SL Uradni list Evropske unije C 24/63

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu direktive Sveta o skupni konsolidirani osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb (CCCTB)

(COM(2011) 121 konč. – 2011/0058 (CNS))

2012/C 24/12

Poročevalec: Joachim WUERMELING

Svet Evropske unije je 6. aprila 2011 sklenil, da v skladu s členom 115 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog direktive Sveta o skupni konsolidirani osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb (CCCTB)

COM(2011) 121 konč. – 2011/0058 (CNS).

Strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 4. oktobra 2011.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 475. plenarnem zasedanju 26. in 27. oktobra 2011 (seja z dne 26. oktobra) s 137 glasovi za, 22 glasovi proti in 15 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 EESO podpira predlog skupne konsolidirane osnove za davek od dohodkov pravnih oseb (CCCTB) kot velik in pomemben ukrep na evropskem notranjem trgu. Dokončna vzpostavitev notranjega trga zahteva nadaljnjo prilagoditev podlag za obdavčitev dohodkov pravnih oseb.

1.1.1 Predlog direktive Komisije je uspeh, ker se s CCCTB ustvarjajo . Na splošno predlagana pravila omogočajo obdavčitev dohodkov pravnih oseb v skladu z gospodarsko uspešnostjo ter preprečujejo izkrivljanja in izogibanja. Vendar pa so v predlogu direktive potrebne dodatne podrobne pojasnitve, pa tudi nekatere spremembe.

1.1.2 S CCCTB bi lahko zmanjšali ali celo odpravili večino v EU, kot so omejitev čezmejne izravnave izgub, zapleten izračun transfernih cen in dvojna obdavčitev ter neenaka obravnava poslovnih enot in odvisnih družb na območju EU ter glede na njihovo lokacijo znotraj ali zunaj nacionalnih meja.

1.1.3 EESO pričakuje, da bo predlog direktive že srednjeročno podjetjem omogočil precejšnje , državam članicam pa znižanje upravnih stroškov.

1.1.4 CCCTB . S CCCTB podjetniške odločitve na notranjem trgu niso več odvisne od davčnih vidikov. CCCTB tako spodbuja pošteno in trajnostno konkurenco in pozitivno vpliva na .

1.2 EESO priznava, da obstaja zaskrbljenost, da CCCTB , omejuje možnosti izbire na davčnem področju, vodi k zmanjšanju davčnih prihodkov ali povzroča druge nenamerne posledice. Zlasti obstaja nevarnost, da Evropska unija v hitro spreminjajočem se in izjemno konkurenčnem svetovnem gospodarstvu pri izvajanju sistema CCCTB za 27 držav članic nima struktur za hitro odzivanje na svetovne spremembe na področju davkov ali svežnjev spodbud (na primer za raziskave in razvoj), zaradi česa bi lahko izgubili neposredne tuje naložbe.

1.2.1 Zaskrbljenost zaradi zmanjšane suverenosti na področju davkov in zmanjšanja davčnih prihodkov se mora ustrezno upoštevati tudi v okviru CCCTB. V času, ko so javne finance v vsej EU pod precejšnjim pritiskom, je bistveno, da ni nepotrebnih negativnih posledic za prihodke držav članic in da lahko države članice predvidijo učinek na svoje nacionalne račune. za svoj delež davčne osnove. Vendar pa se ukrepi gospodarske politike na področju davčne zakonodaje za CCCTB lahko sprejmejo le še na evropski ravni. Obstaja zaskrbljenost, da bo Evropa zaradi tega manj prožna in konkurenčna pri pridobivanju neposrednih tujih naložb, posledica pa bo izguba naložb v korist držav, kot sta npr. Švica ali Singapur.

1.2.2 Ali in v kolikšni meri bo CCCTB imela negativne zaradi izbire lokacije podjetij je težko oceniti, zlasti ker je davek od dobička pravnih oseb le eden od več pomembnih dejavnikov te odločitve. v zvezi s tem .

