P6_TA(2005)0131

Regionalna integracija na zahodnem Balkanu

Resolucija Evropskega parlamenta o regionalni integraciji na zahodnem Balkanu

Evropski parlament,

- ob upoštevanju letnih poročil Evropske komisije o stabilizacijsko-pridružitvenem procesu za jugovzhodno Evropo,

- ob upoštevanju svojih prejšnjih resolucij o državah jugovzhodne Evrope in o stabilizacijsko-pridružitvenem procesu, zlasti tiste z dne 20. novembra 2003 [1],

- ob upoštevanju zgodovinskega obiska predsednika vlade Hrvaške v Srbiji in Črni gori 15. novembra 2004 ter podpisa skupne deklaracije ob tej priložnosti, ki poudarja zavezanost obeh držav pridružitvi Evropski uniji in njuno željo po rešitvi odprtih vprašanj, vključno z zaščito manjšin, vrnitvijo srbskih beguncev na Hrvaško in vprašanjem, kje so Hrvati, ki so bili pogrešani med vojno,

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 17. novembra 2004 o Evropski agenciji za obnovo [2] in vprašanja za ustni odgovor Svetu (B6-0026/2004) in Komisiji (B6-0025/2004),

- ob upoštevanju člena 103(2) svojega Poslovnika,

A. ker je EU leta 1999 sprožila stabilizacijsko-pridružitveni proces za države zahodnega Balkana (Albanija, Bosna in Hercegovina, Hrvaška, Srbija in Črna Gora in Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija) kot njen glavni prispevek k Paktu stabilnosti, s katerim se vzpostavlja referenčni okvir za odnose naštetih držav z EU in se združujejo novi pogodbeni odnosi (Stabilizacijsko-pridružitveni sporazumi) in program pomoči za rekonstrukcijo, razvoj in stabilizacijo (CARDS),

B. ker dvostranski odnosi dopolnjujejo večstranski okvir, v katerem je treba razviti regionalno sodelovanje in dobre sosedske odnose kot predpogoje za konkretno možnost članstva,

C. ker je Evropski svet v Solunu leta 2003 jasno priznal evropsko pripadnost držav, vključenih v stabilizacijsko-pridružitveni proces, in možnost, da postanejo kandidatke za članstvo v EU,

D. ker so zadevne države napredovale, vendar jih čakajo še številni izzivi, preden bodo popolnoma prešle na delujočo demokracijo in tržno gospodarstvo ter preden bodo pripravljene na vzpostavitev tesnejšega odnosa z EU; ker bo kljub nesporni evropski pripadnosti teh držav nadaljnji napredek po teh smernicah v končni fazi odvisen od sposobnosti posamezne države, da sama doseže zastavljene izboljšave,

E. ker državna skupnost Srbija in Črna Gora, ustanovljena na pobudo EU, da bi pospešili proces demokratičnih in gospodarskih reform in pospešili njeno vključevanje v EU, trenutno ne izpolnjuje pričakovanj, ker njen parlament od 3. marca 2005 dejansko ne deluje več,

F. ker mora biti cilj ukrepanja EU oblikovanje demokratičnega Kosova ne le za etnično večino, ampak tudi za vse etnične skupine, ki tam živijo, in ker morata sedanja in prihodnja pomoč temeljiti na takšnih načelih; ker rezultati teh prizadevanj niso zadovoljivi; ker tudi razmere na Kosovu in nezadostna varnost preostalih članov srbske in drugih nealbanskih skupnosti, zlasti po izbruhu etničnega nasilja marca 2004, tudi negativno vplivajo na razmere v Srbiji,

G. ker se določb resolucije Varnostnega sveta OZN 1244 (1999) o vrnitvi srbskih beguncev v njihove vasi na Kosovu še vedno ne spoštuje,

H. ker veliko število notranje razseljenih oseb v Srbiji in na Hrvaškem predstavlja dodatno finančno obremenitev za obe državi,

