SL Uradni list Evropske unije C 71/53

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi kriznega mehanizma za premestitev in spremembi Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva

(COM(2015) 450 final – 2015/0208 (COD))

(2016/C 071/09)

Poročevalec: Cristian PÎRVULESCU

Evropski parlament in Svet sta 16. septembra 2015 oziroma 21. oktobra 2015 sklenila, da v skladu s členom 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosita za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi kriznega mehanizma za premestitev in spremembi Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva

(COM(2015) 450 final – 2015/0208 (COD)).

Strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 19. novembra 2015.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 512. plenarnem zasedanju 9. in 10. decembra 2015 (seja z dne 10. decembra) s 152 glasovi za, 6 glasovi proti in 13 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Begunska kriza v EU je dosegla točko, na kateri so pod vprašaj postavljena temeljna načela varstva človekovih pravic in demokracije. Evropski ekonomsko-socialni odbor je kljub težavam trdno prepričan, da je treba ta načela spoštovati in ustrezno izvajati.

1.2 EESO meni, da je mogoče suverenistične težnje nekaterih vlad ter negativno dojemanje migracij in beguncev, ki ga je mogoče zaznati pri čedalje več državljanih, omejiti z obsežnimi in nujnimi prizadevanji za ohranitev temeljnih evropskih vrednot in institucionalnih dosežkov EU. V teh izrednih razmerah potrebujemo več Evrope, več demokracije in več solidarnosti.

1.3 Do sedanje begunske krize, ki je bila sicer predvidljiva, je prišlo zaradi neobstoja skupne azilne politike, s katero se zamuja, ker ni usklajenih evropskih političnih ukrepov. V tem okviru EESO poziva Evropski svet, Evropsko komisijo in Evropski parlament, naj izvajajo člena 67(2) in 78 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki določata pogoje za oblikovanje resnične azilne politike EU.

1.4 EESO dosledno poudarja potrebo po solidarnosti, odgovornosti in skupnih ukrepih ter osrednji pomen temeljnih pravic.

1.5 EESO pozdravlja prizadevanja Evropske komisije za usklajevanje skupnega odziva na begunsko krizo, vključno s srečanjem voditeljev o begunskih tokovih na poti preko zahodnega Balkana.

1.6 Krizni mehanizem za premestitev je konkreten primer sodelovanja na podlagi solidarnosti in odgovornosti. Vendar EESO želi, da se ta mehanizem za premestitev in druge podobne pobude vključijo kot del splošne strategije, da bi zagotovili skladnost in učinkovitost. Predvsem so potrebni trdnejši sistemi porazdelitve bremena, ki temeljijo na solidarnosti, zlasti stalen, pravičen in zavezujoč ključ za porazdelitev oseb, ki iščejo zaščito, med vse države članice EU.

1.7 Evropska komisija in druge institucije EU morajo dejavno podpreti vlade držav članic, da bi zagotovili ustrezne pogoje in možnosti za vključevanje premeščenih prosilcev za azil. Med drugim je treba v tem kontekstu pojasniti, da izdatki držav članic v zvezi s sprejemanjem in vključevanjem prosilcev za azil oziroma beguncev niso dolgoročni ali strukturni izdatki, zato se tudi ne upoštevajo pri obračunavanju strukturnih proračunskih primanjkljajev.

2. Splošne ugotovitve

2.1 Sedanja begunska kriza je tako upravni izziv – saj je obseg pojava večji kot kdajkoli – kot pravni izziv. Evropska unija je dosegla točko, na kateri so pod vprašaj postavljena temeljna načela varstva človekovih pravic in demokracije. Povečana mednarodna mobilnost, ki je posledica gospodarske globalizacije, negativno vpliva na pripravljenost držav članic za dosledno izvajanje mednarodnih pogodb. EESO meni, da je mogoče suverenistične težnje nekaterih vlad ter negativno dojemanje migracij in beguncev, ki ga je mogoče zaznati pri čedalje več državljanih, omejiti z obsežnimi in nujnimi prizadevanji za ohranitev temeljnih evropskih vrednot in institucionalnih dosežkov EU. V teh izrednih razmerah potrebujemo več Evrope, več demokracije in več solidarnosti.

2.2 Evropski azilni sistem je pod znatnim pritiskom zaradi številnih kriz. Nekatere od njih izvirajo iz mednarodne politike iz prvega desetletja 21. stoletja, druge pa so negativni učinki gospodarske in finančne krize. Najnovejše med njimi, arabska pomlad, politična nestabilnost v Libiji in državljanska vojna v Siriji, so neposredno pripeljale do znatnega povečanja števila beguncev.

2.3 Vseh 47 držav članic Sveta Evrope mora izvajati določbe o človekovih pravicah in na podlagi člena 3 (1) Evropske konvencije o človekovih pravicah zagotavljati zaščito vsem ljudem. Nasprotno konvencija o statusu beguncev iz leta 1951 dodeljuje zaščito samo posebni kategoriji posameznikov, opredeljeni v členu 1, in to zaščito lahko posameznik preprosteje izgubi. Vendar se v skladu s konvencijo šteje, da so posamezniki, ki potrebujejo mednarodno zaščito, upravičeni do sklopa pravic. V nekaterih državah članicah, na primer v Romuniji, dajejo ustavne določbe prednost mednarodnim pogodbam pred nacionalno zakonodajo. Člen 18 (2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki je postal zavezujoč v skladu s členom 6 PDEU, določa pravico ljudi, ki potrebujejo mednarodno zaščito.

2.4 Dublinski sistem je breme obravnavanja prošenj za azil nesorazmerno naložil nekaj državam, ki so najbolj pod pritiskom (Malta, Italija, Ciper, Grčija, Španija in nedavno Madžarska). Pod temi pogoji nekatere države članice vse težje v praksi upoštevajo načelo nevračanja ter načela iz Evropske konvencije o človekovih pravicah, Listine EU o temeljnih pravicah in direktiv, ki izhajajo iz nje. EESO je kljub težavam trdno prepričan, da je treba ta načela spoštovati in ustrezno izvajati.

2.5 Člena 67(2) in 78 Pogodbe o delovanju Evropske unije določata pogoje za oblikovanje resnične azilne politike EU. Glede na ta dva člena poudarek ni na pripravi minimalnih pravil, temveč na oblikovanju skupnega sistema, ki vključuje enotne postopke. Do sedanje begunske krize, ki je bila sicer predvidljiva, je prišlo zaradi neobstoja skupne azilne politike, s katero se zamuja, ker ni usklajenih evropskih političnih ukrepov. V tem okviru EESO poziva Evropski svet, Evropsko komisijo in Evropski parlament, naj izvajajo ta dva člena.

2.6 EESO pozdravlja prizadevanja Evropske komisije za usklajevanje skupnega odziva na begunsko krizo, vključno s srečanjem voditeljev o begunskih tokovih na poti preko zahodnega Balkana. Na srečanju so se sestali voditelji držav in vlad EU ter tretjih držav, ki so si prizadevali, da bi bolje uskladili ukrepe v regiji na treh ključnih področjih: zagotavljanje zatočišč, skupno upravljanje z migracijskimi tokovi in upravljanje meja (3).

2.7 EESO upa, da bo krizni mehanizem za premestitev pomagal EU, da se usmeri k sistemu, ki temelji na konsenzu in bo dovolj trden in prožen za spopadanje z najrazličnejšimi izzivi, ki jih prinašajo migracije.

2.8 EESO dosledno poudarja potrebo po solidarnosti, odgovornosti in skupnih ukrepih ter osrednji pomen temeljnih pravic. Vztraja tudi, da so potrebna resna prizadevanja za lažje vključevanje migrantov in beguncev.

2.9 Krizni mehanizem za premestitev je konkreten primer sodelovanja na podlagi solidarnosti in odgovornosti. Vendar EESO želi, da ta mehanizem in druge podobne pobude postanejo sestavni del splošne strategije, da bi zagotovili skladnost in učinkovitost. Predvsem so potrebni trdnejši sistemi porazdelitve bremena, ki temeljijo na solidarnosti, zlasti stalen, pravičen in zavezujoč ključ za porazdelitev oseb, ki iščejo zaščito, med vse države članice EU. Evropska agenda o migracijah Evropske komisije je pozitiven korak v to smer.

3. Posebne ugotovitve

3.1 Vsaka država članica, ki v mehanizmu ne sodeluje, bi morala pojasniti svoje razloge za to. Če so razlogi predvsem finančni ali povezani s premalo pripravami za sprejem prosilcev za azil, je treba predvideti določeno vnaprejšnjo finančno pomoč.

3.2 Podpora EU organizacijam civilne družbe, ki se ukvarjajo z begunsko krizo in vključevanjem migrantov, je še vedno nezadostna. Birokratska pravila in postopki ovirajo njihove zmogljivosti za učinkovito ukrepanje na terenu.

3.3 Za ugotavljanje obstoja krize naj bi Evropski svet preveril, ali so razmere takšne, da jih država članica z „dobro pripravljenim azilnim sistemom“ kljub vsemu ne more obvladati. Kako je to opredeljeno? Katera merila določajo, da azilni sistem lahko opišemo kot „dobro pripravljen“? V predlogu je naštetih nekaj meril, ki bi jih Evropski svet lahko upošteval, vendar so ta raztegljiva in opisana z oznako „med drugim“.

3.4 Predlog ni dovolj natančen, kar zadeva usklajevanje preferenc države članice, iz katere se opravi premestitev, države članice premestitve in prosilcev. Ni jasno, kako bo to delovalo v praksi.

3.5 Priporoča se, naj bodo prosilcem na voljo informacije in svetovanje, ki jih zagotovijo organi držav članic, iz katerih se opravi premestitev, in uradniki za zveze države članice premestitve.

3.6 Ni jasno, kako se država članica premestitve spodbuja k ustreznemu sprejemu in vključevanju premeščenih prosilcev. Stanje infrastrukture, razpoložljivost storitev, na primer zdravstvenih ali izobraževalnih, in dodelitev finančnih sredstev bodo vplivali na pripravljenost prosilcev za premestitev v določeno državo. Evropska komisija in druge institucije EU morajo dejavno podpreti vlade držav članic, da bi zagotovili ustrezne pogoje in možnosti za vključevanje premeščenih prosilcev za azil.

3.7 Predlog mora biti v tem pogledu natančnejši in mora predvideti postopek za ocenjevanje in spodbujanje razvoja azilne infrastrukture in storitev v vseh državah članicah.

3.8 Sistem mora do določene mere upoštevati preference prosilcev za azil glede premestitve v posamezne države članice. Preference morajo biti povezane z jasnimi in dokazljivimi možnostmi za uspešno vključevanje (stalno prebivališče sorodnikov, znanje jezika, pretekle povezave z državo, kot so študijski ali poslovni razlogi).

3.9 Kulturne vezi se omenjajo kot dejavnik, ki ga je treba upoštevati pri premestitvi posameznika v drugo državo članico. EESO meni, da se to merilo ne bi smelo uporabljati za utemeljevanje zavrnitve prosilcev za azil na podlagi njihove veroizpovedi.

3.10 Predlog ne opredeljuje natančno, kako bo shema delovala za države, kot sta Srbija in Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, ki imata dobre obete za pristop in se spopadata z znatnim dotokom migrantov in prosilcev za azil.

V Bruslju, 10. decembra 2015 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Georges DASSIS

(1) „Nikogar se ne sme mučiti, niti nečloveško ali ponižujoče z njim ravnati, ali ga kaznovati.“ Na azil in mednarodno zaščito se ne nanaša samo člen 3. Izgon oseb, ki so vložile prošnjo za azil in so bile zavrnjene, je lahko problematičen glede na člen 2 (Pravica do življenja), člen 5 (Pravica do svobode in varnosti), člen 6 (Pravica do poštenega sojenja), člen 7 (Ni kazni brez zakona), člen 3 Protokola št. 4 (Prepoved izgona državljanov) in člen 4 istega protokola (Prepoved skupinskega izgona tujcev). Drugi členi, na katere se je tudi mogoče sklicevati: člen 8 (Pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja), člen 13 (Pravica do učinkovitega pravnega sredstva), člen 16 (Omejitve politične dejavnosti tujcev).

(2) Pravica do azila je zajamčena na podlagi pravil Ženevske konvencije z dne 28. julija 1951 in Protokola z dne 31. januarja 1967 o statusu beguncev ter v skladu s Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti.

(3) Glej izjavo voditeljev po srečanju.