GLOSAR

Cilj : Jasno določeni izložki, rezultati in vplivi, ki naj bi jih "intervencija" dosegla.

CMEF : Skupni okvir spremljanja in vrednotenja.

Dejavnost : Projekt, pogodba ali druga aktivnost, ki se financira v okviru "ukrepa".

Deljeno upravljanje : Metoda izvrševanja proračuna EU, pri kateri Komisija naloge izvrševanja prenese na države članice, vendar ohrani končno odgovornost.

Dobro finančno poslovodenje : Upravljanje proračuna EU v skladu z načeli gospodarnosti, učinkovitosti in uspešnosti.

Izložki : Kar se proizvede s sredstvi, dodeljenimi za "intervencijo".

(Javna) intervencija : Aktivnost, kot je "dejavnost", "ukrep", program ali projekt, ki jo izvaja ali financira javni organ.

Kazalnik : Merljiv nadomestek za cilj, s katerim se pridobijo koristne informacije za oceno, v kolikšni meri je bil cilj dosežen.

Mrtve izgube : Stanje, v katerem bi bila subvencionirana dejavnost deloma ali v celoti izvedena brez nepovratnih sredstev.

Organ za upravljanje : Nacionalno ali regionalno telo, ki ga država članica imenuje za upravljanje programa razvoja podeželja.

Os : Razvoj podeželja v programskem obdobju 2007–2013 se izvaja v okviru treh tematskih osi, ki predstavljajo skladne svežnje ukrepov za razvoj podeželja, in ene horizontalne osi za pristop Leader (os Leader).

Program razvoja podeželja : Programski dokument za načrtovanje in izvajanje politike EU za razvoj podeželja, ki ga pripravi država članica. Program razvoja podeželja se lahko pripravi na regionalni ali na nacionalni ravni, odobri pa ga Komisija.

Rezultati : Neposredni učinki ali spremembe, ki nastanejo zaradi "intervencije".

Spremljanje : Redno preučevanje sredstev, izložkov in rezultatov "intervencij".

Strateške smernice Skupnosti : Sklep Sveta, ki določa prednostne naloge Evropske unije na področju razvoja podeželja.

Učinkovitost : Doseganje najboljšega razmerja med uspešnostjo in stroški.

Ukrep : Shema pomoči za izvajanje politike. Ukrep določa pravila za "dejavnosti", ki se lahko financirajo.

Ukrepi za diverzifikacijo : Trije ukrepi programov razvoja podeželja, namenjeni diverzifikaciji podeželskega gospodarstva, so: "diverzifikacija v nekmetijske dejavnosti", "podpora za ustanavljanje in razvoj mikropodjetij" in "spodbujanje turističnih dejavnosti".

Uspešnost : Doseganje zastavljenih ciljev.

Vplivi : Dolgoročnejši socialnoekonomski in okoljski učinki.

Vrednotenje : Periodično zbiranje in analiza dokazov z namenom oblikovanja zaključkov o uspešnosti in učinkovitosti "intervencij". Zajema lahko preučevanje relevantnosti, skladnosti in evropske dodane vrednosti določene politike.

POVZETEK

I. EU je za doseganje svojih ciljev razvoja podeželja v programskem obdobju 2007–2013 dodelila skoraj 100 milijard EUR. Pri tej reviziji je bilo preučeno, ali lahko Komisija in države članice dokažejo, da so bila proračunska sredstva EU, dodeljena za politiko razvoja podeželja, dobro porabljena. Ključni element za to je sistem spremljanja in vrednotenja.

II. Sistem spremljanja in vrednotenja bi moral zagotoviti informacije o tem, kje je poraba uspešna in učinkovita in kje ne. Te informacije so potrebne zaradi odgovornosti, saj je treba Evropski parlament, Svet in javnost seznaniti z dosežki proračunskih sredstev EU, prav tako pa je treba dokazati, da so bila porabljena učinkovito in uspešno v skladu z načeli dobrega finančnega poslovodenja. Spremljanje in vrednotenje omogoča tudi ugotavljanje slabosti in vnašanje sprememb v času sedemletnega programskega obdobja in tudi pri načrtovanju zasnove politik, zakonodaje in programov porabe v prihodnosti.

III. Sodišče je v svojih prejšnjih poročilih večkrat poudarilo resne slabosti glede razpoložljivosti in kakovosti informacij o spremljanju in vrednotenju v zvezi s porabo za razvoj podeželja. To poročilo povzema in nadgrajuje prejšnje ugotovitve.

IV. Sodišče ugotavlja, da Komisija in države članice niso v zadostni meri prikazale, kaj je bilo doseženo v zvezi s cilji politike razvoja podeželja, zagotovila, da so bila proračunska sredstva EU dobro porabljena, pa so nezadostna.

V. Natančneje je Sodišče ugotovilo, da:

(a) cilji, določeni za odhodke za razvoj podeželja, niso bili dovolj jasni;

(b) informacij in poročanja o doseženih rezultatih je bilo premalo, da bi pokazali, v kolikšni meri so bili doseženi zastavljeni cilji in da so bila proračunska sredstva EU porabljena uspešno in učinkovito;

(c) razpoložljive informacije o spremljanju in vrednotenju niso bile dovolj uporabljene za izboljšanje učinkovitosti in uspešnosti odhodkov za razvoj podeželja.

VI. Izboljšanje spremljanja in vrednotenja v preostanku tekočega programskega obdobja, za katero se bodo odhodki zaključili leta 2015, je mogoče in potrebno. Prihodnje programsko obdobje 2014–2020 je tudi priložnost, da se Komisija in države članice pri oblikovanju zasnove ukrepov in odločitvah o programskem načrtovanju, in nato pri izbiri dejavnosti in projektov za financiranje, bolj osredotočijo na uspešnost in učinkovitost odhodkov.

VII. Sodišče zato priporoča:

(a) države članice in Komisija bi morale izkoristiti spremljanje in vrednotenje, da bi se v preostanku tekočega programskega obdobja bolj osredotočale na doseganje rezultatov;

(b) države članice in Komisija bi morale ukrepati takoj, da bi zagotovile, da je z naknadnimi vrednotenji programskega obdobja 2007–2013 v letu 2015 mogoče pridobiti kakovostne in primerljive informacije;

(c) Komisija bi morala za programsko obdobje 2014–2020 izboljšati zasnovo CMEF, da bi zagotavljal pravočasne relevantne, zanesljive in primerljive informacije, zlasti o uspešnosti in učinkovitosti ukrepov pri doseganju rezultatov;

(d) države članice in Komisija bi morale zagotoviti, da bodo programi razvoja podeželja za obdobje 2014–2020 s specifičnimi, merljivimi cilji in načrti spremljanja in vrednotenja učinkovitosti in uspešnosti programov zagotavljali boljšo podlago za dobro finančno poslovodenje;

(e) države članice bi morale uspešnost in učinkovitost zasnovati v sisteme za izvajanje programov razvoja podeželja za obdobje 2014-2020, tako da bi se informacije, ki se zberejo pri prijavi, izboru in plačilnih postopkih, ponovno uporabile za spremljanje in vrednotenje;

(f) države članice in Komisija bi morale izboljšati svoje poročanje o rezultatih, doseženih s proračunskimi sredstvi EU, da bi tako okrepile odgovornost. To bi moralo zajemati bolj sistematično nadaljnje ukrepanje v zvezi z ugotovitvami vrednotenja.

UVOD

1. EU je za izpolnitev ciljev na področju razvoja podeželja v programskem obdobju 2007–2013 dodelila skoraj 100 milijard EUR, države članice pa so za sofinanciranje programov razvoja podeželja namenile še 58 milijard EUR lastnih sredstev.

2. Evropski svet je poudaril, da mora biti vsak euro iz proračuna EU porabljen pravilno in tudi dobro. Kljub temu pa so revizije Sodišča že večkrat pokazale, da zasnova in izvajanje ključnih ukrepov za razvoj podeželja ne zagotavljata v zadostni meri, da so ukrepi ciljno usmerjeni k najbolj učinkovitemu doseganju ciljev politike. To pomeni, da se ni mogoče zanesti, da bodo sistemi za izvrševanje proračuna zagotovili uspešnost in učinkovitost odhodkov. Zato je toliko bolj pomembno, da lahko države članice in Komisija dokažejo, kakšne rezultate so dosegle v zvezi s cilji politike razvoja podeželja.

3. Ključni element pri zagotavljanju, da so proračunska sredstva EU dobro porabljena, je spremljanje in vrednotenje. Spremljanje je redno preučevanje odhodkov, izložkov in rezultatov, ki zagotavlja ažurne informacije o tem, ali programi napredujejo po načrtih. Vrednotenje je periodično zbiranje in analiza dokazov, vključno z informacijami, pridobljenimi za spremljanje, z namenom oblikovanja zaključkov o uspešnosti in učinkovitosti programa ali politike. Na podlagi informacij o spremljanju in vrednotenju, ki kažejo, kje poraba ni uspešna ali učinkovita, se lahko vnesejo spremembe v sedemletno programsko obdobje ali v zasnovo zakonodaje in programov v prihodnosti.

4. Te informacije so potrebne tudi zaradi odgovornosti, saj je treba Evropski parlament, Svet in javnost seznaniti z dosežki proračunskih sredstev EU, prav tako pa je treba prikazati, da so bila dobro porabljena.

5. Kljub temu je Sodišče že večkrat ugotovilo resne slabosti pri razpoložljivosti in kakovosti informacij o spremljanju in vrednotenju na področju razvoja podeželja. Tabela 1prikazuje povzetek nedavnih ugotovitev Sodišča o omenjenih slabostih.

TABELA 1

UGOTOVITVE O SPREMLJANJU IN VREDNOTENJU POLITIKE RAZVOJA PODEŽELJA IZ LETNIH IN POSEBNIH POROČIL SODIŠČA

Posebno poročilo št. 5/2010 Izvajanje pristopa Leader pri razvoju podeželja | Sredstva iz proračuna EU za Leader+ so znašala več kot 2 milijardi EUR, za programsko obdobje 2007–2013 pa je predvidenih več kot 5 milijard EUR. Komisija še ni pokazala uspešnosti ali učinkovitosti odhodkov. |

Posebno poročilo št. 7/2011 Ali je podpora za kmetijskookoljske ukrepe dobro pripravljena in upravljana? | Cilji so bili premalo natančni, da bi bili uporabni za oceno tega, v kolikšni meri so bili doseženi. Skupni okvir spremljanja in vrednotenja pomeni napredek, vendar daje malo informacij o doseženih koristih za okolje (v programu predvidenih 22 milijard EUR). |

Posebno poročilo št. 8/2012 Usmerjanje pomoči za posodabljanje kmetijskih gospodarstev | Skupni okvir spremljanja in vrednotenja ne daje ustreznih podatkov, ki bi jih bilo mogoče uporabiti za spremljanje rezultatov, doseženih s porabljenimi sredstvi. Opredeljeni kazalniki ne omogočajo spremljanja napredka pri izpolnjevanju prednostnih nalog EU, podatki niso zanesljivi in ne omogočajo primerjave med državami članicami (in/ali regijami) (v programu predvidenih 11 milijard EUR). |

Posebno poročilo št. 1/2013 Ali je podpora EU živilskopredelovalni industriji uspešno in učinkovito dodala vrednost kmetijskim proizvodom? | Komisija in države članice nimajo zadostne osnove za oceno uspešnosti 9 milijard EUR, dodeljenih ukrepu, pri programskem načrtovanju za obdobje 2014–2020. |

Posebno poročilo št. 6/2013 Ali so države članice in Komisija z ukrepi za diverzifikacijo podeželskega gospodarstva dosegle stroškovno učinkovitost? | Ukrepi se niso dovolj uspešno spremljali in vrednotili, zato obstaja resnično tveganje, da rezultati sredstev, dodeljenih projektom, ne bodo znani. Ustvarjanje delovnih mest, ki je strateška prednostna naloga EU, ni bilo dobro usmerjano, poleg tega ni bilo aktivnega upravljanja, kadar je bilo očitno, da cilji, ki so bili določeni, ne bodo doseženi (v programu predvidenih 5 milijard EUR). |

Letno poročilo za leto 2011, poglavje 10 | Generalni direktorati Komisije niso določili ciljev za operativne dejavnosti v zvezi z gospodarnostjo (strošek vložkov) ali učinkovitostjo ali poročali o njih. Opisi dosežkov politik vsebujejo le omejene informacije o rezultatih in učinkih, saj se bolj osredotočajo na vložke in izložke. Poročanje o doseženi smotrnosti poslovanja je temeljilo na nepopolnih podatkih. |

6. Z začetkom novega programskega obdobja imajo Komisija in države članice priložnost, da obravnavajo navedene slabosti in vzpostavijo sisteme, ki bodo zagotavljali zanesljive in pravočasne informacije o rezultatih odhodkov v obdobju 2014–2020. Sodišče zato pri tej reviziji povzema in nadgrajuje svoje predhodne ugotovitve, da bi oblikovalo praktična priporočila, ki lahko pripomorejo k izboljšanju dobrega finančnega poslovodenja politike razvoja podeželja v obdobju 2014–2020.