I. ker prisotnost paradržavnih entitet in njihov nedoločen status prispevata k nestabilnosti regije,

J. ker sedanji institucionalni okvir, ki izhaja iz Daytonskega sporazuma, slabi sposobnost razvoja Bosne in Hercegovine in ovira evropsko povezovanje,

K. ker je neuspeh referenduma 7. novembra 2004 v Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji odprl pot polnemu izvajanju Ohridskega sporazuma in pospešil evropsko povezovanje,

L. ker je treba bližnji začetek pristopnih pogajanj s Hrvaško, ko bodo izpolnjene obveznosti do Mednarodnega kazenskega sodišča za nekdanjo Jugoslavijo, obravnavati kot pozitiven znak za vse države v regiji, kar zadeva njihovo evropsko perspektivo,

M. ker je Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija prav tako vložila prošnjo za članstvo in pričakuje, da jo bo Komisija o razrešitvi prošnje pravočasno obvestila,

1. poudarja, da je v skladu z Evropsko varnostno strategijo, sprejeto decembra 2003, zahodni Balkan prednostna regija za EU in da je prihodnost te regije nedvomno v evropskem povezovanju, vendar pa je ta prihodnost odvisna zlasti od samih držav v regiji;

2. ugotavlja, da sta zavest o politični odgovornosti in poznavanje tehničnih mehanizmov evropskega povezovanja pomembna elementa, vendar pa je potrebna tudi okrepitev ustreznih institucij, predvsem izvoljenih organov (v državah regije), poleg tega priznava, da bo za to treba zagotoviti dodatna finančna sredstva;

3. izraža resno zaskrbljenost v zvezi z gospodarskimi in socialnimi razmerami v regiji; poudarja, da je rešitev te ključne problematike eden glavnih načinov za doseganje stabilnega razvoja v zadevnih državah; poziva države in EU naj postavijo socialni in gospodarski razvoj za najbolj prednostni nalogi;

4. opozarja, da je bila na vrhu julija 2002, kjer so se srečali vodje držav Bosne in Hercegovine, Hrvaške ter Srbije in Črne gore, sprejeta skupna deklaracija o izvajanju Daytonskega sporazuma, o ohranitvi nespremenljivosti mej, o spodbujanju vračanja beguncev in o sodelovanju na področju evropskega povezovanja;

5. pozdravlja dvostranski Sporazum o varstvu manjšin, sklenjen 15. novembra 2004 med Hrvaško in državno skupnostjo Srbije in Črne gore, ki izraža pripravljenost pogodbenic, da priznata narodne manjšine kot prvino, ki bogati družbo;

Bosna in Hercegovina

6. ugotavlja, da ostajajo deset let po podpisu Daytonskega sporazuma ključni politični problemi nerešeni, da je država močno razdeljena in je politična stabilnost ranljiva; zavzema stališče, da so nujno potrebne nove politične spodbude, ki bi temeljile na sodelovanju od spodaj navzgor, v katerega so vključeni vsi narodi, ki tam živijo in ki živijo v trajno uravnoteženem mirnem sosedstvu; poudarja potrebo po ponovni oceni Daytonskih sporazumov;

7. opozarja na še ne izpolnjene prednostne naloge: neomejeno sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo, varnostna vprašanja, vzpostavitev institucij, infrastruktura, energija; pozdravlja odločitev EU o prevzemu operacij za ohranjanje miru, ki jih v okviru Nata vodi SFOR, katerega mandat se izteče 2. decembra 2004, in v zvezi s tem poudarja izjemen pomen do zdaj najobsežnejše vojaške akcije EU, s katero se bo prepoznavnost EU v Bosni znatno povečala; ugotavlja, da bo EU tako najpomembnejši mednarodni dejavnik v Bosni, ki lahko razpolaga z vojaškimi instrumenti in tudi civilnimi, med katere spadajo pomoči, trgovina in politični dialog; poudarja protislovje, lastno nekaterim političnim silam v Bosni in Hercegovini, ki očitno podpirajo evropsko povezovanje, hkrati pa ovirajo nujne reforme, potrebne za delovanje države;

8. pozdravlja dejstvo, da je EU pripravljena prevzeti več odgovornosti v zvezi s stabilnostjo Bosne in Hercegovine, kot jih je imela v preteklosti; ugotavlja, da je najobsežnejša vojaška misija EU EUFOR dopolnitev policijske misije EU v Bosni in Hercegovini; zato poudarja, da je prevzem operacije za ohranjanje miru SFOR pod vodstvom Nata decembra 2004 velika priložnost za nadaljnji napredek deset let po Daytonu; upošteva vključitev vojaških in policijskih sestavin; poziva Svet, da zagotovi največjo usklajenost med številnimi dejavniki in dobro obveščenost Evropskega parlamenta ter ga seznani s posebnimi podatki o misiji EUFOR;

9. pozdravlja delo novo ustanovljenega direktorata za evropsko povezovanje v vladi Bosne in Hercegovine; priznava pozitivne spremembe, ki so se zgodile; ponovno poudarja, da je zelo pomembno nadaljevanje reforme organov in izvajanje prednostnih nalog, na primer boja proti korupciji in organiziranemu kriminalu, izsleditve vojnih zločincev na begu, ponovne oživitve močno prizadetega gospodarstva, znižanja izjemno visokih stroškov za delovanje uprave in vzpostavitve pomanjkljivih upravnih zmogljivosti;

10. obžaluje sklep Združenih držav, ki je začel veljati junija 2003 in po katerem državljani ZDA v Bosni uživajo imuniteto pred sodnimi postopki na Mednarodnem kazenskem sodišču, ratificiral pa ga je tudi parlament Bosne in Hercegovine;

11. spodbuja oblasti Bosne in Hercegovine, zlasti vlado Republike srbske, k tesnemu sodelovanju z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo pri pregonu obtoženih za vojne zločine ter, če se izkaže, da se to uresničuje, podpira prihodnje povabilo Bosne k sodelovanju pri programu Partnerstvo za mir; poudarja, da je najresnejše vprašanje še vedno nekaznovanje obtoženih vojnih zločincev in težava v zvezi z njihovo izročitvijo, kar še vedno ovira spravo in izboljšanje medsebojnega zaupanja med narodi; poziva oblasti Bosne in Hercegovine na vseh upravnih ravneh, civilno družbo, pravoslavno cerkev in vse druge odgovorne dejavnike, da naredijo vse, kar je v njihovi moči, da privedejo Karadžiča in Mladiča pred Mednarodno kazensko sodišče za nekdanjo Jugoslavijo; v zvezi s tem pozdravlja nedavne aretacije 8 oseb s strani policije Republike srbske na podlagi nalogov za aretacijo zaradi lokalnih vojnih zločinov in odločitev Sveta o zamrznitvi sredstev več obtoženih vojnih zločincev;

12. je resno vznemirjen zaradi odkritja znanstvenikov Programa Združenih narodov za okolje (UNEP), da so zrak, voda in vzorci tal, vzeti na nekaterih področjih v Bosni in Hercegovini, kontaminirani z osiromašenim uranom; izraža svojo zaskrbljenost zaradi nezadostnega ukrepanja v zvezi s priporočili UNEP, da je treba onesnažena področja dekontaminirati;

13. pozdravlja ponovno priključitev električnih generatorjev v Bosni in Hercegovini, na Hrvaškem, v Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji ter v Srbiji in Črni gori na zahodnoevropski sistem UCTE, ki je bila prekinjena leta 1991; verjame, da bo ponovna združitev bosanskega trga, prej razdeljenega na zvezni trg in trg Republike srbske, spodbudila gospodarsko oživitev Bosne;

14. priznava, da je Urad visokega predstavnika v Bosni in Hercegovini še vedno potreben; vendar zahteva večjo preglednost in (evropski) parlamentarni pregled nad dejavnostmi in odločitvami urada, predvsem glede na načrtovan postopen prenos njegovih dejavnosti na organe Bosne in Hercegovine; v tej zvezi naproša visokega predstavnika, da se izogne preveliki uporabi "bonnskih pooblastil", ker ta sredstva upravljanja ovirajo vzpostavitev pravne države v Bosni in Hercegovini;

