OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

Komisija je 29. junija 2011 sprejela predlog za naslednji večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020[1] z naslovom „Proračun za strategijo Evropa 2020“. V predlogu je Komisija predlagala oblikovanje novega celostnega instrumenta za vlaganje v prednostne naloge glede infrastrukture EU na področju prometa, energetike in telekomunikacij, tj. „instrumenta za povezovanje Evrope“ (v nadaljnjem besedilu: IPE).

Pametna, trajnostna in medsebojno popolnoma povezana prometna, energetska in digitalna omrežja so nujen pogoj za dokončanje enotnega evropskega trga. Poleg tega lahko vlaganja v ključne infrastrukture z veliko dodano vrednostjo EU spodbudijo konkurenčnost Evrope v težavnih gospodarskih razmerah, ki jih zaznamujeta počasna rast in skromni javni proračuni. Poleg tega takšna vlaganja v infrastrukturo EU omogočajo tudi doseganje ciljev za trajnostno rast iz strategije Evropa 2020 ter ciljev EU „20-20-20“ na področju energetske in podnebne politike[2].

Ta uredba vsebuje določbe, ki urejajo IPE. Temelji na delu za pripravo spremembe političnega okvira v vseh treh sektorjih (promet, energetika in telekomunikacije) za naslednji večletni finančni okvir (2014–2020). Na podlagi člena 170 PDEU se ob upoštevanju IPE predlagajo nove smernice v vsakem sektorju. Zato spremenjene smernice za promet, energetiko in telekomunikacije na eni strani ter IPE na drugi strani predstavljajo enoten in usklajen regulativni sveženj.

V preteklem desetletju se je povprečna poraba na področju infrastrukture v Evropi zmanjševala. Vendar se je zaradi gospodarske in finančne krize znova pojavilo zanimanje za potrebne infrastrukturne naložbe. Med gospodarsko krizo so bile ciljne naložbe v obnavljanje ali gradnjo infrastrukture pomemben del načrtov za spodbujanje in oživitev na ravni EU in držav članic, saj so take naložbe način za podpiranje skupnega povpraševanja in hkrati zagotavljajo dolgoročno donosnost porabljenih sredstev. Najpomembnejše je, da je kriza pokazala, da je infrastruktura ključna za prihodnost gospodarstva v Evropi.

Resnično integriran enotni trg, kot navaja Montijevo poročilo[3], ne bi bil mogoč brez nemotene povezave med vsemi njegovimi sestavnimi deli. Prometne povezave, električna omrežja in širokopasovna omrežja so ključna za delujoče, povezano gospodarsko območje ter za njegovo socialno in ozemeljsko kohezijo. Čeprav je bil na področju regulativnega povezovanja znotraj EU dosežen napredek in so trgi vse bolj povezani, ni bil na področju čezmejne fizične medsebojne povezanosti v energetskem sektorju s sprejetjem in začetkom veljavnosti tretjega liberalizacijskega svežnja v zadnjem obdobju dosežen noben napredek. Zlasti v novih državah članicah je veliko manjkajočih povezav, zaradi katerih nastajajo ločnice med središčem in obrobnimi območji Evropske unije ter je oviran nadaljnji razvoj izmenjav v Uniji ali rast novih gospodarskih sektorjev, kot je e-trgovanje.

Ugotovljeno je bilo, da je potrebno veliko naložb. V energetskem sektorju je predlagana uredba o smernicah za izvajanje prednostnih nalog na področju evropske energetske infrastrukture (v nadaljnjem besedilu: smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo), ki določa dvanajst prednostnih infrastrukturnih koridorjev in področij, po štiri za vsak sektor, transport električne energije in plina ter uvedbo pametnih omrežij, poti za električno energijo in čezmejna omrežja ogljikovega dioksida. V evropski energetski sistem je treba do leta 2020 vložiti približno en bilijon EUR, pri čemer se ocenjuje, da je treba samo za električna in plinska omrežja evropskega pomena vložiti okrog 200 milijard EUR . Od celotnega zneska te naložbe bi moral trg sam brez dodatne pomoči zagotoviti 100 milijard EUR , za preostalih 100 milijard EUR pa bo treba sprejeti javne ukrepe, s katerimi se bodo zagotovili finančni vzvodi za potrebne naložbe.

V prometnem sektorju je bilo z vseevropsko metodologijo načrtovanja opredeljeno vseevropsko „osrednje omrežje“. To osrednje omrežje s koridorji, po katerih poteka visoko učinkovit tovorni in potniški promet z malimi emisijami, obsežno izkorišča že obstoječo infrastrukturo. Ko bodo dokončno vzpostavljene manjkajoče povezave in se bo zmanjšal obseg ozkih grl ter se bodo začele uporabljati učinkovitejše storitve pri večmodalnih kombinacijah, bo to omrežje upravljalo večino prometnih tokov na enotnem trgu. Stroški razvoja infrastrukture EU do mere, ki bi ustrezala povpraševanju, so za obdobje 2010–2030 ocenjeni na več kot 1,5 bilijona EUR za celotna prometna omrežja držav članic EU. Za dokončanje vseevropskih prometnih omrežij bo do leta 2020 potrebnih okoli 500 milijard EUR, od česar bo 250 milijard EUR potrebnih za dokončno vzpostavitev manjkajočih povezav in odpravo ozkih grl v osrednjem omrežju.

Za telekomunikacijska omrežja je ključni cilj odprava (digitalnih) ozkih grl, ki ovirajo dokončanje enotnega digitalnega trga. To kaže na potrebo po splošnem izboljšanju celotnega širokopasovnega omrežja ter vzpostavitvi infrastrukturnih platform digitalnih storitev, ki omogočajo skladno digitalno uporabo evropskih javnih storitev. Dejansko so ta omrežja, tj. fizična omrežja in omrežja, ki temeljijo na storitvah, ključna za omogočanje pametne rasti. V okviru digitalne agende bi moral imeti vsak Evropejec do leta 2013 dostop do osnovnih širokopasovnih povezav, do leta 2020 pa še do hitrih in ultrahitrih povezav. Komisija je septembra 2010 predstavila ukrepe, ki so potrebni za zagotovitev naložb v znesku do 270 milijard EUR, s katerimi bi se do leta 2020 omogočila vzpostavitev ultrahitrega širokopasovnega omrežja vsem evropskim gospodinjstvom in podjetjem. V sedanjih okoliščinah se bodo sredstva za del teh naložbenih potreb zagotovila iz javnega sektorja. Ocenjuje se, da bi bilo za uresničitev teh ciljev potrebno zagotoviti največ 270 milijard EUR. Vendar se pričakuje, da bodo v obdobju do leta 2020 naložbe javnega sektorja brez posredovanja Unije znašale največ 50 milijard EUR. To pomeni, da je znesek manjkajočih sredstev za naložbe največ 220 milijard EUR. Ker družbene koristi naložb v digitalno infrastrukturo znatno presegajo zasebne pobude za naložbe, je za spodbujanje trga nujno usmerjeno javno ukrepanje.

Analiza, ki so jo pri pripravi te uredbe opravile službe Komisije, je pokazala, da naj bi imeli trg in nacionalni proračuni pomembno vlogo pri zagotavljanju potrebne infrastrukture prek ustreznih naložbenih mehanizmov in mehanizmov oblikovanja cen, vendar nekaterih naložb v infrastrukturo ne bo mogoče zagotoviti ali bodo preložene v obdobje daleč po letu 2020, če EU ne bo ukrepala. Zato je v naslednjem večletnem finančnem okviru potreben pomemben prispevek iz proračuna EU, da se zagotovi dejanska izvedba prednostnih nalog glede infrastrukture EU.

Za večji učinek proračunskih sredstev EU predlaga Komisija bolj sistematično uporabo inovativnih finančnih instrumentov, da se omogoči alternativa tradicionalnemu financiranju z nepovratnimi sredstvi in odpravijo vrzeli v zvezi s financiranjem strateških naložb. Pomembna značilnost inovativnih finančnih instrumentov je, da za proračun EU zaradi omogočanja in privabljanja drugih javnih in zasebnih virov financiranja za projekte, ki so v interesu EU, ustvarjajo večji multiplikacijski učinek kot tradicionalni instrumenti. Spodbujajo naložbe in zato zagotavljajo večji učinek proračuna EU.

Na podlagi izkušenj s finančnimi instrumenti iz sedanjega finančnega okvira, vzpostavljenimi v sodelovanju z Evropsko investicijsko banko (EIB), kot je instrument za posojilna jamstva za projekte vseevropskih prometnih omrežij (v nadaljnjem besedilu: projekti TEN-T), predlaga Komisija izvajanje znatnega dela svojih ukrepov znotraj IPE prek finančnih instrumentov. Pobuda za projektne obveznice strategije Evropa 2020[4] se bo uporabljala zlasti kot način zagotavljanja naložbenih virov za infrastrukturne projekte, ki so v ključnem strateškem interesu EU.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UČINKA

2.1 Posvetovanje in strokovna mnenja

Ta uredba temelji na obsežnem posvetovanju z zainteresiranimi stranmi, institucijami in organi EU, državami članicami, regionalnimi ali lokalnimi organi, socialnimi in gospodarskimi partnerji, akademskimi strokovnjaki ter mednarodnimi institucijami. Upoštevani so rezultati vmesnih ocen, ki so bile izvedene na podlagi programov za obdobje 2007–2013, ter številne študije in strokovna mnenja.

Za tri sektorje so se pri prispevkih zainteresiranih strani med drugim pojavila naslednja vprašanja:

Na podlagi posvetovanj obstaja splošno soglasje o tem, da je za zagotavljanje hitrejšega razvoja infrastrukture z evropsko dodano vrednostjo potrebna večja podpora EU.

Zainteresirane strani so pozvale k večjemu finančnemu vzvodu financiranja EU na področju ciljev politike vseevropskih omrežij, na primer z boljšo usklajenostjo med različnimi finančnimi instrumenti, in sicer Kohezijskim skladom in Evropskim skladom za regionalni razvoj (ESRS), programi vseevropskih omrežij ter posredovanji EIB.

Zainteresiranim stranem se zdi, da je razširitev portfelja razpoložljivih finančnih instrumentov način za boljšo prilagoditev podpore posebnim potrebam projekta, omogočanje učinkovitega strukturiranja projektov in privabljanje novih vlagateljev. Načrtovana pobuda za projektne obveznice je primerna zlasti za večje naložbe v okviru IPE.

2.2 Ocena učinka

V zvezi s predlagano uredbo se je izvedla ocena učinka o možnostih izvajanja IPE kot politične pobude, tj. možnostih glede opredelitve pravil delovanja IPE. Ocena učinka je najprej obravnavala splošni cilj IPE, kot je predlagan v sporočilu o večletnem finančnem okviru z naslovom „Proračun za strategijo Evropa 2020“[5], za zagotavljanje hitrejšega razvoja infrastrukture, ki jo EU potrebuje za uresničitev ciljev strategije Evropa 2020 ter ciljev „20-20-20“ na področju energetike in podnebja, pri čemer temelji na rezultatih posvetovanj z zainteresiranimi stranmi in ocenjevalnih študijah sedanjih programov EU, ki finančno podpirajo razvoj programov TEN.

Ocena učinkov možnosti politike, ki so mogoče, se je osredotočila zlasti na uresničitev dveh glavnih posebnih ciljev na najbolj učinkovit, uspešen in skladen način:

1) zagotovitev večjega finančnega vzvoda iz sredstev EU – z opredelitvijo oblik, metod in pravil financiranja, ki lahko zagotovijo največji možni finančni vzvod pri privabljanju javnih in zasebnih naložb za projekte z evropsko razsežnostjo in razsežnostjo enotnega trga, kar se nanaša zlasti na prednostna omrežja, ki jih je treba vzpostaviti do leta 2020, pri katerih je evropska dodana vrednost jasno dokazana, po potrebi vključno z omrežji, ki so morda v tretjih državah;

2) omogočanje pravočasne izvedbe projektov, ki jih sofinancira EU – z opredelitvijo mehanizmov za spremljanje in ocenjevanje, ki nagrajujejo učinkovito in kaznujejo neučinkovito rabo sredstev EU.

Hkrati je bilo treba pri oceni možnosti politike upoštevati dva povezana splošna cilja politike Unije: na eni strani uresničitev ciljev politike, povezane s posameznim sektorjem, na področju infrastrukture, kot je opredeljeno v členih 170 in 171 PDEU, in na drugi strani poenostavitev pravil financiranja EU z izkoriščanjem sinergij v sektorjih in med njimi, k čemer se je Komisija trdno zavezala[6]. Ker ta cilja politike nista popolnoma skladna, je bilo iskanje primernega ravnovesja med skladnostjo s cilji sektorske politike in največjim možnim povečanjem sinergij ključno načelo, ki se je upoštevalo pri ocenjevanju možnosti za opredelitev pravil delovanja IPE.

Najprej se je obravnavalo devet glavnih alternativ možnosti politike, pri čemer je bila prva od njih splošna utemeljitev, na podlagi katere se je Komisija odločila, da predlaga vzpostavitev instrumenta za povezovanje Evrope, s čimer bi se poenostavil obstoječi okvir financiranja EU na podlagi sektorskih sinergij. Alternative politike so temeljile na kombinacijah scenarijev, ki ustrezajo trem osnovnim možnostim za poenostavitev finančnih pravil – najmanjše in največje ter spremenljivo usklajevanje sektorskih pravil – na dveh področjih posredovanja politike, ki ustrezata dvema glavnima že opredeljenima posebnima ciljema – spodbujanju naložb in izvajanju programov.

