KAZALO

1. Obseg poročila. 2

2. Predstavitev poročila in ugotovitev iz izjave o zanesljivosti (DAS) za leto 2010. 2

2.1 Predstavitev poročila Sodišča za leto 2010. 2

2.2 Ugotovitve v DAS za leto 2010 za skupine politik. 3

3. Izboljšanja, ki so jih države članice izvedle na področju deljenega upravljanja – prihodki ter kmetijstvo in naravni viri 4

3.1 Prihodki 5

3.2 Kmetijstvo in naravni viri 5

4. Izboljšanja, ki so jih države članice izvedle na področju deljenega upravljanja – kohezija, energetika in promet 7

4.1 Okrepljena navodila in usposabljanje. 7

4.2 Poenostavitev. 9

5. Zaključek. 10

POROČILO KOMISIJE

Odgovori držav članic na letno poročilo Računskega sodišča za leto 2010

1. Obseg poročila

Finančna uredba, ki se uporablja za splošni proračun Evropske unije, v členu 143(6) določa, da ko Računsko sodišče (Sodišče) pošlje letno poročilo, Komisija takoj obvesti zadevne države članice o vsebini tega poročila, ki se nanaša na upravljanje sredstev, za katero so odgovorne po veljavnih pravilih. Države članice morajo odgovoriti Komisiji v 60 dneh, Komisija pa mora potem poslati povzetek odgovorov Računskemu sodišču, Evropskemu parlamentu in Svetu do 28. februarja[1] naslednjega leta.

Letno poročilo Sodišča za proračunsko leto 2010 je bilo objavljeno 10. novembra 2011 in Komisija je nato ustrezno obvestila države članice o njegovi vsebini. Te informacije so bile predstavljene v obliki dopisa in treh vprašalnikov (dodanih kot priloge), ki so jih morale države članice izpolniti: Priloga I je vsebovala vprašalnik o odstavkih poročila, ki se nanašajo na posamezne države članice; Priloga II je vsebovala vprašalnik o revizijskih ugotovitvah, ki se nanašajo na posamezne države članice, Priloga III pa vprašalnik o splošnih ugotovitvah glede politik in programov v okviru deljenega upravljanja.

V tem poročilu je predstavljena analiza odgovorov držav članic, priložen pa mu je delovni dokument služb Komisije (SWD), v katerem so povzeti odgovori držav članic na vprašalnika iz prilog I in III.

2. Predstavitev poročila in ugotovitev iz izjave o zanesljivosti (DAS) za leto 2010

2.1 Predstavitev poročila Sodišča za leto 2010

Sodišče je v svojem poročilu za leto 2010 uvedlo dodatne spremembe pri predstavitvi. Najprej so bile spremenjene skupine politik in z njimi povezana poglavja ter dodano novo poglavje o vprašanjih smotrnosti poslovanja (poglavje 8), ki odraža pomembnost gospodarnosti, učinkovitosti in uspešnosti porabe EU.

Poleg tega je Sodišče še dodatno poudarilo priporočila s podrobnim poročanjem o spremljanju izvajanja njegovih prejšnjih priporočil za vsako skupino politik. Prav tako je bilo bolj jasno poročano o rezultatih preizkušanja transakcij, Sodišče pa je navedlo tudi ocenjene stopnje napake za vsako skupino politik ter za proračun kot celoto.

Sodišče je glede stopenj napake v svoji revizijski metodologiji za DAS za leto 2010 podalo jasno opredelitev uporabljene terminologije:

„[MLE] Najverjetnejša stopnja napake je ponderirano povprečje odstotkovnih stopenj napake, ugotovljenih v vzorcu. S standardnimi statističnimi tehnikami oceni tudi razpon, za katerega je s 95-odstotno gotovostjo prepričano, da v njem leži stopnja napake v populaciji vsake posebne ocene (in porabe kot celote). To je razpon med spodnjo mejo napake (LEL) in zgornjo mejo napake (UEL) [2].“

V tabeli 1 spodaj so podrobnosti o MLE, LEL in UEL po poglavjih za DAS za leto 2010.

Vir: Poročilo ERS za leto 2010 – tabela 1.2 – Povzetek ugotovitev o pravilnosti transakcij za leto 2010, str. 18.

