21.

POZIVA DRŽAVE ČLANICE, NAJ: 1. do sredine leta 2017 sprejmejo nacionalni akcijski načrt o protimikrobni odpornosti, ki bo temeljil na pristopu „eno zdravje“ in bo skladen s cilji globalnega akcijskega načrta SZO. Nacionalni akcijski načrt, prilagojen nacionalnim razmeram, bi moral: (a) zagotavljati, da ukrepi in drugo ukrepanje na različnih področjih odražajo skrb za javno zdravje zaradi protimikrobne odpornosti; (b) biti oblikovan in se izvajati v sodelovanju med vsemi ustreznimi ministrstvi in deležniki javnega in zasebnega sektorja; (c) vsebovati merljive cilje za zmanjšanje okužb pri ljudeh in živalih, uporabe protimikrobnih sredstev v humani in veterinarski medicini ter protimikrobne odpornosti na vseh področjih. To so lahko kvalitativni in/ali kvantitativni cilji, za dosego katerih je treba določiti učinkovite ukrepe, prilagojene nacionalnim razmeram v državah članicah; (d) vsebovati ukrepe za zmanjšanje tveganja za protimikrobno odpornost in bolj preudarno uporabo protimikrobnih sredstev v veterinarski medicini, skladno s smernicami EU (27) in nacionalnimi smernicami, vključno z ukrepi za preprečevanje rutinske preventivne uporabe veterinarskih protimikrobnih sredstev in ukrepe za omejitev uporabe protimikrobnih sredstev, ki so bistvena za zdravje ljudi, pri živalih (npr. uporaba na podlagi testiranja odpornosti na protimikrobna sredstva); (e) vsebovati ukrepe za zmanjšanje tveganja za protimikrobno odpornost in bolj preudarno uporabo protimikrobnih sredstev v humani medicini, vključno z ukrepi za izboljšanje praks predpisovanja in preudarno rabo protimikrobnih sredstev, ki so bistvena za zdravje ljudi (npr. uporaba na podlagi testiranja odpornosti na protimikrobna sredstva); (f) vsebovati mehanizem za izvajanje nacionalnih akcijskih načrtov in spremljanje napredka, doseženega pri tem izvajanju, vključno z načrtom za še večji nadzor ter izboljšanje kakovosti in primerljivosti podatkov o uporabi protimikrobnih sredstev ter o odpornosti, odkriti pri ljudeh, živalih, v prehranski verigi in morebiti tudi v okolju, ki se sporočajo ECDC, EFSA in EMA; (g) vsebovati način, kako morajo države članice organizirati in zagotoviti izvrševanje zakonodaje na področju protimikrobne odpornosti; (h) vsebovati izobraževalne programe (po potrebi) in ciljno usmerjene kampanje za ozaveščanje potrošnikov, imetnikov živali ter ustreznih strokovnjakov; 2. v okviru mreže EU „eno zdravje“ predložijo nacionalne akcijske načrte in izmenjujejo najboljše prakse ter razpravljajo o političnih možnostih, načinih za boljšo uskladitev odzivov in se medsebojno obveščajo o napredku pri izvajanju akcijskih načrtov; 3. podprejo dialog s farmacevtsko industrijo, da bi se lahko obstoječa učinkovita protimikrobna sredstva, ki se uporabljajo v humani in veterinarski medicini, ohranila na trgu ter poiskale nadomestne možnosti, s katerimi bi zagotovili razpoložljivost teh protimikrobnih sredstev na trgu; 4. se pridružijo obstoječi pobudi za skupno načrtovanje programov na področju protimikrobne odpornosti (28) oziroma že dano zavezo tej pobudi še okrepijo; 5. spodbujajo in zagotovijo lažje izvajanje ukrepov za preprečevanje okužb pri živalih, kot so ukrepi glede uporabe cepiv in biološke zaščite, da se zmanjša verjetnost okužb in s tem potreba po uporabi antibiotikov; 6. spodbujajo uporabo diagnostičnih orodij, tudi hitrih testov, in njihovo uvedbo v humani in veterinarski medicini kot sredstvo za boljše predpisovanje protimikrobnih sredstev.