[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 20.1.2009

COM(2008) 837 konč./2

2009/0003 (CNS)

CorrigendumAnnule et remplace le COM(2008)837 du 15.12.2008Concerne toutes les versions linguistiques (pp. 1 et 2).

Predlog

PRIPOROČILO SVETA

o varnosti pacientov, vključno s preprečevanjem in obvladovanjem okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo {COM(2008) 836 konč.} {SEC(2008) 3004} {SEC(2008) 3005}

(predložila Komisija)

2009/0003 (CNS)

Predlog

PRIPOROČILO SVETA

o varnosti pacientov, vključno s preprečevanjem in obvladovanjem okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo

SVET EVROPSKE UNIJE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti drugega pododstavka člena 152(4) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[1],

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[2]

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[3],

ob upoštevanju mnenja Odbora regij[4],

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Člen 152 Pogodbe določa, da mora biti dejavnost Skupnosti, ki dopolnjuje nacionalne politike, usmerjena k izboljševanju javnega zdravja, preprečevanju človekovih obolenj in odpravljanju vzrokov za ogrožanje človekovega zdravja.

(2) Ocenjuje se, da v državah članicah EU od 8 % do 12 % hospitaliziranih pacientov med zdravljenjem utrpi varnostne zaplete[5].

(3) Slaba varnost pacientov je hud problem za javno zdravstvo in velika ekonomska obremenitev za omejene zdravstvene vire. Velik del varnostnih zapletov bi bilo mogoče preprečiti, in sicer v bolnišnicah pa tudi v primarnem zdravstvu, saj se zdi, da se jih da večino razložiti s sistemskimi vzroki.

(4) Predlog Komisije temelji na dejavnostih v zvezi z varnostjo pacientov Svetovne zdravstvene organizacije (SZO) v okviru Svetovne zveze za varnost pacientov, Sveta Evrope in Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj ter jih dopolnjuje.

(5) Komisija s svojim 7. okvirnim programom za raziskave in razvoj v okviru teme „Zdravje“ podpira raziskave o zdravstvenih sistemih, zlasti o kakovosti zagotavljanja zdravstvenega varstva s poudarkom na varnosti pacientov. Temu problemu je posvečena posebna pozornost tudi v okviru teme „Informacijske in komunikacijske tehnologije“.

(6) Bela knjiga „Skupaj za zdravje: strateški pristop EU za obdobje 2008–2013“ z dne 23. oktobra 2007[6] opredeljuje varnost pacientov kot področje, na katerem je treba ukrepati.

(7) Podatki kažejo, da države članice dosegajo različne ravni pri oblikovanju in izvajanju učinkovitih in celovitih strategij za varnost pacientov[7]. Zato je ta pobuda namenjena oblikovanju okvira za spodbujanje razvoja politike in nadaljnjega ukrepanja v državah članicah in med njimi za obravnavo ključnih vprašanj v zvezi z varnostjo pacientov, s katerimi se spopada EU.

(8) Paciente je treba informirati ter krepiti njihovo moč z vključevanjem v proces zagotavljanja njihove varnosti; treba jih je seznaniti z ravnijo varnosti ter s tem, kako najti dosegljive in razumljive informacije o sistemih pritožb in odškodnin.

(9) Države članice morajo uvesti ali izboljšati sisteme celovitega poročanja in učenja, tako da bo mogoče ugotoviti obseg in vzroke varnostnih zapletov ter razviti učinkovite rešitve in posege. Varnost pacientov mora biti vključena v izobraževanje in usposabljanje delavcev v zdravstvu, ki zagotavljajo oskrbo.

(10) Na ravni Skupnosti je treba zbirati primerljive in agregatne podatke zaradi uvedbe učinkovitih in preglednih programov, struktur in politik za varnost pacientov, države članice pa je treba seznanjati z najboljšimi praksami. Da bi se olajšalo medsebojno učenje, je treba v sodelovanju med državami članicami in Evropsko komisijo razviti skupno terminologijo in skupne kazalnike ter pri tem upoštevati delo ustreznih mednarodnih organizacij.

