KAZALO

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU SVETU – IZVAJANJE DIREKTIVE 98/34/ES V LETIH 2009 IN 2010

Povzetek 3

DEL I : STANDARDIZACIJA 3

1. Uvod 3

2. Postopek obveščanja 4

2.1. Izvajanje postopka v letih 2009 in 2010 4

2.2. Sklep 6

3. Mandati 6

3.1. Izvajanje postopka izdaje mandata v letih 2009 in 2010 6

3.2. Predvideni razvoj na področju mandatov 7

3.3. Sklep 8

4. Uradno nasprotovanje 9

4.1. Izvajanje postopka v letih 2009 in 2010 9

4.2. Sklep 9

DEL II: TEHNIČNI PREDPISI 10

1. Razvoj v letih 2009 in 2010 10

1.1. Uporaba postopka v okviru „boljše zakonodaje“ 10

1.2. Izboljšave pri upravljanju postopka iz Direktive 98/34 11

2. Uporaba postopka iz Direktive 98/34 11

2.1. Uspešnost: splošni pregled 11

2.2. Uporaba nujnega postopka 14

2.3. Spremljanje odzivov Komisije 15

2.4. Dialog z državami članicami 15

2.5. Kršitve Direktive 16

2.6. Sklep 16

POVZETEK

V tem poročilu je analizirana uporaba postopkov iz Direktive 98/34/ES[1] za standardizacijo in tehnične predpise v letih 2009 in 2010. Poudarja pomemben prispevek standardizacije in postopka uradnega obveščanja o tehničnih predpisih k delovanju enotnega trga in izvajanju politike boljše zakonodaje[2].

Del o standardizaciji vsebuje postopek obveščanja o standardih, zahtevke Komisije evropskim standardizacijskim organizacijam (ESO)[3] za pripravo standardov („mandati“) in uradno nasprotovanje standardom. Vse navedene dejavnosti so se izkazale za pomembne dejavnike pri delovanju enotnega trga. Postopek obveščanja je vnesel preglednost na področje standardov na nacionalni in posledično tudi na evropski ravni ter spodbudil nacionalne standardizacijske organe (NSO) k nadaljnjemu oblikovanju pobud na evropski ravni in k spodbujanju evropske harmonizacije. Države članice in Komisija lahko z uradnimi nasprotovanji zagotavljajo, da standardi izpolnjujejo cilje predpisov, kadar se uporabljajo za zakonodajo „novega pristopa“. Mandati opredeljujejo odnos med službami Komisije in standardizacijskimi organi ter pomenijo povezavo med ravnjo politike in njeno tehnično realizacijo.

Na področju tehničnih predpisov se je pokazalo, da je uradno obveščanje Komisije o nacionalnih tehničnih predpisih pred njihovim sprejetjem učinkovit instrument za preprečevanje ovir v trgovini, sodelovanje med Komisijo in državami članicami ter med samimi državami članicami, pa tudi za izboljšanje regulativnega okvira. V zvezi s tem je postopek uradnega obveščanja pomemben instrument za usmerjanje nacionalnih regulativnih dejavnosti v nekaterih nastajajočih sektorjih in izboljšanje kakovosti nacionalnih tehničnih predpisov v smislu večje preglednosti, berljivosti in učinkovitosti na neusklajenih ali delno usklajenih področjih. Večja jasnost v zakonodajnih okvirih držav članic je gospodarskim subjektom pomagala pri znižanju stroškov dostopa do predpisov in njihovi pravilni uporabi.

DEL I : STANDARDIZACIJA

UVOD

Ta oddelek obravnava del Direktive 98/34/ES o standardizaciji, ki zajema tri glavne dejavnosti, in sicer postopek obveščanja o standardih, zahtevke Komisije, predložene evropskim standardizacijskim organizacijam za pripravo standardov (mandati[4]), in uradno nasprotovanje standardom, ki podpirajo direktive novega pristopa. V njem so pojasnjeni statistični podatki za obdobje 2009(2010.

POSTOPEK OBVEščANJA

Postopek obveščanja na področju standardov je namenjen spremljanju novih standardizacijskih dejavnosti, ki jih uvajajo nacionalni standardizacijski organi (NSO, kakor so navedeni v Uredbi). Sistem uradnega obveščanja je bil vzpostavljen predvsem z namenom, da lahko drugi organi predložijo pripombe, sodelujejo pri delu ali zahtevajo pobudo na evropski ravni (glej Prilogo 1).

Izvajanje postopka v letih 2009 in 2010

Postopek se je v letih 2009 in 2010 še naprej uspešno izvajal. Iz poročil, ki jih vsako leto pripravita CEN in CENELEC, je razvidno, da se je letno povprečje nacionalnih ukrepov v letu 2010 znatno povečalo. Za to povečanje sta zaslužna predvsem ELOT[5], ki je povprečno letno število uradnih obvestil z 1,25 v obdobju 2006(2009 povečal na 464 v letu 2010, in UNI[6], ki je v letu 2010 podvojil svoje običajno število uradnih obvestil. V Prilogi 2 so uradna obvestila razčlenjena po državah.

Če izvzamemo neznačilno število uradnih obvestil, ki jih je v letu 2010 predložil ELOT, in primerjamo statistične podatke za obdobje 2009(2010 s preteklim obdobjem, je število uradnih obvestil držav EU-15 nespremenjeno s približno 1 500 uradnimi obvestili letno, število uradnih obvestil držav EU-12 pa se je zmanjšalo s 400 na 230 (glej Prilogo 3).

