Objava zahtevka za odobritev manjše spremembe v skladu z drugim pododstavkom člena 53(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2018/C 130/06)

Evropska komisija je odobrila to manjšo spremembo v skladu s tretjim pododstavkom člena 6(2) Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 664/2014 (1).

ZAHTEVEK ZA ODOBRITEV MANJŠE SPREMEMBE

Zahtevek za odobritev manjše spremembe v skladu z drugim pododstavkom člena 53(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (2)

„CANINO“

EU št.: PDO-IT-01506-AM01 – 28.11.2017

ZOP ( X ) ZGO ( ) ZTP ( )

1. Skupina vložnikov in pravni interes

Zadruga Oleificio Sociale Cooperativo di Canino s sedežem na via Montalto 48, 01011 Canino (VT), Italija. Zadrugo sestavljajo proizvajalci in ima pravico vložiti zahtevek za spremembo v skladu s prvim odstavkom 13. člena odloka ministrstva za kmetijske, živilske in gozdarske politike št. 12511 z dne 14. oktobra 2013.

2. Država članica ali tretja država

Italija

3. Postavka v specifikaciji proizvoda, na katero se sprememba nanaša

4. Vrsta sprememb

5. Spremembe

Metoda proizvodnje

Predlaga se črtanje odstavka v zvezi z razdaljo med drevesi, postopki gojenja in sistemi obrezovanja.

Črtani odstavek je naveden spodaj:

Ta sprememba je upravičena z dejstvom, da ta stavek ničesar ne doprinaša specifikaciji proizvoda, ker je splošen in ne vsebuje nobenih podrobnosti glede razdalje med drevesi ali sistemi obrezovanja. Ta sprememba se šteje za manjšo, ker črtanje tega stavka ne spremeni sistema gojenja in sistema obrezovanja, vendar je tako besedilo specifikacije proizvoda bolj tekoče.

Največje število rastlin na hektar v oljčnih nasadih se je povečalo s 300 na 700.

Posledično se naslednje besedilo:

„Tako so razen tradicionalnih postopkov gojenja, med katerimi so mešani oljčni nasadi z gostoto nasada največ 60 dreves na hektar, dovoljeni postopki gojenja v specializiranih oljčnih nasadih z gostoto nasada največ 300 dreves na hektar.“

nadomesti z besedilom:

„Tako so razen tradicionalnih postopkov gojenja, med katerimi so mešani oljčni nasadi z gostoto nasada največ 60 dreves na hektar, dovoljeni postopki gojenja v specializiranih oljčnih nasadih z gostoto nasada največ 700 dreves na hektar.“

Ta sprememba je nastala iz potrebe po prilagoditvi oljkarsta na območju, določenem za bolj profesionalno upravljanje, da bi se tradicionalni značaj ujel z donosom oljkarskih gospodarstev. Leta preizkušanja so pokazala, da na območju ZOP ob upoševanju uporabljenih sort oljk gostota 700 dreves na hektar uspe ohraniti nespremenjene kemijsko-fizikalne in organoleptične posebnosti proizvoda, kot so določene v specifikaciji proizvoda, obenem pa se znižajo stroški upravljanja nasada, torej se omogoči povečanje donosa kmetijskih gospodarstev.

Največji pridelek na hektar se je povečal z 9 na 12 ton/ha, največja proizvodnja pa je bila ugotovljena v kombiniranih oziroma mešanih nasadih.

Posledično se naslednje besedilo:

nadomesti z besedilom:

Povečanje največje proizvodnje na hektar na 12 ton je nastalo zaradi dviga največjega števila dreves na hektar.

Poleg tega se je skozi leta ugotovilo, da je bil največji donos v specifikaciji proizvoda podcenjen, ker se je štel kot povprečna vrednost ne glede na to, da se nekateri kultivarji, ki se gojijo na območju, razvijejo v velika drevesa, ki so precej krepka in podvržena pojavu izmenične rodnosti. Posledica tega je ciklična proizvodnja, ki je eno ali več let slabša, v naslednjem letu pa se precej poveča zaradi nakopičenih rezerv.

Poleg tega je bil za mešane nasade določen največji donos na drevo, s čimer se je izognilo izdelavi izračunov v zvezi z dejansko površino, zasajeno z oljkami.

Zgoraj navedene spremembe se morajo obravnavati kot manjše, ker se ne nanašajo na bistvene značilnosti proizvoda in na noben zadevni primer iz člena 53(2) Uredbe.

Datum začetka obiranja je bil prestavljen na zgodnejši datum.

Posledično se naslednje besedilo:

nadomesti z besedilom:

Prestavitev obdobja obiranja oljk na zgodnejši datum je posledica mnogoterih dejavnikov.

Ti so najprej povezani z okoljem in podnebjem, katerih spremembe privedejo do zgodnejše dozorelosti. Poleg tega je zdaj z agronomskega vidika znano, da je kakovost olja boljša, če se obiranje opravi bolj zgodaj, in končno s fitosanitarnega vidika, saj je škoda glede količine proizvodnje, ki jo povzroči oljčna muha z zgodnjim obiranjem minimalizirana.

Zgoraj navedena sprememba šteje za manjšo na podlagi določb iz člena 53(2) Uredbe.

Črtana sta bila zadnja dva odstavka, ker nista več v skladu z zakonodajo, vendar tudi zato, ker izvaja nadzor skladnosti proizvoda s specifikacijo proizvoda javni organ, imenovan v skladu z Uredbo (EU) št. 1151/2012.

Navedena odstavka sta navedena spodaj:

Drugo

Členi specifikacije proizvoda so bili preštevilčeni, ker sta bila dodana člena, ki nista bila vključena v veljavni specifikaciji proizvoda.

Beseda „kontrolirana“ se nadomesti z besedo „zaščitena“, ki je pravilnejša.

Dodan je bil poseben člen o dokazilu o poreklu, ki ga v veljavni specifikaciji proizvoda ni.

Vsaka faza proizvodnega postopka se spremlja z beleženjem vhodnih in izhodnih proizvodov za vsako fazo posebej. Z vpisom pridelovalcev oljk (kmetijskih gospodarstvev), stiskalnic in pakirnic v ustrezne registre, ki jih vodi nadzorni organ, se zagotavlja sledljivost proizvoda. Nadzorni organ nadzoruje vse fizične in pravne osebe, ki so vpisane v te registre, v skladu s specifikacijo proizvoda in ustreznim načrtom nadzora.“

Dodan je bil poseben člen o povezavi z geografskim območjem, ki ni bil vključen v veljavni specifikaciji proizvoda, bil pa je vključen v povzetku aktov Komisije.

„Člen 7

Povezava z geografskim območjem

Oljka se na zadevnem območju, ki je bilo zibelka etruščanske civilizacije, goji od davnih časov. Oljka raste tam sama od sebe, tako da je prispevala toponime, ki se še danes uporabljajo, na primer ‚Poggio Olivastro‘. Že Etruščani, kot pričajo upodobitve na vazah in freske v grobnicah, so obirali njene plodove tako, da so jih z dolgimi palicami klatili z vej.

Stoletne oljke, ki dosežejo velike in veličastnostne razsežnosti, podobno kot hrasti, pričajo o starodavni tradiciji, ki povezuje lokalno prebivalstvo s kulturo oljk, in zaznamujejo rahlo valovito pokrajino s svojo srebrno zeleno barvo. V novejšem času je bilo območje Canino latifundij v lasti princa Torlonia do petdesetih let prejšnjega stoletja, ko so bila z agrarno reformo zemljišča razdeljena kmetom. S prihodom agrarne reforme se je oljkarstvo zelo razmahnilo: v kratkem so se namreč gola zemljišča spremenila v zeleneča prostranstva novih oljčnih nasadov.

