[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 13.4.2011

COM(2011) 169 konč.

2011/0092 (CNS)

Predlog

DIREKTIVA SVETA

o spremembi Direktive 2003/96/ES o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije

{SEC(2011) 409 konč.}{SEC(2011) 410 konč.}

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

- Razlogi za predlog in njegovi cilji

Davki na energijo se praviloma odmerjajo iz več razlogov, predvsem za namen ustvarjanja prihodka, a tudi zato, da bi vplivali na vedenje potrošnikov in jih spodbudili k učinkovitejši rabi energije in čistejših energetskih virov. Da bi se zagotovilo pravilno delovanje notranjega trga, je na ravni EU v okviru Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije[1] (v nadaljnjem besedilu „Direktiva o obdavčitvi energije“) že urejenih več ključnih vidikov obdavčitve energije.

Po sprejetju Direktive o obdavčitvi energije se je temeljni politični okvir korenito spremenil. Za obdobje do leta 2020 so bili na področju energije in podnebnih sprememb določeni jasni in velikopotezni cilji politike. Sveženj ukrepov na področju podnebnih sprememb in energije, ki je bil sprejet leta 2009, nudi okvir politike za izpolnjevanje teh ciljev na stroškovno učinkovit in pravičen način. Davki na energijo predstavljajo enega izmed instrumentov, ki so na voljo državam članicam za doseganje zastavljenih ciljev. Ocena učinka, ki podpira predlog Komisije za sveženj ukrepov na področju podnebnih sprememb in energije[2], je na primer pokazala, da je splošno blaginjo in stroškovno učinkovitost mogoče povečati, če se instrumenti za ustvarjanje prihodka, kot je obdavčitev, uporabljajo za zmanjševanje emisij v sektorjih, ki ne sodijo v sistem Skupnosti iz Direktive 2003/87/ES[3] (v nadaljnjem besedilu tudi sistem EU za trgovanje z emisijami).

Da bi bil za takšno obdavčitev energije v tem novem okolju na voljo ustrezen okvir, je Evropski svet marca 2008 zaprosil za temeljitejšo uskladitev direktive s cilji EU na področju energije in podnebnih sprememb[4]. Ta predlog je zato usmerjen v naslednje cilje:

1. zagotoviti dosledno obravnavo energetskih virov v okviru Direktive o obdavčitvi energije, da bi se vzpostavili enaki pogoji za porabnike energije ne glede na energetski vir, ki ga uporabljajo;

2. zagotoviti prilagojen okvir za obdavčitev obnovljivih energetskih virov;

3. zagotoviti okvir za uporabo obdavčitve CO2 za namen dopolnitve signala cene ogljika, kot ga določa sistem za trgovanje z emisijami, pri čemer se je treba izogibati prekrivanju obeh instrumentov.

4. Splošno ozadje

Namen tega predloga je omogočiti potrebno prilagoditev nekaterih temeljnih določb Direktive o obdavčitvi energije, da bi se zagotovila višja raven skladnosti pri tem, kako davki na energijo prispevajo k ciljem manjše porabe energije in porabe čistejše energije v EU. Problemi Direktive o obdavčitvi energije v njeni sedanji različici so predvsem naslednji:

prvič, ne zagotavlja želene ravni doslednosti pri obravnavi osnovnih fosilnih energetskih virov in električne energije. Ob upoštevanju energijske vsebnosti različnih proizvodov se najnižje ravni obdavčitve zadevnih proizvodov močno razlikujejo. Zato imajo nekateri proizvodi prednost pred drugimi, najugodnejše obravnave pa je deležen premog. To pomeni tudi, da so nekatera podjetja, odvisno od energetskega vira, ki ga uporabljajo, lahko v ugodnejšem položaju v primerjavi z drugimi.

Drugič, signal cen, ki ga Direktiva o obdavčitvi energije uvaja prek svojih najnižjih ravni obdavčitve, ni ustrezno povezan s potrebo po boju proti podnebnim spremembam. Izrazi v Direktivi niso ustrezno prilagojeni, da bi zagotovili pravilno delovanje notranjega trga, kadar se države članice zatekajo k obdavčitvi CO2, da bi zmanjšale emisije CO2.

Tretjič, kljub čedalje večjemu pomenu obnovljivih goriv za trg se njihova davčna obravnava v okviru Direktive o obdavčitvi energije še vedno zanaša na predpise, ki so bili oblikovani v času, ko so ta goriva predstavljala nadomestni vir v vlogi niše brez večjega pomena za trg. Standardna obdavčitev obnovljivih goriv temelji na količini in stopnji, ki se uporablja pri fosilnih proizvodih, ki jih nadomeščajo zadevni obnovljivi proizvodi. Nižja energijska vsebnost obnovljivih goriv se ne upošteva, zato enaka davčna stopnja ustvarja razmeroma višje breme v primerjavi s konkurenčnimi fosilnimi gorivi. Države članice lahko ta učinek samo popravijo in, kjer je potrebno, nadomestijo razlike v proizvodnih stroških z uporabo ugodne davčne obravnave v skladu s členom 16 Direktive o obdavčitvi energije. Standardna davčna obravnava obnovljivih goriv torej ni prilagojena njihovim značilnostim, vsaka prilagoditev pa se lahko opravi samo v obliki neobveznega zmanjšanja obdavčitve, ki je podvrženo strogi oceni državne pomoči.

Četrtič, davki na energijo se v okviru Direktive o obdavčitvi energije odmerjajo enako ne glede na to, ali je v posameznem primeru s sistemom EU za trgovanje z emisijami zagotovljena omejitev emisij CO2. Mehanizmi prava Unije, katerih namen je omejiti takšne emisije, se zato lahko v nekaterih primerih prekrivajo, v drugih pa jih sploh ni. Obe možnosti sta nezaželeni zaradi posledičnih izgub stroškovne učinkovitosti in/ali izkrivljanj na notranjem trgu.

- Veljavne določbe na področju, na katero se nanaša predlog

Direktiva Sveta 2003/96/ES opredeljuje obdavčljive energente, možnosti uporabe, zaradi katerih zanje velja davek, ter najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo za vsak proizvod odvisno od tega, ali se uporablja kot pogonsko sredstvo, za nekatere industrijske in komercialne namene ali za ogrevanje.

- Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije

Ta predlog je usklajen z glavnimi politikami in cilji Unije. V zvezi z obdavčitvijo energije želi zagotoviti neprekinjeno pravilno delovanje notranjega trga, in sicer v smislu, da bodo države članice morale prispevati k doseganju ciljev EU na področju energije in podnebnih sprememb. Zaradi uskladitve s svežnjem ukrepov na področju podnebnih sprememb in energije, ki je bil sprejet leta 2009, bo ta predlog začel tudi veljati 1. januarja 2013.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UčINKA

- Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Ta predlog je bil oblikovan na podlagi številnih zunanjih prispevkov. Slednji so bili podani v obliki povratnih informacij v teku javnega posvetovanja, ki se je začelo z zeleno knjigo o tržnih instrumentih[5], ter neposrednih posvetovanj z državami članicami in drugimi zainteresiranimi stranmi. GD TAXUD je za namene ocene učinka naročil tudi izdelavo zunanjih študij.

Zelena knjiga o tržnih instrumentih je med drugim opredelila področja, na katerih je mogoče pričakovati spremembe Direktive o obdavčitvi energije, ter opisala možne nadaljnje poti. Predvsem je odprla vprašanje, ali je treba Direktivo o obdavčitvi energije prestrukturirati, da bi bolje odražala dejstvo, da obdavčitev energije služi več kot enemu cilju (ustvarjanju prihodka in varčevanju z energijo na eni strani ter okoljskim vidikom na drugi).

- Ocena učinka

Da bi se pregledali najboljši možni načini za obravnavo različnih ciljev politike, so se preučili različni pristopi in se primerjali z izhodiščnim scenarijem (brez sprememb). Ta scenarij ne predvideva nikakršnih dodatnih sprememb obstoječega okvira za obdavčitev energije, ki bo po izteku preostalih prehodnih obdobij v celoti veljal za vse države članice. Pri njem se že po definiciji Direktiva o obdavčitvi energije ne bi nič bolj usklajevala s cilji EU na področju energije in podnebnih sprememb. Rezultati dveh ravnanj, tj. kasnejše spremembe Direktive o obdavčitvi energije in davčne uskladitve, ki bi se opravili namesto takšne spremembe, bi bili primerljivi z izhodiščnim scenarijem med drugim tudi zato, ker ne bi pravočasno ustvarili rezultate. Preučili so se naslednji pristopi:

- sprememba obstoječe davčne obravnave različnih energetskih virov v skladu z enim samim merilom : davčna obravnava različnih proizvodov bi se lahko uskladila na podlagi njihove posamezne energijske vsebnosti, da bi davki na energijo bili bolj nevtralni in da bi se omejili negativni učinki delovanja drugih instrumentov in politik (možnost politike 1); uskladitev lahko temelji tudi na posamezni vsebnosti CO2 v različnih proizvodih, da bi davki na energijo lahko sistematično odražali izpust CO2 pri zadevnih proizvodih in da bi se s tem podprlo doseganje ciljev EU na področju podnebnih sprememb (možnost politike 2);

- sprememba strukture Direktive ob upoštevanju različnih ciljev davkov na energijo (ustvarjanje prihodka in varčevanje z energijo na eni strani, okoljski vidiki na drugi): ta pristop bi ustvaril posebne davke na CO2 na nacionalni ravni in zahteval, da bi drugi davki na energijo bili nevtralni, tj. da se ne bi razlikovali glede na energetske vire in s tem vplivali na ustrezen učinek davkov na CO2. Ta pristop se je preoblikoval v možnost politike 3 in dve posebni možnosti prometne politike 5 in 6;

- uvedba dodatnega enotnega davka na CO2 : takšen davek bi se odmeril poleg davkov, ki se že odmerjajo na podlagi Direktive o obdavčitvi energije, in sicer tako, da bi dopolnjeval sistem EU za trgovanje z emisijami (možnost politike 4).

Učinki različnih pristopov so bili preskušeni v okviru ocene učinka. Rezultati ocene so povzeti v poročilu o oceni učinka. Ob upoštevanju tega, kako lahko različne možnosti politike prispevajo k zgoraj določenim ciljem ter hkrati k potrebi po spoštovanju proračunskih interesov držav članic in načelu enakosti, je bil v oceni učinka opredeljen prednostni sklop politike, ki temelji na možnosti politike 3 in možnosti prometne politike 6. Na tem prednostnem sklopu politike temelji tudi sedanji predlog.

Ocena učinka je pokazala, da je zgoraj določene cilje mogoče doseči brez gospodarskih stroškov in da lahko sprememba po možnosti ustvari gospodarske koristi, predvsem če bi se dodatni prihodek iz splošne obdavčitve porabe energije ali obdavčitve CO2 uporabil za zmanjšanje prispevkov delodajalcev za socialno varnost. Ocena učinka je tudi pokazala, da sprememba Direktive o obdavčitvi energije ne bi ustvarila nepotrebnega bremena za podjetja in ne bi povzročila izgub konkurenčnosti na sektorski ravni. Poleg tega skupna sprememba obdavčitve pogonskih goriv in goriv za ogrevanje zmanjšuje tveganje negativnih vplivov distribucije, ki je pogosto povezano s politikami, ki se nagibajo k povečanju stroškov ogrevanja. V tem okviru je ocena učinka potrdila glavno prednost obdavčitve, ki poleg tega, da vpliva na vedenje potrošnikov, ustvarja prihodek, ki ga je mogoče uporabiti za financiranje spremljevalnih ukrepov, ter s tem pokazala, kako je mogoče obravnavati vprašanja na področju distribucije. Vendar pa ocena učinka tudi kaže, da se vplivi distribucije na gospodinjstva razlikujejo od ene države članice do druge bolj kot vsi drugi posamezni vplivi in da je zato ohranitev izvzetja gospodinjstev iz obdavčitve na nacionalni ravni videti upravičena.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

- Povzetek predlaganih ukrepov

Komisija z začetkom veljavnosti v letu 2013 predlaga:

1. uvedbo jasnega razlikovanja med posebno obdavčitvijo emisij CO2 , ki jih je mogoče pripisati uporabi zadevnih proizvodov (obdavčitev CO2 ), in obdavčitvijo energije, ki temelji na energijski vsebnosti proizvodov (splošna obdavčitev porabe energije).

Obdavčitev CO2 bi temeljila na referenčnih faktorjih emisije CO2, ki so določeni v točki 11 Priloge 1 k Odločbi Komisije 2007/589/ES[6]. Splošna obdavčitev porabe energije bi temeljila na neto kalorični vrednosti energentov in električne energije, kot je določeno v Prilogi II k Direktivi 2006/32/ES[7] in – v primeru biomase ali proizvodov iz biomase – kot je določeno v Prilogi III k Direktivi 2009/28/ES[8].

