EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 10.1.2017 COM(2017) 8 final 2017/0002(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Člen 16(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), kakor je bil uveden z Lizbonsko pogodbo, določa načelo, da ima vsakdo pravico do varstva osebnih podatkov, ki se nanašajo nanj. Poleg tega je Lizbonska pogodba v členu 16(2) PDEU uvedla posebno pravno podlago za sprejetje pravil o varstvu osebnih podatkov. Člen 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah zagotavlja varstvo osebnih podatkov kot temeljno pravico. Pravica do varstva osebnih podatkov velja tudi za obdelavo osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah EU. Uredba (ES) št. 45/2001, osrednji del veljavne zakonodaje EU o varstvu osebnih podatkov v institucijah Unije, je bila sprejeta leta 2001 z dvema ciljema: varstvo temeljne pravice do varstva podatkov in zagotovitev prostega pretoka osebnih podatkov v vsej Uniji. Dopolnil jo je Sklep št. 1247/2002/ES. Evropski parlament in Svet sta 27. aprila 2016 sprejela splošno uredbo o varstvu podatkov (Uredba (EU) 2016/679), ki se bo začela uporabljati 25. maja 2018. Ta uredba poziva k prilagoditvi Uredbe (ES) št. 45/2001 načelom in pravilom iz Uredbe (EU) 2016/679, da se zagotovi trden in usklajen okvir varstva podatkov v Uniji in omogoči sočasna uporaba obeh instrumentov. Skladna je z usklajenim pristopom k varstvu osebnih podatkov v vsej Uniji, da bi se pravila o varstvu podatkov za institucije, organe, urade in agencije Unije čim bolj uskladila s pravili o varstvu podatkov, sprejetimi za države članice. Kadar določbe predloga temeljijo na istem konceptu kot določbe Uredbe (EU) 2016/679, bi bilo treba zadevni določbi razlagati enotno, zlasti ker bi bilo treba sistematiko predloga razumeti kot enakovredno sistematiki Uredbe (EU) 2016/679. Pri pregledu Uredbe (ES) št. 45/2001 so se upoštevali tudi rezultati poizvedb in posvetovanj z zainteresiranimi stranmi ter ocenjevalna študija o njeni uporabi v preteklih 15 letih. Ta pobuda ne spada v program ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT). •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Namen predloga je uskladiti določbe Uredbe (ES) št. 45/2001 z načeli in pravili iz Uredbe (EU) 2016/679, da bi se zagotovil trden in usklajen okvir varstva podatkov v Uniji. Predlog vključuje tudi ustrezna pravila iz Uredbe (EU) XXXX/XX [uredba o e-zasebnosti] glede varstva terminalske opreme končnih uporabnikov. •Skladnost z drugimi politikami Unije Ni relevantno. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Varstvo posameznikov pri obdelavi njihovih osebnih podatkov je temeljna pravica, določena v členu 8(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Ta predlog temelji na členu 16 PDEU, ki je pravna podlaga za sprejetje pravil o varstvu podatkov. Ta člen omogoča sprejetje pravil o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije, ko izvajajo dejavnosti s področja uporabe prava Unije. Omogoča tudi sprejetje pravil o prostem pretoku osebnih podatkov, vključno z osebnimi podatki, ki se obdelujejo v navedenih institucijah, organih, uradih in agencijah. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Predmet urejanja te uredbe spada na področje izključne pristojnosti Unije, saj lahko le Unija sprejme pravila, ki urejajo obdelavo osebnih podatkov v institucijah Unije.

•Sorazmernost Da bi se dosegli osnovni cilji zagotovitve enakovredne ravni varstva posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in prostega pretoka osebnih podatkov v vsej Uniji, je v skladu z načelom sorazmernosti potrebno in primerno določiti pravila o obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije. V skladu s členom 5(4) Pogodbe o Evropski uniji ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje zastavljenih ciljev. •Izbira instrumenta Uredba je primeren pravni instrument za določitev okvira za varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in za prosti pretok takih podatkov. Posameznikom zagotavlja pravno izvršljive pravice in določa obveznosti upravljavcev pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije. Določa tudi, da je neodvisni nadzorni organ, Evropski nadzornik za varstvo podatkov, odgovoren za spremljanje obdelave osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA Komisija je v letih 2010 in 2011 izvedla posvetovanja z zainteresiranimi stranmi in oceno učinka v okviru priprave svežnja ukrepov za reformo varstva podatkov, ki seznanja s predlaganimi spremembami Uredbe (ES) št. 45/2001. V tem okviru je opravila tudi anketo koordinatorjev Komisije za varstvo podatkov. Kar zadeva praktično uporabo Uredbe (ES) št. 45/2001 v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije, so se informacije pridobile od Evropskega nadzornika za varstvo podatkov, drugih institucij, organov, uradov in agencij Unije, drugih generalnih direktoratov Komisije in zunanjega izvajalca. Mreži pooblaščenih oseb za varstvo podatkov je bil poslan vprašalnik. Pooblaščene osebe za varstvo podatkov iz več institucij, organov, uradov in agencij Unije so o reformi Uredbe (ES) št. 45/2001 organizirale delavnice, ki so potekale 9. julija 2015, 22. oktobra 2015, 19. januarja 2016 in 15. marca 2016. Komisija se je leta 2013 odločila, da bo izvedla ocenjevalno študijo o uporabi Uredbe (ES) št. 45/2001 do danes, ki jo je naročila pri zunanjem izvajalcu. Končne izsledke ocenjevalne študije (končno poročilo, pet študij primerov in analiza vsakega člena posebej) je prejela 8. junija 2015. Ocena je pokazala, da je sistem upravljanja, ki temelji na pooblaščenih osebah za varstvo podatkov in Evropskem nadzorniku za varstvo podatkov, učinkovit. Ugotovljeno je bilo, da je razdelitev pooblastil med pooblaščene osebe za varstvo podatkov in Evropskega nadzornika za varstvo podatkov jasna in dobro uravnotežena ter da imajo oboji ustrezna pooblastila. Vendar bi se težave lahko pojavile zaradi pomanjkanja pristojnosti, saj vodstvo svojim pooblaščenim osebam za varstvo podatkov ne nudi zadostne podpore. Iz ocenjevalne študije je razvidno, da bi se lahko Uredba (ES) št. 45/2001 bolje izvrševala, če bi Evropski nadzornik za varstvo podatkov uporabljal sankcije. Če bi pogosteje uporabljal svoja nadzorna pooblastila, bi se lahko izboljšalo izvajanje pravil o varstvu podatkov. Ugotovljeno je bilo tudi, da bi morali upravljavci podatkov sprejeti pristop za obvladovanje tveganj in pred dejanji obdelave izvesti ocene tveganja, da bi se bolje izpolnile zahteve glede hrambe in varnosti podatkov. Iz študije je razvidno še, da so veljavna pravila iz poglavja IV Uredbe (ES) št. 45/2001 o telekomunikacijskem sektorju zastarela in da je treba to poglavje uskladiti z direktivo o e-zasebnosti. V skladu z ocenjevalno študijo je treba tudi pojasniti nekatere ključne opredelitve iz Uredbe (ES) št. 45/2001. Te vključujejo opredelitev upravljavcev podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije, opredelitev prejemnikov in razširitev obveznosti glede zaupnosti na zunanje obdelovalce. Ocenjevalna študija je opozorila tudi na potrebo po poenostavitvi sistema obveščanja in predhodnih preverjanj, da bi se povečala učinkovitost in zmanjšalo upravno breme. Ocenjevalec je izvedel spletno anketo v 64 institucijah, organih, uradih in agencijah Unije. Na vprašanja je odgovarjalo 422 uradnikov, odgovornih za upravljavce podatkov, 73 pooblaščenih oseb za varstvo podatkov, 118 koordinatorjev za varstvo podatkov in 109 sodelujočih s področja informacijske tehnologije. Ocenjevalec je izvedel tudi več pogovorov z zainteresiranimi stranmi. Ocenjevalec in Komisija sta 26. marca 2015 organizirala zadnjo delavnico, ki so se je udeležili številni upravljavci podatkov, pooblaščene osebe za varstvo podatkov, koordinatorji za varstvo podatkov, sodelujoči s področja informacijske tehnologije in predstavniki Evropskega nadzornika za varstvo podatkov. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Glej sklic na ocenjevalno študijo v prejšnji točki. •Ocena učinka Ta predlog bo vplival zlasti na institucije, organe, urade in agencije Unije. To potrjujejo informacije, ki so jih zbrali Evropski nadzornik za varstvo podatkov, druge institucije, organi, uradi in agencije Unije, generalni direktorati Komisije in zunanji izvajalec. Poleg tega se je učinek novih obveznosti na podlagi Uredbe (EU) 2016/679, s katero se bo uskladila ta uredba, ocenil v okviru pripravljalnih del za to uredbo. Zato posebna ocena učinka za to uredbo ni potrebna. •Ustreznost in poenostavitev ureditve Ni relevantno.

•Temeljne pravice Pravica do varstva osebnih podatkov je določena v členu 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina), členu 16 PDEU in členu 8 Evropske konvencije o človekovih pravicah. Kot je poudarilo Sodišče Evropske unije, pravica do varstva osebnih podatkov ni absolutna, temveč jo je treba obravnavati glede na vlogo, ki jo ima v družbi. Varstvo podatkov je tudi tesno povezano s spoštovanjem zasebnega in družinskega življenja, ki ga varuje člen 7 Listine. Ta predlog določa pravila o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov. Druge temeljne pravice iz Listine, na katere bo Uredba morda vplivala, so: svoboda izražanja (člen 11), lastninska pravica in zlasti varstvo intelektualne lastnine (člen 17(2)), prepoved vsakršne diskriminacije na podlagi rase, etničnega porekla, genetskih značilnosti, vere ali prepričanja, političnega ali drugega mnenja, invalidnosti ali spolne usmerjenosti (člen 21), pravice otroka (člen 24), pravica do visoke ravni varovanja zdravja ljudi (člen 35), pravica dostopa do dokumentov (člen 42) ter pravica do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča (člen 47). 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Glej oceno finančnih posledic v prilogi. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Ni relevantno. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) Ni relevantno. POGLAVJE I – SPLOŠNE DOLOČBE Člen 1 določa predmet urejanja Uredbe in, kakor v členu 1 Uredbe (ES) št. 45/2001, dva cilja Uredbe: varstvo temeljne pravice do varstva podatkov in zagotovitev prostega pretoka osebnih podatkov v vsej Uniji. Določa tudi glavne naloge Evropskega nadzornika za varstvo podatkov. Člen 2 določa področje uporabe Uredbe: uporablja se za obdelavo osebnih podatkov z avtomatiziranimi sredstvi ali kako drugače v vseh institucijah in organih Unije, če se taka obdelava izvaja pri opravljanju dejavnosti, ki v celoti ali delno sodijo na področje uporabe prava Unije. Področje uporabe ratione materiae te uredbe je tehnološko nevtralno. Varstvo osebnih podatkov se uporablja za obdelavo osebnih podatkov z avtomatiziranimi sredstvi in za ročno obdelavo, če so osebni podatki del zbirke ali so namenjeni, da postanejo del zbirke. Člen 3 vsebuje opredelitve pojmov, ki se uporabljajo v tej uredbi. Razen opredelitve pojmov „institucije in organi Unije“, „upravljavec“, „uporabnik“ in „imenik“, ki so značilni za to uredbo, so pojmi, ki se uporabljajo v tej uredbi, opredeljeni v Uredbi (EU) 2016/679, Uredbi (EU) 0000/00 [nova uredba o e-zasebnosti], Direktivi (EU) 0000/00 [direktiva o evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah] in Direktivi Komisije 2008/63/ES. POGLAVJE II – NAČELA Člen 4 določa načela v zvezi z obdelavo osebnih podatkov, ki ustrezajo načelom iz člena 5 Uredbe (EU) 2016/679. V primerjavi z Uredbo (ES) št. 45/2001 dodaja nova načela preglednosti, celovitosti in zaupnosti. Člen 5 temelji na členu 6 Uredbe (EU) 2016/679 in določa merila za zakonito obdelavo, razen merila o zakonitem interesu upravljavca, ki se ne uporablja za javni sektor in se zato ne bi smelo uporabljati za institucije in organe Unije. V členu 5 so ohranjena merila, ki so že določena v členu 5 Uredbe (ES) št. 45/2001. V členu 6 so pojasnjeni pogoji za obdelavo podatkov za drug združljivi namen v skladu s členom 6(4) Uredbe (EU) 2016/679. Ta nova določba v primerjavi s členom 6 Uredbe (ES) št. 45/2001 zagotavlja večjo prožnost in pravno varnost pri nadaljnji obdelavi za združljive namene. Člen 7 v skladu s členom 7 Uredbe (EU) 2016/679 pojasnjuje pogoje, pod katerimi je privolitev veljavna kot pravna podlaga za zakonito obdelavo.

