[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 3.7.2008

COM(2008) 424 konč.

Predlog

PRIPOROČILA SVETA

o mobilnosti mladih prostovoljcev po Evropi {SEC(2008) 2174} {SEC(2008) 2175}

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

Razlogi za predlog in njegovi cilji

Cilj te pobude, ki je del sklopa dokumentov EU „Prenovljena socialna agenda: priložnosti, dostopnost in solidarnost v Evropi 21. stoletja“, je spodbujanje mobilnosti mladih prostovoljcev v Evropi. Pobuda si prizadeva zagotoviti nove možnosti za mobilnost mladih prostovoljcev po državah članicah ter prispevati k razvoju in dostopnosti izobraževanja mladih, saj je prostovoljno delo pomembna oblika neformalnega učenja. Pripomogla naj bi tudi k tvorbi solidarnosti med posamezniki in skupnostmi.

Mobilnost mladih bo spodbujala s pozivom državam članicam, naj še naprej razvijajo združljivost svojih nacionalnih sistemov prostovoljnih dejavnosti, ne glede na to ali jih organizira civilna družba in/ali javni organi, ter se lotijo še preostalih ovir za čezmejno prostovoljno delo. Čeznacionalna mobilnost prostovoljcev povečuje vedenje državljanov o drugih državah in trgih dela v EU ter pospešuje socialno vključevanje in zaposljivost in lahko veliko prispeva k evropski konkurenčnosti in solidarnosti ter zlasti krepi občutek evropskega državljanstva.

Ovire za čeznacionalno mobilnost mladih prostovoljcev povzročajo zapravljanje človeških virov. Zaradi neformalnega učenja lahko namreč čezmejno prostovoljno delo privede do boljših spretnosti in kompetenc, kar povečuje zaposljivost mladih. Ker je za mnoge dele EU značilna visoka brezposelnost mladih, je prostovoljno delo sredstvo za premostitev premora med šolanjem in zaposlitvijo. Današnji globalni trg nagrajuje posameznike z znanjem več jezikov in poznavanjem različnih kultur. Za razcvet ustvarjalnosti in inovativnosti bi morala imeti mladina v EU kar največ možnosti za razširitev svojih obzorij in uresničevanje svojih zmogljivosti. Zagotavljanje številnejših priložnosti za prostovoljno delo za vse mlade po celi Evropi bi prispevalo k izvajanju Evropskega pakta za mlade ter pripomoglo k doseganju ciljev lizbonske strategije.

Mladinsko prostovoljno delo lahko pomaga okrepiti družbeno solidarnost v Evropi, lahko pa bi ga izkoristili tudi za doseganje ciljev drugih skupnih politik, kot so civilna zaščita, socialna vključenost, ohranjanje kulture, regionalni razvoj in okolje. Poleg tega mora EU izboljšati ozaveščenost mladih Evropejcev o vrednosti prostovoljstva, da bi dosegli napredek pri evropskem projektu kot celoti. Pri tej pobudi bi posredovanje EU pomagalo odpraviti tehnične in administrativne ovire, ki državljanom preprečujejo, da bi tudi sami prispevali k solidarnosti – kar je nekaj, kar se lahko mladim zdi zelo pomembno – hkrati pa bi varovalo in utrjevalo vrednost bogate raznolikosti ureditev in tradicij, ki obstajajo in se še naprej razvijajo v Evropi.

Splošno ozadje

V zadnjih letih so prostovoljne dejavnosti mladih postale pomembnejše na nacionalnih in evropski ravni. Obstaja splošno soglasje, da ima prostovoljno delo pomembno vlogo pri socialnem, poklicnem in gospodarskem vključevanju mladih (zlasti tistih z manj priložnostmi) ter da imajo od njega korist tudi skupnosti, v katerih poteka.

Te koristi so pri čezmejnem prostovoljnem delu še večje. Izkušnje kažejo, da prostovoljno delo v drugi državi močno vpliva na mladega človeka in njegov osebnostni in poklicni razvoj. Za tiste, ki so vključeni v čezmejno prostovoljno delo, so njegove koristi očitne: 62 % nekdanjih prostovoljcev, ki so bili vključeni v Evropsko prostovoljno službo (EVS), eno od aktivnosti programa Mladi v akciji[1], meni, da je ta izkušnja izboljšala njihove poklicne možnosti. Tudi skupnost čez mejo, v kateri delajo mladi prostovoljci, ima kulturno in gospodarsko korist od prostovoljčevega sodelovanja ter delovanja v tej skupnosti.

Veča se tudi povpraševanje po možnostih za prostovoljno delo: anketa, ki jo je leta 2008 izvedlo Združenje organizacij prostovoljne službe (AVSO) med 138 prostovoljnimi organizacijami, ocenjuje, da se je od leta 2007 do leta 2008 število njihovih prostovoljcev povečalo[2]. Leta 2007 je EVS financirala približno 4 000 mladih prostovoljcev, vključenih v čezmejno prostovoljno delo, kar znaša 74 % od vlog. Tega leta je bilo treba zvišati proračun EVS v škodo drugih akcij v programu Mladi v akciji. Letos so se vloge za EVS doslej povečale že za 17 %.

V zvezi z možnim povpraševanjem je anketa Eurobarometra za 2007[3] med mladimi v državah članicah ugotovila, da je sicer samo 16 % vprašanih mladih sodelovalo v neki prostovoljni dejavnosti, vendar bi jih bilo 74 % zainteresiranih za to, če bi bilo več programov, ki bi to spodbujali. V Evropski uniji je trenutno 96 milijonov mladih v starosti od 15 do 29 let. Če bi samo 1 % vseh mladih v tej starostni skupini želel sodelovati v čezmejnem projektu prostovoljnega dela, bi to še vedno pomenilo 64 000 mladih prostovoljcev na leto.

Ključni problemi, ki omejujejo čezmejno prostovoljno delo med državami članicami v EU

Kljub tako velikemu zanimanju močno primanjkuje možnosti za vseevropsko prostovoljno delo in samo nacionalni programi (ne glede na to ali jih organizira civilna družba ali javni organi) ne morejo izpolniti tega povpraševanja. Ker so različne nacionalne ureditve premalo združljive in razpoložljive informacije redke, je – če odmislimo omejene možnosti, ki jih ponuja EVS – pogosto laže najti kratko prostovoljno delo izven Evrope v okviru razvojne pomoči kot v neki drugi državi EU.

Obstoječi predpisi na področju, na katerega se nanaša predlog

Predlagano Priporočilo je del sklopa pobud na evropski ravni, ki naj bi okrepile mobilnost. Priporočili Evropskega parlamenta in Sveta iz 2001 in 2006[4] o prečni mobilnosti sta pomembna dokumenta, na katera se lahko sklicujemo, vendar se osredotočata predvsem na študente in učitelje ter veliko manj na prostovoljce. Obravnavata splošne zadeve, kot so priznavanje, ovire in pogoji za mobilnost, ne vsebujeta pa predlogov, prirejenih za posebne potrebe mladih prostovoljcev.

Evropski parlament je ugotovil, da obstaja problem zaradi nezdružljivosti nacionalnih sistemov prostovoljnega dela za mlade na evropski ravni in v proračunu 2008 predlagal nekaj pripravljalnih ukrepov za izboljšavo položaja s projektom Amicus. Aprila 2008 je Evropski parlament sprejel poročilo Vloga prispevka prostovoljstva h gospodarski in socialni koheziji[5], ki ga je pripravila poslanka Evropskega parlamenta Marian Harkin. Poročilo poziva države članice ter regionalne in lokalne organe, naj prepoznajo vrednost prostovoljstva za spodbujanje socialne in gospodarske kohezije, ter priporoča spodbujanje čezmejnih projektov prostovoljnega dela.

Pogoji za sprejem državljanov tretjih držav zaradi študija, izmenjav učencev, neplačanega usposabljanja ali prostovoljnega dela so določeni v Direktivi Sveta 2004/114/ES[6], ki predvideva možnost izdaje posebnih dovoljenj za bivanje za državljane tretjih držav, ki zaprosijo za sprejem na ozemlje države članice zaradi prostovoljnega dela.

Evropska prostovoljna služba (EVS) je od leta 1996 del mladinskih programov Unije in se nenehno razvija. Tako jo lahko jemljemo za primer, ko govorimo o čeznacionalnem prostovoljstvu. Vendar pa se mora EVS šele uveljaviti kot zaščitni znak, tako kot se je npr. program ERASMUS, njen obseg pa je in bo tudi ostal omejen.

Uvedba odprte metode usklajevanja v mladinsko politiko leta 2002 je veliko prispevala k ohranitvi mladinskega prostovoljnega dela v političnem programu ter leta 2004 pripeljala do sprejetja skupnih ciljev, leta 2007 pa do resolucije Sveta. Zaradi teh pobud se na prostovoljstvo vse bolj gleda kot na dragoceno priložnost za osebnostni razvoj in zaposljivost mladih in kot na učinkovit in konkreten način za „naložbe v mlade“ v starajoči se družbi.

Kljub tem pozitivnim rezultatom je čeznacionalna razsežnost mladinskega prostovoljnega dela še vedno omejena in vsekakor še obstajajo možnosti za izboljšanje.

Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije

Cilji tega priporočila so usklajeni s tistimi, na katerih temeljijo evropske dejavnosti v izobraževanju in usposabljanju, z načeli vseživljenjskega učenja ter cilji evropske strategije zaposlovanja. So tudi popolnoma skladni s strategijo EU za socialno vključenost in lahko okrepijo čut za evropsko državljanstvo. Pozitivne stranske učinke lahko pričakujemo tudi na področju zunanjih zadev, saj lahko boljša združljivost nacionalnih ureditev in obširnejša izmenjava informacij mlade Evropejce spodbudi k pogostejšemu opravljanju prostovoljnega dela v tretjih državah in omogoči več izmenjav s tretjimi državami. To bi okrepilo prepoznavnost EU kot globalnega dejavnika.

Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Februarja 2008 je potekalo posvetovanje evropskih krovnih mladinskih in prostovoljnih organizacij ter nacionalnih mladinskih in prostovoljnih organizacij. Na tem srečanju je postalo jasno, da civilna družba računa na Komisijo, da bo ukrepala, tako da bo olajšala in izboljšala položaj mladih prostovoljcev. Mladinske in prostovoljne organizacije podpirajo vseevropski pristop Komisije in pozdravljajo njen namen okrepiti mobilnost. Prav tako se strinjajo s problemi, ki jih je opredelila Komisija. Po tem srečanju so nekatere organizacije, ki so se ga udeležile, kot npr. Združenje organizacij prostovoljne službe (AVSO) in Evropski center prostovoljcev (CEV), poslale Komisiji pisne pripombe. Obe nevladni organizaciji sta odločno podprli priznanje pomembnosti prostovoljnega dela z instrumenti EU. Evropski mladinski forum podpira tudi predlog Komisije, naj se prostovoljnim dejavnostim mladih prizna dodana evropska vrednost. Vztrajali sta, da bi morala nova pobuda vključevati vse vrste nacionalnih ureditev in ne samo tiste, ki jih izvaja civilna družba v posameznih državah, ter zagotavljati okvir za pravice prostovoljcev. Predlagali so tudi, da bi se na potrebo po zagotavljanju kakovosti lahko odzvali z uvedbo orodja za samoocenjevanje.

Posvetovanja v državah članicah

Pri pripravi tega priporočila se je Komisija močno opirala na nacionalna poročila držav članic o mladinskem prostovoljnem delu v obdobju 2006/2007. Poročila kažejo, da je Evropska prostovoljna služba za mnoge države članice glavno (ali edino) orodje za vseevropsko prostovoljno delo. Države članice hvalijo EVS, vendar se zavedajo njenega omejenega dosega ter proračunskih in organizacijskih omejitev, saj je mladih veliko več, kot pa je priložnosti za prostovoljno delo, ki jih lahko zagotovi EVS. Posledica tega je, da je samo nekaj držav članic uvedlo učinkovite oblike čezmejnega prostovoljnega dela. Poleg tega je Komisija marca 2008 organizirala posvetovalno srečanje z visokimi predstavniki držav članic. Države članice so se strinjale glede pomena mobilnosti in zasnove združljivega delovanja, ki jo je predstavila Komisija. Aprila 2008 so o nekaterih začetnih zamislih razpravljali tudi z generalnimi direktorji za mladinska vprašanja držav članic. Države članice so bile precej zainteresirane za zamisel o uvedbi večje združljivosti nacionalnih ureditev za mladinsko prostovoljno delo in boljšo mobilnost mladih prostovoljcev. Prav tako so potrdile pomembnost obravnavanja družbenih in administrativnih ovir za prostovoljno delo mladih.