Možnosti so tako lahko med dvema skrajnostma. Na eni strani bi se v primeru, kjer v vsakem sektorju veljajo popolnoma različna, določena pravila in ureditve za zagotavljanje podpore financiranja EU v skladu z IPE, izvedlo najmanjše možno usklajevanje finančnih vzvodov za naložbe in izvajanja programov. Na drugi strani je možnost politike, za katero je značilna največja možna uskladitev finančnih vzvodov za naložbe in pravil izvajanja programov, za primere, kjer za vse tri sektorje veljajo skupna finančna pravila in ureditve upravljanja programov za uporabo sredstev v skladu z IPE. Preostale možnosti med tema skrajnostma veljajo za primere, kjer za sektorje veljajo nekatera skupna pravila in ureditve, medtem ko so druga različna in značilna za posamezni sektor, tj. kombinacije največjega mogočega ali spremenljivega usklajevanja pravil na enem področju posredovanja politike s spremenljivim ali najmanjšim mogočim usklajevanjem sektorskih pravil na drugem področju.

Na podlagi ocene učinkov teh možnosti politik in ob upoštevanju doseganja prej poudarjenih ciljev se je ugotovilo, da bi lahko dve od obravnavanih možnosti v največji meri zagotovili, da IPE prek lastnih pravil delovanja podpira hitrejši razvoj infrastrukture, ki je v interesu EU:

- možnost politike, pri kateri je usklajevanje pravil spremenljivo, tj. z nekaterimi splošnimi pravili in nekaterimi pravili, povezanimi s posameznim sektorjem, na področju finančnih vzvodov za naložbe in na področju izvajanja programov, bi bila najboljša možnost z vidika skladnosti z vsemi ustreznimi cilji politike EU;

- možnost politike, pri kateri je bilo izbrano spremenljivo usklajevanje na ravni pravil za finančne vzvode za naložbe z največjim možnim usklajevanjem pravil na ravni izvajanja programov, se lahko izkaže za bolj učinkovito z vidika stroškov.

Vendar lahko druga možnost dolgoročno negativno vpliva na zmožnost odzivanja na stanja, značilna za posamezne sektorje, zlasti glede načrtovanja sredstev, kar lahko dolgoročno izniči začetne prihranke. Zato se je nazadnje ugotovilo, da je najboljša možnost za zagotovitev doseganja ciljev IPE neka stopnja sektorske prilagodljivosti tudi pri opredelitvi pravil IPE na področju izvajanja programov.

Določbe glede uporabe sredstev iz IPE, navedene v obstoječih uredbah, so bile oblikovane na podlagi ugotovitev in sklepov, ki so poudarjeni v navedeni oceni učinka.

2.3 Evropska dodana vrednost IPE

Postopek posvetovanj z zainteresiranimi stranmi in analiza, izvedena v okviru ocene učinka, sta poudarila, da bi bila dodana vrednost IPE kot skupnega okvira za financiranje štirikratna:

1. Rezultat skupnega okvira bo poenostavitev pravnega okvira EU glede financiranja infrastrukture vseevropskih omrežij. Zagotovil bo tudi usklajen pristop k financiranju projektov EU v vseh treh sektorjih.

2. Hkrati bosta enotni sklad na področju infrastrukture EU in finančni okvir zagotovila usklajen in pregleden pristop k financiranju EU, ki bo temeljil na zanesljivosti, zaradi česar bodo obstajale velike možnosti, da pritegne obsežnejše financiranje iz zasebnega sektorja. Finančni instrumenti bodo na voljo centralizirano in usklajeno, pritegnili bodo zasebne vlagatelje in partnerske finančne institucije ter izboljšali učinkovitost razmerja med njimi.

3. Poleg tega bo vedno večja medsebojna odvisnost med gospodarskimi infrastrukturnimi projekti, omrežji in sektorji omogočila realizacijo ekonomije obsega. Celostni okvir za financiranje infrastrukture EU bo omogočil izkoriščanje čezsektorskih sinergij na ravni razvoja in izvajanja projektov, prihranke pri stroških in/ali učinkovitejše izkoriščanje in večje donose.

4. Nenazadnje temelji skupni okvir na izkušnjah in izmenjavi dobre prakse med sektorji ter tako omogoča večjo učinkovitost financiranja EU v vseh sektorjih.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

Vseevropska omrežja so obravnavana v členu 170 PDEU, ki določa: „[…] Unija […] prispeva k vzpostavitvi in razvoju vseevropskih omrežij na področju prometne, telekomunikacijske in energetske infrastrukture.“ Pravica EU, da deluje na področju financiranja infrastrukture, je določena v členu 171, ki določa, da Unija „lahko podpira projekte skupnega interesa, ki jih podpirajo države članice, […] zlasti s študijami izvedljivosti, kreditnimi garancijami ali subvencioniranjem obrestnih mer“. Člen 172 PDEU določa da „Evropski parlament in Svet sprejmeta smernice in druge ukrepe, navedene v členu 171(1), po rednem zakonodajnem postopku ter po posvetovanju z Ekonomsko-socialnim odborom in Odborom regij.“

V sporočilu o pregledu proračuna je Komisija poudarila pomembnost uporabe proračuna EU, da „zapolni vrzeli, ki nastanejo zaradi dinamike oblikovanja politik na nacionalni ravni, kar je zlasti očitno pri reševanju čezmejnih problemov, npr. na področju infrastrukture, mobilnosti, teritorialne kohezije […] – torej vrzeli, ki bi sicer škodile interesom EU kot celote.“[7] Države članice pri načrtovanju in financiranju infrastrukture glavno prednost običajno namenijo projektom s primarnim nacionalnim pomenom, pri čemer se ti ne ujemajo vedno s čezmejnimi projekti, ki imajo za državljane na splošni ravni EU višjo dodano vrednost[8]. Skupni odhodki EU in držav članic morajo biti učinkoviti, zagotavljati morajo ustrezno višino naložb ter spodbujati sinergije.

Zakonodajni instrument in vrsta ukrepa (tj. financiranje) sta opredeljena v PDEU, ki je pravna podlaga za IPE in določa, da se lahko naloge, prednostni cilji in organizacija vseevropskih omrežij opredelijo v uredbah.

4. POSLEDICE ZA PRORAČUN

Predlog Komisije za naslednji večletni finančni okvir vključuje predlog za 50 milijard EUR[9] za obdobje 2014–2020, od česar se bo 10 milijard EUR dodelilo Kohezijskemu skladu za prometno infrastrukturo.

IPE | 40 milijard EUR |

Energetika | 9,1 milijarde EUR |

Promet | 21,7 milijarde EUR |

Telekomunikacije/digitalna omrežja | 9,2 milijarde EUR |

Zneski v Kohezijskem skladu, namenjeni za prometno infrastrukturo | 10 milijard EUR |

Stroški | 50 milijard EUR |

Izkušnje s sedanjim finančnim okvirom kažejo, da ima veliko držav članic, upravičenih do financiranja iz Kohezijskega sklada, težave pri oblikovanju in izvajanju zapletenih čezmejnih projektov na področju prometne infrastrukture. Zato Komisija za naslednji večletni finančni okvir predlaga, da Kohezijski sklad še naprej podpira države članice, katerih bruto nacionalni dohodek (BND) na prebivalca pri naložbah v vseevropska prometna omrežja in okolje ne dosega 90 % povprečja EU-27, pri čemer bi se del dodeljenih sredstev Kohezijskega sklada (10 milijard EUR) porabil za financiranje projektov na področju prometa na osrednjem prometnem omrežju v državah članicah, ki so v skladu z instrumentom za povezovanje Evrope upravičene do financiranja iz Kohezijskega sklada.

5. POVZETEK VSEBINE UREDBE

5.1 Enotni okvir za naložbe v prednostne naloge glede infrastrukture EU

Pretekle izkušnje s financiranjem infrastrukture v okviru programov TEN, Evropskega načrta za oživitev gospodarstva ter Kohezijskega sklada in strukturnih skladov kažejo, da lahko EU zagotovi dodano vrednost za infrastrukturo. Zainteresirane strani se strinjajo, da Evropa v primeru takšne prakse upravljanja, kot je obstajala doslej, morda ne bo uspela pravočasno spodbuditi naložb, ki so potrebne za posodobitev infrastrukturnih omrežij in izgradnjo manjkajočih povezav.

Po finančni krizi si javni proračuni držav članic odločno prizadevajo za potrebno fiskalno konsolidacijo. Kapitalski odhodki so se pogosto bistveno zmanjšali, medtem ko so je dodelitev izdatkov za infrastrukturne naložbene projekte ustavljena ali preložena v poznejše obdobje. Hkrati so možnosti za večje naložbe iz zasebnih virov negotove. Izvajanje potrebnih infrastrukturnih projektov zadržujejo ali ovirajo poleg finančnih omejitev tudi regulativne ovire. Zdi se, da sedanji okvir EU za financiranje infrastrukture ni primeren za zagotovitev učinkovitega odziva. Financiranje je razdrobljeno na preveč programov in preprečuje popolno izkoriščanje sinergij med programi in sektorji.

Pri ponovnem oblikovanju strategije financiranja za infrastrukturo je Komisija upoštevala naslednje cilje:

- Zagotovitev stroškovno učinkovite in pravočasne izvedbe ključnih prednostnih infrastrukturnih omrežij v energetskem in prometnem sektorju ter sektorju IKT, kot je opredeljeno v energetsko-infrastrukturnem svežnju, beli knjigi za konkurenčen in trajnosten promet[10] ter digitalni agendi za Evropo;

- Zagotovitev čim večje sinergije med energetskimi in prometnimi programi ter programi IKT, tako da financiranje ustreza usklajeni strategiji politike in se projekti izberejo v skladu z jasnimi usklajenimi merili;

- Povečanje zmožnosti skladov EU za zagotavljanje drugih javnih ali zasebnih sredstev, tako da je skupni obseg uporabljenih virov zadosten za izpolnitev predvidene potrebe po naložbah do leta 2020;

- Zagotovitev optimalne izbire projektov ter spremljanja in nadzora izvajanja projektov, tako da je financiranje EU dobro usmerjeno, zagotovi največji učinek in se porabi na najučinkovitejši način.

Utemeljitev za izbiro skupne zakonodajne podlage za zagotavljanje finančne podpore v treh različnih sektorjih z različnim okvirom politik je, da se s tako zakonodajno podlago zagotovijo možnosti izkoriščanja sinergij med sektorji in da so v preteklosti pogosto obstajale splošne težave v zvezi s financiranjem izvajanja ciljev politike, ki se sicer znatno razlikujejo. Tako bo dodana vrednost skupnega okvira štirikratna.

Rezultat skupnega okvira bo poenostavitev pravnega okvira EU glede financiranja infrastrukture vseevropskih omrežij. Zagotovil bo tudi usklajen pristop k financiranju projektov EU v vseh treh sektorjih. Kot je že bilo poudarjeno, je finančni okvir infrastrukture EU zdaj zelo zapleten predvsem zaradi številčnosti in raznolikosti obstoječih pravnih besedil EU. Poenostavitev pravil je ena od ključnih besednih zvez pri novem pristopu, ki ga predlaga Komisija v zvezi s porabo proračuna EU.

Hkrati bosta enotni finančni okvir in sklad na področju infrastrukture EU zagotovila usklajen in pregleden pristop k financiranju EU, ki bo temeljil na zanesljivosti, zaradi česar bodo obstajale velike možnosti, da pritegne obsežnejše financiranje iz zasebnega sektorja. Finančni instrumenti bodo na voljo centralizirano in usklajeno, pritegnili bodo zasebne vlagatelje in partnerske finančne institucije ter izboljšali učinkovitost razmerja med njimi.

Poleg tega bo vedno večja medsebojna odvisnost med gospodarskimi infrastrukturnimi projekti, omrežji in sektorji omogočila realizacijo ekonomije obsega. Celostni okvir za financiranje infrastrukture EU bo omogočil izkoriščanje čezsektorskih sinergij na ravni razvoja in izvajanja projektov ter prihranke pri stroških in/ali učinkovitejše izkoriščanje in višje donose.

Nenazadnje bo skupni okvir omogočil pridobivanje znanj in izmenjavo dobre prakse med sektorji ter večjo učinkovitost financiranja EU v vseh sektorjih.

5.2 Ukrepi za poenostavitev in usklajenost z obstoječimi pravili

Poenostavitev pravil je ena od ključnih besednih zvez pri novem pristopu, ki ga predlaga Komisija v zvezi s porabo proračuna EU. Rezultat skupnega okvira IPE je poenostavitev pravnega okvira EU glede financiranja infrastrukture vseevropskih omrežij. Enotno pravno besedilo pokriva financiranje projektov EU na področjih prometa, energetike in digitalnih omrežij.

Čeprav se sektorji tehnološko/finančno/regulativno razlikujejo, obstaja zadostno število skupnih značilnosti, da se predlaga resnični napredek v zvezi z obstoječimi različnimi instrumenti. Predlog hkrati določa posebna pravila, ki so potrebna za ohranitev splošnega cilja IPE: zagotavljanje hitrejšega in boljše usmerjenega toka javnega denarja EU v pomembne infrastrukturne projekte, ki so v interesu EU.

Sedanje besedilo uvaja poenostavitev zlasti glede naslednjih vprašanj:

- usklajevanje kazalnikov ciljev strategije Evropa 2020;

- prilagodljivost glede dodeljenih proračunskih sredstev;

- centralizirano upravljanje za vse tri sektorje, po možnosti z izvajanjem prek izvajalske agencije;

- skupni instrumenti financiranja;

- skupna merila za dodelitev;

- skupni pogoji za finančno pomoč;

- enotna prepoznavnost prek skupnih letnih delovnih programov (pomembno za sektor) in skupnega odbora (pomembno za države članice).

Poleg tega je zagotovljena popolna usklajenost s sedanjo in prihodnjo finančno uredbo. Predvidene izjeme so ustrezno dovoljene v povezanih pravnih besedilih ali obstajajo precedensi.

5.3 Večji poudarek na finančnih instrumentih

IPE bo dopolnil neposredno podporo EU s finančnimi instrumenti, da bi se učinek financiranja čim bolj izkoristil. Prek velikih multiplikacijskih učinkov finančnih instrumentov (ki lahko dosežejo npr. celo razmerje 1 : 15 do 1 : 20) bo omogočen lažji dostop do kapitala za velike potrebe po naložbah. K zmanjšanju tveganja za predlagatelje projektov bo poleg uspešnega črpanja neposredne podpore EU (kot pri programih v okviru Evropskega načrta za oživitev gospodarstva ali TEN-T) bistveno prispevala tudi večja opora na finančne instrumente, s čimer se bo zagotovilo izvajanje projektov skupnega interesa.

Poleg tega je treba vzpostaviti okolje, ki spodbuja zasebne naložbe, ter oblikovati instrumente, ki bodo privlačni nosilci naložb za specializirane vlagatelje v infrastrukturo. Da bi se zagotovila čim večja učinkovitost, mora biti cilj takšnih nosilcev zmanjšanje tveganja z razširitvijo portfelja potencialnih projektov. Največja razširitev ponudbe se lahko doseže z usmeritvijo na več sektorjev v številnih državah. To se lahko najbolje doseže na evropski ravni ter na podlagi dobro opredeljenih koridorjev in ciljnih področij naložb. Zato mora biti večina finančnih instrumentov skupna za vse sektorje. Vendar ni izključeno, da se bodo oblikovali nekateri finančni instrumenti za obravnavo posebnih potreb posameznega sektorja.

Na podlagi analize, ki se je izvedla v pripravljalni fazi te uredbe, službe Komisije ocenjujejo, da bo finančna podpora za širokopasovna omrežja temeljila zlasti na finančnih instrumentih, proračunska sredstva EU za promet in energetiko, potrebna za finančne instrumente, pa naj ne bi presegla 2 milijard EUR oz. 1 milijarde EUR. Te ocene niso zavezujoča zgornja meja, saj bo obseg financiranja EU, namenjenega finančnim instrumentom, vsako leto prilagojen na podlagi ocene izvajanja projekta, ki jo bodo izvedli finančni posredniki (npr. EIB v primeru projektnih obveznic).

5.4 Instrument za povezovanje Evrope v naslednjem večletnem finančnem okviru

Instrument za povezovanje Evrope bo bistveni element načrta za rast EU, ki se osredotoča na zagotovitev večjih dolgoročnih možnosti EU za rast. Instrument bo usklajen z drugimi ukrepi iz proračuna EU, kot so program „Obzorje 2020“ ter Kohezijski sklad in strukturni skladi.

Za uskladitev s programom Obzorje 2020 je treba zagotoviti dopolnjevanje in hkrati preprečiti mogoča prekrivanja. Pomembno je tudi, da se z uskladitvijo IPE in programa Obzorje 2020 ne prekine veriga raziskav in inovacij, ki zagotavlja razvoj infrastrukture. To bo zlasti pomembno, ko bo potrebno doseči velik tehnološki napredek v prometu, energetiki in IKT, na podlagi katerega bo lahko EU uresničila ambiciozne cilje strategije Evropa 2020. Vsa podpora za raziskovalne in inovativne dejavnosti prek finančnih instrumentov se bo izvajala prek finančnih instrumentov, povezanih s programom Obzorje 2020.

Kar zadeva povezavo s Kohezijskim skladom in strukturnimi skladi, bodo skupni strateški okvir kohezijske politike in pogodbe o partnerstvu z državami članicami dobro usklajeni z okviri politike v prometnem, energetskem in telekomunikacijskem sektorju. Ustrezne smernice bodo temeljile na predpostavki, da se bo prek Kohezijskega sklada in strukturnih skladov dokončala vzpostavitev lokalne in regionalne infrastrukture ter njenih povezav s prednostno infrastrukturo EU, kar bo povezalo vse državljane EU.

Poleg tega bo instrument za povezovanje Evrope instrument s centralnim upravljanjem, za katerega se bodo dodelila ločena sredstva iz Kohezijskega sklada, namenjena za promet (10 milijard EUR glede na cene iz leta 2011). Pri dodelitvi teh 10 milijard EUR imajo največjo možno prednost projekti, ki upoštevajo nacionalne dodelitve v okviru Kohezijskega sklada. Poleg tega bo teh 10 milijard EUR namenjenih državam članicam, ki so upravičene do financiranja iz Kohezijskega sklada, stopnje sofinanciranja iz proračuna Unije pa bodo na enaki ravni kot pri Kohezijskem skladu.

2011/0302 (COD)

Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o vzpostavitvi instrumenta za povezovanje Evrope

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 172 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije, ob upoštevanju naslednjega[11]:

po predložitvi predloga nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[12],

ob upoštevanju mnenja Odbora regij[13],

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

5. Ustanovitev instrumenta za povezovanje Evrope mora zagotoviti čim večje možnosti za rast prek vzpostavitve sinergij med politikami na področju prometa, energetike in telekomunikacij ter njihovega izvajanja, s čimer se bo povečala učinkovitost posredovanja Unije.

6. Dobro delovanje enotnega trga je odvisno od sodobne, visoko učinkovite infrastrukture, ki povezuje Evropo zlasti na področjih prometa, energetike in telekomunikacij. Te povezave, ki zagotavljajo večjo rast, bodo zagotovile boljši dostop do notranjega trga in zato v skladu s cilji strategije Evropa 2020 prispevale h konkurenčnejšemu tržnemu gospodarstvu[14].

7. Cilj ustanovitve instrumenta za povezovanje Evrope je, da se spodbudijo hitrejše naložbe javnega in zasebnega sektorja na področju vseevropskih omrežij ter njuno zagotavljanje financiranja s finančnimi vzvodi.

8. Vzpostavitev učinkovitih omrežij prometne in energetske infrastrukture je eden od 12 ključnih ukrepov, ki jih je opredelila Komisija v sporočilu o Aktu za enotni trg[15].

9. Komisija se je zavezala, da bo v programe porabe Unije vključila podnebne spremembe in vsaj 20 % proračuna Unije usmerila v cilje, povezane s podnebjem. Zagotoviti je treba, da se pri pripravi, oblikovanju ter izvajanju projektov skupnega interesa spodbujajo ublažitev podnebnih sprememb in prilagoditev nanje ter preprečevanje in upravljanje tveganja. Infrastrukturne naložbe iz te uredbe morajo prispevati k spodbujanju prehoda na gospodarstvo in družbo, ki sta nizkoogljična ter odporna na podnebne spremembe in naravne nesreče.

10. Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 8. junija 2011 o „vlaganju v prihodnost: novi večletni finančni okvir za konkurenčno, trajnostno in vključujočo Evropo“ poudaril pomembnost zagotovitve hitre izvedbe digitalne agende Unije ter nadaljevanja prizadevanj za uresničitev cilja, da bo do leta 2020 vsem državljanom EU, tudi na manj razvitih območjih, na voljo dostop do hitrega interneta[16]. Parlament je prav tako poudaril, da imajo naložbe v prometno infrastrukturo ključno vlogo pri tem, ali bo Evropa ohranila svojo konkurenčnost in po krizi omogočila dolgoročno gospodarsko rast ter da so vseevropska prometna omrežja (TEN-T) bistvena za zagotavljanje ustreznega delovanja notranjega trga in zagotavljajo pomembno evropsko dodano vrednost. Parlament je izrazil trdno prepričanje, da bi morala biti TEN-T ključna prednostna naloga v naslednjem večletnem finančnem okviru ter da je treba v naslednjem finančnem okviru povečati sredstva za TEN-T. Poleg tega je Parlament poudaril, da je treba čim bolj povečati učinek financiranja Unije in priložnosti, ki jih ponujajo Kohezijski sklad in strukturni skladi ter finančni instrumenti za financiranje ključnih nacionalnih in čezmejnih evropskih prednostnih infrastrukturnih projektov na področju energetike, ter izpostavil, da so potrebna potrebo znatna sredstva iz proračuna Unije za finančne instrumente na tem področju.

11. Komisija je 28. marca 2011 sprejela belo knjigo z naslovom „Načrt za enotni evropski prometni prostor – na poti h konkurenčnemu in z viri gospodarnemu prometnemu sistemu“[17]. Cilj bele knjige je zmanjšanje emisij toplogrednih plinov (TGP) prometnega sektorja za vsaj 60 % do leta 2050 glede na leto 1990. Kar zadeva infrastrukturo, je cilj bele knjige do leta 2030 na ravni Unije vzpostaviti popolnoma funkcionalno večmodalno osrednje omrežje TEN-T. Njen cilj je tudi čim boljše delovanje večmodalnih logističnih verig, vključno s pogostejšo uporabo energetsko učinkovitejših načinov prevoza. Zato določa naslednje pomembne cilje za politiko TEN-T: do leta 2030 mora 30 % cestnega tovornega prevoza nad 300 km preiti na druge načine prevoza, do leta 2050 pa več kot 50 % prevoza; dolžina obstoječega železniškega omrežja za visoke hitrosti se mora do leta 2030 potrojiti, večina potniškega prometa na srednje razdalje mora do leta 2050 potekati po železnici, vsa letališča iz osrednjega omrežja morajo biti povezana z železniškim omrežjem; vsa pristanišča z železniškim tovornim omrežjem in po možnosti s sistemom celinskih plovnih poti.

12. Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 6. julija 2010 o trajnostno naravnani prihodnosti prometa[18] poudaril, da je za učinkovito prometno politiko potreben finančni okvir, skladen z izzivi, s katerimi se mora spopadati, in da je treba zato povečati sedanje vire za promet in mobilnost; poleg tega meni, da je vzpostaviti instrument za usklajevanje uporabe različnih virov za financiranje projektov na področju prometa, sredstev, ki so na voljo v okviru kohezijske politike, javno-zasebnih partnerstev ali drugih finančnih instrumentov, kot so jamstva.

13. Svet za promet, telekomunikacije in energijo je v svojih sklepih z dne 11. junija 2009 o pregledu politike TEN-T[19] ponovno potrdil, da je treba še naprej vlagati v prometno infrastrukturo za zagotovitev ustreznega razvoja TEN-T za vse vrste prevoza, kar je podlaga za notranji trg in konkurenčnost, ekonomsko, socialno in ozemeljsko kohezijo Unije ter njeno povezanost s sosednjimi državami s poudarkom na evropski dodani vrednosti. Svet je poudaril potrebo, da mora Skupnost zagotoviti finančna sredstva, ki so potrebna za spodbujanje naložb v projekte TEN-T, ter zlasti potrebo, da je treba ustrezno finančno podporo iz proračuna za projekte TEN-T, namenjeno prednostnim projektom, ki vključujejo pomembne čezmejne odseke in se bodo izvajali tudi po letu 2013, uskladiti z institucionalnimi omejitvami iz okvira finančnega načrtovanja. Po mnenju Sveta je treba pristope javno-zasebnih partnerstev razvijati še naprej in jih v tem okviru po potrebi podpirati.

14. Na podlagi ciljev iz bele knjige opredeljujejo smernice TEN-T iz Uredbe (EU) št. XXX/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne …[20] infrastrukturo vseevropskega prometnega omrežja, zahteve, ki jih mora izpolnjevati, ter ukrepe za njihovo izvedbo. Smernice predvidevajo zlasti dokončno vzpostavitev osrednjega omrežja do leta 2030.

15. Na podlagi analize načrtov za prometno infrastrukturo držav članic Komisija ocenjuje, da je treba za naložbe v promet v obdobju 2014–2020 za celotno omrežje TEN-T nameniti 500 milijard EUR, od česar bo treba po ocenah 250 milijard EUR vložiti v osrednje omrežje TEN-T. Glede na sredstva, ki so na voljo na ravni Unije, je treba ob upoštevanju osredotočenosti na projekte z najvišjo evropsko dodano vrednostjo nujno zagotoviti, da se doseže želeni učinek. Podpora se mora zato usmeriti na osrednje omrežje (zlasti koridorje osrednjega omrežja) in projekte skupnega interesa na področju sistemov upravljanja prometa (predvsem sisteme za upravljanje zračnega prometa, ki izhajajo iz sistema SESAR, za katere so potrebna proračunska sredstva Unije v znesku okrog 3 milijarde EUR).

16. V okviru pregleda politike TEN-T iz februarja 2009 je bila ustanovljena posebna skupina strokovnjakov, ki pomaga Komisiji ter obravnava vprašanja strategije financiranja in možnosti financiranja za TEN-T. Skupina strokovnjakov št. 5 je delala na podlagi izkušenj zunanjih strokovnjakov z naslednjih različnih področij: upravljavcev infrastrukture, načrtovalcev infrastrukture, nacionalnih, regionalnih in lokalnih predstavnikov, okoljskih strokovnjakov, univerzitetnih raziskovalcev ter predstavnikov zasebnega sektorja. Končno poročilo skupine strokovnjakov št. 5[21], ki je bilo sprejeto julija 2010, vsebuje 40 priporočil, pri čemer so bila nekatera od njih upoštevana tudi v tem predlogu.

17. Izkušnje s sedanjim finančnim okvirom kažejo, da se veliko držav članic, ki so upravičene do sredstev iz Kohezijskega sklada, sooča z velikimi ovirami pri pravočasni izvedbi zapletenih čezmejnih projektov na področju prometne infrastrukture z visoko dodano vrednostjo Unije. Zato bi bilo treba za izboljšanje izvedbe projektov na področju prometa z visoko evropsko dodano vrednostjo, zlasti čezmejnih projektov, del dodeljenih sredstev Kohezijskega sklada (10 milijard EUR[22]) prenesti za financiranje projektov na področju prometa v osrednjem prometnem omrežju v državah članicah, ki so upravičene do sredstev iz Kohezijskega sklada v okviru instrumenta za povezovanje Evrope. Komisija mora podpreti države članice, upravičene do sredstev iz Kohezijskega sklada, da vzpostavijo primerno strukturo projektov, tako da se največja prednost nameni nacionalnim dodelitvam v okviru Kohezijskega sklada.