Vendar se specifični faktorji emisije CO2 in neto kalorične vrednosti za biomaso ali proizvode iz biomase, za katere člen 17 Direktive 2009/28/ES določa trajnostna merila (biogoriva in tekoča biogoriva, kot so opredeljena v členu 2(h) in (i) navedene direktive), uporabljajo le, če so ta merila izpolnjena (glejte točko (1) člena 1 predloga v zvezi z členom 1 Direktive o obdavčitvi energije). V skladu s tem bi se biogoriva ali tekoča biogoriva, ki niso skladna s temi merili, obdavčila na podlagi faktorja emisije CO2 in neto kalorične vrednosti enakovrednega pogonskega goriva ali goriva za ogrevanje.

Gospodarska učinkovitost zagovarja uvedbo davkov na CO2 kot dopolnitev sistema EU za trgovanje z emisijami. Vendar pa morajo države članice imeti tudi možnost, da davek na porabo pogonskih goriv in goriv za ogrevanje še naprej odmerjajo za druge namene, ki niso povezani z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov, tj. za ustvarjanje prihodka. Da bi tako različni cilji bili možni in da bi se bilo mogoče za vse izmed njih prizadevati v okviru določenih možnosti, je treba obdavčitev, z izjemo obdavčitve CO2, povezati z energijsko vsebnostjo energetskih virov;

2. razširitev področja uporabe Direktive o obdavčitvi energije – v primeru obdavčitve CO2 –- na energente, ki načeloma sodijo na področje uporabe Direktive 2003/87/ES, ter obenem zagotovitev obvezne izjeme pri obdavčitvi CO2 v primerih, pri katerih na podlagi navedene direktive velja sistem Skupnosti.

Sklop sprememb bo zagotovil, da bo Direktiva o obdavčitvi energije popolnoma dopolnjevala Direktivo 2003/87/ES v zvezi s potrebo po signalu cene, ki se pripisuje emisijam CO2 (glejte predvsem točki (1) in (4)(a) člena 1 predloga v zvezi s členom 1 in členom 4(2) Direktive o obdavčitvi energije), pri čemer se je treba izogibati prekrivanju med sistemom EU za trgovanje z emisijami na eni strani in obdavčitvijo, ki služi istemu namenu, na drugi (glejte točko (11)(a)(ii) člena 1 predloga v zvezi s členom 14 Direktive o obdavčitvi energije).

Poleg tega obstaja tudi potreba po omejitvi morebitnega vpliva obdavčitve CO2 na stroške sektorjev ali podsektorjev, ki naj bi bili izpostavljeni velikemu tveganju premestitve emisij CO2 v smislu člena 10a(13) Direktive 2003/87/ES. V skladu s tem je treba določiti prehodne ukrepe, da bi se izognili čezmernim vplivom na stroške in obenem ohranili okoljsko učinkovitost obdavčitve CO2. V tej zvezi se je treba opreti na sistem brezplačne dodelitve pravic do emisije toplogrednih plinov v okviru Direktive 2003/87/ES (glejte predlog novega člena 14a Direktive o obdavčitvi energije [točka (12) člena 1 predloga]). Tudi v drugih sektorjih oziroma podsektorjih gospodarstva lahko prihaja do premestitve emisij CO2. Kar zadeva kmetijski sektor, Komisija zdaj pripravlja poročilo o tveganju premestitve emisij CO2 v tem sektorju. Takoj ko bo to poročilo pripravljeno, bo Komisija sprejela ustrezne nadaljevalne ukrepe, s katerimi bo zagotovila, da bodo vsi sektorji, v katerih lahko pride do premestitve emisij CO2, enako obravnavani v prihodnji Direktivi o obdavčitvi energije, bodisi tako, da bo zagotovila upoštevanje sklepov poročila med razpravami, ki potekajo v Svetu o predlogu za spremembo Direktive o obdavčitvi energije, bodisi – če poročilo ne bi bilo na voljo pred sprejetjem predloga – z ločeno zakonodajno pobudo.

Za namene, ki se ne nanašajo na obdavčitev CO2, ostaja področje uporabe Direktive o obdavčitvi energije nespremenjeno;

3. spremembo najnižjih ravni obdavčitve, pri čemer se predvsem zagotovi, da bodo dosledno odražale emisije CO2 in neto kalorično vrednost za različne energetske vire in da se bodo pri tem določila prehodna obdobja, kjer je to potrebno (glejte točke (6), (7), (8) in (23) člena 1 predloga v zvezi s členi 7, 8 in 9 Direktive o obdavčitvi energije, kakor tudi Prilogo I k Direktivi) .

Da bi se zagotovila dosledna obravnava obdavčljivih proizvodov, za katere ni določena nobena specifična najnižja raven obdavčitve, Komisija predlaga tudi spremembo člena 2(3) Direktive o obdavčitvi energije (glejte točko (2)(b) člena 1 predloga v zvezi s členom 2(3) in členom (4) Direktive). Če Odločba 2007/589/ES, Direktiva 2006/32/ES ali Direktiva 2009/28/ES ne vsebujejo referenčne vrednosti, ki velja za zadevni energent, se države članice sklicujejo na ustrezen razpoložljivi podatek o njegovi neto kalorični vrednosti in/ali faktorju emisije CO2. Poleg tega je treba ohraniti pravo vrednost najnižjih ravni obdavčitve. Najnižje ravni splošne obdavčitve porabe energije je treba redno samodejno usklajevati, da bi se upošteval razvoj njihove prave vrednosti in s tem ohranila trenutna raven uskladitve stopnje; da bi se zmanjšalo nihanje, ki je posledica cen energije in hrane, je treba to usklajevanje opraviti na podlagi sprememb v vseevropskem usklajenem indeksu potrošniških cen z izjemo energije in nepredelane hrane, ki ga je objavil Eurostat (glejte točko (4)(b) člena 1 predloga v zvezi z novim odstavkom 4, ki ga je treba dodati členu 4 Direktive o obdavčitvi energije). Ker obdavčitev CO2 dopolnjuje učinek Direktive 2003/87/ES, je treba tržno ceno pravic do emisije pozorno spremljati v petih letnih pregledih Direktive, kot je določeno v točki (21) člena 1 predloga;

4. da naj države članice pri določitvi nacionalnih ravni obdavčitve upoštevajo razmerje med najnižjimi ravnmi obdavčitve, ki jih Direktiva o obdavčitvi energije določa za različne energetske vire (glejte točko (4)(b) člena 1 predloga v zvezi z novim odstavkom 3, ki ga je treba dodati členu 4 Direktive o obdavčitvi energije) .

Ta zahteva naj bi zagotovila, da bo dosledna obravnava energetskih virov zajela tudi ravni obdavčitve, ki so določene na nacionalni ravni (nad najnižjimi ravnmi, določenimi v Direktivi o obdavčitvi energije). Zdi se, da bi bilo za pogonska goriva primerno, da se zagotovi prehodno obdobje do leta 2023 ob upoštevanju pomembnih razlik v ravneh, ki veljajo za različna pogonska goriva v več državah članicah;

5. odpravo možnosti, v skladu s katero lahko države članice razlikujejo med davčno obravnavo komercialne in nekomercialne uporabe plinskega olja kot pogonskega goriva (glejte točko (6) člena 1 predloga, ki nadomešča člen 7 Direktive o obdavčitvi energije) .

Zdi se, da možnost, v skladu s katero lahko države članice uporabijo nižjo raven obdavčitve za komercialno uporabo plinskega olja kot pogonskega goriva v primerjavi z nekomercialno, ni več združljiva z zahtevo po izboljšanju energetske učinkovitosti in potrebo po obravnavanju naraščajočega vpliva prometa na okolje. Komisija zato predlaga, da se ta možnost odpravi.

V skladu s tem pristopom je predlog iz leta 2007 v zvezi s členom 7 Direktive o obdavčitvi energije[9] brezpredmeten in se zato umakne;

6 poenostavitev strukture najnižjih ravni davka, kjer je to mogoče.

Obstoječe razlikovanje med poslovno in neposlovno uporabo energentov, ki se uporabljajo za ogrevanje, ter električne energije, se odpravi (glejte preglednico C v Prilogi k predlogu). Najnižje ravni obdavčitve za nekatere oblike industrijske in komercialne uporabe pogonskih goriv (glejte preglednico B Priloge k predlogu) se uskladijo z najnižjimi ravnmi obdavčitve, ki veljajo za iste proizvode, kadar se ti uporabljajo kot gorivo za ogrevanje (glejte tabelo C v Prilogi k predlogu). Glede na to, da je osvinčen bencin postal obroben proizvod, Komisija predlaga, da se odpravi razlikovanje med osvinčenim in neosvinčenim bencinom in da se določi enotna najnižja raven obdavčitve za oba proizvoda (glejte preglednico A v Prilogi k predlogu);

7. omejitev izjeme iz člena 14(1)(a) za energente, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije, na splošno obdavčitev porabe energije (glejte točko (11)(b) člena 1 predloga), ter vključitev nove točke v člen 14, da bi se iz obdavčitve za omejeno obdobje osmih let izvzela električna energija, ki se proizvaja na kopnem in se neposredno zagotavlja plovilom, privezanim v pristanišču (glejte točko (11)(a)(ii) člena 1 predloga) .

Člen 14(1)(c) v svoji sedanji obliki obvezuje države članice, da iz obdavčitve izvzamejo električno energijo, proizvedeno na krovu plovil, med drugim tudi tistih, ki so privezana v pristanišču, medtem ko člen 15(1)(f) državam članicam omogoča, da to izjemo pri obdavčitvi razširijo tudi na celinske plovne poti. V nekaterih pristaniščih obstajajo čistejše nadomestne možnosti za uporabo električne energije z obrežja (tj. priključitev na električno omrežje na kopnem). Ta tehnologija je še zmeraj v zgodnji fazi razvoja. Da bi se opredelila prva spodbuda za njen razvoj in uporabo, Komisija predlaga, da se iz obdavčitve energije izvzame električna energija z obrežja, ki je namenjena plovilom, privezanim v pristanišču. Ta izjema mora veljati osem let (z začetkom od datuma roka za prenos, določenega v tem predlogu). V tem obdobju bo mogoče izdelati tudi celovitejši okvir za naslednje obdobje, ki bo omogočil optimalni razvoj električne energije z obrežja. Naveden okvir bi lahko obsegal tudi regulativne ukrepe. Delo na tem okviru bi se lahko začelo tako, ko bo Mednarodna organizacija za standardizacijo sprejela skupne tehnične standarde za sisteme za oskrbo z električno energijo z obrežja.

Da bi se določil celovit in dosleden signal cene CO2 izven sistema EU za trgovanje z emisijami, je treba k členu 14 dodati nov odstavek 3, da bi se omejila izjema pri splošni obdavčitve porabe energije, ki jo člen 14(1)(a) predvideva za energente, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije. Vendar pa to ne sme veljati za energente, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije na krovu plovila, saj je v praksi zelo težko razlikovati med uporabo energentov za ta namen in uporabo energentov za plovbo;

8 zagotovitev davčnega odbitka v zvezi z obdavčitvijo CO2 za naprave, ki pripadajo sektorjem ali podsektorjem, za katere velja, da so izpostavljeni večjim tveganjem premestitve emisij CO2 (glejte nov člen 14a Direktive o obdavčitvi energije, naveden v točki (12) člena 1 predloga) .

Obstaja tudi potreba po omejitvi morebitnega vpliva obdavčitve CO2 na stroške sektorjev ali podsektorjev, ki naj bi bili izpostavljeni velikemu tveganju premestitve emisij CO2 v smislu člena 10a(13) Direktive 2003/87/ES. V skladu s tem je treba sprejeti prehodne ukrepe, s katerimi se bo mogoče izogniti čezmernemu vplivu na stroške in obenem ohraniti okoljsko učinkovitost obdavčitve CO2, in sicer na podoben način, kot je bilo doseženo z brezplačno dodelitvijo pravic do emisije toplogrednih plinov na podlagi Direktive 2003/87/ES. Da bi se ohranila polna spodbuda za zmanjšanje emisij, mora ta davčni odbitek temeljiti na pretekli porabi energije v zadevni napravi v določenem referenčnem obdobju (bodisi od 1. januarja 2005 do 31. decembra 2008 bodisi od 1. januarja 2009 do 31. decembra 2010). Znesek davčnega odbitka mora poleg tega odražati davek na CO2, ki bi ga ustvarila naprava, na podlagi podatkov o pretekli porabi pod predpostavko, da je bilo uporabljeno referenčno gorivo z nizkimi emisijami CO2. Pri tem „merilu za gorivo“ se uporablja faktor emisije zemeljskega plina, da bi se prikazal pristop, ki je bil sprejet v okviru Sklepa Komisije xxx/xxx o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES[10];

9. ohranitev prožnosti, ki jo dopušča Direktiva o obdavčitvi energije, predvsem pa obstoječega predpisa, v skladu s katerim lahko države članice uporabljajo več kot en davek za porabo energije. Kljub temu Komisija predlaga spremembo nekaterih obstoječih možnosti, tj. tistih, ki so v nasprotju s cilji, ki jih ta predlog želi doseči, bolj splošno pa predlaga zagotovitev skladnosti z novimi splošnimi predlaganimi predpisi. Natančneje, Komisija predlaga:

- da je treba področje uporabe člena 2(4) [nov člen 3] v zvezi s primeri, za katere se Direktiva ne uporablja, omejiti na splošno obdavčitev porabe energije, da bi se določil celovit in dosleden signal cene CO2 izven sistema EU za trgovanje z emisijami. Člen 2(4) poleg tega iz področja uporabe Direktive izključuje električno energijo, kadar ta predstavlja več kot 50 % stroškov proizvoda [glejte četrto alineo točke (b) določbe]. Vendar pa pri tem predpisu obstaja tveganje izkrivljanja konkurence na notranjem trgu, zato ga je treba umakniti (glejte točko (3) člena 1 predloga, nov člen 3);

- odpravo člena 9(2) , ki določa manjše najnižje ravni obdavčitve za plinsko olje, ki se uporablja za ogrevanje v treh državah članicah. Ta določba stopnjuje nedoslednosti pri obravnavi različnih porabnikov energije na notranjem trgu (glejte točko (8) člena 1 predloga);

- čim večjo omejitev neobveznih zmanjšanj in izjem , ki jih določa člen 15 pri splošni obdavčitvi porabe energije, da bi se določil celovit in dosleden signal cene CO2 izven sistema EU za trgovanje z emisijami (glejte točko (13)(a) člena 1 predloga). To seveda ne more veljati za točke (f) in (h) do (1) člena 15(1), in sicer iz naslednjih razlogov:

- državam članicam mora biti še naprej omogočeno, da izkoristijo vso prožnost pri uporabi izjem in zmanjšanj v korist gospodinjstev in dobrodelnih organizacij zaradi socialnih vzrokov (točka (h); glejte tudi spodaj navedene podrobnosti);

- predlaga se postopna odprava možnosti uporabe izjem ali zmanjšanj pri zemeljskem plinu in utekočinjenem naftnem plinu, saj ti proizvodi ne prihajajo iz obnovljivega vira (točka (i); glejte tudi spodaj navedene podrobnosti);

- izjeme ali zmanjšanja za dobavljene energente, ki se uporabljajo kot gorivo za plovbo po celinskih plovnih poteh v točki (f), temeljijo na mednarodnih konvencijah za vsaj nekatere zadevne plovne poti; poglabljanje dna plovnih poti in v pristaniščih iz točke (k) predstavlja dopolnilno dejavnost;

- izjeme ali zmanjšanja za letala in plovila v točki (j) predstavljajo podobne izjeme, ki se uporabljajo za namene DDV in so povezane z dejavnostmi, ki koristijo ugodnosti izjeme iz člena 14(1)(b) in (c) in ki temeljijo na mednarodnih konvencijah;

- plin iz črnega premoga iz točke (l), ki spada pod oznako KN 2705, je proizvod, ki se v glavnem pojavlja v jeklarstvu kot stranski proizvod uporabe goriva v metalurških procesih. Iz posvetovanja z državami članicami izhaja, da bi njegova obdavčitev ustvarila nesorazmerno upravno breme tako za vključena podjetja kot za uprave;

- spremembo člena 15(1)(h) , da bi se omogočile davčne ugodnosti za ogrevanje v gospodinjstvih neodvisno od tega, kateri energetski vir se uporablja, tj. da bi se odpravile izjeme za nekatere vire, kot je kurilno olje. Komisija potrjuje, da bi države članice lahko preučile podobne potrebne davčne ugodnosti, vendar meni, da je treba določiti enake pogoje za vse energetske vire (glejte točko (13)(a)(i) člena 1 predloga);

- spremembo člena 15(3) , ki državam članicam omogoča, da uporabijo nižjo raven obdavčitve, vključno s stopnjo nič, za energente in električno energijo, ki se uporabljata pri kmetijskih, vrtnarskih ali ribogojniških dejavnostih ter v gozdarstvu (glejte točko (13)(b) člena 1 predloga). Ta določba stopnjuje nedoslednosti pri obravnavi različnih sektorjev dejavnosti na notranjem trgu, predvsem če se upošteva, da je kmetijstvo eno izmed pomembnih sektorjev, ki so v glavnem izvzeti iz sistema EU za trgovanje z emisijami. Zato je treba v zvezi s splošno obdavčitvijo porabe energije uporabo navedene možnosti povezati z možnostjo, ki zagotavlja napredek na področju energetske učinkovitosti. Kar zadeva obdavčitev CO2, je treba obravnavo zadevnih sektorjev uskladiti s pravili, ki se uporabljajo za industrijske sektorje. Izjeme pri obdavčitvi CO2 se morajo zato uporabljati le toliko, kolikor je to potrebno, da bi se izognili tveganju premestitve emisij CO2;

- spremembo člena 5 , da bi bilo jasno, da diferencirana obdavčitev, ki temelji na merilih iz tega člena, ne sme vključevati obdavčitve CO2 (glejte točko (5) člena 1 predloga). Poleg tega se možnost uporabe nižje ravni obdavčitve pogonskega goriva, ki ga uporabljajo taksiji, v praksi uporablja samo za dizelsko gorivo. To možnost je treba v celoti odpraviti tudi na podlagi novega predlaganega okvira (med drugim tudi za splošno obdavčitev porabe energije), saj ni več združljiva s ciljem politik, ki podpirajo druge oblike goriva, niti s politikami, ki podpirajo druge oblike energetskih nosilcev in uporabo čistejših vozil v mestnem prometu;

- spremembo člena 16 , da bi se odpravila možnost, na podlagi katere lahko države članice zagotovijo izjemo ali zmanjšanje davka za biogoriva do leta 2023 (glejte točko (14) člena 1 predloga). Ta določba srednjeročno ne bo več potrebna zaradi predlaganih sprememb splošnih predpisov Direktive o obdavčitvi energije, ki dejansko v veliki meri upoštevajo posebnosti goriv, ki v celoti ali deloma vsebujejo biomaso ali proizvode iz biomase (glejte točko (1) člena 1 predloga). V primeru utekočinjenega naftnega plina in zemeljskega plina, ki se uporabljata kot pogonsko gorivo, ugodnosti v obliki manjših najnižjih ravni splošne obdavčitve porabe goriva ali možnost izjeme navedenih energentov pri obdavčitvi na podlagi člena 15(1)(i) niso več upravičene, predvsem ob upoštevanju potrebe po povečanju tržnega deleža obnovljivih energetskih virov. Te ugodnosti je zato treba prav tako odpraviti do konca leta 2023 (glejte točko (13)(a)(i) člena 1 predloga);

10. uskladitev Direktive 2003/96/ES in Direktive Sveta 2008/118/ES o splošnem režimu za trošarino in razveljavitvi Direktive 92/12/EGS [11] (glejte točko (11)(a)(i), točko (17) in točko (18) člena 1 predloga v zvezi s členi 14, 20 in 21 Direktive o obdavčitvi energije) ;

11. dopolnitev seznama energentov iz člena 2(1) in člena 20(1) Direktive 2003/96/ES za namen vključitve nekaterih biogoriv, s tem pa dopolnitve in posodobitve določbe v zvezi z uporabo določb o nadzoru in gibanju iz Direktive 2008/118/ES. Poleg tega morajo za produkte, ki spadajo pod oznako KN 3811, veljati določbe o nadzoru in gibanju iz Direktive 2008/118/ES ob upoštevanju tveganja utaje, izogibanju ali zlorabe davkov, ki jih predstavljajo (glej točki (2)(a) in (17) člena 1 predloga v zvezi s členoma 2 in 20 Direktive ETD) ;

12. sklicevanje na trenutno veljavno različico kombinirane nomenklature v členu 2(5) Direktive 2003/96/ES. Poleg tega je treba člen 2(5) Direktive o obdavčitvi energije uskladiti z novim pravnim okvirom, oblikovanim na podlagi PDEU po začetku veljavnosti Lizbonske pogodbe (glejte točko (2)(b) in točko (21) člena 1 predloga) ;

13. črtanje člena 18a in člena 18b, saj so te prehodne določbe Direktive o obdavčitvi energije zastarele (glejte točko (16) člena 1 predloga) ;

14. da se Španiji in Franciji omogoči, da uvedeta višje stopnje splošne obdavčitve porabe energije na nekaterih delih njunega ozemlja, pri čemer se priznava dolgoročen proces decentralizacije, ki ga izvajata (glejte točko (15) člena 1 predloga v zvezi s členom 18 Direktive o obdavčitvi energije) .

Španiji je treba na podlagi njene upravne strukture in da bi se olajšala izvršitev finančne avtonomije njenih avtonomnih skupnosti odobriti uporabo regionalno višjih ravni splošne obdavčitve porabe energije. Enako velja za Francijo, kjer obstaja potreba po okrepitvi finančne zmogljivosti upravnih regij v procesu decentralizacije. Vendar pa je treba zagotoviti ohranitev enake obravnave konkurenčnih energetskih virov. Poleg tega je treba zagotoviti, da nobena izmed tovrstnih diferenciacij ne bo ovirala delovanja notranjega trga in vplivala na gibanje energentov znotraj EU.

Druge države članice, ki želijo uvesti podoben sistem regionalne diferenciacije obdavčitve, morajo zaprositi Komisijo, da poda predlog za spremembo Direktive o obdavčitvi energije na podlagi člena 113 Pogodbe o delovanju Evropske unije;

15. dopolnitev opredelitve standardnih rezervoarjev komercialnih motornih vozil in posebnih zabojnikov iz člena 24 Direktive 2003/96/ES, da bi odražala dejstvo, da rezervoarjev za gorivo na komercialna vozila ne pritrjuje izrecno njihov proizvajalec, s čimer bi se zagotovilo prosto gibanje in obenem spoštovanje varnostnih zahtev, ki veljajo za takšna vozila (glejte točko (19) člena 1 predloga) . Na to vprašanje so Komisijo opozorile zveze prevoznikov, ki so poudarile, da nekatere države članice sistematično izvajajo nadzore, da bi ugotovile, ali se ta opredelitev spoštuje, in da zaračunavajo davek na pogonska goriva v rezervoarjih, ki ne sodijo v to opredelitev. O tem vprašanju je potekala tudi razprava z državami članicami na zadnjem zasedanju Odbora za trošarine, kjer je bil sprejet sklep, da je sprememba člena 24 edini možen način, da se to vprašanje razreši;

16. uvedbo obveznosti, v skladu s katero mora Komisija vsakih pet let, prvič pa ob koncu leta 2015, Svetu predložiti poročilo o uporabi Direktive o obdavčitvi energije in, kjer je ustrezno, predlog spremembe (glejte točko (21) člena 1 predloga) . Komisija mora v poročilu med drugim preučiti najnižjo raven obdavčitve CO2, in sicer na podlagi razvoja tržne cene pravic do emisije v EU, vpliva inovacij in tehnoloških dosežkov (glede energetske učinkovitosti, uporabe električne energije v prometu, uporabe nadomestnih goriv, kot so biogoriva in vodik, vpliva zajemanja in shranjevanja ogljika itd.) ter razlogov za izjeme in zmanjšanja davkov, določenih v tej direktivi. V zvezi z izjemami in zmanjšanji je treba posebno pozornost nameniti izjemam za energente, ki se uporabljajo v zračnem in pomorskem prometu (člen 14(1)(b) in (c) Direktive o obdavčitvi energije), pri čemer je treba za vsak primer posebej upoštevati njihovo obravnavo v okviru sistema EU za trgovanje z emisijami in rezultate mednarodnih pogajanj v okviru Mednarodne pomorske organizacije o uporabi svetovnega tržnega instrumenta za internalizacijo zunanjih stroškov emisij CO2, izjemi za obrežno električno energijo (predlaga člen 14(4) Direktive o obdavčitvi energije) in vplivu na gospodinjstva. V vsakem primeru se mora seznam sektorjev oziroma podsektorjev, v katerih obstaja po ocenah znatno tveganje premestitve emisij CO2, za namene člena 14a te direktive redno pregledovati, zlasti ob upoštevanju razpoložljivosti morebitnih novih dokazov (gl. točko 2 zgoraj).

- Pravna podlaga:

Pogodba o delovanju Evropske unije in zlasti člen 113 Pogodbe,

- Načelo subsidiarnosti

Predlog se nanaša na področje skupnih pristojnosti Unije in držav članic. Zato velja načelo subsidiarnosti. Člen 113 Pogodbe o delovanju Evropske unije določa, da bo Svet sprejel določbe o usklajevanju zakonodaje o trošarinah, če je to usklajevanje nujno za zagotovitev vzpostavitve in delovanja notranjega trga.

Spremembo Direktive o obdavčitvi energije in rok te spremembe je treba obravnavati v širšem okviru agende EU za energijo in podnebne spremembe. EU trenutno opredeljuje zakonodajni okvir, ki bi moral omogočiti izpolnitev velikopoteznih ciljev za leto 2020. Namen, da se Direktiva o obdavčitvi energije temeljiteje uskladi s cilji, se lahko doseže samo s pomočjo akta o spremembi Direktive o obdavčitvi energije, ki ga sprejme Unija.

- Načelo sorazmernosti

Predlog je skladen z načelom sorazmernosti iz naslednjih razlogov.

Cilji sedanjega pregleda se najbolje dosežejo s spremembo sedanje direktive z zgoraj razloženim učinkom. Predlog se v glavnem nanaša na temeljne sestavne dele Direktive: strukturo obdavčitve in razmerje med ustrezno davčno obravnavo različnih energetskih virov.

Predlog je v vseh vidikih omejen na to, kar je potrebno, da bi se dosegli zastavljeni cilji.

- Izbira instrumentov

Predlagani instrumenti: Direktiva. Na tem področju, ki je že zajeto z obstoječo Direktivo, bi morale države članice še naprej ohraniti pomembno stopnjo prožnosti, kot je razloženo zgoraj. Druga sredstva, razen Direktive o spremembi Direktive 2003/96/ES bi zato bila neprimerna.

4. PRORAčUNSKE POSLEDICE

Predlog nima nikakršnih posledic za proračun Unije.

2011/0092 (CNS)

Predlog

DIREKTIVA SVETA

o spremembi Direktive 2003/96/ES o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 113 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije[12],

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[13],

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[14],

v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Direktiva Sveta 2003/96/ES[15] je bila sprejeta, da bi se zagotovilo pravilno delovanje notranjega trga v zvezi z obdavčitvijo energentov in električne energije. V skladu s členom 6 Pogodbe so zahteve glede varstva okolja vključene med pogoje Direktive, predvsem v luči Kjotskega protokola.

(2) Treba je zagotoviti neprekinjeno pravilno delovanje notranjega trga v okviru novih zahtev, ki se nanašajo na omejevanje podnebnih sprememb, uporabo obnovljivih energetskih virov in varčevanje z energijo, kot potrjujejo sklepi predsedstva Evropskega Sveta z dne 8. in 9. marca 2007 ter 11. in 12. decembra 2008.

(3) Obdavčitev emisij CO2 je za države članice lahko stroškovno učinkovito sredstvo, s katerim lahko dosežejo zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, ki je potrebno v skladu z Odločbo 406/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o prizadevanju držav članic za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, da do leta 2020[16] izpolnijo zavezo Skupnosti za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, in sicer pri virih, ki niso zajeti s sistemom Unije v okviru Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/16/ES[17]. Zaradi potencialne vloge obdavčitve CO2 so za pravilno delovanje notranjega trga potrebni skupni predpisi o navedeni obdavčitvi.

(4) Vendar pa bi morale države članice kot doslej uporabljati obdavčitev energije pri gorivih za ogrevanje, pogonskih gorivih in električni energiji za različne namene, ki niso nujno ali posebej ali izrecno povezani z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov.

(5) Zato je treba zagotoviti, da bo obdavčitev energije sestavljena iz dveh elementov, obdavčitve CO2 in splošne obdavčitve porabe energije. Da bi se obdavčitev energije prilagodila delovanju sistema Unije v okviru Direktive 2003/87/ES, je treba od držav članic zahtevati, da jasno ločijo med navedenima dvema elementoma. S tem bi se omogočila tudi jasna obravnava goriv, ki bodisi so biomasa ali ki so pridobljena iz biomase.

(6) Vsakega izmed teh elementov je treba izračunati na podlagi objektivnih meril, ki omogočajo enako obravnavo različnih energetskih virov. Pri obdavčitvi CO2 se je treba sklicevati na emisije CO2, ki jih povzroča uporaba vsakega zadevnega energenta, in pri tem uporabiti faktorje emisije CO2, določene v Odločbi Komisije 2007/589/ES z dne 18. julija 2007 o določitvi smernic za spremljanje in poročanje o emisijah toplogrednih plinov v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta[18]. Pri splošni obdavčitvi porabe energije se je treba sklicevati na energijsko vsebnost različnih energentov in električne energije, kot je navedeno v Direktivi 2006/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/76/EGS[19]. V tem okviru je treba upoštevati okoljske koristi biomase ali proizvodov, pridobljenih iz biomase. Ti proizvodi morajo biti obdavčeni na podlagi faktorjev emisije CO2, določenih v Odločbi 2007/589/ES za biomaso ali proizvode, pridobljene iz biomase, ter njihove energijske vsebnosti, kot je opredeljeno v Prilogi III Direktive 2009/28/ES. Biogoriva in tekoča biogoriva, opredeljena v členu 2(h) in (i) Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov[20], so daleč najpomembnejša zadevna kategorija. Ker so okoljske prednosti teh proizvodov različne, odvisno od tega, ali se skladajo s trajnostnimi merili iz člena 17 navedene Direktive, bi se morale specifične referenčne vrednosti za biomaso in proizvode, pridobljene iz biomase, uporabljati le, kadar so izpolnjena ta merila.

(7) Obdavčitev CO2 je treba prilagoditi učinku Direktive 2003/87/ES, da bi ga ustrezno dopolnjevala. Navedena obdavčitev se mora uporabljati za vse oblike uporabe energentov – tudi za druge namene razen ogrevanja –, ki povzročajo emisije CO2 v napravah v smislu navedene direktive pod pogojem, da zadevna naprava ni vključena v sistem trgovanja z emisijami v okviru navedene direktive. Ker pa skupna uporaba obeh instrumentov ne bi dovoljevala zmanjšanj emisij, ki bi bila na splošno večja od zmanjšanj, doseženih v okviru samega sistema za trgovanje z emisijami, temveč bi samo povečala skupni strošek teh zmanjšanj, se obdavčitev CO2 ne sme uporabljati za porabo v napravah, ki so vključene v sistem Unije.

(8) V interesu davčne nevtralnosti se morajo za vsak element obdavčitve uporabljati iste najnižje ravni obdavčitve vseh energentov, danih v določeno uporabo. Ko se torej predpišejo enake najnižje ravni obdavčitve, morajo države članice tudi zaradi davčne nevtralnosti zagotoviti enake ravni nacionalne obdavčitve za vse zadevne proizvode. Kjer je to potrebno, je treba za namene poenotenja teh ravni določiti prehodna obdobja.

(9) Najnižje ravni obdavčitve CO2 je treba določiti na podlagi nacionalnih ciljev za države članice, ki so določeni v Odločbi 406/2009 o prizadevanju držav članic za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, da do leta 2020 izpolnijo zavezo Skupnosti za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. Ker ta odločba priznava, da je treba prizadevanja za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov pravično porazdeliti med države članice, je treba za nekatere države članice določiti prehodna obdobja.

(10) Oblikovati je treba najnižje ravni splošne obdavčitve porabe energije, ki bi na splošno temeljile na sedanjih najnižjih ravneh obdavčitve. To tudi pomeni, da mora najnižja raven splošne obdavčitve porabe energije, ki velja za pogonska goriva, ostati višja od ravni za goriva za ogrevanje.

(11) Zagotoviti je treba, da bodo najnižje ravni obdavčitve ohranile svoj želen učinek. Ker obdavčitev CO2 dopolnjuje delovanje Direktive 2003/87/ES, je treba tržno ceno pravic do emisije pozorno spremljati v rednih pregledih Direktive, kar je dolžnost Komisije. Najnižje ravni splošne obdavčitve porabe energije je treba redno samodejno usklajevati, da bi se upošteval razvoj njihove prave vrednosti in s tem ohranila trenutna raven uskladitve stopnje; da bi se zmanjšalo nihanje, ki je posledica cen energije in hrane, je treba to usklajevanje opraviti na podlagi sprememb v vseevropskem usklajenem indeksu potrošniških cen z izjemo energije in nepredelane hrane, ki ga je objavil Eurostat.

(12) Na področju pogonskih goriv ugodnejša najnižja raven obdavčitve, ki velja za plinsko olje, tj. proizvod, katerega večji del je bil prvotno dan v poslovno uporabo in s tem tradicionalno obdavčen po nižji ravni, ustvarja učinek izkrivljanja v zvezi z bencinom, njegovim glavnim konkurenčnim gorivom. Člen 7 Direktive 2003/96/ES zato opredeljuje prve korake za postopno uskladitev z najnižjo ravnjo obdavčitve, ki velja za bencin. To uskladitev je treba dokončati in postopoma ustvariti razmere, v katerih bosta plinsko olje in bencin obdavčena na isti ravni.

(13) Kar zadeva možnost, da države članice uporabijo nižjo raven obdavčitve za komercialno uporabo plinskega olja kot pogonskega goriva v primerjavi z nekomercialno, pa se zdi, da ta določba ni več združljiva z zahtevo po izboljšanju energetske učinkovitosti in potrebo po obravnavi čedalje večjega vpliva prometa na okolje, zato jo je treba črtati. Člen 9(2) Direktive 2003/96/ES dovoljuje nekaterim državam članicam, da uporabijo znižano raven za plinsko olje za ogrevanje. Navedena določba ni več združljiva s pravilnim delovanjem notranjega trga in širšimi cilji Pogodbe. Zato jo je treba črtati.

(14) Obstaja tudi potreba po omejitvi morebitnega vpliva obdavčitve CO2 na stroške sektorjev ali podsektorjev, ki naj bi bili izpostavljeni velikemu tveganju premestitve emisij CO2 v smislu člena 10a(13) Direktive 2003/87/ES. V skladu s tem je treba opredeliti ustrezne prehodne ukrepe, ki pa morajo ohraniti tudi okoljsko učinkovitost obdavčitve CO2.

(15) Člen 5 Direktive 2003/96/ES v nekaterih primerih dovoljuje uporabo diferenciranih ravni obdavčitve. Da pa bi se zagotovila skladnost signala cene CO2, je treba možnost držav članic za diferenciacijo nacionalnih ravni omejiti na splošno obdavčitev porabe energije. Poleg tega možnost uporabe nižje ravni obdavčitve za pogonsko gorivo, ki ga uporabljajo taksiji, ni več združljiva s ciljem politik, ki spodbujajo nadomestna goriva in energetske nosilce ter uporabo čistejših vozil v mestnem prometu, zato jo je treba odstraniti.

(16) Pravila o poljubnih zmanjšanjih in izjemah pri obdavčitvi iz člena 15 Direktive 2003/96/ES je treba prilagoditi na podlagi pridobljenih izkušenj in novega okvira, ki ga določa ta direktiva. Možnost, da države članice uporabijo navedena poljubna zmanjšanja in izjeme, mora biti čim bolj omejena na splošno obdavčitev porabe energije, da bi se določil celovit in dosleden signal cene CO2 izven sistema Unije za trgovanje z emisijami.

(17) Izjeme ali zmanjšanja v korist gospodinjstev in dobrodelnih organizacij lahko tvorijo del socialnih ukrepov, ki jih opredelijo države članice. Možnost uporabe takšnih izjem ali zmanjšanj se mora za namen enake obravnave energetskih virov razširiti na vse energente, ki se uporabljajo kot gorivo za ogrevanje in električna energija. Da bi bil njihov vpliv na notranji trg še naprej omejen, se morajo takšne izjeme in zmanjšanja uporabljati samo za neposlovne dejavnosti.

(18) V primeru utekočinjenega naftnega plina in zemeljskega plina, ki se uporabljata kot pogonsko gorivo, ugodnosti v obliki nižjih najmanjših stopenj splošne obdavčitve porabe goriva ali možnost izvzetja navedenih energentov iz obdavčitve niso več upravičene, predvsem če se upošteva potreba po povečanju tržnega deleža obnovljivih energetskih virov, zato jih je treba srednjeročno odstraniti.

