POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU o izvajanju schengenskega vira (2004–2006) /* COM/2013/0115 final */





POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU o izvajanju schengenskega vira (2004–2006) 1. UVOD Schengenski vir je bil začasni instrument za pomoč upravičenim državam članicam pri financiranju ukrepov na novih zunanjih mejah EU za izvajanje schengenskega pravnega reda in kontrole na zunanjih mejah. Pokrival je obdobje 2004–2006, njegov skupni proračun pa je znašal 961 453 271 EUR. Upravičenih je bilo sedem držav članic, ki so se Evropski uniji pridružile leta 2004: Estonija, Madžarska, Latvija, Litva, Poljska, Slovaška in Slovenija. Druge tri države pristopnice niso bile udeležene v schengenskem viru: Češka nima zunanjih kopenskih meja, Malta je pokrivala ista politična področja iz prehodnega vira, Ciper pa v tistem času še ni bil pripravljen začeti procesa ocenjevanja za pridružitev schengenskemu območju. Schengenski vir je upravičenkam pomagal pri nadaljnjih prizadevanjih in strategijah za posodobitev upravljanja meja zaradi pridružitve schengenskemu območju. Ustanovljen je bil na podlagi člena 35 in Priloge I Akta o pristopu, njegov končni cilj pa je bil pomagati državi pri pridružitvi schengenskemu območju. Dejanski upravičeni stroški na podlagi schengenskega vira so znašali več kot 1 milijardo EUR, od česar je EU sofinancirala 85,27 % in nacionalne vlade 14,73 %. Kot je navedeno v razčlenitvi po državah (slika 1), je znesek sredstev EU znašal od 53 milijonov EUR za Slovaško republiko do 283 milijonov EUR za Poljsko. Skupna uporaba prispevka EU je znašala 97,6 %. Vsi ukrepi so morali biti izvedeni med 1. majem 2004 in 30. septembrom 2007[1]. Rok za izvedbo vseh plačil je bil 31. december 2007. Schengenski vir je bil namenjen šestim kategorijam ukrepov: mejna kontrola, nadzor na mejah, upravljanje vizumov, sistemi informacijske tehnologije, usposabljanje in upravljanje schengenskega vira. Rezultat ukrepov, sofinanciranih na podlagi schengenskega vira, je bil: · vključitev vseh sedmih držav članic v schengensko območje v predvidenem roku; · večja varnost na zunanjih mejah EU; · boljše preprečevanje nezakonitega priseljevanja. Na področju upravljanja meja je schengenski vir omogočil: · kakovostnejše mejne kontrole, kakovostnejše storitve za potnike na mejnih prehodih in hitrejšo izmenjavo informacij; · boljši nadzor na mejah zaradi večje mobilnosti: nova digitalna radijska oprema, nova cestna patruljna vozila in več zaposlenih, kar je omogočilo boljšo odzivnost; takoj dostopna in boljša prevozna sredstva; večjo zmogljivost za intervencije v izrednih razmerah: ponoči, pozimi in v slabih vremenskih razmerah z nizko vidljivostjo; boljše pokrivanje nadzora meje: dodatna radarska mesta, video nadzor; · boljše odkrivanje ponarejenih dokumentov z novo opremo za odkrivanje; · boljše pokrivanje mreže radijskih oddajnikov na zeleni meji; · kakovostnejši in hitrejši postopek izdaje vizumov; · učinkovito sodelovanje mejnih organov in policije ter boljše operativno usklajevanje; · večje število aretacij oseb, ki jih iščejo nacionalne in mednarodne službe, zaradi učinkovitih kontrol v podatkovni zbirki schengenskega informacijskega sistema (SIS); · večjo bazo znanja za operativno odločanje in boljšo analizo obveščevalnih podatkov med službami; · vzpostavljen trden sistem usposabljanja. To poročilo temelji na poročilih o naknadni oceni, ki jih je poslalo sedem držav članic, udeleženih v schengenskem viru, in na analizi ustreznih referenčnih dokumentov. 2. NAMEN IN OBSEG UPORABE VIRA Schengenski pravni red[2] je bil najpodrobnejši del Poglavja 24 „Pravica, svoboda in varnost“ v pogajanjih z državami kandidatkami. Te države so 16. aprila 2003 podpisale pristopno pogodbo in 1. maja 2004 po zaključku postopka ratifikacije uradno postale članice Evropske unije. Schengenski vir je bil vzpostavljen na podlagi člena 35 Akta o pristopu Češke republike, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške[3]. Splošni cilj vira je bil državam članicam iz člena 35(2) Akta o pristopu pomagati financirati ukrepe na novih zunanjih mejah EU zaradi izvajanja schengenskega pravnega reda. Glavna pravila, sprejeta v schengenskem okviru, obsegajo: · odpravo osebnih kontrol na notranjih mejah; · skupna pravila za osebe pri prehajanju zunanjih meja EU; · uskladitev pogojev za vstop in pravil o vizumih za kratkoročno bivanje; · okrepljeno policijsko sodelovanje (vključno s pravicami čezmejnega nadzora in zasledovanja); · okrepljeno pravosodno sodelovanje s hitrejšim sistemom izročitve in prenosa izvrševanja kazenskih sodb; · vzpostavitev in razvoj schengenskega informacijskega sistema (SIS). Navedeni finančni instrument je bil namenjen podpori državam kandidatkam, ki so se takrat pridruževale EU, pri njihovi pridružitvi schengenskemu območju ter še zlasti pri odpravi kontrol na notranjih mejah in krepitvi upravljanja zunanjih meja. V skladu s členom 35 Akta o pristopu so bile do financiranja iz schengenskega vira upravičene naslednje vrste ukrepov: – naložbe v izgradnjo, obnovo ali posodobitev infrastrukture mejnih prehodov in drugih objektov na mejnih prehodih; – naložbe v kakršno koli opremo (npr. laboratorijsko opremo, naprave za odkrivanje, strojno in programsko opremo za schengenski informacijski sistem SIS 2, prevozna sredstva); – usposabljanje mejnih policistov; – prispevek k stroškom za logistiko in obratovanje. Komisija je 5. februarja 2004 sprejela Sklep o upravljanju in spremljanju schengenskega vira[4], ki določa postopke za izbor in merila za določitev upravičenih stroškov. Ta sklep je bil spremenjen z novo odločbo[5], s katero se je podaljšal rok za izvedbo pogodb do 30. septembra 2007 (prvotni rok: 31. december 2006). Zaradi izrednih okoliščin, ki so povzročile zamude pri izvajanju projektov v zvezi s SIS II, je bila dodelitev pogodb v zvezi s SIS II podaljšana do 31. marca 2007[6]. Schengenski vir se je upravljal po decentraliziranem sistemu upravljanja. 3. SREDSTVA EU, DANA NA VOLJO DRŽAVAM ČLANICAM, IN NACIONALNO SOFINANCIRANJE Dejanski upravičeni stroški v okviru schengenskega vira so v celoti znašali 1 067 669 235 EUR, od katerih je EU sofinancirala 910 371 476 EUR (85,27 %) in države članice 157 297 780 EUR (14,73 %). Slika 1: Razčlenitev po državah · Glavne upravičenke: Poljska (283,3 milijona EUR), Madžarska (153,7 milijona EUR) in Litva (149,9 milijona EUR). Skupna sredstva za te tri države članice so znašala 65 % vseh sredstev za vse udeležene države članice. · Naslednje države članice so prejele od 6 % do 13 % vseh sredstev za obdobje 2004–2006: Slovenija (113,9 milijona EUR), Latvija (78,9 milijona EUR), Estonija (77 milijonov EUR) in Slovaška (53,5 milijona EUR). V skladu s členom 2 Sklepa Komisije C(2004) 248 lahko znaša delež pomoči Skupnosti iz vira do 100 %; jasna merila za določitev deleža nacionalnih stroškov, ki se lahko računajo v breme schengenskega vira, niso bila določena[7]. Države članice so lahko torej prosto prijavile katero koli stopnjo nacionalnega prispevka v vir. Stroški, ki jih je kril vir, pa niso mogli bremeniti nobenega drugega finančnega instrumenta EU. Delež nacionalnega sofinanciranja je med upravičenimi državami članicami različen, saj je Poljska prispevala le 1,88 % upravičenih stroškov (5 414 201,99 EUR), Slovenija pa je sofinancirala do 34 % (59 036 202,97 EUR), zlasti zaradi zamude pri gradbenih delih, zaradi katere je bilo treba te stroške pokriti iz nacionalnih virov, ker so nastali zunaj obdobja izvajanja. Slika 2: Nacionalno sofinanciranje Rezultat z vidika uporabe dodeljenih sredstev EU je bil zelo visok, in sicer od 90,6 % v primeru Madžarske do več kot 100 % v primeru Poljske[8], skupna stopnja uporabe pa je znašala 97,6 %. Razpredelnica 1: Stopnja uporabe || Načrtovani zneski || Končni upravičeni stroški || Stopnja uporabe Estonija || 79 629 000 EUR || 77 001 525 EUR || 96,70 % Madžarska || 169 562 611 EUR || 153 694 401 EUR || 90,64 % Latvija || 79 701 739 EUR || 78 975 718 EUR || 99,09 % Litva || 151 657 105 EUR || 149 862 483 EUR || 98,82 % Poljska || 278 458 520 EUR || 283 329 466 EUR || 101,75 % Slovaška || 53 866 478 EUR || 53 527 465 EUR || 99,37 % Slovenija || 119 800 000 EUR || 113 980 418 EUR || 95,4 % SKUPAJ || 932 675 453 EUR || 910 371 475 EUR || 97,61 % 4. PRIPRAVA IZVAJANJA V DRŽAVAH ČLANICAH 4.1. Vzpostavitev zagotovil o pravilnosti in zakonitosti porabe sredstev Namen Sklepa Komisije o upravljanju in spremljanju schengenskega vira[9] je bil zagotoviti usklajeno uporabo instrumenta ter določiti pravila za upravljanje vira. Pravila določajo postopke za izbor in merila za upravičenost odhodkov, ki nastanejo v okviru vira. Schengenski vir se je upravljal po decentraliziranem sistemu upravljanja v smislu člena 53c finančne uredbe[10]. Velik del odgovornosti za upravljanje in nadzor sredstev, ki jih je dodelila EU v okviru vira, se je prenesel na države članice, naknadni nadzor pa je opravljala Komisija. Sklep je določil naslednje zahteve. – Člen 3(2): Komisija se prepriča, da je postopek naročil v skladu z načeli preglednosti, sorazmernosti, enakega obravnavanja in nediskriminacije. – Člen 8: Komisija preveri, ali obstajajo ustrezni sistemi upravljanja in nadzora. – Člen 14(1): Komisija zagotovi obstoj postopka za potrjevanje izdatkov. – Člen 15(1): Komisija zagotovi obstoj sistemov preverjanja. Komisija je za preverjanje teh zahtev redno izvajala nadzorne obiske. Komisija je objavila tudi – Pripombe o skladnosti s pravili o upravičenosti za ukrepe, ki so jih načrtovale upravičene države članice v okvirnih načrtih za obdobje 2004–2006. Upravičene države članice so bile odgovorne za načrtovanje, izbor in izvajanje posameznih ukrepov ter upravljanje sredstev, katerih pravilno uporabo je naknadno preverjala Komisija v skladu s finančno uredbo št. 1605/2002 in pravili za izvajanje finančne uredbe[11]. Države članice so bile odgovorne za usklajevanje porabe vira s pomočjo drugih instrumentov EU, zagotovitev skladnosti z drugimi politikami EU in skladnosti s finančno uredbo. Sistem plačil v okviru schengenskega vira je temeljil na letnih pavšalnih plačilih, ki so se upravičenim državam članicam odobrila potem, ko je Komisija za vsako zadevno državo sprejela letni sklep o financiranju. Nepovratna pavšalna plačila so se morala porabiti v treh letih od prvega izplačila; morebitna neporabljena ali neupravičeno porabljena sredstva so se po potrditvi obračunov povrnila Komisiji. Šest mesecev po izteku triletnega roka so morale upravičene države članice predložiti izčrpno poročilo o porabi nepovratnih pavšalnih plačil, vključno z izkazi, ki upravičujejo odhodke. 4.2. Oblikovanje nacionalnih strategij za porabo sredstev EU Vseh sedem zadevnih držav članic je navedlo, da je bil njihov splošni pristop pri izvajanju schengenskega vira nadaljevati prizadevanja in strategije za posodobitev upravljanja meja in sistemov nadzora. Države članice so v zvezi s tem sprejele vsaj dva posebna strateška dokumenta, in sicer schengenski akcijski načrt (SAP) in glavni načrt SIS II. Poudarile so, da sta bila njihova glavna cilja okrepiti varnost na zunanjih mejah in upravljati tokove priseljevanja. Na splošno so bile njihove prednostne naložbe usmerjene na podobne postavke: izgradnjo, obnovo in posodobitev mejnih prehodov in drugih z njimi povezanih objektov, operativno opremo za obdelavo in izmenjavo podatkov, prevozna sredstva in radijske komunikacije, jezikovno in tehnično usposabljanje. Nacionalne strategije za schengenski vir so določile cilje, ki so obsegali štiri celovitejše (Poljska, Madžarska) in 31 podrobnejših ciljev (Latvija). Madžarska, Poljska in Slovaška so schengenskemu viru pripisovale močno strateško razsežnost, ko so ga vključile v splošne nacionalne strateške dokumente (SAP, strategija integriranega upravljanja meja) in ga jasno povezale z drugimi viri financiranja (programi Phare, prehodni vir, norveški finančni mehanizem, nacionalno financiranje). Slovenija, Estonija, Litva in Latvija so izvajanje vira v veliki meri podprle z nacionalnimi schengenskimi akcijskimi načrti[12]. Pred vzpostavitvijo schengenskega vira je Madžarska sprejela vrsto sklepov vlade (2001–2003) in srednjeročnih ministrskih strategij, ki so pripravile pot skupni strategiji upravljanja meja. Razvila jih je v madžarsko strategijo integriranega upravljanja meja. Madžarska je zaradi svojega položaja v sredini Evrope dala prednost kontroli prometa na meji. Upoštevala je tudi komplementarnost virov financiranja. Poljska je svojo strategijo za schengenski vir vključila v strategijo integriranega upravljanja meja (2000–2002, pozneje 2003–2005) s ciljem razviti model varnosti na meji, ki bo varoval notranjo varnost in zlasti preprečeval nezakonito priseljevanje. To strategijo je tudi povezala s posebno postavko sklada Phare, namenjeno podpori nalog, opisanih v strateških dokumentih za integrirano upravljanje meja. Oprema in sistemi IT so bili jasna prednostna naloga. Poleg sklada Phare je Poljska za izvajanje svoje strategije integriranega upravljanja meja izkoristila tudi Phare 2000, 2001, 2002 in 2003 ter norveški mehanizem. Slovaška je šla še korak dlje od SAP s slovaško nacionalno strategijo izvajanja schengenskega vira, ki je opredelila pomanjkljivosti, ki se bodo krile samo iz schengenskega vira. Te potrebe so bile pojasnjene z določitvijo 16 operativnih ciljev za schengenski vir in povezane s SAP, ki je vključeval tudi druge instrumente pomoči EU, na primer Phare in prehodni vir. Estonija je izkoristila sredstva iz schengenskega vira za izvajanje delov SAP, vendar ni pripravila posebne strategije za schengenski vir. Pri naložbah so imeli prednost operacijski sistemi, prevozna sredstva in sistemi IT. Litva je izbrala dva strateška cilja: (1) krepitev varnosti zunanjih meja EU in s tem preprečevanje nezakonitega priseljevanja in nezakonitega vstopa v EU, ter (2) pravilen nadzor tokov potnikov. Odločila se je uporabiti sofinanciranje EU skoraj enakomerno za naslednje cilje: prevozna sredstva, infrastruktura, druga IT in usposabljanje. Strategija Slovenije v zvezi s schengenskim virom je bila široka, njen namen pa je bil zagotoviti potrebne pogoje za pravilno izvajanje schengenskega pravnega reda. Določenih je bilo sedem ciljev (pozneje razširjeni na devet). Prednostna področja naložb so bila infrastruktura, IT in plače na novo zaposlenega osebja. Poleg krepitve zunanjih meja in vzpostavitve informacijskih sistemov je bila Latvija osredotočena na krepitev zmogljivosti svojih institucij in zaposlenih za izpolnjevanje zahtev schengenskega pravnega reda. Poudarek je bil na vzpostavljenem zakonodajnem okviru, zlasti za tehnično opremo. Eden od strateških ciljev je bil vzpostaviti sistem za upravljanje migracijskih tokov. 5. IZVAJANJE SCHENGENSKEGA VIRA 5.1. Sistemi upravljanja in nadzora, vzpostavljeni za izvajanje schengenskega vira Upravičene države članice so določile ministrstvo za notranje zadeve (Estonija, Litva, Slovaška, Poljska, Latvija) ali ministrstvo za finance (Slovenija, Madžarska) kot odgovorni organ za izvajanje instrumenta. Pri organizaciji odgovornega organa je bilo več scenarijev: samo Litva je ustanovila poseben organ, Estonija, Slovaška in Slovenija so za odgovorni organ imenovale obstoječo službo, Poljska in Latvija pa so imenovale obstoječo medministrsko skupino. Ministrstvo za finance je bilo na splošno imenovano za plačilno agencijo. Upravičene države so se močno zanašale na izkušnje, pridobljene pri izvajanju in upravljanju predpristopnih sredstev. V svojih nacionalnih ocenjevalnih poročilih so vse upravičene države članice potrdile pomen usmerjevalnih, upravnih in nadzornih odborov, ki so bili ustanovljeni za vodenje in nadzor izvajanja schengenskega vira. Ti odbori so po navadi povezovali vse glavne zadevne institucije ter so bili močno vključeni v izbiranje projektov, prerazporejanje sredstev in spremljanje. Večkrat je bilo poudarjeno, da je bil ključ za uspeh schengenskega vira prožnost upravljanja in sistemov nadzora v povezavi z visoko stopnjo odgovornosti držav članic (prek usmerjevalnih odborov). Poljska, Estonija, Madžarska in Latvija so uporabile pogodbe o tehnični pomoči za izvedbo dela dejavnosti za upravljanje projekta (priprava razpisne dokumentacije, spremljanje, usposabljanje na področju javnih naročil, revizija). 