18. V sporočilu „Prednostne naloge glede energetske infrastrukture za leto 2020 in pozneje – Načrt za integrirano evropsko energetsko omrežje“, sprejetem novembra 2010[23], je Komisija opredelila prednostne koridorje, ki so potrebni za uresničenje ambicioznih ciljev Unije do leta 2020 na področjih energetike in podnebja za dokončno vzpostavitev notranjega energetskega trga, zagotavljanje zanesljivosti oskrbe, omogočanje vključevanja obnovljivih virov energije ter pripravo omrežij za nadaljnje zmanjševanje stopenj emisij CO2 v energetskem sistemu po letu 2020.

19. Za stroškovno učinkovito posodobitev in razširitev evropske energetske infrastrukture ter čezmejno povezovanje omrežij za doseganje ciljev Unije v zvezi z energetsko in podnebno politiko glede konkurenčnosti, trajnosti in zanesljivosti oskrbe bodo potrebne velike naložbe. Po ocenah bi bilo treba v energetsko infrastrukturo do leta 2020 vložiti 1 bilijon EUR, od česar se bo približno 200 milijard EUR namenilo za infrastrukturo evropskega pomena za prenos in skladiščenje električne energije in plina. Med projekti evropskega pomena obstaja za naložbe v znesku približno 100 milijard EUR tveganje, da sredstva ne bodo dodeljena zaradi ovir, povezanih z izdajo dovoljenj, predpisi in financiranjem.

20. Zaradi nujnosti izgradnje energetske infrastrukture za prihodnost in znatnega povečanja obsega naložb v primerjavi s preteklimi obdobji je treba spremeniti način podpiranja energetske infrastrukture na ravni EU. Svet za promet, telekomunikacije in energijo je v svojih sklepih[24] z dne 28. februarja 2011 potrdil energetske koridorje kot prednostne naloge za Evropo.

21. Evropski svet[25] je 4. februarja 2011 pozval Komisijo, da poenostavi in izboljša postopke za pridobitev dovoljenj ter spodbuja regulativni okvir, ki pritegne naložbe. Evropski svet je poudaril, da mora večino naložb zagotoviti trg s sredstvi, ki jih pridobi prek dajatev. Evropski svet je priznal, da je bilo za projekte, ki so potrebni s stališča zanesljivosti oskrbe in solidarnosti ter ki niso mogli pritegniti financiranja udeležencev na trgu, javno financiranje nujno.

22. Uredba (EU) št. XXX/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne … [Smernice za vseevropsko infrastrukturo na področju energetike][26] določa prednostne naloge za vzpostavitev vseevropske infrastrukture na področju energetike, ki jih je treba izvesti do leta 2020, da se dosežejo cilji energetske in okoljske politike Unije; navedena uredba določa pravila za določanje projektov skupnega interesa, ki so potrebni za izvedbo teh prednostnih nalog, uvaja ukrepe na področju dodeljevanja dovoljenj, vključevanja javnosti ter predpisov za hitrejšo in lažjo izvedbo teh projektov, vključno z merili za splošno upravičenost takšnih projektov do finančne pomoči Unije.

23. Telekomunikacije vse bolj postajajo internetne infrastrukture, pri katerih so širokopasovna omrežja in digitalne storitve tesno povezane med seboj. Internet postaja vodila platforma za komunikacijo, zagotavljanje storitev in opravljanje poslov. Zato je vseevropska dosegljivost internetnega dostopa in digitalnih storitev bistvena za gospodarsko rast in enotni trg.

24. Sodobna optična omrežja so bistvena infrastruktura za prihodnost v smislu povezljivosti evropskih podjetij, zlasti malih in srednjih podjetij, ki želijo z računalništvom v oblaku izboljšati svojo stroškovno učinkovitost.

25. Strategija Evropa 2020[27] poziva k izvajanju evropske digitalne agende[28], ki določa stabilen pravni okvir za spodbujanje naložb v odprto in konkurenčno internetno infrastrukturo velikih hitrosti in podobne storitve. Evropski svet je junija 2010 potrdil evropsko digitalno agendo in vse institucije pozval, naj jo začnejo v polnosti izvajati[29].

26. Svet je 31. maja 2010 sklenil, da mora Evropa zagotoviti potrebne vire za razvoj enotnega digitalnega trga, ki temelji na hitri in ultrahitri povezavi ter interoperabilnih aplikacijah, in priznal, da bodo učinkovite in konkurenčne naložbe v širokopasovna omrežja naslednje generacije pomembne za inovacije, izbiro potrošnikov in konkurenčnost Evropske unije, pri čemer lahko hkrati zagotovijo večjo kakovost življenja prek boljšega zdravstvenega varstva, varnejšega prometa, novih medijskih priložnosti ter lažjega dostopa do blaga in storitev, zlasti prek meja[30].

27. Zdi se, da so zasebne spodbude za naložbe v zelo hitra širokopasovna omrežja manjše kot koristi za celotno družbo. Po ocenah bi bilo treba za uresničitev cilja digitalne agende, tj. zagotovitev dostopa do hitrega interneta za vse evropske državljane in podjetja, zagotoviti največ 270 milijard EUR. Vendar se pričakuje, da bodo v obdobju do leta 2020 naložbe javnega sektorja brez posredovanja Unije znašale največ 50 milijard EUR. Naložbena vrzel, ki bo nastala zaradi tega, je veliko ozko grlo za vzpostavitev infrastrukture, medtem ko je delovanje enotnega digitalnega trga hkrati odvisno od dostopa vseh državljanov do omrežja prek infrastrukture prihodnosti.

28. Na ravni EU je treba vzpostaviti močna in usklajena omrežja za digitalno zagotavljanje ukrepov za javno dobro z vključitvijo javnih akterjev in akterjev civilne družbe na nacionalni in regionalni ravni, zato je nujno, da se za stroške sistema, oblikovanja programske opreme in vzdrževanja odpornega vozlišča za taka omrežja zagotovi strukturirano financiranje EU, proračunom nacionalnih operaterjev pa se prepustijo le stroški znotraj države.

29. Omogočiti je treba več načinov izvajanja in različne stopnje financiranja, da se zagotovita večja učinkovitost in učinek finančne pomoči Unije, spodbudijo zasebne naložbe ter obravnavajo posebne zahteve posameznih projektov.

30. Vendar bo morala na področju telekomunikacij nekatere osrednje storitvene platforme, ki zagotavljajo vseevropsko interoperabilnost, zlasti v začetni fazi v večji meri financirati Unija, pri čemer bo treba upoštevati načelo sofinanciranja.

31. Za zagotavljanje čezmejne interoperabilnosti v okviru razvoja infrastrukturnih projektov velikega obsega, zlasti na ravni osrednjih storitev, bo morda potrebno, da Komisija, države članice in/ali njihovi upravičenci opremo naročijo in namestijo hkrati. V takšnih primerih bi bilo treba finančno pomoč dodeliti javnim naročilom, ki jih izvajajo ponudniki infrastruktur v državah članicah ne glede na to, ali jo dodeljujejo države članice same ali v sodelovanju s Komisijo. Določbe omogočajo tudi uporabo več virov, ki so med drugim potrebni za omogočanje uporabe v več jezikih, zagotavljanje zanesljivosti oskrbe in/ali stalnosti delovanja v primeru izpadov delovanja infrastrukturnega omrežja, ki jih lahko povzroči napaka na enem samem mestu.

32. Na splošne storitve na področjih javnega interesa (kot osrednje storitve) pogosto vpliva velik obseg težav na trgu. Področja, za katera je treba zagotoviti financiranje, so dejansko povezana z izvajanjem javnih storitev (e-zdravje, e-identiteta, razvoj in interoperabilnost velikega obsega na področju e-javnih naročil), zato na začetni ravni po definiciji niso komercialna. Poleg tega bi bil izziv, če bi se financirale le osrednje storitve, pravilno spodbujanje dejanskega izvajanja storitev javnega interesa na regionalni ravni in ravni držav članic: razlog za to je zlasti pomanjkanje spodbud na nacionalni ravni za povezavo nacionalnih sistemov z osrednjimi sistemi (zato je treba vzpostaviti pogoje za interoperabilnost in čezmejne storitve) in dejstvo, da zasebni vlagatelji sami ne zagotavljajo izvajanja storitev v okvirih interoperabilnosti.

33. Smernice za digitalne tehnologije, kot so določene v Uredbi (EU) št. XXX/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne …[31] [smernice GD INFSO], opredeljujejo postopek in merila za financiranje in tudi različne kategorije naložb.

34. Prihodnji okvirni program za raziskave in inovacije Obzorje 2020 se bo med drugim osredotočil na spoprijemanje z družbenimi izzivi (npr. pameten, zelen in integriran promet, varna, čista in učinkovita energija ter informacijska in komunikacijska tehnologija za zdravje, upravo in trajnostni razvoj), da se bo s podpornimi dejavnostmi, ki zajemajo celoten spekter od raziskav do trga, neposredno odzval na izzive iz strategije Evropa 2020. Program Obzorje 2020 bo podpiral vse ravni v inovacijski verigi, zlasti dejavnosti, ki so bolj povezane s trgom, vključno z inovativnimi finančnimi instrumenti. Instrument za povezovanje Evrope bo vzpostavil tesne sinergije s programom Obzorje 2020, da se doseže večji učinek financiranja Unije in zagotovi usklajenost.

35. Evropska unija in večina držav članic so podpisnice Konvencije Združenih narodov o pravicah invalidov, medtem ko v ostalih državah članicah postopek njene ratifikacije. V zvezi izvajanjem zadevnih projektov je pomembno, da se v specifikaciji projektov upošteva dostopnost za invalide, kot je navedeno v členu 9 Konvencije.

36. Finančni instrumenti, ki se bodo izvajali v skladu s to uredbo, izražajo pravila iz naslova VIII Uredbe (EU) št. XXX/2012 [nova finančna uredba] in delegiranega akta ter so usklajeni s pravili najboljše prakse, ki se uporabljajo za finančne instrumente[32].

37. Fiskalni ukrepi v številnih državah članicah bodo ali so že spodbudili javne organe, da ponovno ocenijo svoje programe za naložbe v infrastrukturo. V tem okviru se javno-zasebna partnerstva obravnavajo kot učinkovito sredstvo za izvedbo infrastrukturnih projektov, ki zagotavljajo uresničitev ciljev politike, kot so boj proti podnebnim spremembam, spodbujanje alternativnih virov energije ter učinkovita raba energije in virov, podpiranje trajnostnega prometa ter vzpostavitev širokopasovnih omrežij. Komisija se je v sporočilu o javno-zasebnih partnerstvih z dne 19. novembra 2009[33] zavezala, da bo izboljšala dostop javno-zasebnih partnerstev do financiranja z razširitvijo področja uporabe obstoječih finančnih instrumentov.

38. Čeprav se lahko večina naložb v okviru strategije Evropa 2020 izvede s tržnimi in regulativnimi ukrepi, so za soočanje z izzivom na področju financiranja potrebna javna posredovanja in podpora Unije prek nepovratnih sredstev in inovativnih finančnih instrumentov. Finančne instrumente je treba uporabljati za uresničevanje posebnih potreb trga v skladu s cilji instrumenta za povezovanje Evrope (IPE), pri čemer ne smejo v celoti nadomestiti zasebnega financiranja. Pred odločitvijo o uporabi finančnih instrumentov mora Komisija izvesti predhodne ocene teh instrumentov.

39. V pregledu proračuna EU[34] je poudarjeno, da mora biti merilo za projekte z dolgoročnim komercialnim potencialom uporaba skladov Unije v partnerstvu s finančnim in bančnim sektorjem, zlasti z Evropsko investicijsko banko (EIB) in javnimi finančnimi institucijami držav članic, ter tudi z drugimi mednarodnimi finančnimi institucijami in zasebnim finančnim sektorjem.

40. V strategiji Evropa 2020 se je Komisija zavezala k uporabi finančnih instrumentov Unije v okviru strategije stalnega financiranja, ki združuje financiranje Unije ter nacionalno javno in zasebno financiranje na področju infrastrukture. To temelji na utemeljitvi, da se lahko neoptimalne naložbene okoliščine in tržne nepopolnosti pogosto učinkoviteje obravnavajo s finančnimi instrumenti kot z nepovratnimi sredstvi.

41. Instrument za povezovanje Evrope mora predlagati finančne instrumente za spodbujanje znatne udeležbe vlagateljev iz zasebnega sektorja in finančnih institucij pri infrastrukturnih naložbah. Da bi bili finančni instrumenti dovolj privlačni za zasebni sektor, jih je treba oblikovati in izvajati ob upoštevanju poenostavitve in zmanjšanja upravnega bremena, pri čemer je treba upoštevati neko stopnjo prožnosti, da se bodo lahko prožno odzivali na določene potrebe po financiranju. Te instrumente je treba oblikovati na podlagi izkušenj v zvezi z izvajanjem finančnih instrumentov v večletnem finančnem okviru iz obdobja 2007–2013, kot so instrument za posojilna jamstva za projekte TEN-T, Sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja ter sklad za energetiko, podnebne spremembe in infrastrukturo 2020 (sklad Marguerite).

42. Večina finančnih instrumentov mora biti namenjena vsem sektorjem, nekateri pa so lahko namenjeni le za posamezne sektorje. Službe Komisije ocenjujejo, da bo finančna podpora za širokopasovna omrežja temeljila zlasti na finančnih instrumentih, medtem ko proračunska sredstva Unije za promet in energetiko, potrebna za finančne instrumente, ne smejo presegati 2 milijard EUR in 1 milijarde EUR za posamezno področje.

