SL Uradni list Evropske unije C 342/119

Mnenje Evropskega odbora regij – Energetska učinkovitost in stavbe

(2017/C 342/14)

Poročevalec: Michiel Rijsberman (NL/ALDE), član izvršnega sveta, pokrajina Flevoland Referenčna dokumenta: Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 2012/27/EU o energetski učinkovitosti COM(2016) 765 final Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 2010/31/EU o energetski učinkovitosti stavb COM(2016) 761 final

I. PREDLOGI SPREMEMB

Predlog spremembe 1

Direktiva o energetski učinkovitosti, uvodna izjava 4

Predlog Komisije Predlog spremembe OR (…) Potrebo, da Unija doseže svoje cilje energetske učinkovitosti na ravni EU, izražene v porabi primarne in končne energije v letu 2020 in 2030, bi bilo treba jasno določiti v obliki zavezujočega 30- odstotnega cilja. (…) Potrebo, da Unija doseže svoje cilje energetske učinkovitosti na ravni EU, izražene v porabi primarne in končne energije v letu 2020 in 2030, bi bilo treba jasno določiti v obliki zavezujočega 40- odstotnega cilja.

Obrazložitev

Prizadevanje za 40-odstotni cilj bo v primerjavi s 30-odstotnim povečanjem energetske učinkovitosti pripomoglo k večji gospodarski rasti, več delovnim mestom in nižjemu uvozu fosilnih goriv. To je v skladu z dosedanjim stališčem Evropskega parlamenta. Ta predlog spremembe je povezan s predlogom spremembe 2 in točko 5 političnih priporočil.

Predlog spremembe 2

Direktiva o energetski učinkovitosti, uvodna izjava 7

Predlog Komisije Predlog spremembe OR Države članice morajo doseči kumulativni prihranek končne porabe v celotnem obdobju obveznosti, ki ustreza „novemu“ prihranku v višini 1,5 % letne prodaje energije. To zahtevo bi bilo mogoče izpolniti z novimi ukrepi politike, ki se sprejmejo v novem obdobju obveznosti od 1. januarja 2021 do 31. decembra 2030, ali z novimi posamičnimi ukrepi, ki so posledica ukrepov politik, sprejetih med ali pred prejšnjim obdobjem, vendar v zvezi s katerimi se posamezni ukrepi, ki sprožijo prihranke energije, dejansko uvedejo v novem obdobju. Države članice morajo doseči kumulativni prihranek končne porabe v celotnem obdobju obveznosti, ki ustreza „novemu“ prihranku v višini 2 % letne prodaje energije. To zahtevo bi bilo mogoče izpolniti z novimi ukrepi politike, ki se sprejmejo v novem obdobju obveznosti od 1. januarja 2021 do 31. decembra 2030, ali z novimi posamičnimi ukrepi, ki so posledica ukrepov politik, sprejetih med ali pred prejšnjim obdobjem, vendar v zvezi s katerimi se posamezni ukrepi, ki sprožijo prihranke energije, dejansko uvedejo v novem obdobju.

Obrazložitev

Ta predlog spremembe je posledica predloga spremembe 3 in je povezan s točkama 5 in 7 političnih priporočil. Za dosego 40-odstotnega cilja je potreben letni prihranek v višini najmanj 2 %.

Predlog spremembe 3

Direktiva o energetski učinkovitosti, člen 1(1)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR Ta direktiva določa skupni okvir ukrepov za spodbujanje energetske učinkovitosti v Uniji, da se zagotovi izpolnitev krovnih ciljev Unije za 20-odstotno povečanje do leta 2020 in njenih zavezujočih krovnih ciljev za 30- odstotno povečanje energetske učinkovitosti do leta 2030 (…). Ta direktiva določa skupni okvir ukrepov za spodbujanje energetske učinkovitosti v Uniji, da se zagotovi izpolnitev krovnih ciljev Unije za 20-odstotno povečanje do leta 2020 in njenih zavezujočih krovnih ciljev za 40- odstotno povečanje energetske učinkovitosti do leta 2030 (…).

Obrazložitev

Obrazložitev je povezana s predlogom spremembe 1 in točko 5 političnih priporočil.

