KAZALO

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Letno poročilo o instrumentu za stabilnost za leto 2012

1........... Uvod.............................................................................................................................. 3

2........... Struktura instrumenta za stabilnost................................................................................... 3

3........... Izvajanje instrumenta za stabilnost................................................................................... 4

4........... Pregled ukrepov v okviru instrumenta za stabilnost v obdobju 2007–2012....................... 5

5........... Stanje instrumenta za stabilnost leta 2012........................................................................ 6

6........... Odzivanje na krizne razmere ali porajajoče se krize (člen 3 uredbe o instrumentu za stabilnost) 7

6.1........ Odzivanje na krizne razmere v okviru instrumenta za stabilnost leta 2012.......................... 7

6.2........ Kdo sodeluje pri ukrepih kriznega odzivanja v okviru instrumenta za stabilnost?............. 10

7........... Pomoč v okviru stabilnih razmer za sodelovanje (člen 4 uredbe o instrumentu za stabilnost) 11

7.1........ Ogrožanje javnega reda in miru (člen 4(1) uredbe o instrumentu za stabilnost)................ 11

7.2........ Zmanjševanje tveganj v zvezi s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi in jedrskimi snovmi (člen 4(2) uredbe o instrumentu za stabilnost)............................................................................................... 13

7.3........ Izgradnja zmogljivosti pred in po nastopu krize (člen 4(3) uredbe o instrumentu za stabilnost) 14

8........... Zaključek..................................................................................................................... 18

1. Uvod

Po šestih letih delovanja instrumenta za stabilnost se to letno poročilo predloži Evropskemu parlamentu, Svetu, Ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij v skladu z zahtevami za poročanje iz člena 23 Uredbe (ES) št. 1717/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. novembra 2006 o vzpostavitvi instrumenta za stabilnost[1].

Instrument za stabilnost je pomembno orodje v pristojnosti visoke predstavnice/podpredsednice, ki ji omogoča ciljno usmerjanje virov za podpiranje celovitih pristopov EU, namenjenih preprečevanju, blaženju in odpravljanju posledic kriz ter varnostnih groženj po svetu. To poročilo prinaša pregled uporabe instrumenta za stabilnost leta 2012.

Dopolnjujeta ga dva delovna dokumenta služb Komisije, ki zagotavljata celovite in podrobne posodobljene informacije o splošnem izvajanju (i) nujnih ukrepov kriznega odzivanja v okviru instrumenta za stabilnost, ki so se leta 2012 začeli izvajati in/ali so se že izvajali in so v skladu s členom 3 Uredbe, ter (ii) dolgoročnejših programov v okviru instrumenta za stabilnost v skladu s členom 4(1), (2) in (3) Uredbe.

Ukrepe v okviru instrumenta za stabilnost, opisane v tem poročilu, izvaja vrsta izvajalskih organov, vključno z agencijami Združenih narodov, drugimi mednarodnimi in regionalnimi organi, organi držav članic EU, nevladnimi organizacijami in drugimi organizacijami civilne družbe.

2. Struktura instrumenta za stabilnost

Instrument za stabilnost je eden ključnih instrumentov zunanje pomoči, ki EU omogoča prevzemanje vodilne vloge pri preprečevanju obstoječih ali porajajočih se kriz po svetu ter odzivanju nanje.

Kot je povzeto v nadaljevanju, so v členih 3 in 4 uredbe o instrumentu za stabilnost opredeljene vrste dejavnosti, za katere se ta instrument lahko uporabi.

V členu 3 je opredeljena „pomoč kot odziv na krizne razmere ali porajajočo se krizo“. Ta pomoč lahko vključuje odzivanje na resne politične in konfliktne razmere, večje naravne nesreče[2] ter včasih kompleksno kombinacijo obeh scenarijev. Kadar se pojavi priložnost za preprečitev, blažitev ali rešitev krize, se v okviru instrumenta za stabilnost taka pomoč, ki je omejena na primere, ko ni mogoče dovolj hitro ali na primeren način uporabiti osnovnih instrumentov zunanje pomoči[3], zagotovi v obliki takojšnjih izjemnih ukrepov pomoči[4]. V nekaterih primerih se po teh ukrepih kriznega odzivanja izvajajo še nadaljnji programi vmesnega odziva[5].

Ukrepi v okviru instrumenta za stabilnost lahko pogosto dopolnjujejo humanitarno pomoč EU, poleg tega pa prispevajo k pristopu, ki združuje pomoč, obnovo in razvoj[6]. Ti ukrepi lahko dopolnjujejo operacije skupne varnostne in obrambne politike EU[7] in druge ukrepe ter tudi dodatno ključno prispevajo k celovitemu pristopu EU na področju odzivanja na konflikte in krize.

Ukrepi v okviru instrumenta za stabilnost dopolnjujejo osnovne instrumente pomoči, ki zaradi svojega obsega, strateškega načrtovanja in programskih ciklov pogosto niso primerni za odzivanje v kriznih razmerah ali ob porajajočih se krizah. Prav dejstvo, da je nabor instrumentov EU za zunanje ukrepanje tako širok, je pomembna prednost Unije, saj ji omogoča prilagojeno odzivanje na različne razmere.

V členu 4 uredbe o instrumentu za stabilnost je predvideno programsko načrtovanje komponente instrumenta, ki zajema dolgoročnejše programe v okviru instrumenta za stabilnost in se uporablja za ukrepanje na treh glavnih področjih:

· nadregionalne grožnje za zaščito in varnost (člen 4(1)),

· zmanjševanje tveganj v zvezi s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi in jedrskimi snovmi (člen 4(2)) ter

· izgradnja zmogljivosti pred in po nastopu krize (člen 4(3))[8].

3. Izvajanje instrumenta za stabilnost

Služba Komisije za instrumente zunanje politike (FPI) tesno sodeluje z Evropsko službo za zunanje delovanje (ESZD), ki je funkcionalno neodvisen organ Evropske unije, vzpostavljen januarja 2011[9]. Obe službi sta v pristojnosti visoke predstavnice/podpredsednice Catherine Ashton, pri čemer je za FPI je pristojna kot podpredsednica Evropske komisije.

Člen 9 Sklepa o vzpostavitvi ESZD določa, da je upravljanje programov Unije za zunanje sodelovanje v pristojnosti Komisije in da visoki predstavnik zagotavlja splošno politično usklajevanje instrumentov zunanje pomoči, vključno z instrumentom za stabilnost. ESZD tako zagotavlja politično usmerjanje za dejavnosti v okviru člena 3 uredbe o instrumentu za stabilnost ter pri pripravi ukrepov sodeluje s FPI, ki je odgovorna za izvedbo dogovorjenih ukrepov. ESZD zagotavlja tudi strateško načrtovanje dejavnosti programov v okviru člena 4 v obliki strateških dokumentov in večletnih indikativnih programov. Ustrezne letne akcijske programe določata in izvajata GD DEVCO[10] (člen 4(1) in (2)) in FPI (člen 4(3)).

