OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Ta predlog je del širše pobude Komisije o trajnostnem razvoju. Postavlja temelje za okvir EU, ki umešča okoljske, socialne in upravljavske (environmental, social and governance, v nadaljnjem besedilu: ESG) vidike v središče finančnega sistema, da bi se podprlo preoblikovanje evropskega gospodarstva v okolju prijaznejši, odpornejši in krožni sistem. Dejavnike ESG je treba upoštevati pri odločanju o naložbah, da bi te postale bolj trajnostne.

Ta predlog in skupaj z njim predlagani zakonodajni akti so namenjeni dosledni vključitvi vidikov ESG v naložbeni in svetovalni proces v vseh sektorjih. Tako bi zagotovili, da udeleženci na finančnem trgu – družbe za upravljanje kolektivnih naložbenih podjemov za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), upravitelji alternativnih investicijskih skladov (UAIS), zavarovalnice, institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje (IORP), upravitelji evropskih skladov tveganega kapitala (EuVECA), upravitelji evropskih skladov za socialno podjetništvo (EuSEF) in investicijska podjetja – ki od svojih strank ali upravičencev prejmejo pooblastilo za sprejemanje naložbenih odločitev v njihovem imenu, vključijo ESG v svoje notranje procese in o tem obvestijo svoje stranke. S tem predlogom bi tudi zagotovili, da bi investicijska podjetja in zavarovalni posredniki, ki zagotavljajo svetovanje, upoštevali ESG kot gonila za povečanje vrednosti pri svojem svetovanju v sklopu svojih obveznosti do vlagateljev ter da bi vlagateljem posredovali s tem povezane informacije. Poleg tega bodo za pomoč vlagateljem pri primerjavi ogljičnega odtisa naložb s predlogi uvedene nove kategorije referenčnih vrednosti za nizke emisije ogljika in ugodno ogljično bilanco. Ti predlogi, ki se medsebojno podpirajo, bi morali olajšati naložbe v trajnostne projekte in sredstva po vsej EU.

Sveženj Komisije upošteva svetovna prizadevanja za bolj trajnostno gospodarstvo. S sprejetjem Pariškega sporazuma o podnebnih spremembah iz leta 2016 in Agende ZN za trajnostni razvoj do leta 2030 so vlade z vsega sveta izbrale bolj trajnostno pot za naš planet in gospodarstvo.

EU si prizadeva za razvoj, ki je skladen s potrebami sedanjosti in ne ogroža zmožnosti zadovoljevanja potreb prihodnjih generacij. Trajnost je že dolgo v središču evropskega projekta. V pogodbah EU so priznane njene socialne in okoljske razsežnosti, ki jih je treba obravnavati skupaj.

Sporočilo Komisije iz leta 2016 o novih ukrepih za trajnostno prihodnost Evrope povezuje cilje trajnostnega razvoja iz Agende ZN za trajnostni razvoj do leta 2030 z okvirom politike Unije za zagotovitev, da bodo vsi ukrepi in pobude politike EU znotraj EU in na svetovni ravni že od samega začetka naprej upoštevali cilje trajnostnega razvoja. EU se je prav tako v celoti zavezala, da bo dosegla svoje podnebne in energetske cilje do leta 2030 in vključila trajnostni razvoj v politike EU, kot je napovedal Jean-Claude Juncker v političnih usmeritvah Evropske komisije iz leta 2014. Zato številne prednostne naloge politike Evropske komisije za obdobje 2014–2020 prispevajo k doseganju okoljskih ciljev EU in izvajanju agende za trajnostni razvoj do leta 2030. Mednje spadajo naložbeni načrt za Evropo, sveženj o krožnem gospodarstvu, sveženj o energetski uniji, pregled strategije EU za biogospodarstvo, unija kapitalskih trgov in proračun EU za obdobje 2014–2020, vključno s kohezijskim skladom in z raziskovalnimi projekti. Poleg tega je Komisija vzpostavila platformo z več zainteresiranimi stranmi za sledenje in izmenjavo najboljših praks pri uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja.

Doseganje trajnostnih ciljev v EU zahteva velike naložbe. Ocenjeno je, da je samo za izpolnitev podnebnih in energetskih ciljev do leta 2030 potrebnih za 180 milijard EUR dodatnih naložb na leto. Znaten del teh finančnih tokov bo moral prispevati zasebni sektor. Za zmanjšanje te naložbene vrzeli je treba tokove zasebnega kapitala v velikem obsegu preusmeriti v bolj trajnostne naložbe in ponovno celovito razmisliti o evropskem finančnem okviru.

