna le, če ima letalski prevoznik veljavno operativno licenco v skladu s členom 16a Zakona o letalstvu (Luchtvaartwet).

Izdaja in veljavnost operativne licence sta odvisni od veljavnega spričevala letalskega prevoznika, ki opredeljuje dejavnosti, zajete v operativni licenci (člen 9 Uredbe (EGS) št. 2407/92). Prevozi se opravljajo v skladu z izdanim spričevalom letalskega prevoznika.

V primeru, da letalski prevoznik Skupnosti z nizozemsko licenco nima več sedeža na Nizozemskem, lahko minister licenco prekliče.

Poleg tega izdana licenca ne pomeni, da imetniku ni treba upoštevati predpisov z drugih področij, npr. predpisov organov tretjih držav, v katere leti, ali razpoložljivosti slotov.

Pravna podlaga

Nacionalna pravna podlaga

Licenca ali dovoljenje za opravljanje čarterskih letov se izdata na podlagi člena 16b Zakona o letalstvu, ki predvideva izdajo licence v skladu s členom 16, ki ne spada pod člen 16a. To je tudi pravna podlaga za določitev teh pravil.

Licenca se lahko izda za največ pet let. Ocena pred izdajo licence se opravi v skladu s tem sporočilom o politiki izdajanja licenc in Sporočilom o politiki izdajanja dovoljenj. Pri odstopanjih tega sporočila od Sporočila o politiki izdajanja dovoljenj velja Sporočilo o politiki izdajanja licenc. Pri čarterskih letih velja tudi Odlok o nerednem zračnem prometu (BOL-Besluit ongeregeld luchtvervoer, Odlok z dne 2. maja 1975/Uradni list Kraljevine Nizozemske iz leta 1975, št. 227), pri paketnih potovanjih pa Odlok o mednarodnem turističnem prometu (Odlok ‚IT-reizen‘, Uredba z dne 5. februarja 1981, št. LV/L 20478/Rijksluchtvaartdienst, Uradni zbornik iz leta 1981, št. 33).

Poleg Odloka o mednarodnem turističnem prometu veljajo za neredne zračne lete v skladu s členom 7 Odloka o nerednih zračnih letih Odlok o tovornem prometu in ostalih letih (Uredba z dne 5. februarja 1981, št. LV/L 20477 Rijksluchtvaartdienst, Uradni zbornik iz leta 1981, št. 33), Odredba o letih ABC (Odredba z dne 11. junija 1979, št. LV/L 22952, Uradni zbornik iz leta 1979, št. 131) in Odredba o prevozu zaključenih skupin (Odredba z dne 29. julija 1975, Uradni zbornik iz leta 1975, št. 150).

Evropska pravna podlaga

Evropsko sodišče je 5. novembra 2002 izreklo sodbo o zadevah, ki jih je Komisija predložila v zvezi s pogodbami z ZDA ‚Odprto nebo‘ (2). Evropsko sodišče je razsodilo, da so nekatera področja v izključni pristojnosti Skupnosti. Poleg tega klavzule o nacionalnem lastništvu in nadzoru v letalskih sporazumih kršijo pravico do ustanavljanja iz člena 43 Pogodbe ES. Tako Sodišče kot Komisija (3) sta države članice pozvala, da prekinejo kršitev Pogodbe ES.

Nizozemska mora na podlagi sodb Sodišča in člena 10 Pogodbe ES sprejeti ustrezne ukrepe, ki bodo zagotovili skladnost z obveznostmi na podlagi Pogodbe in delovanja institucij Skupnosti. Na podlagi sodbe je Komisija v Sporočilu Komisije o odnosih med Skupnostjo in tretjimi državami na področju zračnega prometa (COM(2003) 94) in pozneje sprejeti Uredbi o pogajanjih in izvajanjih sporazumov o letalskih prevozih med državami članicami in tretjimi državami (ES) št. 847/2004) določila obveznosti, ki zadevajo dodeljevanje prometnih pravic. Zlasti člen 5 te uredbe je pomemben za izdajanje licenc.

Vrste licenc pri dodeljevanju prog

Izvzetje od licence pri dodeljevanju prog

V skladu z Uredbo št. 2408/92 o dostopu letalskih prevoznikov Skupnosti do letalskih prog znotraj Skupnosti (4) lahko letalski prevozniki Skupnosti z operativno licenco, ki jo je izdala ena od držav članic ES, opravljajo zračne prevoze znotraj ES. Pri progah v nekatere države članice jih mora odobriti tudi zadevna država članica.