Sodelovanje med Komisijo in ESZD se redno preverja, da bi čim bolj povečali sinergije in dopolnjevanja ter še izboljšali načine izvajanja instrumenta za stabilnost.

4. Pregled ukrepov v okviru instrumenta za stabilnost v obdobju 2007–2012

Po šestih letih obstoja se je instrument za stabilnost trdno uveljavil kot mehanizem EU, ki zagotavlja potrebno dodatno podporo v celovitem pristopu EU za obravnavanje celotnega obsega preprečevanja, odzivanja in okrevanja v zvezi s konflikti in krizami po svetu, pri čemer se obravnava reševanje varnostnih groženj na nacionalni in regionalni ravni ter krepitev zmogljivosti za preprečevanje konfliktov in odzivanje na krize.

V obdobju 2007–2012 je bilo v okviru komponente za kratkoročno krizno odzivanje instrumenta za stabilnost zagotovljenih 872 milijonov EUR za približno 243 ukrepov kriznega odzivanja v približno 70 državah ali regijah po vsem svetu. Geografska pokritost za obdobje 2007–2012 je prikazana na Sliki 1.

V istem obdobju je bilo zagotovljenih okoli 403,8 milijona EUR za dolgoročno programsko načrtovanje elementa instrumenta za stabilnost, ki zajema dejavnosti iz člena 4(1), (2) in (3). Na Sliki 2 je prikazano, kako so bila sredstva razporejena po ukrepih kriznega odzivanja (člen 3) in dolgoročnejših programih (člen 4) v tem obdobju.

5. Stanje instrumenta za stabilnost leta 2012

V razpoložljivem proračunu za instrument za stabilnost v višini 286,1 milijona EUR za leto 2012[11], za katerega so bile obveznosti v celoti prevzete, so bile dodelitve razporejene na naslednji način:

· 195,8 milijona EUR za krizne razmere ali porajajoče se krize (člen 3),

· 22 milijonov EUR za odzivanje na nadregionalne grožnje (člen 4(1)),

· 46,3 milijona EUR za zmanjševanje tveganj v zvezi s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi ali jedrskimi snovmi (člen 4(2)) in

· 22 milijonov EUR za izgradnjo zmogljivosti pred in po nastopu krize (člen 4(3)).

Svet je o načrtovanju novih ukrepov kriznega odzivanja na podlagi člena 3 in napredku pri izvajanju tekočih ukrepov obveščen prek rednih obvestil, predloženih Političnemu in varnostnemu odboru. Delovna skupina za konflikte, varnost in razvoj, ki je bila ustanovljena znotraj Odbora Evropskega parlamenta za zunanje zadeve v okviru demokratičnega nadzora nad instrumentom za stabilnost, je sklicala tri srečanja s predstavniki služb Komisije in ESZD.

V zvezi z geografsko pokritostjo je iz Slike 3 razvidna sedanja znatna podpora v okviru instrumenta za stabilnost za krize na Bližnjem vzhodu ter v severni in podsaharski Afriki leta 2012.

Posamezni primeri projektov, ki so se leta 2012 izvajali v okviru instrumenta za stabilnost, so navedeni v naslednjih dveh razdelkih.

6. Odzivanje na krizne razmere ali porajajoče se krize (člen 3 uredbe o instrumentu za stabilnost)

6.1. Odzivanje na krizne razmere v okviru instrumenta za stabilnost leta 2012

Leta 2012 se je EU odzvala na več velikih kriz, vključno z nemiri med arabsko pomladjo v severni Afriki in na Bližnjem vzhodu, ki so neposredno vplivali na stabilnost v Sahelu. EU se je odzvala tudi na krize v drugih delih sveta, kjer je bilo potrebno učinkovito in pravočasno ukrepanje v nestabilnih in/ali pokriznih razmerah. Ti ukrepi so bili namenjeni pomoči pri stabilizaciji držav in krepitvi odpornosti.

Podrobne informacije o vseh ukrepih v okviru instrumenta za stabilnost, ki so se izvajali leta 2012, so navedene v delovnem dokumentu služb Komisije I, ki dopolnjuje to letno poročilo. Naslednji izbor dejavnosti, ki so se izvajale leta 2012, kaže na velik obseg in raznolikost kriz, za katere je bil uporabljen instrument za stabilnost v različnih delih sveta:

· Spomladi leta 2012 so potekala intenzivna diplomatska prizadevanja za preprečitev stopnjevanja nasilja v Siriji, prednostna strateška naloga EU pa je bila hitra napotitev nadzorne misije ZN v Sirijo (UNSMIS). Sredstva v okviru instrumenta za stabilnost so pripomogla k hitremu in varnemu začetku delovanja misije UNSMIS, na primer z zagotovitvijo takojšnje odpreme 25 oklepnih vozil v Damask. Po koncu mandata misije UNSMIS je nekaj teh vozil ostalo na razpolago posebnemu odposlancu ZN in Lige arabskih držav Lakhdarju Brahimiju in njegovi ekipi. S podporo v okviru instrumenta za stabilnost je bilo organizirano tudi srečanje predstavnikov opozicije na dveh dogodkih v Bruslju in Kairu, da bi ti lahko sprejeli bolj poenoteno stališče. V drugi polovici leta se je povečalo število oseb, ki so zapustile svoje domove, zato se je z drugim programom podpore v okviru instrumenta za stabilnost začelo zagotavljanje pomoči organom in skupnostim v sosednjih državah gostiteljicah beguncev. Podpora se zagotavlja tudi osebam, ki so ostale v Siriji.

· Podporo je prejela tudi Libija, da bi se zagotovila pomoč pri razvoju nacionalnih zmogljivosti za odzivanje v kriznih razmerah, za varstvo ranljivih skupin in odstranjevanje neeksplodiranih ubojnih sredstev. Poleg tega je bila zagotovljena tudi pomoč za oceno potreb v zvezi z integriranim upravljanjem meja, na kateri bi temeljila nadaljnja raziskovalna misija (SVOP). Zlasti ta ukrep ne bo koristil le Libiji, ampak celotnemu Sahelu, saj bo pomagal pri odpravljanju trgovine z ljudmi in nezakonitim orožjem.

· Volitve so pogosto ključnega pomena za okrevanje po krizi, zato je bila podpora za volitve v okviru instrumenta za stabilnost za leto 2012 pomembna tema na območjih različnih regij, kjer obstaja nevarnost konfliktov. Začeli so se projekti v Gvineji Bissau, Togu, Burkina Fasu, Zimbabveju, na Madagaskarju, v Keniji, Pakistanu in Afganistanu ter na Haitiju. Pomembno je to, da ti ukrepi za podporo volitev v glavnem zagotavljajo podporo zunaj že predvidenih volilnih obdobij. Taki ukrepi za preprečevanje konfliktov omogočajo tudi nadaljnje dopolnjevanje s širšimi strategijami EU in drugimi instrumenti.