Predlog spremembe 4

Direktiva o energetski učinkovitosti, člen 7(1)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR novim letnim prihrankom v obdobju od 1. januarja 2021 do 31. decembra 2030 v višini 1,5 % letne količine prodane energije končnim odjemalcem glede na povprečje v zadnji treh letih pred 1. januarjem 2019. novim letnim prihrankom v obdobju od 1. januarja 2021 do 31. decembra 2030 v višini 2 % letne količine prodane energije končnim odjemalcem glede na povprečje v zadnji treh letih pred 1. januarjem 2019. Države članice še naprej dosegajo nove letne prihranke v višini 1,5 % v desetletnih obdobjih po letu 2030, razen če se v pregledih Komisije do leta 2027 in vsakih 10 let zatem ugotovi, da ni več treba dosegati dolgoročnih energetskih in podnebnih ciljev Unije za leto 2050. Države članice še naprej dosegajo nove letne prihranke v višini 2 % v desetletnih obdobjih po letu 2030, razen če se v pregledih Komisije do leta 2027 in vsakih 10 let zatem ugotovi, da ni več treba dosegati dolgoročnih energetskih in podnebnih ciljev Unije za leto 2050.

Obrazložitev

Ta predlog spremembe je posledica predloga spremembe 3 in je povezan s točkami 5, 7 in 8 političnih priporočil.

Predlog spremembe 5

Direktiva o energetski učinkovitosti, člen 7

Predlog Komisije Predlog spremembe OR Obveznost prihranka energije Obveznost prihranka energije 1. Države članice dosežejo skupni prihranek končne energije, enakovreden vsaj: 1. Države članice dosežejo skupni prihranek končne energije, enakovreden vsaj: (a) novim letnim prihrankom v obdobju od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020 v višini 1,5 % letne količine prodane energije končnim odjemalcem glede na povprečje v zadnjih treh letih pred 1. januarjem 2013; (a) novim letnim prihrankom v obdobju od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020 v višini 2,0 % letne količine prodane energije končnim odjemalcem glede na povprečje v zadnjih treh letih pred 1. januarjem 2013; (…) (…) Za namene točke (b) in brez poseganja v odstavka 2 in 3 lahko države članice upoštevajo le prihranke energije, ki izhajajo iz novih ukrepov politik, uvedenih po 31. decembru 2020, ali ukrepov politik, uvedenih v obdobju od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020, če se lahko dokaže, da ti ukrepi privedejo do posameznih dejavnosti, ki se izvedejo po 31. decembru 2020 in ustvarijo prihranke. Za namene točke (b) in brez poseganja v odstavka 2 in 3 lahko države članice upoštevajo le prihranke energije, ki izhajajo iz novih ukrepov politik, uvedenih po 31. decembru 2020, ali ukrepov politik, uvedenih v obdobju od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020, če se lahko dokaže, da ti ukrepi privedejo do posameznih dejavnosti, ki se izvedejo po 31. decembru 2020 in ustvarijo prihranke. Iz teh izračunov se lahko deloma ali v celoti izključi količina prodane energije, ki se uporablja za prevoz. Države članice določijo, kako bo izračunana količina novih prihrankov razporejena v posameznem obdobju, navedenem v točkah (a) in (b), pod pogojem, da se do konca posameznega obdobja dosežejo zahtevani skupni kumulativni prihranki. Države članice določijo, kako bo izračunana količina novih prihrankov razporejena v posameznem obdobju, navedenem v točkah (a) in (b), pod pogojem, da se do konca posameznega obdobja dosežejo zahtevani skupni kumulativni prihranki. 2. Vsaka država članica lahko ob upoštevanju odstavka 3: (a) opravi izračun, zahtevan v točki (a) odstavka 1, z uporabo vrednosti 1 % v letih 2014 in 2015; 1,25 % v letih 2016 in 2017; ter 1,5 % v letih 2018, 2019 in 2020; (b) izključi iz izračuna vso ali del količine prodane energije, ki se uporablja v industrijskih dejavnostih, navedenih v Prilogi I k Direktivi 2003/87/ES; (c) dovoli, da se prihranek energije, dosežen v sektorjih pretvorbe, distribucije in prenosa energije, vključno z infrastrukturami za učinkovito daljinsko ogrevanje in hlajenje, na podlagi izvajanja zahtev iz člena 14(4), točke (b) člena 14(5) in člena 15(1) do (6) in (9), upošteva pri prihranku energije, ki je določen v odstavku 1; (d) pri prihranku energije, ki je določen v odstavku 1, upošteva prihranek energije, ki izhaja iz posameznih ukrepov, ki se po novem izvajajo od 31. decembra 2008 in so še vedno učinkoviti leta 2020 in pozneje ter jih je mogoče meriti in preverjati; in (e) izključi iz izračuna zahtevanih prihrankov energije iz odstavka 1 preverljivo količino energije, proizvedene na ali v stavbah za lastno uporabo kot posledica ukrepov politik, ki spodbujajo nove namestitve tehnologij za energijo iz obnovljivih virov.

Obrazložitev

Obveznosti prihranka energije naj bi občutno prispevale k povečanju energetske učinkovitosti. Zato je pomembno, da se izognemo prevelikemu številu izjem, s tem pa hkrati izboljšamo jasnost zakonodaje.

Predlog spremembe 6

Direktiva o energetski učinkovitosti, člen 9a

Predlog Komisije Predlog spremembe OR 2. V večstanovanjskih in večnamenskih stavbah s centralnim virom ogrevanja ali hlajenja ali oskrbovanih iz sistemov daljinskega ogrevanja in hlajenja, se individualni števci za merjenje porabe toplote ali hlajenja ali tople vode namestijo v vsaki posamezni stavbni enoti. 2. V večstanovanjskih in večnamenskih stavbah s centralnim virom ogrevanja ali hlajenja ali oskrbovanih iz sistemov daljinskega ogrevanja in hlajenja, se individualni števci za merjenje porabe toplote ali hlajenja ali tople vode namestijo v vsaki posamezni stavbni enoti , če je to tehnično izvedljivo in stroškovno učinkovito ter v sorazmerju s splošnim izboljšanjem energetske učinkovitosti stavbe, kot je opredeljena v Direktivi 2010/31/EU . Če uporaba individualnih števcev ni tehnično izvedljiva ali merjenje ogrevanja ali hlajenja v posamezni stavbni enoti ni stroškovno učinkovito, se uporabijo individualni delilniki stroškov ogrevanja za merjenje porabe energije na posameznem radiatorju, razen če zadevna država članica izkaže, da namestitev tovrstnih delilnikov stroškov ogrevanja ne bi bila stroškovno učinkovita. V teh primerih se lahko razmisli o alternativnih stroškovno učinkovitih načinih merjenja porabe toplote. Posamezna država članica jasno določi in objavi pogoje tehnične neizvedljivosti in stroškovne neučinkovitosti . Če uporaba individualnih števcev ni tehnično izvedljiva ali merjenje ogrevanja ali hlajenja v posamezni stavbni enoti ni stroškovno učinkovito ali ni sorazmerno , se uporabijo individualni delilniki stroškov ogrevanja za merjenje porabe energije na posameznem radiatorju, razen če zadevna država članica izkaže, da namestitev tovrstnih delilnikov stroškov ogrevanja ne bi bila stroškovno učinkovita ali sorazmerna . V teh primerih se lahko razmisli o alternativnih stroškovno učinkovitih načinih merjenja porabe toplote. Posamezna država članica jasno določi in objavi pogoje tehnične izvedljivosti , stroškovne učinkovitosti in sorazmernosti . V novih stavbah iz prvega pododstavka ali pri večji prenovi takih stavb, kot je določeno v Direktivi 2010/31/EU, je treba vedno zagotoviti individualne števce. (…) (…) 4. Za namene iz tega člena morajo biti od 1. januarja 2020 nameščeni števci in delilniki stroškov daljinsko berljive naprave. 4. Za namene iz tega člena morajo biti od 1. januarja 2020 novo nameščeni števci in delilniki stroškov daljinsko berljive naprave. Za števce in delilnike stroškov, ki so že bili nameščeni in niso daljinsko berljivi, mora biti zagotovljena ta zmogljivost ali pa jih je treba zamenjati z daljinsko berljivimi napravami do 1. januarja 2027, razen če zadevna država članica dokaže, da to ni stroškovno učinkovito.

Obrazložitev

Brezpogojna uvedba individualnega merjenja za nove stavbe in stavbe v postopku večje prenove, predvidena v členu 9a(2), bi imela velike negativne posledice za socialno politiko in politiko energetske učinkovitosti v nekaterih državah članicah.

Nekatere države, kot sta Finska in Švedska, imajo sistem obračunavanja bruto najemnine, v skladu s katerim najemodajalci po zakonu morajo kriti vse stroške energije najemnika. Namen teh predpisov o najemnih razmerjih je zaščititi državljane pred energetsko revščino. Prav tako so zelo pozitivni z vidika energetske učinkovitosti, saj sistem obračunavanja bruto najemnine najemnika ne spodbuja k varčevanju energije, zato je energetska sanacija s strani lastnika edini način za zmanjšanje porabe energije najemnika. Države, kot sta Finska in Švedska, bi direktiva v sedanji obliki zavezovala:

— bodisi da odredijo namestitev individualnih števcev ob ohranitvi sistema obračunavanja bruto najemnine, kar bi pomenilo velike stroške za nesmiselno namestitev števcev,

— bodisi da odredijo namestitev individualnih števcev in preidejo na sistem obračunavanja neto najemnine, v skladu s katerim najemnik plača za energijo, ki jo porabi.