(11) Orodja, ki uporabljajo informacijsko in komunikacijsko tehnologijo, kot so elektronske zdravstvene evidence ali elektronski recepti, lahko prispevajo k izboljšanju varnosti pacientov, na primer s sistematičnim preverjanjem morebitnega medsebojnega učinkovanja zdravil ali alergij na zdravila.

(12) Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) je ocenil, da okužbe, povezane z zdravstveno oskrbo, prizadenejo enega izmed dvajsetih pacientov v bolnišnicah.

(13) Treba je razviti nacionalno strategijo, ki bo dopolnjevala strategije za preudarno rabo protimikrobnih sredstev, vgradila preventivo in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, v nacionalne zdravstvene cilje ter si prizadevala za zmanjšanje nevarnosti okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, v zdravstvenih zavodih. Bistveno je, da se potrebna sredstva za izvajanje delov nacionalne strategije dodelijo kot del osnovnega financiranja izvajanja zdravstvenega varstva.

(14) Preprečevanje in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, mora biti dolgoročna strateška prednostna naloga zdravstvenih zavodov. Za doseganje v rezultate usmerjenega ravnanja in organizacijskih sprememb morajo sodelovati delavci na vseh hierarhičnih ravneh in položajih ter opredeliti odgovornosti na vseh ravneh, organizirati podporne mehanizme in lokalna tehnična sredstva ter uvesti postopke vrednotenja.

(15) Podatkov o okužbah, povezanih z zdravstveno oskrbo, je premalo, da bi v mrežah za spremljanje lahko smiselno primerjali zavode, spremljali epidemiologijo patogenov, povezanih z zdravstveno oskrbo, ter ovrednotili in usmerjali politike za preprečevanje in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo. Zato je treba uvesti ali izboljšati sisteme spremljanja na ravni zdravstvenih zavodov ter na regionalni in nacionalni ravni.

(16) Za doseganje zgoraj navedenih ciljev varnosti pacientov, vključno s preprečevanjem in obvladovanjem okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, morajo države članice zagotoviti vsestransko celovit pristop ob upoštevanju najustreznejših elementov, ki bodo dejansko vplivali na razširjenost varnostnih zapletov in obremenitev zaradi njih –

JE SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

DEL I: UKREPI DRŽAV ČLANIC

I. Opredelitve pojmov

V tem priporočilu se uporabljajo opredelitve pojmov iz Priloge 1.

II. Splošne zadeve v zvezi z varnostjo pacientov

1. Države članice bi morale podpirati uvedbo in razvoj nacionalnih politik in programov z:

2. imenovanjem pristojnega organa ali pristojnih organov, odgovornih za varnost pacientov na njihovem ozemlju;

3. vključitvijo varnosti pacientov kot prednostnega vprašanja v zdravstvene politike in programe na nacionalni ter na regionalnih in lokalnih ravneh;

4. podpiranjem razvoja varnejših sistemov, procesov in orodij, vključno z uporabo informacijske in komunikacijske tehnologije.

5. Države članice bi morale krepiti moč in obveščati paciente z:

6. vključevanjem organizacij in predstavnikov pacientov v razvoj politik in programov za varnost pacientov na vseh ravneh;

7. obveščanjem pacientov o tveganjih, stopnjah varnosti in uvedenih ukrepih za zmanjševanje ali preprečevanje napak ter zagotavljanje zavestne privolitve v zdravljenje, da se pacientom olajšata izbira in odločanje.

8. Države članice bi morale uvesti ali okrepiti sisteme poročanja in učenja o varnostnih zapletih, ki

9. zagotavljajo ustrezne informacije o obsegu, vrstah in vzrokih napak, varnostnih zapletov in problemih, ki so se jim komaj izognili;

10. z oblikovanjem odkritega in pravičnega okolja za poročanje spodbujajo delavce v zdravstvu k dejavnemu poročanju, pri čemer mora biti to poročanje ločeno od disciplinskih sistemov in postopkov držav članic za delavce v zdravstvu, poleg tega pa je treba razčistiti pravna vprašanja v zvezi s kazensko in odškodninsko odgovornostjo delavcev v zdravstvu.

11. Države članice bi morale spodbujati izobraževanje in usposabljanje delavcev v zdravstvu o varnosti pacientov s:

12. spodbujanjem multidisciplinarnega izobraževanja in usposabljanja o varnosti pacientov za vse zdravstvene delavce, druge delavce v zdravstvu ter ustrezne poslovodne in administrativne delavce na področju zdravja;

13. sodelovanjem z organizacijami, vključenimi v strokovno izobraževanje v zdravstvenem varstvu zaradi zagotavljanja ustrezne pozornosti varnosti pacientov v visokošolskih študijskih programih ter v stalnem strokovnem izpopolnjevanju zdravstvenih delavcev.

14. Države članice bi morale v sodelovanju z Evropsko komisijo ustrezno klasificirati, kodificirati in meriti varnost pacientov zaradi:

15. razvoja skupnih definicij in terminologije ob upoštevanju dejavnosti mednarodne standardizacije;

16. razvoja skupine skupnih osnovnih zanesljivih in primerljivih kazalnikov na ravni EU, ki jih je mogoče uporabiti za opredelitev problemov v zvezi z varnostjo, vrednotenje učinkovitosti posegov za izboljšanje varnosti ter lajšanje vzajemnega učenja med državami članicami;

17. zbiranja in izmenjave primerljivih podatkov in informacij o rezultatih v zvezi z varnostjo pacientov po vrsti in številu na ravni EU zaradi lažjega vzajemnega učenja in ozaveščenega določanja prednostnih nalog.

18. Države članice bi morale izmenjevati znanje, izkušnje in najboljše prakse na evropski ravni z:

19. izmenjavo najboljših praks in izkušenj pri prizadevanjih za uvedbo učinkovitih in preglednih programov, struktur in politik za varnost pacientov, vključno s sistemi poročanja in učenja, zaradi obravnavanja varnostnih zapletov v zdravstvu;

20. izmenjavo izkušenj o učinkovitosti posegov in rešitev v zvezi z varnostjo pacientov na ravni zdravstvenega varstva in vrednotenjem njihove prenosljivosti.

III. Preprečevanje in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo

21. Države članice bi morale sprejeti in izvajati nacionalno strategijo za preprečevanje in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, ki ima naslednje cilje:

22. izvajanje ukrepov za preprečevanje in obvladovanje na ravni držav članic za podporo omejevanju okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo;

23. krepitev preprečevanja in obvladovanja okužb na ravni zdravstvenih zavodov;

24. uvedba in okrepitev dejavnih sistemov spremljanja na ravni držav članic in zdravstvenih zavodov;

25. pospeševanje izobraževanja in usposabljanja delavcev v zdravstvu na ravni držav članic in zdravstvenih zavodov;

26. izboljšanje informacij, namenjenih pacientom;

27. podpiranje raziskav.

28. Države članice bi morale proučiti možnost uvedbe medsektorskega mehanizma za usklajeno izvajanje nacionalne strategije ter izmenjavo informacij in usklajevanje s Komisijo, ECDC in drugimi državami članicami, če je mogoče v enem letu po sprejetju tega priporočila[8].

IV. Dodatna priporočila

29. Države članice bi morale zdravstvene organizacije, strokovne organe in izobraževalne zavode obveščati o vsebini tega priporočila in jih spodbujati k upoštevanju predlaganih pristopov, tako da se omogoči prenos ključnih elementov v vsakdanjo prakso.

30. Države članice bi morale dopolniti ključne elemente iz delov II in III tega priporočila s podpornimi ukrepi iz Priloge 2.

31. Države članice bi morale poročati Komisiji o izvajanju tega priporočila najkasneje dve leti po njegovem sprejetju, potem pa na zahtevo Komisije zaradi nadaljnjega spremljanja tega priporočila na ravni Skupnosti.

DEL II: POROČILO KOMISIJE

32. Komisijo se poziva, da za Svet najpozneje v treh letih po sprejetju tega priporočila na osnovi informacij, ki jih bodo zagotovile države članice, pripravi poročilo o izvajanju z oceno učinka, da se prouči, kako učinkoviti so predlagani ukrepi in ali je potrebno nadaljnje ukrepanje.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

PRILOGA 1

OPREDELITVE

Varnostni zaplet | Dogodek, ki ima škodljive posledice za pacienta. Škodljiva posledica pomeni poškodbo telesne strukture ali funkcije in/ali kakršen koli škodljiv učinek, ki je njena posledica. |

Protimikrobna sredstva | Snovi, ki so proizvedene sintetično ali ki jih na naraven način proizvedejo bakterije, glive ali rastline in ki se uporabljajo za uničevanje ali zaviranje rasti mikroorganizmov, vključno z bakterijami, virusi in glivami, in parazitov, zlasti protozojev. |

Okužba, povezana z zdravstveno oskrbo | Okužbe, povezane z zdravstveno oskrbo (ki se v bolnišnicah imenujejo nozokomialne ali bolnišnične okužbe), so obolenja ali patologije (bolezen, vnetje), povezane s prisotnostjo povzročitelja okužbe ali njegovega proizvoda, zaradi stika z zdravstvenimi objekti in opremo ali postopki. |

Zdravstveni zavod | Zavod, v katerem delavci v zdravstvu zagotavljajo sekundarno ali terciarno oskrbo. |

Zdravstveni delavec | Strokovnjak, katerega delovne naloge vključujejo zagotavljanje zdravstvenih storitev in je vpisan v register pri pristojnem organu ustrezne države članice. |

Delavec v zdravstvu | Vsi zaposleni, vključeni v neposredno izvajanje zdravstvene oskrbe. |

Delavci za povezavo s skupino za obvladovanje okužb | Zdravstveni delavci, zaposleni v bolnišničnih oddelkih, ki so zadolženi za povezavo med svojim oddelkom in skupino za preprečevanje in obvladovanje okužb. Delavci za povezavo s skupino za obvladovanje okužb sodelujejo pri pospeševanju preprečevanja in obvladovanja okužb na svojih oddelkih in pošiljajo povratne informacije skupini za preprečevanje in obvladovanje okužb. |

Načrt obravnave pacienta | Dokument z navodili za zdravstveno nego ali multidisciplinarno oskrbo. |

Varnost pacientov | Zaščita pacienta pred nepotrebnimi ali morebitnimi škodljivimi posledicami zdravstvene oskrbe. |

Primarno varstvo | Zdravstveno varstvo, ki ga zagotavljajo zdravstveni delavci v lokalnem okolju in ki so prvi, ki imajo stik s pacientom pri njegovi obravnavi. |

Kazalnik procesa | Kazalnik, ki se nanaša na skladnost z dogovorjenimi dejavnostmi, kot so ročna higiena, nadzor, standardni delovni postopki. |

Program | Širok okvir ciljev, ki jih je treba doseči, ki se uporablja kot podlaga za opredeljevanje in načrtovanje posameznih projektov. |

Sekundarna oskrba | Specializirana zdravstvena oskrba, ki jo izvaja zdravstveni delavec specialist, ki običajno nima prvega stika s pacientom. |

Strukturni kazalnik | Kazalnik, ki se nanaša na katere koli vire, npr. delavce, infrastrukturo, odbore. |

Terciarna oskrba | Specializirana zdravstvena oskrba, ki jo – običajno na podlagi napotnice zdravstvenih delavcev v primarnem ali sekundarnem zdravstvenem varstvu – zagotavljajo zdravstveni delavci specialisti, ki so zaposleni v zdravstvenem zavodu, ki ima zaposlene in opremo za posebne preiskave in zdravljenje. |

PRILOGA 2

PODPORNI UKREPI

1. Splošne zadeve v zvezi z varnostjo pacientov

33. Države članice bi morale podpirati uvedbo in razvoj nacionalnih politik in programov z:

34. zagotavljanjem rednega pregledovanja in posodabljanja jasnih varnostnih standardov, ki se uporabljajo v zdravstvenem varstvu na ozemlju posamezne države;

35. zagotavljanjem dejavne vloge strokovnih zdravstvenih organizacij pri varnosti pacientov.

36. Države članice bi morale krepiti moč državljanov in pacientov ter jih informirati z:

37. obveščanjem o pritožbenih postopkih in razpoložljivih pravnih sredstvih in odškodninah, če zaradi zdravstvene oskrbe utrpijo škodljive posledice, ter o veljavnih pogojih;

38. proučitvijo možnosti razvoja ključnih kompetenc v zvezi z varnostjo pacientov (npr. temeljnega znanja, naravnanosti in spretnosti, potrebnih za varnejšo nego) za paciente.

39. Države članice bi morale uvesti ali okrepiti sisteme poročanja in učenja o varnostnih zapletih, ki

40. pacientom, njihovim sorodnikom in nepoklicnim negovalcem dajejo možnost poročanja o svojih izkušnjah;

41. dopolnjujejo druge sisteme poročanja o varnostnih zadevah, kot so farmakovigilanca in poročanje o medicinskih pripomočkih, brez podvajanja poročanja, kadar je to mogoče.

42. Države članice bi morale spodbujati izobraževanje in usposabljanje delavcev v zdravstvu o varnosti pacientov z:

43. vključitvijo varnosti pacientov v dodiplomsko in podiplomsko izobraževanje ter stalno strokovno izpopolnjevanje zdravstvenih delavcev;

44. proučitvijo možnosti razvoja temeljnih kompetenc v zvezi z varnostjo pacientov (npr. temeljnega znanja, naravnanosti in spretnosti, potrebnih za varnejšo nego), s katerimi se seznanijo vsi delavci v zdravstvu ter ustrezni poslovodni in administrativni delavci;

45. informiranjem in obveščanjem vseh delavcev v zdravstvu o tveganjih, stopnjah varnosti ter uvedenih ukrepih za zmanjševanje ali preprečevanje napak ter spodbujanje njihovega vključevanja.

46. Države članice bi morale ustrezno klasificirati, kodificirati in meriti varnost pacientov s:

47. posvečanjem pozornosti opredelitvam, terminologiji in mednarodnim dejavnostim, kot so Mednarodna klasifikacija v zvezi z varnostjo pacientov, ki jo pripravlja SZO, in dejavnosti Sveta Evrope na tem področju;

48. zagotavljanjem kazalnikov za probleme v zvezi z varnostjo na nacionalni ravni in na ravni posameznih izvajalcev zdravstvene oskrbe.

49. Države članice bi morale izmenjevati znanje, izkušnje in najboljše prakse na evropski ravni s:

50. pravočasno vzajemno izmenjavo najpomembnejših opozoril glede varnosti pacientov;

51. medsebojnim sodelovanjem ter sodelovanjem z ECDC, Evropsko komisijo in ustreznimi mednarodnimi organizacijami.

52. Države članice bi morale razvijati in spodbujati raziskave o varnosti pacientov,

53. vključno z vprašanji in posegi v vseh sektorjih sistema zdravstvenega varstva ter gospodarsko škodo zaradi varnostnih zapletov in posegov.

2. Preprečevanje in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo

54. Države članice bi morale razviti nacionalne strategije za preprečevanje in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, z:

55. izvajanjem ukrepov za preprečevanje in obvladovanje okužb na ravni držav članic:

56. izvajanje standardnih ukrepov za preprečevanje in obvladovanje okužb pri vseh izvajalcih zdravstvenega varstva,

57. vključevanje ukrepov za preprečevanje in obvladovanje okužb v načrte obravnave pacientov,

58. zagotavljanje razpoložljivosti smernic in priporočil na ravni držav članic,

59. spodbujanje upoštevanja ukrepov za preprečevanje in obvladovanje okužb z uporabo strukturnih in procesnih indikatorjev ter rezultatov uvedenih akreditacijskih postopkov in postopkov potrjevanja;

60. krepitvijo preprečevanja in obvladovanja okužb na ravni zdravstvenih zavodov.

