EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 16.12.2020 JOIN(2020) 18 final SKUPNO SPOROČILO EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Strategija EU za kibernetsko varnost v digitalnem desetletju



SKUPNO SPOROČILO EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Strategija EU za kibernetsko varnost v digitalnem desetletju I.UVOD: KIBERNETSKO VARNA DIGITALNA PREOBRAZBA V KOMPLEKSNEM OKOLJU GROŽENJ Kibernetska varnost je neločljiv del varnosti Evropejcev. Evropejci si ne glede na to, ali uporabljajo povezane naprave ali električno omrežje ali obiščejo banke, letala, javne uprave ali bolnišnice, zaslužijo, da lahko to počnejo z vedenjem, da so zavarovani pred kibernetskimi grožnjami. Gospodarstvo, demokracija in družba EU so bolj kot kdaj koli odvisni od varnih in zanesljivih digitalnih orodij in povezljivosti. Kibernetska varnost je zato bistvena za izgradnjo odporne, zelene in digitalne Evrope. Promet, energija in zdravje, telekomunikacije, finance, varnost, demokratični procesi, vesolje in obramba so močno odvisni od omrežij in informacijskih sistemov, ki so vse bolj medsebojno povezani. Medsebojne odvisnosti med sektorji so zelo močne, ker je delovanje omrežij in informacijskih sistemov odvisno od stalne oskrbe z električno energijo. Število povezanih naprav je že zdaj večje od števila ljudi na planetu, njihovo število pa se bo po napovedih do leta 2025 povečalo na 25 milijard; četrtina teh naprav bo v Evropi. Pandemija COVID-19, med katero je 40 % delavcev v EU prešlo na delo na daljavo, je pospešila digitalizacijo delovnih vzorcev, kar bo imelo verjetno trajne učinke na vsakdanje življenje. S tem se povečuje ranljivost za kibernetske napade. Potrošnikom se pogosto pošiljajo povezani predmeti z znanimi ranljivostmi, kar še dodatno povečuje napadno površino za zlonamerne kibernetske dejavnosti. Industrijsko okolje v EU postaja vse bolj digitalizirano in povezano; to tudi pomeni, da imajo lahko kibernetski napadi večji vpliv na panoge in ekosisteme kot kadar koli poprej. Okolje groženj dopolnjujejo geopolitične napetosti v zvezi z globalnim in odprtim internetom ter nadzorom nad tehnologijami v celotni dobavni verigi. Te napetosti se odražajo v vse večjem številu nacionalnih držav, ki postavljajo digitalne meje. Omejitve interneta in na internetu ogrožajo globalen in odprt kibernetski prostor ter pravno državo, temeljne pravice, svobodo in demokracijo – temeljne vrednote EU. Kibernetski prostor se vse bolj izkorišča v politične in ideološke namene, večja polarizacija na mednarodni ravni pa ovira učinkovit multilateralizem. Hibridne grožnje združujejo dezinformacijske kampanje s kibernetskimi napadi na infrastrukturo, ekonomske procese in demokratične institucije, s katerimi se lahko povzroči fizična škoda, pridobi nezakonit dostop do osebnih podatkov, ukradejo industrijske ali državne skrivnosti, zaseje nezaupanje in oslabi socialna kohezija. Te dejavnosti ogrožajo mednarodno varnost in stabilnost ter koristi, ki jih kibernetski prostor prinaša za gospodarski, družbeni in politični razvoj. Zlonamerni napadi na kritično infrastrukturo pomenijo veliko tveganje na svetovni ravni. Internet ima decentralizirano arhitekturo brez centralne strukture in večdeležniško upravljanje. Uspeva mu ohranjati eksponentno povečevanje obsega prometa, medtem ko je stalno tarča zlonamernih poskusov povzročanja motenj. Hkrati se povečuje zanašanje na glavne funkcije globalnega in odprtega interneta, kot je sistem domenskih imen (DNS), ter bistvene internetne storitve za komunikacije in gostovanje, aplikacije in podatke. Te storitve se vse bolj koncentrirajo v rokah nekaj zasebnih podjetij. Zato sta evropsko gospodarstvo in družba občutljiva za moteče geopolitične ali tehnične dogodke, ki vplivajo na jedro interneta ali eno ali več od teh podjetij. Večja uporaba interneta in spreminjajoči se vzorci zaradi pandemije dodatno razkrivajo občutljivost dobavnih verig, ki so odvisne od te digitalne infrastrukture. Od uporabe spletnih storitev najbolj odvračajo pomisleki glede varnosti. Približno dve petini uporabnikov v EU sta že izkusili težave, povezane z varnostjo, tri petine pa se jih čuti nesposobne zaščititi se pred kibernetsko kriminaliteto . Tretjina uporabnikov je v zadnjih treh letih prejela goljufivo e-sporočilo ali telefonske klice z zahtevo po osebnih podatkih, vendar pa jih ni 83 % nikoli prijavilo kibernetskega kaznivega dejanja. Eno od osmih podjetij je bilo žrtev kibernetskih napadov . Več kot polovica osebnih računalnikov podjetij in potrošnikov, ki so bili enkrat okuženi z zlonamerno programsko opremo, je bila v istem letu spet okužena. Vsako leto se zaradi kršitev varstva podatkov izgubi več sto milijonov zapisov; povprečni stroški kršitve za posamezno podjetje so se leta 2018 zvišali na več kot 3,5 milijona EUR . Vpliva kibernetskega napada pogosto ni mogoče obravnavati ločeno, saj lahko sproži verižno reakcijo v celotnem gospodarstvu in družbi ter prizadene več milijonov posameznikov . Preiskave skoraj vseh vrst kaznivih dejanj vključujejo digitalno komponento. Leta 2019 se je število incidentov na medletni ravni glede na poročila potrojilo. Po ocenah obstaja 700 milijonov novih vzorcev zlonamerne programske opreme – najpogostejšega sredstva za širjenje kibernetskih napadov. Letni stroški kibernetske kriminalitete za svetovno gospodarstvo v letu 2020 so ocenjeni na 5,5 bilijona EUR, kar je dvakrat toliko kot leta 2015 . To predstavlja največji prenos gospodarskega premoženja v zgodovini, večji od trgovine s prepovedanimi drogami na svetovni ravni. Pri enem od večjih incidentov, napadu z izsiljevalskim programjem WannaCry leta 2017, so bili stroški za svetovno gospodarstvo ocenjeni na več kot 6,5 milijarde EUR. Digitalne storitve in finančni sektor so poleg javnega sektorja in proizvodnje med najpogostejšimi tarčami kibernetskih napadov, vendar kibernetska pripravljenost in ozaveščenost med podjetji in posamezniki ostajata na nizki ravni, delovni sili pa zelo primanjkuje znanj in spretnosti na področju kibernetske varnosti. Leta 2019 je bilo skoraj 450 kibernetskih incidentov, ki so vključevali evropsko kritično infrastrukturo, kot so finance in energija. Zdravstvene organizacije in zdravstvene delavce je pandemija še posebno močno prizadela. Ker postaja tehnologija neločljivo povezana s fizičnim svetom, kibernetski napadi ogrožajo življenja in dobro počutje najbolj ranljivih. Več kot dve tretjini podjetij, zlasti MSP, se štejeta za „novince“ na področju kibernetske varnosti, evropska podjetja pa veljajo za slabše pripravljena kot podjetja v Aziji in Ameriki . Po ocenah ostaja v Evropi prostih 291 000 delovnih mest za strokovnjake na področju kibernetske varnosti. Zaposlovanje in usposabljanje strokovnjakov za kibernetsko varnost je počasen proces, zaradi česar so tveganja za kibernetsko varnost za organizacije večja. V EU primanjkuje kolektivnega situacijskega zavedanja kibernetskih groženj. Nacionalni organi namreč sistematično ne zbirajo in si izmenjujejo informacij, kot so informacije, ki so na voljo iz zasebnega sektorja, kar bi lahko pomagalo oceniti stanje na področju kibernetske varnosti v EU. Države članice poročajo samo o majhnem delu incidentov, izmenjava informacij ni niti sistematična niti celovita , kibernetski napadi pa so lahko le en vidik usklajenih zlonamernih napadov na evropske družbe. Trenutno med državami članicami obstaja le omejena vzajemna operativna pomoč, med državami članicami ter institucijami, agencijami in organi EU pa ni vzpostavljen operativni mehanizem za primer obsežnih čezmejnih kibernetskih incidentov ali kibernetske krize. Izboljšanje kibernetske varnosti je zato bistveno, da bi lahko ljudje zaupali inovacijam, povezljivosti in avtomatizaciji ter jih uporabljali in izkoriščali, ter za zaščito temeljnih pravic in svoboščin, vključno s pravico do zasebnosti in varstva osebnih podatkov, ter svobode izražanja in obveščanja. Kibernetska varnost je nepogrešljiva za omrežno povezljivost ter globalen in odprt internet, ki morata podpirati preobrazbo gospodarstva in družbe v dvajsetih letih 21. stoletja. Prispeva k ustvarjanju boljših in številčnejših delovnih mest, prožnejšim delovnim mestom, učinkovitejšima in bolj trajnostnima prometu in kmetijstvu ter enostavnejšemu in pravičnejšemu dostopu do zdravstvenih storitev. Bistvena je tudi za prehod na čistejšo energijo v skladu z evropskim zelenim dogovorom, in sicer s čezmejnimi omrežji in pametnimi števci ter preprečevanjem nepotrebnega podvajanja shranjevanja podatkov. Bistvena je tudi za mednarodno varnost in stabilnost ter razvoj gospodarstev, demokracij in družb po vsem svetu. Vlade, podjetja in posamezniki morajo zato digitalna orodja uporabljati odgovorno in ob poudarjanju varnosti. Ozaveščenost o kibernetski varnosti in kibernetska higiena morata podpirati digitalno preobrazbo vsakdanjih dejavnosti. Nova strategija EU za kibernetsko varnost v digitalnem desetletju je ključni element sporočila Oblikovanje digitalne