Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi direktiv 2005/29/ES in 2011/83/EU v zvezi s krepitvijo vloge potrošnikov za zeleni prehod z boljšim varstvom pred nepoštenimi praksami in boljšim obveščanjem

(COM(2022) 143 final – 2022/0092 (COD))

(2022/C 443/10)

Poročevalec: Thierry LIBAERT Soporočevalec: Gonçalo LOBO XAVIER

Svet Evropske unije, 12. 4. 2022 Evropski parlament, 7. 4. 2022 Pravna podlaga Člen 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije Pristojnost strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo Datum sprejetja na seji strokovne skupine 27. 6. 2022 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 82/0/3 Datum sprejetja na plenarnem zasedanju 14. 7. 2022 Plenarno zasedanje št. 571 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 209/0/1

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) podpira predloge Evropske komisije, katerih cilj je povečati zmožnost potrošnikov, da prispevajo k zelenemu prehodu. Komisijo poziva, naj ohrani visoko raven ambicij, saj gre za projekt s pozitivnim gospodarskim, družbenim in okoljskim vplivom.

1.2 EESO poudarja, da je treba storiti vse, da bi potrošnikom zagotovili sistematičen dostop do informacij, zlasti glede rezervnih delov in navodil za popravila ter načrtovanih posodobitev programske opreme.

1.3 EESO poziva Komisijo, naj bo ambiciozna in uveljavi načelo lestvice popravljivosti za izdelke zabavne elektronike in bele tehnike. Lestvica mora izpolnjevati pričakovanja potrošnikov tako glede raznolikosti zajetih izdelkov kot upoštevanih meril.

1.4 EESO meni, da si mora Komisija poleg popravljivosti izdelkov v prihodnjih letih prizadevati tudi za uveljavitev načela enostavnega in usklajenega prikazovanja informacij o trajnosti izdelkov.

1.5 Predpogoj za razvoj popravil, ki so pomemben vir delovnih mest na naši celini, je usposabljanje novih serviserjev in izpopolnjevanje sedanjih izvajalcev, kar je treba spodbujati. EESO tudi poziva Evropo, naj zmanjša svojo odvisnost od surovin, tako da okrepi svojo sposobnost popravila proizvodov in zagotavljanja rezervnih delov. Hkrati potrebuje Evropa resno in učinkovito politiko za ponovno industrializacijo. Nedavne krize so razkrile pomanjkljivosti, ki bi jih bilo treba dojemati kot priložnosti za okrevanje.

1.6 Zagotoviti je treba, da je na izdelku označena zakonska garancijska doba, poleg tega pa je treba potrošnike bolje zaščititi pred tem, da bi mešali med zakonsko določeno in tržno garancijo. V zvezi z garancijami je treba tudi spodbujati, da bo imelo popravilo prednost pred zamenjavo izdelka z novim, ne da bi pri tem omejili svobodno izbiro potrošnikov glede najprimernejše rešitve.

1.7 EESO podpira vključitev novih poslovnih praks na seznam ravnanj, ki se štejejo za zavajajoče prakse, da bi spodbudili podaljšanje življenjske dobe izdelkov. Vendar poziva Komisijo, naj na sledečih treh področjih uvede določbe, ki presegajo obveznost obveščanja: — tehnike za skrajšanje življenjske dobe izdelka. Po mnenju EESO bi morale biti tudi te vključene med zavajajoče poslovne prakse, ne pa samo nezagotavljanje informacij; — nepopravljivost nekaterega blaga. Tudi namerno oviranje popravil bi se lahko štelo za zavajajočo poslovno prakso, ne samo nezagotavljanje informacij o tem; — posodobitve, ki lahko povzročijo okvare. V zvezi s tem bi bilo treba uvesti reverzibilnost posodobitve.

1.8 Poleg povečanja zmožnosti potrošnika za ukrepanje je treba potrošnike tudi bolje zaščititi pred zavajajočim oglaševanjem. V tem smislu mora pravni okvir za oglaševanje ustrezneje upoštevati cilje trajnostnega razvoja.

1.9 V oglaševanju bi bilo zato treba prepovedati vse neutemeljene trditve, kot se na primer pogosto uporabljajo v zvezi z ogljično nevtralnostjo, in vse navedbe ali predstavitve, ki so v nasprotju z varstvom okolja in ohranjanjem naravnih virov. Potrebne so tudi večje zmogljivosti za nadzor nad okoljskimi trditvami.