Priporoča se uvedba naslednjih struktur:

- programa za preprečevanje in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, ki bo obravnaval vidike, kot so organizacija in strukture, diagnostični in terapevtski postopki (npr. navodila za predpisovanje protimikrobnih sredstev), zahteve glede virov, cilji spremljanja, usposabljanje ter informiranje pacientov,

- interdisciplinarnega odbora za preprečevanje in obvladovanje okužb, ki bo pripravil in spremljal program za preprečevanje in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo,

- skupine za preprečevanje in obvladovanje okužb, ki bo skrbela za izvajanje programa za preprečevanje in obvladovanje okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo;

- vzpostavitvijo ali krepitvijo aktivnih sistemov nadzora z:

- na ravni držav članic:

- organizacijo rednih raziskav o razširjenosti okužb;

- uvedbo in krepitvijo usklajenih mrež za spremljanje pogostosti ciljnih vrst okužb zaradi vzpostavitve nacionalnih referenčnih podatkov skupaj s procesnimi in strukturnimi kazalniki za ocenjevanje nacionalne strategije;

- zagotavljanjem spremljanja v realnem času in takojšnjega poročanja ustreznemu telesu o skupinah okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo;

- poročanjem o skupinah in vrstah okužb, pomembnih za EU ali mednarodno skupnost, v skladu z veljavno zakonodajo;

- na ravni zdravstvenih zavodov:

- zagotavljanjem kakovostne mikrobiološke dokumentacije in zdravstvenih evidenc pacientov;

- spremljanjem pogostosti ciljnih vrst okužb skupaj s procesnimi in strukturnimi kazalniki za usmerjanje in vrednotenje izvajanja ukrepov za obvladovanje okužb;

- spremljanjem v realnem času skupin posameznih vrst okužb in/ali posameznih sevov patogenov, povezanih z zdravstveno oskrbo;

- uporabo – kadar je mogoče – metod in kazalnikov, ki jih priporoča ECDC, ter opredelitvami primerov, sprejetih na ravni EU;

- pospeševanjem izobraževanja in usposabljanja delavcev v zdravstvu z:

- na ravni držav članic:

- opredelitvijo in izvajanjem posebnega usposabljanja za obvladovanje okužb in/ali izobraževalnih programov za delavce, odgovorne za obvladovanje okužb, ter krepitvijo izobraževanja o preprečevanju in obvladovanju okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, za druge zdravstvene delavce;

- na ravni zdravstvenih zavodov:

- zagotavljanjem rednega usposabljanja za vse delavcev v zdravstvu, vključno s poslovodnimi delavci, o temeljnih načelih v zvezi s higieno ter preprečevanjem in obvladovanjem okužb;

- zagotavljanjem rednega nadaljnjega usposabljanja zaposlenih, ki imajo posamezne zadolžitve v zvezi s preprečevanjem in obvladovanjem okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo;

- izboljšanjem informacij, ki jih zdravstveni zavodi zagotavljajo pacientom:

- točnih in razumljivih informacij o nevarnostih okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, ukrepih, ki jih zdravstveni zavod izvaja za njihovo preprečevanje, ter načinih pacientovega sodelovanja pri njihovem preprečevanju,

- posebnih informacij (npr. o ukrepih za preprečevanje in obvladovanje okužb) pacientom, ki so se okužili s patogeni, povezanimi z zdravstveno oskrbo;

- podpiranjem raziskav:

- epidemiologija, nove preventivne in terapevtske tehnologije in posegi ter stroškovna učinkovitost preprečevanja in obvladovanja okužb.[pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] UL C , , str. .

[2] UL C , , str. .

[3] UL C , , str. .

[4] UL C , , str. .

[5] Tehnično poročilo „Izboljševanje pacientove varnosti v EU“ (Improving patient safety in the EU), pripravljeno za Evropsko komisijo, ki ga je leta 2008 objavila družba RAND Corporation.

[6] COM(2007) 630 konč.

[7] Projekt Izboljšanje varnosti za paciente v Evropi (Safety improvement for Patients in Europe - SIMPATIE), financiran iz Programa javnega zdravja Skupnosti 2003–2008, www.simpatie.org.

[8] Delo tega medsektorskega mehanizma naj bi dopolnjevalo delo medsektorskega mehanizma iz Priporočila Sveta št. 2002/77/ES o preudarni rabi protimikrobnih sredstev v medicini ali bilo vključeno vanj.