SL Uradni list Evropske unije C 75/15

Končno poročilo pooblaščenca za zaslišanje v postopku v zadevi št. COMP/E-1/38.823 – Dvigala in tekoče stopnice

(v skladu s členoma 15 in 16 Odločbe Komisije 2001/462/ES, ESPJ z dne 23. maja 2001 o mandatu pooblaščenca za zaslišanje v nekaterih postopkih o konkurenci – UL L 162, 19.6.2001, str. 21)

(2008/C 75/08)

Na podlagi osnutka odločbe je bilo ugotovljeno naslednje:

Povzetek zadeve

Ta zadeva je bila sprožena na podlagi informacij o obstoju kartelnih dejavnosti med štirimi glavnimi proizvajalci dvigal in tekočih stopnic v Evropski uniji, ki jih je določen informator predložil Komisiji poleti 2003.

Od januarja 2004 dalje je bila v številnih državah, med drugim v Belgiji in Nemčiji na začetku, pozneje pa še v Luksemburgu in na Nizozemskem, opravljena vrsta inšpekcijskih pregledov v skladu s členom 14(3) Uredbe (EGS) št. 17/62. Ti inšpekcijski pregledi in veliko število prošenj v skladu z obvestilom o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah so Komisiji zagotovili dokaze o kršitvi člena 81(1) Pogodbe ES z dogovori in usklajenimi ravnanji, dejstva, ki jih, kot je določeno v obvestilu o nasprotovanju, naslovniki osnutka odločbe ne izpodbijajo.

Sprožitev postopkov, dostop do spisa in odpoved pravici do ustnega zaslišanja

Komisija je 7. oktobra 2005 naslovila obvestilo o nasprotovanju na naslednja podjetja: KONE Belgium S.A., KONE GmbH, KONE Luxembourg S.A.R.L., KONE BV Liften en Roltrappen, KONE Corporation (v nadaljevanju skupaj „KONE“), N.V. OTIS S.A., Otis GmbH & Co. OHG, General Technic-Otis S.A.R.L, General Technic S.A.R.L, Otis BV, Otis Elevator Company (v nadaljevanju skupaj „OTIS“), Schindler S.A./N.V., Schindler Deutschland Holding GmbH, Schindler S.à.r.l., Schindler Liften BV, Schindler Holding Ltd. (v nadaljevanju skupaj „Schindler“), ThyssenKrupp Liften Ascenseurs N.V./S.A., ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH, ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg S.A.R.L., ThyssenKrupp Liften BV, ThyssenKrupp Elevator AG in ThyssenKrupp AG (v nadaljevanju skupaj „ThyssenKrupp“), Mitsubishi Elevator Europe BV, United Technologies Corporation ter dve drugi podjetji.

Podjetja so dobila dostop do spisa Komisije o preiskavi v obliki ene ali več kopij na DVD-ju. Dostop do dokumentacije v zvezi z ustnimi izjavami vlagateljev prošenj za ugodno obravnavo je bil omogočen v prostorih Komisije.

Vsa podjetja, na katera so bila naslovljena obvestila o nasprotovanju, so predložila pisne pripombe kot odgovor na očitke Komisije.

Nobeden od naslovnikov obvestila o nasprotovanju ni zahteval ustnega zaslišanja, zato v tej zadevi ustnih zaslišanj ni bilo.

Glavna postopkovna vprašanja, ki so jih sprožile stranke

Med postopkom, ki je privedel do tega osnutka odločbe, je bila izpostavljena vrsta proceduralnih vprašanj, še zlasti naslednja:

— Rok za odgovor na obvestilo o nasprotovanju Večina naslovnikov obvestila o nasprotovanju je v odgovoru nanj zaprosila za podaljšanje roka (dva meseca od datuma prejema dostopa do spisa na DVD-ju). Za zadevna podjetja sem določila nove roke med 21. in 27. februarjem 2006 v skladu s primernostjo razlogov, s katerimi so bile podprte posamezne prošnje.

— Priprava enega samega obvestila o nasprotovanju in sestava spisa Komisije Ustrezna služba Komisije se je odločila, da vsem podjetjem, vključenim v zadevo, pošlje eno samo obvestilo o nasprotovanju, ki je vsebovalo poglavja za vse države, zajete v preiskavo, ne glede na to, ali je bilo zadevno podjetje udeleženo v vseh posameznih državah ali pri opisanih ravnanjih. Poleg tega se je Komisija odločila, da vsem naslovnikom obvestila o nasprotovanju omogoči dostop do spisa v zvezi z vsemi temi državami ali ravnanji (razen za poslovne skrivnosti in druge zaupne podatke). Stranke so dobile priložnost izraziti svoje mnenje pooblaščencu za zaslišanje, preden so dobile dostop na tej podlagi. Podjetja United Technologies Corporation, Schindler, OTIS in ThyssenKrupp so trdila, da bi morala Komisija naslovnikom poslati različna in ločena obvestila v skladu z njihovo vpletenostjo v različne nacionalne kartele ter spis sestaviti drugače, saj je domnevala, da gre za obstoj ločenih nacionalnih kršitev in ne vseevropskega kartela. Po njihovem mnenju bi morala podjetja, ki so bila obdolžena sodelovanja pri kršitvi v eni državi, imeti samo dostop do dokumentov v spisu v zvezi z zadevno državo. Njihovo stališče je bilo tudi, da naslovniki obvestila o nasprotovanju, vključeni v kartel v drugi državi, niso imeli nobenega pravnega interesa za vpogled v vse dokumente spisa Komisije. Druge stranke so imele nasprotno stališče. V odgovoru sem izrazila mnenje, da ustrezna služba Komisije uživa določeno stopnjo diskrecije pri svoji odločitvi o skupni preiskavi kršitev, za katere meni, da so povezane. Stranke sem obvestila, da sem pripravljena sprejeti tako ravnanje, če obstajajo objektivni razlogi, zaradi katerih ustrezna služba Komisije meni, da je treba pri izčrpni in temeljiti analizi protikonkurenčnega ravnanja, ki se preiskuje, hkrati raziskati tudi različne geografske trge. Ko sem skrbno proučila način izvedbe preiskave, naravo domnevnih kršitev in vključena podjetja, sem ugotovila, da obstajajo zadostni razlogi za predvidevanje, da so domnevne kršitve na različnih zadevnih trgih dovolj povezane in so lahko predmet skupne preiskave. Zlasti zaradi posebnih s tem povezanih dejavnikov sem menila, da je navedena služba Komisije ravnala ustrezno, ko je vodila skupno preiskavo, po sprejetju začasnega sklepa, da gre pri zadevnih kršitvah za štiri ločene nacionalne kartele. V zvezi z dostopom do spisa menim, da zakonodaja o konkurenci ES in sodna praksa sodišč Skupnosti zagotavljata zadostno varovanje občutljivih podatkov podjetij in podjetjem zagotavljata, da bi bil vsak podatek, za katerega bi lahko ta trdila, da bo njegovo razkritje povzročilo znatno in resno škodo, v upravnih postopkih posebej varovan. V tej zadevi je bilo to načelo upoštevano.

— Dostop do dodatne dokumentacije Podjetje KONE je zaprosilo za dostop do dodatne dokumentacije, med drugim do izčrpnejšega povzetka predložitve dokazov informatorja, ki je sprožila prve inšpekcijske preglede, in tudi do internega dokumenta Komisije v zvezi s pripravo inšpekcijskih pregledov v Nemčiji. Podjetje je za to dokumentacijo zaprosilo z namenom dokazati, da bi se mu morala priznati polna imuniteta v skladu z obvestilom Komisije o ugodni obravnavi. Kar zadeva informatorjeve predložitve dokazov, je Komisija izrecno zavezana, da varuje identiteto svojih informatorjev zaradi nevarnosti maščevanja (1). Zlasti pri preiskavah močnih podjetij, vpletenih v domnevne kršitve zakonodaje o konkurenci, je Komisija dolžna varovati prijavitelje pred ostrimi napadi, katerih žrtve bi lahko bili, če bi se razkrila njihova identiteta. Zato sem kljub temu, da bi lahko izbrala nekaj dodatnih odlomkov iz spisa, ki bi se jih po mojem mnenju podjetju KONE lahko razkrilo, ne da bi pri tem ogrozili informatorjeve anonimnosti, in ki so kasneje bili dani na voljo, potrdila odločitev ustrezne službe Komisije, da v tej zadevi ne odobri dostopa do predložitve dokazov prijavitelja. Kar zadeva zahtevo po internih dokumentih, so interni dokumenti Komisije v skladu s sodno prakso in obvestilom Komisije o dostopu do spisa načeloma nedostopni. Po mojem mnenju zgolj domneva podjetja, da bi interni dokumenti lahko koristili pri pripravi njihove obrambe, ne zadostuje, da bi morala Komisija odobriti dostop do te dokumentacije. V nasprotnem primeru bi bilo pravilo nedostopnosti do internih informacij razveljavljeno, pravni interes ohranjanja tajnosti internih posvetovanj Komisije pa resno ogrožen. Po mojem mnenju so službe Komisije tiste, ki same preverijo, pooblaščenec za zaslišanje pa na ustrezno utemeljeno zahtevo nato ponovno preveri, ali interni dokumenti Komisije vsebujejo dejanske dokaze, ki bi lahko bili nujni za obrambo stranke. Po preverjanju sem bila mnenja, da v tem primeru temu ni tako. Zato dostop ni bil odobren.

Osnutek odločbe

V osnutku odločbe se očitki zoper dve podjetji umaknejo. V zvezi z drugimi naslovniki obvestila o nasprotovanju so bile popravljene nekatere manjše napake, kar pa ni spremenilo datumov začetka in konca kršitev (razen v zadevi OTIS v nizozemskem kartelu, kjer je bil določen poznejši datum začetka).

Osnutek odločbe, predložen Komisiji, vsebuje samo očitke, o katerih so stranke imele priložnost izraziti svoje mnenja.

Na podlagi zgoraj navedenega menim, da je bila v tej zadevi pravica strank do zaslišanja v celoti spoštovana.

Bruselj, 12. februarja 2007 Karen WILLIAMS

(1) Sodba Sodišča z dne 7. novembra 1985 v zadevi št. 145/83 Stanley George Adams proti Komisiji Evropskih skupnosti (Recueil) 1985, str. 3539 in odstavek 19 Obvestila Komisije z dne 13. decembra 2005 o pravilih za dostop do spisa Komisije.