15. poziva Komisijo, naj podpre politične sile v državi pri iskanju soglasja glede reforme političnega okvira, določenega v pogodbi iz Daytona, da bi vzpostavili učinkovito delujoče upravne strukture v Bosni in Hercegovini;

Srbija in Črna gora

16. poudarja, da bosta prihodnji dve leti odločilni za državno skupnost Srbije in Črne gore, saj bo proces doseganja rešitve, ki bo zadovoljila vse strani, poglaviten dejavnik za stabilnost regije kot celote; ponovno poudarja, da bi morala biti EU pripravljena pomagati Srbiji in Črni gori pri oblikovanju trajne ureditve, pri čemer bi morala glede oblike odnosa zavzeti nevtralen položaj;

17. obžaluje, da Srbija in Črna gora še vedno pomanjkljivo sodeluje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo in poziva oblasti k nadaljnjemu napredku na področju vojaške in policijske reforme z osredotočenjem na tajni policiji; pozdravlja nedavne izročitve nekaterih obtoženih vojnih zločinov in od srbskih oblasti pričakuje pospešeno sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo;

18. spominja vlado Srbije in Črne gore, da je spoštovanje temeljnih pravic in svoboščin, vključno s pravicami in svoboščinami etničnih in narodnih manjšin, eno od kopenhagenskih meril in predpogoj za nadaljnje sodelovanje v stabilizacijsko-pridružitvenem procesu, ki bi lahko postopoma privedel do članstva v EU;

19. je seznanjen z ugotovitvami ad hoc misije Evropskega parlamenta v Vojvodini, ki v svojem poročilu govori o etničnih in socialnih trenjih v pokrajini; opozarja srbske oblasti, da so dolžne spoštovati pristojnosti, ki jih imajo glede zagotavljanja reda in miru po vsej državi in za vse prebivalce; poudarja, da Vojvodina lahko postane vzor za preostalo Srbijo glede miroljubnega sobivanja različnih narodnostnih skupin in kot taka lahko v celoti črpa sredstva iz posebnih regionalnih in čezmejnih programov EU;

Kosovo

20. poziva Komisijo, da pospeši in zaključi delo v zvezi s študijo izvedljivosti, da bi se lahko čim prej začela pogajanja za sklenitev sporazuma o stabilizaciji in pridruževanju z Evropsko unijo;

21. priznava, da bodo imele prihodnje odločitve o statusu Kosova političen učinek za Srbijo, in zato poziva Beograd in Prištino, da začneta kooperativen dialog in najdeta konstruktivno rešitev o prihodnosti Kosova;

22. pozdravlja odločitev nekdanjega predsednika vlade Kosova Ramusha Haradinaja, da odstopi in se preda Mednarodnemu kazenskemu sodišču za nekdanjo Jugoslavijo; izraža upanje, da bo ta prostovoljna predaja služila kot primer drugim obtoženim vojnih zločinov na tem območju in povečala ugled in spoštovanje Mednarodnega kazenskega sodišča za nekdanjo Jugoslavijo;

23. upošteva izid nedavnih volitev ( 23. oktobra 2004), vendar obžaluje nizko volilno udeležbo, zlasti množičen bojkot volitev srbske manjšine na Kosovu, in dejstvo, da se s tem še naprej poglablja globok razkol regije;

24. zaveda se, da bo preverjanje izvajanja standardov potekalo v sredini leta 2005, da bi odločili o možnosti začetka razprav o prihodnjem statusu Kosova;

25. izraža pričakovanje, da bosta Svet, zlasti visoki predstavnik za skupno zunanjo in varnostno politiko, in Komisija skupaj z OZN, ZDA, Nato in drugimi dejavniki polno sodelovala pri pripravi bližnjih pogovorov o prihodnosti Kosova; v tej zvezi poudarja, da se morajo vse strani zavedati pomena skupne evropske prihodnosti celotne regije;

26. poziva Svet in Komisijo, da prevzameta vodilno vlogo pri pripravi pogajanj o končnem statusu ter da bi pospešili proces pogajanj, že vnaprej izključi naslednje možnosti:

- obnova ustavnih odnosov s Srbijo in Črno goro,

- združitev z Albanijo ali s katero koli drugo državo ali ozemljem v regiji,

- delitev Kosova;

27. zahteva, da organi na Kosovem sprejmejo odločne ukrepe za večjo varnost vseh prebivalcev Kosova;

28. priznava pomembnost mehanizma nadzora stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma (STM) kot načina podpore Kosovu pri izvajanju strukturnih reform, skladnih z EU ter priprav Kosova na članstvo v Evropski uniji;

29. opozarja, da več kot pet let po sporu še ni rešena usoda skoraj 3500 državljanov Kosova; poziva srbsko vlado k dejavnemu sodelovanju in zagotavljanju vseh podatkov v zvezi s pogrešanimi osebami; poleg tega poziva kosovske oblasti, da zagotovijo vse podatke v zvezi s 500 kosovskimi Srbi, ki so še vedno pogrešani;

30. poziva oblasti na Kosovu, da spoštujejo pravice srbske skupnosti, da olajšajo vrnitev srbskih in drugih nealbanskih beguncev, da spoštujejo resolucijo Varnostnega sveta OZN št. 1244 (1999) in da se dosledno borijo proti organiziranemu kriminalu ter prometu s prepovedanimi drogami;

Albanija

31. izraža zaskrbljenost zaradi neugodnega političnega ozračja v Albaniji in napetosti v vodilni stranki, ki so privedli do razdora znotraj stranke; obsoja nezmožnost albanske vlade, da učinkovito ukrepa; pričakuje konkretne ukrepe vseh političnih strank za izboljšanje političnega ozračja;

32. poudarja, da je treba izboljšati upravno usposobljenost Albanije in boj proti samovoljnemu ravnanju organov oblasti; predlaga sprejetje izboljšanih ukrepov za zagotovitev sredstev, potrebnih za boj proti korupciji, organiziranemu kriminalu, trgovini z ljudmi, orožjem in drogami; in poziva k izboljšavam, namenjenim doseganju neodvisnega in učinkovitega pravosodnega sistema, zlasti za razvoj delujoče sodne pristojnosti na upravnem področju;

33. priznava, da je Albanija zaradi svoje vloge, ki jo mora prevzeti v boju proti organiziranemu kriminalu, ključni dejavnik pri procesu stabilizacije regije;

34. se zaveda, da je treba v razvoj na gospodarskem področju vložiti še veliko truda (četrtina prebivalstva na primer živi pod pragom revščine), in da je treba zatreti korupcijo in povečati preglednost; opozarja na težke razmere na področju izobraževanja, zlasti na nujno zagotovitev enakih možnosti za izobrazbo otrok po vsej državi;

35. poziva vlado in organe v Albaniji, da spoštujejo pravice grške etnične manjšine in poudarja, da sta napredek pogajanj v zvezi s sporazumom o stabilizaciji in pridružitvi ter prihodnost Albanije v Evropi tesno povezana s spoštovanjem človekovih pravic in pravic manjšin;

Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija

36. meni, da bo polno sodelovanje Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije v procesu evropskega povezovanja koristno ne samo za državo temveč tudi za celotno regijo;

37. pozdravlja odgovore vlade Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije na zastavljena vprašanja EU glede političnih in ekonomskih vprašanj in pravnega reda EU; pričakuje, da bo Komisija kar najhitreje predstavila svoje mnenje o prošnji Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije za članstvo v EU; poudarja, da bo status države kandidatke, ki ga bodo države prejele decembra 2005 na vrhu EU spodbudil države k nadaljnjim prizadevanjem na področju reformiranja in bo pripomogel k okrepitvi stabilnosti v regiji;