Nato je v šestdesetih letih prejšnjega stoletja prišlo do preobrata v oljkarstvu z uvedbo specializiranih nasadov za intenzivno gojenje oljk.

Samo v Caninu je bilo po tem sistemu zasajenih 694 hektarjev oljčnih nasadov.

Leta 1965 je organizem Ente Maremma spodbudil in ustanovil zadružno oljarno v Caninu. Trenutno šteje ta zadruga 1 140 članov, ki pridelajo več kot 60 % celotne proizvodnje območja.

Canino, zibelka etruščanske civilizacije, dolguje sloves gojenju oljk, ki že od nekdaj pomeni levji delež njegovega gospodarstva. Že v srednjem veku je bil Canino, trg etruščanksega izvora, del Papeške države. Nato je prišel pod oblast vojvodstva Castro. Ko je spet prišel v last papežev, je bil leta 1808 podeljen v fevd Lucianu Bonaparteju, ki je tam živel v palači, ki jo je zgradila družina Farnese. V grbu je upodobljen pes, ki aludira na kraj, in tri lilije družine Farnese. Razširjanje gojenja oljk je olajšalo dejstvo, da je olje, ki je proizvedeno v Caninu, slovite kakovosti in od vedno znano na trgih z oljčnim oljem. Canino in njegovo olje sta bila glavni akter velike epidemiološke raziskave v sedemdesetih letih prejšnjega stoletja, ki jo je zasnoval in vodil prof. Ancel Keys skupaj z drugimi raziskovalci in katere rezultati so pokazali, da je ruralno prebivalstvo Canina, ki običajno uživa tam pridelano ekstra deviško oljčno olje, bolj zaščiteno pred tveganjem tromboze kot pa Finci ali Američani, ki običajno uživajo živalske maščobe. Ljudska tradicija je prek šagre Sagra dell'olivo, kmečke prireditve, ki se odvija vsako leto 8. decembra, utrdila pomen ekstra deviškega oljčnega olja. Prvič se je ta dogodek odvil leta 1939. Ob promociji visoke kakovosti olja je takšna prireditev kraj srečanj in konferenc največjih strokovnjakov s področja tehnologije in prehrane. Zadružna oljarna Canino je od leta 1989 do leta 1993 skupaj z Ente di Sviluppo Agricolo Regionale (regionalno agencijo za razvoj kmetijstva) izvedla natančno študijo opisa značilnosti lokalne proizvodnje oljčnega olja. Oljarna je sodelovala z najpomembnejšimi raziskovalnimi zavodi, ki se zanimajo za razvoj oljkarstva in načine predelave oljk.

Ekstra deviško oljčno olje ‚Canino‘ ZOP odlikuje močna povezava z območjem proizvodnje iz člena 3, ki nedvomno vpliva na organoleptične in kvalitativne značilnosti proizvoda, kot tudi njegova prastara tradicija.

Značilne lastnosti tal in podnebja območja, kot je vulkanska prst s vrednostjo pH med 6,5 in 7,5, povprečna letna temperatura 15–16 °C, zahvaljujoč morski sapici z obale v pokrajini Viterbo, padavin med 600 in 800 mm/leto, pomembno določajo kakovost olja ‚Canino‘, ki ima naslednje značilnosti: harmonično in vedno uravnoteženo z rahlim sadežnim priokusom z noto trave in/ali artičoke, rahlo grenko, ki se nagiba k pikantnemu.

V regiji oljka ni samo proizvodni vir, temveč tudi element, ki označuje pokrajino in okoljsko identiteto tega območja; izkušeni pridelovalci oljk in delavci v stiskalnicah so uspeli prilagoditi in posodobiti svoje načine gojenja/predelave, da so vedno dosegli edinstveno kakovost, ki so jo najbolj zahtevni potrošniki pričakovali od tega olivnega olja.“