1.2.3 Davčna osnova je zasnovana širše od trenutne povprečne osnove v državah članicah. To bo sprva povzročilo višje davčne prihodke. Nasprotno lahko čezmejna izravnava ekonomskih izgub povzroči nižjo davčno obremenitev. EESO meni, da bi se morale razlike v povprečju z leti izravnati in da države članice ne bi smele biti zaskrbljene zaradi .

1.2.4 EESO meni, da bi morali . Zato podpira možnost, predvideno v direktivi, da države članice prilagodijo davčno stopnjo tako, da ne pride niti do povečane niti do zmanjšane davčne obremenitve.

1.2.5 V sedanji razpravi razumljivo prevladujejo vprašanja davčne politike in davčnih sistemov. EESO priporoča Evropskemu parlamentu in državam članicam, da pri splošni oceni predloga upoštevajo tudi , ki jih CCCTB nudi vsem državam članicam z vzpostavitvijo svobodnih in poštenih pogojev konkurence na področju davkov.

1.2.6 S CCCTB so . EESO meni, da CCCTB ne bi zmanjšala pomena nacionalnih davčnih stopenj za odločitev podjetij o njihovi lokaciji, saj bi se tudi po uvedbi CCCTB davčne stopnje med državami članicami razlikovale. V sedanji konkurenci na davčnem področju gre predvsem za prenašanje dobička in izgub v državah članicah s primerjalno nižjo ali višjo davčno stopnjo. S CCCTB bi bila konkurenca na davčnem področju usmerjena na faktorje, ki jih vsebuje formula za razdelitev davčne osnove.

1.3 EESO možnost v različnih državah članicah (konsolidacija), ki je jedro sistema CCCTB. Le s konsolidacijo se bodo odpravili sedanji problemi v zvezi s transfernimi cenami, omogočila z davčnega vidika nevtralna reorganizacija po vsej EU ter preprečilo dvojno obdavčevanje. Ker je konsolidacija temeljna gospodarska prednost CCCTB, bi morala skupna davčna osnova od vsega začetka vsebovati ta element.

1.4 V zvezi s področjem uporabe CCCTB Odbor ne vztraja več pri takojšnji obvezni uporabi CCCTB, temveč v uvodnem obdobju. Vendar bi morala biti CCCTB dolgoročno obvezna, sprva pri prekoračitvi določenega praga. Če bi sistem CCCTB za vedno ostal neobvezen, bi to državam članicam povzročalo precejšnje upravne obremenitve, saj bi poleg novega sistema CCCTB morale še naprej uporabljati sedanje nacionalne sisteme davka od dohodkov pravnih oseb.

1.5 EESO pozdravlja dejstvo, da lahko CCCTB v skladu s predlogom direktive uporabljajo in neodvisno od tega, ali poslujejo čezmejno ali le v nacionalnem okviru. prinaša možnost izbire CCCTB , saj se bistveno zmanjšajo povečani stroški usklajevanja, ki so povezani s čezmejnim poslovanjem. To pa ne velja za mnoga mala in srednje velika podjetja, ki kot osebne družbe ali družbe z enim družbenikom niso zavezanke za davek od dohodkov pravnih oseb.

1.6 Preprečevanje dvojne obdavčitve dohodkov, ustvarjenih zunaj EU, z načelno uporabo metode oprostitve je treba pohvaliti in nadalje razviti. EESO meni, da .

1.7 Nekatera posamezna pravila je treba . To je nujno, da . Predvsem manjkajo opredelitve in uporabljajo se pravni pojmi, ki niso dovolj jasni. To ogroža enotno uporabo direktive.

1.8 Po mnenju EESO je uvedba sistema za določanje davčne osnove koristna, predvsem zato, da se poenostavijo davčni postopki, zlasti za mala in srednje velika podjetja, ter zagotovi enotna uporaba pravil za vse davčne zavezance, vendar je za to potrebno okrepljeno upravno sodelovanje med državami članicami, ki zaenkrat še ne obstaja, zlasti kar zadeva samodejno posredovanje podatkov o konsolidiranih enotah. EESO opozarja, da je veliko možnosti, da bo prišlo do sporov med pristojnimi nacionalnimi organi držav članic in glavnim davčnim organom o zaprosilu za mnenje pristojnega organa, reviziji prihodkov in vprašanjih v zvezi s formulo porazdelitve.