2.2 Ugotovitve v DAS za leto 2010 za skupine politik

Sodišče je v DAS za leto 2010 ugotovilo, da računovodski izkazi pošteno predstavljajo finančno stanje Evropske unije, rezultate njenih dejavnosti in denarne tokove ter da v njih ni pomembnih napak. Tudi za prihodke (poglavje 2) je ugotovilo, da v transakcijah ni bilo pomembnih napak in da so bili kontrolni sistemi uspešni. Prav tako v nobeni skupini politik ni bilo pomembnih napak pri obveznostih.[3] Sodišče je prišlo do zaključka, da so plačila za področje politik upravni in drugi odhodki (poglavje 7) kot celota brez pomembnih napak in da so bili sistemi uspešni pri zagotavljanju pravilnosti plačil.

Za raziskave in notranje politike (poglavje 6) ter za zunanjo pomoč, razvoj in širitev (poglavje 5) je revizija Sodišča pokazala, da sta obe področji politik na splošno brez pomembnih napak in da so bili kontrolni sistemi delno uspešni pri zagotavljanju pravilnosti plačil. Za poglavje 6 pa je Sodišče ugotovilo, da so bile pri vmesnih in končnih plačilih za okvirne programe za raziskave pomembne napake. Tudi v poglavju 5 so na vmesna in končna plačila vplivale pomembne napake[4].

Za kohezijo, energetiko in promet (poglavje 4) ter za kmetijstvo in naravne vire (poglavje 3) je Sodišče prišlo do zaključka, da so na plačila pomembno vplivale napake, čeprav na področju politik kmetijstvo in naravni viri pri neposrednih plačilih kmetom, ki jih zajema IAKS[5], ni bilo pomembnih napak. Na obeh področjih politik so bili sistemi delno uspešni[6].

Kot je razvidno iz diagrama Sodišča spodaj, je najverjetnejša stopnja napake za proračun kot celoto v zadnjih petih letih na splošno postopoma upadala. Vendar v letu 2010 napredek na številnih področjih ni nadomestil zmernega povečanja na področju kohezije, posledica česar je bilo manjše skupno povečanje za proračun kot celoto[7].

Vir: Poročilo ERS za leto 2010 – Diagram 1.1 – Gibanje ocene Sodišča o najverjetnejši stopnji napake v revidirani populaciji plačil (2006–2010).

3. Izboljšanja, ki so jih države članice izvedle na področju deljenega upravljanja – prihodki ter kmetijstvo in naravni viri

Kot je navedeno v uvodu, je Komisija državam članicam poleg dopisa poslala tudi tri priloge: Priloga I je vsebovala vprašalnik o odstavkih poročila, ki se nanašajo na posamezne države članice; Priloga II je vsebovala vprašalnik o revizijskih ugotovitvah, ki se nanašajo na posamezne države članice, Priloga III pa vprašalnik o splošnih ugotovitvah glede deljenega upravljanja iz izjave o zanesljivosti za leto 2010. Za prilogi I in II so bile države članice po potrebi pozvane, naj predložijo informacije o ukrepih, sprejetih za odpravo napak, ter o časovnem okviru, vsebini in pričakovanih rezultatih.

V tem oddelku poročila je predstavljena analiza odgovorov držav članic na prilogi I in II ter na prvo vprašanje iz Priloge III, ki se nanaša na področje politik kmetijstvo in naravni viri (poglavje 3).

Na splošno so bili vsi odgovori držav članic prejeti v predvidenem roku in čeprav so se po kakovosti precej razlikovali, so bili v nekaterih primerih zelo kakovostni. Letos so skoraj vse države članice v svojih odgovorih poročale o pobudah za izboljšanje, ki so že bile ali še bodo sprejete, ter jih tudi opisale. Prav tako so izrazile svojo zavezanost zagotavljanju dobrega finančnega poslovodenja[8]. Države članice priznavajo svojo odgovornost za izboljšanje upravljanja sredstev EU, nekaj pa je bilo tudi predlogov za bolj pregleden postopek podelitve razrešnice, kot na primer, da bi se lahko izmenjavale izčrpne informacije o najboljših praksah na ravni držav članic[9].

3.1 Prihodki

Države članice so v svojih odgovorih na specifične ugotovitve Sodišča na področju politik prihodki (poglavje 2) navedle, da so bili, kjer je bilo potrebno, sprejeti popravni ukrepi. Sodišče je na primer v postopkih in sistemih ugotovilo nekatere slabosti, ki vplivajo na zneske, navedene v izkazih računov B, v treh državah – Združenem kraljestvu, Italiji in na Nizozemskem[10]. Združeno kraljestvo je navedlo, da so njegovi organi sprejeli ugotovitve Sodišča, da so bile vse specifične ugotovitve obravnavane in da je bilo Sodišče o tem ustrezno obveščeno. Organi Združenega kraljestva so še navedli, da so popravili stanje na računu B ter določili nove postopke in navodila, da se to ne bi več ponavljalo[11].

Iz poročila Sodišča glede lastnih sredstev iz DDV: „Dolgo neodpravljeni pridržki so še vedno veljavni, vendar se zaostanki odpravljajo[12]“. 31. 12. 2010 je bilo 152 pridržkov za vse države članice v primerjavi s 167 leto pred tem.

Sedemnajst držav članic je različno podrobno povzelo ukrepe, ki so jih skupaj s Komisijo sprejele za odpravo pridržkov. Osem od teh držav članic[13] (Ciper, Finska, Avstrija, Češka, Poljska, Španija, Litva in Latvija) je navedlo, da je bil zaradi dejavnosti, ki se izvajajo od leta 2010, za njihovo državo članico odpravljen vsaj en pridržek. Danska, Malta, Poljska, Litva, Italija, Grčija, Francija in Finska pričakujejo, da bodo kot rezultat inšpekcijskih pregledov v letu 2011 ali inšpekcijskih pregledov, načrtovanih za leto 2012, odpravljeni še dodatni pridržki.

3.2 Kmetijstvo in naravni viri

Na področju politike kmetijstvo in naravni viri (poglavje 3) je Sodišče navedlo slabosti in podalo ugotovitve glede identifikacijskega sistema za zemljišča (LPIS)[14] – podatkovne zbirke, v kateri so evidentirane vse kmetijske površine (referenčne parcele) države članice, vključno z neobveznimi ortografskimi posnetki[15]. V Španiji (Kastilja in Manča ter Estremadura), Grčiji in Romuniji je Sodišče ugotovilo primere parcel za trajne pašnike, ki so bile evidentirane v LPIS kot 100-odstotno upravičene, čeprav so bile samo delno upravičene.

Zadevne države članice so poslale odgovore za vse tri primere. Španija je poročala, da trenutno izvaja akcijski načrt za izboljšanje posodabljanja LPIS-GIS, vključno z novo metodologijo za določanje koeficienta upravičenosti pašnikov[16]. Grčija je navedla, da so bili vzpostavljeni ukrepi, ki zagotavljajo, da so do plačil upravičeni samo trajni pašniki[17]. Romunija je na opažanja Sodišča odgovorila, da je dokončala akcijski načrt v zvezi s kakovostjo LPIS. Poleg tega je navedla, da APIA – Agencija za kmetijska plačila in intervencije – zdaj zagotavlja, da nekmetijska zemljišča niso vključena v referenčno površino v LPIS in da so ugotovljeni posamezni primeri posledica napak pri razlaganju posnetkov. V skladu z APIA „se neupravičeno izplačana plačila izterjajo po veljavnem postopku[18]“.

V petih državah članicah – v Bolgariji, na Nizozemskem, v Grčiji, Romuniji in Španiji – je Sodišče ugotovilo tudi specifične slabosti pri posodabljanju LPIS[19]. Štiri od petih, ki jih omenja Sodišče, so poročale, da je bilo posodabljanje podatkovne zbirke sestavni del njihovega programa vzdrževanja, Grčija in Romunija pa sta poročali o rednih letnih posodabljanjih[20]. V odgovor na vprašanje v Prilogi III vprašalnika o pobudah, sprejetih za izboljšanje upravljavskih in kontrolnih sistemov za kmetijske odhodke, predvsem na področju razvoja podeželja, so druge države članice poudarile dejstvo, da izboljšanje LPIS ostaja prednostna naloga. 13 od 22 držav, ki so odgovorile na vprašalnik, je poudarilo konkretne primere pobud, sprejetih za izboljšanje LPIS. Med temi državami so Irska, Italija, Združeno kraljestvo, Portugalska, Luksemburg in Poljska.

Poleg izboljšav LPIS v več državah članicah je večina držav članic odgovorila, da so v zadnjem letu sprejele pobude za nadaljnje izboljšanje upravljavskih in kontrolnih sistemov za kmetijske odhodke ter za povečanje uspešnosti izvedenih pregledov, predvsem na področju razvoja podeželja. Te izboljšave so zajemale razvoj in okrepitev različnih informacijskih sistemov v številnih državah. Slovenija je na primer navedla, da je organ upravljanja za njen program razvoja podeželja za obdobje 2007–2013 v letu 2010 pripravil pilotni projekt elektronskega oddajanja vlog „e-PRP“ za ukrep 121 – Posodabljanje kmetijskih gospodarstev, namenjen pospešitvi in povečanju uspešnosti upravljanja vlog. Vlagatelji zdaj naredijo manj napak pri pripravi elektronskih vlog in posledično se porabi manj časa za administrativna preverjanja, kar zmanjšuje delovno obremenitev plačilne agencije ter hkrati zagotavlja uspešne kontrole[21]. Tudi Latvija je poročala o izboljšavah informacijskih sistemov; v informacijskem sistemu za razvoj podeželja je bil na primer vzpostavljen katalog cen zaradi lažjega primerjanja in vrednotenja cen med oddanimi vlogami[22].

4. Izboljšanja, ki so jih države članice izvedle na področju deljenega upravljanja – kohezija, energetika in promet

4.1 Okrepljena navodila in usposabljanje

Priloga III vprašalnika je vsebovala predvsem vprašanja o koheziji, energetiki in prometu (poglavje 4), v tem pododdelku poročila pa je podana podrobna analiza odgovorov držav članic na ta vprašanja.

Sodišče je v svojem poročilu ugotovilo, da bi lahko države članice na področju politik kohezija, energetika in promet (pred potrditvijo odhodkov Komisiji) odkrile in popravile vsaj nekatere napake pri 58 % transakcij, na katere so vplivale napake[23]. Države članice so bile v Prilogi III naprošene, da podajo svoje pripombe na to ugotovitev. Podale so jih skoraj vse in 63 % jih je odgovorilo, da so najučinkovitejši način preprečevanja nepravilnosti boljša navodila za upravičence. Med drugimi načini izboljšanja so bili strožji dokumentacijski pregledi in večje število preverjanj na kraju samem. Dodatni predlogi držav članic so zajemali poenostavitev in razjasnitev pravil in predpisov na nacionalni ravni in na ravni EU (glej oddelek 4.1 o poenostavitvi za nadaljnjo analizo poenostavitve, kot jo predlagajo države članice). V tabeli spodaj so navedene podrobnosti o številu držav članic, ki so izbrale posamezno možnost. Nekatere države članice so izbrale več kot eno možnost in večina je izbrala kombinacijo (a) boljših navodil za upravičence in (b) strožjih dokumentacijskih pregledov.

Q2 – Kohezija, energetika in promet

Sodišče v poglavju o koheziji (odstavek 4.25) meni, da so imeli organi držav članic na voljo dovolj informacij, da bi lahko (pred potrditvijo odhodkov Komisiji) odkrili in popravili vsaj nekatere napake pri 58 % transakcij, na katere so vplivale napake. Katere ukrepe bi lahko po vašem mnenju sprejeli za izboljšanje stanja? || Število držav članic || % držav članic

(a) izboljšanje navodil upravičencem za preprečevanje nepravilnosti || 18 || 67 %

(b) strožji dokumentacijski pregledi zahtevkov, ki jih predložijo upravičenci || 15 || 56 %

(c) povečanje števila preverjanj operacij na kraju samem pred potrditvijo || 11 || 41 %

(d) drugi predlogi || 7 || 26 %

Sodišče je za področje kohezije prav tako ugotovilo, da so popolnoma neupravičeni projekti predstavljali 35%, povsem neupravičeni stroški pa 33 % ocenjene stopnje napake za to poglavje. Poleg tega je Sodišče tudi ugotovilo, da je prišlo do hudih kršitev pravil o javnih naročilih na ravni EU in nacionalni ravni ter da so te kršitve predstavljale 22 % ocenjene stopnje napake[24].

Države članice so kot najboljše sredstvo za reševanje teh ključnih vprašanj navedle programe usposabljanja. V primeru povsem neupravičenih projektov je 78 % držav članic navedlo, da je potrebnega več usposabljanja za uslužbence v nacionalnih ali regionalnih organih ali organih upravljanja in posredniških telesih, 56 % od teh pa jih je poudarilo, da mora biti to ciljno usmerjeno.

Irska je v svojem odgovoru pomembnost vprašanja še poudarila s tem, ko je navedla, da bi bil najučinkovitejši način za zagotovitev koristnosti teh programov, poskrbeti, da so: ''ciljno usmerjeni/pripravljeni po meri na različnih ravneh kaskade finančnega poslovodenja in kontrole z rednimi osvežitvenimi tečaji[25]“. Poleg tega je izzive vprašanja usposabljanja poudarila tudi Nemčija, in sicer je navedla, da „lahko zajemanje vseh področij, na katerih so mogoče kršitve, v usposabljanje predstavlja precejšnje težave[26]“.

Podobno je za neupravičene stroške večina držav članic (78 %) kot rešitev poudarila navodila in usposabljanje na ravni upravičencev. Za javna naročila je še večje število držav (81 %) izbralo usposabljanje za uslužbence nacionalnih ali regionalnih organov ali organov upravljanja in posredniških teles kot najučinkovitejši način za izboljšanje stanja.

Tako Latvija kot Francija sta navedli, da trenutno sprejemata pobude za dopolnitev usposabljanja, ki se že zagotavlja.

Latvija je v svojem odgovoru navedla, da „institucije, ki sodelujejo pri upravljanju sredstev EU, sodelujejo z uradom za javna naročila (PPB) in državno zakladnico, da bi organizirale redna usposabljanja na področju javnih naročil za uslužbence. Od leta 2012 bo preverjanja pred oddajo javnega naročila, poleg PPB, izvajala odgovorna institucija/inštitut za sodelovanje (RI/CI), kar bo zmanjšalo/preprečilo kršitve na področju javnih naročil[27]“.

Francija je predlagala, da bo francosko ministrstvo za notranje zadeve od prvega četrtletja 2012 organiziralo programe usposabljanja s specifičnimi temami (npr. upravičenost in odhodki). Ti programi usposabljanja bodo na voljo uslužbencem iz nacionalnih in regionalnih organov upravljanja[28].

V poglavju o koheziji je Sodišče navedlo tudi več slabosti, ugotovljenih v revizijskih organih v državah članicah[29].

Države članice so pokazale jasno preferenco za dva ukrepa za izboljšanje: (1) uporabo podrobnih kontrolnih seznamov, ki pokrivajo vsa tveganja za pravilnost odhodkov, in (2) specifična navodila Komisije glede obsega preverjanj in revizijskih pregledov, ki jih je treba izvesti, ter za poročanje ugotovitev. Z uporabo standardne metodologije vzorčenja in prestrukturiranje usposabljanja za revizijske organe je soglašalo samo 7 % držav članic.

Poleg ukrepov, predlaganih v vprašalniku (Priloga III), so države članice dodale še nekaj pripomb na to temo. Nekatere države članice so izrazile pomisleke glede delovanja revizijskih organov. Nemčija je na primer v svojem odgovoru poudarila „visoke zahteve“ za revizijske organe, vendar je dodala, da hkrati obstajajo nekatera področja negotovosti, npr.: vzorčenje za male populacije. Nemški organi so prišli do zaključka, da:

„bi morala Komisija zlasti partnersko sodelovati (z revizijskimi organi) in podrobneje preučiti specifične izkušnje revizijskih organov z vidika prakse in konteksta[30]“.

Litovski organi so izpostavili kadrovsko vprašanje kot šibko področje za njihove revizijske organe ter navedli, da sta potrebna „izboljšanje ravni usposobljenosti revizijske institucije ter uporaba ustreznih ukrepov, da se zagotovi manjše menjavanje zaposlenih[31]“.

Francija pa je potrdila, da slabost v njenih revizijskih organih ni bila problematično vprašanje[32].

4.2 Poenostavitev

Precejšnje število držav članic je glede poenostavitve že uvedlo pobude, namenjene poenostavitvi izvajanja programov EU v tekočem programskem obdobju 2007–2013. Estonija in Portugalska sta priznali pomembnost poenostavitve v okviru Evropskega socialnega sklada (ESS). Estonija je navedla, da „so v Estoniji uvedli dvanajst različnih stopenj za povračilo odhodkov iz ESS na podlagi standardiziranih enotnih cen[33]“. Tudi Portugalska je poudarila, da „je bil informacijski sistem ESS (SIIFSE) ključni instrument poenostavitve, izveden na Portugalskem v tem programskem obdobju[34]“.

Večina držav (skupno 20) je izjavila, da so največje možnosti za poenostavitev v pravilih EU in ne toliko v nacionalnih pravilih. Kljub temu se jih je precejšnje število (skupno 11) strinjalo, da so tudi v nacionalnih pravili še možnosti za poenostavitev. Prav tako bi večina držav članic, kot so navedle v svojih odgovorih in je razvidno iz spodnjega diagrama, v vsaj minimalni meri uporabila pavšalne zneske in povprečnine.

