SL Uradni list Evropske unije C 220/14

Objava vloge na podlagi člena 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

2010/C 220/09

Ta objava daje pravico do ugovora zoper vlogo na podlagi člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1). Izjavo o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih po dnevu te objave.

POVZETEK

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„FARINA DI CASTAGNE DELLA LUNIGIANA“

ES št.: IT-PDO-0005-0525-22.02.2006

ZOP ( X ) ZGO ( )

Ta povzetek zajema glavne elemente specifikacije proizvoda za informativne namene.

1. Pristojna služba v državi članici:

Naziv: Ministero delle politiche agricole e forestali Naslov: Via XX Settembre 20 00187 Roma RM ITALIA Tel. +39 0646655106 Faks +39 0646655306 E–naslov: saco7@politicheagricole.it

2. Vlagatelj:

Naziv: Comitato Promotore D.O.P. «Farina di castagne della Lunigiana» Naslov: Loc. Torre di Apella 1 Licciana Nardi 54016 Massa Carrara MS ITALIA Tel. +39 0521484329 Faks +39 0521494652 E–naslov: farinalunigiana@libero.it Sestava: proizvajalci/predelovalci ( X ) drugo ( )

3. Vrsta proizvoda:

Skupina 1.6 – Sadje, zelenjava in žita, sveži ali predelani

4. Specifikacija:

(povzetek zahtev v skladu s členom 4(2) Uredbe (ES) št. 510/2006)

4.1 Ime:

„Farina di castagne della Lunigiana“

4.2 Opis:

Zaščitena označba porekla „Farina di castagne della Lunigiana“ se uporablja za sladko moko, pridobljeno s predelavo kostanja vrste Castanea sativa (Mill.), bolj natančno sort s priznano zgodovinsko prisotnostjo na zadevnem območju: bresciana, carpanese, fosetta, marzolina, moretta, primaticcia, rigola, rossella in rossola. Vsaj 70 % sort kostanja, uporabljenih pri pridelavi „Farina di castagne della Lunigiana“, mora izhajati iz sort bresciana, carpanese in rossola.

Ob sprostitvi v porabo ima „Farina di castagne della Lunigiana“ naslednje lastnosti: na otip je mehka in fina, z granulacijo 0,8 mm ali manj (vsaj 80 % moke pa ima granulacijo 0,3 mm ali manj), po okusu je sladka, pri čemer skupna vsebnost sladkorja ni manjša od 20 %, in ima značilen vonj po kostanju brez vonja po plesnobi ali žaltavosti. Njena barva je lahko bela do slonokoščena, stopnja vlažnosti pa je omejena na 8 %.

4.3 Geografsko območje:

Območje pridelave zaščitene označbe porekla „Farina di castagne della Lunigiana“ se nahaja v pokrajini Massa Carrara in zajema celotno upravno ozemlje naslednjih občin: Aulla, Bagnone, Casola in Lunigiana, Comano, Filattiera, Fivizzano, Fosdinovo, Licciana Nardi, Mulazzo, Podenzana, Pontremoli, Tresana, Villafranca in Lunigiana in Zeri.

4.4 Dokazilo o poreklu:

Vsaka stopnja proizvodnega procesa se spremlja z beleženjem vhodnih in izhodnih proizvodov za vsako stopnjo posebej. To spremljanje, vpis obdelovanih katastrskih parcel, pridelovalcev kostanja, upravljavcev sušilnic, mlinarjev in pakircev v ustrezne registre, ki jih vodi pristojni nadzorni organ, ter pravočasna prijava proizvedenih količin tem nadzornim organom zagotavljajo sledljivost proizvoda. V ustrezne registre se vpišejo tudi „gradili“ – sušilnice, namenjene sušenju kostanja, mlini in pakirnice. Vse fizične in pravne osebe, ki so vpisane v ustrezne registre, kontrolira nadzorni organ v skladu s proizvodno specifikacijo in načrtom kontrole.

4.5 Metoda pridobivanja:

Gostota sajenja ne sme presegati 160 gojenih sadnih dreves na hektar. Največji donos je 3 500 kg/hektar. Vsaj 70 % sort kostanja, uporabljenih pri pridelavi „Farina di castagne della Lunigiana“, mora izhajati iz sort bresciana, carpanese in rossola. Kostanj mora biti obran med 29. septembrom in 15. decembrom.

Kostanj se suši v obratih, ki se imenujejo „gradili“. Kostanj, namenjen proizvodnji „Farina di castagne della Lunigiana“, je treba sušiti na majhnem ognju izključno z uporabo kostanjevega lesa najmanj 25 dni. Ko je postopek sušenja končan, se zunanja lupina kostanja odstrani s tradicionalnimi mlatilnimi stroji, kostanj se prezrači mehansko ali z uporabo tradicionalnih tehnik, nato pa se ročno prebere, da se odstranijo nečistoče. Največji donos sušenega olupljenega kostanja ne sme presegati 32 % teže svežega kostanja.

Mlini, ki se uporabljajo za mletje sušenega kostanja za proizvodnjo „Farina di castagne della Lunigiana“, so tradicionalne vrste in imajo kamnite mlinske kamne. Energija, potrebna za obratovanje mlinskih kamnov, je lahko električna ali energija vode. Mletje ne sme biti opravljeno po 30. januarju v letu, ki sledi letu obiranja. Mlin ne sme zmleti več kot pet stotov suhega kostanja na dan na mlinski kamen, da hitro mletje ne bi povzročilo zamašitve in segrevanja kamna, zaradi česar bi končni proizvod izgubil svojo dragoceno posebnost, in sicer podobnost smukcu.

4.6 Povezava:

Zaščitena označba porekla „Farina di castagne della Lunigiana“ se jasno razlikuje od drugih podobnih proizvodov na trgu po svojem posebno sladkem okusu, ki je rezultat raznovrstnosti gojenih kostanjev, pedoklimatskih razmer na območju pridelave in dejavnosti ljudi, ki že stoletja ohranjajo proizvodnjo moke. Sladkost sadeža je dejansko posledica konfiguracije terena, zlasti nadmorske višine in podnebnih razmer. Po orografskih, morfoloških, hidrografskih in klimatskih značilnostih je Lunigiana posebno okolje, ki omogoča sladek okus sadeža kostanja, drevesa, ki odlično uspeva vse od dna doline do približno tisoč metrov nadmorske višine. Posebna orografska konfiguracija terena, namenjenega gojenju teh dreves, v obliki kotline ter vzhodno-zahodna lega pobočij, na katerih rastejo kostanji, zmerne temperature čez celo leto, zlasti v mesecih biološke aktivnosti rastline (od junija do septembra), in tokovi svežega zraka, ki poleti pridejo od bližnjega morja, v poletnem času blažijo temperaturne konice, s čimer drevesa obvarujejo pred stresom in omogočajo, da se v kostanjih, iz katerih se pridobiva moka, v veliki količini in stalno tvori sladkor. Morfološka posebnost Lunigiane so ozke in globoke doline, skozi katere tečejo hudourniške reke in potoki, ter griči, hribi in tektonski jarki. Zaradi te posebne konfiguracije je nastala bogata in obilna hidrografska mreža s povsem hudourniškimi lastnostmi, ki so jo znali prebivalci modro izkoristiti kot vir energije za številne mline na vodo. Mlini so še danes značilni arhitekturni elementi tega podeželskega območja in se še vedno uporabljajo za mletje suhega kostanja. Poleg tega kamniti mlinski kamni v teh mlinih, ki jih je nekoč poganjal vodni tok hudournikov, kasneje pa električni tok, omogočajo počasno in neprekinjeno mletje kostanja brez pregrevanja, s čimer nastaja moka, ki je mehka na otip in fina. Obravnavano območje zajema tudi sušilnice („gradili“), posejane tu in tam po kostanjevih nasadih, ki skupaj z mlini na vodo ne samo prispevajo k značilni krajini Lunigiane, temveč pričajo tudi o dolgi tradiciji predelave kostanja na tem geografskem območju. Že kronike iz 15. stoletja avtorja Giovannija Antonia da Faie pričajo o pomenu kostanja v lokalnem gospodarstvu in nujnosti ohranjanja njegove pridelave, ki pomeni „per i due terzi il pan di Lunigiana“ (dve tretjini kruha v Lunigiani). Avtor omenja tudi majhno razliko v ceni med pšenično in kostanjevo moko. Poleg posebnosti geografskega območja in tradicionalne tehnike mletja je treba upoštevati tudi človeški dejavnik. Dejansko je človek tisti, ki izvaja in nadzoruje vse stopnje pridelave moke od obiranja kostanja do sušenja in mletja ob popolnem spoštovanju lokalne tradicije. Za začetek nabiranja, ki sovpada z obdobjem, ko začnejo sadeži sami odpadati, je še vedno določen 29. september, dan svetega Mihaela in obdobje, v katerem so klimatske razmere ugodne za odpiranje ježic najzgodnejših sort. Celo eden od pregovorov v tej pokrajini pravi: „per San Michelo la castagna nel panéro“ (ob svetem Mihaelu je kostanj v košari). Pri obiranju se na kraju samem odberejo zdravi sadeži; nato se pripravijo „gradili“ (sušilnice), v katere se da kostanj. V njih se najmanj 25 dni stalno vzdržuje ogenj, pri čemer se po tradiciji kuri izključno kostanjev les. Ko je kostanj posušen, ga ročno pregledajo in pred mletjem odstranijo nečistoče. S časom sta pridelava in predelava kostanja v regiji Lunigiana spet pridobila znaten gospodarski pomen. Med 15. in 18. stoletjem so vse skupnosti regije Lunigiana (od Rocce Sigilline do Tresane, vse do Equija in Moncigolija ter od Gragnole do Pontremolija) v svojih statutih določile natančne predpise in sankcije za ohranitev kostanjevih nasadov v regiji, podedovanih iz preteklih stoletij. Arheološke raziskave so potrdile prisotnost kostanjev na ozemlju Lunigiane že od 1. stoletja našega štetja ter njihov razvoj v tej regiji v 5. in 6. stoletju. Izkopanine ob župni cerkvi v Soranu (občina Filattiera) na najdišču naselja iz bizantinske dobe, ki je nastalo na starorimski kmetiji, so med najstarejšimi, kar so jih odkrili v Italiji, in pričajo predvsem o hitri „revoluciji“, do katere je prišlo v kmetijskem sektorju z nadomeščanjem hrasta s kostanjem; to drevo je tam našlo idealno okolje in je lokalnim prebivalcem ponudilo zanesljiv in obilen vir hrane. Dežela Lunigiana s starodavnimi koreninami je ohranila svoje šege in navade, po katerih je prepoznavna znotraj italijanske folklore. Ob prazniku „festa della Ricca“ je „najbogatejša“ gospodinja v vasi po tradiciji ponudila malico; v vasi Filetto je morala prinesti sladko kostanjevo moko. Postopek baladura ali ballatura oziroma mečkanje delno olupljenega kostanja na gumnu, da bi povsem odstranili ježice, je bil tudi priložnost za pravo veselico, najbolj veselo in radostno v vsem ciklu predelovanja kostanja, ki so jo zaznamovale ljudske pesmi. Na tem območju so s kulturo kostanja povezani tudi številni narečni pregovori in običaji. Kulinarika v regiji pozna veliko specialitet na osnovi kostanjeve moke, ki so med drugim pattòna (polenta iz kostanjeve moke), cian (vrsta pogače), fritei in padléti (ocvrtki, pripravljeni v ponvi), lasagna bastarda (posebna vrsta lazanje) in pane marocca (kruh). Te gastronomske proizvode so pogosto spremljali mlečni izdelki ali sušene mesnine. Navsezadnje je dežela Lunigiana tako prepredena s kulturo kostanja, da v tej regiji ne rečejo, da je otroka prinesla štorklja, temveč da so ga našli v votlem deblu starega kostanja.

4.7 Nadzorni organ:

Naziv: Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Massa Carrara Naslov: Via VII Luglio 14 54033 Carrara MS ITALIA Tel. +39 05857641 Faks +39 0585776515 E–naslov: —

4.8 Označevanje:

„Farina di castagne della Lunigiana“ se trži od 15. novembra v letu pridelave, zapakirana v prozornih plastičnih vrečkah po 500 g, 1 kg in 5 kg. Te plastične vrečke so lahko nato pakirane v embalažo iz papirja ali platna. Embalaža mora biti zaprta s pečatom, ki ga ni mogoče odstraniti, da vsebine ne bi bilo mogoče spraviti iz embalaže, ne da bi pečat poškodovali. Na pečatu za enkratno uporabo, nameščenem tam, kjer se posamezna embalaža zapira, mora biti vžigosana navedba „Farina di castagne della Lunigiana D.O.P“ in leto proizvodnje. Barva pečata, ki je odvisna od teže, je naslednja: bela za embalažo za 500 g, rjava za embalažo za 1 kg in rdeča za embalažo za 5 kg. Na vsaki vrečki je tudi oznaka z naslednjimi navedbami poleg tistih, ki so zakonsko predpisane: logotip ZOP „Farina di castagne della Lunigiana“, datum pakiranja in rok uporabnosti, ki ne sme biti daljši od enega leta.

Logotip označbe je slika dveh kostanjev, ki se delno prekrivata, pri čemer je sprednji kostanj nagnjen na levo, drugi pa je postavljen navpično. Oba kostanja sta rjave barve in imata na izbočeni strani odsev svetlo rjave barve, lisa na spodnjem delu plodu pa je lešnikove barve. Na spodnjem delu logotipa so trije enako široki pasovi v barvah italijanske zastave: zeleni, beli in rdeči. Na desni strani zelenega pasu je napis „Denominazione di origine protetta“ (zaščitena označba porekla).

Napis „Farina di castagne della Lunigiana“ mora biti v italijanščini.

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.