1.9 EESO meni, da bi morala Evropska komisija dodatno razmisliti o predlaganem sistemu porazdelitve. Sedanji predlog, ki daje enako težo prodaji po namembnem kraju kot faktorjema sredstev in dela, utegne koristiti predvsem državam članicam z večjo potrošnjo, in to zgolj zaradi njihove velikosti. Zaradi popolne odsotnosti vprašanj intelektualne lastnine v tej formuli pa bi s tem dobili tudi sistem, katerega podlaga je zastarela vizija sodobnega evropskega gospodarstva, ki ne spodbuja ali podpira razvoja pametnega gospodarstva.

1.10 Načrti dveh ali več držav članic, da bi uskladili osnove za odmero davka od dohodkov pravnih oseb v okviru meddržavnega sodelovanja, po mnenju EESO spodbujajo konvergenco na področju davčne zakonodaje. Vendar pa morajo biti takšne pobude zasnovane tako, da ne postavljajo novih ovir za evropsko usklajevanje in da ne poskušajo ustvariti predhodnega okvira za vseevropski projekt.

2. Vsebina predloga in ozadje

2.1 Komisija je 16. marca 2011 sprejela predlog direktive Sveta o skupni konsolidirani osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb (CCCTB) (COM(2011) 121/4; IP/11/319). Trenutno morajo podjetja pri izračunu te osnove upoštevati predpise, ki veljajo v do 27 različnih nacionalnih sistemih. To povzroča precejšnje upravne stroške, predvsem malim in srednje velikim podjetjem, ter izkrivljanje konkurence na notranjem trgu.

2.2 CCCTB naj bi odpravila ali vsaj zmanjšala v EU, ki zavirajo dokončno vzpostavitev notranjega trga:

— upravni stroški za izračunavanje davkov („stroški davčnega usklajevanja“) se bodo občutno znižali;

— zapleteno vprašanje določanja transfernih cen v okviru podjetja ne bo več aktualno, saj bo davčna obravnava povsod enaka;

— čezmejne izgube se bodo lahko izravnale;

— povsod po Evropi bo na enoten način odpravljen problem dvojnega obdavčevanja.

2.3 Po oceni Komisije bi CCCTB podjetjem v EU omogočila, da letno prihranijo 700 milijonov EUR pri stroških davčnega usklajevanja, dodatne 1,3 milijarde EUR zaradi konsolidacije in do 1 milijarde EUR pri čezmejnih dejavnostih. Poleg tega bi povečala privlačnost EU za tuje vlagatelje.

2.4 Glede na obliko direktive je vprašanje, ali bo uvedba CCCTB negativno vplivala na višino davčnih prihodkov, nenazadnje odvisno od odločitev držav članic o višini davčnih stopenj. Modeliranje Evropske komisije je pokazalo, da več let ni pričakovati nobenih negativnih učinkov v zvezi s prihodki, zlasti zato, ker je davčna osnova CCCTB v povprečju širše zasnovana kot po nacionalnih določbah.

2.5 Vendar pa bi se v primeru čezmejne izravnave izgub običajno zmanjšala. Znižanje stroškov davčnega usklajevanja in večja privlačnost za vlagatelje iz tretjih držav naj bi to vsaj deloma izravnala.

2.6 so pravila o področju uporabe CCCTB, izračunu davčne osnove, čezmejni izravnavi dobička (konsolidacija), porazdelitvi davčnih prihodkov med države članice in o enotni kontaktni točki za podjetja.

2.7 je omejeno na pravne osebe, ki so v EU zavezanci za plačilo davka od dohodkov pravnih oseb. CCCTB se tako ne uporablja za osebne družbe, fizične osebe in investicijske sklade.