Razlog za izjemno število uradnih obvestil, ki jih je predložil ELOT, izhaja iz odločitve grškega ministrstva za javna dela, da spremeni status približno 460 tehničnih specifikacij (javnih in zasebnih) o nacionalnih tehničnih specifikacijah. Tako je ELOT izvedel obširni projekt preoblikovanja obstoječih besedil v ustrezno obliko za nacionalne tehnične specifikacije ter preveril in posodobil vsa sklicevanja na evropske standarde. ELOT je ta ukrep naznanil po postopkih iz Direktive 98/34/EC.

Razlog za povečanje uradnih obvestil UNI v letu 2010 je izboljšanje postopkov UNI za pripravo in objavo standardov. Ta trend naraščanja je UNI omogočil, da je bolje opravil revizijo obstoječih nacionalnih standardov, ki so prav tako predmet uradnega obveščanja. Dejansko je šlo pri več kot 60 % uradnih obvestilih UNI iz leta 2010 za revizije obstoječih italijanskih standardov.

Razčlenitev po sektorjih (Priloga 4) kaže, da je največ nacionalnih uradnih obvestil s področja gradbeništva v najširšem smislu, in sicer so najpogosteje povezana s konstrukcijami in protipožarno zaščito. Pomembno področje so tudi živila.

Na podlagi informacij, ki so bile predložene med postopkom, se vlagajo zahtevki za dodatne informacije služb Komisije, pa tudi za poizvedbe glede mirovanja (člen 7), ki izhajajo iz uradnih obvestil ali drugih virov.

Z izjemo izrednih razmer v letu 2010 se je število uradnih obvestil od leta 2006 zmanjševalo. V državah EU-12 se je število uradnih obvestil v obdobju 2009(2010 zmanjšalo, kar je lahko znak uspešnega vključevanja v sistem, saj se v primerjavi z nacionalnimi standardi razvija več evropskih standardov. Na splošno se postopek izvaja dobro in deluje pravilno. Sprememba trenda v letu 2010 se v letu 2011 predvidoma ne bo nadaljevala, saj je povezana s specifičnimi dogodki.

Sklep

Postopek obveščanja je še vedno pomemben pri spodbujanju nacionalnih standardizacijskih organov, da prenesejo svoje pobude na evropsko raven ter tako spodbujajo enotni trg in evropsko harmonizacijo. Število uradnih obvestil novih držav članic se ne spreminja, kar je lahko dober znak njihovega vključevanja v sistem.

MANDATI

Standardizacijski mandati so dobro uveljavljeno sredstvo Komisije za pridobitev tehničnih specifikacij v podporo evropski zakonodaji in/ali politiki. Mandati so zahtevki za standardizacijo, ki se predložijo evropskim standardizacijskim organom in zagotavljajo referenčni okvir za standardizacijo (glej Prilogo 1). Nujni so v primerih, v katerih standardi podpirajo zakonodajo, na primer pri direktivah novega pristopa.

Izvajanje postopka izdaje mandata v letih 2009 in 2010

V obdobju poročanja je bilo evropskim standardizacijskim organom izdanih 41 standardizacijskih mandatov in 4 mandati za spremembe. Razmerje sprememb je podobno tistemu iz preteklih letih (glej Prilogo 5). Mandatov, ki zadevajo direktive novega pristopa, je bilo v primerjavi s preteklim obdobjem manj (9 in 4 spremembe).

Postopek izdaje mandatov deluje dobro. Neformalno posvetovanje, ki se opravi pred razdelitvijo dokumentov članom odbora, pomeni, da pred začetkom uradnega posvetovanja za mandat običajno že obstaja sporazumen dogovor.

Zainteresirane strani evropske standardizacije, kot so ANEC (Evropsko združenje za usklajevanje zastopanja potrošnikov pri standardizaciji), ECOS (Evropska organizacija državljanov za standardizacijo na področju varovanja okolja), NORMAPME (Evropski urad obrti ter malih in srednjih podjetij za standardizacijo), ETUI-REHS (Evropski sindikalni inštitut – raziskave, izobraževanje, zdravje in varnost), so bile dobro vključene v postopek. Zato je neformalno posvetovanje bolj pregledno.

Zbirka podatkov o mandatih

Za še večjo preglednost je GD za podjetništvo in industrijo Komisije ustvaril zbirko podatkov o mandatih. Ta vsebuje mandate z oznakami serij M/xxx. Ta zbirka podatkov je že od leta 2005 javno dostopna na spletnem naslovu:

http://ec.europa.eu/enterprise/standards_policy/mandates/index.htm.

V celotnem obdobju se je nadaljevala praksa spremljanja vseh posvetovanj odbora o mandatih, in sicer s posodobljenim seznamom.

Priprava evropskih standardov

Področje uporabe Direktive 98/34/ES in tega poročila je omejeno na mandate in ne zajema samega postopka priprave standardov. Vseeno je pomembno omeniti, da je celoten sistem odvisen od sposobnosti evropskih standardizacijskih organov, da s širokim soglasjem in pravočasno pripravijo visokokakovostne standarde.