5.2. Kvantitativni in kvalitativni vidiki izvajanja s strani držav članic V zvezi s šestimi kategorijami schengenskega vira sta bili glavni postavki odhodkov nadzor meja in sistemi IT, ki sta predstavljali skupaj 74 % (672,4 milijona EUR) celotnih naložb. Upravljanje vizumov in usposabljanje sta znašali samo 6 % (57,9 milijona EUR). Slika 3: Razčlenitev prispevka EU po kategorijah Slika 4: Izdatki po državi in po kategoriji (prispevek EU) Nadzor na mejah je bil glavni naložbeni sektor v vseh upravičenih državah članicah, razen na Poljskem (kjer je drugi po vrsti), največji pa je bil s 75 % na Slovaškem. Prednostna naloga so bili povsod tudi sistemi IT, in sicer na prvem mestu na Poljskem, na drugem v Sloveniji, Estoniji, na Slovaškem in v Litvi ali tretjem mestu na Madžarskem in v Latviji. Nacionalne posebnosti, ki jih je treba omeniti, so: Slovenija (19,4 %) in Madžarska (12,8 %) sta porabili več kot 10 % sredstev za upravljanje schengenskega vira (zaposleni). Litva je porabila 11 % sredstev za usposabljanje in krepitev zmogljivosti (ustanovitev šole in središča za usposabljanje mejnih policistov). Latvija je namenila 11,35 % sredstev za upravljanje vizumov (prenova konzularnih služb, usposabljanje osebja, oprema). Na področju podkategorij so bile glavne proračunske postavke infrastruktura (28 %), prevozna sredstva (16,6 %) in SIS (12,8 %). Razpredelnica 2: Razčlenitev prispevka EU po podkategorijah Podkategorije || Znesek || Delež sofinanciranja EU Infrastruktura || 255 341 341 EUR || 28,0 % Prevozna sredstva || 151 456 150 EUR || 16,6 % SIS || 116 578 179 EUR || 12,8 % Drugi informacijski sistemi || 95 313 280 EUR || 10,5 % Oprema || 88 394 988 EUR || 9,7 % Sistemi || 49 821 637 EUR || 5,5 % SIS in VIS || 41 344 964 EUR || 4,5 % VIS || 34 176 305 EUR || 3,8 % Zaposleni || 31 743 183 EUR || 3,5 % Usposabljanje || 30 527 698 EUR || 3,4 % Logistika || 15 642 828 EUR || 1,7 % Obratovanje || 30 921 EUR || < 0,1 % Naložbe v infrastrukturo so daleč največje. Znašajo 255,3 milijona EUR oziroma 28 % schengenskega vira. Ti izdatki se lahko razdelijo med tri cilje: mejna kontrola (36 %), nadzor na mejah (62 %) in upravljanje vizumov (2 %). Slika 5: Razčlenitev prispevka EU po kategorijah meje 5.3. Izzivi, ki so se pojavljali med izvajanjem, in njihovo reševanje Upravičene države članice so se soglasno strinjale, da je bilo najtežje uporabljati pravila o upravičenosti. Komisija je pojasnila najpogostejša vprašanja z več tehničnimi informacijskimi listi. Zadevala so pravila o upravičenosti za DDV, plače, logistiko in nakup zemljišč. Večina upravičenih držav članic je poročala o zamudah v prvem letu izvajanja, ki so bile zlasti posledica novosti mehanizma. Države članice so se srečevale zlasti s težavami na naslednjih področjih: · pravila o izvajanju: države članice so Komisiji zastavljale vprašanja med drugim v zvezi z natančnimi metodološkimi navodili in pravočasnejšimi pojasnili; · sistemi upravljanja: pojavljale so se težave pri pripravi ustreznega in učinkovitega sistema upravljanja in kontrole ter težave v zvezi z zaposlovanjem kvalificiranega osebja. Te težave so bile večinoma rešene v nekaj mesecih izvajanja. Večina upravičenih držav se je srečevala tudi s težavami pri upravljanju javnih naročil. Te so povzročile: – zamude zaradi pritožb, zlasti pri velikih pogodbah; – prekoračitve proračuna zaradi podcenjevanja stroškov, inflacije in omejenih trgov, zaostrila pa jih je razpoložljivost velikih količin sredstev; – negotovost glede upravičenosti ukrepov in stroškov. Sprejeti ukrepi za reševanje so bili predvsem prerazporeditev neporabljenih proračunov na druge dejavnosti. Zaradi težav pri javnih naročilih (prekoračeni proračun in premalo časa za ponovitev javnega razpisa) je na primer Poljska preklicala projekt za sisteme tehničnega varovanja (52 milijonov EUR) in preusmerila sredstva v podobne projekte. V podobnih okoliščinah (javni razpis in zamude pri izvajanju gradbenih del) se je Slovenija odločila, da bo stroške krila iz nacionalnih sredstev ter uporabila sofinanciranje EU za druge dejavnosti. Latvija in Estonija sta imeli težave z oblikovanjem proračuna, ker je državi v obdobju 2004–2005 prizadela visoka inflacija. Zaradi tega je bil prekoračen proračun, javni razpisi pa so bili razveljavljeni. Zato sta se odločili, da omejita število gradbenih del in opreme ter preusmerita sredstva v podobne cilje. Nekatere upravičene države članice so omenjale tudi težave pri komuniciranju s Komisijo. Druga težava, s katero so se srečevale upravičene države članice, je bila razvoj sistemov IT, namenjenih zagotavljanju ustreznih mehanizmov za izmenjavo informacij v schengenskem območju. Natančneje, tehnološka prilagoditev standardom schengenskega informacijskega sistema II (SIS II) je bila zelo zahtevna. Komisija je leta 2007 sklenila[13], da razvije sistem SISone4all, ki je državam članicam omogočil pridružitev schengenskemu območju brez SIS II. To je bila dobrodošla rešitev za dokončanje razvoja in izvajanja informacijskega sistema, ki sicer ne bi bila mogoča v predhodnem časovnem okviru. Vse upravičene države članice so glede časovnega okvira izvajanja menile, da je bil prvotni končni datum schengenskega vira (31. december 2006) zelo tesen. Vse so navedle, da sta bili odločbi[14] Komisije o podaljšanju rokov za obveznosti in plačila ključni pri optimizaciji uporabe prispevka EU in za omogočanje fizičnega izvajanja projektov. Upravičene države članice ocenjujejo, da se je približno 50 % projekta izvajalo leta 2007. Treba je opozoriti, da so imeli upravičenci možnost pravočasno preurediti programe, ker je bila odločba o podaljšanju roka za izvedbo pogodb do konca septembra 2007 sprejeta na začetku leta 2006. Odločba je olajšala učinkovito izvajanje projektov. Poleg tega bi bila finančna izvedba precej nižja brez navedenega podaljšanja. Poljska je ocenila, da je bilo 148 385 650 EUR (52,37 % skupnega zneska, ki ga je zahtevala) porabljenih po prvotnem roku 31. decembra 2006. Več kot 25 milijonov EUR (skoraj 8,6 % celotnega prispevka EU) od 148 milijonov EUR je bilo neposredno povezanih s projekti SIS II, zato so bili upravičeni do podaljšanja roka za upravičenost, ki je bil odobren za te projekte. Ti zneski so zadevali zelo pomembne in strateške projekte[15], ki bi lahko presegli obdobje upravičenosti. V Litvi so bile pogodbe za 40 % sredstev programa schengenskega vira sklenjene pred 2. oktobrom 2006 in za 96,21 % do 31. decembra 2006. Če Komisija ne bi sprejela odločbe o podaljšanju roka za izvedbo pogodb, bi bilo pogodbe nemogoče dodeliti ali v celoti izvesti. Litva je ocenila, da 40 % zneska ne bi bilo porabljenega. Le 26 % izdatkov schengenskega vira za obdobje 2004–2006 je bilo dejansko plačanih do 31. decembra 2006. Razširitev dejavnosti, povezanih s SIS, je omogočila izvajanje dveh večjih projektov v okviru SIS II[16], ki sta znašala skupaj več kot 26 milijonov EUR (17 % sredstev schengenskega vira). V Sloveniji so plačila iz schengenskega vira 31. decembra 2006 znašala 48,4 milijona EUR, kar je le 40 % celotnega prispevka EU. Končna izvedba je dosegla 95,11 %, kar pomeni, da je finančna izvedba leta 2007 znašala več kot 50 %. V Latviji je bilo julija 2006 prevzetih le 11 % sredstev, večina pogodb pa je bila podpisanih konec leta 2006. Ocenjeno je bilo, da bi bili brez podaljšanja izgubljeni dve tretjini sredstev. Na Slovaškem je bilo ocenjeno, da brez prvega podaljšanja 70 % sredstev ne bi bilo prevzetih, odločba o dejavnostih v zvezi s SIS pa je zadevala 7 % odobrenih sredstev. 6. OCENA IZVAJANJA Za oceno izvajanja schengenskega vira je bila opravljena izčrpna analiza. Obsegala je oceno učinka vira na nacionalni ravni in oceno učinkovitosti izvajanja programa, merjeno na podlagi izbora ustreznih kazalnikov. 