38. pozdravlja prizadevanja vlade pri izvajanju reform v zvezi z decentralizacijo kot dela okvirnega sporazuma, podpisanega na Ohridu leta 2001; pozdravlja izid referenduma, izvedenega novembra 2004, s katerim je bila izkazana podpora evropski usmeritvi države in ki ustvarja pogoje za nadaljnje reforme; opozarja, da bi bilo treba prizadevanja Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije za decentralizacijo ustrezno podpreti s programi pomoči EU, ki bi jih morali dodatno "dekoncentrirati", da bi vnesli znanje nacionalnih in lokalnih organov;

39. obžaluje, da je po podatkih opazovalcev OVSE, ki nadzirajo volitve, na spomladanskih lokalnih volitvah prišlo do nepravilnosti in poziva oblasti Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, da nemudoma ukrepajo tako, da bodo volilni postopki v skladu z zahtevami Urada za demokratične institucije in človekove pravice (ODIHR);

40. meni, da neuspeh referenduma o izvedljivosti ozemeljske razdelitve zagotavlja pot trajni spravi med glavnima etničnima skupinama v skladu z Ohridskim sporazumom, zato da bi postala Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija zgled mirnega sobivanja in da bi prispevali k stabilizaciji celotne regije;

41. meni, da bo delovanje številnih organov EU na področju Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije pripomoglo k izboljšanju njihove usklajenosti, v zvezi s tem meni, da bi morala imeti Komisija osrednjo vlogo pri izvajanju politik EU v državi;

42. meni, da je temelj za sodelovanje med EU in Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo popolna podpora Mednarodnemu kazenskemu sodišču; opozarja v povezavi s prošnjo Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije za članstvo, da mora le-ta t. i. "pogodbo o izvzetju", podpisano leta 2003 med njo in ZDA, razveljaviti;

43. obžaluje, da poročila OVSE o lokalnih volitvah navajajo, da so bile v številnih občinah ugotovljene nepravilnosti; zato poziva k še dodatnim naporom za primerne dopolnitve volilnih postopkov v prihodnosti, kar še zlasti velja za lokalno raven;

Hrvaška

44. pozdravlja Sklep z dne 18. junija 2004 [3] o dodelitvi statusa kandidatke Hrvaški;

45. se seznani s Sklepom Sveta o preložitvi začetka pristopnih pogajanj s Hrvaško zato, ker ni bilo moč doseči skupnega soglasja o polnem sodelovanju Hrvaške z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo;

46. v zvezi s tem pozdravlja Sklep Sveta o sprejetju okvirnih pogajanj s Hrvaško in pozivahrvaško vlado, naj stori vse, da dokaže, da v celoti sodeluje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo; meni, da je to temeljna preizkušnja držav v regiji in Mednarodnemu kazenskemu sodišču za nekdanjo Jugoslavijo izraža popolno podporo za zahtevno delo, ki ga opravlja;

47. poziva Hrvaško, da v dialogu s Slovenijo reši preostale mejne spore, da se izogne enostranskim dejanjem, s katerimi želi prejudicirati določitev slovensko-hrvaške meje in brez soglasja vplivati na določitev meje, ter da naredi vse, kar je v njeni moči, da bi spodbudila in omogočila vrnitev beguncev;

48. upošteva obisk hrvaškega predsednika vlade Sanaderja novembra 2004 v Beogradu, prvega takšnega uradnega obiska po propadu nekdanje Jugoslavije; upošteva dejstvo, da sta predsednik vlade Sanader in predsednik Srbije in Črne gore Marovič podpisala sporazume o narodnih manjšinah in o tehničnem in znanstvenem sodelovanju ter da sta se strinjala, da mora prihodnost Hrvaške ter Srbije in Črne gore vključevati članstvo v Evropski uniji;

49. poziva oblasti, da s pomembnimi ukrepi omogočijo vrnitev beguncev in zagotovijo poštena in učinkovita domača sojenja za zločine v času vojne;

50. poziva Svet in Komisijo, naj na Hrvaško čim prej pošljeta delovno skupino za nadzor, da bi zagotovili zanesljive rezultate za naslednje zasedanje Sveta, s katerimi bo lahko Svet utemeljil svoje odločitve;

Splošne točke

51. poziva k večji usklajenosti mednarodne dejavnosti na tem območju; ugotavlja, da je treba zaradi več dejavnikov, ki vplivajo na dogajanja v regiji, opredeliti/razdeliti pristojnosti med njimi; zlasti opozarja na potrebo po jasni razdelitvi odgovornosti/pristojnosti med Evropsko agencijo za obnovo in "dekoncentriranimi" delegacijami Evropske komisije v tej regiji;

52. Poziva Svet in Komisijo, da za naslednjih nekaj let izdelata jasen načrt in pristopno strategijo za države zahodnega Balkana, in naproša EU, zlasti s stališča začetka pristopnih pogajanj s Hrvaško, da drugim državam jugovzhodne Evrope pošlje nedvoumno sporočilo;

53. opozarja, da stabilizacijsko-pridružitveni proces na zahodnem Balkanu predstavlja temeljni okvir za pridruževanje teh držav k EU;

54. opozarja, da je treba okrepiti vlogo stabilizacijsko-pridružitvenega procesa in stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma ter da mora EU zagotoviti jasen in postopen program evropskega združevanja;

55. poziva EU, da spodbudi in podpre vlade v regiji, da pripravijo začasne, EU skladne državne razvojne programe, podobne tistim, ki jih je izdelala Turčija, da bi zagotovila institucionalno absorpcijsko zmogljivost za prihodnjo pomoč EU, zlasti na področjih razvoja podeželja, infrastrukture ter človeških virov;

56. opozarja, da vprašanje pravil o poreklu ovira prosto trgovino med državami jugovzhodne Evrope in trgom EU, saj v večini primerov te države niso podpisale vseevropskega sporazuma o pravilih o poreklu; poziva Komisijo, naj si kot prednostno nalogo zada pomagati tem državam pri kakršnih koli pogajanjih in opravljanju potrebnih postopkov;

57. ugotavlja, da so se proračunska sredstva za odnose z zahodnim Balkanom po letu 2002 neprestano in občutno zmanjševala; izraža odločenost glede namenitve ustreznih sredstev za to območje v okviru prihodnje finančne perspektive ob upoštevanju tamkajšnjih bistvenih izzivov, postopnega prehoda od fizične obnove do institucionalne izgradnje in predpristopne pomoči pa tudi strateškega pomena za EU;

58. glede na to, da je treba v proces približevanja regije k EU zajeti celotno družbo, zlasti oblikovalce mnenj, poziva Svet in Komisijo, da z nujnimi ukrepi okrepita sodelovanje na področju mejnega nadzora kot del širše strategije na področju pravosodja in notranjih zadev za regijo, kar bi moralo vključevati študijo Komisije o učinkih, ki bi jih imelo postopno zniževanje zahtev v zvezi z vizumi za države v regiji, z dolgoročnim ciljem, da se vzpostavi ureditev brez vizumov, in da svoje sklepe predstavita do konca leta 2005; študija bi se morala zlasti osredotočiti na vprašanje, kako olajšati pretok študentov, predstavnikov nevladnih organizacij, predstavnikov gospodarstva, predstavnikov političnih institucij in poslovnežev;

59. poziva oblasti držav tamkajšnje regije, naj povečajo prizadevanja zato, da bodo odgovorni za vojne zločine odgovarjali pred domačimi sodišči in to ne glede na narodnostno pripadnost žrtev in storilcev, ter da se bo to zgodilo v skladu z mednarodno priznanimi merili o pravičnem sojenju in v sodelovanju z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo;

60. poudarja, da lahko države v regiji na svoji poti k povezovanju z EU same prispevajo k doseganju nadaljnjega napredka tako, da izpolnijo naslednje pogoje:

- sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo,

- izvajanje učinkovite politike za vrnitev beguncev in razseljenih oseb,

- spoštovanje človekovih pravic in pravic manjšin,

- izvajanje aktivne politike proti korupciji, organiziranemu kriminalu, trgovini z ljudmi, orožjem in drogami,

- učinkovitim gospodarskim sodelovanjem;

61. pozdravlja izjavo iz Sofije o "Desetletju romske integracije" in prosi Komisijo, naj podpre prizadevanja tamkajšnjih držav za bistveno izboljšanje položaja romskega prebivalstva;

62. ugotavlja, da bi glavni cilji politike EU morali vključevati sistematičen in postopen prenos pristojnosti v zvezi z izvajanjem in upravljanjem pomoči EU, povečanje vloge lokalnih in nacionalnih organov in naraščajoče vključevanje civilne družbe in demokratičnih sil, ko bodo zadevne države za to sposobne;

63. poziva Komisijo, da vključi institucije teh držav neposredno v sistem finančnega poslovanja pomoči EU, kakor je predvideno v programu CARDS;

64. poziva vse države v regiji, da sodelujejo pri usklajevanju regionalne infrastrukture, saj je razvoj na tem področju bistven, če se želi regija gospodarsko povezati;

65. obžaluje, da se vrnitev beguncev in notranje razseljenih oseb v regiji še ne izvaja v celoti;

66. ostaja resno zaskrbljen zaradi množičnega odhajanja mladih in bega možganov iz regije ter zaradi med seboj povezanih stopenj revščine in brezposelnosti;

67. ugotavlja, da so minska polja na Balkanu še vedno velika ovira za razvoj in povezovanje regij jugovzhodne Evrope in da mora EU kljub uspešnemu delu v preteklih letih nadaljevati z odstranjevanjem min v državah regije, da bi do leta 2010 dosegli cilj Ottawske konvencije in razglasili regije kot območja brez min;

68. meni, da sta razvoj in podpora prave civilne družbe nepogrešljiva dejavnika, ki prispevata k okrepitvi demokratičnih institucij in utirata pot spravi med stranmi;

69. poziva Komisijo, naj si še naprej prizadeva za pomoč tamkajšnjim državam pri vključevanju njihove večnarodnostne dediščine v nacionalne izobraževalne sisteme in pri omogočanju njihovega sodelovanja v programih EU za izmenjave na področju vzgoje in izobraževanja;

70. od Komisije zahteva, da oblikuje konkreten projekt o ustanovitvi območij z večjo svobodo gibanja med sosednjimi regijami, ki bo spodbudil razvoj čezmejnega in regionalnega sodelovanja;

71. od Komisije zahteva, da spodbuja in podpira vzpostavitev programov tesnega medsebojnega sodelovanja na občinski ravni ter da podpira vse ukrepe, ki olajšajo vzpostavljanje mrež med različnimi dejavniki v državah EU in državah stabilizacijsko-pridružitvenega procesa;

72. predlaga, naj EU v sodelovanju z OZN odigra ključno vlogo pri oblikovanju okvira za takojšnje pogovore vseh zadevnih političnih dejavnikov o statusu Kosova in pričakuje ploden izid teh razprav;

73. od držav zahodnega Balkana zahteva, da sprejmejo in izvajajo Pravila EU o ravnanju pri izvozu orožja;

74. poziva Komisijo in Evropsko agencijo za obnovo, naj še naprej spodbujata in podpirata splošni proces odkrivanja resnice in doseganja sprave, ki gre z roko v roki s sodnimi postopkov, pri čemer naj sodelujejo civilna družba, politični dejavniki in osebnosti iz kulturnega življenja ter tako položijo temelje trajnemu miru in stabilnosti na tem območju; meni, da morajo v procesu sprave še zlasti sodelovati mladi, kar pomeni tudi temeljiti pregled šolskih učbenikov in učnih programov s področja zgodovine;

*

* *

75. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam in parlamentom držav članic ter državam kandidatkam, vsem vladam in parlamentov v regiji, posebnemu koordinatorju EU za Pakt stabilnosti za jugovzhodno Evropo, posebnemu predstavniku EU v regiji, posebnemu predstavniku OZN na Kosovu (UNMIK), OVSE in Svetu Evrope.

[1] UL C 87 E, 7.4.2004, str. 521.

[2] P6_TA(2004)0056.

[3] Glej Sklepe Sveta z dne 17. in 18. junija 2004 (10679/2/04 REV 2).

--------------------------------------------------