Same države članice so Komisiji poročale o številnih ovirah[7]. Te vključujejo zlasti:

– pomanjkanje vedenja, informacij, podpore in dostopnosti: poznavanje potreb prostovoljstva bi moralo biti globlje in širše, možnosti laže dosegljive, izmenjava informacij med zainteresiranimi pa boljša;

– socialno-ekonomske ovire: nepopolno zdravstveno zavarovanje ter možnost izgube nadomestila za primer brezposelnosti in drugih prejemkov socialne varnosti med prostovoljnim delom so pomembna zavora. Zlasti mladi z manj priložnostmi se srečujejo z dodatnimi problemi, če se vključijo v programe prostovoljnega dela, in potrebujejo posebne, ciljno usmerjene in njim prilagojene spodbujevalne ukrepe;

– nepriznavanje: ustrezna potrditev in priznanje obdobij prostovoljnega dela bi olajšala prehod iz izobraževanja v zaposlitev in motivirala mlade za večje vključevanje v te dejavnosti. Včasih lahko ne povsem pozitiven pogled na prostovoljno delo, ki je posledica tega, da nekateri možni delodajalci premalo cenijo prostovoljno delo v tujini, mlade odvrne od prijave za te dejavnosti.

Ocena učinka

Ocena učinka poudarja dodano vrednost, ki bi jo imelo to priporočilo za spodbujanje mobilnosti mladih prostovoljcev v Evropi. Opredeljuje problem in temeljna načela za politične ukrepe na ravni EU. Obravnava smotre pobude glede na splošne in posebne cilje, analizira različne načine za zagotavljanje doseganja predlaganih ciljev ter predlaga najustreznejšo varianto in izbiro pravnega instrumenta.

Neukrepanje bi omogočalo nadaljevanje sedanjega nezadovoljivega stanja. Ovire za čeznacionalno mobilnost mladih prostovoljcev bi se ohranjale, pričakovanja zainteresiranih strani in mnogih mladih ljudi v Evropi pa ne bi bila izpolnjena.

Varianta, po kateri bi EVS razširili v splošno službo, bi imela to prednost, da bi vsakemu mlademu prebivalcu Evrope, ki si to želi, zagotovili možnost za kakovostno prostovoljno delo v Evropi, vendar pa ni uresničljiva iz praktičnih in finančnih razlogov, saj bi zahtevala ogromno organizacijsko in administrativno telo na ravni EU in bi potrebovala veliko večji proračun, kar ni skladno z razpoložljivimi finančnimi sredstvi niti proračunskim okvirom za obdobje 2007-2013. Druga pomembna pomanjkljivost je tveganje, da se zmanjša raznolikost programov, ki trenutno obstajajo v Evropi, kar je ena od glavnih značilnosti prostovoljskega sektorja in bi jo bilo treba ohranjati in ceniti.

Uskladitev nacionalnih sistemov na tem področju izključuje sama Pogodba.

Komisija meni, da je izboljšanje združljivosti obstoječih sistemov v državah članicah, ki so jih uvedli civilna družba ali javni organi, najboljša varianta. Priporočilo Sveta na podlagi člena 149(4) Pogodbe bi pomenilo močno politično sporočilo, obenem pa bi tako upoštevali načelo subsidiarnosti in raznovrstnost razmer v državah članicah. Po tej varianti bi Evropska prostovoljna služba ostala program, ki bi spodbujal čezmejno prostovoljno delo, ter delovala kot preizkusni laboratorij za kakovost, priznavanje in podpiranje izboljšav.

Dodana vrednost predloga

Cilj predlaganega priporočila ni nadomestitev nacionalnih sistemov. Nasprotno, načela in usmeritve, ki jih predlaga priporočilo, naj bi omogočila državam članicam, da z izmenjavo dobrih praks okrepijo svoje nacionalne sisteme in zagotovijo osnovo, na kateri bi lahko bolje razvijale dvostranske ali večstranske sporazume in partnerstva.

2. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

Povzetek predlaganih ukrepov

Predlagano priporočilo poziva države članice, naj izboljšajo združljivost nacionalnih ureditev mladinskega prostovoljnega dela, da bi prostovoljci iz posameznih držav laže sodelovali v programih prostovoljnega dela drugih držav.

Od držav članic se pričakuje, da bodo dosegle napredek na teh področjih: zbiranje podatkov o obstoječih programih na njihovem ozemlju; informiranje o obstoječih možnostih; širitev možnosti za čezmejno prostovoljno delo v različnih nacionalnih programih; zagotavljanje razumne ravni zagotavljanja kakovosti za mlade prostovoljce; zagotavljanje ustreznega priznavanja učnih izidov, doseženih s prostovoljnim delom, ter zagotavljanje namenske podpore za mladinske socialne pedagoge (ki jih običajno imenujemo mladinski delavci) ter mlade z manj priložnostmi.

Z nadaljnjim razvojem evropskega portala za mlade prostovoljce (kot dela obstoječega mladinskega portala) in z instrumenti, ki bodo podpirali priznavanje spretnosti in kompetenc, kot so evropsko ogrodje kvalifikacij, Europass in Youthpass, bo Komisija sodelovala tudi pri zagotavljanju boljše dostopnosti do možnosti za prostovoljno delo.

Pravna podlaga

Pravno podlago daje člen 149 Pogodbe.

Načelo subsidiarnosti

Predlog je skladen z načelom subsidiarnosti, saj države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev predloga, ki jih bo zaradi obsega in učinkov tega priporočila laže doseči na ravni Skupnosti. Izboljšanje čeznacionalne razsežnosti mladinskega prostovoljstva je težka naloga za katero koli nacionalno ureditev prostovoljnega dela. EU ima glede na svoje poznavanje problema in potreb, skupnih vsem državam članicam, najboljše možnosti, da pripravi niz priporočil za boljšo združljivost delovanja nacionalnih sistemov.

Načelo sorazmernosti

Predlog je skladen z načelom sorazmernosti, ker ne nadomešča in ne opredeljuje nacionalnih ureditev prostovoljnega dela. Prav tako teh ureditev ne usklajuje, izvajanje priporočila pa prepušča državam članicam. Spoštuje tudi raznolikost oblik mladinskega prostovoljnega dela v Evropi.

Izbira instrumentov

Priporočilo Sveta

3. PRORAčUNSKE POSLEDICE

Predlog ne vpliva na proračun Skupnosti.

Predlog za

PRIPOROČILO SVETA

o mobilnosti mladih prostovoljcev po Evropi

SVET EVROPSKE UNIJE JE -

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 149(4) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[8],

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Prostovoljne dejavnosti so priložnost za vsestransko neformalno učenje, ki izboljšuje poklicne spretnosti in kompetence mladih, prispeva k njihovi zaposljivosti in občutku solidarnosti, razvija socialne spretnosti in olajšuje vključevanje v družbo ter krepi aktivno državljanstvo.

(2) Čeznacionalna mobilnost v Evropi prinaša vsem velike koristi in je bistveno orodje za spodbujanje izobraževanja, zaposlovanja ter regionalne in socialne kohezije. Pripomore tudi k boljšemu vzajemnemu razumevanju in dejavnemu družbenemu udejstvovanju. To velja zlasti za mlade na trgu dela, kjer se vse bolj cenita prilagodljivost in prožnost.

(3) Priporočilo 2001/613/ES Evropskega parlamenta in Sveta o mobilnosti v Skupnosti za študente, udeležence usposabljanja, prostovoljce, učitelje in vodje usposabljanja[9] in Priporočilo 2006/961/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o transnacionalni mobilnosti v Skupnosti zaradi izobraževanja in usposabljanja: Evropska listina kakovosti za mobilnost[10] se nanašata tudi na prostovoljce.

(4) Mobilnost mladih prostovoljcev je del pravice do prostega gibanja posameznikov, ki jo varuje člen 18 Pogodbe ES.

(5) Lokalne skupnosti, ki gostijo mlade prostovoljce, imajo veliko korist od njihove dejavnosti, ki lahko poteka na celi vrsti področij, kot so spodbujanje socialnega vključevanja, ohranjanje kulturne dediščine, krepitev medgeneracijske solidarnosti in varstvo okolja, ter obenem bogati kulturno raznolikost skupnosti gostiteljic.

(6) Evropski parlament je aprila 2008 sprejel poročilo „Vloga prispevka prostovoljstva h gospodarski in socialni koheziji“[11], ki poziva države članice ter regionalne in lokalne organe, naj prepoznajo vrednost prostovoljstva za spodbujanje socialne in ekonomske kohezije, ter priporoča pospeševanje čezmejnih projektov prostovoljnega dela.

(7) V Evropi obstaja veliko različnih prostovoljnih dejavnosti, ki jih organizira civilna družba ali javni organi in ki bi jih bilo treba ohraniti, razvijati naprej ter doseči njihovo združljivost.

(8) Uredba Sveta (EGS) št. 1408/71 z dne 14. junija 1971 o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti[12], ter povezane določbe vključujejo samo tiste prostovoljce, ki so zavarovani po nacionalni zakonodaji o zdravstvenem varstvu, zato lahko zadeve v zvezi s socialno varnostjo včasih zavirajo vključevanje v prostovoljne dejavnosti v drugi državi članici.

(9) Priporočilo št. 2001/613/ES poziva države članice, naj v skladu z zakonodajo Skupnosti in v okviru svoje nacionalne zakonodaje sprejmejo ukrepe, ki jih štejejo za ustrezne, tako da prostovoljci in njihove družine zaradi mobilnosti ne bodo trpeli diskriminacije v zvezi s socialnim varstvom, na primer zdravstvenim varstvom in socialnim skrbstvom.

(10) Resolucija Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o skupnih ciljih za prostovoljne dejavnosti mladih z dne 15. novembra 2004 ter Resolucija Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o uresničevanju skupnih ciljev na področju prostovoljnih dejavnosti mladih z dne 19. novembra 2007 določata skupne cilje za prostovoljne dejavnosti mladih ter predlagata izmenjavo dobrih praks in vzajemno učenje zaradi njunega boljšega izvajanja ter pozivata države članice k razmisleku o praktičnih načinih merjenja napredka. Poleg tega druga resolucija poziva Komisijo, naj pripravi dodatne predloge za spodbujanje in priznavanje prostovoljnih dejavnosti mladih.

(11) Prostovoljne dejavnosti so prednostna naloga odprte metode usklajevanja na področju mladine, v okviru katere je že bilo odkritih veliko primerov dobre prakse. V okviru tega je Evropska prostovoljna služba (EVS), od leta 1996 ena od akcij programa EU Mladi, omogočila mladim vključitev v prostovoljno službo na številnih področjih. Sedanji program Mladi v akciji je še okrepil omenjeno akcijo.

(12) Direktiva Sveta 2004/114/ES z dne 13. decembra 2004 o pogojih za sprejem državljanov tretjih držav zaradi študija, izmenjav učencev, neplačanega usposabljanja ali prostovoljnega dela[13] predvideva možnost izdaje posebnih dovoljenj za bivanje za državljane tretjih držav, ki zaprosijo za sprejem na ozemlje države članice zaradi prostovoljnega dela.

(13) Kljub tem prizadevanjem še vedno obstajajo ovire za čezmejno mobilnost mladih prostovoljcev po Evropi, zato je cilj tega priporočila predvsem zagotoviti okvir za krepitev sodelovanja držav članic brez vplivanja na raznolikost njihovih nacionalnih ureditev.

(14) V tem priporočilu je treba čezmejne prostovoljne dejavnosti opredeliti kot prostovoljno angažiranje, v okviru katerega mladi prostovoljci sodelujejo v neplačani nepridobitni dejavnosti, ki prinaša splošno korist, v državi, v kateri nimajo stalnega bivališča. Značilnosti take dejavnosti so, da je odprta za vse mlade do 30. leta starosti, ki se vanjo vključujejo prostovoljno in za omejeno obdobje, ima jasne cilje, strukturo in okvir ter je neplačana, vendar se udeležencem izplača žepnina in krijejo stroški.