Nedavno je Evropska komisija sprejela standardizacijski sveženj[7], ki vsebuje zakonodajni predlog, strateško sporočilo in oceno učinka. Eden od ciljev je posodobiti evropski sistem standardizacije, da bo hitrejši, učinkovitejši, vključujoč in odprt. Kljub napredku evropskih standardizacijskih organov v zadnjih letih je Komisija določila cilj o skrajšanju časa za razvoj za 50 % do leta 2020. Povprečen čas, potreben za pripravo osnutka standarda, je bil leta 2005 na primer 6,20 leta pri Evropskem odboru za standardizacijo, 3,45 leta pri Evropskemu odboru za elektrotehnično standardizacijo in samo 1,08 leta pri Evropskem inštitutu za telekomunikacijske standarde. V letu 2009 je Evropski odbor za standardizacijo potreboval 2,42 leta, Evropski odbor za elektrotehnično standardizacijo 2,34 leta, Evropski institut za telekomunikacijske standarde pa 1,79 leta.

Komisija za zgodnejšo razpoložljivost naročenih standardov pregleduje svoje interne postopke, da bi bil postopek dodeljevanja mandatov hitrejši in preglednejši ter tako evropskim standardizacijskim organom omogočil, da lahko skupaj z drugimi zainteresiranimi stranmi bolje predvidevajo prihodnjo standardizacijo. Komisija se o kazalnikih uspešnosti, kot so „pravočasen razvoj“, „vključenost“ in „kakovost“, ki bodo povezani s prihodnjo finančno pomočjo Komisije, pogaja z evropskimi standardizacijskimi organi, da bi jih spodbudila pri prizadevanjih za izboljšanje postopkov. Komisija bo najkasneje v letu 2013 izvedla tudi neodvisni pregled sistema standardizacije za oceno napredka glede na strateške cilje in uspešnosti trenutnega upravljanja evropskega sistema standardizacije.

Predvideni razvoj na področju mandatov

Uporaba mandatov se še naprej širi na druga področja. Delež mandatov, izdanih za direktive novega pristopa, znaša 31 %, kar kaže na zmanjšanje glede na predhodno obdobje poročanja. Na drugih področjih politike so mandati še naprej številni, zlasti na področjih varstva potrošnikov, okolja in energije.

Standardi v podporo zakonodaji

V obdobju poročanja so bili izdani mandati v podporo zakonodaji na najrazličnejših področjih. Med njimi so: gradbeni izdelki, okoljsko primerna zasnova izdelkov, splošna varnost izdelkov ali nizka napetost. Raznovrstnost zakonodajnih področij kaže na pomembnost modela.

Mandatov v podporo evropski politiki je v primerjavi s preteklim obdobjem poročanja nekoliko manj. Mandat za polnilnik za mobilne telefone in mandat za polnilnik za električna vozila sta dober primer mandatov politik, ki spodbujajo interoperabilnost.

Število mandatov v podporo zakonodaji zunaj novega pristopa (glej Prilogo 5) se je v primerjavi z zadnjim obdobjem na letni ravni v povprečju znatno povečalo (s 35 % na 54 %) in kaže, da se ta koregulativni model še naprej uporablja v najrazličnejših službah Komisije. K temu povečanju so največ prispevali mandati v podporo Direktivi o okoljsko primerni zasnovi izdelkov.

V obdobju 2009–2010 je bilo izdanih do devet mandatov[8] v podporo Direktivi o okoljsko primerni zasnovi izdelkov. Cilj teh mandatov je priprava standardov za izdelke, kot so pomivalni stroji, gospodinjski hladilni aparati, črpalke in elektromotorji.

V tem obdobju ni bil izdan noben mandat za standardizacijo v storitvenem sektorju.

Ta razvoj uporabe mandatov za podporo zakonodaji zunaj novega pristopa in na novih področjih politike kaže, da se evropska standardizacija vse pogosteje uporablja v podporo politiki boljše zakonodaje. To priznava in celo spodbuja Sporočilo Komisije iz leta 2004 o vlogi evropske standardizacije v okviru evropske politike in zakonodaje[9].

Sklep

Postopek izdaje mandatov je dobro uveljavljen, vendar je treba zagotoviti njegovo brezhibno delovanje. Zato je ključnega pomena, da se posvetovanje z evropskimi standardizacijskimi organi in vsemi zainteresiranimi stranmi, zlasti tistimi, ki predstavljajo uporabnike prihodnjih standardov, izvede pred posvetovanjem z odborom in da se ta praksa nadaljuje.

Za večjo preglednost pri delovanju odbora službe Komisije od leta 2006 k sodelovanju na razširjenem zasedanju odbora vabijo tudi zainteresirane strani evropske standardizacije, kot so ANEC, ECOS, ETUI-REHS in NORMAPME.

Zaradi izboljšanja preglednosti in tehnoloških prednosti, ki bodo vključene v sistem CIRCA[10], bodo službe Komisije v prihodnosti preučile možnost pisnega postopka v obliki spletnega foruma. Cilj bo zagotoviti, da lahko vsi člani odbora preberejo pripombe drugih članov, s čimer postane tovrstno posvetovanje podobno posvetovanju na zasedanju odbora.

Pokazalo se je, da je postopek izdaje mandatov ključen pri širitvi vloge standardizacije na nova zakonodajna in politična področja EU. To kaže tudi dejstvo, da se številni novi zakonodajni akti EU sklicujejo na Direktivo.

Za čim širšo in učinkovitejšo uporabo mandatov kot instrumenta politike mora biti postopek priprave mandatov odzivnejši – evropski standardizacijski organi bi morali hitreje odgovoriti, ali so zahtevani evropski standardi tržno zanimivi in ali sprejmejo mandat in pod katerimi pogoji. Zato je treba s prihodnjimi spremembami postopka izdaje mandata zagotoviti, da se določijo jasni roki za odgovore evropskih standardizacijskih organov ter imajo službe Komisije dovolj časa za pripravo alternativnih rešitev, če evropski standardizacijski organi ne morejo ali ne želijo razviti evropskih standardov.