43. Za zagotavljanje sektorske razpršenosti upravičencev do finančnih instrumentov in spodbujanje postopne geografske razpršenosti po državah članicah mora Komisija v partnerstvu z EIB s skupnimi pobudami, kot sta Evropski strokovni center za javno-zasebna partnerstva in Jaspers, zagotavljati podporo državam članicam pri oblikovanju primernega sklopa projektov, ki bi lahko bili primerni za projektno financiranje.

44. Kar zadeva pogoje za finančne instrumente, bo treba v delovne programe morda uvesti dodatne zahteve, na primer za zagotovitev konkurenčnih trgov skladno z razvojem politik Unije, tehnološkim razvojem in drugimi dejavniki, ki bi lahko bili pomembni.

45. Večletno načrtovanje za podporo, ki bi se dodelila iz instrumenta za povezovanje Evrope, mora biti usmerjeno k podpiranju prednostnih nalog EU z zagotavljanjem dostopnosti potrebnih finančnih virov ter usklajenosti in stalnemu sprejemanju skupnih ukrepov Unije in držav članic. Za predloge, vložene po izvedbi prvega večletnega delovnega programa v prometnem sektorju, je treba za začetek obdobja upravičenosti stroškov obravnavati 1. januar 2014, da se zagotovi neprekinjenost projektov, ki jih že zajema Uredba (ES) št. 680/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o določitvi splošnih pravil za dodelitev finančne pomoči Skupnosti na področju vseevropskih prometnih in energetskih omrežij[35].

46. Ker je za izvedbo nekaterih infrastrukturnih projektov potreben velik proračun, je treba omogočiti razporeditev proračunskih obveznosti v zvezi s finančno pomočjo za nekatere ukrepe v letne obroke.

47. Komisija mora izvajati vmesne in naknadne ocene, da se oceni uspešnost in učinkovitost financiranja ter njegov učinek na splošne cilje instrumenta za povezovanje Evrope in prednostne naloge strategije Evropa 2020.

48. Na podlagi sektorskih smernic, določenih v ločenih uredbah, je bil pripravljen seznam prednostnih področij, na katerih se uporablja ta uredba, pri čemer je treba ta seznam vključiti v Prilogo. Da se upoštevajo morebitne spremembe pri političnih prednostnih nalogah, tehnoloških zmogljivostih in prometnih tokovih, je treba v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije na Komisijo prenesti pooblastila za sprejemanje aktov v zvezi s spremembami Priloge. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, tudi na ravni strokovnjakov. Komisija mora pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in ustrezno predloži ustrezne dokumente.

49. Da se zagotovijo enotni pogoji za izvajanje te uredbe, je treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila v zvezi z večletnimi in letnimi delovnimi programi. Ta pooblastila je treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[36].

50. Uredbo Sveta (ES) 2236/95 z dne 18. septembra 1995[37] o določitvi splošnih pravil za dodelitev finančne pomoči Skupnosti na področju vseevropskih omrežij ter Uredbo (ES) št. 680/2007 Evropskega parlamenta in Sveta je treba zato razveljaviti.

51. Finančni interesi Evropske unije morajo biti v celotnem ciklu izdatkov zaščiteni s sorazmernimi ukrepi, med katerimi so preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje nepravilnosti, povračilo izgubljenih, napačno plačanih ali nepravilno porabljenih sredstev ter po potrebi globe.

52. Nekateri infrastrukturni projekti, ki so v interesu Unije, se bodo morali morda povezati s sosednjimi državami, državami predpristopnicami in drugimi tretjimi državami, pri čemer bo morala infrastruktura zadevnih projektov potekati preko ozemlja teh držav. Instrument za povezovanje Evrope mora zagotoviti poenostavljene načine za povezovanje in financiranje te infrastrukture, da se zagotovi skladnost med notranjimi in zunanjimi instrumenti proračuna Unije.

53. Ker ciljev ukrepa, ki ga je treba sprejeti, zlasti usklajevanja, razvoja in financiranja vseevropskih omrežij, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in se lahko zaradi potrebe po njihovem usklajevanju bolje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz istega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje teh ciljev –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

NASLOV I SKUPNE DOLOČBE

POGLAVJE I INSTRUMENT ZA POVEZOVANJE EVROPE

Člen 1 Vsebina

Ta uredba vzpostavlja instrument za povezovanje Evrope ter določa pogoje, metode in postopke za zagotavljanje finančne pomoči Unije za vseevropska omrežja, da se podprejo projekti na področju prometne, energetske in telekomunikacijske infrastrukture.

Člen 2 Opredelitev pojmov

Za namene te uredbe se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

54. „projekt skupnega interesa“ pomeni projekt, opredeljen v Uredbi (EU) št XXXX/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne [dopolniti ob sprejetju z datumom sprejetja in polnimi imeni] [smernice TEN-T][38], Uredbi (EU) št. XXXX/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne [dopolniti ob sprejetju z datumom sprejetja in polnimi imeni] [smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo][39] ali Uredbi (EU) št. XXXX/2012 [smernice GD INFSO] Evropskega parlamenta in Sveta z dne [dopolniti ob sprejetju z datumom sprejetja in polnimi imeni][40];

55. „čezmejni odsek“ pomeni odsek, ki zagotavlja neprekinjenost projekta skupnega interesa med vsaj dvema državama članicama ali med državo članico in sosednjo državo;

56. „dela“ pomenijo, odvisno od primera, nakup, dobavo in uporabo sestavnih elementov, sistemov in storitev, vključno s programsko opremo, razvojem, izvajanjem gradbenih del in montažo v zvezi s projektom, tehnično potrditvijo montaže ter začetkom izvajanja projekta;

57. „študije“ pomenijo dejavnosti, potrebne za pripravo izvajanja projekta, kot so pripravljalne študije, študije izvedljivosti, študije v zvezi z ocenjevanjem, preskusi in vrednotenjem, tudi v obliki programske opreme, ter vse druge ukrepe za tehnično podporo, vključno s pripravljalnimi deli, potrebnimi za opredelitev in razvoj projekta ter odločanjem o njegovem financiranju, kot so raziskovalne dejavnosti na zadevnih lokacijah ter priprava finančnega svežnja;

58. „dejavnosti za podporo programa“ pomenijo spremljevalne ukrepe, ki so potrebni za izvajanje instrumenta za povezovanje Evrope in posameznih smernic, povezanih z določenim sektorjem, kot so storitve (zlasti tehnična pomoč), ter zlasti pripravljalne dejavnosti, dejavnosti izvedljivosti, usklajevanja, spremljanja, nadzora, revizije in ocenjevanja, ki so potrebne neposredno za upravljanje tega instrumenta ter uresničitev njegovih ciljev, ter zlasti študije, sestanke, informacije, kartiranje infrastrukture, medinstitucionalno sodelovanje, diseminacijo, ozaveščanje in komunikacijo, stroške v zvezi z omrežji IT, ki so povezani z izmenjavo informacij, skupaj z vsemi drugimi stroški za tehnično in upravno pomoč, ki so lahko potrebni za upravljanje tega instrumenta ali izvajanje smernic, določenih za posamezni sektor;

59. „ukrep“ pomeni vsako dejavnost, ki je potrebna za izvedbo projekta skupnega interesa in je finančno, tehnično ali časovno neodvisna;

60. „upravičeni stroški“ imajo isti pomen kot v Uredbi (ES) št. XXX/2012 [nova finančna uredba];

61. „upravičenec“ pomeni državo članico, mednarodno organizacijo, javno ali zasebno podjetje ali organ, ki je bil izbran za prejemanje finančne pomoči v skladu s to uredbo in načini, določenimi v vsakem delovnem programu;

62. „izvajalski organ“ pomeni javno ali zasebno podjetje ali organ, ki ga za izvajanje ukrepa imenuje upravičenec, kadar je upravičenec država članica ali mednarodna organizacija. O tem imenovanju odloča upravičenec na svojo lastno odgovornost in, če zahteva oddajo javnih naročil, v skladu z veljavnimi pravili o javnih naročilih;

63. „osrednje omrežje“ pomeni prometno infrastrukturo, določeno v skladu s poglavjem III Uredbe XXXX/2012 [smernice TEN-T];

64. „koridorji osrednjega omrežja“ pomenijo instrument za spodbujanje usklajenega izvajanja osrednjega omrežja, kot je določeno v poglavju IV Uredbe XXXX/2012 [smernice TEN-T] in v Prilogi I k tej uredbi;

65. „ozko grlo“ pomeni fizično oviro, ki povzroči prenehanje delovanja sistema, kar vpliva na neprekinjenost tokov na dolge razdalje. Takšno ozko grlo je mogoče odpraviti z novo infrastrukturo, kot so mostovi ali predori, ki odpravljajo težave, kot so na primer nakloni, polmeri loka zavoja, širine tirov. Potreba po nadgradnji obstoječe infrastrukture se ne upošteva kot ozko grlo;

66. „prednostna naloga“ pomeni katero koli od prednostnih nalog za energetsko infrastrukturo od 1 do 8 in od 10 do 12, kot so opredeljene v Prilogi I k Uredbi XXXX/2012 [smernice za vseevropsko prometno infrastrukturo];

67. „energetska infrastruktura“ pomeni infrastrukturo, kot je opredeljena v členu 2 Uredbe XXX/2012 [smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo];

68. „širokopasovna omrežja“ pomenijo žična in brezžična (tudi satelitska) dostopovna omrežja, pomožno infrastrukturo in osrednja omrežja s sposobnostjo zagotavljanja zelo hitre povezljivosti, kot je opredeljeno v členu 3 Uredbe (EU) št. XXX/2012 [smernice GD INFSO];

69. „infrastruktura digitalnih storitev“ pomeni mrežno povezane storitve, ki se izvajajo elektronsko, običajno prek interneta, zagotavljajo vseevropske interoperabilne storitve v javnem interesu in omogočajo delovanje državljanov, podjetij in/ali vlad, kot je opredeljeno v členu 3 Uredbe (EU) št. XXX/2012 [smernice GD INFSO];

70. „osrednje storitvene platforme“ pomenijo storitve, opredeljene v Prilogi k Uredbi XXXX/2012 [smernice GD INFSO];

71. „splošne storitve“ pomenijo storitve, opredeljene v Prilogi k Uredbi (EU) št. XXXX/2012 [smernice GD INFSO];

72. „delovanje in vzdrževanje storitev“ pomeni zagotavljanje neprekinjenega delovanja nekaterih infrastruktur digitalnih storitev, kot je natančneje opredeljeno v Prilogi k Uredbi (EU) št. XXXX/2012 [smernice GD INFSO];

73. „nacionalni regulativni organi“ pomenijo organe, opredeljene v členu 3 Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva)[41].

Člen 3 Splošni cilji

Instrument za povezovanje Evrope omogoča pripravo in izvajanje projektov skupnega interesa v okviru politike vseevropskih omrežij za energetski, prometni in telekomunikacijski sektor. Instrument za povezovanje Evrope podpira zlasti izvajanje projektov, katerih cilj je razvoj in izgradnja nove ali posodobitev obstoječe infrastrukture na področju prometa, energetike in telekomunikacij. Zato instrument za povezovanje Evrope upošteva naslednje cilje:

74. prispevati k pametni, trajnostni in vključujoči rasti z razvojem sodobnih in visoko zmogljivih vseevropskih omrežij, ki bodo koristila celotni Evropski Uniji v smislu konkurenčnosti ter gospodarske, socialne in teritorialne kohezije znotraj enotnega trga ter ustvarila okolje, ki bo ugodnejše za zasebne in javne naložbe prek kombinacije finančnih instrumentov in neposredne podpore Unije ter z izkoriščanjem sinergij med sektorji. Izpolnitev tega cilja se bo merilo z obsegom javnih in zasebnih naložb v projekte skupnega interesa in zlasti z obsegom javnih in zasebnih naložb v projekte skupnega interesa, ki so bili izvedeni s finančnimi instrumenti iz te uredbe;

75. omogočiti Uniji doseganje ciljev 20-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov[42], 20-odstotnega izboljšanja energetske učinkovitosti in povečanje deleža obnovljive energije na 20 odstotkov do leta 2020 ter hkrati zagotoviti večjo solidarnost med državami članicami.

Člen 4 Posebni sektorski cilji

1. Poleg splošnih ciljev iz člena 3 mora instrument za povezovanje Evrope prispevati tudi k doseganju naslednjih sektorskih ciljev:

76. Na področju prometa podpira instrument za povezovanje Evrope projekte skupnega interesa za uresničitev spodaj navedenih ciljev, ki so natančneje določeni v členu 4 Uredbe (EU) št. xxxx/2012 [smernice TEN-T]:

(i) odpravljanje ozkih grl in vzpostavitev manjkajočih povezav, kar se meri s številom novih in izboljšanih čezmejnih povezav in odpravljenih ozkih grl na prometnih poteh, za katere se je zagotovilo financiranje IPE;

(ii) zagotavljanje dolgoročno trajnostnega in učinkovitega prometa, kar se meri z dolžino konvencionalnega železniškega omrežja v EU-27 in dolžino železniškega omrežja za velike hitrosti v EU-27;

(iii) optimizacija vključevanja in medsebojnega povezovanja načinov prevoza ter spodbujanje interoperabilnosti prometnih storitev. Doseganje tega cilja se meri s številom pristanišč in letališč, povezanih z železniškim omrežjem.

