SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN EVROPSKI CENTRALNI BANKI

Prvo poročilo o napredku pri zmanjšanju obsega slabih posojil v Evropi

1.Obravnavanje slabih posojil v okviru zmanjševanja tveganj v finančnem sektorju

Po nastopu finančne krize se je regulativni okvir za banke bistveno spremenil. Evropska unija je prevzela vodilno vlogo pri izvajanju reform, o katerih je bil dosežen globalni dogovor na ravni skupine G-20 in v Baselskem odboru ter katerih cilj je okrepitev finančne stabilnosti, zmanjšanje tveganja v bančnem sektorju in preprečevanje, da bi davkoplačevalci morali prispevati k stroškom bank v težavah.

Poleg veliko strožjih kapitalskih in likvidnostnih zahtev za banke ter obveze za vse banke, da imajo zadostne zneske kapitala, ki ga je mogoče uporabiti za reševanje z uporabo sredstev upnikov, so se institucionalne ureditve za nadzor in reševanje bank v Uniji, in zlasti v euroobmočju, močno okrepile z ustanovitvijo bančne unije in dveh od njenih treh stebrov, enotnega mehanizma nadzora in Enotnega odbora za reševanje. Zaradi teh ukrepov je bančni sektor EU v veliko boljšem stanju kot v preteklih letih. Od leta 2014 so banke v euroobmočju povečale svoj kapital za 234 milijard EUR in dodale 813 milijard EUR likvidnih sredstev. Banke iz euroobmočja so v zadnjih letih zmanjšale svoje deleže v instrumentih državnega dolga, in sicer za 17 % med letoma 2015 in 2017, ter s tem tudi zmanjšale svojo finančno povezanost z državami. Komisija je novembra 2016 predlagala nadaljnje ukrepe za zmanjšanje tveganj, vključno s spremembami direktive in uredbe o kapitalskih zahtevah ter predlogom o insolventnosti, prestrukturiranju in drugi priložnosti. Komisija si tudi prizadeva za vzpostavitev unije kapitalskih trgov, kar je ena od njenih glavnih prednostnih nalog.

Velik obseg slabih posojil v nekaterih bankah in državah članicah se zmanjšuje. Povprečni delež slabih posojil se je od leta 2014 zmanjšal za tretjino in vztrajno pada. Velik obseg slabih posojil lahko negativno vpliva na kratko- in dolgoročnejše rezultate banke predvsem na dva načina. Prvič, za slaba posojila so potrebne višje stopnje rezervacij. Rezervacije za posojila zmanjšujejo dobičkonosnost bank in njihov regulativni kapital. V najresnejših primerih lahko potrebno upoštevanje slabih posojil postavi pod vprašaj sposobnost uspešnega poslovanja bank, kar ima lahko posledice za finančno stabilnost. Drugič, za slaba posojila je treba nameniti veliko sredstev banke, tako v smislu kadrov kot finančnih virov. To zmanjšuje posojilno sposobnost banke, tudi majhnim in srednjim podjetjem, ki so v veliko večji meri odvisna od bančnih posojil kot večja podjetja, kar vpliva na ekonomsko rast in ustvarjanje delovnih mest. Komisija zaradi teh razlogov že dolgo poudarja nujnost sprejetja ukrepov, potrebnih za obravnavanje tveganj, povezanih s slabimi posojili.

Obravnavanje velikega obsega slabih posojil in njihovega morebitnega kopičenja v prihodnosti je ključnega pomena za dokončanje bančne unije, dobro razviti sekundarni trgi slabih posojil pa so eden od gradnikov dobro delujoče unije kapitalskih trgov. Ti elementi so ključna prednostna naloga agende EU za poglobitev ekonomske in monetarne unije, kot je bila določena v razmisleku Komisije iz maja 2017. Povezan finančni sistem bo poleg tega povečal odpornost ekonomske in monetarne unije na škodljive pretrese, tako da bo olajšal čezmejno delitev tveganj v zasebnem sektorju, hkrati pa zmanjšal potrebo po javni delitvi tveganj. V svežnju Komisije o ekonomski in monetarni uniji z dne 6. decembra 2017 so bili predstavljeni načrt in konkretni predlogi za poglobitev evropske ekonomske in monetarne unije, ki je del enotnejše, močnejše in bolj demokratične Unije .

Glavno odgovornost za reševanje problematike visokih deležev slabih posojil imajo še naprej prizadete banke in države članice. Komisija je pri zadevnih državah to problematiko dosledno omenjala v okviru evropskega semestra. Vendar pa pri vprašanjih zmanjšanja trenutnih stopenj slabih posojil in preprečevanja kopičenja slabih posojil v prihodnosti obstaja tudi jasna razsežnost EU, in sicer zaradi medsebojne povezanosti bančnega sistema EU in zlasti euroobmočja. Zlasti obstajajo pomembni učinki prelivanja iz držav članic z visokimi deleži slabih posojil v gospodarstvo EU kot celoto, tako v smislu gospodarske rasti kot finančne stabilnosti.

Svet je ob upoštevanju te razsežnosti EU in na podlagi visoke stopnje soglasja, da je treba nadaljevati in razširiti ukrepe, ki se že izvajajo na pobudo Komisije, julija 2017 sprejel „Akcijski načrt za reševanje problema slabih posojil v Evropi“. Ta akcijski načrt poziva različne institucije, vključno s Komisijo, naj sprejmejo ustrezne ukrepe za nadaljnje obravnavanje izzivov, povezanih z visokimi deleži slabih posojil v Evropi. Poleg tega se je Svet v svojih sklepih strinjal, da se bo redno vračal k temu vprašanju in ga bo prvič ponovno obravnaval po šestih mesecih, da bi na podlagi ocene stanja Komisije ocenil razvoj na področju slabih posojil v Uniji. To sporočilo in spremljajoči delovni dokument služb Komisije predstavljata prvo poročilo o napredku pri izvajanju akcijskega načrta. Delovni dokument služb Komisije vključuje tudi prispevke drugih deležnikov v EU, ki jih je Svet skupaj s Komisijo pozval, naj sprejmejo ukrepe za podporo in pospešitev reševanja problematike slabih posojil v Uniji.

2.Nedavni razvoj na področju slabih posojil

Kot je omenjeno zgoraj, se je splošno zniževanje deležev slabih posojil v zadnjih letih nadaljevalo tudi v letu 2017. Kakovost kreditnih portfeljev bank se je še naprej izboljševala. Najnovejši podatki potrjujejo trend upadanja deleža slabih posojil, ki se je zmanjšal na 4,6 % (2. četrtletje 2017), in sicer za približno 1 odstotno točko glede na prejšnje leto (glej sliko 1). Posledično je delež dosegel najnižjo vrednost od 4. četrtletja leta 2014. Stopnja oblikovanih rezervacij se je prav tako povečala in znaša 50,8 %.

Deleži slabih posojil se zadnje čase zmanjšujejo v skoraj vseh državah članicah, čeprav se stanje med državami članicami znatno razlikuje. Več držav ima še vedno visoke deleže slabih posojil (v 9 državah članicah so ob koncu drugega četrtletja leta 2017 deleži presegali 10 %), medtem ko imajo druge zelo nizke (v 10 državah članicah so deleži pod 3 %). V spremnem delovnem dokumentu služb Komisije so podrobneje opisani razvoj na področju slabih posojil in ukrepi politike v izbranih državah z visokimi deleži slabih posojil.

Obstajajo dokazi o napredku v teh državah članicah pri zmanjševanju deležev slabih posojil s kombinacijo ukrepov politike in gospodarske rasti, kar je spodbudno. Vendar slaba posojila še naprej predstavljajo tveganja za gospodarsko rast in finančno stabilnost. Skupni obseg slabih posojil v EU je še vedno na ravni 950 milijard EUR, tj. precej nad ravnmi pred krizo. Strukturne ovire še vedno ovirajo hitrejše zmanjšanje obsega obstoječih slabih posojil. Eden od razlogov za to je, da dejavnosti na sekundarnih trgih slabih posojil še niso zadosti obsežne, da bi znatno prispevale k prizadevanjem za zmanjšanje obsega slabih posojil, ne glede na vse večji interes nekaterih skupin vlagateljev in vedno večji obseg poslov, povezanih s slabimi posojili. Poleg tega postopki za prestrukturiranje dolga, insolventnost in izterjavo dolgov v nekaterih primerih še vedno potekajo prepočasi in nepredvidljivo.

3.Prizadevanja za celovit sveženj ukrepov za obravnavanje slabih posojil

Komisija od začetka finančne krize v letih 2008/2009 veliko pozornosti namenja vprašanju slabih posojil. V primeru bank, katerih sposobnost uspešnega poslovanja je bila ogrožena zaradi visokih deležev slabih posojil, je Komisija državam članicam pomagala pri uvedbi začasnih in sistemskih ukrepov za zmanjšanje obsega obstoječih slabih posojil (včasih tudi v okviru programa finančne pomoči) z rešitvami, ki so združljive s pravili o državni pomoči, kot so posebni ukrepi za oslabljena sredstva bank, likvidacija določenih subjektov in/ali s trgom združljive strukture, vse to pa je vključevalo precejšnje zmanjšanje obsega obstoječih slabih posojil v bančnem sektorju. Na ta način je spodbudila banke k upravljanju in zmanjševanju slabih posojil prek tržnih mehanizmov in tako zaščitila davkoplačevalce pred prevzemanjem stroškov, saj je prišlo do ustrezne porazdelitve bremena in poglobljenega prestrukturiranja. Potreba po odločnem ukrepanju za obravnavanje visokih deležev slabih posojil je bila poudarjena tudi v priporočilih zadevnim državam članicam v okviru evropskega semestra. Evropska centralna banka v svoji nadzorni vlogi (enotni mehanizem nadzora), nacionalni pristojni organi in Evropski bančni organ so prav tako imeli pomembno vlogo pri večjem nadzoru in poročanju o slabih posojilih v Evropi, Evropska centralna banka pa ima poleg tega ključno vlogo pri varovanju finančne stabilnosti v Uniji.

V prihodnje je treba ohraniti ta celovit pristop k obravnavanju visokih deležev slabih posojil in se, kot je določeno v akcijskem načrtu Sveta, osredotočiti na kombinacijo dopolnjujočih se političnih ukrepov na štirih področjih: (i) nadzorni ukrepi, (ii) reforma okvirov za prestrukturiranje, insolventnost in izterjavo dolga, (iii) razvoj sekundarnih trgov za prizadeto premoženje ter (iv) spodbujanje prestrukturiranja bančnega sistema. Ukrepe na teh področjih bi bilo treba sprejeti na nacionalni ravni in na ravni Unije, kadar je to primerno.

Komisija se je zavezala, da bo izvedla tiste elemente akcijskega načrta za slaba posojila, za katere je neposredno odgovorna. V svojem sporočilu o dokončanju bančne unije iz oktobra 2017 je napovedala celovit sveženj ukrepov za rešitev problematike slabih posojil do spomladi 2018 . Znaten napredek je že bil dosežen in priprava svežnja ukrepov – vključno s 3 zakonodajnimi predlogi – dobro napreduje ter naj bi bila zaključena spomladi 2018, kot načrtovano.

Sveženj bodo sestavljali naslednji ukrepi: