EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 20.7.2021 COM(2021) 423 final 2021/0250(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o mehanizmih, ki jih morajo vzpostaviti države članice za preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, in razveljavitvi Direktive (EU) 2015/849

(Besedilo velja za EGP) {SWD(2021) 190, 191}

{SEC(2021) 391}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Pranje denarja in financiranje terorizma pomenita resno grožnjo celovitosti gospodarstva in finančnega sistema EU ter varnosti njenih državljanov. Po ocenah Europola je približno 1 % letnega bruto domačega proizvoda EU „vpletenega v sumljive finančne dejavnosti“. Komisija je julija 2019 po številnih odmevnih primerih domnevnega pranja denarja, v katere so bile vpletene kreditne institucije v Uniji, sprejela sveženj, v katerem je analizirala učinkovitost tedanje ureditve EU za preprečevanje pranja denarja/boj proti financiranju terorizma (AML/CFT) ter ugotovila, da so potrebne reforme. V strategiji EU za varnostno unijo za obdobje 2020–2025 je bilo v tem okviru poudarjeno, da je treba zaradi zaščite Evropejcev pred terorizmom in organiziranim kriminalom okrepiti okvir EU za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma. Komisija je 7. maja 2020 predstavila akcijski načrt za celovito politiko Unije o preprečevanju pranja denarja in boju proti financiranju terorizma. V njem se je zavezala, da bo sprejela ukrepe za okrepitev pravil EU o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma ter njihovega izvajanja, in je opredelila šest prednostnih nalog ali stebrov: 1. zagotavljanje učinkovitega izvajanja obstoječega okvira EU za AML/CFT; 2. oblikovanje enotnih pravil EU o AML/CFT; 3. vzpostavitev nadzora na področju AML/CFT na ravni EU; 4. vzpostavitev podpornega in usklajevalnega mehanizma za finančnoobveščevalne enote (Financial Intelligence Units − FIU); 5. izvrševanje določb kazenskega prava in izmenjava informacij na ravni Unije ter 6. okrepitev mednarodne razsežnosti okvira EU za AML/CFT. Stebri 1, 5 in 6 akcijskega načrta se izvajajo, pri preostalih stebrih pa je treba zakonodajno ukrepati. Ta predlog uredbe je del svežnja štirih zakonodajnih predlogov o AML/CFT, ki se pri izvajanju akcijskega načrta Komisije z dne 7. maja 2020 obravnavajo kot skladna celota, s čimer se ustvarja nov in skladnejši regulativni in institucionalni okvir za AML/CFT v EU. Sveženj obsega: –predlog uredbe o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma; –ta predlog direktive o mehanizmih, ki jih morajo vzpostaviti države članice za preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja/financiranje terorizma, in razveljavitvi Direktive (EU) 2015/849; –predlog uredbe o ustanovitvi organa EU za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma (AMLA) ter –predlog za prenovitev Uredbe (EU) 2015/847, da bi se zahteve glede sledljivosti razširile na kriptosredstva. Ta zakonodajni predlog skupaj s predlogom uredbe o AML/CFT in predlogom za prenovitev Uredbe (EU) 2015/847 izpolnjuje cilj oblikovanja enotnih pravil EU (steber 2). Evropski parlament in Svet sta podprla načrt, ki ga je maja 2020 v akcijskem načrtu predstavila Komisija. Evropski parlament je v resoluciji z dne 10. julija 2020 pozval k okrepitvi pravil Unije in pozdravil načrte za prenovo institucionalne ureditve EU za AML/CFT. Svet ECOFIN je 4. novembra 2020 sprejel sklepe, ki podpirajo vsakega od stebrov iz akcijskega načrta Komisije.

Potreba po združevanju usklajenih pravil z uredbo o AML/CFT in strožjih pravil o nacionalnih sistemih na področju AML/CFT z direktivo o AML/CFT je podprta z dokazi, zagotovljenimi s poročili iz leta 2019, ki jih je izdala Komisija. V teh poročilih je bilo ugotovljeno, da ni doslednih pristopov k nadzoru pooblaščenih subjektov, upravljavci, ki zagotavljajo storitve na notranjem trgu, pa dosegajo različne rezultate. V njih je bilo opozorjeno tudi, da imajo FIU neenak dostop do informacij, kar omejuje njihovo zmogljivost za medsebojno sodelovanje, in da te enote nimajo skupnih orodij. Zaradi vseh teh elementov je bilo odkrivanje čezmejnih primerov pranja denarja/financiranja terorizma oteženo. Zaradi neobstoja pravne podlage do zdaj ni bilo mogoče medsebojno povezati registrov bančnih računov in sistemov za pridobivanje podatkov, ki so ključna orodja za FIU in pristojne organe. Da bi se obravnavale navedene težave in preprečile regulativne razlike, so bila vsa pravila, ki se uporabljajo za zasebni sektor, prenesena v predlog uredbe o AML/CFT. Ob priznavanju potrebe po prožnosti za države članice na tem področju pa se organiziranost institucionalnega sistema na področju AML/CFT na nacionalni ravni obravnava v tem predlogu direktive. Ta predlog pa ne prenaša le določb iz veljavne direktive v novo; dodanih je precej vsebinskih sprememb, da bi se prakse nadzornikov in FIU bolj približale ter glede sodelovanja med pristojnimi organi: –pojasnjeni so pooblastila in naloge FIU ter minimalni nabor informacij, do katerega bi morale te enote imeti dostop, da njihova upravna ureditev ne bi vplivala na njihove analitične funkcije in zmogljivost za sodelovanje z enakovrednimi organi; –določen je okvir za skupne analize, da bi lahko FIU učinkovito sodelovale. Zagotovljena je tudi pravna podlaga za sistem FIU.net; –določena so jasna pravila o povratnih informacijah, ki jih morajo zagotavljati FIU, da bi se bolje razumelo tveganje za pooblaščene subjekte. Podobno so določena jasna pravila o povratnih informacijah, zagotovljenih FIU, da so seznanjene z uporabo finančnih obveščevalnih podatkov, ki jih zagotavljajo; –pojasnjeni so pooblastila in naloge nadzornikov, da bi imeli vsi nadzorniki instrumente za sprejemanje ustreznih popravnih ukrepov. Uvedena je bila dolžnost nadzora javnega organa nad samoregulativnimi organi, ki delujejo kot nadzorniki, in njegove naloge so jasno opredeljene; –s skupnim orodjem za kategorizacijo tveganj je usklajen pristop k nadzoru na podlagi tveganja, da bi preprečili različno razumevanje tveganja v primerljivih položajih; –ustanovljeni so kolegiji za AML/CFT za boljše sodelovanje med nadzorniki in vzpostavljeni mehanizmi za zagotovitev sodelovanja pri nadzoru nad upravljavci, ki zagotavljajo čezmejne storitve; –pojasnjeno je, v katerih posebnih primerih nastane obveznost sodelovanja z drugimi organi, da bi se preprečila neučinkovitost zaradi vrtičkanja; –pojasnjena so pooblastila registrov dejanskega lastništva, da lahko pridobijo posodobljene, ustrezne in točne informacije; –določeno je medsebojno povezovanje registrov bančnih računov za odpravo sedanje pomanjkljivosti v zakonodaji; –uvedene so zahteve za obdelavo določenih kategorij osebnih podatkov zaradi zagotavljanja popolne skladnosti s pravili EU o varstvu podatkov. Po drugi strani pa ostajajo določbe o ocenah tveganja ali zbiranju statističnih podatkov večinoma nespremenjene in so pregledane le, da se proučijo trenutno ugotovljeni neučinkoviti postopki, kot so prepogoste nadnacionalne ocene tveganja in zahteva za zbiranje statističnih podatkov o nezakonitih dejavnostih. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Ta predlog razveljavlja in nadomešča veljavno direktivo (EU) 2015/849, kot je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2018/843. Ta predlog je, kot je bilo navedeno, del svežnja o AML/CFT, ki zajema predlog uredbe o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma, uredbe o ustanovitvi organa AMLA in prenovitev Uredbe (EU) 2015/847. Ta sveženj štirih zakonodajnih predlogov se pri izvajanju akcijskega načrta Komisije o AML/CFT z dne 7. maja 2020 obravnava kot skladna celota, s čimer se ustvarja nov in skladnejši regulativni in institucionalni okvir za AML/CFT v EU. Komisija hkrati s sprejetjem tega svežnja tudi predlaga spremembe Direktive 2019/1153, da bi pristojnim organom, odgovornim za preprečevanje, odkrivanje, preiskovanje ali pregon kaznivih dejanj, zagotovila dostop do sistema, ki medsebojno povezuje centralizirane registre bančnih računov. Ta predlog nadgrajuje Direktivo (EU) 2015/849, zato je skladen s priporočili Projektne skupine za finančno ukrepanje (v nadaljnjem besedilu: skupina FATF). V primerjavi z veljavno direktivo povečuje skladnost s tem, da zagotavlja, da so samoregulativni organi pri izvajanju nadzora pod nadzorom javnega organa. Pogostost nadnacionalnih ocen tveganja je prav tako usklajena z dobrimi praksami, ki jih (vsaka štiri leta) priznava skupina FATF. V ta predlog so vključene tudi spremembe, ki izhajajo iz nedavnih revizij priporočil skupine FATF v zvezi z oceno in zmanjševanjem tveganj izogibanja ciljno usmerjenim finančnim sankcijam. Za preprečevanje pranja denarja in financiranje terorizma je bistveno učinkovito izvajanje. Komisija bo še naprej uporabljala celoten nabor sredstev in mehanizmov, da bo lahko preverila ne le pravilen prenos zahtev Unije v nacionalno pravo, temveč tudi to, ali jih države članice v dnevni praksi učinkovito izvajajo. •Skladnost z drugimi politikami in pravnimi instrumenti Unije Ta predlog je skladen s cilji politike, ki se izvajajo na ravni Unije, in zlasti z Direktivo o boju proti pranju denarja z uporabo kazenskega prava, Direktivo o boju proti terorizmu in Direktivo o dostopu do finančnih informacij, ter s predlogom spremembe, sprejetim skupaj s tem svežnjem. Ni učinkovito, če se tveganja glede pranja denarja/financiranja terorizma obravnavajo le z zakonodajo EU o AML/CFT; ta zakonodaja je povezana z velikim delom zakonodaje EU na področju finančnih storitev in kazenskega prava. To zajema zakonodajo EU o plačilih in prenosu sredstev (direktiva o plačilnih storitvah, direktiva o plačilnih računih, direktiva o elektronskem denarju). V tem svežnju predlogov je bila namenjena pozornost zagotovitvi skladnosti z vsemi takimi instrumenti.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Ta predlog direktive temelji na členu 114 PDEU, tj. isti pravni podlagi kot veljavni pravni okvir EU o AML/CFT. Člen 114 je ustrezen ob upoštevanju resne grožnje, ki jo notranjemu trgu povzročata pranje denarja in financiranje terorizma, ter čezmejnih gospodarskih izgub in motenj, ki lahko pri tem nastanejo. •Subsidiarnost V skladu z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji države članice ciljev tega predloga ne morejo zadovoljivo doseči in se zato lahko lažje dosežejo na ravni Unije. Predlog ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje teh ciljev. V svežnju Komisije iz leta 2019 o AML je bilo opozorjeno, kako so lahko storilci kaznivih dejanj izkoristili razlike med ureditvami držav članic na področju AML/CFT. Tokovi nezakonitega denarja in financiranje terorizma lahko škodujejo stabilnosti in ugledu finančnega sistema Unije ter ogrozijo pravilno delovanje notranjega trga. Ukrepi, sprejeti le na nacionalni ravni, lahko negativno vplivajo na notranji trg in prispevajo k razdrobljenosti. Ukrepanje EU je upravičeno tudi zaradi ohranitve enakih konkurenčnih pogojev po vsej Uniji, saj za subjekte v vseh državah članicah velja usklajen sklop obveznosti v zvezi s preprečevanjem pranja denarja in financiranjem terorizma. Številne dejavnosti pranja denarja in financiranja terorizma so čezmejne narave, zato je za preprečevanje teh kaznivih dejanj bistveno dobro sodelovanje med nacionalnimi nadzorniki in FIU. Številni subjekti, za katere veljajo obveznosti glede AML, opravljajo čezmejne dejavnosti, različni pristopi nacionalnih nadzornikov in FIU pa jih ovirajo pri doseganju optimalnih praks za AML/CFT na ravni skupine. •Sorazmernost Sorazmernost je sestavni del ocene učinka, priložene predlogu, vse predlagane možnosti na različnih zakonodajnih področjih pa se ocenjujejo glede na cilj sorazmernosti. Zaradi čezmejne narave velikega dela dejavnosti pranja denarja in financiranja terorizma je potreben dosleden in usklajen pristop v vseh državah članicah, ki temelji na skladnem sklopu predpisov v obliki enotnih pravil. V tem predlogu pa ni uporabljen pristop maksimalne harmonizacije, saj je nezdružljiv s temeljno naravo ureditve AML/CFT EU, ki temelji na tveganju, in posebnimi nacionalnimi pravili, ki se lahko uporabljajo za pristojne organe na tem področju. Državam članicam je dopuščeno, da uvedejo pravila, ki presegajo pravila, določena v svežnju predlogov, katerega del je ta osnutek direktive, vendar le če so utemeljena s pristopom, ki temelji na tveganju. •Izbira instrumenta Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta s spremembami je ustrezen instrument za ponovno uvedbo določb veljavne direktive o AML, ki niso primerne, da bi se neposredno uporabljale v obliki uredbe, zlasti glede pooblastil in nalog pristojnih organov ter vzpostavitve registrov dejanskega lastništva in bančnih računov ter dostopa do njih; v priloženi predlog uredbe o AML/CFT so bile vključene druge določbe iz veljavne direktive o AML (po potrebi s spremembami). 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Zaradi številnih nedavnih sprememb zakonodaje popolna naknadna ocena veljavne ureditve EU za AML/CFT še ni bila opravljena. Četrta direktiva o AML je bila sprejeta 20. maja 2015, njen rok za prenos v nacionalno zakonodajo za države članice pa je bil 26. junij 2017. Peta direktiva o AML je bila sprejeta 30. maja 2018, njen rok za prenos v nacionalno zakonodajo pa je bil 10. januar 2020. Nadzor nad prenosom še vedno poteka. Vendar se lahko Sporočilo Komisije iz julija 2019 in priložena poročila, navedena zgoraj, uporabijo kot ocena učinkovitosti tedanje ureditve EU za AML/CFT. •Posvetovanja z deležniki Strategijo posvetovanja, ki podpira ta predlog, je sestavljalo več elementov: –posvetovanje o časovnem načrtu z obvestilom o akcijskem načrtu Komisije. Posvetovanje je prek portala Komisije „Povejte svoje mnenje“ potekalo med 11. februarjem in 12. marcem 2020 in v okviru tega posvetovanja je bilo prejetih 42 prispevkov različnih deležnikov; –javno posvetovanje o ukrepih, predstavljenih v akcijskem načrtu, ki se je začelo 7. maja 2020 in je potekalo do 26. avgusta ter je bilo odprto za širšo javnost in vse skupine deležnikov. Med posvetovanjem sta bila prejeta 202 uradna prispevka; –ciljno usmerjeno posvetovanje z državami članicami in pristojnimi organi za AML/CFT. Države članice so lahko izrazile svoja mnenja na različnih sestankih skupine strokovnjakov za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma, FIU EU pa so zagotovile prispevke na sestankih platforme FIU in s pisnimi dokumenti. Razprave so bile podprte s ciljno usmerjenimi posvetovanji z državami članicami in pristojnimi organi, in sicer z uporabo vprašalnikov; –prošnja za nasvet Evropskega bančnega organa (EBA), predložena marca 2020; EBA je svoje mnenje predložil 10. septembra; –mnenje Evropskega nadzornika za varstvo podatkov (ENVP) o akcijskem načrtu Komisije, izdano 23. julija 2020;

