Podatki, ki so jih predložile države članice, zlasti o številu in resnosti sporočenih nesreč, kažejo, da je evropska naftna in plinska industrija v letu 2016 obratovala varno.

Pristojni organi so v svojih jurisdikcijah opravljali redne inšpekcijske preglede naprav na morju. Dve državi članici sta po resnih incidentih izvedli preiskave v obdobju poročanja: Združeno kraljestvo (21 zaradi varnostnih in okoljskih pomislekov, eno zaradi večje nesreče) in Nizozemska (eno zaradi večje nesreče).

Komisija je prejela podatke od Bolgarije, Hrvaške, Cipra, Grčije, Nizozemske, Danske, Nemčije, Irske, Italije, Poljske, Romunije, Španije in Združenega kraljestva. Večina naprav je v Severnem morju in Atlantskem oceanu (410), 165 naprav je v Sredozemskem morju, devet pa v Črnem morju.

Komisija bo v skladu z zahtevami iz direktive o varnosti na morju in na podlagi letnih poročil držav članic objavila letno poročilo o varnosti naftnih in plinskih dejavnosti na morju v Evropski uniji.

Namen tega letnega poročila je zagotoviti podatke o številu in vrsti naprav v Evropski uniji, o incidentih pri naftnih in plinskih dejavnostih na morju ter o njihovi ravni varnosti. V prihodnjih letih se bo s serijo letnih poročil zagotovilo spremljanje kronološkega razvoja ravni varnosti v državah članicah in regijah.

Namen Direktive 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. junija 2013 o varnosti naftnih in plinskih dejavnosti na morju in spremembi Direktive 2004/35/ES (v nadaljnjem besedilu: direktiva o varnosti na morju) je doseči visoko raven varnosti za opravljanje teh dejavnosti. Visoka raven varnosti pozitivno vpliva na zdravje delavcev, okolje, ploščadi in opremo za dejavnosti na morju ter gospodarske dejavnosti, kot sta ribolov in turizem. Določbe direktive, kakor so jih prenesle države članice, bodo prispevale k preprečevanju večjih nesreč, zmanjševanju števila incidentov ter učinkovitemu spremljanju nesreč in incidentov za ublažitev njihovih posledic.

2. PRAVNA PODLAGA

Komisija mora v skladu s členom 25 direktive o varnosti na morju na podlagi informacij, ki jih sporočijo države članice, objaviti letno poročilo o vplivu naftnih in plinskih dejavnosti na morju na varnost in okolje. Države članice morajo Komisiji predložiti letno poročilo z informacijami, navedenimi v Prilogi IX (točki 3) k direktivi o varnosti na morju:

Letna poročila, ki jih predložijo države članice v skladu s členom 25, vsebujejo vsaj informacije o:

(a) številu, starosti in lokaciji naprav;

(b) številu in vrsti opravljenih inšpekcijskih pregledov in preiskav, vseh izvršilnih ukrepih ali obsodbah;

(c) podatkih o nesrečah v okviru enotnega sistema za poročanje v skladu s členom 23;

(d) vseh večjih spremembah regulativnega okvira za dejavnosti na morju;

(e) ravni varnosti naftnih in plinskih dejavnosti na morju.

Države članice morajo zahtevane informacije objaviti 1. junija v letu, ki sledi obdobju poročanja (npr. 1. junija 2017 za leto 2016).

Države članice morajo poročila predložiti v enotni obliki, ki je določena v Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 1112/2014 z dne 13. oktobra 2014. V tej izvedbeni uredbi sta določeni enotna oblika za izmenjavo informacij o kazalnikih nevarnosti večjih nesreč, ki jih posredujejo izvajalci in lastniki naftnih in plinskih naprav na morju, ter enotna oblika za objavo informacij o kazalnikih nevarnosti večjih nesreč, ki jih objavijo države članice. V smernicah Komisije z dne 25. novembra 2015, ki jih je pripravila in sprejela skupina organov Evropske unije, pristojnih za naftne in plinske dejavnosti na morju (skupina EUOAG), so navedene nadaljnje posebne informacije o izvedbeni uredbi in pojasnila o uporabi enotne oblike poročanja v praksi.

3. METODOLOGIJA IN INFORMACIJE, KI JIH PREDLOŽIJO DRŽAVE ČLANICE

Države članice morajo v skladu s Prilogo IX (točko 3) k direktivi o varnosti na morju predložiti jasno opredeljene in omejene informacije o incidentih v njihovem naftnem in plinskem sektorju na morju, pri čemer uporabijo predloge iz Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1112/2014. Predloženi podatki morajo vključevati informacije o naftnih in plinskih napravah na morju, ki delujejo v EU, na primer število, vrsto, lokacijo in starost naprav. V poročilih držav članic morajo biti navedeni tudi število inšpekcijskih pregledov, preiskav in izvršilnih ukrepov v zvezi z dejavnostmi na morju, število incidentov glede na njihovo vrsto in število poškodb.

Poleg podatkov o posameznih državah članicah je Komisija ocenila tudi raven varnosti v regijah. Za ta namen Komisija uvršča Nemčijo, Dansko, Francijo, Združeno kraljestvo, Irsko in Nizozemsko v skupino „Severno morje in Atlantik“; Španijo, Grčijo, Hrvaško, Italijo in Malto v skupino „Sredozemlje“; Bolgarijo in Romunijo v skupino „Črno morje“, ter Latvijo in Poljsko v skupino „Baltsko morje“.

Komisija je v svojem letnem poročilu o varnosti uporabila podatke, ki so jih predložili Bolgarija, Hrvaška, Ciper, Grčija, Nizozemska, Danska, Nemčija, Irska, Italija, Poljska, Romunija, Španija in Združeno kraljestvo. Druge države članice niso bile dejavne v naftnem in plinskem sektorju na morju ali pa niso predložile informacij, ki bi bile pomembne za to poročilo.

Razen Združenega kraljestva so vse države članice, ki izvajajo naftne in plinske dejavnosti na morju, predložile popolne podatke o vseh svojih napravah. Deli poročila Združenega kraljestva o varnosti na morju pa so bili omejeni na naprave, v zvezi s katerimi je bil opravljen regulativni pregled dokumentacije o oceni tveganja (odstavek 2 člena 42 direktive o varnosti na morju). Informacije, ki jih je Združeno kraljestvo predložilo o preiskavah, izvršilnih ukrepih, incidentih in ravni varnosti dejavnosti na morju, se torej nanašajo le na 129 od skupno 225 naprav.

Da bi Komisija ocenila raven varnosti v državah članicah, je v okviru naftnih in plinskih dejavnostih na morju primerjala incidente in večje nesreče glede na število osebja in delovni čas.

4. SEKTOR NAFTNIH IN PLINSKIH DEJAVNOSTI NA MORJU V EVROPSKI UNIJI

4.1 Naprave in proizvodnja

Velika večina naprav na morju v vodah EU je v Severnem morju, in sicer v Združenem kraljestvu in na Nizozemskem (približno 38 % oziroma 26 % naprav na morju v vodah EU). V Sredozemlju je najdejavnejša država članica Italija, sledi pa ji Hrvaška. V regiji Črnega morja ima naftno in plinsko industrijo na morju Romunija, Bolgarija pa je začela izvajati dejavnosti raziskovanja za nafto in plin na morju. Glede na poročila, prejeta od držav članic z obalo na Baltskem morju, na tem območju samo Poljska proizvaja nafto in plin na morju (glej tabelo 1).