EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 30.9.2015 COM(2015) 473 final 2015/0225(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja (Besedilo velja za EGP) {SWD(2015) 185 final}

{SWD(2015) 186 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Spodbujanje razvoja trga listinjenja, ki bo temeljil na preudarnih praksah, bo pripomoglo k ponovni rasti in ustvarjanju delovnih mest skladno s prednostnim ciljem Komisije. Poleg tega bo skupen, visokokakovosten okvir EU za listinjenje spodbujal nadaljnje povezovanje finančnih trgov v Uniji ter pripomogel k razpršitvi virov financiranja in sprostitvi kapitala, kar bo kreditnim institucijam olajšalo posojanje gospodinjstvom in podjetjem. Za dosego tega cilja sta potrebna naslednja dva koraka. Prvi korak je razvoj skupnega vsebinskega okvira za listinjenje za vse udeležence na tem trgu in opredelitev podskupine poslov, ki izpolnjujejo določena merila primernosti, tj. enostavnega, preglednega in standardiziranega listinjenja (v nadaljnjem besedilu: listinjenje STS). To je predmet predloga Komisije za uredbo o listinjenju. Drugi korak so spremembe regulativnega okvira za listinjenje v zakonodaji EU, med drugim na področju kapitalskih zahtev za kreditne institucije in investicijska podjetja v vlogi originatorjev, sponzorjev ali investitorjev v te instrumente, da se za listinjenje STS določi regulativna obravnava, ki bo bolj upoštevala tveganja. Takšna diferencirana regulativna obravnava že obstaja v nekaterih zakonodajnih instrumentih, zlasti v delegiranem aktu o bonitetnih zahtevah glede likvidnosti bank (količnik likvidnostnega kritja). To je zdaj treba dopolniti s spremembo obravnave regulativnega kapitala za listinjenje v Uredbi št. 575/2013 (v nadaljnjem besedilu: uredba o kapitalskih zahtevah). Sedanji okvir za listinjenje v uredbi o kapitalskih zahtevah v osnovi temelji na standardih, ki jih je pred več kot desetletjem razvil Baselski odbor za bančni nadzor in ki ne delajo razlike med listinjenjem STS ter drugimi, bolj zapletenimi in manj preglednimi posli. Globalna finančna kriza je razkrila številne pomanjkljivosti veljavnega okvira listinjenja. Te vključujejo: • mehanično zanašanje na zunanje bonitetne ocene pri določanju kapitalskih zahtev, • nezadostno občutljivost na tveganja zaradi neupoštevanja dejavnikov tveganja v pristopih za določanje uteži tveganja, • prociklične učinke izrazitega naglega padca kapitalskih zahtev. Za odpravo teh pomanjkljivosti in povečanje odpornosti institucij na neugodne razmere na trgu je Baselski odbor za bančni nadzor decembra 2014 sprejel priporočilo za spremembo okvira listinjenja (v nadaljnjem besedilu: spremenjeni baselski okvir). Spremenjeni baselski okvir je bil zasnovan z namenom, da se zmanjša zapletenost veljavnih regulativnih kapitalskih zahtev, bolje upoštevajo tveganja, ki izhajajo iz pozicij v listinjenju, in omogoči uporaba informacij, ki so na voljo instituciji za dodelitev kapitalskih zahtev na osnovi lastnih izračunov, s čimer bi zmanjšali zanašanje na zunanje bonitetne ocene. Institucije lahko v skladu s spremenjenim baselskim okvirom izračunajo kapitalske zahteve za svoje pozicije v listinjenju v skladu z enotno hierarhijo pristopov, ki se začne s pristopom na osnovi notranjih bonitetnih ocen. Če institucija ne more uporabiti pristopa na osnovi notranjih bonitetnih ocen, mora uporabiti pristop na osnovi zunanjih bonitetnih ocen, pod pogojem, da ima izpostavljenost zunanjo bonitetno oceno, ki izpolnjuje vrsto operativnih zahtev. Če institucija ne more uporabiti pristopa na osnovi zunanjih bonitetnih ocen, bodisi ker se nahaja v državi, ki ne dovoljuje njegove uporabe, ali ker nima potrebnih informacij za uporabo navedenega pristopa, uporabi standardizirani pristop na osnovi nadzorniško zagotovljene formule. Spremenjeni baselski okvir za listinjenje STS trenutno ne določa obravnave, ki bolj upošteva tveganja. Vendar Baselski odbor za bančni nadzor pripravlja vključitev meril za listinjenje STS, sprejetih skupaj z Mednarodnim združenjem nadzornikov trga vrednostnih papirjev (IOSCO) 23. julija 2015, v novi okvir. Rezultati tega dela predvidoma ne bodo na voljo pred sredino leta 2016. Na evropski ravni je Komisija zaprosila za mnenje Evropski bančni organ (v nadaljnjem besedilu: EBA), ki je 7. julija 2015 izdal poročilo o kvalificiranih listinjenjih in priporočil znižanje kapitalskih zahtev za listinjenje STS na razumno raven glede na raven, določeno v spremenjenem baselskem okviru; poleg tega je priporočil spremembo regulativnih kapitalskih zahtev za listinjenje iz uredbe o kapitalskih zahtevah v skladu s spremenjenim baselskim okvirom, da se odpravijo pomanjkljivosti veljavnih pravil. EBA je za listinjenje STS ponovno umerila navzdol tri pristope, ki jih je Baselski odbor za bančni nadzor razvil za spremenjeni baselski okvir. Da bi prispevali k uresničitvi krovnih ciljev predloga Komisije za uredbo o listinjenju, tj. k ponovnemu zagonu trgov listinjenja na vzdrženjši način, ter da bi listinjenje postalo varen in učinkovit instrument za financiranje in upravljanje tveganj, se v uredbi o kapitalskih zahtevah predlaga sprememba regulativnih kapitalskih zahtev za listinjenje z namenom: – implementacije pristopov za izračun regulativnega kapitala iz spremenjenega baselskega okvira (členi 254 do 268); in – uvedbe ponovne umeritve za listinjenje STS v skladu s priporočilom EBA (členi 243, 260, 262 in 264). Kot prvi korak in da se odpravijo vse oblike mehaničnega zanašanja na zunanje bonitetne ocene, bi morala institucija uporabiti lastne izračune regulativnih kapitalskih zahtev, če ima dovoljenje za uporabo pristopa na osnovi notranjih bonitetnih (pristop IRB) za izpostavljenosti iste vrste, kot so osnovne izpostavljenosti listinjenja, in lahko izračuna regulativne kapitalske zahteve za osnovne izpostavljenosti, kot da te ne bi bile listinjene (Kirb), v vsakem primeru z uporabo nekaterih vnaprej določenih vhodnih podatkov (pristop SEC-IRB). Institucijam, ki za svoje pozicije v danem listinjenju ne smejo uporabljati pristopa SEC-IRB, bi moral biti nato na voljo pristop za listinjenje na osnovi zunanjih bonitetnih ocen (SEC-ERB). V okviru pristopa SEC-ERB bi bilo treba kapitalske zahteve dodeliti tranšam listinjenja na podlagi njihove zunanje bonitetne ocene. Če prva dva pristopa nista na voljo ali bi uporaba pristopa SEC-ERB povzročila nesorazmerne regulativne kapitalske zahteve glede na kreditno tveganje, ki izhaja iz osnovnih izpostavljenosti, bi moralo biti institucijam omogočeno, da uporabijo standardizirani pristop za listinjenje (pristop SEC-S), ki bi moral temeljiti na nadzorniško zagotovljeni formuli, pri čemer bi se kot vhodni podatek uporabile kapitalske zahteve, ki bi se izračunale v skladu s standardiziranim pristopom za osnovne izpostavljenosti, če te ne bi bile listinjenje (Ksa). Poleg tega, da bo ta predlog prispeval k ponovnemu zagonu trgov listinjenja, bo Komisiji omogočil tudi prevzeti vodilno vlogo pri morebitnem prihodnjem razvoju delovnega področja Baselskega odbora za bančni nadzor v zvezi z regulativno obravnavo listinjenja STS ter prispevati k doseganju ciljev tega dela z vidika EU. Komisija bo najpozneje tri leta po začetku veljavnosti te uredbe pregledala predlagani pristop pri kapitalskih zahtevah za izpostavljenosti v listinjenju, vključno s hierarhijo pristopov, pri tem pa upoštevala njegov vpliv na razvoj trgov listinjenja in potrebo po ohranjanju finančne stabilnosti v EU.

•Skladnost z obstoječimi določbami na tem področju Revizija obravnave regulativnega kapitala za listinjenje v uredbi o kapitalskih zahtevah je del predlaganega zakonodajnega svežnja Komisije, ki vključuje uredbo o listinjenju in katerega namen je opredeliti merila za listinjenje STS ter oblikovati skupna pravila za vse sektorje finančnih storitev na področjih zadržanja tveganja, potrebne skrbnosti in zahtev glede razkritja. Razvoj varnejšega in bolj vzdržnega trga listinjenja v EU je eden od temeljnih elementov projekta unije kapitalskih trgov, ki bo prispeval k doseganju ciljev projekta v smislu večjega povezovanja finančnih trgov in bolj razpršenih virov financiranja za gospodarstvo EU. •Skladnost z drugimi politikami Unije V naložbenem načrtu za Evropo, ki ga je Komisija predstavila 26. novembra 2014, je bilo oblikovanje vzdržnega trga za visokokakovostno listinjenje opredeljeno kot eno od petih področij, na katerih je potrebno kratkoročno ukrepanje. Ta uredba o spremembi bo prispevala k prednostnemu cilju Komisije, da spodbuja ustvarjanje delovnih mest in trajnostno rast brez ponavljanja napak, ki so bile storjene pred krizo. Poleg tega bo spremenjeni bonitetni okvir spodbujal nadaljnje povezovanje finančnih trgov v EU ter pripomogel k razpršitvi virov financiranja in sprostitvi kapitala za evropska podjetja. Nazadnje bo spremenjeni bonitetni okvir prispeval k učinkovitejšemu razporejanju kapitala in razpršenosti portfeljev za investitorje ter izboljšal splošno učinkovitost kapitalskih trgov EU. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST Pravna podlaga tega predloga je člen 114(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU), ki pooblašča Parlament in Svet, da sprejmeta ukrepe za približevanje določb zakonov in drugih predpisov v državah članicah, katerih predmet je vzpostavitev in delovanje notranjega trga. Uredba o kapitalskih zahtevah, kakor bo spremenjena v skladu s tem predlogom, določa usklajen bonitetni okvir EU za kreditne institucije in investicijska podjetja, in sicer vzpostavlja enotna in neposredno veljavna pravila za navedene institucije, med drugim na področju kapitalskih zahtev za kreditno tveganje, povezano s pozicijami v listinjenju. Ta enoten okvir bo zagotavljal enake pogoje za kreditne institucije in investicijska podjetja v EU ter okrepil zaupanje v stabilnost institucij po vsej EU, vključno glede njihovih dejavnosti, ki jih opravljajo kot investitorji, originatorji ali sponzorji na trgih listinjenja. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Samo z zakonodajo EU se lahko zagotovi, da bo obravnava regulativnega kapitala za listinjenje enaka za vse kreditne institucije in investicijska podjetja, ki poslujejo v več kot eni državi članici. Usklajene regulativne kapitalske zahteve zagotavljajo enake pogoje, zmanjšujejo zapletenost predpisov, preprečujejo neupravičene stroške zagotavljanja skladnosti za čezmejne dejavnosti, spodbujajo nadaljnje povezovanje na trgih EU in prispevajo k preprečevanju priložnosti za regulativno arbitražo. Ukrepanje na ravni EU zagotavlja tudi visoko stopnjo finančne stabilnosti v celotni EU. Iz navedenih razlogov so zahteve glede regulativnega kapitala za listinjenje določene v uredbi o kapitalskih zahtevah in samo s spremembo te uredbe se lahko dosežejo cilji tega predloga. Zato je ta predlog skladen z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti iz člena 5 PDEU. •Sorazmernost Predlog vsebuje samo ciljno naravnane spremembe uredbe o kapitalskih zahtevah, kolikor so take spremembe potrebne za odpravo težave, opisane v oddelku 1. •Izbira instrumenta Uredba je bila izbrana, ker predlog zahteva spremembo uredbe o kapitalskih zahtevah. 3.REZULTATI EX-POST VREDNOTENJ, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA •Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi Službe Komisije pozorno spremljajo delo evropskih in mednarodnih forumov ter sodelujejo v njih, zlasti v zvezi z ustreznimi delovnimi področji EBA in Baselskega odbora za bančni nadzor. Komisija je februarja 2015 izvedla tudi javno posvetovanje, v katerem so bili obravnavani glavni elementi tega predloga. Komisija je prejela pripombe različnih udeležencev posvetovanja, vključno z ustreznim številom zainteresiranih strani v bančnem sektorju (nadzorni organi, centralne banke, industrija), ki so opozorili na široko soglasje o potrebi po ukrepanju na ravni EU na tem področju in prispevali mnenja o posameznih načrtovanih ukrepih ter njihovih potencialnih koristih in stroških. Odgovori, prejeti med javnim posvetovanjem, so povzeti v priloženi oceni učinka. Posamezni odgovori so na voljo na spletni strani Komisije „EUSurvey“. Poleg tega je Komisija opravila ločena posvetovanja z državami članicami v okviru strokovne skupine za bančništvo, plačila in zavarovanje na seji skupine 22. julija 2015. •Zbiranje in uporaba izvedenskih mnenj Na podlagi zelene knjige o dolgoročnem financiranju evropskega gospodarstva je Komisija zaprosila EBA za mnenje, da bi zbrala dokaze in podatke o najprimernejših značilnostih za opredelitev listinjenja STS ter o tem, ali je z bonitetnega vidika ustrezno dovoliti drugačno, ugodnejšo obravnavo za listinjenje STS z namenom spodbujanja trgov listinjenja v EU.

EBA se je na poziv Komisije odzvala 7. julija 2015 z objavo poročila o kvalificiranem listinjenju. •Ocena učinka V okviru priprave tega predloga je bila pripravljena ocena učinka, ki je bila predmet razprave z medresorsko usmerjevalno skupino. Ocena učinka, ki je priložena uredbi o listinjenju, jasno kaže na koristi v smislu učinkovitosti in uspešnosti a) uvedbe spremenjenega regulativnega okvira za kapitalske zahteve za izpostavljenosti v listinjenju in b) različne obravnave listinjenja STS, ob upoštevanju splošnih ciljev zakonodajnega svežnja Komisije o listinjenju, ki so: odpraviti slab sloves, ki ga ima listinjenje med investitorji; odpraviti regulativne pomanjkljivosti za produkte listinjenja STS; ter zmanjšati ali odpraviti neupravičeno visoke operativne stroške za izdajatelje in investitorje. Uvedba jasnega razlikovanja pri kapitalskih zahtevah za listinjenje STS in druge vrste listinjenja bo prinesla več pozitivnih učinkov, in sicer: –takšen okvir listinjenja bi bolj upošteval tveganja in bi bil bolj uravnotežen, –ugodnejše kapitalske zahteve bi banke spodbudile k zagotavljanju skladnosti z drugačnimi merili za listinjenje STS, –investitorji bi imeli spodbudo za ponoven vstop na trg listinjenja, saj bi drugačen okvir pomenil jasen signal, da so tveganja zdaj bolje umerjena in je zato verjetnost ponovitve sistemske krize manjša. Poročilo o oceni učinka je bilo 17. junija 2015 predloženo Odboru za regulativni nadzor. Odbor se je sestal 15. julija 2015. Odbor je podal pozitivno mnenje o predlaganih spremembah obravnave regulativnega kapitala za institucije, za katere velja uredba o kapitalskih zahtevah. •Vzdržnost in poenostavitev ureditve Ta predlog bi prinesel znatno poenostavitev bonitetnega okvira za regulativni kapital, ki se uporablja za kreditne institucije in investicijska podjetja v vlogi investitorjev, originatorjev ali sponzorjev v listinjenju, kar bi se doseglo z enotno hierarhijo pristopov, ki bi veljala za vse institucije, ne glede na pristop, ki ga institucija uporablja za izračun kapitalskih zahtev, povezanih z osnovnimi izpostavljenostmi, in z odpravo več posebnih obravnav za določene kategorije pozicij v listinjenju. Povečala bi se primerljivost med institucijami, stroški zagotavljanja skladnosti pa bi se znatno zmanjšali. •Temeljne pravice Predlog nima posledic za varstvo temeljnih pravic. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog nima proračunskih posledic. 5.DRUGI ELEMENTI •Izvedbeni načrti in ureditve spremljanja, ocenjevanja in poročanja V sodelovanju z EBA in pristojnimi nadzornimi organi se bo izvajalo natančno spremljanje učinkov novega okvira na podlagi ureditev o nadzorniškem poročanju in zahtev po razkritju za institucije, določenih v uredbi o kapitalskih zahtevah. Spremljanje in ocenjevanje novega okvira se bo izvajalo tudi na globalni ravni, pri čemer bo imel v okviru svojih nalog pomembno vlogo zlasti Baselski odbor za bančni nadzor. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) Ni relevantno. 6.NATANČNA POJASNITEV POSEBNIH DOLOČB PREDLOGA

(a)Medsebojen vpliv in skladnost elementov svežnja Ta uredba in predlagana uredba o listinjenju skupaj sestavljata zakonodajni sveženj. Kot so poudarili številni udeleženci posvetovanja, razvoj meril primernosti za listinjenje STS sam po sebi ne bo zadoščal za dosego cilja oživitve trgov listinjenja v EU, če ne bo hkrati uvedena tudi nova bonitetna obravnava, vključno na področju kapitalskih zahtev, ki bo bolje odražala posebnosti takega listinjenja. V tem predlogu so določene kapitalske zahteve za pozicije v listinjenju, vključno z obravnavo, ki bolj upošteva tveganja, za listinjenje STS, medtem ko se merila primernosti za listinjenje STS, skupaj z drugimi medresorskimi določbami, vsebovana v uredbi o listinjenju. Slednja zajemajo zlasti vse določbe o zadržanju tveganj, skrbnem pregledu in zahtevah po razkritju, ki so bile prej vključene v del V uredbe o kapitalskih zahtevah. Enako velja za nekatere opredelitve, ki so bile prvotno vključene v člen 4 in so bile zaradi svoje splošne narave prestavljene v medresorski zakonodajni okvir. Temu predlogu bo v poznejši fazi sledila sprememba delegiranega akta o količniku likvidnostnega kritja zaradi uskladitve z uredbo o listinjenju. Zlasti merila primernosti za listinjenje sredstev stopnje 2B v členu 13 delegiranega akta o količniku likvidnostnega kritja bodo spremenjena tako, da bodo skladna s splošnimi merili za listinjenje STS, določenimi v uredbi o listinjenju. Tega delegiranega akta ni mogoče spremeniti v tem trenutku, saj se za njegove spremembe uporablja drugačen postopek, spremembe pa bodo odvisne od izida pogajanj o tem zakonodajnem svežnju. (b)Izračun tveganju prilagojenih zneskov za pozicije v listinjenju Da se ohrani in izboljša notranja skladnost ter splošna doslednost besedila, je celotno poglavje 5 naslova II dela tri uredbe o kapitalskih zahtevah nadomeščeno s tem predlogom, čeprav so nekateri členi samo nekoliko prilagojeni. To zadeva zlasti oddelek 2 (Priznanje prenosa pomembnega deleža tveganja), del oddelka 3 (pododdelek 1: Splošne določbe) in oddelek 4 (Zunanje bonitetne ocene). Najpomembnejše spremembe so vsebovane v novih členih 254 do 270a. Na podlagi spremenjenega okvira Baselskega odbora za bančni nadzor se uvaja novo zaporedje pristopov, ki se bodo uporabljali za izračun tveganju prilagojenih sredstev za izpostavljenosti v listinjenju. Uporaba posameznega pristopa je odvisna od informacij, ki so na voljo instituciji, ki ima pozicijo v listinjenju. Ta enotna hierarhija pristopov se bo uporabljala za institucije, ki za kreditno tveganje uporabljajo standardizirani pristop, in za institucije, ki za kreditno tveganje uporabljajo pristop na osnovi notranjih bonitetnih ocen (pristop IRB). (c)Nova hierarhija pristopov (novi členi 254 do 270a) Pristop za listinjenje na osnovi notranjih bonitetnih ocen (SEC-IRB) je na vrhu spremenjene hierarhije in kot enega ključnih vhodnih podatkov uporablja informacije o KIRB. KIRB je kapitalska zahteva za osnovne izpostavljenosti z uporabo okvira IRB (napredni ali osnovni pristopi). Da bi banka lahko uporabljala pristop SEC-IRB, mora imeti: (i) nadzorniško odobren model IRB za zadevno vrsto osnovnih izpostavljenosti v skupini izpostavljenosti; in (ii) zadostne informacije, da lahko oceni KIRB. Ker KIRB ne zajame v celoti ustreznih učinkov zapadlosti, pristop SEC-IRB izrecno vključuje zapadlost tranše kot dodaten dejavnik tveganja. Opredelitev zapadlosti tranše temelji na tehtani povprečni zapadlosti pogodbenih denarnih tokov tranše. Namesto da institucija izračuna tehtano povprečno zapadlost, lahko preprosto uporabi končni zakonski rok zapadlosti (z uporabo odbitka). V vseh primerih se uporabljata petletna zgornja meja in enoletna spodnja meja. Institucija, ki za dano pozicijo v listinjenju ne more izračunati KIRB, bo morala za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti uporabiti pristop za listinjenje na osnovi zunanjih bonitetnih ocen (SEC-ERB). V okviru pristopa ERB se uteži tveganja dodelijo na podlagi bonitetnih ocen (ali povzetih bonitetnih ocen), nadrejenosti pozicije in razdrobljenosti osnovne skupine. Če institucija ne more uporabiti pristopa SEC-ERB, namesto tega uporabi standardizirani pristop za listinjenje (SEC-S). Standardizirani pristop uporablja KSA, tj. kapitalsko zahtevo za osnovne izpostavljenosti v okviru standardiziranega pristopa, in faktor „W“, ki je razmerje med vsoto zneskov vseh osnovnih delinkventnih izpostavljenosti in skupnim zneskom osnovnih izpostavljenosti. Če so rezultat pristopa SEC-ERB regulativne kapitalske zahteve, ki niso sorazmerne s kreditnim tveganjem, ki izhaja iz osnovnih izpostavljenosti listinjenja, lahko institucije v zvezi s pozicijami v navedenem listinjenju neposredno uporabijo pristop SEC-S, kar je predmet pregleda pristojnega organa. Institucija, ki za dano izpostavljenost v listinjenju ne more uporabiti pristopov SEC-IRB, SEC-ERB ali SEC-S, bo morala izpostavljenosti dodeliti utež tveganja 1 250 %. Spodnja meja uteži tveganja, določena za vse izpostavljenosti v listinjenju in za vse tri pristope, je 15 %. Spodnja meja uteži tveganja je utemeljena z določenimi tveganji, vključno z modelskimi in agencijskimi tveganji, ki so gotovo večja pri izpostavljenostih v listinjenju kot pri drugih kategorijah izpostavljenosti in ki lahko privedejo do določene negotovosti glede ocen kapitala kljub temu, da novi okvir na splošno bolj upošteva tveganja. (d)Obravnava listinjenj STS, ki bolj upošteva tveganja Za listinjenje STS je predvidena bonitetna obravnava, ki bolj upošteva tveganja, v skladu z metodologijo, ki jo je predlagala EBA v poročilu o kvalificiranem listinjenju v okviru vseh treh novih pristopov za izračun tveganju prilagojenih sredstev (novi členi 260, 262 in 264). Vsi trije pristopi so ponovno umerjeni za vse tranše, da bi dosegli nižje kapitalske zahteve za pozicije v poslih, ki se štejejo za posle listinjenja STS. Poleg ponovne umeritve teh treh pristopov bo za nadrejene pozicije v listinjenju STS določena tudi nižja spodnja meja v višini 10 % (namesto spodnje meje 15 %, ki se bo še naprej uporabljala tako za nenadrejene pozicije pri listinjenju STS kot tudi za druge vrste listinjenja na splošno). Ta meja je bila določena, da se v skladu z analizo EBA prizna bistveno boljša pretekla uspešnost nadrejenih tranš listinjenja STS glede na nenadrejene kvalificirane tranše, kar je v celoti utemeljeno z dejstvom, da se zaradi značilnosti listinjenja STS lahko bistveno zmanjšajo modelska in agencijska tveganja. Za namene izračuna zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti mora primerno listinjenje STS, kot je opredeljeno v skladu z uredbo o listinjenju, v okviru standardiziranega pristopa izpolnjevati dodatne zahteve, povezane z osnovnimi izpostavljenostmi, in sicer standarde za odobritev kreditov, najmanjšo razdrobljenost in največje uteži tveganja. Posebna dodatna merila so določena tudi za komercialne zapise s premoženjskim kritjem (v nadaljnjem besedilu: ABCP). (e)Zgornje meje •Največja utež tveganja za nadrejene pozicije v listinjenju (novi člen 267) V okviru t. i. „pristopa vpogleda“ pozicija v listinjenju prejme največjo utež tveganja, enako povprečni uteži tveganja, ki se uporablja za osnovne izpostavljenosti. V skladu z veljavnimi pravili se pristop vpogleda lahko uporablja za izračun tveganju prilagojenih izpostavljenosti neocenjenih pozicij (člen 253 uredbe o kapitalskih zahtevah). Zdaj se v skladu s spremenjenim okvirom Baselskega odbora za bančni nadzor predlaga, da bi bil pristop vpogleda dovoljen le za nadrejene pozicije v listinjenju, ne glede na to, ali je zadevna pozicija ocenjena ali ne in ne glede na to, kateri pristop se uporablja za osnovno skupino izpostavljenosti (standardizirani pristop ali pristop IRB), če lahko banka določi KIRB ali KSA za osnovne izpostavljenosti. Ob upoštevanju kreditne izboljšave, ki jo nadrejene tranše prejmejo od podrejenih tranš, instituciji ne bi bilo treba uporabiti višje uteži tveganja za nadrejeno pozicijo v listinjenju, kot če bi imele osnovne izpostavljenosti neposredno v lasti. •Največje kapitalske zahteve (novi člen 268)

Za institucije, ki lahko izračunajo KIRB, je trenutno predvidena splošna zgornja meja za najvišje zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti (člen 260). Predlaga se, da se a) ta obravnava ohrani, tj. da lahko institucije, ki za dano pozicijo v listinjenju uporabljajo pristop SEC-IRB, za navedeno pozicijo uporabijo največje kapitalske zahteve, enake kapitalski zahtevi, ki bi se uporabila za osnovne izpostavljenosti na podlagi pristopa IRB, če te ne bi bile listinjene; ter b) da se enaka obravnava razširi tudi na institucije v vlogi originatorja in sponzorja, ki uporabljajo pristopa SEC-ERB in SEC-S. To se lahko utemelji z dejstvom, da je z vidika originatorja proces listinjenja podoben zmanjševanju kreditnega tveganja, saj se vsaj nekatera tveganja, ki izhajajo iz osnovnih izpostavljenosti, prenesejo na drugo stranko. S tega vidika in če so izpolnjeni pogoji za prenos pomembnega deleža tveganja, ne bi bilo upravičeno, da bi morala imeti institucija po listinjenju več kapitala kot pred njim, saj se tveganja, ki izhajajo iz osnovnih izpostavljenosti, v procesu listinjenja zmanjšujejo. (f)Odprava posebne obravnave za določene izpostavljenosti Za nadaljnje zmanjšanje zapletenosti okvira in izboljšanje skladnosti znotraj okvira listinjenja se predlaga odprava več posebnih obravnav, ki so trenutno določene v uredbi o kapitalskih zahtevah: –pozicije druge izgube ali boljše pozicije v programih ABCP (sedanji člen 254), –obravnava neocenjenih okvirnih likvidnostnih kreditov (sedanji člen 255), –dodatne kapitalske zahteve za listinjenja obnavljajočih se izpostavljenosti z določbami o predčasnem odplačilu (sedanji člen 256). (g)Obravnava posebnih izpostavljenosti •Relistinjenje (novi člen 269) Bolj konzervativna različica pristopa SEC-S bo edini pristop, ki bo na voljo za pozicije v relistinjenju, za katere bo veljala bistveno višja spodnja meja uteži tveganja (100 %). •Nadrejene pozicije v listinjenju MSP (novi člen 270) Glede na to, da je glavni cilj svežnja o listinjenju prispevati k ustvarjanju ustreznega toka financiranja za podporo gospodarski rasti v EU ter da MSP predstavljajo hrbtenico gospodarstva EU, ta uredba vključuje posebno določbo o listinjenjih MSP (člen 270). Namenjena je zlasti listinjenju kreditov MSP, pri katerih za kreditno tveganje, povezano z vmesno tranšo (in v nekaterih primerih s podrejeno tranšo), jamči omejeno število tretjih oseb, vključno zlasti s centralno ravnjo države ali centralno banko države članice, ali zanj posredno jamči eden od teh subjektov (ta shema je običajno opredeljena kot „tranširano kritje“). Glede na pomen teh shem za sprostitev kapitala, da se okrepi posojanje MSP, se za nadrejeno tranšo, ki jo zadrži institucija v vlogi originatorja, predlaga obravnava, ki bo bolj upoštevala tveganja in bo enakovredna obravnavi, predvideni za listinjenje STS. Da bi listinjenje izpolnjevalo pogoje za to obravnavo, mora ustrezati vrsti operativnih zahtev, vključno z veljavnimi merili za listinjenje STS. Če so takšni posli zavarovani s tovrstnim jamstvom ali posrednim jamstvom, ugodnejša obravnava glede regulativnega kapitala, ki bi jim bila na voljo v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013, ne vpliva na skladnost s pravili o državni pomoči. (h)Drugi glavni elementi •Spremembe dela pet (Izpostavljenosti prenesenemu kreditnemu tveganju) Ker se v uredbo o listinjenju hkrati uvaja splošen okvir zahtev za institucije v vlogi originatorjev, sponzorjev in investitorjev, ki se bo uporabljal za vse finančne sektorje, so vse določbe dela pet (členi 404 do 410) razveljavljene. Ohranjena je samo vsebina člena 407 (Dodatna utež tveganja) in ustrezno pooblastilo Komisije za sprejetje izvedbenega tehničnega standarda, kar je vključeno v novi člen 270a. •Spremembe člena 456 Predlaga se sprememba člena 456 o pooblastitvi Komisije za sprejemanje delegiranih aktov, zaradi upoštevanja aktualnega razvoja na mednarodni ravni, zlasti v zvezi z delom Baselskega odbora za bančni nadzor, kot to velja za druge kategorije kapitalskih zahtev. •Klavzula o pregledu (člen 519a) V treh letih od datuma začetka veljavnosti te uredbe bo Komisija poročala Svetu in Parlamentu o učinkih novega okvira za regulativni kapital na trge listinjenja v EU. Na podlagi navedene analize ter ob upoštevanju mednarodnega razvoja na področju regulativnih zahtev in potrebe po ohranjanju finančne stabilnosti lahko Komisija predlaga nadaljnje spremembe uredbe o kapitalskih zahtevah, med drugim v zvezi s hierarhijo pristopov v skladu s členom 456. •Začetek veljavnosti Nove določbe začnejo veljati [...].

2015/0225 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Listinjenje je pomemben sestavni del dobro delujočih finančnih trgov, kolikor ti prispevajo k razpršenosti virov financiranja institucij in sproščanju regulativnega kapitala, ki se nato lahko prerazporeja za podporo dodatnemu posojanju. Poleg tega listinjenje institucijam in drugim udeležencem na trgu prinaša dodatne možnosti za naložbe, kar omogoča razpršitev portfeljev in olajšuje tok financiranja za podjetja in posameznike tako znotraj držav članic kot čezmejno po vsej Uniji. Vendar je treba te koristi pretehtati glede na potencialne stroške listinjenja. Kot je pokazala prva faza finančne krize, ki se je začela poleti 2007, so nepreudarne prakse na trgih listinjenja resno ogrozile celovitost finančnega sistema, in sicer zaradi prekomernih finančnih vzvodov, nepreglednih in zapletenih struktur, ki so oteževale določanje cen, mehaničnega zanašanja na zunanje bonitetne ocene ter neusklajenih interesov investitorjev in originatorjev (t.i. „agencijska tveganja“). (2)V zadnjih letih je obseg izdaj listinjenja v Uniji še vedno nižji od najvišje ravni iz obdobja pred krizo, za kar obstaja več razlogov, med katerimi je tudi slab sloves, ki običajno spremlja te posle. Oživitev trgov listinjenja bi morala temeljiti na trdnih in preudarnih tržnih praksah, da se prepreči ponovitev okoliščin, ki so sprožile finančno krizo. V ta namen uredba [uredba o listinjenju] določa bistvene elemente krovnega okvira za listinjenje, ki vključujejo ad hoc merila za opredelitev enostavnega, preglednega in standardiziranega listinjenja (v nadaljnjem besedilu: listinjenje STS) ter sistem nadzora za spremljanje pravilne uporabe teh meril s strani originatorjev, sponzorjev, izdajateljev in institucionalnih investitorjev. Poleg tega uredba [uredba o listinjenju] določa sklop skupnih zahtev glede zadržanja tveganja, skrbnega pregleda in razkritja za vse sektorje finančnih storitev. (3)V skladu s cilji uredbe [uredbe o listinjenju] bi bilo treba regulativne kapitalske zahteve, določene v Uredbi (EU) št. 575/2013 za institucije v vlogi originatorjev, sponzorjev ali investitorjev v listinjenju, spremeniti, da se ustrezno upoštevajo posebne značilnosti listinjenja STS ter da se odpravijo pomanjkljivosti okvira, ki so postale očitne med finančno krizo, tj. mehanično zanašanje na zunanje bonitetne ocene, prenizke uteži tveganja za visoko ocenjene tranše listinjenja ter, obratno, previsoke uteži tveganja za nizko ocenjene tranše, kot tudi nezadostno upoštevanje tveganj. Baselski odbor za bančni nadzor je 11. decembra 2014 objavil „Revisions to the securitisation framework“ (v nadaljnjem besedilu: spremenjeni baselski okvir), v katerem je predlagal različne spremembe regulativnih kapitalskih standardov za listinjenje, namenjene posebej odpravi navedenih pomanjkljivosti. Spremembe Uredbe (EU) št. 575/2013 bi morale upoštevati določbe spremenjenega baselskega okvira. (4)Za izračun kapitalskih zahtev za pozicije v listinjenju v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013 bi morale vse institucije uporabljati enake metode. Kot prvi korak in da se odpravijo vse oblike mehaničnega zanašanja na zunanje bonitetne ocene, bi morala institucija uporabiti lastne izračune regulativnih kapitalskih zahtev, če ima dovoljenje za uporabo pristopa na osnovi notranjih bonitetnih (pristop IRB) za izpostavljenosti iste vrste, kot so osnovne izpostavljenosti listinjenja, in lahko izračuna regulativne kapitalske zahteve za osnovne izpostavljenosti, kot da te ne bi bile listinjene (Kirb), v vsakem primeru z uporabo nekaterih vnaprej določenih vhodnih podatkov (pristop SEC-IRB). Institucijam, ki za pozicije v danem listinjenju ne smejo uporabljati pristopa SEC-IRB, bi moral biti nato na voljo pristop za listinjenje na osnovi zunanjih bonitetnih ocen (SEC-ERB). V okviru pristopa SEC-ERB bi bilo treba kapitalske zahteve dodeliti tranšam listinjenja na podlagi njihove zunanje bonitetne ocene. Če prva dva pristopa nista na voljo ali bi uporaba pristopa SEC-ERB povzročila nesorazmerne regulativne kapitalske zahteve glede na kreditno tveganje, ki izhaja iz osnovnih izpostavljenosti, bi morale institucije imeti možnost, da uporabijo standardizirani pristop za listinjenje (pristop SEC-S), ki bi moral temeljiti na nadzorniško zagotovljeni formuli, pri čemer bi se kot vhodni podatek uporabile kapitalske zahteve, ki bi se izračunale v skladu s standardiziranim pristopom (pristop SA) za kreditno tveganje za osnovne izpostavljenosti, če te ne bi bile listinjenje (Ksa). (5)Agencijska in modelska tveganja so pri listinjenju bolj prisotna kot pri drugih finančnih sredstvih, kar povzroča določeno stopnjo negotovosti pri izračunu kapitalskih zahtev za listinjenje tudi po upoštevanju vseh ustreznih dejavnikov tveganja. Da bi bila ta tveganja ustrezno zajeta, bi bilo treba Uredbo (EU) št. 575/2013 spremeniti tako, da se določi najnižja spodnja meja uteži tveganja v višini 15 % za vse pozicije v listinjenju. Ker pa je relistinjenje bolj zapleteno in tvegano, bi bilo treba za pozicije v relistinjenju določiti bolj konzervativen izračun regulativnega kapitala in spodnjo mejo uteži tveganja v višini 100 %. (6)Od institucij se ne bi smelo zahtevati, da za nadrejeno pozicijo uporabijo višjo utež tveganja od tiste, ki bi se uporabljala, če bi imele neposredno v lasti osnovne izpostavljenosti, s čimer bi se upoštevala korist kreditne izboljšave, ki jo nadrejene pozicije prejmejo od podrejenih tranš v strukturi listinjenja. Uredba (EU) št. 575/2013 bi morala zato predvideti pristop „vpogleda“, v skladu s katerim bi bilo treba nadrejeni poziciji v listinjenju dodeliti največjo utež tveganja, enako povprečni uteži tveganja, ki se uporablja za osnovne izpostavljenosti, tak pristop pa bi moral biti pod določenimi pogoji na voljo ne glede na to, ali je zadevna pozicija ocenjena ali ne in ne glede to, kateri pristop se uporablja za osnovno skupino (standardizirani pristop ali pristop IRB). (7)V veljavnem okviru je predvidena splošna zgornja meja za najvišje zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti za institucije, ki lahko izračunajo kapitalske zahteve za osnovne izpostavljenosti v skladu s pristopom IRB, kot da navedene izpostavljenosti ne bi bile listinjene (KIRB). Kolikor proces listinjenja zmanjšuje tveganje, povezano z osnovnimi izpostavljenostmi, bi morala biti ta zgornja meja na voljo za vse institucije v vlogi originatorjev in sponzorjev, ne glede na pristop, ki ga uporabljajo za izračun regulativnih kapitalskih zahtev za pozicije v listinjenju. . (8)Kot je poudaril Evropski bančni organ (EBA) v svojem poročilu o kvalificiranem listinjenju iz junija 2015, empirični dokazi o neplačilih in izgubah kažejo, da je bilo listinjenje STS med finančno krizo uspešnejše kot druge vrste listinjenj, kar kaže, da uporaba enostavnih in preglednih struktur ter zanesljivih praks izvrševanja pri listinjenju STS povzroča manjša kreditna, operativna in agencijska tveganja. Zato je primerno spremeniti Uredbo (EU) št. 575/2013, da se za listinjenje STS določi umeritev, ki bo ustrezno upoštevala tveganja, na način, ki ga je v svojem poročilu priporočila EBA in ki vključuje zlasti nižjo spodnjo mejo uteži tveganja za nadrejene pozicije v višini 10 %.

(9)Opredelitev listinjenja STS za namene regulativnega kapitala v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013 bi morala biti omejena na listinjenje, pri katerem se lastništvo osnovnih izpostavljenosti prenese na subjekt s posebnim namenom („tradicionalno listinjenje“). Vendar bi moralo biti institucijam, ki zadržijo nadrejene pozicije v sintetičnem listinjenju, zavarovanem z osnovno skupino kreditov malim in srednjim podjetjem (MSP), dovoljeno, da za te pozicije uporabijo nižje kapitalske zahteve, ki so na voljo za listinjenje STS, če se v skladu z določenimi strogimi merili šteje, da gre za posle visoke kakovosti. Zlasti če za takšno podskupino sintetičnih listinjenj jamči ali posredno jamči centralna raven države ali centralna banka države članice, ugodnejša obravnava glede regulativnega kapitala, ki bi jim bila na voljo v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013, ne vpliva na skladnost s pravili o državni pomoči. (10)Pri ostalih regulativnih kapitalskih zahtevah za listinjenje v Uredbi (EU) št. 575/2013 bi bilo treba vnesti le bistvene spremembe, če je to potrebno, da se upoštevajo nova hierarhija pristopov in posebne določbe za listinjenje STS. Zlasti pri določbah o priznavanju prenosa pomembnega deleža tveganja in zahtevah glede zunanjih bonitetnih ocen bi bilo treba tudi v prihodnje uporabljati v osnovi enake pogoje, kot veljajo zdaj. Vendar bi bilo treba del pet Uredbe (EU) št. 575/2013 v celoti črtati, razen zahteve, da morajo institucije, pri katerih se ugotovijo kršitve določb poglavja 2 uredbe [uredbe o listinjenju], uporabljati dodatne uteži tveganja. (11)V luči tekoče razprave v okviru Baselskega odbora za bančni nadzor glede morebitne ponovne prilagoditve spremenjenega baselskega okvira, da bi se upoštevale posebne značilnosti listinjenja STS, bi morala biti Komisija pooblaščena za sprejetje delegiranega akta o nadaljnjih spremembah regulativnih kapitalskih zahtev za listinjenje v Uredbi (EU) št. 575/2013, da se upošteva izid navedenih razprav. (12)Primerno je, da se spremembe Uredbe (EU) št. 575/2013, določene v tej uredbi, uporabljajo za listinjenje, izdano na datum začetka uporabe te uredbe ali pozneje, in za listinjenje, ki je na navedeni dan neporavnano. Vendar bi bilo treba institucijam zaradi pravne varnosti in da se čim bolj omejijo prehodni stroški, dovoliti uporabo predhodno veljavnih pravil za vse neporavnane pozicije v listinjenju, ki jih imajo na navedeni dan, za obdobje, ki se konča [31. decembra 2019]. Če institucija uporabi to možnost, bi se morale za neporavnano listinjenje še naprej uporabljati regulativne kapitalske zahteve, določene v Uredbi (EU) št. 575/2013, v različici, ki se je uporabljala pred datumom začetka uporabe te uredbe – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Člen 1

Spremembe Uredbe (EU) št. 575/2013 Uredba (EU) št. 575/2013 se spremeni: (1)člen 4(1) se spremeni: (a)točki (13) in (14) se nadomestita z naslednjim: „(13)„originator“ pomeni originatorja, kot je opredeljen v členu 2(3) [uredbe o listinjenju]; (14)„sponzor“ pomeni sponzorja, kot je opredeljen v členu 2(5) [uredbe o listinjenju]; (b)točki (61) in (63) se nadomestita z naslednjim: (61)„listinjenje“ pomeni listinjenje, kot je opredeljeno v členu 2(1) [uredbe o listinjenju]; (63)„relistinjenje“ pomeni relistinjenje, kot je opredeljeno v členu 2(4) [uredbe o listinjenju]; (c)točki (66) in (67) se nadomestita z naslednjim: (66)„subjekt s posebnim namenom pri listinjenju“ ali „SSPE“ pomeni subjekt s posebnim namenom pri listinjenju ali SSPE, kot je opredeljen v členu 2(2) [uredbe o listinjenju]; (67)„tranša“ pomeni tranšo, kot je opredeljena v členu 2(6) [uredbe o listinjenju];“; (2)v členu 36(1)(k) se točka (ii) nadomesti z naslednjim: „(ii)pozicije v listinjenju v skladu s členom 244(1)(b), členom 245(1)(b) in členom 253;“; (3)člen 109 se nadomesti z naslednjim:

„Člen 109 Obravnava pozicij v listinjenju Institucije izračunajo znesek tveganju prilagojenih izpostavljenosti za pozicijo, ki jo imajo v listinjenju, v skladu s poglavjem 5.“ (4)V členu 153 se odstavek 7 nadomesti z naslednjim: (7)„Za odkupljene denarne terjatve do podjetij se lahko vračljivi popusti za odkupe, zavarovanja s premoženjem ali delna jamstva, ki zagotavljajo varovanje pred prvo izgubo v primeru izgube iz naslova neplačil, izgube iz naslova zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev ali obojega, obravnavajo kot tranša prve izgube v okviru poglavja 5.“; (5)v členu 154 se odstavek 6 nadomesti z naslednjim: (6)„Za odkupljene denarne terjatve do podjetij se lahko vračljivi popusti za odkupe, zavarovanja s premoženjem ali delna jamstva, ki zagotavljajo varovanje pred prvo izgubo v primeru izgube iz naslova neplačil, izgube iz naslova zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev ali obojega, obravnavajo kot tranša prve izgube v okviru poglavja 5.“; (6)v členu 197(1) se točka (h) nadomesti z naslednjim: (h)„pozicije v listinjenju, ki niso pozicije v relistinjenju in za katere se uporabi utež tveganja v višini 100 % ali manj v skladu s členi 261 do 264;“; (7)poglavje 5 naslova II dela 3 se nadomesti z naslednjim: „POGLAVJE 5 Oddelek 1

Opredelitve pojmov in merila za listinjenje STS Člen 242

Opredelitve pojmov V tem poglavju se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1)„vgrajena nakupna opcija“ pomeni pogodbeno možnost, ki originatorju daje pravico, da odpokliče pozicije v listinjenju pred odplačilom vseh listinjenih izpostavljenosti, bodisi s ponovnim odkupom osnovnih izpostavljenosti, ki ostanejo v skupini v primeru tradicionalnih listinjenj, ali s prekinitvijo kreditnega zavarovanja v primeru sintetičnih listinjenj, v obeh primerih pa, če znesek neporavnanih izpostavljenosti pade na ali pod vnaprej določeno raven; (2)„kupon za obresti, ki izboljšuje kreditno kakovost“ pomeni aktivno bilančno postavko, ki predstavlja vrednotenje denarnih tokov, povezanih s prihodki iz naslova prihodnjih marž, in je podrejena tranša v listinjenju; (3)„okvirni likvidnostni kredit“ pomeni pozicijo v listinjenju, ki izhaja iz pogodbenega sporazuma o financiranju za zagotavljanje pravočasnosti denarnih tokov investitorjem; (4)„neocenjena pozicija“ pomeni pozicijo v listinjenju, ki nima primerne bonitetne ocene ECAI, iz oddelka 4; (5)„ocenjena pozicija“ pomeni pozicijo v listinjenju, ki ima primerno bonitetno oceno ECAI, iz oddelka 4; (6)„nadrejena pozicija v listinjenju“ pomeni pozicijo, krito ali zavarovano s prvo terjatvijo do vseh osnovnih izpostavljenosti, pri čemer se v ta namen ne upoštevajo zneski, nastali na osnovi obrestnih ali valutnih izvedenih finančnih instrumentov, nadomestil ali drugih podobnih plačil;

(7)„skupina, za katero se uporablja pristop IRB“ pomeni skupino osnovnih izpostavljenosti, ki spada v kategorijo, za katero ima institucija dovoljenje za uporabo pristopa IRB in lahko izračuna zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s poglavjem 3 za vse navedene izpostavljenosti; (8)„skupina, za katero se uporablja standardizirani pristop“ pomeni skupino osnovnih izpostavljenosti, v zvezi s katero: (a)institucija nima dovoljenja za uporabo pristopa IRB za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s poglavjem 3; (b)institucija ne more določiti KIRB; (c)pristojni organ instituciji ne dovoljuje uporabe pristopa IRB; (9)„mešana skupina“ pomeni skupino osnovnih izpostavljenosti, ki spada v kategorijo, za katero ima institucija dovoljenje za uporabo pristopa IRB in lahko izračuna zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s poglavjem 3 za nekatere izpostavljenosti, vendar ne za vse; (10)„kreditna izboljšava“ pomeni vsako ureditev, ki zagotavlja podporo poziciji v listinjenju in povečuje verjetnost, da bo takšna pozicija v listinjenju odplačana; (11)„presežno zavarovanje s premoženjem“ pomeni kakršno koli obliko kreditne izboljšave, na podlagi katere je upoštevana vrednost osnovnih izpostavljenosti višja od vrednosti pozicij v listinjenju; (12)„enostavno, pregledno in standardizirano listinjenje (listinjenje STS)“ pomeni listinjenje, ki izpolnjuje zahteve iz poglavja 3 [uredbe o listinjenju] in zahteve iz člena 243; (13)„program komercialnih zapisov s premoženjskim kritjem (program ABCP)“ pomeni program, kot je opredeljen v členu 2(7) [uredbe o listinjenju]; (14)„tradicionalno listinjenje“ pomeni tradicionalno listinjenje, kot je opredeljeno v členu 2(9) [uredbe o listinjenju]; (15)„sintetično listinjenje“ pomeni sintetično listinjenje, kot je opredeljeno v členu 2(10) [uredbe o listinjenju]; (16)„obnavljajoča se izpostavljenost“ pomeni obnavljajočo se izpostavljenost, kot je opredeljena v členu 2(15) [uredbe o listinjenju]; (17)„določba o predčasnem odplačilu“ pomeni določbo o predčasnem odplačilu, kot je opredeljena v členu 2(17) [uredbe o listinjenju]; (18)„tranša prve izgube“ pomeni tranšo prve izgube, kot je opredeljena v členu 2(18) [uredbe o listinjenju]; (19)„serviser“ pomeni serviserja, kot je opredeljen v členu 2(13) [uredbe o listinjenju]; Člen 243

Merila za listinjenje STS (1)Pozicije v programu ABCP se štejejo za pozicije v listinjenju STS za namene členov 260, 262 in 264, če so izpolnjene naslednje zahteve: (a)za vse posle v programu ABCP osnovne izpostavljenosti ob izvedbi listinjenja izpolnjujejo pogoje za to, da se jim v skladu s standardiziranim pristopom in ob upoštevanju morebitnega primernega zmanjšanja kreditnega tveganja dodeli utež tveganja, ki je enaka ali manjša 75 %, izračunano na osnovi posamične izpostavljenosti, kjer gre za izpostavljenost na drobno, in 100 % za vse druge izpostavljenosti; (b)skupna vrednost vseh izpostavljenosti do enega dolžnika na ravni programa ABCP ne presega 1 % skupne vrednosti vseh izpostavljenosti v okviru programa ABCP v času, ko so bile izpostavljenosti dodane v program ABCP. Za namene tega izračuna se krediti ali zakupi, zagotovljeni skupini povezanih strank iz člena 4(1)(39), obravnavajo kot izpostavljenosti do enega dolžnika.

V primeru odkupljenih terjatev se točka (b) ne uporablja, če je kreditno tveganje navedenih odkupljenih terjatev v celoti zavarovano z ustreznim kreditnim zavarovanjem v skladu s poglavjem 4, pod pogojem, da je v takem primeru dajalec zavarovanja institucija, zavarovalnica ali pozavarovalnica. Za namene tega pododstavka se za določitev, ali so odkupljene terjatve v celoti zavarovane, upošteva samo tisti del odkupljenih terjatev, ki ostane po upoštevanju učinka morebitnega popusta pri odkupni ceni. (2)Pozicije v listinjenju, ki ni program ABCP, se štejejo za pozicije v listinjenju STS za namene členov 260, 262 in 264, če so izpolnjene naslednje zahteve: (a)osnovne izpostavljenosti se izvedejo v skladu z načeli preudarnih in skrbnih meril za odobritev kreditov, kot določa člen 79 Direktive 2013/36/EU; (b)ob vključitvi v listinjenje skupna vrednost vseh izpostavljenosti do enega dolžnika v skupini ne presega 1 % vrednosti skupnih neporavnanih izpostavljenosti skupine osnovnih izpostavljenosti. Za namene tega izračuna se krediti ali zakupi, zagotovljeni skupini povezanih strank iz člena 4(1)(39), obravnavajo kot izpostavljenosti do enega dolžnika; (c)osnovne izpostavljenosti ob vključitvi v listinjenje izpolnjujejo pogoje za to, da se jim v skladu s standardiziranim pristopom in ob upoštevanju morebitnega primernega zmanjšanja kreditnega tveganja dodeli utež tveganja, ki je enaka ali manjša: (i) 40 %, izračunano na osnovi povprečja, tehtanega z vrednostjo izpostavljenosti, za portfelj, kjer so izpostavljenosti krediti, zavarovani s hipoteko na stanovanjske nepremičnine, ali v celoti zajamčeni stanovanjski krediti iz člena 129(1)(e); (ii) 50 %, izračunano na osnovi posamične izpostavljenosti, kjer je izpostavljenost kredit, zavarovan s hipoteko na poslovno nepremičnino; (iii) 75 %, izračunano na osnovi posamične izpostavljenosti, kjer gre za izpostavljenost na drobno; (iv) za vse druge izpostavljenosti, 100 %, izračunano na osnovi posamične izpostavljenosti; (d)kadar se uporabljata točki (c)(i) in (ii), se krediti, zavarovani z nižje rangiranimi zastavnimi pravicami na posameznem sredstvu, vključijo v listinjenje le, če so v listinjenje vključeni tudi vsi krediti, zavarovani s prednostnimi zastavnimi pravicami na navedenem sredstvu; (e)kadar se uporablja točka (c)(i), razmerje med vrednostjo kredita in vrednostjo zastavljenih nepremičnin pri nobenem kreditu v skupini osnovnih izpostavljenosti ne sme biti višje od 100 %, merjeno v skladu s členom 129(1)(d)(i) in členom 229(1). Oddelek 2

Priznavanje prenosa pomembnega deleža tveganja Člen 244

Tradicionalno listinjenje (1)Institucija v vlogi originatorja v tradicionalnem listinjenju lahko iz izračuna zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti in zneskov pričakovanih izgub izključi osnovne izpostavljenosti, če je izpolnjen kateri koli od naslednjih pogojev: (a)pomemben delež kreditnega tveganja iz naslova osnovnih izpostavljenosti je bil prenesen na tretje osebe; (b)institucija v vlogi originatorja uporablja za vse pozicije, ki jih ima v listinjenju, utež tveganja 1 250 % ali v skladu s členom 36(1)(k) te pozicije v listinjenju odbije od postavk navadnega lastniškega temeljnega kapitala. (2)Da je prišlo do prenosa pomembnega deleža kreditnega tveganja, se šteje v katerem koli od naslednjih primerov: (a)zneski tveganju prilagojenih izpostavljenosti vmesnih pozicij v listinjenju, ki jih ima institucija v vlogi originatorja v listinjenju, ne presegajo 50 % zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti vseh vmesnih pozicij v zadevnem listinjenju; (b)institucija v vlogi originatorja nima več kot 20 % vrednosti izpostavljenosti tranše prve izgube v listinjenju, če sta izpolnjena naslednja pogoja: (i) originator lahko dokaže, da vrednost izpostavljenosti tranše prve izgube znatno presega utemeljeno oceno pričakovanih izgub pri osnovnih izpostavljenostih;

(ii) v listinjenju ni vmesnih pozicij. Če morebitno zmanjšanje zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti, ki bi jih institucija v vlogi originatorja dosegla z listinjenjem iz točke (a) ali (b), ni utemeljeno s sorazmernim prenosom kreditnega tveganja na tretje osebe, lahko pristojni organi glede na posamezen primer odločijo, da se ne šteje, da je pomemben delež kreditnega tveganja prenesen na tretje osebe. Za namene tega odstavka se pozicija v listinjenju šteje za vmesno pozicijo v listinjenju, če izpolnjuje naslednji zahtevi: (a)zanjo se v skladu s tem oddelkom uporablja utež tveganja, nižja od 1 250 %; če ni pozicije z navedeno utežjo tveganja, pa je pozicija bolj nadrejena kot tranša prve izgube; in (b)podrejena je nadrejeni poziciji v listinjenju. (3)Z odstopanjem od odstavka 2 pristojni organi lahko dovolijo institucijam v vlogi originatorja, da priznajo prenos pomembnega deleža kreditnega tveganja v zvezi z listinjenjem, kadar institucija v vlogi originatorja v vsakem primeru dokaže, da je zmanjšanje kapitalskih zahtev, ki jih originator doseže z listinjenjem, utemeljeno s sorazmernim prenosom kreditnega tveganja na tretje osebe. Dovoljenje se lahko izda le, če institucija izpolnjuje naslednje pogoje: (a)institucija ima vzpostavljene primerne politike notranjega upravljanja tveganj in metodologije za ocenjevanje prenosa kreditnega tveganja; (b)institucija je tudi priznala prenos kreditnega tveganja na tretje osebe v vsakem primeru za namene svojega notranjega upravljanja tveganj in razporeditve notranjega kapitala. (4)Poleg zahtev iz odstavkov od 1 do 3 so izpolnjeni naslednji pogoji: (a)dokumentacija o poslu odraža ekonomsko vsebino listinjenja; (b)pozicije v listinjenju ne predstavljajo plačilnih obveznosti institucije v vlogi originatorja; (c)osnovne izpostavljenosti so zunaj dosega institucije v vlogi originatorja in njenih upnikov, na način, ki izpolnjuje zahteve iz člena 6(2)(a) [uredbe o listinjenju]; (d)institucija v vlogi originatorja ne ohrani nadzora nad osnovnimi izpostavljenostmi. Šteje se, da je nadzor nad osnovnimi izpostavljenostmi ohranjen, če ima originator pravico, da od prevzemnika ponovno odkupi predhodno prenesene izpostavljenosti z namenom, da pridobi določene koristi, ali če je dolžan na drug način ponovno prevzeti preneseno tveganje. Ohranitev pravic ali obveznosti servisiranja s strani institucije v vlogi originatorja v zvezi z osnovnimi izpostavljenostmi samo po sebi ne pomeni nadzora nad izpostavljenostmi; (e)dokumentacija o listinjenju ne vsebuje zahtev ali pogojev, ki: (i) zahtevajo, da institucija v vlogi originatorja spremeni osnovne izpostavljenosti, da bi se izboljšala povprečna kakovost skupine; (ii) povečujejo donos, ki se izplača imetnikom pozicij v listinjenju, ali drugače izboljšujejo pozicije v listinjenju zaradi poslabšanja kreditne kakovosti osnovnih izpostavljenosti; (f)kadar je primerno, dokumentacija o poslu pojasnjuje, da originator ali sponzor lahko kupi ali ponovno odkupi pozicije v listinjenju oziroma ponovno odkupi, prestrukturira ali nadomesti osnovne izpostavljenosti v obsegu, ki presega njegove pogodbene obveznosti, le, če se takšni posli izvajajo v skladu s prevladujočimi tržnimi pogoji in stranki delujeta v lastnem interesu kot svobodni in neodvisni osebi (na podlagi običajnih tržnih pogojev); (g)v primeru, da obstaja vgrajena nakupna opcija, ta opcija izpolnjuje tudi naslednje pogoje: (i) institucija v vlogi originatorja jo lahko uveljavi po svoji lastni presoji, (ii) uveljavi se lahko šele, ko 10 % ali manj prvotne vrednosti osnovnih izpostavljenosti ostane neodplačane,

(iii) ni strukturirana tako, da bi preprečevala dodeljevanje izgub pozicijam kreditne izboljšave ali drugim pozicijam investitorjev, niti ni strukturirana na drugačen način, ki bi zagotavljal izboljšanje kreditne kakovosti; (h)institucija v vlogi originatorja je prejela mnenje od usposobljenega pravnega svetovalca, ki potrjuje, da listinjenje izpolnjuje pogoje iz točk (b) do (g) tega odstavka. (5)Pristojni organi obveščajo EBA o primerih, v katerih so se odločili, da morebitno zmanjšanje tveganju prilagojenih zneskov izpostavljenosti ni bilo utemeljeno s sorazmernim prenosom kreditnega tveganja na tretje osebe v skladu z odstavkom 2, in o primerih, v katerih so se institucije odločile, da bodo uporabile določbe iz odstavka 3. (6)EBA spremlja razpon nadzorniških praks v zvezi s priznavanjem prenosa pomembnega deleža kreditnega tveganja pri tradicionalnem listinjenju v skladu s tem členom ter o svojih ugotovitvah poroča Komisiji do 31. decembra 2017. Komisija ob upoštevanju poročila EBA po potrebi lahko sprejme delegirani akt za podrobnejšo določitev: (a)pogojev za prenos pomembnega deleža kreditnega tveganja na tretje osebe v skladu z odstavki 2, 3 in 4; (b)razlage „sorazmernega prenosa kreditnega tveganja na tretje osebe“ za namene ocene pristojnih organov, določene v predzadnjem pododstavku odstavka 2 in v odstavku 3; (c)zahtev za oceno pristojnih organov glede poslov listinjenja, v zvezi s katerimi originator zaprosi za priznanje prenosa pomembnega deleža kreditnega tveganja na tretje osebe v skladu z odstavkom 2 ali 3. Člen 245

Sintetično listinjenje (1)Institucija v vlogi originatorja v sintetičnem listinjenju lahko izračuna zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti, če je ustrezno, pa tudi zneske pričakovanih izgub, za listinjene izpostavljenosti v skladu s členom 251, če je izpolnjen kateri koli od naslednjih pogojev: (a)pomemben delež kreditnega tveganja je bil prenesen na tretje osebe s stvarnim ali z osebnim kreditnim zavarovanjem; (b)institucija v vlogi originatorja uporablja za vse pozicije, ki jih ohrani v listinjenju, utež tveganja 1 250 % ali v skladu s členom 36(1)(k) te pozicije v listinjenju odbije od postavk navadnega lastniškega temeljnega kapitala. (2)Da je prišlo do prenosa pomembnega deleža kreditnega tveganja, se šteje v katerem koli od naslednjih primerov: (a)zneski tveganju prilagojenih izpostavljenosti vmesnih pozicij v listinjenju, ki jih ima institucija v vlogi originatorja v listinjenju, ne presegajo 50 % zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti vseh vmesnih pozicij v zadevnem listinjenju; (b)institucija v vlogi originatorja nima več kot 20 % vrednosti izpostavljenosti tranše prve izgube v listinjenju, če sta izpolnjena naslednja pogoja: (i) originator lahko dokaže, da vrednost izpostavljenosti tranše prve izgube znatno presega utemeljeno oceno pričakovanih izgub pri osnovnih izpostavljenostih; (ii) v listinjenju ni vmesnih pozicij. Če morebitno zmanjšanje zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti, ki bi jih institucija v vlogi originatorja dosegla z listinjenjem, ni utemeljeno s sorazmernim prenosom kreditnega tveganja na tretje osebe, lahko pristojni organi glede na posamezen primer odločijo, da se ne šteje, da je pomemben delež kreditnega tveganja prenesen na tretje osebe. Za namene tega odstavka se pozicija v listinjenju šteje za vmesno pozicijo v listinjenju, če izpolnjuje zahtevi, določeni v zadnjem pododstavku člena 244(2). (3)Z odstopanjem od odstavka 2 pristojni organi lahko dovolijo institucijam v vlogi originatorjev, da priznajo prenos pomembnega deleža kreditnega tveganja v zvezi z listinjenjem, če institucija v vlogi originatorja v vsakem primeru dokaže, da je zmanjšanje kapitalskih zahtev, ki jih originator doseže z listinjenjem, utemeljeno s sorazmernim prenosom kreditnega tveganja na tretje osebe. Dovoljenje se lahko izda le, če institucija izpolnjuje naslednje pogoje: (a)institucija ima vzpostavljene primerne politike notranjega upravljanja tveganj in metodologije za ocenjevanje prenosa tveganja;

(b)institucija je tudi priznala prenos kreditnega tveganja na tretje osebe v vsakem primeru za namene svojega notranjega upravljanja tveganj in razporeditve notranjega kapitala. (4)Poleg zahtev iz odstavkov od 1 do 3 so izpolnjeni naslednji pogoji: (a)dokumentacija o poslu odraža ekonomsko vsebino listinjenja; (b)kreditno zavarovanje, s katerim se prenese kreditno tveganje, je skladno s členom 249; (c)dokumentacija o listinjenju ne vsebuje zahtev ali pogojev, ki: (i) določajo bistvene pragove pomembnosti, za katere velja, da se kreditno zavarovanje v primeru kreditnega dogodka ne sproži, če niso doseženi; (ii) dopuščajo prekinitev zavarovanja zaradi poslabšanja kreditne kakovosti osnovnih izpostavljenosti; (iii) zahtevajo, da institucija v vlogi originatorja spremeni sestavo osnovnih izpostavljenosti, da bi se izboljšala povprečna kakovost skupine; (iv) povečujejo stroške institucij za kreditno zavarovanje ali donos, ki se izplača imetnikom pozicij v listinjenju, zaradi poslabšanja kreditne kakovosti osnovne skupine; (d)kreditno zavarovanje je izvršljivo v vseh zadevnih jurisdikcijah; (e)kadar je primerno, dokumentacija o poslu pojasnjuje, da originator ali sponzor lahko kupi ali ponovno odkupi pozicije v listinjenju oziroma ponovno odkupi, prestrukturira ali nadomesti osnovne izpostavljenosti v obsegu, ki presega njegove pogodbene obveznosti, le, če se takšni posli izvajajo v skladu s prevladujočimi tržnimi pogoji in stranki delujeta v lastnem interesu kot svobodni in neodvisni osebi (na podlagi običajnih tržnih pogojev); (f)v primeru, da obstaja vgrajena nakupna opcija, ta opcija izpolnjuje vse naslednje pogoje: (i) institucija v vlogi originatorja jo lahko uveljavi po svoji lastni presoji, (ii) uveljavi se lahko šele, ko 10 % ali manj prvotne vrednosti osnovnih izpostavljenosti ostane neodplačane, (iii) ni strukturirana tako, da bi preprečevala dodeljevanje izgub pozicijam kreditne izboljšave ali drugim pozicijam, ki jih imajo investitorji v listinjenju, niti ni strukturirana na drugačen način, ki bi zagotavljal izboljšanje kreditne kakovosti; (g)institucija v vlogi originatorja je prejela mnenje od usposobljenega pravnega svetovalca, ki potrjuje, da listinjenje izpolnjuje pogoje iz točk (b) do (f) tega odstavka. (5)Pristojni organi obveščajo EBA o primerih, v katerih so se odločili, da morebitno zmanjšanje tveganju prilagojenih zneskov izpostavljenosti ni bilo utemeljeno s sorazmernim prenosom kreditnega tveganja na tretje osebe v skladu z odstavkom 2, in o primerih, v katerih so se institucije odločile, da bodo uporabile določbe iz odstavka 4. (6)EBA spremlja razpon nadzorniških praks v zvezi s priznavanjem prenosa pomembnega deleža kreditnega tveganja pri sintetičnem listinjenju v skladu s tem členom ter o svojih ugotovitvah poroča Komisiji do 31. decembra 2017. Komisija ob upoštevanju poročila EBA po potrebi lahko sprejme delegirani akt za podrobnejšo določitev: (a)pogojev za prenos pomembnega deleža kreditnega tveganja na tretje osebe v skladu z odstavki 2, 3 in 4; (b)razlage „sorazmernega prenosa kreditnega tveganja na tretje osebe“ za namene ocene pristojnih organov, določene v predzadnjem pododstavku odstavka 2 in v odstavku 3;

(c)zahtev za oceno pristojnih organov glede poslov listinjenja, v zvezi s katerimi originator zaprosi za priznanje prenosa pomembnega deleža kreditnega tveganja na tretje osebe v skladu z odstavkom 2 ali 3. Člen 246

Operativne zahteve za določbe o predčasnem odplačilu Če listinjenje vključuje obnavljajoče se izpostavljenosti in določbe o predčasnem odplačilu ali podobne določbe, se šteje, da je institucija v vlogi originatorja prenesla pomemben delež kreditnega tveganja samo, če so izpolnjene zahteve iz členov 244 in 245 ter sprožitev določbe o predčasnem odplačilu ne povzroči: (d)da bi nadrejena ali pari passu terjatev institucije do osnovnih izpostavljenosti postala podrejena glede na druge terjatve investitorjev; (e)da bi terjatev institucije do osnovnih izpostavljenosti postala še bolj podrejena glede na druge terjatve strank; (f)da bi se kako drugače povečala izpostavljenost institucije izgubam, povezanim z obnavljajočimi se osnovnimi izpostavljenostmi. Oddelek 3

Izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti Pododdelek 1

Splošne določbe Člen 247

Izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti (1)Če institucija v vlogi originatorja prenese pomemben delež kreditnega tveganja, povezanega z osnovnimi izpostavljenostmi v listinjenju, v skladu z oddelkom 2, lahko navedena institucija: (a)v primeru tradicionalnega listinjenja iz svojega izračuna zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti in, če je to ustrezno, tudi iz izračuna zneskov pričakovanih izgub izključi osnovne izpostavljenosti; (b)v primeru sintetičnega listinjenja za osnovne izpostavljenosti izračuna zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti in, če je to ustrezno, tudi zneske pričakovanih izgub v skladu s členoma 251 in 252. (2)Če se institucija v vlogi originatorja odloči za uporabo odstavka 1, izračuna zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti, določene v tem poglavju, za pozicije, ki jih lahko ima v listinjenju. Če institucija v vlogi originatorja ne prenese pomembnega deleža kreditnega tveganja ali se ne odloči za uporabo odstavka 1, mora osnovne izpostavljenosti še naprej vključevati v izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti, kot da te ne bi bile listinjene. (3)Če je izpostavljenost v listinjenju vezana na pozicije v različnih tranšah, se izpostavljenost do vsake tranše obravnava kot posamezna pozicija v listinjenju. Dajalci kreditnega zavarovanja za pozicije v listinjenju se obravnavajo kot imetniki pozicij v listinjenju. Pozicije v listinjenju vključujejo izpostavljenosti iz naslova listinjenja, ki nastanejo na osnovi obrestnih ali valutnih izvedenih finančnih instrumentov, ki jih je institucija sklenila v okviru posla. (4)Če se pozicija v listinjenju ne odbije od postavk navadnega lastniškega temeljnega kapitala v skladu s členom 36(1)(k), se znesek tveganju prilagojenih izpostavljenosti vključi v skupne zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti institucije za namene člena 92(3). (5)Znesek tveganju prilagojenih izpostavljenosti pozicije v listinjenju se izračuna tako, da se vrednost izpostavljenosti pozicije, izračunana v skladu s členom 248, pomnoži z ustrezno skupno utežjo tveganja. (6)Skupna utež tveganja se določi kot seštevek uteži tveganja iz tega poglavja in morebitne dodatne uteži tveganja v skladu s členom 270a. Člen 248

Vrednost izpostavljenosti (1)Vrednost izpostavljenosti pozicij v listinjenju se izračuna na naslednji način:

(a)vrednost izpostavljenosti bilančne pozicije v listinjenju je enaka njeni knjigovodski vrednosti, preostali po upoštevanju ustreznih popravkov pozicije v listinjenju zaradi kreditnega tveganja v skladu s členom 110; (b)vrednost izpostavljenosti zunajbilančne pozicije v listinjenju je enaka njeni nominalni vrednosti, zmanjšani za morebitne ustrezne popravke zaradi kreditnega tveganja v skladu s členom 110, pomnoženi z ustreznim konverzijskim faktorjem, kakor je določeno v tem poglavju. Konverzijski faktor znaša 100 %, razen če ni določeno drugače; (c)vrednost izpostavljenosti kreditnega tveganja pozicije v listinjenju nasprotne stranke, ki izhaja iz izvedenega finančnega instrumenta iz Priloge II, se določi v skladu s poglavjem 6. (2)Če ima institucija dve ali več prekrivajočih se pozicij v listinjenju, v svoj izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti vključi zgolj eno od teh pozicij. Če se pozicije deloma prekrivajo, lahko institucija pozicijo razdeli na dva dela in prizna prekrivanje v skladu s prvim pododstavkom samo za en del. Alternativno lahko institucija obravnava pozicije, kot če bi se v celoti prekrivale, tako da za namene izračuna kapitala poveča pozicijo, ki prispeva k višjim zneskom tveganju prilagojenih izpostavljenosti. Institucija lahko prekrivanje prizna tudi med kapitalskimi zahtevami za posebno tveganje pozicij v trgovalni knjigi in kapitalskimi zahtevami za pozicije v listinjenju v netrgovalni knjigi, pod pogojem, da je institucija sposobna izračunati in primerjati kapitalske zahteve za zadevne pozicije. Za namene tega odstavka se šteje, da se poziciji prekrivata, če se medsebojno pobotata na tak način, da lahko institucija prepreči izgube, ki izhajajo iz ene pozicije, z izpolnjevanjem obveznosti, ki se zahtevajo v skladu z drugo pozicijo. (3)Če se za pozicije v ABCP uporablja člen 270c, lahko institucija za izračun zneska tveganju prilagojenih izpostavljenosti za ABCP uporabi utež tveganja, dodeljeno okvirnemu likvidnostnemu kreditu, pod pogojem, da okvirni likvidnostni kredit krije 100 % ABCP, izdanih v programu, in je ta okvirni likvidnostni kredit uvrščen pari passu z ABCP, tako da tvorijo prekrivajočo se pozicijo. Če institucija uporabi določbe iz tega odstavka, o tem uradno obvesti pristojne organe. Za namene ugotavljanja kritja v višini 100 %, določenega v tem odstavku, lahko institucija upošteva druge okvirne likvidnostne kredite v programu ABCP, pod pogojem, da tvorijo prekrivajočo se pozicijo z ABCP. Člen 249

Priznanje zmanjševanja kreditnega tveganja pri pozicijah v listinjenju (1)Institucija lahko prizna stvarno in osebno kreditno zavarovanje v zvezi s pozicijo v listinjenju, če so izpolnjene zahteve za zmanjševanje kreditnega tveganja iz tega poglavja in poglavja 4. (2)Primerno stvarno kreditno zavarovanje je omejeno na zavarovanje s finančnim premoženjem, ki je primerno za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s poglavjem 2, kakor je določeno v poglavju 4, pri čemer se zmanjševanje kreditnega tveganja prizna na podlagi izpolnjevanja ustreznih zahtev, določenih v poglavju 4. Primerno osebno kreditno zavarovanje in primerni dajalci osebnega kreditnega zavarovanja so omejeni na tiste, ki so primerni v skladu s poglavjem 4, pri čemer se zmanjševanje kreditnega tveganja prizna na podlagi izpolnjevanja ustreznih zahtev, določenih v poglavju 4. (3)Z odstopanjem od odstavka 2 je primernim dajalcem osebnega kreditnega zavarovanja, naštetim v točkah (a) do (h) člena 201(1), priznana ECAI dodelila bonitetno oceno, ki ji v času, ko je bilo kreditno zavarovanje prvič priznano, ustreza stopnja kreditne kakovosti 2 ali več, zatem pa stopnja kreditne kakovosti 3 ali več. Zahteva iz tega pododstavka se ne uporablja za kvalificirane centralne nasprotne stranke. Institucije, ki se jim dovoli uporaba pristopa IRB za neposredno izpostavljenost do dajalca zavarovanja, lahko primernost ocenijo v skladu s prvim pododstavkom, ki temelji na enakovrednosti PD za dajalca zavarovanja s PD, povezanim s stopnjami kreditne kakovosti, navedenimi v členu 136. (4)Z odstopanjem od odstavka 2 so SSPE primerni dajalci zavarovanja, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a)SSPE je lastnik sredstev, ki se štejejo kot primerna za zavarovanje s finančnim premoženjem v skladu s poglavjem 4; (b)sredstva iz točke (a) niso predmet terjatev ali pogojnih terjatev, ki bi bile nadrejene terjatvi ali pogojni terjatvi institucije prejemnice osebnega kreditnega zavarovanja ali uvrščene pari passu tem terjatvam; in (c)izpolnjene so vse zahteve za priznanje zavarovanja s finančnim premoženjem iz poglavja 4. (5)Za namene tega odstavka je vrednost zavarovanja, prilagojena za morebitne valutne neusklajenosti in neusklajenosti zapadlosti v skladu s poglavjem 4 (GA), omejena na nestanovitnosti prilagojeno tržno vrednost teh sredstev, utež tveganja za izpostavljenosti do dajalca zavarovanja, kakor je določeno po standardiziranem pristopu (g), pa se določi kot tehtano povprečje uteži tveganja, ki bi se uporabilo za ta sredstva kot zavarovanje s finančnim premoženjem v skladu s standardiziranim pristopom. (6)Če se za pozicijo v listinjenju uporablja polno kreditno zavarovanje, veljajo naslednje zahteve:

(a)institucija, ki nastopa kot dajalec kreditnega zavarovanja, zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti za pozicijo v listinjenju, za katero se uporablja kreditno zavarovanje, izračuna v skladu s pododdelkom 3, kot če bi imela to pozicijo neposredno v lasti; (b)institucija, ki zavarovanje kupi, izračuna zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s poglavjem 4. (7)V primeru delnega zavarovanja veljajo naslednje zahteve: (a)institucija, ki nastopa kot dajalec kreditnega zavarovanja, obravnava del pozicije, za katerega se uporablja kreditno zavarovanje, kot pozicijo v listinjenju in zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti izračuna, kot če bi imela to pozicijo neposredno v lasti, v skladu s pododdelkom 3, ob upoštevanju odstavkov 8 in 9; (b)institucija, ki kreditno zavarovanje kupi, izračuna zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti za zavarovano pozicijo iz točke (a) v skladu s poglavjem 4. Institucija obravnava del pozicije v listinjenju, za katerega se kreditno zavarovanje ne uporablja, kot ločeno pozicijo v listinjenju in zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti izračuna v skladu s pododdelkom 3, ob upoštevanju odstavkov 8 in 9. (8)Institucije, ki uporabljajo pristop za listinjenje na osnovi notranjih bonitetnih ocen (pristop SEC-IRB) ali standardizirani pristop za listinjenje (pristop SEC-S) v skladu z pododdelkom 3, ločeno določijo točko vključitve (A) in točko izločitve (D) za vsako od pozicij, dobljenih v skladu z odstavkom 7, kot če bi bile te izdane kot ločene pozicije v listinjenju v času izvedbe posla. Vrednost KIRB oziroma KSA se izračuna ob upoštevanju prvotne skupine osnovnih izpostavljenosti listinjenja. (9)Institucije, ki uporabljajo pristop za listinjenje na osnovi zunanjih bonitetnih ocen (pristop SEC-ERB) v skladu z pododdelkom 3, izračunajo zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti za pozicije, dobljene v skladu z odstavkom 7, na naslednji način: (a)če je dobljena pozicija nadrejena, se ji dodeli utež tveganja prvotne pozicije v listinjenju; (b)če dobljena pozicija ni nadrejena, se ji lahko dodeli povzeta bonitetna ocena v skladu s členom 261(7). Če bonitetne ocene ni mogoče povzeti, institucija uporabi višjo od uteži tveganja, izhajajočih iz: (i) uporabe pristopa SEC-S v skladu z odstavkom 8 in pododdelkom 3; ali (ii) uteži tveganja prvotne pozicije v listinjenju v skladu s pristopom SEC-ERB. Člen 250

Posredna podpora (1)Institucija v vlogi originatorja, ki je prenesla pomemben delež kreditnega tveganja, povezanega z osnovnimi izpostavljenostmi listinjenja, v skladu z oddelkom 2, in institucija v vlogi sponzorja ne zagotavljata podpore pri listinjenju, ki presega njune pogodbene obveznosti, z namenom zmanjšanja morebitnih ali dejanskih izgub investitorjev. (2)Posel se ne šteje kot podpora za namene odstavka 1, če je bil ustrezno upoštevan pri ocenjevanju prenosa pomembnega deleža kreditnega tveganja ter sta ga obe stranki izvedli v lastnem interesu kot svobodni in neodvisni osebi (na podlagi običajnih tržnih pogojev). V ta namen institucija celovito kreditno pregleda posel, pri čemer upošteva vsaj vse naslednje elemente: (a)ceno ponovnega odkupa; (b)kapitalski in likvidnostni položaj institucije pred ponovnim odkupom in po njem; (c)uspešnost osnovnih izpostavljenosti; (d)uspešnost pozicij v listinjenju; (e)učinek podpore na izgube, za katere se pričakuje, da bodo nastale na strani originatorja v odnosu do investitorjev. (3)Institucija v vlogi originatorja ali sponzorja uradno obvesti pristojni organ o vsakem poslu, sklenjenem v zvezi z listinjenjem, v skladu z odstavkom 2.

(4)EBA v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1093/2010 izda smernice o tem, kaj so „običajni tržni pogoji“ za namene tega člena in kdaj posel ni strukturiran tako, da zagotavlja podporo. (5)Če institucija v vlogi originatorja ali sponzorja v zvezi z listinjenjem ne izpolnjuje odstavka 1, institucija vključi vse osnovne izpostavljenosti v zadevnem listinjenju v svoj izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti, kot da te ne bi bile listinjene, in razkrije: (a)da je zagotovila podporo za listinjenje v nasprotju z določbami odstavka 1; in (b)učinek zagotovljene podpore v smislu kapitalskih zahtev. Člen 251

Izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti, listinjenih v sintetičnem listinjenju, s strani institucije v vlogi originatorja (1)Institucija v vlogi originatorja v sintetičnem listinjenju za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti za osnovne izpostavljenosti uporabi, kjer je to ustrezno, metodologije izračunavanja iz tega oddelka namesto tistih iz poglavja 2. Za institucije, ki izračunavajo zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti in zneske pričakovanih izgub v skladu s poglavjem 3, je znesek pričakovanih izgub iz naslova teh izpostavljenosti enak nič. (2)Zahteve iz prvega odstavka veljajo za celotno skupino izpostavljenosti, ki so osnovne izpostavljenosti listinjenja. Ob upoštevanju člena 252 institucija v vlogi originatorja izračuna zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti za vse tranše v listinjenju v skladu z določbami tega oddelka, vključno s pozicijami, v zvezi s katerimi lahko institucija prizna zmanjševanje kreditnega tveganja v skladu s členom 249. Utež tveganja, ki se uporabi za pozicije, za katere se prizna zmanjševanje kreditnega tveganja, se lahko spremeni v skladu s poglavjem 4. Člen 252

Obravnava neusklajenosti zapadlosti v sintetičnih listinjenjih Za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s členom 251 se upošteva vsaka morebitna neusklajenost zapadlosti med kreditnim zavarovanjem, s katerim je dosežen prenos tveganja, ter osnovnimi izpostavljenostmi, in sicer na naslednji način: (a)za zapadlost osnovnih izpostavljenosti se upošteva najdaljša zapadlost katere koli izmed teh izpostavljenosti, ki pa ne sme presegati pet let. Zapadlost kreditnega zavarovanja se določi v skladu s poglavjem 4; (b)institucija v vlogi originatorja zanemari morebitne neusklajenosti zapadlosti pri izračunavanju zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti za pozicije v listinjenju, za katere se uporablja utež tveganja 1 250 % v skladu s tem oddelkom. Za vse druge pozicije se uporablja obravnava neusklajenosti zapadlosti, določena v poglavju 4, in sicer v skladu z naslednjo formulo: RW* = ((RWSP · ((t – t*)/(T – t*))) + (RWAss · ((T – t)/(T – t*)))) pri čemer je: RW* = zneski tveganju prilagojenih izpostavljenosti za namene člena 92(3)(a); RWAss = zneski tveganju prilagojenih izpostavljenosti za osnovne izpostavljenosti, kot da te ne bi bile listinjene, izračunani sorazmerno; RWSP = zneski tveganju prilagojenih izpostavljenosti, izračunani v skladu s členom 251, če ne bi bilo nobene neusklajenosti zapadlosti; T = zapadlost osnovnih izpostavljenosti, izražena v letih; t = zapadlost kreditnega zavarovanja, izražena v letih; t* = 0,25. Člen 253

Zmanjšanje zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti (1)Institucije lahko v primeru pozicije v listinjenju, za katero se v skladu s tem oddelkom uporablja utež tveganja 1 250 %, odbijejo vrednost izpostavljenosti takšne pozicije od navadnega lastniškega temeljnega kapitala v skladu s členom 36(1)(k), namesto da vključijo pozicijo v svoje izračune zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti. Za te namene lahko izračun vrednosti izpostavljenosti odraža primerno stvarno zavarovanje v skladu s členom 249. (2)Če institucija izkoristi možnost iz odstavka 1, lahko odbiti znesek v skladu s členom 36(1)(k) odšteje od zneska, ki je v členu 268 določen kot največja kapitalska zahteva, ki bi se izračunala za osnovne izpostavljenosti, kot da te ne bi bile listinjene. Pododdelek 2

Hierarhija metod in skupni parametri Člen 254

Hierarhija metod (1)Institucije za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti v zvezi z vsemi pozicijami v listinjenju uporabijo eno od metod iz pododdelka 3.