Nekatere države članice so v svojih odgovorih izpostavile izzive, povezane s poenostavitvijo. Irska je na primer navedla:

„Glavni del kakršne koli poenostavitve za upravljanje in upravičence je omogočanje prožnosti, kjer je le mogoče. Zato bi morali biti vsi predlogi za poenostavitev pravil Komisije izbirni in ne obvezni. Vendar je na ravni držav članic potrebno ravnovesje, saj bi lahko prožnejši pristop k specifičnim operacijam pomenil poenostavitev za upravičence, ne pa nujno tudi za upravljanje, saj bi bili potrebni večji kadrovski viri za upravljanje kot pri določitvi splošnih nacionalnih pravil[35]“.

5. Zaključek

Rezultati letnega poročila Sodišča za leto 2010 spodbudno kažejo, da je skupna najverjetnejša stopnja napake za vso porabo EU pod 4 %. Rezultati so zlasti pozitivni za politike, ki jih neposredno upravlja Komisija. Področja politik, kot so raziskave in druge notranje politike, zunanja pomoč, razvoj in širitev ter upravni in drugi odhodki, kažejo stalno izboljšanje.

Na področju politik kmetijstvo in naravni viri je stanje ostalo razmeroma stabilno s stopnjo napake blizu 2-odstotnega praga pomembnosti. Na področju politik kohezija, energetika in promet je pomembno poudariti, da je bila stopnja napake še vedno nižja od stopenj za DAS za leta 2006–2008. To kaže, da so upravljavski in kontrolni sistemi na tem področju politik sicer še vedno samo delno uspešni, vendar v tem programskem obdobju delujejo učinkoviteje, kot so v prejšnjem.

Odgovori držav članic na poročilo kažejo, da si neprekinjeno prizadevajo za izboljšanje upravljanja sredstev EU. V njih so izpostavile več sprejetih pobud in izrazile svojo zavezanost nadaljnjim izboljšavam. Poenostavitev in usposabljanje na vseh ravneh ostajata prvi prednostni nalogi. Poleg tega so nekatere države članice dodale še nekaj predlogov v zvezi z zagotavljanjem učinkovitega upravljanja sredstev EU in preglednejšim postopkom podelitve razrešnice.

[1] UL L 390, 30.12.2006 – člen 143(6) finančne uredbe.

[2] Priloga 1.1, Del 2, odstavek 13.

[3] Poročilo ERS za leto 2010, odstavek 1.11, str. 17.

[4] Poročilo ERS za leto 2010, odstavek 5.35, str. 149, in odstavek 6.48, str. 183.

[5] Integrirani administrativni in kontrolni sistem.

[6] Poročilo ERS za leto 2010, odstavek 1.13, str. 17.

[7] Poročilo ERS za leto 2010, odstavka 1.15–1.16, str. 19.

[8] SWD, Priloga III, Del B, str. 89.

[9] SWD, Priloga III, Del B, str. 90.

[10] SWD, str. 6.

[11] SWD str. 6–7.

[12] Poročilo ERS za leto 2010, odstavek 2.22, str. 49.

[13] SWD, str. 11–21.

[14] Komisija opaža, da je bila večina količinsko opredeljivih napak, ki jih je ugotovilo Sodišče, finančno relativno majhnih in da so se v glavnem nanašale na majhne razlike pri ponovni meritvi parcel, ki jo je izvedlo Sodišče (poročilo ERS za leto 2010, odstavek 3.19, str. 78).

[15] Poročilo ERS za leto 2010, odstavek 3.31, str. 83.

[16] SWD, str. 31.

[17] SWD, str. 31–32.

[18] SWD, str. 29.

[19] Poročilo ERS za leto 2010, odstavek 3.32, str. 84.

[20] SWD, str. 31–32.

[21] SWD, Priloga III, 83–84.

[22] SWD, Priloga III, 71–72.

[23] Poročilo ERS za leto 2010, odstavek 4.25, str. 109.

[24] Poročilo ERS za leto 2010, odstavki 4.20, 4.29, 4.26, str. 107–109.

[25] SWD, Priloga III, str. 70–71.

[26] SWD, Priloga III, str. 65–66.

[27] SWD, Priloga III, str. 71–72.

[28] SWD, Priloga III, str. 65.

[29] Poročilo ERS za leto 2010, odstavek 4.38, str. 115.

[30] SWD, Priloga III, str. 65–66.

[31] SWD, Priloga III, str. 76–77.

[32] SWD, Priloga III, str. 65.

[33] SWD, Priloga III, str. 64.

[34] SWD, Priloga III, str. 79–81.

[35] SWD, Priloga III, str. 70–71.