(19) Direktiva 2003/96/ES zavezuje države članice, da iz obdavčenja izvzamejo gorivo za plovbo v vodah Skupnosti, kakor tudi električno energijo, proizvedeno na krovu plovil, tudi kadar so slednja privezana v pristanišču. Poleg tega lahko države članice to ugodno davčno obravnavo razširijo na celinske plovne poti. V nekaterih pristaniščih obstajajo čistejše nadomestne možnosti pri uporabi električne energije z obrežja, ki pa je obdavčljiva. Da bi se še pred sprejetjem celovitejšega okvira o tej zadevi določila prva spodbuda za razvoj in uporabo te tehnologije, morajo države članice iz obdavčitve energije izvzeti uporabo obrežne električne energije na plovilih, ki so privezana v pristanišču. Ta izjema se mora uporabljati dovolj dolgo, da se upravljavcev pristanišč ne bi odvrnilo od potrebnih naložb, vendar pa mora biti časovno omejena na tak način, da bo njena delna ali celovita ohranitev pravočasno vsebovana v novi odločitvi.

(20) Člen 15(3) Direktive 2003/96/ES državam članicam dovoljuje, da za kmetijske, vrtnarske in ribogojniške dejavnosti ter gozdarstvo uporabijo ne samo določbe, ki na splošno veljajo za podjetja, temveč tudi nižjo raven obdavčitve, vključno s stopnjo nič. Preučitev navedene možnosti je razkrila, da bi bila ohranitev te ravni pri splošni obdavčitvi porabe energije v nasprotju s širšimi cilji politike Unije, razen če bi bila povezana z ravnjo, ki zagotavlja napredek na področju energetske učinkovitosti. Kar zadeva obdavčitev CO2, je treba obravnavo zadevnih sektorjev uskladiti s pravili, ki se uporabljajo za industrijske sektorje.

(21) Splošna pravila, ki jih uvaja ta direktiva, upoštevajo značilnosti goriv, ki bodisi so biomasa ali so pridobljena iz biomase in ki so skladna s trajnostnimi merili, določenimi v členu 17 Direktive 2009/28/ES, ob upoštevanju tako njihovega prispevka k ravnovesju CO2 kot tudi nižje energijske vsebnosti na količinsko enoto v primerjavi z nekaterimi konkurenčnimi fosilnimi gorivi. Zato je treba določbe iz Direktive 2003/96/ES, ki omogočajo zmanjšanja ali izjeme za navedena goriva, srednjeročno odstraniti. V vmesnem obdobju je treba zagotoviti, da se bodo te določbe uporabljale v skladu s splošnimi pravili, ki jih ta direktiva uvaja. Pri biogorivih in tekočih biogorivih, opredeljenih v členu 2(h) in (i) Direktive 2009/28/ES, naj bi zato države članice uporabljale dodatne davčne ugodnosti le, če izpolnjujejo trajnostna merila iz člena 17 navedene direktive.

(22) Dokler se ne doseže bolj daljnosežna uskladitev na področju goriv za ogrevanje, ki se uporabljajo za poslovne namene, morajo države članice, v katerih so ravni obdavčitve višje od najnižjih ravni, določenih na tem področju, še naprej zagotavljati nekatera zmanjšanja. V okviru veljavnih pogojev je treba ločevati med splošno obdavčitvijo porabe energije in obdavčitvijo CO2, saj si ta dva elementa prizadevata za različne cilje. Poleg tega je treba jasno navesti, da sklicevanja na sheme trgovanja z dovoljenji v členu 17 Direktive 2003/96/ES ne vključujejo sistema Unije iz Direktive 2003/87/ES.

(23) Na podlagi posebne upravne strukture in pod določenimi pogoji je treba Španiji in Franciji omogočiti, da uporabita regionalne višje ravni splošne obdavčitve porabe energije za energente in električno energijo.

(24) Direktivo 2003/96/ES je treba uskladiti z Direktivo Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS[21].

(25) Seznam energentov iz člena 2(1) in člena 20(1) Direktive 2003/96/ES je treba dopolniti, da bo vključeval nekatera biogoriva, in s tem zagotoviti enotno in standardizirano obravnavo teh biogoriv, v členu 2(5) Direktive 2003/96/ES pa se je treba sklicevati na različico trenutno veljavne kombinirane nomenklature. Ob upoštevanju tveganja utaje, izogibanja ali zlorabe davkov, ki ga predstavljajo proizvodi iz oznake KN 3811, morajo za slednje veljati določbe o nadzoru in gibanju iz Direktive 2008/118/ES.

(26) Da bi se zagotovilo prosto gibanje in obenem spoštovanje varnostnih zahtev, ki veljajo za komercialna pogonska vozila in posebne zabojnike, je treba opredelitev standardnih rezervoarjev takšnih vozil iz člena 24 Direktive 2003/96/ES dopolniti tako, da bo odražala dejstvo, da rezervoarjev za gorivo na komercialna vozila ne pritrjuje izrecno njihov proizvajalec.

(27) Ker so nekatere prehodne določbe Direktive 2003/96/ES zastarele, jih je treba črtati.

(28) Komisija mora vsakih pet let, prvič pa ob koncu leta 2015, poročati Svetu o uporabi te direktive, pri čemer mora predvsem preučiti najnižjo raven obdavčitve CO2 na podlagi razvoja tržne cene pravic do emisije v EU, vpliva inovacij in tehnoloških dosežkov in razlogov za izjeme in znižanja davkov, ki so določeni v tej direktivi, tudi za gorivo, ki se uporablja v zračnem in pomorskem prometu. Seznam sektorjev oziroma podsektorjev, v katerih obstaja po ocenah znatno tveganje premestitve emisij CO2, se mora redno pregledovati zlasti ob upoštevanju razpoložljivosti morebitnih novih dokazov.

(29) Ustrezno bi bilo spremeniti nekatere določbe Direktive 2003/96/ES o izvedbenih pristojnostih, da bi se zagotovila skladnost z določbami iz Pogodbe o delovanju Evropske unije. To je treba izvršiti z dodelitvijo delegiranih pristojnosti Komisiji.

(30) Komisija mora imeti pristojnost za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije, da bi lahko dopolnila oznake v kombinirani nomenklaturi za proizvode, ki jih navaja Direktiva 2003/96/ES, kakor tudi sklicevanje na veljavno kombinirano nomenklaturo. Komisiji je treba dodeliti pristojnosti za vmesni čas, da bi se s tem omogočila prilagoditev pravil, če bi bilo to potrebno.

(31) Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev ukrepa, ki ga je treba sprejeti, zlasti zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga v okviru novih zahtev na energetskem in okoljskem področju, in je te cilje zato možno bolje doseči na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega okvirov, ki so potrebni za dosego teh ciljev.

(32) Zato je treba Direktivo 2003/96/ES ustrezno spremeniti –

SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:

Člen 1

Direktiva 2003/96/ES se spremeni:

5. Člen 1 se nadomesti z naslednjim:

„Člen 1

1. Države članice morajo uvesti obdavčitev energentov in električne energije v skladu s to direktivo.

2. Države članice razlikujejo med obdavčitvijo CO2 in splošno obdavčitvijo porabe energije.

Obdavčitev CO2 se izračuna v EUR/t emisij CO2 na podlagi sklicevanja na faktorje emisije CO2, določene v točki 11 Priloge I k Odločbi Komisije 2007/589/ES z dne 18. julija 2007 o določitvi smernic za spremljanje in poročanje o emisijah toplogrednih plinov v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta(*). Faktorji emisije CO2, ki so v tej odločbi določeni za biomaso ali proizvode, pridobljene iz biomase, veljajo za biogoriva in tekoča biogoriva, opredeljena v členu 2(h) in (i) Direktive 2009/28/ES, samo pod pogojem, da je zadevni proizvod skladen s trajnostnimi merili, določenimi v členu 17 Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov(**). Kadar biogoriva in tekoča biogoriva niso skladna s temi merili, države članice uporabijo referenčen faktor emisije CO2 za enakovredno gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo, za katera so najnižje ravni obdavčitve določene v tej direktivi.

Splošna obdavčitev porabe energije se izračuna v EUR/GJ na podlagi neto kalorične vrednosti energentov in električne energije, kot je navedeno Prilogi II k Direktivi 2006/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/76/EGS(***). V primeru biomase ali proizvodov, pridobljenih iz biomase, so referenčne vrednosti tiste vrednosti, ki so določene v Prilogi III k Direktivi 2009/28/ES. Vendar se v primeru biogoriv in tekočih biogoriv, opredeljenih v členu 2(h) in (i) Direktive 2009/28/ES, te referenčne vrednosti uporabljajo le, kadar proizvod izpolnjuje trajnostna merila iz člena 17 navedene Direktive. V tem primeru se uporabljajo tako za pogonska goriva kot tudi goriva za ogrevanje. Kadar biogoriva in tekoča biogoriva niso skladna s temi merili, države članice uporabijo referenčne vrednosti za enakovredno gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo, za katera so najnižje ravni obdavčitve določene v tej direktivi.

Kadar Direktiva 2006/32/ES, Odločba 2007/589/ES oziroma Direktiva 2009/28/ES ne vsebujejo faktorja emisije in/ali neto kalorične vrednosti za zadevni proizvod, države članice uporabijo ustrezne razpoložljive informacije o svojem faktorju emisije CO2 in/ali neto kalorični vrednosti.

V tej direktivi „biomasa“ pomeni biološko razgradljive dele proizvodov, odpadkov in ostankov biološkega izvora iz kmetijstva (vključno s snovmi rastlinskega in živalskega izvora), gozdarstva in z njima povezanih proizvodnih dejavnosti, vključno z ribištvom in ribogojstvom, ter biološko razgradljive dele industrijskih in komunalnih odpadkov.

3. Kadar del energenta vsebuje biomaso ali proizvode, pridobljene iz biomase, se faktorji emisije CO2 in neto kalorična vrednost, ki velja za ta del, določi v skladu z odstavkom 2, neodvisno od oznake KN, pod katero spada energent v celoti.

4. Če ni določeno drugače, se določbe iz te direktive uporabljajo tako za obdavčitev CO2- kot za splošno obdavčitev porabe energije.

(*) UL L 229, 31.8.2007, str. 1.

(**) UL L 140, 5.6.2009, str. 16.

(***) UL L 114, 27.4.2006, str. 64.“

6. Člen 2 se spremeni:

(a) Odstavek 1 se spremeni:

(i) Točka (h) se nadomesti z:

„(h) iz oznak KN 2909 19 10 in 3824 90 91;“

(ii) Dodata se točki (i) in (j):

„(i) iz oznak KN 2207, 2208 90 91 in 2208 90 99, če so namenjeni za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo in denaturirani v skladu s členom 27(1)(a) in (b) Direktive 92/83/ES;

(j) iz oznak KN 2909 19 90, 3823 19 90 in 3824 90 97, če so namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo.“

(b) Odstavki 3, 4 in 5 se nadomestijo z naslednjimi:

„3. Kadar so namenjeni za uporabo, ponujeni naprodaj ali uporabljeni kot pogonsko gorivo ali gorivo za ogrevanje, se energenti, razen tistih, za katere so najnižje ravni obdavčitve določene s to direktivo, obdavčijo glede na uporabo, po stopnjah, ki se uporabljajo za enakovredno gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo in ki se izračunajo v skladu s členom 1(2) in (3).

Proizvodi, razen energentov, ki so namenjeni za uporabo, dani v promet ali se uporabljajo kot pogonsko gorivo, se obdavčijo po stopnjah, ki se uporabljajo za enakovredno pogonsko gorivo in ki se izračunajo v skladu s členom 1(2) in (3).

Dodatki in razredčila pogonskih goriv, razen vode, se obdavčijo po stopnjah, ki se uporabljajo za enakovredno pogonsko gorivo.

Ogljikovi hidrati, razen tistih, ki so navedeni v odstavku 1 in namenjeni za uporabo, dani v promet ali se uporabljajo za namene ogrevanja, se obdavčijo po stopnjah, ki se uporabljajo za enakovreden energent in ki se izračunajo v skladu s členom 1(2) in (3). Ta pododstavek se ne uporablja za šoto.

4. Obdavčitev CO2, za katero velja člen 14(1)(d) te direktive, se uporablja za rabo energentov, pri kateri nastajajo emisije ogljikovega dioksida iz naprav, ki so opredeljene v členu 3(e) Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES(*), ne glede na to, ali te naprave dosegajo mejne vrednosti, ki so navedene v Prilogi I k navedeni direktivi.

