043

[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 30.4.2010

COM(2010)188 konč.

POROČILO KOMISIJE

proračunskemu organu o jamstvih, ki jih krije splošni proračunStanje: 30. junija 2009

SEC(2010)479

KAZALO

1. Uvod in vrste kritih poslov 3

2. Dogodki od predložitve zadnjega poročila 31. decembra 2008 4

2.1. Pomoč za odpravljanje težav v plačilni bilanci za države članice izven eurskega območja 4

2.2. Makrofinančna pomoč 4

2.3. Proračunsko jamstvo EU za zunanje financiranje EIB 4

3. Podatki o tveganjih, ki jih krije proračun 4

3.1. Opredelitev tveganja 4

3.2. Tveganje za države članice 6

3.3. Tveganja za tretje države 7

3.4. Skupno tveganje, ki ga krije proračun 8

3.5. Ocenjevanje tveganja 8

4. Izpad, uveljavljanje proračunskih jamstev in terjatve 10

4.1. Izplačila iz gotovinskih sredstev 10

4.2. Izplačila iz proračuna 10

4.3. Črpanje iz Jamstvenega sklada za zunanje ukrepe 10

5. Jamstveni sklad za zunanje ukrepe 10

5.1. Terjatve 10

5.2. Sredstva 10

5.3. Ciljni znesek 11

6. Ocenjevanje tveganj: gospodarska in finančna situacija tretjih držav z največjim tveganjem 11

6.1. Cilji 11

6.2. Metoda za ocenjevanje tveganj 11

1. Uvod in vrste kritih poslov

To poročilo je predloženo v skladu s členom 130 finančne uredbe, na podlagi katere mora Komisija dvakrat letno Evropskemu parlamentu in Svetu poročati o proračunskih jamstvih in tveganjih, povezanih z njimi [1]. Dopolnjuje ga delovni dokument služb Komisije s podrobnimi preglednicami in pojasnili (v nadaljnjem besedilu: delovni dokument)[2].

Tveganja, ki jih krije proračun Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: proračun), so posledica različnih posojil in jamstev, ki jih je mogoče razdeliti na dve kategoriji:

- posojila, ki jih je odobrila Evropska unija za doseganje makroekonomskih ciljev, tj. posojila v obliki makrofinančne pomoči[3] (MFP) za tretje države in posojila za odpravljanje težav v plačilni bilanci (PB) v sodelovanju z institucijami Bretton Woods za države članice, ki niso del eurskega območja; ter

- posojila z makroekonomskimi cilji, tj. posojila Euratoma in predvsem financiranje Evropske investicijske banke (EIB) v državah nečlanicah (zunanje financiranje EIB)[4]. Ta financiranja so krita z jamstvom EU[5].

Zunanje financiranje EIB, posojila Euratoma in posojila v obliki makrofinančne pomoči od leta 1994 krije Jamstveni sklad za zunanje ukrepe (v nadaljnjem besedilu: sklad)[6], medtem ko posojila za odpravljanje težav v plačilni bilanci neposredno krije proračun. Sklad krije izpade iz posojil in jamstev za posojila, ki so bila odobrena državam nečlanicam oziroma za projekte v državah nečlanicah. Ustanovljen je bil z namenom:

da ustvari „likvidno rezervo“, ki naj bi preprečila črpanje sredstev iz proračuna ob izpadih ali zapoznelem plačilu zajamčenega posojila; ter

da se uvede instrument, ki bo s finančnim okvirom za razvoj politik EU o posojilih Komisije in EIB za države nečlanice zagotavljal proračunsko disciplino[7].

- V skladu s spremenjeno[8] uredbo o jamstvenem skladu iz leta 2004 jamstvo sklada preneha veljati, če tretje države postanejo države članice in se tveganje s sklada neposredno prenese na proračun. Sredstva sklada se zagotavljajo iz proračuna, predstavljati pa morajo določen odstotek neporavnanega zneska terjatev iz posojil in jamstev za posojila, ki jih krije sklad. Ta odstotek, t. i. ciljni odstotek, znaša trenutno 9 %. Sredstva se iz proračuna črpajo samo, če sklad nima dovolj sredstev.

Leta 2007 je bila uredba Sveta spremenjena[9] in uveden je bil nov mehanizem za rezervacije. Ta predvideva letne prenose iz proračuna ter izravnalni mehanizem za omejevanje učinka pri črpanju sredstev iz sklada (glej oddelek 5.3 spodaj). Trenutno se v okviru srednjeročne revizije izvaja zunanje ocenjevanje delovanja sklada, vključno s ciljnim zneskom.

2. Dogodki od predložitve zadnjega poročila 31. decembra 2008

2.1. Pomoč za odpravljanje težav v plačilni bilanci za države članice izven eurskega območja

Najpomembnejša dogodka s količinskega vidika sta bili v prvi polovici leta 2009 posojili za odpravljanje težav v plačilni bilanci, ki sta bili odobreni državam članicam izven eurskega območja po izbruhu finančne krize. Prva tranša posojila v znesku 1 milijarde EUR, ki je bilo odobreno Latviji, je bila izplačana februarja 2009. Druga tranša posojila v znesku 2 milijard EUR, ki je bilo odobreno Madžarski, je bila izplačana marca 2009 (glej oddelek 3.5). Ta posojila so se refinancirala prek kritnih posojil z izdajanjem „benchmark“ obveznic ES in se ne krijejo iz sklada.

2.2. Makrofinančna pomoč

V prvi polovici leta 2009 je bilo Libanonu izplačano prvo izplačilo posojila v obliki makrofinančne pomoči v višini 25 milijonov EUR od skupno 50 milijonov EUR. Posojilo je bilo refinancirano s kritnimi posojili prek zasebnega plasiranja.

2.3. Proračunsko jamstvo EU za zunanje financiranje EIB

EIB je na podlagi sklepa o zunanjem mandatu do 30. junija 2009 odobrila financiranja v višini skupaj 8 611 milijonov EUR. V prvi polovici leta 2009 je odobrila sredstva v višini skupaj 2 576 milijonov EUR, od tega jih je do 30. junija 2009 izplačala 260 milijonov EUR.

3. Podatki o tveganjih, ki jih krije proračun

3.1. Opredelitev tveganja

Tveganje za proračun nastane iz neporavnanih kapitalskih zneskov in obresti pri zajamčenih transakcijah.

Izpade, nastale pri transakcijah s tretjimi državami, krije sklad (61 % celotnega zajamčenega neporavnanega zneska po 30. juniju 2009), pri transakcijah z državami članicami pa te neposredno krije proračun (preostalih 39 % predstavljajo posojila za odpravljanje težav v plačilni bilanci ter posojila za in v korist projektom v državah članicah). Velik delež zajamčenih posojil v državah članicah je posledica zadnjih dveh krogov širitve[10] in črpanja iz aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči EU za države članice, ki še niso uvedle eura (aranžma za plačilne bilance).

V tem poročilu sta za ocenjevanje tveganj za proračun (neposredno ali posredno prek sklada) uporabljeni dve metodi:

- metoda za izračunavanje celotnega zneska neporavnanega transakcijskega kapitala na določen dan, vključno z obračunanimi obrestmi. S to metodo se določi skupni znesek tveganj za proračun na določen dan za vse prihodnje plačilne obveznosti, ne glede na to, kdaj naj bi se ta izplačala in ali jih krije sklad ali ne;

- pri proračunskem pristopu, ki se imenuje „letno tveganje za proračun“, se izračuna najvišji znesek, ki bi ga EU morala plačati v proračunskem letu, če bi bila vsa zajamčena posojila neporavnana[11].

Preglednica 1: Skupni neporavnani zneski na dan 30. junija 2009 v milijonih EUR |

Neporavnani kapital | Obračunane obresti | Skupaj | % |

Države članice* |

Makrofinančna pomoč | 115 | 1 | 116 | <1 % |

Euratom | 431 | 3 | 434 | 2 % |

Plačilna bilanca | 5 000 | 64 | 5 064 | 21 % |

EIB | 3 659 | 33 | 3 692 | 16 % |

Delna vsota za države članice | 9 205 | 101 | 9 306 | 39 % |

Tretje države** |

Makrofinančna pomoč | 536 | 4 | 540 | 2 % |

Euratom | 50 | 0 | 50 | <1 % |

EIB | 13 659 | 122 | 13 781 | 58 % |

Delna vsota za tretje države | 14 245 | 126 | 14 371 | 61 % |

Skupaj | 23 450 | 227 | 23 677 | 100 % |

* To tveganje neposredno krije proračun. ** To tveganje krije sklad. |

V preglednicah A1, A2, A3 in A4 delovnega dokumenta so navedeni natančnejši podatki o neporavnanih zneskih, zlasti o zgornji meji, izplačanih zneskih in stopnjah jamstva.

Skupni neporavnani kapital in obresti, ki jih krije proračun, so se s 2 950 milijonov EUR, kolikor so znašali 31. decembra 2008, povečali na 23 677 milijonov EUR.

3.2. Tveganje za države članice

Trenutna tveganja za države članice so posledica odobrenih posojil pred pristopom in črpanja iz aranžmaja za plačilne bilance.

V drugi polovici leta 2009 znaša tveganje za proračun največ 482,7 milijona EUR (če izhajamo iz zapadlih zneskov v tem obdobju in predpostavljamo, da neporavnana posojila ne zapadejo predčasno). Iz preglednice 2 je razvidno, da sta Romunija in Madžarska na prvem in drugem mestu med državami članicami po neporavnanem znesku.

Preglednica 2: Razvrstitev držav članic glede na največje tveganje za proračun v drugi polovici leta 2009 (v mio EUR) |

Razvrstitev | Država | Največje tveganje (v mio EUR, zaokroženo) | % skupnega največjega tveganja |

1 | Romunija | 152,4 | 31,6 % |

2 | Madžarska | 122,5 | 25,4 % |

3 | Bolgarija | 68,3 | 14,1 % |

4 | Češka | 42,3 | 8,8 % |

5 | Poljska | 41,7 | 8,7 % |

6 | Slovaška | 30,5 | 6,3 % |

7 | Slovenija | 12,4 | 2,6 % |

8 | Ciper | 4,8 | 1,0 % |

9 | Latvija | 3,6 | 0,7 % |

10 | Litva | 3,2 | 0,6 % |

11 | Estonija | 0,5 | 0,1 % |

12 | Malta | 0,3 | 0,0 % |

Skupaj | 482,7 | 100,0 % |

Tveganje za države članice se nanaša na posojila EIB, posojila v obliki makrofinančne pomoči in posojila Euratoma, ki so bila odobrena pred zadnjima dvema širitvama, ter posojila, odobrena v okviru aranžmaja za odpravljanje težav v plačilni bilanci.

3.3. Tveganja za tretje države

V drugi polovici leta 2009 znaša tveganje za tretje države največ 594 milijonov EUR (če izhajamo iz zapadlih zneskov v tem obdobju in predpostavljamo, da neporavnana posojila ne zapadejo predčasno). Prvih deset držav z največjimi dolgovi je navedenih v nadaljevanju. Predstavljajo 76,1 % tveganja, ki ga krije sklad v drugi polovici leta 2009. Gospodarska situacija teh držav je analizirana in obrazložena v delovnem dokumentu.

Preglednica 3: Razvrstitev desetih najpomembnejših tretjih držav v drugi polovici leta 2009 glede na največje tveganje za sklad (v milijonih EUR) |

Razvrstitev | Država | Največje tveganje (v mio EUR, zaokroženo) | % skupnega največjega tveganja |

1 | Turčija | 156,5 | 20,0 % |

2 | Egipt | 92,7 | 11,9 % |

3 | Maroko | 70,5 | 9,0 % |

4 | Tunizija | 69,0 | 8,8 % |

5 | Libanon | 58,1 | 7,4 % |

6 | Južna Afrika | 43,9 | 5,6 % |

7 | Srbija | 34,2 | 4,4 % |

8 | Gruzija | 24,2 | 3,1 % |

9 | Jordanija | 22,9 | 2,9 % |

10 | Mehika | 22,0 | 2,8 % |

Skupaj | 594,0 | 76,1 % |

Sklad krije zajamčena posojila za 45 držav, ki trajajo do leta 2038. Natančnejši podatki o posameznih državah so navedeni v preglednici A2 delovnega dokumenta.

3.4. Skupno tveganje, ki ga krije proračun

V drugi polovici leta 2009 krije proračun znesek v višini 1 263 milijonov EUR, kar predstavlja zapadle zneske v tem obdobju; od tega jih morajo 38 % poravnati države članice (glej preglednico A2 delovnega dokumenta).

3.5. Ocenjevanje tveganja

- Aranžma za odpravljanje težav v plačilni bilanci

Velika mednarodna kriza je vplivala na nekatere države članice, ki še niso uvedle eura. Decembra 2008 so se črpala sredstva iz aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči EU (aranžma za plačilne bilance), ki je omogočil, da so nekatere med njimi s pomočjo finančne pomoči EU ponovno vzpostavile zaupanje investitorjev. Zaradi povečanega števila upravičenih držav po zadnji širitvi je bilo treba kot odgovor na morebitne potrebe decembra 2008[12] aranžma za plačilne bilance z 12 milijard EUR povečati na 25 milijard EUR. Maja 2009[13] se je zgornja meja aranžmaja za plačilne bilance ponovno povečala, tokrat na 50 milijard EUR, da bi se lahko EU še naprej hitro odzvala na morebitne zahtevke za pomoč.

Zato se je skupno tveganje za države članice po izplačilu tranš v okviru aranžmaja za plačilne bilance v skupni višini treh milijard EUR v prvi polovici leta 2009 še povečalo. Predvideno je, da bodo nadaljnje tranše v višini 4,2 milijarde EUR izplačane v drugi polovici leta.

Na začetku leta 2009[14] je bilo Latviji odobreno posojilo za plačilno bilanco v višini 3,1 milijarde EUR. Prva tranša v višini 1 milijarde EUR je bila izplačana 25. februarja 2009. Dodatna tranša v višini 1,2 milijarde EUR je bila izplačana 27. julija 2009.

Madžarski je bila druga tranša iz posojila za leto 2008 v višini dveh milijard EUR izplačana 26. marca 2009. Dodatna tranša v višini 1,5 milijarde EUR je bila izplačana 6. julija 2009.

Romuniji je bilo 6. maja 2009 odobreno posojilo v višini 5 milijard EUR. Posojilo bo izplačano v več tranšah v letih 2009 in 2010. Prva tranša v višini 1,5 milijarde EUR je bila izplačana 27. julija 2009.

- Posojila v obliki makrofinančne pomoči

Do zdaj je posojila v obliki makrofinančne pomoči odobril Svet[15] s sklepi, po začetku veljavnosti Lizbonske pogodbe pa jih Svet in Parlament. Finančna pomoč, odobrena na podlagi Sklepa Sveta 2007/860/ES z dne 10. decembra 2007 o zagotovitvi finančne pomoči Skupnosti Libanonu, je obsegala 50 milijonov EUR posojila in nepovratna sredstva v višini največ 30 milijonov EUR. Prva tranša posojila (25 milijonov EUR) je bila izplačana na začetku junija 2009, druga pa naj bi bila izplačana na začetku leta 2010.

- Posojila Euratoma

Posojila Euratoma za države članice ali v določenih upravičenih državah nečlanicah (Ruska federacija, Armenija, Ukrajina) ne smejo presegati 4 milijard EUR − od tega je porabljenih že približno 85 %. Na voljo je še približno 600 milijonov EUR. Euratom v prvi polovici leta 2009 ni izplačeval sredstev.

