(b)

za ohlajevalnike in klimatske naprave na goriva: (i) sezonska energijska učinkovitost pri hlajenju prostorov ηS, c je opredeljena kot: pri čemer je: — SPERc sezonsko razmerje primarne energije za hlajenje, izraženo v %, — F(i) popravki, izračunani v skladu s točko 3.3 in izraženi v %; (ii) izračun SPERc: pri čemer je: in pri čemer je: in (iii) GUEc, bin(Tj) in AEFc, bin(Tj) se izračunata, kot sledi: (1) za klimatske naprave z notranjim zgorevanjem (priključene na zračni sistem za hlajenje) s stalnim upravljanjem zmogljivosti: če najmanjša deklarirana zmogljivost za hlajenje presega delno obremenitev za hlajenje (ali razmerje zmogljivosti CRu < 1,0): in pri čemer je: — GUEd(Tj) deklarirana učinkovitost porabe plina pri zunanji temperaturi Tj, — AEFd(Tj) deklariran faktor pomožne energije pri zunanji temperaturi Tj, — Cd0,25 (privzeta vrednost) ali pa se določi s preskusom cikličnega delovanja in (2) za ohlajevalnike prostorov z notranjim zgorevanjem (priključene na vodni sistem za hlajenje) s stalnim upravljanjem zmogljivosti: če najmanjša deklarirana zmogljivost za hlajenje presega delno obremenitev za hlajenje (ali razmerje zmogljivosti CRu < 1,0): pri čemer je: — EERd(Tj) deklarirani koeficient učinkovitosti, — Cc0,9 (privzeta vrednost) ali pa se določi s preskusom cikličnega delovanja in (3) za enote s stopenjsko ali spremenljivo zmogljivostjo: določi se deklarirana zmogljivost hlajenja pri najbližji stopnji ali povečanju z upravljanjem zmogljivosti enote za dosego zahtevane obremenitve za ogrevanje. Če lahko zmogljivost hlajenja pri tej stopnji doseže zahtevano obremenitev za hlajenje v okviru ±10 % (npr. med 9,9 kW in 8,1 kW, če je zahtevana obremenitev za hlajenje enaka 9 kW), se predpostavlja, da je GUEbin(Tj) enaka GUEd(Tj) in AEFbin(Tj) enak AEFd(Tj). Če zmogljivost hlajenja pri tej stopnji ne more doseči zahtevane obremenitve za hlajenje v okviru ±10 % (npr. med 9,9 kW in 8,1 kW, če je zahtevana obremenitev za hlajenje enaka 9 kW), se določijo zmogljivost ter GUEbin(Tj) in AEFbin(Tj) pri opredeljenih temperaturah pri delni obremenitvi za stopnji na vsaki strani zahtevane obremenitve za hlajenje. Zmogljivost hlajenja pri delni obremenitvi, GUEbin(Tj) in AEFbin(Tj) pri zahtevani obremenitvi za hlajenje se nato določijo z linearno interpolacijo glede na rezultate, pridobljene s tema dvema stopnjama. Če najmanjša stopnja za upravljanje enote omogoča samo deklarirano zmogljivost hlajenja, ki presega zahtevano obremenitev za hlajenje, se GUEbin(Tj) in AEFbin(Tj) pri zahtevanem razmerju delne obremenitve izračunata po postopku, določenem za enote s stalno zmogljivostjo. Za temperaturne intervale, ki predstavljajo pogoje delovanja, ki niso opisani zgoraj, se GUEbin in AEFbin določita z interpolacijo, razen za pogoje delne obremenitve, ki presegajo pogoj delne obremenitve A, za katere se uporabijo iste vrednosti kot za pogoj A, in za pogoje delne obremenitve, ki so manjši od pogoja delne obremenitve D, za katere se uporabijo iste vrednosti kot za pogoj D. in pri čemer je: — QEc efektivna zmogljivost hlajenja v kW, — QEhr,c efektivna zmogljivost rekuperacije toplote v kW, — Qgmc izmerjena vhodna toplota za hlajenje v kW; in pri čemer je: — QEc efektivna zmogljivost hlajenja v kW, — QEhr,c efektivna zmogljivost rekuperacije toplote v kW, — PEc efektivna vhodna električna moč za hlajenje v kW.