2.8 Družbe, za katere se uporablja direktiva, imajo pravico do izbire, ali želijo biti obdavčene v skladu s CCCTB (člen 6 predloga direktive); izbrani sistem morajo nato na začetku uporabljati pet let, po tem pa so k njegovi uporabi zavezane tri leta (člen 105 predloga direktive).

2.9 Predlog direktive vsebuje vsa pravila za izračun osnove. Ne sklicuje se na določena računovodska pravila, čeprav posamezne določbe odražajo načela mednarodnih standardov računovodskega poročanja iz gospodarskega prava. Obdavčljivi dohodek se določi na podlagi izkaza poslovnega izida v skladu z običajno mednarodno prakso.

2.10 , ki izberejo sistem CCCTB, (konsolidacija). To je trenutno omejeno ali celo nemogoče, posledica pa je, da so deli podjetja zunaj države, kjer ima sedež, v precej neugodnem davčnopravnem položaju.

2.11 Osebna načeloma zajema vse skupine družb s sedežem v EU in poslovne enote, ki se nahajajo v EU. Odvisne družbe so vključene, če ima matična družba v njih več kot 50 % glasovalnih pravic in več kot 75 % lastniškega kapitala. Stvarna veljavnost zajema vse prihodke, ki jih ustvarijo člani skupine. Krajevna veljavnost je omejena na Evropsko unijo.

2.12 Dobiček, izračunan po enotnih pravilih, bo v skladu z obsegom (gospodarskega) poslovanja (ki se meri glede na delo, sredstva in prodajo) porazdeljen med ustrezne države članice, v katerih je dejavno podjetje. Porazdelitev se izvede na podlagi formule, ki temelji na treh faktorjih dodane vrednosti (delo, prodaja in sredstva). Posebnosti (npr. v finančnem sektorju za finančne institucije in zavarovalnice) se upoštevajo s prilagoditvijo faktorjev. Konkretna višina davkov se v vsaki državi članici izračuna z uporabo nacionalne davčne stopnje za porazdeljeni delež dobička.

3. Splošne ugotovitve

3.1 EESO za CCCBT kot pomemben ukrep za odpravo davčnih ovir na notranjem trgu: odpravlja se dvojno obdavčevanje, neenaka obravnava poslovnih enot na notranjem trgu, lahko se izravnajo čezmejne izgube in odpravlja se problem transfernih cen.

3.2 EESO se je že prej zavzemal za vzpostavitev svobodnih in poštenih pogojev konkurence, da se spodbudijo čezmejne dejavnosti, tudi na področju davčnega prava. (1) Odbor je svoje izčrpno mnenje o oblikovanju skupne konsolidirane davčne osnove za pravne osebe v EU nazadnje podal 14. februarja 2006 (2). .

3.3 Vendar pa si podatki, ki jih predstavlja Komisija, nasprotujejo. Ocena učinka na eni strani navaja študijo Deloitte, po kateri bi se lahko stroški usklajevanja v konkretnem primeru večnacionalne skupine, ki ustanavlja novo odvisno družbo v drugi državi članici, zmanjšali za več kot 60 %, na drugi strani pa je PWC v študiji na primeru vzorca uveljavljenih večnacionalnih skupin ocenil, da bi se stroški usklajevanja znižali le za 1 %. Še ena študija, ki jo je pripravil Ernst and Young, je ocenila, da se bodo stroški usklajevanja zaradi dodatnih stroškov priprave in vložitve davčne napovedi ter s tem povezane davčne administracije povečali za 13 % in bodo zaradi zmanjšanjih potreb po transfernih cenah višji od pričakovanega prihranka stroškov. Upravni stroški davčnih organov se bodo povečali zaradi potrebe po hkratni uporabi nacionalnega sistema in sistema CCCTB.

3.4 Predlog direktive podjetjem omogoča , državam članicam pa znižanje upravnih stroškov kljub začetnim stroškom prehoda na nov sistem.

3.5 . Poslovne odločitve se v EU trenutno ne sprejemajo zgolj na podlagi meril konkurence. Pogosto so odvisne od vidika „davčne optimizacije“: npr. v raziskave se vlaga tam, kjer se stroški lahko odbijejo od davka, tvegane dejavnosti pa se izvajajo tam, kjer se izgube lahko uveljavljajo kot davčna olajšava. Izkrivljeno sprejemanje poslovnih odločitev glede na davčne vidike je v nasprotju s temeljnim načelom notranjega trga in negativno vpliva na rast in ustvarjanje delovnih mest.

3.6 EESO pri tem ne podcenjuje pomislekov, ki so jih izrazili mnogi, zlasti nacionalni parlamenti devetih držav članic (3), ki so prepričani, da predlog ni v skladu z načelom subsidiarnosti, da zmanjšuje nacionalno suverenost, omejuje možnosti izbire na davčnem področju, vodi k zmanjšanju davčnih prihodkov ali povzroča druge nenamerne posledice.

3.6.1 Res je, da države članice za družbe, ki izberejo sistem CCCBT, ne morejo več sprejeti z gospodarsko-političnim namenom, saj se davčna osnova določi na evropski ravni. Po drugi strani pa je sedaj mogoče sprejeti tovrstne ukrepe za povečanje konkurenčnosti in ustvarjanje delovnih mest na evropski ravni s pozitivnimi učinki za celoten notranji trg, ne da bi pri tem nastali različni okvirni pogoji za posamezna podjetja.

3.6.2 Srednje- in dolgoročno lahko CCCTB povzroči , ki se zaradi nacionalnih davčnih spodbud nahajajo na določenih lokacijah. CCCTB naj bi preprečila ravno tovrstno izkrivljanje konkurence z davčnimi ugodnostmi. Kljub temu EESO meni, da bi morala Komisija te vidike podrobneje preučiti v okviru , da bodo institucije EU in druge zainteresirane strani lahko bolje ocenile tovrstne posledice.

3.7 CCCTB ohranja držav članic, saj lahko te same določijo višino obdavčitve za svoj delež davčne osnove. S CCTB se usklajuje davčna osnova in ne davčne stopnje. Države članice bodo lahko še naprej določale nacionalne davčne stopnje glede na njihove prednostne naloge na področju proračunske politike. Začasno pa se lahko zmanjšajo prihodki od davka, kar je mogoče popraviti le s povišanjem davčne stopnje v prihodnosti.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Predlog direktive je velik dosežek Komisije, vendar bodo potrebne . Na splošno predlagana pravila omogočajo obdavčitev dohodkov pravnih oseb v skladu z gospodarsko uspešnostjo ter preprečujejo izkrivljanja in izogibanja.

4.2 EESO pozdravlja dejstvo, da lahko CCCTB v skladu s predlogom direktive uporabljajo in neodvisno od tega, ali podjetje posluje čezmejno ali le v nacionalnem okviru – čeprav je predlog direktive usmerjen zlasti v podjetja oz. skupine, ki poslujejo čezmejno. Vendar pa bo tudi malim in srednje velikim podjetjem olajšal razširitev njihovih dejavnosti prek meja, saj CCCTB prinaša pomembne stroškovne prednosti v primerjavi z obdavčenjem po mnogih nacionalnih sistemih. Malim in srednje velikim podjetjem, ki imajo obliko kapitalskih družb, možnost uporabe CCCTB prinaša prednosti. To pa ne velja za mnoga mala in srednje velika podjetja, ki kot družbe z enim družbenikom in osebne družbe niso zavezanke za davek od dohodkov pravnih oseb.

4.3 Glede na to Odbor ne vztraja več pri takojšnji obvezni uporabi CCCTB, temveč se zavzema za tega sistema v uvodnem obdobju. Dolgoročno bi morala biti CCCTB obvezna, sprva pri prekoračitvi določenega praga za podjetja, ki poslujejo čezmejno. Če bi sistem CCCTB za vedno ostal neobvezen, bi to državam članicam povzročalo precejšnje upravne obremenitve, saj bi poleg novega sistema CCCTB morale še naprej uporabljati sedanje sisteme davka od dohodkov pravnih oseb.

