PRIPOROČILO EVROPSKE CENTRALNE BANKE

z dne 16. julija 2004

o zahtevah Evropske centralne banke za statistično poročanje na področju statistike plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb ter predloge za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti

(ECB/2004/16)

(2004/C 292/05)

SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –

ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 5.1 in tretje alinee člena 34.1 Statuta,

ob upoštevanju naslednjega:

Evropski sistem centralnih bank (ESCB) za izpolnitev svojih nalog zahteva celovito in zanesljivo statistiko plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb ter predlogo za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti, ki prikazujeta glavne postavke, ki vplivajo na denarne pogoje in devizne trge v euro območju. Statistične zahteve Evropske centralne banke (ECB) na tem področju so določene v Smernici ECB/2004/15 z dne 16. julija 2004 za statistično poročanje na področju statistike plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb ter predloge za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti (1) .

Prvi stavek člena 5.1 Statuta zahteva, da ECB ob pomoči nacionalnih centralnih bank (NCB) zbira bodisi od pristojnih organov, ki niso NCB, bodisi neposredno od gospodarskih subjektov statistične informacije, ki so potrebne za izpolnjevanje nalog ESCB. Drugi stavek člena 5.1 določa, da v te namene ECB sodeluje z institucijami ali organi Skupnosti in s pristojnimi organi držav članic ali tretjih držav ter z mednarodnimi organizacijami.

Informacije, ki so potrebne za izpolnjevanje zahtev ECB na področju statistike plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb, lahko zbirajo in/ali urejajo pristojni organi, ki niso NCB. Zato nekatere od nalog, ki jih je treba izpolniti, da se zadosti tem zahtevam, zahtevajo sodelovanje med ECB ali NCB in takimi pristojnimi organi, v skladu s členom 5.1 Statuta. Člen 4 Uredbe Sveta (ES) št. 2533/98 z dne 23. novembra 1998 o zbiranju statističnih informacij s strani Evropske centralne banke (2) zahteva, da se države članice same organizirajo na področju statistike in polno sodelujejo z ESCB, da zagotovijo izpolnjevanje obveznosti, ki izhajajo iz člena 5 Statuta.

V primerih, ko v skladu z nacionalnimi pravili in uveljavljeno prakso poročevalske enote poročajo pristojnim organom, ki niso NCB, morajo ti organi in njihove NCB sodelovati med seboj, da se zagotovi izpolnjevanje statističnih zahtev ECB. Potrebne informacije na področju statistike plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb zbirata in urejata Central Statistics Office (CSO) na Irskem in Ufficio Italiano dei Cambi (UIC) v Italiji. Da bi izpolnili navedene statistične zahteve, morajo Central bank and Financial Services Authority of Ireland in CSO ter Banca d'Italia in UIC medsebojno sodelovati. Tako sodelovanje mora vključevati ustanovitev stalne strukture za prenos podatkov, razen, če je isti rezultat že dosežen z nacionalno zakonodajo. Na podlagi italijanske zakonodajne uredbe št. 319/9 z dne 26. avgusta 1998 (3) je UIC izvršilno telo centralne banke Banca d'Italia.

Kot je določeno v členu 4(3) Smernice ECB/2004/15, bo ECB v primerih, če so viri statističnih informacij, ki so označene kot zaupne, pristojni organi, ki niso NCB, uporabila take informacije izključno za izvajanje statističnih nalog, povezanih z ESCB, razen, če je poročevalska enota ali druga pravna ali fizična oseba, subjekt ali podružnica, ki je predložila informacije, pod predpostavko, da jo je mogoče prepoznati, izrecno dala svoje soglasje k uporabi takih informacij za druge namene.

Podatke o mesečni in četrtletni statistiki plačilne bilance ter četrtletni in letni statistiki stanja mednarodnih naložb, ki prikazujejo glavne postavke, ki vplivajo na denarne pogoje in devizne trge v euro območju, je treba pravočasno posredovati centralni banki Central bank and Financial Services Authority of Ireland in centralni banki Banca d'Italia. V ta namen je treba zahtevane statistične informacije posredovati na način, dogovorjen s posamezno NCB ali, če dogovorjenega načina ni, na ali pred 30. delovnim dnem, ki sledi mesecu, na katerega se nanašajo podatki, za mesečne podatke o plačilni bilanci, v treh mesecih od konca četrtletja, na katerega se nanašajo podatki, za četrtletne podatke o plačilni bilanci in stanju mednarodnih naložb ter v devetih mesecih od datuma, na katerega se nanašajo letni podatki o stanju mednarodnih naložb.

Centralizirana baza vrednostnih papirjev (Centralised Securities Database - CSDB), ki se bo v prihodnosti uporabljala za različne namene, tako statistične (urejanje in priprava statistike) kot nestatistične (ekonomska analiza, analiza finančne stabilnosti ali analiza poslovanja), bo dostopna NCB. Podatki bodo na voljo tudi drugim pristojnim organom, ki niso NCB, ob upoštevanju morebitnih pravnih omejitev. To jim bo zlasti pomagalo pri pripravi zahtevanih podatkov za pripravo statistike o transakcijah in stanju naložb euro območja v vrednostne papirje. S kombiniranjem informacij iz CSDB s podatki, zbranimi po posameznih vrednostnih papirjih, bi moralo biti zlasti mogoče natančno pripraviti podatke o transakcijah in stanjih naložb v vrednostne papirje za vrednostne papirje, ki so jih izdali rezidenti euro območja in jih imajo rezidenti v drugih državah euro območja. To bo končno omogočilo pripravljanje podatkov o obveznostih euro območja iz naložb v vrednostne papirje po sektorski razčlenitvi.

Vzpostaviti je treba postopek za učinkovito izvajanje tehničnih sprememb prilog k temu priporočilu pod pogojem, da te spremembe ne spremenijo osnovnega konceptualnega okvirja niti ne vplivajo na breme poročanja poročevalskih enot v državah članicah. V tem postopku se bodo upoštevala stališča Odbora ESCB za statistiko. NCB in drugi pristojni nacionalni organi lahko take tehnične spremembe prilog k temu priporočilu predlagajo preko Odbora za statistiko in njegove pristojne delovne skupine.

Po sprejetju Priporočila ECB/2003/8 z dne 2. maja 2003 o statističnih zahtevah Evropske centralne banke za poročanje na področju statistike plačilne bilance, stanja mednarodnih naložb in mednarodne likvidnosti (4) , je bil dosežen občuten napredek glede novih zahtev ter metod zbiranja in urejanja podatkov v euro območju. Zato je treba Priporočilo ECB/2003/8 nadomestiti s tem priporočilom –

SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

Člen 1

Opredelitev pojmov

V tem priporočilu imajo spodaj navedeni izrazi naslednje pomene:

„euro območje“ pomeni gospodarsko ozemlje sodelujočih držav članic in ECB. Ozemlja, ki so del držav članic euro območja ali države, ki so z njimi povezane, so navedene v tabeli 10 Priloge III,

Pojma „čezmejna stanja“ in „čezmejne transakcije“ v obsegu, ki je potreben za pripravljanje računa naložb v vrednostne papirje in računa prihodkov od naložb v vrednostne papirje v statistiki plačilne bilance ter računa naložb v vrednostne papirje v statistiki stanja mednarodnih naložb za območje, vključujeta tudi stanja in transakcije v zvezi s terjatvami ali obveznostmi rezidentov euro območja v razmerju do rezidentov drugih držav članic euro območja,

„čezmejna stanja“ pomenijo stanje finančnih terjatev in obveznosti do rezidentov zunaj euro območja. Čezmejna stanja zajemajo tudi (i) zemljišča, druga opredmetena neproizvedena sredstva in druge nepremičnine, ki se fizično nahajajo zunaj euro območja in so v lasti rezidentov euro območja ali pa se nahajajo v euro območju in so v lasti rezidentov zunaj euro območja; in (ii) denarno zlato in posebne pravice črpanja (Special Drawing Rights - SDR) v lasti rezidentov euro območja.

euro„rezervna imetja“ pomenijo visoko likvidne in prometne terjatve ter terjatve do kreditno sposobnih subjektov, ki jih ima Eurosistem do rezidentov zunaj euro območja v valutah, različnih od evra, ter zlato, stanje rezerv pri MDS in imetja SDR,

„druga devizna imetja“ pomenijo (i) terjatve, ki jih ima Eurosistem do rezidentov euro območja v valutah, različnih od eura; in (ii) terjatve, ki jih ima Eurosistem do rezidentov zunaj euro območja v valutah, različnih od eura, ki ne ustrezajo merilom likvidnosti, prometnosti in kreditne sposobnosti za rezervna imetja.

„obveznosti, povezane z rezervami“ pomenijo pričakovana in potencialna kratkoročna neto črpanja Eurosistema, podobna rezervnim imetjem in drugim deviznim imetjem Eurosistema,

„predloga za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti“ pomeni statistično poročilo, ki z ustrezno razčlenitvijo izkazuje stanja rezervnih imetij, drugih deviznih imetij in obveznosti, povezanih z rezervami, ki jih ima Eurosistem na referenčni datum,

Člen 2

Posredovanje statističnih informacij NCB

1. V delu, v katerem je zbiranje statističnih informacij o čezmejnih transakcijah in stanjih zaupano naslovnikoma tega priporočila, bo vsak od njiju zagotovil, da bodo te informacije pravočasno na voljo posamezni NCB. V ta namen je treba, če ni s posamezno NCB drugače dogovorjeno, zahtevane statistične informacije prenesti na ali pred 30. delovnim dnem, ki sledi mesecu, na katerega se nanašajo podatki, za mesečne podatke o plačilni bilanci, v treh mesecih od konca četrtletja, na katerega se nanašajo podatki, za četrtletne podatke o plačilni bilanci in stanju mednarodnih naložb ter v devetih mesecih od datuma, na katerega se nanašajo podatki, za letne podatke o stanju mednarodnih naložb.

2. Informacije bodo dane na voljo v skladu s statističnimi standardi in zahtevami ECB, ki se nanašajo na statistiko plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb, kot so določeni v Prilogah I, II, III, IV, V in VII tega priporočila. Brez poseganja v naloge spremljanja, ki jih izvaja ECB in so določene v Prilogi VI tega priporočila, bosta naslovnika tega priporočila spremljala kakovost in zanesljivost statističnih informacij, ki se dajo na voljo posamezni NCB.

Člen 3

Stalno sodelovanje

Naslovnika tega priporočila bosta s svojima NCB v pisni obliki vzpostavila primerne načine sodelovanja, da bo zagotovljena stalna struktura prenosa podatkov, ki bo izpolnila statistične standarde in zahteve ECB, razen če je isti rezultat že dosežen z nacionalno zakonodajo.

Člen 4

Poenostavljeni postopek spreminjanja

Izvršilni odbor ECB ima ob upoštevanju stališč Odbora za statistiko pravico izvesti tehnične spremembe prilog k temu priporočilu pod pogojem, da te spremembe ne spremenijo osnovnega konceptualnega okvirja niti ne vplivajo na breme poročanja poročevalskih enot v državah članicah.

Člen 5

Končne določbe

1. S tem priporočilom se nadomesti Priporočilo ECB/2003/8.

2. To priporočilo je naslovljeno na CSO na Irskem in na UIC v Italiji.

(1) UL L 354, 30.11.2004.

(2) UL L 318, 27.11.1998, str. 8.

(3) Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana, št. 206 z dne 4.9.1998.

(4) UL C 126, 28.5.2003, str. 7.

Pri posredovanju podatkov o transakcijah in stanjih, ki se nanašajo na imetja naložb v vrednostne papirje euro območja, razčlenjenih po sektorju izdajatelja, ki je rezident euro območja, kakor je določeno v Prilogi II, oddelki 1.1, 1.2 in 3, ter v Prilogi III, tabele 1, 2, 4 in 5, je uporaba ocenjenih vrednosti dovoljena, dokler sistemi zbiranja podatkov o naložbah v vrednostne papirje po posameznih vrednostnih papirjih ne postanejo obvezni.

Ocena kakovosti podatkov o transakcijah in stanjih naložb v vrednostne papirje, kakor tudi o s tem povezanih prihodkih, je odvisna od zadostnega zajetja informacij o vrednostnih papirjih v Centralizirani bazi vrednostnih papirjev (Centralised Securities Database - CSDB). ECB kot upravljavka CSDB spremlja, ali je od junija 2006 naprej zajetje informacij o vrednostnih papirjih zadostno, da lahko NCB ali drugi pristojni organi, kjer to pride v upoštev, v celoti izpolnijo standarde kakovosti, ki so opredeljeni v Prilogi VII, kot tudi druga merila kakovosti, opredeljena v tem priporočilu.

Brez poseganja v naloge spremljanja, ki jih izvaja ECB in so določene v Prilogi VI, NCB zagotavljajo, kjer to pride v upoštev, v sodelovanju s pristojnimi organi, ki niso NCB, spremljanje in ocenjevanje kakovosti statističnih informacij, ki so bile dane na voljo ECB. ECB na podoben način ocenjuje podatke, ki se nanašajo na plačilno bilanco, statistiko stanja mednarodnih naložb in mednarodne rezerve euro območja. Ocenjevanje se izvede pravočasno. Izvršilni odbor ECB letno poroča Svetu ECB o kakovosti podatkov.

Podatki o transakcijah in stanjih dolžniških vrednostnih papirjev, razčlenjeni po valuti izdaje in po sektorju izdajatelja, se dajo na voljo ECB v šestih mesecih od konca obdobja, na katero se podatki nanašajo.

Zahtevani podatki o plačilni bilanci se dajo na voljo mesečno in četrtletno. Četrtletni podatki o plačilni bilanci vključujejo geografsko razčlenitev nasprotnih strank, navedeno v tabeli 9 Priloge III. Zahtevani podatki iz predloge za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti se dajo na voljo po stanju na koncu meseca, na katerega se nanašajo. Zahtevani podatki o stanju mednarodnih naložb se dajo na voljo četrtletno in letno. Letni podatki o stanju mednarodnih naložb vključujejo geografsko razčlenitev nasprotnih strank, navedeno v tabeli 9 Priloge III.

Zahtevani podatki o mesečnih in četrtletnih transakcijah ter četrtletnih in letnih stanjih se dajo na voljo ECB, kakor je določeno v Prilogah II, III in IV, ki so v skladu s trenutno veljavnimi mednarodnimi standardi, zlasti tistimi iz pete izdaje Priročnika Mednarodnega denarnega sklada za izdelavo plačilne bilance (International Monetary Fund Balance of Payments Manual). Še posebej se zahtevani podatki o transakcijah in stanjih, ki se nanašajo na imetja naložb v vrednostne papirje euro območja, razčlenjeni po sektorju izdajatelja, ki je rezident euro območja, dajo na voljo, kakor je določeno v Prilogi II, oddelki 1.1, 1.2 in 3, ter v Prilogi III, tabele 1, 2, 4 in 5.

Podatki se pospremijo z razpoložljivimi informacijami o posameznih pomembnejših dogodkih in o razlogih za popravke, kadar je sprememba podatkov zaradi takšnih dogodkov in popravkov znatna ali kadar tako zahteva ECB.

NCB dajo Evropski centralni banki (ECB) na voljo podatke o čezmejnih transakcijah, stanjih rezervnih imetij, drugih deviznih imetjih, obveznostih, povezanih z rezervami, in čezmejnih stanjih, ki so potrebni, da ECB pripravi agregatno statistiko plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb ter predlogo za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti za euro območje. Podatki se dajo na voljo v rokih iz tabele 13 Priloge III.

Od konca marca 2008 naprej zbirajo NCB (in drugi pristojni nacionalni statistični organi, kjer je to primerno) vsaj četrtletna stanja imetij in obveznosti iz naložb v vrednostne papirje po posameznih vrednostnih papirjih v skladu z enim od modelov, navedenih v tabeli v Prilogi VII.

NCB morajo predložiti podatke o četrtletnih in letnih imetjih za postavke „neposredne naložbe“, „imetja naložb v vrednostne papirje“ in „ostale naložbe“ z enako sektorsko razčlenitvijo, kakor se uporablja za četrtletne tokove plačilne bilance.

Pri mesečni in četrtletni plačilni bilanci se od NCB zahteva, da v svoji statistiki stanja mednarodnih naložb razlikujejo med imetji v razmerju do sodelujočih držav članic in vsemi drugimi zunanjimi stanji. V računih naložb v vrednostne papirje se zahteva razlikovanje med imetji vrednostnih papirjev, ki so jih izdali rezidenti euro območja, in vrednostnih papirjev, ki so jih izdali rezidenti zunaj euro območja. Statistika o neto imetjih naložb v vrednostne papirje euro območja se pripravi s seštetjem sporočenih neto imetij vrednostnih papirjev, ki so jih izdali rezidenti zunaj euro območja. Statistika o neto obveznostih euro območja iz naložb v vrednostne papirje se pripravi kot s konsolidacijo neto skupnih nacionalnih obveznosti in neto imetij vrednostnih papirjev, ki so jih izdali in kupili rezidenti euro območja.

Zajetje podatkov o stanju mednarodnih naložb mora biti čimbolj usklajeno z zajetjem za četrtletne tokove plačilne bilance. Koncepti, opredelitve in razčlenitve so v skladu s tistimi, ki se uporabljajo za četrtletne tokove plačilne bilance. Podatki o stanju mednarodnih naložb morajo biti, kolikor je mogoče, v skladu z drugimi statistikami, kot so denarna in bančna statistika, finančni računi in nacionalni računi.

Pravilno izravnavanje finančnih tokov in stanja euro območja zahteva razlikovanje med spremembami vrednosti, ki nastanejo zaradi cen, zaradi sprememb deviznih tečajev in zaradi ostalih prilagoditev.

Stanje mednarodnih naložb prikazuje finančno stanje na koncu referenčnega obdobja, vrednoteno na podlagi cen ob koncu obdobja. Spremembe v vrednosti stanja so lahko posledica naslednjih dejavnikov. Prvič, del sprememb vrednosti med referenčnim obdobjem bodo povzročile finančne transakcije, ki se opravijo in knjižijo v plačilni bilanci. Drugič, del sprememb stanj na začetku in na koncu določenega obdobja bodo povzročile spremembe cen prikazanih finančnih terjatev in obveznosti. Tretjič, če je stanje nominirano v valutah, ki so različne od obračunske enote, uporabljene za prikaz stanja mednarodnih naložb, bodo na vrednosti vplivale tudi spremembe v tečajih do drugih valut. Končno, vse druge spremembe, ki jih ne povzročijo zgoraj navedeni dejavniki, se bodo štele kot posledica „ostalih prilagoditev“.

Stanje mednarodnih naložb je poročilo o zunanjih terjatvah in obveznostih euro območja kot celote za potrebe analize denarne politike in deviznega trga. Zlasti prispeva k oceni zunanje občutljivosti držav članic in k spremljanju razvoja v zvezi z imetji likvidnih sredstev v tujini s strani sektorja imetnikov denarja. Te statistične informacije so ključne za pripravo računa ostalega sveta v četrtletnih finančnih računih euro območja in lahko pomagajo tudi pri pripravi tokov plačilne bilance.

Dodatno je treba v skladu s Prilogo III, tabela 3, oddelki II do IV poročati informacije o pričakovanih in potencialnih kratkoročnih neto črpanjih Eurosistema, povezanih z rezervnimi imetji in drugimi deviznimi imetji Eurosistema, tako imenovane „obveznosti, povezane z rezervami“.

Terjatve do nerezidentov, nominirane v eurih, in stanja v tuji valuti, katerih imetniki so vlade sodelujočih držav članic, se ne štejejo za rezervna imetja; taki zneski se knjižijo pod postavko „ostale naložbe“, če predstavljajo terjatve do rezidentov zunaj euro območja.

Imetja Eurosistema v tuji valuti, ki niso ustrezajo tej opredelitvi, in sicer (i) terjatve do rezidentov euro območja; in (ii) terjatve do rezidentov zunaj euro območja, ki ne ustrezajo merilom likvidnosti, prometnosti in kreditne sposobnosti, so vključena v postavki „druga devizna imetja“ v predlogi za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti (Priloga III, tabela 3, oddelek I.B).

Rezervna imetja euro območja so visoko likvidne in prometne terjatve ter terjatve do kreditno sposobnih subjektov, ki jih imajo ECB (t.i. združene rezerve, „pooled reserves“) in NCB (t.i. nezdružene rezerve, „unpooled reserves“) do rezidentov zunaj euro območja in so nominirane v tujih valutah (t.j. v valutah, različnih od eura), zlato, stanje rezerv pri MDS in imetja SDR. Vključujejo lahko stanja v izvedenih finančnih instrumentih. Podatki o rezervnih imetjih se pripravijo na bruto podlagi brez neto izravnave obveznosti, povezanih z rezervami. Razčlenitev podatkov, ki se zahteva od NCB, je predstavljena v Prilogi III, tabela 3, oddelek I.A.

Predloga za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti je mesečno poročilo o rezervnih imetjih, drugih deviznih imetjih in obveznostih, povezanih z rezervami, ki jih imajo NCB in ECB, ki sledi predstavitvi skupne predloge MDS in Banke za mednarodne poravnave (BIS) za dajanje podatkov o „Mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti“ (International Reserves and Foreign Currency Liquidity). Te informacije dopolnjujejo podatke o rezervnih imetjih, ki so vključena v statistiko plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb euro območja.

Za neposredne naložbe morajo NCB na četrtletni ravni predložiti sektorsko razčlenitev „MFI (razen centralnih bank)/ne-MFI“. Za „imetja naložb v vrednostne papirje“ in „ostale naložbe“ sledi razčlenitev poročil glede na institucionalne sektorje standardnim elementom MDS, ki zajemajo (i) denarne organe; (ii) MFI (razen centralnih bank); (iii) državo; in (iv) ostale sektorje.

NCB morajo v svoji četrtletni statistiki plačilne bilance razlikovati med transakcijami s sodelujočimi državami članicami in vsemi drugimi zunanjimi transakcijami. Kakor pri mesečnih podatkih se zahteva razlikovanje med transakcijami z vrednostnimi papirji, ki so jih izdali rezidenti euro območja, in vrednostnimi papirji, ki so jih izdali rezidenti zunaj euro območja, tudi za četrtletne podatke s področja naložb v vrednostne papirje. Statistika o neto transakcijah imetij naložb v vrednostne papirje euro območja se pripravi s seštetjem sporočenih neto transakcij z vrednostnimi papirji, ki so jih izdali rezidenti zunaj euro območja. Statistika o neto transakcijah obveznosti euro območja iz naložb v vrednostne papirje se pripravijo s konsolidacijo neto transakcij skupnih nacionalnih obveznosti in neto transakcij z vrednostnimi papirji, ki so jih izdali in kupili rezidenti euro območja.

V finančnem računu ECB sledi zahtevam iz pete izdaje Priročnika Mednarodnega denarnega sklada (MDS) za plačilno bilanco (IMF Balance of Payments Manual, „priročnik“) za postavko „ostale naložbe“. Spremenjena je predstavitev razčlenitve (t.j. sektor kot prva prioriteta). Ta sektorska razčlenitev pa je v skladu z razčlenitvijo po priročniku, ki daje prednost instrumentom. Kakor pri predstavitvi po priročniku se gotovina in vloge razlikujejo od posojil in drugih naložb.