1.10 Za preprečevanje zmede in zaradi naraščajoče uporabe pogosto samooklicanih okoljskih znakov mora Evropska komisija dodatno poudariti znak EU za okolje in potrebo po certificiranju na področju označevanja.

1.11 EESO poziva EU, naj okrepi zaščito žvižgačev na področju okoljskih značilnosti izdelkov, da bi se opozarjalo na zavajajoče poslovne prakse.

1.12 Nazadnje EESO poziva Komisijo, naj spodbuja močno ozaveščenost potrošnikov o izzivih odgovorne potrošnje.

2. Kratka vsebina sporočila Komisije

2.1 Cilj obravnavanega predloga direktive je okrepiti pravice potrošnikov s spremembo direktiv, ki varujeta interes potrošnikov na ravni EU: Direktive 2005/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 1 ) o nepoštenih poslovnih praksah in Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta ( 2 ) o pravicah potrošnikov. Cilj predloga je potrošnikom omogočiti, da sprejemajo informirane odločitve o nakupu in s tem doprinesejo k bolj trajnostni potrošnji, ter tako prispevati h krožnemu, čistemu in zelenemu gospodarstvu EU. Usmerjen je tudi v nepoštene poslovne prakse, ki potrošnike odvračajo od trajnostnih potrošniških odločitev.

2.3 Predlog predvideva vrsto ukrepov za posodobitev veljavne zakonodaje o varstvu potrošnikov, da se jih zaščiti in da lahko aktivno prispevajo k zelenemu prehodu. Direktiva o pravicah potrošnikov zdaj določa, da morajo trgovci potrošnikom zagotoviti informacije o glavnih značilnostih blaga in storitev.

2.4 Ker pa direktiva ne vsebuje nobene zahteve po zagotavljanju informacij o neobstoju tržnih garancij trajnosti, proizvajalcev ne spodbuja v zadostni meri, da bi potrošnikom zagotovili take garancije. Raziskave kažejo, da so informacije o tržnih garancijah, kadar so te ponujene s potrošniškimi proizvodi, in načinu zaračunavanja stroškov potrošnikom pogosto nejasne ter so nenatančne ali nepopolne, zaradi česar imajo potrošniki težave pri primerjavi proizvodov in razlikovanju tržne garancije od (obveznega) zakonskega jamstva ( 6 )

2.5 Poleg tega direktiva ne vsebuje posebnih zahtev glede zagotavljanja informacij potrošnikom o popravljivosti blaga. Teh informacij, ki bi pomagale spodbujati popravilo blaga in bi bile zato še posebej dragocene, saj bi potrošnikom pomagale, da prispevajo h krožnemu gospodarstvu, na prodajnih mestih še zdaleč ni dovolj. Nedavne študije kažejo, da do 80 % potrošnikov v EU navaja, da imajo težave pri iskanju informacij o tem, kako enostavno je popraviti izdelek ( 7 )

3. Splošne ugotovitve

3.1 Danes večina evropskih potrošnikov meni, da ni na voljo dovolj informacij o vplivih potrošnje na okolje. To je potrdilo tudi javno posvetovanje, ki ga je organizirala Komisija. Leta 2012 je raziskava Eurobarometer o vedenju in odnosu evropskih potrošnikov do zelenih izdelkov pokazala, da 92 % evropskih anketirancev podpira zagotavljanje informacij o življenjski dobi izdelka.

3.2 Pomanjkanje informacij je škodljivo, saj bi lahko jasne in razumljive informacije spodbudile spremembo vedenja. Ta učinek je potrdil EESO, ki je v okviru študije med 3 000 evropskimi potrošniki izvedel simulacijo objave življenjske dobe izdelkov vsakodnevne potrošnje v spletni trgovini. Študija je pokazala, da se v primeru objave življenjske dobe prodaja izdelkov z dolgo življenjsko dobo poveča za 56 %.

3.3 Pomanjkanje informacij za potrošnike ima velik socialni vpliv. V času šibke kupne moči je treba srednji družbeni sloj in ranljive skupine še bolj spodbuditi k popravilom in odgovornejši potrošnji. Izboljšanje obveščanja potrošnikov na preproste načine je ena od možnosti, kako pomagati, da bo odgovorna potrošnja dostopnejša najranljivejšim osebam.

3.4 Boljše obveščanje potrošnikov prispeva h krepitvi poslovnega modela evropskih podjetij. Ob upoštevanju tveganj dampinga, povezanega z uvozom poceni izdelkov, bodo mikropodjetja, mala in srednja podjetja ter njihovi naročniki verjetno postali prepoznavnejši med potrošniki ter bodo tako lahko promovirali kakovost izdelkov, proizvedenih v Evropi.

3.5 Ta prihodnji zakonodajni razvoj lahko izkoristijo tudi evropski fizični trgovci na drobno in fizične trgovine, saj jim bo omogočil povečanje prednosti pred spletnimi prodajnim mesti. Poleg svetovanja s strani fizičnega prodajalca bo imel potrošnik tudi dostop do teh novih informacij. Takšen razvoj bo verjetno prispeval h krepitvi zaposlovanja v EU. Evropa pa za to potrebuje ustrezne človeške vire, zato EESO poziva Komisijo, naj podpre prizadevanja podjetij, zlasti malih in srednjih, v zvezi z usposabljanjem.

3.6 Poleg nudenja ustreznih okoljskih informacij je pomembno zagotoviti, da se upoštevajo vsi vplivi na okolje. Podnebni vplivi, merjeni v obliki emisij toplogrednih plinov, so osrednja tema javne razprave, a so le del vplivov na okolje. Tako analize življenjskega kroga izdelkov kažejo, da vpliv na okolje pri večini potrošniških dobrin v bistvu izvira iz pridobivanja virov in proizvodnje izdelkov, zato je okoljska prednostna naloga osredotočena na podaljšanje življenjske dobe izdelkov.

3.7 Vendar pa v vseh teh vidikih povprečna potrošnja Evropejcev ni okoljsko trajnostna. Kot kaže izračun ekološkega odtisa, bi bil na primer za način življenja Evropejca potreben ekvivalent 2,8 planeta.

3.8 V mnogih primerih načrtovanje izdelkov vodi do skrajšanja njihove življenjske dobe zaradi tehničnih postopkov, ovir pri popravilu ali tehnik programske opreme. Posledična prezgodnja zastarelost je ena glavnih razlogov nezadovoljstva med potrošniki, ki so žrtve močne informacijske asimetrije.

3.9 EESO ob koncu ugotavlja, da je zaradi vojne v Ukrajini krepitev evropske strateške avtonomnosti še nujnejša. S tega vidika je treba spodbujati pobude, ki prispevajo k daljši življenjski dobi izdelkov, zlasti tistih, ki se nanašajo na strateške kovine.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Zagotavljanje dodatnih informacij za potrošnike o trajnosti blaga

4.1.1 Glede na pomembnost vprašanj življenjske dobe izdelkov bi bilo treba obveščanje potrošnikov izboljšati. V tem smislu je predlog Komisije dobrodošel, saj je njegov cilj sistematizirati zagotavljanje informacij o razpoložljivosti rezervnih delov, o navodilih za popravila in obdobju, ki ga zajemajo posodobitve programske opreme.

4.1.2 Zavedati se je treba, da so lahko preobsežne ali preveč strokovne informacije skoraj enako škodljive kot pomanjkanje informacij.

4.1.3 EESO opozarja Komisijo na morebitne težave, ki bi jih lahko povzročile nove informacije, ki jih ponujajo elektronske nalepke ali kode QR. Poleg dodatnega vpliva, ki ga imajo te digitalne tehnologije na okolje, je treba upoštevati, da je vsak dodaten korak (vzeti je treba pametni telefon, klikniti, zajeti ipd.) dodatna ovira za odgovorno potrošnjo.

4.1.4 Predlog Komisije je korak v pravo smer, saj vprašanja obveščanja povezuje z vprašanji prezgodnje zastarelosti izdelkov. Prvi korak pri izboljšanju obveščanja potrošnikov bi morala biti uvedba lestvice popravljivosti za čim več izdelkov, kakršna se od leta 2021 uporablja v Franciji. Popravljivost je pravzaprav eden izmed najlažje merljivih vidikov trajnosti izdelka.

4.1.5 Da bi se lahko spopadli z izzivi, mora biti lestvica popravljivosti ambiciozna v vsaj dveh pogledih. Po eni strani mora zajemati čim več električnih, elektronskih in gospodinjskih aparatov, po drugi strani pa morajo biti vključene vse razsežnosti popravljivosti, vključno z upoštevanjem stroškov popravila (cene rezervnih delov), razpoložljivosti rezervnih delov in pogojev programske podpore.