Kadar se energenti uporabljajo v skladu s prvim pododstavkom za druge namene kot pa kot pogonsko gorivo, se v tej direktivi obravnavajo kot gorivo za ogrevanje.

5. Sklicevanje v tej direktivi na oznake kombinirane nomenklature se nanaša na tiste iz Uredbe Komisije (ES) št. 861/2010 z dne 5. oktobra 2010 o spremembah Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi(**).

Kadar se uredba, navedena v prvem pododstavku, nadomesti ali kadar sprememba kombinirane nomenklature zahteva spremembo oznak, ki so navedene v tej direktivi, Komisija sprejme delegirani akt v skladu s členom 27 in na podlagi pogojev iz členov 27a in 27b, da bi se spremenile oznake proizvodov v kombinirani nomenklaturi, ki so navedene v tej direktivi, oziroma da bi se spremenila navedba iz prvega pododstavka za namen njene uskladitve z veljavno različico kombinirane nomenklature.

Delegirani akt ne sme imeti za posledico kakršne koli spremembe najnižjih ravni obdavčitve, določenih s to direktivo, ali dodajanja ali odstranjevanja kakršnih koli energentov ali električne energije.

__________

(*) UL L 275, 25.10.2003, str.32.

(**) UL L 284, 29.10.2010, str. 1.“

(c) Doda se odstavek 6:

„6. V točkah (a), (d), (i) in (j) odstavka 1 tega člena in v točkah (a), (g), (i) in (j) člena 20(1) proizvodi, namenjeni za dobavo, veljajo za namenjene za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo, kadar je dobavitelj seznanjen ali bi moral biti seznanjen, da prejemnik namerava uporabiti proizvode kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo. Proizvodi iz točke (a) odstavka 1 tega člena in točke (a) člena 20(1) ne veljajo za proizvode, namenjene za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo, če so dobavljeni proizvajalcu blaga iz točke (h) odstavka 1 tega člena in točke (h) člena 20(1).“

7. Člen 3 se nadomesti z naslednjim:

„Člen 3

Brez poseganja v člen 2(4) se ta direktiva ne uporablja za:

(a) obdavčitev proizvodnje toplotne energije in obdavčitev proizvodov iz oznak KN 4401 in 4402;

(b) naslednjo uporabo energentov in električne energije:

- energente, ki se uporabljajo za druge namene kot za pogonsko gorivo ali kot gorivo za ogrevanje,

- dvojno uporabo energentov

Energent ima dvojno uporabo, kadar se uporablja tako kot gorivo za ogrevanje kakor tudi za druge namene kot pa za pogonsko gorivo in gorivo za ogrevanje. Uporaba energentov za kemijsko redukcijo in elektrolitične in metalurške procese šteje za dvojno uporabo,

- električno energijo, ki se poglavitno uporablja za kemijsko redukcijo in elektrolitične in metalurške procese,

- v mineraloških postopkih

„Mineraloški postopki“ pomenijo postopke, razvrščene v NACE nomenklaturi pod oznako DI 23 „proizvodnja drugih nekovinskih mineralnih proizvodov“ v Uredbi (ES) št. 1893/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o uvedbi statistične klasifikacije gospodarskih dejavnosti NACE Revizija 2 in o spremembi Uredbe Sveta (EGS) št. 3037/90 kakor tudi nekaterih uredb ES o posebnih statističnih področjih(*).

Vendar pa se člen 20 uporablja za energente, določene v točki (b) prvega odstavka tega člena.

________

(*)UL L 393, 30.12.2006, str. 1.“

8. Člen 4 se spremeni:

(a) Odstavek 2 se nadomesti z naslednjim:

„2. V tej direktivi je „raven obdavčitve“ skupen znesek, zaračunan v zvezi z vsemi posrednimi davki (razen davka na dodano vrednost, v nadaljnjem besedilu „DDV“) in ki se izračuna:

9. na podlagi obdavčitve CO2, v skladu z drugim pododstavkom člena 1(2) v času dajanja v promet za namen porabe;

10. na podlagi splošne obdavčitve porabe energije, v skladu s tretjim pododstavkom člena 1(2) v času dajanja v promet za namen porabe.“

(b) Dodata se odstavka 3 in 4:

„3. Brez poseganja v izjeme, diferenciacije in zmanjšanja iz te direktive, države članice zagotovijo, da se v primeru, kadar so v Prilogi I v zvezi z določeno uporabo določene enake najnižje ravni obdavčitve, določijo enake ravni obdavčitve za proizvode, dane v navedeno uporabo. Brez poseganja v člen 15(1)(i) za pogonska goriva iz preglednice A Priloge I, se to uporablja od 1. januarja 2023.

V prvem pododstavku se vsaka uporaba, za katero je v preglednicah A, B oziroma C Priloge I opredeljena najnižja raven obdavčitve, šteje za eno samo uporabo.

4. Najnižje ravni splošne obdavčitve porabe energije, določene v tej direktivi, se prilagodijo vsaka tri leta z začetkom od 1. julija 2016, da bi se upoštevale spremembe v usklajenem indeksu potrošniških cen z izjemo energije in nepredelane hrane, ki ga je objavil Eurostat. Tako pridobljene najnižje ravni obdavčitve objavi Komisija v Uradnem listu Evropske unije .

Najnižje ravni se prilagodijo samodejno s povečanjem ali zmanjšanjem osnovnega zneska v evrih glede na odstotek spremembe v navedenem indeksu v teku treh predhodnih koledarskih let. Če je sprememba v odstotkih od zadnje prilagoditve manjša od 0,5 %, se prilagoditev ne izvede.“

11. Člen 5 se spremeni:

(a) Uvodni stavek se nadomesti z naslednjim:

„Pod pogojem, da upoštevajo najnižje ravni obdavčitve, ki so določene s to direktivo, države članice lahko, pod davčnim nadzorom, uveljavijo diferencirane davčne stopnje v naslednjih primerih:“

(b) Tretja alinea se nadomesti z naslednjo:

„– za naslednje uporabe: lokalni potniški promet (razen taksijev), zbiranje odpadkov, oborožene sile in javna uprava, invalidi, reševalna vozila;“

12. Člen 7 se nadomesti z naslednjim:

" Člen 7

S 1. januarjem 2013, 1. januarjem 2015 in 1. januarjem 2018 se najnižje ravni obdavčitve za pogonska goriva določijo kot je navedeno v preglednici A Priloge I.“

13. V členu 8 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim:

„1. S 1. januarjem 2013 so najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo za proizvode, uporabljene kot pogonsko gorivo za namene, opredeljene v odstavku 2 tega člena, kot je navedeno v preglednici B Priloge I.“

14. Člen 9 se nadomesti z naslednjim:

„Člen 9

S 1. januarjem 2013 se najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo za gorivo za ogrevanje, določijo kot je navedeno v preglednici C Priloge I.“

15. Člen 10 se nadomesti z naslednjim:

" Člen 10

S 1. januarjem 2013 se najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo za električno energijo, določijo kot je navedeno v preglednici C Priloge I.“

16. V členu 12 se odstavek 2 se nadomesti z naslednjim:

„2. Kadar se uporabljajo količinske enote, se količina izmeri pri temperaturi 15 °C.“

17. Člen 14 se spremeni:

(a) Odstavek 1 se spremeni:

(i) uvodni stavek se nadomesti z naslednjim:

„Razen splošnih določb iz Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarine in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS(*) o izjemah pri uporabi obdavčenih izdelkov in brez poseganja v druge določbe Unije, države članice izvzamejo iz obdavčitve pod pogoji, ki jih določijo zaradi zagotavljanja pravilne in enotne uporabe takšnih izjem ter preprečevanja kakršnega koli izogibanja, izmikanja ali zlorabe, naslednje:

_________

(*) UL L 9, 14.1.2009, str.12.“

(ii) v točki (a) se drugi stavek nadomesti z naslednjim:

„Vendar pa države članice zaradi okoljske politike, razen zaradi zmanjšanja emisij CO2, lahko navedene proizvode obdavčijo ne oziraje se na najnižje ravni obdavčitve, določene s to direktivo.“

(iii) dodata se naslednji točki (d) in (e):

„(d) v zvezi z obdavčitvijo CO2, energenti, ki se uporabljajo za dejavnosti, za katere velja shema Unije v smislu Direktive 2003/87/ES, iz katere pa niso izključene;

(e) do 31. decembra 2020 električna energija, ki se neposredno zagotavlja plovilom, privezanim v pristaniščih.“

(b) Doda se odstavek 3:

„3. V primeru uporabe iz točke (a) odstavka 1, razen uporab za proizvodnjo električne energije na krovu plovila, se izjema uporablja samo v primeru splošne obdavčitve porabe energije.“

18. Vstavi se naslednji člen 14a:

„Člen 14a

1. Do 31. decembra 2020 države članice omogočijo odbitek pri obdavčitvi CO2 v zvezi z uporabo energentov v napravah, ki pripadajo sektorjem ali podsektorjem, za katere obstaja domneva, da so izpostavljeni velikim tveganjem premestitve emisij CO2.

2. Znesek odbitka davka mora biti skladen s povprečno letno porabo energentov, izraženo v gigajoulih (GJ), v napravah v času referenčnega obdobja za namene, ki niso navedeni v členu 7, pomnoženo z 0,00561 in z najnižjo ravnjo obdavčitve CO2, določeno v preglednici C Priloge I. Referenčno obdobje iz prvega stavka tega odstavka je bodisi obdobje od 1. januarja 2005 do 31. decembra 2008 ali obdobje od 1. januarja 2009 do 31. decembra 2010. Znesek odbitka davka ne presega davka na CO2 za uporabo energentov v napravah v zadevnem obdobju.

3. Za naprave, ki v referenčnem obdobju niso obratovale, države članice opredelijo raven odbitka davka na podlagi instalirane zmogljivosti naprave, pomnožene s povprečnim faktorjem izkoristka zmogljivosti, z uporabo metodologije, določene v Sklepu Komisije XXX o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES(*).

4. Kadar država članica uporabi raven obdavčitve CO2, ki presega najnižjo raven, določeno s to direktivo, lahko za namene določitve zneska odbitka davka iz odstavka 2 uporabi raven obdavčitve CO2, ki ne presega nacionalne ravni.

5. V odstavkih 1 do 4 „sektorji ali podsektorji, za katere obstaja domneva, da so izpostavljeni večjemu tveganju premestitve emisij CO2“ pomenijo tiste sektorje, ki so bili opredeljeni kot takšni na podlagi člena 10a(13) Direktive 2003/87/ES.

_______

(*) UL L

19. Člen 15 se spremeni:

(a) Odstavek 1 se spremeni:

(i) točki (h) in (i) se nadomestita:

„(h) energente, ki se uporabljajo kot gorivo in elektrika za ogrevanje v gospodinjstvih in/ali v organizacijah, ki so v zadevni državi članici priznane kot dobrodelne. V primeru takšnih dobrodelnih organizacij, države članice izjemo ali znižanje omejijo na neposlovne dejavnosti. V primeru mešane uporabe se obdavčitev izvaja sorazmerno s posameznim namenom uporabe. Če je uporaba neznatna, se lahko obravnava kot nična;

(i) Do 1. januarja 2023 zemeljski plin in utekočinjeni naftni plin, uporabljena kot pogonsko sredstvo;“

(ii) doda se naslednji pododstavek:

„Točke (a) do (e) in (g) se uporabljajo samo za splošno obdavčitev porabe energije.“

(b) Odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:

„3. Države članice lahko uporabijo nižjo raven splošne obdavčitve porabe energije, vključno s stopnjo nič, za porabo energentov in električne energije, ki se uporabljajo pri kmetijskih, vrtnarskih ali ribogojniških dejavnostih ter v gozdarstvu. Za upravičence velja ureditev, ki mora pripeljati do povečane energetske učinkovitosti, ki je na splošno enakovredna tisti, ki bi bila dosežena, če bi se upoštevale standardne najnižje stopnje Unije.“

20. Člen 16 se spremeni:

(a) Odstavek 1 se spremeni:

(i) uvodni stavek se nadomesti z naslednjim:

„Do 1. januarja 2023 lahko države članice, brez poseganja v odstavek 5 tega člena, uporabijo izjemo ali znižano stopnjo splošne obdavčitve porabe energije pod davčnim nadzorom za obdavčljive proizvode iz člena 2 te direktive, kadar so takšni proizvodi sestavljeni iz ali vsebujejo enega ali več naslednjih proizvodov in kadar so – v primeru biogoriv in tekočih biogoriv, opredeljenih v členu 2(h) in (i) Direktive 2009/28/ES – ti proizvodi skladni s trajnostnimi merili iz člena 17 navedene direktive:“

(ii) tretji pododstavek se črta.

(b) Črtajo se odstavki 4, 6 in 8.

21. Člena 17 in 18 se nadomestita z naslednjim:

„Člen 17

22. Pod pogojem da se najnižje ravni obdavčitve, določene s to direktivo, v povprečju upoštevajo v vsaki dejavnosti, države članice lahko uporabijo znižanja davkov iz splošne obdavčitve porabe energije na energente, ki se uporabljajo za ogrevanje ali za namene iz člena 8(2)(b) in (c), in na električno energijo v naslednjih primerih:

(a) v korist energetsko intenzivnih dejavnosti

„Energetsko intenzivna dejavnost“ pomeni gospodarski subjekt iz člena 11, kadar bodisi nabave energentov in električne energije znašajo najmanj 3,0 % proizvodne vrednosti bodisi davki od energije na nacionalni ravni znašajo najmanj 0,5 % dodane vrednosti. Države članice lahko v okviru te opredelitve uporabijo bolj omejevalne koncepte, vključno s prodajno vrednostjo, procesnimi in sektorskimi opredelitvami.

„Nabave energentov in električne energije“ pomenijo dejanski strošek energije, ki je bila nabavljena ali proizvedena v okviru dejavnosti. Upošteva se samo električna energija, toplota in energenti, ki se uporabljajo za ogrevanje ali za namene iz člena 8(2)(b) in (c). Všteti so vsi davki razen odbitnega DDV.

„Proizvodna vrednost“ pomeni prihodek vključno s subvencijami, povezanimi s ceno proizvodov, povečan ali zmanjšan za spremembe zalog končnih in nedokončanih proizvodov ter blaga in storitev, nabavljenih za nadaljnjo prodajo, zmanjšan za nabave blaga ali storitev za nadaljnjo prodajo.

„Dodana vrednost“ pomeni skupni prihodek, zavezan plačilu DDV, vključno z izvozno prodajo, zmanjšan za skupno nabavo, zavezano plačilu DDV, vključno z uvozom.

(b) kadar so s poslovnimi subjekti iz člena 11 ali združenji takšnih poslovnih subjektov sklenjeni sporazumi ali kadar se izvajajo sheme trgovanja z dovoljenji ali enakovredni ukrepi, kolikor to vodi k izboljšavam na področju energetske učinkovitosti.

23. Pod pogojem, da se v povprečju za vsako podjetje spoštujejo najnižje ravni obdavčitve, določene v tej direktivi, lahko države članice uporabijo znižanja davkov iz obdavčitve CO2, pri energentih, ki se uporabljajo za ogrevanje ali za namene iz člena 8(2)(b) in (c), kadar so s poslovnimi subjekti iz člena 11 ali združenji takšnih poslovnih subjektov sklenjeni sporazumi ali kadar se izvajajo sistemi trgovanja z dovoljenji ali enakovredni ukrepi, kolikor vodijo k ciljem v zvezi z zmanjšanjem emisij CO2.

24. V odstavkih 1 in 2 so „sheme za trgovanje z dovoljenji“ sistemi za trgovanje z dovoljenji, vendar ne sistem Unije v smislu Direktive 2003/87/ES.

Člen 18

1. Ne glede na člen 4(3) lahko Španija določi, da so ravni splošne obdavčitve porabe energije, ki jih uporablja katera koli avtonomna skupnost, višje od ustreznih nacionalnih ravni obdavčitve (regionalna diferenciacija). Veljavna pravila morajo upoštevati naslednje pogoje:

(a) raven obdavčitve, ki jih uporablja katera koli avtonomna skupnost, ne sme presegati ustrezne nacionalne ravni obdavčitve za več kot 15 %;

(b) kadar v času, ko se energenti pod režimom odloga plačila trošarine gibajo iz druge države članice v Španijo, pride do nepravilnosti ali kadar obstaja domneva, da so se nepravilnosti zgodile v Španiji v smislu člena 10 Direktive 2008/118/ES, kar vključuje možnost zaračunavanja trošarine, oseba, ki je zagotovila plačilo v skladu s členom 18 navedene direktive ni dolžna plačati razlike med ravnjo obdavčitve, ki jo uporablja katera koli avtonomna skupnost, in nacionalno ravnjo, razen če je sama bila vpletena v nepravilnost ali prekršek.

2. Ne glede na člen 4(3) lahko Francija določi, da so ravni splošne obdavčitve porabe energije, ki se uporabljajo na ravni francoskih regij, višje od ustreznih nacionalnih ravni obdavčitve (regionalna diferenciacija). Veljavna pravila morajo upoštevati naslednje pogoje:

(a) raven obdavčitve, ki jih uporablja kateri koli regionalni organ, ne sme presegati ustrezne nacionalne ravni obdavčitve za več kot 15 %;

(b) kadar v času, ko se energenti pod režimom odloga plačila trošarine gibajo iz druge države članice v Francijo, pride do nepravilnosti ali kadar obstaja domneva, da so se nepravilnosti zgodile v Franciji v smislu člena 10 Direktive 2008/118/ES, kar vključuje možnost zaračunavanja trošarine, oseba, ki je zagotovila plačilo v skladu s členom 18 navedene direktive ni dolžna plačati razlike med ravnjo obdavčitve, ki jo uporablja kateri koli regionalni organ, in nacionalno ravnjo, razen če je sama bila vpletena v nepravilnost ali prekršek.

3. Portugalska lahko uporabi ravni splošne obdavčitve porabe energije za energente in električno energijo, porabljene v Avtonomni regiji Azorov in Madeire, ki so nižje od najnižjih ravni obdavčitve, določenih s to direktivo, za pokrivanje transportnih stroškov, nastalih zaradi otoškega in razpršenega značaja navedenih regij.

4. Grčija lahko uporablja ravni splošne obdavčitve porabe energije do 0,6 EUR za GJ pod najnižjimi ravnmi, določenimi s to direktivo, za plinsko olje, ki se uporablja za pogonske namene in pogonski bencin, porabljen v departmajih Lesbos, Chios, Samos, Dodekanezi in Kikladi ter na naslednjih egejskih otokih: Tasos, Severni Sporadi, Samotraka in Skiros.

5. Bolgarija, Češka republika, Estonija, Latvija, Litva, Madžarska, Poljska, Romunija in Slovaška lahko za uporabe iz členov 8 in 9 uporabijo prehodno obdobje do 1. januarja 2021 za namen uvedbe obdavčitve CO2. Če se Unija odloči, da je treba ravni emisij toplogrednih plinov do leta 2020 zmanjšati za več kot 20 % v primerjavi z ravnmi, doseženimi leta 1990, Komisija pregleda uporabo teh prehodnih obdobij in, če je primerno, predstavi predlog za namen njihovega skrajšanja in/ali spremembe najnižjih ravni obdavčitve CO2, kot je določeno v Prilogi I.“

25. Člena 18a in 18b se črtata.

26. Člen 20 se nadomesti z naslednjim:

„Člen 20

1. Določbe iz poglavij III in IV Direktive 2008/118/EGS veljajo le za naslednje energente:

(a) proizvode iz oznak KN 1507 do 1518, če so namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo;

(b) proizvode iz oznak KN 2707 10, 2707 20, 2707 30 in 2707 50;

(c) proizvode iz oznak KN 2710 11 do 2710 19 69. Vendar pa se poglavji III in IV Direktive 2008/118/ES za proizvode iz oznak KN 2710 11 21, 2710 11 25 in 2710 19 29 uporabljajo le za trgovska gibanja v veliki količini;

(d) proizvode iz oznake KN 2711 (razen 2711 11, 2711 21 in 2711 29);

(e) proizvode iz oznake KN 2901 10;

(f) proizvode iz oznak KN 2902 20, 2902 30, 2902 41, 2902 42, 2902 43 in 2902 44;

(g) proizvode iz oznake KN 2905 11 00, ki niso sintetičnega izvora, če so namenjeni za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo;

(h) proizvode iz oznak KN ex 2909 19 10 in ex 3824 90 91;

(i) proizvode iz oznak KN 2207, 2208 90 91 in 2208 90 99, če so namenjeni za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo in denaturirani v skladu s členom 27(1)(a) in (b) Direktive 92/83/ES;

(j) proizvode iz oznak KN 2909 19 90, 3823 19 90 in 3824 90 97, če so namenjeni za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo;

(k) proizvode iz oznake KN 3811.

2. Države članice lahko v skladu z dvostranskimi dogovori odpravijo nekatere ali vse določbe iz poglavij III in IV Direktive 2008/118/EGS glede nekaterih ali vseh proizvodov iz odstavka 1 tega člena, kolikor jih ne urejajo členi 7, 8 in 9 te direktive. Ti dogovori ne zadevajo držav članic, ki niso udeležene v teh dogovorih. O vseh takšnih dvostranskih dogovorih se uradno obvesti Komisija, ki z njimi seznani ostale države članice.“

27. Člen 21 se spremeni:

(a) v odstavku 1 se besedilo „Direktivo 92/12/EGS“ nadomesti z „Direktivo 2008/118/ES“.

(b) odstavek 2 se črta;

(c) V prvem in četrtem pododstavku odstavka 5 se besede „Za namen uporabe členov 5 in 6 Direktive 92/12/EGS“ nadomestijo z besedami „Za namen uporabe členov 2 in 7 Direktive 2008/118/ES“.

28. V členu 24 se odstavek 2 se nadomesti z naslednjim:

„2. Za namen tega člena

„standardni rezervoarji“ pomenijo:

- rezervoarje, ki jih je proizvajalec ali tretja oseba trajno pritrdil na pogonsko vozilo in ki so v skladu z dokumenti o registraciji ali potrdilom o primernosti vozila za vožnjo po cesti skladni z veljavnimi tehničnimi in varnostnimi zahtevami ter katerih stalna pritrditev omogoča neposredno uporabo goriva, tako za pogon kot, kjer je to primerno, za delovanje hladilnih in drugih sistemov med transportom. Rezervoarji za plin, ki so vgrajeni v pogonska vozila in ki so namenjeni za neposredno uporabo plina kot goriva, ter rezervoarji, ki so vgrajeni v druge sisteme, s katerimi so vozila lahko opremljena, prav tako štejejo za standardne rezervoarje;

- rezervoarje, ki jih je proizvajalec ali tretja oseba trajno pritrdil na poseben zabojnik, ki so v skladu z dokumenti o registraciji zabojnika skladni z veljavnimi tehničnimi in varnostnimi zahtevami in za katere trajna pritrditev omogoča neposredno uporabo goriva za delovanje hladilnih in drugih sistemov, s katerimi so opremljeni posebni zabojniki med transportom.

Izraz „posebni zabojnik“ pomeni kakršen koli zabojnik, ki je opremljen s posebej zasnovano pripravo za hladilne sisteme, sisteme za spajanje s kisikom, toplotno izolacijske sisteme ali druge sisteme.“

29. Člen 27 se nadomesti z naslednjim:

" Člen 27

Izvajanje pooblastila

1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 2(5) se dodeli Komisiji za nedoločen čas.

2. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem uradno obvesti Svet.

3. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v členu 27a in členu 27b.“

30. Vstavijo se naslednji členi 27a, 27b in 27c:

„Člen 27a

Preklic pooblastila

1. Pooblastilo iz člena 2(5) lahko Svet kadar koli prekliče.

2. Kadar je Svet začel notranji postopek za odločitev o morebitnem preklicu pooblastila, si prizadeva o tem obvestiti Komisijo v razumnem roku pred sprejetjem končne odločitve ter pri tem navede pooblastila, ki bi se lahko preklicala, in možne razloge za preklic.

3. Z odločitvijo o preklicu prenehajo veljati pooblastila, navedena v tej odločitvi. Odločitev začne veljati nemudoma ali na dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. Odločitev se objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Člen 27b

Nasprotovanje delegiranim aktom

1. Svet lahko nasprotuje delegiranemu aktu v [treh] mesecih od datuma uradnega obvestila.

2. Če do izteka tega roka Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu, se akt objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na dan, ki je v njem določen.

Delegirani akt se lahko objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati pred iztekom navedenega roka, če je Svet obvestil Komisijo o nameri, da delegiranemu aktu ne bo nasprotoval.

3. Če Svet nasprotuje delegiranemu aktu, akt ne začne veljati. Svet navede razloge za nasprotovanje delegiranemu aktu.

Člen 27c

Obveščanje Evropskega parlamenta

Komisija obvesti Evropski parlament o delegiranih aktih, ki jih sprejme Komisija, o kakršnem koli nasprotovanju delegiranim aktom ali o preklicu pooblastila s strani Sveta.“

31. Člen 29 se nadomesti z naslednjim:

„Člen 29

Vsakih pet let in prvič do konca leta 2015 Komisija predloži Svetu poročilo o uporabi te direktive in, kjer je primerno, predlog za njeno spremembo.

Poročilo Komisije med drugim preuči najnižjo raven obdavčitve CO2, vpliv inovacij in tehnoloških dosežkov zlasti v zvezi z energetsko učinkovitostjo, uporabo električne energije v prometu, ter utemeljitev za izjeme in znižanja, določena v tej direktivi, tudi za gorivo, ki se uporablja v zračnem in pomorskem prometu. Poročilo upošteva pravilno delovanje notranjega trga, dejansko vrednost najnižjih ravni obdavčitve in širše cilje Pogodbe.

V vsakem primeru se mora seznam sektorjev oziroma podsektorjev, v katerih obstaja po ocenah znatno tveganje premestitve emisij CO2, za namene člena 14a te direktive redno pregledovati, zlasti ob upoštevanju razpoložljivosti morebitnih novih dokazov.“

32. Priloga I se nadomesti z besedilom v Prilogi k tej direktivi.

33. Prilogi II in III se črtata.

Člen 2

1. Države članice sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo najpozneje do 31. decembra 2012. Komisiji nemudoma pošljejo besedilo navedenih predpisov ter korelacijsko tabelo med navedenimi predpisi in to direktivo.

Ti predpisi se začnejo uporabljati s 1. januarjem 2013.

Države članice se v sprejetih predpisih iz prvega in tretjega pododstavka sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

2. Države članice Komisiji sporočijo besedilo temeljnih predpisov nacionalnega prava, ki jih sprejmejo na področju, ki ga ureja ta direktiva.

Člen 3

Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Člen 4

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

PRILOGA

„PRILOGA I

Preglednica A. – Najnižje ravni obdavčitve, ki veljajo od 1. januarja 2013 za pogonska goriva za namene člena 7

Obdavčitev CO2- | Splošna obdavčitev porabe energije | Splošna obdavčitev porabe energije | Splošna obdavčitev porabe energije |

1. januar 2013 | 1. januar 2013 | 1. januar 2015 | 1. januar 2018 |

Bencin Oznake KN 2710 11 31, 2710 11 41, 2710 11 45, 2710 11 49, 2710 11 51 in 2710 11 59 | 20 EUR/t CO2 | 9,6 EUR/GJ | 9,6 EUR/GJ | 9,6 EUR/GJ |

Plinsko olje Oznake KN 2710 19 41 do 2710 19 49 | 20 EUR/t CO2 | 8,2 EUR/GJ | 8,8 EUR/GJ | 9,6 EUR/GJ |

Kerozin Oznaki KN 2710 19 21 in 2710 19 25 | 20 EUR/t CO2 | 8,6 EUR/GJ | 9,2 EUR/GJ | 9,6 EUR/GJ |

Utekočinjeni naftni plin Oznake KN 2711 12 11 do 2711 19 00 | 20 EUR/t CO2 | 1,5 EUR/GJ | 5,5 EUR/GJ | 9,6 EUR/GJ |

Zemeljski plin Oznaki KN 2711 11 00 in 2711 21 00 | 20 EUR/t CO2 | 1,5 EUR/GJ | 5,5 EUR/GJ | 9,6 EUR/GJ |

Preglednica B. − Najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo od 1. januarja 2013 za pogonska goriva za namene iz člena 8(2)

Obdavčitev CO2 | Splošna obdavčitev porabe energije |

Plinsko olje Oznake KN 2710 19 41 do 2710 19 49 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Kerozin Oznaki KN 2710 19 21 in 2710 19 25 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Utekočinjeni naftni plin Oznake KN 2711 12 11 do 2711 19 00 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Zemeljski plin Oznaki KN2711 11 00 in 2711 21 00 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Preglednica C. − Najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo od 1. januarja 2013 za goriva za ogrevanje

Obdavčitev CO2 | Splošna obdavčitev porabe energije |

Plinsko olje Oznake KN 2710 19 41 do 2710 19 49 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Težko kurilno olje Oznake KN 2710 19 61 do 2710 19 69 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Kerozin Oznaki KN 2710 19 21 in 2710 19 25 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Utekočinjeni naftni plin Oznake KN 2711 12 11 do 2711 19 00 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Zemeljski plin Oznaki KN2711 11 00 in 2711 21 00 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Premog in koks oznake KN 2701, 2702 in 2704 | 20 EUR/t CO2 | 0,15 EUR/GJ |

Preglednica D. − Najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo od 1. januarja 2013 za električno energijo

Obdavčitev CO2 | Splošna obdavčitev porabe energije |

Električna energija oznaka KN 2716 | 0,15 EUR/GJ“ |

OCENA FINANČNIH POSLEDIC ZAKONODAJNEGA PREDLOGA

1. OKVIR PREDLOGA/POBUDE

1.1. Naslov predloga/pobude

Revizija Direktive 2003/96/ES

1.2. Zadevno(-a) področje(-a) politike v okviru ABM/ABB[22]

14 05 Davčna politika

1.3. Vrsta predloga/pobude

X Predlog/pobuda se nanaša na nov ukrep

( Predlog/pobuda se nanaša na nov ukrep, ki je nadaljevanje pilotnega projekta / pripravljalnega ukrepa [23]

( Predlog/pobuda je namenjena podaljšanju obstoječega ukrepa

( Predlog/pobuda se nanaša na ukrep z novo usmeritvijo

1.4 Cilji

1.4.1 Večletni strateški cilji Komisije, ki naj bi bili doseženi s predlogom/pobudo

Trajnostna rast – za bolj zeleno in konkurenčno gospodarstvo, ki gospodarneje izkorišča vire (Evropa 2020).

1.4.2 Specifični cilji in zadevne dejavnosti v okviru ABM/ABB

Specifični cilj št. 3.

Oblikovati nove davčne pobude in ukrepe za podporo ciljev politike EU (na primer na področju okoljske in energetske politike)

Zadevne dejavnosti v okviru AMB/ABB

Naslov 14 Obdavčitev in Carinska unija; ABB 05 Politika obdavčitve

1.4.3 Pričakovani izid in učinki

Navedite, kako naj bi predlog/pobuda učinkovala na upravičence/ciljne skupine.

Skladnost Direktive za obdavčitev energije s prednostnimi nalogami strategije Evropa 2020 in skladnost s sistemom za trgovanje z emisijami

Okolju škodljive spodbude v veljavni direktivi odstranjene; pozitivne spodbude v korist npr. sklopu biogoriv.

Prispevek k zmanjšanju emisij CO2, povečanje zaposlovanja in gospodarska rast.

Dosledna obravnava energetskih virov v Direktivi za obdavčitev energije in s tem vzpostavitev pravih enakovrednih pogojev za različne porabnike energije.

1.4.4 Kazalniki izida in učinkov

Navedite, s katerimi kazalniki bi bilo mogoče spremljati izvajanje predloga/pobude.

Signal cene CO2 za sektorje, ki ne sodijo v sistem za trgovanje z emisijami.

Prava implicitna davčna stopnja za energijo

1.5 Utemeljitev predloga/pobude

1.5.1 Potrebe, ki jih je treba kratkoročno ali dolgoročno zadovoljiti

EU si je zastavila niz zahtevnih, pravno zavezujočih ciljev na področju podnebnih sprememb in energije, ki naj bi jih izpolnila do leta 2020. Ti so zapisani v strategiji Evropa 2020, ki za prednostno nalogo določajo trajnostno rast, bolj zeleno in konkurenčno gospodarstvo, ki gospodarneje izkorišča vire.

1.5.2 Dodana vrednost ukrepanja Evropske unije

Podnebne spremembe in energija sta evropski vprašanji. Usklajeno ukrepanje je temeljnega pomena za doseganje ciljev, ki so skupni na teh področjih.

1.5.3 Izkušnje, pridobljene iz podobnih projektov v preteklosti

Niso na voljo.

1.5.4 Skladnost in možnosti sinergije z drugimi zadevnimi instrumenti

Predlog oblikuje okvir za uporabo obdavčitve CO2 na področjih, kjer se sistem EU za trgovanje z emisija ne uporablja, in s tem dopolnjuje signal cene ogljika, ki ga določa sistem za trgovanje z emisijami. Prekrivanju med dvema instrumentoma se je treba izogniti, da bi se zagotovila skladnost s sistemom EU za trgovanje z emisijami in da bi se izognili izgubam na stroškovno učinkovit način.

Predlog prispeva k strategiji Evropa 2020. Predvsem omogoča državam članicam, da optimizirajo potencial davčnega sistema, da bi spodbudile trajnostno gospodarsko rast, zaposlovanje in naložbe ter pomagale doseči naše širše socialne in okoljske cilje.

1.6 Trajanje ukrepa in finančnega vpliva

Predlog nima finančnih posledic za EU.

( Časovno omejen predlog/pobuda

- ( Trajanje predloga/pobude od [DD.MM.]LLLL do [DD.MM.]LLLL.

- ( Finančni učinek med letoma LLLL in LLLL.

( Časovno neomejen predlog/pobuda

- Izvedba z začetnim obdobjem postopne krepitve med letoma LLLL in LLLL,

- ki mu sledi polno delovanje.

1.7 Načrtovani načini upravljanja[24]

Predlog nima finančnih posledic za EU.

( Neposredno centralizirano upravljanje – s strani Komisije.

( Posredno centralizirano upravljanje – prenos izvrševanja na:

- ( izvajalske agencije,

- ( organe, ki jih ustanovijo Skupnosti,[25]

- ( nacionalne javne organe/organe, ki opravljajo javne storitve,

- ( osebe, ki se jim zaupa izvedba določenih ukrepov v skladu z naslovom V Pogodbe o Evropski uniji in so določene v zadevnem temeljnem aktu v smislu člena 49 finančne uredbe.

( Deljeno upravljanje z državami članicami.

( Decentralizirano upravljanje s tretjimi državami

( Skupno upravljanje z mednarodnimi organizacijami (navedite)

Pri navedbi več kot enega načina upravljanja je treba to natančneje razložiti v oddelku „opombe“.

Pripombe

2. UKREPI UPRAVLJANJA

Predlog nima finančnih posledic za proračun EU.

2.1 Določbe glede spremljanja in poročanja

Navedite pogostost in pogoje.

2.2 Sistem upravljanja in nadzora

2.2.1 Ugotovljena tveganja

2.2.2 Načrtovani načini nadzora

2.3 Ukrepi preprečevanja goljufij in nepravilnosti

Navedite obstoječe ali načrtovane preprečevalne in zaščitne ukrepe.

3. OCENA FINANČNIH POSLEDIC PREDLOGA/POBUDE

Predlog nima finančnih posledic za EU.[pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] UL L 283, 31.10.2003, str. 51.

[2] SEC (2008) 85 zv. II, str. 51 et seq.

[3] Direktiva 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES, UL L 275, 25.10.2003, str. 32.

[4] Evropski svet, 13.-14. marec 2008, sklepi predsedstva (7652/1/08 rev. 1, 20.5.2008).

[5] Zelena knjiga o tržnih instrumentih okoljske politike in z njo povezanih politik, (COM(2007) 140 z dne 28. marca 2007).

[6] Odločba Komisije 2007/589/ES z dne 18. julija 2007 o določitvi smernic za spremljanje in poročanje o emisijah toplogrednih plinov v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 229, 31.8.2007, str. 1).

[7] Direktiva Evropskega Parlamenta in Sveta 2006/32/ES z dne 5. aprila 2006 o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/76/EGS (UL L št. 114 z dne 27.04.2006, str. 64).

[8] Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL L 140, 5.6.2009, str. 16).

[9] COM(2007)52 konč. z dne 13.3.2007.

[10] UL L , , str..

[11] UL L 9, 14.01.2009, str. 12.

[12] UL C, , str. .

[13] UL C, , str. .

[14] UL C, , str. .

[15] UL L 283, 31.10.2003, str. 51.

[16] UL L 140, 05.06.2009, str. 136.

[17] UL L 275, 25.10.2003, str. 32.

[18] UL L 229, 31.08.2007, str. 1.

[19] UL L 114, 27.04.2006, str. 64.

[20] UL L 140, 05.06.2009, str. 16.

[21] UL L 9, 14.01.2009, str. 12.

[22] ABM: upravljanje po dejavnostih – ABB: oblikovanje proračuna po dejavnostih.

[23] Pilotni in pripravljalni ukrepi iz člena 49(6)(a) ali (b) Finančne uredbe.

[24] Pojasnitve načinov upravljanja in sklicevanje na finančno uredbo so na voljo na spletišču BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_fr.html.

[25] Organi iz člena 185 Finančne uredbe.