Četrtletna statistika plačilne bilance je, kolikor je to mogoče, v skladu z mednarodnimi standardi (glej člen 2(3) Smernice ECB/2004/15). Zahtevana razčlenitev četrtletne statistike plačilne bilance je prikazana v tabeli 2 Priloge III. Usklajeni koncepti in opredelitve, ki se uporabljajo v kapitalskem in finančnem računu, so opredeljeni v Prilogi IV.

Cilj četrtletne plačilne bilance euro območja je priskrbeti bolj podrobne informacije, da se omogoči nadaljnja analiza zunanjih transakcij. Ta statistika pomembno prispeva k pripravljanju sektorskih in finančnih računov euro območja in skupnemu objavljanju plačilne bilance EU/euro območja v sodelovanju s Komisijo Evropskih skupnosti (Eurostat).

Od marca 2008 naprej, za transakcije iz januarja 2008, NCB (in drugi pristojni nacionalni organi, če je to primerno) zbirajo podatke o naložbah v vrednostne papirje v skladu z enim od modelov, določenih v tabeli v Prilogi VII.

Statistika o neto transakcijah obveznosti euro območja iz naložb v vrednostne papirje, razčlenjenih po sektorjih, se nato pripravi s konsolidacijo neto skupnih nacionalnih obveznosti posameznih sektorjev in ustreznih neto transakcij z vrednostnimi papirji, ki so jih izdali in kupili rezidenti euro območja.

za ostale naložbe: (i) denarni organi; (ii) MFI (razen centralnih bank); in (iii) država; in (iv) ostali sektorji.

Da se omogoči smiselno združevanje mesečnih podatkov o naložbah v vrednostne papirje, ki se nanašajo na euro območje, je treba razlikovati med transakcijami z vrednostnimi papirji, ki so jih izdali rezidenti euro območja, in transakcijami z vrednostnimi papirji, ki so jih izdali rezidenti zunaj euro območja. Statistika o neto transakcijah imetij naložb v vrednostne papirje euro območja se pripravi s seštetjem sporočenih neto transakcij z vrednostnimi papirji, ki so jih izdali rezidenti zunaj euro območja. Statistika o neto transakcijah obveznosti euro območja iz naložb v vrednostne papirje se pripravi s konsolidacijo neto transakcij skupnih nacionalnih obveznosti in neto transakcij z vrednostnimi papirji, ki so jih izdali in kupili rezidenti euro območja.

Če pride do spremembe članstva euro območja, morajo NCB ustrezno spremeniti opredelitev sestave euro območja po državah od datuma začetka veljavnosti spremembe članstva. NCB euro območja v njegovi prejšnji sestavi in NCB nove sodelujoče države članice oziroma novih sodelujočih držav članic morajo predložiti najboljše možne ocene zgodovinskih podatkov, ki se nanašajo na razširjeno euro območje.

Zahteva za vsako široko skupino transakcij so terjatve in obveznosti (ali krediti in debeti za postavke tekočega računa). V splošnem morajo zato NCB pri zunanjih transakcijah razlikovati med transakcijami z rezidenti drugih držav članic euro območja in transakcijami zunaj euro območja. NCB morajo to dosledno upoštevati.

Glede na kratek rok za predložitev mesečnih podatkov plačilne bilance, njihove visoko agregatne narave in uporabe v namene denarne politike ter za devizne operacije, ECB dovoljuje določen odmik od mednarodnih standardov (glej člen 2(3) Smernice ECB/2004/15), če je to neizogibno. Pri knjiženju se ne zahteva strogo upoštevanje obračunskega ali transakcijskega načela. V dogovoru z ECB lahko nacionalne centralne banke (NCB) predložijo podatke o tekočem računu in finančnem računu na podlagi opravljenih plačil. ECB bo sprejela tudi ocene ali predhodne podatke, če je to potrebno za izpolnitev v roku.

Evropska centralna banka (ECB) zahteva statistiko plačilne bilance z dvema frekvencama: mesečno in četrtletno, glede na ustrezna referenčna koledarska obdobja. Letni podatki se pripravijo kot vsota četrtletnih podatkov, ki so jih sporočile države članice za ustrezno leto. Kolikor je mogoče, bi morala biti statistika plačilne bilance v skladu z drugimi statistikami, ki so bile predložene za izvajanje denarne politike.

(14) Obvezno samo za finančni račun v plačilni bilanci, račune s tem povezanih prihodkov in stanje mednarodnih naložb. Tokovi tekočega računa (razen prihodkov) v razmerju do središč off-shore se lahko poročajo ločeno ali v kategoriji preostalih postavk. Glej sestavo v tabeli 11. Posamična razčlenitev se ne zahteva.

(8) Razčlenitev po sektorjih, ki temelji na (i) imetnikih v euro območju v primeru imetij naložb v vrednostne papirje zunaj euro območja (ekstra); in (ii) izdajateljih v euro območju v primeru imetij naložb v vrednostne papirje in obveznosti iz naslova naložb v vrednostne papirje v euro območju (intra).

(6) Razčlenitev po sektorjih, ki temelji na (i) imetnikih v euro območju v primeru imetij naložb v vrednostne papirje zunaj euro območja (ekstra); in (ii) izdajateljih v euro območju v primeru imetij naložb v vrednostne papirje in obveznosti iz naslova naložb v vrednostne papirje v euro območju (intra).

(4) Razčlenitev po sektorjih, ki temelji na (i) imetnikih v euro območju v primeru imetij naložb v vrednostne papirje zunaj euro območja (ekstra); in (ii) izdajateljih v euro območju v primeru imetij naložb v vrednostne papirje in obveznosti iz naslova naložb v vrednostne papirje v euro območju (intra).

(2) Razčlenitev po sektorjih, ki temelji na (i) imetnikih v euro območju v primeru imetij naložb v vrednostne papirje zunaj euro območja (ekstra); in (ii) izdajateljih v euro območju v primeru imetij naložb v vrednostne papirje in obveznosti iz naslova naložb v vrednostne papirje v euro območju (intra).

Ozemlja, ki so del držav članic euro območja, ali države, ki so z njimi povezane

agregatne kratke in dolge pozicije v opcijah v tujih valutah v razmerju do domače valute

agregatne kratke in dolge pozicije v terminskih poslih in terminskih pogodbah v tujih valutah v razmerju do domače valute (vključno s terminsko pozicijo pri valutnih zamenjavah)

Agregatne kratke in dolge pozicije v opcijah v tujih valutah v razmerju do domače valute

Več kakor tri mesece in do enega leta

Več kakor en mesec in do treh mesecev

2 Agregatne kratke in dolge pozicije v terminskih poslih (forward) in terminskih pogodbah (future) v tujih valutah v razmerju do domače valute (vključno s terminsko pozicijo pri valutnih zamenjavah)

Več kakor tri mesece in do enega leta

Več kakor en mesec in do treh mesecev

PRILOGA IV

KONCEPTI IN OPREDELITVE ZA UPORABO V STATISTIKI PLAČILNE BILANCE IN STANJA MEDNARODNIH NALOŽB TER V PREDLOGI ZA DAJANJE PODATKOV O MEDNARODNIH REZERVAH IN DEVIZNI LIKVIDNOSTI

Za pripravo smiselne agregatne zunanje statistike za euro območje so bili določeni koncepti in opredelitve na področju statistike plačilne bilance (prihodki, kapitalski in finančni račun) in stanja mednarodnih naložb ter predloge za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti. Ti koncepti in opredelitve temeljijo na tako imenovanem „Implementation Package“ (julij 1996) in dodatnih dokumentih, ki jih je potrdil Svet Evropske centralne banke (ECB). Za referenco pri oblikovanju teh konceptov in opredelitev so bili uporabljeni trenutno veljavni mednarodni standardi, kot sta peta izdaja Priročnika za plačilno bilanco (Balance of Payments Manual, v nadaljevanju: „priročnik“) Mednarodnega denarnega sklada (MDS) ter predloga MDS in Banke za mednarodne poravnave za dajanje podatkov o mednarodnih rezervah in devizni likvidnosti (International Reserves and Foreign Currency Liquidity). Najpomembnejši usklajevalni predlogi so navedeni spodaj, v skladu z metodološkimi opombami ECB iz dokumenta „Balance of payments and international investment position of the euro area (including reserves)“, objavljenega na spletni strani: http://www.ecb.int. Dodatni napotki so na voljo v poglavjih 2 in 3 publikacije ECB „European Union balance of payments/international investment position statistical methods“ (v nadaljevanju: „B.o.p. Book“), ki se letno revidira in je na voljo na spletni strani in v tiskani obliki.

1. Koncepti in opredelitve izbranih postavk

1.1 Prihodek od kapitala (glej tudi oddelek 3.4 BoP Book)

Prihodek od kapitala vključuje prihodek iz naslova lastništva rezidenta euro območja nad finančnimi imetji zunaj euro območja (krediti) in simetrično prihodek iz naslova lastništva rezidenta zunaj euro območja nad finančnimi imetji v euro območju (debeti). Če je mogoče izločiti kapitalske dobičke in izgube, se ti obravnavajo ločeno in se ne razvrščajo kot prihodek od kapitala, ampak kot spremembe v vrednosti naložb, ki so posledica sprememb tržnih cen.

Prihodek od kapitala vključuje prihodek od neposrednih naložb, naložb v vrednostne papirje in ostalih naložb ter rezervnih imetij Eurosistema. Neto tokovi, povezani z izvedenimi instrumenti v zvezi z obrestno mero, se v finančnem računu knjižijo pod postavko„izvedeni finančni instrumenti“. Reinvestirani dobički se knjižijo pod postavko „prihodek od neposrednih naložb“. Opredeljeni so kot delež neposrednega investitorja v celotnem konsolidiranem dobičku, ki ga zasluži podjetje, v katero se neposredno vlaga, v danem referenčnem obdobju (po plačilu davkov in obresti ter amortizaciji), zmanjšano za dividende, ki zapadejo v plačilo v referenčnem obdobju, četudi se te dividende nanašajo na dobiček iz preteklih obdobij.

Zahteve za mesečne in četrtletne podatke plačilne bilance so skoraj enake standardnim elementom MDS, kakor so opredeljeni v priročniku. Glavna razlika je, da ECB ne zahteva razčlenitve prihodka od lastniškega kapitala iz naslova neposrednih naložb na razdeljeni in nerazdeljeni dobiček.

Prihodki od obresti se knjižijo na podlagi obračunskega načela (to se ne zahteva za mesečne podatke). Dividende se knjižijo na dan, ko zapadejo v plačilo. Reinvestirani dobički morajo biti knjiženi v obdobju, v katerem se zaslužijo.

1.2 Kapitalski račun (glej tudi oddelek 3.6 BoP Book)

Kapitalski račun zajema kapitalske transferje in pridobitev/odsvojitev neproizvedenih nefinančnih sredstev. Tekoči transferji morajo biti knjiženi v tekočem računu. Kapitalski transferji so sestavljeni iz (i) prenosa lastništva osnovnih sredstev; (ii) prenosa sredstev, ki so povezani ali pogojeni s pridobitvijo ali odsvojitvijo osnovnih sredstev; in (iii) odpisa obveznosti s strani upnikov, ne da bi v zameno prejeli nadomestilo. Kapitalski transferji so lahko v denarju ali v naravi (na primer odpust dolga). Razlika med tekočimi in kapitalskimi transferji je, v praksi, odvisna od uporabe transferjev v državi prejemnici. Pridobitev/odsvojitev neproizvedenih nefinančnih sredstev zajema pretežno neopredmetena sredstva, kot so patenti, najemi ali druge prenosljive pogodbe. Pod to postavko kapitalskega računa se knjiži le nakup/prodaja takih sredstev, ne pa njihova uporaba.

Medtem ko so standardni elementi kapitalskega računa MDS sestavljeni iz sektorske razčlenitve na postavke „država in ostali sektorji“ (z dodatno nadaljnjo razčlenitvijo), ECB pripravlja le okvirni kapitalski račun brez kakršne koli razčlenitve.

1.3 Neposredne naložbe (glej tudi oddelek 3.7 B.o.p. Book)

Neposredne naložbe so kategorija mednarodnih naložb, ki odraža namen rezidenta določenega gospodarstva, da pridobi trajen interes v podjetju, ki je rezident drugega gospodarstva. V skladu z mednarodnimi standardi (MDS) se uporablja „merilo 10-odstotnega lastništva“, da se ugotovi obstoj neposrednega naložbenega razmerja, t.j. trajnega interesa v primeru plačilne bilance/stanja mednarodnih naložb euro območja. Na podlagi tega merila lahko neposredno naložbeno razmerje obstaja med različnimi povezanimi podjetji, ne glede na to, ali povezava vključuje eno verigo ali več verig. To razmerje se lahko razširi na družbe, ki so v razmerju do podjetja, v katero se neposredno vlaga, hčerinske družbe, odvisne družbe teh hčerinskih družb in povezane družbe. Po izvršitvi neposredne naložbe se vsi nadaljnji finančni tokovi/imetja med oziroma v razmerju do povezanih subjektov knjižijo kot transakcije/imetja neposrednih naložb (1).

V skladu s standardi MDS in smernicami Eurostata/OECD se neposredna naložbena razmerja euro območja knjižijo z uporabo načela smeri naložbe, kar pomeni, da se finančne transakcije med neposrednim investitorjem, ki je rezident euro območja, in podjetji, v katere se neposredno vlaga, ki niso rezidenti euro območja, uvrščajo pod neposredne naložbe v tujini. Simetrično se finančne transakcije med rezidentskimi podjetji, v katere se neposredno vlaga, in neposrednimi vlagatelji, ki niso rezidenti euro območja, v plačilni bilanci euro območja uvrščajo pod postavko „neposredne naložbe v državi poročevalki“.

Elementi neposrednih naložb so lastniški kapital, reinvestirani dobički in „ostali kapital“, povezan z različnimi dolžniškimi posli med družbami. Lastniški kapital zajema lastniške deleže v podružnicah in vse deleže v hčerinskih in povezanih družbah. Reinvestirani dobički so protipostavka deleža prihodkov neposrednega vlagatelja, ki jih hčerinske ali povezane družbe niso razdelile kot dividende, in prihodkov podružnic, ki niso bili nakazani neposrednemu vlagatelju in so knjiženi pod postavko „prihodek od kapitala“. „Ostali kapital“ zajema vse finančne posle med povezanimi družbami (najemanje in posojanje sredstev) - vključno z dolžniškimi vrednostnimi papirji in krediti dobaviteljev (t.j. komercialnimi krediti) – med neposrednimi vlagatelji ter hčerinskimi družbami, podružnicami in povezanimi družbami.

Za vrednotenje stanja neposrednih naložb se na mednarodni ravni priporoča uporaba tržne vrednosti. Ta pristop se uporablja za vrednotenje stanja lastniškega kapitala v družbah, v katere se neposredno vlaga, ki kotirajo na borzi. Nasprotno se v primeru družb, v katere se neposredno vlaga, ki ne kotirajo na borzi, stanje lastniškega kapitala vrednoti na podlagi knjigovodske vrednosti, pri čemer se uporabi enotna opredelitev, ki jo sestavljajo naslednje računovodske postavke:

(i) vplačani kapital (brez lastnih deležev in vključno z vplačanim presežkom kapitala);

(ii) vse vrste rezerv (vključno z investicijskimi subvencijami, če jih računovodske smernice štejejo za rezerve družbe); in

(iii) nerazdeljeni dobiček po pokritju izgube (vključno z rezultati za tekoče leto).

Knjigovodske vrednosti stanja lastniškega kapitala v družbah, v katere se neposredno vlaga, ki kotirajo na borzi, se zahtevajo tudi kot pojasnjevalne postavke na podlagi iste enotne opredelitve.

Delo skupne projektne skupine ECB in Komisije (Eurostat) za tuje neposredne naložbe je privedlo do nekaterih priporočil, usmerjenih v poenotenje metodologije in prakse v državah članicah. Tabela 1 povzema glavna priporočila.

1.4 Naložbe v vrednostne papirje (glej tudi oddelek 3.8 B.o.p. Book)

Račun naložb v vrednostne papirje euro območja vključuje (i) lastniške vrednostne papirje in (ii) dolžniške vrednostne papirje v obliki obveznic in zadolžnic ter instrumentov denarnega trga, razen če se uvrščajo med neposredne naložbe ali rezervna imetja. Naložbe v vrednostne papirje ne vključujejo izvedenih finančnih instrumentov, poslov začasne prodaje in posojanja vrednostnih papirjev.

Postavka „lastniški vrednostni papirji“ zajema vse instrumente, ki predstavljajo terjatve do preostale vrednosti korporativnih podjetij po poravnavi terjatev vseh upnikov. Imetništvo lastniškega kapitala je lahko v obliki deležev, delnic, prednostnih deležev ali delnic, potrdil o udeležbi ali podobnih dokumentov. Pod isto postavko spadajo tudi transakcije/imetja deležev institucij za kolektivne naložbe, kot so npr. investicijski skladi.

Obveznice in zadolžnice so vrednostni papirji z začetnim rokom zapadlosti, daljšim od enega leta, ki imetniku običajno dajejo (i) nepogojno pravico do fiksnega denarnega prihodka ali pogodbeno določenega spremenljivega denarnega prihodka (plačilo obresti ni odvisno od zaslužka dolžnika) in (ii) nepogojno pravico do fiksnega zneska iz naslova vračila glavnice na določen datum ali datume.

Za razliko od obveznic in zadolžnic so instrumenti denarnega trga vrednostni papirji z začetnim rokom zapadlosti eno leto ali manj. Imetniku v splošnem dajejo nepogojno pravico do prejema določenega fiksnega zneska denarja na določen datum. S temi instrumenti se navadno trguje, z diskontom, na organiziranem trgu; diskont je odvisen od obrestne mere in preostale dobe do zapadlosti.

Poročilu projektne skupine za sisteme zbiranja podatkov o naložbah v vrednostne papirje so sledile nacionalne študije izvedljivosti glede možnosti zbiranja podatkov po posameznih vrednostnih papirjih za euro območje. Te študije je izvedlo tedanjih 15 držav članic Evropske unije in so bile zaključene z dogovorom, da se po posameznih vrednostnih papirjih v euro območju zbira vsaj četrtletno stanje naložb v vrednostne papirje. Na podlagi tega dogovora so nastali štirje veljavni modeli za pripravo statistike o naložbah v vrednostne papirje, ki so predstavljeni v tabeli v Prilogi VII.

Za sektorsko razčlenitev neto obveznosti euro območja iz naložb v vrednostne papirje so zahteve glede podatkov o stanju mednarodnih naložb enake kot za tokove plačilne bilance.

Knjiženje transakcij pri naložbah v vrednostne papirje v plačilni bilanci euro območja se opravi, ko upniki ali dolžniki euro območja vnesejo terjatve ali obveznosti v svoje poslovne knjige. Transakcije se knjižijo na podlagi dejansko prejete ali plačane cene, zmanjšane za provizijo in stroške. V primeru vrednostnih papirjev s kuponi so tako vključene natečene obresti od zadnjega plačila obresti, v primeru vrednostnih papirjev z diskontom ob izdaji pa so vključene natečene obresti od datuma izdaje. Vključitev natečenih obresti se zahteva za finančne račune četrtletne plačilne bilance in stanje mednarodnih naložb; uporaba tega sistema se priporoča tudi za mesečno plačilno bilanco; take knjižbe v četrtletnem (in mesečnem) finančnem računu morajo imeti protipostavke v ustreznih računih prihodkov.

1.5 Izvedeni finančni instrumenti (glej tudi oddelek 3.9 BoP Book)

Izvedeni finančni instrumenti so finančni instrumenti, ki so povezani s specifičnim finančnim instrumentom, kazalnikom ali blagom in prek katerih se lahko na finančnih trgih samostojno trguje s specifičnimi finančnimi tveganji. Transakcije z izvedenimi finančnimi instrumenti se obravnavajo kot ločene transakcije in ne kot sestavni deli vrednosti osnovnih transakcij, s katerimi so lahko povezane.

Transakcije in stanja opcij, terminskih pogodb, zamenjav, nestandariziranih terminskih pogodb na tujo valuto, kreditnih izvedenih instrumentov in vgrajenih izvedenih instrumentov se knjižijo v plačilni bilanci, mednarodnih rezervah in stanju mednarodnih naložb. Iz praktičnih razlogov se vgrajenih izvedenih instrumentov ne ločuje od osnovnega instrumenta, s katerim so povezani.

Neto tokovi, povezani z izvedenimi instrumenti v zvezi z obrestno mero, se v skladu z nedavnim mednarodnim sporazumom knjižijo kot izvedeni finančni instrumenti in ne kot prihodek od kapitala. Klasifikacija specifičnih instrumentov kreditnih izvedenih instrumentov se določi za vsak primer posebej.

Plačila začetnega kritja (initial margin) se štejejo za spremembe vlog in se morajo knjižiti, če se jih da izločiti, pod postavko „ostale naložbe“. Obravnava plačil gibljivega kritja (variation margin) je odvisna od oblike gibljivega kritja: plačila gibljivega kritja v obliki opcije se načeloma štejejo kot spremembe vlog in se morajo knjižiti, če se jih da izločiti, pod postavko „ostale naložbe“. Plačila gibljivega kritja v obliki terminske pogodbe se načeloma štejejo za transakcije z izvedenimi instrumenti in se morajo knjižiti pod postavko izvedeni finančni instrumenti.

V primeru opcij se knjiži polna premija (t.j. nakupna/prodajna cena opcij in vključena zaračunana storitev).

Vrednotenje izvedenih finančnih instrumentov se mora opraviti na podlagi dnevne tržne cene.

Knjiženje transakcij z izvedenimi finančnimi instrumenti se opravi, ko upniki ali dolžniki območja eura vnesejo terjatve ali obveznosti v svoje poslovne knjige. Zaradi praktičnih problemov, ki jih povzroča razlikovanje tokov imetij in obveznosti pri nekaterih izvedenih instrumentih, se vse transakcije z izvedenimi finančnimi instrumenti v plačilni bilanci euro območja knjižijo na neto podlagi. Stanja imetij in obveznosti iz izvedenih finančnih instrumentov se v statistiki stanja mednarodnih naložb knjižijo na bruto podlagi, razen tistih izvedenih finančnih instrumentov, ki spadajo v kategorijo rezervnih imetij in se knjižijo na neto podlagi.

1.6 Ostale naložbe (glej tudi oddelek 3.10 BoP Book)

Postavka „ostale naložbe“ je opredeljena kot preostala kategorija, ki vključuje vse finančne transakcije, ki niso zajete v kategorijah neposrednih naložb, naložb v vrednostne papirje, izvedenih finančnih instrumentov ali rezervnih imetij.

Postavka „ostale naložbe“ zajema komercialne kredite, posojila, gotovino in vloge ter ostala imetja/ostale obveznosti. Zajema tudi protipostavke za natečene prihodke od instrumentov, ki se uvrščajo pod postavko „ostale naložbe“.

Komercialni krediti so terjatve ali obveznosti, ki izhajajo iz kreditov, ki jih neposredno odobrijo dobavitelji oziroma kupci iz euro območja za transakcije z blagom in storitvami, ter predplačila za dejavnosti v teku (ali dejavnosti, ki se bodo šele začele), povezane s takimi transakcijami.

Posojila/gotovina in vloge zajemajo transakcije/imetja v naslednjih finančnih instrumentih: posojilih, t.j. finančnih imetjih, ki jih upnik (posojilodajalec) posodi neposredno dolžniku (posojilojemalcu) na podlagi dogovora, da posojilodajalec bodisi ne prejme nobenega vrednostnega papirja bodisi prejme neprenosljiv dokument ali instrument, repo poslih, gotovini in vlogah. Sem sodijo, med drugim, tudi posojila za financiranje trgovine, druga posojila in predujmi (vključno s hipotekami) ter finančni najemi. Razlikovanje med posojili in „gotovino in vlogami temelji na vrsti posojilojemalca. To pomeni, da mora biti na strani imetij denar, ki ga sektor imetnikov denarja v euro območju dodeli bankam, ki ne sodijo v euro območje, razvrščen kot, denar, ki ga sektor imetnikov denarja v euro območju dodeli nebančnim subjektom, ki ne sodijo v euro območje (t.j. institucionalne enote, ki niso banke), pa mora biti razvrščen kot posojila. Na strani obveznosti mora biti denar, ki ga prejmejo subjekti v euro območju, ki niso banke (t.j. subjekti, ki niso MFI), vedno razvrščen kot posojila“. Sklepno ta razlika pomeni, da morajo biti vse transakcije, v katere so vključene MFI euro območja in tuje banke, razvrščene kot „vloge“.

Vsi repo posli, to so posli začasne prodaje vrednostnih papirjev, posli ponovne prodaje/nakupa ter posojanje vrednostnih papirjev (z izmenjavo gotovine kot zavarovanjem), se v plačilni bilanci/stanju mednarodnih naložb euro območja obravnavajo kot zavarovana posojila, ne pa kot dokončen nakup/prodaja vrednostnih papirjev, in se knjižijo pod postavko ostale naložbe v okviru sektorja rezidenta euro območja, ki opravi posel. Ta obravnava, ki je tudi v skladu z računovodsko prakso bank in drugih finančnih družb, je namenjena boljšemu odražanju ekonomskih načel, na katerih slonijo ti finančni instrumenti.

Postavka „ostala imetja/ostale obveznosti“ zajema vse postavke razen komercialnih kreditov, posojil ter gotovine in vlog.

Sektor Eurosistem v euro območju v postavki ostale naložbe vključuje neto stanja Eurosistema pri nacionalnih centralnih bankah (NCB) nesodelujočih držav članic, povezane z delovanjem sistema TARGET. Ta stanja/računi znotraj Europskega sistema centralnih bank (ESCB), ki so denominirani v evrih, so podobni gibanjem nostro/vostro računov monetarnih finančnih institucij (MFI) in so tako poročani ECB na neto podlagi pod postavko „obveznosti“.

Načela prenos lastništva, čas poravnave in čas plačila so v skladu s standardi MDS.

V primerjavi s standardnimi elementi po priročniku je spremenjena predstavitev razčlenitve (t.j. sektor kot prva prioriteta). Ta sektorska razčlenitev pa je v skladu z razčlenitvijo po priročniku, ki daje prednost instrumentom. Za podatke mesečne bilance stanja se zahteva razlikovanje med kratkoročnimi in dolgoročnimi tokovi v sektorju MFI. Kakor pri predstavitvi po priročniku, se gotovina in vloge razlikujejo od posojil in drugih naložb.

1.7 Rezervna imetja (glej tudi oddelek 3.11 BoP Book)

Rezervna imetja euro območja zajemajo rezervna imetja Eurosistema, t.j. rezervna imetja ECB in NCB.

Rezervna imetja morajo biti (i) pod učinkovitim nadzorom ustreznega denarnega organa Eurosistema ali NCB; in (ii) visoko likvidne in prometne terjatve do kreditno sposobnih subjektov, ki jih ima Eurosistem do rezidentov zunaj euro območja, denominirane v valutah, različnih od eura, in tudi zlato, stanje rezerv pri MDS ali posebne pravice črpanja (SDR).

Ta opredelitev izrecno izključuje, da bi se devizne terjatve do rezidentov euro območja in terjatve v eurih do rezidentov zunaj euro območja štele za rezervna imetja bodisi na nacionalni ravni bodisi na ravni euro območja. Prav tako v opredelitev rezervnih imetij za euro območje niso zajete devizna stanja centralne države in/ali državne zakladnice v skladu z institucionalnimi določbami Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti.

Rezervna imetja ECB so tista imetja, ki so združena v skladu s členom 30 Statuta ESCB in za katere se tako šteje, da so pod neposrednim in učinkovitim nadzorom ECB. Dokler ne pride do nadaljnjih prenosov lastništva, so rezervna imetja, ki jih imajo NCB, pod njihovim neposrednim in učinkovitim nadzorom in se obravnavajo kot rezervna imetja posamezne NCB.

Predstavitev transakcij mednarodnih rezerv Eurosistema prikazuje skupno vrednost mesečnih transakcij. Dodatne podrobnosti o transakcijah Eurosistema z zlatom, tujimi valutami, imetji SDR in stanjem rezerv pri MDS so na voljo na četrtletni ravni, v skladu s standardnimi elementi po priročniku. Izvedeni finančni instrumenti so v skladu z nedavnimi priporočili MDS za to področje predstavljeni v posebni kategoriji.

Rezerve Eurosistema se pripravijo na bruto podlagi brez neto izravnave obveznosti, povezanih z rezervami (razen tistih rezervnih imetij, ki so vključena v podkategorijo „izvedeni finančni instrumenti“ in se knjižijo na neto podlagi).

Vrednotenje temelji na tržnih cenah, pri čemer se (i) za transakcije uporabljajo tržne cene, ki veljajo v času opravljanja transakcije; in (ii) za imetja pa zaključne srednje tržne cene na koncu ustreznega obdobja. Veljavni tržni menjalni tečaji v času izvajanja transakcije in zaključne srednje tržne cene na koncu ustreznega obdobja se uporabljajo za preračunavanje transakcij in imetij sredstev v tuji valutah v eure.

Prihodek od rezervnih imetij je treba nerazločno knjižiti pod postavko ostale naložbe v računu prihodkov od kapitala, vključno s prihodki od obresti na dolžniške vrednostne papirje, ki so del rezerv, in sicer na podlagi obračunskega načela vsaj četrtletno.

Stališče, da bi likvidne rezerve lahko bile pomembnejši kazalnik sposobnosti države, da izpolnjuje svoje devizne obveznosti, kot pa bruto rezerve, prikazane v statistiki plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb, se je razširilo in bilo sprejeto v „Special Data Dissemination Standard“ MDS. Za izračunavanje likvidnih rezerv morajo biti podatki o bruto rezervah dopolnjeni z informacijami o drugih deviznih imetjih in obveznostih, povezanih z rezervami. V skladu s tem se mesečni podatki o (bruto) rezervnih imetjih Eurosistema dopolnijo z informacijami o drugih deviznih imetjih ter pričakovanih in potencialnih kratkoročnih neto črpanjih bruto rezervnih imetij, razvrščenih glede na preostalo dobo do zapadlosti. Poleg tega se zahteva valutno razlikovanje med bruto rezervnimi imetji, denominiranimi v valutah SDR (v celoti), in rezervnimi imetji v drugih valutah (v celoti) s četrtletnim zamikom.

Glede posebnih postavk mora postavka imetij denarnega zlata ostati nespremenjena v vseh povratnih transakcijah z zlatom (zamenjavami zlata, repo poslih, posojilih in vlogah). Transakcije pri začasni prodaji vrednostnih papirjev v tuji valuti imajo za posledico zvišanje skupnega zneska rezervnih imetij NCB, ki si gotovino izposodi, ker vrednostni papirji, ki so predmet začasne prodaje, še naprej ostanejo v bilanci stanja; v primeru poslov začasnega nakupa denarni organ, ki gotovino posodi, ne zabeleži nobene spremembe skupnega zneska rezervnih imetij, če je nerezidentski partner drugi denarni organ ali finančna institucija, ker se taka terjatev do posojilojemalca potem šteje za rezervno imetje.

2. Metode uveljavitve za geografsko porazdelitev

Za pripravo geografsko razčlenjene statistike plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb je bil uporabljen postopni pristop. Ta pristop je vključeval tri stopnje, ki so omogočile izpolnjevanje podatkovnih zahtev in so bile postopoma vse bolj zahtevne.

Stopnja 1: : Metoda pripravljanja podatkov na ravni euro območja: : seštevek nacionalnih skupnih neto transakcij/stanj. Stopnja 2: : Metoda pripravljanja podatkov na ravni euro območja: : ločen seštevek transakcij/stanj z nerezidenti za kredite in debete ali neto imetja in neto obveznosti (plačilna bilanca)/imetja in obveznosti (stanje mednarodnih naložb). Podatkovne zahteve na ravni NCB: ločena identifikacija transakcij/stanj med rezidenti v in zunaj euro območja, kot je določena v Prilogi III (tabele 1, 2, 4 in 5). Stopnja 3: : Metoda pripravljanja podatkov na ravni euro območja in podatkovne zahteve na ravni NCB: : podobno kakor pri stopnji 2, z dodano geografsko razčlenitvijo kreditnih transakcij/stanj zunaj euro območja. Stopnja 3 je potrebna samo za četrtletno statistiko plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb, kot je določena v Prilogi III (tabeli 7 in 8). Podatkovne zahteve na ravni NCB: ločena identifikacija transakcij/stanj med rezidenti euro območja in rezidenti držav z dogovorjenega seznama držav/regij partnerjev, ki se nahaja v Prilogi III (tabele 9 do 12).

3. Klasifikacija po institucionalnih sektorjih v agregatih euro območja (glej tudi oddelek 3.1.6 BoP Book)

Sektorska razčlenitev agregatov euro območja zajema denarne organe, državo, MFI in ostale sektorje euro območja.

Denarni organi

Sektor „denarni organi“ statistike euro območja je sestavljen iz Eurosistema.

Država

Sektor „država“ v statistiki euro območja je v skladu z opredelitvijo navedenega sektorja v SNR 93 in ESR 95 ter zajema naslednje enote:

— centralna država,

— federalna/regionalna država,

— lokalna država,

— skladi socialne varnosti.

MFI brez denarnih organov

Ta sektor MFI brez denarnih organov sovpada s sektorjem MFI za denarno in bančno statistiko (brez denarnih organov). Zajema:

(i) kreditne institucije, kakor so opredeljene v pravu Skupnosti, t.j. družbe, ki se ukvarjajo s sprejemanjem vlog ali drugih vračljivih sredstev od občanov (vključno z iztržki, ki izhajajo iz prodaje bančnih obveznic občanom) in dodeljevanjem posojil za lastni račun; in

(ii) vse druge rezidentske finančne institucije, ki se ukvarjajo s sprejemanjem vlog in/ali bližnjih substitutov za vloge od subjektov, ki niso MFI, in za lastni račun (vsaj v gospodarskem smislu) dodeljujejo posojila in/ali izvršujejo naložbe v vrednostne papirje.

Ostali sektorji

Kategorija „ostali sektorji“ v statistiki euro območja zajema različne institucionalne enote, predvsem:

(i) druge finančne institucije, ki niso vključene v opredelitev MFI, kot so institucije za kolektivne naložbe, ki se ne štejejo za sredstva denarnega trga, nepremičninske naložbene institucije, trgovci z vrednostnimi papirji, hipotekarne kreditne institucije, zavarovalne družbe, pokojninski skladi in pomožne finančne dejavnosti; in

(ii) nefinančne institucije, kot so javna in zasebna nefinančna podjetja, nepridobitne institucije, ki opravljajo storitve za gospodinjstva, in gospodinjstva.

Ne-MFI

Kategorija „sektorji ne-MFI“ v statistiki euro območja zajema sektorja (i) država in (ii) „ostali sektorji“.

Tabela 1

Priporočila glede tujih neposrednih naložbenih transakcij, vključno s povezanim dohodkom, in stanj (2)

Prioriteta Ukrep Kratkoročno Visoka Vsa posredna tuja neposredno naložbena razmerja (3) je treba konceptualno obravnavati v skladu z interpretacijo mednarodnih statističnih standardov, kot so določeni v poglavju 1 poročila projektne skupine za tuje neposredne naložbe Vse (posredne) transakcije/stanja tujih neposrednih naložb se morajo geografsko dodeliti neposredni hčerinski družbi ali družbi materi (3), (4) Vse države članice morajo začeti pripravljati podatke o stanjih lastniškega kapitala pri tujih neposrednih naložbah in reinvestiranih dobičkih na podlagi rezultatov raziskav tujih neposrednih naložb (zbirati se morajo vsaj na letni ravni) (5), (6) Podatke o stanjih lastniškega kapitala pri tujih neposrednih naložbah je treba zbirati ločeno za družbe, ki kotirajo na borzi (tako knjigovodske kot tržne vrednosti), in za družbe, ki ne kotirajo na borzi Nizka Prispevke za pokrivanje izgub podjetij, v katere se neposredno vlaga, je treba knjižiti na finančnem računu Srednjeročno Visoka Za knjiženje reinvestiranih dobičkov morajo vse države članice uporabljati „Current Operating Performance Concept“ (po katerem se v izkazu poslovnega izida upoštevajo le redno ponavljajoči se in s poslovanjem povezani izdatki in prihodki) (7) Druge elemente kapitala je treba razvrstiti v skladu s priporočili v poročilu projektne skupine za tuje neposredne naložbe Srednjeročno Srednja Izplačilo dividend iz izrednih kapitalskih dobičkov je treba vknjižiti na finančnem računu (in ga ne vnesti v obračun reinvestiranih dobičkov) Dolgoročno Visoka Posredna tuja neposredno naložbena razmerja morajo pokrivati (vsaj) bodisi (i) posredne povezave lastništev preko 50%; ali (ii) neposredne in posredne povezave lastništev preko 10%, izračunane kot rezultat posledičnih povezav lastništev v verigi

(1) Izjeme se nanašajo na transakcije/stanja v izvedenih finančnih instrumentih med povezanimi družbami, za katere je bilo na ravni evro območja dogovorjeno knjiženje pod kategorijo „izvedeni finančni instrumenti“ in ne pod „neposredne naložbe/ostali kapital“.

(2) Po stanju ob koncu leta 2003.

(3) To priporočilo se ne nanaša na potrebo po pokrivanju posrednih razmerij, pač pa na metodologijo, ki jo je treba uporabiti. Glej tudi dolgoročen ukrep, ki se nanaša na pokrivanje posrednih tujih neposrednih naložbenih razmerij v praksi.

(4) To priporočilo se uporablja le za reinvestirane dobičke (tokove) in stanja lastniškega kapitala pri tujih neposrednih naložbah. Za boljše razumevanje popačenja, ki bi ga povzročilo vsako drugo merilo, glej poglavje 2 poročila projektne skupine za tuje neposredne naložbe.

(5) Izjema so prva ocena stanja mednarodnih naložb (ki jo je treba zagotoviti s T+9) in nepremičninske naložbe. Naslednje nedopustne prakse je treba opustiti: (i) prepustitev izbire kriterija vrednotenja poročevalskim enotam (knjigovodske ali tržne vrednosti); in (ii) uporaba metode stalne inventarizacije/akumulacije tokov plačilnih bilanc za pripravljanje podatkov o stanjih.

(6) Med prehodnim obdobjem, ki se določi dvostransko, bodo v dogovorjenih rokih sprejete tudi najboljše ocene glede novih zahtev.

(7) Države članice se pri razlikovanju med rednimi in izrednimi dobički in izgubami lahko osredotočijo na zmanjšano število družb (največje in/ali holdinge).