Priročnik evropske standardizacije

Priročnik evropske standardizacije vsebuje postopek priprave mandatov, uradno nasprotovanje harmoniziranim standardom in objavo harmoniziranih standardov, pa tudi številne druge pomembne dokumente.

Komisija se je pred objavo priročnika posvetovala z odborom in drugimi zainteresiranimi stranmi.

Priročnik je objavljen na spletni strani Europa:

http://ec.europa.eu/enterprise/standards_policy/vademecum/index.htm.

URADNO NASPROTOVANJE

Direktive novega pristopa vsebujejo zaščitne klavzule za primere, ko harmonizirani standardi izdelkom onemogočajo izpolnjevanje bistvenih zahtev iz zadevnih direktiv. V takšnih primerih lahko države članice ali Komisija uvedejo uradno nasprotovanje zadevnemu standardu, o katerem se posvetuje odbor (podrobnosti v zvezi s tem postopkom so v Prilogi 1).

Izvajanje postopka v letih 2009 in 2010

Letno povprečje števila nasprotovanj, o katerih so bili pripravljeni sklepi Komisije v času obdobja poročanja je bilo s skupno 7 ugovori enako številu iz preteklega obdobja. V treh primerih je bilo sklenjeno, da se ohrani domneva o skladnosti, v štirih primerih pa je bila domneva o skladnosti omejena ali preklicana (glej Prilogo 6).

Sklep

Čeprav je postopek od prejema nasprotovanja do sprejetja sklepa dolgotrajen, na splošno dobro deluje.

Podobno kot pri mandatih in zaradi preglednosti Komisija sklepe o uradnih nasprotovanjih objavi v prečiščeni in javno dostopni obliki ter odboru na vsakem zasedanju da na voljo posodobljeno preglednico ukrepov v zvezi z uradnimi nasprotovanji.

DEL II: TEHNIČNI PREDPISI

RAZVOJ V LETIH 2009 IN 2010

Postopek uradnega obveščanja o tehničnih predpisih („postopek“) omogoča Komisiji in državam članicam EU, da preventivno preučijo tehnične predpise, ki jih države članice nameravajo uvesti za izdelke (industrijske, kmetijske in ribiške proizvode) in za storitve informacijske družbe (glej Prilogo 7). Poenostavljen postopek se uporablja za države članice Efte, ki so podpisnice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, ter za Švico in Turčijo (glej Prilogo 10).

Glavne prednosti postopka

- Omogoča odkrivanje novih ovir na notranjem trgu, preden bi te lahko imele negativni učinek, s čimer se je mogoče izogniti dolgotrajnim in dragim postopkom ugotavljanja kršitev.

- Omogoča odkrivanje zaščitnih ukrepov, ki bi jih lahko pripravile države članice v izjemnih okoliščinah, kot sta gospodarska in finančna kriza.

- Državam članicam omogoča, da ugotovijo stopnjo skladnosti priglašenih osnutkov z zakonodajo Evropske unije.

- Omogoča učinkovit dialog med državami članicami in Komisijo pri ocenjevanju priglašenih osnutkov.

- Je orodje za primerjanje, ki državam članicam omogoča, da črpajo ideje pri svojih partnerjih in rešujejo skupne težave v zvezi s tehničnimi predpisi.

- Gospodarskim subjektom omogoča, da jasno izrazijo svoje mnenje in pravočasno prilagodijo svoje dejavnosti prihodnjim tehničnim predpisom. To pravico do pregleda pogosto uporabljajo gospodarski subjekti, s čimer Komisiji in nacionalnim organom pomagajo odkrivati ovire v trgovini.

- Prispeva k uporabi načela subsidiarnosti.

- Je regulativni instrument, ki ga lahko uporabimo za prepoznavanje področij, na katerih je potrebna harmonizacija.

- Je instrument za industrijsko politiko.

Uporaba postopka v okviru „boljše zakonodaje“

Komisija je v sporočilu „Bolje oblikovani predpisi za rast in delovna mesta v EU“ [11] poudarila, da je preventivni nadzorni mehanizem, vzpostavljen z Direktivo 98/34/ES, ključnega pomena za izboljšanje nacionalnih predpisov o izdelkih in storitvah informacijske družbe.

Države članice so bile v okviru akcijskega načrta Komisije za poenostavitev in izboljšanje zakonodajnega okolja[12] pozvane k predložitvi študij učinkov (ali svojih sklepov) skupaj s priglašenimi osnutki, če so bile te študije izvedene interno. Analiza teh študij učinkov spodbuja države članice, da vnaprej razmislijo o uporabi najustreznejšega instrumenta, Komisiji pa omogoča, da preveri potrebnost in sorazmernost predlaganih ukrepov.

S sodelovanjem Komisije in držav članic v okviru postopka uradnega obveščanja iz Direktive 98/34/ES se izboljšujeta jasnost in doslednost priglašenih osnutkov nacionalnih zakonodaj. To sodelovanje se bo okrepilo z namenom zagotavljanja jasnega in berljivega regulativnega okvira za gospodarske subjekte ob hkratnem zagotavljanju visoke ravni zaščite javnega zdravja, potrošnikov in okolja.