77. Na področju energetike podpira instrument za povezovanje Evrope projekte skupnega interesa za uresničitev naslednjih ciljev, ki so natančneje določeni v Uredbi (EU) št. xxxx/2012 [smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo]:

(i) spodbujanje dodatnega čezmejnega povezovanja notranjega energetskega trga ter interoperabilnosti električnih in plinskih omrežij, vključno z zagotavljanjem, da ni nobena država članica izločena iz evropskega omrežja, kar se meri s številom projektov, ki učinkovito povezujejo omrežja držav članic in odpravljajo notranja ozka grla;

(ii) povečanje varnosti oskrbe Unije, kar se meri z razvojem odpornosti sistema in varnosti sistemskih operacij ter številom projektov, ki omogočajo raznolikost virov oskrbe, subjektov, ki sodelujejo pri oskrbi, in poti;

(iii) prispevanje k trajnostnemu razvoju in varstvu okolja, predvsem s spodbujanjem vključevanja energije iz obnovljivih virov v omrežje za prenos ter razvojem omrežij ogljikovega dioksida, kar se meri s prenosom obnovljive energije iz obratov za proizvodnjo v velike centre porabe in skladišča ter količino emisij CO2, ki bi nastale, če se ne bi izgradila infrastruktura v okviru zadevnih projektov, za katere se je zagotovilo financiranje IPE.

78. Na področju telekomunikacijskih omrežij določa instrument za povezovanje Evrope ukrepe za podporo projektov skupnega interesa za uresničitev naslednjih ciljev, ki sta natančneje določena v Uredbi (EU) št. xxxx/2012 [smernice GD INFSO]:

(i) zagotavljanje hitrejšega uvajanja hitrih in ultrahitrih širokopasovnih omrežij in njihove uporabe, tudi s strani malih in srednje velikih podjetij, kar se meri z ravnijo širokopasovne in ultrahitre širokopasovne pokritosti in številom gospodinjstev, ki so naročena na širokopasovne povezave hitrosti nad 100 Mb/s;

(ii) spodbujanje medomrežnega povezovanja in interoperabilnosti nacionalnih javnih storitev v internetu ter dostopa do teh storitev, kar se meri z odstotkom državljanov in podjetij, ki uporabljajo javne storitve v internetu, ter čezmejno dostopnostjo teh storitev.

Člen 5 Proračun

79. Finančni okvir za izvajanje instrumenta za povezovanje Evrope v obdobju od leta 2014 do leta 2020 je 50 000 000 000 EUR[43]. Ta znesek se razdeli med sektorje iz člena 3:

(a) promet: 31 694 000 000 EUR, od česar se 10 000 000 000 EUR v skladu s to uredbo prenese iz Kohezijskega sklada za porabo v državah članicah, ki so upravičene do financiranja iz Kohezijskega sklada;

(b) energetika: 9 121 000 000 EUR;

(c) telekomunikacije: 9.185.000.000 EUR

80. Finančni okvir instrumenta za povezovanje Evrope lahko krije stroške, povezane s pripravljalnimi dejavnostmi in dejavnostmi spremljanja, nadzora, revizije in ocenjevanja, ki so potrebne za upravljanje programa in uresničitev njegovih ciljev, zlasti študijami, sestanki strokovnjakov, če so povezani s splošnimi cilji te uredbe, stroški v zvezi z omrežji IT, ki so povezani z obdelavo in izmenjavo informacij, skupaj z vsemi drugimi stroški za tehnično in upravno pomoč, ki jih ima Komisija pri upravljanju tega programa.

Finančna dodelitev lahko krije tudi stroške za tehnično in upravno pomoč, potrebne za prehod med programom in ukrepi, sprejetimi v skladu z Uredbo (ES) št. 680/2007[44]. Po potrebi se lahko v proračun za obdobje po letu 2020 vnesejo odobrena proračunska sredstva za podobne stroške, da se omogoči upravljanje dejavnosti, ki 31. decembra 2020 še niso končane.

81. Po vmesni oceni v skladu s členom 26(1) lahko Komisija med sektorji prerazporeja dodeljena sredstva iz deleža, določenega v odstavku 1, vendar to ne velja za 10 000 000 000 EUR, ki so preneseni iz Kohezijskega sklada za financiranje projektov prometnega sektorja v državah članicah, upravičenih do financiranja iz Kohezijskega sklada.

POGLAVJE II OBLIKE FINANCIRANJA IN FINANČNE DOLOČBE

Člen 6 Oblike finančne pomoči

1. Instrument za povezovanje Evrope se izvaja v eni ali več oblikah finančne pomoči iz Uredbe (EU) št. XXX/2012 [nova finančna uredba], zlasti z nepovratnimi sredstvi, javnimi naročili in finančnimi instrumenti.

2. Komisija lahko del izvajanja instrumenta za povezovanje Evrope prenese na organe iz člena 55(1)(c) Uredbe XXXX/2012 [nova finančna uredba].

Člen 7 Upravičenost do finančne pomoči in pogoji za njeno dodelitev

1. Do podpore s finančno pomočjo Unije v obliki nepovratnih sredstev, finančnih instrumentov in javnih naročil so upravičeni le ukrepi, ki prispevajo k projektom skupnega interesa v skladu z uredbami (EU) št. XXX/2012 [smernice TEN-T], (EU) št. XXX/2012 [smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo] in (EU) XXX/2012 [smernice GD INFSO], ter ukrepi za podporo programov.

2. Na področju prometa so do podpore s finančno pomočjo Unije v obliki javnih naročil in finančnih instrumentov iz te uredbe upravičeni le ukrepi, ki prispevajo k ukrepom skupnega interesa v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/2012 [smernice TEN-T], in ukrepi za podporo programov. Do prejemanja finančne pomoči Unije v obliki nepovratnih sredstev so v skladu s to uredbo upravičeni le naslednji ukrepi:

82. ukrepi za uporabo osrednjega omrežja v skladu s poglavjem III Uredbe (EU) št. XXXX/2012 [smernice TEN-T], vključno z uporabo novih tehnologij in inovacij v skladu s členom 39 Uredbe (EU) št. XXXX/2012 [smernice TEN-T];

83. študije za projekte skupnega interesa, kot so določene v členu 8(1)(b) in (c) Uredbe (EU) št. XXXX/2012 [smernice TEN-T];

84. ukrepi za podporo projektov skupnega interesa, kot so opredeljeni v členu 8(1)(a) in (d) Uredbe (EU) št. XXXX/2012 [smernice TEN-T];

85. ukrepi za podporo sistemov upravljanja prometa v skladu s členom 37 Uredbe (EU) št. XXX/2012 [smernice TEN-T];

86. ukrepi za podporo storitev tovornega prometa v skladu s členom 38 Uredbe (EU) št. XXX/2012 [smernice TEN-T];

87. ukrepi za zmanjšanje hrupa železniškega tovornega prometa z naknadnim opremljanjem obstoječega voznega parka;

88. ukrepi za podporo programov.

Ukrepi, povezani s prometom, ki vključujejo čezmejni odsek ali del takega odseka, so upravičeni do prejema finančne pomoči Unije, če glede dokončanja čezmejnega odseka obstaja pisni dogovor med zadevnimi državami članicami ali med državami članicami in zadevnimi tretjimi državami. Navedeni pisni dogovor izjemoma ni potreben, kadar je projekt nujen za povezavo z omrežjem sosednje države članice ali tretje države, vendar dejansko ne prečka meje.

Financiranje z nepovratnimi sredstvi za projekte z znatnimi uporabniškimi viri dohodkov je na voljo predvsem za pripravo projektov, zlasti ocene javno-zasebnih partnerstev.

3. Na področju energetike so posebni pogoji, na podlagi katerih se ugotavlja, ali so ukrepi, ki zadevajo izvajanje projektov skupnega interesa, upravičeni do prejemanja finančne pomoči Unije v obliki finančnih instrumentov in nepovratnih sredstev iz te uredbe, določeni v členu 15 Uredbe (EU) št. XXXX/2012 [smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo].

4. Na področju telekomunikacij so vsi ukrepi, ki zadevajo izvajanje projektov skupnega interesa, in ukrepi za podporo programov iz Priloge k Uredbi (EU) št. XXXX/2012 [smernice GD INFSO] v skladu s to uredbo upravičeni do prejemanja finančne pomoči Unije v obliki nepovratnih sredstev, naročil in finančnih instrumentov.

POGLAVJE III NEPOVRATNA SREDSTVA

Člen 8 Oblike nepovratnih sredstev in upravičeni stroški

1. Nepovratna sredstva iz te uredbe so lahko v kateri koli obliki iz člena XXX Uredbe (EU) št. XXX/2012 [nova finančna uredba].

Delovni programi določajo oblike nepovratnih sredstev, ki se lahko uporabijo pri zadevnih ukrepih.

2. Izdatki so lahko upravičeni od datuma, ko se vloži zahtevek za pomoč. [Za začetek obdobja upravičenosti izdatkov za ukrepe, vključene v prvi večletni program, se lahko upošteva 1. januar 2014].

3. Upravičeni so lahko le izdatki, ki so nastali v državah članicah, razen če projekt skupnega interesa zadeva ozemlje tretjih držav in kadar je ukrep nujen za doseganje ciljev določenega projekta.

4. Stroški opreme in infrastrukture, ki jih upravičenec obravnava kot kapitalske odhodke, so lahko v celoti upravičeni.

5. Izdatki, povezani z okoljskimi študijami o varovanju okolja in skladnosti s pravnim redom Unije, so lahko upravičeni.

6. Izdatki, povezani z nakupom zemljišča, niso upravičen strošek.

7. DDV ni upravičen strošek.

8. Pravila o upravičenosti stroškov upravičencev se smiselno uporabljajo za stroške izvajalskih organov.

Člen 9 Pogoji za sodelovanje

1. Predloge lahko predloži ena ali več držav članic, mednarodnih organizacij, skupnih podjetij ali javnih ali zasebnih podjetij ali organov s sedežem v državah članicah.

2. Za navedeni namen lahko predloge vložijo subjekti, ki niso pravne osebe v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo, če imajo njihovi predstavniki pooblastilo, da v imenu subjekta prevzamejo pravne obveznosti in zagotovijo enako jamstvo za zaščito finančnih interesov Unije kot pravne osebe.

3. Predlogi, ki jih predložijo fizične osebe, niso upravičeni.

4. Tretje države in subjekti s sedežem v tretjih državah lahko sodelujejo pri ukrepih, ki prispevajo k projektom skupnega interesa, kadar je to potrebno za doseganje ciljev projekta skupnega interesa.

Te države in subjekti ne morejo prejeti financiranja iz te uredbe, razen če je tako financiranje nujno za doseganje ciljev projekta skupnega interesa.

Kadar je potrebno za učinkovitejše izvajanje ustreznih ukrepov, ki prispevajo k projektom skupnega interesa v tretjih državah v skladu z uredbami (EU) št. XXX/2012 [smernice TEN-T], (EU) št. XXX/2012 [smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo] in (EU) XXX/2012 [smernice GD INFSO], se lahko financiranje iz te uredbe združi s financiranjem iz drugih ustreznih uredb Unije. V takem primeru se lahko Komisija z izvedbenim aktom odloči o enotnem naboru pravil, ki veljajo za izvajanje.

5. Soglasje držav članic, ki jih ukrep zadeva, mora biti priloženo vsem predlogom za nepovratna sredstva, razen zahtevkom na področjih telekomunikacij in prometa za upravljanje zračnega prometa.

6. Večletni in letni delovni programi lahko določajo dodatna posebna pravila o predložitvi predlogov.

Člen 10 Ravni financiranja

1. Razen v primerih iz člena XXX Uredbe (EU) št. XXXX/2012 [nova finančna uredba] se predlogi izberejo z razpisi na podlagi delovnih programov iz člena 17.

2. Na področju prometa:

89. v zvezi z nepovratnimi sredstvi za študije znesek finančne pomoči Unije ne presega 50 % upravičenih stroškov;

90. v zvezi z nepovratnimi sredstvi za dela:

(i) železnica in celinske plovne poti: znesek finančne pomoči Unije ne presega 20 % upravičenega stroška; pri ukrepih za odpravljanje ozkih grl se lahko poveča na največ 30 %; pri ukrepih, povezanih z čezmejnimi odseki, pa na največ 40%;

(ii) celinske prometne povezave s pristanišči in letališči, ukrepi za zmanjšanje hrupa železniškega tovornega prometa z naknadnim opremljanjem obstoječega voznega parka ter razvoj pristanišč in večmodalne platforme: znesek finančne pomoči Unije ne presega 20 % upravičenega stroška.

91. v zvezi z nepovratnimi sredstvi za sisteme in storitve za upravljanje prometa:

(i) evropski sistem za upravljanje železniškega prometa (ERTMS): znesek finančne pomoči Unije ne presega 50% upravičenega stroška;

(ii) sistemi za upravljanje prometa, storitve tovornega prevoza, zagotavljanje parkirnih mest v osrednjem cestnem omrežju ter podporni ukrepi za razvoj pomorskih avtocest: znesek finančne pomoči Unije ne presega 20 % upravičenega stroška.

3. na področju energetike:

92. znesek finančne pomoči Unije ne presega 50 % upravičenega stroška študij in/ali del;

93. stopnje sofinanciranja se lahko pri ukrepih, ki na podlagi dokazil iz člena 15(2) (a) Uredbe (EU) št. XXXX/2012 [smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo] zagotavljajo visoko stopnjo regionalne varnosti oskrbe ali varnosti oskrbe v celotni Uniji ali krepijo solidarnost Unije ali so zanje potrebne inovativne rešitve, povečajo na največ 80 %;

4. na področju telekomunikacij:

94. ukrepi na področju širokopasovnih omrežij: znesek finančne pomoči Unije ne presega 50% upravičenega stroška;

95. ukrepi na področju splošnih storitev: znesek finančne pomoči Unije ne presega 75% upravičenih stroškov;

96. osrednje storitvene platforme se običajno financirajo z javnimi naročili. V izjemnih primerih se lahko financirajo z nepovratnimi sredstvi, ki krijejo do 100 % upravičenih stroškov, brez poseganja v načelo sofinanciranja;

97. ukrepi za podporo programa, skupaj s kartiranjem infrastrukture, medinstitucionalnim sodelovanjem in tehnično pomočjo; znesek finančne pomoči Unije ne presega 75% upravičenih stroškov.