· Na začetku leta 2012 je bila EU pozvana, naj podpre prizadevanja ZN pri odzivanju na stopnjevanje napetosti med iraško vlado in prebivalci tabora Ašraf, od katerih imajo mnogi stike s skupino Mudžahidi iranskega ljudstva. Hitra odobritev uporabe sredstev v okviru instrumenta za stabilnost je omogočila izvedbo kompromisne rešitve. Konec leta 2012 so se mnogi nekdanji prebivalci tabora Ašraf preselili na novo lokacijo in začeli postopke za stalno premestitev zunaj Iraka. Čeprav se napetosti še niso umirile, so iraška vlada, nekdanji prebivalci tabora Ašraf in mednarodna skupnost s pomočjo sredstev v okviru instrumenta za stabilizacijo dosegli napredek pri iskanju trajne rešitve.

· Leta 2012 je tranzicija v Jemnu kljub neuspehom napredovala, v okviru instrumenta za stabilizacijo pa je EU z Združenimi narodi in Svetovno banko oblikovalcem politik v Jemnu pomagala opredeliti potrebe države, ki so nastale zaradi nedavnih konfliktnih razmer. Prehodna jemenska vlada je kot prednostno nalogo opredelila reforme sektorja varnosti civilnega prebivalstva, da bi se zagotovilo dejansko odzivanje varnostnih služb na varnostne potrebe javnosti. Podpora v okviru instrumenta za stabilnost je pomagala pri načrtovanju in oblikovanju jemenskih načrtov reform.

· V Sahelu je bil v okviru instrumenta za stabilnost uveden regionalni pristop k spoprijemanju z dolgotrajnimi izzivi na področju varnosti. Na začetku leta 2012 je bil dosežen dogovor o ukrepu za zmanjšanje vpliva libijske krize na severne regije Nigra in Malija. Po vojaškem prevratu v Maliju 22. marca 2012 se je podpora povečala in razširila na druga območja Nigra, ki jih je prizadela kriza v Maliju. Poleg tega so bili uvedeni programi odstranjevanja min v Čadu in Libiji, ki bodo prispevali k stabilizaciji regije in varnostnim silam zagotovili dostop do območij, kjer so bile postavljene mine in ki so mnogokrat varna zatočišča za nezakonito trgovino in teroriste. Vsi ti ukrepi so popolnoma v skladu s celovito „strategijo Evropske unije za varnost in razvoj Sahela“ in dopolnjujejo druga tekoča prizadevanja v tej regiji v okviru različnih instrumentov EU, vključno z ukrepi skupne varnostne in obrambne politike.

· V podsaharski Afriki se v okviru instrumenta za stabilizacijo zagotavlja podpora pilotnim projektom za stabilizacijo in zgodnje okrevanje v Somaliji ter podpora pri demobilizaciji sil v Srednjeafriški republiki. V Srednjeafriški republiki je bila zagotovljena podpora za ponovno vključitev 5 000 demobiliziranih vojakov, pripadnikov nacionalnih oboroženih sil, v družbo in gospodarstvo ter za odstranjevanje min in neeksplodiranih ubojnih sredstev na severu in vzhodu države (izvajanje tega ukrepa pa je bilo zaradi nadaljnjih dogodkov začasno zaustavljeno).

· Prizadevanja za izgradnjo miru v Nigeriji in Burundiju so zajemala usklajevanje podpore za krepitev zasnove za mir in reševanje konfliktov ter boj proti brezposelnosti mladih v zvezni državi Plateau v Nigeriji. Prispevek k izgradnji miru in preprečevanju konfliktov v Nigeriji je zlasti pomembno, ker razmere na področju varnosti v zvezni državi Plateau skupinam skrajnežev, kot je Boko Haram, omogočajo širše delovanje v regiji. Podpora v okviru instrumenta za stabilnost je bila tudi del širših prizadevanjih za ohranjanje miru v Burundiju.

· Aprila 2012 je bila v okviru instrumenta za stabilnost zagotovljena široka podpora procesu reform v Mjanmaru/Burmi, vključno s tehnično pomočjo in svetovalno podporo vladnim ministrstvom. Dodatna pomoč je bila zagotovljena vzpostavitvi mjanmarskega mirovnega centra v oktobru, ki usklajuje skupine za mirovna pogajanja in je odprta platforma za dialog med različnimi zainteresiranimi stranmi. Zagotavlja tudi stalno obveščanje in sodelovanje širše nacionalne in mednarodne javnosti v mirovnem procesu ter tekoče usklajevanje podpore, ki jo zagotavljajo lokalni in mednarodni akterji. Ta prvotna pomoč pomeni temelj za izvajanje obsežnega programa podpore v okviru instrumenta za stabilnost v mirovnem procesu v Mjanmaru/Burmi leta 2013, vključno s strukturno in operativno pomočjo mjanmarskemu mirovnemu centru. Z dodatnim ukrepom v okviru instrumenta za stabilnost za zmanjšanje groženj v zvezi z minami bo zagotovljena podpora pri vračanju notranje razseljenih oseb in beguncev, vzpostavljeni pa bodo tudi osnovni pogoji za družbenogospodarski razvoj v več etničnih območjih v Mjanmaru/Burmi.

· Na Filipinih je bil instrument za stabilnost od leta 2010 del obsežnega sodelovanja EU v mirovnem procesu na otoku Mindanao. Filipinska vlada in Islamska osvobodilna fronta Moro sta EU zaprosili, naj prevzame osrednjo vlogo pri pomoči pogajalskim skupinam in posredniku v mirovnih pogajanjih ter pri spremljanju zagotavljanja skladnosti z že sklenjenimi sporazumi. Sredi leta 2012 je EU obnovila svojo zavezanost mirovnemu procesu v obliki nadaljnjih ukrepov v okviru instrumenta za stabilnost. S tem je bila omogočena nadaljnja podpora strukturam posredovanja/spremljanja, hkrati pa je bila zagotovljena zadostna prožnost za izvedbo nadaljnjih ukrepov po sprejemu sporazuma. Zdaj se ocenjujejo vse posledice prelomnega mirovnega sporazuma, ki je bil dosežen oktobra 2012, zato bo pomoč v okviru instrumenta za stabilnost morda delno preusmerjena v nadaljnje dejavnosti za utrjevanje miru. Mehanizem posredovanja in spremljanja na Filipinih se zaradi svoje uspešnosti šteje za učinkovit model, ki ga je mogoče uporabiti v drugih konfliktih, zlasti v tej regiji. V okviru instrumenta za stabilnost se financirajo ukrepi, v katerih ključni akterji na Filipinih na primer obveščajo ključne akterje v Mjanmaru/Burmi.

· V Severni, Srednji in Južni Ameriki so napovedana mirovna pogajanja za Kolumbijo avgusta 2012 znova vzbudila upanje na rešitev konflikta, ki traja že več kot pol stoletja. Za morebiten mirovni sporazum bo ključnega pomena zmogljivost kolumbijskih organov za obravnavanje krivic žrtev zlorab in zlasti mnogih tistih, ki so izgubili svojo posest. Oktobra 2012 se je začel izvajati nov ukrep v okviru instrumenta za stabilnost, kar je sovpadlo z začetkom mirovnih pogajanj v Havani, s tem ukrepom pa bo kolumbijskim institucijam omogočeno učinkovitejše izvajanje najnovejše zakonodaje za zaščito pravic žrtev (Zakon 1448). Drugi ukrepi v regiji so vključevali podporo pri odpravljanju osnovnih vzrokov konflikta v Boliviji in reševanju mejnih sporov med Gvatemalo in Belizejem.

· Države članice EU v odboru instrumenta za stabilnost so za programe vmesnega odziva v okviru instrumenta za stabilnost, ki temeljijo na prejšnjih izjemnih ukrepih pomoči, izdale pozitivno mnenje, da se zagotovijo nadaljnja pomoč za pripravljenost na nesreče na Haitiju, podpora mirne rešitve konflikta v Gorskem Karabahu, stabilizacija odcepljenih gruzijskih regij in podpora posebnemu sodišču za Libanon.

6.2. Kdo sodeluje pri ukrepih kriznega odzivanja v okviru instrumenta za stabilnost?

Ukrepi kriznega odzivanja v okviru instrumenta za stabilnost se pripravljajo v tesnem sodelovanju z različnimi partnerji: institucijami EU, državami članicami EU, civilno družbo, javnimi upravami, tretjimi državami in drugimi partnerji. Ključno vlogo imajo tudi delegacije EU, ki skrbijo za zgodnje opozarjanje ter razvijajo začetne okvirne načrte in možne načine odzivanja. Leta 2012 se je večina novih ukrepov, da bi se ti izvajali na lokalni ravni, še vedno prenašala[12] na delegacije EU, saj je njihovo razumevanje lokalnih potreb in zahtev bistveno za uspeh dejavnosti. S tem je omogočeno pravočasno sklepanje pogodb z izvajalskimi organi in natančno spremljanje izvajanja teh pogosto občutljivih projektov na kraju samem. Tako so bile delegacije EU leta 2012 odgovorne za 62 % prevzetih obveznosti in 80 % plačil v okviru instrumenta za stabilnost.

Na Sliki 4 so prikazani različni izvajalski partnerji pri ukrepih kriznega odzivanja v okviru člena 3 uredbe o instrumentu za stabilnost od leta 2007 do 2012. Nedržavni akterji so izvršili 47 % sredstev proračuna instrumenta za stabilnost, od tega so 23 % sredstev izvršile nevladne organizacije. Agencije Združenih narodov so seveda ostale pomembne izvajalske partnerice, saj se lahko zaradi strokovnega znanja in močne prisotnosti v zadevnih državah ter z uporabo trdnih lokalnih mrež hitro odzovejo v nestabilnih okoljih, v katerih se izvajajo ukrepi kriznega odzivanja v okviru instrumenta za stabilnost.

7. Pomoč v okviru stabilnih razmer za sodelovanje (člen 4 uredbe o instrumentu za stabilnost)

Komisija zagotavlja pripravo letnega načrtovanja in upravljanja pomoči v okviru stabilnih razmer za sodelovanje na podlagi člena 4 uredbe o instrumentu za stabilnost. Letni akcijski programi za leto 2012 v okviru instrumenta za stabilnost so bili sprejeti, kot sledi: za člen 4(1) (varnostne in druge grožnje za javni red in mir) septembra 2012; za člen 4(2) (zmanjševanje tveganj v zvezi s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi in jedrskimi snovmi) avgusta 2012 in za člen 4(3) (izgradnja zmogljivosti pred in po nastopu krize) marca 2012. Podrobne posodobljene informacije o izvajanju ukrepov na podlagi člena 4(1), (2) in (3) uredbe o instrumentu za stabilnost so navedene v delovnem dokumentu služb Komisije II, ki dopolnjuje to letno poročilo.

7.1. Ogrožanje javnega reda in miru (člen 4(1) uredbe o instrumentu za stabilnost)

Programi, zasnovani v okviru nadregionalnih groženj, se osredotočajo na krepitev zmogljivosti v tesnem posvetovanju z državami upravičenkami. Običajno se varnostne zmogljivosti okrepijo na nacionalni in regionalni ravni, da se omogoči učinkovito sodelovanje na svetovni in nadregionalni ravni. S prilagojenim pristopom se opredelijo ključne države v regiji ter okrepijo zmogljivosti lokalnih organov pregona in varnostnih enot, in sicer z vzpostavitvijo ali nadaljnjim razvojem specializiranih enot in sodelovanja med agencijami. Nato se vzpostavijo regionalne usklajevalne funkcije, po možnosti z uporabo obstoječih struktur, da se spodbudi regionalno in nadregionalno sodelovanje. Spodbuja se izmenjava informacij prek regionalnih informacijskih sistemov. Zajeta so različna področja: reševanje problematike nezakonite trgovine, pranja denarja in drugih oblik organiziranega kriminala na kokainskih in heroinskih poteh, nezakonita trgovina s strelnim orožjem in eksplozivnimi snovmi, krepitev pomorske varnosti in zaščite na ključnih pomorskih poteh ter krepitev zmogljivosti v regijah, ki jih ogroža terorizem.

Leta 2012 je bilo za ukrepe na zgoraj navedenih področjih namenjenih 22 milijonov EUR, skupno pa je bilo izvršenih za 14,2 milijona EUR plačil. Do konca leta 2012 je bilo iz specializiranih javnih ali poljavnih organizacij v državah članicah EU prek sistema pomoči strokovnjakov[13] zaposlenih več kot 100 strokovnjakov, ki so združili moči in dali na razpolago svoje tehnično in strokovno znanje in izkušnje ter zagotovili tehnični prispevek pri opredelitvi in podrobnem načrtovanju ukrepov v okviru instrumenta za stabilnost. Sodelovali so tudi pri pripravi letnega akcijskega programa za leto 2013 in pripravljalnih ukrepih za celovito izvajanje dejavnosti, določenih v prejšnjih letnih akcijskih programih. V nadaljevanju so opisana zajeta področja:

· Konec leta 2012 so bile v okviru programa kokainske poti s projektom AIRCOP vzpostavljene tri projektne skupine za prestrezanje droge na letališčih na Zelenortskih otokih, v Senegalu in Togu, namenjene podpiranju boja proti organiziranemu kriminalu na kokainski poti. Začel se je tudi nov projekt za vzpostavitev regionalnega policijskega informacijskega sistema v zahodni Afriki (WAPIS I, 2,2 milijona EUR leta 2012), z drugo pogodbo pa je bila potrjena stalna zavezanost EU k preprečevanju preusmerjanja predhodnih sestavin pri prepovedanih drogah v Latinski Ameriki in karibskih državah (PRELAC II, 3 milijone EUR leta 2012). Podpisana je bila tudi pogodba o preprečevanju pranja denarja v Zahodni Afriki s poudarkom na nebančnih finančnih in nekaterih nefinančnih podjetjih in poklicih v Gani, Nigeriji, Senegalu in na Zelenortskih otokih (1,8 milijona EUR leta 2012).