Odprava sistema obračunavanja bruto najemnine bi bistveno zmanjšala socialno zaščito pred energetsko revščino, saj bruto najemnina zagotavlja nemoteno optimalno ogrevanje za tiste, ki jih ogroža energetska revščina.

Države članice, ki nimajo sistema obračunavanja bruto najemnine, vendar morajo nujno prenoviti velik del stavbnega fonda, bi morale imeti možnost, da prenovi dajo prednost pred uvedbo individualnih števcev, zlasti če neprimerni predpisi v zvezi z namestitvijo števcev ustvarjajo spodbude za prenovo v obsegu, ki ne pomeni „večje prenove“, da bi se izognili obveznosti zagotovitve števcev. Individualnega merjenja in obračunavanja se ne sme ločiti od odločitev držav članic o splošnem vprašanju, kako izboljšati energetsko učinkovitost stavb.

Pododstavek 2 člena 9a(4) ne pomeni nič drugega kot to, da se do 1. januarja 2027 zamenjajo ali nadgradijo vsi individualni števci in delilniki stroškov, ki so že bili nameščeni ali bodo nameščeni do leta 2020 in niso daljinsko berljivi. To zadeva večino števcev za merjenje ogrevanja, hlajenja in tople vode. Glede na izjemni napor in finančne naložbe, ki so že bili vloženi ali šele bodo vloženi v uvedbo teh individualnih števcev v večstanovanjskih in/ali poslovnih stavbah, sorazmernost tovrstnega ukrepa glede na omejeno predvideno dodatno korist – med daljinsko berljivim in neberljivim števcem – očitno ni bila prikazana. Zato bi zaradi sorazmernosti obveznost daljinsko berljivih naprav morala veljati le v primeru zamenjave števca ali delilnika stroškov ogrevanja, kar pa se v skladu s prvim odstavkom člena 9a(4) že zahteva od leta 2020.

Predlog spremembe 7

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb, uvodna izjava 9

Predlog Komisije Predlog spremembe OR Za prilagoditev te uredbe tehničnemu napredku je na Komisijo treba prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije, da ga dopolni z opredelitvijo pametnega indikatorja in omogoči njegovo izvajanje. Pametni indikator se uporablja za merjenje zmogljivosti stavb glede uporabe IKT in elektronskih sistemov za optimizirano delovanje in interakcijo z omrežjem. S pametnim indikatorjem se bo povečala ozaveščenost lastnikov stavb in stanovalcev v njih ter glede vrednosti avtomatizacije stavbe in elektronskega spremljanja tehničnih stavbnih sistemov in stanovalcem dalo zaupanje glede dejanskih prihrankov, ki se dosežejo z novimi izboljšanimi funkcijami.

Obrazložitev

Ta določba je odveč in jo je treba črtati, saj je razprava o tem, kaj je pametna stavba ali stanovanje, šele v začetni fazi. Ob uvedbi tovrstnega instrumenta je potrebno obsežno posvetovanje različnih deležnikov. Določba po nepotrebnem povečuje upravno breme za podjetja in lastnike nepremičnin. Zato bi bilo treba prikazati njeno dodano vrednost in stroškovno učinkovitost, instrument pa oceniti. Pametni indikator ni v skladu z načelom subsidiarnosti. Ta predlog spremembe je povezan s predlogom spremembe 6 in točko 17 političnih priporočil.

Predlog spremembe 8

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb, člen 1(2)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR za členom 2 se vstavi člen 2a „dolgoročna strategija prenove“ v skladu s celovitimi nacionalnimi energijskimi in klimatskimi načrti iz Uredbe (EU) XX/20XX [upravljanje energetske unije]: za členom 2 se vstavi člen 2a „dolgoročna strategija prenove v tesnem sodelovanju z regionalnimi in lokalnimi oblastmi “ v skladu s celovitimi nacionalnimi energijskimi in klimatskimi načrti iz Uredbe (EU) XX/20XX [upravljanje energetske unije]: (a) prvi odstavek vključuje člen 4 Direktive 2012/27/EU o energetski učinkovitosti, razen njegovega zadnjega pododstavka; (a) prvi odstavek vključuje člen 4 Direktive 2012/27/EU o energetski učinkovitosti, razen njegovega zadnjega pododstavka; (b) vstavita se naslednja odstavka 2 in 3: (b) vstavijo se naslednji odstavki 2, 3 in 4 : „2. Države članice v svoji dolgoročni strategiji prenove iz odstavka 1 določijo načrt z jasnimi mejniki in ukrepi za zagotavljanje dolgoročnega cilja do leta 2050 glede razogljičenja svojega nacionalnega stavbnega fonda, s posebnimi mejniki za leto 2030. „2. Države članice v svoji dolgoročni strategiji prenove iz odstavka 1 določijo načrt z jasnimi mejniki in ukrepi za zagotavljanje dolgoročnega cilja do leta 2050 glede razogljičenja svojega nacionalnega stavbnega fonda, s posebnimi mejniki za leto 2030. Poleg tega mora dolgoročna strategija prenove prispevati k zmanjšanju energijske revščine. Poleg tega mora dolgoročna strategija prenove prispevati k zmanjšanju energijske revščine. Postopki priprave in spremljanja teh nacionalnih strategij bi morali vključevati potrebne mehanizme za oblikovanje sistema upravljanja na več ravneh, usmerjenega v zagotavljanje teritorialnega učinka ukrepov prenove. 3. Za pomoč pri odločanju glede naložb iz točke (d) odstavka 1, države članice uvedejo mehanizme za: 3. Za pomoč pri odločanju glede naložb iz točke (d) odstavka 1, države članice uvedejo mehanizme za: (a) združevanje projektov, ki bi vlagateljem olajšalo financiranje prenove iz točk (b) in (c) v odstavku 1; (a) združevanje projektov, ki bi vlagateljem olajšalo financiranje prenove iz točk (b) in (c) v odstavku 1; (b) zmanjševanje tveganja operacij za energetsko učinkovitost za vlagatelje in zasebni sektor; in (b) zmanjševanje tveganja operacij za energetsko učinkovitost za vlagatelje in zasebni sektor; in (c) uporabo javnega financiranja za pridobivanje dodatnih zasebnih naložb ali obravnavo specifičnega nedelovanja trga.“; (c) uporabo javnega financiranja za pridobivanje dodatnih zasebnih naložb ali obravnavo specifičnega nedelovanja trga. 4. Za spodbujanje dodatnega razvoja energetske sanacije stavb države članice uvedejo mehanizme za: (a) spodbujanje sodelovanja MSP v skupinah in konzorcijih, da lahko potencialnim strankam ponujajo povezane produkte; (b) podporo novim oblikam usposabljanja in kvalifikacij ter strukturne izboljšave obstoječega izobraževanja; (c) okrepitev neformalnega izobraževanja; (d) zagotovitev sredstev iz Evropskega socialnega sklada za izobraževanje in usposabljanje delavcev v gradbeništvu o energetski učinkovitosti; (e) izvajanje ukrepov obveščanja in usposabljanja upraviteljev in uporabnikov stavb o nujnosti sanacije stavb.“

Obrazložitev

Dolgoročna strategija prenove mora potekati v tesnem sodelovanju z regionalnimi in lokalnimi oblastmi, saj to njih najbolj zadeva. Poleg tega so znanje in spretnosti delavcev v gradbeništvu ključnega pomena za izboljšanje energetske učinkovitosti stavb. Podjetja lahko s sodelovanjem potencialnim strankam nudijo bolj popoln sveženj ukrepov. Ukrepi obveščanja in usposabljanja morajo biti v glavnem namenjeni upraviteljem in uporabnikom, da bi se zavedali pomena sanacije stavb.

Predlog spremembe 9

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb, člen 8(6)

Predlog Komisije Predlog spremembe OR Komisija je pooblaščena, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 23, ki dopolnjuje to direktivo z opredelitvijo „pametnega indikatorja“ in z zahtevo, da mora biti pametni indikator zagotovljen kot dodatna informacija na energetski izkaznici za možne nove najemnike ali kupce. Pametni indikator zajema funkcije prilagodljivosti, izboljšane funkcionalnosti in zmogljivosti, ki izhajajo iz več med seboj povezanih in vgrajenih pametnih naprav, ki se vključijo v običajne tehnične stavbne sisteme. Funkcije povečujejo sposobnost stanovalcev in same stavbe, da se odzovejo na zahteve glede udobja ali operativne zahteve, sodelujejo pri odzivu na povpraševanje in prispevajo k optimalnemu, nemotenemu in varnemu delovanju različnih energetskih sistemov in daljinske infrastrukture, na katero je stavba povezana.

Obrazložitev

Ta določba je odveč in jo je treba črtati. Ta predlog spremembe je posledica predloga spremembe 7 in je povezan s točko 17 političnih priporočil o načelu subsidiarnosti.

Predlog spremembe 10

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb, člen 10

Predlog Komisije Predlog spremembe OR člen 10 se spremeni, kakor sledi: člen 10 se spremeni, kakor sledi: (a) odstavek 6 se nadomesti z naslednjim: (a) odstavek 6 se nadomesti z naslednjim: „6. Države članice povežejo svoje finančne spodbude za izboljšave energetske učinkovitosti pri prenovi stavb s prihranki energetske učinkovitosti, ki se dosežejo zaradi te prenove. Ti prihranki se določijo s primerjavo energetskih izkaznic, izdanih pred in po prenovi.“; „6. Države članice povežejo svoje finančne spodbude za izboljšave energetske učinkovitosti pri prenovi stavb s prihranki energetske učinkovitosti, ki se dosežejo zaradi te prenove. Ti prihranki se določijo s primerjavo energetskih izkaznic, izdanih pred in po prenovi.“; (b) vstavita se naslednja odstavka 6a in 6b: (b) vstavijo se naslednji odstavki 6a, 6b in 7 : „6a. Kadar države članice vzpostavijo podatkovno zbirko za registracijo energetskih izkaznic, mora biti v njej omogočeno beleženje dejanske porabe zajetih stavb ne glede na njihovo velikost in kategorijo. Podatkovna zbirka vsebuje dejanske podatke o porabi energije stavb, ki jih pogosto obiskuje javnost, z uporabno tlorisno površino nad 250 m2 in ki se redno posodabljajo. „6a. Kadar države članice vzpostavijo podatkovno zbirko za registracijo energetskih izkaznic, mora biti v njej omogočeno beleženje dejanske porabe zajetih stavb ne glede na njihovo velikost in kategorijo. Podatkovna zbirka vsebuje dejanske podatke o porabi energije stavb, ki jih pogosto obiskuje javnost, z uporabno tlorisno površino nad 250 m2 in ki se redno posodabljajo. 6b. Zbirni anonimizirani podatki v skladu z zahtevami EU o varstvu podatkov se na zahtevo dajo na voljo najmanj javnim organom za statistične in raziskovalne namene.“; 6b. Zbirni anonimizirani podatki v skladu z zahtevami EU o varstvu podatkov se na zahtevo dajo na voljo najmanj javnim organom za statistične in raziskovalne namene. 7. Komisija poskrbi za razširjanje najboljših praks glede načinov javnega in zasebnega financiranja in povezovanja majhnih projektov energetske sanacije. Komisija poskrbi za razširjanje informacij o finančnih spodbudah za prenovo.“

Obrazložitev

Znanje o najboljših praksah je treba izmenjevati. V zadnjih letih so bile v regijah in državah članicah razvite različne pobude, ki lahko služijo za navdih.

II. POLITIČNA PRIPOROČILA

EVROPSKI ODBOR REGIJ

Splošna priporočila

1. pozdravlja vizijo o vlogi regij in mest, ki jo je Komisija predstavila v svežnju Čista energija za vse Evropejce. Energetski prehod se namreč odvija v mestih in regijah. Odbor regij priporoča, da se vizija dopolni z navedbo, kako Komisija regije podpira v tem prehodu;

2. podpira in odobrava zakonodajne predloge Komisije za uresničitev ciljev za bolj pametno in čisto energijo za vse, dosego ciljev iz Pariza, podporo gospodarske rasti, spodbujanje naložb in vodilne vloge na tehnološkem področju, ustvarjanje novih možnosti za zaposlovanje in večje blaginje za državljane. Ti predlogi se nanašajo na regionalno politiko in po mnenju Odbora regij imajo regije vlogo pri njihovem izvajanju. Odbor regij poziva države članice, naj lokalne in regionalne oblasti vključijo v razvoj celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov;

3. podpira in odobrava razloge Komisije za prednostno obravnavo energetske učinkovitosti. Najcenejša je energija, ki je ne porabimo. Energetska učinkovitost se lahko sama po sebi obravnava kot vir energije, ki je neizčrpen in povsod na voljo. Energetska učinkovitost je bistvenega pomena za uresničitev podnebnih in energetskih ciljev in je stroškovno najučinkovitejši način za dosego ciljev energetske unije;

4. znova poudarja, da je boj proti energetski revščini ključen izziv za evropsko energetsko politiko, ki zahteva odziv na več ravneh. Zato poziva k pripravi skupne opredelitve energetske politike in sklopu ciljnih političnih ukrepov za obravnavo energetske revščine. V zvezi s tem priporoča, da se točno določen delež (vsaj 10 %) obveznosti prihranka energije doseže z ukrepi ali politikami, usmerjenimi v najbolj ranljive odjemalce, ter da se oblikujejo finančni instrumenti, ki jim bodo omogočali, da so udeleženi v ukrepih energetske učinkovitosti in da imajo od njih koristi;

5. opozarja, da v svobodni izbiri uporabe mešanice energijskih virov tiči nevarnost, da ne bo mogoče doseči ciljev energetske politike do leta 2030 in pozneje. Smernice bi zato morale biti zavezujoče na ravni EU, spremljati pa bi jih morali ukrepi na nacionalni ravni;

Priporočila glede direktive o energetski učinkovitosti

6. ugotavlja, da je uresničevanje ciljev iz Pariza za Evropo velik izziv. Evropa bo morala biti ambicioznejša na področju energetske učinkovitosti (40 % leta 2030), da bo dosegla te cilje; nadaljevanje po zastavljeni poti z 1,5-odstotnim letnim prihrankom energije ne bo dovolj. Zvišanje cilja za prihranek energije na 2 % letno bo prispevalo k večji gospodarski rasti, dodatnim možnostim zaposlovanja in nižjemu uvozu energije. V zvezi s tem bo treba prilagoditi tudi Prilogo V spremenjene direktive, da se zagotovi, da se v okviru obveznosti prihrankov energije štejejo le tisti ukrepi varčevanja z energijo, ki ne ogrožajo drugih ciljev podnebne politike EU (kot je zmanjšanje CO2), in da se spodbujajo dolgoročne trajnostne rešitve;

7. poudarja, da je za nekatere regije in države članice ta naloga težja kot za druge, vendar na splošno prihranek energije in energetska učinkovitost pomenita nova delovna mesta in gospodarsko rast;

8. razume kompleksno realnost, s katero se sooča Komisija, vendar podpira 40-odstotni cilj do leta 2030, ki ga je oblikoval Evropski parlament;

Obveznosti

9. ugotavlja, da so obveznosti najpomembnejši instrument za doseganje energetske učinkovitosti. Ta sistem uporablja vse več držav članic. V petih letih se je število držav članic, ki uporabljajo ta instrument, povečalo s pet na petnajst. Regije v državah, ki ga uporabljajo, so z instrumentom zadovoljne. Odbor regij priporoča, da ga začnejo uporabljati tudi ostale države članice;

10. priporoča, da se pri spremembi člena 8 kritično prouči tudi velikost podjetij, ki so zajeta v ta predpis, saj tudi pri manjših podjetjih obstajajo velike možnosti prihrankov;

Pregledi

11. ugotavlja, da člen 8 določa, da je v določenih podjetjih treba izvajati energetske preglede. Komisija tega člena ne spreminja. Vendar Odbor regij predlaga, da se ta člen spremeni, tako da bo v vseh državah v direktivo zajeta ista vrsta podjetij. Tako bodo v vseh državah veljali enaki konkurenčni pogoji in enotna zakonodaja. Obveznost izvajanja energetskih pregledov v večjih podjetjih bi morala vključevati tudi obseg porabe energije kot izbirno merilo. To bi bilo primerneje, kot če se kot merili uporabita zgolj promet in število zaposlenih. Da bi preprečili podvajanje predpisov, bi bilo treba v členu 8 omogočiti, da se iz pregleda izvzame poraba energije, ki je že zajeta v energijske izkaznice direktive o energetski učinkovitosti stavb;

12. priporoča, da se z energetskimi pregledi poveže obveznost izvajanja vseh energetskih ukrepov, katerih stroški se povrnejo v obdobju pet let. Ta obveznost na primer že velja na Nizozemskem v obliki svežnjev priznanih ukrepov za vsak posamezni sektor. To omogoča lažje izvajanje;

Merjenje

13. se strinja s predlogom Komisije, da se okrepi položaj potrošnikov na energetskem trgu z izboljšanjem njihovega informiranja o porabi ogrevanja in hlajenja ter okrepitvijo njihovih pravic pri merjenju in obračunavanju toplote, zlasti za ljudi, ki živijo v večstanovanjskih stavbah. Vendar pa mora biti obveznost individualnega merjenja in obračunavanja toplote odvisna od stroškovne učinkovitosti in tehnične izvedljivosti. Poleg tega je glede na izjemni napor in finančne naložbe, ki so že bili vloženi v uvedbo individualnih števcev, vprašljiva sorazmernost te obveznosti glede na omejeno predvideno dodano vrednost. Za večjo pogostost informacij se uvaja obveznost daljinskega odčitavanja toplotnih števcev. To obveznost bi lahko razumeli kot poseg v zasebnost. Odbor regij priporoča, naj države članice sprejmejo ukrepe za zagotavljanje zasebnosti in poskrbijo za ustrezno varnost podatkov ter naj uvedba ne bo obvezna, temveč naj poteka na prostovoljni osnovi;

14. odobrava uvedbo teh ukrepov pod pogojem, da se preveri njihova stroškovna učinkovitost in tehnična izvedljivost. To je pomembno jamstvo za različne sisteme obračunavanja najemnine v državah članicah;

Skladi

15. poziva Komisijo, naj tudi po letu 2020 namenja sredstva za čisto energijo za vse Evropejce, ne samo iz strukturnih skladov, temveč tudi iz neposredno upravljanih skladov in instrumentov finančnega inženiringa. Odbor regij podpira prizadevanja Komisije za zmanjšanje energetske revščine in priporoča, da se v strukturnih skladih (Evropski socialni sklad, Evropski sklad za regionalni razvoj, Kohezijski sklad) po letu 2020 zagotovijo sredstva za lokalne in regionalne oblasti za preprečevanje energetske revščine;

16. poziva Evropsko komisijo k razvoju ustreznih instrumentov in ukrepov za sprostitev javnih sredstev in privabljanje zasebnih naložb z evropske, nacionalne, regionalne in lokalne ravni v sektor energetske učinkovitosti;

Priporočila glede direktive o energetski učinkovitosti stavb

17. pozdravlja predlog Komisije za izboljšanje energetske učinkovitosti stavb; približno 75 % evropskih stavb je energetsko neučinkovitih, letno pa se prenovi le 0,4–1,2 % stavbnega fonda. Izboljšanje energetske učinkovitosti stavb ima izjemen potencial za prihranek energije, zlasti v Srednji in Vzhodni Evropi;

18. poziva oblasti in tržne akterje, naj lastnike nepremičnin bolje obveščajo o možnostih energetske sanacije stavb (kaj, kako in kje), na primer prek dobro dostopnega spletnega mesta in s privlačnimi ponudbami. Poleg tega v zvezi z delavci in MSP, dejavnimi v gradbeništvu, poziva, da se znanje o energetski sanaciji hiš in stavb obvezno vključi v učne načrte za izobraževanje delavcev v gradbeništvu;

Polnilna mesta za električna vozila v nestanovanjskih stavbah

19. se pridružuje stališču Komisije o prehodu na trajnostni promet (električna vozila). Podpira predlog, da se vse nove nestanovanjske stavbe, obstoječe nestanovanjske stavbe (ki so v postopku večje prenove) in velike nove stanovanjske stavbe opremijo z infrastrukturo za električna vozila. Priporoča Komisiji, naj razvije evropski standard za polnilne postaje za električna vozila, da bi s tem pospešili prehod na trajnostni promet (električna vozila);

20. pričakuje, da bo pobuda za pametno financiranje pametnih stavb prispevala k sprostitvi in pritegnitvi zasebnih naložb v večjem obsegu, in se strinja s to pobudo za podporo ureditvi. Vendar pa se finančnih vidikov ne sme prevaliti na regije in občine. Lokalne in regionalne oblasti imajo lahko dejavno vlogo pri združevanju vlog za financiranje;

Javne stavbe

21. se strinja s prestavitvijo člena 4 direktive o energetski učinkovitosti na področju prenove stavb v direktivo o energetski učinkovitosti stavb; obžaluje, da člen 5 direktive o energetski učinkovitosti o stavbah javnih organov kot zgledu ni zajet v to revizijo. Odbor regij meni, da so tudi lokalne in regionalne oblasti zgled na področju energetske učinkovitosti pri uporabi javnih stavb. Lokalne in regionalne oblasti poziva, naj prevzamejo to vlogo zgleda;

Pristojnost, subsidiarnost in sorazmernost

22. se strinja s pravno podlago, na kateri Komisija utemeljuje pristojnost EU. Unija je v skladu s členom 194 PDEU pristojna za sprejemanje ukrepov, med drugim za spodbujanje energetske učinkovitosti. Ukrepi na področju energetske revščine bi morali temeljiti na členu 151 PDEU. Ocena o spoštovanju načela subsidiarnosti je deloma pozitivna, deloma pa negativna. Odbor regij meni, da je upravičeno, da se na evropski ravni opredeli in uresničuje cilj na področju energetske učinkovitosti. Vendar nasprotuje uvedbi pametnega indikatorja z delegiranim aktom, saj se je razprava o pametnem indikatorju komaj začela. Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti.