[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 31.8.2007

COM(2007) 489 konč.

2007/0178 (CNS)

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Poenostavitev: Sprememba Uredbe (EGS) št. 386/90

Predlog

UREDBA SVETA

o spremembi Uredbe (EGS) št. 386/90 o opravljanju nadzora pri izvozu kmetijskih proizvodov, za katere se dobijo izvozna nadomestila ali drugi zneski

(predložila Komisija)

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Poenostavitev: Sprememba Uredbe (EGS) št. 386/90

V okviru pregleda izvoznih nadomestil zahteva člen 3(2) Uredbe (EGS) št. 386/90[1], da morajo organi držav članic izvajati fizične preglede blaga po 5 % stopnji natančnega preverjanja za carinski urad, koledarsko leto in proizvodni sektor.

Prvo poenostavitev je prinesla Uredba Sveta (ES) št. 163/94[2]: kadar država članica uporabi analizo tveganja v skladu s (trenutno Uredbo (ES) št. 3122/94), se lahko določi najnižjo stopnjo 2 % na sektor in 5 % za vse sektorje.

Zdaj se predlaga druga poenostavitev, po kateri se država članica, ki uporabi analizo tveganja v skladu z Uredbo (ES) št. 3122/94, ki zajema vse izvoznike, lahko odloči za uporabo povprečne stopnje 5 %, ki zajema vse sektorje za celotno državo članico namesto določanja stopnje za carinski urad.

Ta ukrep je predlagalo mnogo držav članic, zlasti tiste, ki so reorganizirale svoje carinske službe in postopke s centraliziranimi informacijskimi sistemi izvoznih deklaracij in precejšnjim zmanjšanjem števila carinskih uradov, kar pa je povzročilo potrebo po boljši razporeditvi nadzornega napora na nacionalnem ozemlju. Na kratko je stopnja pregledov za državo članico kot celoto upravičena samo takrat, ko se uporablja analiza tveganja v skladu z Uredbo (ES) št. 3122/94, in je neobvezna, da bi omogočila državam članicam z bolj kompleksno carinsko organizacijo, da nadaljujejo svoje decentralizirano upravljanje pregledov.

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Uredba Sveta (EGS) št. 386/90

V okviru pristojnosti iz člena 8 Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70 z dne 21. aprila 1970 o financiranju skupne kmetijske politike[3] je Svet določil, da morajo države članice izvajati fizične preglede blaga, za katero se zahteva izvozna nadomestila, ko so končane carinske izvozne formalnosti in preden se za zadevno blago dodeli dovoljenje za izvoz. Blago je v carinskem uradu izvoza, ki je pogosto notranji urad. Najnižja norma pregledov je 5 % za carinski urad, koledarsko leto in proizvodni sektor, kar se lahko zniža na 5 % za vse sektorje z minimumom 2 % na sektor, če se pri izbirnih postopkih uporablja analiza tveganja. Če poleg tega notranji carinski urad sprejme izvozne deklaracije, vsak carinski urad izstopa iz Skupnosti (= na zunanji meji) opravi fizični pregled zamenjave.

Od uvedbe teh zahtev leta 1990 z Uredbo Sveta (EGS) št. 386/90[4] in leta 1994 z Uredbo Sveta (ES) št. 163/94[5] carinske organizacije izvajajo informacijski razvoj izvoznih postopkov, reorganizacijo zaradi odprtja notranjega trga in širitve Unije ter pridobivajo več izkušenj pri uporabi predpisov za nadzor. Ta razvoj je vplival na številne carinske urade izvoza in izstopa, njihovo organizacijo dela ter znanje in izkušnje.

Čeprav vse carinske službe uporabljajo isto obliko tehnike upravljanja tveganja, samo 7 od 27 držav članic uporablja analizo tveganja v skladu z Uredbo (ES) št. 3122/94[6]. Predlagajo se naslednji ukrepi za izboljšanje analize tveganja in poenostavitev razporeditve fizičnih pregledov ter pregledov zamenjave.

5 % fizičnih pregledov za državo članico

Člen 3(2) Uredbe (EGS) št. 386/90 zahteva, da morajo organi držav članic izvajati fizične preglede blaga po 5 % stopnji natančnega preverjanja za carinski urad, koledarsko leto in proizvodni sektor.

V nekaterih primerih carinski urad ni več pomembno merilo za določanje letne stopnje pregledov. V nekaterih državah članicah se je število carinskih uradov zmanjšalo, upravljanje pregledov centraliziralo in uporaba tehnik upravljanja tveganja lahko vodi k sorazmerno razsežnim fizičnim pregledom med vsemi izvozniki nadomestnih proizvodov. Zaradi tega razvoja so države članice omenile, da je učinkovit prispevek pregledov za sektorje ali izvoznike, kadar bi morali biti obravnavani prednostno, oviran z zahtevo, da je treba določiti najnižjo normo na ravni carinskega urada izvoza. Za nekatere urade je 5 % previsoko upravno breme za nekaj zadevnih izvoznikov in upravo, v drugih uradih pa norma 5 % težko krije resnično potrebo po pregledih.

Zaradi učinkovitosti in poenostavitve ter v skladu z načelom o deljenem upravljanju pregledov proračunskih izdatkov bi morale imeti države članice, ki uporabljajo analizo tveganja v skladu zUredbo (ES) št. 3122/94, možnost, da uporabijo najnižjo normo pregledov na nacionalni ravni namesto na ravni carinskih uradov izvoza. Države članice, ki ne uporabljajo take analize tveganja, ne bodo imele koristi od te zmanjšane stopnje pregledov in bodo ostale pravno vezane na stopnjo pregledov za carinski urad izvoza. Države članice, ki uporabljajo prej omenjeno analizo tveganja, vendar dajejo prednost decentraliziranemu upravljanju pregledov s pomočjo usklajenih pravno obvezujočih stopenj, lahko nadaljujejo s trenutno prakso pri izvajanju pravno zahtevane najnižje stopnje pregledov za carinski urad izvoza.

2007/0178 (CNS)

Predlog

UREDBA SVETA

o spremembi Uredbe (EGS) št. 386/90 o opravljanju nadzora pri izvozu kmetijskih proizvodov, za katere se dobijo izvozna nadomestila ali drugi zneski

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 37 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[7],

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[8],

ob upoštevanju naslednjega:

1. Od začetka veljavnosti Uredbe Sveta (EGS) št. 386/90[9] so številne države članice reorganizirale svoje carinske službe, kar je vodilo k pomembnemu zmanjšanju števila carinskih uradov. Uvedba carinskih izvoznih postopkov, ki se obdelujejo elektronsko s centraliziranim nadzorom, je zmanjšala pomembnost carinskih uradov izvoza kot osnove za uporabo najnižjih stopenj pregledov.

2. Poleg tega mora uporaba tehnik upravljanja tveganja vključno z analizo tveganja voditi k razširjenosti fizičnih pregledov med vsemi izvozniki. Učinkovito razporeditev pregledov na sektorje ali izvoznike, kadar bi morali biti obravnavani prednostno, ovira zahteva, da je treba uporabiti najnižje stopnje pregledov na ravni carinskega urada izvoza. Zaradi interesa učinkovitosti in poenostavitve ter v skladu z načelom deljenega upravljanja morajo imeti države, ki uporabljajo analizo tveganja v skladu z zakonodajo Skupnosti, priložnost, da uporabijo najnižjo stopnjo pregledov na nacionalni ravni namesto na ravni carinskih uradov izvoza.

