o embalaži in odpadni embalaži, spremembi Uredbe (EU) 2019/1020 in Direktive (EU) 2019/904 ter razveljavitvi Direktive 94/62/ES

Uvod

Cilji Direktive 94/62/ES o embalaži in odpadni embalaži so uskladitev nacionalnih predpisov, varstvo okolja in zagotovitev dobrega delovanja notranjega trga. Direktiva od držav članic zahteva, naj zagotovijo, da embalaža, dana na trg EU, izpolnjuje več bistvenih zahtev, povezanih z izdelavo in označevanjem embalaže ter možnostjo njene ponovne uporabe in predelave (z recikliranjem materialov, energijsko predelavo ali kompostiranjem).

Proizvodnja embalaže je pomembna gospodarska dejavnost. Leta 2018 je proizvodnja embalaže v EU ustvarila 355 milijard EUR prometa , gospodarski subjekti na področju ravnanja z odpadki pa 15 milijard EUR. Proizvodnja embalaže povzroča tudi pomembne vplive na okolje, od čezmernega izkoriščanja virov do onesnaževanja ekosistemov in emisij toplogrednih plinov, ki znašajo toliko kot skupne letne emisije Madžarske.

Opredelitev težave

Cilj te pobude je obravnava naslednjih treh skupin med seboj povezanih težav:

1.povečevanje količine nastale odpadne embalaže, povezano s povečevanjem uporabe embalaže za enkratno uporabo, visokim deležem nepotrebne embalaže in večjim deležem plastike v proizvodnji embalaže;

2.ovire za krožnost embalaže, zlasti povečana uporaba posebnosti v zasnovi embalaže, ki zavirajo recikliranje, in nejasno označevanje embalaže v zvezi s sortiranjem s strani potrošnikov. Poleg tega razdrobljeni trgi onemogočajo stroškovno učinkovito ravnanje z odpadki na notranjem trgu;

3.zmanjševanje kakovosti pri recikliranju materiala in nizke ravni uporabe recikliranih materialov pri proizvodnji embalaže, kar omejuje zmožnost EU za zmanjšanje uporabe primarnih materialov v proizvodnji nove embalaže.

Glavni razlogi za omenjene težave vključujejo regulativne pomanjkljivosti direktive o embalaži in odpadni embalaži zaradi kombinacije slabega izvajanja in izvrševanja, ker navedena direktiva ne gre v korak z najnovejšim razvojem dogodkov na trgu in dejstva, da navedena direktiva nacionalnim organom ni zagotovila dovolj jasnosti glede tega, kakšno izvajanje je skladno z njo. Poleg tega je bila revizija direktive, opravljena leta 2018, osredotočena na cilje recikliranja, zanemarila pa je druge izzive v sektorju odpadkov. Ni pričakovati, da bosta dva posebna akta, in sicer direktiva o plastičnih izdelkih za enkratno uporabo iz leta 2019 ter sklep o virih lastnih sredstev iz leta 2020, katerih področje uporabe vključuje plastično embalažo, rešila zgoraj omenjene težave, celo tistih ne, ki so povezane s plastiko. Regulativno pomanjkljivost poslabšujejo primeri nedelovanja trga, kot so zunanji okoljski vplivi, razdrobljeni trgi in neučinkovito označevanje izdelkov.

Posledica tega je povečevanje nastajanja odpadne embalaže: po napovedih naj bi se skupna količina nastale odpadne embalaže povečala za 78 milijonov ton leta 2018 na 92 milijonov ton v letu 2030 ter 107 milijonov ton v letu 2040. Posledice vključujejo povečano uporabo neobnovljivih virov, neučinkovito ravnanje z odpadki, negativne vplive na podnebje, smetenje, prekomerno uporabo snovi, ki vzbujajo skrb, v embalaži, nizkokakovostno recikliranje in prekomerno odlaganje odpadkov na odlagališčih ter sežiganje in izvažanje embalaže ob koncu življenjskega cikla.

Zakaj bi morala EU ukrepati?

Regulativnih pomanjkljivosti direktive o embalaži in odpadni embalaži ni mogoče odpraviti samo z boljšim izvrševanjem sedanjih pravil. Poleg tega obstoječi podatki kažejo, da ukrepi, ki jih države članice sprejmejo na podlagi sedanje direktive o embalaži in odpadni embalaži, in tisti, ki temeljijo na sklepu o virih lastnih sredstev ali direktivi o plastičnih izdelkih za enkratno uporabo, ne zadoščajo, da bi se zagotovilo izpolnjevanje posebnih ciljev za deleže recikliranja, določene v direktivi o embalaži in odpadni embalaži. Trg embalaže in ravnanje z odpadki v EU v mnogih vidikih ne zajemata 27 posameznih trgov, temveč en velik skupni trg, za katerega je značilna visoka stopnja čezmejnega trgovanja med državami članicami.

Določitev skupnih zahtev na ravni EU bo zagotovila usklajen in dobro delujoč notranji trg v vseh državah članicah ter s tem enake konkurenčne pogoje za proizvajalce embalaže, kar bo na koncu vodilo do povečanja učinkovitosti v korist državljanov EU. V okviru novega predloga bo prišlo tudi do prehoda iz direktive v uredbo. S tem se bodo poenostavila obstoječa pravila, zagotovil jasnejši okvir za izdelovalce in zmanjšalo upravno breme. Predlagani sveženj obenem odseva načela subsidiarnosti glede nujnosti ukrepanja EU in očitno dodano vrednost, ki jo prinaša takšno ukrepanje.

Cilji

Splošni cilj zakonodajnega predloga je zmanjšati negativne vplive embalaže in odpadne embalaže na okolje ter izboljšati delovanje notranjega trga in s tem povečati učinkovitost zadevnega sektorja. Cilj je ustvariti odporno vrednostno verigo, in sicer od zasnove embalaže do njene ponovne uporabe ali ponovne vključitve v visokokakovostne izdelke, ter tako ustvariti inovativna, zelena delovna mesta v nizkoogljični industriji embalaže. Specifični cilji za izpolnitev tega splošnega cilja so:

1.zmanjšati nastajanje odpadne embalaže;

2.spodbujati krožno gospodarstvo za embalažo na stroškovno učinkovit način;

3.spodbujati uporabo recikliranih materialov v embalaži.

Katere možnosti politike so na voljo?