4.1.6 EESO meni, da ambiciozna politika obveščanja potrošnikov ne bi smela zajemati samo popravljivosti. Dejansko se pričakovanja potrošnikov nanašajo predvsem na to, da so izdelki dolgotrajni, in ne na to, da jih je mogoče popraviti. EESO je v zvezi s tem že predstavil svoje stališče ( 8 ) . EU potrebuje enostaven kazalnik, ki bo nudil informacije o trajnosti izdelka, vključno s popravljivostjo, pa tudi o robustnosti in nadgradljivosti izdelkov, kar bo posredno podprlo ponovno industrializacijo v Evropi. To načelo, katerega podrobna pravila za izvajanje morajo biti usklajena z deležniki in ki se mora uvesti postopoma, je treba vključiti v predloge Komisije, sicer glavno pričakovanje potrošnikov ne bo izpolnjeno.

4.1.7 Za boljšo obveščenost potrošnikov bo potrebno dodatno delo v zvezi z garancijami. Najprej mora Evropska komisija ponovno potrditi preprosto načelo: obstoj in trajanje jamstva o skladnosti (Direktiva (EU) 2019/771 Evropskega parlamenta in Sveta ( 9 ) ) morata biti prikazana povsod, v fizičnih ali spletnih trgovinah ter za vse zadevno blago. Uveljavljanje obstoječe zakonodaje mora imeti prednost pred dodajanjem novih pravic.

4.1.8 EESO pozdravlja dejstvo, da so se upoštevale težave, s katerimi se lahko sreča potrošnik pri razlikovanju med tržnimi garancijami in zakonskim jamstvom. Zato je dobrodošlo, da želi Komisija zagotoviti, da te tržne garancije ne bi povzročale zmede.

4.1.9 Da bi povečali pozitivne učinke na varstvo okolja, bi lahko garancija spodbujala popravilo poškodovanega blaga in ne njegovo zamenjavo z novim. EU bi lahko spodbujala prednost popravila pred zamenjavo v primeru okvare, tako da bi odločitev potrošnikov za popravilo postala lažja, hitrejša in priročnejša pot.

4.1.10 V povezavi s temi določbami lahko ozaveščanje državljanov še v večji meri prispeva k preusmeritvi potrošnje. Zato bi morala EU podpirati in celo sprožiti kampanje za spodbujanje ustreznih navad odgovorne potrošnje (informacije, rabljeni izdelki, popravila, vzdrževanje izdelkov), zlasti s podporo organizirane civilne družbe, ki lahko ima v okviru tega predloga ključno vlogo.

4.2 Okrepitev določb, da se preseže obveznost obveščanja

4.2.1 Če bi EU kaznovala samo nezagotavljanje informacij, bi utrla pot legalizaciji nekaterih praks, ki so nezdružljive z varstvom potrošnikov in okolja. Ni dovolj, da EU zgolj prepove neobveščanje o praksi, namenjeni omejevanju življenjske dobe izdelka, ampak mora to prakso tudi prepovedati. Bilo bi namreč nesprejemljivo, če bi EU poslala sporočilo, da je načrtovana zastarelost dovoljena, če jo spremljajo informacije za potrošnike. Določba mora proizvajalcem jasno sporočati, da v Evropi izdelki ne morejo biti zasnovani tako, da bi predčasno odpovedali.

4.2.2 Podobno tudi druge ubeseditve v direktivi predstavljajo tveganje, da potrošniki ne bi bili dovolj zaščiteni. Ni dovolj, da se od proizvajalca zahteva, da potrošnika obvesti o nepopravljivosti blaga, temveč je treba prepovedati nepopravljivost blaga kot tako.

4.2.3 EESO in Evropska komisija se zavedata, da so posodobitve programske opreme pogosto povezane s programsko opremo, ki porabi preveč pomnilnika in energije, kar skrajša življenjsko dobo povezane opreme. To, da mora proizvajalec v skladu z zakonodajo obvestiti potrošnika o neželenih posledicah posodobitve, ni dovolj. Zelo dobro je mogoče predvideti, kako enostavno je mogoče te informacije skriti v poplavi pozitivnih informacij o posodobitvi, zaradi katerih potrošnik posodobitev sprejme.

4.3 Nadziranje in sankcioniranje praks, ki zmanjšujejo zmožnost potrošnikov za ukrepanje

4.3.1 Kot Komisija upravičeno poudarja, so prakse zelenega zavajanja ena glavnih ovir pri obveščanju potrošnikov o zelenem prehodu. Osnutek direktive pravilno poudarja, da je treba kaznovati neutemeljene splošne okoljske trditve, ki jih ni mogoče preveriti.

4.3.2 EESO pozdravlja prepoved trajnostnih znakov, ki ne temeljijo na uradnem sistemu certificiranja. Postopen in usklajen razvoj evropske lestvice, ki je predlagana v tem mnenju, bo verjetno zadostil tej potrebi.