4.4 Seštevek vseh dobičkov in izgub zadevnih članov skupine () je ključ za odpravo davčnih ovir na notranjem trgu in . Samo s konsolidacijo se zagotovijo naslednje prednosti: čezmejna izravnava izgub, preprečevanje težav v zvezi s transfernimi cenami, možnost z davčnega vidika nevtralne organizacije podjetja po vsej EU, preprečevanje dvojnega obdavčevanja in enaka obravnava odvisnih kapitalskih družb ter poslovnih enot v EU. Zato je treba konsolidacijo brez pridržkov podpreti. Tej „veliki“ rešitvi je treba dati prednost pred „majhno“ rešitvijo, ki bi jo pomenila skupna osnova za davek od dohodkov pravnih oseb brez konsolidacije.

4.5 Z opredelitvijo se ustrezno določa področje uporabe CCCTB. Prednost določitve osebne veljavnosti s formalnimi merili je ta, da je ta merila enostavno uporabljati in preverjati ter da so manj dovzetna za preoblikovanja. Z vidika podjetij so merila poleg tega uresničljiva in pravno varna. To le omejeno velja za pravila o vključitvi v skupino ali izstop iz nje. Široka opredelitev stvarne veljavnosti, v skladu s katero je treba upoštevati vse ustvarjene prihodke, je smiselna z vidika preprečitve težav pri razmejitvi. Tudi krajevna veljavnost, omejena na Evropsko unijo, je primerna. Širša vključitev prihodkov, ustvarjenih na mednarodni ravni, bi zahtevala zelo zapletene uskladitve, ker ni mednarodnih predpisov o izračunu dobička.

4.6 EESO meni, da je med države članice na podlagi faktorjev dodane vrednosti „delo“, „sredstva“ in „prodaja“ bolj smiselna kot izračun na podlagi makroekonomskih kazalnikov, ker se konkretno navezuje na gospodarstvo.

4.6.1 Namen . Upoštevanje več faktorjev bistveno omeji možnosti davčnih zavezancev, da bi faktorje poskusili dodeliti državi članici s čim nižjo davčno stopnjo. Uporaba alternativnih porazdelitvenih metod zahteva jasna razmejitvena pravila in posebno utemeljitev. Ti so zaradi posebnih poslovnih modelov potrebni na primer za finančni sektor (banke in zavarovalnice).

4.6.2 Vendar pa obstaja , da bi posamezne države članice formulo in bi bila tako vsota vseh porazdeljenih deležev večja ali manjša od dejanskih skupnih dohodkov, ki jih je treba razdeliti. Tako bi prišlo do večkratne obdavčitve ali nižje obdavčitve skupnih dohodkov, ki jih je treba razdeliti. Komisija mora to obravnavati s čimprejšnjim sprejetjem izvedbenih aktov.

4.6.3 V zvezi z v okviru je potrebna natančnejša razmejitev glede na ekonomsko lastništvo in dejansko uporabo, razmisliti pa bi bilo treba tudi o tem, kako vključiti intelektualno lastnino. Pri , ki sestoji iz dveh delov, je razdelitev glede na število zaposlenih enostavna in izvedljiva, vendar pa se lahko izkaže za problematično, zlasti če se neka dejavnost izvaja „pod nadzorom in z odgovornostjo“ člana skupine. Študije so pokazale, da ima lahko porazdelitev dobička na podlagi faktorja „delo“ negativne ekonomske učinke na trg dela. Zaradi različnih sistemov socialnega varstva v EU lahko vključitev socialnih in pokojninskih storitev vodi do dodatnih nesoglasij med državami članicami. je tržno usmerjen in utegne nepravično koristiti večjim državam članicam zgolj zaradi njihove velikosti. Treba bi bilo razmisliti o tem, da se ga črta ali spremeni njegovo težo v formuli za porazdelitev.

4.7 Davčna osnova je zasnovana širše od trenutne povprečne osnove v državah članicah. To bo sprva povzročilo višje davčne prihodke. Nasprotno lahko čezmejna izravnava ekonomskih izgub povzroči nižjo davčno obremenitev. EESO meni, da bi . Zato EESO podpira možnost, predvideno v direktivi, da države članice prilagodijo davčno stopnjo tako, da se davčna obremenitev niti ne poveča niti zmanjša.

