1.

na Svet naslavlja naslednja priporočila: (a) potrjuje, da bi z dodelitvijo civilne zaščite in humanitarne pomoči enemu samemu komisarju, ki bi bil pristojen za humanitarno pomoč in odzivanje na krizne razmere, bolje povezali obe področji znotraj Komisije in pripomogli k večji usklajenosti celotnega odziva EU na nesreče; (b) poziva k tesnejšemu povezovanju delovnih metodologij civilne zaščite in humanitarne pomoči v GD ECHO, ob ohranjanju njunih posebnosti z jasno ločitvijo ter razmejitvijo njunih vlog, da se izboljšajo sinergije in medsebojno dopolnjevanje ter poveča učinkovitost; poziva tudi k temu, da vojaško, civilno in humanitarno osebje, ki posreduje pri nesrečah in v humanitarnih operacijah, ravna v skladu z načeli nevtralnosti, neodvisnosti in nepristranskosti; (c) poudarja, da mora morebitna uporaba sredstev civilne zaščite v humanitarnih krizah temeljiti na potrebah in dopolnjevati humanitarno pomoč ter biti z njo usklajena, skladno z evropskim soglasjem o humanitarni pomoči in s smernicami Združenih narodov (smernice iz Osla), da se zagotovi spoštovanje humanitarnih načel nevtralnosti, humanosti, nepristranskosti in neodvisnosti; (d) vztraja, da bi morala biti pomoč EU v primeru naravnih nesreč in nesreč, ki jih povzroči človek, namenjena, kadar koli je mogoče, lokalnemu gospodarstvu, na primer nakupovanju lokalno ali regionalno pridelanih živil, pa tudi zagotavljanju potrebnega materiala za kmete, da se oživi podeželsko gospodarstvo; (e) poziva Svet in Komisijo naj pojasni dogovore za sodelovanje in usklajevanje med Evropsko službo za zunanje delovanje in Komisijo glede vodenja obsežnih akcij odzivanja na nesreče izven ozemlja Evropske unije; (f) predlaga krajevno omejeno usklajevanje v sodelovanju z vladami prizadetih držav, pri čemer predstavniki EU in držav članic na terenu zagotavljajo ciljno usmerjen in ustrezen odziv na prizadetih območjih; (g) poziva Svet, naj okrepi zmogljivosti odziva EU na nesreče kot eno od glavnih prednostnih nalog, zlasti z vidika razprav o oblikovanju enote EU za civilno zaščito, in sledi ponavljajočim se zahtevah Evropskega parlamenta, da je treba uresničiti predloge, podane v Barnierjevem poročilu iz leta 2006; (h) poziva k takojšnji vzpostavitvi sil EU za civilno zaščito, ki morajo biti ustrezno opremljene s potrebnimi tehnološkimi in tehničnimi viri; (i) poziva tudi, v okviru posredovanja po naravnih nesrečah, k boljšemu usklajevanju med humanitarnimi agencijami in mehanizmi za civilno zaščito držav članic ter GD ECHO in morebitno evropsko enoto civilne zaščite; (j) poziva Komisijo, naj z nacionalnimi vladami, lokalnimi oblastmi in organizacijami civilne družbe v državah upravičenkah razvije programe v zvezi z zmogljivostmi za preprečevanje nesreč in upravljanje odzivanja nanje v skupnosti; (k) poziva Svet, naj (na pobudo Komisije) po običajnem zakonodajnem postopku sprejme ukrepe, ki bodo izboljšali predvidljivost in zmogljivosti vnaprejšnjega načrtovanja obstoječega mehanizma civilne zaščite EU, ki sedaj temelji na ad-hoc in prostovoljnih prispevkih držav članic; predlaga, naj ti ukrepi upoštevajo dogovore, preizkušene v okviru pripravljalnih ukrepov EU, vključno s sredstvi na ravni EU, prostovoljnim zbiranjem sredstev, določanjem obstoječih zmogljivosti, opredelitvijo scenarijev in razvojem nadaljnjih usposabljanj; (l) poziva tudi k oblikovanju realističnih proračunov, v katerih bodo zneski za naravne nesreče in humanitarno pomoč določeni na podlagi izdatkov v preteklih letih; (m) meni, da bi morala enota EU za civilno zaščito nadgraditi mehanizem civilne zaščite EU in tako optimizirati razpoložljiva sredstva, ki bila učinkovitejša in bolj prepoznavna, združevati na prostovoljni osnovi obstoječe logistične in človeške vire, z vidika usposabljanja za odzivanje ob nesrečah in tudi z vidika upravljanja nesreč, tako da razvije pobude, sprejete v okviru pripravljalnih ukrepov, in ki bi omogočila zagotovitev nujne pomoči v 24 urah od začetka nesreče; (n) predlaga, da enota civilne zaščite EU temelji na naslednjih načelih: — temelji na oceni potreb ob sodelovanju vseh humanitarnih delavcev — je civilna — deluje pod zastavo Evropske unije — spoštuje mednarodno humanitarno pravo — spoštuje načela prostovoljnega sodelovanja držav članic v sistemu, ki se bo oblikoval — deluje po načelu porazdelitve bremena — je odprta za prispevke držav, ki niso članice EU — priznava glavno vlogo OZN pri usklajevanju mednarodnega reševanja izven ozemlja Evropske Unije — organizirana je na preventiven način glede na različne možne poteke dogodkov; (o) meni, da bi morala EU glede na operacije humanitarne pomoči in na podlagi izkušenj s posredovanjem na Haitiju in v Pakistanu, kadar je le mogoče, ukrepati pod usklajevalnim okriljem ZN in se usmeriti na tista področja posredovanja, kjer lahko ustvari največjo dodano vrednost; (p) meni, da bi evropska enota civilne zaščite lahko temeljila na zavezi nekaj držav članic, da na razpolago ponudijo svoje module civilne zaščite, ki so vnaprej določeni in pripravljeni za takojšnje ukrepanje v dejavnostih EU, ki jih usklajuje Center za spremljanje in obveščanje (MIC), da bi večina teh modulov, ki so na nacionalni ravni že na voljo in ne zahtevajo večjih dodatnih stroškov, ostala pod njihovim nadzorom ter da bi uporaba teh modulov v pripravljenosti predstavljala temelj sistema civilne zaščite EU pri odzivanju na nesreče znotraj in zunaj EU; (q) meni, da bi lahko EU financirala dodatne module civilne zaščite za določene posebne potrebe, pri katerih so bile ugotovljene pomanjkljivosti in kjer bi evropska raven prinesla dodano vrednost, ter poudarja, da je pomembno okrepiti financiranje prevoza in razviti prevozne module v pripravljenosti; (r) poudarja, da je treba oblikovati celovit in proaktiven pristop za odzivanje na nesreče, ki bo usklajeval različna sredstva za ukrepanje, ki so na voljo Uniji in državam članicam, kot so krizno upravljanje (civilno in vojaško), finančna pomoč in razvoj ter socialne in okoljske politike; glede na to meni, da bi bilo treba učinkoviteje voditi prehod med odzivanjem na nesreče in obnovo po njih; opominja na predlog za vzpostavitev evropskih prostovoljskih enot za humanitarno pomoč v skladu z določbami Lizbonske pogodbe (člen 214, odstavek 5) in glede na evropsko leto prostovoljstva 2011 spodbuja Evropsko komisijo in Svet, naj skupaj z Evropskim parlamentom obravnavata pravila in postopke za dejavnosti enot, takoj ko bo mogoče, zlasti glede na podobne pobude, sprejete v nekaterih državah članicah; (s) opozarja Svet, da bi se morala vojaška sredstva in zmogljivosti pri odzivu na nesreče, zlasti za logistično, prevozno in infrastrukturno podporo operacijam humanitarne pomoči, uporabiti le izjemoma, v „skrajni sili“ in vedno skladno z obstoječimi dogovori, kot sta Evropsko soglasje o humanitarni pomoči in Smernice o uporabi vojaških in civilnih obrambnih sredstev pri mednarodni pomoči ob nesrečah, ki so bile sprejete v Oslu; (t) priznava, da mora biti uporaba vojaških in civilnih obrambnih sredstev za pomoč ob nesrečah res zadnja možnost, kar je v skladu z evropskim soglasjem o humanitarni pomoči in smernicami iz Osla; opominja, da vojaška sredstva pogosto pomembno prispevajo k odzivanju na nesreče, skupaj s civilno zaščito in humanitarno pomočjo, in opaža, da so včasih potrebna za zapolnjevanje kritičnih vrzeli v zmogljivostih (zlasti strateški most, specializirana sredstva, težka industrija in transport); zato poudarja, da je treba razviti celosten pristop, izboljšati sinergije med civilnimi in vojaškimi zmogljivostmi ter opredeliti področja, kjer bi lahko države članice združile svoja prizadevanja in zmogljivosti na ravni EU, da bi prispevale k odzivanju EU na nesreče, kar je še posebej pomembno v težavnem gospodarskem ozračju; (u) poudarja, da je treba vzpostaviti civilne zmogljivosti v EU, ki bodo vedno na voljo in bodo delovale neodvisno od vojaških struktur, ter opredeliti področja, kjer lahko države članice v tem smislu združijo svoja prizadevanja in zmogljivosti na ravni EU; (v) poziva Svet in Komisijo naj sodelujeta pri izvajanju akcijskega načrta za prepoznavnost, ki naj vsebuje dejanske ukrepe za izboljšanje prepoznavnosti odziva EU na nesreče; (w) spodbuja uporabo sistema za globalno spremljanje okolja in varnosti (GMES), da bodo morebitna krizna območja stalno pod nadzorom, kar bo omogočilo boljšo pripravljenost za pošiljanje humanitarne pomoči, in opozarja na ključni pomen vzpostavitve mehanizma za nadaljnje spremljanje prizadevanj EU in ocenjevanje uporabljene pomoči; (x) spodbuja okrepitev proračuna na področju raziskav in industrijskih zmogljivosti (npr. satelitsko zajemanje slik v okviru programa GMES), da se izboljšajo faze upravljanja nesreč; (y) poziva Svet, naj zgornja priporočila upošteva pri presoji in sprejetju zaključkov v zvezi s prihodnjim sporočilom Komisije o okrepitvi zmogljivosti za hitro odzivanje EU, ki ga je napovedala Evropska komisija;