EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 6.9.2017 COM(2017) 471 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU SVETU IN SVETU Peto poročilo Komisije o napredku pri partnerskem okviru s tretjimi državami v okviru evropske agende o migracijah







1. Uvod V tem petem poročilu o napredku so predstavljene najnovejše informacije o izvajanju partnerskega okvira ter ukrepi, sprejeti kot odziv na pridobljene izkušnje, opredeljene v četrtem poročilu o napredku . Število prehodov migrantov brez urejenega statusa po osrednjesredozemski poti se je poleti zmanjšalo. Julija in avgusta je bilo v Italiji evidentiranih 15 373 prišlekov, v enakem obdobju leta 2016 pa 44 846. Leta 2017 je doslej (do 4. septembra) prispelo skupno 99 846 migrantov, v enakem obdobju leta 2016 pa 115 068. Po podatkih Mednarodne organizacije za migracije je na poti proti evropskim obalam v letu 2017 doslej umrlo 2 410 ljudi, pri čemer je bilo avgusta evidentiranih samo 19 primerov smrti. V teh trendih se kaže okrepljen trud Italije in Evropske unije, ki sta si v skladu z akcijskim načrtom o ukrepih v podporo Italiji skupaj prizadevali, da bi okrepili sodelovanje z državami izvora in tranzita na poti, zlasti Libijo, ter dobro sodelovanje z libijskimi organi. Pobude, ki so se začele izvajati za okrepitev zmogljivosti libijske obalne straže za pomorski nadzor in boj proti tihotapljenju, prinašajo prve rezultate. Sodelovanju z Libijo so bili dodani novi elementi, ko je bil julija 2017 za Libijo odobren nov večletni projekt za okrepitev varovanja meja v skupni vrednosti 46,3 milijona EUR, ki se financira iz skrbniškega sklada EU za Afriko. Od četrtega poročila o napredku se je povečalo število prišlekov po zahodnosredozemski poti, pri čemer jih je v letu 2017 do 16. avgusta v Španijo prispelo skupno 13 826, kar pomeni 115-odstotno povečanje v primerjavi z enakim obdobjem leta 2016 (6 409 prišlekov) in znova potrjuje, kako pomembna je stalna pozornost pri spremljanju morebitnih pojavov alternativnih poti. Precejšen napredek je bil dosežen tudi pri vzpostavljanju migracijskih partnerstev z dodatnimi zahodnoafriškimi državami v okviru prizadevanja za zmanjšanje pritiska na osrednjesredozemsko pot. Komisija je v akcijski načrt o ukrepih v podporo Italiji vključila dajanje zavez za preselitev oseb, ki potrebujejo zaščito, v državah na poti v okviru širše dejavnosti na področju preselitev, ki jo je sprožila za leto 2018. Izvajanje programov, odobrenih v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko, se je dodatno pospešilo, pri čemer je bilo do 4. septembra podpisanih 169 pogodb, katerih skupna vrednost je več kot 1,2 milijarde EUR in ki zajemajo tri regije , ta napredek pa bi bilo treba podpreti s pravočasnim izvajanjem projektov na terenu. Poleg navedenega pa številne pomanjkljivosti, opredeljene v prejšnjih poročilih, še niso bile odpravljene. Zlasti v zvezi z uradnim sodelovanjem pri ponovnem sprejemu in vračanju z nekaterimi od prednostnih držav še vedno ni napredka. To kaže, da je treba opredeliti ustrezne spodbude in jih uporabljati pri pogajanjih o sporazumih o ponovnem sprejemu, tudi z vizumsko politiko , ali po potrebi proučiti druge praktične ureditve, ločene od dogovorjenih sporazumov, ki bodo zagotovile enake rezultate v smislu sodelovanja pri dejanskih vrnitvah. Stopnja vračanja iz držav članic je še naprej nizka, kar kaže tudi, da je treba okrepiti notranje usklajevanje. V preteklih mesecih so se diplomatski stiki in večstranske razprave med EU, državami članicami in državami izvora ali tranzita okrepili, med drugim z drugim sestankom kontaktne skupine za osrednjesredozemsko pot in pariškim sestankom, ki je potekal 28. avgusta , to pa kaže, da je treba okrepiti prizadevanja za to, da se izkoristi dosedanji napredek, dosežen s partnerskim pristopom, in dosežejo trajni rezultati pri upravljanju migracij na osrednjesredozemski poti. 2. Napredek in rezultati 2.1 Prednostne države Niger

Sodelovanje z Nigrom je še naprej dobro in konstruktivno, tudi nadzor meja je bil okrepljen. Organi so s podporo strokovnjakov EU pripravili osnutek akcijskega načrta nacionalne strategije za migracije. Oba dokumenta bosta kmalu uradno sprejeta. Finančni minister Nigra, vodja delegacije EU in italijanski veleposlanik so 21. junija v Niameyu podpisali sporazum, v skladu s katerim se bo programu proračunske podpore iz skrbniškega sklada EU za Afriko zagotovilo dodatnih 50 milijonov EUR. Ta dodatni prispevek je namenjen krepitvi zmogljivosti države na področju varnosti in boja proti tihotapljenju ter obravnavanju trgovine z ljudmi. Prvo plačilo v znesku 10 milijonov EUR je bilo izplačano na začetku julija. Da bi podprli odpornost tistih lokalnih skupnosti, ki so imele v preteklosti koristi od dejavnosti trgovine z ljudmi v regiji, je ključno, da se nemudoma v celoti izvedejo projekti za podporo preživljanju in oblikovanje alternativ trgovini z ljudmi. Niger je si je še naprej zelo prizadeval za preprečevanje nedovoljenih migracij in boj proti tihotapcem. Doslej je bila v letu 2017 v več operacijah aretirana in pred sodišče prepeljana 101 oseba, 79 oseb je bilo aretiranih zaradi kaznivih dejanj, povezanih s tihotapljenjem, zaplenjenih pa je bilo 74 vozil in motornih koles. Pomoč pri prostovoljnem vračanju se je še naprej povečevala; v letu 2017 se je do 1. septembra s podporo skupne pobude za zaščito migrantov in njihovo reintegracijo, ki jo izvajata skrbniški sklad EU za Afriko in Mednarodna organizacija za migracije, v svoje države izvora vrnilo približno 4 000 migrantov. Tudi v okviru instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru se začenja projekt za izboljšanje osnovnih storitev in odpornosti v obrobnih regijah na migracijskih poteh v severovzhodnem Nigru. Za preusmerjanje migracijskih tokov je potrebno stalno spremljanje. Okrepljen nadzor meja, ki ga med drugim izvaja tudi Alžirija, lahko dejansko izniči razvoj novih poti. Informacije o razvijajočih se poteh se dejavno izmenjujejo prek platforme, ki so jo za to vzpostavili nigrski organi. Evropska agencija za mejno in obalno stražo je napotila uradnika za zvezo v Niamey, da bi zagotavljal podporo delu. Pospešena je bila regionalizacija dejavnosti skupne varnostne in obrambne politike v Sahelu, postopna napotitev strokovnjakov za notranjo varnost in obrambo v države skupine G5 Sahel pa bo pomagala okrepiti prihodnje sodelovanje z organi, tudi na področju upravljanja meja. EUCAP Sahel Niger je lahko zaradi polne operacionalizacije področnega urada v Agadezu razširila svoje dejavnosti v severnem Nigru, povečala število obiskov na terenu v različnih regijah za izvedbo projektov, izvajala usposabljanje, opredelila dodatne potrebe organov kazenskega pregona in prispevala h kartiranju tokov nedovoljenih migracij. Predstavnike EUCAP Sahel Niger je julija na raziskovalni misiji v Madami, ki je pomembno središče za tihotapljenje migrantov in trgovino z ljudmi, spremljal strokovnjak misije Evropske unije za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja (EUBAM Libya). Ko bodo varnostne razmere primerne, se lahko opravijo dodatni obiski z okrepljenim in osredotočenim svetovanjem in usposabljanjem (npr. v zvezi s ponarejanjem dokumentov in nedovoljenim prometom s prepovedanimi drogami). Na podlagi tega bo visoki predstavnik / podpredsednik dokončal predlog za dodatno okrepitev misije EUCAP Sahel Niger, v državo pa bo napotena namenska misija za operacionalizacijo dogovorov, doseženih na pariškem sestanku 28. avgusta. Nigerija Nigerija je še vedno glavna država izvora za nedovoljene prihode v Evropo (v letu 2017 je bilo do 4. septembra sporočenih 16 671 nezakonitih vstopov) in eden od glavnih namembnih krajev za operacije vračanja, ki jih organizira Evropska agencija za mejno in obalno stražo, pri čemer so bile od junija izvedene že tri operacije. Vlada je s sredstvi Evropske agencije za mejno in obalno stražo dva nigerijska uradnika za zvezo napotila v Italijo, da bi olajšala identifikacijo migrantov brez urejenega statusa in povečala število vrnitev. Na žalost se je izkazalo, da je težko določiti datum za drugi krog pogajanj o sporazumu EU in Nigerije o ponovnem sprejemu. Pomembno je, da se pogajanja o morebitnem sporazumu, vključno s spremljajočimi ukrepi za olajšanje prostovoljnih vrnitev in družbenogospodarskega vključevanja migrantov v njihovih domačih državah, čim prej nadaljujejo, da bi se dogovor dosegel pred naslednjim političnim dialogom na visoki ravni. Nigerija še naprej tesno sodeluje z Mednarodno organizacijo za migracije, da bi olajšala zagotavljanje pomoči pri prostovoljnem vračanju svojih državljanov iz Nigra in Libije, pri čemer je doslej v letu 2017 pomoč pri vračanju prejelo več kot 2 770 oseb, kar je bilo mogoče s podporo skupne pobude za zaščito migrantov in njihovo reintegracijo, ki jo izvajata skrbniški sklad EU za Afriko in Mednarodna organizacija za migracije, ter pomočjo drugih donatorjev.

Nigerija je še vedno glavna tretja država izvora žrtev trgovine z ljudmi, zlasti žensk in deklet, s katerimi se trguje za spolno izkoriščanje v EU. Iz Evropskega razvojnega sklada in skrbniškega sklada EU za Afriko je bilo dodeljenih 10 milijonov EUR za projekt, s katerim se obravnavata trgovina z ljudmi in tihotapljenje migrantov. Pri projektu, ki se bo začel oktobra, bosta sodelovala nigerijski urad za priseljevanje in nacionalna agencija za prepoved trgovine z ljudmi. Temu delu bi koristila dodatna podpora ustreznih agencij EU pri čezmejnih primerih trgovine z ljudmi in tihotapljenja migrantov, zlasti s sodelovanjem Europola in Eurojusta. Senegal Senegal je še vedno pomembna država izvora migrantov brez urejenega statusa; v letu 2017 je do 4. septembra v Italijo prispelo 5 526 senegalskih migrantov brez urejenega statusa. Da bi Senegal olajšal identifikacijo in vračanje migrantov brez urejenega statusa, je potrdil, da namerava poslati ekipo v Italijo. Italijanska vlada je senegalski nacionalni policiji poslala predlog in v kratkem pričakuje pozitiven odgovor. S Španijo je bil podpisan nov sporazum o migracijah, ki temelji na veljavnem sporazumu in na tradicionalno dobrem sodelovanju, na primer na področju nadzora obal in finančne pomoči. Po drugi strani je bil napredek na področju vračanja iz EU omejen. Pozitivnih odgovorov na zahtevke za konzularne potovalne dokumente je še naprej malo. Memorandum o soglasju, o katerem so Evropska agencija za mejno in obalno stražo ter senegalski organi dosegli dogovor 2. junija v Dakarju, bo podpisan v kratkem. Na podlagi namenskega projekta, ki je že bil podpisan in ki ga vodi Evropska agencija za mejno in obalno stražo, bo zagotovljena vzpostavitev enote za analizo tveganja obveščevalne skupnosti Afrika-Frontex v Senegalu. Kar zadeva pomoč pri prostovoljnem vračanju, je Senegal pomagal pri čedalje večjem številu vrnitev v Senegal, pri čemer je bilo v letu 2017 oseb v postopku vračanja do 1. septembra več kot 1 764, od tega več kot 1 058 iz Nigra in 671 iz Libije. Poleg tega so senegalski organi junija 2017 razbili mrežo za tihotapljenje migrantov. Senegal dokončuje tudi svojo nacionalno migracijsko politiko, s katero bo odobril načrte politike in strateške načrte, podprte s projektom za upravljanje migracij, za katerega je bilo iz skrbniškega sklada EU za Afriko dodeljenega 9,5 milijona EUR. Na splošno so bile sklenjene pogodbe za 104,3 milijona EUR (64 %) od 161,8 milijona EUR, dodeljenih Senegalu s projekti v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko. To vključuje konkretne ukrepe za preprečevanje nedovoljenih migracij, zlasti na področju ustvarjanja delovnih mest. Mali Mali je med desetimi glavnimi državami izvora migrantov brez urejenega statusa v EU in še vedno ena od glavnih držav tranzita. Od 1. januarja 2017 (do 4. septembra) je v EU nezakonito vstopilo 5 990 malijskih državljanov. Stopnja vračanja je še naprej nizka, okrepiti pa bi bilo treba tudi sodelovanje. Nekaj pozitivnega napredka je bilo doseženega pri izdajanju konzularnih potovalnih dokumentov za nekatere malijske državljane, ki so bili že opredeljeni za vrnitev, za preostale primere pa je treba izdajanje potovalnih dokumentov pospešiti. Mali mora izpolniti svojo zavezo, dano na najvišji politični ravni, da bo zagotovil učinkovito vračanje migrantov brez urejenega statusa, ki so bili identificirani z ad hoc misijami ali drugače, še pomembneje pa je, da začne na podlagi dobrih praks bolj strukturirano sodelovati pri identifikaciji in vračanju. Malijski organi so si s podporo skupne pobude za zaščito migrantov in njihovo reintegracijo, ki jo izvajata skrbniški sklad EU za Afriko in Mednarodna organizacija za migracije, še naprej prizadevali za olajšanje prostovoljnega vračanja malijskih državljanov, ki so obtičali v Nigru in Libiji, pri čemer so v letu 2017 pomagali več kot 800 osebam. Poleg tega se je na podlagi pomoči pri prostovoljnem vračanju ranljivih migrantov, ki so obtičali v Maliju, od maja 2017 v svoje države izvora vrnilo 19 oseb. Junija je potekal nacionalni postopek posvetovanja o migracijah, da bi se dodatno razvila nacionalna strategija za migracije iz leta 2015. Postopek, pri katerem je sodelovala tudi malijska diaspora, je bil namenjen tudi ozaveščanju o zakonih za preprečevanje tihotapljenja, da bi se dodatno podprlo njihovo izvajanje in spodbudil dialog o migracijah s civilno družbo. Od četrtega poročila o napredku so se politične in varnostne razmere v severnem in osrednjem Maliju še poslabšale. Da bi se vladi zagotovila pomoč pri izvajanju okrepljenega nadzora nad mejnimi območji s sosednjimi državami, kot sta Niger in Burkina Faso, potekajo razprave o možnosti financiranja programa za podporo osnovnim socialnim storitvam za prebivalstvo regij Mopti in Segou iz skrbniškega sklada EU za Afriko. Poleg tega je Svet na podlagi člena 28 Pogodbe o Evropski uniji avgusta 2017 sprejel sklep , s katerim je odobril nov stabilizacijski ukrep EU, da bi malijske organe podprl pri odzivu na vse večjo negotovost v osrednjih regijah Mopti in Segou ter ponovni vzpostavitvi in razširitvi civilne uprave na teh območjih. EU zdaj s finančnimi sredstvi (50 milijonov EUR) in prizadevanji za regionalizacijo v okviru skupne varnostne in obrambne politike močno podpira vzpostavitev združenih sil skupine G5 Sahel, ki bodo okrepile nadzor nad notranjimi mejami držav skupine G5 Sahel in pomagale v boju proti terorizmu, organiziranemu čezmejnemu kriminalu in trgovini z ljudmi.

Misija EUCAP Sahel Mali je dodatno okrepila svojo podporo malijskim organom kazenskega pregona in povezanim ministrstvom na področju varnosti meja in upravljanja meja. Tako so organi pred kratkim potrdili nacionalno politiko za meje in z njo povezani akcijski načrt, to pa bi moralo omogočiti razvoj nacionalne strategije za meje. EUCAP Sahel Mali podpira tudi reorganizacijo mejne policije in tesno sodeluje z delegacijo EU pri zagotavljanju strateškega svetovanja za izvedbo projektov v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko. Etiopija Rezultati sodelovanja na področju migracij so bili doslej mešani. Po eni strani se je zaradi prizadevanj Etiopije za boj proti mrežam tihotapcev migrantov število nedovoljenih prihodov državljanov (predvsem državljanov Eritreje in Somalije) iz držav Afriškega roga v EU od začetka leta 2017 zmanjšalo v primerjavi z enakim obdobjem leta 2016. Etiopija je dosegla dodaten napredek pri svojih obveznostih v zvezi z velikim številom beguncev, ki jih gosti, med drugim s celovitim pregledom svoje razglasitve za begunce, ki vključuje pravico do dela, dostop do izobraževanja in svobodo gibanja, ter sprejela konkretne ukrepe, da bi beguncem zagotovila trajnostne rešitve in več priložnosti, kar pomeni pomemben korak, saj lahko begunci brez njih postanejo žrtve kriminalnih mrež. Izboljšale so se tudi splošne politične razmere v Etiopiji, ko je bilo 4. avgusta 2017 odpravljeno izredno stanje. Po drugi strani sodelovanje pri vračanju iz EU še vedno ni zadovoljivo, stopnja vračanja pa je med najnižjimi v regiji. Operativni napredek v zvezi z omejenim številom identificiranih pilotnih primerov je še naprej počasen, politična zavezanost na najvišji ravni pa še ni prinesla operativnega sodelovanja. Na podlagi izkušenj, pridobljenih s temi pilotnimi primeri, je EU predlagala bolj strukturiran postopek za vračanje Etiopijcev iz držav članic EU. Na podlagi tega bodo potekale razprave, da bi se dosegel pozitiven rezultat. 2.2 Napredek v drugih državah Azija Bangladeš je glavna neafriška država izvora migrantov brez urejenega statusa, ki prispejo po osrednjesredozemski poti, na splošno pa je leta 2017 zaostajala samo za Nigerijo (v letu 2017 je bilo do 4. septembra 8 747 nedovoljenih prihodov v Italijo, v celotnem letu 2016 pa 8 131). Poleg tega je ena od držav, s katerimi je bilo najtežje doseči napredek pri vračanju in ponovnem sprejemu. Stopnja vračanja se je med letoma 2013 in 2016 dejansko znižala za 14 odstotnih točk, države članice pa stalno poročajo o neodzivnosti bangladeških organov na zahteve za identifikacijo migrantov brez urejenega statusa. Da bi obravnavala to pomanjkljivost, sta EU in Bangladeš na sestanku konec avgusta v Daki dosegla začasen dogovor o standardnih operativnih postopkih. 1. avgusta 2017 se je začel nov regionalni projekt za izboljšanje upravljanja migracij v državah svilenih poti, katerega proračun znaša 12 milijonov EUR. Namen projekta je čim bolj povečati razvojni potencial migracij in mobilnosti v regiji in v glavne države, ki sprejemajo delovno silo, pa tudi oblikovati celovite regionalne odzive na migracije in mobilnost ob polnem spoštovanju človekovih pravic in zaščiti migrantov. Sodelovanje s Pakistanom v okviru skupne operacije vračanja, ki je potekala 20. julija ter jo je usklajevala Evropska agencija za mejno in obalno stražo, je bilo zelo dobro. V okviru operacije je bilo vrnjenih 45 državljanov Pakistana. Pakistan bo imel na naslednjem zasedanju skupnega odbora za ponovni sprejem, ki bo predvidoma septembra, pomembno priložnost, da predstavi nadaljnji napredek pri ponovnem sprejemu, vključno z izpolnjevanjem obveznosti s prejšnjega zasedanja skupnega odbora za ponovni sprejem, ki je bilo februarja. Julija so v Tbilisi na študijski obisk prišli pakistanski uradniki, da bi se seznanili z delovanjem elektronske platforme EU in Gruzije za obdelavo prošenj za ponovni sprejem, da bi lahko dosegli napredek pri podobnem projektu v Pakistanu, ki ga financira Komisija. V zvezi z Afganistanom je bila 13. julija v Bruslju organizirana delavnica za afganistanske konzularne uradnike v državah članicah EU. Udeležba je bila zelo dobra, rezultat pa je bila koristna izmenjava mnenj o izvajanju skupnih nadaljnjih ukrepov in dvostranskih dogovorov držav članic. Tretja delovna skupina za izvajanje skupnih nadaljnjih ukrepov se bo predvidoma sestala na začetku oktobra 2017. V okviru agende EU sta še vedno pomembna obravnava temeljnih vzrokov nedovoljene migracije in prisilne razselitve ter zagotavljanje uspešne reintegracije vrnjenih oseb. V ta namen se med drugim izvaja regionalni program EU iz leta 2016, pri čemer je glavni upravičenec Afganistan, podoben program pa se načrtuje za konec leta 2017. Varnostne razmere v Afganistanu so se po napadu v Kabulu 31. maja precej poslabšale.

Zahodna Afrika Leta 2017 je bilo do 4. septembra 8 904 nedovoljenih prihodov v Italijo iz Gvineje. Med razpravami o upravljanju migracij je Gvineja izrazila pripravljenost za sodelovanje. Gvineja in EU sta že razpravljali o dobrih praksah ter jih tudi potrdili. Naslednji korak je konkretna izvedba sodelovanja v skladu s temi dobrimi praksami. Na začetku julija je v Gvineji potekala tehnična misija za opredelitev gospodarskih in zaposlitvenih področij, ki bi jih bilo treba podpreti v okviru razvojnega sodelovanja. Načrtuje se ukrep v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko, ki bo osredotočen na družbenogospodarsko vključevanje mladih za preprečitev nedovoljenih migracij in nadaljnji prispevek k reintegraciji vrnjenih migrantov. Letos je doslej več kot 1 185 Gvinejcev prejelo pomoč pri prostovoljnem vračanju iz Libije in Nigra. V letu 2017 je do 4. septembra v Italijo prispelo 8 280 migrantov brez urejenega statusa iz Slonokoščene obale. Slonokoščena obala še ni predložila pripomb v zvezi s predlagano praktično ureditvijo z EU, čeprav je delegacija EU v Abidžanu organe Slonokoščene obale večkrat opomnila. Neuspešni so bili tudi vzporedni poskusi izboljšanja sodelovanja z ad hoc misijo za identifikacijo v nekaterih državah članicah, ki je bila predvidena za julij/avgust, vendar ni bila izvedena. Konkretni napredek je ključen, saj je približno 5-odstotna stopnja vračanja Slonokoščene obale ena od najnižjih, nedovoljenih prihodov iz te države v EU pa je vedno več. V letu 2017 je doslej več kot 490 državljanov Slonokoščene obale prejelo pomoč pri prostovoljnem vračanju iz Libije in Nigra v domovino. V kratkem bi moral biti sklenjen tudi sporazum med Italijo, Gvinejo in Slonokoščeno obalo za napotitev uradnikov za zvezo. Na začetku avgusta je s sodelovanjem nekaterih držav članic potekala misija EU na visoki ravni v Gambiji. Osredotočena je bila na tehnične in finančne potrebe za upravljanje migracij, na podlagi česar je bila sprejeta zaveza o prispevku v vrednosti več kot 20 milijonov EUR. Politična pripravljenost za sodelovanje z EU na področju upravljanja migracij je bila potrjena na najvišji ravni, sledile pa bodo razprave o praktičnih ureditvah. V sodelovanju z Mednarodno organizacijo za migracije bo pripravljena nacionalna migracijska politika, ki bo predvidoma končana do konca leta 2017. V letu 2017 je do 4. septembra v Italijo prispelo 5 548 migrantov brez urejenega statusa iz Gambije. Letos je doslej več kot 1 345 Gambijcev prejelo pomoč pri prostovoljnem vračanju iz Libije in Nigra, EU pa je potrdila, da se je pripravljena odzvati na zahtevo gambijskih organov za podporo pri trajnostni reintegraciji oseb v postopku vračanja. V Italijo sta bila napotena dva gambijska uradnika za zvezo, da bi olajšala identifikacijo migrantov brez urejenega statusa, stroške napotitve pa krije Evropska agencija za mejno in obalno stražo. Po majskem tehničnem obisku na visoki ravni v Gani so bile z ganskimi organi izmenjane dobre prakse za boljše upravljanje migracij. Začelo se je tudi pripravljalno delo za kratkoročno misijo za identifikacijo v več državah članicah. Poleg tega je doslej več kot 250 oseb prejelo pomoč za vrnitev iz Nigra in Libije. Severna Afrika in Bližnji vzhod Pri prednostnih nalogah partnerstva med EU in Egiptom za obdobje 2017–2020, ki so bile sprejete julija na zasedanju Pridružitvenega sveta EU-Egipt, se priznava pomen upravljanja migracijskih tokov v vzajemno korist obeh strani ob robu vrha v Valletti in akcijskega načrta iz Vallette. EU soglaša z zagotavljanjem podpore Egiptu na področju upravljanja migracij ter preprečevanja nedovoljenih migracij, trgovine z ljudmi in tihotapljenja migrantov, pa tudi na področju pravic migrantov in njihove zaščite. EU in Egipt sta se dogovorila, da bosta proučila sodelovanje pri prostovoljnem vračanju migrantov ter obravnavi temeljnih vzrokov nedovoljenih migracij. Postopek za začetek formalnega dialoga o migracijah je v zadnji fazi. Egipt je sprejel ukrepe za nadzor svojih meja in preprečitev zapustitev svojega ozemlja (od začetka leta 2017 so bili odkriti samo trije prihodi iz Egipta), vendar bi se lahko z bolj strukturiranimi prizadevanji celoviteje obravnavala dinamika ob egiptovski poti in – kar je še pomembneje – upravljanje migrantov, ki so obtičali v regiji. Prihod migrantov in prosilcev za azil v Egipt se je z okrepljenim nadzorom na vstopnih točkah sicer upočasnil, vendar se še nadaljuje. Egipt gosti več kot 208 000 evidentiranih beguncev, to število pa še narašča. Med njimi je 120 000 Sircev in 86 000 beguncev iz Afrike ali Iraka, ti pa živijo z neznanim in čedalje večjim številom drugih migrantov.

Maja 2017 je bila na zasedanju Pridružitvenega sveta EU-Tunizija potrjena splošna zaveza za sodelovanje z EU na področju migracij, vendar v preteklih mesecih ni bilo napredka pri pogajanjih o sporazumih o poenostavitvi vizumskih postopkov ali ponovnem sprejemu. Tunizijski minister za notranje zadeve je ob robu drugega sestanka kontaktne skupine 24. julija soglašal z izvedbo novega kroga pogajanj, za katerega se zdaj določajo datumi. Ob tej priložnosti je predsednik Tunizije izrazil pripravljenost pomagati pri obravnavi izziva, ki ga povzročajo razmere v Libiji. Podpisana je bila prva pogodba tunizijskega programa, ki ga je operativni odbor skrbniškega sklada EU za Afriko potrdil decembra 2016. Tunizija je izrazila zanimanje za organizirane informativne sestanke o programu Seahorse. Komisar Hahn je bil na obisku v Tuniziji 4. in 5. septembra, da bi se udeležil razprave o gospodarskem razvoju in sodelovanju v Tuniziji in Libiji. Formalni dialog o migracijah z Alžirijo na žalost še ni bil izveden, vendar je bil junija 2017 potrjen pravilnik za tak dialog. Komisar Hahn je med obiskom v Alžiru 19. in 20 julija 2017 EU in Alžirijo opisal kot partnerski državi pri spopadanju z nedovoljenimi migracijami. Država, ki lahko postane ne samo država tranzita, ampak tudi država izvora, je sprejela ukrepe, kot je napotitev dodatnih 3 000 vojakov na mejo z Nigrom in Malijem. Alžirski minister za notranje zadeve je ob robu drugega sestanka kontaktne skupine 24. julija izrazil zanimanje za razvoj dialoga in konkretnega sodelovanja z EU na področju migracij, varnosti in boja proti terorizmu. Ministrstvo za zunanje zadeve sicer še ni izrazilo zanimanja, da bi v tej fazi za konkreten program prejelo finančna sredstva skrbniškega sklada EU za Afriko. Obe strani sta izrazili pripravljenost za nadaljevanje razprav za ponovno opredelitev morebitnih projektov. Tokovi nedovoljenih migracij iz Maroka v EU, predvsem v Španijo, so se poleti povečali. Poleg tega je v letu 2017 do 4. septembra v Italijo iz Maroka prispelo 4 786 migrantov. Maroko v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko sodeluje v prvem programu, ki zajema več oddelkov, in sicer Severno Afriko in Sahel-Čadsko jezero. Program je namenjen krepitvi sodelovanja jug-jug v zvezi z migracijami na podlagi podpore za izvajanje memorandumov o soglasju med Marokom ter Senegalom, Slonokoščeno obalo in Malijem. Napredka pri pogajanjih z Marokom o sporazumih o poenostavitvi vizumskih postopkov in ponovnem sprejemu ni bilo. V okviru tega je EU pripravljena še naprej podpirati Maroko in Alžirijo pri zahtevni nalogi upravljanja migracijskih tokov ter razpravljati o nadaljnjih ukrepih za sodelovanje v prihodnjih mesecih. Izvaja se tudi delo za zagotovitev nadaljnjih ukrepov po konferenci o prihodnosti Sirije in regije, ki jo je EU aprila 2017 gostila v Bruslju in na kateri je potrdila svojo podporo Jordaniji in Libanonu na področju subsidiarne zaščite, trajnostne gospodarske rasti ter potreb po izobraževanju in preživljanju beguncev in njihovih gostiteljskih skupnosti. Jordanija in Libanon na svojem ozemlju gostita ogromno beguncev (in sicer Sircev), vendar za zdaj nista državi izvora nedovoljenih migracij v EU. V obeh primerih sta migracija in mobilnost prednostni nalogi partnerstev. Te točke so bile znova potrjene julija na zasedanju pridružitvenih svetov z Jordanijo in Libanonom. 3. Osrednjesredozemska pot V letu 2017 je bilo do 4. septembra prihodov po osrednjesredozemski poti 99 846, kar je manj kot v enakem obdobju leta 2016. Po podatkih Mednarodne organizacije za migracije je do konca avgusta letos na morju umrlo 2 410 ljudi. Julija in avgusta je bil ugotovljen jasen trend zmanjševanja števila prihodov. V tem se kaže več elementov, vključno z večjimi zmogljivostmi libijskih organov za nadzor meja, okrepitvijo dejavnosti libijske obalne straže, začetnim izvajanjem ukrepov, ki jih financira EU ter pri katerih sodelujeta Mednarodna organizacija za migracije in visoki komisar Združenih narodov za begunce, ter spremembami pristopa, ki ga uporabljajo tihotapci. Po skupnem sporočilu o osrednjesredozemski poti , ki je bilo sprejeto januarja, in izjavi z Malte , sprejeti februarja 2017, se je delo še okrepilo. Komisija je na začetku julija sprejela akcijski načrt za podporo Italiji, zmanjšanje pritiska na osrednjesredozemski poti in povečanje solidarnosti. Temelji na obstoječem pristopu za upravljanje migracijskih tokov, poseben poudarek pa je na iskanju in reševanju, delu z libijskimi sosednjimi državami in vračanju. Poleg tega vsebuje ukrepe za povečanje solidarnosti v EU in pomoč Italiji pri izvajanju njene nedavne migracijske reforme, za katere je Komisija namenila dodatnih 35 milijonov EUR. Predsedstvo Sveta Evropske unije in države članice so dosegli dogovor o orodju za poročanje za spremljanje napredka pri ukrepih, opredeljenih v izvedbenem načrtu izjave z Malte in akcijskem načrtu za Italijo. Drugi sestanek kontaktne skupine za Sredozemlje je bil 24. julija v Tunisu. V izjavi iz Tunisa so se države zavezale, da bodo nadaljevale in poglobile sodelovanje za obravnavo temeljnih vzrokov, tihotapljenja migrantov in vračanja. Na sestanku, ki je bil 28. avgusta v Parizu, so se voditelji držav ali vlad Nemčije, Francije, Italije, Španije, Čada, Nigra in Libije ter visoki predstavnik/podpredsednik Komisije dogovorili o več ukrepih za dodatno krepitev dela, ki se izvaja. Libija je še vedno daleč najpomembnejša točka vkrcavanja in država tranzita, zato je skupaj z državami izvora ključna partnerica za upravljanje tokov na osrednjesredozemski poti. Libija je še vedno ključna država tranzita za žrtve trgovine z ljudmi, zlasti nigerijske ženske in dekleta, s katerimi se trguje za spolno izkoriščanje v EU. Mednarodna organizacija za migracije poroča, da podatki za prvih šest mesecev leta 2017 potrjujejo skrb vzbujajoč trend iz obdobja 2014–2016 in da se je število morebitnih žrtev trgovine z ljudmi za namene spolnega izkoriščanja, ki prispejo v Italijo po osrednjesredozemski poti, po ocenah povečalo za kar 600 %.

EU si po diplomatski poti prizadeva za stabilizacijo Libije. Ta prizadevanja so podprta s finančno podporo EU v okviru instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru ter omogočajo posredovanje v sporih med voditelji na libijsko-nigrskem mejnem območju in v vzhodni Libiji. Ključni element dela EU za stabilizacijo je tudi ponovna vzpostavitev prisotnosti države z obnovo ključne javne infrastrukture in osnovnih storitev pod skupnim nadzorom vlade narodne enotnosti ter organov v Bengaziju, Kikli, Sidri, Sebi in Obariju; s tem sodelovanjem v okviru 22 projektov so bile obnovljene šole in bolnišnice, ponovno pa je bilo vzpostavljeno tudi upravljanje oskrbe z vodo in odpadne vode ter ravnanje z odpadki. Poleg tega se EU natančno usklajuje z Združenimi narodi v zvezi z oceno varnosti in morebitno povečano prisotnostjo na terenu. EU je dodatno poglobila svoje delo za podporo libijskim organom v zvezi z upravljanjem migracij s posebnim poudarkom na libijskih južnih mejah. Julija 2017 je bil v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko odobren projekt , vreden 46,3 milijona EUR, ki ga sofinancirata EU in Italija, njegov namen pa je okrepiti zmogljivosti libijskih organov za integrirano upravljanje meja in migracij. Projekt vključuje dejavnosti za krepitev operativnih zmogljivosti libijske obalne straže in njenih operacij nadzora, izvajanje tehničnih ocen za popolnoma razvita nacionalni koordinacijski center in center za usklajevanje reševanja na morju v Tripoliju ter krepitev operativne zmogljivosti libijskih mejnih policistov na južnih mejah. V zvezi s tem se Evropska služba za zunanje delovanje in službe Komisije skupaj z Italijo pripravljajo na morebitno misijo za ugotavljanje dejstev v južni Libiji. To delo v Libiji poteka vzporedno z delom, ki se izvaja v zvezi z zaščito migrantov in beguncev, socialno kohezijo ter družbenim in gospodarskim razvojem gostiteljskih skupnosti v okviru programa, vrednega 90 milijonov EUR, ki je bil sprejet aprila 2017. Po podpisu pogodb so mednarodne organizacije , ki imajo korist od tega programa, že začele izvajanje na terenu. Visoki komisar Združenih narodov za begunce je že začel razdeljevanje neživilskih proizvodov in je izvedel nadzor nad zaščito v centrih za pridržanje v Bengaziju. Mednarodna organizacija za migracije je opravila več ocen za opredelitev potreb v smislu materialne podpore za centre za pridržanje, storitev sprejema pri operacijah reševanja na morju, humanitarnih potreb migrantov in notranje razseljenih oseb ter zdravstvenega stanja in zdravstvenih potreb pridržanih migrantov. Ob tem visoki komisar Združenih narodov za begunce in Mednarodna organizacija za migracije nadaljujeta širjenje storitev za zaščito in pomoč na točkah izkrcavanja (npr. dokumentiranje, osnovna zdravstvena oskrba in pomoč z gotovino). Na podlagi tega dela se je število oseb, ki se odločijo za vrnitev iz Libije v svoje države izvora, precej povečalo. Mednarodna organizacija za migracije je v letu 2017 do 1. septembra pri prostovoljnem vračanju pomagala 7 084 migrantom, v celotnem letu 2016 pa 2 775 migrantom. Komisija še naprej proučuje načine, kako podpreti ta trend. Dvanajst delegacij EU v državah podsaharske Afrike je ustreznim organom poslalo dopis, v katerem so izpostavile vprašanje humanitarnega vračanja migrantov, ki so obtičali v Libiji, v njihove države izvora. Mednarodna organizacija za migracije je z delegacijami EU in nacionalnimi organi sprejela nadaljnje ukrepe za proučitev potrebnih podpornih ukrepov, kot je vzpostavitev spletne konzularne službe, ki jo vodi Mednarodna organizacija za migracije, da bi dosegla migrante zunaj Tripolija. Nadaljeval se je projekt SEAHORSE Mediterraneo, ki je namenjen krepitvi situacijskega zavedanja in zmogljivosti severnoafriških držav za odzivanje v zvezi s tokovi nedovoljenih migracij in nezakonito trgovino, zlasti na njihovih obalnih območjih in v njihovih teritorialnih vodah. Izvaja se načrtovano usposabljanje libijske obalne straže, dva libijska pripadnika straže pa sta sodelovala pri skupni operaciji Indalo. Julija je bil v italijanski nacionalni koordinacijski center napoten pripadnik libijske obalne straže. Dokončujejo se potrebne ureditve za podporo usposabljanju libijske obalne straže po koncu poletja na Malti in v Italiji. Nadaljevali so se operacija EUNAVFOR MED SOPHIA za boj proti tihotapljenju ter spremljajoče usposabljanje in razvoj zmogljivosti libijske obalne straže. Libijski organi so konec julija predložili imena novih kandidatov za usposabljanje. Skupno je bilo predloženih 92 imen, kandidati pa bodo usposabljanje v Italiji predvidoma začeli sredi septembra 2017, ko bodo končani postopki preverjanja, ki se izvajajo. Svet je 25. julija 2017 podaljšal mandat operacije EUNAVFOR MED SOPHIA do 31. decembra 2018 in ga spremenil tako, da zdaj vključuje mehanizem za spremljanje udeležencev usposabljanja in ponuja večje možnosti za izmenjavo informacij z agencijami držav članic za kazenski pregon, Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo ter Europolom. Poleg tega tudi Italija izvaja dejavnosti usposabljanja za prihodnje pripadnike libijske obalne straže in je napotila plovilo v Tripoli, da bi podprla operacionalizacijo (tehnično vzdrževanje, popravilo itd.) štirih plovil, ki so se letos že vrnila v Libijo. Svet je julija naredil tudi pomemben korak v boju proti tihotapljenju, pri čemer je državam članicam dovolil, da preprečijo izvoz ali dobavo napihljivih čolnov in izvenkrmnih motorjev v Libijo, če obstajajo razumni razlogi za domnevo, da se bodo uporabili za tihotapljenje migrantov. Svet je 17. julija podaljšal mandat misije EUBAM Libya do 31. decembra 2018. Ta si prizadeva, da bi oktobra/novembra vzpostavila omejeno prisotnost na terenu, po možnosti skupaj z delegacijo EU. Poleti je EUBAM Libya sodelovala z organi pri reformi upravljanja meja za Libijo ter podporno misijo Združenih narodov v Libiji in Programom Združenih narodov za razvoj pri zagotavljanju podpore civilnim vidikom načrta za varnost Tripolija , začela pripravljati operativni koncept za splošno upravo za obalno varnost ter pomagala pri vzpostavitvi nacionalne zmogljivosti za usklajevanje boja proti terorizmu. Z napotitvijo enega pridruženega strokovnjaka iz Evropske agencije za mejno in obalno stražo ter enega iz Europola na misijo EUBAM Libya se je okrepila izmenjava informacij, podprl razvoj sinergij in izboljšalo usklajevanje prizadevanj. Komisija in italijanska obalna straža sta 22. junija podpisali sporazum o dodelitvi nepovratnih sredstev v višini 1,84 milijona EUR v okviru nujne pomoči iz Sklada za notranjo varnost. Italijanska obalna straža bo ta nepovratna sredstva namenila za zagotovitev tehnične pomoči libijski obalni straži za oceno zmogljivosti Libije za izvajanje iskanja in reševanja ter izvedbo študije izvedljivosti, s čimer se bosta omogočili opredelitev libijskega območja za iskanje in reševanje ter ustanovitev libijskega centra za usklajevanje reševanja na morju. Italija je pripravila kodeks ravnanja za nevladne organizacije, ki izvajajo iskanje in reševanje v osrednjem Sredozemlju. Kodeks ravnanja pomeni pomemben okvir za izboljšanje usklajevanja in učinkovitosti operacij reševanja, kot so ministri za notranje zadeve priznali na zasedanju Sveta za pravosodje in notranje zadeve 6. in 7. julija 2017. Pomembno bi bilo, da bi nevladne organizacije, ki opravljajo dejavnosti v osrednjem Sredozemlju, podpisale kodeks ravnanja in spoštovale njegove določbe.

Pomembno je, da se nadaljujejo prizadevanja za izboljšanje stabilnosti po vsej Libiji, okrepi sodelovanje z libijskimi sosednjimi državami in med njimi ter izdelajo načrti za nadaljnje usposabljanje, zaščito in pomoč, družbenogospodarski razvoj ter pomoč pri prostovoljnem vračanju na isti ravni za leto 2018 in pozneje. Za to bo potrebno povečanje financiranja iz skrbniškega sklada EU za Afriko, zlasti oddelka za Severno Afriko, pa tudi iz drugih. Komisija je na zahtevo predsedstva Sveta Evropske unije in držav članic ocenila morebitne prednostne naloge in vrzeli v financiranju, o katerih bodo v prihodnjih mesecih potekale nadaljnje razprave z državami članicami. Načrt za zunanje naložbe in z njim povezani Evropski sklad za trajnostni razvoj bosta pomagala pri odpravljanju gospodarskih temeljnih vzrokov za nedovoljene migracije, tako da se bodo z njima spodbujali naložbe in ustvarjanje delovnih mest, zlasti v Afriki in okolici EU. Po kompromisu, ki ga je Coreper podprl junija, Evropski parlament pa julija, bi morala sozakonodajalca čimprej potrditi končno različico uredbe za Evropski sklad za trajnostni razvoj, da bi se lahko izvajanje nemudoma začelo. 4. Sklep Znotraj partnerskega okvira je upravljanje migracij na osrednjesredozemski poti še naprej prednostno področje dela. Julija in avgusta se je število prihodov v Italijo v primerjavi z lanskim poletjem zmanjšalo. Številni ukrepi, ki sta jih Italija in EU uvedli v Libiji v tesnem sodelovanju z libijskimi organi in ključnimi mednarodnimi partnerji (Mednarodno organizacijo za migracije, visokim komisarjem Združenih narodov za begunce) ter širše v okviru partnerskega okvira, so se začeli obrestovati. Nekateri pomembni koraki naprej so bili narejeni tudi z nekaterimi partnerskimi državami, kot sta Gvineja in Bangladeš. Manjši migracijski pritisk na osrednjesredozemski poti ponuja priložnost za nadaljnji napredek pri različnih ukrepih, ki so se začeli izvajati od začetka uporabe pristopa partnerskega okvira. Krepitev nadzora nacionalnih meja ter zmogljivosti držav izvora in tranzita za boj proti tihotapljenju in upravljanje migracij prispeva k razbijanju tihotapskih mrež, zmanjševanju odhodov ter krepitvi varnosti in stabilnosti. Večji poudarek bi bilo treba nameniti nadzoru meja v južni Libiji in njenih sosednjih državah. Dodatne rezultate lahko zagotovi krepitev dela skupnih preiskovalnih enot, kot je enota, ki deluje v Nigru, ter skupnih varnostnih in obrambnih misij, ki delujejo na območjih, občutljivih za migracije. S polno podporo držav članic bi se morala nadaljevati tudi prizadevanja za regionalizacijo misij v okviru skupne varnostne in obrambne politike ter podporo ustanovitvi združenih sil G5. Ker uspešno razbijanje mrež tihotapcev za lokalne skupnosti na poteh pogosto pomeni izgubo vira prihodkov, je treba pravočasno izvajati projekte za ustvarjanje delovnih mest in drugih virov prihodkov ter tako poskrbeti, da bodo lokalne skupnosti sprejele migracijske politike. Za to je ključno, da se nemudoma izvedejo obstoječi projekti za spodbujanje družbenogospodarske odpornosti v južni Libiji in Nigru, ki so bili v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko že odobreni. Čeprav so prizadevanja za zapiranje obstoječih poti začela dajati rezultate, bi morala EU še naprej pozorno spremljati morebitno nastajanje novih alternativnih poti v Evropo, pri tem pa sodelovati z ustreznimi partnerskimi državami in najbolj prizadetimi državami članicami. Prizadevanja za zaustavitev nedovoljenih migracij bi morale še naprej spremljati odločne politike za varstvo človekovih pravic in zagotovitev dostojnih življenjskih razmer za migrante v državah tranzita, zlasti Libiji. Uspešno izvajanje programa EU in Mednarodne organizacije za migracije za pomoč pri prostovoljnem vračanju v Zahodni Afriki in Libiji dokazuje, da ima ta instrument politike velik potencial. Čedalje pomembnejšo vlogo ima lahko sodelovanje z visokim komisarjem Združenih narodov za begunce pri preselitvi tistih, ki potrebujejo mednarodno zaščito. Države članice bi morale nemudoma dati ambiciozne zaveze v okviru širše dejavnosti preselitev, ki jo je začela Komisija.