prihodnosti, načrta Komisije za okrevanje Evrope, strategije za varnostno unijo za obdobje 2020–2025, globalne strategije za zunanjo in varnostno politiko EU ter strateške agende Evropskega sveta za obdobje 2019–2024. V njej je opredeljeno, kako bo EU ščitila svoje državljane, podjetja in institucije pred kibernetskimi grožnjami, kako bo spodbujala mednarodno sodelovanje ter imela vodilno vlogo pri zagotavljanju zaščite globalnega in odprtega interneta. II.RAZMIŠLJATI GLOBALNO, DELOVATI EVROPSKO Cilj te strategije je zagotoviti globalen in odprt internet z močnimi varovali za obravnavanje tveganj za varnost ter temeljne pravice in svoboščine prebivalcev Evrope. Izhajajoč iz napredka, doseženega v okviru prejšnjih strategij, vsebuje konkretne predloge za uvedbo treh glavnih instrumentov – regulativnega in naložbenega instrumenta ter instrumenta politike – za obravnavanje treh področij delovanja EU – (1) odpornosti, tehnološke neodvisnosti in vodilne vloge, (2) krepitve operativne zmogljivosti za preprečevanje, odvračanje in odzivanje ter (3) spodbujanja globalnega in odprtega kibernetskega prostora. EU je zavezana podpiranju te strategije z doslej najvišjo ravnjo naložb v digitalni prehod EU v naslednjih sedmih letih – ki bi bila lahko štirikrat tolikšna kot prejšnje ravni – v okviru novih tehnoloških in industrijskih politik ter programa okrevanja. Kibernetska varnost mora biti vključena v vse te digitalne naložbe, zlasti ključne tehnologije, kot so umetna inteligenca, šifriranje in kvantno računalništvo, pri tem pa je treba uporabiti spodbude, obveznosti in referenčne vrednosti. To lahko spodbudi rast evropske industrije kibernetske varnosti in poskrbi za gotovost, ki je potrebna za olajšanje postopne odprave starejših sistemov. Evropski obrambni sklad bo podprl evropske rešitve za kibernetsko obrambo v okviru tehnološke in industrijske baze evropske obrambe. Kibernetska varnost je vključena v zunanje finančne instrumente za podpiranje naših partnerjev, zlasti instrument za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje. Preprečevanje zlorabe tehnologij, zaščita kritične infrastrukture in zagotavljanje celovitosti dobavnih verig prav tako omogočajo EU, da upošteva norme, pravila in načela OZN glede odgovornega ravnanja držav. 1. ODPORNOST, TEHNOLOŠKA NEODVISNOST IN VODILNI POLOŽAJ Kritična infrastruktura EU in bistvene storitve so vse bolj soodvisne in digitalizirane. Vse z internetom povezane stvari v EU, naj so to avtomatizirani avtomobili, industrijski nadzorni sistemi ali gospodinjski aparati, in celotne dobavne verige, ki jih dajejo na voljo, morajo imeti vgrajeno varnost, biti odporne proti kibernetskim incidentom in hitro popravljene, kadar se odkrijejo ranljivosti. To je temeljnega pomena, da se zasebnemu in javnemu sektorju EU omogoči izbiranje med najbolj varnimi infrastrukturami in storitvami. Prihodnje desetletje je priložnost za EU, da vodi razvoj varnih tehnologij v celotni dobavni verigi. Z zagotavljanjem odpornosti ter večjih industrijskih in tehnoloških zmogljivosti na področju kibernetske varnosti bi bilo treba mobilizirati vse potrebne regulativne in naložbene instrumente ter instrumente politike. Vgrajena kibernetska varnost za industrijske procese, dejavnosti in naprave lahko ublaži tveganja, potencialno zniža stroške za podjetja in širšo družbo ter s tem poveča odpornost.

1.1 Odporna infrastruktura in kritične storitve Pravila EU o varnosti omrežij in informacijskih sistemov so v središču enotnega trga za kibernetsko varnost. Komisija predlaga reformo teh pravil v okviru revidirane direktive o varnosti omrežij in informacij za zvišanje ravni kibernetske odpornosti vseh ustreznih sektorjev, javnih in zasebnih, ki opravljajo pomembno funkcijo za gospodarstvo in družbo. Potreben je pregled za zmanjšanje neskladnosti na notranjem trgu z uskladitvijo zahtev glede obsega, varnosti in poročanja o incidentih, nacionalnega nadzora in izvrševanja ter zmogljivosti pristojnih organov. Reformirana direktiva o varnosti omrežij in informacij bo zagotovila podlago za natančnejša pravila, ki so potrebna tudi za strateško pomembne sektorje, vključno z energijo, prometom in zdravjem. Za zagotovitev usklajenega pristopa, kot je bil napovedan v okviru strategije za varnostno unijo za obdobje 2020–2025, je reformirana direktiva predlagana skupaj s pregledom zakonodaje o odpornosti kritične infrastrukture. Energetske tehnologije, ki vključujejo digitalne elemente, in varnost povezanih dobavnih verig so pomembne za kontinuiteto bistvenih storitev in strateški nadzor nad kritično energetsko infrastrukturo. Komisija bo zato predlagala ukrepe, vključno z „omrežnim kodeksom“, ki bo določal pravila za kibernetsko varnost pri čezmejnih tokovih električne energije, ki naj bi bila sprejeta do konca leta 2022. Finančni sektor mora tudi okrepiti digitalno operativno odpornost in zagotoviti zmožnost zoperstavljanja vsem vrstam motenj in groženj, povezanih z IKT, kot je predlagala Komisija . Na področju prometa je Komisija zakonodaji EU na področju varovanja v letalstvu dodala določbe o kibernetski varnosti in si bo še naprej prizadevala povečati kibernetsko odpornost pri vseh načinih prevoza. Okrepitev kibernetske odpornosti demokratičnih procesov in institucij je ključna sestavina akcijskega načrta za evropsko demokracijo za zaščito in spodbujanje svobodnih volitev ter demokratičnega dialoga in medijske pluralnosti. Nazadnje, za varnost infrastrukture in storitev v okviru prihodnjega vesoljskega programa bo Komisija še naprej poglabljala strategijo za kibernetsko varnost v okviru sistema Galileo za naslednjo generacijo storitev globalnega satelitskega navigacijskega sistema in druge nove elemente vesoljskega programa. 1.2 Vzpostavitev evropskega kibernetskega ščita S širitvijo povezljivosti in vse večjo izpopolnjenostjo kibernetskih napadov centri za izmenjavo in analizo informacij z omogočanjem izmenjave informacij o kibernetskih grožnjah med več deležniki opravljajo dragoceno funkcijo, tudi na sektorski ravni. Poleg tega omrežja in računalniški sistemi zahtevajo stalno spremljanje in analizo za odkrivanje vdorov in anomalij v realnem času. Veliko zasebnih podjetij, javnih organizacij in nacionalnih organov je zato ustanovilo skupine za odzivanje na incidente na področju računalniške varnosti in centre za varnostne operacije. Centri za varnostne operacije so ključni za zbiranje dnevnikov in osamitev sumljivih dogodkov v komunikacijskih omrežjih, ki jih spremljajo. To počnejo z identifikacijo signalov in vzorcev ter pridobivanjem znanja o grožnjah iz velikih količin podatkov, ki jih je treba oceniti. Prispevali so k odkrivanju dejavnosti zlonamernih izvršljivih datotek in s tem pomagali omejevati kibernetske napade. V teh centrih je potrebno zelo zahtevno in hitro delo, zato lahko umetna inteligenca in zlasti tehnike strojnega učenja strokovnjakom zagotovijo neprecenljivo podporo. Komisija predlaga vzpostavitev mreže centrov za varnostne operacije v EU za podpiranje izboljšanja obstoječih centrov in ustanovitve novih. Podpirala bo tudi usposabljanje ter razvoj znanj in spretnosti osebja, ki upravlja te centre. Na podlagi analize potreb, izvedene z ustreznimi deležniki in podprte s strani Agencije EU za kibernetsko varnost (agencija ENISA), bi lahko namenila več kot 300 milijonov EUR za podpiranje javno-zasebnega in čezmejnega sodelovanja pri ustvarjanju nacionalnih in sektorskih mrež, ki bo vključevalo tudi MSP, na podlagi ustreznega upravljanja, izmenjave podatkov in varnostnih določb. Države članice so bile pozvane, naj prav tako vlagajo v ta projekt. Centri bi lahko zato učinkoviteje izmenjevali in povezovali zaznane signale ter ustvarjali visokokakovostne obveščevalne podatke o grožnjah, ki bi se delili s centri za izmenjavo in analizo informacij ter nacionalnimi organi, s čimer bi se omogočilo celovitejše situacijsko zavedanje. Cilj bi bil v več fazah povezati čim več centrov po vsej EU za ustvarjanje kolektivnega znanja in izmenjavo dobrih praks. Tem centrom bo na voljo podpora za izboljšanje odkrivanja incidentov in analize ter hitrejše odzivanje z najnovejšimi zmogljivostmi umetne inteligence in strojnega učenja, ki bo dopolnjena s superračunalniško infrastrukturo, ki jo je v EU razvilo Skupno podjetje za evropsko visokozmogljivostno računalništvo. Ta mreža bo s stalnim sodelovanjem zagotavljala pravočasna opozorila o incidentih na področju kibernetske varnosti organom in vsem zainteresiranim deležnikom, vključno s skupno kibernetsko enoto (glej oddelek 2.1). Delovala bo kot pravi ščit kibernetske varnosti za EU, pri čemer bo zagotavljala trdno mrežo stražnih stolpov, ki bo lahko odkrila morebitne grožnje, preden bi lahko povzročile obsežno škodo. 1.3 Izjemno varna komunikacijska infrastruktura Vladne satelitske komunikacije Evropske unije, ki so sestavni del vesoljskega programa, bodo zagotavljale varne in stroškovno učinkovite vesoljske komunikacijske zmogljivosti za misije, ki so pomembne za varnost in zaščito, ter operacije, ki jih upravljajo EU in njene države članice, vključno z akterji na področju nacionalne varnosti ter institucijami, organi in agencijami EU. Države članice so se zavezale, da bodo sodelovale s Komisijo v prizadevanjih za uvedbo varne kvantne komunikacijske infrastrukture za Evropo. Kvantna komunikacijska infrastruktura bo javnim organom ponudila povsem nov način za pošiljanje zaupnih informacij z uporabo izjemno varne oblike šifriranja za zaščito pred kibernetskimi napadi, vgrajene z evropsko tehnologijo. Imela bo dva glavna sestavna dela: obstoječa prizemna optična komunikacijska omrežja, ki bodo povezovala strateška območja na nacionalni in čezmejni ravni, ter povezane vesoljske satelite, ki bodo pokrivali celotno EU, vključno z njenimi čezmorskimi ozemlji. Ta pobuda za razvoj in uvedbo novih in varnejših oblik šifriranja ter oblikovanje novih načinov zaščite kritičnih komunikacijskih in podatkovnih sredstev lahko pomaga ohranjati varnost občutljivih informacij in s tem kritične infrastrukture. V tem okviru in zunaj njega bo Komisija proučila morebitno uvedbo večorbitalnega sistema varne povezljivosti. Sistem, ki bi temeljil na vladnih satelitskih komunikacijah in kvantni komunikacijski infrastrukturi, bi vključeval najnovejše tehnologije (kvantna, 5G, umetna inteligenca, računalništvo na robu), pri čemer bi se upošteval najbolj omejevalen okvir kibernetske varnosti za podpiranje storitev z vgrajeno varnostjo, kot sta zanesljiva, varna in stroškovno učinkovita povezljivost ter šifrirana komunikacija za kritične vladne dejavnosti. 1.4 Zavarovanje naslednje generacije širokopasovnih mobilnih omrežij Državljani in podjetja EU, ki uporabljajo napredne in inovativne aplikacije, ki jih omogočajo tehnologija 5G in prihodnje generacije omrežij, bi morali imeti korist od najvišjega varnostnega standarda. Države članice so skupaj s Komisijo in s podporo agencije ENISA z naborom orodij za tehnologijo 5G z januarjem 2020 vzpostavile celovit in objektiven na tveganju temelječ pristop h kibernetski varnosti tehnologije 5G, ki temelji na oceni možnih načrtov za zmanjšanje tveganj in opredelitvi najučinkovitejših ukrepov. Poleg tega EU utrjuje svoje zmogljivosti na področju tehnologije 5G in tehnologijah, ki ji bodo sledile, da bi preprečila odvisnosti ter spodbujala trajnostno in raznovrstno dobavno verigo. Komisija je decembra 2020 objavila poročilo o vplivih priporočila z dne 26. marca 2019 z naslovom Kibernetska varnost omrežij 5G. Poročilo je pokazalo, da je bil od dogovora o naboru orodij dosežen velik napredek in da je večina držav članic na dobri poti, da v bližnji prihodnosti dokonča velik del uvajanja nabora orodij, čeprav z nekaj odstopanji in preostalimi vrzelmi, kot so bile opredeljene že v poročilu o napredku, objavljenem julija 2020. Evropski svet je oktobra 2020 pozval EU in države članice, „naj v celoti izkoristijo nabor orodij za kibernetsko varnost omrežij 5G“ in „uporabijo ustrezne omejitve glede visoko tveganih dobaviteljev za ključna sredstva, ki so v usklajenih ocenah tveganja v EU, ki temeljijo na skupnih objektivnih merilih, opredeljena kot kritična in občutljiva“. V prihodnosti bi morale EU in države članice zagotoviti, da se opredeljena tveganja ustrezno in usklajeno zmanjšajo, zlasti kar zadeva cilj zmanjšanja izpostavljenosti visoko tveganim dobaviteljem in preprečevanja odvisnosti od teh dobaviteljev na nacionalni ravni in ravni Unije, ter da se upošteva vsaka nova pomembna sprememba ali tveganje. Države članice naj v celoti izkoristijo nabor orodij pri naložbah v digitalne zmogljivosti in povezljivost. Komisija na podlagi poročila o vplivih priporočila iz leta 2019 spodbuja države članice, naj pospešijo prizadevanja za dokončanje izvajanja glavnih ukrepov iz nabora orodij do drugega četrtletja leta 2021. Poziva jih tudi, naj še naprej skupaj spremljajo doseženi napredek in zagotavljajo nadaljnje usklajevanje pristopov. Na ravni EU se bodo za podpiranje tega procesa uresničevali trije glavni cilji: zagotavljanje nadaljnjega približevanja pri pristopih za zmanjšanje tveganj v EU, podpiranje stalne izmenjave znanja in krepitev zmogljivosti ter spodbujanje odpornosti dobavne verige, pa tudi drugi strateški cilji EU na področju varnosti. Konkretni ukrepi, povezani s temi ključnimi cilji, so opredeljeni v posebnem dodatku k temu sporočilu. Komisija bo še naprej tesno sodelovala z državami članicami, da bi s podporo agencije ENISA izpolnile te cilje in izvedle ukrepe (glej Prilogo).

1.5 Internet varnih stvari Vsaka povezana stvar vsebuje ranljivosti, ki jih je mogoče izkoristiti s potencialno obsežnimi posledicami. Pravila notranjega trga vključujejo zaščitne ukrepe pred nevarnimi proizvodi in storitvami. Komisija si že prizadeva, da bi zagotovila pregledne varnostne rešitve in certificiranje v skladu z Aktom o kibernetski varnosti ter spodbudila varne proizvode in storitve, ne da bi ogrozila učinkovitost. V prvem četrtletju leta 2021 bo sprejela prvi tekoči delovni program Unije (ki se bo posodabljal vsaj vsaka tri leta), da bi industriji, nacionalnim organom in organom za standardizacijo omogočila, da se vnaprej pripravijo za prihodnje evropske certifikacijske sheme za kibernetsko varnost. S širjenjem interneta stvari je potrebna okrepitev izvršljivih pravil za zagotovitev splošne odpornosti in spodbujanje kibernetske varnosti. Komisija bo razmislila o celovitem pristopu, vključno z možnimi novimi horizontalnimi pravili za izboljšanje kibernetske varnosti vseh povezanih proizvodov in z njimi povezanih storitev, danih na notranji trg. Taka pravila bi lahko vključevala novo obveznost skrbi za proizvajalce povezanih naprav, da bi se obravnavale ranljivosti programske opreme, vključno z nadaljnjimi posodobitvami programske opreme in varnostnimi posodobitvami ter z zagotavljanjem izbrisa osebnih in drugih občutljivih podatkov ob koncu življenjske dobe. Ta pravila bi okrepila pobudo za „pravico do popravila zastarele programske opreme“, predstavljeno v akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo, in dopolnila sedanje ukrepe, s katerimi se obravnavajo posebne vrste proizvodov, kot so obvezne zahteve, ki jih je treba predlagati za dostop do trga nekaterih brezžičnih proizvodov (s sprejetjem delegiranega akta v skladu z direktivo o radijski opremi), ter cilj uvedbe pravil o kibernetski varnosti za motorna vozila za vse nove tipe vozil od julija 2022. Poleg tega bi temeljila na predlagani reviziji pravil o splošni varnosti proizvodov, ki ne obravnavajo neposredno vidikov kibernetske varnosti. 1.6 Večja varnost globalnega interneta Funkcionalnost in celovitost interneta po vsem svetu zagotavlja sklop glavnih protokolov in podporne infrastrukture. Ta sklop vsebuje DNS ter njegov hierarhični in delegirani sistem območij, ki se na vrhu hierarhije začenja s korenskim območjem in trinajstimi korenskimi strežniki DNS, od katerih je odvisen svetovni splet. Komisija namerava pripraviti načrt izrednih ukrepov, ki bo podprt s financiranjem EU, za obravnavanje izrednih scenarijev, ki vplivajo na celovitost in razpoložljivost globalnega korenskega sistema DNS. Sodelovala bo z agencijo ENISA, državami članicami, upravljavcema korenskih strežnikov DNS v EU in večdeležniško skupnostjo, da bi ocenila vlogo teh upravljavcev pri zagotavljanju, da internet v vseh okoliščinah ostane dostopen po vsem svetu. Da lahko stranka dostopa do vira pod določenim domenskim imenom na internetu, mora biti njena zahteva (običajno za enotni naslov vira ali URL) prevedena ali „razrešena“ v naslov IP s sklicem na imenske strežnike DNS. Vendar se ljudje in organizacije v EU vse pogosteje zanašajo na nekaj javnih razreševalnikov DNS, ki jih upravljajo subjekti iz tretjih držav. Zaradi takšne konsolidacije razreševanja DNS, ki je v rokah nekaj podjetij, je sam postopek razreševanja ranljiv v primeru pomembnih dogodkov, ki vplivajo na enega glavnega ponudnika, in organom EU otežuje obravnavanje morebitnih zlonamernih kibernetskih napadov ter večjih geopolitičnih in tehničnih incidentov. Da bi zmanjšale težave v zvezi z varnostjo, ki so povezane s koncentracijo na trgu, bo Komisija spodbujala ustrezne deležnike, vključno s podjetji v EU, ponudniki internetnih storitev in prodajalci brskalnikov, naj sprejmejo strategijo za diverzifikacijo razreševanja DNS. Komisija namerava tudi prispevati k varni internetni povezljivosti s podpiranjem razvoja javne storitveevropskih razreševalnikov DNS. Ta pobuda „DNS4EU“ bo ponujala alternativo, tj. evropsko storitev za dostop do globalnega interneta. DNS4EU bo pregledna, usklajena z najnovejšimi standardi in pravili glede varnosti, varstva podatkov in vgrajene zasebnosti ter privzetimi standardi in pravili ter bo del evropskega industrijskega zavezništva za podatke in oblak. Komisija bo v sodelovanju z državami članicami in industrijo tudi pospešila sprejetje ključnih internetnih standardov, vključno z IPv6, in dobro uveljavljenimi standardi internetne varnosti ter dobrimi praksami za DNS, usmerjanje in varnost e-pošte, pri čemer niso izključeni regulativni ukrepi, kot je evropska klavzula o časovni omejitvi veljavnosti za IPv4 za usmerjanje trga, če pri njihovem sprejemanju ni dosežen zadosten napredek. EU bi morala spodbujati (na primer v okviru strategije EU – Afrika) izvajanje teh standardov v partnerskih državah kot način podpiranja razvoja globalnega in odprtega interneta ter preprečevanja zaprtih in na nadzoru temelječih modelov interneta. Nazadnje, Komisija bo proučila potrebo po mehanizmu za bolj sistematično spremljanje in zbiranje zbirnih podatkov o internetnem prometu in za svetovanje glede morebitnih motenj. 