–konferenca na visoki ravni, ki jo je 30. septembra 2020 organizirala Komisija, na kateri so sodelovali predstavniki nacionalnih organov in organov EU, poslanci Evropskega parlamenta, zasebni sektor ter predstavniki civilne družbe in akademskih krogov. Prispevek deležnikov o akcijskem načrtu je bil večinoma pozitiven. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Komisija se je pri pripravi tega predloga oprla na kvalitativne in kvantitativne dokaze, zbrane iz priznanih virov, vključno s tehničnim nasvetom EBA. Informacije o izvajanju pravil o AML so bile od držav članic pridobljene tudi s ciljno usmerjenimi vprašalniki. •Ocena učinka Temu predlogu je priložena ocena učinka, ki je bila Odboru za regulativni nadzor predložena 6. novembra 2020 in odobrena 4. decembra 2020. Ista ocena učinka je priložena tudi drugim zakonodajnim predlogom, predstavljenim v svežnju skupaj s tem predlogom. Odbor za regulativni nadzor je v svojem pozitivnem mnenju predlagal različne oblikovne izboljšave ocene učinka; te so bile izvedene. V oceni učinka je Komisija obravnavala tri težave: neobstoj jasnih in usklajenih pravil, nedosleden nadzor na celotnem notranjem trgu ter nezadostna usklajevanje in izmenjava informacij med FIU. Prva od teh težav je upoštevna za ta predlog; glede te težave so bile obravnavane naslednje možnosti: –pravila EU bi ostala enaka brez sprememb; –zagotoviti večjo harmonizacijo pravil, ki se uporabljajo za pooblaščene subjekte, in državam članicam dopustiti, da same podrobno določijo pooblastila in obveznosti pristojnih organov; –zagotoviti večjo usklajenost pravil, ki se uporabljajo za subjekte, za katere veljajo obveznosti AML/CFT, ter pooblastil in obveznosti nadzornikov in FIU. Glede na rezultat ocene učinka ima prednost možnost 3. Z uvedbo doslednejšega in bolj razčlenjenega pristopa k navedenim pravilom na ravni EU bi se lahko odpravila sedanja razdrobitev v zvezi z obveznostmi AML/CFT za pooblaščene subjekte in dejavnostmi pristojnih organov. Z jasnejšimi pravili o nalogah in pooblastilih pristojnih organov se bo izboljšala usklajenost izvajanja okvira za AML/CFT po vsej EU, olajšalo oblikovanje celovitega mehanizma nadzora EU ter izboljšalo odkrivanje sumljivih tokov in dejavnosti. •Primernost in poenostavitev ureditve Čeprav, kot je navedeno zgoraj, še nista bila opravljena uradna naknadna ocena ali preverjanje primernosti obstoječe zakonodaje EU o AML/CFT, je mogoče navesti več točk o elementih predlaganega celotnega svežnja ukrepov, ki bodo spodbudili poenostavitev in izboljšali učinkovitost. Prvič, z nadomestitvijo določenih pravil v Direktivi z bolj usklajenimi in neposredno veljavnimi pravili v Uredbi se bosta odpravila potreba po prenosu v državah članicah in olajšalo poslovanje za čezmejne subjekte v EU. Drugič, trgovci z blagom bodo z odstranitvijo s področja uporabe okvira EU za AML, povezano s predlagano prepovedjo gotovinskih poslov v vrednosti nad 10 000 EUR, rešeni upravnega bremena, da bi morali svojim FIU predložiti poročila o gotovinskih poslih v vrednosti nad 10 000 EUR. Tretjič, z večjo stopnjo usklajenosti pravil o AML/CFT na številnih posebnih področjih se bo zaradi manjših razlik med njihovimi pravili in praksami poenostavilo sodelovanje med nadzorniki in FIU. Ta osnutek direktive vsebuje le nekatere določbe, ki jih je treba prenesti v nacionalno pravo, in je zato krajši od Direktive, ki jo nadomešča; večina tem iz Direktive (EU) 2015/849 je zdaj vključenih v predlagano uredbo, priloženo tej predlagani direktivi. •Temeljne pravice EU je zavezana zagotavljanju visokih standardov varstva temeljnih pravic. Zlasti za vse nadzornike za AML/CFT na nacionalni ravni in ravni EU ter finančnoobveščevalne enote bo v primeru obdelave osebnih podatkov veljala ustrezna uredba o varstvu podatkov. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Ta osnutek direktive nima proračunskih posledic. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Predlog vključuje splošni načrt za spremljanje in ocenjevanje učinka na specifične cilje, pri čemer mora Komisija opraviti prvi pregled po petih letih in vsaj tri leta po začetku veljavnosti Direktive ter o svojih glavnih ugotovitvah poročati Evropskemu parlamentu in Svetu. Za predlog Uredbe o AML/CFT, priložen temu predlogu, veljajo enake določbe o ocenjevanju, ocena obeh instrumentov pa je lahko združena v enem poročilu. Pregled je treba izvesti v skladu s smernicami Komisije za boljše pravno urejanje.

•Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Predmet urejanja in področje uporabe Večina veljavnih opredelitev pojmov za ta osnutek direktive je v osnutku uredbe, ki ji je priložena (če se te opredelitve nanašajo na oba instrumenta); nekateri pojmi, ki se ne nanašajo na priloženo uredbo, pa so opredeljeni v tem osnutku direktive. Ta osnutek direktive državam članicam omogoča, da razširijo zahteve priloženega osnutka uredbe na druge sektorje, ki niso zajeti v področje uporabe navedene uredbe; vendar morajo svojo namero priglasiti in obrazložiti Komisiji, ki bo imela nato šest mesecev za sprejetje mnenja o načrtih (po posvetovanju z organom AMLA) in ki se lahko odloči, da bo namesto tega predlagala zakonodajo na ravni EU. Vključene so prehodne določbe za dodatne sektorje, že zajete v nacionalni zakonodaji o AML/CFT, ne pa tudi v zakonodaji EU. Komisija bo v Uradnem listu Evropske unije letno objavljala konsolidiran seznam sektorjev, na katere so države članice razširile seznam pooblaščenih subjektov. V tem osnutku direktive so določene tudi posebne regulativne zahteve, ki jih morajo države članice izvajati v nacionalnem pravu za določene sektorje. Zahteve glede dovoljenj ali registracije morajo veljati zlasti za menjalnice in unovčevalnice čekov ter za ponudnike storitev za sklade ali družbe; ponudniki storitev iger na srečo morajo biti pravno urejeni. Ta osnutek direktive nadzornikom držav članic, v katerih so v okviru svobode opravljanja storitev dejavni izdajatelji elektronskega denarja, ponudniki plačilnih storitev in ponudniki storitev kriptosredstev, omogoča, da v teh državah članicah določijo kontaktne točke; organ AMLA predlaga regulativne tehnične standarde za pojasnitev, kdaj bi moralo to veljati. V tem osnutku direktive so kot v veljavnem okviru potrjene zahteve glede poštenosti za višje vodstvo v določenih pooblaščenih subjektih, ki dopolnjujejo zahteve glede sposobnosti in primernosti v drugih aktih Unije, ter je pojasnjeno, da nekatere zahteve veljajo tudi za dejanske lastnike teh pooblaščenih subjektov. Za druge pooblaščene subjekte je potrjena prepoved, da bi jih upravljale osebe, obsojene za kaznivo dejanje pranja denarja, povezana predhodna kazniva dejanja ali kaznivo dejanje financiranja terorizma. S tem osnutkom direktive so nacionalnim nadzornikom podeljena določena pooblastila za nadzor nad višjim vodstvom nekaterih pooblaščenih subjektov, zlasti v primeru obsodbe zaradi pranja denarja ali financiranja terorizma. Ocene tveganja Ohranjena je zahteva, da mora Komisija redno ocenjevati tveganja za AML/CFT na ravni EU, zajeta v veljavnem okviru za AML/CFT, vendar je pogostost ocene podaljšana na vsaka štiri leta. Ocena bo temeljila na prispevku v obliki mnenja organa AMLA, priložena pa ji bodo priporočila državam članicam o ukrepih, primernih za obravnavo prepoznanih tveganj. Komisija bo Evropskemu parlamentu in Svetu vsaka štiri leta tudi poročala o ukrepih, sprejetih v odziv na ugotovitve iz ocene. Države članice bodo še naprej izvajale nacionalne ocene tveganja, vendar na najmanj štiri leta ter z določenimi dopolnitvami k ciljem in načinom izvajanja takih ocen. Države članice morajo še naprej vzdrževati izčrpne statistične podatke o AML/CFT in jih letno pošiljati Komisiji. Komisija lahko sprejme izvedbeni akt o metodologiji za take statistične podatke. Registri in mehanizmi za dejansko lastništvo, bančne račune in nepremičnine Ohranila se je obveznost iz veljavne direktive o AML, da morajo države članice vzpostaviti in vzdrževati registre dejanskega lastništva pravnih subjektov in pravnih ureditev. To obsega določbe o dostopu do takih registrov, vključno z javnim dostopom, in v utemeljenih primerih morebitne izjeme glede dostopa. Ohranjeno je čezmejno povezovanje takih registrov prek sistema povezovanja registrov dejanskega lastništva. Nove določbe v tem predlogu, ki še niso zajete v veljavnem okviru, so: izvedbeni akt Komisije o obliki za predložitev informacij o dejanskem lastništvu v registre; določbe za primere dvoma glede točnosti informacij o dejanskem lastništvu ali kadar dejanskega lastnika ni mogoče opredeliti; dodatne določbe za primere ugotovljenih neskladij v informacijah; pristojnosti subjektov, ki upravljajo registre; zahteva za države članice, da Komisiji priglasijo pristojne organe, ki jim je bil dovoljen dostop, in vrsta dostopa; najkrajši čas hrambe informacij v registrih, ki je pet let. Ohranila se je obveznost iz veljavne direktive o AML, da morajo države članice uvesti in vzdrževati mehanizme, kot je osrednji register ali osrednji elektronski sistem za pridobivanje podatkov, ki omogočajo identifikacijo imetnikov bančnih računov in sefov. Države članice morajo Komisiji priglasiti ne samo značilnosti takih mehanizmov, ampak tudi merila, ki urejajo to, katere informacije so vključene v take registre. V predlogu je tudi določeno, da se bodo taki mehanizmi čezmejno povezovali, Komisija pa bo sprejela izvedbene akte o tehničnih specifikacijah in postopkih za njihovo povezovanje v enotni točki dostopa, ki jo bo razvila in upravljala Komisija. Države članice morajo zagotoviti, da so informacije v nacionalnih mehanizmih posodobljene in dostopne prek čezmejne povezave. FIU mora biti omogočen dostop do mehanizmov, tudi tistih, ki so povezani iz drugih držav članic. Ohranila se je zahteva iz veljavne direktive o AML, da morajo države članice FIU in drugim pristojnim organom zagotoviti dostop do vsebine nacionalnih registrov nepremičnin, poleg tega pa je opredeljen najmanjši obseg takšnega dostopa. Države članice morajo Komisiji priglasiti, katerim pristojnim organom je dovoljen dostop do takih registrov in kakšen je obseg takšnega dostopa. Finančnoobveščevalne enote (FIU) Predlog temelji na določbah iz veljavnega okvira o AML/CFT, ki od držav članic zahtevajo, da na nacionalni ravni ustanovijo operativno neodvisne FIU, ki bodo od pooblaščenih subjektov prejemale poročila o sumljivih transakcijah in poročila o sumljivih dejavnostih ter jih analizirale; te veljavne določbe zajemajo sodelovanje in izmenjavo informacij med FIU, uporabo izmenjanih informacij in njihovo nadaljnje posredovanje. Nove določbe o FIU se nanašajo na: pojasnila o funkciji finančne analize FIU ter o njihovi operativni neodvisnosti, njihovih virih in njihovi varnosti; seznam minimalnih kategorij informacij, do katerih morajo imeti dostop FIU; določbe o izmenjavi informacij med FIU in drugimi pristojnimi organi, vključno z obvezno določbo o povratnih informacijah glede načina uporabe informacij; pojasnila o pooblastilih FIU za začasno ustavitev transakcij, kar morajo storiti v 48 urah po prejemu poročila o sumljivih transakcijah/poročila o sumljivih dejavnostih, in razširitev tega pooblastila za začasno opustitev uporabe bančnih računov v utemeljenih okoliščinah. Podrobneje so določeni načini izmenjave informacij med FIU; te izmenjave morajo potekati prek mreže FIU.net; države članice morajo Komisiji priglasiti vse izjeme glede informacij, ki se lahko izmenjajo. Organ AMLA mora pripraviti osnutek izvedbenih tehničnih standardov, v katerem so usklajene oblike za izmenjavo informacij; sprejel bo tudi smernice o merilih za določitev, ali so poročila o sumljivih transakcijah/poročila o sumljivih dejavnostih koristna tudi za FIU drugih držav članic. FIU bodo pripravile letna poročila o dejavnostih ter pooblaščenim subjektom zagotovile povratne informacije o uporabi njihovih poročil o sumljivih transakcijah/poročil o sumljivih dejavnostih, carinskim organom pa tudi o podatkih, predloženih tem enotam, o zneskih gotovine, ki se fizično vnaša v Unijo ali iznaša iz nje. V še eni novi določbi je pojasnjen pojem skupnih analiz, ki jih morajo izvesti FIU, in opredeljeni postopki za njihovo izvedbo. Nadzor nad preprečevanjem pranja denarja Predlog temelji na določbah iz veljavnega okvira za AML/CFT, v skladu s katerimi morajo države članice imenovati nacionalne nadzornike za AML/CFT za nadzor nad pooblaščenimi subjekti ter določiti naloge, pooblastila in odgovornosti teh nadzornikov, pa tudi vzpostaviti sodelovanje med njimi in FIU ter med njimi in nadzorniki iz tretjih držav.

Nove določbe zajemajo: pojasnila o nalogah in pooblastilih nadzornikov; zahtevo o tem, da nacionalni nadzorniki zagotavljajo informacije pooblaščenim subjektom; pojasnila o nadzoru na podlagi tveganja, vključno s smernicami o značilnostih pristopa, ki temelji na tveganju, pri čemer mora te smernice pripraviti organ AMLA, in regulativnimi tehničnimi standardi o metodologiji za ocenjevanje in razvrščanje profila tveganja pri delovanju in preostalega tveganja pooblaščenih subjektov ter o pogostosti pregledov. Pojasnjene so pristojnosti nadzornikov v primerih, kadar pooblaščeni subjekti delujejo v okviru svobode opravljanja storitev, in v okviru skupinskega nadzora; v zvezi s tem bo organ AMLA pripravil regulativne tehnične standarde, v katerih bodo podrobno določeni ustrezne naloge matičnih nadzornikov in nadzornikov gostiteljev ter načini njihovega medsebojnega sodelovanja. Za čezmejne kreditne ali finančne institucije, ki delujejo v več državah članicah, je treba ustanoviti nadzorni kolegij za AML/CFT, če so izpolnjena določena merila; organ AMLA bo pripravil regulativne tehnične standarde o splošnih pogojih za delovanje teh kolegijev. Vključene so določbe o sodelovanju med finančnimi nadzorniki v tretjih državah. Samoregulativni organi V primerjavi z veljavnim okvirom za AML/CFT se nov oddelek nanaša na samoregulativne organe. Če država članica nadzor na področju AML/CFT pri nekaterih pooblaščenih subjektih prenese na samoregulativni organ, mora biti ta organ pod nadzorom javnega organa, da bi pri izvajanju svojih nalog upošteval najvišje standarde. Nadzorni organ mora imeti ustrezna pooblastila, vključno s pooblastilom za pridobivanje informacij, in bo objavljal letna poročila o svoji dejavnosti in dejavnostih nadzora samoregulativnih organov, ki so pod njegovim nadzorom. Upravni ukrepi in sankcije Določbe o sankcijah, ki temeljijo na veljavnem okviru za AML/CFT, obvezujejo države članice, da za hude ponavljajoče se ali sistematične kršitve ključnih zahtev okvira, ki jih storijo pooblaščeni subjekti, določijo razpoložljive upravne ukrepe in sankcije z navedbo najnižjega in najvišjega zneska denarnih kazni, ter določijo objavo naloženih sankcij, zaščito žvižgačev in izmenjavo informacij o sankcijah. Nove določbe zajemajo: pojasnitev upravnih ukrepov, ki niso sankcije, za manj hude kršitve ter zahtevo, da države članice Komisiji in organu AMLA priglasijo svoje ureditve v zvezi z uvedbo upravnih sankcij ali ukrepov. Opredeljene so okoliščine, ki jih je treba upoštevati pri določitvi vrste in ravni upravne sankcije ali ukrepa. Organ AMLA bo pripravil regulativne tehnične standarde z opredelitvijo kazalnikov za razvrstitev stopenj resnosti kršitev in merila, ki jih je treba upoštevati pri določanju ravni upravnih sankcij ali sprejemanju upravnih ukrepov. Sodelovanje Določbe o sodelovanju med nadzorniki, FIU in drugimi pristojnimi organi temeljijo na veljavnem okviru za AML/CFT, vključno s sodelovanjem med pristojnimi organi držav članic, in na določbah za primere, v katerih za organe velja varovanje poklicne skrivnosti. Nove določbe v tem predlogu vključujejo dodajanje sklicev na organ AMLA in obveznost drugih organov, da z njim sodelujejo. Veljavne določbe za zagotavljanje dobrega sodelovanja z bonitetnimi nadzorniki finančnih institucij so okrepljene z dodatnimi specifikacijami in uvedene so nove določbe v zvezi s sodelovanjem z organi za reševanje in organi, pristojnimi za nadzor nad kreditnimi institucijami, zaradi uskladitve z direktivo o plačilnih računih in revidirano direktivo o plačilnih storitvah. Finančni nadzorniki in FIU bodo o svojem sodelovanju z navedenimi organi vsako leto poročali organu AMLA. Dodane so določbe v zvezi s sodelovanjem glede revizorjev, organ AMLA pa bo izdal smernice o sodelovanju. Končne določbe Pri obdelavi osebnih podatkov na podlagi tega predloga se, kot velja za veljavni okvir za AML/CFT, uporablja Uredba (ES) 2016/679 ali Uredba (EU) 2018/1725, če jo izvajajo institucije, agencije ali organi Unije. Komisiji bo pomagal odbor, zlasti pri pripravi izvedbenih aktov. Vključene so določbe o prenosu gostovanja mreže FIU.net s Komisije na organ AMLA. Direktiva 2015/849, kot je bila spremenjena (veljavni okvir za AML/CFT), je razveljavljena. Predlagana direktiva bo začela veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu; rok za prenos v nacionalno pravo je dve leti po začetku veljavnosti Direktive. Komisija mora to direktivo pregledali in oceniti v petih letih od začetka njene uporabe, nato pa vsaka tri leta. 2021/0250 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o mehanizmih, ki jih morajo vzpostaviti države članice za preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, in razveljavitvi Direktive (EU) 2015/849

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Direktiva (EU) 2015/849 Evropskega parlamenta in Sveta je glavni pravni instrument pri preprečevanju uporabe finančnega sistema Unije za pranje denarja in financiranje terorizma. Navedena direktiva določa celovit pravni okvir, ki je bil z Direktivo (EU) 2018/843 Evropskega parlamenta in Sveta nadalje okrepljen z obravnavanjem nastajajočih tveganj in večjo preglednostjo dejanskega lastništva. Ne glede na njene dosežke pa so izkušnje pokazale, da bi bilo treba Direktivo (EU) 2015/849 še izboljšati, da bi se ustrezno zmanjšala tveganja in učinkovito odkrili poskusi kaznivih dejanj zlorabe finančnega sistema Unije v nezakonite namene. (2)Od začetka veljavnosti Direktive (EU) 2015/849 so bila opredeljena številna področja, na katerih bi bile potrebne spremembe, da bi se zagotovili potrebni odpornost in zmogljivost finančnega sistema Unije za preprečevanje pranja denarja in financiranje terorizma. (3)Pri izvajanju Direktive (EU) 2015/849 je bilo ugotovljeno, da so v praksah in pristopih pristojnih organov po vsej Uniji pomembne razlike ter da ni dovolj učinkovitih ureditev za čezmejno sodelovanje. Zato je primerno določiti jasnejše zahteve, ki bi morale prispevati k nemotenemu sodelovanju po vsej Uniji, državam članicam pa omogočiti, da upoštevajo posebnosti svojih nacionalnih sistemov. (4)Ta novi instrument je del celovitega svežnja, katerega namen je okrepiti okvir Unije za AML/CFT. Ta instrument bo skupaj z Uredbo [vstavite sklic – predlog Uredbe o preprečevanju pranja denarja – COM(2021) 420 final], Uredbo [vstavite sklic – predlog prenovitve Uredbe (EU) 2015/847 – COM(2021) 422 final] in Uredbo [vstavite sklic – predlog Uredbe o ustanovitvi organa za preprečevanje pranja denarja – COM(2021) 421 final] sestavljal pravni okvir, ki bo urejal, da bodo pooblaščeni subjekti izpolnjevali zahteve glede AML/CFT, in podpiral institucionalni okvir Unije za AML/CFT, vključno z ustanovitvijo organa za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma (AMLA). (5)Pranje denarja in financiranje terorizma se pogosto izvajata na mednarodni ravni. Ukrepi, sprejeti na ravni Unije, bi imeli brez upoštevanja mednarodnega usklajevanja in sodelovanja zelo omejene učinke. Ukrepi, ki jih Unija sprejme na tem področju, bi morali biti zato združljivi z drugimi ukrepi, sprejetimi na mednarodni ravni, in biti vsaj tako strogi. Pri ukrepih Unije bi bilo treba še naprej upoštevati zlasti priporočila Projektne skupine za finančno ukrepanje (v nadaljnjem besedilu: skupina FATF) in instrumente drugih mednarodnih organov, dejavnih na področju boja proti pranju denarja in financiranju terorizma. Zaradi večje učinkovitosti boja proti pranju denarja in financiranju terorizma bi bilo treba zadevne pravne akte Unije, če je primerno, uskladiti z mednarodnimi standardi za preprečevanje pranja denarja ter financiranja terorizma in širjenja orožja, ki jih je skupina FATF sprejela februarja 2012 (v nadaljnjem besedilu: revidirana priporočila skupine FATF) in naknadnimi spremembami navedenih standardov. (6)Posebne grožnje in tveganja pranja denarja in financiranja terorizma ter ranljivosti za ti dejavnosti, ki vplivajo na določene gospodarske sektorje na nacionalni ravni, jasno zmanjšujejo zmožnost držav članic, da bi prispevale k trdnosti in celovitosti finančnega sistema Unije. Zato je primerno, da se lahko države članice ob prepoznanju takih sektorjev in posebnih tveganj odločijo, da bodo zahteve glede AML/CFT uporabile za dodatne sektorje in ne le za tiste, zajete z Uredbo [vstavite sklic – predlog uredbe o preprečevanju pranja denarja]. Komisija bi morala imeti možnost, da ob pomoči organa AMLA zaradi ohranjanja učinkovitosti notranjega trga in sistema Unije na področju AML/CFT oceni, ali so nameravane odločitve držav članic, da uporabijo zahteve glede AML/CFT za dodatne sektorje, upravičene. V primerih, kadar bi bil najboljši interes Unije glede posebnih sektorjev dosežen na ravni Unije, bi morala Komisija države članice obvestiti, da namerava namesto tega ukrepati na ravni Unije, države članice pa bi se morale vzdržati sprejemanja nameravanih nacionalnih ukrepov. (7)Državam članicam bi moralo biti glede na posebne ranljive točke na področju pranja denarja, ki smo jim bili priča pri izdaji elektronskega denarja, plačilnih storitvah in v sektorju ponudnikov storitev na področju kriptosredstev, omogočeno, da od teh ponudnikov, ki so ustanovljeni na njihovem ozemlju v obliki, ki ni podružnica, in katerih sedež je v drugi državi članici, zahtevajo, da na njihovem ozemlju določijo osrednjo kontaktno točko. Ta osrednja kontaktna točka, ki deluje v imenu institucije, ki jo imenuje, bi morala zagotoviti, da podjetje izpolnjuje pravila o AML/CFT. (8)Nadzorniki bi morali v primeru menjalnic, unovčevalnic čekov, ponudnikov storitev za sklade ali družbe ali ponudnikov storitev iger na srečo zagotoviti, da osebe, ki dejansko vodijo posle takih subjektov, in njihovi dejanski lastniki ravnajo odkrito in pošteno ter imajo znanje in strokovne izkušnje, potrebne za opravljanje funkcij. V merilih za ugotovitev, ali oseba izpolnjuje te zahteve ali ne, bi morala biti vsaj izražena potreba po zaščiti teh subjektov pred tem, da bi jih vodstvo ali dejanski lastniki zlorabili v nezakonite namene. (9)Vsaka izmenjava informacij o kazenskih obsodbah za namene ocenjevanja primernosti oseb, ki so na vodstvenem položaju v pooblaščenih subjektih ali ki te subjekte kako drugače nadzorujejo, bi morala biti izvedena v skladu z Okvirnim sklepom Sveta 2009/315/PNZ in Sklepom Sveta 2009/316/PNZ. (10)Komisija je primerno usposobljena za ponovno proučitev posebnih čezmejnih groženj, ki bi lahko vplivale na notranji trg ter jih posamezne države članice ne morejo prepoznati in učinkovito preprečevati. Zato bi ji bilo treba zaupati odgovornost za usklajevanje ocen tveganja, povezanih s čezmejnimi dejavnostmi. Da bi bil postopek ocene tveganja učinkovit, je bistvena vključitev ustreznih strokovnjakov, kot je skupina strokovnjakov za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma, predstavnikov FIU ter po potrebi drugih organov na ravni Unije. Pomemben vir informacij za ta postopek so tudi ocene tveganj in izkušnje na nacionalni ravni. Komisija v tako oceno čezmejnih tveganj ne bi smela vključiti obdelave osebnih podatkov. V vsakem primeru pa bi morali biti podatki popolnoma anonimizirani. Nacionalni nadzorni organi in nadzorni organi Unije za varstvo podatkov bi morali biti vključeni le, če ocena tveganja pranja denarja in financiranja terorizma vpliva na zasebnost posameznikov in varstvo njihovih osebnih podatkov. (11)Ugotovitve iz ocene tveganja na ravni Unije lahko pristojnim organom in pooblaščenim subjektom pomagajo prepoznati, razumeti, upravljati in zmanjšati tveganja pranja denarja in financiranja terorizma ter tveganja neuvedbe ciljno usmerjenih finančnih sankcij in izogibanja tem sankcijam. Zato je pomembno, da se ugotovitve ocene tveganja objavijo. (12)Države članice so še vedno najprimernejše za to, da prepoznajo, ocenijo in razumejo način za zmanjšanje tveganj pranja denarja in financiranja terorizma, ki vpliva neposredno nanje, ter se o njem odločajo. Zato bi morala vsaka država članica narediti ustrezne korake v prizadevanju, da bi ustrezno prepoznala, ocenila in razumela tveganja pranja denarja in financiranja terorizma ter tveganja neuvedbe ciljno usmerjenih finančnih sankcij in izogibanja tem sankcijam in da bi opredelila usklajeno nacionalno strategijo za uvedbo ukrepov za zmanjšanje teh tveganj. Te nacionalne ocene tveganja bi bilo treba redno posodabljati ter bi morale zajemati opis institucionalne strukture in splošnih postopkov ureditve za AML/CFT držav članic, pa tudi dodeljenih človeških in finančnih virov, če so te informacije na voljo.

(13)Kadar je to primerno, bi morali biti rezultati ocen tveganja pravočasno na voljo pooblaščenim subjektom, da bi lahko prepoznali, razumeli, obvladali in zmanjšali tveganja, ki so jim izpostavljeni. (14)Za še boljše prepoznavanje, razumevanje, obvladovanje in zmanjšanje tveganj na ravni Unije bi morale države članice poleg tega druga drugi, Komisiji in organu AMLA omogočiti dostop do rezultatov ocen tveganj. (15)Da bi lahko države članice presojale učinkovitost svojih sistemov za preprečevanje pranja denarja in financiranje terorizma, bi morale ohranjati in izboljšati kakovost ustreznih statističnih podatkov. Komisija in organ AMLA bi morala za nadaljnje izboljšanje kakovosti in usklajenosti statističnih podatkov, zbranih na ravni Unije, po vsej Uniji spremljati stanje na področju boja proti pranju denarja in financiranju terorizma ter objavljati redne preglede. (16)Skupina FATF je razvila standarde, ki jih morajo jurisdikcije upoštevati pri opredelitvi in oceni tveganja morebitnega neizvajanja ciljno usmerjenih finančnih sankcij, povezanih s financiranjem širjenja orožja, ali izogibanja tem sankcijam ter ukrepanju za zmanjšanje teh tveganj. Ti novi standardi, ki jih je uvedla skupina FATF, ne nadomeščajo ali spodkopavajo veljavnih strogih zahtev, v skladu s katerimi morajo države izvajati ciljno usmerjene finančne sankcije, da bi spoštovale ustrezne predpise Varnostnega sveta Združenih narodov o preprečevanju, zatiranju in prekinitvi širjenja orožja za množično uničevanje in njegovega financiranja. Te veljavne obveznosti, kot se izvajajo na ravni Unije s sklepoma Sveta 2010/413/SZVP in (SZVP) 2016/849 ter uredbama Sveta (EU) št. 267/2012 in (EU) 2017/1509, ostajajo stroge, na pravilih temelječe obveznosti, ki zavezujejo vse pravne in fizične osebe v Uniji. (17)S to direktivo je bila zaradi upoštevanja nedavnega razvoja na mednarodni ravni uvedena zahteva, da je treba prepoznati, razumeti, upravljati in zmanjšati tveganja morebitnega neizvajanja ciljno usmerjenih finančnih sankcij, povezanih s financiranjem širjenja orožja, ali izogibanja tem sankcijam na ravni Unije in ravni držav članic. (18)Pri preprečevanju zlorab pravnih subjektov so bistveni osrednji registri informacij o dejanskem lastništvu. Da bi bili registri informacij o dejanskem lastništvu zlahka dostopni in bi vsebovali visokokakovostne podatke, bi bilo treba uvesti dosledna pravila o zbiranju in hrambi teh podatkov. (19)Zaradi večje preglednosti bi morale države članice, da bi preprečile zlorabe pravnih subjektov, zagotoviti, da se informacije o dejanskem lastništvu ob doslednem spoštovanju prava Unije hranijo v osrednjem registru, ki se nahaja zunaj družbe. Države članice lahko v ta namen uporabljajo osrednjo podatkovno zbirko za zbiranje informacij o dejanskem lastništvu ali poslovni register ali kateri koli drug osrednji register. Države članice se lahko odločijo, da so za vnašanje podatkov v register odgovorni pooblaščeni subjekti. Države članice bi morale zagotoviti, da so te informacije v vseh primerih na voljo pristojnim organom in FIU ter da se posredujejo pooblaščenim subjektom, ko ti izvajajo ukrepe skrbnega preverjanja strank. (20)Informacije o dejanskem lastništvu skladov in podobnih pravnih ureditev se registrirajo tam, kjer imajo sedež ali kjer prebivajo skrbniki in osebe z enakovrednim položajem v podobnih pravnih ureditvah. Za zagotovitev učinkovitega spremljanja in registracije informacij o dejanskem lastništvu skladov in podobnih pravnih ureditev je potrebno tudi sodelovanje med državami članicami. Če bi se registri dejanskih lastnikov skladov in podobnih pravnih ureditev držav članic povezali, bi bile te informacije dostopne, izognili pa bi se tudi večkratnim registracijam istih skladov in podobnih pravnih ureditev v Uniji. (21)Pravočasen dostop do informacij o dejanskem lastništvu bi bilo treba zagotoviti tako, da bi se izognili vsakršnemu tveganju razkritja informacij zadevni družbi. (22)Za vse ustrezne organe in druge osebe, ki jim je dovoljen dostop do navedenih podatkov, in za sprejemanje veljavnih, zakonitih odločitev na podlagi teh podatkov je bistveno, da so ti podatki, vključeni v registre dejanskega lastništva, točni. Če se po skrbni analizi upravljavcev registrov pojavijo zadostni razlogi za dvom o točnosti informacij o dejanskem lastništvu v registrih, je treba od pravnih subjektov in pravnih ureditev zahtevati dodatne informacije z upoštevanjem tveganja. Poleg tega je pomembno, da države članice subjektu, pristojnemu za upravljanje registrov, zaupajo zadostna pooblastila za preverjanje dejanskega lastništva in verodostojnosti zagotovljenih informacij ter za poročanje o vseh sumih svojim FIU. Ta pooblastila bi bilo treba razširiti na izvajanje inšpekcijskih pregledov v prostorih pravnih subjektov. (23)Poleg tega je poročanje o neskladnostih med informacijami o dejanskem lastništvu v osrednjih registrih in informacijami o dejanskem lastništvu, ki jih imajo na voljo pooblaščeni subjekti in, če je primerno, pristojni organi, učinkovit mehanizem za preverjanje točnosti informacij. Vsako tako neskladnost je treba hitro prepoznati, o njej poročati in jo popraviti. (24)Da bi bil mehanizem poročanja o neskladnostih sorazmeren in usmerjen na odkrivanje primerov netočnih informacij o dejanskem lastništvu, lahko države članice pooblaščenim subjektom dovolijo, da od stranke zahtevajo, naj neskladnosti tehnične narave popravi neposredno pri subjektu, odgovornem za osrednje registre. Ta možnost velja le za stranke z nizkim tveganjem in take napake tehnične narave, kot so manjši primeri napačno črkovanih informacij, kjer je jasno, da te ne ovirajo identifikacije dejanskih lastnikov in točnosti informacij. (25)Kadar bi poročanje FIU in drugih pristojnih organov o neskladju ogrozilo potekajočo kazensko preiskavo, bi morali FIU ali drugi pristojni organi poročanje o neskladnosti odložiti do tedaj, ko razlogi, zaradi katerih ne poročajo, prenehajo obstajati. Poleg tega FIU in pristojni organi ne bi smeli poročati o kakršnem koli neskladju, kadar bi bilo to v nasprotju s katerimi koli določbami o zaupnosti v nacionalnem pravu ali bi pomenilo kaznivo dejanje razkritja informacij. (26)Da bi se pri uporabi pojma dejanskega lastništva zagotovili enaki konkurenčni pogoji, je zelo pomembno, da pravni subjekti po vsej Uniji pridobijo koristi od enotnih kanalov in sredstev za prijavo. Zato bi morala biti oblika predložitve informacij o dejanskem lastništvu ustreznim nacionalnim registrom enotna ter bi morala zagotavljati preglednost in pravno varnost. (27)Za zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev za različne pravne oblike bi bilo treba od skrbnikov poleg tega zahtevati, da pridobijo in imajo na voljo informacije o dejanskem lastništvu ter da te informacije posredujejo v osrednji register ali osrednjo podatkovno zbirko. (28)Javni dostop do informacij o dejanskem lastništvu lahko civilni družbi, vključno s tiskom ali organizacijami civilne družbe, omogoči boljši nadzor nad informacijami ter prispeva k ohranjanju zaupanja v celovitost finančnega sistema. Prispeva lahko h krepitvi boja proti zlorabi gospodarskih in drugih pravnih subjektov ter pravnih ureditev za namene pranja denarja ali financiranja terorizma tako, da prispeva k preiskavam in učinkuje na ugled subjektov, saj bo vsakdo, ki bi lahko z njimi vzpostavil poslovni odnos, vedel, kdo so dejanski lastniki. Pooblaščenim subjektom in organom tretjih držav, ki sodelujejo v boju proti takim kršitvam, lahko tudi omogoči učinkovito in pravočasno zagotovitev informacij. Dostop do teh informacij bi pomagal tudi pri preiskavah kaznivih dejanj pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj in kaznivih dejanj financiranja terorizma. (29)Zaupanje vlagateljev in širše javnosti v finančne trge je v veliki meri odvisno od obstoja zanesljive ureditve za razkritje informacij, ki zagotavlja preglednost informacij o dejanskem lastništvu in nadzornih strukturah družb. To še posebej drži za sisteme upravljanja družb, za katere je značilno koncentrirano lastništvo, kakršno je to, ki obstaja v Uniji. Po eni strani lahko veliki vlagatelji z znatnim deležem glasovalnih pravic in denarnih tokov spodbudijo dolgoročno rast in uspešnost družb. Po drugi strani pa imajo lahko obvladujoči dejanski lastniki z velikimi glasovalnimi bloki spodbude, da preusmerijo poslovno premoženje ter priložnosti v osebno korist na škodo manjšinskih vlagateljev. Potencialno povečanje zaupanja v finančne trge bi bilo treba obravnavati kot pozitivni stranski učinek in ne kot namen povečanja preglednosti, kar pomeni ustvariti okolje, ki se bo manj verjetno uporabljalo za pranje denarja in financiranje terorizma. (30)Zaupanje vlagateljev in širše javnosti v finančne trge je v veliki meri odvisno od obstoja zanesljive ureditve za razkritje informacij, ki zagotavlja preglednost dejanskega lastništva in nadzornih struktur gospodarskih in drugih pravnih subjektov ter nekaterih vrst skladov in podobnih pravnih ureditev. Države članice bi morale zato dovolj dosledno in usklajeno omogočiti dostop do informacij o dejanskem lastništvu z določitvijo pravil o zaupnosti informacij za dostop javnosti do njih, tako da lahko tretje osebe po vsej Uniji preverijo, kdo so dejanski lastniki gospodarskih in drugih pravnih subjektov ter, če se pokaže pravni interes, določenih vrst skladov in podobnih pravnih ureditev. (31)Glede gospodarskih in drugih pravnih subjektov bi si bilo treba prizadevati za primerno ravnovesje, zlasti med splošnim javnim interesom za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma ter temeljnimi pravicami posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki. Nabor podatkov, ki bi moral biti na voljo javnosti, bi moral biti omejen, jasno in izčrpno opredeljen ter splošne narave, da se tako omeji morebitna pristranskost do dejanskih lastnikov. Obenem pa se informacije, ki so dostopne javnosti, ne bi smele znatno razlikovati od podatkov, ki se trenutno zbirajo. Da se omeji poseganje v pravico do spoštovanja zasebnega življenja na splošno in zlasti do varstva osebnih podatkov, bi se morali ti podatki večinoma nanašati na status dejanskih lastnikov gospodarskih in drugih pravnih subjektov ter zadevati le področje gospodarske dejavnosti, na katerem dejanski lastniki delujejo. V registrih bi morali biti jasno razvidni primeri, ko je bil višji vodstveni uslužbenec opredeljen kot dejanski lastnik samo po uradni dolžnosti in ne ker ima lastniški delež ali izvaja nadzor na drugačen način. (32)V primeru ekspresnih skladov in podobnih pravnih ureditev bi morale biti informacije dostopne vsem članom širše javnosti, če lahko izkažejo pravni interes. V to bi morali biti zajeti tudi vsi primeri, ko fizične ali pravne osebe vložijo zahtevo v zvezi s skladom ali podobno pravno ureditvijo, ki je imetnik ali lastnik nadzornega deleža prek neposrednega ali posrednega lastništva v pravnem subjektu, registriranem ali ustanovljenem zunaj Unije, vključno z udeležbo v obliki prinosniških delnic ali prek drugačnega nadzora. Države članice pri razlagi pravnega interesa ne bi smele omejiti pojma pravnega interesa na primere potekajočih upravnih ali sodnih postopkov in bi morale omogočiti, da se po potrebi upošteva preventivno delo na področju preprečevanja pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj in financiranja terorizma, ki ga opravljajo nevladne organizacije in raziskovalni novinarji. Čeprav se lahko skladi in druge pravne ureditve uporabijo v zapleteni podjetniški strukturi, je njihov glavni cilj upravljanje premoženja posameznika. Da bi se ustrezno uravnotežila zakoniti cilj preprečevanja uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranja terorizma, ki ga okrepi javni nadzor, ter varstvo temeljnih pravic posameznikov, zlasti pravice do zasebnosti in varstva osebnih podatkov, je treba zagotoviti dokaz o pravnem interesu za dostop do informacij o dejanskem lastništvu skladov in drugih pravnih ureditev.

(33)Javnosti bi moral biti dostopen minimalni nabor podatkov, da bi lahko iz informacij, ki so ji na voljo, pravilno identificirala dejanske lastnike. Taki podatki bi morali omogočati nedvoumno identifikacijo dejanskega lastnika, hkrati pa bi bilo treba čim bolj zmanjšati količino javno dostopnih osebnih podatkov. Brez podatkov o imenu, mesecu in letu rojstva, državi prebivališča in državljanstvu dejanskega lastnika ne bi bilo mogoče nedvoumno določiti, kdo je fizična oseba, ki je dejanski lastnik. Brez informacij o deležu dejanskega lastnika podobno ne bi bilo mogoče določiti, zakaj bi bilo treba to fizično osebo identificirati kot dejanskega lastnika. Da bi preprečili napačno razumevanje javno dostopnih informacij o dejanskem lastništvu in zagotovili sorazmerno razkritje osebnih podatkov dosledno po vsej Uniji, je zato ustrezno, da se določi minimalni nabor podatkov, ki so lahko dostopni javnosti. (34)Večji javni nadzor lahko prispeva k preprečevanju zlorabe pravnih subjektov in pravnih ureditev, vključno z izogibanjem davkov. Zato je bistveno, da informacije o dejanskem lastništvu ostanejo dostopne prek nacionalnih registrov in sistema povezovanja registrov dejanskega lastništva še najmanj pet let po tem, ko prenehajo razlogi za registracijo informacij o dejanskem lastništvu sklada ali podobne pravne ureditve. Države članice pa bi morale imeti možnost, da z zakonodajo zagotovijo obdelavo informacij o dejanskem lastništvu, vključno z osebnimi podatki, za druge namene, če taka obdelava izpolnjuje cilj javnega interesa in je nujen ter sorazmeren ukrep za doseganje zakonitega cilja v demokratični družbi. (35)Da bi se zagotovili sorazmeren in uravnotežen pristop ter pravice do zasebnosti in varstva osebnih podatkov, bi morale države članice poleg tega imeti možnost, da v izjemnih okoliščinah določijo izvzetja iz razkritja osebnih informacij o dejanskem lastniku in dostopa do njih prek registrov informacij o dejanskem lastništvu, kadar bi te informacije dejanskega lastnika izpostavile nesorazmernemu tveganju prevar, ugrabitve, izsiljevanja, zlorabe položaja, nadlegovanja, nasilja ali ustrahovanja. Države članice bi morale tudi imeti možnost zahtevati spletno registracijo, da bi lahko identificirale osebe, ki zahtevajo informacije iz registra, ter plačilo pristojbine za dostop do informacij v registru. (36)Z Direktivo (EU) 2018/843 je bilo doseženo povezovanje osrednjih registrov držav članic z informacijami o dejanskem lastništvu prek evropske osrednje platforme, vzpostavljene z Direktivo (EU) 2017/1132 Evropskega parlamenta in Sveta. Nadaljnje sodelovanje držav članic pri delovanju celotnega sistema bi bilo treba zagotoviti z rednim dialogom med Komisijo in predstavniki držav članic o vprašanjih, povezanih z delovanjem sistema in njegovim prihodnjim razvojem. (37)S povezovanjem registrov dejanskega lastništva držav članic bi bilo treba na podlagi opredelitve pravnega interesa zagotoviti nacionalni in čezmejni dostop do informacij o dejanskem lastništvu pravnih ureditev, hranjenih v registru posamezne države članice, in sicer z odločitvijo, ki jo sprejme ustrezni subjekt navedene države članice. Da bi preprečili situacijo, ko neupravičenih odločitev, s katerimi je omejen dostop do informacij o dejanskem lastništvu, ne bi bilo mogoče ponovno proučiti, bi bilo treba vzpostaviti mehanizme za pritožbe zoper takšne odločitve. Države članice bi morale za usklajeno in učinkovito registracijo in izmenjavo informacij zagotoviti, da njihov subjekt, pristojen za upravljanje registra, sodeluje z enakovrednimi organi v drugih državah članicah ter pri tem izmenjuje informacije o skladih in podobnih pravnih ureditvah, ki jih ureja pravo ene države članice in se upravljajo v drugi državi članici. (38)Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta se uporablja za obdelavo osebnih podatkov za namene te direktive. Fizične osebe, katerih osebni podatki se hranijo v nacionalnih registrih dejanskih lastnikov, bi bilo treba obvestiti o veljavnih pravilih o varstvu podatkov. Poleg tega bi morali biti na voljo le osebni podatki, ki so posodobljeni in se nanašajo na resnične dejanske lastnike, ti pa bi morali biti obveščeni o svojih pravicah v skladu s pravnim okvirom Unije o varstvu podatkov ter o postopkih, ki se uporabljajo za uresničevanje teh pravic. Da bi se preprečila zloraba informacij iz registrov in da bi se uravnotežile pravice dejanskih lastnikov, bi se lahko državam članicam tudi zdelo primerno, da informacije o prosilcu ter pravno podlago za njegovo zahtevo dajo na voljo dejanskemu lastniku. (39)Odložen dostop FIU in drugih pristojnih organov do informacij o identiteti imetnikov bančnih in plačilnih računov ter sefov, zlasti anonimnih, ovira odkrivanje prenosov sredstev, povezanih s pranjem denarja in financiranjem terorizma. Nacionalni podatki, ki omogočajo identifikacijo bančnih in plačilnih računov ter sefov, ki pripadajo eni osebi, so razdrobljeni in zato FIU ter drugim pristojnim organom niso pravočasno dostopni. Zato je bistveno, da se v vseh državah članicah vzpostavijo centralizirani avtomatizirani mehanizmi, kot so registri ali sistemi za pridobivanje podatkov, ki bi učinkovito omogočali pravočasen dostop do informacij o identiteti imetnikov bančnih in plačilnih računov ter sefov, njihovih pooblaščencih in dejanskih lastnikih. Ko se izvajajo določbe o dostopu, je primerno uporabiti že obstoječe mehanizme, pod pogojem, da lahko nacionalne FIU takoj in nefiltrirano dostopajo do podatkov, o katerih poizvedujejo. Države članice bi morale razmisliti o tem, da bi v take mehanizme vnašale druge informacije, ki jih štejejo kot potrebne in sorazmerne za učinkovitejše zmanjšanje tveganj, povezanih s pranjem denarja in financiranjem terorizma. FIU in pristojni organi, ki niso organi pregona, bi morali zagotoviti popolno zaupnost glede takšnih poizvedb o zadevnih informacijah in zahtev zanje. (40)Da se zagotovita spoštovanje zasebnosti in varstvo osebnih podatkov, bi morali biti v centraliziranih avtomatiziranih mehanizmih za bančne in plačilne račune, kot so registri ali sistemi za pridobivanje podatkov, shranjeni vsaj podatki, potrebni za izvajanje preiskav na področju AML/CFT. Države članice bi morale imeti možnost določiti, katere podatke je koristno in sorazmerno zbirati, ob upoštevanju obstoječih sistemov in pravnih tradicij, da bi se omogočila smiselna identifikacija dejanskih lastnikov. Države članice bi morale ob prenosu določb, povezanih s temi mehanizmi, v nacionalno zakonodajo opredeliti obdobja hrambe, enaka obdobju hrambe dokumentacije in informacij, pridobljenih v okviru uporabe ukrepov skrbnega preverjanja strank. Države članice bi morale imeti možnost splošnega podaljšanja obdobja hrambe na podlagi zakona, ne da bi jim bilo treba sprejemati odločitve za posamezne primere. Dodatno obdobje hrambe ne bi smelo presegati dodatnih petih let. To obdobje ne bi smelo vplivati na nacionalno pravo, ki določa drugačne zahteve glede hrambe podatkov, ki omogočajo odločitve za posamezne primere, da se olajša potek kazenskih ali upravnih postopkov. Dostop do teh mehanizmov bi moral temeljiti na potrebi po seznanitvi. (41)Nacionalne FIU bi lahko s povezavami centraliziranih avtomatiziranih mehanizmov držav članic hitro pridobile čezmejne informacije o identiteti imetnikov bančnih in plačilnih računov in sefov v drugih državah članicah, s čimer bi se okrepila njihova zmožnost za učinkovito opravljanje finančne analize in sodelovanje z enakovrednimi organi iz drugih držav članic. Neposreden čezmejni dostop do informacij o bančnih in plačilnih računih ter sefih bi FIU omogočil, da bi v dovolj kratkem časovnem okviru izdelale finančno analizo, da bi se odkrili morebitni primeri pranja denarja in financiranja terorizma ter da bi se hitro preprečevala, odkrivala in preiskovala kazniva dejanja. (42)Obseg informacij, ki je na voljo prek osrednje točke dostopa registrov bančnih računov, bi bil zaradi spoštovanja pravice do varstva osebnih podatkov in pravice do zasebnosti ter omejitve čezmejnega dostopa do informacij v nacionalnih centraliziranih avtomatiziranih mehanizmih v skladu z načelom o najmanjšem obsegu podatkov omejen na to, kar je najmanj potrebno za identifikacijo katere koli fizične ali pravne osebe, ki ima ali obvladuje plačilne in bančne račune, identificirane s številko IBAN, in sefe. Nadalje bi moralo biti le FIU dovoljeno, da nemudoma in nefiltrirano dostopajo do osrednje točke dostopa. Države članice bi morale zagotoviti, da osebje FIU ohranja visoko raven poklicnih standardov zaupnosti in varstva podatkov, da ima visoko integriteto ter je ustrezno usposobljeno. Poleg tega bi morale vzpostaviti tehnične in organizacijske ukrepe za zagotovitev varnosti podatkov v skladu z visokimi tehnološkimi standardi. (43)Za povezovanje centraliziranih avtomatiziranih mehanizmov držav članic (osrednjih registrov ali osrednjih elektronskih sistemov za pridobivanje podatkov), ki vsebujejo informacije o bančnih ali plačilnih računih in sefih, prek enotne točke dostopa za registre bančnih računov je treba uskladiti nacionalne sisteme, ki imajo različne tehnične značilnosti. Zato bi bilo treba razviti tehnične ukrepe in specifikacije, pri katerih bi se upoštevale razlike med nacionalnimi centraliziranimi avtomatiziranimi mehanizmi. (44)Nepremičnine so za storilce kaznivih dejanj privlačno blago za pranje premoženjske koristi, pridobljene z nezakonitimi dejavnostmi, saj se lahko pravi vir sredstev in identiteta dejanskega lastnika skrijeta. Pomembno je, da FIU in drugi pristojni organi pravilno in pravočasno identificirajo fizično ali pravno osebo, ki je lastnica nepremičnine, da se odkrijejo sheme pranja denarja ter da se sredstva zamrznejo in zaplenijo. Zato je pomembno, da države članice FIU in pristojnim organom zagotovijo dostop do informacij, ki omogočajo pravočasno identifikacijo fizičnih ali pravnih oseb, ki so lastnice nepremičnine, ter informacij, ki so pomembne za identifikacijo tveganja in suma v zvezi s transakcijo. (45)Vse države članice so ustanovile ali bi morale ustanoviti operativno neodvisne in avtonomne FIU za zbiranje in analizo informacij, ki jih prejmejo, katerih namen je ugotavljanje povezav med sumljivimi transakcijami in osnovnim kaznivim dejanjem, da se preprečita pranje denarja in financiranje terorizma ter za borbo proti njima. FIU bi morala biti enotna osrednja nacionalna enota, pristojna za prejem in analizo poročil o sumljivih transakcijah, poročil o čezmejnih fizičnih pretokih gotovine in gotovinskih plačilih, ki presegajo določen prag, ter drugih informacij, pomembnih za pranje denarja, povezana predhodna kazniva dejanja ali financiranje terorizma, ki jih predložijo pooblaščeni subjekti. FIU bi bilo treba zagotoviti operativno neodvisnost in samostojnost s podelitvijo pristojnosti in sposobnosti, da svobodno opravlja naloge, vključno z zmožnostjo avtonomnega odločanja o analizi posebnih informacij, zahtevah zanje in njihovem posredovanju. FIU bi morala imeti v vseh primerih neodvisno pravico do pošiljanja ali posredovanja informacij pristojnim organom. Zagotovljeni bi ji morali biti ustrezni finančni, človeški in tehnični viri tako, da bi imela zagotovljeni avtonomijo in neodvisnost ter bi lahko učinkovito izvajala svoja pooblastila. Zmožna bi morala biti pridobiti in uporabiti sredstva, potrebna za posamično ali rutinsko opravljanje nalog, pri čemer ne bi smeli neupravičeno vplivati ali se vmešavati politika, vlada ali sektor, kar bi lahko ogrozilo njeno operativno neodvisnost. (46)FIU imajo pomembno vlogo pri odkrivanju finančnih operacij terorističnih mrež, zlasti tistih čezmejne narave, in njihovih finančnih podpornikov. Finančni obveščevalni podatki lahko bistveno prispevajo k temu, da se odkrije omogočanje terorističnih kaznivih dejanj ter mrež in shem terorističnih organizacij. Med FIU obstajajo precejšnje razlike v nalogah, pristojnostih in pooblastilih. Sedanje razlike pa vseeno ne bi smele vplivati na dejavnost FIU, še posebej na njihovo zmožnost preventivnega analiziranja, kar zagotavlja podporo vsem organom, pristojnim za obveščevalne podatke, preiskovalne in pravosodne dejavnosti ter mednarodno sodelovanje. Za FIU je pri opravljanju nalog postalo bistveno, da opredelijo minimalni nabor podatkov, do katerih morajo imeti hiter dostop in so jih brez ovir zmožne izmenjati z enakovrednimi organi iz drugih držav članic. V vseh primerih domnevnega pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj ter primerih, ki zajemajo financiranje terorizma, bi moral biti pretok informacij neposreden, hiter ter brez nepotrebnega odlašanja. Zato je bistveno, da se dodatno okrepita učinkovitost in uspešnost FIU s pojasnitvijo pooblastil in sodelovanja med FIU. (47)Pooblastila FIU vključujejo pravico neposrednega ali posrednega dostopa do „finančnih“ in „upravnih“ informacij ter informacij „v zvezi s preprečevanjem, odkrivanjem in preiskovanjem kaznivih dejanj“, ki jih potrebujejo za preprečevanje pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj in financiranja terorizma. Ker vrsta informacij, vključenih v te splošne kategorije, ni bila opredeljena, je bil FIU odobren dostop do precej raznovrstnih naborov informacij, kar je vplivalo na analitične funkcije teh enot, pa tudi na njihovo zmogljivost za učinkovito sodelovanje z enakovrednimi organi v drugih državah članicah. Zato je treba opredeliti minimalni nabor „finančnih“ in „upravnih“ informacij ter informacij „v zvezi s preprečevanjem, odkrivanjem in preiskovanjem kaznivih dejanj“, ki bi morale biti neposredno ali posredno na voljo vsaki FIU v Uniji. Poleg tega bi morale biti FIU zmožne od katerega koli pooblaščenega subjekta hitro pridobiti vse potrebne informacije o njegovih funkcijah. Prav tako bi morale biti zmožne pridobiti take informacije na zahtevo druge FIU ter si izmenjati informacije s FIU, ki informacije zahteva. (48)Velika večina FIU je bila pooblaščenih za sprejetje nujnih ukrepov in začasni preklic ali zavrnitev dovoljenja za transakcijo, da analizira transakcijo, potrdi sum in rezultate analitične dejavnosti pošlje pristojnim organom. Vendar v različnih državah članicah obstajajo določene razlike glede trajanja pooblastil za odlog, ki ne vplivajo le na odlog dejavnosti čezmejne narave s sodelovanjem med FIU, pač pa tudi na temeljne pravice posameznikov. Da bi lahko FIU takoj omejile sredstva ali premoženjsko korist, pridobljeno s kaznivim dejanjem, in preprečile njihovo zapravljanje, tudi za namene zasega, bi jim bilo prav tako treba podeliti pooblastilo za začasno prekinitev uporabe bančnega ali plačilnega računa, da bi analizirale transakcije, izvedene prek tega računa, in potrdile sum, rezultate analize pa poslale pristojnim organom. Ob upoštevanju vpliva, ki ga imajo pooblastila za odlog na lastninsko pravico, je treba zagotoviti varstvo temeljnih pravic prizadetih oseb. (49)FIU bi morale zaradi večje preglednosti in odgovornosti ter okrepljene ozaveščenosti o svojih dejavnostih izdajati letna poročila o dejavnostih. V teh poročilih bi morale vsaj zagotoviti statistične podatke v zvezi s prejetimi poročili o sumljivih transakcijah, številu posredovanj teh podatkov pristojnim nacionalnim organom, številu zahtev, poslanih drugim FIU, in zahtev, prejetih od njih, ter o prepoznanih trendih in tipologijah. Poročilo bi bilo treba objaviti, razen elementov, ki vsebujejo občutljive in tajne podatke. FIU bi morale pooblaščenim subjektom vsaj enkrat letno zagotoviti povratne informacije o kakovosti poročil o sumljivih transakcijah, njihovi pravočasnosti, opisu suma in dodatnih poslanih dokumentih. Te povratne informacije se lahko zagotovijo posameznim pooblaščenim subjektom ali skupinam pooblaščenih subjektov, da bi se še povečala njihova zmogljivost za odkrivanje in prepoznavanje sumljivih transakcij in dejavnosti ter izboljšali splošni mehanizmi poročanja. (50)FIU so namenjene zbiranju in analizi informacij, ki jih prejmejo, da se ugotovijo povezave med sumljivimi transakcijami in povezanim kaznivim dejanjem za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma in za borbo proti njima ter za to, da se pristojnim organom pošljejo rezultati analiz in dodatne informacije, če obstajajo razlogi za sum pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj ali financiranja terorizma. FIU se ne bi smele na lastno pobudo ali na zahtevo vzdržati izmenjave informacij z drugo FIU ali jo zavrniti, zato ker na primer niso ugotovljeni povezano predhodno kaznivo dejanje, značilnosti nacionalnega kazenskega prava in razlike med opredelitvami povezanih predhodnih kaznivih dejanj ali ni naveden sklic na določena povezana predhodna kazniva dejanja. Da se omogoči učinkovito širjenje informacij, bi morala FIU podobno podati svoje predhodno soglasje drugi FIU za posredovanje informacij drugim pristojnim organom ne glede na vrsto morebitnega povezanega predhodnega kaznivega dejanja. FIU so poročale o težavah pri izmenjavi informacij zaradi razlik med nacionalnimi opredelitvami določenih predhodnih kaznivih dejanj, kot so davčna kazniva dejanja, ki niso harmonizirana s pravom Unije. Take razlike ne bi smele ovirati vzajemne izmenjave teh informacij ter njihovega posredovanja drugim pristojnim organom in njihove uporabe. FIU bi morale hitro, konstruktivno in učinkovito zagotoviti čim širše mednarodno sodelovanje s FIU iz tretjih držav na področju pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj in financiranja terorizma v skladu z veljavnimi pravili o varstvu podatkov pri prenosu podatkov, priporočili skupine FATF in načeli skupine Egmont za izmenjavo informacij med finančnoobveščevalnimi enotami. (51)FIU bi morale pri medsebojnem sodelovanju in izmenjavi informacij uporabljati varne infrastrukture, vključno z zavarovanimi komunikacijskimi kanali. V zvezi s tem bi bilo treba vzpostaviti sistem za izmenjavo informacij med FIU držav članic (mreža FIU.net). Sistem bi moral upravljati in gostiti organ AMLA. FIU bi morale mrežo FIU.net uporabljati pri medsebojnem sodelovanju in izmenjavi informacij, po potrebi pa tudi pri izmenjavi informacij s FIU iz tretjih držav in z drugimi organi in organi Unije. FIU bi morale v celoti izkoristiti funkcije mreže FIU.net. Zaradi teh funkcij lahko FIU anonimno primerjajo svoje podatke s podatki drugih FIU, pri čemer je zagotovljeno celovito varstvo osebnih podatkov, da bi se odkrili subjekti, ki zanimajo FIU, v drugih državah članicah ter identificirali njihovi prihodki in sredstva. (52)Pomembno je, da FIU učinkovito medsebojno sodelujejo in si izmenjujejo informacije. V zvezi s tem bi moral organ AMLA zagotoviti potrebno pomoč ne le z usklajevanjem skupnih analiz poročil o sumljivih čezmejnih transakcijah, temveč tudi s pripravo osnutka regulativnih tehničnih standardov glede oblike, ki se bo uporabila za izmenjavo informacij med FIU, in smernic v zvezi s pomembnimi dejavniki, ki jih je treba upoštevati pri določanju, ali se poročilo o sumljivi transakciji nanaša na drugo državo članico, pa tudi glede narave, značilnosti in ciljev operativne in strateške analize.

(53)Za hitro, učinkovito in usklajeno sodelovanje so potrebni roki za izmenjavo informacij med FIU. Določiti bi bilo treba roke, da se zagotovijo učinkovite izmenjave informacij v razumnem roku ali upoštevajo postopkovne omejitve. Krajše roke bi bilo treba določiti v izjemnih, utemeljenih in nujnih primerih, ko lahko FIU, ki prejme zahtevo, neposredno dostopa do podatkovnih zbirk, v katerih se hrani zahtevana informacija. Kadar FIU, ki prejme zahtevo, ne more zagotoviti informacij v določenem roku, mora o tem ustrezno obvestiti enakovreden organ. (54)Tok nezakonitega denarja, ki prečka meje, lahko vpliva na različne države članice. Vedno pogostejši in vse pomembnejši postajajo čezmejni primeri, ki vključujejo več jurisdikcij, tudi zaradi dejavnosti, ki jih pooblaščeni subjekti izvajajo čezmejno. Da bi FIU učinkovito obravnavale primere, ki se nanašajo na več držav članic, bi morale biti zmožne preseči zgolj izmenjavo informacij za odkrivanje in analizo sumljivih transakcij in dejavnosti ter si deliti samo analitično dejavnost. FIU so poročale o nekaterih pomembnih vprašanjih, ki omejujejo ali pogojujejo njihovo zmožnost za izvajanje skupnih analiz. Z izvedbo skupnih analiz sumljivih transakcij in dejavnosti bodo lahko izkoristile morebitne sinergije, uporabile informacije iz različnih virov, pridobile celotno sliko nepravilnih dejavnosti in obogatile analizo. Zmožne bi morale biti izvesti skupne analize sumljivih transakcij in dejavnosti ter ob pomoči organa AMLA za posebne namene in določen čas vzpostaviti skupne analitske skupine in sodelovati v njih. Za uspešen rezultat skupnih analiz je lahko koristno sodelovanje tretjih oseb. Zato lahko FIU povabijo tretje osebe k sodelovanju pri skupni analizi, če bi bile te tretje osebe ustrezno pristojne za to sodelovanje. (55)Učinkovit nadzor vseh pooblaščenih subjektov je bistven za zaščito celovitosti finančnega sistema Unije in notranjega trga. Zato bi morale države članice razviti učinkovit in nepristranski nadzor na področju AML/CFT ter določiti pogoje za učinkovito, pravočasno in stalno sodelovanje med nadzorniki. (56)Države članice bi morale zagotoviti učinkovit, nepristranski nadzor, ki temeljina tveganju, nad vsemi pooblaščenimi subjekti, ki ga po možnosti izvajajo javni organi prek ločenega in neodvisnega nacionalnega nadzornika. Nacionalni nadzorniki bi morali biti zmožni izvesti celovit sklop nalog za učinkovito izvajanje nadzora nad vsemi pooblaščenimi subjekti. (57)Unija je bila večkrat priča površnemu pristopu k nadzoru nalog pooblaščenih subjektov v smislu preprečevanja pranja denarja in boja proti financiranjauterorizma. Zato je postalo izjemno pomembno, da se pristojnim nacionalnim nadzornikom v okviru celovitih mehanizmov nadzora, vzpostavljenih s to direktivo in uredbo [vstavite sklic – predlog Uredbe o ustanovitvi organa za preprečevanje pranja denarja – COM(2021) 421 final], razjasnijo njihove ustrezne naloge in obveznosti. (58)Da bi se učinkoviteje in redneje ocenjevala in spremljala tveganja, ki so jim izpostavljeni pooblaščeni subjekti, in način, kako izvajajo ciljno usmerjene finančne sankcije, je treba pojasniti, da so nacionalni nadzorniki upravičeni in zavezani izvajati vse potrebne preiskave na kraju samem in na daljavo in tematske preiskave ter vse druge poizvedbe in ocene, kakor se jim zdi potrebno. To nadzornikom ne bo le pomagalo pri odločitvi o tem, v katerih primerih so posebna tveganja, ki so neločljivo povezana s sektorjem, jasna in razumljena, pač pa jim bodo zagotovljena tudi orodja za nadaljnje posredovanje ustreznih informacij pooblaščenim subjektom, da bi bolje razumeli tveganja pranja denarja in financiranja terorizma. (59)Da bi zasebni sektor ustrezno razumel naravo in stopnjo tveganja pranja denarja in financiranja terorizma, ki ji je izpostavljen, so bistvene dejavnosti ozaveščanja, vključno s tem, da nadzorniki posredujejo informacije pooblaščenim subjektom pod svojim nadzorom. (60)Nadzorniki bi morali pri svojem delu sprejeti pristop, ki temelji na tveganju, s katerim bi lahko svoje vire usmerili tja, kjer so tveganja najvišja, hkrati pa zagotovili, da noben sektor ali subjekt ni izpostavljen poskusom kaznivih dejanj pranja denarja ali financiranja terorizma. Organ AMLA bi moral imeti vodilno vlogo pri spodbujanju skupnega razumevanja tveganj, zaradi česar bi mu bilo treba zaupati razvoj referenčnih meril in metodologije za ocenjevanje in razvrščanje profila tveganja pri delovanju in preostalega tveganja pooblaščenih subjektov ter pogostosti pregledov takih profilov tveganja. (61)Eden od temeljev uspešnega in učinkovitega nadzora tveganj pranja denarja in financiranja terorizma je, da nadzorniki FIU razkrijejo dejstva, ki bi lahko bila povezana s pranjem denarja ali financiranjem terorizma. Zato morajo države članice vzpostaviti sistem za ustrezno in takojšnje obveščanje FIU. (62)Za zagotovitev skupnega nadzornega pristopa po vsej Uniji je bistveno sodelovanje med nacionalnimi nadzorniki. Da bi bilo to sodelovanje uspešno, ga je treba čim bolj spodbujati, ne glede na zadevno naravo ali status nadzornikov. Ustrezno je, da se poleg tradicionalnega sodelovanja, kot je zmožnost izvajanja preiskav v imenu nadzornega organa, ki je zahtevo poslal, podeli pooblastilo za ustanovitev nadzornih kolegijev za AML/CFT glede pooblaščenih subjektov, ki delujejo v okviru svobode opravljanja storitev ali svobode ustanavljanja, in glede pooblaščenih subjektov, ki so del skupine. (63)Kadar pooblaščeni subjekt upravlja podjetja v drugi državi članici, tudi prek mreže zastopnikov, bi moral biti nadzornik matične države članice odgovoren za nadzor tega, kako pooblaščeni subjekt uporablja politike in postopke AML/CFT na ravni skupine. To bi lahko vključevalo obiske na kraju samem v podjetjih, ki imajo sedež v drugi državi članici. Nadzornik matične države članice bi moral tesno sodelovati z nadzornikom države članice gostiteljice in bi ga moral obveščati o vseh vprašanjih, ki bi lahko vplivala na njegovo oceno skladnosti podjetja s pravili AML/CFT v gostiteljici. (64)Kadar pooblaščeni subjekt upravlja podjetja v drugi državi članici, tudi prek mreže zastopnikov, nadzornik države članice gostiteljice obdrži odgovornost za uveljavljanje skladnosti podjetja s pravili AML/CFT, tudi, če je primerno, z izvajanjem preverjanj na kraju samem in spremljanjem na daljavo ter s sprejemanjem ustreznih in sorazmernih ukrepov za obravnavo hudih kršitev navedenih zahtev. Nadzornik države članice gostiteljice bi moral tesno sodelovati z nadzornikom matične države članice in bi ga moral obveščati o vseh vprašanjih, ki bi lahko vplivala na njegovo oceno v zvezi s tem, kako pooblaščeni subjekt uporablja politike in postopke AML/CFT na ravni skupine. Da bi nadzornik države članice gostiteljice odpravil hude kršitve pravil AML/CFT, ki zahtevajo takojšnje ukrepanje, bi mu moralo biti omogočeno, da za obravnavo teh resnih pomanjkljivosti uporabi ustrezne in sorazmerne začasne popravne ukrepe, ki se v podobnih okoliščinah uporabljajo za pooblaščene subjekte v njegovi pristojnosti, po potrebi ob pomoči pristojnega organa matične države članice ali v sodelovanju z njim. (65)Pojasniti bi bilo treba ustrezne naloge nadzornikov v zvezi s temi pooblaščenimi subjekti ter zagotoviti posebne in sorazmerne mehanizme sodelovanja, da bi se zagotovila boljše usklajevanje prizadevanj in učinkovit prispevek k potrebam celovitih mehanizmov nadzora. (66)Čezmejne skupine morajo imeti vzpostavljene daljnosežne politike in postopke na ravni skupine. Za zagotovitev ustreznega nadzora nad čezmejnimi transakcijami je treba določiti podrobna pravila za nadzor, ki bi nadzornikom matične države članice in države članice gostiteljice omogočila čim večje medsebojno sodelovanje, in to ne glede na njihovo zadevno naravo ali status, organ AMLA pa bi moral oceniti tveganja, spremljati razvoj, ki bi lahko vplival na različne subjekte, ki so del skupine, in usklajevati nadzorne ukrepe. Organu AMLA bi bilo treba ob upoštevanju njegove usklajevalne vloge zaupati pripravo osnutka regulativnih tehničnih standardov, v katerih so podrobno določene ustrezne naloge matičnih nadzornikov in nadzornikov gostiteljev skupin ter načini njihovega medsebojnega sodelovanja. Nadzor učinkovitega izvajanja politike AML/CFT na ravni skupine bi moral potekati v skladu z načeli in načini konsolidiranega nadzora, kot so določeni v ustrezni evropski sektorski zakonodaji. (67)V Direktivo (EU) 2015/849 je vključena splošna zahteva, da morajo nadzorniki matične države članice in države članice gostiteljice sodelovati. Ta zahteva se je pozneje okrepila, da se izmenjava informacij in sodelovanje med nadzorniki ne bi prepovedala ali nerazumno omejila. Ustanovitev nadzornih kolegijev za AML/CFT pa zaradi neobstoja jasnega pravnega okvira temelji na nezavezujočih smernicah. Zato je treba določiti jasna pravila za organizacijo teh kolegijev ter zagotoviti usklajen in pravno utemeljen pristop, ki priznava potrebo po strukturirani interakciji med nadzorniki po vsej Uniji. Organu AMLA bi bilo treba v skladu z njegovo usklajevalno in nadzorno nalogo zaupati pripravo osnutka regulativnih tehničnih standardov, v katerih so opredeljeni splošni pogoji, ki omogočajo pravilno delovanje nadzornih kolegijev za AML/CFT. (68)V okviru vse bolj povezanih svetovnih finančnih sistemov je bistveno, da si nadzorniki izmenjujejo informacije in medsebojno sodelujejo. Nadzorniki Unije, vključno z organom AMLA, bi se morali po eni strani medsebojno obveščati o primerih, v katerih zakonodaja tretje države ne dovoljuje, da bi se izvajale politike in postopki, zahtevani z Uredbo [vstavite sklic – predlog Uredbe o preprečevanju pranja denarja]. Po drugi strani pa bi bilo treba državam članicam omogočiti, da nadzornike pooblastijo za sklepanje sporazumov o sodelovanju, s katerimi se zagotavljata sodelovanje in izmenjava zaupnih informacij z enakovrednimi organi iz tretjih držav, in sicer v skladu s pravili, ki se uporabljajo za prenos osebnih podatkov. Organ AMLA bi moral glede na svojo nadzorno vlogo zagotoviti potrebno pomoč pri oceni enakovrednosti zahtev o varovanju poslovnih skrivnosti, ki se uporabljajo za enakovredni organ iz tretje države. (69)Direktiva (EU) 2015/849 dopušča, da države članice zaupajo nadzor nad nekaterimi pooblaščenimi subjekti samoregulativnim organom. Vendar sta bili kakovost in intenzivnost nadzora, ki so ga izvajali taki organi, nezadostni in brez ali skoraj brez nadzora javnosti. Če se država članica odloči, da nadzor zaupa samoregulativnemu organu, mora imenovati tudi javni organ, ki nadzoruje dejavnosti samoregulativnega organa, da bi bilo izvajanje teh dejavnosti skladno z zahtevami iz te direktive. (70)Države članice bi morale zaradi pomembnosti preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma v nacionalnem pravu določiti učinkovite, sorazmerne in odvračilne upravne sankcije in ukrepe za neizpolnjevanje zahtev iz Uredbe [vstavite sklic – predlog Uredbe o preprečevanju pranja denarja]. Države članice bi morale nacionalne nadzornike pooblastiti, da za pooblaščene subjekte uvedejo take ukrepe, da bi se odpravile morebitne kršitve, in če to upravičuje kršitev, naložiti denarno kazen. Nabor sankcij in ukrepov bi moral biti dovolj širok, da bi lahko države članice in pristojni organi upoštevali razlike med pooblaščenimi subjekti, zlasti med kreditnimi in finančnimi institucijami ter drugimi pooblaščenimi subjekti, kar zadeva njihovo velikost, značilnosti in naravo poslovanja. (71)V državah članicah se za kršitve ključnih preventivnih določb trenutno uporabljajo najrazličnejše upravne sankcije in ukrepi ter nedosleden pristop k preiskovanju in sankcioniranju kršitev zahtev na področju pranja denarja, nadzorniki si prav tako ne razlagajo enotno, kaj naj bi bila „huda“ kršitev, zato se pri naložitvi upravnih sankcij pojavljajo razlike. Ta različnost bi lahko škodila prizadevanjem pri preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, odziv Unije pa je neenoten. Zato bi bilo treba opredeliti skupna merila za določanje najustreznejšega odziva nadzora na kršitve in navesti vrsto upravnih ukrepov, ki bi jih lahko nadzorniki naložili, kadar kršitve niso dovolj hude, da bi se kaznovale z upravno sankcijo. Da bi pooblaščene subjekte spodbudili k izpolnjevanju določb Uredbe [vstavite sklic – predlog Uredbe o preprečevanju pranja denarja], je treba okrepiti odvračilno naravo upravnih sankcij. Skladno s tem bi bilo treba zvišati najnižji znesek najvišje kazni, ki se lahko naloži v primeru hudih kršitev Uredbe [vstavite sklic – predlog Uredbe o preprečevanju pranja denarja]. Države članice bi morale pri prenosu te direktive v nacionalno pravo zagotoviti, da naložitev upravnih sankcij in ukrepov ter kazenskih sankcij v skladu z nacionalnim pravom ne krši načela prepovedi ponovnega sojenja o isti stvari. (72)Za pooblaščene subjekte velja svoboda opravljanja storitev in svoboda ustanavljanja po vsem notranjem trgu, da lahko ponujajo svoje produkte in storitve po vsej Uniji. Da bi bil nadzorni sistem učinkovit, morajo nadzorniki poznati pomanjkljivosti pri uveljavljanju tega, da pooblaščeni subjekti izpolnjujejo pravila o AML/CF. Zato je pomembno, da se lahko nadzorniki medsebojno obveščajo o upravnih sankcijah in ukrepih, naloženih pooblaščenim subjektom, če bi bile take informacije pomembne tudi za druge nadzornike.