(2)Metode iz pododdelka 3 se uporabijo v skladu z naslednjo hierarhijo: (a)institucija uporabi pristop na osnovi notranjih bonitetnih ocen (pristop SEC-IRB), če so izpolnjeni pogoji iz člena 258; (b)če se pristop SEC-IRB ne sme uporabiti, institucije za ocenjene pozicije ali pozicije, pri katerih se lahko uporabi povzeta bonitetna ocena, uporabijo pristop za listinjenje na osnovi zunanjih bonitetnih ocen (pristop SEC-ERB) v skladu s členoma 261 in 262; (c)če se pristop SEC-ERB ne sme uporabiti, institucije uporabijo standardizirani pristop za listinjenje (pristop SEC-S) v skladu s členoma 263 in 264. (3)Z odstopanjem od odstavka 2(b) lahko institucije namesto pristopa SEC-ERB uporabijo pristop SEC-S za vse pozicije, ki jih imajo v listinjenju, če zneski tveganju prilagojenih izpostavljenosti, ki izhajajo iz uporabe pristopa SEC-ERB, niso sorazmerni s kreditnim tveganjem, ki je vgrajeno v osnovne izpostavljenosti listinjenja. Če se institucija odloči za uporabo pristopa SEC-S v skladu s tem odstavkom, o tem takoj uradno obvesti pristojni organ. Če je institucija uporabila pristop SEC-S v skladu s tem odstavkom, lahko pristojni organ od institucije zahteva, da uporabi drugo metodo. (4)Brez poseganja v odstavek 2 lahko institucije uporabijo pristop notranjega ocenjevanja (IAA) za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti v zvezi z neocenjeno pozicijo v okviru programa ABCP v skladu s členom 266, pod pogojem, da so izpolnjeni pogoji iz člena 265. (5)Za pozicijo v relistinjenju institucije uporabijo pristop SEC-S v skladu s členom 263, in sicer s spremembami iz člena 269. (6)V vseh drugih primerih se pozicijam v listinjenju dodeli utež tveganja 1 250 %. (7)Pristojni organi obvestijo EBA o vseh v skladu z odstavkom 3 prejetih obvestilih in sprejetih odločitvah. EBA spremlja različne prakse v zvezi z odstavkom 3 in pripravi smernice v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1093/2010. Člen 255

Določitev KIRB in KSA (1)Če institucija uporabi pristop SEC-IRB v skladu s pododdelkom 3, institucija izračuna KIRB v skladu z odstavki 2 do 5. (2)Institucije določijo KIRB tako, da pomnožijo zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti, ki bi se izračunali v skladu s poglavjem 3 v zvezi z osnovnimi izpostavljenostmi, kot da te ne bi bile listinjene, z ustreznim kapitalskim količnikom v skladu s poglavjem 1, deljeno z vrednostjo osnovnih izpostavljenosti. KIRB se izrazi v decimalni obliki med nič in ena. (3)Za namene izračuna KIRB zneski tveganju prilagojenih izpostavljenosti, ki bi se izračunali v skladu s poglavjem 3 v zvezi z osnovnimi izpostavljenostmi, vključujejo: (a)znesek pričakovanih izgub, povezanih z vsemi osnovnimi izpostavljenostmi listinjenja, vključno z neplačanimi osnovnimi izpostavljenostmi, ki so še vedno del skupine v skladu s poglavjem 3; in (b)znesek nepričakovanih izgub, povezanih z vsemi osnovnimi izpostavljenostmi, vključno z neplačanimi osnovnimi izpostavljenostmi v skupini v skladu s poglavjem 3. (4)Institucije lahko izračunajo KIRB v zvezi z osnovnimi izpostavljenostmi listinjenja v skladu z določbami iz poglavja 3 za izračun kapitalskih zahtev za odkupljene denarne terjatve. Za te namene se izpostavljenosti na drobno obravnavajo kot odkupljene denarne terjatve iz naslova izpostavljenosti na drobno, izpostavljenosti do podjetij pa kot odkupljene denarne terjatve do podjetij. (5)Institucije izračunajo KIRB ločeno za tveganje zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev v zvezi z osnovnimi izpostavljenostmi listinjenja, kadar je tveganje zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev pomembno za te izpostavljenosti. Če se izgube zaradi tveganja zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev in kreditnega tveganja v okviru listinjenja obravnavajo skupaj, institucije združijo zadevne KIRB za tveganje zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev in kreditno tveganje v en sam KIRB za namene pododdelka 3. Prisotnost enotnega rezervnega sklada ali presežnega zavarovanja s premoženjem, ki je na voljo za kritje izgub zaradi kreditnega tveganja ali tveganja zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev, se lahko šteje kot pokazatelj, da se ta tveganja obravnavajo skupaj. Če se tveganje zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev in kreditno tveganje v okviru listinjenja ne obravnavata skupaj, institucije spremenijo obravnavo, določeno v prejšnjem odstavku, da se zadevne KIRB za tveganje zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev in kreditno tveganje združijo na preudaren način. (6)Če institucija uporabi pristop SEC-S v skladu s pododdelkom 3, institucija izračuna KSA tako, da pomnoži zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti, ki bi se izračunali v skladu s poglavjem 2 v zvezi z osnovnimi izpostavljenostmi, kot da te ne bi bile listinjene, z 8 %, deljeno z vrednostjo osnovnih izpostavljenosti. KSA se izrazi v decimalni obliki med nič in ena.

Za namene tega odstavka institucije izračunajo vrednost izpostavljenosti osnovnih izpostavljenosti brez pobota morebitnih posebnih popravkov zaradi kreditnega tveganja in dodatnih prilagoditev vrednosti v skladu s členoma 34 in 110 ter drugih zmanjšanj kapitala. (7)Za namene odstavkov 1 do 6 se, kadar struktura listinjenja vključuje uporabo SSPE, vse izpostavljenosti SSPE v zvezi z listinjenjem obravnavajo kot osnovne izpostavljenosti. Brez poseganja v navedeno lahko institucija izključi izpostavljenosti SPE iz skupine osnovnih izpostavljenosti za namene izračuna KIRB ali KSA, če je tveganje zaradi izpostavljenosti SPE nepomembno ali če ne vpliva na pozicije institucije v listinjenju. V primeru stvarnih sintetičnih listinjenj se vsi pomembni prihodki od izdaje kreditnih zapisov ali drugih finančnih obveznosti SPE, ki služijo kot zavarovanje s premoženjem za odplačilo pozicij v listinjenju, vključijo v izračun KIRB ali KSA, če se za kreditno tveganje zavarovanja s premoženjem uporablja tranširano razporejanje izgub. (8)Za namene tretjega pododstavka odstavka 5 EBA izda smernice v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1093/2010 o ustreznih metodah za združevanje KIRB zaradi tveganja zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev in kreditnega tveganja, če se ti tveganji v okviru listinjenja ne obravnavata skupaj. Člen 256

Določitev točke vključitve (A) in točke izločitve (D) (1)Za namen pododdelka 3 institucije določijo točko vključitve (A) tako, da ustreza pragu, pri katerem bi se izgube v skupini osnovnih izpostavljenosti začele dodeljevati zadevni poziciji v listinjenju. Točka vključitve (A) se izrazi kot decimalna vrednost med nič in ena ter je enaka višji izmed vrednosti nič in razmerja med neporavnanimi zneski skupine osnovnih izpostavljenosti v listinjenju, od katerih se odštejejo neporavnani zneski vseh tranš, ki so nadrejene ali pari passu tranši, ki vsebuje zadevno pozicijo v listinjenju, in neporavnanimi zneski vseh osnovnih izpostavljenosti v listinjenju. (2)Za namen pododdelka 3 institucije določijo točko izločitve (D) tako, da ustreza pragu, pri katerem bi zaradi izgub v skupini osnovnih izpostavljenosti prišlo do popolne izgube glavnice za tranšo, ki vsebuje zadevno pozicijo v listinjenju. Točka izločitve (D) se izrazi kot decimalna vrednost med nič in ena ter je enaka višji izmed vrednosti nič in razmerja med neporavnanimi zneski skupine osnovnih izpostavljenosti v listinjenju, od katerih se odštejejo neporavnani zneski vseh tranš, ki so nadrejene tranši, ki vsebuje zadevno pozicijo v listinjenju, in neporavnanimi zneski vseh osnovnih izpostavljenosti v listinjenju. (3)Za namene odstavkov 1 in 2 institucije obravnavajo presežno zavarovanje s premoženjem in naložbene račune rezerv kot tranše, sredstva, ki vključujejo takšne račune rezerv, pa kot osnovne izpostavljenosti. (4)Za namene odstavkov 1 in 2 institucije ne upoštevajo nenaložbenih računov rezerv in sredstev, ki ne zagotavljajo kreditne izboljšave, kot so tista, ki zagotavljajo samo likvidnostno podporo, valutne zamenjave ali zamenjave obrestnih mer in računi zavarovanja z denarnimi sredstvi v zvezi s temi pozicijami v listinjenju. Za naložbene račune rezerv in sredstva, ki zagotavljajo kreditno izboljšavo, institucija kot pozicije v listinjenju obravnava samo tisti del teh računov ali sredstev, ki imajo sposobnost pokrivanja izgub. Člen 257

Določitev zapadlosti tranše (MT) (1)Za namene pododdelka 3 in ob upoštevanju odstavka 3 lahko institucije zapadlost tranše (MT) merijo kot: (a)tehtano povprečno zapadlost pogodbenih plačil v okviru tranše v skladu z naslednjo formulo: kjer CFt označuje vsa pogodbena plačila (plačila glavnice, obresti in opravnin), ki jih plača kreditojemalec v obdobju t; ali (b)končni zakonski rok zapadlosti tranše v skladu z naslednjo formulo: MT = 1 + (ML – 1) * 80 %, kjer je ML končni zakonski rok zapadlosti tranše. (2)Z odstopanjem od odstavka 1 institucije uporabijo končni zakonski rok zapadlosti tranše za določitev njene zapadlosti (MT) v skladu s točko (b) odstavka 1 samo, če so pogodbena plačila v okviru tranše pogojena z dejansko uspešnostjo osnovnih izpostavljenosti ali odvisna od nje.

(3)Za namene odstavkov 1 in 2 se za določitev zapadlosti tranše (MT) v vseh primerih uporablja spodnja meja, ki znaša eno leto, in zgornja meja, ki znaša pet let. (4)Če bi institucija lahko postala izpostavljena morebitnim izgubam iz naslova osnovnih izpostavljenosti na podlagi pogodbe, institucija določi zapadlost pozicije v listinjenju z upoštevanjem najdaljše zapadlosti takšnih osnovnih izpostavljenosti. Za obnavljajoče se izpostavljenosti se uporabi najdaljša pogodbeno možna preostala zapadlost izpostavljenosti, ki bi se lahko dodala med obdobjem obnovljivosti. Pododdelek 3

Metode za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti Člen 258

Pogoji za uporabo pristopa na osnovi notranjih bonitetnih ocen (pristop SEC-IRB) (1)Institucije uporabijo pristop SEC-IRB za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti v zvezi s pozicijo v listinjenju, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (a)pozicija je krita s skupino, za katero se uporablja pristop IRB, ali mešano skupino, pod pogojem, da lahko v slednjem primeru institucija izračuna KIRB v skladu z oddelkom 3 za najmanj 95 % osnovnega zneska tveganju prilagojenih izpostavljenosti; (b)javno je na voljo dovolj informacij v zvezi z osnovnimi izpostavljenostmi listinjenja, da lahko institucija izračuna KIRB; in (c)instituciji ni bila prepovedana uporaba pristopa SEC-IRB v zvezi z določeno pozicijo v listinjenju v skladu z odstavkom 2. (2)Pristojni organi lahko za posamezne primere prepovejo uporabo pristopa SEC-IRB, če imajo listinjenja zelo zapletene ali tvegane lastnosti. Za te namene se lahko kot zelo zapletene in tvegane lastnosti štejejo: (a)kreditna izboljšava, ki se lahko poslabša zaradi drugih razlogov razen izgub iz portfelja zaradi neplačila glavnice ali obresti; (b)skupine osnovnih izpostavljenosti z visoko stopnjo notranje korelacije zaradi koncentracije izpostavljenosti do posameznih sektorjev ali geografskih območij; (c)posli, pri katerih je odplačilo pozicij v listinjenju močno odvisno od dejavnikov tveganja, ki se ne upoštevajo v KIRB; ali (d)zelo zapletena razporeditev izgub med tranšami. Člen 259

Izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s pristopom SEC-IRB (1)V skladu s pristopom SEC-IRB se znesek tveganju prilagojenih izpostavljenosti za pozicijo v listinjenju izračuna tako, da se vrednost izpostavljenosti pozicije, izračunana v skladu s členom 248, pomnoži z ustrezno utežjo tveganja, določeno na naslednji način, v vseh primerih ob upoštevanju spodnje meje 15 %: RW = 1 250 % če je D ≤ KIRB RW = 12,5·KSSFA(KIRB) če je A ≥ KIRB če je A˂ KIRB˂D pri čemer je: KIRB kapitalska zahteva za skupino osnovnih izpostavljenosti, kakor je opredeljeno v členu 255

D točka izločitve, kakor je določeno v skladu s členom 256 A točka vključitve, kakor je določeno v skladu s členom 256 pri čemer je: a = –(1 / (p * KIRB)) u = D – KIRB l = max (A – KIRB; 0) pri čemer je: p = max [0,3; (A + B*(1/N) + C* KIRB + D*LGD + E*MT)] pri čemer je: N dejansko število izpostavljenosti v skupini osnovnih izpostavljenosti, izračunano v skladu z odstavkom 4 LGD z izpostavljenostjo tehtano povprečje izgube ob neplačilu za skupino osnovnih izpostavljenosti, izračunano v skladu z odstavkom 5 MT zapadlost tranše, kakor je določeno v skladu s členom 257 Parametri A, B, C, D in E se določijo v skladu z naslednjo razpredelnico: A B C D E Na debelo Nadrejene, posamično (N ≥ 25) 0 3,56 –1,85 0,55 0,07 Nadrejene, skupaj (N ≥ 25) 0,11 2,61 –2,91 0,68 0,07 Nenadrejene, posamično (N ≥ 25) 0,16 2,87 –1,03 0,21 0,07 Nenadrejene, skupaj (N ≥ 25) 0,22 2,35 –2,46 0,48 0,07 Na drobno Nadrejene 0 0 –7,48 0,71 0,24 Nenadrejene 0 0 –5,78 0,55 0,27 (2)Če osnovna skupina, za katero se uporablja pristop IRB, vsebuje izpostavljenosti na drobno in na debelo, se skupina razdeli na podskupino izpostavljenosti na drobno in na podskupino izpostavljenosti na debelo, pri čemer se za vsako podskupino oceni ločen parameter p (in ustrezni vhodni parametri N, KIRB in LGD). Nato se tehtano povprečje parametra p za posel izračuna na podlagi parametrov p vsake podskupine in nominalne velikosti izpostavljenosti v vsaki podskupini. (3)Če institucija uporabi pristop SEC-IRB za mešano skupino, se izračun parametra p opravi samo na podlagi osnovnih izpostavljenosti, za katere se uporablja pristop IRB. Osnovne izpostavljenosti, za katere se uporablja standardizirani pristop, se za te namene ne upoštevajo. (4)Dejansko število izpostavljenosti (N) se izračuna na naslednji način: pri čemer EADi predstavlja neplačano izpostavljenost, povezano z i-tim instrumentom v skupini.

Več izpostavljenosti do istega dolžnika se konsolidira in obravnava kot ena izpostavljenost. (5)Z izpostavljenostjo tehtano povprečje LGD se izračuna na naslednji način: pri čemer LGDi predstavlja povprečni LGD, povezan z vsemi izpostavljenostmi do i-tega dolžnika. Če se kreditno tveganje in tveganje zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev v okviru listinjenja upravljata skupaj, se vhodni parameter LGD, ki se upošteva, izračuna kot tehtano povprečje LGD za kreditno tveganje in 100 % LGD za tveganje zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev. Uteži tveganja so ločene za kapitalske zahteve IRB za kreditno tveganje oziroma tveganje zmanjšanja vrednosti odkupljenih denarnih terjatev. Za te namene se lahko prisotnost enotnega rezervnega sklada ali [presežnega zavarovanja s premoženjem], ki je na voljo za kritje izgub zaradi kreditnega tveganja ali tveganja neplačila, šteje za pokazatelj, da se ta tveganja upravljajo skupaj. (6)Če delež največje osnovne izpostavljenosti v skupini (C1) ni večji od 3 %, lahko institucije uporabijo naslednjo poenostavljeno metodo za izračun N in z izpostavljenostjo tehtanih povprečij LGD: LGD = 0,50 pri čemer: Cm označuje delež skupine, ki ustreza vsoti največjih izpostavljenosti m (npr. delež 15 % ustreza vrednosti 0,15); in m določi institucija. Če je na voljo samo C1 in ta ne presega 0,03, potem lahko institucija določi LGD v višini 0,50 in N kot 1/C1. (7)Če je pozicija krita z mešano skupino in je institucija sposobna izračunati KIRB za vsaj 95 % zneskov osnovnih izpostavljenosti v skladu s členom 258(1)(a), institucija izračuna kapitalsko zahtevo za osnovno skupino izpostavljenosti kot: dˑ KIRB + (1–d)ˑ KSA, pri čemer: d odstotek zneska izpostavljenosti osnovnih izpostavljenosti, za katere lahko banka izračuna KIRB za znesek izpostavljenosti vseh osnovnih izpostavljenosti; in KIRB in KSA, kakor sta opredeljena v členu 255. (8)Če ima institucija pozicijo v listinjenju v obliki izvedenega finančnega instrumenta, lahko institucija izvedenemu finančnemu instrumentu dodeli povzeto utež tveganja, ki je enaka uteži tveganja referenčne pozicije, izračunani v skladu s tem členom. Za namene prvega pododstavka je referenčna pozicija tista pozicija, ki je v vseh pogledih pari passu izvedenemu finančnemu instrumentu ali, če takšna pari passu pozicija ne obstaja, pozicija, ki je neposredno podrejena izvedenemu finančnemu instrumentu. Člen 260

Obravnava listinjenj STS v skladu s pristopom SEC-IRB

V okviru pristopa SEC-IRB se utež tveganja za pozicijo v listinjenju STS izračuna v skladu s členom 259, ob upoštevanju naslednjih sprememb: spodnja meja uteži tveganja za nadrejene pozicije v listinjenju = 10 % p = max [0,3; 0,5ˑ (A + Bˑ(1/N) + Cˑ KIRB + D*LGD + EˑMT)] Člen 261

Izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s pristopom za listinjenje na osnovi zunanjih bonitetnih ocen (SEC-ERB) (1)V skladu s pristopom SEC-ERB se znesek tveganju prilagojenih izpostavljenosti za pozicijo v listinjenju izračuna tako, da se vrednost izpostavljenosti pozicije, izračunana v skladu s členom 248, pomnoži z ustrezno utežjo tveganja v skladu s tem členom. (2)Za izpostavljenosti s kratkoročnimi bonitetnimi ocenami ali če se lahko bonitetna ocena, ki temelji na kratkoročni bonitetni oceni, povzame v skladu z odstavkom 7, se uporabljajo naslednje uteži tveganja: Razpredelnica 1 Stopnja kreditne kakovosti 1 2 3 Vse druge bonitetne ocene Utež tveganja 15 % 50 % 100 % 1.250 % (3)Za izpostavljenosti z dolgoročnimi bonitetnimi ocenami ali če se lahko bonitetna ocena, ki temelji na dolgoročni bonitetni oceni, povzame v skladu z odstavkom 7, se uporabljajo uteži tveganja iz razpredelnice 2, ustrezno prilagojene za zapadlost tranše (Mt) v skladu s členom 257 in odstavkom 4 ter za velikost tranše v primeru nenadrejenih tranš v skladu z odstavkom 5: Razpredelnica 2 Stopnja kreditne kakovosti Nadrejena tranša Nenadrejena (majhna) tranša Zapadlost tranše (MT) Zapadlost tranše (MT) 1 leto 5 let 1 leto 5 let 1 15 % 20 % 15 % 70 % 2 15 % 30 % 15 % 90 % 3 25 % 40 % 30 % 120 % 4 30 % 45 % 40 % 140 % 5 40 % 50 % 60 % 160 % 6 50 % 65 % 80 % 180 % 7 60 % 70 % 120 % 210 % 8 75 % 90 % 170 % 260 % 9 90 % 105 % 220 % 310 % 10 120 % 140 % 330 % 420 % 11 140 % 160 % 470 % 580 % 12 160 % 180 % 620 % 760 % 13 200 % 225 % 750 % 860 % 14 250 % 280 % 900 % 950 % 15 310 % 340 % 1050 % 1050 % 16 380 % 420 % 1130 % 1130 % 17 460 % 505 % 1.250 % 1.250 % Vse druge 1.250 % 1.250 % 1.250 % 1.250 % (4)Za določitev uteži tveganja za tranše z zapadlostjo od 1 do 5 let institucije uporabijo linearno interpolacijo med utežmi tveganja, ki se uporabljajo za zapadlosti enega oziroma petih let v skladu z razpredelnico 2. (5)Za določitev velikosti tranše institucije izračunajo utež tveganja za nenadrejene tranše na naslednji način: RW = [RW po prilagoditvi za zapadlost v skladu z odstavkom 4] [1 – min(T; 50 %)] pri čemer: T = velikost tranše, merjena kot D – A pri čemer: D točka izločitve, kakor je določeno v skladu s členom 256 A točka vključitve, kakor je določeno v skladu s členom 256 (6)Za utež tveganja za nenadrejene tranše na podlagi odstavkov 3 do 5 se uporablja spodnja meja 15 %. Poleg tega takšna utež tveganja ni nižja od uteži tveganja, ki ustreza hipotetični nadrejeni tranši istega listinjenja z enako bonitetno oceno in zapadlostjo.

(7)Za namene uporabe povzetih bonitetnih ocen dodelijo institucije neocenjeni poziciji povzeto bonitetno oceno, ki je enakovredna bonitetni oceni ocenjene referenčne pozicije, ki izpolnjuje vse naslednje pogoje: (a)referenčna pozicija je v vseh pogledih uvrščena pari passu neocenjeni poziciji v listinjenju ali, če pari passu uvrščena pozicija ne obstaja, je referenčna pozicija neposredno podrejena neocenjeni poziciji; (b)za referenčno pozicijo ne obstajajo nobena jamstva tretjih oseb ali druge kreditne izboljšave, ki niso na voljo za neocenjeno pozicijo; (c)zapadlost referenčne pozicije je enaka ali daljša kot zapadlost zadevne neocenjene pozicije; (d)vse povzete bonitetne ocene se redno posodabljajo, tako da odražajo vse morebitne spremembe bonitetne ocene referenčne pozicije. Člen 262

Obravnava listinjenj STS v skladu s pristopom SEC-ERB (1)V okviru pristopa SEC-ERB se utež tveganja za pozicijo v listinjenju STS izračuna v skladu s členom 261, ob upoštevanju sprememb, določenih v tem členu. (2)Za izpostavljenosti s kratkoročnimi bonitetnimi ocenami ali če se lahko bonitetna ocena, ki temelji na kratkoročni bonitetni oceni, povzame v skladu s členom 261(7), se uporabljajo naslednje uteži tveganja: Razpredelnica 3 Stopnja kreditne kakovosti 1 2 3 Vse druge bonitetne ocene Utež tveganja 10 % 35 % 70 % 1.250 % (3)Za izpostavljenosti z dolgoročnimi bonitetnimi ocenami ali če se lahko bonitetna ocena, ki temelji na dolgoročni bonitetni oceni, povzame v skladu s členom 261(7), se uteži tveganja določijo v skladu z razpredelnico 4, pri čemer se prilagodijo za zapadlost tranše (MT) v skladu s členom 257 in členom 261(4) ter za velikost tranše v primeru nenadrejenih tranš v skladu s členom 261(5): Razpredelnica 4 Stopnja kreditne kakovosti Nadrejena tranša Nenadrejena (majhna) tranša Zapadlost tranše (MT) Zapadlost tranše (MT) 1 leto 5 let 1 leto 5 let 1 10 % 15 % 15 % 50 % 2 10 % 20 % 15 % 55 % 3 15 % 25 % 20 % 75 % 4 20 % 30 % 25 % 90 % 5 25 % 35 % 40 % 105 % 6 35 % 45 % 55 % 120 % 7 40 % 45 % 80 % 140 % 8 55 % 65 % 120 % 185 % 9 65 % 75 % 155 % 220 % 10 85 % 100 % 235 % 300 % 11 105 % 120 % 355 % 440 % 12 120 % 135 % 470 % 580 % 13 150 % 170 % 570 % 650 % 14 210 % 235 % 755 % 800 % 15 260 % 285 % 880 % 880 % 16 320 % 355 % 950 % 950 % 17 395 % 430 % 1.250 % 1.250 % Vse druge 1.250 % 1.250 % 1.250 % 1.250 % Člen 263

Izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s standardiziranim pristopom (SEC-S) (1)V skladu s pristopom SEC-S se znesek tveganju prilagojenih izpostavljenosti za pozicijo v listinjenju izračuna tako, da se vrednost izpostavljenosti pozicije, izračunana v skladu s členom 248, pomnoži z ustrezno utežjo tveganja, določeno na naslednji način, v vseh primerih ob upoštevanju spodnje meje 15 %: RW = 1 250 % če je D ≤ KA RW = 12,5· KSSFA(KA) če je A ≥ KA če je A˂KA˂D pri čemer je: D točka izločitve, kakor je določeno v skladu s členom 256

A točka vključitve, kakor je določeno v skladu s členom 256 KA parameter, izračunan v skladu z odstavkom 2 pri čemer je: a = –(1 / (p * KA)) u = D – KA l = max (A – KA; 0) p = 1 za izpostavljenost v listinjenju, ki ni izpostavljenost v relistinjenju (2)Za namene odstavka 1 se KA izračuna na naslednji način: pri čemer je: kapitalska zahteva za osnovno skupino, kakor je opredeljeno v členu 255 W = razmerje med vsoto nominalnega zneska neplačanih osnovnih izpostavljenosti in nominalnim zneskom vseh osnovnih izpostavljenosti. Za te namene neplačana izpostavljenost pomeni osnovno izpostavljenost, za katero velja kar koli od naslednjega: (i) zamuda pri plačilu je 90 dni ali več; (ii) je v stečajnem postopku ali postopku zaradi insolventnosti; (iii) je predmet izvršbe ali podobnega postopka; ali (iv) je neplačana v skladu z dokumentacijo o list