[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 9.4.2010

COM(2010)134 konč.

POROČILO KOMISIJE

o usposabljanju in izmenjavah uradnikov, odgovornih za izvajanje medsebojne pomoči po Direktivi o storitvah (2006/123/ES)

SEC(2010)395

POROČILO KOMISIJE

o usposabljanju in izmenjavah uradnikov, odgovornih za izvajanje medsebojne pomoči po Direktivi o storitvah (2006/123/ES)

(Besedilo velja za EGP)

1. Uvod

Pomemben in inovativen del Direktive o storitvah[1] zadeva upravno sodelovanje. Pristojni organi na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni v vseh državah članicah[2] so si dolžni neposredno in čezmejno pomagati (členi 28 do 36), da se izognejo podvajanju preverjanj in zagotovijo učinkovit nadzor ponudnikov storitev.

Organom je pri tej nalogi v pomoč Informacijski sistem za notranji trg (IMI). IMI je na informacijski tehnologiji zasnovano informacijsko omrežje, ki ga je v tesnem sodelovanju z državami članicami razvila Komisija. Organom omogoča, da v drugih državah najdejo enakovredne organe in z uporabo predhodno prevedenih vprašanj in odgovorov z njimi izmenjujejo informacije v svojem jeziku. V primeru težav lahko posedujejo koordinatorji IMI. Trenutno se IMI uporablja v okviru Direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij[3] in Direktive o storitvah.

Člen 34(2) Direktive o storitvah državam članicam nalaga, da ob pomoči Komisije poenostavijo usposabljanja in izmenjave uradnikov, odgovornih za upravno sodelovanje.

Člen 34(3) od Komisije zahteva, da „ oceni potrebo po vzpostavitvi večletnega programa za pripravo ustrezne izmenjave uradnikov in usposabljanja “.

To poročilo povzema ugotovitve ocene, opravljene na podlagi podatkov, ki so bili zbrani iz različnih virov, vključno z raziskavami med vsemi uporabniki in koordinatorji IMI ter povratnimi informacijami učiteljev IMI[4].

2. Ocena potreb

Na podlagi povratnih informacij, pridobljenih od uporabnikov, koordinatorjev in učiteljev IMI, je mogoče izpeljati naslednjih osem ugotovitev:

1. IMI je uporabnikom prijazen, vendar je treba usposabljanje ohraniti;

2. usposabljanje v zvezi s pravnimi in praktičnimi vidiki Direktive o storitvah je zahtevnejše kot usposabljanje za uporabo IMI s tehničnega vidika;

3. splošno jezikovno in računalniško usposabljanje je na voljo v sklopu usposabljanja na delovnem mestu ter ni bistveno za upravno sodelovanje;

4. uporabniki imajo radi usposabljanje v lokalnem okolju;

5. večje skrbi kot stroški usposabljanj povzroča razpoložljivost ustrezno usposobljenih učiteljev;

6. gradivo, ki ga je pripravila Komisija, je zelo dobro sprejeto, vendar ni dovolj dobro poznano;

7. večino odgovornosti za usposabljanje zdaj nosijo države članice, vendar bi morala pri tem imeti vlogo tudi Komisija;

8. zelo bi lahko koristile izmenjave uradnikov.

3. Cilji predvidenih ukrepov

Poglavitni cilj kakršnih koli ukrepov, ki bi bili predvideni na podlagi ocene potreb, mora biti zagotavljanje, da imajo uporabniki IMI vse potrebno znanje in veščine za učinkovito uporabo IMI. V ta namen bi morali zagotavljati usposabljanje blizu uporabnikov in karseda usklajeno na območju celotne EU. Koordinatorji IMI imajo pri zagotavljanju usposabljanja ključno vlogo, pri kateri jih je treba podpirati. Ker se bodo potrebe v prihodnje verjetno spreminjale[5], je še prezgodaj za določitev ciljev glede vsebine usposabljanja.

Izboljšati je treba seznanjenost z gradivom in razširiti njegovo uporabo. To velja zlasti za gradivo za samostojno učenje.

Naslednji cilj bi bil lahko spodbujanje in podpiranje izmenjav uradnikov, saj uporabniki IMI menijo, da bi bilo lahko srečevanje uradnikov iz drugih držav zaradi izmenjevanja izkušenj zelo koristno.

4. Primerjava razpoložljivih možnosti politike

Komisija bi lahko ohranila stanje brez sprememb in bi državam članicam še naprej zagotavljala pomoč na enak način kot do zdaj. Te dejavnosti so bile sprejete s precejšnjim zadovoljstvom. Vendar pa ne rešujejo vseh težav, s katerimi se soočajo odgovorni za usposabljanje in ozaveščanje, kot so nezadostni človeški viri, pomanjkanje strokovnega znanja pri izvajanju usposabljanj ter premajhna podpora s strani nadrejenih.

Komisija bi sedanji pristop lahko prilagodila in razširila skladno s potrebami, ki nastajajo v državah članicah. Pomagala bi lahko na primer pri organizaciji konferenc z udeleženci iz več držav članic. Vzpostavila bi lahko stike med državami članicami, zainteresiranimi za izmenjavo uradnikov, ter jim pri tem svetovala. Komisija bi lahko tudi bolj prednostno obravnavala želje nekaterih koordinatorjev v zvezi z npr. prevodi gradiva in preferencami glede razvoja sistema.

Komisija bi lahko poskušala pridobiti dodatna sredstva in bi sestavila večletni program , ki bi omogočil znatno povečanje obsega dejavnosti usposabljanja in ozaveščanja. Sistematično usposabljanje, ki bi ga izvajali zunanji strokovnjaki, v vseh državah članicah, strokovna pomoč pri organiziranju čezmejnih konferenc in osrednji sistem za izmenjavo uradnikov so primeri ukrepov, ki bi lahko bili vključeni v ta program. Kar zadeva finančne in človeške vire bi bil učinek odvisen od števila in obsega tovrstnih ukrepov. Vendar pa zaenkrat, dokler se ne ugotovijo srednje- in dolgoročne potrebe držav članic, ni gotovo, ali bi bili precejšnji stroški takega večletnega programa sorazmerni s koristmi, ki bi jih prinašal.

Drugi pristop bi omogočal prožen odnos do nastajajočih potreb in bi se ga lahko začelo izvajati nemudoma. Res pa pri doseganju velikega števila uporabnikov IMI na skladen način ni tako učinkovit, kot bi bil večletni program, in nekaterih vprašanj, ki so jih izpostavili koordinatorji, ne bi reševal. Vendar bi zagotavljal prožno podporo, ne da bi v poznejših fazah izključeval rešitve, ki bi bile glede virov in sredstev bolj intenzivne.

5. zaključek

Splošen zaključek ocene potreb kaže, da sprejetje večletnega programa za usposabljanje in izmenjavo uradnikov trenutno ni upravičeno. Na tej točki, ko je sodelovanje po Direktivi o storitvah šele dobro zaživelo, bi bil tak program preuranjen. Komisija in koordinatorji IMI morajo zato, da bi lahko določili srednje- in dolgoročne potrebe za usposabljanje in morebitno izmenjavo uradnikov, pridobiti več izkušenj.

Medtem bo Komisija nadaljevala s prizadevanji za podporo državam članicam pri ozaveščanju glede upravnega sodelovanja in pri do zdaj zelo uspešnem usposabljanju uporabnikov IMI. Predlaga pa, da se ob prejemu ustreznih zahtev držav članic ta prizadevanja na prožen način prilagodijo in razširijo. To od držav članic ter zlasti koordinatorjev IMI zahteva resen pristop k njihovi ključni vlogi pri ozaveščanju in usposabljanju uradnikov, tako da dobro izkoristijo podporo Komisije ter za te naloge namenijo zadostne finančne in človeške vire.

Komisija bo še naprej pozorno spremljala razvoj v državah članicah in bo na podlagi izkušenj, pridobljenih v prvem letu obvezne uporabe modula IMI za storitve, ponovno ocenila potrebo po sprejetju večletnega programa. Komisija bo o tem poročala v letnem poročilu o IMI za leto 2010, ki bo predvidoma objavljeno februarja 2011. Državam članicam bo tudi redno pošiljala potrebne statistične podatke, da bi jim omogočila sodelovanje pri izdelavi poročila[6].

[1] Direktiva 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu (UL L 376, 27.12.2006, str. 36).

[2] Izraz „države članice“ v tem dokumentu pomeni 27 držav članic EU in tri države EFTA, ki sodelujejo v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP), tj. Norveško, Islandijo in Lihtenštajn.

[3] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (UL L 255, 30.9.2005, str. 22).

[4] Za podrobnosti ocene in njene rezultate glej spremni delovni dokument služb Komisije k temu poročilu.

[5] Raziskave so bile opravljene v času, ko zakonodaja za prenos Direktive o storitvah v mnogih državah članicah še ni bila sprejeta in/ali se še ni izvajalo usposabljanj o pravnih vprašanjih.

[6] Za podrobne informacije o ureditvi spremljanja in ocenjevanja glej spremni delovni dokument služb Komisije.