1.7 Okrepljena prisotnost v dobavni verigi za tehnologijo EU ima z načrtovano finančno podporo za kibernetsko varno digitalno preobrazbo v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje 2021–2027 edinstveno priložnost, da združi svoja sredstva za uveljavitev svoje strategije za industrijo ter vodilne vloge na področju digitalnih tehnologij in kibernetske varnosti v digitalni dobavni verigi (vključno s podatki in oblakom, tehnologijami procesorjev naslednje generacije, izjemno varno povezljivostjo in omrežji 6G) v skladu s svojimi vrednotami in prednostnimi nalogami. Posredovanje javnega sektorja bi moralo temeljiti na orodjih, zagotovljenih z regulativnim okvirom EU za javna naročila, in pomembnih projektih skupnega evropskega interesa. Poleg tega lahko sprosti zasebne naložbe prek javno-zasebnih partnerstev (tudi na podlagi izkušenj s pogodbenim javno-zasebnim partnerstvom na področju kibernetske varnosti in njegovim izvajanjem v okviru Evropske organizacije za kibernetsko varnost), tveganega kapitala v podporo MSP ali industrijskih zavezništev in strategij za zmogljivosti na področju tehnologije. Poseben poudarek bo tudi na instrumentu za tehnično podporo in najboljši uporabi najnovejših orodij za kibernetsko varnost s strani MSP, zlasti tistih, ki ne spadajo na področje uporabe revidirane direktive o varnosti omrežij in informacij, tudi z namenskimi dejavnostmi v okviru vozlišč za digitalne inovacije v programu za digitalno Evropo. Cilj je spodbuditi podoben znesek naložb držav članic, ki bi se mu dodal enak prispevek industrije v okviru partnerstva, ki ga soupravljajo države članice v predlaganem industrijskem, tehnološkem in raziskovalnem strokovnem centru za kibernetsko varnost ter mreži koordinacijskih centrov (CCCN). CCCN bi morala imeti ključno vlogo – ob prispevku industrije in akademskih skupnosti – pri razvoju tehnološke neodvisnosti EU na področju kibernetske varnost, krepitvi zmogljivosti za zavarovanje občutljivih infrastruktur, kot je 5G, in zmanjšanje odvisnosti od drugih delov sveta, kar zadeva najpomembnejše tehnologije. Komisija namerava podpreti, po možnosti s CCCN, razvoj posebnega magistrskega študijskega programa o kibernetski varnosti in prispevati k skupnemu evropskemu kažipotu za raziskave in inovacije na področju kibernetske varnosti po letu 2020. Naložbe prek CCCN bi temeljile tudi na sodelovanju pri raziskavah in razvoju, ki bi jih izvajale mreže centrov odličnosti na področju kibernetske varnosti, pri čemer bi se združile najboljše raziskovalne skupine v Evropi in industrija, da bi se v skladu s časovnim načrtom Evropske organizacije za kibernetsko varnost oblikovali in izvajali skupni raziskovalni programi. Komisija se bo še naprej zanašala na raziskovalno delo agencije ENISA in Europola, v okviru programa Obzorje Evropa pa bo tudi še naprej podpirala posamezne internetne inovatorje pri razvoju varnih komunikacijskih tehnologij z okrepljenim varovanjem zasebnosti, ki temeljijo na odprtokodni programski in strojni opremi, kot jih trenutno v okviru pobude za internet naslednje generacije. 1.8 Kibernetsko usposobljena delovna sila EU Prizadevanja EU za izpopolnjevanje delovne sile, razvoj, privabljanje in zadržanje največjih talentov na področju kibernetske varnosti ter naložbe v vrhunske raziskave in inovacije so pomemben element splošne zaščite pred kibernetskimi grožnjami. To področje ima velik potencial. Zato je treba posebno pozornost nameniti razvoju, privabljanju in zadržanju bolj raznovrstnih talentov. Revidirani akcijski načrt za digitalno izobraževanje bo povečal ozaveščenost o kibernetski varnosti med posamezniki, zlasti otroci in mladimi, ter organizacijami, zlasti MSP. Poleg tega bo spodbujal udeležbo žensk v izobraževanju na področju naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike ter izpopolnjevanje in preusposabljanje na področju digitalnih znanj in spretnosti na delovnih mestih na področju IKT. Poleg tega bo Komisija skupaj z Uradom Evropske unije za intelektualno lastnino pri Europolu, agencijo ENISA, državami članicami in zasebnim sektorjem razvila orodja za ozaveščanje in smernice za povečanje odpornosti podjetij v EU proti kibernetsko omogočeni kraji intelektualne lastnine. Izobraževanje, vključno s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ozaveščanjem in vajami, bi moralo tudi dodatno povečati znanja in spretnosti na področju kibernetske varnosti in kibernetske obrambe na ravni EU. V ta namen bi si morali ustrezni akterji EU, kot so agencija ENISA, Evropska obrambna agencija (EDA) in Evropska akademija za varnost in obrambo (ESDC), prizadevati za sinergije med svojimi ustreznimi dejavnostmi. Strateške pobude EU bi morala zagotoviti: ·sprejetje revidirane direktive o varnosti omrežij in informacij; ·regulativne ukrepe za internet varnih stvari; ·prek CCCN naložbe v kibernetsko varnost (zlasti v okviru programov za digitalno Evropo in Obzorje Evropa ter mehanizma za okrevanje), da bi javne in zasebne naložbe v obdobju 2021–2027 dosegle 4,5 milijarde EUR; ·mrežo centrov za varnostne operacije s pomočjo umetne inteligence na ravni EU in ultravarno komunikacijsko infrastrukturo, ki izkorišča kvantne tehnologije; ·splošno sprejetje tehnologij za kibernetsko varnost z namensko podporo MSP v okviru vozlišč za digitalne inovacije; ·razvoj storitve EU za razreševanje DNS kot varne odprte alternative za dostopanje državljanov, podjetij in javnih uprav v EU do interneta ter ·dokončno uvedbo nabora orodij EU za kibernetsko varnost 5G do drugega četrtletja leta 2021 (glej Prilogo). 2. KREPITEV OPERATIVNE ZMOGLJIVOSTI ZA PREPREČEVANJE, ODVRAČANJE IN ODZIVANJE Kibernetski incidenti, ki so bodisi naključni bodisi namerna dejanja storilcev kaznivih dejanj, državnih in drugih nedržavnih akterjev, lahko povzročijo ogromno škodo. Njihov obseg in kompleksnost, ki pogosto vključujeta izkoriščanje storitev tretjih oseb, strojne opreme in programske opreme za poškodovanje končne tarče, otežujeta spoprijemanje z okoljem kolektivnih groženj v EU brez sistematične in celovite izmenjave informacij ter sodelovanja pri skupnem odzivanju. Cilj EU je s polnim izvajanjem regulativnih orodij, mobilizacijo in sodelovanjem podpirati države članice pri zaščiti njihovih državljanov ter njihovih gospodarskih in nacionalnih varnostnih interesov ob polnem spoštovanju temeljnih pravic in svoboščin ter pravne države. Več skupnosti, sestavljenih iz mrež, institucij, organov in agencij EU ter organov držav članic, je odgovornih za preprečevanje in preganjanje kibernetskih groženj, odvračanje od njih in odzivanje nanje, za kar uporabljajo ustrezne instrumente in pobude. Te skupnosti vključujejo: (i) organe za varnost omrežij in informacij, kot so skupine CSIRT in organi za odzivanje na nesreče, (ii) organe kazenskega pregona ter pravosodne organe, (iii) kibernetsko diplomacijo in (iv) kibernetsko obrambo. 2.1 Skupna kibernetska enota

Skupna kibernetska enota bi delovala kot virtualna in fizična platforma za sodelovanje različnih skupnosti na področju kibernetske varnosti v EU, osredotočena pa bi bila na operativno in tehnično usklajevanje v boju proti večjim čezmejnim kibernetskim incidentom in grožnjam. Skupna kibernetska enota bi bila pomemben korak naprej pri dokončanju evropskega okvira za krizno upravljanje kibernetske varnosti. Kot je opisano v političnih smernicah predsednika Komisije, bi morala enota državam članicam ter institucijam, organom in agencijam EU omogočiti, da v celoti izkoristijo obstoječe strukture, sredstva in zmogljivosti ter spodbujajo miselnost, ki temelji na „potrebi po izmenjavi“. Zagotovila bi sredstva za utrditev doslej doseženega napredka pri izvajanju priporočila iz leta 2017 o usklajenem odzivu na velike kibernetske incidente in krize („načrt“). Zagotovila bi tudi možnost nadaljnje krepitve sodelovanja na področju arhitekture načrta in izkoriščanja doseženega napredka, zlasti v okviru Skupine za sodelovanje na področju varnosti omrežij in informacij ter mreže CyCLONe. S tem bi se lahko obravnavali dve glavni vrzeli, ki trenutno povečujeta ranljivosti in ustvarjata neučinkovitosti pri odzivanju na čezmejne grožnje in incidente, ki škodijo Uniji. Prvič, civilne, diplomatske in obrambne kibernetske skupnosti ter kibernetske skupnosti organov kazenskega pregona še nimajo skupnega prostora za spodbujanje strukturnega