(73)Objava upravne sankcije ali ukrepa za kršitev Uredbe [vstavite sklic – predlog Uredbe o preprečevanju pranja denarja] lahko močno odvračilno vpliva na ponovitev take kršitve. Druge pooblaščene subjekte prav tako obvešča o tveganjih pranja denarja in financiranja terorizma, povezanih s pooblaščenim subjektom, ki mu je bila naložena kazen, preden sklenejo poslovno razmerje, nadzornikom v drugih državah članicah pa pomaga v zvezi s tveganji, povezanimi s pooblaščenim subjektom, če čezmejno posluje v njihovi državi članici. Zato bi bilo treba potrditi zahtevo po objavi odločitev o kaznih, zoper katere pritožba ni mogoča. Vendar bi morala biti vsaka taka objava sorazmerna, nadzorniki pa bi morali pri odločanju o tem, ali upravno sankcijo ali ukrep objaviti, upoštevati težo kršitve in odvračilen učinek, ki bo verjetno dosežen z objavo. (74)Obstajajo številni primeri, v katerih so bili zaposleni, ki so poročali o sumih pranja denarja, izpostavljeni grožnjam ali drugim sovražnim dejanjem. Za učinkovitost sistema na področju AML/CFT je bistveno, da se take zadeve obravnavajo. Države članice bi se morale zavedati te težave in storiti vse, kar je v njihovi moči, da posameznike, vključno z zaposlenimi in predstavniki pooblaščenega subjekta, zaščitijo pred takšnimi grožnjami ali sovražnimi dejanji ter da v skladu z nacionalnim pravom zagotovijo ustrezno zaščito takih oseb, zlasti kar zadeva njihovo pravico do varstva osebnih podatkov ter njihovo pravico do učinkovitega sodnega varstva in do zastopanja. (75)Namen nove, povsem integrirane in skladne politike za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma na ravni Unije, z določenimi vlogami pristojnih organov na ravni Unije in na nacionalni ravni, je zagotavljanje, da bi ti organi nemoteno in stalno sodelovali. V tem smislu je izjemno pomembno sodelovanje med vsemi nacionalnimi organi in organi Unije za AML/CFT, ki bi ga bilo treba pojasniti in okrepiti. Na notranji ravni ostaja naloga držav članic določitev potrebnih pravil, da bi imeli oblikovalci politike, FIU, nadzorni organi, vključno z organom AMLA, in drugi pristojni organi, ki sodelujejo pri AML/CFT, ter davčni organi in organi za preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje kaznivih dejanj, ko delujejo na področju uporabe te direktive, učinkovite mehanizme, ki bi jim omogočali sodelovanje in usklajevanje, vključno z omejevalnim pristopom, če pristojni organi zavrnejo sodelovanje in izmenjavo informacij na zahtevo drugega pristojnega organa. (76)Od držav članic bi bilo treba za olajšanje in spodbujanje učinkovitega sodelovanja, zlasti za izmenjavo informacij, zahtevati, da Komisiji in organu AMLA sporočijo seznam pristojnih organov in svoje kontaktne podatke. (77)Tveganje pranja denarja in financiranja terorizma lahko odkrijejo vsi nadzorniki, odgovorni za kreditne institucije. Bonitetne informacije v zvezi s kreditnimi in finančnimi institucijami, kot so informacije o ustreznosti in primernosti direktorjev in delničarjev, mehanizmih notranjega nadzora, upravljanju ali skladnosti ter obvladovanju tveganj, so pogosto nepogrešljive za ustrezen nadzor na področju AML/CFT nad temi institucijami. Podobno pa so tudi informacije v zvezi z AML/CFT pomembne za bonitetni nadzor nad temi institucijami. Zato bi bilo treba sodelovanje in izmenjavo informacij z nadzorniki AML/CFT in FIU razširiti na vse pristojne organe, odgovorne za nadzor teh pooblaščenih subjektov, v skladu z drugimi pravnimi instrumenti Unije, kot so Direktiva (EU) 2013/36/EU, Direktiva (EU) 2014/49/EU, Direktiva (EU) 2014/59/EU, Direktiva (EU) 2014/92/EU in Direktiva (EU) 2015/2366 Evropskega parlamenta in Sveta. Države članice bi morale za učinkovito izvajanje tega sodelovanja organ AMLA vsako leto obvestiti o opravljenih izmenjavah. (78)S sodelovanjem z drugimi organi, pristojnimi za nadzor kreditnih institucij v skladu z direktivama (EU) 2014/92 in (EU) 2015/2366, se lahko zmanjšajo nenamerne posledice zahtev glede AML/CFT. Kreditne institucije se lahko odločijo za prekinitev ali omejitev poslovnih odnosov s strankami ali kategorijami strank, da bi se tveganjem izognile, namesto da bi jih upravljale. Take prakse zmanjševanja tveganj lahko oslabijo okvir za AML/CFT in zmanjšajo odkrivanje sumljivih transakcij, saj prizadete stranke prisilijo, da za izpolnitev svojih potreb poiščejo manj varne ali pravno neurejene plačilne kanale. Razširjene prakse zmanjševanja tveganj v bančništvu pa lahko hkrati finančno izključijo nekatere kategorije plačilnih subjektov ali strank. Finančni nadzorniki so najprimernejši za prepoznavanje primerov, ko kreditna institucija zavrne sklenitev poslovnega razmerja, čeprav bi ga v skladu z nacionalnim pravom, s katerim se izvaja Direktiva (EU) 2014/92 ali Direktiva (EU) 2015/2366, morda morala skleniti, in sicer brez utemeljitve na podlagi dokumentiranega skrbnega preverjanja strank. V takih primerih bi morali finančni nadzorniki opozoriti organe, pristojne za zagotavljanje tega, da finančna institucija izpolnjuje Direktivo (EU) 2014/92 ali Direktivo (EU) 2015/2366. (79)Da bi se uskladila cilj preprečevanja pranja denarja iz te direktive ter cilj zaščite finančne stabilnosti in deponentov iz direktiv 2014/49/EU in 2014/59/EU, je potrebno sodelovanje med finančnimi nadzorniki in organi, pristojnimi za krizno upravljanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij, kot so zlasti imenovani organi in organi za reševanje sistema jamstva za vloge. Finančni nadzorniki bi morali nadzorovati izvajanje skrbnega preverjanja strank, kadar je kreditna institucija opredeljena kot institucija, ki propada ali bo verjetno propadla, ali če so vloge opredeljene kot nerazpoložljive, ter o sumljivih transakcijah poročati FIU. Finančni nadzorniki bi morali organe, pristojne za krizno upravljanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij, obvestiti o vseh pomembnih rezultatih izvedenega skrbnega preverjanja strank in vseh računih, ki jih je FIU začasno ukinila. (80)Organ AMLA bi moral za poenostavitev sodelovanja v zvezi s kreditnimi institucijami v posvetovanju z Evropskim bančnim organom objaviti smernice, ki določajo glavne elemente tega sodelovanja, vključno z načinom izmenjave informacij. (81)Mehanizmi sodelovanja bi se morali razširiti tudi na organe, pristojne za nadzor in pregled nad revizorji, saj lahko tako sodelovanje spodbudi učinkovitost okvira Unije za preprečevanje pranja denarja. (82)Izmenjava informacij in zagotavljanje pomoči med pristojnimi organi držav članic sta bistvena za namene te direktive. Države članice zato ne bi smele prepovedati ali uvesti nerazumnih ali neupravičeno omejujočih pogojev za to izmenjavo informacij in zagotavljanje pomoči. (83)Nadzornikom bi bilo treba omogočiti sodelovanje in izmenjavo zaupnih informacij, ne glede na njihovo zadevno naravo ali status. Za to bi morali imeti ustrezno pravno podlago za izmenjavo zaupnih informacij in za sodelovanje. Pravna negotovost, ki lahko nastane zaradi neobstoja izrecnih določb na tem področju, ne bi smela nenamerno ovirati izmenjave informacij in sodelovanja z drugimi organi, ki so na podlagi drugih aktov Unije pristojni za nadzor ali pregled nad pooblaščenimi subjekti. Pojasnitev pravnega okvira je še toliko pomembnejša, ker bonitetni nadzor v številnih primerih izvajajo nadzorniki, ki niso pristojni za AML/CFT, kot je Evropska centralna banka (ECB). (84)Učinkovitost okvira Unije za AML/CFT temelji na sodelovanju cele vrste pristojnih organov. Za olajšanje takega sodelovanja bi bilo treba organ AMLA pooblastiti, da ob usklajevanju z ECB, evropskim nadzornim organom, Europolom, Erojustom in Evropskim javnim tožilstvom izoblikuje smernice o sodelovanju med vsemi pristojnimi organi. V teh smernicah bi bilo treba tudi opisati, kako bi morali organi, ki so na podlagi drugih aktov Unije pristojni za nadzor ali pregled nad pooblaščenimi subjekti, pri izvajanju svojih nalog upoštevati pomisleke glede pranja denarja in financiranja terorizma. (85)Za obdelavo osebnih podatkov za namene te direktive se uporablja Uredba (EU) št. 2016/679. Za obdelavo osebnih podatkov v institucijah in organih Unije za namene te direktive se uporablja Uredba (ES) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta. Vse države članice priznavajo, da je boj proti pranju denarja in financiranju terorizma pomemben javni interes. Pristojni organi, odgovorni za preiskovanje ali kazenski pregon pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj ali financiranja terorizma, ali organi, katerih naloga je sledenje, zaseg ali zamrznitev in zaplemba sredstev, pridobljenih s kaznivim dejanjem, bi morali upoštevati pravila, povezana z varstvom osebnih podatkov, ki se obdelujejo v okviru policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah, vključno z Direktivo (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta. (86)Bistveno je, da se pri uskladitvi te direktive z revidiranimi priporočili skupine FATF v celoti spoštujeta pravo Unije, zlasti tisto o varstvu podatkov, vključno s pravili o prenosu podatkov, in zaščita temeljnih pravic, kot so določene v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina). Nekateri vidiki izvajanja te direktive zajemajo zbiranje, analizo, shranjevanje in izmenjavo podatkov v Uniji in s tretjimi državami. Taka izmenjava osebnih podatkov bi morala biti dovoljena, pri tem pa bi bilo treba v celoti spoštovati temeljne pravice, le za namene iz te direktive in za dejavnosti, ki se zahtevajo v skladu s to direktivo, kot je izmenjava informacij med pristojnimi organi. (87)Pravice dostopa do podatkov s strani posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, se uporabljajo za osebne podatke, ki se obdelujejo za namen te direktive. Vendar bi dostop posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, do kakršne koli informacij v zvezi s poročilom o sumljivih transakcijah resno spodkopal učinkovitost boja proti pranju denarja in financiranju terorizma. Zato so lahko upravičene izjeme in omejitve te pravice v skladu s členom 23 Uredbe (EU) 2016/679 in, če je primerno, členom 25 Uredbe (EU) št. 2018/1725. Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ima pravico zahtevati, da nadzorni organ iz člena 51 Uredbe (EU) 2016/679 ali, če je primerno, Evropski nadzornik za varstvo podatkov preveri zakonitost obdelave in ima pravico do uporabe pravnega sredstva iz člena 79 navedene uredbe. Nadzorni organ iz člena 51 Uredbe (EU) 2016/679 lahko deluje tudi po uradni dolžnosti. Nadzorni organ bi moral imeti brez poseganja v omejitve pravice do dostopa možnost, da posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, obvesti o tem, da je opravil vsa potrebna preverjanja, in o tem, kakšni so rezultati v zvezi z zakonitostjo zadevne obdelave. (88)Komisija bi morala zaradi zagotovitve nadaljnje izmenjave informacij med FIU med obdobjem ustanovitve organa AMLA še naprej začasno gostiti mrežo FIU.net. Da bi se zagotovilo polno sodelovanje FIU pri delovanju sistema, bi morala Komisija poskrbeti za redno izmenjavo s platformo finančnoobveščevalnih enot EU (v nadaljnjem besedilu: platforma FIU EU), tj. neformalno skupino, sestavljeno iz predstavnikov FIU, dejavno od leta 2006, ki se uporablja za olajšanje sodelovanja med FIU in izmenjavo stališč o vprašanjih, povezanih s sodelovanjem. (89)Z regulativnimi tehničnimi standardi bi bilo treba zagotoviti dosledno harmonizacijo po vsej Uniji. V organu AMLA delujejo visoko specializirani strokovnjaki na področju AML/CFT, zato bi bilo ustrezno, da se mu zaupa priprava osnutka regulativnih tehničnih standardov, ki ne vključujejo odločitev politik, za predložitev Komisiji. (90)Za zagotovitev doslednih pristopov med FIU in nadzorniki bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije, da se ta direktiva dopolni s sprejemanjem regulativnih tehničnih standardov, v katerih so določena merila glede imenovanja in nalog osrednje kontaktne točke nekaterih ponudnikov storitev, z določitvijo referenčnih meril in metodologije za ocenjevanje in razvrščanje profila tveganja pri delovanju in preostalega tveganja pooblaščenih subjektov in pogostosti pregledov profilov tveganja, s podrobno opredelitvijo nalog matičnih nadzornikov in nadzornikov gostiteljev in načinov njihovega medsebojnega sodelovanja, z opredelitvijo splošnih pogojev delovanja nadzornih kolegijev za AML in njihovega operativnega delovanja, z opredelitvijo kazalnikov za razvrstitev stopenj resnosti kršitev te direktive in meril, ki jih je treba upoštevati pri določanju ravni upravnih sankcij ali sprejemanju upravnih ukrepov. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, tudi s strokovnjaki, in da se to posvetovanje izvede v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje. Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se lahko sistematično udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki se nanašajo na pripravo delegiranih aktov. (91)Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje te direktive, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila, da bi določila metodologijo za zbiranje statističnih podatkov in obliko predložitve informacij o dejanskem lastništvu, opredelila tehnične pogoje za povezovanje registrov dejanskega lastništva in registrov bančnih računov in mehanizmov za pridobivanje podatkov ter sprejela izvedbene tehnične standarde, v katerih je določena oblika za izmenjavo informacij med FIU držav članic. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (92)Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana v Listini, zlasti pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja (člen 7 Listine), pravico do varstva osebnih podatkov (člen 8 Listine) ter svobodo gospodarske pobude (člen 16 Listine).

(93)Komisija bi morala pri pripravi poročila o oceni izvajanja te direktive skrbno upoštevati spoštovanje temeljnih pravic in načel, priznanih v Listini. (94)Ker ciljev te direktive, in sicer vzpostavitve usklajenega in doslednega mehanizma za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi obsega ali učinkov predlaganega ukrepa lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. Ta direktiva v skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev. (95)Države članice so se v skladu s skupno politično izjavo držav članic in Komisije z dne 28. septembra 2011 o obrazložitvenih dokumentih zavezale, da bodo v upravičenih primerih obvestilu o ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, v katerih bo pojasnjeno razmerje med sestavnimi elementi direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. V zvezi s to direktivo zakonodajalec meni, da je posredovanje takih dokumentov upravičeno. (96)V skladu s členom 42 Uredbe (EU) 2018/1725 je bilo opravljeno posvetovanje z Evropskim nadzornikom za va