Na Nizozemskem se licenca dodeli samodejno brez upravnega postopka, razen pri poročanju letališču in kontroli zračnega prometa o dejanskem času leta. Od 1. aprila 1997 lahko letalski prevozniki Skupnosti opravljajo tudi kabotažo, t.j. prevoz z in do letališč znotraj države članice. Za opravljanje prevozov izven ES je treba zaprositi za licenco ali dovoljenje za opravljanje čarterskih letov.

Licence

Letalske proge izven Evropske skupnosti urejajo v glavnem dvostranski sporazumi. Vsak dvostranski sporazum ima poseben značaj. Dodeljene pravice so liberalne ali omejitvene, odvisno od različnih političnih in gospodarskih dejavnikov, kot je na primer tržna moč letalskega prevoznika v državi, s katero je sklenil sporazum o letalskih prevozih. Izdajanje in ocenjevanje licenc zadevata torej samo proge izven Evropske unije.

Trenutno najbolj liberalen sporazum o letalskih prevozih je Sporazum ‚Odprto nebo‘ z Združenimi državami. Tak odprt sistem omogoča več nizozemskim letalskim prevoznikom, da letijo z vseh ciljev na Nizozemskem do vseh ciljev države pogodbenice s katerim koli postankom in nadaljnjim letom do vseh ciljev. Pogostosti takih letov ta zelo liberalni sistem ne omejuje. Temu ustrezno se v teh primerih licence za redne zračne lete za prevoz potnikov in tovora ter dovoljenje za opravljanje čarterskih letov izdajo skoraj samodejno.

V primeru, da je dvostranski sistem omejevalen, sporazum o letalskih prevozih med drugim določa, koliko letalskih prevoznikov lahko kako pogosto redno leti na katerih letalskih progah. V nekaterih primerih bo tretja država v skladu z dogovori iz sporazuma tudi zahtevala, da prevoznik sporoči tarife. Pri teh tarifah se lahko zahteva odobritev zadevne države.

Na splošno tako liberalni kot omejevalni sporazum o letalskih prevozih trenutno zahtevata, da je letalski prevoznik (ali prevozniki), ki ga je treba navesti, pretežno v nizozemski lasti in pod dejanskim nizozemskem nadzorom. Ti sporazumi urejajo predvsem redne lete. Do zdaj je nizozemska vlada pri licencah za letalske proge, izdanih za redne prevoze, zahtevala nizozemsko lastništvo in nadzor. Ta zahteva o lastništvu in nadzoru se spremeni v zahtevo, da mora biti prevoznik, ki se mu izda licenca, prevoznik v Skupnosti s sedežem na Nizozemskem. Čarterski leti in leti ad hoc se običajno obravnavajo izven obsega sporazuma o letalskih prevozih v okviru dvostranskih odnosov za vsak primer posebej; v ta namen se izda dovoljenje za opravljanje čartetrskih letov.

Dovoljenje za opravljanje čarterskih letov

Kot je navedeno zgoraj, velike večina čarterskih letov in letov ad hoc ne urejajo dvostranski sporazumi. Za lete znotraj Evrope ne velja poseben sistem za čarterske lete, zanje se uporablja Uredba (EGS) št. 2408/92. Načeloma se pri čarterskih letih ne razlikuje med nizozemskimi in nenizozemskimi letalskimi prevozniki, če imajo v državi, v kateri ima nenizozemski letalski prevoznik sedež, nizozemski prevozniki enakopraven dostop do čarterskih letov.

Vprašanje državljanstva pri opravljanju čarterskih letov torej nima pomembne vloge. Vendar mora biti tudi tu postopek pregleden in nediskriminatoren. Na zahtevo se za opravljanje čarterskih letov ali letov ad hoc lahko izda dovoljenje za opravljanje čarterskih letov, v katerem je določeno, da lahko prevoznik v določenem obdobju opravi določeno število čarterskih letov. Pri ocenjevanju zahtevka veljajo iste smernice kot pri ocenjevanju zahtevka za izdajo licence. Tudi postopek posvetovanja in odločanja je enak. Prav tako veljajo tudi smernice in postopki odobritve iz Odloka o nerednem zračnem prometu (Sklep z dne 2. maja 1975, Uradni list Kraljevine Nizozemske iz leta 1975, št. 227) ter z njim povezana podrobna pravila (v primeru potovalnih paketov Sklep o mednarodnem turističnem prometu (Odredba z dne 5. februarja 1981, Uradni zbornik iz leta 1981, št. 33)).

Ker je eden od pomembnejših ciljev politike izdajanja licenc krepitev omrežja rednih zračnih letov, je pri izdaji dovoljenja za čarterske lete odločilno, ali bo izvajanje zadevnih čarterskih letov vplivalo na letalsko politiko in gospodarsko osnovo pomembnih rednih letov. V primeru, da želi čarterski prevoznik izvajati redne zračne prevoze, mora operativno licenco in spričevala letalskega prevoznika ustrezno prilagoditi po ustreznem postopku v skladu z Uredbo št. 2407/92 in JAR-OPS.

Postopek izdajanja licenc

Pogajanja o politiki zračnega prometa

Interesi nacionalnih letalskih prevoznikov imajo pri pogajanjih o politiki zračnega prometa pomembno vlogo. Trenutno se v praksi prometne pravice pogosto dodelijo na podlagi zanimanja za nove možnosti, ki ga je izrazil en ali več prevoznikov. Pri tem se upošteva predvsem, ali je zahtevek zainteresiranega letalskega prevoznika v skladu s Sporočilom o politiki izdajanja dovoljenj in ali letalski prevoznik izpolnjuje vse zahteve. Nato sledi posvetovanje z ostalimi zainteresiranimi strankami, ki so lahko prisotne na pogajanjih. Če se ob zaključku pogajanj lahko imenuje le omejeno število letalskih prevoznikov, ki bodo uveljavljali prometne pravice, se v skladu s smernicami politike izdajanja dovoljenj partnerju dvostranskega odnosa po ustreznih diplomatskih poteh pošlje obvestilo o imenovanju. Obstoječa imenovanja in dodeljene letalske proge se vzdržujejo v skladu s predpisi in omejitvami, določenimi v licenci.

V skladu s sodbo Sodišča se upošteva tudi interese letalskih prevoznikov Skupnosti s sedežem na Nizozemskem. Postopek od pogajanj o zračnem prometu do sklenitve sporazuma mora biti pregleden in nediskriminatoren tudi za letalske prevoznike, ki niso nacionalni prevozniki Skupnosti.

Postopek

Letalski prevozniki v Skupnosti s sedežem na Nizozemskem morajo sami predložiti zahtevek za uveljavljanje dodeljenih prometnih pravic ali prostih letalskih prog, ki jih drugi letalski prevozniki ne uporabljajo več. Če letalski prevoznik predloži pisni zahtevek za izdajo licence, DGTL najprej prouči, ali odnos v zvezi z zračnim prometom na zadevni progi dopušča odobritev zahtevka.

Pri obravnavi zahtevka za izdajo licence veljajo običajni upravni predpisi iz poglavij 3, 4 in 6 Zakona o splošnem upravnem postopku. V skladu s temi pravili se odločitev o zahtevku načeloma sprejme v primernem roku osmih tednov po prejemu zahtevka. Prav tako se v skladu s temi pravili prosilcu na primer omogoči, da po potrebi dopolni zahtevek. Prosilec ima v primeru delno ali v celoti zavrnjenega zahtevka pravico do ugovora. V skladu z Zakonom o splošnem upravnem postopku imajo tudi zainteresirane tretje stranke pravico do ugovora, če se pričakuje, da bodo imele pomisleke glede odobritve zahtevka. Po sprejetju odločitve lahko različne zainteresirane stranke vložijo pritožbo.

V skladu z novim sistemom velja licenca pet let. V nasprotju s prejšnjimi sistemi v novem sistemu letalske proge nimajo ločenih obdobij veljavnosti. Letalske proge, ki jih je treba uporabljati, in zadevna pogostost letov so vključene na seznam dejansko uporabljenih prog, ki ga določi minister. Veljavnost seznama, ki je sestavljen na podlagi licenc, je enaka veljavnosti licenc. Ta seznam se lahko spremeni na podlagi predpisov in omejitev iz licence. V skladu s členom 3 licence se lahko seznam spremeni tako, da se za imetnika licence razširi dovoljena uporaba razpoložljivih prometnih pravic. Minister lahko seznam spremeni tudi, če imetnik licence eno leto ali več ni letel na progi, za katero mu je bilo v skladu z licenco izdano dovoljenje (načelo pogostosti uporabe ‚use it or lose it‘).

Načelo pogostosti uporabe

Člen v licencah, ki dopušča odvzem letalskih prog, na katerih se ni opravljalo letov več kot eno leto, se ohrani in se bo zaradi morebitnega povečanja števila zahtevkov, pri katerih se dodeli majhno število pravic, uporabljal pogosteje. Zaradi prehoda k temu bolj aktivnemu pristopu se bo uporabljala možnost odvzema letalskih prog po samo enem letu od sprejetja prilagojene odločitve, zlasti zato, ker je bila ta določba v zadnjih letih samo določba na papirju.

V primeru, da se eno leto po izdaji dovoljenja za uporabo določenih letalskih prog izkaže, da je letalski prevoznik na določeni progi med letom uporabil manj kot 80 % dodeljene pogostosti letov, lahko minister prekliče dovoljenje za to progo tako, da jo črta s seznama dejansko uporabljenih prog. Pri tem upošteva smernice spodaj opisane politike.

Za proge, ki so bile odobrene to leto z odločbo o izdaji licence, velja, da lahko imetnik licence uporablja samo letalske proge v okviru pravic, zajetih v sporazumih o zračnem prometu na dan 22. avgusta 2004.

Za namene nadzora bo dovoljena pogostost letov na določenih progah določena v upravnem postopku. V ta namen se po dogovoru z letalskimi prevozniki s sedežem na Nizozemskem sestavi seznam, ki med drugim določa pogostost letov na dodeljenih letalskih progah.

V primeru, da je letalski prevoznik edini prevoznik, imenovan v sporazumu o zračnem prometu, in v primeru, da ni mogoče imenovati nobenega drugega prevoznika (enkratno imenovanje), se lahko v tem primeru odvzame dodeljena pogostost letov na tej progi. V primeru, da je imenovan ali da bi lahko bilo imenovano več letalskih prevoznikov (večkratno imenovanje), se bo proučil odvzem licence za neuporabljeno dodeljeno pogostost letov. V primeru, da bolj omejena uporaba ni v skladu s cilji smernic spodaj opisane politike, ki se upoštevajo pri dodeljevanju redkih prometnih pravic, se lahko tudi v primeru večkratnih imenovanj prouči odvzem dodeljene pogostosti letov in njena sprostitev za ponovno dodelitev.

Vendar minister ne bo preklical dovoljenja, če lahko letalski prevoznik dokaže, da je nezadostna izkoriščenost dodeljene pogostosti letov posledica izjemnih okoliščin, ki jih ni bilo mogoče preprečiti niti s sprejetjem vseh ustreznih ukrepov. To bi lahko bila npr. situacija, ki sledi terorističnemu napadu ali izbruhu SARS-a, pa tudi npr. nujne omejitve iz taktičnih razlogov pri pogajanjih ali druge zadeve v zvezi s politiko zračnega prometa. To lahko vključuje tudi situacije, v katerih je skupna uporaba oznak strogo omejena s strožjimi dogovori.

Vsi letalski prevozniki v Skupnosti s sedežem na Nizozemskem, t.j. vključno s prevozniki, ki so imeli do odvzema dovoljenje za opravljanje letov na teh letalskih progah, so v postopkih dodeljevanja upravičeni do ponovne dodelitve odvzetih prog po postopku dodeljevanja. V ta namen morajo prevozniki izraziti svoj interes glede opravljanja letov na določeni letalski progi tako, da predložijo pisni zahtevek (najpozneje tri mesece pred sezono, v kateri želi prevoznik začeti opravljati lete v primeru, da se letalska proga/pogostost sprosti). Na podlagi zahtevka in razpoložljivosti pravic bo DGTL sprejel odločitev v skladu z veljavnimi določbami splošnega upravnega postopka.

Vendar lahko minister tudi odloči, da dodeljene pogostosti letov na letalskih progah kljub omejeni uporabi ne bo odvzel. Za to se lahko odloči v primeru, da letalski prevoznik, ki ima dovoljenje, pravočasno obvesti organe, da bo v naslednjem letu tako zelo povečal število letov, da bo spet v celoti uporabljal dodeljeno pogostost, in da noben drug letalski prevoznik ni izrazil interesa za opravljanje teh letov.

Osnovne smernice politike

Osnovne smernice politike, ki jih uporablja DGTL pri ocenjevanju zahtevka za uveljavljanje prometnih pravic, so delno določene v Sporočilu o politiki izdajanja dovoljenj in delno v splošni politiki Ministrstva za promet in vodno gospodarstvo na podlagi sistematike proračuna ‚Od proračuna do letnega poročila‘ (VBTB) (5). Zaradi jasnosti so smernice politike kratko opisane v nadaljevanju. DGTL bo vsak zahtevek ocenil v skladu s smernicami politike ob upoštevanju posledic za politiko zračnega prometa na podlagi sodb Sodišča, ki so prav tako navedene v nadaljevanju. Ker se sporazumi o zračnem prometu med seboj zelo razlikujejo, se spreminja tudi poudarek na različnih smernicah.

Politika zračnega prometa

Eden izmed splošnih ciljev politike Ministrstva za promet in vodno gospodarstvo je, da ‚s pomočjo učinkovitega sistema prispeva k razvoju in trajnosti uspešnega trga za zračni promet‘ (6). V tem okviru Nizozemska prispeva k razvoju odprtega in prostega trga prevozov. Pri pogajanjih o sporazumih o zračnem prometu si zato prizadeva za čim bolj liberalen pristop. Poleg tega mora pri pogajanjih o dodelitvi prometnih pravic upoštevati taktične preudarke politike zračnega prometa.

V skladu z nacionalnimi klavzulami, ki so navedene na začetku tega sporočila, si bo DGL po dogovoru s partnerjem iz dvostranskega odnosa prizadeval prilagoditi klavzule iz različnih sporazumov o zračnem prometu, s čimer bo drugim letalskim prevoznikom v Skupnosti s sedežem na Nizozemskem omogočil, da dodeljene prometne pravice uveljavljajo po veljavnih nacionalnih postopkih. V primeru, da partner DGL vztraja pri nacionalnih klavzulah, DGL obravnava vsak primer posebej in prouči, kako naj z njim postopa ter kakšne bi bile posledice za dodelitev prometnih pravic ter s tem povezane razpoložljivosti na teh letalskih progah.

Za prihodnja pogajanja o politiki zračnega prometa je treba zaradi preglednosti postopka in enakopravnega dostopa do pridobljenih pravic prilagoditi način dela. Pri tem je treba upoštevati pravila iz Uredbe o pogajanjih in izvajanju sporazumov o letalskih prevozih med državami članicami in tretjimi državami (ES 847/2004) (7). Pogajanja bodo potekala v imenu vseh letalskih prevoznikov v Skupnosti, po zaključku pogajanj pa bodo vsi letalski prevozniki Skupnosti s sedežem na Nizozemskem prejeli obvestilo in lahko nato vložijo zahtevek za uveljavljanje dodeljenih pravic.

Kar zadeva tovor, si bo DGL prizadeval vzpostaviti ločen sistem z dvostranskim partnerjem, s čimer bo čim bolj upošteval interese letalskih prevoznikov tovora. V primeru, da za tovor ni mogoče vzpostaviti ločenega sistema, bo DGL v skladu s smernicami politike iz tega sporočila in Sporočila o politiki izdajanja dovoljenj za vsak primer preučil, kako je mogoče dodeljene pravice razdeliti med prevoznike potnikov in prevoznike tovora.

V obdobju od pogajanj o politiki zračnega prometa do uporabe dodeljenih prometnih pravic veljajo veljavna nacionalna in evropska pravila o konkurenci ter zadevna sodna praksa. V zvezi s skupnimi oznakami morajo nizozemske oblasti načeloma za lete iz, v in prek Nizozemske določiti samo letalskega prevoznika, ki bo lete izvajal. Kljub temu nekatere države zahtevajo, da sporazum o zračnem prometu velja tudi za tržnega prevoznika. Včasih za opravljanje letov zahtevajo tudi licenco. V primeru enkratnega imenovanja bi to lahko pomenilo, da ne bo mogoče določiti drugega letalskega prevoznika v Skupnosti s sedežem na Nizozemskem. V primeru večkratnih imenovanj bi to lahko pomenilo, da število letov, ki se opravlja za tržnega prevoznika, omejuje preostalo pogostost letov v skladu s sporazumom o zračnem prometu. Na zahtevo tržnega prevoznika se bo v takšnih primerih preverilo, ali je to razlog, da minister imenuje prevoznika in/ali mu izda dovoljenje v skladu z licenco za letalske proge.

Pri obstoječih skupnih oznakah, ki so že dovoljene v skladu s sporazumi o zračnem prometu, letalski prevozniki ohranijo svoje pravice pod pogojem, da upoštevajo pogoje iz licence in druge določbe.

DGTL mora biti obveščen, če letalski prevoznik pridobi dovoljenje za opravljanje letov na določeni letalski progi in namerava neposredno uporabo te proge s skupnimi oznakami preoblikovati v posredno uporabo. V primeru, da so zaradi zgoraj navedene prilagoditve načina upravljanja ali novih skupnih oznak potrebna pogajanja o politiki zračnega prometa, katerih posledica so lahko spremembe paketa pravic, bo DGTL na podlagi smernic politike ponovno proučil dodelitev pravic.

Kakovost omrežja

Kot je navedeno v Sporočilu o politiki izdajanja dovoljenj, je vpliv na omrežje letalskih povezav iz, v in prek Nizozemske pomemben dejavnik pri ocenjevanju zahtevka za izdajo licence letalskemu prevozniku za opravljanje letov na progi izven Evropske skupnosti. Sporočilo določa, da rednim letalskim prevoznikom ni mogoče izdati licence za opravljanje letov na letalskih progah, za katere obstaja verjetnost, da bodo bistveno vplivale na glavne povezave obstoječega svetovnega omrežja letov iz Nizozemske. To je v skladu s politiko krepitve omrežja zračnih povezav prek Nizozemske. V okviru VBTB za obdobje 2002-2006 se lahko cilj politike povzame kot ‚ohranitev in krepitev povezav na odprtem in konkurenčnem trgu mednarodnega prevoza, ki jih ima Nizozemska s svetovnim letalskim omrežjem‘ (8). Eden izmed glavnih ciljev pri tem je, da ostane letališče Schiphol še naprej eno izmed štirih najboljših letališč Severozahodne Evrope, kar zadeva kakovost omrežja.

Ali je prispevek h kakovosti omrežja zadosten, se bo med drugim ocenilo z vidika vkrcanja in izkrcanja potnikov na eni strani in tranzitnih potnikov (9) na drugi. Za vkrcanje in izkrcanje potnikov je glavno merilo ‚kakovost dostopa‘ do Nizozemske prek zračnega prostora (tj. letališče Schiphol). Za tranzitne potnike je dodatno merilo ‚kakovost tranzita‘ prek Nizozemske (tj. letališče Schiphol).

Merila za ocenjevanje kakovosti omrežja, ki se upoštevajo, so odvisna od vrste in kakovosti zračnih storitev, ki so na voljo. Bistveno merilo DGTL je pri tem:

— opis zračne storitve (tj. predvidene proge),

— pogostost zračne storitve in njena zmogljivost,

— vrsta letala in konfiguracija,

— neposredni ali posredni let,

— začetek opravljanja zračne storitve,

— stalnost opravljanja zračne storitve,

— vrsta storitve (za potnike, tovor ali drugo),

— dostopnost zračne storitve za uporabnike,

— možnost nadaljnjih letov,

— konkurenčnost proge.

Varnost

Splošni cilj DGTL je ‚krepitev varnosti zračnega prometa in prevoza‘ (10). Letalski prevoznik mora zato imeti veljavno spričevalo letalskega prevoznika (AOC). Prevozi se lahko opravljajo samo v okviru omejitev AOC in v skladu z veljavnimi nacionalnimi in mednarodnimi varnostnimi zahtevami.

Izdaja in veljavnost operativne licence in dovoljenja za opravljanje čarterskih letov sta odvisni od veljavnega AOC, ki opredeljuje dejavnosti, zajete v operativni licenci (člen 9 Uredbe (EGS) št. 2407/92).

Okolje

Splošni cilj politike okolja je ‚doseči in vzdrževati stalen razvoj zračnega prometa‘ (11). Zato so pomembne tudi vrednosti hrupa in emisij letal, ki se uporabljajo na določeni letalski progi.

Ustanavljanje

Člen 43 Pogodbe ES prepoveduje omejevanje svobodnega ustanavljanja za državljane (ali družbe, glej člen 48 ES) in omejevanje ustanavljanja agencij, podružnic ali hčerinskih družb državljanov katere koli države članice.

Na podlagi člena 43 lahko državljani/podjetja države članice opravljajo dejavnosti v drugi državi članici v skladu z nacionalno zakonodajo, ki velja za državljane v državi, v kateri imajo ti sedež. Evropsko sodišče je razsodilo, da je treba podjetje s sedežem v eni izmed držav članic enako obravnavati kot nacionalna podjetja te države članice. Zato nacionalno lastništvo in nadzor, ki sta predvidena v sporazumih o zračnem prometu, predstavljata kršitev svobodnega ustanavljanja.

Splošno pravilo in zadevna sodna praksa Sodišča kažeta, da je cilj evropskih zahtev v zvezi z ustanavljanjem dejansko in učinkovito izvajanje dolgoročnih dejavnosti na področju zračnega prometa; pravna oblika podjetja tu ni odločilna. To je zapisano tudi v uvodni izjavi 10 Uredbe o pogajanjih in izvajanju sporazumov o letalskih prevozih med državami članicami in tretjimi državami.

Pri vložitvi zahtevka za uveljavljanje pravic v zračnem prometu, ki jih je pridobila Nizozemska v dvostranskih pogajanjih, bo DGTL preveril, ali ima letalski prevoznik v Skupnosti dejansko sedež na Nizozemskem. Merila učinkovite vključitve v nacionalno gospodarstvo in stalna prisotnost na Nizozemskem, oblikovana v sodni praksi Sodišča, bodo pri tem odločilna. Letalski prevoznik v Skupnosti s sedežem na Nizozemskem mora poleg tega upoštevati nizozemsko zakonodajo, ki velja za nizozemske letalske prevoznike. To zajema zahteve glede izdajanja licenc iz členov 16, 16a in 16b Zakona o zračnem prometu, ki temeljijo zlasti na zahtevah Uredbe (EGS) št. 2407/92.

Načeloma omejevanje prevoznikov iz drugih držav članic EU na podlagi AOC ni dovoljeno, saj mora biti prvotna licenca, ki jo izda matična država, v skladu s spremembami iz Uredbe (EGS) št. 2407/92. Pri tem je treba upoštevati, da trenutne varnostne zahteve še niso popolnoma usklajene. To je lahko vzrok, da se v zvezi z varnostnimi zahtevami do uskladitve uporablja nacionalno pravo (12). Zato lahko minister v skladu s členom 16a(4) prekliče licenco, ki sodi v področje uporabe Uredbe (EGS) št. 2407/92, z utemeljitvijo, da je izvajanje prevoza v nasprotju z zakonodajnimi predpisi ali da se ne upoštevajo predpisi v zvezi z licenco.

Zgoraj navedena uvodna izjava 10 tudi določa, da za podjetje, ki ima sedež v več državah članicah, veljajo zahteve nacionalne zakonodaje, v kolikor je ta v skladu s pravnimi akti Skupnosti. To pomeni, da poleg določb Zakona o zračnem prometu velja tudi nacionalna zakonodaja, npr. na področju delovnega prava in prava varstva potrošnikov, v primeru, da se uporablja nediskriminatorno.

Lastništvo in nadzor

Sodišče Evropskih skupnosti je razsodilo, da nacionalne določbe iz sporazumov o zračnem prometu, ki ne predvidevajo upravičenosti dodeljenih prometnih pravic za vse letalske prevoznike v Skupnosti s sedežem v zadevni državi, predstavljajo kršitev pravice do ustanavljanja.

Zahteva iz licence, ki določa, da sta prevladujoče lastništvo in dejanski nadzor nizozemska, se nadomesti. V skladu s členom 4(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2407/92 (13) se zahteve oblikujejo tako, da mora biti letalski prevoznik letalski prevoznik v Skupnosti s sedežem na Nizozemskem. Letalski prevoznik v Skupnosti je trenutno v skladu z Uredbo št. 2407/92 letalski prevoznik, katerega lastništvo (večinski delež) in dejanski nadzor sta v rokah ene ali več držav članic Evropske unije in/ali državljanov držav članic. Ali je prevoznik letalski prevoznik Skupnosti, se lahko dokaže z veljavno operativno licenco v skladu z zgoraj navedeno uredbo. Zahteva se torej operativna licenca v skladu z Uredbo št. 2407/92.