sodelovanja ter olajšanje operativnega in tehničnega sodelovanja. Drugič, ustrezni deležniki na področju kibernetske varnosti še niso bili sposobni izkoristiti celotnega potenciala operativnega sodelovanja in vzajemne pomoči v obstoječih mrežah in skupnostih. To vključuje neobstoj platforme, ki bi omogočala operativno sodelovanje z zasebnim sektorjem. Enota bi morala izboljšati in pospešiti usklajevanje ter omogočiti EU, da bi se soočila z velikimi kibernetskimi incidenti in krizami ter se odzvala nanje. Skupna kibernetska enota ne bi bila dodaten samostojni organ niti ne bi vplivala na pristojnosti in pooblastila nacionalnih organov za kibernetsko varnost ali udeležencev iz EU. Pač pa bi delovala kot varovalni mehanizem, v okviru katerega bi se udeleženci lahko zanašali na medsebojno podporo in strokovno znanje drugih članov, zlasti če bi bilo potrebno tesno sodelovanje različnih kibernetskih skupnosti. Hkrati nedavni dogodki kažejo, da mora EU povečati svoje ambicije in pripravljenost za spoprijemanje z okoljem in dejanskim stanjem na področju kibernetskih groženj. Akterji EU (Komisija ter agencije in organi EU) bodo v okviru svojega prispevka k skupni kibernetski enoti zato pripravljeni znatno povečati svoja sredstva in zmogljivosti, da bi povečali svojo pripravljenost in odpornost. Skupna kibernetska enota bi izpolnjevala tri glavne cilje. Prvič, zagotovila bi pripravljenost v skupnostih za kibernetsko varnost, drugič, z izmenjavo informacij bi zagotavljala stalno skupno situacijsko zavedanje in, tretjič, okrepila bi usklajeno odzivanje in okrevanje. Za doseganje teh ciljev bi morala enota graditi na dobro opredeljenih blokih in ciljih, kot so zagotavljanje varne in hitre izmenjave informacij, izboljšanje sodelovanja med udeleženci, vključno s sodelovanjem med državami članicami in ustreznimi subjekti EU, vzpostavitev strukturiranih partnerstev z zaupanja vredno industrijsko bazo in omogočanje usklajenega pristopa k sodelovanju z zunanjimi partnerji. V ta namen bi lahko enota na podlagi vzporejanja razpoložljivih zmogljivosti na nacionalni ravni in ravni EU olajšala razvoj okvira za sodelovanje. Da bi skupna kibernetska enota postala središče operativnega sodelovanja na področju kibernetske varnosti v EU, bo Komisija sodelovala z državami članicami ter ustreznimi institucijami, organi in agencijami EU, vključno z agencijo ENISA, skupino CERT-EU in Europolom, da bi spodbujala postopen in vključujoč pristop ob polnem spoštovanju pristojnosti in pooblastil vseh vključenih. V skladu s tem pristopom bi lahko enota prispevala k nadaljnjemu sodelovanju med tvorci posebne kibernetske skupnosti, če bi se tem to zdelo potrebno. Za vzpostavitev skupne kibernetske enote se predlagajo štirje koraki: ·opredelitev z vzporejanjem razpoložljivih zmogljivosti na nacionalni ravni in ravni EU; ·priprava z vzpostavitvijo okvira za strukturirano sodelovanje in pomoč; ·uvedba z izvajanjem okvira, ki temelji na sredstvih, ki jih zagotovijo udeleženci, tako da skupna kibernetska enota začne delovati; ·razširitev z okrepitvijo zmogljivosti za usklajen odziv s prispevki industrije in partnerjev. Komisija bo na podlagi izida posvetovanj z državami članicami ter institucijami, organi in agencijami EU v sodelovanju z visokim predstavnikom v skladu z njegovimi pristojnostmi do februarja 2021 predstavila postopek, mejnike in časovnico za opredelitev, pripravo, uvedbo in razširitev skupne kibernetske enote. 2.2 Boj proti kibernetski kriminaliteti Zaradi naše odvisnosti od spletnih orodij se eksponentno povečuje napadna površina za storilce kaznivih dejanj v kibernetskem prostoru, rezultat tega pa je stanje, ko preiskave skoraj vseh vrst kaznivih dejanj vključujejo digitalno komponento. Poleg tega jedrne dele naše družbe ogrožajo kibernetski akterji in tisti, ki uporabljajo kibernetska orodja za načrtovanje in izvajanje svojih nezakonitih dejavnosti. Zato obstajajo tesne povezave s splošno varnostno politiko EU, kot se odraža v kibernetskih elementih iz njene strategije za varnostno unijo iz leta 2020 in agendi EU za boj proti terorizmu. Učinkovit boj proti kibernetski kriminaliteti je ključni dejavnik pri zagotavljanju kibernetske varnosti: odvračanja ni mogoče doseči zgolj z odpornostjo, ampak sta potrebna tudi identifikacija in pregon storilcev. Zato je bistveno spodbujati sodelovanje in izmenjavo med akterji na področju kibernetske varnosti in organi kazenskega pregona. Na ravni EU sta zato Europol in agencija ENISA že vzpostavila tesno sodelovanje z organizacijo skupnih konferenc in delavnic ter zagotovila skupna poročila Komisiji, državam članicam in drugim deležnikom o kibernetskih grožnjah in tehnoloških izzivih. Komisija bo še naprej podpirala ta celostni pristop, da bi zagotovila skladen in učinkovit odziv, temelječ na celovitih informacijah. Eden od pomembnih elementov navedenega odziva je, da morajo EU in nacionalni organi povečati in izboljšati zmogljivost kazenskega pregona za preiskave kibernetske kriminalitete ob polnem spoštovanju temeljnih pravic ter prizadevanju za vzpostavitev ustreznega ravnovesja med različnimi pravicami in interesi. EU bi se morala biti sposobna boriti proti kibernetski kriminaliteti z zakonodajo, ki je v celoti izvedena, ustreza svojemu namenu ter je posebej osredotočena na boj proti spolni zlorabi otrok na spletu in digitalne preiskave, vključno s kriminaliteto na „temnem omrežju“. Kazenski pregon mora biti popolnoma opremljen za digitalne preiskave. Komisija bo zato predstavila akcijski načrt za izboljšanje digitalne zmogljivosti organov kazenskega pregona z zagotovitvijo potrebnih znanj in spretnosti ter orodij tem organom. Poleg tega bo Europol nadalje razvijal svojo vlogo središča strokovnega znanja za podpiranje nacionalnih organov kazenskega pregona, ki se borijo proti kriminaliteti, ki jo omogoča kibernetski prostor in ki je odvisna od kibernetskega prostora, ter bo prispeval k opredelitvi skupnih forenzičnih standardov (prek Europolovega inovacijskega laboratorija in središča). Vse te dejavnosti zahtevajo ustrezen začetek izvajanja v državah članicah, ki so pozvane, naj izkoristijo nacionalne programe Sklada za notranjo varnost in predlagajo projekte na podlagi razpisov za zbiranje predlogov v okviru tematskega instrumenta. Komisija bo uporabila vsa ustrezna sredstva, vključno s postopki za ugotavljanje kršitev, da bi zagotovila popoln prenos direktive o napadih na informacijske sisteme iz leta 2013 v nacionalno zakonodajo in njeno izvajanje, vključno z zagotavljanjem statističnih podatkov s strani držav članic. Izboljšala bo preprečevanje zlorabe domenskih imen, po potrebi med drugim za distribucijo nezakonite vsebine, in si prizadevala za razpoložljivost točnih podatkov o registraciji z nadaljnjim sodelovanjem z Organizacijo za dodeljevanje spletnih imen in številk (ICANN) in drugimi deležniki v sistemu upravljanja interneta, zlasti prek delovne skupine za javno varnost pri Vladnem svetovalnem odboru ICANN. Predlog v revidirani direktivi o varnosti omrežij in informacij tako predvideva vzdrževanje točnih in popolnih podatkovnih zbirk domenskih imen in podatkov o registraciji ali „podatkov WHOIS“ ter zagotavljanje zakonitega dostopa do teh podatkov kot bistvenega za zagotavljanje varnosti, stabilnosti in odpornosti sistema domenskih imen. Komisija si bo tudi še naprej prizadevala za zagotavljanje ustreznih kanalov in pojasnitev pravil za pridobitev čezmejnega dostopa do elektronskih dokazov za kazenske preiskave (ki so potrebni v 85 % preiskav, pri čemer je 65 % vseh zahtevkov naslovljenih na ponudnike s sedežem v drugi jurisdikciji) z olajšanjem sprejetja ter poznejšega izvajanja „svežnja o elektronskih dokazih“ in praktičnih ukrepov. Hitro sprejetje predlogov o elektronskih dokazih s strani Evropskega parlamenta in Sveta je ključno, da se preiskovalcem zagotovi učinkovito orodje. Elektronski dokazi morajo biti berljivi, zato si bo Komisija še naprej prizadevala za podporo za zmogljivost kazenskega pregona na področju digitalnih preiskav, vključno z obravnavanjem šifriranja v kazenskih preiskavah, pri čemer bo v celoti ohranila svojo funkcijo varovanja temeljnih pravic in kibernetske varnosti. 2.3 Zbirka orodij EU za kibernetsko diplomacijo EU uporablja svojo zbirko orodij za kibernetsko diplomacijo za preprečevanje in preganjanje zlonamernih kibernetskih dejavnosti, odvračanje od njih ter odzivanje nanje. Po uvedbi pravnega okvira za ciljno usmerjene omejevalne ukrepe proti kibernetskim napadom maja 2019 je EU julija 2020 v okviru ureditve uvrstila na seznam šest posameznikov in tri subjekte, odgovorne za ali vključene v kibernetske napade, ki škodijo EU in njenim državam članicam. Oktobra 2020 so bili na seznam uvrščeni še dva posameznika in en organ. Proti zlonamernim kibernetskim dejavnostim, vključno s tistimi, ki se razvijajo počasi, bi se bilo treba boriti z učinkovitim in celovitim skupnim diplomatskim odzivom EU, pri tem pa uporabiti celoten nabor ukrepov, ki so na voljo na ravni EU.

Hiter in učinkovit skupni diplomatski odziv EU zahteva močno skupno situacijsko zavedanje in sposobnost hitre priprave skupnega stališča EU. Visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko bo spodbujal in olajševal ustanovitev delovne skupine obveščevalnih služb držav članic EU v okviru Obveščevalnega in situacijskega centra EU (INTCEN) za spodbujanje strateškega sodelovanja obveščevalnih služb na področju kibernetskih groženj in dejavnosti. To prizadevanje bo nadalje podpiralo situacijsko zavedanje in odločanje EU o skupnem diplomatskem odzivu. Delovna skupina bo sodelovala z obstoječimi strukturami, po potrebi tudi s tistimi, ki zajemajo širšo grožnjo hibridnega in tujega vmešavanja, za zbiranje in ocenjevanje situacijskega zavedanja. Visoki predstavnik bo za okrepitev svoje sposobnosti preprečevanja in preganjanja zlonamernega ravnanja v kibernetskem prostoru, odvračanja od njega ter odzivanja nanj z vključitvijo Komisije v skladu s svojimi pristojnostmi predstavil predlog, v skladu s katerim bi EU natančneje opredelila svoje stališče do kibernetskega odvračanja. Na podlagi dosedanjega dela v okviru zbirke orodij EU za kibernetsko diplomacijo bi moralo stališče prispevati k odgovornemu ravnanju držav in sodelovanju v kibernetskem prostoru ter zagotoviti natančne smernice za preprečevanje kibernetskih napadov z največjim vplivom, zlasti tistih, ki škodujejo naši kritični infrastrukturi, demokratičnim institucijam in procesom, ter napadov na dobavne verige in kraje intelektualne lastnine, ki jih omogoča kibernetski prostor. V stališču bi moralo biti opisano, kako bi lahko EU in države članice izkoristile svoja orodja za politično, ekonomsko, diplomatsko, pravno in strateško komuniciranje v boju proti zlonamernim kibernetskim dejavnostim, poleg tega pa bi moralo biti v njem obravnavano, kako bi lahko EU in države članice izboljšale svojo sposobnost pripisovanja zlonamernih kibernetskih dejavnosti. Poleg tega namerava visoki predstavnik skupaj s Svetom in Komisijo proučiti dodatne ukrepe v okviru zbirke orodij za kibernetsko diplomacijo, vključno z možnostjo dodatnih opcij za omejevalne ukrepe in proučitvijo glasovanja s kvalificirano večino za uvrstitev na seznam v okviru režima horizontalnih sankcij proti kibernetskim napadom. Poleg tega bi si morala EU nadalje prizadevati za okrepitev sodelovanja z mednarodnimi partnerji, vključno z zvezo NATO, za spodbujanje skupnega razumevanja okolja groženj, razvoj mehanizmov sodelovanja in opredelitev skupnih diplomatskih odzivov Visoki predstavnik bo v sodelovanju s Komisijo predlagal tudi posodobitev izvedbenih smernic zbirke orodij za kibernetsko diplomacijo, tudi za povečanje učinkovitosti postopka odločanja, ter še naprej redno organiziral vaje in ocenjevanja v zvezi z zbirko orodij za kibernetsko diplomacijo Poleg tega bi morala EU še naprej vključevati zbirko orodij za kibernetsko diplomacijo v krizne mehanizme EU ter iskati sinergije s prizadevanji za preprečevanje hibridnih groženj, dezinformacij in tujega vmešavanja v skladu s skupnim okvirom o preprečevanju hibridnih groženj in akcijskim načrtom za evropsko demokracijo. V zvezi s tem bi morala EU razmisliti o povezavi med zbirko orodij za kibernetsko diplomacijo ter morebitno uporabo člena 42(7) PEU in člena 222 PDEU. 2.4 Povečevanje zmogljivosti kibernetske obrambe EU in države članice morajo povečati svojo sposobnost preprečevanja kibernetskih groženj in odzivanja nanje v skladu s ciljem na ravni EU, ki izhaja iz globalne strategije EU iz leta 2016. V ta namen bo visoki predstavnik v sodelovanju s Komisijo predstavil pregled okvira politike za kibernetsko obrambo za okrepitev nadaljnjega usklajevanja in sodelovanja med akterji v EU ter z državami članicami in med njimi, tudi kar zadeva misije in operacije v okviru skupne varnostne in obrambne politike (SVOP). Okvir politike za kibernetsko obrambo bi moral priskrbeti informacije za prihodnji strateški kompas in s tem zagotoviti nadaljnje vključevanje kibernetske varnosti in kibernetske obrambe v širšo agendo za varnost in obrambo. EU je leta 2018 opredelila kibernetski prostor kot področje delovanja. V prihodnji „vojaški viziji in strategiji za kibernetski prostor kot področje delovanja“, ki jo bo pripravil Vojaški odbor EU, bi moralo biti podrobneje opredeljeno, kako kibernetski prostor kot področje delovanja omogoča vojaške misije in operacije EU v okviru SVOP. Mreža vojaških skupin za odzivanje na računalniške grožnje, ki jo ustanavlja Evropska obrambna agencija (EDA), bo še dodatno prispevala k bistvenemu povečanju sodelovanja med državami članicami. Poleg tega bosta za zagotovitev kibernetske varnosti kritičnih vesoljskih infrastruktur v okviru odgovornosti vesoljskega programa okrepljeni Agencija Evropske unije za vesoljski program in zlasti center za nadzor varnosti Galileo, njune pristojnosti pa bodo razširjene na druga kritična sredstva vesoljskega programa. EU in države članice bi morale z različnimi politikami in instrumenti EU, zlasti okvirom politike za kibernetsko obrambo, zagotoviti dodatno spodbudo za razvoj najsodobnejših zmogljivosti za kibernetsko obrambo in po potrebi nadgraditi delo Evropske obrambne agencije. To zahteva veliko osredotočenost na razvoj in uporabo ključnih tehnologij, kot so umetna inteligenca, šifriranje in kvantno računalništvo. EU bi morala v skladu s prednostnimi nalogami EU glede razvoja zmogljivosti iz leta 2018 in na podlagi ugotovitev prvega celovitega poročila o usklajenem letnem pregledu na področju obrambe nadalje olajševati sodelovanje med državami članicami pri raziskavah, inovacijah in razvoju zmogljivosti na področju kibernetske obrambe, pri tem pa spodbujati države članice, naj izkoristijo celoten potencial stalnega strukturnega sodelovanja (PESCO) in Evropskega razvojnega sklada (ERS). Prihodnji akcijski načrt Komisije za sinergije med civilno, obrambno in vesoljsko industrijo, ki bo predstavljen v prvem četrtletju leta 2021,bo vključeval ukrepe za nadaljnje podpiranje sinergij na ravni programov, tehnologij, inovacij in zagonskih podjetij v skladu z upravljanjem ustreznih programov. Poleg tega bi bilo treba razviti ustrezne sinergije in vmesnike med pobudami za kibernetsko varnost, ki se izvajajo v drugih okvirih, vključno s skupnimi projekti, povezanimi s kibernetskim prostorom, ki jih države članice izvajajo v okviru stalnega strukturnega sodelovanja, ter s strukturami EU za kibernetsko varnost za podpiranje izmenjave informacij in vzajemne pomoči. Strateške pobude EU bi morala: ·dopolniti evropski okvir za krizno upravljanje kibernetske varnosti ter določiti postopek, mejnike in časovnico za vzpostavitev skupne kibernetske enote; ·še naprej izvajati agendo za kibernetsko varnost v okviru strategije za varnostno unijo; ·spodbujati in olajšati ustanovitev delovne skupine obveščevalnih služb držav članic v okviru Obveščevalnega in situacijskega centra EU; ·razviti stališče EU glede kibernetskega odvračanja za preprečevanje in preganjanje zlonamernih kibernetskih dejavnosti, odvračanje od njih ter odzivanje nanje; ·pregledati okvir politike za kibernetsko obrambo; ·olajšati razvoj „vojaške vizije in strategije EU za kibernetski prostor kot področje delovanja“ za vojaške misije in operacije v okviru SVOP; ·podpirati sinergije med civilno, obrambno in vesoljsko industrijo ter ·okrepiti kibernetsko varnost kritične vesoljske infrastrukture v okviru vesoljskega programa. 3. SPODBUJANJE GLOBALNEGA IN ODPRTEGA KIBERNETSKEGA PROSTORA EU bi morala še naprej sodelovati z mednarodnimi partnerji pri spodbujanju političnega modela in vizije kibernetskega prostora, ki temeljita na pravni državi, človekovih pravicah, temeljnih svoboščinah in demokratičnih vrednotah, ki prinašajo socialni, ekonomski in politični razvoj na svetovni ravni ter prispevajo k varnostni uniji. Mednarodno sodelovanje je bistveno za ohranjanje globalnega, odprtega, stabilnega in varnega kibernetskega prostora. EU bi morala v ta namen še naprej sodelovati s tretjimi državami, mednarodnimi organizacijami in večdeležniško skupnostjo pri oblikovanju in izvajanju skladne in celostne mednarodne kibernetske politike, ob tem pa upoštevati vse večje medsebojno povezovanje med ekonomskimi vidiki novih tehnologij, notranje varnosti ter zunanje, varnostne in obrambne politike. EU kot močen gospodarski in trgovinski blok, ustanovljen na temeljnih demokratičnih vrednotah, spoštovanju pravne države in temeljnih pravic, ima tudi edinstveno priložnost, da prevzame vodilno vlogo pri določanju in spodbujanju mednarodnih norm in standardov. 3.1 Vodilna vloga EU pri oblikovanju standardov, norm in okvirov v kibernetskem prostoru Okrepitev mednarodne standardizacije Da bi lahko EU spodbujala in zagovarjala svojo vizijo kibernetskega prostora na mednarodni ravni, mora okrepiti sodelovanje in vodilno vlogo v mednarodnih postopkih standardizacije ter povečati zastopanost v mednarodnih in evropskih organih za standardizacijo ter drugih organizacijah za razvoj standardov . Zaradi hitrega razvoja digitalnih tehnologij so mednarodni standardi vse pomembnejši pri dopolnjevanju tradicionalnih regulativnih prizadevanj na področjih, kot so umetna inteligenca, oblak, kvantno računalništvo in kvantna komunikacija. Mednarodna standardizacija se vse pogosteje uporablja v tretjih državah za spodbujanje njihovega političnega in ideološkega programa, ki pogosto ni skladen z vrednotami EU. Poleg tega se povečuje tveganje konkurenčnih okvirov za mednarodno standardizacijo, ki povzroča razdrobljenost. Oblikovanje mednarodnih standardov na področju nastajajočih tehnologij in osnovne internetne arhitekture v skladu z vrednotami EU je bistveno za zagotovitev, da internet ostane globalen in odprt, da so tehnologije osredotočene na človeka in zasebnosti ter da je njihova uporaba zakonita, varna in etična. EU bi morala v okviru prihodnje strategije za standardizacijo opredeliti svoje cilje za mednarodno standardizacijo ter izvajati proaktivno in usklajeno razširjanje za njihovo spodbujanje na mednarodni ravni. Prizadevati bi si morala za tesnejše sodelovanje in porazdelitev bremena z enako mislečimi partnerji in evropskimi deležniki. Spodbujanje odgovornega ravnanja držav v kibernetskem prostoru EU še naprej sodeluje z mednarodnimi partnerji za uveljavljanje in spodbujanje globalnega, odprtega, stabilnega in varnega kibernetskega prostora, v katerem se spoštujejo mednarodno pravo, zlasti Ustanovna listina Združenih narodov , ter upoštevajo prostovoljne nezavezujoče norme, pravila in načela odgovornega ravnanja držav. Zaradi zmanjševanja učinkovite večstranske razprave o mednarodni varnosti v kibernetskem prostoru obstaja jasna potreba po tem, da EU in države članice zavzamejo bolj proaktivno stališče v razpravah v okviru OZN in drugih ustreznih mednarodnih forumih. EU ima najboljše možnosti za spodbujanje, usklajevanje in povezovanje stališč držav članic v mednarodnih forumih ter bi morala oblikovati stališče EU do uporabe mednarodnega prava v kibernetskem prostoru. Visoki predstavnik namerava skupaj z državami članicami tudi nadaljevati oblikovanje svojega vključujočega in na soglasju temelječega predloga za politično zavezanost programu ukrepov za spodbujanje odgovornega ravnanja držav v kibernetskem prostoru v okviru OZN. Program ukrepov za spodbujanje odgovornega ravnanja držav v kibernetskem prostoru, ki temelji na veljavnem pravnem redu, kot ga je potrdila Generalna skupščina Združenih narodov, ponuja platformo za sodelovanje in izmenjavo dobrih praks v okviru OZN ter predlaga vzpostavitev mehanizma za prenos norm odgovornega ravnanja držav v prakso in spodbujanje krepitve zmogljivosti. Poleg tega namerava visoki predstavnik okrepiti in spodbujati izvajanje ukrepov za krepitev zaupanja med državami, tudi z izmenjavo dobrih praks na regionalni in večstranski ravni ter s prispevanjem k medregionalnemu sodelovanju. Večja globalna povezljivost ne bi smela voditi do cenzure, množičnega nadzora, kršitev zasebnosti podatkov ter zatiranja civilne družbe, akademikov in državljanov. EU bi morala še naprej imeti vodilno vlogo pri varstvu in spodbujanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin na spletu. V ta namen bi morala spodbujati nadaljnje usklajevanje z mednarodnim pravom in standardi s področja človekovih pravic, izvajati svoj Akcijski načrt za človekove pravice in demokracijo za obdobje 2020–2024 ter uresničevati smernice o človekovih pravicah glede svobode izražanja na spletu in drugje, pri tem pa ponuditi novo spodbudo za praktično uporabo instrumentov EU. EU bi si morala vztrajno prizadevati za zaščito zagovornikov človekovih pravic, civilne družbe in akademikov, ki se ukvarjajo z vprašanji, kot so kibernetska varnost, zasebnost podatkov, nadzor in spletna cenzura. V ta namen bi morala zagotoviti dodatne praktične usmeritve, spodbujati dobre prakse in okrepiti prizadevanje za preprečevanje zlorabe nastajajočih tehnologij, zlasti z uporabo diplomatskih ukrepov, če so potrebni, in nadzorom nad izvozom takih tehnologij. EU bi se morala tudi še naprej boriti za zaščito najranljivejših članov družbe na spletu s predlaganjem zakonodaje za boljšo zaščito otrok pred spolno zlorabo in spolnim izkoriščanjem ter strategije o otrokovih pravicah. Budimpeška konvencija o kibernetski kriminaliteti

EU še naprej podpira tretje države, ki želijo pristopiti h Konvenciji Sveta Evrope o kibernetski kriminaliteti iz Budimpešte, in si prizadeva dokončati Drugi dodatni protokol k Budimpeški konvenciji, ki vključuje zaščitne in druge ukrepe za izboljšanje mednarodnega sodelovanja med organi kazenskega pregona in pravosodnimi organi ter med organi in ponudniki storitev iz drugih držav ter za katere Komisija sodeluje v pogajanjih v imenu EU . Pri sedanji pobudi za nov pravni instrument o kibernetski kriminaliteti na ravni OZN obstaja tveganje širjenja razhajanj ter upočasnitve prepotrebnih nacionalnih reform in z njimi povezanih prizadevanj za krepitev zmogljivosti, kar bi lahko oviralo učinkovito mednarodno sodelovanje na področju boja proti kibernetski kriminaliteti: EU ne vidi potrebe po novem pravnem instrumentu o kibernetski kriminaliteti na ravni OZN. EU še naprej sodeluje pri večstranskih izmenjavah o kibernetski kriminaliteti, da bi zagotovila spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin z vključenostjo in preglednostjo ter ob upoštevanju razpoložljivega strokovnega znanja, cilj tega sodelovanja pa je ustvarjanje dodane vrednosti za vse. 3.2 Sodelovanje s partnerji in večdeležniško skupnostjo EU bi morala okrepiti in razširiti svoje kibernetske dialoge s tretjimi državami za spodbujanje svojih vrednot in vizije za kibernetski prostor z izmenjavo dobrih praks in prizadevanjem za učinkovitejše sodelovanje. Poleg tega bi morala vzpostaviti strukturirane izmenjave z regionalnimi organizacijami, kot so Afriška unija, regionalni forum ASEAN, Organizacija ameriških držav in Organizacija za varnostno sodelovanje v Evropi. Hkrati bi si morala prizadevati za dosego skupnih stališč, kjer bo to mogoče in primerno, z drugimi partnerji na podlagi vprašanj skupnega interesa. EU bi morala v sodelovanju z delegacijami EU, in kjer bo ustrezno, veleposlaništvi držav članic po vsem svetu oblikovati neformalno mrežo EU za kibernetsko diplomacijo za spodbujanje svoje vizije kibernetskega prostora, izmenjave informacij ter rednega usklajevanja v zvezi s spremembami v kibernetskem prostor . EU bi morala na podlagi skupnih izjav z dne 8. julija 2016 in 10. julija 2018 še naprej spodbujati sodelovanje med EU in zvezo NATO, zlasti v zvezi z zahtevami po interoperabilnosti kibernetske obrambe. V tem okviru bi si morala še naprej prizadevati za povezovanje ustreznih struktur SVOP z mreženjem federativnih misij zveze NATO, da bi se po potrebi omogočila interoperabilnost mreže z zvezo NATO in partnerji. Poleg tega bi bilo treba dodatno proučiti sodelovanje med EU in zvezo NATO na področju izobraževanja, usposabljanja in vaj, vključno z iskanjem sinergij med Evropsko akademijo za varnost in obrambo ter centrom odličnosti zveze NATO za kibernetsko obrambo. EU v skladu s svojimi vrednotami močno podpira in spodbuja večdeležniški model za upravljanje interneta. Posamezni subjekti, vlade ali mednarodne organizacije ne bi smeli poskušati pridobiti nadzora nad internetom. EU bi morala še naprej sodelovati v forumih, da bi okrepila sodelovanje ter zagotovila varstvo temeljnih pravic in svoboščin, zlasti pravico do dostojanstva in zasebnosti ter svobodo izražanja in obveščanja. Za spodbuditev večdeležniškega sodelovanja pri vprašanjih, povezanih s kibernetsko varnostjo, nameravata Komisija in visoki predstavnik v skladu s svojimi ustreznimi pristojnostmi okrepiti redne in strukturirane izmenjave z deležniki, vključno z zasebnim sektorjem, akademiki in civilno družbo, pri čemer poudarjata, da medsebojna povezanost kibernetskega prostora zahteva izmenjave med vsemi deležniki, ki morajo prevzeti posebne odgovornosti za ohranjanje globalnega, odprtega, stabilnega in varnega kibernetskega prostora. Ta prizadevanja bodo zagotovila dragocen prispevek za morebitne ključne ukrepe na ravni EU. 3.3 Krepitev globalnih zmogljivosti za povečanje globalne odpornosti Za zagotovitev, da lahko vse države izkoristijo socialne, ekonomske in politične prednosti, ki jih prinašata internet in uporaba tehnologij, EU še naprej podpira svoje partnerje pri povečevanju njihovih kibernetske odpornosti in zmogljivosti za preiskovanje in pregon kibernetske kriminalitete ter obravnavanje kibernetskih groženj. Za zagotovitev splošne skladnosti bi morala razviti agendo EU za krepitev zunanjih kibernetskih zmogljivosti, da bi ta prizadevanja usmerjala v skladu s svojimi smernicami za krepitev zunanjih kibernetskih zmogljivosti in agendo za trajnostni razvoj do leta 2030. Agenda bi morala izkoristiti strokovno znanje držav članic ter ustreznih institucij, organov in agencij EU ter pobude, vključno z mrežo EU za krepitev kibernetskih zmogljivosti , v skladu z njihovimi ustreznimi pooblastili. Ustanovi se odbor EU za krepitev kibernetske zmogljivosti, ki bo vključeval vse ustrezne institucionalne deležnike EU in spremljal napredek, ter opredelitev dodatnih sinergij in morebitnih vrzeli. Poleg tega lahko podpira okrepljeno sodelovanje z državami članicami, partnerji iz javnega in zasebnega sektorja ter drugimi ustreznimi mednarodnimi organi za zagotovitev usklajevanja prizadevanj in preprečevanje podvajanj. Krepitev kibernetske zmogljivosti EU bi se morala še naprej osredotočati na Zahodni Balkan in sosedstvo EU ter partnerske države, ki doživljajo hiter digitalni razvoj. Prizadevanja EU bi morala podpirati razvoj zakonodaje in politik partnerskih držav v skladu z ustreznimi politikami in standardi EU na področju kibernetske diplomacije. V tem okviru bi morala prizadevanja EU za krepitev zmogljivosti na področju digitalizacije vključevati kibernetsko varnost kot standardni element. V ta namen bi morala EU razviti program usposabljanja, namenjen osebju EU, pristojnemu za izvajanje prizadevanj EU za krepitev zunanjih digitalnih in kibernetskih zmogljivosti. EU bi morala v skladu s prizadevanji v okviru akcijskega načrta za evropsko demokracijo tem državam pomagati tudi pri spoprijemanju z vse večjim izzivom zlonamernih kibernetskih dejavnosti, ki škodujejo razvoju njihovih družb ter celovitosti in varnosti demokratičnih sistemov. V zvezi s tem bi lahko bilo še posebno koristno vzajemno učenje med državami članicami EU ter ustreznimi agencijami EU in tretjimi državami. Nazadnje, v okviru pakta o civilnih vidikih SVOP iz leta 2018 lahko civilne misije SVOP prispevajo tudi k širšemu odzivu EU za spoprijemanje z izzivi na področju kibernetske varnosti, zlasti s krepitvijo pravne države v partnerskih državah ter zmogljivosti kazenskega pregona in civilne uprave teh držav. Strateške pobude EU bi morala: ·opredeliti sklop ciljev v mednarodnih postopkih standardizacije in jih spodbujati na mednarodni ravni; ·spodbujati mednarodno varnost in stabilnost v kibernetskem prostoru, zlasti s predlogom EU in njenih držav članic za program ukrepov za spodbujanje odgovornega ravnanja držav v kibernetskem prostoru v okviru Združenih narodov; ·ponuditi praktične smernice o uporabi človekovih pravic in temeljnih svoboščin v kibernetskem prostoru; ·bolje zavarovati otroke pred spolno zlorabo in izkoriščanjem ter pripraviti strategijo o otrokovih pravicah; ·okrepiti in spodbujati Budimpeško konvencijo o kibernetski kriminaliteti, tudi s pripravo Drugega dodatnega protokola k Budimpeški konvenciji; ·razširiti kibernetski dialog EU s tretjimi državami ter regionalnimi in mednarodnimi organizacijami, tudi prek neformalne mreže EU za kibernetsko diplomacijo; ·okrepiti izmenjavo z večdeležniško skupnostjo, zlasti z rednimi in strukturiranimi izmenjavami z zasebnim sektorjem, akademiki in civilno družbo, ter ·predlagati agendo EU za krepitev zunanjih kibernetskih zmogljivosti in odbor EU za krepitev kibernetske zmogljivosti. III.KIBERNETSKA VARNOST V INSTITUCIJAH, ORGANIH IN AGENCIJAH EU Institucije, organi in agencije EU so zaradi svojega velikega političnega pomena, kritičnih misij za usklajevanje zelo občutljivih vprašanj in vloge pri upravljanju velikih zneskov javnega denarja redno tarča kibernetskih napadov, zlasti kibernetskega vohunjenja. Vendar se raven kibernetske odpornosti ter sposobnost odkrivanja zlonamernih kibernetskih dejavnosti in odzivanja nanje med temi subjekti po zrelosti močno razlikujeta. Zato je treba s skladnimi in enotnimi pravili izboljšati splošno raven kibernetske varnosti. Na področju informacijske varnosti je bil dosežen napredek pri doseganju večje skladnosti pravil za varovanje tajnih podatkov in občutljivih netajnih podatkov EU. Vendar interoperabilnost sistemov tajnih podatkov ostaja omejena, kar preprečuje nemoten prenos podatkov med različnimi subjekti. Doseči bi bilo treba nadaljnji napredek za omogočanje medinstitucionalnega pristopa k obravnavanju tajnih podatkov in občutljivih netajnih podatkov EU, ki bi se lahko uporabljal tudi kot vzorec za interoperabilnost med državami članicami. Določiti bi bilo treba tudi izhodišče za poenostavitev postopkov z državami članicami. EU bi morala tudi nadalje razvijati svojo sposobnost varnega komuniciranja z ustreznimi partnerji, pri čemer bi morala čim bolj upoštevati obstoječe ureditve in postopke. Kot je napovedano v strategiji za varnostno unijo, bo Komisija zato pripravila predloge za skupna zavezujoča pravila o informacijski varnosti ter skupna zavezujoča pravila o kibernetski varnosti za vse institucije, organe in agencije EU v letu 2021, pri čemer bo izhajala iz razprav, ki med institucijami EU potekajo o kibernetski varnosti. Sedanji in prihodnji trendi dela na daljavo bodo zahtevali tudi dodatne naložbe v varno opremo, infrastrukture in orodja, ki omogočajo delo na daljavo z občutljivimi in tajnimi datotekami. Poleg tega so zaradi vse bolj sovražnega okolja kibernetskih groženj in večje pojavnosti izpopolnjenih kibernetskih napadov, ki škodijo institucijam, organom in agencijam EU, potrebne večje naložbe za doseganje visoke ravni kibernetske zrelosti. Za vse institucije, organe in agencije EU se vzpostavlja program za kibernetsko ozaveščanje za povečanje ozaveščenosti in kibernetske higiene osebja ter podpiranje skupne kulture kibernetske varnosti. Skupino CERT-EU je treba okrepiti z izboljšanim mehanizmom financiranja, da bi se povečala njena sposobnost zagotavljanja pomoči institucijam, organom in agencijam EU pri uporabi novih pravil o kibernetski varnosti za izboljšanje njihove kibernetske odpornosti. Poleg tega je treba okrepiti mandat skupine CERT-EU, da ji bodo zagotovljena stalna sredstva za doseganje teh ciljev. Strateške pobude 1.Uredba o informacijski varnosti v institucijah, organih in agencijah EU 2.Uredba o skupnih pravilih o kibernetski varnosti za institucije, organe in agencije EU 3.Nova pravna podlaga za okrepitev mandata in financiranja skupine CERT-EU IV.SKLEPNE UGOTOVITVE Usklajeno izvajanje te strategije bo prispevalo h kibernetsko varnemu digitalnemu desetletju za EU, dokončanju varnostne unije in okrepitvi položaja EU v svetu.