6.1. Pomen za nacionalne razmere Upravičene države članice poročajo, da jim je schengenski vir koristil na več področjih: · finance: resno je zmanjšal finančno breme izvajanja zahtev schengenskega pravnega reda za nacionalne proračune. Vse zadevne države članice so potrdile, da brez schengenskega vira ne bi mogle doseči enake ravni skladnosti s schengenskim pravnim redom v roku, ki je bil določen; · strategije: prožen pristop schengenskega vira je omogočil vsem upravičenim državam članicam razviti in izvajati zelo različne strategije in operativne cilje. Razčlenitev na pet „glavnih ciljev“ v skladu s členom 35 Akta o pristopu iz leta 2003[17] je državam članicam zagotovila dovolj načinov za oblikovanje strategij. Po mnenju držav članic je ta pristop ustrezal vsem, ker je odgovarjal potrebam/pomanjkljivostim[18], ugotovljenim pri pripravi in sprejetju schengenskega akcijskega načrta (SAP). Glede tega je uspešno nadaljeval pomoč, ki jo je Komisija zagotavljala prek drugih skladov, npr. prek programa Phare in prehodnega vira (Poljska, Slovaška, Latvija in Madžarska). Pomagal jim je pri izvajanju nacionalnih strategij, ne da bi jim določal cilje. Poljska je omenila, da je morala svojo strategijo nekoliko spremeniti, da jo je prilagodila schengenskim zahtevam (schengenski akcijski načrt, glavni načrt SIS II in strategija integriranega upravljanja meja); · upravljanje: prožen pristop k sistemom upravljanja in nadzora (večletno načrtovanje in letni okvirni načrti, ki omogočajo prožno dodeljevanje sredstev projektom, države članice pa imajo široko odgovornost) je državam članicam omogočil hitro prilagajanje strategij spreminjajočim se potrebam. Ker je bil časovni okvir omejen, je le taka prožnost lahko zagotovila visoko stopnjo izvajanja schengenskega vira. 6.2. Učinkovitost izvajanja programa Učinkovitost meri doseganje ciljev, zastavljenih z izvajanjem programa, in dejanski vpliv schengenskega vira na sektor. Glavni in najpomembnejši izpostavljeni rezultati so: · uspešno vključevanje vseh upravičenk v schengensko območje; · večja varnost na zunanjih mejah EU (Poljska, Litva, Latvija); · okrepljen boj proti nezakonitemu priseljevanju. Učinkovitost izvajanja schengenskega vira se lahko sledi tudi s samooceno glede na pet operativnih ciljev, v kateri države članice navajajo v povprečju visoko raven zadovoljstva. Preglednica 3: Samoocena držav članic glede doseganja ciljev || Slovenija || Poljska || Estonija || Slovaška || Litva || Madžarska || Latvija Boljše mejne kontrole || 5 || 4 || 5 || 3 || 5 || 4 || 4 Boljši nadzor na mejah || 5 || 4 || 4 || 4 || 5 || 4 || 4 Boljše upravljanje vizumov || 4 || 4 || 4 || 3,5 || 5 || 4 || 4 Boljši informacijski sistemi || 4 || 4 || 5 || 4,5 || 4 || 4 || 5 Boljše usposabljanje ter boljša znanja in veščine zaposlenih || 5 || Brez ocene || 5 || 4 || 5 || 5 || 4 Lestvica ocen: 5 – najvišja stopnja zadovoljstva, 1 – najnižja stopnja zadovoljstva Pri ocenah je potrebna previdnost, saj gre za samoocene, določene na podlagi dojemanja. Videti je na primer, da je samoocena Slovaške najnižja, čeprav ne izpostavlja nobenih težav. Meni celo, da se je izvajanje mejnih kontrol bistveno izboljšalo. Kar zadeva finančno učinkovitost, je treba omeniti, da je delež dejanskih izdatkov glede na načrtovane zelo visok in znaša od 90 % (Madžarska) do 100 % (Poljska[19]). Učinkovitost schengenskega vira se lahko meri tudi z vplivom na upravljanje meja. Glavne ocene so: · Mejna kontrola: – krajše čakalne dobe v Sloveniji in Litvi (po oceni so krajše do 30 % zaradi ločenega pretoka potnikov): ločevanje tokov potnikov in vozil ter sodobna oprema za pregledovanje vozil; – enake čakalne dobe na Madžarskem in v Latviji, vendar z višjimi varnostnimi standardi, v nekaterih primerih so čakalne dobe zaradi strožjega varnostnega nadzora celo daljše (Latvija); – kakovostnejši razgovori s potniki zaradi usposabljanja (zlasti jezikovnega – Latvija in Litva) in kakovostnejša storitev potnikom na mejnih prehodih (vendar pa niso navedeni podatki ali raziskave o zadovoljstvu); – hitrejša izmenjava informacij v novem informacijskem sistemu (Latvija). · Boljši nadzor na mejah zaradi večje mobilnosti: – nova digitalna radijska oprema, nova cestna patruljna vozila in več zaposlenih, kar je povečalo odzivno zmogljivost (Madžarska); – takoj dostopna in boljša prevozna sredstva (Estonija, Latvija); – povečana zmogljivost za intervencije v izrednih razmerah: ponoči (Madžarska, Slovenija), pozimi in v težkih vremenskih razmerah z nizko vidljivostjo (Estonija, Slovenija, Poljska); – povečano pokrivanje nadzora mejne črte (Estonija): dodatne radarske postaje, video nadzor. Zato se je povečalo število odkritih ponarejenih dokumentov in ukradenih vozil. V vseh državah članicah, razen Latvije, je bilo mogoče opaziti zmanjšanje števila prijetih oseb pri nezakonitem prehodu zunanjih meja EU (do 50 % na Poljskem v obdobju 2003–2007), kar je bilo razloženo z odvračilnim učinkom okrepljenega nadzora na mejah; – boljše odkrivanje ponarejenih dokumentov: prva in predvsem druga kontrola sta precej učinkovitejši zaradi nove opreme za odkrivanje (Poljska, Litva); – boljše pokrivanje mreže radijskih oddajnikov na zeleni meji (s 55 % na 100 % v Latviji); – kakovostnejši in hitrejši postopek izdajanja vizumov zaradi nove opreme, informacijskih sistemov in usposabljanja (Slovenija, Latvija, Litva), zaradi česar je upravljanje vizumov hitrejše, varnejše in enotno (Latvija); boljši sistemi preverjanja varnosti na konzulatih (Estonija, Litva); – učinkovito sodelovanje mejnih organov in policije ter boljše operativno usklajevanje (Litva). · Večje število aretacij oseb, ki jih iščejo nacionalne in mednarodne službe, zaradi učinkovitih kontrol v podatkovni zbirki SIS (Poljska). · Večja baza znanja za operativno odločanje in boljša analiza obveščevalnih podatkov med službami (Litva, Slovaška). · Vzpostavljen trden sistem usposabljanja po sistemu usposabljanja izvajalcev usposabljanja (Slovaška) in jezikovnega usposabljanja mejnih policistov (Latvija). Okvir 1: Poljski sistem za nadzor na mejah Primer večje zmogljivosti za izvajanje nadzora na mejah je del meje v bližini pristajališča za helikopterje mejne straže v kraju Huwniki (vojvodstvo Podkarpackie). Nakup helikopterjev v okviru schengenskega vira je omogočil učinkovito pregledovanje meje z Ukrajino in Belorusijo, oprema na helikopterjih pa zagotavlja visoko stopnjo natančnosti (infrardeče kamere in močni žarometi). Če helikopterska ekipa odkrije nezakonit prehod meje, ga lahko prepreči ekipa mejne straže na tleh z uporabo terenskih vozil, kupljenih s pomočjo schengenskega vira. Ta metoda, ki jo omogočajo nakupi s koriščenjem schengenskega vira, je izboljšala raven varnosti na zunanji meji EU. Okvir 2: Slovensko digitalno radijsko omrežje Ministrstvo za notranje zadeve je zgradilo infrastrukturo za digitalno radijsko omrežje (TETRA), ki krepi učinkovitost čezmejnega policijskega sodelovanja. Oprema obsega 63 baznih postaj, tri centralnopreklopna stikala in 2 160 radijskih terminalov. To digitalno radijsko omrežje je omogočilo uspešno izmenjavo informacij na nacionalni in schengenski ravni ter hkrati zagotovilo tudi varno izmenjavo informacij. Za oceno učinkovitosti schengenskega vira je bila izbrana vrsta kazalnikov. Vendar pa so bile informacije, ki so jih poslale države članice, preveč raznovrstne, da bi omogočile izčrpno primerjavo teh podatkov. Razpredelnica 4: Kazalniki – Število potnikov v schengensko območje in iz njega || Število potnikov v schengensko območje in iz njega, ki se pregledujejo z novo informacijsko tehnologijo (ki ustreza schengenskim merilom) na zunanjih mejah Estonija || 2008 – 5 971 678 2009 – 6 593 361 Madžarska || Leta 2009 je bilo z novimi informacijskimi sistemi na zunanjih mejah pregledanih skoraj 33 milijonov potnikov. Do leta 2007 ni bil v skladu s schengenskimi zahtevami pregledan nihče. Latvija || 100 % potnikov v schengensko območje in iz njega je pregledanih z novo informacijsko tehnologijo na državnih mejah. Litva || Vsi potniki iz tretjih držav, ki prehajajo zunanje meje, so temeljito pregledani z uporabo novih informacijskih sistemov (VSATIS, SIS). 