Nacionalne organe se spodbuja, da preučijo zlasti naslednje vidike:

- besedilo osnutkov: jasnost, doslednost, preglednost in pravno varnost pri uporabi besedil;

- možnost dostopa do vseh predpisov posameznega sektorja s tiskanimi in spletnimi objavami prečiščenih različic besedil;

- ugotavljanje in preprečevanje postopkov, ki za gospodarske subjekte pomenijo nepotrebno zapleteno in zahtevno upravno breme zlasti pri dajanju izdelka na trg.

Izboljšave pri upravljanju postopka iz Direktive 98/34

Komisija je v obdobju 2009(2010 še naprej izvajala različne kampanje, da bi povečala preglednost in okrepila dialog z nacionalnimi organi. Delovanje zbirke podatkov TRIS („ Informacijski sistem o tehničnih predpisih “) se je vseskozi izboljševalo, leta 2010 pa je začela delovati nova različica TRIS v2.0, da bi se skrajšal čas obdelave uradnih obvestil in sporočil ter omogočila neposredna povezava med zbirko podatkov TRIS in nacionalnimi zbirkami podatkov v državah članicah.

Komisija zagotavlja javni dostop do priglašenih osnutkov v 23 uradnih jezikih EU, bistvene informacije o vodenju postopka pa so na voljo na spletni strani http://ec.europa.eu/enterprise/tris. Opaža se vse večje število spletnih posvetovanj: spletne poizvedbe so se v letih 2009 in 2010 povečale za 23,4 %, pri čemer jih je bilo leta 2010 približno 192 000 (glej Prilogo 11).

UPORABA POSTOPKA IZ DIREKTIVE 98/34

Uspešnost: splošni pregled

► Število uradnih obvestil in zadevni sektorji

V letih 2009 in 2010 je v primerjavi s preteklim obdobjem skupno število priglašenih osnutkov naraslo (1 525 uradnih obvestil v letih 2009 in 2010 v primerjavi z 1 979 v letih 2006, 2007 in 2008).

V obdobju poročanja je bilo tudi tokrat največ uradnih obvestil v sektorju gradbeništva . Veliko ukrepov je bilo povezanih z energetsko učinkovitostjo zgradb in označevanjem gradbenih in okrasnih izdelkov glede njihovih hlapnih emisij onesnaževal. Gradbeništvu je sledil sektor kmetijskih proizvodov in živil . V tem sektorju se je več ukrepov nanašalo na higieno živil, gensko spremenjene organizme ter sestavo in označevanje živil in pijač. Število uradnih obvestil se je znatno povečalo v prometnem sektorju , v katerem je bilo veliko uradnih obvestil povezanih s prometnimi signali, varnostjo vozil, traktorji in napravami za motorna vozila. Več uradnih obvestil je zadevalo sektor telekomunikacij , v glavnem v povezavi z radijskimi vmesniki, in v okoljski sektor (ekološki prispevek za plastične vrečke, ravnanje z odpadnimi baterijami in akumulatorji ter označevanje embalaže za pijačo, primerne za ponovno uporabo) (glej Prilogo 9.3).

► Proučena vprašanja

Pri neusklajenih področjih , ki bi morala biti usklajena s členi 34(36 (prosti pretok blaga) ter členoma 49 in 56 (pravica do ustanavljanja in svoboda opravljanja storitev) Pogodbe o delovanju Evropske unije, je Komisija s svojim odzivom želela države članice opozoriti, da bi nepotrebni ukrepi, ki niso sorazmerni z zastavljenimi cilji, lahko povzročili ovire v trgovini. Komisija je tako zagotovila skladnost s temi načeli in še naprej pozivala države članice, naj v vsak osnutek tehničnih predpisov z neusklajenega področja vstavijo klavzulo o vzajemnem priznavanju.

Pri usklajenih področjih je Komisija s svojim odzivom želela zagotovitvi, da bi bili nacionalni ukrepi potrebni, utemeljeni in skladni s sekundarno zakonodajo EU.

- Države članice so od leta 2009 priglasile veliko število osnutkov tehničnih predpisov na področju gradbeništva . Ti osnutki so se nanašali na vse vrste gradbenih izdelkov (nevarne snovi, leseni materiali, protipožarna oprema, podporne konstrukcije iz betona, armiran beton, generatorji toplote itd.), njihove lastnosti (mehanska odpornost in stabilnost, požarna odpornost, izolacijske lastnosti itd.) in njihovo označevanje (zlasti označevanje o hlapnih emisijah onesnaževal). Analizirani so bili predvsem v skladu z Direktivo 89/106/EGS[13] v zvezi z gradbenimi izdelki in harmoniziranimi standardi, sprejetimi v okviru te direktive, in Direktivo 2002/91/ES[14] o energetski učinkovitosti stavb, ki je bila razveljavljena z Direktivo 2010/31/EU[15].

Komisija je izdala podrobna mnenja in pripombe o osnutkih tehničnih predpisov v zvezi z označevanjem gradbenih in okrasnih izdelkov glede njihovih hlapnih emisij onesnaževal. Priglašeni osnutki so bili proučeni ob upoštevanju Direktive 1999/45/ES[16] v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih pripravkov in Uredbe (ES) št. 1272/2008[17] o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi.

Ti osnutki so spodbudili številne odzive iz več držav članic, ki so izdale podrobna mnenja ter opozorile na vprašanje skladnosti ukrepov z načeli prostega pretoka blaga na notranjem trgu.

- Države članice so priglasile več osnutkov o genetsko spremenjenih organizmih (GSO). Uradna obvestila so bila povezana predvsem s pravico do dajanja GSO na trg ter s prepovedjo ali omejitvijo njihove pridelave in širjenja v okolju. Analizirani so bili ob upoštevanju Direktive 2001/18/ES[18] o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje, Uredbe (ES) št. 1829/2003[19] o gensko spremenjenih živilih in krmi, Uredbe (ES) št. 1830/2003[20] o sledljivosti živil in krme, proizvedenih iz gensko spremenjenih organizmov, ter o spremembi Direktive 2001/18/ES in Priporočila Komisije o ukrepih o soobstoju (2010/C 200/01)[21].

- V letih 2009 in 2010 so države članice priglasile osnutke v zvezi s prehranskimi dodatki, materiali, ki so namenjeni stiku z živili (posode, embalaža in pripomočki, proizvedeni iz nerjavnega jekla, označevanje pozlačenih, posrebrenih in povezanih izdelkov), mineralno, izvirsko in pitno vodo, opremo za čiščenje vode za prehrano ljudi in higieno živil. Nekatere države članice so priglasile osnutke predpisov o omejitvi ali prepovedi uporabe bisfenola A v plastičnih stekleničkah za dojenčke ter materialih in predmetih, ki so predvideni ali namenjeni za stik s hrano. V zvezi s tem je treba poudariti, da je bila Direktiva 2011/8/EU[22] o spremembi Direktive 2002/72/ES[23] glede omejitve uporabe bisfenola A v plastičnih stekleničkah za dojenčke sprejeta januarja 2011 in od 1. marca 2011 prepoveduje proizvodnjo plastičnih stekleničk za dojenčke, od 1. junija 2011 pa njihovo dajanje na trg in uvoz v Evropsko unijo.

- V sektorju storitev informacijske družbe so bila številna uradna obvestila o radijskih vmesnikih; druga so bila med drugim povezana s spletnimi igrami na srečo, oblikovanjem cen digitalnih knjig, elektronskimi davčnimi registri, sistemi elektronskih prodajnih mest in napravami za elektronsko podpisovanje ter interoperabilnostjo informacijskih sistemov.

- V okoljskem sektorju je Komisija preučila zlasti osnutke predpisov o označevanju embalaže za pijačo, baterij, plastičnih vrečk in embalaže PVC. Ta uradna obvestila so bila analizirana ob upoštevanju Direktive 94/62/ES[24] o embalaži in odpadni embalaži ter Direktive 2006/66/ES[25] o baterijah in akumulatorjih ter odpadnih baterijah in akumulatorjih.

- Postopek je omogočil tudi posredovanje v sektorjih, v katerih je bila uskladitev predvidena na ravni Evropske unije in je državam članicam preprečil uvedbo različnih nacionalnih ukrepov, na primer pri spodbujanju proizvodnje električne energije iz tekoče biomase, obveznem navajanju porekla živil v označbah, uvozu in prevozu proizvodov iz tjulnja, standardih za odobritev naprav za preskušanje učinka zavor na preskuševalnih valjih za vozila s skupno maso več kot 3,5 tone, označevanju in predstavitvi živil, kakovosti namiznega grozdja, recikliranju rabljenih svinčeno-kislinskih baterij in akumulatorjev, proizvodnji fermentiranih alkoholnih pijač razen piva in vina, kurilnih napravah in oddaljenih toplarnah.

► Odzivi

Komisija je izdala podrobna mnenja v zvezi s 105 uradnimi obvestili, ki predstavljajo 7 % vseh priglašenih osnutkov 27 držav članic v obdobju poročanja. V primerjavi s preteklim obdobjem poročanja se je število podrobnih mnenj Komisije zmanjšalo, kar kaže, da države članice pri sprejemanju zakonodaje vedno bolj upoštevajo zakonodajo in načela Evropske unije ter zahteve učinkovito delujočega notranjega trga. Države članice so izdale 130 podrobnih mnenj. Od 616 pripomb, izdanih v obdobju poročanja, jih je 262 predložila Komisija, 354 pa države članice (glej prilogi 9.4 in 9.6).

V 11 primerih je Komisija pozvala zadevne države članice, naj odložijo sprejetje priglašenih predpisov za eno leto od datuma prejetja, da ne bi z njimi ogrozili usklajevanja, ki ga Evropska unija izvaja na tem področju (glej Prilogo 9.5).

Poleg tega je Komisija države članice opozorila, da je treba zagotoviti skladnost s pravili iz Sporazuma o tehničnih ovirah v trgovini, če so bili zadevni ukrepi priglašeni tudi Svetovni trgovinski organizaciji.

Uporaba nujnega postopka

Od skupaj 1 525 uradnih obvestil so države članice predložile 52 zahtevkov za uporabo nujnega postopka glede priglašenih osnutkov. Komisija je bila znova stroga pri razlagi izjemnih razmer, in sicer resnih in nepredvidljivih okoliščin, zlasti v zvezi z varovanjem zdravja in varnosti. Zato je bila uporaba nujnega postopka zavrnjena, kadar je bila utemeljena na izključno gospodarskih razlogih ali je bila le poskus, da se nadoknadijo nacionalne upravne zamude. Nujni postopek je bil utemeljen v 29 primerih, ki se nanašajo predvsem na psihotropne snovi, nadzor nad narkotiki, onesnaževala, igre na srečo, varnostne torbe in sektor zasebnega varovanja (prevoz nevarnega blaga, orožja, sefov, alarmov, denarja in vrednih predmetov) (glej Prilogo 9.7).