V tem kontekstu je Komisija decembra 2016 vzpostavila strokovno skupino na visoki ravni, da bi pripravila krovno in celovito strategijo EU za trajnostno financiranje. Poročilo skupine, objavljeno 31. januarja 2018, je zagotovilo celovito vizijo o trajnostnem financiranju v Evropi in je opredelilo dve glavni zahtevi, ki se nanašata na evropski finančni sistem. Prva je izboljšati prispevek finančnega sektorja k trajnostni in vključujoči rasti. Druga je okrepiti finančno stabilnost, in sicer z vključevanjem okoljskih, socialnih in upravljavskih dejavnikov v naložbene odločitve. V nadaljevanju je Komisija 7. marca 2018 objavila Akcijski načrt za financiranje trajnostne rasti.

Finančni produkti, naj bodo to investicijski skladi, produkti življenjskega zavarovanja ali pokojninski produkti, in storitve upravljanja portfelja so namenjeni zbiranju kapitala vlagateljev ter skupnemu vlaganju tega kapitala prek portfelja finančnih instrumentov, kot so delnice, obveznice in drugi vrednostni papirji. Obstoječi predpisi v Direktivi 2009/65/ES, Direktivi 2009/138/ES, Direktivi 2011/61/EU, Direktivi 2014/65/EU in Direktivi (EU) 2016/2341 zahtevajo, da morajo institucionalni vlagatelji in upravljavci premoženja ravnati v najboljšem interesu svojih strank ter zagotoviti možnost za vključitev tveganj glede trajnosti, ki jih v svojih naložbenih odločitvah in postopkih razkrivanja informacij ne upoštevajo in ne vključujejo sistematično in skladno.

Direktivo 2009/65/ES in Direktivo 2011/61/EU dopolnjujejo štirje okviri skladov:

·Uredba (EU) št. 345/2013 o evropskih skladih tveganega kapitala,

·Uredba (EU) št. 346/2013 o evropskih skladih za socialno podjetništvo,

·Uredba (EU) 2015/760 o evropskih dolgoročnih investicijskih skladih in

·Uredba (EU) 2017/1131 o skladih denarnega trga.

Regulativno okolje za finančne produkte dopolnjujejo pravila o distribuciji, vključno s pravili o svetovanju iz Direktive 2014/65/EU in Direktive (EU) 2016/97. Ti direktivi zahtevata, da morajo investicijska podjetja in zavarovalni posredniki, ki zagotavljajo svetovanje, delovati v najboljšem interesu svojih strank, vendar od njih ne zahtevata, da morajo pri svetovanju izrecno upoštevati tveganja ESG oziroma da morajo te vidike razkriti.

Direktiva (EU) 2016/2341 pomeni prvi korak k jasnejšemu okviru razkrivanja informacij v sektorju finančnih storitev v povezavi z dejavniki ESG. Direktiva (EU) 2017/828 o spodbujanju dolgoročnega sodelovanja delničarjev je povečala obveznosti institucionalnih vlagateljev in upravljavcev premoženja glede preglednosti, saj od njih zahteva, da pripravijo in razkrijejo strategijo sodelovanja, vključno z opisom, kako spremljajo družbe, v katere vlagajo, kar zadeva nefinančno uspešnost, socialni in okoljski vpliv ter korporativno upravljanje, in da vsako leto razkrijejo, kako izvajajo svojo strategijo sodelovanja. Še vedno pa ostaja premalo pregledno, kako institucionalni vlagatelji, upravljavci premoženja in finančni svetovalci v svojih procesih sprejemanja naložbenih odločitev ali svetovanja upoštevajo tveganja glede trajnosti. Posledično njihove stranke ne prejmejo vseh informacij, ki jih potrebujejo pri svojem odločanju ali priporočilih glede naložb. Poleg tega podjetja, ki jih ureja Direktiva 2014/95/EU glede razkritja nefinančnih informacij in informacij o raznolikosti nekaterih velikih podjetij in skupin, ki je spremenila Direktivo 2013/34/EU o letnih računovodskih izkazih, konsolidiranih računovodskih izkazih in povezanih poročilih, pripravljajo nefinančna poročila o razvoju, uspešnosti, položaju in vplivu svoje dejavnosti, ki se med drugim nanašajo na okoljske, socialne in kadrovske zadeve.

•Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike