POROČILO KOMISIJE



LETNO POROČILO

O SUBSIDIARNOSTI IN SORAZMERNOSTI ZA LETO 2015

1. Uvod

To je triindvajseto letno poročilo o izvajanju načel subsidiarnosti in sorazmernosti pri pripravi zakonodaje Evropske unije. Poročilo je predloženo v skladu s členom 9 Protokola (št. 2) k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti.

Poročilo opisuje, kako so institucije in organi Evropske unije izvajali ti načeli leta 2015 in kako se je praksa razvila v primerjavi s preteklimi leti. Zagotavlja tudi analizo predlogov Komisije, ki so bili obravnavani v obrazloženih mnenjih med letom. Glede na tesno povezavo med mehanizmom za preverjanje subsidiarnosti ter političnim dialogom med nacionalnimi parlamenti in Komisijo se to poročilo razlaga kot dopolnitev letnega poročila Komisije za leto 2015 o odnosih z nacionalnimi parlamenti.

2. Kako so načeli uporabljale institucije

2.1 Komisija

Junckerjeva Komisija je pred začetkom mandata novembra 2014 sprejela zavezo, da bo „večja in bolj ambiciozna pri velikih zadevah ter manjša in skromnejša pri majhnih zadevah“. Zavezala se je tudi, da bo subsidiarnost postavila v središče evropskega demokratičnega procesa. Zato je bilo v delovnem programu Komisije za leto 2015 predlagano manjše število novih pobud in napovedan umik številnih predlogov v obravnavi. Tako je bilo mogoče delo osredotočiti na deset prednostnih nalog, določenih v političnih smernicah.

Komisija je kot enega od prvih ukrepov za uresničenje navedene zaveze maja 2015 sprejela novi sveženj za boljše pravno urejanje. Namen nove politike je preglednejše in bolj vključujoče delo za pripravo boljših predlogov ter zagotavljanje, da obstoječa pravila učinkoviteje izpolnijo svoje cilje. Določa okrepljene zaveze glede tega, kako Komisija oblikuje svoje ukrepe politike, o njih obvešča in se posvetuje, preverja njihovo kakovost in jih ocenjuje. Ta novi okvir za boljše pravno urejanje Komisiji omogoča tudi celovitejšo in skladnejšo uporabo načel subsidiarnosti in sorazmernosti, kot je bilo to mogoče v preteklosti.

Novi okvir za boljše pravno urejanje pomaga pri zagotavljanju, da Komisija pri oblikovanju novih politik oceni njihovo skladnost z načeli subsidiarnosti in sorazmernosti. Ta ocena zdaj poteka v različnih fazah postopka odločanja. V zgodnji fazi postopka načrtovanja politike se časovni načrti ali začetne ocene učinka objavijo za vse pomembne nove pobude. Zagotavljajo predhodni opis pobude in obstoječega ocenjevanja. V njih so opredeljeni tudi načrti Komisije glede ocene učinka in posvetovanja. Časovni načrti ali začetne ocene učinka vključujejo tudi začetno utemeljitev za ukrepanje ob upoštevanju subsidiarnosti in sorazmernosti. Ti vidiki se nato nadalje razvijejo in analizirajo v celovitih ocenah učinka za tiste pobude, za katere se pripravijo.

Komisija je leta 2015 uvedla tudi nove mehanizme za posvetovanje in za povratne informacije za nove pobude politike. Ti mehanizmi se uporabljajo v celotnem postopku, od začetka, med pripravo in do sprejetja. Poleg tega so bila okrepljena posvetovanja za ocenjevanje obstoječih ukrepov politike. Zaradi tega so se povečale možnosti za javne in druge deležnike, da spremljajo pobude politike in o njih podajo svoje mnenje. Države članice in deležniki, kot so regionalni in lokalni organi, podjetja, organizacije in državljani, lahko podajo svoje mnenje o tem, kako Komisija oblikuje posebne predloge in kako se že od začetka rešujejo vprašanja v zvezi s subsidiarnostjo in sorazmernostjo. Nova politika za boljše pravno urejanje torej Komisiji omogoča, da upošteva morebitne pomisleke deležnikov glede vprašanj v zvezi s subsidiarnostjo in sorazmernostjo že od najzgodnejše faze zasnove. Poleg tega lahko deležniki in države članice takoj, ko Komisija sprejme predlog, in pred začetkom zakonodajnega postopka še enkrat podajo svoje mnenje o posebnih predlogih in spremljajočih ocenah učinka, vključno s subsidiarnostjo in sorazmernostjo, ter tako prispevajo k zakonodajnemu postopku.

Komisija je poleg tega leta 2015 vzpostavila spletno mesto „Lighten the load – Have your say“ (Razbremenite se – povejte svoje mnenje) in novo platformo REFIT. Tako so se zagotovili novi načini za komunikacijo s Komisijo o morebitnih prevelikih bremenih ali neučinkovitosti obstoječih regulativnih ukrepov. Te lahko vključujejo vprašanja v zvezi s subsidiarnostjo ali sorazmernostjo.

Tudi obrazložitveni memorandum, ki je del vsakega zakonodajnega predloga, določa, kako je predlog skladen z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti.

Analiza subsidiarnosti

V skladu z novimi smernicami za boljše pravno urejanje in spremljajočo zbirko orodij je treba pri proučevanju nove pobude na področjih, na katerih EU nima izključne pristojnosti, ter ocenjevanju pomena in evropske dodane vrednosti obstoječega ukrepa izvesti analizo subsidiarnosti. Komisija subsidiarnost obravnava pri zakonodajnih in nezakonodajnih pobudah. Cilj analize je dvojen: oceniti, prvič, ali ukrep na nacionalni ravni zadošča za dosego zadevnega cilja, in, drugič, ali bi dodana vrednost ukrepa Unije presegla dodano vrednost ukrepa držav članic.

Ključni del analize v okviru novih smernic in zbirke orodij je oceniti, kako pomembna je za Unijo pobuda, ki se proučuje. Pomembnejša kot je pobuda, večja je verjetnost, da ukrep države članice ne bo zadoščal. Ključni premisleki so geografski obseg, število podjetij ali drugih akterjev, na katere vpliva pobuda, število zadevnih držav članic in gospodarski učinek. Poleg tega se z analizo na podlagi kvalitativnega – in v čim večjem obsegu kvantitativnega – vidika ugotovi, ali obstaja večja težava s čezmejnim učinkom. Na primer ocenjevanje, koliko so k okoljski težavi prispevale dejavnosti drugih držav članic. Zadevne situacije vključujejo čezmejne učinke (kot je onesnaževanje) ali ovire za prosti pretok oseb, blaga, storitev in kapitala. Analiza zajema tudi prednosti in pomanjkljivosti ukrepa Unije v primerjavi z ukrepom držav članic.

Analiza sorazmernosti

V skladu z načelom sorazmernosti vsebina in oblika ukrepov Unije ne smeta presegati tistega, kar je potrebno za izpolnjevanje ciljev Pogodb. Spoštovanje načela sorazmernosti pomeni zagotavljanje, da pristop in intenzivnost politike ustrezata cilju. Sorazmernost je jasno navedena v ocenah učinka, vrednotenju in preverjanju ustreznosti.