· Pri podpori boju proti organiziranemu kriminalu na heroinski poti se je delo nadaljevalo v desetih državah, vključno z Iranom, Pakistanom in Afganistanom.

· V program ključnih pomorskih poti v vrednosti 16,5 milijona EUR (2 milijona EUR leta 2012), je vključenih 17 obalnih držav v zahodnem Indijskem oceanu, jugovzhodni Aziji in Gvinejskem zalivu. Program krepi zmogljivosti za izmenjavo informacij in pooblastila za izvrševanje pomorskega prava obalnih držav, in sicer s poudarkom na boju proti piratstvu in oboroženih ropih na morju, da bi omogočili varnejši pomorski promet.

· Več projektov, namenjenih preprečevanju terorizma in boju proti terorizmu, podpira globalna prizadevanja za boj proti terorizmu, vključno z izvajanjem strategije Združenih narodov. Leta 2012 se je izvajanje projekta za boj proti terorizmu v Sahelu nadaljevalo s številnimi ukrepi za izgradnjo zmogljivosti v Nigru in Mavretaniji ter z ukrepi za krepitev regionalnega sodelovanja na tem območju. Začela se je izvajati študija o skupini Boko Haram v Nigeriji. Cilj sodelovanja s Pakistanom je izboljšati sistem kazenskega pravosodja v Pandžabu in jugovzhodni Aziji, kjer se instrument za stabilnost uporablja pri skupni protiteroristični pobudi EU-UNODC (Urad Združenih narodov za droge in kriminal) v vrednosti 2 milijona EUR.

· Kibernetska kriminaliteta je razmeroma nova oblika obstoječih svetovnih in nadregionalnih groženj, proti katerim se ni več mogoče učinkovito boriti brez upoštevanja njihove kibernetske razsežnosti. Leta 2012 se je začelo oblikovanje projekta s Svetom Evrope v vrednosti 3 milijone EUR za spodbujanje pristopa k t. i. konvenciji iz Budimpešte in njenega izvajanja ter povezanega razvoja zmogljivosti organov pregona in pravosodnih organov v ciljnih državah. Glede na to, da je večina infrastrukturnih operacijskih sistemov mrežno povezanih, bi lahko imeli morebitni destabilizacijski učinki kibernetskega napada ali večje naključne odpovedi ključnih informacijskih in komunikacijskih omrežij katastrofalne posledice. Zato bo kibernetska varnost obravnavana v okviru instrumenta za stabilnost (1,5 milijona EUR je namenjenega za nadregionalno sodelovanje ter za izvajanje mednarodnih standardov na področjih ozaveščanja glede tveganj, analize ranljivosti, pripravljenosti na izredne razmere, obveščanja in obvladovanja posledic).

· Ponarejena zdravila so velika grožnja za javno zdravje in varnost, saj običajno vsebujejo sestavine, ki so slabe kakovosti, napačno odmerjene ali pa so preprosto neučinkovite in v nekaterih primerih celo strupene. Čeprav gre za grožnjo svetovne razsežnosti, so ji še zlasti izpostavljene države v razvoju. 4,2 milijona EUR je namenjenega za okrepitev pravnega okvira, zlasti s konvencijo MEDICRIME, ter zmogljivosti za odkrivanje in analizo sumljivih zdravil, pa tudi zmogljivosti za policijske preiskave in kazenskega pravosodja za razbijanje globaliziranih kriminalnih mrež.

· Za boj proti nedovoljenemu kopičenju osebnega in lahkega orožja ter trgovini z njim in za podporo usklajevanja ter izvajanja mednarodnih in regionalnih instrumentov, povezanih s tem bojem, so bili podpisani novi projekti z Regionalnim centrom za lahko orožje (RECSA, 2,7 milijona EUR), komisijo za varnost Integracijskega sistema Srednje Amerike (SICA, 2,3 milijona EUR) in Interpolom (1,5 milijona EUR za iARMS). Ti ukrepi dopolnjujejo tekoče delo v zvezi z bojem proti nedovoljenemu kopičenju osebnega in lahkega orožja ter trgovini z njim, ki se financira v okviru instrumenta za stabilnost, v podsaharski Afriki in Južni Ameriki.

7.2. Zmanjševanje tveganj v zvezi s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi in jedrskimi snovmi (člen 4(2) uredbe o instrumentu za stabilnost)

V preteklosti so bile dejavnosti na večini področij osredotočene na nekdanjo Sovjetsko zvezo. Leta 2010 si je EU prizadevala razširiti geografski obseg dejavnosti v okviru programa. Program zdaj zajema tudi Sredozemlje, Bližnji vzhod, Zaliv, jugovzhodno Azijo, srednjo Azijo, južni Kavkaz in Afriko. Poleg držav nekdanje Sovjetske zveze je vključenih več kot 60 držav.

Program zmanjševanja tveganj v zvezi s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi in jedrskimi snovmi zajema naključna, naravna ali škodljiva tveganja v zvezi s temi snovmi ter je namenjen izboljšanju varnosti in kulture varnosti prek širjenja najboljših praks in povečanja splošne ravni ozaveščenosti o varnosti in zaščiti. Pred letom 2010 so bila različna področja urejena ločeno[14]. Od leta 2010 EU v okviru instrumenta za stabilnost po vsem svetu ustanavlja centre odličnosti za zmanjševanje tveganj v zvezi s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi in jedrskimi snovmi, ki postopoma zagotavljajo enotno in integrirano platformo za ukrepe na vseh področjih nadzora meja/nedovoljene trgovine, nadzora nad izvozom, biološke varnosti in biološke zaščite itd., vključno z ukrepi civilne zaščite (načrtovanje nujnih ukrepov ter pripravljenost in odzivanje na krize). Ti centri odličnosti so namenjeni okrepitvi politik za zmanjševanje zadevnih tveganj z razvojem prilagojenih svežnjev podpore (13 ukrepov v vrednosti 19 milijonov EUR). Centri odličnosti bodo eden glavnih instrumentov za izgradnjo zmogljivosti in oblikovanje usklajenih regionalnih politik ter krepitev sodelovanja med nacionalnimi in regionalnimi zmogljivostmi na tem področju. Leta 2012 je EU ustanovila centre odličnosti v jugovzhodni Aziji (Filipini), v jugovzhodni Evropi/na južnem Kavkazu/v Ukrajini (Gruzija), v severni Afriki (Alžirija), na atlantski obali ob Afriki (Maroko), na Bližnjem vzhodu (Jordanija) ter v vzhodni in centralni Afriki (Kenija). Prvih pet regionalnih sekretariatov centrov odličnosti je začelo delovati konec leta 2011 in na začetku leta 2012. Poleg tega so bili vzpostavljeni stiki s srednjo Azijo in državami Sveta za sodelovanje v Zalivu.