3. Uredbo (EGS) št. 386/90 je zato treba ustrezno spremeniti –

SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

Uredba (EGS) št. 386/90 se spremeni:

V členu 3(2) se doda naslednji tretji pododstavek:

„Kadar država članica uporablja drugi pododstavek, se lahko odloči tudi za nadomestitev stopnje 5 % za carinski urad s stopnjo 5 % za celotno ozemlje. Država članica uradno obvesti Komisijo preden uporabi ali neha uporabljati ta pododstavek.“

Člen 2

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

OBRAZEC ZA OCENO UČINKA UČINEK PREDLOGA NA POSLOVANJE ZLASTI MALIH IN SREDNJE VELIKIH PODJETIJ (MSP)

Naslov predloga

Osnutek Uredbe, ki spreminja Uredbo Sveta (EGS) št. 386/90 z dne 12. februarja 1990 o opravljanju nadzora pri izvozu kmetijskih proizvodov, za katere se dobijo izvozna nadomestila ali drugi zneski

Referenčna številka dokumenta

COM(2007) 489 konč. 2007/0178 (CNS)

PREDLOG

1. Zakaj je zakonodaja Skupnosti ob upoštevanju načela subsidiarnosti potrebna na tem področju in kateri so njeni glavni cilji?

Predlog ne vpliva na poslovanje, saj carinski organi le ponovno urejajo upravljanje fizičnih pregledov in pregledov zamenjave v okviru izvoznih nadomestil.

Zakonodaja Skupnosti je na tem področju potrebna, da bi prilagodila obstoječe določbe o nadzoru spremenjenemu nadzornemu okolju v nekaterih državah članicah.

Glavni cilj je, da bi carinski organi poenostavili centralizirano razporeditev fizičnih pregledov in pregledov zamenjave.

Učinek na poslovanje

2. Na koga bo vplival predlog?

Ne vpliva na poslovanje

- kateri sektorji poslovanja

- katera velikost podjetij (kaj je združevanje malih in srednje velikih podjetij)

- se lahko ta podjetja najdejo na posebnih geografskih območjih Skupnosti

3. Kaj mora narediti podjetje, da bo usklajeno s predlogom?

Ni sprememb za podjetja

4. Katere gospodarske učinke bo morda imel predlog?

- na zaposlovanje

- na naložbe in oblikovanje novih podjetij

- na konkurenčnost podjetij

Ni učinkov

5. Ali predlog vsebuje ukrepe za upoštevanje posebnega položaja malih in srednje velikih podjetij (zmanjšane ali različne zahteve itd.)?

Ni učinkov

Posvetovanje

6. Navedite organizacije, s katerimi je bilo opravljeno posvetovanje o predlogu, in opišite njihova glavna stališča.

Globalna predhodna posvetovanja tehničnih specialistov držav članic, ki so odposlanci v odboru za upravljanje trgovinskih mehanizmov (Trade Mechanisms Management Committee). Ti specialisti so v stiku z organizacijami izvoznikov.

Te organizacije se niso odzvale. Glavno stališče specialistov držav članic je bilo, da bi bilo zniževanje norm pregledov bolj primerno za posodobljeno računalniško podprto carinsko upravljanje pregledov. Vendar nekatere (velike) države članice dajejo prednost decentraliziranemu upravljanju pregledov z usklajenimi zakonitimi stopnjami pregledov za carinski urad izvoza, zato se uvede možnost izbire zmanjšane norme.

[1] UL L 42, 16.2.1990, str. 6. Uredba, kakor je nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 163/94 (UL L 24, 29.1.1994, str. 2).

[2] UL L 24, 29.1.1994, str. 2.

[3] UL L 94, 28.4.1970, str. 13, ki se nadomesti s členom 9 Uredbe (ES) št. 1290/2005, UL L 209, 11.8.2005, str. 1 .

[4] UL L 42, 16.2.1990, str. 6. Uredba, kakor je nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 163/94 (UL L 24, 29.1.1994, str. 2).

[5] UL L 24, 29.1.1994, str. 2.

[6] UL L 330, 21.12.1994, str. 31.

[7] UL C […], […], str. […].

[8] UL C […], […], str. […].

[9] UL L 42, 16.2.1990, str. 6. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 163/94 (UL L 24, 29.1.1994, str. 2).