Spremljanje odzivov Komisije

V obdobju 2009(2010 je bilo razmerje med številom odzivov držav članic in številom izdanih podrobnih mnenj Komisije zadovoljivo (povprečno 89,5 %). Ta odstotek je glavni kazalnik za ocenjevanje zavez držav članic k izpolnjevanju dolžnosti iz postopka. Komisija opaža, da število zadovoljivih odgovorov ni bilo veliko (povprečno 32,5 % v tem obdobju) (glej Prilogo 9.8).

Dialog z državami članicami

Redna zasedanja odbora za tehnične standarde in tehnične predpise so omogočila izmenjavo mnenj glede zadev splošnega interesa in tudi posebnih vidikov postopka.

Razprave so se nanašale zlasti na razvoj nove zbirke podatkov TRIS, kakovost prevodov priglašenih besedil, fiskalne ukrepe, namenjene reševanju gospodarske in finančne krize, ki jih je treba priglasiti v skladu z Direktivo 98/34/ES, vprašanje zaupnosti nekaterih priglašenih osnutkov ter povezave med Uredbo (ES) št. 764/2008[26] Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi postopkov za uporabo nekaterih nacionalnih tehničnih pravil za proizvode, ki se zakonito tržijo v drugi državi članici, in Direktivo 98/34/ES.

Komisija je predstavila smernice, ki so povezane z odlogi, predvidenimi v členu 9(3) in (4), oziroma nujnimi ukrepi iz člena 9(7) Direktive 98/34/ES.

Poleg tega je Komisija predstavila novo zbirko podatkov TRIS v2.0, storitev „vse na enem mestu“ (enotna vstopna točka za uradna obvestila držav članic EU – tudi v primerih, ko morajo priglasiti dokumente v skladu z drugimi akti EU) in vodnik za uporabo določb Pogodbe, ki urejajo prosti pretok blaga.

V številnih državah članicah so potekali tudi seminarji, ki so omogočili neposreden dialog med Komisijo in nacionalnimi organi, vključenimi v postopek, ter slednjim pomagali pri spoznavanju izrazito tehničnih elementov postopka.

Države članice in gospodarski subjekti so na seminarju, ki je bil organiziran novembra 2008 ob 25. obletnici Direktive 98/34/ES, oblikovali predloge in priporočila o delovanju postopka uradnega obveščanja. Na podlagi navedenih zahtev je bila na pobudo Komisije vzpostavljena delovna skupina za izvajanje Direktive 98/34/ES.

Ta delovna skupina preučuje, kako je postopek uradnega obveščanja deloval do zdaj ter če in kako bi lahko njegovo delovanje izboljšali z upravnimi prilagoditvami ali po potrebi s spremembami trenutno veljavne Direktive.

Skupino sestavljajo predstavniki dvanajstih držav članic (kontaktne točke iz Direktive 98/34/ES v Avstriji, na Češkem, Danskem, v Franciji, Nemčiji, na Malti, Nizozemskem, Poljskem, Portugalskem, v Romuniji, na Slovaškem in v Združenem kraljestvu), predseduje pa ji služba Komisije, pristojna za upravljanje postopka uradnega obveščanja iz Direktive 98/34/ES.

Prva seja delovne skupine je bila 12. aprila 2010, na njej pa so bile obravnavane težave, povezane na eni strani s trimesečnim obdobjem mirovanja priglašenih osnutkov predpisov in njegovim morebitnim skrajšanjem ter po drugi strani s posledicami sodne prakse Sodišča Evropske unije „ CIA Security in Unilever “ (neizvršljivost nepriglašenih predpisov) glede nacionalnih besedil, ki so vsebinsko skladna s pravom EU, vendar so bila sprejeta brez priglasitve v skladu s postopkom iz Direktive 98/34/ES ali so bila sprejeta med obdobjem mirovanja ali pa so bila v obdobju mirovanja bistveno spremenjena.

Delovna skupina je na svoji drugi seji 29. junija 2010 obravnavala podaljšanje prvotnega obdobja mirovanja za dodatne tri mesece (en mesec za storitve informacijske družbe) le v primerih, kadar Komisija (in ne druge države članice) izda podrobno mnenje. Prav tako je razpravljala o možnosti določitve najkrajšega obdobja mirovanja, ki bi veljalo za fiskalne, finančne in nujne ukrepe, da se zagotovi čas za ustrezen pregled teh ukrepov.

Tretja seja je bila 27. oktobra 2010, na njej pa je bilo največ pozornosti posvečene vprašanju javnega dostopa do dokumentov, izmenjanih v okviru postopka iz Direktive 98/34/ES, in razvoja storitve „vse na enem mestu“ iz Direktive 98/34/ES.

Kršitve Direktive

V zadevnem obdobju je število postopkov za ugotavljanje kršitev (člen 258 PDEU), sproženih proti državam članicam zaradi kršitev dolžnosti iz Direktive, ostalo majhno: trije v letu 2009 in sedem v letu 2010.

Sklep

V letih 2009 in 2010 se je postopek v smislu učinkovitosti, preglednosti in upravnega sodelovanja znova izkazal za uporabnega.

Preventivni in povezovalni pristop iz Direktive 98/34/ES zagotavlja, da se nacionalne ureditvene dejavnosti izvajajo, ne da bi ustvarjale tehnične ovire v trgovini, in da se harmonizacija Evropske unije izvaja le na področjih, kjer je res potrebna, in sicer ob doslednem upoštevanju načela subsidiarnosti. Dejstvo, da je število postopkov za ugotavljanje kršitev v obdobju poročanja ostalo nizko, kaže, da je Direktiva 98/34/ES pomemben instrument za zagotavljanje pravilne uporabe zakonodaje Evropske unije.