Druga področja, ki jih podpira program, vključujejo:

· podporo in sodelovanje v okviru dejavnosti nadzora nad izvozom blaga z dvojno rabo, v okviru katere so se uspešno izvajali programi z več kot 28 državami po svetu. Okrepljeno je bilo sodelovanje s sistemom ZDA za izvozni nadzor in varnost meja (EXBS)[15]. Razširitev in okrepitev teh ukrepov na Bližnjem vzhodu sta predvideni za drugo polovico leta 2013,

· podporo za preusposabljanje in alternativne možnosti zaposlovanja znanstvenikov in inženirjev, ki so bili prej zaposleni na področjih, povezanih z orožjem, iz držav nekdanje Sovjetske zveze, ki jo še naprej zagotavljata namenski Center za znanost in tehnologijo (STCU) ter Mednarodni center za znanost in tehnologijo (ISTC),

· boj proti nezakoniti trgovini s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi in jedrskimi snovmi ter proti goljufivim finančnim praksam, za katerega se izvajajo ukrepi v srednji Aziji, jugovzhodni Aziji in severni Afriki. Z Mednarodno agencijo za atomsko energijo (MAAE) je bila podpisana pogodba, ki predvideva prispevek k novemu laboratoriju za jedrski material, ki naj bi ga uporabljale službe MAAE za analizo v zvezi z nadzornimi ukrepi v Seibersdorfu v Avstriji (5 milijonov EUR leta 2012).

7.3. Izgradnja zmogljivosti pred in po nastopu krize (člen 4(3) uredbe o instrumentu za stabilnost)

S sprejetjem letnega akcijskega programa za komponento izgradnje zmogljivosti pred in po nastopu krize v okviru instrumenta za stabilnost marca 2012[16] se je več ključnih elementov iz novega strateškega dokumenta za obdobje 2012–2013 izoblikovalo v konkretne ukrepe. Šest ukrepov, ki so vključeni v letnem akcijskem programu za leto 2012, je razvrščenih v štiri tematska področja[17]. Temeljijo na prejšnjem delu in predvidevajo, da bodo kot izvajalske partnerice sodelovale organizacije civilne družbe, regionalne in mednarodne organizacije ter države članice. Ti ukrepi pomenijo tudi dejansko izvajanje sklepov Sveta o preprečevanju konfliktov[18]. Ti sklepi se zlasti nanašajo na razvoj instrumentov in pristopov za preprečevanje konfliktov s poudarkom na zgodnjem opozarjanju, analizi nevarnosti nastanka konfliktov ter na mediaciji in razsežnih vprašanjih, kot so enakost med spoloma in človekove pravice na vseh področjih kratko- in dolgoročnega zunanjega delovanja.

Leta 2012 je bilo razvitih okoli 60 projektov, ki zajemajo tekoče in nove dejavnosti, da bi izgradili zmogljivosti za pripravljenost na krize in izgradnjo miru za primere pred in po nastopu konflikta. V naslednjem razdelku so prikazani nekateri rezultati partnerstva za izgradnjo miru leta 2012, vse podrobnosti pa so na voljo v delovnem dokumentu služb Komisije II:

· Dialog s civilno družbo: Mreža za dialog s civilno družbo (CSDN)[19] je pomemben forum za dialog med oblikovalci politik EU in nedržavnimi akterji o vprašanjih, povezanih z izgradnjo miru. Leta 2012 je bilo organiziranih enajst srečanj o različnih tematskih vprašanjih in specifičnih temah po posameznih državah (vključno s Sirijo, Libijo in Malijem), da bi se prispevalo k oblikovanju politik EU. Od leta 2010 je bilo v okviru tega ukrepa pripravljenih 50 dokumentov v obliki poročil, referenčnih dokumentov, hitrih priporočil/dokumentov s ključnimi točkami, pregledov literature in gradiva za usposabljanje, ki so v korist zainteresiranim stranem iz civilne družbe in oblikovalcem politik. Rezultat uspešnosti tega ukrepa je tudi pomožni projekt, ki se financira s sredstvi programa EU Evropa za državljane[20], faza II mreže za dialog s civilno družbo v okviru letnega akcijskega programa za leto 2013 pa bo zagotovila dodatno pomembno stalnost.

· Izgradnja zmogljivosti z lokalnimi nedržavnimi akterji: Dogovorjena je bila podpora v višini 8,5 milijona EUR, pri čemer bodo prihodnje projekte upravljale delegacije EU v Braziliji, Salvadorju, Nikaragvi, na Haitiju, v Demokratični republiki Kongo, Indiji in Kirgizistanu. S temi projekti se ustvarjajo zmogljivosti za akterje civilne družbe na lokalni ravni, pri čemer so zajete najrazličnejše teme o izgradnji miru: ženske, mir in varnost; otroci, mladi, mir in varnost; mediacija, dialog in prehodna pravosodna ureditev ter podnebne spremembe, naravni viri in konflikti. Ob podobni podpori, ki jo zagotavljajo prejšnji letni akcijski programi, v okviru katerih so se do zdaj že financirali projekti nedržavnih akterjev v 14 državah, je s tem zagotovljena še nadaljnja podpora[21].

· Mediacija in dialog: Na podlagi sodelovanja z Uradom za preprečevanje kriz in obnovo (BCPR) v okviru Programa Združenih narodov za razvoj (UNDP) pri vzpostavitvi trajnostnih nacionalnih mehanizmov za notranjo mediacijo in upravljanje konfliktov so že vidni konkretni rezultati[22]. Za vladne zainteresirane strani ter politične stranke in civilno družbo v Boliviji, Čadu, na Maldivih, v Nepalu, Gani, Gvajani in Mavretaniji je bilo organizirano usposabljanje za sodelovanje v dejavnostih podpore in mediacije ter za zagotavljanje nadaljnjega usposabljanja s prenosom znanj na nacionalne kolege na teh območjih. EU je podprla tudi uvedbo treh delovnih mest v pomožni ekipi strokovnjakov za mediacijo, ki je bila ustanovljena v okviru enote za mediacijo (MSU) oddelka Združenih narodov za politične zadeve (DPA). Ekipa strokovnjakov, ki je v 72 urah pripravljena na napotitev kamor koli na svetu, je leta 2012 s svojim strokovnim znanjem prispevala k prizadevanjem ZN in držav članic EU ter drugih mednarodnih, regionalnih in podregionalnih organizacij za mediacijo na več lokacijah, vključno s Kenijo, Alžirijo, Irakom, Srednjeafriško republiko, Togom, Libanonom, Gabonom in Fidžijem. Enota za mediacijo je določila tudi 12 višjih mediatorjev s seznama mediatorjev, ki bodo leta 2013 imenovani in usposobljeni za vodilne mediatorje v procesih pod vodstvom ZN.

· Izgradnja miru in človekove pravice s poudarkom na mladih in ženskah: Na Kosovu[23] se v okviru instrumenta za stabilnost nadaljuje spodbujanje trajnega miru, pri čemer se mlade spodbuja k dejavnejši udeležbi v civilni družbi in večjemu političnemu udejstvovanju. Leta 2012 so se dejavnosti pod vodstvom mladih o preprečevanju konfliktov v okviru skupine za preprečevanje konfliktov na Kosovu osredotočale na financiranje civilne družbe na ravni skupnosti, socialne ukrepe in udeležbo mladih v oblikovanju politik, zlasti na območjih z mešanimi skupnostmi. Več kot 17 organizacij civilne družbe se je udeležilo 21 sklopov prilagojenih usposabljanj o preprečevanju konfliktov, sposobnostih zagovarjanja interesov in metodologiji zbiranja sredstev.

Februarja 2012 se je v sodelovanju med EU, OZN Ženske in UNDP začel prvi partnerski program o udeležbi žensk pri izgradnji miru in dejavnostih v pokonfliktnih razmerah. Program je zajemal številne pobude, vključno z dnevom odprtih vrat o dostopu žensk do pravnega varstva v Liberiji, kjer je bil navzoč tudi posebni predstavnik generalnega sekretarja ZN, razvojem spletne kampanje na Kosovu za „16 dni aktivizma v boju proti nasilju nad ženskami“ in uvedbo sistema mikrosubvencij za lokalno civilno družbo ter organizacijo dneva odprtih dan za Vzhodni Timor s poudarkom na večji vlogi žensk v gospodarstvu.

· Zgodnje opozarjanje in preprečevanje konfliktov: V sodelovanju s Skupnim raziskovalnim centrom EU in v okviru strategije EU-Afrika se z instrumentom za stabilnost nadaljuje tehnična in znanstvena podpora za kontinentalni sistem zgodnjega opozarjanja (CEWS) Afriške unije, s katerim se zagotavljajo zanesljive in posodobljene informacije o morebitnih, dejanskih in pokonfliktnih razmerah. Poleg tega so trije ukrepi, ki so jih izvedli mednarodna krizna skupina (ICG), organizacija International Alert oziroma organizacija Saferworld/Conciliation Resources, temeljili na strokovni analizi, ki je vključevala nacionalne politične elite, na analizi, izvedeni na lokalni ravni, in na pričakovanjih skupnosti, ki jih je prizadel konflikt, s tem pa je bil zainteresiranim stranem EU omogočen boljši dostop do pristopov k preprečevanju in reševanju konfliktov na kraju samem. Tudi v okviru sodelovanja s fundacijo Kvinna til Kvinna je bila izvedena analiza vloge žensk v mirovnih procesih in mirovnih pogajanjih na kraju samem, kakor je bilo predvideno v RVSZN 1325, rezultati te analize pa so bili predstavljeni oktobra na posebni konferenci v Evropskem parlamentu, kjer so bile opredeljene priložnosti za večjo vlogo žensk pri preprečevanju konfliktov in izgradnji miru.

· Naravni viri in konflikti: Leta 2012 so bila v okviru partnerstva med EU in ZN o zemljiščih, naravnih virih in konfliktih objavljena „Navodila in smernice za preprečevanje in upravljanje konfliktov v zvezi z zemljišči in naravnimi viri“ in nov priročnik za raziskave in usposabljanje o vlogi gospodarske politike in preprečevanja konfliktov v državah, bogatih z viri. Na teh navodilih[24], predstavljenih na 67. zasedanju Generalne skupščine ZN, temelji osnutek resolucije Generalne skupščine o „spodbujanju preglednosti v celotni vrednostni verigi naravnih virov za krepitev vključujoče in trajnostne rasti“. Poleg tega so bili v okviru partnerstva na številnih mednarodnih dogodkih organizirani posebni sklopi usposabljanj o zemljiščih in naravnih virih. V Afganistan so bili napoteni strokovnjaki iz različnih disciplin, ki so vladi pomagali pri načrtovanju v zvezi z upravljanjem naravnih virov in zemljišč za leto 2013.

· Razorožitev, demobilizacija in ponovna vključitev (v nadaljnjem besedilu: DDR): V okviru podpore medagencijski delovni skupini ZN za razorožitev, demobilizacijo in ponovno vključitev (IAWG-DDR) je bilo s podporo v okviru instrumenta za stabilnost organiziranih več sklopov usposabljanj v zvezi z DDR za osebje ZN in partnerje ZN, med drugim usposabljanja o DDR in spolu, usposabljanje izobraževalcev na področju DDR in usposabljanja o ponovni vključitvi mladih in otrok v gospodarstvo, organizirani pa so bili tudi spletni tečaji. Poleg tega so se financirali programi usposabljanja v zvezi z DDR, prilagojeni posameznim državam, v Nepalu, Južnem Sudanu in Slonokoščeni obali, uvedena pa so bila tudi orodja za ocenjevanje usposabljanja. Razvita sta bila javno dostopni spletni informacijski center[25] za vprašanja v zvezi z DDR in platforma za izmenjavo informacij med izvajalci. Dodatna podpora za učinkovito delovanje sekretariata IAWG-DDR je omogočila boljše usklajevanje in združevanje virov o procesih v zvezi z DDR, in sicer v sistemu ZN in zunaj njega.

· Policijske in civilne misije za stabilizacijo: V okviru ENTRi (Nova pobuda Evrope na področju usposabljanja za civilno krizno upravljanje) je bila leta 2012 dodatno okrepljena usposobljenost osebja za delo v mednarodnih misijah civilnega kriznega upravljanja, hkrati pa sta se spodbujala interoperabilnost in usklajevanje pristopov k usposabljanju trinajstih zadevnih partnerjev. V drugem letu delovanja je bilo v okviru ENTRi organiziranih 19 tečajev za usposabljanje pred napotitvijo in specializiranih tečajev za 407 strokovnjakov iz 53 držav. Poleg izvajanja usposabljanja so v okviru ENTRi v sodelovanju s pridruženimi partnerji, OVSE in ZN potekala prizadevanja za usklajevanje tečajev in za vzpostavitev mednarodnih mrež na področju usposabljanja za civilno krizno upravljanje. V tem okviru je bilo zagotovljeno tudi certificiranje za standardizacijo splošne kakovosti tečajev, ki se izvajajo v okviru evropskih ustanov za usposabljanje. Certificiranje temelji na prejšnjih praksah v podobnih okvirih ter se v enaki meri osredotoča na vsebino tečajev in metodologijo usposabljanja.

Na podlagi uspeha prejšnjega programa usposabljanja policijskih organov EU je Program usposabljanja za policijske službe (EUPST) podpiral izgradnjo zmogljivosti policijskih organov iz držav članic EU in držav zunaj EU ter prispeval k misijam za stabilizacijo v EU in Afriški uniji. Prvo leto se je usposabljanja v centru za usposabljanje španskih varnostnih sil (Guardia civil) v španskem mestu Logroño udeležil 301 policist iz držav članic EU in Afriške unije (ter iz Kanade, Hrvaške in Turčije).

8. Zaključek

Ukrepi v okviru instrumenta za stabilnost, ki so se izvajali leta 2012 kot dopolnitev drugih ukrepov EU v okviru geografskih in tematskih razvojnih instrumentov, humanitarne pomoči in misij skupne varnostne in obrambne politike, so znatno prispevali k prizadevanjem EU za podporo preprečevanju konfliktov, ohranjanju miru, odzivanju na krize in krepitvi mednarodne varnosti v skladu s členom 21 Pogodbe o Evropski uniji. Glede tega so številni ukrepi, izvedeni v okviru instrumenta za stabilnost, omogočili znatne in vidne odzive EU v zvezi z veliko kriznimi razmerami po svetu.

Leta 2012 so ti izzivi vključevali razvoj dogodkov v okviru arabske pomladi v bližnjevzhodni in severnoafriški regiji, ki po dveh letih še vedno krojijo prihodnost celotne regije ter negativno vplivajo tudi na številne države, ki niso neposredno prizadete, in na nestabilne razmere v podsaharski Afriki in Aziji[26]. Instrument za stabilnost bo ostal ključni instrument EU, ki v teh državah in regijah omogoča edinstven, hiter in usmerjen odziv v okviru njihovih prizadevanj za premagovanje ovir, s katerimi se spopadajo pri utrjevanju miru in stabilnosti.

Zaradi stalne politične nestabilnosti in vedno večjega števila naravnih nesreč v številnih delih sveta si je nujno treba še naprej prizadevati za uspešnejšo in učinkovitejšo uporabo razpoložljivih instrumentov EU. V tem okviru mora EU zagotoviti, da se ukrepi instrumenta za stabilnost izvajajo kot del celotnega obsega ukrepov za preprečevanje kriz in odzivanje nanje ter izgradnjo miru. Strateški pristop k načrtovanju dolgoročnih ukrepov v okviru instrumenta za stabilnost pa je že začel kazati rezultate v obliki tesnejših vezi s ključnimi akterji v različnih regijah in trdnejših platform za začetek izvajanja ukrepov kriznega odzivanja. Prav zaradi take dinamičnosti učinkovitega preprečevanja konfliktov se lahko zmanjšajo prihodnje potrebe po kriznem odzivanju in povezanih ukrepih.

[1] UL L 327, 24.11.2006, str. 1.

[2] Ko instrument za stabilnost lahko dopolnjuje humanitarno pomoč in pomoč na področju civilne zaščite EU, ki ju zagotavlja ali usklajuje GD ECHO (Humanitarna pomoč in civilna zaščita).

[3] Instrument za predpristopno pomoč (IPA); Evropski instrument sosedstva in partnerstva (ENPI); instrument za financiranje razvojnega sodelovanja (DCI); Evropski razvojni sklad (ERS); evropski instrument za demokracijo in človekove pravice (EIDHR) itd.

[4] Največ 18-mesečno trajanje s pospešenimi postopki za sprejetje in izvedbo programov, katerih vrednost ne presega 20 milijonov EUR, kakor je določeno v Uredbi Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti, kakor je bila spremenjena (v nadaljnjem besedilu: finančna uredba), in Uredbi Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe (v nadaljnjem besedilu: pravila uporabe).

[5] Programi, ki temeljijo na „izjemnih ukrepih pomoči“ in so namenjeni vzpostavljanju pogojev za izvajanje politik EU na področju sodelovanja. Trajanje teh programov je lahko daljše, vendar so zanje potrebni tudi daljši postopki odločanja, vključno s komitologijo.

[6] LRRD (Linking Relief, Reconstruction, and Development).

[7] SVOP (EU).

[8] Znana tudi kot „partnerstvo za izgradnjo miru“ v okviru instrumenta za stabilnost.

[9] Sklep Sveta z dne 26. julija 2010 o organizaciji in delovanju Evropske službe za zunanje delovanje (2010/427/EU), UL L 201.

[10] Generalni direktorat za razvoj in sodelovanje – EuropeAid (Evropska komisija).

[11] Glej poglavje „Instrument za stabilnost: pregled obveznosti in plačil za leto 2012“ v delovnem dokumentu služb Komisije II, ki dopolnjuje to poročilo.

[12] Pravna in finančna odgovornost za porabo sredstev EU, vključno s pooblastili za podpisovanje in po potrebi spreminjanje pogodb, se prenese s sedeža Evropske komisije v Bruslju na zadevne delegacije EU.

[13] Prek okvirne pogodbe sistema pomoči strokovnjakov lahko sodelujejo strokovnjaki iz javnih ali poljavnih organizacij iz EU. Od leta 2008 so strokovnjaki iz okoli 60 organizacij v 17 državah članicah izvedli več kot 100 misij.

[14] Npr. nadzor nad izvozom blaga z dvojno rabo, nezakonita trgovina, preusmerjanje nekdanjih strokovnjakov za orožje ter kultura varnosti in zaščite.

[15] Pomoč za izvozni nadzor in povezano varnost meja.

[16] Letni akcijski program za leto 2012, ki ga je Evropska komisija sprejela 20. marca 2012, je na voljo na http://www.eeas.europa.eu/ifs/docs/index_en.htm.

[17] Ukrepi so tematsko razvrščeni po naslednjih komponentah: izboljšanje zmogljivosti nedržavnih akterjev, spodbujanje zmogljivosti zgodnjega opozarjanja, podnebne spremembe, naravni viri in mednarodna varnost, okrepljeno sodelovanje z državami članicami EU za izgradnjo zmogljivosti pred in po nastopu krize.

[18] Sklepi Sveta o preprečevanju konfliktov, 3101. seja Sveta za zunanje zadeve v Luxembourgu, 20. junij 2011.

[19] Mrežo za dialog s civilno družbo upravlja Evropski urad za zvezo na področju izgradnje miru (EPLO).

[20] Program Evropa za državljane, Ukrep 2 – Aktivna civilna družba v Evropi; Ukrep: Podpora projektom, za katere dajo pobudo organizacije civilne družbe.

[21] Letni akcijski program za leto 2010: Bolivija, Nikaragva (regionalno), Pakistan, Jemen, Zimbabve, Vzhodni Timor; Letni akcijski program za leto 2011: Burundi, centralna Afrika, Čad, Gvineja Bissau, Liberija, Jordanija, Libanon, Salomonovi otoki.

[22] Projekt v okviru instrumenta za stabilnost „Omogočanje nacionalnim in lokalnim akterjem v notranjih procesih upravljanja konfliktov, da pridobijo znanja in spretnosti za vodenje dialoga in konstruktivna pogajanja“, ki ga izvaja Urad za preprečevanje kriz in obnovo v sodelovanju z delegacijami EU v številnih pilotnih državah v okviru letnega akcijskega programa za leto 2011.

[23] To poimenovanje ne posega v stališča glede statusa ter je v skladu z RVSZN 1244 in mnenjem Meddržavnega sodišča o razglasitvi neodvisnosti Kosova.

[24] http://www.unep.org/disastersandconflicts/Introduction/EnvironmentalCooperationforPeacebuilding/OtherECPActivities/UNEUPartnership/tabid/54648/Default.aspx.

[25] http://unddr.org/meet-the-team/introduction_14.aspx.

[26] Sporočilo za javnost Evropskega sveta (A 70/13) „Odzivi EU na arabsko pomlad: stanje po dveh letih“. Bruselj, 8. februarja 2013, str. 4.