Politika razvoja podeželja in skupni okvir spremljanja in vrednotenja (CMEF)

7. Politika razvoja podeželja EU v obdobju 2007–2013 je razdeljena v tri "tematske osi". Vsaka os je sestavljena iz več ukrepov, ki so oblikovani za doseganje ciljev politike (ti so prikazani v nadaljevanju tega poročila v tabeli 2). Četrta os, imenovana Leader, je namenjena doseganju istih ciljev z lokalnimi razvojnimi strategijami, ki jih vodijo skupnosti.

8. EU je "prednostne naloge za razvoj podeželja" opredelila v strateških smernicah Skupnosti (Sklep Sveta 2006/144/EC [1]), ki to politiko umeščajo v okvir širših ciljev EU, predvsem ciljev trajnostnega razvoja iz Göteborga in lizbonske strategije za rast in delovna mesta. V skladu s tem sklepom je na primer "glavna prednostna naloga" sredstev za os 3 ustvarjanje zaposlitvenih možnosti in pogojev za rast.

9. Države članice pripravijo programe razvoja podeželja na nacionalni ali regionalni ravni. Potem ko jih odobri Komisija, jih države članice izvajajo v okviru ureditev "deljenega upravljanja".

10. Uredba EU za razvoj podeželja je uvedla skupni okvir spremljanja in vrednotenja (CMEF) za obdobje 2007–2013 [2]. To je bil nov sistem, uveden leta 2007, s skupnimi kazalniki, ki naj bi napredek pri ciljih za razvoj podeželja prikazali tako, da bi bilo mogoče primerjati posamezne programe razvoja podeželja ter združevati podatke. CMEF zahteva tudi, da se za vsak program razvoja podeželja izvedejo predhodno vrednotenje, vmesno vrednotenje leta 2010 in naknadno vrednotenje leta 2015, ki jih morajo opraviti neodvisni izvajalci vrednotenja.

11. Uredba Komisije [3] določa podrobnejše zahteve in seznam skupnih temeljnih kazalnikov ter kazalnikov izložkov, rezultatov in vpliva. Opredelitve kazalnikov, skupna vprašanja za vrednotenje in metodološke smernice so navedene v nezavezujočem "Priročniku o okviru skupnega spremljanja in vrednotenja", ki ga je objavila Komisija [4].

12. Države članice so bile odgovorne, da v svojih programih razvoja podeželja določijo specifične, preverljive cilje s ciljnimi vrednostmi za skupne kazalnike. Ker skupni kazalniki ne morejo v celoti zajeti vseh učinkov posameznih programov razvoja podeželja, so morale države članice določiti še omejeno število dodatnih kazalnikov. Države članice so odgovorne tudi za vzpostavitev sistemov za zbiranje podatkov in za organizacijo vrednotenja. Na podlagi informacij o spremljanju in vrednotenju pripravijo letna poročila o napredku, ki morajo prikazovati napredek programa glede na zastavljene cilje. Organi za upravljanje in nadzorni odbori držav članic morajo informacije o spremljanju in vrednotenju uporabiti za izboljšanje kakovosti programov in njihovega izvajanja.

13. CMEF usklajuje Komisija. Uslužbenci Komisije pregledajo letna poročila o napredku in združijo podatke o spremljanju. Kot opazovalci lahko sodelujejo v nadzornih odborih držav članic in se vsako leto sestanejo z organi za upravljanje, da za vsak program razvoja podeželja preučijo glavne rezultate preteklega leta. Komisija najame zunanje izvajalce vrednotenja, da pripravijo sinteze vmesnih in naknadnih vrednotenj, in objavi zadevna poročila. Komisija mora prav tako pripraviti več poročil o izvajanju in dosežkih politike razvoja podeželja (glej odstavek 51).

14. Spremljanje in vrednotenje ni brez stroškov. V državah članicah EU sofinancira "tehnično pomoč", ki lahko vključuje stroške, nastale pri zbiranju in obdelavi podatkov o spremljanju (zaposleni, računalniški sistemi itd.), in odhodke za študije in vrednotenje. Za tehnično pomoč, ki zajema tudi druge tehnične dejavnosti, kot je pregled pravilnosti odhodkov, sta bila v obdobju 2007–2013 dodeljena slaba 2 % proračunskih sredstev za programe razvoja podeželja (1,9 milijarde EUR). Dodatni neposredni stroški Komisije zajemajo pripravo sintez naknadnih in vmesnih vrednotenj programov razvoja podeželja držav članic in tekoče stroške službe za pomoč uporabnikom pri vrednotenju in strokovnega odbora za vrednotenje [5].

OBSEG REVIZIJE IN REVIZIJSKI PRISTOP

15. Sodišče je preučilo, ali lahko Komisija in države članice dokažejo, da so bila proračunska sredstva EU, dodeljena za politiko razvoja podeželja, dobro porabljena. Revizijsko delo je bilo oblikovano glede na tri podvprašanja:

(a) Ali obstajajo jasna določila o tem, kaj naj bi odhodki za razvoj podeželja dosegli?

(b) Ali so bile objavljene zanesljive informacije o tem, kaj je bilo z odhodki doseženo in kako učinkovito?

(c) Ali so bile informacije o spremljanju in vrednotenju uporabljene za izboljšanje uspešnosti in učinkovitosti odhodkov?

16. Revizija je obravnavala zlasti določitev ciljev in ciljnih vrednosti kazalnikov za programe razvoja podeželja v obdobju 2007–2013 ter poznejše pridobivanje informacij o spremljanju in vrednotenju, poročanje o njih ter njihovo uporabo. Osredotočala se je na ukrepe za razvoj podeželja, ki jih je Sodišče revidiralo od leta 2010. Ti skupaj predstavljajo 53 % vseh odhodkov za razvoj podeželja, načrtovanih za obdobje 2007–2013. Tabela 2 prikazuje kratek opis ukrepov, ki jih je Sodišče revidiralo od leta 2010, skupaj z zadevnimi cilji in kazalniki rezultatov.

TABELA 2

IZBRANI UKREPI PROGRAMOV RAZVOJA PODEŽELJA IN ZADEVNI KAZALNIKI REZULTATOV

Cilji osi | Izbrani ukrepi | Opis ukrepov | Skupni kazalniki rezultatov |

OS 1: izboljšanje konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva s podporo za prestrukturiranje, razvoj in inovacije | Posodabljanje kmetijskih gospodarstev Člen 20(b)(i) Uredbe (ES) št. 1698/2005 | Nepovratna sredstva za naložbe v kmetijsko mehanizacijo in opremo, kot so traktorji, stroji za spravilo, kmetijska poslopja, skladišča za gnojila, namakalne naprave itd. | Število gospodarstev, ki so uvedla nove proizvode in/ali tehnikePovečanje bruto dodane vrednosti v gospodarstvih, ki so prejela podporo |

Dodajanje vrednosti kmetijskim in gozdarskim proizvodom Člen 20(b)(iii) Uredbe (ES) št. 1698/2005 | Nepovratna sredstva za naložbe v živilskopredelovalno opremo, kot je oprema za proizvodnjo olivnega olja, mlekarne, pakiranje sadja in zelenjave, predelavo mesa itd. | Število gospodarstev, ki so uvedla nove proizvode in/ali tehnikePovečanje bruto dodane vrednosti v gospodarstvih, ki so prejela podporo |

OS 2: izboljšanje okolja in podeželja s podporo za upravljanje zemljišč | Kmetijsko okoljska plačila Člen 36(a)(iv) Uredbe (ES) št. 1698/2005 | Plačila kmetom ali drugim upravljavcem zemljišč, ki sprejmejo prostovoljno kmetijsko-okoljsko zavezo za obdobje od 5 do 7 let; plačila na hektar ali na glavo velike živine krijejo dodatne stroške ali izpad dohodka zaradi sprejete zaveze (npr. ekološko kmetovanje, zaščita vodnih virov, spodbujanje prostoživečih vrst itd.) | Območja, na katerih se uspešno upravlja z zemljišči, kar prispeva k: izboljšanju biotske raznovrstnosti,izboljšanju kakovosti vode,blaženju podnebnih sprememb,izboljšanju kakovosti prsti,preprečevanju marginalizacije in opuščanja zemljišč |

OS 3: izboljšanje kakovosti življenja na podeželskih območjih in spodbujanje diverzifikacije gospodarskih dejavnosti | Diverzifikacija v nekmetijske dejavnosti Člen 52(a)(i) Uredbe (ES) št. 1698/2005 | Nepovratna sredstva za naložbe članov kmetijskega gospodinjstva, ki izvedejo diverzifikacijo v nekmetijske dejavnosti, kot so prodajalne kmetijskih proizvodov, kmečki turizem in druga podjetja | Zvišanje nekmetijske bruto dodane vrednosti v podprtih dejavnostihBruto število ustvarjenih delovnih mest (razdelitev po spolu, starosti in delovnih mestih na kmetijah ali zunaj kmetij) |

Podpora za ustanavljanje in razvoj podjetij Člen 52(a)(ii) Uredbe (ES) št. 1698/2005 | Nepovratna sredstva za naložbe podeželskih mikropodjetij (manj kot 10 delavcev in manj kot 2 milijona EUR prometa) ali za ustanovitve novih mikropodjetij | Bruto število ustvarjenih delovnih mest (razdelitev po spolu, starosti in delovnih mestih na kmetijah ali zunaj kmetij)Zvišanje nekmetijske bruto dodane vrednosti v podprtih podjetjih |

Spodbujanje turističnih dejavnosti Člen 52(a)(iii) Uredbe (ES) št. 1698/2005 | Nepovratna sredstva za naložbe v turistične namestitvene zmogljivosti in storitve, malo turistično infrastrukturo (kot so pohodniške poti in postavljanje tabel na turističnih točkah) in trženje podeželskega turizma | Dodatno število turističnih obiskov (razdelitev na število nočitev in število dnevnih obiskovalcev)Bruto število ustvarjenih delovnih mest (razdelitev po starosti, spolu in delovnih mestih na kmetijah ali zunaj kmetij) |

OS 4 – LEADER: izvajanje lokalnih razvojnih strategij z namenom, da se dosežejo cilji v okviru ene ali več od treh drugih osi | Člen 63(a) Uredbe (ES) št. 1698/2005 | Podpora podeželskim skupnostim za izvajanje celostnih in inovativnih strategij, ki prispevajo k dolgoročnemu trajnostnemu razvoju lokalnih območij; Leader se izvaja po pristopu od spodaj navzgor, pristojnosti odločanja za oblikovanje in izvajanje lokalnih razvojnih strategij imajo lokalne akcijske skupine | Bruto število ustvarjenih delovnih mest (razdelitev po spolu, starosti in delovnih mestih na kmetijah ali zunaj kmetij)Število udeležencev, ki so uspešno končali usposabljanje |

17. Delo za to revizijo, ki je bilo opravljeno od januarja do aprila 2013, se osredotoča na 12 programov razvoja podeželja, ki so bili zajeti v prejšnje revizije Sodišča [6]. Ti skupaj predstavljajo nekaj več kot 50 % vseh odhodkov za razvoj podeželja, načrtovanih za obdobje 2007–2013. V diagramu so prikazani programi razvoja podeželja, zajeti v to revizijo, in njihov delež skupnih proračunskih sredstev, dodeljenih za razvoj podeželja v programskem obdobju 2007–2013.

18. Zadevne države članice in Komisija so predložile informacije o ukrepih, izvedenih po prejšnjih revizijah Sodišča. Sodišče je preučilo tudi najnovejše informacije o spremljanju in vrednotenju, ki so bile objavljene v zvezi z izbranimi ukrepi. V večini primerov so bila to letna poročila o napredku za leto 2011, ki so bila zaključena v drugi polovici leta 2012. Sodišče je pregledalo, kako Komisija upravlja CMEF, kako poroča o izvajanju politike in dosežkih, kako izvaja nadzorne dejavnosti v zvezi z izbranimi ukrepi in izbranimi programi razvoja podeželja ter kako informacije o spremljanju in vrednotenju uporablja pri odobravanju sprememb v programih razvoja podeželja.

DIAGRAM

IZBRANI PROGRAMI RAZVOJA PODEŽELJA: DODELJENA PRORAČUNSKA SREDSTVA KOT ODSTOTNI DELEŽ SKUPNEGA PRORAČUNA (2007–2013)

+++++ TIFF +++++

Vir: Generalni direktorat za kmetijstvo in razvoj podeželja.

OPAŽANJA

ALI OBSTAJAJO JASNA DOLOČILA O TEM, KAJ NAJ BI ODHODKI ZA RAZVOJ PODEŽELJA DOSEGLI?

19. V ciljih je določeno, kaj naj bi politika in programi dosegli, kar omogoča sprejemanje odločitev glede dodelitve proračunskih sredstev ter zasnovo in izvajanje ukrepov v primernem ravnovesju med pričakovanimi rezultati in stroški. Cilji so tudi referenčna točka, s katero se lahko primerjajo doseženi rezultati. Tako je mogoče ugotoviti, kdaj so dosežki premajhni, sprejeti popravljalne ukrepe ter izboljšati učinkovitost in uspešnost. Cilji prav tako zagotavljajo osnovo za oceno smotrnosti poslovanja in dokazovanje odgovornosti, saj morajo upravljavci sredstev EU prevzeti odgovornost za uspešno in učinkovito porabo proračunskih sredstev EU. Iz teh razlogov morajo biti cilji specifični, merljivi, dosegljivi, relevantni in časovno opredeljeni (SMART), kot je določeno v finančni uredbi EU [7].

20. Cilji bi morali zlasti opisati stanje v prihodnosti – spremembo ali izid, ki naj bi ga politika ali program dosegla. Ubesedeni morajo biti tako, da je mogoče preveriti, ali so bili doseženi. Biti morajo tudi količinsko opredeljeni ali opremljeni z relevantnimi kazalniki s ciljnimi vrednostmi, da dajejo osnovo za zagotavljanje stroškovne učinkovitosti programov in upravljanje ukrepov (izbor dejavnosti za financiranje), ki zagotavlja učinkovito doseganje ciljev.

21. Sodišče je pri vseh svojih revizijah smotrnosti poslovanja na področju razvoja podeželja ocenjevalo, ali so bili cilji, določeni v zakonodaji in programih razvoja podeželja, specifični in merljivi. Sodišče je pregledalo odgovore Komisije in držav članic na prejšnje ugotovitve ter preučilo naknadne spremembe 12 izbranih programov razvoja podeželja.

V POLITIKI RAZVOJA PODEŽELJA EU NISO KOLIČINSKO OPREDELJENI CILJI ALI DOLOČENE CILJNE VREDNOSTI – TO BI MORALE STORITI DRŽAVE ČLANICE V SVOJIH PROGRAMIH RAZVOJA PODEŽELJA …

22. Prednostne naloge EU za razvoj podeželja so opredeljene v strateških smernicah Skupnosti, uredba o razvoju podeželja pa za to politiko določa tri cilje (glej odstavka 7 in 8). Uredba navaja več ukrepov, ki jih lahko države članice izvedejo za doseganje teh ciljev, vendar za posamezen ukrep ne določa natančnejših ciljev.

23. Cilji razvoja podeželja na ravni EU niso količinsko opredeljeni. Ubesedeni so kot izboljšanje konkurenčnosti in spodbujanje diverzifikacije, ni pa navedeno, kolikšno stopnjo izboljšanja ali diverzifikacije namerava EU doseči s svojimi proračunski sredstvi [8].

24. V skladu z zakonodajo morajo države članice v svojih programih razvoja podeželja določiti "preverljiv[e] posebn[e] cilj[e] in kazalnik[e]", "ki programu zagotavljajo izmerljiv napredek, učinkovitost in uspešnost". Preden Komisija odobri programe razvoja podeželja, mora zagotoviti, da se ujemajo s strateškimi smernicami Skupnosti (prednostne naloge EU) in uredbo.

25. K posameznemu cilju EU prispeva več ukrepov: 16 različnih ukrepov je namenjenih izboljšanju konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva, kar je cilj osi 1. Ukrep lahko prispeva tudi k več kot enemu cilju: oprema, ki se na primer financira v okviru ukrepa "posodabljanje kmetijskih gospodarstev" (os 1), lahko tudi zmanjša vplive kmetijstva na okolje (cilj osi 2). Zato je potreben jasen načrt rezultatov, ki naj bi jih posamezni ukrepi dosegli, če se želi zagotoviti, da bodo programi razvoja podeželja najprej predstavljali premišljeno osnovo za dodelitev sredstev, za upravljanje ukrepa, da se zagotovi njegovo doseganje načrtovanih ciljev, in na koncu za poročanje o uspešnosti in učinkovitosti ukrepa.

… VENDAR V PROGRAMIH RAZVOJA PODEŽELJA SPECIFIČNI CILJI S CILJNIMI VREDNOSTMI REZULTATOV NISO BILI ZADOSTNO DOLOČENI

26. Kot je navedeno zgoraj, morajo v skladu s uredbo EU države članice določiti specifične cilje glede na svoje različne potrebe, opredeljene na stopnji programskega načrtovanja. Kljub temu so cilji programov razvoja podeželja, z redkimi izjemami, ubesedeni splošno in nedoločno (podpirati, izboljšati, prispevati, spodbujati itd.). Tako je opisano, kaj naj bi se v okviru programov naredilo, ostaja pa nedorečeno, kakšno prihodnje stanje naj bi se doseglo. Na podlagi takšnih nespecifičnih ciljev ni mogoče z gotovostjo ugotoviti, ali so bili doseženi v zadostni meri ali ne.

27. Takšno pomanjkanje specifičnih ciljev v programih razvoja podeželja otežuje spremljanje in vrednotenje in tudi prispeva k nezadostnemu osredotočanju držav članic na uspešnost in učinkovitost pri izvajanju ukrepov, kot je Sodišče ugotovilo v svojih prejšnjih revizijah (glej tabelo 1).

28. Ciljne vrednosti za skupne kazalnike rezultatov in vpliva, ki se zahtevajo za CMEF, morajo v neki meri količinsko opredeljevati in pojasnjevati cilje iz programov razvoja podeželja držav članic. Kot je prikazano v naslednjih odstavkih, pa:

ciljne vrednosti za kazalnike niso bile določene v vseh programih razvoja podeželja;

so bile določene ciljne vrednosti ocene pričakovanih rezultatov in ne količinsko opredeljivi cilji;

kazalniki (in posledično ciljne vrednosti) niso bili vedno relevantni za cilje programov razvoja podeželja.

29. Romunija je bila edina od 12 držav članic, ki je v svojem prvotnem programu razvoja podeželja določila ciljne vrednosti za vse kazalnike rezultatov za izbrane ukrepe, kot zahteva CMEF. Komisija je ostale programe razvoja podeželja odobrila kljub manjkajočim ciljnim vrednostim. Na primer prvotni program razvoja podeželja Avstrije ni vseboval ciljnih vrednosti kazalnikov izložkov in rezultatov za kmetijskookoljski ukrep, čeprav je ta predstavljal 45 % vseh načrtovanih odhodkov.

30. Države članice so ciljne vrednosti rezultatov, ki se zahtevajo za CMEF, izračunale tako, da so ocenile, kaj bo po njihovih pričakovanjih ukrep z dodeljenimi proračunskimi sredstvi dosegel. Bolj logičen pristop bi bil, da bi najprej opredelile rezultate, ki so potrebni za izpolnitev potrebe ali cilja, nato pa bi oblikovale ukrepe ter opredelile, v kolikšnem obsegu je mogoče to potrebo ali cilj izpolniti z razpoložljivim financiranjem.

31. Zdi se, da predstavljajo nekatere od ciljnih vrednosti programov razvoja podeželja prekomerno optimistične pričakovane rezultate. Takšen primer je ciljna vrednost programa razvoja podeželja Romunije, ki naj bi jo dosegli z manjšimi naložbami v turistične dejavnosti: znašala je 7,65 milijona dodatnih turističnih obiskov, kar je bilo desetkrat več kot v katerem koli od drugih pregledanih programov razvoja podeželja. Ta ciljna vrednost je bila naknadno znižana za 5 milijonov.

32. Skupni kazalniki rezultatov niso vedno relevantni za cilje programov razvoja podeželja držav članic, zato z njimi količinsko ni opredeljeno, kaj naj bi programi dosegli. V BadenWürttembergu na primer ima kazalnik "število gospodarstev, ki uvajajo nove proizvode ali nove tehnike" zanemarljiv pomen za cilje programa razvoja podeželja, saj znaša njegova ciljna vrednost samo sedem od 3000 gospodarstev, podprtih v okviru ukrepa za posodobitev kmetijskih gospodarstev. V tem primeru so bili v programu razvoja podeželja za ukrep določeni dodatni kazalniki s ciljnimi vrednostmi, ki so bile relevantne za njegove cilje, kot je na primer ciljna vrednost števila kmetij, ki bodo uvedle prašičje hleve zaradi izboljšanja dobrega počutja živali. V mnogih programih razvoja podeželja pa dodatni kazalniki niso uporabljeni na ta način. To kaže program razvoja podeželja Češke, pri katerem kazalnik "novi proizvodi ali tehnike" ne šteje kot relevanten za ukrepa "posodabljanje kmetijskih gospodarstev" in "dodajanje vrednosti kmetijskim proizvodom". Za ta ukrepa niso bili določeni nadomestni kazalniki.

33. Zaradi slabosti pri ciljnih vrednostih kazalnikov in pomanjkanja specifičnih ciljev, opisanih zgoraj, v programih razvoja podeželja ni jasno določeno, kaj nameravajo doseči.

34. Ciljne vrednosti skupnih kazalnikov izložkov in rezultatov bi morale Komisiji omogočiti, da primerja načrtovano učinkovitost različnih programov razvoja podeželja (za podrobnosti glej odstavek 61), ciljne vrednosti pa združi na ravni EU in tako prikaže načrtovane rezultate politike razvoja podeželja. Vendar so nekatere države članice ciljne vrednosti predstavile na drugačen način, na primer "povečanje za x %", ali z drugačnimi opredelitvami, kot so določene v napotkih za CMEF, kar preprečuje njihovo primerjavo in združevanje. Prav tako, če ciljne vrednosti v programih razvoja podeželja niso določene ali so nerealne ali neprimerljive, je pomen konsolidiranih ciljnih vrednosti na ravni EU zanemarljiv. V Prilogi so prikazane ciljne vrednosti, ki niso bile določene ali niso ustrezale zahtevam CMEF.

Ali so bile objavljene zanesljive informacije o rezultatih, ki prikazujejo, kaj je bilo z odhodki doseženo in kako učinkovito?

35. Informacije o spremljanju in vrednotenju, ki so ključne za dokazovanje uspešnosti in učinkovitosti, so tiste, ki so povezane z rezultati, saj prikazujejo neposredne učinke odhodkov. Biti morajo točne, dosledne, da se jih lahko združi, prikazovati pa morajo učinke odhodkov v povezavi s cilji EU in programov razvoja podeželja. Proračunska organa in javnost je treba z informacijami seznaniti tako, da je razviden uspeh ali neuspeh financiranih ukrepov ter dokazana uspešna in učinkovita poraba proračuna EU.

36. Sodišče je preučilo kakovost informacij o spremljanju in vrednotenju pri vseh svojih nedavnih revizijah razvoja podeželja. Če je bilo ustrezno, so bile ugotovitve za 12 izbranih programov razvoja podeželja posodobljene. Sodišče je pregledalo letna poročila o napredku in "zbirna poročila" [9] držav članic ter delo Komisije pri preverjanju kakovosti predloženih informacij. Pregledalo je tudi poročila, ki jih je izdala Komisija (glej odstavek 51).

PODATKI O REZULTATIH SKUPNIH KAZALNIKOV ZA SPREMLJANJE NISO DOVOLJ ZANESLJIVI

37. CMEF je koristen sklop orodij, ki je nujen za pridobivanje doslednih, primerljivih informacij na ravni EU. Vendar je kmalu postalo jasno, da CMEF, ki je bil uveden leta 2007, ni bil dovolj dobro pripravljen. Vse države članice niso vnaprej načrtovale, kako bodo zbirale podatke za skupne kazalnike. Mnoge so sprejele ad hoc ureditve vzporedno s svojimi upravnimi sistemi (sistemi za ocenjevanje, odobritve, preverjanje in plačevanje zahtevkov za pomoč), kar je nacionalnim in regionalnim organom ter upravičencem povzročilo dodatno delo. Prav tako je privedlo do tega, da so se informacije o spremljanju zbirale posebej, kar je tvegano za celovitost podatkov.

38. Najbolj pogosto so države članice uporabile podatke o rezultatih iz napovedi upravičencev o pričakovanih rezultatih, ki so bile del njihovih zahtevkov za pomoč ali, v nekaterih primerih, zahtevkov za plačilo. V Angliji in na Švedskem so organi preverili verjetnost teh podatkov in jih prilagodili, če je bilo potrebno. Tako so lahko ocenili vzročnost: dejstvo, da je bilo ustvarjeno delovno mesto, zvišanje "bruto dodane vrednosti", nov proizvod ali krepitev turizma dejansko posledica pomoči in ne le naključje. Le malo drugih držav članic je vzpostavilo takšne ureditve za preverjanje kakovosti podatkov.

39. Na Poljskem so imeli organi v svojih upravnih sistemih natančne informacije o ustvarjenih delovnih mestih, saj so morali upravičenci predložiti dokaze o novih delovnih mestih kot pogoj za plačilo nepovratnih sredstev. Vendar za CMEF niso uporabili teh informacij, temveč anketni vprašalnik za upravičence, kar je že v osnovi manj zanesljiva metoda, pri uporabi katere niso bila potrebna dokazila in ni bila preverjena zanesljivost. Tudi na Češkem in na Madžarskem so bili podatki o kazalnikih pridobljeni z anketo, brez preverjanja točnosti podatkov.

40. Revidirane države članice so zbiranje podatkov za CMEF pogosto dojemale kot dodatno nalogo, ki je nujna za skladnost z uredbo, vendar brez velike vrednosti za njihovo lastno upravljanje ukrepov, zato kakovosti zbiranja niso posvečale velike pozornosti. Zaradi tega odnosa je več držav članic na ugotovitve Sodišča o slabostih pri njihovem spremljanju in vrednotenju pojasnilo, da so storile vse, kar je bilo potrebno za skladnost z zahtevami CMEF. Na primer ena od držav članic je na ugotovitev Sodišča, da nima načrtov za spremljanje in vrednotenje lokalnih razvojnih strategij Leader, odgovorila, da je vzpostavila CMEF, kot je določeno na ravni EU, in da ni njena krivda, če to ne zajema programa Leader.

41. Sodišče je pri svojih nedavnih revizijah ugotovilo, da se zaradi slabosti, opisanih zgoraj, podatki o rezultatih CMEF pogosto ne skladajo z resničnim stanjem. Razlike izvirajo iz nerazumevanja, katere informacije so potrebne, in dejstva, da je ob vložitvi zahtevkov za pomoč težko napovedati rezultate, kot je "bruto dodana vrednost", ki je odvisna od mnogih dejavnikov, tudi stanja gospodarstva. V nekaterih primerih so bili ukrepi zasnovani tako, da so vlagatelje zahtevkov spodbujali k pretiravanju pri verjetnih rezultatih, na primer pri številu ustvarjenih delovnih mest, da bi povečali svoje možnosti za pridobitev nepovratnih sredstev.

42. Zlasti pri skupnih kazalnikih rezultatov je ostalo preveč možnosti za različno tolmačenje, zbiranje podatkov je bilo drago ali težavno, uporabna vrednost nekaterih kazalnikov pa zanemarljiva, saj niso prikazovali rezultatov ukrepov, kot je opisano v okviru 1. Skupni kazalniki prav tako niso bili zmeraj dovolj relevantni ali zadostni, da bi prikazali, ali so bili cilji programa razvoja podeželja doseženi, kot je opisano v odstavku 32.

ZAKLJUČKI VMESNIH VREDNOTENJ O UČINKIH UKREPOV ZA RAZVOJ PODEŽELJA NISO BILI DOVOLJ PODPRTI Z DOKAZI

43. Slabosti držav članic pri spremljanju rezultatov so prispevale k splošno nezadovoljivi kakovosti vmesnih vrednotenj. V skladu z uredbo se pri vmesnem vrednotenju ne pregleda samo stopnja uporabe sredstev, pač pa tudi uspešnost in učinkovitost programiranja proračunskih sredstev EU, njihov socialnoekonomski vpliv in vpliv na prednostne naloge Skupnosti. Pri vmesnih vrednotenjih, izvedenih leta 2010, mnogi izvajalci vrednotenja preprosto niso imeli na voljo informacij, na katerih bi temeljilo njihovo vrednotenje, ker se ukrepi še niso izvajali dovolj dolgo, da bi prinesli rezultate, ali ker država članica ni zbrala relevantnih in zanesljivih podatkov. Vmesna vrednotenja so se osredotočala na finančne podatke in podatke o izložkih, mnoga so prikazala koristne analize izvajanja in slabosti podatkov o spremljanju. Le redko pa so zagotovila koristne informacije o doseganju ciljev ali učinkovitosti.

OKVIR 1

PRIMERI TEŽAV S KAZALNIKI REZULTATOV

Komisija ni izdala smernic o tem, kaj pri ukrepih za posodabljanje kmetij velja kot "nov proizvod ali nova tehnika". Podatki iz Romunije kažejo, da je 98 % naložb ustvarilo nov proizvod ali tehniko, v primerjavi s 13 % na Poljskem in 35 % na Madžarskem. Tako velike razlike ni mogoče pojasniti z razlikami v ukrepih, saj so ti zajemali podoben obseg naložb. Skoraj vsaka naložba v nove kmetijske zgradbe, stroje ali opremo je ustrezala romunski opredelitvi za ta kazalnik.

Kazalnik rezultata " površina, s katero se uspešno upravlja" je v praksi enak kazalniku izložkov "površina, za katero se prejema kmetijskookoljska podpora", saj države članice vse površine s podporo štejejo za "uspešne", brez kakršne koli ocene, ali je bilo doseženo izboljšanje biotske raznovrstnosti, kakovosti vode itd. Sodišče je odkrilo primere, pri katerih kmetijskookoljske pogodbe niso bile uspešne, vendar je bila površina kljub temu zajeto med podatke o rezultatih.

44. Vmesna vrednotenja so v mnogih primerih temeljila na neprimernih metodologijah, na primer na predpostavljanju ali zanašanju na ankete, ne da bi se izvedli drugi postopki ali zbrali dokazi za utemeljitev zaključkov [10]. Čeprav so študije primera lahko koristne za prikaz ugotovitev ali kot pomoč za razlago podatkov, pa so nekateri izvajalci vrednotenja na podlagi majhnega števila primerov oblikovali zaključke za celoten ukrep ali program. Pri nekaterih vmesnih vrednotenjih niso niti poskušali odgovoriti na skupna vprašanja za vrednotenje, kot so bila določena v napotkih Komisije za CMEF [11]. V Franciji vmesno vrednotenje ni zajelo nobenega od ukrepov osi 3 in 4.

45. Vmesna vrednotenja zato niso zagotovila odgovorov na vprašanja za vrednotenje o učinkovitosti in doseganju ciljev, ki bi bili dovolj podprti z dokazi, bila pa so tudi preveč raznolika, da bi dala smiselne informacije na ravni EU.

KOMISIJA JE DRŽAVE ČLANICE POZVALA K IZBOLJŠANJU SPREMLJANJA IN VREDNOTENJA IN NA VOLJO SO KORISTNE INFORMACIJE O TEM, ZA KAJ SE PRORAČUNSKA SREDSTVA EU PORABIJO…

46. Komisija je težave s kazalniki in vrednotenjem zaznala zgodaj. Sodelovala je z državami članicami, da bi izboljšala napotke, ter nudila pomoč, zlasti s službo za pomoč uporabnikom pri vrednotenju. Po vmesnih vrednotenjih je Komisija analizirala slabosti in pridobljene izkušnje uporabila pri načrtovanju CMEF za obdobje 2014–2020.

47. Komisija preveri podatke držav članic o spremljanju (ki se predložijo z letnimi poročili o napredku) in od njih zahteva, da popravijo očitne napake, preden potrdi, da so letna poročila o napredku skladna z uredbo. Doslednost in popolnost podatkov sta se v preteklih petih letih zelo izboljšali, vendar v času revizije aprila 2013 Komisija še vedno ni potrdila letnih poročil o napredku za leto 2011 za Francijo, Madžarsko in Anglijo, tako da se zadnje informacije nanašajo na leto 2010. Kljub temu ima Komisija omejene možnosti ukrepanja, če države članice ne predložijo podatkov. Madžarska ni predložila podatkov o kazalnikih za leto 2011 z obrazložitvijo, da še vedno pregleduje svoje kazalnike. Pomembni podatki še vedno manjkajo tudi za druge države članice, med drugim za Romunijo, ki za šest ukrepov, ki so bili pregledani, ni sporočila nobenih podatkov o kazalnikih rezultatov. Od 12 pregledanih programov razvoja podeželja sta popoln sklop podatkov o skupnih kazalnikih rezultatov za leto 2011 predložili le Avstrija in Švedska. V Prilogi so prikazani podatki, ki so jih v svojih letnih poročilih o napredku za leto 2011 navedle države članice. Ker manjkajo najnovejši podatki, tabela ni zelo uporabna za svoj načrtovani namen spremljanja izložkov in rezultatov.

48. Tudi ko so podatki o rezultatih na voljo, Komisija nima veliko zagotovila, da so zanesljivi. Državam članicam v letnih poročilih o napredku ni treba opisati uporabljenih opredelitev pojmov ali metod zbiranja podatkov, Komisija pa ne preverja, ali imajo države članice vzpostavljene sisteme za zagotavljanje kakovosti podatkov, kako posamezna država tolmači pojme kot so "novi proizvodi" ali katere države članice upoštevajo metodološke napotke. Sodišče je ugotovilo, da je Madžarska, ne da bi o tem izrecno obvestila Komisijo, opis kazalnika "ustvarjena delovna mesta" spremenila tako, da je zajemal tudi "ohranjena delovna mesta", kar bi znatno napihnilo rezultate.

49. Kljub vsem težavam ostaja CMEF bistveno orodje, brez katerega bi bile možnosti za spremljanje in vrednotenje proračuna EU manjše. Čeprav informacije o spremljanju v prvih letih in velik delež vmesnih vrednotenj niso bili sprejemljive kakovosti, pa je Komisija opazila napredek pri strokovnem znanju in izkušnjah ter kulturi vrednotenja. Pridobljene so bile dragocene izkušnje, ki bi morale omogočiti bolj trden CMEF v prihodnosti. Sodišče je ugotovilo primere dobre prakse pri spremljanju in vrednotenju, na primer pri kmetijskookoljskem ukrepu (glej odstavek 65) v Avstriji, na Švedskem in v Angliji, ki kažejo, kaj je mogoče doseči.

50. Pri kazalnikih izložkov so podatki CMEF relativno dosledni in popolni in lahko zagotovijo koristne informacije o tem, za kaj se porabijo proračunska sredstva EU. Glede doseženih rezultatov pa spremljanje in vrednotenje še ni dalo dovolj relevantnih, natančnih, doslednih in primerljivih informacij.

… VENDAR POROČANJE O DOSEŽENIH REZULTATIH NI ZADOSTNO, DA BI SE LAHKO DOKAZALO, DA JE BIL PRORAČUN EU DOBRO PORABLJEN

51. V skladu z uredbami morajo države članice in Komisija periodično poročati o izvrševanju proračuna in dosežkih v zvezi s cilji razvoja podeželja. Tabela 3 prikazuje pregled poročil držav članic in Komisije o učinkovitosti in uspešnosti odhodkov za razvoj podeželja.

TABELA 3

POROČANJE O UČINKOVITOSTI IN USPEŠNOSTI ODHODKOV ZA RAZVOJ PODEŽELJA

Poročilo | Namen poročila | Pripombe |

Države članice

Letno poročilo o napredku za vsak program razvoja podeželja (člen 82 Uredbe (ES) št. 1698/2005) | Prikazati finančno izvajanje programa, napredek programa glede na zastavljene cilje, ukrepe, namenjene zagotavljanju kakovosti in uspešnosti izvajanja programa. | V poročilih so predstavljeni skupni kazalniki, opisana fizična in finančna izvedba programa ter navedene nekatere informacije o dejavnostih vrednotenja. |

Strateško spremljanje – zbirna poročila (člen 13 Uredbe (ES) št. 1698/2005) | Prikazati napredek pri izvajanju nacionalnega strateškega načrta in doseganju ciljev ter prispevek k izpolnjevanju strateških smernic Skupnosti. | Vsebina poročil je podobna kot v letnih poročilih o napredku. |

Komisija

Poročilo o oceni financ Unije COM(2012) 40 final COM(2012) 675 final | Predložiti dokaze o doseženih rezultatih Evropskemu parlamentu in Svetu. (Opomba: ni omejeno na politiko razvoja podeželja.) | V poročilu so predstavljena vrednotenja, ki so bila izvedena med letom. Razvoj podeželja ni bil zajet, saj ni bilo objavljenih vrednotenj na ravni EU. Sodišče je svoje pripombe o teh poročilih izrazilo v Mnenju Sodišča št. 4/2012 in v pismu predsednika, ki je na voljo na http://eca.europa.eu/portal/pls/portal/docs/1/19934804.PDF |

Zbirno poročilo o izvajanju nacionalnih strategij COM(2011) 450 final Do revizije (april 2013) Komisija še ni objavila zbirnega poročila z rokom objave v začetku leta 2013. | Povzetek glavnih značilnosti trenutnega razvoja dogodkov, trendov in izzivov, povezanih z izvajanjem nacionalnih strateških načrtov in strateških smernic Skupnosti, vključno z ukrepi, sprejetimi za nadaljnje spremljanje zaključkov poročila. | Poročilo predstavlja podatke o finančnem in fizičnem izvajanju, ki so bili združeni iz letnih poročil o napredku držav članic, in zajema le nekaj kazalnikov rezultatov. Ne vsebuje analize zadovoljivosti doseženih rezultatov ali zadevnih stroškov. |

Letno poročilo o dejavnostih, Generalni direktorat za kmetijstvo in razvoj podeželja | Prikazati rezultate dejavnosti Generalnega direktorata za kmetijstvo in razvoj podeželja v zvezi z zastavljenimi cilji. | V poročilih so predstavljeni kazalniki vpliva za prikaz doseganja ciljev Komisije (ki se v nekaterih pogledih razlikujejo od tistih, ki so določeni v uredbi o razvoju podeželja). Pri petih od šestih kazalnikov se podatki za leto 2012 niso spremenili od leta 2011, kar je po mnenju Sodišča nezanesljivo (glej poglavje 10 letnega poročila za leto 2011). Priloge k poročilu vključujejo izbrane ugotovitve zunanjih vrednotenj in kazalnike rezultatov, zbrane iz letnih poročil o napredku držav članic. |

Izjava o dejavnostih za operativne odhodke: delovni dokument k osnutku splošnega proračuna | Upravičiti proračunska sredstva, ki jih je zahtevala Komisija v osnutku proračuna. | Izjava k proračunu za leto 2013 opisuje glavne dosežke, ki se nanašajo na dejavnosti Komisije. Med dejavnostmi in prikazanimi informacijami o rezultatih, ki so združeni podatki o skupnih kazalnikih, ni vzpostavljene povezave. |

52. Ta poročila predstavljajo razpoložljive podatke o kazalnikih in v glavnem v zadostni meri opišejo izvajanje programov, kar zadeva porabljene zneske in izložke. Vendar pa imajo skupne slabosti, ki so opisane v naslednjih odstavkih.

53. Poročila pri predstavitvi informacij ne namenjajo dovolj pozornosti zanesljivosti virov podatkov ali metod. Na primer: nekatere države članice so podatke ekstrapolirale iz peščice primerov, podobno kot Komisija v svojem Letnem poročilu o dejavnostih [12]. Slaba kakovost mnogih vmesnih vrednotenj prav tako omejuje to, koliko se je mogoče zanesti na ugotovitve vrednotenja, vendar države članice in Komisija na to niso dovolj opozorile.

54. Poročila držav članic in Komisije prikazujejo vrednosti kazalnikov glede na ciljne vrednosti, ki so jih države članice spremenile tako, da ustrezajo pričakovanim rezultatom. V okviru 2 je opisano, zakaj se ne bi smelo tako ravnati. Nedavni primer je, kako je Komisija v programu razvoja podeželja Češke odobrila spremembo, ki je ciljno vrednost za ustvarjanje delovnih mest znižala za več kot 90 % (z 29000 na 2 700). Če bo program na koncu ustvaril 2700 mest, bo izpolnil le 9 % ciljne vrednosti, določene v odobrenem programu razvoja podeželja, kar je slab rezultat. Vendar se bo v letnem poročilu o napredku ta rezultat primerjal s spremenjeno ciljno vrednostjo in bo označen kot 100-odstotni uspeh. Organu za upravljanje ne bo treba pojasniti, zakaj ni bila dosežena prvotna ciljna vrednost. Ta praksa poročila razvrednoti do te mere, da nimajo več veliko vrednosti za dokazovanje odgovornosti, saj ne prikazujejo, v kolikšni meri so vodje programa dosegli zastavljene cilje razvoja podeželja. Poročila Komisije vsebujejo opombo (pod črto), kjer je navedeno, da se ciljne vrednosti "lahko spremenijo", vendar v letnih poročilih o napredku, ki jih je pregledalo Sodišče, ni niti omenjeno, ali so se ciljne vrednosti znižale. V Prilogi so prikazane ciljne vrednosti kazalnikov rezultatov, ki so bile spremenjene v primerjavi s prvotnim programom razvoja podeželja.

55. Ugotovitve vrednotenj, ki so predstavljene v poročilih Komisije in držav članic, večinoma pripravijo neodvisni izvajalci vrednotenja. Vendar pa poročila bralca ne seznanijo z zaključki, ki jih na podlagi vrednotenja sprejmejo Komisija ali države članice same, ter z njihovim mnenjem o tehtnosti ugotovitev vrednotenja [13].

56. Še več, države članice in Komisija so poročale samo o izbranih ugotovitvah vrednotenja – v nekaterih primerih le o pozitivnih ugotovitvah. Več vmesnih vrednotenj je na primer pokazalo, da znašajo mrtve izgube pri naložbenih ukrepih približno 50 % [14], kar je zaključek, ki je pomemben za uspešnost in učinkovitost programov, vendar države članice v svojih letnih poročilih o napredku o tem niso poročale. Poročila tudi sistematično ne navajajo ukrepov, ki so bili sprejeti kot odgovor na ugotovitve vrednotenja.

57. Poročila držav članic in Komisije večinoma zgolj predstavijo razpoložljive informacije in v določenem obsegu analizirajo izvajanje, ne zajemajo pa analize učinkovitosti odhodkov in ne navedejo zaključkov o tem, v kolikšni meri so bili cilji programov razvoja podeželja in EU doseženi. Poročila zato ne dajejo veliko zagotovila o tem, kako dobro so države članice in Komisija porabile proračunska sredstva EU [15].

OKVIR 2

UPORABA CILJNIH VREDNOSTI KAZALNIKOV

Države članice bi morale dejavno upravljati ukrepe, da zagotovijo doseganje ciljnih vrednosti (in s tem ciljev EU), na primer s prilagajanjem meril za upravičenost in izbirnih meril, ter tako izboljšati "ciljno usmerjanje" zadevnih ukrepov. Če ciljnih vrednosti kljub najboljšim prizadevanjem držav članic vendarle ni mogoče doseči, bi morale države članice v letnih poročilih o napredku pojasniti, zakaj jih niso dosegle, in navesti ukrepe, ki so jih sprejele, da bi jih dosegle. Ciljnih vrednosti ni mogoče enostavno znižati, da bi odražale najnovejša predvidevanja ali "spremenjeno oceno" rezultatov, saj bi to dajalo lažen vtis, da je bil ukrep uspešen, čeprav to ni bilo res.

Zniževanje ciljnih vrednosti rezultatov pomeni znižanje načrtovane učinkovitosti in uspešnosti proračunskih sredstev EU, saj se z enako vsoto denarja doseže manj. Zaradi tega se smejo ciljne vrednosti znižati samo izjemoma in v jasno utemeljenih primerih, z odobritvijo Komisije. Če so bile ciljne vrednosti izjemoma spremenjene, je treba to pri poročanju o podatkih o kazalnikih v primerjavi s ciljnimi vrednostmi vedno jasno obrazložiti.

Ali so bile informacije o spremljanju in vrednotenju uporabljene za izboljšanje uspešnosti in učinkovitosti odhodkov?

58. V prejšnjem razdelku je bilo preučeno, ali informacije o spremljanju in vrednotenju ustrezajo zahtevam za dokazovanje odgovornosti, tako da prikažejo, kaj je bilo doseženo. Namen spremljanja in vrednotenja pa ni le pridobivanje informacij za poročanje. Uporabiti ju je treba tudi za zagotavljanje, da so proračunska sredstva za razvoj podeželja dobro porabljena.

59. Spremljanje in vrednotenje bi morala Komisiji omogočiti pridobivanje izkušenj iz tekočih in preteklih programskih obdobij ter uporabo teh izkušenj pri pripravi predlogov za nove uredbe, državam članicam pa zagotavljati trdno osnovo za razvoj njihovih programov razvoja podeželja, ki bi jamčila, da se vanje vključijo najučinkovitejši in najuspešnejši ukrepi. Informacije bi morale služiti tudi kot opozorilo nosilcem odločanja, kadar cilji niso doseženi ali kadar učinkovitost ukrepov ni zadovoljiva, ter jim tako omogočati, da med programskim obdobjem izboljšajo zasnovo ali izvedbo ukrepov.

60. Države članice morajo v letnih poročilih o napredku poročati o korakih, ki so jih sprejele za zagotovitev kakovosti in uspešnosti izvajanja programov, ter s Komisijo letno pregledati napredek. Sodišče je preučilo letna poročila o napredku in gradivo za letne seje za 12 izbranih programov razvoja podeželja, da bi našlo dokaze o ukrepih, ki so bili izvedeni za izboljšanje uspešnosti in učinkovitosti. Sodišče je prav tako pregledalo dokumentacijo o spremembah za 12 programov, da bi ugotovilo, ali so temeljile na informacijah o spremljanju in vrednotenju, pridobljenih s CMEF. Na koncu je Sodišče pregledalo informacije, ki jih je Komisija predstavila v podporo svojim predlogom za programsko obdobje 2014–2020.

KOMISIJA PRI PRVOTNI ODOBRITVI PROGRAMOV RAZVOJA PODEŽELJA NI UPOŠTEVALA UČINKOVITOSTI UKREPOV

61. Če države članice v svojih programih za razvoj podeželja določijo ciljne vrednosti, jih je mogoče analizirati, da se ugotovi, ali so programi stroškovno učinkoviti glede na prednostne naloge in cilje EU. Razlike med programi razvoja podeželja so pričakovane, vendar bi morala Komisija vse velike razlike preučiti, da se prepriča o njihovi utemeljenosti. Primeri velikih razlik so prikazani v okviru 3.

62. Čeprav morda obstajajo posebne nacionalne prednostne naloge, ki upravičujejo velike razlike, pa ukrepi za diverzifikacijo v programih razvoja podeželja, kot sta programa v Kampaniji in na Češkem, na prvi pogled kažejo na slabo uporabo proračunskih sredstev EU v zvezi s prednostnimi nalogami EU. Takšne primere je treba analizirati in pojasniti, vendar ocena predlogov za programe razvoja podeželja, ki jo je izdelala Komisija, ni vključevala take analize učinkovitosti ukrepov. Posledično se takim ukrepom ne posveča dovolj pozornosti, da bi se zagotovila njihova uspešnost in učinkovitost pri doseganju ciljev EU.

DRŽAVE ČLANICE SO INFORMACIJE O SPREMLJANJU IN VREDNOTENJU UPORABILE ZA IZBOLJŠANJE SPREJETOSTI UKREPOV …

63. Če se proračunska sredstva EU ne porabijo, seveda ne morejo imeti učinka. Informacije o sprejetosti so zato pomembno opozorilo vodjem programov, da morajo za uspešnost ukrepov morda spremeniti način oglaševanja, pogoje za upravičenost, stopnje pomoči ali izbirna merila. Sodišče je ugotovilo, da so države članice temu posvečale pozornost, saj so podatke iz upravnih virov uporabljale za podrobno spremljanje sprejetosti glede na svoje proračune. Države članice so informacije o spremljanju, zlasti o vmesnem spremljanju, uporabile tudi za ugotavljanje razlogov za slabo sprejetost.

OKVIR 3

PRIMERI RAZLIK MED PROGRAMI RAZVOJA PODEŽELJA, KI JIH JE RAZKRILA ANALIZA CILJNIH VREDNOSTI KAZALNIKOV

Kazalnik rezultatov za ukrep diverzifikacije kmetijskih dejavnosti je "zvišanje nekmetijske bruto dodane vrednosti" na podprtih kmetijah, ki lahko kaže tudi napredek pri ustvarjanju pogojev za rast kot prednostni nalogi EU. Ciljna vrednost v programu razvoja podeželja Češke kaže, da je za vsak ustvarjeni euro dodatne letne "bruto dodane vrednosti" potrebna javna podpora v višini 65 EUR, v primerjavi s 3,2 EUR podpore na Madžarskem in 0,4 EUR v Avstriji.

V zvezi z ustvarjanjem delovnih mest kot prednostno nalogo EU kažejo ciljne vrednosti kazalnikov rezultatov za vse ukrepe skupaj, da znaša strošek javne podpore za ustvarjeno delovno mesto od okoli 10000 EUR (Andaluzija, Češka, Anglija, Romunija in Švedska) do okoli 90000 EUR (Madžarska in Luksemburg). Vrednost pri enem od programov razvoja podeželja (Kampanija: 203000 EUR) je znatno presegala ta razpon.

64. Uredba in CMEF predstavljata dobro podlago za nadzor Komisije nad izvajanjem programov držav članic s finančnega vidika in vidika izložkov. Pri večini pregledanih programov razvoja podeželja je Komisija odobrila eno ali več sprememb, katerih cilj je bil izboljšati sprejetost ukrepov.

… DOKAZOV, DA DRŽAVE ČLANICE ALI KOMISIJA UPORABLJAJO INFORMACIJE O REZULTATIH ZA IZBOLJŠANJE USPEŠNOSTI ALI UČINKOVITOSTI UKREPOV, PA JE MALO

65. Izboljšanje sprejetosti ne zagotavlja, da bodo ukrepi programa razvoja podeželja uspešni, tj. da bodo doseženi načrtovani rezultati. Zato so potrebne tudi pravočasne, zanesljive in relevantne informacije o doseženih rezultatih. Primeri v okviru 4 kažejo, kako se lahko dobro prvotno ciljno usmerjanje, skupaj s spremljanjem in vrednotenjem rezultatov, uporabi za izboljšanje uspešnosti in učinkovitosti ukrepov.

OKVIR 4

UPORABA SPREMLJANJA IN VREDNOTENJA ZA IZBOLJŠANJE USPEŠNOSTI IN UČINKOVITOSTI UKREPOV (PROGRAM RAZVOJA PODEŽELJA V ANGLIJI)

Organi so pri kmetijskookoljskem ukrepu analizirali, katere dejavnosti so bile najbolj stroškovno učinkovite pri doseganju okoljskih koristi na različnih zemljepisnih območjih, in na podlagi tega prednostno razvrstili zahtevke. Sporazumi s kmeti so zajemali cilje, ki jih je bilo mogoče preveriti ("kazalnike uspeha"), kot je na primer sejanje mešanice semen po zemljiščih za zagotavljanje neprekinjene oskrbe divjih ptic v času zime, do 15. februarja. Organi so doseganje teh ciljev spremljali tako, da so vsako leto obiskali vzorec kmetij. Zaradi vrednotenja rezultatov so organi spremenili prednostno razvrščanje vlog, da bi izboljšali ciljno usmerjanje in ugotovili stroškovno najbolj učinkovite dejavnosti, ki bi jih podprli v prihodnosti.

Organ za upravljanje je določil ciljno vrednost za "strošek javne podpore za ustvarjeno delovno mesto" in jo uporabil kot eno izmed meril pri ocenjevanju zahtevkov za dodelitev nepovratnih sredstev za ukrepe za diverzifikacijo ter pri spremljanju napredka. Pri vmesnem vrednotenju so bili nato analizirani dejanski rezultati, da bi se ugotovilo, kateri ukrepi in vrste projektov so bili najbolj učinkoviti. Na primer projekti v okviru ukrepa za mikropodjetja so bili pri ustvarjanju delovnih mest znatno bolj učinkoviti kot projekti diverzifikacije kmetij. Po pregledu je bila podpora ukrepu za diverzifikacijo kmetij zmanjšana.

DRŽAVE ČLANICE SPREMEMB V PROGRAMIH RAZVOJA PODEŽELJA NISO UTEMELJILE S SKLICEVANJEM NA PODATKE O REZULTATIH

66. Vseh 12 izbranih programov razvoja podeželja je bilo spremenjenih najmanj enkrat, nekateri celo devetkrat ali desetkrat. Sodišče je skušalo najti primere, kjer so države članice spremembe utemeljile s sklicevanjem na podatke o rezultatih, pridobljene s CMEF. Tako je skušalo najti utemeljitve, kot so na primer "kmetje niso ustvarili dovolj novih izdelkov, da bi dosegli cilj programa razvoja podeželja" ali "program razvoja podeželja je treba spremeniti, da se dosežejo ciljne vrednosti za delovna mesta". Takih primerov ni našlo. Navedene utemeljitve so se večinoma nanašale na proračunska sredstva: programi so bili spremenjeni zato, ker so bili odhodki večji ali manjši od predvidenih, in ne zato, ker bi se doseženi rezultati razlikovali od načrtovanih.

67. Če so odhodki za program razvoja podeželja manjši, kot so načrtovale države članice, se po dveh letih dodelitev sredstev EU programu ustrezno zmanjša, v skladu s postopkom, ki se imenuje "prenehanje prevzetih obveznosti". Države članice to običajno dojemajo kot "izgubo" sredstev EU. Da bi se temu izognile, so spremenile programe razvoja podeželja, da bi sredstva z ukrepov z nizko sprejetostjo prerazporedile k ukrepom z večjim povpraševanjem. Na primer utemeljitev sprememb programa razvoja podeželja v Andaluziji je zajemala potrebo po sprejetju takojšnjih popravljalnih ukrepov v izogib možnosti prenehanja prevzetih obveznosti v prihodnosti.

68. Odobrene spremembe so v mnogih primerih namesto povečanja povzročile zmanjšanje načrtovane učinkovitosti ukrepov. Andaluzija je proračunska sredstva za ukrep za mikropodjetja sicer povečala za 194 %, vendar je zmanjšala ciljne vrednosti za izložke (število podprtih mikropodjetij) za 82 %, rezultat ustvarjenih delovnih mest pa za 96 %. Kampanija je v želji, da bi okrepila sprejetost, program razvoja podeželja spremenila tako, da je pri dveh ukrepih za diverzifikacijo povečala stopnjo pomoči na 100 %. Vlagateljem zahtevkov so bili povrnjeni celotni stroški njihovih naložbenih projektov, brez kakršnih koli dodatnih obveznosti glede doseganja rezultatov in brez lastnega prispevka. Ciljna vrednost za ustvarjena delovna mesta pri ukrepu diverzifikacije kmetij je bila z 250, kot je bila določena v prvotnem programu razvoja podeželja, znižana na 95.

KOMISIJA SE JE BOLJ KOT NA DOSEGANJE REZULTATOV OSREDOTOČALA NA IZLOŽKE IN FINANČNO IZVAJANJE

69. Tudi v primerih, ko so podatki o kazalnikih rezultatov kazali, da ciljne vrednosti ne bodo dosežene, so se komentarji Komisije o predlaganih spremembah programov razvoja podeželja in letni sestanki z državami članicami bolj kot na načine za doseganje načrtovanih rezultatov osredotočali na izložke in porabo proračuna. Letni sestanki niso izpolnili svojega namena, ki naj bi bil v skladu z uredbo pregledati glavne rezultate preteklega leta.

70. Enako osredotočenost na porabo proračuna in neupoštevanje informacij o doseženih rezultatih je opaziti tudi v poročilih Komisije. V zbirnem poročilu Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju nacionalnih strategij [16] je Komisija o ukrepu za posodabljanje kmetijskih gospodarstev navedla, da je bilo v nekaterih državah članicah "izvajanje očitno hitrejše od pričakovanega, zato je treba povečati ocenjeni proračun". Komisija ni pojasnila, zakaj bi hitrejše izvajanje utemeljevalo povečanje proračuna. Prav tako ni analizirala ali komentirala podatkov o rezultatih, ki so bili predstavljeni v tem poročilu, na primer rezultatov za isti ukrep, ki so pokazali, da je bilo doseženih le 10 % ciljne vrednosti za nove proizvode/tehnike.

71. Skupni podatki o rezultatih, navedeni v eni izmed prilog letnega poročila o dejavnostih GD za kmetijstvo in razvoj podeželja za leto 2011, kažejo, da so bili v prvih štirih letih programskega obdobja doseženi le 4 % ciljne vrednosti za ustvarjanje delovnih mest. Kljub pomenu, ki ga prednostni nalogi ustvarjanja delovnih mest pripisuje strategija EU, ni ne v tem dokumentu ne v naslednjem letnem načrtu upravljanja GD omenjena nobena dejavnost, ki bi jo Komisija načrtovala za izboljšanje tega položaja.

KOMISIJA NI UPORABILA INFORMACIJ O REZULTATIH IZ CMEF ZA PODKREPITEV SVOJIH PREDLOGOV ZA PROGRAMSKO OBDOBJE 2014–2020

72. Oktobra 2011 je Komisija objavila predloge za programsko obdobje 2014–2020 [17]. V obrazložitvenem memorandumu so navedeni rezultati ocene vpliva, ki naj bi Evropskemu parlamentu in Svetu zagotovili informacije, pomembne za njune odločitve. Opisane so potrebe, ki bi jih morala obravnavati politika razvoja podeželja, vendar ni prikazano, da so predlagani ukrepi uspešna in učinkovita sredstva za izpolnitev teh potreb.

73. Priloga 4 k oceni vpliva vsebuje oceno sedanjega okvira politike, v kateri Komisija predstavlja ciljne vrednosti rezultatov za samo sedem od 40 ukrepov programov razvoja podeželja. Podatki o dosežkih v zvezi s ciljnimi vrednostmi niso navedeni. V Prilogi 4a Komisija na kratko pojasni prednosti in slabosti ukrepov za posodobitev kmetijskih gospodarstev, kmetijskookoljskih in gozdarskih ukrepov, ukrepov za mikropodjetja in ukrepov Leader, vendar ne navede informacij o drugih ukrepih, predlaganih za obdobje 2014–2020, vključno s finančno pomembnimi ukrepi, kot je ukrep za "dodajanje vrednosti kmetijskim proizvodom" (5,6 milijarde EUR dodeljenih sredstev v obdobju 2007–2013). Ta priloga vsebuje finančne podatke in podatke o izložkih za vse ukrepe, vendar nobenih informacij o doseženih rezultatih. V Prilogi 11 je pregled ugotovitev vrednotenj, ki kaže, da temelji ocena vpliva v veliki meri na predhodnih ocenah programov razvoja podeželja za obdobje 2007–2013, katerih sinteza je bila objavljena leta 2008 [18].

74. To kaže na slabosti pri pravočasnosti in razpoložljivosti informacij o spremljanju in vrednotenju. Komisija je objavila svoje predloge, preden so bile objavljene sinteze vmesnega in naknadnega vrednotenja, tako da so bili predlogi oblikovani ne le brez informacij o uspešnosti in učinkovitosti ukrepov v obdobju 2007–2013, temveč tudi brez naknadnega vrednotenja za obdobje 2000–2006. Čeprav imajo ta vrednotenja slabosti, bi jih bilo vseeno treba upoštevati pri sprejemanju odločitev o politiki za obdobje 2014–2020. Na primer v zaključkih naknadnega vrednotenja je navedeno, da so se zdeli učinki ukrepa dodajanja vrednosti kmetijskim proizvodom na konkurenčnost kmetijstva na splošno neznatni. Vmesna vrednotenja so pokazala veliko pogostost mrtvih izgub (glej odstavek 56). Kljub temu je Komisija ta ukrep predlagala za obdobje 2014–2020, ne da bi Evropskemu parlamentu in Svetu predložila informacije o težavi z mrtvimi izgubami ali navedla pogoje, ki bi jih bilo treba določiti, da bi ukrep zagotovil kar največje možno zmanjšanje mrtvih izgub.

75. Pri odločanju o prihodnji politiki na ravni EU in pri programskem načrtovanju na nacionalni in regionalni ravni bi morale biti na voljo informacije, ki bi nudile odgovore na osnovna, a pomembna vprašanja, kot so "Ali se je ta ukrep v preteklosti izkazal za uspešnega pri doseganju ciljev?", "Je ta ukrep najbolj učinkovito sredstvo za doseganje cilja?" in "Kaj se lahko naučimo iz izvajanja tega ukrepa v preteklosti, da bi izboljšali njegovo uspešnost v prihodnosti?". Vendar podatki o rezultatih, ki bi pokazali uspešnost in učinkovitost ukrepov, niso bili pravočasno na voljo za oceno vpliva, informacije, ki so bile objavljene naknadno, na primer v prilogah k letnemu poročilu o dejavnostih GD za kmetijstvo in razvoj podeželja, pa niso dovolj relevantne, zanesljive ali popolne. Komisija tako ni zagotovila informacij, ki so bile potrebne za pomoč pri odločitvah o najbolj uspešnih in učinkovitih ukrepih v obdobju 2014–2020.

ZAKLJUČKI IN PRIPOROČILA

76. Pogodba in finančna uredba EU določata, da morajo države članice sodelovati s Komisijo, da bi zagotovile porabo sredstev EU v skladu z načelom dobrega finančnega poslovodenja, ki zajema načela uspešnosti, učinkovitosti in gospodarnosti. V ta namen potrebujejo Komisija in države članice v okviru politike razvoja podeželja pravočasne informacije o tem, ali so ukrepi za razvoj podeželja učinkoviti pri doseganju ciljev politike. Poleg tega morajo poročati o svoji smotrnosti poslovanja, tako da s temi informacijami seznanijo Evropski parlament, Svet in javnost EU.

77. Sodišče je prišlo do zaključka, da Komisija in države članice niso v zadostni meri dokazale dosežkov v zvezi s cilji politike razvoja podeželja, zagotovilo, da je bil proračun EU za razvoj podeželja dobro porabljen, pa ni zadostno.

78. Skupni okvir spremljanja in vrednotenja (CMEF) je glavni instrument, ki je bil vzpostavljen za zagotavljanje potrebnih informacij in zagotovila. Njegove slabosti so prispevale k omenjenemu nezadostnemu zagotovilu. CMEF je vrsta orodij, katerih zasnova se lahko (in bi se morala) izboljšati. Vendar boljša orodja ne bodo rešila težave, če se ne bodo ustrezno uporabljala. Sodišče je ugotovilo, da trenutno pomanjkanje odgovornosti izvira iz bolj temeljne slabosti: programi so bili prekomerno osredotočeni na porabo proračuna in premalo na učinkovito doseganje rezultatov. Zato se spremljanju in vrednotenju rezultatov in vplivov ni posvečalo dovolj pozornosti, posledično pa je bila nezadostna tudi skrb za kakovost informacij.

79. Sodišče je ugotovilo, da programi razvoja podeželja držav članic zaradi nedoločnih ciljev in nezadostne količinske opredelitve načrtovanih rezultatov v zvezi s temi cilji niso zagotavljali trdne podlage za uspešno in učinkovito dodeljevanje proračunskih sredstev EU. Prav tako niso ciljno usmerjali porabe na področja, kjer bi imela največji učinek, ali določali standarda, ki bi služil kot referenca za merjenje dosežkov (odstavki od 19 do 34).

80. Poleg tega je bilo informacij premalo: kljub podpori Komisije države članice s pomočjo spremljanja in vrednotenja niso pridobile informacij, ki bi bile dovolj zanesljive, dosledne in relevantne, da bi dokazale rezultate, ki so bili doseženi v zvezi z zastavljenimi cilji. Države članice in Komisija so poročale o podatkih o skupnih kazalnikih, ki so bili na voljo, vendar jih niso tolmačile glede na programe razvoja podeželja in cilje EU. Zaključki vrednotenja so bili navedeni selektivno in niso bili sistematično spremljani. Komisija in države članice niso predložile lastnih zaključkov o učinkovitosti ali uspešnosti odhodkov (odstavki od 35 do 57).

81. Prav tako Komisija in države članice razpoložljivih informacij o spremljanju in vrednotenju, čeprav niso bile popolne, niso v zadostni meri uporabile za izboljšanje učinkovitosti in uspešnosti ukrepov. Pri tekočem upravljanju programov so se države članice bolj kot na doseganje načrtovanih rezultatov osredotočale na porabo proračuna. Komisija je svoje predloge za programsko obdobje 2014–2020 podprla z informacijami, pridobljenimi s predhodnimi vrednotenji programov razvoja podeželja za tekoče obdobje, brez navedbe kakršnih koli informacij o doseženih rezultatih (odstavki od 58 do 75).

82. V predlogih Komisije za obdobje 2014–2020 je obljubljeno, da se bo rezultatom posvečalo več pozornosti. Za to pa ni potrebna nova zakonodaja: mogoče in treba je začeti takoj, da se zagotovi, da je proračun EU dobro porabljen, zlasti ker se približuje konec programskega obdobja 2007–2013, to pa povečuje tveganje, da bodo preostala proračunska sredstva porabljena v naglici, da se ujame rok za plačila leta 2015. Na podlagi navedenega Sodišče priporoča:

PRIPOROČILO 1

Države članice in Komisija bi morale spremljanje in vrednotenje uporabiti za okrepitev svoje osredotočenosti na doseganje rezultatov v preostanku tekočega programskega obdobja.

Države članice bi morale utemeljiti vse predlagane spremembe ukrepov programov razvoja podeželja in pojasniti, kakšni so njihovi načrtovani učinki na uspešnost in učinkovitost doseganja rezultatov v zvezi s cilji programa razvoja podeželja in EU. Komisija bi morala predlagane spremembe oceniti pod istimi pogoji. Letna preučitev programov bi se morala osredotočati na rezultate, kot to določa uredba.

83. Pri vmesnih vrednotenjih za obdobje 2007–2013 so se pojavljale težave, kot so pomanjkanje zanesljivih podatkov, slabe metode vrednotenja in pomanjkanje doslednosti, kar je znatno zmanjšalo njihovo uporabnost ter oviralo možnosti za oblikovanje tehtnih zaključkov na ravni EU. Najnovejši razpoložljivi podatki o spremljanju rezultatov so še vedno nedosledni in nezadovoljive kakovosti. Zato obstaja tveganje, da naknadna vrednotenja v letu 2015 mogoče ne bodo dovolj kakovostna.

PRIPOROČILO 2

Države članice in Komisija bi morale ukrepati takoj, da bi zagotovile, da bodo naknadna vrednotenja programskega obdobja 2007–2013 v letu 2015 dala kakovostne in primerljive informacije.

(i) Komisija bi morala objaviti posebne napotke, oblikovane na podlagi izkušenj iz vmesnih vrednotenj, da se zagotovita kakovost in doslednost naknadnih vrednotenj.

(ii) Države članice bi morale načrtovati, kako bodo zagotavljale informacije, potrebne za naknadno vrednotenje, vključno z obilico informacij, ki se zberejo za upravne namene. Države članice bi morale zagotoviti, da so v pogodbe o vrednotenju vključena merila kakovosti, ki od izvajalcev vrednotenja zahtevajo, da upoštevajo napotke CMEF in da na skupna vprašanja za vrednotenje odgovorijo na podlagi zanesljivih podatkov in metod vrednotenja.

(iii) Komisija bi morala dejavno preverjati, ali države članice upoštevajo napotke za skupne kazalnike in naknadna vrednotenja. V nasprotnem primeru bi morala Komisija sodelovati z zadevnimi državami članicami, da se določijo rešitve za pridobivanje kakovostnih in primerljivih informacij.

84. Slabosti v zasnovi CMEF za obdobje 2007–2013 so prispevale k sedanjemu pomanjkanju pravočasnih, zanesljivih in doslednih informacij, zlasti pri podatkih o rezultatih. Komisija je že uvedla nekaj izboljšav opredelitev kazalnikov in napotkov, vendar to ni dovolj. Določene ciljne vrednosti rezultatov in redno spremljanje dosežkov so ključni element dobrega finančnega poslovodenja. Kljub temu po sedanjih načrtih Komisije za CMEF v obdobju 2014–2020 ciljne vrednosti za kazalnike rezultatov naj ne bi bile zahtevane.

PRIPOROČILO 3

Komisija bi morala za programsko obdobje 2014–2010 izboljšati zasnovo CMEF, da bi zagotavljal bolj pravočasne, relevantne, zanesljive in primerljive informacije, zlasti o uspešnosti in učinkovitosti posameznega ukrepa pri doseganju rezultatov.

(i) Namen vsakega od skupnih kazalnikov in njegova predvidena uporaba na ravni EU bi morala biti jasna. Kazalniki rezultatov bi morali prikazovati neposredne učinke odhodkov – to, kar je bilo doseženo – in bi jih bilo treba določiti za vsako od prednostnih nalog in ciljev EU. Podatke bi bilo treba zbirati za vsak ukrep, ki prispeva k tem prednostnim nalogam in ciljem, tako da bi se lahko ocenila uspešnost in učinkovitost posameznih ukrepov.

(ii) Države članice in Komisija bi morale preveriti kakovost podatkov o skupnih kazalnikih in dati zagotovilo o njihovi zanesljivosti.

(iii) Za cilje, ki so specifični za posamezne programe razvoja podeželja, bi morale države članice namesto podatkov o specifičnih kazalnikih ali vrednotenjih pravočasno prikazati dosežene izložke, rezultate in vpliv (glej priporočilo 6).

85. Sodišče je ugotovilo, da v programih razvoja podeželja za obdobje od 2007–2013 niso bili določeni specifični, merljivi cilji, kar je povzročilo slabo ciljno usmerjanje ukrepov in otežilo spremljanje in vrednotenje. Programi razvoja podeželja za obdobje 2014–2010 so priložnost, da se ustvari trdnejša podlaga za porabo proračuna EU.

PRIPOROČILO 4

Države članice in Komisija bi morale zagotoviti, da bodo programi razvoja podeželja za obdobje 2014–2020 zagotavljali boljšo podlago za dobro finančno poslovodenje s specifičnimi, merljivimi cilji in načrti spremljanja in vrednotenja učinkovitosti in uspešnosti programov.

(i) Države članice bi morale v svojih programih razvoja podeželja za obdobje od 2014–2020 določiti specifične cilje, ki so merljivi, vključno s ciljnimi vrednostmi za rezultate. Izbrane ukrepe programov razvoja podeželja in načrtovane rezultate je treba utemeljiti s sklicevanjem na uspešnost in učinkovitost zadevnih ukrepov v obdobju 2007–2013.

(ii) Za vsak ukrep v programih razvoja podeželja bi bilo treba določiti, katere informacije bodo zahtevane za prikaz izložkov, rezultatov in vpliva. Če skupni kazalniki niso zadostni, je treba določiti dodatne kazalnike ali dodatno vrednotenje. V programih razvoja podeželja bi moral biti za vsak element zahtevanih informacij določen vir, način zbiranja (ob upoštevanju upravnega bremena) in način zagotavljanja zanesljivosti.

(iii) Komisija bi morala preveriti ne le skladnost programov razvoja podeželja z uredbo, temveč tudi njihovo načrtovano uspešnost in učinkovitost: z ocenjevanjem načrtovanih rezultatov glede na v proračunu predvidene stroške bi morala zagotoviti, da programi razvoja podeželja nudijo zadostno podlago za dobro finančno poslovodenje.

86. Sodišče je pri svojih revizijah razvoja podeželja ugotovilo, da mnoge države članice ukrepov programov razvoja podeželja niso dovolj ciljno usmerjale s pomočjo pogojev za upravičenost in izbirnih meril, zato ni bilo veliko predhodnega zagotovila, da bodo ukrepi učinkoviti in uspešni. To povečuje potrebo, da se s spremljanjem in vrednotenjem pridobi naknadno zagotovilo, kar zajema zadevne stroške in upravno breme zbiranja podatkov.

PRIPOROČILO 5

Države članice bi morale vgraditi uspešnost in učinkovitost v sisteme za izvajanje programov razvoja podeželja za obdobje 2014–2020, tako da bi se informacije, ki se zberejo ob vložitvi zahtevka, izboru in plačilnih postopkih ponovno uporabile za spremljanje in vrednotenje.