4.8 Izbrani sledi mednarodnim standardom, zlasti standardom 25 od 27 držav članic. EESO meni, da je to primerno. Predlog direktive se ne sklicuje na pravila mednarodnih standardov računovodskega poročanja iz gospodarskega prava, ker je CCCTB sklop pravil za samostojen izračun obdavčljivega dobička. Vendar pa posamezne določbe odražajo načela mednarodnih standardov računovodskega poročanja, ki so se od začetka dolgoletnega načrtovanja predloga CCCTB razvijali dalje.

4.9 Nekatera posamezna pravila je treba . To je nujno, da se izognemo razdrobljenosti, ki bi bila posledica uporabe na nacionalnih ravni. Predvsem in uporabljeni so pravni pojmi, ki niso dovolj jasni (npr. sredstvo ali stroški nabave in proizvodnje). V predlogu ni natančnih pravil za posamezne panoge, npr. za obravnavanje finančnih sredstev, ali dovolj podrobnih pravil, npr. pri opredelitvi ekonomskega lastnika, kar ogroža

4.10 Sprejetje splošnega v obliki, kakršna je zdaj, je vprašljivo. V skladu s predlogom direktive se lažne transakcije, izvršene izključno z namenom izogibanja obdavčitvi, pri izračunu davčne osnove ne upoštevajo (člen 80 predloga direktive). Uporaba oziroma razlaga tako splošnega predpisa o preprečevanju zlorab bo povzročala hude težave, ker je treba zlorabo v skladu s sodno prakso Sodišča Evropske unije dokazati za vsak posamezen primer.

4.11 EESO odobrava preprečevanje , z načelno oprostitvijo obdavčitve teh dohodkov. Tako so podjetja EU zavezana le plačilu davkov tujega trga. EESO ne vidi razloga, zakaj to v skladu s predlogom Komisije ne bi veljalo v primeru nižjih davkov v tujini. EESO meni, da je v primerih, ko so tuji davki prenizki, vprašljiv, saj naj bi to vplivalo ne le na zlorabe ampak tudi na običajne poslovne dejavnosti.

4.12 EESO meni, da je možnost ustvarjanja rezervacij preveč omejena.

4.12.1 Ustvarjanje rezervacij velja samo za zadeve, ki izhajajo izključno iz pravnih obveznosti. To izključuje . EESO meni, da z ekonomskega vidika to ni upravičeno, ker gospodarska uspešnost in s tem obdavčljiv dobiček omejujejo tudi bremenitve sredstev, ki so nastale iz ekonomskih razlogov.

4.12.2 Pri rezervacijah za pravne obveznosti je treba pojasniti , da bodo te rezervacije dejansko potrebne. Tudi merila za zanesljivo oceno niso dovolj določena. Podrobnosti o ravnanju z rezervacijami za predvidene izgube zaradi premajhne natančnosti niso jasne. Tudi rezervacije za pokojnine v pravilih niso omenjene, vendar jih je treba upoštevati; v nasprotnem primeru bi bila pravila za samoocenjevanje odveč.

4.12.3 Predlog direktive ne vsebuje dodatnih podrobnosti ali prenosa izvedbenih pooblastil na Komisijo glede , ki jih priznava pravo EU. Naveden je le poseben predpis o tem, da so tehnične rezervacije zavarovalnic odbitne, pri izravnalnih rezervacijah pa imajo države članice možnost, da odločijo, ali so odbitne.

4.12.4 Potrebna so dodatna podrobna pravila, predvsem za , ki bodo ustrezno upoštevala posebnosti, ki izhajajo iz tveganja (zaradi finančne krize). Predvsem manjkajo podrobna pravila za ravnanje z izvedenimi finančnimi instrumenti in za leasing. Poleg tega je potrebno pravilo, ki zagotavlja bodisi odbitnost tehničnih rezervacij bank (za splošna bančna tveganja) bodisi zmanjšanje vrednosti finančnih sredstev. Direktiva bi morala kot pri posebnih predpisih za zavarovalnice vsebovati podrobna pravila za finančni sektor.