5. Navedene stopnje sofinanciranja se lahko pri ukrepih, ki zagotavljajo čezsektorske sinergije, dosegajo cilje v zvezi z zmanjševanjem podnebnih sprememb, povečujejo podnebno prilagodljivost ali zagotavljajo manjši izpust toplogrednih plinov, povečajo za 10 odstotnih točk. To povečanje se ne uporablja za stopnje sofinanciranja iz člena 11.

6. Znesek finančne pomoči, ki se dodeli za izbrane ukrepe, bo temeljil na analizi stroškov in koristi vsakega projekta, razpoložljivosti proračunskih sredstev ter potrebi po čim večjem finančnem vzvodu financiranja EU.

Člen 11 Posebni razpisi za dodelitev sredstev, prenesenih iz Kohezijskega sklada, na področju prometa

1. Za porabo 10 000 000 000 EUR, prenesenih iz Kohezijskega sklada [Uredba XXX Člen XX], v državah članicah, upravičenih do financiranja iz Kohezijskega sklada, se objavijo posebni razpisi, ki zadevajo projekte v zvezi z vzpostavljanjem osrednjega omrežja izključno v državah članicah, upravičenih do financiranja iz Kohezijskega sklada.

2. Pravila, ki se v skladu s to uredbo uporabljajo za prometni sektor, veljajo tudi za posebne razpise. Pri izvajanju teh razpisov imajo največjo možno prednost projekti, ki upoštevajo nacionalne dodelitve v okviru Kohezijskega sklada.

3. Z odstopanjem od člena 10 in v zvezi s porabo 10 000 000 000 EUR, prenesenih iz Kohezijskega sklada [Uredba XXX, člen XX] v državah članicah, ki so upravičene do financiranja iz Kohezijskega sklada, so najvišje stopnje financiranja stopnje, ki se uporabljajo za kohezijske sklade iz členov 22 in 110(3) Uredbe (EU) št. XXX/2012 [Uredba o določitvi skupnih določb o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, vključenih v skupni strateški okvir, ter o določitvi splošnih določb o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1083/2006][45] za naslednje ukrepe:

98. v zvezi z nepovratnimi sredstvi za študije;

99. v zvezi z nepovratnimi sredstvi za dela:

(i) železnica in celinske plovne poti;

(ii) ukrepi za podporo čezmejnih cestnih odsekov;

(iii) celinske prometne povezave s pristanišči in letališči, razvoj večmodalnih platform in pristanišč;

100. v zvezi z nepovratnimi sredstvi za sisteme in storitve za upravljanje prometa:

(i) evropski sistem za upravljanje železniškega prometa (ERTMS);

(ii) sistemi za upravljanje prometa.

Člen 12 Preklic, zmanjšanje, začasna ukinitev in ukinitev prejemanja nepovratnih sredstev

1. Razen v ustrezno utemeljenih primerih Komisija prekliče finančno pomoč, dodeljeno za ukrepe, ki se niso začeli izvajati v enem letu po datumu, določenem za začetek izvajanja ukrepa, kot je bil zasnovan pod pogoji, ki veljajo za dodelitev pomoči.

2. Komisija lahko začasno ukine ali zmanjša finančno pomoč, zahteva njeno vračilo ali ukine njeno prejemanje v skladu s pogoji iz Uredbe (EU) št. XXX/2012 [nova finančna uredba], predvsem:

101. v primeru nepravilnosti v zvezi z določbami zakonodaje Unije, storjenih pri izvajanju ukrepa;

102. v primeru neizpolnjevanja pogojev, ki veljajo za dodelitev nepovratnih sredstev, zlasti če se pojavi večja sprememba, ki vpliva na naravo projekta ali ukrepa in je Komisija ni odobrila;

103. po oceni napredka projekta, zlasti v primeru večjih zamud pri izvajanju ukrepa.

3. Komisija lahko zahteva vračilo odobrene finančne pomoči, če izvajanje ukrepa, ki prejema finančno pomoč, v dveh letih po končnem datumu, določenem v pogojih, ki veljajo za dodelitev pomoči, ni končano.

4. Preden sprejme Komisija kakršno koli odločitev iz odstavkov 1, 2 in 3, pregleda obravnavan primer in obvesti zadevne upravičence, tako da lahko v določenem časovnem okviru predložijo svoje pripombe.

POGLAVJE IV

JAVNA NAROčILA

Člen 13 Javna naročila

1. V okviru postopkov javnih naročil, ki jih izvaja Komisija ali organ iz člena 6(2) sam ali v sodelovanju z državami članicami:

104. so lahko določeni posebni pogoji, kot je kraj izvedbe naročenih dejavnosti, kadar so ti pogoji ustrezno utemeljeni s cilji ukrepov in ne kršijo načel javnih naročil;

105. se lahko v istem postopku odobri več pogodb („uporaba več virov“).

2. Kadar je to ustrezno upravičeno in potrebno za izvajanje ukrepov, se lahko odstavek 1 uporablja tudi za postopke javnih naročil, ki jih izvedejo upravičenci do nepovratnih sredstev.

POGLAVJE V FINANČNI INSTRUMENTI

Člen 14 Vrste finančnih instrumentov

1. Finančni instrumenti, vzpostavljeni v skladu z naslovom VIII Uredbe (ES) št. XXXX/2012 [nova finančna uredba 2012], se lahko izvajajo, da se omogoči lažji dostop do financiranja za subjekte, ki izvajajo ukrepe, s katerimi prispevajo k projektom skupnega interesa, kot je določeno v uredbah (EU) št. XXXX/2012 [smernice TEN-T], (EU) XXX/2012 [smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo] in (EU) XXX/2012 [smernice INFSO], ter doseganju njihovih ciljev. Finančni instrumenti temeljijo na predhodnih ocenah tržnih nepopolnosti ali neoptimalnih naložbenih okoliščin in potreb po vlaganju.

2. Finančni instrumenti, vzpostavljeni v skladu z Uredbo (ES) št. 680/2007, se lahko po potrebi združijo z instrumenti, vzpostavljenimi v skladu z instrumentom za povezovanje Evrope.

3. Uporabljeni so lahko naslednji finančni instrumenti:

(a) kapitalski instrumenti, kot so investicijski skladi, usmerjeni na zagotavljanje tveganega kapitala za ukrepe, ki prispevajo k projektom skupnega interesa;

(b) posojila in/ali jamstva, ki jih omogočajo instrumenti na osnovi delitve tveganja, vključno z mehanizmi povečanja projektnih obveznic, ki jih z lastnimi sredstvi izda finančna institucija s prispevkom Unije k rezervacijam in dodelitvi kapitala.

(c) kateri koli drugi finančni instrumenti.

Člen 15 Pogoji za dodeljevanje finančne pomoči prek finančnih instrumentov

1. Ukrepi, za katere se pridobi financiranje v okviru finančnih instrumentov, se izbirajo na podlagi načela „kdor prej pride, prej melje“ in spodbujajo sektorsko diverzifikacijo v skladu s členoma 3 in 4 ter postopno geografsko diverzifikacijo med državami članicami.

2. Unija, katera koli država članica ali drugi vlagatelji lahko poleg prispevkov, prejetih v okviru finančnih instrumentov, zagotovijo dodatno finančno pomoč, če Komisija soglaša s katero koli spremembo meril glede upravičenosti ukrepov in/ali naložbene strategije instrumenta, ki bi lahko bila potrebna zaradi dodatnega prispevka.

3. Cilj finančnih instrumentov je ohranitev vrednosti sredstev iz proračuna Unije. Ustvarijo lahko sprejemljive donose, s čimer se dosežejo cilji drugih partnerjev ali vlagateljev.

4. Finančni instrumenti se lahko kombinirajo z nepovratnimi sredstvi iz proračuna Unije, vključno s sredstvi, dodeljenimi v skladu s to uredbo.

5. Delovni programi lahko opredelijo dodatne pogoje glede na posebne potrebe sektorjev.

6. V skladu s členom 18(2) Uredbe (EU) št. XXX/2012 [nova finančna uredba] bodo prihodki in povračila, ustvarjeni s finančnim instrumentom, dodeljeni temu finančnemu instrumentu. Prihodki in povračila iz dejavnosti finančnih instrumentov, vzpostavljenih že v večletnem finančnem okviru za obdobje 2007–2013, pri čemer so se te dejavnosti začele izvajati v tem obdobju, bodo dodeljeni finančnemu instrumentu v obdobju 2014–2020.

Člen 16 Ukrepi v tretjih državah

S finančnimi instrumenti se lahko podprejo ukrepi v tretjih državah, če je to potrebno za izvajanje projekta skupnega interesa.

POGLAVJE VI PROGRAMIRANJE, IZVAJANJE IN NADZOR

Člen 17 Večletni in/ali letni delovni programi

1. Komisija sprejme večletne in letne delovne programe za vsak sektor. Komisija lahko sprejme tudi večletne in letne delovne programe, ki pokrivajo več kot en sektor. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom preverjanja iz člena 24(2).

2. Večletni delovni programi se pregledajo vsaj v vmesni fazi izvajanja. Komisija po potrebi pregleda večletni program na podlagi izvedbenega akta. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom preverjanja iz člena 24(2).

3. Večletni delovni programi na področju prometa se sprejmejo za projekte skupnega interesa, ki so navedeni v delu I Priloge k tej uredbi.

Za ta program se namenijo sredstva v znesku 80 % do 85 % proračunskih sredstev iz člena 5(1)(a).

4. Večletna delovna programa na področju energetike in telekomunikacij omogočata strateško usmeritev na področju projektov skupnega interesa in lahko vključuje posebne projekte skupnega interesa.

5. Sektorski letni delovni programi na področju prometa, energetike in telekomunikacij se sprejmejo za projekte skupnega interesa, ki niso vključeni v večletne programe.

6. Komisija, ki ukrepa v skladu s postopkom iz odstavka 1, določi pri vzpostavitvi večletnih in sektorskih letnih delovnih programov merila za izbiro in dodelitev v skladu s cilji in prednostnimi nalogami, določenimi:

(a) za promet, v Uredbi (EU) št XXXX/2012 [smernice TEN-T];

(b) za energetiko, v Uredbi (EU) št XXXX/2012 [smernice za vseevropsko energetsko infrastrukturo];

(c) za telekomunikacije, v Uredbi št. (EU) XXXX/2012 [smernice GD INFSO].

7. Delovni programi se uskladijo, da se izkoristijo sinergije med prometnim, energetskim in telekomunikacijskim sektorjem, zlasti na področjih, kot so pametne energetske mreže, električna mobilnost ter inteligentni in trajnostni prometni sistemi. Sprejmejo se lahko večsektorski razpisi za izbor projektov.

Člen 18 Letni obroki

Proračunske obveznosti se lahko razdelijo na letne obroke. V tem primeru Komisija vsako leto dodeli letne obroke ob upoštevanju napredka pri izvajanju ukrepov, za katere se dodeljuje finančna pomoč, ocenjenih potreb in proračuna, ki je na voljo.

Okvirni časovni razpored za dodelitev posameznih letnih obrokov se sporoči upravičencem do nepovratnih sredstev in, če je to potrebno za finančne instrumente, zadevnim finančnim institucijam.

Člen 19 Prenos letnih odobrenih proračunskih sredstev

Odobrena proračunska sredstva, ki ob koncu proračunskega leta, za katerega so bila odobrena, ostanejo neporabljena, se samodejno prenesejo v naslednje proračunsko leto.

Člen 20 Delegirani akti

Komisija je v skladu s členom 25 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v zvezi z dodatki ali spremembami seznamov iz Priloge.]

Člen 21 Odgovornost upravičencev in držav članic

Upravičenci in države članice storijo v okviru svoje odgovornosti in brez poseganja v obveznosti upravičencev v skladu s pogoji, ki veljajo za nepovratna sredstva, vse potrebno, da izvajajo projekte skupnega interesa, za katere se dodeli finančna pomoč Unije v skladu s to uredbo.

Pri projektih, povezanih s prometnim in energetskim sektorjem, države članice v tesnem sodelovanju s Komisijo tehnično spremljajo in finančno nadzorujejo ukrepe ter potrjujejo resničnost in skladnost izdatkov, ki so nastali v okviru projekta ali delov projekta. Države članice lahko zahtevajo, da med pregledi na kraju samem sodeluje Komisija.

Zlasti na področju telekomunikacij storijo nacionalni regulativni organi vse potrebno za zagotovitev zahtevane pravne varnosti in investicijskih pogojev za lažje izvajanje projektov, ki prejemajo finančno pomoč Unije v skladu s to uredbo.

Države članice Komisijo stalno obveščajo po potrebi prek interaktivnih geografskih in tehničnih informacijskih sistemov (v primeru vseevropskih prometnih omrežij je to sistem TENtec) o napredku pri izvajanju projektov skupnega interesa in naložbah za ta namen, vključno z zneskom pomoči, porabljenim za doseganje ciljev v zvezi s podnebnimi spremembami.

Člen 22 Skladnost s politikami Unije in pravom Unije

Po tej uredbi se financirajo le ukrepi, ki so v skladu s pravom Unije in zadevnimi politikami Unije.

Člen 23 Zaščita finančnih interesov Unije

1. Komisija sprejme ustrezne ukrepe, s katerimi zagotovi, da se ob izvajanju ukrepov, financiranih v skladu s to uredbo, zaščitijo finančni interesi Unije s preventivnimi ukrepi proti goljufijam, korupciji in kakršnim koli drugim nezakonitim dejavnostim z učinkovitimi pregledi in, kadar se ugotovijo nepravilnosti, izterjavo neupravičeno plačanih zneskov ter po potrebi z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi kaznimi.

2. Komisija ali njeni predstavniki in Računsko sodišče sta na podlagi dokumentacije in na kraju samem pristojna za revizijo pri vseh upravičencih do nepovratnih sredstev, izvajalskih organih, izvajalcih in podizvajalcih, ki so prejeli sredstva Unije.

3. Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) je pooblaščen, da pri gospodarskih izvajalcih, ki jih takšno financiranje neposredno ali posredno zadeva, na kraju samem izvaja preglede in inšpekcije v skladu s postopki iz Uredbe (Euratom, ES) št. 2185/96 z dne 11. novembra 1996 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih Komisija izvaja za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi[46], z namenom ugotavljanja goljufij, korupcije ali drugih nezakonitih dejavnosti, ki vplivajo na finančne interese Unije v zvezi s sporazumom, sklepom ali pogodbo o nepovratnih sredstvih, ki zadevajo financiranje Unije.

4. Brez poseganja v predhodne odstavke sporazumi o sodelovanju s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami ter sporazumi, sklepi in pogodbe o nepovratnih sredstvih, ki izhajajo iz izvajanja te uredbe, izrecno določajo, da so Komisija, Računsko sodišče in OLAF pristojni za takšne revizije ter preglede in inšpekcije na kraju samem.

NASLOV II SPLOŠNE IN KONČNE DOLOČBE

Člen 24 Odbori

1. Komisiji pomaga odbor za usklajevanje instrumenta. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011.

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011.

3. Odbor zagotavlja horizontalni pregled delovnih programov iz člena 17 za zagotavljanje skladnosti ter prepoznavanja in izkoriščanja sinergij med sektorji.

Člen 25 Izvajanje pooblastila

1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov se na Komisijo prenese pod pogoji, določenimi v tem členu.

2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 20 se Komisiji podeli za nedoločen čas od začetka veljavnosti te uredbe.

3. Prenos pooblastila iz člena 20 lahko Evropski parlament in Svet kadar koli prekličeta. S sprejetjem sklepa o preklicu pooblastila preneha veljati pooblastilo, navedeno v sklepu. Odločitev začne veljati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Preklic ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.

4. Komisija takoj, ko sprejme delegirani akt, o tem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.

5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 20, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v dveh mesecih od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet uradno obvestila Komisijo, da ne bosta nasprotovala. Navedeni rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.

Člen 26 Ocena

1. Komisija najpozneje do sredine leta 2018 pripravi poročilo o vrednotenju v zvezi z doseganjem ciljev vseh ukrepov (na ravni rezultatov in učinkov), učinkovitostjo porabe sredstev in njeno dodano evropsko vrednostjo, pri čemer na podlagi poročila sprejme odločitev glede podaljšanja, spremembe ali ukinitve ukrepov. Poleg tega se v poročilu preučijo možnosti za poenostavitev, notranja in zunanja skladnost programa, nadaljnja ustreznost vseh ciljev ter prispevanje ukrepov k prednostnim nalogam Unije v zvezi s pametno, trajnostno in vključujočo rastjo. Upošteva rezultate vrednotenj dolgoročnega vpliva predhodnih ukrepov.

2. Komisija izvede naknadno vrednotenje v tesnem sodelovanju z državami članicami in upravičenci. Z naknadnim vrednotenjem pregleda uspešnost in učinkovitost instrumenta za povezovanje Evrope, njegov učinek na gospodarsko, socialno in ozemeljsko kohezijo ter njegov prispevek k prednostnim področjem Unije v zvezi s pametno, trajnostno in vključujočo rastjo, pri čemer upošteva obseg in učinke pomoči, porabljene za doseganje ciljev v zvezi s podnebnimi spremembami. Naknadno vrednotenje vpliva na odločitev o možnem podaljšanju, spremembi ali ukinitvi prihodnjih ukrepov.

3. Pri vrednotenju se upošteva napredek glede na kazalnike uspešnosti iz členov 3 in 4.

4. Komisija predloži ugotovitve vrednotenja Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij.

5. Komisija in države članice lahko ob pomoči drugih možnih upravičencev ovrednotijo načine izvedbe projektov in učinek njihove izvedbe, da ocenijo, ali so bili cilji, vključno s cilji varstva okolja, že doseženi.

6. Komisija lahko od države članice upravičenke, ki jo projekt skupnega interesa zadeva, zahteva, da zagotovi posebno vrednotenje ukrepov in povezanih projektov, financiranih v okviru te uredbe, ali ji za vrednotenje teh projektov po potrebi zagotovi potrebne podatke in zahtevano pomoč.

Člen 27 Obveščanje, sporočanje in objava podatkov

1. Upravičenci in po potrebi zadevne države članice zagotovijo ustrezno javno obveščanje o pomoči, dodeljeni na podlagi te uredbe, da bi širšo javnost obvestili o vlogi Unije pri izvedbi projektov.

2. Komisija izvaja ukrepe za obveščanje in sporočanje o projektih in rezultatih instrumenta za povezovanje Evrope. Poleg tega zajema proračun, ki je v skladu s to uredbo dodeljen za sporočanje, tudi sporočanje znotraj institucij v zvezi s političnimi prednostnimi nalogami Unije[47].

Člen 28 Prehodne določbe

Ta uredba ne vpliva na nadaljnje izvajanje ali spreminjanje zadevnih projektov, vključno z njihovim celotnim ali delnim preklicem, do zaključka projektov ali na nadaljnje izvajanje ali spreminjanje finančne pomoči, ki jo je dodelila Komisija na podlagi uredb (ES) št. 2236/95 in (ES) št. 680/2007 ali katere koli druge zakonodaje, ki ureja navedeno pomoč na dan 31. decembra 2013 in ki se za zadevne ukrepe uporablja od takrat naprej do njihovega zaključka.

Člen 29 Razveljavitev

Brez poseganja v določbe iz člena 28 te uredbe se Uredba (ES) št. 680/2007 razveljavi z učinkom od 1. januarja 2014.

Člen 30 Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Uporablja se od 1. januarja 2014.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju, 13.3.2012

Za Evropski parlament Za Svet

Predsednik Predsednik

PRILOGA

DEL I: SEZNAM PREDHODNO DOLOČENIH PROJEKTOV V OSREDNJEM OMREŽJU NA PODROČJU PROMETA

a) Horizontalne prednostne naloge |

Inovativno upravljanje in storitve | Enotno evropsko nebo – SESAR |

Inovativno upravljanje in storitve | Sistemi za upravljanje cestnega in železniškega prometa ter prometa na celinskih plovnih poteh (ITS, ERTMS in RIS) |

Inovativno upravljanje in storitve | Pristanišča in letališča osrednjega omrežja |

Koridorji osrednjega omrežja |

1. Koridor Baltik–Jadran Helsinki–Talin–Riga–Kaunas–Varšava–KatoviceGdynia–KatoviceKatovice–Ostrava–Brno–DunajKatovice–Žilina–Bratislava–DunajDunaj–Gradec–Celovec–Beljak–Videm–Benetke–Bologna–Ravena

Predhodno določeni odseki | Način | Opis/datumi |

Helsinki–Talin | pristanišča, pomorske avtoceste | medsebojne povezave med pristanišči, (nadaljnji) razvoj večmodalnih platform in njihovih medsebojnih povezav, pomorske avtoceste (vključno z ledolomilskimi zmogljivostmi) |

Talin–Riga–Kaunas–Varšava | železnica | (podrobne) študije za novo popolnoma interoperabilno progo s tirno širino UIC; dela za novo progo se bodo začela pred letom 2020; medsebojne povezave letališč/pristanišč z železniškim omrežjem |

Gdynia–Katovice | železnica | posodobitev |

Gdynia, Gdansk | pristanišča | medsebojne povezave med pristanišči, (nadaljnji) razvoj večmodalnih platform |

Varšava–Katovice | železnica | posodobitev |

Katovice–Ostrava–Brno–Dunaj in Katovice–Žilina–Bratislava–Dunaj | železnica | posodobitev, zlasti čezmejni odseki PL–CZ, PL–SK in SK–AT; (nadaljnji) razvoj večmodalnih platform |

Dunaj–Gradec–Celovec–Videm–Benetke–Ravena | železnica | izvajajo se posodobitve in dela; (nadaljnji) razvoj večmodalnih platform |

Trst, Benetke, Ravena | pristanišča | medsebojne povezave med pristanišči, (nadaljnji) razvoj večmodalnih platform |

2. Varšava–Berlin–Amsterdam/Rotterdam–Felixtowe–Midlands beloruska meja–Varšava–Poznań–Frankfurt/Odra–Berlin–Hannover–Osnabrück–Enschede–Utrecht–Amsterdam/Rotterdam–Felixstowe–Birmingham/Manchester–Liverpool

Predhodno določeni odseki | Način | Opis/datumi |

Beloruska meja–Varšava–Poznań–nemška meja | železnica | posodobitev obstoječe proge, študije železniškega sistema za visoke hitrosti |

Poljska meja–Berlin–Hannover–Amsterdam/Rotterdam | železnica | posodobitve na več odsekih (Amsterdam–Utrecht–Arnhem; Hannover–Berlin) |

Zahodnonemški kanali, Mittellandkanal, Hannover–Magdeburg–Berlin | celinske plovne poti | posodobitev |

Amsterdamske zapornice | celinske plovne poti | izvajajo se študije |

Felixstowe–Midlands | železnica, pristanišča, večmodalne platforme | medsebojne povezave med pristanišči in večmodalnimi platformami |

3. Sredozemski koridor Algeciras–Madrid–TarragonaSevilla–Valencia–TarragonaTarragona–Barcelona–Perpignan–Lyon–Torino–Milano–Benetke–Ljubljana–Budimpešta–ukrajinska meja

Predhodno določeni odseki | Način | Opis/datumi |

Algeciras –Madrid | železnica | izvajajo se študije, dela se bodo začela pred letom 2015 in končala leta 2020 |

Sevilla–Antequera–Granada–Almería– Cartagena–Murcia–Alicante–Valencia | železnica | študije in dela |

Valencia–Tarragona–Barcelona | železnica | gradnja med letoma 2014–2020 |

Barcelona | pristanišča | medsebojne železniške povezave s pristanišči in letališči |

Barcelona–Perpignan | železnica | čezmejni odsek, izvajajo se dela, nova proga bo dokončana do leta 2015, posodobitev obstoječe proge |

Perpignan–Montpellier | železnica | obvoz Nimes–Montpellier bo začel obratovati leta 2017, obvoz Montpellier–Perpignan leta 2020 |

Lyon–Torino | železnica | čezmejni odsek, dela na baznem predoru se bodo začela pred letom 2020; študije dovoznih poti |

Milano–Brescia | železnica | delna posodobitev, delno nova proga za visoke hitrosti |

Brescia–Benetke–Trst | železnica | dela na več odsekih se bodo začela pred letom 2014 |

Milano–Mantova–Benetke–Trst | celinske plovne poti | študije, posodobitev, dela |

Trst–Divača | železnica | izvajajo se študije in delna posodobitev; čezmejni odsek bo dokončan po letu 2020 |

Koper–Divača–Ljubljana–Maribor | železnica | študije in posodobitev/delno nova proga |

Vozlišče Ljubljana | železnica | železniško vozlišče Ljubljana skupaj z večmodalno platformo; medsebojna povezava železnica–letališče |

Maribor–Zalalövő | železnica | čezmejni odsek: študije, dela se bodo začela pred 2020 |

Boba–Székesfehérvár | železnica | posodobitev |

Budimpešta–Miskolc–ukrajinska meja | železnica | posodobitev |

4. Hamburg–Rostock–Burgas/turška meja–Pirej–Nikozija Hamburg/Rostock–Berlin–Praga–Brno–Bratislava–Budimpešta–Arad–Temišvar–Sofija Sofija–Burgas–turška mejaSofija–Solun–Pirej–Limassol–Nikozija

Predhodno določeni odseki | Način | Opis/datumi |

Dresden–Praga | železnica | študije za železniški sistem visokih hitrosti |

Praga | železnica | posodobitve, obvoznica za tovorni promet; železniška povezava do letališča |

Hamburg–Dresden–Praga–Pardubice | celinske plovne poti | posodobitve na reki Labi |

Zapornice mesta Děčín | celinske plovne poti | študije |

Breclav–Bratislava | železnica | čezmejni odsek, posodobitev |

Bratislava–Hegyeshalom | železnica | čezmejni odsek, posodobitev |

Budimpešta–Arad–Temišvar–Calafat | železnica | posodobitev na Madžarskem je skoraj končana, v Romuniji se še izvaja |

Vidin–Sofija–Burgas/turška meja Sofija–Solun–Atene/Pirej | železnica | študije in dela Vidin–Sofija–Solun; posodobitev Sofija–Burgas/turška meja |

Atene/Piraeus–Limassol | pomorske avtoceste | zmogljivost pristanišča in povezave z zaledjem |

Limassol–Nikozija | pristanišča, večmodalne platforme | posodobitev povezovalnih točk med različnimi omrežji |

5. Helsinki–Valletta Helsinki–Turku–Stockholm–Malmö–København–Fehmarn–Hamburg–HannoverBremen–Hannover–Nürnberg–München–Brenner–Verona–Bologna–Rim–Neapelj–BariNeapelj–Palermo–Valletta

Predhodno določeni odseki | Način | Opis/datumi |

Kotka/Hamina–Helsinki | pristanišča, železnica | povezave pristanišča–zaledje, posodobitev železnice |

Helsinki | železnica | povezava letališče–železnica |

ruska meja–Helsinki | železnica | dela se izvajajo |

Turku–Stockholm | pristanišča, pomorske avtoceste | povezave pri