2007 – 3 181 764 2008 – 2 266 999 2009 – 2 113 326 1. in 2. četrtletje 2010 – 1 183 542 Poljska || Ni podatkov. Slovaška || 2005 – 1 876 421 2006 – 2 498 308 2007 – 2 540 180 Slovenija || Vsi potniki, ki prehajajo zunanjo mejo, so pregledani z uporabo nove informacijske tehnologije, ker so vsi mejni prehodi opremljeni z opremo, kupljeno v okviru schengenskega vira. Upravičene države članice so poslale različne informacije v zvezi s številom lažnih ali ponarejenih dokumentov, odkritih z uporabo novih informacijskih tehnologij. Razpredelnica 5: Kazalniki – Število odkritih lažnih ali ponarejenih dokumentov || Število lažnih ali ponarejenih dokumentov, odkritih z uporabo novih informacijskih tehnologij Estonija || Leto – Število odkritih dokumentov 2006 – 63 2007 – 36 2007 – 44 Madžarska || Statistični podatki o lažnih/ponarejenih dokumentih, odkritih z uporabo novih informacijskih tehnologij, niso na voljo. Kljub temu je jasno viden velik napredek. Število odkritih ponaredkov se je v obdobju 2003–2008 povečalo za 22 %, medtem ko se je dolžina zunanje meje prepolovila. Latvija || 100 % dokumentov se preverja z uporabo novih tehnologij in opreme, kupljenih v okviru schengenskega vira. Število odkritih ponarejenih dokumentov se je povečalo z 71 leta 2006 na 128 leta 2010. Litva || Povečalo se je število odkritih visokokakovostnih ponaredkov potnih listin. 2007 – 292 2008 – 131 2009 – 203 1.–3. četrtletje 2010 – 233 Poljska || Ni podatkov. Slovaška || Leto – Število primerov 2005 – 11 potnih listin 2006 – 59 = 29 potnih listin, 16 potnih žigov, 10 dovoljenj za bivanje, 4 vizumi 2007 – 172 = 47 potnih listin, 92 potnih žigov, 21 dovoljenj za bivanje, 10 vizumov, 2 vozniški dovoljenji Slovenija || Vsi lažni ali ponarejeni dokumenti so bili odkriti z uporabo nove opreme, kupljene v okviru schengenskega vira. Vse države članice, razen Latvije, so ugotovile zmanjšanje števila prijetih nezakonitih priseljencev. To se razlaga z odvračilnim učinkom nove opreme in učinkovitejšega upravljanja mejne kontrole. Države članice so poudarile, da je ta krepitev vzhodne zunanje meje povzročila preusmeritev poti nezakonitega priseljevanja. Latvija tudi meni, da je to uspeh, ki se lahko razlaga z učinkovitostjo nove opreme in večjo zmogljivostjo zaposlenih. Razpredelnica 6: Število odkritih nezakonitih vstopov || Število odkritih nezakonitih vstopov Estonija || Nezakoniti prehodi meje: 2003 – 168 vstopov 2004 – 160 vstopov 2005 – 135 vstopov 2006 – 123 vstopov 2007 – 113 vstopov 2008 – 101 vstop Madžarska || Število oseb, prijetih pri prehajanju zelene meje, dokazuje večjo učinkovitost mejne kontrole. Leta 2003 je bilo prijetih 6 455 oseb; to število se je s prepolovitvijo zunanje meje zmanjšalo za 30 % na 4 502. Latvija || Število odkritih nezakonitih vstopov se je povečalo s 23 leta 2006 na 49 leta 2010. Litva || Zaradi preventivnih ukrepov in boljše mejne kontrole se je zmanjšalo število nezakonitih vstopov. Pridržani nezakoniti migranti: 1 311 (2007); 1 234 (2008); 1 214 (2009). Poljska || Zaradi boljšega varstva zunanje meje, ki odvrača nezakonito priseljevanje, se je precej zmanjšalo število oseb, prijetih pri nezakonitem prehodu vzhodne meje (z 203 leta 2003 na 93 leta 2007 v treh oddelkih mejne straže na vzhodni državni meji). Slovaška || Nezakoniti prehodi državne meje: 2005 – 341 prijetih migrantov 2006 – 352 prijetih migrantov 2007 – 400 prijetih migrantov Slovenija || Pred začetkom izvajanja schengenskega vira je bil nadzor ponoči in/ali ob slabi vidljivosti pomanjkljiv. Nakup nove opreme za nadzor v nočnem času, in sicer prenosnih in ročnih termovizijskih kamer ter očal za nočno opazovanje, je pomagal odpraviti to pomanjkljivost. S tem izboljšanjem se je na splošno zmanjšalo število nezakonitih migracij. 6.3. Uspešnost izvajanja programa Uspešnost izvajanja programa se meri v skladu z dvema pristopoma. Prvi zadeva samo izvajanje. Drugi ocenjuje vpliv izvajanja na upravljanje meja. Vendar pa so države članice poslale zelo različne podatke o stroških upravljanja in izmerjenih učinkih v okviru vsakega od šestih ciljev. Zato je mogoče ugotoviti le splošne trende[20]. Glavne skupne sklepne ugotovitve so: · upravljanje: upravljanje schengenskega vira se je štelo za stroškovno zelo učinkovito, ker je omogočilo, da je bil cilj pridružitve schengenskemu območju dosežen v omejenem časovnem okviru s sorazmerno nizkimi stroški upravljanja. Litva, Slovenija, Latvija in Madžarska so te stroške ocenjevale med 0,4 % in 1,7 % svojih celotnih dodeljenih sredstev. Poljska in Slovenija sta menili, da je primerljivo z drugimi podobnimi programi, Litva pa je menila, da je precej bolj stroškovno učinkovito (0,4 % v primerjavi z 1,7 % za Sklad za zunanje meje)[21]. Poljska je menila, da je bila upravna obremenitev minimalna, po mnenju Latvije pa je bila previsoka (zlasti za poročanje); · institucionalno sodelovanje: Litva, Latvija in Madžarska so pohvalile okrepljeno sodelovanje med organi, pristojnimi za upravljanje meja in boj proti nezakonitemu priseljevanju, zaradi povezovanja ukrepov, infrastrukture in opreme. Skupna udeležba v upravljanju projekta je okrepila zmogljivosti teh organov in spodbudila uspešnost poznejših podobnih programov, zlasti Sklada za zunanje meje in Sklada za vračanje. Razen izmenjave informacij prek novih informacijskih sistemov (SIS, VIS) se povečanje mednarodnega sodelovanja ne omenja; · vpliv na izdatke: vse države članice so opazile močan vpliv na proračun za varovanje meje. To se lahko razloži z dodatnimi stroški vzdrževanja (nova in bolj izpopolnjena oprema, iztek garancijskega obdobja), višjimi plačami (Slovenija) in dražjim usposabljanjem (Latvija)[22]. Latvija opozarja na tveganja za to opremo v času gospodarske krize, ko so dodeljena sredstva v proračunu omejena. Slovenija je od leta 2008 te stroške črpala iz odobrenih sredstev v okviru Sklada za zunanje meje; · uspešnost programa: stranski učinek schengenskega vira je bil opazen v Sloveniji, Latviji in na Madžarskem. Te tri države članice so navedle, da so bili stroški v okviru tega instrumenta po navadi višji od tržnih cen. Zagotovile so naslednje razlage: majhni trgi, ki jih spodbudijo veliki tokovi denarja v kratkem obdobju, velike pogodbe (zlasti Litva), ki zmanjšujejo konkurenco, gospodarski razcvet in inflacija (Latvija in Slovenija). Latvija je izvedla več projektov, da bi izboljšala različne vidike svojega upravljanja vizumov prek Urada za državljanstvo in migracije in Ministrstva za zunanje zadeve: – Skupaj je bilo 33 diplomatskih in konzularnih predstavništev opremljenih z računalniško tehnologijo in opremo za prenos podatkov, ki jim je omogočila dostop do sistemov VIS, SIS II in VISION. Dostop do teh sistemov je omogočil hitrejše odločanje in izdajo vizumov. – Prostori ambasad in konzulatov so bili nadgrajeni tako, da je zagotovljeno varno okolje za izdajo schengenskih vizumov (ločeni vhodi/izhodi za zaposlene, z varnostnim steklom opremljeni pulti, čakalnice so ločene od pultov, prenosni detektorji za preverjanje obiskovalcev); te nadgradnje so bile skladne z varnostnimi standardi in zahtevami skupnih konzularnih navodil ter „Kataloga priporočil in najboljših praks za pravilno uporabo schengenskega pravnega reda: Izdaja vizumov“[23]. – Urad za državljanstvo in migracije je bil opremljen z novimi strežniki, ki zagotavljajo varno shranjevanje (dostop do podatkov imajo samo pooblaščeni organi) in neprekinjen dostop do različnih sistemov registrov (register prebivalstva, register vabil, register delovnih dovoljenj, dovoljenja za prebivanje, register vizumov in seznam oseb, ki jim vstop ni dovoljen); ta novi sistem je bil skladen z zahtevami EU in z nacionalnim vizumskim informacijskim sistemom za varstvo, shranjevanje in obdelavo osebnih podatkov za 1,1 milijona oseb. Okvir 3: Latvijski projekti v okviru cilja „boljšega upravljanja vizumov“ Okvir 4: Estonski projekti v okviru cilja „boljše mejne kontrole“ Urad mejne straže je Centru za preverjanje potnih listin in kontrolnim točkam na meji zagotovil novo tehnologijo za preverjanje in označevanje listin tujcev: – Center za preverjanje potnih listin je bil opremljen z videospektralno opremo (VSC 5000), ki strokovnjakom omogoča izvajanje ustreznih kontrol dokumentov, preverjanje dokumentov z UV-svetlobo in s tem celovito preverjanje dokumentov. Pri strokovnem usposabljanju in usposabljanju na delovnem mestu o kontroli dokumentov ter za notranjo in mednarodno izmenjavo informacij so se uporabljali opisi dokumentov in ponaredkov. Kontrolne točke na meji so bile opremljene s primernimi mejnimi žigi v skladu s schengenskimi zahtevami. Okvir 5: Slovenski projekti v okviru cilja „boljše mejne kontrole“ Ministrstvo za javno upravo je načrtovalo izgradnjo ali posodobitev 24 mejnih prehodov in izvedbo sedmih dejavnosti (nakup zemljišč, pridobitev zemljišč, priprava dokumentacije, gradnja infrastrukture in novih objektov, nakup opreme in zaposlitev inženirjev). Svoj okvirni program je moralo precej spremeniti, ker je ugotovilo, da nekateri projekti ne bi mogli bili izvedeni v obdobju upravičenosti, zato je bil obseg 14 ukrepov skrčen, en ukrep pa je bil v celoti izključen. Ministrstvo za javno upravo je izključilo dejavnosti iz schengenskega vira predvsem iz dveh razlogov: – zamude pri podpisih pogodb, zaradi katerih je projekt izpadel iz obdobja upravičenosti; – javna naročila niso bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije zaradi napačne ocene stroškov del pred uvedbo javnega razpisa. Vendar so bili izvedeni vsi ukrepi in dejavnosti, ker so se izključene dejavnosti financirale iz državnega proračuna. Razpredelnica 7: Vpliv na skupne izdatke za upravljanje meja ESTONIJA || LITVA || POLJSKA || SLOVENIJA || SLOVAŠKA || LATVIJA || MADŽARSKA +40 % (2003–2008) || +71 % (2003–2008) || +17 % (2002–2008) || približno 30 % (časovni okvir ni naveden) || +40 % (2003–2008)) || povišanje (ni podatkov) || +20 % (ocena) (2002–2009) 6.4. Komplementarnost Vse upravičene države članice so vprašanje komplementarnosti obravnavale z zelo različnih vidikov. Slovaška in Litva sta omenili samo, da so bili ukrepi v okviru schengenskega vira usklajeni s Phare in prehodnim virom, druge države pa so zadevo podrobno obravnavale z dveh vidikov: · upravljanje: v petih državah članicah so bili koordinatorji za Phare, prehodni vir ter norveški finančni mehanizem in finančni mehanizem EGP pristojni tudi za schengenski vir. Ta ureditev je precej poenostavila usklajevanje upravljanja in razdeljevanja sredstev; · sektorji naložb: komplementarnost v sektorjih naložb je treba oceniti prek nacionalnih strategij za doseganje ciljev nacionalnega schengenskega akcijskega načrta (SAP). Glede tega so bili vsi viri EU in drugi viri financiranja uporabljeni za ugotovljene potrebe in pomanjkljivosti. Estonija, Poljska, Latvija in Madžarska so uporabljale programe Phare, sklade za čezmejno sodelovanje (samo Poljska), norveški finančni mehanizem in prehodni vir za dopolnitev dejavnosti schengenskega vira (posodobitev in pridobitev opreme za upravljanje meja, informacijskih sistemov in infrastrukture) v skladu s svojimi strategijami SAP. Poljska je izkoristila tudi namenska sredstva Phare za podporo svoji strategiji integriranega upravljanja meja. V Sloveniji se programi Phare 1999–2003 štejejo za predhodnike schengenskega vira za pridobitev posodobljene in nadgrajene opreme in informacijskih sistemov (SIS) na področju upravljanja meja, pravosodja in notranjih zadev. Sredstva prehodnega vira so bila namenjena izgradnji institucij ter upravne in pravne pomoči pri prenosu schengenskega pravnega reda. Slovenija se je tudi odločila, da ne bo uporabila sredstev iz norveškega finančnega mehanizma in finančnega mehanizma EGP. Okvir 6: Poljski sistem posredovanja podatkov v okviru cilja „boljših informacijskih sistemov“ Uprava mejne straže je razvila velik projekt za posodobitev informacijskega omrežja mejne straže. Namenjen je bil povezovanju različnih sistemov podatkovnih zbirk, kot so SIS/SIS II, prek centralne enote, ki omogoča uporabniku prijazen dostop policijskim enotam na vseh ravneh. Zaradi te izboljšave je zagotovljen tudi pretok informacij med centralnima sistemoma SIS II in VIS ter satelitskimi sistemi institucionalnih uporabnikov in urada SIRENE na Poljskem. Informacijski sistem mejne straže je bil usklajen s schengenskimi zahtevami, kar je izboljšalo pretok informacij (vključno s SIS). Z izvajanjem projekta se je dvignila raven varstva zunanje meje EU. Zato je Poljski novi informacijski sistem pomagal zmanjšati število tujcev, izgnanih s Poljske, in število nezakonitih poskusov prehoda državne meje. Nekateri deli tega obsežnega projekta v okviru schengenskega vira so bili nadaljevanje projektov Phare, vključno z nacionalnimi programi Phare in čezmejnim sodelovanjem, na primer projekt PNP 2002. Priprava informacijske infrastrukture za sodelovanje s SIS je omogočila uspešno izvajanje projektov v okviru schengenskega vira na policijskih upravah. Projekt se nadaljuje v okviru Sklada za zunanje meje. Madžarska je navedla druge instrumente EU, na primer TAIEX, Pericles in Herkul II ob pomoči Evropskega urada za boj proti goljufijam ter projekte Argo. Zanimivo je, da je Madžarska predvidela tudi komplementarnost s poznejšimi programi za pokrivanje potreb, ki jih ni bilo mogoče pokriti iz schengenskega vira: program Varnost in varstvo svoboščin 2007–2013, Sklad za zunanje meje, novi razvojni načrt Madžarske, program evropskega teritorialnega sodelovanja, peti (železniška postaja Eperjeske) in sedmi (celinska plovna pot Mohacs) vseevropski koridor. 7. Neprekinjenost s Skladom za zunanje meje (EBF)[24] Vsem državam članicam je neprekinjenost med schengenskim virom in EBF očitna tako glede upravljanja kot tudi področij pokrivanja. Vse države članice so navedle, da so bili sistemi za upravljanje, nadzor in spremljanje, vzpostavljeni za schengenski vir, uporabljeni za pripravo sistemov za EBF. Večina (Poljska, Estonija, Litva, Latvija, Madžarska) se jih je odločila obdržati institucionalni spomin in organizacijsko kulturo tako, da so ohranile iste veljavne strukture. Slovenija[25] in Slovaška[26] sta se odločili zamenjati pristojne organe. Estonija in Poljska sta poudarili svoje izboljšane zmogljivosti na področju strateškega načrtovanja (razporeditev sredstev, načrt porabe) ter organizacijo in upravljanje postopkov javnih naročil, zaradi česar je bila poraba pomoči učinkovitejša (Estonija). Litva je poudarila, da je dobro medinstitucionalno sodelovanje, ki se je začelo s schengenskim virom, ohranila pri upravljanju EBF. V zvezi z dejavnostmi je neprekinjenost še konkretnejša v Litvi, ki je na splošno priznala, da je letni program 2007 v okviru EBF pomagal izvesti ukrepe, ki jih v okviru schengenskega vira ne bi bilo mogoče izvesti. Ker je večina upravičenih držav priznala, da nakup sodobne opreme v okviru schengenskega vira povzroča visoke stroške vzdrževanja, za pokrivanje teh izdatkov uporabljajo sredstva EBF. Informacijski sistemi, zlasti SIS II, so prav tako sektor, ki ga EU nenehno podpira. Madžarska omenja tudi potrebo po ponovitvi in posodobitvi usposabljanja. 8. Sklepne ugotovitve Schengenski vir je bil na splošno uspešen, ker je zagotovil, da je vseh sedem zadevnih držav članic izpolnilo schengenske zahteve v omejenem obdobju in 1. decembra 2007 postalo del schengenskega območja. Uporaba dodeljenih sredstev EU kaže, da je bilo vzpostavljeno dobro upravljanje, kar so potrdile tudi države članice, ki so priznale, da brez podpore schengenskega vira ne bi zmogle izvesti pridružitve schengenskemu območju v tako kratkem roku. Glavni razlog za uspeh je posebna struktura programa na podlagi letnih okvirnih načrtov, ki finančno niso bili zavezujoči. Ta sistem se je izkazal za prožnega in uspešnega, ker je državam članicam dodelil široke pristojnosti za razporeditev in prerazporeditev sredstev. Schengenski vir, namenjen doseganju ciljev iz člena 35 Akta o pristopu, se je večinoma uporabljal za naložbe v infrastrukturo, prevozna sredstva in informacijske sisteme na kopenskih in letaliških mejah. Instrument je dopolnjeval nacionalna prizadevanja za uspešno upravljanje zunanjih meja in za boj proti nezakonitemu vstopanju v schengensko območje. Povezava med schengenskim virom in Skladom za zunanje meje je očitna. Države, upravičene do sredstev iz schengenskega vira, so na splošno priznale, da jim je EBF, ki je bil zgrajen na podlagi dosežkov v politiki in upravljanju schengenskega vira, pomagal nadaljevati in v nekaterih primerih zaključiti dejavnosti, ki so se izvajale v okviru schengenskega vira. S tega vidika je večina upravičenih držav članic ohranila podobne strukture upravljanja, kot so bile vzpostavljene za schengenski vir. Visoka stopnja uporabe dodeljenih sredstev EU in uspešno finančno upravljanje dokazujeta uspešno izvajanje schengenskega vira. Stopnja uporabe dodeljenih sredstev EU je znašala od 90 % do 100 %. Na splošno so bila razpoložljiva sredstva uporabljena pravilno, uporabljeni so bili le maloštevilni finančni popravki. Schengenski vir za Romunijo in Bolgarijo (2007–2009)[27] je bil pripravljen na podlagi izkušenj, pridobljenih s predhodnim instrumentom. Za podoben začasen vir bo v Aktu o pristopu Hrvaške predvidena podobna ureditev upravljanja[28]. [1] Rok za izvedbo pogodb je bil s Sklepom Komisije C(2004) 248 najprej določen do 31. decembra 2006, potem pa je bil z Odločbo Komisije C(2006) 684 podaljšan do 30. septembra 2007. [2] Schengensko območje in sodelovanje temeljita na Schengenskem sporazumu iz leta 1985. Schengensko območje je ozemlje, na katerem je zagotovljeno prosto gibanje oseb. Države podpisnice sporazuma so odpravile vse notranje meje in vzpostavile enotno zunanjo mejo. Skupna pravila in postopki se uporabljajo za vizume za kratkoročno bivanje, prošnje za azil in mejne kontrole. Hkrati sta se za zagotovitev varnosti na schengenskem območju okrepili sodelovanje in usklajevanje med policijskimi in pravosodnimi organi. Schengensko sodelovanje je bilo z Amsterdamsko pogodbo iz leta 1997 vključeno v pravni okvir EU. [3] Akt o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike ter prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL L 236, 23.9.2003, str. 44). [4] Sklep Komisije C(2004) 248. [5] Odločba Komisije C(2006) 684. [6] Odločba Komisije C(2007) 494. [7] Člen 2(2) Sklepa Komisije C(2004) 248 določa: „Delež pomoči Skupnosti iz vira je lahko do 100 %.“ Okvirni razpored bi moral navajati druge vire financiranja za vsak ukrep. [8] V skladu s členom 7 Sklepa Komisije C(2004) 248 mora Poljska kot država, ki ni prevzela evra, za izplačila iz schengenskega vira uporabljati menjalni tečaj med PLN in EUR. Menjalni tečaj v programskem obdobju (in tudi za predplačila, ki jih je prenesla Komisija) je bil višji kakor za plačila upravičencev med izvajanjem projekta. To pojasni, zakaj je stopnja uporabe višja od 100 %. [9] Sklep Komisije C(2004) 248. [10] Uredba Sveta št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti. [11] Uredba Komisije št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta št. 1605/2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti. [12] Člen 35 Akta o pristopu določa, da so sredstva iz schengenskega vira namenjena pokrivanju naložb v infrastrukturo in opremo, stroškov usposabljanja in logističnih stroškov. Vzpostavljanje institucij in pravna pomoč za prenos pravnega reda v nacionalno zakonodajo torej nista bila del ciljev schengenskega vira. Samo Slovenija je pripravila podrobno strategijo uporabe različnih instrumentov financiranja za pokrivanje teh različnih potreb (infrastruktura, oprema, vzpostavljanje institucij, pravna pomoč). [13] Odločba Komisije C(2007) 494. [14] Odločba Komisije C(2006) 684 je roke spremenila: prevzem obveznosti za odhodke in podpis pogodbe do 31. decembra 2006, končna izvršitev pogodbe do 30. septembra 2007 in končno plačilo do 31. decembra 2007. Z Odločbo Komisije C(2007) 494 je bil podaljšan rok za podpis pogodbe za projekte SIS II do 31. marca 2007 in rok za izvršitev pogodb SIS II do 31. decembra 2007. Roki za prevzem obveznosti in plačila so ostali nespremenjeni. [15] B.11. Sistem posredovanja podatkov; B.12. Podaljšanje dostopa do virov SIS za policijske enote – osnovna raven; B.15. Izgradnja in izvajanje nacionalnega informacijskega sistema s SIS II in centralno enoto VIS (N-SIS PL); B.16. Posodobitev sistema „Pobyt“ (bivanje); B.18. Izvajanje schengenskega pravnega reda na sodiščih in tožilstvu; B.19. Izboljšanje funkcionalnosti informacijskega sistema Wiza-Konsul; B.20. Organizacija varnega preverjanja uporabnikov („Safe User Authentication Mode“) v SIS; B.21. Priprava centralnih informacijskih sistemov za izvajanje določb Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma (2005); B.25. Zagotavljanje dostopa do virov SIS za policijske enote na vseh ravneh (2005). [16] Priprava in izvajanje vsedržavnega operativnega digitalnega mobilnega sistema radijske komunikacije (DMRCS) (22 725 511 EUR v breme schengenskega vira) ter priprava in izvajanje telekomunikacijskega omrežja ministrstva za notranje zadeve na zunanjih mejah EU (3 419 457 EUR v breme schengenskega vira). [17] Infrastruktura na mejnih prehodih (prva alineja), oprema, razen informacijskih sistemov (druga alineja), informacijska tehnologija (druga alineja), usposabljanje (tretja alineja), logistika in obratovanje (četrta alineja). [18] Glavne ugotovljene pomanjkljivosti so bile: pomanjkanje infrastrukture, ki bi ustrezala schengenskim zahtevam (pomanjkanje na nekaterih lokacijah, zastarela, ne izpolnjuje minimalnih zahtev), na mejnih prehodih ter zgradbah policije, konzulatov in služb mejne straže; zastareli sistemi in mrežna infrastruktura za izmenjavo informacij in podatkov (vizumi, prstni odtisi, pregledovanje vozil itd.); nezadostno institucionalno sodelovanje (mejne straže, policija, konzularne službe, pravosodje); pomanjkanje prevoznih sredstev (plovila, helikopterji, zimska vozila) in sistemov radijske komunikacije; premalo zaposlenih, ki bi lahko izvajali schengenske zahteve (tehnična in jezikovna znanja). [19] Glej opombo 8. [20] Države članice so navedle večino podatkov in zlasti odstotkov, ne da bi pojasnile obdobje, ki ga pokrivajo, in točen obseg dejavnosti. [21] Ta majhen odstotek stroškov upravljanja je treba obravnavati previdno, ker je, kot navaja Latvija, večina držav članic krila stroške iz državnega proračuna, zato niso bili upoštevani. [22] Zanimivo je, da je Litva navedla, da je bil leta 2003 državni proračun za vprašanja meje zmanjšan v pričakovanju dodatnih sredstev iz schengenskega vira. [23] Dopis Generalnega sekretariata Delovni skupini za schengensko evalvacijo (6183/03 z dne 7. februarja 2003). [24] Sklad za zunanje meje (EBF) pokriva obdobje 2007–2013. V njem je sodelovalo skupaj 23 držav članic. Splošni cilj je pomagati državam članicam zagotoviti učinkovit in enoten nadzor na visoki ravni na zunanjih mejah ter prispevati k razvoju skupne vizumske politike. [25] Pristojnost je bila prenesena z Ministrstva za finance na Ministrstvo za notranje zadeve. Ministrstvo za finance je postalo organ za potrjevanje. [26] Pristojnost za upravljanje finančnih instrumentov v obdobju 2007–2013 je bila prenesena z Urada za mednarodno policijsko sodelovanje policijske uprave na Službo za tujo pomoč v okviru Ministrstva za notranje zadeve. Od leta 2006 je bila okrepljena Služba za tujo pomoč (povečanje števila zaposlenih in zmanjšanje menjave osebja), ki je začela opravljati svojo nalogo na področju zagotavljanja metodoloških navodil vsem ministrskim organom (upravičenci) v zvezi s sredstvi EU (seznanjanje ministrskih organov o sredstvih EU, posredovanje ustreznih razpisov za projekte kontaktnim osebam, načrtovanje sredstev, poročanje o sredstvih itd.). Institucionalni spomin je bil ohranjen, ker so zaposleni Urada za mednarodno policijsko sodelovanje, ki so sodelovali pri upravljanju schengenskega vira, sodelovali pri prenosu upravnih in organizacijskih zmogljivosti ter znanja in izkušenj. [27] Člen 32 Protokola o pogojih in podrobnostih sprejema Republike Bolgarije in Romunije v Evropsko unijo (UL L 157, 21.6.2005, str. 39). [28] Člen 31 Akta o pogojih pristopa Republike Hrvaške in prilagoditvah Pogodbe o Evropski uniji, Pogodbe o delovanju Evropske unije in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo (UL L 112, 24.4.2012, str. 29). Celovit seznam ciljev sedmih upravičenih držav članic Države članice || Končno število ciljev || Način doseganja ciljev || Cilji Poljska || 4 || Širok in mešan strateški in operativni pristop || × Cilj 1: Izgradnja ali posodobitev infrastrukture mejnih prehodov na zunanji meji EU. × Cilj 2: Oprema za varstvo meja, zlasti v zvezi s schengenskim informacijskim sistemom. × Cilj 3: Usposabljanje in storitve. × Cilj 4: Pomoč za stroške logistike in obratovanja (tehnična pomoč). Madžarska || 4 || Širok in strateški || × Cilj 