Tretja (in zadnja) tranša na podlagi posojilne pogodbe za projekt K2R4 (10,3 milijonov USD) v Ukrajini je bila izplačana 12. oktobra 2009.

- Posojila EIB

Prejšnji splošni mandat je EIB potekel 31. julija 2007. Do tega dne je EIB odobrila skupaj 98 % celotne zgornje meje v tem mandatu (20 060 milijonov EUR – glej preglednico A5 v delovnem dokumentu). Do 30. junija 2009 je bilo za izplačila v tem mandatu na voljo še skupaj 4 794 milijonov EUR, ki pa se lahko izplačajo v desetih letih po koncu mandata z jamstvom EU; po tem obdobju se jamstvo EU za neizplačane zneske prekine.

Najpomembnejša postavka, ki bo v prihodnosti vplivala na tveganje za proračun, je jamstvo, ki ga je EU odobrila EIB s sklepom o zunanjem mandatu. Zunanji mandat je trenutno predmet srednjeročne revizije, Svet in Parlament pa morata do 31. oktobra 2011 sprejeti sklep, ki bo urejal preostalo obdobje trenutne finančne perspektive in nadomestil veljavni sklep. Jamstvo se omeji na 65 % skupnega zneska izplačanih posojil in jamstev v okviru financiranja EIB (zmanjšanega za vrnjene zneske in povečanega za s tem povezane zneske), pri čemer znaša zgornja meja 27 800 milijonov EUR[16]. V okviru tega mandata je bil odobren skupni znesek v višini 8 611 milijonov EUR, od tega je bilo do navedenega datuma neizplačanih 7 449 milijonov EUR (glej preglednico A6 v delovnem dokumentu).

4. Izpad, uveljavljanje proračunskih jamstev in terjatve

4.1. Izplačila iz gotovinskih sredstev

Komisija črpa iz svojih gotovinskih sredstev, da prepreči zamude in z njimi povezane stroške pri posojilnih transakcijah, če dolžnik zamuja s plačili EU[17].

4.2. Izplačila iz proračuna

Ker v prvi polovici leta 2009 ni bilo izpada proračunskih sredstev, pod postavko 01 04 01 „Jamstva Evropske skupnosti za dajanje posojil“ odobritve niso bile zahtevane.

4.3. Črpanje iz Jamstvenega sklada za zunanje ukrepe

V primeru zapoznelih plačil prejemnika posojila, ki ga je odobrila Skupnost ali za katere Skupnost jamči, mora jamstveni sklad pokriti izpad v treh mesecih od dneva zapadlosti plačila[18].

V prvi polovici leta 2009 se sredstva iz sklada niso črpala.

5. Jamstveni sklad za zunanje ukrepe

5.1. Terjatve

Na dan 30. junija 2009 skladu ni bilo treba terjati zapadlih plačil.

5.2. Sredstva

Na dan 30. junija 2009 so neto sredstva[19] sklada znašala 1 205 807 618 EUR.

5.3. Ciljni znesek

Sklad mora doseči ustrezen odstotek sredstev (ciljni znesek) v višini 9 % skupnih neporavnanih kapitalskih obveznosti, nastalih z vsemi transakcijami, vključno z obrestmi. Razmerje med sredstvi sklada (1 205 807 618 EUR) in neporavnanimi kapitalskimi obveznostmi[20] (14 375 441 140 EUR) po finančni uredbi se je z 8,34 %, kolikor je znašalo 1. decembra 2008, 30. junija 2009 povečalo na 8,39 %.

Ob koncu leta 2008 so bila sredstva sklada manjša od ciljnega zneska. V skladu s predpisi o rezervacijah, ki jih je leta 2007 sprejel Svet[21], je bilo v osnutku proračuna za leto 2010 predvidenih 93 810 000 milijonov EUR rezervacij. Ta znesek je bil iz proračuna v sklad prenesen 10. februarja 2010.

