2.

poziva podpredsednika Komisije/visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, Svet, delegacije EU, države članice in Komisijo, naj se pri pripravi celovite strategije EU za odnose z Rusijo ter odzivu na ogrožanje pravne države, temeljnih svoboščin in človekovih pravic v Rusiji, osredotočijo na: (a) uvedbo nove pogojenosti v odnosu med EU in Rusijo, katere cilj bo odpraviti notranjo represijo nad političnimi aktivisti in aktivisti civilne družbe, zagovorniki človekovih pravic in odvetniki, opozicijskimi politiki, novinarji, neodvisnimi mediji, sindikati in nevladnimi organizacijami v državi, in če se razmere ne uredijo, uvedbi novih sankcij EU, kot je onemogočenje dostopa ruskih oligarhov in uradnikov, odgovornih za kršitve človekovih pravic, do nakupa nepremičnin, vizumov, finančnih produktov in drugega v EU; (b) sprejetje ukrepov za obravnavo človekovih pravic v odnosih med EU in Rusijo ter v vseh dialogih z Rusijo, ki bodo natančno odražali, kako resno je zatiranje človekovih pravic v Rusiji, zlasti v obdobju od januarja 2021; nadaljnje izkazovanje solidarnosti in enotnem delovanju, da bi uskladili svoja stališča do Rusije in omejili negativne učinke nedavno sprejetih ruskih restriktivnih zakonov, na upoštevanje zamisli, da bi si države članice v duhu pravičnosti delile breme gospodarskih sankcij proti ruskemu režimu, zaustavitev strateških projektov, kot je Severni tok 2, in dopolnitev sedanjega globalnega režima sankcij EU na področju človekovih pravic s podobnim režimom, ki bi deloval proti korupciji; (c) usklajene ukrepe za preprečevanje in omejevanje negativnega učinka nedavno sprejetih restriktivnih zakonov v Rusiji ter prednostno obravnavo strateškega sodelovanja z ruskimi aktivisti za demokracijo in človekove pravice, zlasti z vključevanjem človekovih pravic, tudi enakosti spolov, in posvetovanja s civilno družbo v vse dialoge in področja sodelovanja med EU in Rusijo, tudi v sodelovanje na področju digitalizacije in podnebnih sprememb, ter v vse izobraževalne in kulturne programe sodelovanja, ob rednem ocenjevanju učinka na človekove pravice za pregled tega sodelovanja; (d) oceno, katere institucije, organizacije in medijske hiše, ki so tesno povezane z rusko vlado, bi bilo treba spremljati pri njihovih dejavnostih v EU; (e) povečanje podpore zagovornikom človekovih pravic, neodvisnim nevladnim organizacijam in medijem, civilni družbi in vsem, ki zagovarjajo politične in državljanske svoboščine v Rusiji, na primer s trajnejšim sodelovanjem na visoki ravni pri najbolj skrb vzbujajočih posameznih primerih, vključno z zastrupitvijo Vladimirja Kara-Murze, tako da se dodobra izkoristijo obiski veleposlanikov in drugih uradnikov v teh regijah, da bodo lahko izrazili zadržke glede spoštovanja človekovih pravic in se srečali z zagovorniki človekovih pravic in civilno družbo, in s strateško uporabo družbenih medijev, gostujočih mnenj in prispevkov v medijih za izražanje podpore zagovornikom človekovih pravic v Rusiji in na neodvisnih ruskih medijskih kanalih, ter z diplomatsko/konzularno podporo neodvisnim ruskim novinarjem, kadar so v nevarnosti, tudi s prilagodljivo vizumsko politiko; da Parlament poudarja, da mora biti to sodelovanje s civilno družbo steber prihodnjega novega strateškega pristopa EU do Rusije, in da poziva države članice, naj razmislijo, da bi sprejele nevladne organizacije iz Rusije, ki jim pretijo grožnje ali so jih prepovedali, ter jim po potrebi omogočile delovanje z ozemlja EU, povečale podporo delu zagovornikov človekovih pravic ter po potrebi olajšale izdajanje nujnih vizumov zanje in jim zagotovile začasno zatočišče v državah članicah EU; (f) potrebo po nadaljnjem sodelovanju civilne družbe z Rusijo in na to, da ruske oblasti postavljajo vse več ovir za medosebne stike, sodelovanje civilne družbe in podporo ruskim organizacijam civilne družbe, ki jih treba zato odpraviti; (g) obsodbo novih oblik podtalnega zatiranja, tako v prestolnici kot drugod, s čimer se želi sankcionirati udeležba zaposlenih, zdravnikov v bolnišnicah, učiteljev in socialnih delavcev na demonstracijah ali njihova podpora nasprotnikom sedanjega režima; (h) to, da morajo EU in njene države članice na Svet Evrope nujno nasloviti vprašanje glede nedavnega sprejetja avtoritarnih zakonodajnih aktov Ruske federacije v luči njenih mednarodnih obveznosti do Sveta Evrope; (i) usklajeno ukrepanje s podobno mislečimi mednarodnimi partnerji, vključno z državami G7, pri pozivih ruskim oblastem, naj končajo notranjo represijo demokracije in aktivistov civilne družbe ter zagovornikov človekovih pravic, kar bi moralo vključevati tudi posredovanje na visoki ravni in javna posredovanja, usklajene pobude in stalen nadzor na mednarodnih in regionalnih forumih za človekove pravice, kot so Svet Evrope, OVSE in Svet OZN za človekove pravice; (j) redne ocene učinka na človekove pravice, da sodelovanje z ruskimi oblastmi ne bi ogrožalo ciljev človekovih pravic in bodisi neposredno bodisi posredno prispevalo h kršitvam človekovih pravic; (k) spodbujanje mest EU, ki so dejavna v projektih pobratenja z ruskimi mesti, naj pregledajo in posodobijo te sporazume, da bi upoštevala razsežnost človekovih pravic in se pri sodelovanju osredotočila predvsem na civilno družbo in medosebne stike; (l) spoštovanje poziva Parlamenta, naslovljenega na delegacijo EU in diplomatska predstavništva držav članic EU v Rusiji, naj pozorno spremljajo razmere na terenu in sojenja posameznim političnim zapornikom, ter njim in njihovim družinam ponudijo vso potrebno podporo ter uskladijo prizadevanja za njihovo čim hitrejšo izpustitev; (m) izogibanje temu, da bi priznali legitimnost uradnikom, odgovornim za kršitve človekovih pravic in represijo, na primer tako, da se veleposlaniki in obiskovalci na visoki ravni izogibajo diskrecijskim srečanjem z uradniki, udeleženim v represiji, na primer s člani državne dume, kot je Andrej Klimov, ki je sodeloval pri pripravi zakona o „tujih agentih“; v zvezi s tem, spremljanje dvostranskih forumov, kot sta dialog iz Trianona in dialog iz Sočija; ocena možnosti njune prekinitve po vzoru dialoga iz Peterburga, ki je sprejel odločitev, da se ne bo sestajal, dokler bodo nekateri njegovi člani diskriminirani kot „nezaželene tuje organizacije“;