4.3.3 Druge okoljske trditve so pogosto škodljive za pravilno informiranje potrošnika. Zato je prepoved poudarjanja okoljske uspešnosti, če zadeva le en vidik izdelka ali kadar gre le za uporabo pravnih obveznosti ali veljavnih praks, utemeljena.

4.3.4 Spodbujanje odgovorne potrošnje vključuje tudi izboljšanje sistemov označevanja, ki potrjujejo prave okoljske pristope. V tem smislu se znak EU za okolje še danes premalo uporablja, čeprav je bil dosežen napredek. Razmisliti je treba o podpori za izboljšanje dostopnosti tega znaka in o ustrezni komunikacijski kampanji.

4.3.5 Kot logična posledica teh elementov mora pravni okvir, ki se nanaša na oglaševanje, ustrezneje upoštevati načela trajnostnega razvoja, vključno z odločno regulacijo oglaševanja izdelkov, ki najbolj onesnažujejo, kar je v skladu z nedavnim mnenjem EESO o tem vprašanju ( 10 )

4.3.6 Oglaševanje se mora tako izogibati uporabi okoljskih trditev, ki se nanašajo na izdelek kot celoto, kadar veljajo samo za nekatere njegove elemente, pri čemer je treba prepovedati tudi vse neutemeljene trditve, ki se na primer prepogosto uporabljajo v zvezi z ogljično nevtralnostjo, in vse navedbe ali predstavitve, ki so v nasprotju z varstvom okolja in ohranjanjem naravnih virov. Poleg tega je treba v oglaševanju prepovedati vse predstavitve, ki bi širile ali spodbujale prakse ali zamisli, ki so v nasprotju s cilji trajnostnega razvoja.

4.3.7 Za zgodnja opozorila o zavajajočih poslovnih praksah je pogosto treba dobiti informacije od samih trgovcev. A na tem področju je danes malo žvižgačev, ker se bojijo povračilnih ukrepov. Zato mora biti slednjim omogočena uporaba postopka za prijavo nepravilnosti iz Direktive (EU) 2019/1937 Evropskegaparlamenta in Sveta ( 11 )

Vse te določbe bodo v celoti učinkovite le, če bodo usklajene z gospodarskimi akterji, ki predstavljajo tako velika kot mala in srednja podjetja, kot tudi s socialnimi partnerji, združenji potrošnikov in širše s civilno družbo. EESO meni, da gre za eno glavnih politik, saj podpira konkurenčen tržni model, prilagojen okoljskim vprašanjem, ki ščiti potrošnike in konkurenčnost evropskih gospodarskih akterjev ter je združljiv z vprašanji evropske strateške avtonomnosti.

V Bruslju, 14. julija 2022 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Christa SCHWENG

(1) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu ter o spremembi Direktive Sveta 84/450/EGS, direktiv Evropskega parlamenta in Sveta 97/7/ES, 98/27/ES in 2002/65/ES ter Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah) (UL L 149, 11.6.2005, str. 22).

(2) Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 304, 22.11.2011, str. 64).

(3) COM(2020) 696 final z dne 13. novembra 2020.

(4) COM(2020) 98 final z dne 11. marca 2020.

(5) COM(2019) 640 final z dne 11. decembra 2019.

(6) Evropska komisija, Consumer market study on the functioning of legal and commercial guarantees for consumers in the EU (Študija potrošniškega trga o delovanju zakonsko določenih in tržnih garancij za potrošnike v EU), 2015. Evropska komisija, Podporna študija ocene učinka: Study on Empowering Consumers Towards the Green Transition (Študija o krepitvi vloge potrošnikov za zeleni prehod), julij 2021. Commercial warranties: are they worth the money? (Tržne garancije: se izplačajo?), Mreža EPC, april 2019.

(7) Evropska komisija, Behavioural Study on Consumers’ engagement in the circular economy (Vedenjska študija vključevanja potrošnikov v krožno gospodarstvo), 2018, str. 81.

(8) UL C 67, 6.3.2014, str. 23.

(9) Direktiva (EU) 2019/771 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2019 o nekaterih vidikih pogodb za prodajo blaga, spremembi Uredbe (EU) 2017/2394 in Direktive 2009/22/ES ter razveljavitvi Direktive 1999/44/ES (UL L 136, 22.5.2019, str. 28).

(10) UL C 105, 4.3.2022, str. 6.

(11) Direktiva (EU) 2019/1937 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2019 o zaščiti oseb, ki prijavijo kršitve prava Unije (UL L 305, 26.11.2019, str. 17).