(15) Posebno pozornost je treba posvečati mladim z manj priložnostmi, saj je prostovoljno delo zlasti dragocena možnost za mobilnost teh mladih, ki bi sicer imeli manj ali pa sploh nobene koristi od programov mobilnosti. Ti mladi imajo posebne potrebe glede usposabljanja in mentorstva, ki jih je treba upoštevati. V tem okviru je tudi zelo koristna podpora za usposabljanje in mobilnost mladinskih socialnih pedagogov ter mladinskih voditeljev.

(16) Boljša združljivost nacionalnih ureditev in izmenjava informacij bi lahko spodbujali vse mlade Evropejce ne glede na njihovo narodnost k večjemu vključevanju v prostovoljno delo v tretjih državah.

(17) Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev tega priporočila, ampak jih bo zaradi obsega in učinkov tega priporočila laže doseči na ravni Skupnosti, lahko Skupnost skladno z načelom subsidiarnosti, določenim v členu 5 Pogodbe, sprejme ukrepe za spodbujanje mobilnosti mladih prostovoljcev z združljivim delovanjem nacionalnih ureditev. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena to priporočilo ne prekoračuje okvirov, ki so potrebni za doseganje teh ciljev −

PRIPOROČA DRŽAVAM ČLANICAM, DA:

A spodbujajo mobilnost mladih prostovoljcev po Evropi s krepitvijo združljivosti nacionalnih ureditev za prostovoljno delo, ki jih lahko organizira civilna družba ali javni organi, tako da bi vsi mladi imeli priložnost za prostovoljno delo v Evropi, če si to želijo.

B Za doseganje tega naj razvijajo naslednje usmeritve:

(1) višanje ravni poznavanja programov prostovoljnega dela na svojih ozemljih in pošiljanje teh informacij Evropski komisiji, da jih razpošlje naprej;

(2) zagotavljanje lahke dostopnosti informacij o možnostih za prostovoljno delo v tujini za mlade, mladinske socialne pedagoge in mladinske voditelje;

(3) pošiljanje informacij o pravicah in možnostih, ki jih na evropski in nacionalni ravni zagotavljajo obstoječe določbe o čeznacionalnem prostovoljstvu, vsem zainteresiranim (javnim organom, organizacijam civilne družbe, bodočim delodajalcem in mladim vključno z državljani tretjih držav, ki zakonito prebivajo v EU);

(4) izmenjava informacij o možnostih za prostovoljno delo z drugimi državami članicami in čim večja poenostavitev prijavnega procesa, da bi imeli mladi prostovoljci iz posameznih držav članic lažji dostop in bi se laže prijavili v nacionalne programe drugih držav članic;

(5) razvijanje priložnosti za vseevropsko prostovoljno delo po načelu prožnega pristopa; razvijanje podpore za gostiteljske zmogljivosti za udeležence v vseevropskem prostovoljnem delu v neki državi, kadar koli je to potrebno; ustanavljanje točk za stik za mlade evropske prostovoljce po načelu „vse na enem mestu“ v povezavi z nacionalnimi agencijami za program Mladi v akciji, če je to primerno, ter spodbujanje uporabe obstoječih evropskih mehanizmov, ki lahko pripomorejo k mobilnosti, kot so izkaznice mobilnosti;

(6) zmanjševanje jezikovnih ovir za čezmejno mobilnost mladih prostovoljcev tako, da se jih spodbuja k učenju jezikov;

(7) priprava temeljnih standardov kakovosti zaradi pospeševanja razumne ravni zagotavljanja kakovosti, da bi pomirili in zaščitili prostovoljce, ki gredo v tujino, ter utrdili zaupanje v čezmejne programe in spodbujali sodelovanje v njih; standardi se lahko nanašajo na raven usposabljanja prostovoljcev in delavcev, pripravo dejavnosti, mentorstvo, sledenje in spremljanje;

(8) pošiljanje informacij o standardih kakovosti organizacijam, ki pošiljajo in sprejemajo prostovoljce, in prostovoljcem ter zagotavljanje upoštevanja teh standardov v organizacijah;

(9) proučitev možnosti za dodatne storitve socialnega varstva, da bi v celoti izkoristili vse možnosti skladno z zakonodajo EU in nacionalnimi zakonodajami, ter zlasti preverjanje vseh ostalih položajev, v katerih prostovoljci niso ustrezno zavarovani;