6. OCENJEVANJE TVEGANJ: GOSPODARSKA IN FINANčNA SITUACIJA TRETJIH DRžAV Z NAJVEčJIM TVEGANJEM

6.1. Cilji

V prejšnjih oddelkih tega poročila so navedeni podatki o količinskih vidikih tveganj tretjih držav, ki jih krije proračun, vendar je treba oceniti tudi kakovost tveganj, ki je odvisna od vrste transakcije in bonitete posojilojemalca (glej oddelek 3.3 zgoraj).

6.2. Metoda za ocenjevanje tveganj

Tveganja so v tem poročilu ocenjena na podlagi podatkov o gospodarskem in finančnem položaju, razvrstitvah in drugih znanih dejstvih o državah, ki so prejele zajamčena posojila. V oceni niso upoštevana predvidevanja pričakovanih izgub in terjatev, ki so vedno zelo negotova.

Kazalniki tveganj v državah, navedeni v preglednicah v delovnem dokumentu, prikazujejo razvoj tveganj pri izpadih. Analiza v oddelku 2 delovnega dokumenta se nanaša na države, ki v letu 2009 predstavljajo največje kreditno tveganje za proračun, in države, ki prejmejo posojila neposredno iz proračuna (posojila v obliki makrofinančne pomoči in posojila Euratoma).

[1] COM(2009) 398 in SEC(2009) 1063 predstavljata prejšnje poročilo o jamstvih, ki jih krije proračun (stanje: 31. decembra 2008).

[2] SEC(2010) 479.

[3] MFP se lahko dodeli tudi v obliki sredstev za tretje države. Za več informacij o MFP glej poročilo Komisije COM(2009) 514 in SEC(2009) 1279.

[4] Podatki o mandatih EIB so prikazani v preglednici A1, pravne podlage pa v preglednici A4 delovnega dokumenta.

[5] Nazadnje določen za obdobje od 1. februarja 2007 do 31. oktobra 2011 s Sklepom št. 633/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 (UL L 190, 22.7.2009, str. 1), ki je nadomestil Sklep Sveta 2006/1016/ES z dne 19. decembra 2006.

[6] Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 z dne 25. maja 2009 o ustanovitvi Jamstvenega sklada za zunanje ukrepe (kodificirana različica), t. i. uredba o jamstvenem skladu (UL L 145, 10.6.2009, str. 10).

[7] Za celotno poročilo o delovanju sklada glej COM(2006) 695 in priloženi delovni dokument služb Komisije (SEC(2006) 1460).

[8] Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2273/2004 (UL L 396, 31.12.2004, str. 28).

[9] Uredba Sveta (ES) št. 89/2007 z dne 30. januarja 2007 (UL L 22, 31.1.2007, str. 1).

[10] V skladu s tretjim odstavkom člena 1 uredbe o skladu se tveganje za posojila, ko država postane država članica, prenese s sklada na proračun.

[11] Pri tem izračunu se domneva, da neporavnana posojila ne zapadejo predčasno, tj. upoštevajo se samo zapadla plačila (glej tudi oddelek 1 delovnega dokumenta).

[12] Uredba Sveta (ES) št. 1360/2008 z dne 2. decembra 2008 o spremembi Uredbe (ES) št. 332/2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic.

[13] Uredba Sveta (ES) št. 431/2009 z dne 18. maja 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 332/2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic.

[14] Odločba Sveta 2009/290/ES z dne 20. januarja 2009.

[15] Z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe je postopek soodločanja postal reden zakonodajni postopek.

[16] Zgornja meja se deli na fiksno osnovno mejo v višini 25 800 milijonov EUR in neobvezni mandat v višini 2 000 milijonov EUR. O uporabi neobveznega mandata odločata Svet in Evropski parlament v okviru srednjeročne revizije.

[17] Glej člen 12 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa 94/728/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti.

[18] Za več informacij glej oddelek 1.4.3 delovnega dokumenta.

[19] Skupna sredstva sklada minus zapadle obveznosti (pristojbine EIB in revizijske pristojbine).

[20] Vključno z neizterjanimi obrestmi.

[21] Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 89/2007 z dne 30. januarja 2007 (UL L 22, 31.1.2007, str. 1).