1: Krepitev nadzora zunanje meje. × Cilj 2: Izboljšava možnosti nadzora s povečanjem zmogljivosti za zagotavljanje podatkov in dostop do podatkov. × Cilj 3: Večja učinkovitost temeljitega nadzora. × Cilj 4: Razvoj zmogljivosti mednarodnega sodelovanja v kazenskih zadevah. Estonija || 6 sprva 5 || Podroben in mešan strateški in operativni pristop || × Cilj 1: Vzpostaviti operativni sistem radijske komunikacije in potrebne tehnične rešitve za oblikovanje tehničnega prototipa SIS II. × Cilj 2: Razviti informacijske sisteme policije in jih vključiti v sistem VIS ter zagotoviti varno povezavo za prenos podatkov z ustreznimi organi drugih držav članic EU. × Cilj 3: Uskladiti infrastrukturo in materialno-tehnično podlago, potrebno za ustrezno izvajanje varovanja zunanjih meja in mejnega nadzora, z zahtevami Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma, Schengenskega kataloga in skupnega priročnika; zgraditi potrebno infrastrukturo za usposabljanje in vzpostaviti materialno-tehnično podlago za usposabljanje visoko kvalificiranih mejnih policistov ter pripraviti zaposlene mejne straže za varovanje meje v skladu z zahtevami, določenimi za varstvo meja in nadzor na mejah EU. × Cilj 4: Oblikovati mobilne delovne postaje za uradnike za nadzor migracij, izvajati VIS in vzpostaviti potrebno infrastrukturo za izvajanje VIS; zagotoviti varnost in izvajati biometrične rešitve. × Cilj 5: Uskladiti infrastrukturo konzulatov z obveznostmi, ki jih določa Schengenski sporazum, zagotoviti delovanje evropskega skupnega vizumskega območja, prilagoditi vizumske postopke zahtevam Evropske unije in vpeljati ustrezno strojno opremo. × Cilj 6: Vzpostaviti domači sistem za razpošiljanje podatkov SIS (NS-SIS) ter informacijski sistem SIRENE za zagotovitev pregledov uporabe teh podatkov in dodatne izmenjave informacij. Litva || 8 || Podroben in mešan strateški in zelo operativni pristop || × Cilj 1: Izgradnja, obnova in posodobitev infrastrukture mejnih prehodov in drugih objektov na mejnih prehodih. × Cilj 2: Oprema za tehnično kontrolo in nadzor, vozila in druga potrebna oprema za uporabo na zunanji meji EU, na postajah in mejnih prehodih. × Cilj 3: Vzpostaviti novo in nadalje razviti že obstoječo komunikacijsko infrastrukturo in informacijska omrežja na zunanji meji EU. × Cilj 4: Ukrepi, potrebni za izvajanje schengenskega informacijskega sistema (SIS II). × Cilj 5: Ukrepi predvidevajo nakup opreme za odkrivanje ponaredkov in skupnih vstopnih/izstopnih žigov za uporabo pri izvajanju mejnih kontrol na zunanji meji EU. × Cilj 6: Okrepiti sodelovanje med mejno stražo in policijskimi enotami, ki delujejo na meji, ter s tem zagotoviti takojšnjo in neposredno interakcijo med tema agencijama pri iskanju in pridržanju oseb, ki nezakonito prehajajo zunanje meje EU. × Cilj 7: Boljše usposabljanje ter boljša znanja in veščine zaposlenih. × Cilj 8: Upravljanje schengenskega vira: logistika in zaposleni. Slovenija || 9 sprva 7 || Širok in operativen po kategorijah naložb || × Cilj 1: Nadgradnja in/ali razširitev prostorov na policijskih postajah. × Cilj 2: Naložbe v tehnično opremo in prevozna sredstva. × Cilj 3: Naložbe v informacijske in telekomunikacijske sisteme. × Cilj 4: Usposabljanje inštruktorjev za izvajanje schengenskega pravnega reda ter programi osnovnega usposabljanja za nove mejne policiste. × Cilj 5: Plače in osebna oprema. × Cilj 6: Naložbe v mejne prehode. × Cilj 7: Vzdrževanje mejnih prehodov. × Cilj 8: Naložbe v varnostno opremo na diplomatskih in konzularnih predstavništvih. × Cilj 9: Operativni stroški. Slovaška || 16 || Širok in operativen po programih || × Cilj 1: Razviti kompleksen sistem varstva meja na slovaško-ukrajinski meji. × Cilj 2: Nadgradnja opreme na mejnih kontrolnih točkah na slovaško-ukrajinski meji. × Cilj 3: Prilagoditi in opremiti mednarodno letališče M. R. Štefánika v Bratislavi v skladu s schengenskimi standardi. × Cilj 4: Zagotoviti uniforme in oblačila policistom, ki varujejo slovaško-ukrajinsko mejo. × Cilj 5: Izboljšati varstvo zaupnih podatkov, ki se prenašajo v omrežju enot za mejni nadzor, ki so na slovaško-ukrajinski meji. × Cilj 6: Povečati zmogljivost centra za pridržanje v kraju Sečovce. × Cilj 7: Uskladiti nacionalne policijske informacijske sisteme s SIS II. × Cilj 8: Tehnološka podpora za centralne urade SIS/SIRENE in končne uporabnike. × Cilj 9: Razvoj informacijskih sistemov, povezanih z VIS. × Cilj 10: Izboljšati kakovost izdanih vizumov in zagotoviti obveščanje ministrstva za notranje zadeve o izdanih vizumih v realnem času. × Cilj 11: Dopolniti opremo za čezmejni nadzor. × Cilj 12: Posodobiti laboratorijsko opremo za identifikacijske dokumente. × Cilj 13: Izboljšati delovanje carinske službe na slovaško-ukrajinski meji. × Cilj 14: Nabava motornih vozil in posebne tehnologije za prepoznavanje ukradenih/izgubljenih motornih vozil. × Cilj 15: Pomoč za upravljanje schengenskega vira – logistika in obratovanje. × Cilj 16: Nadzorni sistem z elektronsko kamero na železniških mejnih prehodih na slovaško-ukrajinski meji. Latvija || 33 sprva 25 || Operativni na ravni projekta (pozneje povezani z „glavnimi cilji“: 9 na področju nadzora na mejah, 8 na področju mejne kontrole, 6 na področju upravljanja vizumov, 4 na področju usposabljanja, 2 na področju informacijskih sistemov, 2 neopredeljena) || × Cilj 1: Infrastruktura za diplomatsko predstavništvo Latvije za prenos podatkov za izdajanje schengenskih vizumov (računalniška oprema, oprema za prenos podatkov). × Cilj 2: Boljši varnostni standardi in izpolnitev zahtev skupnih konzularnih navodil ter Kataloga priporočil in najboljših praks za pravilno uporabo schengenskega pravnega reda: Izdaja vizumov (6183/03, 7. 2. 2003). × Cilj 3: Ustrezen nadzor potnih listin in odkrivanje ponaredkov na diplomatskih in konzularnih predstavništvih Latvije. × Cilj 4: Diplomatska in konzularna predstavništva Latvije imajo potrebne vire usposobljenih kadrov v skladu s standardi in zahtevami skupnih konzularnih navodil ter Kataloga priporočil in najboljših praks za pravilno uporabo schengenskega pravnega reda: Izdaja vizumov (6183/03, 7. 2. 2003). × Cilj 5: Konzularni uradniki na ambasadah in konzulatih v tujini imajo vse potrebno znanje za izdajo schengenskih vizumov. × Cilj 6: Učinkovit nadzor oseb in njihove prtljage na zunanjih mejah. × Cilj 7: Nakup psov za odkrivanje prepovedanih drog. × Cilj 8: Ureditev in oprema prostorov centralnega strežnika Urada za državljanstvo in migracije. × Cilj 9: Razvoj latvijskega nacionalnega vizumskega informacijskega sistema. × Cilj 10: Jezikovno usposabljanje za uradnike Urada za državljanstvo in migracije. × Cilj 11: Usposabljanje za uporabnike N.SIS, SIRENE in prihodnje uporabnike SIS. × Cilj 12: Razvoj varnosti omrežja ministrstva za notranje zadeve za prenos podatkov. × Cilj 13: Angleški in drugi tuji jeziki za državne policiste. × Cilj 14: Boljši mobilni sistemi mejnega patruljiranja s terenskimi vozili, snežnimi motorji, štirikolesniki in motornimi čolni. × Cilj 15: Večja mobilnost mejne straže z ustanovitvijo letalske enote državne mejne straže. × Cilj 16: Večja mobilnost mejne straže na morju. × Cilj 17: Učinkovitejši pregledi oseb, ki prehajajo mejo, mehanskih vozil in osebne prtljage z nakupom tehnične opreme za mejne prehode. × Cilj 18: Vzpostavitev sistema za video nadzor morske meje. × Cilj 19: Razvoj tehničnega nadzora vzhodne „zelene meje“. × Cilj 20: Boljša oskrba operativnih dejavnosti z nakupom tehničnih sredstev. × Cilj 21: Vzpostavitev tehničnega varstva meje, nadzora in informacijske opreme. × Cilj 22: Modernizacija telekomunikacijskega omrežja državne mejne straže. × Cilj 23: Razvoj strokovnega izobraževalnega sistema državne mejne straže. × Cilj 24: Sistem za avtomatsko identifikacijo prstnih odtisov (AFIS). × Cilj 25: Razvoj infrastrukture državne mejne straže. × Cilj 26: Izgradnja pristajališča za helikopterje na mejnih prehodih Punduri, Lavošnieki, Šķilbēniu, Pededze in Vientuļi. × Cilj 27: Razširitev radijskega komunikacijskega sistema na vzhodni meji. × Cilj 28: Nakup psov. × Cilj 31: Nakup opreme. × Cilj 32: Usposabljanja. × Cilj 33: Stroški upravljanja za izvajanje schengenskega vira.