(10) sprejetje ukrepov za zagotavljanje ustreznega priznavanja učnih izidov mladih prostovoljcev v okviru nacionalnih ogrodjih kvalifikacij in v skladu z določbami Skupnosti, kadar obstajajo;

(11) spodbujanje uporabe instrumentov na ravni EU, ki lahko olajšajo čezmejno prostovoljno delo, s tem da zagotovijo preglednost kvalifikacij, kot na primer Europass, in ustrezno priznavajo spretnosti in kompetence, pridobljene s prostovoljnim delom, po možnosti na primerljivem in overjenem obrazcu po vzorcu dokumenta Youthpass ali na enakovrednem obrazcu;

(12) krepitev vseevropske mobilnosti mladinskih socialnih pedagogov in mladinskih voditeljev, aktivnih v čezmejnem prostovoljstvu;

(13) razvijanje informiranja mladinskih socialnih pedagogov in mladinskih delavcev v organizacijah, lokalnih organih in organizacijah civilne družbe o vseevropskem prostovoljnem delu mladih ter njihovo usposabljanje;

(14) posvečanje posebne pozornosti mladim z manj priložnostmi in zagotavljanje njim prirejenih načinov zaradi izboljšanja dostopnosti prostovoljnih dejavnosti in zlasti vseevropskih vrst prostovoljnega dela zanje ter upoštevanje njihovih posebnih potreb po usposabljanju in podpori;

PODPIRA NAMERO KOMISIJE, DA BO:

(1) državam članicam nudila podporo pri prej omenjenih nalogah in pri tem uporabljala okvir EU za sodelovanje na področju mladine, zlasti odprto metodo usklajevanja ter program Mladi v akciji;

(2) v povezavi z državami članicami spodbujala in organizirala sistematično izmenjavo informacij in izkušenj v zvezi z združljivostjo nacionalnih programov prostovoljnega dela, ki ga organizirajo civilna družba ali javni organi;

(3) razvijala evropski portal za mlade prostovoljce o prostovoljnem delu, ki bo temeljil na nacionalnih portalih za mlade prostovoljce, zbirkah podatkov ali posebnih spletnih straneh;

(4) po štirih letih od sprejetja tega priporočila poročala Svetu, da se ugotovi, ali so predlagani ukrepi učinkoviti in ali je potrebno nadaljnje ukrepanje.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

[1] Sklep št. 1719/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. novembra 2006 o uvedbi programa Mladi v akciji za obdobje 2007–2013, UL L 327 z dne 24.11.2006, str. 30.

[2] Anketa AVSO in Youthnetworks; NoBorders Foundation, Nizozemska, 28. februar 2008; http://www.avso.org/.

[3] „Pogled v ozadje številk – glavni rezultati raziskave Eurobarometer 2007 o mladini“, Urad za javne objave Evropskih skupnosti. Luksemburg 2007, ISBN 978-92-79-05540-9, http://ec.europa.eu/public_opinion/index_en.htm.

[4] Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. julija 2001 o mobilnosti v Skupnosti za študente, udeležence usposabljanja, prostovoljce, učitelje in vodje usposabljanja, UL L 215/30 z dne 9.8.2001, str. 30, in Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. julija 2006 o transnacionalni mobilnosti v Skupnosti zaradi izobraževanja in usposabljanja: Evropska listina kakovosti za mobilnost, UL L 394 z dne 30.12.2006, str. 5.

[5] REGI/6/50546, 2007/2149, 21. april 2008.

[6] Direktiva Sveta 2004/114/ES z dne 13. decembra 2004 o pogojih za sprejem državljanov tretjih držav za namene študija, izmenjav učencev, neplačanega usposabljanja ali prostovoljnega dela, UL L 375, 23.12.2004, str. 12.

[7] Delovni dokument služb Komisije „Analiza nacionalnih poročil držav članic Evropske unije o uresničevanju skupnih ciljev za prostovoljne dejavnosti mladih“, SEC(2007)1084 z dne 5.9.2007.

[8] UL C , , str.

[9] UL L 215, 9.8.2001, str. 30.

[10] UL L 394, 30.12.2006, str. 5.

[11] REGI/6/50546, 2007/2149, 21. april 2008.

[12] UL L 149, 05.07.1971, str. 2.

[13] UL L 375, 23.12.2004, str. 12.