Komisija pri uporabi Direktive 98/34/ES pozornost še naprej namenja načelom boljše zakonodaje in potrebi po ohranitvi ugodnega okolja za konkurenčnost evropskega gospodarstva. Priglašeni osnutki so še naprej brezplačno na voljo v elektronski obliki v vseh uradnih jezikih EU, tako da imajo gospodarski subjekti možnost predložitve pripomb.

Še naprej bodo potekala prizadevanja za zagotavljanje jasnega pravnega okvira za gospodarske subjekte, da se poveča konkurenčnost evropskih podjetij v EU in v tujini ob upoštevanju povezav med postopkom iz Direktive 98/34/ES in tistim iz Sporazuma o tehničnih ovirah v trgovini (TBT) Svetovne trgovinske organizacije (STO). [pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] Direktiva 98/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe (UL L 204, 21.7.1998), kakor je bila spremenjena z Direktivo 98/48/ES (UL L 217, 5.8.1998).

[2] Akcijski načrt za izboljšanje zakonodajnega okolja, COM(2002) 278 konč. Glej tudi Bolje oblikovani predpisi za rast in delovna mesta v Evropski uniji , COM(2005) 97 konč.; Izvajanje Lizbonskega programa Skupnosti: Strategija za poenostavitev zakonodajnega okolja , COM(2005) 535 konč.; Strateški pregled boljše pravne ureditve v Evropski uniji , COM(2006) 689; Drugi strateški pregled boljše pravne ureditve v Evropski uniji , COM(2008) 32 in Tretji strateški pregled boljše pravne ureditve v Evropski uniji , COM(2009) 15.

[3] CEN (Evropski odbor za standardizacijo), CENELEC (Evropski odbor za standardizacijo v elektrotehniki) in ETSI (Evropski inštitut za telekomunikacijske standarde).

[4] Mandati so zahtevki, ki predstavljajo poziv evropskim standardizacijskim organizacijam in se lahko sprejmejo pod nekaterimi pogoji.

[5] ELOT ( grška organizacija za standardizacijo.

[6] UNI ( Ente Nazionale Italiano di Unificazione.

[7] COM(2011) 311 konč. z dne 1.6.2011, COM(2011) 315 konč. z dne 1.6.2011, SEC(2011) 671 konč. z dne 1.6.2011.

[8] Mandati M450 M451, M458, M459, M462, M469, M470, M476 in M477 se sklicujejo na Direktivo 2005/32/ES.

[9] COM(2004) 674 konč.,18.10.2004.

[10] CIRCA je delovni prostor za sodelovanje s partnerji iz Evropskih institucij. Več informacij ja na voljo na: http://circa.europa.eu/.

[11] Glej opombo 2.

[12] Glej opombo 2.

[13] Direktiva Sveta 89/106/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic, ki se nanašajo na gradbene proizvode (UL L 40, 11.2.1989, str. 12(26).

[14] Direktiva 2002/91/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o energetski učinkovitosti stavb (UL L 1, 4.1.2003, str. 65(71).

[15] Direktiva 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o energetski učinkovitosti stavb (UL L 153, 18.6.2010, str. 13(35).

[16] Direktiva 1999/45/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. maja 1999 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem in označevanjem nevarnih pripravkov (UL L 200, 30.7.1999, str. 1(68).

[17] Uredba (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi, o spremembi in razveljavitvi direktiv 67/548/EGS in 1999/45/ES ter spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 (UL L 353, 31.12.2008, str. 1(1355).

[18] Direktiva 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. marca 2001 o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje in razveljavitvi Direktive Sveta 90/220/EGS (UL L 106, 17.4.2001, str. 1(39).

[19] Uredba (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. septembra 2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi (UL L 268, 18.10.2003, str. 1(23).

[20] Uredba (ES) št. 1830/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. septembra 2003 o sledljivosti in označevanju gensko spremenjenih organizmov ter sledljivosti živil in krme, proizvedenih iz gensko spremenjenih organizmov, ter o spremembi Direktive 2001/18/ES (UL L 268, 18.10.2003, str. 24(28).

[21] Priporočilo Komisije z dne 13. julija 2010 o smernicah za razvoj nacionalnih ukrepov soobstoja za preprečevanje nenamerne prisotnosti GSO v konvencionalnih in ekoloških pridelkih (UL C 200/1, 22.7.2010).

[22] Direktiva Komisije 2011/8/EU z dne 28. januarja 2011 o spremembi Direktive 2002/72/ES glede omejitve uporabe bisfenola A v plastičnih stekleničkah za dojenčke (UL L 26, 29.1.2011, str. 11(14).

[23] Direktiva Komisije 2002/72/ES z dne 6. avgusta 2002 o polimernih materialih in izdelkih, namenjenih za stik z živili (UL L 220, 15.8.2002, str. 18(58).

[24] Direktiva Evropskega Parlamenta in Sveta 94/62/ES z dne 20. decembra 1994 o embalaži in odpadni embalaži (UL L 365, 31.12.1994, str. 10(23).

[25] Direktiva 2006/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o baterijah in akumulatorjih ter odpadnih baterijah in akumulatorjih in razveljavitvi Direktive 91/157/EGS (UL L 266, 26.9.2006, str. 1(14).

[26] Uredba (ES) št. 764/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi postopkov za uporabo nekaterih nacionalnih tehničnih pravil za proizvode, ki se zakonito tržijo v drugi državi članici, in o razveljavitvi Odločbe št. 3052/95/ES (UL L 218, 13.8.2008, str. 21(29).