Države članice bi morale opraviti predhodno oceno uspešnosti in učinkovitosti ne samo v času programskega načrtovanja, temveč tudi pri izbiranju dejavnosti za financiranje. Ta pristop znižuje tveganje zapravljanja denarja za neuspešne projekte, ki bi se lahko izločili pri izbiri projektov. Informacije, ki se zberejo pri izbiri projekta ali plačilu (ustvarjanje delovnih mest, načrtovane okoljske koristi itd.) lahko zmanjšajo potrebe po naknadnem zbiranju podatkov in tako zmanjšajo upravno breme.

87. Čeprav so države članice in Komisija objavile poročila neodvisnih izvajalcev vrednotenja, pa v lastnih letnih in zbirnih poročilih niso v zadostni meri pojasnile, kako dobro so porabile proračunska sredstva EU. Države članice in Komisija v teh poročilih niso uporabile podatkov o finančnih kazalnikih in kazalnikih izložkov, da bi z njimi obrazložile dosežene rezultate, prav tako pa niso predstavile informacij o učinkovitosti. Bralcem poročil držav članic in Komisije je bilo prepuščeno, da sami presodijo, v kolikšni meri se je mogoče zanesti na vrednotenja, in ugotovijo, ali so bili kateri od zaključkov vrednotenj izpuščeni in zakaj.

PRIPOROČILO 6

Države članice in Komisija bi morale izboljšati svoje poročanje o rezultatih, ki so bili doseženi s proračunskimi sredstvi EU, da okrepijo odgovornost. Poročanje bi moralo zajemati bolj sistematično nadaljnje spremljanje ugotovitev vrednotenja.

(i) Od sredine programskega cikla naprej bi morale države članice in Komisija v svojih letnih poročilih predstaviti zaključke o dosežkih programov v zvezi z vsakim posameznim ciljem programa razvoja podeželja in ciljem EU. Ta poročila bi morala največ pozornosti nameniti doseženim rezultatom, izrecno pa bi morala obravnavati tudi učinkovitost vsakega ukrepa s primerjanjem rezultatov in stroškov. Če s skupnimi kazalniki ni mogoče v zadostni meri prikazati dosežkov v zvezi s cilji programa razvoja podeželja, jih je treba dopolniti z upravnimi podatki in ugotovitvami vrednotenja, pri tem pa upoštevati omejitve glede njihovega obsega in zanesljivosti.

(ii) Države članice in Komisija bi morale pri svojem poročanju o ugotovitvah vrednotenja jasno navesti, kateri ukrep bodo sprejele, ali pojasniti, zakaj ne načrtujejo nobenih ukrepov. Predstaviti in spremljati bi morale vse zaključke vrednotenja, ne le izbor.

(iii) Da se zagotovi kar največja korist naknadnih vrednotenj programov za obdobje 2007–2013, bi morale Komisija in države članice v svoja letna poročila za leto 2015 vključiti analize vplivov, ki so jih imele ugotovitve vrednotenj na obdobje od 2014–2020.

To poročilo je sprejel senat I, ki ga vodi g. Ioannis SARMAS, član Evropskega računskega sodišča, v Luxembourgu na zasedanju 9. oktobra 2013.

Za Računsko sodišče

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Predsednik

[1] Sklep Sveta 2006/144/ES z dne 20. februarja 2006 o strateških smernicah Skupnosti za razvoj podeželja (programsko obdobje 2007–2013) (UL L 55, 25.2.2006, str. 20).

[2] Uredba Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 277, 21.10.2005, str. 1).

[3] Uredba Komisije (ES) št. 1974/2006 z dne 15. decembra 2006 o podrobnih pravilih glede uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP). Izčrpen seznam skupnih kazalnikov je naveden v Prilogi VIII (UL L 368, 23.12.2006, str. 15).

[4] Priročnik o okviru skupnega spremljanja in vrednotenja. Napotki, Generalni direktorat za kmetijstvo in razvoj podeželja, september 2006.

[5] Ta revizija ni zajemala ocene stroškov tehnične pomoči.

[6] Sodišče v to revizijo ni zajelo programov razvoja podeželja, pri katerih je revidiralo samo en ukrep programa (Irska, Grčija, Litva in Portugalska) ali več programov razvoja podeželja v isti državi članici.

[7] Prvi del, naslov II, poglavje 7 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, 16.9.2002, str. 1).

[8] To velja tudi za predloge uredb Komisije za obdobje 2014–2020. V svojem Mnenju št. 1/2012 o nekaterih predlogih uredb o skupni kmetijski politiki za obdobje 2014–2020 je Sodišče ugotovilo, da predlogi predstavljajo "zelo raznolik in obširen sklop ciljev […] ni razvidno, […] kaj naj bi se z njimi doseglo na ravni EU. Po mnenju Sodišča bi bil za politiko razvoja podeželja koristen manj zapleten in natančnejši sklop ciljev vključno z jasnimi ožjimi cilji (pričakovanimi rezultati in učinki ter kazalniki). To bi pomagalo usmeriti politiko v zagotavljanje rezultatov pri ključnih prednostnih nalogah EU."

[9] Člen 13 Uredbe (ES) št. 1698/2005.

[10] Glej odstavke od 75 do 77 Posebnega poročila 1/2013 – Ali je podpora EU živilskopredelovalni industriji uspešno in učinkovito dodala vrednost kmetijskih proizvodom? (http://eca.europa.eu).

[11] Pri reviziji ukrepa za dodajanje vrednosti kmetijskim proizvodom je Sodišče ugotovilo, da v osmih od 23 poročil o vmesnem vrednotenju, ki jih je pregledalo, ni bilo zaključkov o vprašanju za vrednotenje "Koliko so podprte naložbe prispevale k izboljšanju konkurenčnosti kmetijskega in gozdarskega sektorja?", čeprav je to cilj EU, za katerega je bila odobrena pomoč.

[12] Sodišče v poglavju 10 svojega letnega poročila za leto 2011 ugotavlja, da je predstavitev vpliva programa v letnem poročilu o dejavnostih Generalnega direktorata za kmetijstvo in razvoj podeželja za leto 2011 temeljila na nezadostnih podatkih. Na primer povečanje energije iz obnovljivih virov je bilo izračunano iz podatkov za samo devet programov za razvoj podeželja od 88 (UL C 344, 12.11.2012).

[13] Komisija objavi rezultate zunanjega vrednotenja, vključno s povzetkom naknadnega in vmesnega vrednotenja, skupaj z opozorilom, da so zaključki mnenje izvajalca vrednotenja, s katerim se Komisija morda ne strinja.

[14] Glej odstavek 61 Posebnega poročila št. 1/2013 – Ali je podpora EU živilskopredelovalni industriji uspešno in učinkovito dodala vrednost kmetijskih proizvodom?

[15] Letno poročilo o dejavnostih Generalnega direktorata za kmetijstvo in razvoj podeželja vsebuje "Zaključek o zagotovilu v zvezi z deljenim upravljanjem odhodkov za EKJS in EKSRP", ki pa zadeva samo zakonitost in pravilnost plačil. Enakovrednega zaključka v zvezi z doseženimi rezultati ni. Razdelek o dobrem finančnem poslovodenju obravnava le težave pri izvajanju, kot so zamude pri plačilih.

[16] COM(2011) 450 final z dne 20. julija 2011.

[17] Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP), COM(2011) 627 final z dne 19. oktobra 2011.

[18] Sinteza predhodne ocene programov razvoja podeželja za obdobje 2007–2013, končno poročilo, GD za kmetijstvo in razvoj podeželja, 11. 12. 2008.

--------------------------------------------------

PRILOGA

STATUS CILJNIH VREDNOSTI KAZALNIKOV REZULTATOV, DOLOČENIH V PROGRAMIH RAZVOJA PODEŽELJA, IN PODATKI, KI SO JIH DRŽAVE ČLANICE PREDLOŽILE V SVOJIH LETNIH POROČILIH O NAPREDKU ZA LETO 2011

Ukrep | Modernizacija kmetijskih gospodarstev | Dodajanje vrednosti kmetijskim in gozdarskim proizvodom | Kmetijsko-okoljski ukrepi | | Diverzifikacija v nekmetijske dejavnosti | Ustanavljanje in razvoj podjetij | Spodbujanje turističnih dejavnosti |

Program razvoja podeželja | povečanje bruto dodane vrednosti v gospodarstvih/podjetjih, ki so prejela podporo | število gospodarstev/podjetij, ki so uvedla nove proizvode in/ali tehnike | povečanje bruto dodane vrednosti v gospodarstvih/podjetjih, ki so prejela podporo | število gospodarstev/podjetij, ki so uvedla nove proizvode in/ali tehnike | območja, na katerih se uspešno upravlja z zemljišči [1] | | povečanje bruto dodane vrednosti v gospodarstvih/podjetjih, ki so prejela podporo | bruto število ustvarjenih delovnih mest | povečanje bruto dodane vrednosti v gospodarstvih/podjetjih, ki so prejela podporo | bruto število ustvarjenih delovnih mest | bruto število ustvarjenih delovnih mest | dodatno število turističnih obiskov (število dnevnih obiskovalcev) |

ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi | ciljne vrednosti določene | podatki predloženi |

Avstrija | ciljna vrednost povečana | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |

Češka | | | | | | | | | | | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | ciljna vrednost zmanjšana | | | |

Združeno kraljestvo – Anglija | | | ciljna vrednost povečana | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |

Francija – celinska | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |

Nemčija – Baden-Württemberg | | | | | | | | | ciljne vrednosti povečane/zmanjšane | | | | | | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | | | | |

Madžarska | | | | | ciljna vrednost povečana | | ciljna vrednost povečana | | | | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | | | | | | | | |

Italija – Kampanija | | | ciljna vrednost povečana | | | | ciljna vrednost povečana | | Ciljne vrednosti zmanjšane | | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | ciljna vrednost zmanjšana | | | |

Luksemburg | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |

Poljska | | | ciljna vrednost povečana | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | | | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | | | | | | | | |

Romunija | | | ciljna vrednost povečana | | | | ciljna vrednost povečana | | ciljne vrednosti povečane | | | | | | | | | ciljna vrednost povečana | | ciljna vrednost zmanjšana | | ciljna vrednost zmanjšana | |

Španija – Andaluzija | | | ciljna vrednost zmanjšana | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | ciljne vrednosti povečane/zmanjšane | | | | | | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | ciljna vrednost zmanjšana | | | |

Švedska | ciljna vrednost povečana | | ciljna vrednost povečana | | ciljna vrednost povečana | | ciljna vrednost zmanjšana | | ciljne vrednosti povečane | | | | | ciljna vrednost povečana | | | | ciljna vrednost zmanjšana | | ciljna vrednost zmanjšana | | | |

| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |

Ciljne vrednosti določene: | | ciljne vrednosti so bile določene v prvotnem in najnovejšem programu razvoja podeželja (z navedbo spremembe ciljne vrednosti med prvotnim in najnovejšim programom razvoja podeželja) | | Podatki predloženi: | | podatki so bili predloženi, Komisija jih je sprejela (letno poročilo o napredku 2011) |

| | ciljne vrednosti so bile določene le v prvotnem ali le v najnovejšem programu razvoja podeželja; ciljne vrednosti niso skladne s priročnikom o CMEF, zato niso primerljive | | | | | podatki niso bili predloženi za posamezen ukrep; podatki niso posodobljeni; Komisija ni sprejela letnega poročila o napredku |

| | ciljne vrednosti niso bile določene v prvotnem in najnovejšem programu razvoja podeželja | | | | | podatki niso bili predloženi |

| | ukrep ni bil programsko načrtovan | | | | | ukrep se ne izvaja |

[1] Kazalnik rezultatov za ta ukrep sestoji iz petih sestavnih delov (zemljišča, ki prispevajo k izboljšanju biotske raznovrstnosti, izboljšanju kakovosti vode, blaženju podnebnih sprememb, izboljšanju kakovosti prsti, preprečevanju marginalizacije in opuščanja zemljišč. Ta tabela prikazuje, ali je bila ciljna vrednost določena in ali so bili podatki predloženi vsaj za enega od teh sestavnih delov. V nekaterih primerih so bile ciljne vrednosti povečane pri enem in zmanjšane pri drugem sestavnem delu. To je označeno kot "ciljna vrednost povečana/zmanjšana"

--------------------------------------------------