Člen 8 v skladu s členom 8 Uredbe (EU) 2016/679 določa nadaljnje pogoje za zakonitost obdelave osebnih podatkov otrok v zvezi s storitvami informacijske družbe, ki se neposredno zagotavljajo otrokom. Določa, da je najnižja starost otroka za veljavno privolitev 13 let. Člen 9 v skladu s členom 8 Uredbe (ES) št. 45/2001 določa pravila, ki zagotavljajo posebno raven varstva pri prenosu osebnih podatkov prejemnikom, ki niso institucije in organi Unije in imajo sedež v Uniji ter za katere velja Uredba (EU) 2016/679 ali Direktiva (EU) 2016/680. Pojasni, da bi moral upravljavec, kadar se prenos izvede na njegovo pobudo, dokazati potrebnost in sorazmernost prenosa. Člen 10 določa splošno prepoved obdelave posebnih vrst osebnih podatkov in izjeme od tega splošnega pravila, pri čemer se opira na člen 9 Uredbe (EU) 2016/679 in nadalje razvija člen 10 Uredbe (ES) št. 45/2001. Člen 11 v skladu s členom 10 Uredbe (EU) 2016/679 in členom 10(5) Uredbe (ES) št. 45/2001 določa pogoje za obdelavo osebnih podatkov v zvezi s kazenskimi obsodbami in kaznivimi dejanji. V členu 12 so v skladu s členom 11 Uredbe (EU) 2016/679 pojasnjene obveznosti upravljavca glede informiranja posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, in sicer določa, da upravljavec podatkov, če mu osebni podatki, ki jih obdeluje, ne omogočajo identifikacije posameznika, ne bi smel biti zavezan pridobiti dodatnih informacij, da bi identificiral posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, samo zaradi skladnosti s katero koli določbo te uredbe. Vendar pa upravljavec ne bi smel zavrniti dodatnih informacij, ki jih posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, zagotovi z namenom uresničevanja svojih pravic. Člen 13 na podlagi člena 89(1) Uredbe (EU) 2016/679 določa pravila o zaščitnih ukrepih v zvezi z obdelavo za namene arhiviranja v javnem interesu, za znanstveno- ali zgodovinskoraziskovalne namene ali statistične namene. POGLAVJE III – PRAVICE POSAMEZNIKA, NA KATEREGA SE NANAŠAJO OSEBNI PODATKI Oddelek 1 – Preglednost in načini Upravljavci morajo v skladu s členom 14, ki temelji na členu 12 Uredbe (EU) 2016/679, zagotoviti pregledne, zlahka dostopne in razumljive informacije in postopke ter mehanizme za uresničevanje pravic posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, po potrebi vključno s sredstvi za elektronske zahteve, za katere je potreben odgovor na zahtevo posameznika v določenem roku, in razlogi za zavrnitev. Institucije in organi Unije naj ne bi v nobenem primeru zaračunali pristojbin, povezanih z upravnimi stroški zaradi zagotavljanja informacij, zato ta možnost ni bila prevzeta iz Uredbe (EU) 2016/679. Oddelek 2 – Informacije in dostop do podatkov Člen 15 določa obveznosti upravljavca glede informiranja posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, kadar se osebni podatki pridobijo od posameznika, pri čemer se opira na člen 13 Uredbe (EU) 2016/679 in nadalje razvija člen 11 Uredbe (ES) št. 45/2001, in sicer zagotavljanje informacij posamezniku, vključno z obdobjem hrambe, pravico do vložitve pritožbe in informacijami glede mednarodnih prenosov. Člen 16 podrobneje določa obveznosti upravljavca glede informiranja posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, pri čemer se opira na člen 14 Uredbe (EU) 2016/679 in nadalje razvija člen 12 Uredbe (ES) št. 45/2001, kadar osebni podatki niso bili pridobljeni od posameznika, na katerega se ti nanašajo, in sicer glede vira, od koder izvirajo podatki. Poleg tega ohranja morebitna odstopanja iz Uredbe (EU) 2016/679, npr. te obveznosti ni, če posameznik, na katerega se podatki nanašajo, že ima te informacije, če se izkaže, da je zagotavljanje takih informacij nemogoče ali bi vključevalo nesorazmeren napor upravljavca, če morajo osebni podatki ostati zaupni ob upoštevanju obveznosti varovanja poklicne skrivnosti v skladu s pravom Unije ali če je shranjevanje oziroma razkritje izrecno določeno z zakonom. To bi lahko na primer veljalo v postopkih služb, pristojnih za zadeve na področju socialne varnosti ali zdravstva. Člen 17 v skladu s členom 15 Uredbe (EU) 2016/679, pri čemer nadalje razvija člen 13 Uredbe (ES) št. 45/2001, določa pravico posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do dostopa do lastnih osebnih podatkov, dodaja pa tudi nove elemente, npr. glede obveščanja posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, o obdobju hrambe, pravici do popravka in izbrisa ter pravici do vložitve pritožbe. Oddelek 3 – Popravek in izbris Člen 18 na podlagi člena 16 Uredbe (EU) 2016/679, pri čemer nadalje razvija člen 14 Uredbe (ES) št. 45/2001, določa pravico posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do popravka. Člen 19 v skladu s členom 17 Uredbe (EU) 2016/679, pri čemer nadalje razvija člen 16 Uredbe (ES) št. 45/2001, določa pravico posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do pozabe in izbrisa. Določa pogoje za pravico do pozabe, vključno z obveznostjo upravljavca, ki je osebne podatke objavil, da tretje osebe obvesti o zahtevi posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, da izbrišejo morebitne povezave do teh osebnih podatkov ali njihove kopije. Člen 20 uvaja pravico do omejitve obdelave v nekaterih primerih, pri čemer se izogiba dvoumnemu pojmu „blokiranje“ iz Uredbe (ES) št. 45/2001 in zagotavlja skladnost z novo terminologijo na podlagi člena 18 Uredbe (EU) 2016/679. Člen 21 v skladu s členom 19 Uredbe (EU) 2016/679, pri čemer nadalje razvija člen 17 Uredbe (ES) št. 45/2001, določa obveznost upravljavca, da prejemnikom, ki so jim bili razkriti osebni podatki, sporoči vse popravke ali izbrise osebnih podatkov ali omejitve obdelave, razen če se to izkaže za nemogoče ali vključuje nesorazmeren napor. Upravljavec o teh prejemnikih obvesti tudi posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, če ta posameznik tako zahteva. Člen 22 v skladu s členom 20 Uredbe (EU) 2016/679 uvaja pravico posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do prenosljivosti podatkov, tj. pravico, da prejme osebne podatke, ki se nanašajo nanj in jih je zagotovil upravljavcu, ali doseže, da se taki osebni podatki posredujejo neposredno drugemu upravljavcu, kadar je to tehnično izvedljivo. Kot predpogoj in za nadaljnje izboljšanje dostopa posameznikov do njihovih osebnih podatkov določa pravico, da posameznik od upravljavca te podatke pridobi v strukturirani, splošno uporabljani in strojno berljivi obliki. Pravica velja le, kadar obdelava temelji na privolitvi posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali na pogodbi, ki jo sklene. Oddelek 4 – Pravica do ugovora in avtomatizirano sprejemanje posameznih odločitev

Člen 23 na podlagi člena 21 Uredbe (EU) 2016/679, pri čemer nadalje razvija člen 18 Uredbe (ES) št. 45/2001, določa pravico posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do ugovora. Člen 24 se v skladu s členom 22 Uredbe (EU) 2016/679, pri čemer nadalje razvija člen 19 Uredbe (ES) št. 45/2001, nanaša na pravico posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, da ni predmet ukrepa, ki temelji zgolj na avtomatizirani obdelavi, vključno z oblikovanjem profilov. Oddelek 5 – Omejitve Člen 25 omogoča omejitve pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, iz členov od 14 do 22 ter členov 34 in 38 in načel iz člena 4 (kolikor njegove določbe ustrezajo pravicam in obveznostim iz členov od 14 do 22). Take omejitve bi bilo treba določiti v pravnih aktih, sprejetih na podlagi Pogodb, ali notranjih predpisih institucij in organov Unije. Kadar se možnost take omejitve ne zagotovi v pravnih aktih, sprejetih na podlagi Pogodb, ali notranjih predpisih institucij in organov Unije, bi lahko zadevne institucije in organi uvedli začasno omejitev, če ta spoštuje bistvo temeljnih pravic in svoboščin v zvezi s posebnim dejanjem obdelave ter je potreben in sorazmeren ukrep v demokratični družbi za zagotavljanje enega ali več ciljev, ki omogoča omejitve pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. Ta pristop je v skladu s členom 23 Uredbe (EU) 2016/679. Vendar določba v nasprotju s členom 23 Uredbe (EU) 2016/679 in v skladu s členom 20 Uredbe (ES) št. 45/2001 ne zagotavlja možnosti, da se omejita pravica do ugovora in pravica, da za posameznika ne velja odločitev, ki temelji zgolj na avtomatizirani obdelavi. Zahteve glede omejitev so v skladu z Listino o temeljnih pravicah in Evropsko konvencijo o človekovih pravicah, kakor ju razlaga Sodišče Evropske unije oziroma Evropsko sodišče za človekove pravice. POGLAVJE IV – UPRAVLJAVEC IN OBDELOVALEC Oddelek 1 – Splošne obveznosti Člen 26 se opira na člen 24 Uredbe (EU) 2016/679 in uvaja „načelo odgovornosti“ z opisom obveznosti odgovornosti upravljavca, da deluje v skladu s to uredbo in to skladnost tudi dokaže, vključno s sprejetjem ustreznih tehničnih in organizacijskih ukrepov ter po potrebi notranjih politik in mehanizmov za zagotavljanje take skladnosti. Člen 24(3) Uredbe (EU) 2016/679 se ni ohranil v tej določbi, saj institucije in organi Unije ne bi smeli biti zavezani h kodeksom ravnanja ali mehanizmom potrjevanja. Člen 27 v skladu s členom 25 Uredbe (EU) 2016/679 določa obveznosti upravljavca, ki izhajajo iz načel vgrajenega in privzetega varstva podatkov. Člen 28 o skupnih upravljavcih se opira na člen 26 Uredbe (EU) 2016/679 in pojasnjuje odgovornosti skupnih upravljavcev, ki so lahko institucije ali organi Unije ali ne, glede njihove notranje povezave in do posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. Ta določba določa ravnanje v primeru, ko za vse skupne upravljavce velja ista pravna ureditev (ta uredba), in v primeru, ko za nekatere velja ta uredba, za druge pa drug pravni instrument (Uredba (EU) 2016/679, Direktiva (EU) 2016/680, Direktiva (EU) 2016/681 in druge posebne ureditve glede varstva podatkov, ki veljajo za institucije in organe Unije). Člen 29, ki se opira na člen 28 Uredbe (EU) 2016/679 in nadalje razvija člen 23 Uredbe (ES) št. 45/2001, pojasnjuje položaj in obveznosti obdelovalcev ter določa, da se obdelovalec, ki krši Uredbo s tem, ko določi namene in sredstva obdelave, šteje za upravljavca v zvezi s to obdelavo. Člen 30 o obdelavi pod vodstvom upravljavca in obdelovalca, ki temelji na členu 29 Uredbe (EU) 2016/679, obdelovalcu ali kateri koli osebi, ki ukrepa pod vodstvom upravljavca ali obdelovalca in ima dostop do osebnih podatkov, prepoveduje obdelavo teh podatkov brez navodil upravljavca, razen če to od njega zahteva pravo Unije ali pravo države članice. Člen 31 se opira na člen 30 Uredbe (EU) 2016/679 ter namesto predhodnega uradnega obveščanja Evropskega nadzornika za varstvo podatkov, ki ga zahteva člen 25 Uredbe (ES) št. 45/2001, in kataloga pooblaščene osebe za varstvo podatkov uvaja obveznost upravljavcev in obdelovalcev, da ohranijo dokumentacijo dejanj obdelave v okviru svoje odgovornosti. Ta določba za razliko od Uredbe (EU) 2016/679 ne navaja predstavnikov, saj institucije Unije ne bodo imele predstavnikov in bodo vedno imele pooblaščene osebe za varstvo podatkov. Navedbe prenosov na podlagi odstopanj za posebne primere, ki jih vsebuje Uredba (EU) 2016/679, se niso ohranile, saj navedene vrste prenosov v tej uredbi niso predvidene. Obveznost vodenja evidenc o dejavnostih obdelave je lahko centralizirana na ravni institucije ali organa Unije. V takem primeru lahko institucije in organi Unije svoje evidence o dejavnostih obdelave vodijo v obliki javno dostopnega registra. Člen 32 na podlagi člena 31 Uredbe (EU) 2016/679 pojasnjuje obveznosti institucij in organov Unije za sodelovanje z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov. Oddelek 2 – Varnost osebnih podatkov in zaupnost elektronskih sporočil Člen 33 v skladu s členom 32 Uredbe (EU) 2016/679, pri čemer nadalje razvija člen 22 Uredbe (ES) št. 45/2001, upravljavca obvezuje k izvajanju ustreznih ukrepov za zagotavljanje varnosti obdelave in to obveznost razširja na obdelovalce, ne glede na pogodbo z upravljavcem. Člen 34 se opira na člen 36 Uredbe (ES) št. 45/2001 in zagotavlja zaupnost elektronskih sporočil v institucijah in organih Unije. Člen 35 se opira na veljavno prakso institucij in organov Unije ter ščiti informacije v zvezi s terminalsko opremo končnih uporabnikov, s katero se dostopa do javno dostopnih spletnih mest in mobilnih aplikacij, ki jih nudijo institucije in organi Unije, v skladu z Uredbo (EU) XXXX/XX [nova uredba o e-zasebnosti], zlasti členom 8 Uredbe. Člen 36 temelji na členu 38 Uredbe (ES) št. 45/2001 in varuje osebne podatke, ki jih vsebujejo javni in zasebni imeniki institucij in organov Unije. Člena 37 in 38 v skladu s členoma 33 in 34 Uredbe (EU) 2016/679 uvajata obveznost uradnega obveščanja o kršitvah varstva osebnih podatkov. Oddelek 3 – Ocena učinka v zvezi z varstvom podatkov in predhodno posvetovanje

Člen 39 se opira na člen 35 Uredbe (EU) 2016/679 in uvaja obveznost upravljavcev in obdelovalcev glede izvedbe ocene učinka v zvezi z varstvom podatkov pred dejanji obdelave, ki bi lahko povzročila veliko tveganje za pravice in svoboščine posameznikov. Ta obveznost bo veljala zlasti pri sistematičnem in obsežnem vrednotenju osebnih vidikov v zvezi s posamezniki, ki temelji na avtomatizirani obdelavi, vključno z oblikovanjem profilov, obsežno obdelavo posebnih vrst podatkov ali obsežnim sistematičnim spremljanjem javno dostopnega območja. Člen 40 temelji na členu 36 Uredbe (EU) 2016/679 in se nanaša na primere, v katerih je treba pred obdelavo pridobiti dovoljenje Evropskega nadzornika za varstvo podatkov in se z njim posvetovati. Vendar je prvi odstavek člena 40 enak uvodni izjavi 94 Uredbe (EU) 2016/679, njegov namen pa je pojasniti obseg obveznosti glede posvetovanja. Oddelek 4 – Obveščanje in zakonodajno posvetovanje Člen 41 določa, da morajo institucije in organi Unije, kadar pripravljajo upravne ukrepe in notranje predpise v zvezi z obdelavo osebnih podatkov, o tem obvestiti Evropskega nadzornika za varstvo podatkov. Člen 42 določa, da se mora Komisija po sprejetju predloga zakonodajnega akta in priporočil ali predlogov Svetu v skladu s členom 218 PDEU in pri pripravi delegiranih ali izvedbenih aktov, ki vplivajo na varstvo pravic in svoboščin posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, posvetovati z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov. Kadar so navedeni akti še posebno pomembni za varstvo pravic in svoboščin posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, se Komisija lahko posvetuje tudi z Evropskim odborom za varstvo podatkov. V takih primerih bi morala oba subjekta uskladiti svoje delo, da izdata skupno mnenje. Za izdajo mnenja v navedenih primerih je določen osemtedenski rok, pri čemer so dovoljena odstopanja v nujnih primerih in če je drugače primerno, na primer kadar Komisija pripravlja delegirane in izvedbene akte. Oddelek 5 – Obveznost odgovora na navedbe Člen 43 določa, da morajo upravljavci in obdelovalci, ko se Evropski nadzornik za varstvo podatkov odloči, da nanje naslovi zadevo, odgovoriti na navedbe. Oddelek 6 – Pooblaščena oseba za varstvo podatkov Člen 44 se opira na člen 37(1)(a) Uredbe (EU) 2016/679 in člen 24 Uredbe (ES) št. 45/2001 ter določa, da morajo institucije in organi Unije obvezno imenovati pooblaščeno osebo za varstvo podatkov. Člen 45 se opira na člen 38 Uredbe (EU) 2016/679 in člen 24 Uredbe (ES) št. 45/2001 ter določa položaj pooblaščene osebe za varstvo podatkov. Člen 46 se opira na člen 39 Uredbe (EU) 2016/679 in člen 24 Uredbe (ES) št. 45/2001 ter drugi in tretji odstavek Priloge k Uredbi (ES) št. 45/2001 ter določa temeljne naloge pooblaščene osebe za varstvo podatkov. POGLAVJE V – PRENOS OSEBNIH PODATKOV V TRETJE DRŽAVE ALI MEDNARODNE ORGANIZACIJE Člen 47 se nadalje opira na člen 9 Uredbe (ES) št. 45/2001 in kot splošno načelo v skladu s členom 44 Uredbe (EU) 2016/679 določa, da je skladnost z drugimi določbami te uredbe in pogoji iz poglavja V obvezna za vsak prenos osebnih podatkov v tretje države ali mednarodne organizacije, kar velja tudi za nadaljnje prenose osebnih podatkov iz tretje države ali mednarodne organizacije v drugo tretjo državo ali drugo mednarodno organizacijo. Člen 48 določa, da se prenos osebnih podatkov v tretjo državo ali mednarodno organizacijo lahko izvede, če Komisija v skladu s členom 45(3) Uredbe (EU) 2016/679 odloči, da zadevna tretja država, ozemlje ali eden ali več določenih sektorjev v tej tretji državi ali mednarodna organizacija zagotavlja ustrezno raven varstva podatkov, in se osebni podatki prenesejo le, da se lahko izvedejo naloge v pristojnosti upravljavca. Odstavka 2 in 3 tega člena sta prevzeta iz člena 9 Uredbe (ES) št. 45/2001, saj sta koristna elementa za spremljanje ravni varstva v tretjih državah in mednarodnih organizacijah. Člen 49 se opira na člen 46 Uredbe (EU) 2016/679 in glede prenosov v tretje države, za katere Komisija ni sprejela sklepa o ustreznosti, zahteva navedbo ustreznih zaščitnih ukrepov, zlasti standardnih določil o varstvu podatkov in pogodbenih določil. Zavezujoča poslovna pravila, kodekse ravnanja in mehanizme potrjevanja bi lahko v skladu z Uredbo (EU) 2016/679 uporabljali obdelovalci, ki niso institucije in organi Unije. Četrti odstavek tega člena o obveznosti institucij in organov Unije, da Evropskega nadzornika za varstvo podatkov obvestijo o kategorijah primerov, v katerih so uporabili ta člen, ustreza členu 9(8) Uredbe (ES) št. 45/2001 in se je ohranil zaradi svoje specifičnosti. Peti odstavek temelji na predhodni veljavnosti obstoječih dovoljenj, določeni v členu 46(5) Uredbe (EU) 2016/679. Člen 50 v skladu s členom 48 Uredbe (EU) 2016/679 pojasnjuje, da se lahko sodba sodišč ali odločba upravnih organov tretjih držav, ki zahteva prenos ali razkritje osebnih podatkov, prizna ali izvrši na kateri koli način le, če temelji na mednarodnem sporazumu, kot je pogodba o medsebojni pravni pomoči, sklenjenem med tretjo državo prosilko in Unijo, brez poseganja v druge razloge za prenos na podlagi tega poglavja. Člen 51 se opira na člen 49 Uredbe (EU) 2016/679 ter določa in pojasnjuje odstopanja glede prenosa podatkov. To velja zlasti za prenose podatkov, ki se zahtevajo in so potrebni na podlagi pomembnih razlogov v javnem interesu, kot v primerih mednarodnih prenosov podatkov, ki vključujejo organe za varstvo konkurence, davčne ali carinske uprave, ali pa med službami, pristojnimi za zadeve na področju socialne varnosti ali upravljanje ribištva. Peti odstavek o obveznosti glede obveščanja Evropskega nadzornika za varstvo podatkov o kategorijah primerov, v katerih so se pri prenosu upoštevala odstopanja, ustreza sedanjemu členu 9(8) Uredbe (ES) št. 45/2001. Člen 52 temelji na členu 50 Uredbe (EU) 2016/679 in izrecno določa uvedbo mehanizmov mednarodnega sodelovanja za varstvo osebnih podatkov med Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov, v sodelovanju s Komisijo in Evropskim odborom za varstvo podatkov, in nadzornimi organi tretjih držav. POGLAVJE VI – EVROPSKI NADZORNIK ZA VARSTVO PODATKOV Člen 53 se opira na člen 41 Uredbe (ES) št. 45/2001 ter se nanaša na ustanovitev Evropskega nadzornika za varstvo podatkov.

Člen 54 se opira na člen 42 Uredbe (ES) št. 45/2001 in člen 3 Sklepa št. 1247/2002/ES ter določa pravila za Evropski parlament in Svet pri imenovanju Evropskega nadzornika za varstvo podatkov. Določa tudi trajanje njegovega mandata: pet let. Člen 55 se opira na člen 43 Uredbe (ES) št. 45/2001 in člen 1 Sklepa št. 1247/2002/ES ter določa predpise in splošne pogoje, ki urejajo izvajanje funkcije Evropskega nadzornika za varstvo podatkov in njegovega osebja ter finančne vire. Člen 56 se opira na člen 52 Uredbe (EU) 2016/679 in člen 44 Uredbe (ES) št. 45/2001 ter pojasnjuje pogoje za neodvisnost Evropskega nadzornika za varstvo podatkov, ob upoštevanju sodne prakse Sodišča Evropske unije. Člen 57 na podlagi člena 45 Uredbe (ES) št. 45/2001 določa dolžnosti Evropskega nadzornika za varstvo podatkov glede varovanja skrivnosti med njegovim mandatom in po njegovem izteku v zvezi z vsemi zaupnimi informacijami, s katerimi se je seznanil med izvajanjem svojih uradnih dolžnosti. Člen 58 se opira na člen 57 Uredbe (EU) 2016/679 in člen 46 Uredbe (ES) št. 45/2001 ter določa naloge Evropskega nadzornika za varstvo podatkov, vključno z obravnavanjem in preiskovanjem pritožb ter spodbujanjem ozaveščenosti javnosti o tveganjih, pravilih, zaščitnih ukrepih in pravicah. Člen 59 temelji na členu 58 Uredbe (EU) 2016/679 in členu 47 Uredbe (ES) št. 45/2001 ter določa pooblastila Evropskega nadzornika za varstvo podatkov. Člen 60 se opira na člen 59 Uredbe (EU) 2016/679 in člen 48 Uredbe (ES) št. 45/2001 ter določa, da mora Evropski nadzornik za varstvo podatkov pripraviti letno poročilo o dejavnostih. POGLAVJE VII – SODELOVANJE IN SKLADNOST Člen 61 se opira na člen 61 Uredbe (EU) 2016/679 in člen 46(f) Uredbe (ES) št. 45/2001 ter uvaja izrecna pravila o sodelovanju Evropskega nadzornika za varstvo podatkov z nacionalnimi nadzornimi organi. Člen 62 določa obveznosti Evropskega nadzornika za varstvo podatkov, kadar se drugi akti Unije sklicujejo na ta člen, v okviru usklajenega nadzora z nacionalnimi nadzornimi organi. Prizadeva si za uvedbo enotnega modela usklajenega nadzora. Ta model bi se lahko uporabil za usklajeni nadzor nad obsežnimi informacijskimi sistemi, kot so Eurodac, druga generacija schengenskega informacijskega sistema, vizumski informacijski sistem, carinski informacijski sistem ali informacijski sistem za notranji trg, ter za nadzor nad nekaterimi agencijami Unije, ki imajo vzpostavljen poseben model sodelovanja med Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov in nacionalnimi organi, kot je Europol. Evropski odbor za varstvo podatkov bi moral biti enotni forum za zagotavljanje učinkovitega usklajenega splošnega nadzora. POGLAVJE VIII – PRAVNA SREDSTVA, ODGOVORNOST IN KAZNI Člen 63 temelji na členu 77 Uredbe (EU) 2016/679 in členu 32 Uredbe (ES) št. 45/2001 ter določa pravico vsakega posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, da vloži pritožbo pri Evropskem nadzorniku za varstvo podatkov. Določa tudi obveznost Evropskega nadzornika za varstvo podatkov, da posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, obvesti o stanju zadeve in odločitvi o pritožbi v treh mesecih, po preteku tega obdobja pa se za pritožbo šteje, da je zavrnjena. Člen 64 ohranja člen 32(1) Uredbe (ES) št. 45/2001 in določa, da je Sodišče Evropske unije pristojno za obravnavanje vseh sporov v zvezi z določbami te uredbe, vključno z odškodninskimi zahtevki. Člen 65 določa pravico do odškodnine za premoženjsko in nepremoženjsko škodo pod pogoji iz Pogodb, vključno s tistimi glede odgovornosti. Člen 66 se opira na člen 83 Uredbe (EU) 2016/679 in Evropskega nadzornika za varstvo podatkov pooblašča za nalaganje upravnih glob institucijam in organom Unije, in sicer kot zadnjo možnost in le, kadar institucije ali organi Unije niso upoštevali odredbe Evropskega nadzornika za varstvo podatkov v skladu s členom 59(2)(a) do (h) in (j). Člen določa tudi merila za odločanje o znesku upravne globe v vsakem posameznem primeru, najvišji letni pragovi pa temeljijo na zneskih glob, ki se uporabljajo v nekaterih državah članicah. Člen 67 v skladu s členom 80(1) Uredbe (EU) 2016/679 nekaterim telesom, organizacijam ali združenjem omogoča, da lahko vložijo pritožbo v imenu posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. Člen 68 v skladu s členom 33 Uredbe (ES) št. 45/2001 določa posebna pravila, ki so namenjena zaščiti osebja Unije, ki brez ukrepanja po uradni poti vloži pritožbo pri Evropskem nadzorniku za varstvo podatkov v zvezi z domnevno kršitvijo določb te uredbe. Člen 69 se opira na člen 49 Uredbe (ES) št. 45/2001 in določa sankcije, ki se uporabljajo, kadar uradniki ali drugi javni uslužbenci Evropske unije ne izpolnjujejo obveznosti iz te uredbe. POGLAVJE IX – IZVEDBENI AKTI Člen 70 vsebuje določbo o postopku v odboru, ki je potreben za prenos izvedbenih pooblastil na Komisijo, kadar so v skladu s členom 291 PDEU potrebni enotni pogoji za izvajanje pravno zavezujočih aktov Unije. Uporablja se postopek pregleda.

POGLAVJE X – KONČNE DOLOČBE Člen 71 razveljavlja Uredbo (ES) št. 45/2001 in Sklep št. 1247/2002/ES ter določa, da je treba sklicevanja na razveljavljena instrumenta brati kot sklicevanja na to uredbo. Člen 72 pojasnjuje, da ta uredba ne vpliva na sedanji mandat evropskega nadzornika za varstvo podatkov in pomočnika nadzornika in da se člen 54(4), (5) in (7) ter člena 56 in 57 Uredbe za sedanjega pomočnika nadzornika uporabljajo do konca njegovega mandata, tj. do 5. decembra 2019. Člen 73 določa, da je 25. maj 2018 datum začetka uporabe te uredbe, da se zagotovi skladnost z datumom začetka uporabe Uredbe (EU) 2016/679. 2017/0002 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 16(2) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov je temeljna pravica. V členu 8(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina) in členu 16(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) je določeno, da ima vsakdo pravico do varstva osebnih podatkov, ki se nanašajo nanj. (2)Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta posameznikom zagotavlja pravno izvršljive pravice, določa obveznosti upravljavcev pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti ter ustanovi neodvisni nadzorni organ (Evropski nadzornik za varstvo podatkov), ki je odgovoren za spremljanje obdelave osebnih podatkov v institucijah in organih Unije. Vendar se ne uporablja za obdelavo osebnih podatkov v okviru dejavnosti institucij in organov Unije zunaj področja uporabe prava Unije. (3)Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta in Direktiva (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta sta bili sprejeti 27. aprila 2016. Uredba določa splošna pravila za varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in zagotavljanje prostega pretoka osebnih podatkov v Uniji, Direktiva pa določa posebna pravila za varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in zagotavljanje prostega pretoka osebnih podatkov v Uniji na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja. (4)Uredba (EU) 2016/679 poudarja potrebo po nujnih prilagoditvah Uredbe (ES) št. 45/2001, da se zagotovi trden in usklajen okvir varstva podatkov v Uniji in omogoči sočasna uporaba z Uredbo (EU) 2016/679. (5)Zaradi usklajenega pristopa k varstvu osebnih podatkov v vsej Uniji in prostega pretoka osebnih podatkov v Uniji je treba pravila o varstvu podatkov za institucije in organe Unije čim bolj uskladiti s pravili o varstvu podatkov, sprejetimi za javni sektor v državah članicah. Kadar določbe te uredbe temeljijo na istem konceptu kot določbe Uredbe (EU) 2016/679, bi bilo treba navedeni določbi razlagati enotno, zlasti ker bi bilo treba sistematiko te uredbe razumeti kot enakovredno sistematiki Uredbe (EU) 2016/679.

(6)Osebe, katerih osebni podatki se v kakršnem koli okviru obdelujejo v institucijah in organih Unije, ker so na primer zaposlene v navedenih institucijah in organih, bi morale biti zaščitene. Ta uredba se ne bi smela uporabljati za obdelavo osebnih podatkov umrlih oseb. Ta uredba ne zajema obdelave osebnih podatkov glede pravnih oseb in zlasti družb, ustanovljenih kot pravne osebe, vključno z imenom in obliko ter kontaktnimi podatki pravne osebe. (7)Z namenom preprečiti ustvarjanje resnega tveganja izogibanja predpisom bi moralo biti varstvo posameznikov tehnološko nevtralno in neodvisno od uporabljenih tehnik. Varstvo posameznikov bi se moralo uporabljati za obdelavo osebnih podatkov z avtomatiziranimi sredstvi in za ročno obdelavo, če so osebni podatki del zbirke ali so namenjeni, da postanejo del zbirke. Zapisi ali nizi zapisov – in njihove naslovnice –, ki niso strukturirani v skladu s posebnimi merili, ne bi smeli spadati na področje uporabe te uredbe. (8)V izjavi št. 21 o varstvu osebnih podatkov na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja, ki je priložena Sklepni listini medvladne konference, ki je sprejela Lizbonsko pogodbo, je konferenca potrdila, da bi lahko bili zaradi posebne narave pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja na teh področjih potrebni posebni predpisi o varstvu osebnih podatkov in o prostem pretoku osebnih podatkov na podlagi člena 16 PDEU. Ta uredba bi se zato za agencije Unije, ki opravljajo dejavnosti na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja, morala uporabljati le, če pravo Unije, ki se uporablja za take agencije, ne vsebuje posebnih predpisov o obdelavi osebnih podatkov. (9)Direktiva (EU) 2016/680 zagotavlja usklajena pravila o varstvu in prostem pretoku osebnih podatkov, ki se obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem. Da bi se spodbudila enaka raven varstva posameznikov prek pravno izvršljivih pravic v vsej Uniji in preprečilo, da bi razlike ovirale izmenjavo osebnih podatkov med agencijami Unije, ki opravljajo dejavnosti na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja, in pristojnimi organi v državah članicah, bi morala pravila o varstvu in prostem pretoku operativnih osebnih podatkov, ki jih obdelujejo take agencije Unije, izhajati iz načel, na katerih temelji ta uredba, in biti skladna z Direktivo (EU) 2016/680. (10)Kadar ustanovitveni akt agencije Unije, ki izvaja dejavnosti s področja uporabe poglavij 4 in 5 naslova V Pogodbe, določa samostojno ureditev na področju varstva podatkov za obdelavo operativnih osebnih podatkov, ta uredba ne bi smela vplivati na take ureditve. Vendar bi morala Komisija v skladu s členom 62 Direktive (EU) 2016/680 do 6. maja 2019 pregledati akte Unije, ki urejajo obdelavo osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem, ter, kjer je primerno, podati ustrezne predloge za spremembo navedenih aktov, da se zagotovi skladen pristop k varstvu osebnih podatkov na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja. (11)Načela varstva podatkov bi se morala uporabljati za vse informacije v zvezi z določenim ali določljivim posameznikom. Osebne podatke, ki so bili psevdonimizirani in ki jih je mogoče z uporabo dodatnih informacij pripisati posamezniku, bi bilo treba obravnavati kot informacije o določljivem posamezniku. Pri ugotavljanju, ali je posameznik določljiv, bi bilo treba upoštevati vsa sredstva – kot je na primer izločitev –, za katera se razumno pričakuje, da jih bo upravljavec ali druga oseba uporabila za neposredno ali posredno identifikacijo posameznika. Da bi ugotovili, ali se za ta sredstva lahko razumno pričakuje, da bodo uporabljena za identifikacijo posameznika, bi bilo treba upoštevati vse objektivne dejavnike, kot so stroški identifikacije in čas, potreben zanjo, ter pri tem upoštevati razpoložljivo tehnologijo in tehnološki razvoj v času obdelave. Načel varstva podatkov zato ne bi smeli uporabljati za anonimizirane informacije, in sicer informacije, ki niso povezane z določenim ali določljivim posameznikom, ali osebne podatke, ki so bili anonimizirani na tak način, da posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ni ali ni več določljiv. Ta uredba torej ne zadeva obdelave takšnih anonimiziranih informacij, vključno z informacijami v statistične ali raziskovalne namene. (12)Z uporabo psevdonimizacije osebnih podatkov se lahko zmanjša tveganje za zadevne posameznike, na katere se nanašajo osebni podatki, ter pomaga upravljavcem in obdelovalcem pri izpolnjevanju obveznosti glede varstva podatkov. Namen izrecne uvedbe „psevdonimizacije“ v tej uredbi ni preprečiti kakršnih koli drugih ukrepov za varstvo podatkov. (13)Posamezniki so lahko povezani s spletnimi identifikatorji, ki jih zagotovijo njihove naprave, aplikacije, orodja in protokoli, kot so naslovi internetnega protokola in identifikatorji piškotkov, ali drugimi identifikatorji, kot so oznake za radiofrekvenčno identifikacijo. To lahko pusti sledi, ki se lahko, zlasti kadar se kombinirajo z edinstvenimi identifikatorji in drugimi informacijami, ki jih prejmejo strežniki, uporabijo za oblikovanje profilov posameznikov in njihovo identifikacijo. (14)Privolitev bi morala biti dana z jasnim pritrdilnim dejanjem, ki pomeni, da je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, prostovoljno, specifično, ozaveščeno in nedvoumno izrazil soglasje k obdelavi osebnih podatkov v zvezi z njim, kot je s pisno, tudi z elektronskimi sredstvi, ali ustno izjavo. To lahko vključuje označitev okenca ob obisku spletnega mesta, izbiro tehničnih nastavitev za storitve informacijske družbe ali katero koli drugo izjavo ali ravnanje, ki v tem okviru jasno kaže na to, da posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, sprejema predlagano obdelavo svojih osebnih podatkov. Molk, vnaprej označena okenca ali nedejavnost zato ne pomenijo privolitve. Privolitev bi morala zajemati vse dejavnosti obdelave, izvedene v isti namen ali namene. Kadar je obdelava večnamenska, bi bilo treba privolitev dati za vse namene obdelave. Če je privolitev posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, dana na podlagi zahteve z elektronskimi sredstvi, mora biti zahteva jasna in natančna, prav tako pa ne sme po nepotrebnem ovirati uporabe storitve, za katero se zagotavlja. (15)Vsaka obdelava osebnih podatkov bi morala biti zakonita in poštena. Načini zbiranja, uporabe, pregledovanja ali drug način obdelave ter obseg obdelave ali prihodnje obdelave osebnih podatkov, ki se nanašajo na posameznike, bi morali za posameznike biti pregledni. Načelo preglednosti zahteva, da so vse informacije in sporočila, ki se nanašajo na obdelavo teh osebnih podatkov, lahko dostopni in razumljivi ter izraženi v jasnem in preprostem jeziku. To načelo zadeva zlasti informacije za posameznike, na katere se nanašajo osebni podatki, o istovetnosti upravljavca in namenih obdelave ter dodatne informacije za zagotovitev poštene in pregledne obdelave glede zadevnih posameznikov in njihove pravice do pridobitve potrditve in sporočila o obdelavi osebnih podatkov v zvezi z njimi. Posameznike bi bilo treba opozoriti na tveganja, pravila, zaščitne ukrepe in pravice v zvezi z obdelavo njihovih osebnih podatkov ter na to, kako lahko uresničujejo njihove pravice v zvezi s tako obdelavo. Zlasti posebni nameni, za katere se osebni podatki obdelujejo, bi morali biti izrecni in zakoniti ter določeni v času zbiranja osebnih podatkov. Osebni podatki bi morali biti ustrezni, relevantni in omejeni na to, kar je potrebno za namene, za katere se obdelujejo. Zato bi bilo treba zlasti zagotoviti, da je obdobje hrambe osebnih podatkov omejeno na najkrajše mogoče obdobje. Osebni podatki bi se lahko obdelali le, če namena obdelave ne bi bilo mogoče razumno doseči z drugimi sredstvi. Za zagotovitev, da se osebni podatki hranijo le toliko časa, kolikor je potrebno, bi moral upravljavec določiti roke za izbris ali občasno preverjanje. Sprejeti bi bilo treba vse smiselne ukrepe za popravek ali izbris netočnih osebnih podatkov. Osebne podatke bi bilo treba obdelovati na način, ki zagotavlja ustrezno varnost in zaupnost osebnih podatkov, tudi za preprečitev nedovoljenega dostopa do osebnih podatkov ali uporabe osebnih podatkov in opreme za obdelavo. (16)Institucije in organi Unije bi morali, kadar posredujejo osebne podatke interno ali drugim institucijam in organom Unije, v skladu z načelom odgovornosti preveriti, ali so taki osebni podatki potrebni za zakonito opravljanje nalog, ki spadajo v pristojnost prejemnika, kadar prejemnik ni del upravljavca. Upravljavec bi moral po prejemu zahteve prejemnika glede prenosa osebnih podatkov zlasti preveriti, ali obstaja ustrezna podlaga za to, da zakonito obdela osebne podatke, in pristojnost prejemnika ter začasno oceniti potrebo po prenosu podatkov. Če se pojavijo dvomi o tej potrebi, bi moral upravljavec od prejemnika zahtevati nadaljnje informacije. Prejemnik bi moral zagotoviti, da se lahko naknadno preveri potreba po prenosu podatkov. (17)Da bi bila obdelava zakonita, bi bilo treba osebne podatke obdelati, ker je to potrebno za opravljanje nalog, ki jih v javnem interesu izvajajo institucije in organi Unije, ali pri izvajanju njihove javne oblasti, ker je to potrebno za izpolnitev pravne obveznosti, ki velja za upravljavca, ali na kateri drugi zakoniti podlagi iz te uredbe, vključno s privolitvijo posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, v obdelavo ali ker je obdelava potrebna za izvajanje pogodbe, katere pogodbena stranka je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali za izvajanje ukrepov na zahtevo takega posameznika pred sklenitvijo pogodbe. Obdelava osebnih podatkov za opravljanje nalog, ki jih v javnem interesu izvajajo institucije in organi Unije, vključuje obdelavo osebnih podatkov, potrebnih za upravljanje in delovanje teh institucij in organov. Obdelava osebnih podatkov bi se morala prav tako šteti za zakonito, kadar je potrebna za zaščito interesa, ki je bistven za življenje posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali za življenje drugega posameznika. Obdelava osebnih podatkov na podlagi življenjskih interesov drugega posameznika bi se načeloma lahko izvajala le, kadar obdelave ni mogoče očitno izvesti na drugi pravni podlagi. Nekatere vrste obdelave lahko služijo tako pomembnim razlogom v javnem interesu kot življenjskim interesom posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, na primer kadar je obdelava potrebna v humanitarne namene, tudi za spremljanje epidemij in njihovega širjenja ali v izrednih humanitarnih razmerah, zlasti pri naravnih nesrečah in nesrečah, ki jih povzroči človek. (18)Pravo Unije, vključno z notranjimi predpisi iz te uredbe, bi moralo biti jasno in natančno, njegova uporaba pa predvidljiva za osebe, na katere se nanaša, v skladu s sodno prakso Sodišča Evropske unije in Evropskega sodišča za človekove pravice. (19)Obdelava osebnih podatkov za druge namene kot tiste, za katere so bili osebni podatki prvotno zbrani, bi morala biti dovoljena le, kadar je združljiva z nameni, za katere so bili osebni podatki prvotno zbrani. V takšnem primeru ni potrebna ločena pravna podlaga od tiste, na podlagi katere so bili osebni podatki zbrani. Če je obdelava potrebna za izvajanje naloge v javnem interesu ali pri izvajanju javne oblasti, dodeljene upravljavcu, se lahko naloge in nameni, za katere bi se nadaljnja obdelava morala šteti za združljivo in zakonito, določijo in opredelijo s pravom Unije. Nadaljnja obdelava za namene arhiviranja v javnem interesu, za znanstveno- ali zgodovinskoraziskovalne namene ali statistične namene bi morala veljati za združljivo zakonito dejanje obdelave. Pravna podlaga, ki se za obdelavo osebnih podatkov določi s pravom Unije, je lahko tudi pravna podlaga za nadaljnjo obdelavo. Za ugotovitev, ali je namen nadaljnje obdelave združljiv z namenom, za katerega so bili osebni podatki prvotno zbrani, bi moral upravljavec, potem ko je izpolnil vse zahteve glede zakonitosti prvotne obdelave, med drugim upoštevati morebitno povezavo med prvotnimi nameni in nameni predvidene nadaljnje obdelave, okoliščine, v katerih so bili osebni podatki zbrani, zlasti razumna pričakovanja posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, o nadaljnji uporabi teh podatkov ob upoštevanju njihovega razmerja z upravljavcem, naravo osebnih podatkov, posledice predvidene nadaljnje obdelave za posameznike, na katere se nanašajo osebni podatki, in obstoj ustreznih zaščitnih ukrepov, tako pri prvotnih kot predvidenih nadaljnjih dejanjih obdelave. (20)Kadar obdelava temelji na privolitvi posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi moral biti upravljavec zmožen dokazati, da je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, privolil v dejanje obdelave. Zlasti v okviru pisne izjave o drugi zadevi bi morali zaščitni ukrepi zagotoviti, da se posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, zaveda dejstva, da daje privolitev in v kakšnem obsegu jo daje. V skladu z Direktivo Sveta 93/13/EGS bi moral upravljavec vnaprej pripraviti izjavo o privolitvi, ki bi morala biti v razumljivi in lahko dostopni obliki ter jasnem in preprostem jeziku in ne bi smela vsebovati nedovoljenih pogojev. Da bi posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, lahko dal ozaveščeno privolitev, bi moral poznati vsaj identiteto upravljavca in namene obdelave osebnih podatkov. Privolitev se ne bi smela šteti za prostovoljno, če posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, nima možnosti dejanske ali prostovoljne izbire ali privolitve ne more zavrniti ali preklicati brez škode. (21)Otroci potrebujejo posebno varstvo v zvezi s svojimi osebnimi podatki, saj se morda manj zavedajo zadevnih tveganj, posledic in zaščitnih ukrepov in svojih pravic v zvezi z obdelavo osebnih podatkov. Tako posebno varstvo bi moralo zadevati zlasti ustvarjanje osebnostnih profilov in zbiranje osebnih podatkov v zvezi z otroki pri uporabi storitev, ki se na spletnih mestih institucij in organov Unije nudijo neposredno otroku, kot so storitve medosebne komunikacije ali spletna prodaja vstopnic, in kadar obdelava osebnih podatkov temelji na privolitvi. (22)Kadar prejemniki s sedežem v Uniji in na podlagi Uredbe (EU) 2016/679 ali Direktive (EU) 2016/680 želijo, da jim institucije in organi Unije posredujejo osebne podatke, bi morali navedeni prejemniki dokazati, da je prenos potreben za doseganje njihovega cilja, da je sorazmeren in da ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. Institucije in organi Unije bi morali tako potrebo dokazati, kadar se prenos izvede na njihovo pobudo, v skladu z načelom preglednosti. (23)Posebno varstvo si zaslužijo osebni podatki, ki so po svoji naravi posebej občutljivi z vidika temeljnih pravic in svoboščin, saj bi lahko okoliščine njihove obdelave resno ogrozile temeljne pravice in svoboščine. Ti osebni podatki bi morali vključevati osebne podatke, ki razkrivajo rasno ali etnično poreklo, pri čemer uporaba pojma „rasno poreklo“ v tej uredbi ne pomeni, da Unija priznava teorije, ki poskušajo dokazati obstoj različnih človeških ras. Obdelava fotografij se ne bi smela sistematično šteti za obdelavo posebnih vrst osebnih podatkov, saj spadajo v opredelitev biometričnih podatkov le, kadar so obdelane s posebnimi tehničnimi sredstvi, ki omogočajo edinstveno identifikacijo ali avtentikacijo posameznika. Poleg posebnih zahtev za obdelavo občutljivih podatkov bi morala veljati splošna načela in druga pravila iz te uredbe, zlasti glede pogojev zakonite obdelave. Izrecno bi morala biti določena odstopanja od splošne prepovedi obdelave takšnih posebnih vrst osebnih podatkov, med drugim kadar posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, da izrecno privolitev, ali glede posebnih potreb, zlasti kadar se obdelava izvaja v okviru zakonitih dejavnosti nekaterih združenj ali ustanov, katerih namen je omogočiti uresničevanje temeljnih svoboščin. (24)Obdelava posebnih vrst osebnih podatkov je lahko potrebna iz razlogov javnega interesa na področju javnega zdravja brez privolitve posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. Za takšno obdelavo bi morali veljati ustrezni in posebni ukrepi za varstvo pravic in svoboščin posameznikov. V zvezi s tem bi bilo treba pojem „javno zdravje“ razlagati, kakor je opredeljen v Uredbi (ES) št. 1338/2008 Evropskega parlamenta in Sveta, kjer pomeni vse elemente, povezane z zdravjem, in sicer zdravstveno stanje, vključno z obolevnostjo in invalidnostjo, determinante, ki vplivajo na zdravstveno stanje, potrebe zdravstvenega varstva, vire, namenjene zdravstvenemu varstvu, zagotavljanje in splošni dostop do zdravstvenega varstva, pa tudi izdatke in financiranje zdravstvenega varstva ter vzroke smrtnosti. Zaradi take obdelave podatkov v zvezi z zdravjem iz razlogov javnega interesa tretje osebe ne bi smele obdelovati osebnih podatkov v druge namene. (25)Če osebni podatki, ki jih obdeluje upravljavec, slednjemu ne omogočajo identifikacije posameznika, upravljavec podatkov ne bi smel biti zavezan pridobiti dodatnih informacij, da bi ugotovil identiteto posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, samo zaradi skladnosti s katero koli določbo te uredbe. Vendar pa upravljavec ne bi smel zavrniti dodatnih informacij, ki jih posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, zagotovi z namenom uresničevanja svojih pravic. Identifikacija bi morala vključevati digitalno identifikacijo posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, denimo, z mehanizmom avtentikacije, na primer da posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, uporablja isto poverilnico za prijavo na spletno storitev, ki jo ponuja upravljavec podatkov.

(26)Pri obdelavi osebnih podatkov za namene arhiviranja v javnem interesu, za znanstveno- ali zgodovinskoraziskovalne namene ali statistične namene bi bilo treba zagotoviti ustrezne zaščitne ukrepe za pravice in svoboščine posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, v skladu s to uredbo. S temi zaščitnimi ukrepi bi bilo treba zagotoviti, da se sprejmejo tehnični in organizacijski ukrepi, s katerimi se zagotovi zlasti spoštovanje načela najmanjšega obsega podatkov. Nadaljnja obdelava osebnih podatkov za namene arhiviranja v javnem interesu, za znanstveno- ali zgodovinskoraziskovalne namene ali statistične namene se opravi, kadar je upravljavec ocenil izvedljivost uresničitve teh namenov z obdelavo osebnih podatkov, ki ne omogočajo ali ne omogočajo več identifikacije posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, pod pogojem, da obstajajo ustrezni zaščitni ukrepi (kot je, na primer, psevdonimizacija osebnih podatkov). Institucije in organi Unije bi morali v pravu Unije, ki lahko vključuje notranje predpise, zagotoviti ustrezne zaščitne ukrepe za obdelavo osebnih podatkov za namene arhiviranja v javnem interesu, za znanstveno- ali zgodovinskoraziskovalne namene ali statistične namene. (27)Zagotoviti bi bilo treba načine za lažje uresničevanje pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, iz te uredbe, vključno z mehanizmi, s katerimi se zahtevajo in po potrebi brezplačno pridobijo zlasti dostop do osebnih podatkov in popravek ali izbris osebnih podatkov ter uresničuje pravica do ugovora. Upravljavec bi zato moral omogočiti tudi elektronsko vlaganje zahtev, zlasti kadar se osebni podatki obdelujejo z elektronskimi sredstvi. Upravljavec bi moral biti zavezan, da na zahtevo posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, odgovori brez nepotrebnega odlašanja in najpozneje v enem mesecu in da v primeru, ko ne namerava izpolniti take zahteve, to utemelji. (28)Načeli poštene in pregledne obdelave zahtevata, da je treba posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, obvestiti o obstoju dejanja obdelave in njegovih namenih. Upravljavec bi moral posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, zagotoviti vse dodatne informacije, potrebne za zagotavljanje poštene in pregledne obdelave ob upoštevanju specifičnih okoliščin in okvira obdelave osebnih podatkov. Poleg tega bi moral biti ta posameznik obveščen o obstoju oblikovanja profilov in njegovih posledicah. Kadar se osebni podatki pridobijo od posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi ga bilo treba obvestiti tudi o tem, ali je dolžan predložiti osebne podatke, in o posledicah, kadar takih podatkov ne predloži. Te informacije se lahko navedejo skupaj z uporabo standardiziranih ikon, da se na jasno razviden, razumljiv in berljiv način zagotovi smiseln pregled predvidene obdelave. Kadar so ikone navedene v elektronski obliki, bi morale biti strojno berljive. (29)Posameznike, na katere se nanašajo osebni podatki, bi bilo treba o obdelavi osebnih podatkov v zvezi z njimi obvestiti v trenutku zbiranja podatkov od posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali, kadar se osebni podatki pridobijo iz drugega vira, v razumnem roku odvisno od okoliščin primera. Kadar se lahko osebni podatki zakonito razkrijejo drugemu prejemniku, bi moral biti posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, obveščen, ko se osebni podatki prvič razkrijejo prejemniku. Kadar namerava upravljavec obdelovati osebne podatke za namen, ki ni namen, za katerega so bili zbrani, bi moral upravljavec posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, pred tako nadaljnjo obdelavo podatkov zagotoviti informacije o tem drugem namenu in druge potrebne informacije. Kadar temu posamezniku ni mogoče sporočiti izvora osebnih podatkov zaradi uporabe različnih virov, bi mu bilo treba zagotoviti splošne informacije. (30)Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi moral imeti pravico dostopa do osebnih podatkov, ki so bili zbrani v zvezi z njim, in do enostavnega uresničevanja te pravice v razumnih časovnih presledkih, da bi se seznanil z obdelavo in preveril njeno zakonitost. To vključuje pravico posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, da imajo dostop do podatkov v zvezi s svojim zdravjem, na primer podatkov v njihovi zdravstveni kartoteki, ki vključuje informacije, kot so diagnoze, izvidi preiskav, ocene lečečih zdravnikov in druga zdravljenja ali posegi. Zato bi moral vsak posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, imeti pravico do seznanitve s sporočilom in njegove pridobitve, zlasti o namenih obdelave osebnih podatkov, po možnosti o obdobju, za katerega so osebni podatki obdelani, prejemnikih osebnih podatkov, o razlogih za morebitno avtomatsko obdelavo osebnih podatkov in, vsaj v primerih, kadar obdelava temelji na oblikovanju profilov, o posledicah take obdelave. Ta pravica ne bi smela negativno vplivati na pravice ali svoboščine drugih, vključno s poslovnimi skrivnostmi ali intelektualno lastnino, ter predvsem na avtorske pravice, ki ščitijo programsko opremo. To pa ne bi smelo povzročiti, da se posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, zavrne dostop do vseh informacij. Kadar upravljavec obdeluje veliko količino informacij v zvezi s posameznikom, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi moral upravljavec imeti možnost, da pred zagotovitvijo informacij od tega posameznika zahteva, naj podrobno opredeli, na katere informacije ali dejavnosti obdelave se zahteva nanaša. (31)Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi moral imeti pravico do popravka osebnih podatkov v zvezi z njim in „pravico do pozabe“, kadar hramba takih podatkov krši to uredbo ali pravo Unije, ki velja za upravljavca. Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi moral imeti pravico do tega, da se njegovi osebni podatki izbrišejo in se ne obdelujejo več, kadar osebni podatki niso več potrebni za namene, za katere so bili zbrani ali kako drugače obdelani, kadar posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, prekliče svojo privolitev ali ugovarja obdelavi osebnih podatkov, ki se nanašajo nanj, ali kadar obdelava njegovih osebnih podatkov kako drugače ni v skladu s to uredbo. Ta pravica je zlasti pomembna, kadar je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, dal svojo privolitev kot otrok in se ni v celoti zavedal tveganj, povezanih z obdelavo, ter želi pozneje take osebne podatke odstraniti, zlasti z interneta. Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi moral imeti možnost, da to pravico uresničuje ne glede na dejstvo, da ni več otrok. Vendar bi morala biti nadaljnja hramba osebnih podatkov zakonita, če je to potrebno za uresničevanje pravice do svobode izražanja in obveščanja, izpolnjevanje pravnih obveznosti, izvajanje nalog v javnem interesu ali pri izvajanju javne oblasti, dodeljene upravljavcu, iz razlogov javnega interesa na področju javnega zdravja, za namene arhiviranja v javnem interesu, za znanstveno- ali zgodovinskoraziskovalne namene ali statistične namene ali za uveljavljanje, izvajanje ali obrambo pravnih zahtevkov. (32)Za učinkovitejše uresničevanje pravice do pozabe v spletnem okolju bi bilo treba pravico do izbrisa razširiti tako, da bi zahtevali, da upravljavec, ki je osebne podatke objavil, sprejme razumne, tudi tehnične, ukrepe, da obvesti upravljavce, ki take osebne podatke obdelujejo, da je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, zahteval izbris vseh povezav do teh osebnih podatkov ali kopij teh osebnih podatkov. Pri tem bi moral upravljavec ob upoštevanju razpoložljive tehnologije in sredstev, ki jih ima na voljo, vključno s tehničnimi ukrepi, sprejeti razumne ukrepe, da bi upravljavce, ki obdelujejo osebne podatke, obvestil o zahtevi posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. (33)Metode za omejitev obdelave osebnih podatkov bi lahko med drugim zajemale začasni prenos izbranih podatkov v drug sistem za obdelavo, preprečitev dostopnosti izbranih osebnih podatkov uporabnikom ali začasno odstranitev objavljenih podatkov s spletnega mesta. Pri avtomatiziranih zbirkah bi bilo treba omejitev obdelave načeloma zagotoviti s tehničnimi sredstvi na način, da se osebni podatki nadalje več ne obdelujejo in jih ni mogoče spremeniti. Dejstvo, da je obdelava osebnih podatkov omejena, bi moralo biti jasno navedeno v zbirki. (34)Da bi še dodatno okrepili nadzor nad lastnimi podatki, kadar se obdelava osebnih podatkov izvaja z avtomatskimi sredstvi, bi moral posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, imeti tudi možnost, da prejme osebne podatke v zvezi z njim, ki jih je posredoval upravljavcu, v strukturirani, splošno uporabljani, strojno berljivi in interoperabilni obliki in jih posreduje drugemu upravljavcu. Upravljavce podatkov bi bilo treba spodbuditi k razvoju interoperabilnih oblik, ki omogočajo prenosljivost podatkov. Ta pravica bi morala veljati, kadar je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, te podatke zagotovil na podlagi svoje privolitve ali kadar je obdelava potrebna za izvajanje pogodbe. Zato ne bi smela veljati, kadar je obdelava osebnih podatkov nujna za izpolnjevanje pravne obveznosti, ki velja za upravljavca, ali opravljanje naloge v javnem interesu ali pri izvajanju javne oblasti, ki je bila dodeljena upravljavcu. Pravica posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do posredovanja ali prejemanja osebnih podatkov v zvezi z njim ne bi smela ustvariti obveznosti za upravljavca, da mora sprejeti ali vzdrževati sisteme za obdelavo, ki so tehnično združljivi. Kadar določeni niz osebnih podatkov zadeva več kot enega posameznika, na katerega se ti podatki nanašajo, pravica do prejemanja osebnih podatkov ne bi smela posegati v pravice in svoboščine drugih posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, v skladu s to uredbo. Poleg tega ta pravica ne bi smela posegati v pravico posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, da zahteva izbris osebnih podatkov, in v omejitve te pravice, kakor je določeno v tej uredbi, zlasti pa ne bi smela pomeniti izbrisa osebnih podatkov, ki jih je posameznik, na katerega se ti nanašajo, zagotovil za izvajanje pogodbe, in sicer kolikor in dokler so osebni podatki potrebni za izvajanje te pogodbe. Kadar je to tehnično izvedljivo, bi posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, moral imeti pravico doseči, da se osebni podatki prenesejo neposredno od enega upravljavca k drugemu. (35)Kadar se lahko osebni podatki zakonito obdelujejo, ker je obdelava potrebna za opravljanje naloge v javnem interesu ali pri izvajanju javne oblasti, ki je bila dodeljena upravljavcu, bi moral imeti vsak posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, kljub temu pravico ugovarjati obdelavi katerih koli osebnih podatkov, povezanih z njegovim posebnim položajem. Upravljavec bi moral dokazati, da njegovi nujni zakoniti interesi prevladajo nad interesi ali temeljnimi pravicami in svoboščinami posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. (36)Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi moral imeti pravico, da zanj ne bi veljala odločitev, ki lahko vključuje ukrep, o ocenjevanju osebnih vidikov v zvezi z njim, ki temelji zgolj na avtomatizirani obdelavi in ima pravne učinke v zvezi z njim ali podobno znatno vpliva nanj, kot so prakse zaposlovanja prek spleta brez človekovega posredovanja. Taka obdelava vključuje „oblikovanje profilov“ v kakršni koli obliki avtomatizirane obdelave osebnih podatkov, na podlagi katerih se ocenjujejo osebni vidiki v zvezi s posameznikom, na katerega se nanašajo osebni podatki, zlasti za analizo ali predvidevanje uspešnosti pri delu, ekonomskega položaja, zdravja, osebnega okusa ali interesov, zanesljivosti ali vedenja, lokacije ali gibanja, kadar ustvarja pravne učinke v zvezi z njim ali nanj podobno znatno vpliva. Vendar bi moralo biti dovoljeno sprejemanje odločitev na podlagi take obdelave, vključno z oblikovanjem profilov, kadar to izrecno dovoljuje pravo Unije. V vsakem primeru bi morali za tako obdelavo veljati ustrezni zaščitni ukrepi, ki bi morali vključevati konkretno seznanitev posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, in pravico do osebnega posredovanja, pravico izraziti svoje stališče, pravico dobiti pojasnilo o odločitvi, ki je bila sprejeta po takem ocenjevanju, in pravico do izpodbijanja odločitve. Taki ukrepi ne bi smeli zadevati otroka. Da bi upravljavec ob upoštevanju posebnih okoliščin in okvira, v katerih se osebni podatki obdelujejo, zagotovil pošteno in pregledno obdelavo osebnih podatkov za posameznika, na katerega se osebni podatki nanašajo, bi moral uporabiti ustrezne matematične ali statistične postopke za oblikovanje profilov, izvajati tehnične in organizacijske ukrepe, s katerimi bi na ustrezen način zagotovil zlasti, da se dejavniki, ki povzročijo netočnost osebnih podatkov, popravijo in tveganje napak čim bolj zmanjša, zavarovati osebne podatke tako, da se upoštevajo morebitne nevarnosti, povezane z interesi in pravicami posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ter da se preprečijo tudi diskriminatorne posledice za posameznike na podlagi rasnega ali etničnega porekla, političnega mnenja, vere ali prepričanja, članstva v sindikatu, genetskega ali zdravstvenega stanja, spolne usmerjenosti ali učinki, ki privedejo do ukrepov, ki imajo takšne posledice. Avtomatizirano sprejemanje odločitev in oblikovanje profilov na podlagi posebnih vrst osebnih podatkov bi bilo treba dovoliti le pod posebnimi pogoji. (37)S pravnimi akti, sprejetimi na podlagi Pogodb ali notranjih predpisov institucij in organov Unije, se lahko uvedejo omejitve glede posebnih načel in pravic do obveščenosti, dostopa in popravka ali izbrisa osebnih podatkov, pravice do prenosljivosti podatkov, zaupnosti elektronskih sporočil in sporočanja o kršitvi varstva osebnih podatkov posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, in določenih s tem povezanih obveznosti upravljavcev, če je to v demokratični družbi potrebno in sorazmerno zaradi zaščite javne varnosti, preprečevanja, preiskovanja in pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, vključno z varovanjem pred grožnjami javni varnosti in njihovim preprečevanjem, vključno z zaščito človeškega življenja, zlasti pri odzivu na naravne nesreče ali nesreče, ki jih povzroči človek, notranje varnosti institucij in organov Unije, drugih pomembnih ciljev v splošnem javnem interesu Unije ali države članice, zlasti pomembnega gospodarskega ali finančnega interesa Unije ali države članice, vodenja javnih registrov iz razlogov splošnega javnega interesa ali varstva posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali pravic in svoboščin drugih, vključno s socialnim varstvom, javnim zdravjem in humanitarnimi nameni. Kadar se možnost take omejitve ne zagotovi v pravnih aktih, sprejetih na podlagi Pogodb ali notranjih predpisov institucij in organov Unije, lahko zadevne institucije in organi v posebnem primeru uvedejo začasno omejitev posebnih načel in pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, če taka omejitev spoštuje bistvo temeljnih pravic in svoboščin ter je v zvezi s posebnim dejanjem obdelave potreben in sorazmeren ukrep v demokratični družbi za zagotavljanje enega ali več ciljev iz odstavka 1. O omejitvi bi bilo treba obvestiti pooblaščeno osebo za varstvo podatkov. Vse omejitve bi morale biti skladne z zahtevami iz Listine in Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. (38)Uvesti bi bilo treba pristojnost in odgovornost upravljavca glede vsake obdelave osebnih podatkov, ki jo izvede upravljavec ali je izvedena v njegovem imenu. Upravljavec bi moral zlasti izvajati ustrezne in učinkovite ukrepe ter biti zmožen dokazati skladnost dejavnosti obdelave s to direktivo, vključno z učinkovitostjo ukrepov. Ti ukrepi bi morali upoštevati naravo, obseg, okoliščine in namene obdelave ter tveganje za pravice in svoboščine posameznikov. Tveganje za pravice in svoboščine posameznikov, ki se razlikuje po verjetnosti in resnosti, je lahko posledica obdelave osebnih podatkov, ki bi lahko povzročila fizično, premoženjsko ali nepremoženjsko škodo, zlasti: kadar obdelava lahko privede do diskriminacije, kraje ali zlorabe identitete, finančne izgube, okrnitve ugleda, izgube zaupnosti osebnih podatkov, zaščitenih s poklicno skrivnostjo, neodobrene reverzije psevdonimizacije ali katere koli druge znatne gospodarske ali socialne škode; kadar bi bile posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki, lahko odvzete pravice in svoboščine ali bi jim bilo preprečeno izvajanje nadzora nad njihovimi osebnimi podatki; kadar se obdelujejo osebni podatki, ki razkrivajo rasno ali etnično poreklo, politična mnenja, veroizpoved ali filozofsko prepričanje ali članstvo v sindikatu, ter obdelovanje genetskih podatkov ali podatkov v zvezi z zdravjem ali podatkov v zvezi s spolnim življenjem ali kazenskimi obsodbami in kaznivimi dejanji ali s tem povezanimi varnostnimi ukrepi; kadar se vrednotijo osebni vidiki, zlasti analiziranje ali predvidevanje vidikov, ki zadevajo uspešnost pri delu, ekonomski položaj, zdravje, osebni okus ali interese, zanesljivost ali vedenje, lokacijo ali gibanje, da bi se ustvarili ali uporabljali osebni profili; kadar se obdelujejo osebni podatki ranljivih posameznikov, zlasti otrok, ali kadar obdelava vključuje veliko osebnih podatkov in zadeva veliko posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki. Verjetnost in resnost tveganja za pravice in svoboščine posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi bilo treba ugotavljati glede na vrsto, obseg, okoliščine in namene obdelave. Tveganje bi bilo treba oceniti na podlagi objektivne ocene, s katero se določi, ali dejanja obdelave podatkov pomenijo tveganje ali veliko tveganje. (39)Zaradi varstva pravic in svoboščin posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov je treba sprejeti ustrezne tehnične in organizacijske ukrepe, da bi zagotovili izpolnitev zahtev iz te uredbe. Da bi upravljavec lahko dokazal skladnost s to uredbo, bi moral sprejeti notranjo ureditev in izvesti ukrepe, ki spoštujejo zlasti načeli vgrajenega in privzetega varstva podatkov. Ti ukrepi bi med drugim lahko vključevali minimizacijo obdelave osebnih podatkov, čimprejšnjo psevdonimizacijo osebnih podatkov, preglednost pri nalogah in obdelavi osebnih podatkov, omogočanje posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki, da spremljajo obdelavo podatkov, in omogočanje upravljavcu, da vzpostavi in izboljša varnostne ukrepe. Načeli vgrajenega in privzetega varstva podatkov bi morali biti upoštevani tudi pri javnih razpisih. (40)Varstvo pravic in svoboščin posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, ter pristojnost in odgovornost upravljavcev in obdelovalcev zahtevajo jasno dodelitev odgovornosti na podlagi te uredbe, tudi kadar upravljavec namene in sredstva obdelave določi skupaj z drugimi upravljavci ali kadar je dejanje obdelave izvedeno v imenu upravljavca. (41)Za zagotovitev skladnosti z zahtevami iz te uredbe v zvezi z obdelavo, ki jo opravi obdelovalec v imenu upravljavca, bi moral upravljavec dejavnosti obdelave zaupati samo tistim obdelovalcem, ki zagotavljajo zadostna jamstva, zlasti v smislu strokovnega znanja, zanesljivosti in virov za izvajanje tehničnih in organizacijskih ukrepov, ki izpolnjujejo zahteve iz te uredbe, vključno za varnost obdelave. Zavezanost obdelovalcev, ki niso institucije in organi Unije, k odobrenemu kodeksu ravnanja ali odobrenemu mehanizmu potrjevanja se lahko uporabi kot dokaz za izpolnjevanje obveznosti upravljavca. Obdelavo s strani obdelovalca bi morala urejati pogodba ali drug pravni akt v skladu s pravom Unije ali pravom države članice, ki bi določal obveznosti obdelovalca do upravljavca ter določal vsebino in trajanje obdelave, naravo in namene obdelave, vrsto osebnih podatkov in kategorije posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, ob upoštevanju posebnih nalog in odgovornosti obdelovalca v okviru obdelave, ki jo izvaja, in tveganje za pravice in svoboščine posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. Upravljavec in obdelovalec bi morala imeti možnost, da se odločita za uporabo individualne pogodbe ali standardnih pogodbenih določil, ki jih sprejme bodisi neposredno Komisija bodisi Evropski nadzornik za varstvo podatkov, nato pa jih sprejme Komisija. Po zaključku obdelave v imenu upravljavca bi moral obdelovalec v skladu z odločitvijo upravljavca vrniti ali izbrisati osebne podatke, razen v primeru zahteve za shranitev navedenih osebnih podatkov v skladu s pravom Unije ali pravom države članice, ki velja za obdelovalca. (42)Za dokaz skladnosti s to uredbo bi morali upravljavci hraniti evidence o dejavnostih obdelave, za katere so odgovorni, obdelovalci pa bi morali hraniti evidence o vrstah dejavnosti obdelave, za katere so odgovorni. Institucije in organi Unije bi morali biti zavezani k sodelovanju z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov in mu na zahtevo omogočiti dostop do svojih evidenc, da bi bile tako lahko namenjene spremljanju dejanj obdelave. Institucije in organi Unije bi morali imeti možnost, da vzpostavijo centralni register evidenc svojih dejavnosti obdelave. Zaradi preglednosti bi morali imeti tudi možnost, da tak register objavijo. (43)Za ohranitev varnosti in preprečitev obdelave, ki bi pomenila kršitev te uredbe, bi moral upravljavec ali obdelovalec oceniti tveganje, povezano z obdelavo, in izvesti ukrepe za ublažitev tega tveganja, na primer šifriranje. Ti ukrepi bi morali zagotavljati ustrezno raven varnosti, vključno z zaupnostjo, ob upoštevanju najnovejšega tehnološkega razvoja in stroškov izvajanja glede na tveganja in naravo osebnih podatkov, ki jih je treba varovati. Pri oceni tveganja v zvezi z varstvom podatkov bi bilo treba pozornost posvetiti tveganjem, ki jih pomeni obdelava osebnih podatkov, kot so nenamerno ali nezakonito uničenje, izguba, sprememba, nepooblaščeno razkritje ali dostop do osebnih podatkov, ki so poslani, shranjeni ali kako drugače obdelani, kar lahko zlasti povzroči fizično, premoženjsko ali nepremoženjsko škodo. (44)Institucije in organi Unije bi morali zagotoviti zaupnost elektronskih sporočil v skladu s členom 7 Listine. Zlasti bi morali zagotoviti varnost svojih elektronskih komunikacijskih omrežij ter zavarovati informacije v zvezi s terminalsko opremo končnih uporabnikov, s katero se dostopa do njihovih javno dostopnih spletnih mest in mobilnih aplikacij v skladu z Uredbo (EU) XXXX/XX [nova uredba o e-zasebnosti], in osebne podatke v imenikih uporabnikov.

(45)Kršitev varstva osebnih podatkov lahko, če se ne obravnava ustrezno in pravočasno, posameznikom povzroči fizično, premoženjsko ali nepremoženjsko škodo. V primeru kršitve varstva osebnih podatkov bi moral upravljavec zato o njej uradno obvestiti Evropskega nadzornika za varstvo podatkov brez nepotrebnega odlašanja in po možnosti najpozneje v 72 urah po seznanitvi s kršitvijo, razen če lahko upravljavec v skladu z načelom odgovornosti dokaže, da ni verjetno, da bi kršitev varstva osebnih podatkov ogrožala pravice in svoboščine posameznikov. Kadar ni mogoče uradno obvestiti v 72 urah, bi bilo treba uradnemu obvestilu priložiti razloge za zamudo, informacije pa se lahko zagotovijo postopoma in brez nadaljnjega nepotrebnega odlašanja. Kadar je taka zamuda upravičena, bi bilo treba čim prej objaviti manj občutljive ali manj podrobne informacije o kršitvi, namesto da se zadevni incident v celoti razreši pred uradnim obvestilom. (46)Upravljavec bi moral posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, brez nepotrebnega odlašanja obvestiti o kršitvi varstva osebnih podatkov, kadar je verjetno, da bi ta kršitev varstva osebnih podatkov lahko povzročila veliko tveganje za pravice in svoboščine posameznika, da bi se ta lahko ustrezno zavaroval. Sporočilo bi moralo vsebovati opis narave kršitve varstva osebnih podatkov in priporočila za zadevnega posameznika za ublažitev morebitnih škodljivih učinkov. Posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, bi morali prejeti tako sporočilo, kakor hitro je to razumno mogoče in v tesnem sodelovanju z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov ter ob upoštevanju smernic, ki jih je podal Evropski nadzornik za varstvo podatkov ali drugi ustrezni organi, kot so organi za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj. (47)Uredba (ES) št. 45/2001 določa splošno obveznost upravljavca, da o obdelavi osebnih podatkov obvesti pooblaščeno osebo za varstvo podatkov, ta pa vodi evidenco dejanj obdelave, o katerih je bila obveščena. Ta obveznost prinaša upravna in finančna bremena, ni pa v vseh primerih pripomogla k izboljšanju varstva osebnih podatkov. Zato bi bilo treba take nerazlikovalne splošne obveznosti obveščanja odpraviti ter nadomestiti z učinkovitimi postopki in mehanizmi, ki se namesto tega osredotočajo na tiste vrste dejanj obdelave, ki zaradi svoje narave, obsega, okoliščin in namenov verjetno povzročajo veliko tveganje za pravice in svoboščine posameznikov. Take vrste dejanj obdelave bi lahko bile tiste, ki zlasti vključujejo uporabo novih tehnologij ali ki so nove in zanje upravljavec še ni izvedel ocene učinka v zvezi z varstvom podatkov ali postanejo potrebne zaradi časa, ki je pretekel od prvotne obdelave. V takih primerih bi moral upravljavec pred obdelavo izvesti oceno učinka v zvezi z varstvom podatkov, da bi se ocenili posebna verjetnost in resnost velikega tveganja, pri čemer bi upoštevali naravo, obseg, okoliščine in namene obdelave ter izvor tveganja. Ta ocena učinka pa bi morala obsegati zlasti ukrepe, zaščitne ukrepe in mehanizme, ki so predvideni za ublažitev tega tveganja, zagotavljanje varstva osebnih podatkov in dokazovanje skladnosti s to uredbo. (48)Kadar ocena učinka v zvezi z varstvom podatkov pokaže, da bi zaradi neobstoječih zaščitnih ukrepov, varnostnih ukrepov in mehanizmov za ublažitev tveganja obdelava povzročila veliko tveganje za pravice in svoboščine posameznikov, in upravljavec meni, da tveganja ni mogoče ublažiti z razumnimi sredstvi v smislu razpoložljivih tehnologij in stroškov izvajanja, bi moralo biti pred začetkom dejavnosti obdelave opravljeno posvetovanje z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov. Za tako veliko tveganje je verjetno, da izhaja iz določenih vrst obdelave ter določenega obsega in pogostosti obdelave, kar bi lahko povzročilo tudi škodo za pravice in svoboščine posameznika ali poseg vanje. Evropski nadzornik za varstvo podatkov bi se moral na zahtevo po posvetovanju odzvati v določenem obdobju. Vendar odsotnost odziva Evropskega nadzornika za varstvo podatkov v tem obdobju ne bi smela posegati v kakršno koli posredovanje Evropskega nadzornika za varstvo podatkov v skladu z njegovimi nalogami in pooblastili iz te uredbe, vključno s pooblastilom za prepoved dejanj obdelave. V okviru tega postopka posvetovanja bi moralo biti mogoče Evropskemu nadzorniku za varstvo podatkov predložiti rezultat ocene učinka v zvezi z varstvom podatkov, ki se izvede v zvezi z zadevno obdelavo, zlasti ukrepi, ki so predvideni za ublažitev tveganja za pravice in svoboščine posameznikov. (49)Da bi zagotovili skladnost predvidene obdelave s to uredbo in zlasti ublažili tveganje za posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, bi moral biti Evropski nadzornik za varstvo podatkov obveščen o upravnih ukrepih in notranjih predpisih institucij in organov Unije, ki zagotavljajo obdelavo osebnih podatkov, določajo pogoje za omejitev pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali predvidevajo ustrezne zaščitne ukrepe za pravice posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. (50)Z Uredbo (EU) 2016/679 je bil ustanovljen Evropski odbor za varstvo podatkov kot neodvisni organ Unije in kot pravna oseba. Odbor bi moral prispevati k dosledni uporabi Uredbe (EU) 2016/679 in Direktive (EU) 2016/680 v vsej Uniji, tudi s svetovanjem Komisiji. Hkrati bi moral Evropski nadzornik za varstvo podatkov še naprej izvajati svojo nadzorno in svetovalno vlogo v zvezi z vsemi institucijami in organi Unije, tudi na lastno pobudo ali na zahtevo. Da se zagotovi skladnost pravil o varstvu podatkov v vsej Uniji, bi moralo biti posvetovanje Komisije obvezno po sprejetju zakonodajnih aktov ali med pripravo delegiranih in izvedbenih aktov, kakor je opredeljeno v členih 289, 290 in 291 PDEU, ter po sprejetju priporočil in predlogov, ki se nanašajo na sporazume s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami, kakor je določeno v členu 218 PDEU, ki vplivajo na pravico do varstva osebnih podatkov. V takih primerih bi se morala Komisija posvetovati z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov, razen kadar se mora v skladu z Uredbo (EU) 2016/679 posvetovati z Evropskim odborom za varstvo podatkov, na primer o sklepih o ustreznosti ali delegiranih aktih o standardiziranih ikonah in zahtevah v zvezi z mehanizmi potrjevanja. Kadar je zadevni akt zlasti pomemben za varstvo pravic in svoboščin posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, bi morala Komisija imeti možnost, da se posvetuje tudi z Evropskim odborom za varstvo podatkov. V takih primerih bi moral Evropski nadzornik za varstvo podatkov kot član Evropskega odbora za varstvo podatkov uskladiti svoje delo s tem odborom, da izdata skupno mnenje. Evropski nadzornik za varstvo podatkov in, kadar je ustrezno, Evropski odbor za varstvo podatkov bi morala svoje mnenje v pisni obliki predložiti v osmih tednih. Ta časovni okvir bi moral biti krajši v nujnih primerih in če je drugače primerno, na primer kadar Komisija pripravlja delegirane in izvedbene akte. (51)V vsaki instituciji ali organu Unije bi morala pooblaščena oseba za varstvo podatkov zagotoviti, da se določbe te uredbe uporabljajo, ter upravljavcem in obdelovalcem svetovati glede izpolnjevanja njihovih obveznosti. Navedena pooblaščena oseba bi morala biti oseba s strokovnim znanjem s področja prava o varstvu podatkov in poznavanjem zadevnih praks, njeno strokovno znanje pa bi bilo treba določiti zlasti glede na izvedena dejanja obdelave podatkov in varstvo, potrebno pri osebnih podatkih, ki jih obdela upravljavec ali obdelovalec. Taki pooblaščeni osebi za varstvo podatkov bi moralo biti omogočeno, da svoje dolžnosti in naloge opravlja neodvisno. (52)Kadar se osebni podatki prenašajo iz institucij in organov Unije upravljavcem, obdelovalcem ali drugim prejemnikom v tretjih državah ali mednarodnim organizacijam, raven varstva posameznikov, ki jo v Uniji zagotavlja ta uredba, ne bi smela biti ogrožena, tudi v primeru nadaljnjih prenosov osebnih podatkov iz tretje države ali mednarodne organizacije upravljavcem ali obdelovalcem v isti ali drugi tretji državi ali mednarodni organizaciji. V vsakem primeru se lahko prenosi v tretje države in mednarodne organizacije izvajajo samo v popolni skladnosti s to uredbo. Prenos bi se lahko izvedel le, če upravljavec ali obdelovalec v skladu z drugimi določbami te uredbe izpolnjuje pogoje iz določb te uredbe v zvezi s prenosom osebnih podatkov v tretje države ali mednarodne organizacije. (53)Komisija lahko na podlagi člena 45 Uredbe (EU) 2016/679 odloči, da tretja država, ozemlje ali določen sektor v tretji državi ali mednarodna organizacija zagotavlja ustrezno raven varstva podatkov. V takih primerih se lahko prenosi osebnih podatkov v to tretjo državo ali mednarodno organizacijo iz institucije ali organa Unije opravijo brez potrebe po pridobitvi dodatnega dovoljenja. (54)Če sklep o ustreznosti ni sprejet, bi moral upravljavec ali obdelovalec sprejeti ukrepe, na podlagi katerih pomanjkanje varstva podatkov v tretji državi nadomesti z ustreznimi zaščitnimi ukrepi za posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. Taki ustrezni zaščitni ukrepi so lahko sestavljeni iz uporabe standardnih določil o varstvu podatkov, ki jih sprejme Komisija ali Evropski nadzornik za varstvo podatkov, ali pogodbenih določil, ki jih odobri Evropski nadzornik za varstvo podatkov. Kadar obdelovalec ni institucija ali organ Unije, so lahko navedeni ustrezni zaščitni ukrepi sestavljeni tudi iz zavezujočih poslovnih pravil, kodeksov ravnanja in mehanizmov potrjevanja, ki se uporabljajo za mednarodne prenose na podlagi Uredbe (EU) 2016/679. S temi zaščitnimi ukrepi bi bilo treba zagotoviti skladnost z zahtevami glede varstva podatkov in pravicami posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, ki ustrezajo obdelavi znotraj Unije, vključno z razpoložljivostjo izvršljivih pravic posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, in učinkovitih pravnih sredstev, tudi pravico do učinkovitega upravnega ali sodnega varstva ali odškodnine, v Uniji ali tretji državi. Nanašati bi se morali zlasti na skladnost s splošnimi načeli v zvezi z obdelavo osebnih podatkov ter načeloma vgrajenega in privzetega varstva podatkov. Prenose javnim organom ali telesom v tretjih državah oziroma mednarodnim organizacijam z ustreznimi nalogami ali funkcijami lahko opravijo tudi institucije in organi Unije, tudi na podlagi določb, ki se vključijo v upravne dogovore, kot je memorandum o soglasju, s katerimi se zagotavljajo izvršljive in učinkovite pravice posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki. Kadar so zaščitni ukrepi določeni v upravnih dogovorih, ki niso pravno zavezujoči, bi bilo treba pridobiti dovoljenje Evropskega nadzornika za varstvo podatkov. (55)Možnost, ki jo ima upravljavec ali obdelovalec glede uporabe standardnih določil o varstvu podatkov, ki jih sprejme Komisija ali Evropski nadzornik za varstvo podatkov, upravljavcem ali obdelovalcem ne bi smela preprečiti niti, da standardna določila o varstvu podatkov vključijo v obsežnejšo pogodbo, kot je pogodba med obdelovalcem in drugim obdelovalcem, niti, da dodajo druga določila ali dodatne zaščitne ukrepe, če ti neposredno ali posredno ne nasprotujejo standardnim pogodbenim določilom Komisije ali Evropskega nadzornika za varstvo podatkov ali posegajo v temeljne pravice ali svoboščine posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki. Upravljavce in obdelovalce bi bilo treba spodbujati, da vzpostavijo dodatne zaščitne ukrepe s pomočjo pogodbenih obveznosti, ki bi dopolnjevale standardna določila o varstvu podatkov. (56)Nekatere tretje države sprejemajo zakone, predpise in druge pravne akte, ki neposredno urejajo dejavnosti obdelave institucij in organov Unije. To lahko vključuje sodbe sodišč ali odločbe upravnih organov tretjih držav, ki od upravljavca ali obdelovalca zahtevajo prenos ali razkritje osebnih podatkov in ki ne temeljijo na mednarodnem sporazumu, sklenjenem med tretjo državo prosilko in Unijo. Zunajozemeljska uporaba teh zakonov, predpisov in drugih pravnih aktov lahko krši mednarodno pravo in ovira doseganje varstva posameznikov, ki ga v Uniji zagotavlja ta uredba. Prenosi bi smeli biti dovoljeni samo, kadar so izpolnjeni pogoji iz te uredbe za prenos v tretje države. To je lahko med drugim v primeru, kadar je razkritje potrebno zaradi pomembnega javnega interesa, priznanega s pravom Unije. (57)V posebnih primerih bi morala biti predvidena možnost prenosov v določenih okoliščinah, kadar je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, dal svojo izrecno privolitev, kadar je prenos občasen in potreben zaradi pogodbe ali pravnega zahtevka, ne glede na to, ali gre za sodni postopek ali upravni ali kateri koli izvensodni postopek, vključno s postopki pred regulativnimi organi. Možnost prenosov bi morala biti predvidena tudi, kadar to zahtevajo pomembni razlogi v javnem interesu, določeni s pravom Unije, ali kadar je prenos izveden iz registra, vzpostavljenega z zakonom in namenjenega vpogledu javnosti ali oseb z zakonitim interesom. V slednjem primeru tak prenos ne bi smel vključevati celotnih osebnih podatkov ali celotnih vrst podatkov, ki jih vsebuje register, razen če to dovoljuje pravo Unije, in kadar je register namenjen vpogledu oseb, ki imajo zakoniti interes, bi bilo treba prenos opraviti samo na zahtevo teh oseb ali če bodo te osebe prejemniki, pri čemer je treba v celoti upoštevati interese in temeljne pravice posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki. (58)Ta odstopanja bi se morala uporabljati zlasti za prenose podatkov, ki so zahtevani in potrebni zaradi pomembnih razlogov javnega interesa, kot v primeru mednarodne izmenjave podatkov med institucijami in organi Unije ter organi za varstvo konkurence, davčnimi ali carinskimi upravami, finančnimi nadzornimi organi in službami, pristojnimi za zadeve na področju socialne varnosti ali javnega zdravja, denimo v primeru sledenja stikov za nalezljive bolezni ali zaradi zmanjšanja in/ali odprave uporabe nedovoljenih poživil v športu. Prenos osebnih podatkov bi moral prav tako veljati za zakonitega, kadar je treba zaščititi ključni interes posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ali interese življenjskega pomena za druge osebe, vključno s telesno nedotakljivostjo ali življenjem, če posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ni sposoben dati privolitve. Če sklepa o ustreznosti ni, se lahko v pravu Unije zaradi pomembnih razlogov javnega interesa izrecno določijo omejitve prenosa posebnih vrst podatkov v tretjo državo ali mednarodno organizacijo. Vsak prenos osebnih podatkov posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki in ki fizično ali poslovno ni sposoben dati privolitve, mednarodni humanitarni organizaciji, ki se opravi z namenom izvajanja naloge v skladu z Ženevskimi konvencijami ali za skladnost z mednarodnim humanitarnim pravom, ki se uporablja za oborožene spore, bi se lahko štel za potrebnega, če je v pomembnem javnem interesu ali življenjskega interesa za posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki. (59)V vsakem primeru bi moral upravljavec ali obdelovalec, če Komisija ni sprejela sklepa o ustrezni ravni varstva podatkov v tretji državi, uporabiti rešitve, ki posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki, zagotavljajo izvršljive in učinkovite pravice glede obdelave njihovih podatkov v Uniji po prenosu teh podatkov, tako da lahko še vedno uresničujejo temeljne pravice in zaščitne ukrepe. (60)Pri čezmejnem prenosu osebnih podatkov zunaj Unije se lahko poveča tveganje v zvezi z zmožnostjo posameznikov za uresničevanje pravic do varstva podatkov, zlasti da se zaščitijo pred nezakonito uporabo ali razkritjem navedenih podatkov. Hkrati lahko nadzorni organi v Uniji, vključno z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov, ugotovijo, da ne morejo obravnavati pritožb ali izvesti preiskav v zvezi z dejavnostmi zunaj svoje pristojnosti. Njihova prizadevanja za čezmejno sodelovanje so lahko ovirana tudi z nezadostnimi pooblastili za preprečevanje kršitev ali njihovo odpravo, neskladnimi pravnimi ureditvami in praktičnimi ovirami, na primer z omejitvijo virov. Zato bi bilo treba spodbujati tesnejše sodelovanje med Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov in drugimi nadzornimi organi za varstvo podatkov, da bi jim pomagali izmenjavati informacije s tujimi nadzornimi organi za varstvo podatkov. (61)Ustanovitev Evropskega nadzornika za varstvo podatkov v Uredbi (ES) št. 45/2001, ki je pooblaščen, da svoje naloge in pooblastila izvaja popolnoma neodvisno, je bistveni del varstva posameznikov pri obdelavi njihovih osebnih podatkov. Ta uredba bi morala dodatno okrepiti in pojasniti njegovo vlogo in neodvisnost. (62)Da se zagotovi dosledno spremljanje in izvajanje pravil o varstvu podatkov v vsej Uniji, bi moral imeti Evropski nadzornik za varstvo podatkov enake naloge in učinkovita pooblastila kot nadzorni organi v državah članicah, vključno s pooblastili za preiskovanje, popravljalnimi pooblastili in sankcijami ter pooblastili v zvezi z dovoljenji in svetovalnimi pristojnostmi, zlasti v primerih pritožb posameznikov, in opozarjanjem Sodišča Evropske unije na kršitve te uredbe ter sodelovanjem v sodnih postopkih v skladu s primarno zakonodajo. Taka pooblastila bi morala vključevati tudi pooblastilo za uvedbo začasne ali dokončne omejitve ali prepoved obdelave. Da bi se preprečili nepotrebni stroški in pretirane nevšečnosti za vpletene osebe, za katere bi lahko imeli ukrepi Evropskega nadzornika za varstvo podatkov negativne posledice, bi moral biti vsak tak ukrep ustrezen, potreben in sorazmeren, da se zagotovi skladnost s to uredbo, pri tem pa bi se morale upoštevati okoliščine posameznega primera in spoštovati pravica vsake osebe, da izrazi svoje mnenje, preden se sprejme kakršen koli posamezni ukrep. Vsak pravno zavezujoč ukrep Evropskega nadzornika za varstvo podatkov bi moral biti v pisni obliki, jasen in nedvoumen, v njem bi moral biti naveden datum izdaje ukrepa, podpisati bi ga moral Evropski nadzornik za varstvo podatkov, vsebovati pa bi moral razloge za ukrep in sklic na pravico do učinkovitega pravnega sredstva. (63)Odločitve Evropskega nadzornika za varstvo podatkov glede izjem, garancij, odobritev in pogojev v zvezi z dejanji obdelave podatkov, kakor je opredeljeno v tej uredbi, bi bilo treba objaviti v poročilu o dejavnostih. Ne glede na objavo letnega poročila o dejavnostih lahko Evropski nadzornik za varstvo podatkov objavi poročila o posameznih temah. (64)Nacionalni nadzorni organi spremljajo uporabo Uredbe (EU) 2016/679 in prispevajo k njeni dosledni uporabi v vsej Uniji, da bi varovali posameznike pri obdelavi njihovih osebnih podatkov in olajšali prosti pretok osebnih podatkov na notranjem trgu. Za večjo skladnost uporabe pravil o varstvu podatkov, ki se uporabljajo v državah članicah, in pravil o varstvu podatkov, ki se uporabljajo za institucije in organe Unije, bi moral Evropski nadzornik za varstvo podatkov učinkovito sodelovati z nacionalnimi nadzornimi organi.

(65)Pravo Unije v nekaterih okoliščinah določa model usklajenega nadzora, ki ga uporabljajo Evropski nadzornik za varstvo podatkov in nacionalni nadzorni organi. Poleg tega je Evropski nadzornik za varstvo podatkov nadzorni organ Europola in v okviru odbora za sodelovanje s svetovalno vlogo je vzpostavljen poseben model sodelovanja z nacionalnimi nadzornimi organi. Da se izboljšata učinkovit nadzor in izvajanje materialnih pravil o varstvu