4.13 Primerno je, da za davek od dohodka pravnih oseb in podobne davke ni mogoč odbitek. Vendar pa je treba seznam neodbitnih nacionalnih davkov v Prilogi III v skladu s členom 14 predloga direktive o CCCTB še enkrat kritično preučiti. Tako davek na zavarovanje, ki je neodbiten le v zvezi z davki, ki se pobirajo na nacionalni ravni, ni primerljiv z davkom od dohodka pravnih oseb. Če se davki na zavarovanje plačajo od zavarovalne premije in ga zavarovalnice registrirajo kot dohodek, bi moral biti mogoč odbitek kot strošek poslovanja.

4.14 Z vidika enakosti pri obdavčevanju se zdi določitev ustrezna, glede to, da bi prosta izbira pomenila prevelike diskrecijske pravice. Zato odločitev, da naj bi se izjemoma lahko uporabljale dogovorjene obrestne mere, ni čisto neproblematična.

4.15 Predlog predvideva možnost namesto , kar je smiselna rešitev. Metoda amortizacije v skupini podjetjem daje možnosti internega financiranja. Pri stopnji amortizacije v višini le 25 % bi se velik del zneska amortizacije poračunal šele takrat, ko bi nastopil čas za nadomestno naložbo. Zato bi bilo treba stopnjo za amortizacije v skupini ustrezno povišati.

4.16 Če je izjemna amortizacija osnovnih sredstev, ki se ne amortizirajo, mogoča samo v primerih, kjer se lahko dokaže trajno zmanjšanje vrednosti, to preveč omejuje možnost upoštevanja izgube. Poleg tega ni pojasnjeno, kako dokazati „trajno zmanjšanje vrednosti“. Izjemna amortizacija ne velja za sredstva, za katera so iztržki od njihove odtujitve oproščeni plačila davka, npr. deleži v kapitalskih družbah. To bi bilo lahko neugodno za holdinške družbe in družbe tveganega kapitala.

4.17 Po mnenju EESO je uvedba sistema za določanje davčne osnove koristna, predvsem zato, da se poenostavijo davčni postopki, zlasti za mala in srednje velika podjetja, ter zagotovi enotna uporaba pravil za vse davčne zavezance, vendar je za to potrebno okrepljeno upravno sodelovanje med državami članicami, ki zaenkrat še ne obstaja, zlasti kar zadeva učinkovit nadzor nad konsolidiranimi enotami (podjetja, odvisne družbe, stalne poslovne enote), ki se vsako leto spremenijo. Samodejno posredovanje podatkov bi moralo postati pravilo, tako kot to že velja za področje DDV znotraj EU.

4.18 Poudariti je treba, da naj bi vsa komunikacija z davčno upravo potekala samo še med t. i. glavnim davčnim zavezancem v skupini in glavnim davčnim uradom, ki je pristojen za glavnega zavezanca. Tako usklajevanje z različnimi davčnimi uradi v državah članicah ne bi bilo več potrebno. EESO odobrava s tem povezano zmanjšanje upravnih obremenitev za davčne zavezance in davčno upravo.

V Bruslju, 26. oktobra 2011 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Mnenje EESO z naslovom Davčna politika v Evropski uniji – prednostne naloge za naslednja leta, UL C 48, 21.2.2002, str. 73 (op. prev.: mnenje ni prevedeno v slovenščino).

(2) Raziskovalno mnenje na zaprosilo Komisije, UL C 88, 14.4.2006, str. 48.

(3) V skladu s členom 6 Protokola (št. 2) o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti so Evropskemu parlamentu, Svetu in Evropski komisiji poslali obrazloženo mnenje nacionalni parlamenti Bolgarije, Irske, Malte, Poljske, Romunije, Slovaške, Švedske, Nizozemske in Združenega kraljestva.