SL Uradni list Evropske unije C 323/31

Objava vloge v skladu s členom 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

2010/C 323/14

V skladu s členom 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo. Izjave o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih od dneva te objave.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„CORDERO DE EXTREMADURA“

ES št.: ES-PGI-0005-0725-09.10.2008

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Ime:

„Cordero de Extremadura“

2. Država članica ali tretja država:

Španija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda:

Skupina 1.1 Sveže meso (in drobovina)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz 1. točke:

Meso iz kontroliranih trupov jagnjet ali njihovih kosov, pridobljenih od živali, s posebnostmi, navedenimi v točki 5.2.

Trupi teh živali imajo naslednje značilnosti:

(a) teža: trupi samcev tehtajo do 16 kg in trupi samic do 14 kg;

(b) razred zamaščenosti: med slabo (2) in srednjo (3) (Uredba (ES) št. 1249/2008);

(c) meso rožnate do bledo rožnate barve;

(d) mesnatost: razred O (zadovoljiva) in najboljša (Uredba (ES) št. 1249/2008);

(e) meso mora biti brezhibno obdelano in brez podplutb;

(f) značilnosti maščobe: — zunanja maščoba je bela in čvrsta, — bela ledvična maščoba prekriva le polovico ledvic in nikoli celih ledvic.

Značilnosti jagnjetine ZGO „Cordero de Extremadura“ so:

— rožnato do bledo rožnato meso,

— organoleptične lastnosti: odlična tekstura prijetnega okusa, zmerno marmorirana z mišično maščobo. Meso je zelo mehko in ni mastno. Zaradi dobre razporeditve maščobe in njene kakovosti je jagnjetina zelo sočna ter ima odličen vonj in okus.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode):

—

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

—

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

Proizvodni sistemi na kmetijskih gospodarstvih, ki proizvajajo ZGO, so za geografsko območje tradicionalni ekstenzivni in polekstenzivni sistemi, saj se ekstenzivni sistem uporablja za plemenske živali in neodstavljena jagnjeta.

Praksa reje plemenskih živali ustreza tehnikam in metodam uporabe naravnih virov pri tradicionalnem sistemu ekstenzivnega gospodarjenja. Te živali se skozi vse leto krmijo z naravnimi viri s pašnikov, po potrebi pa se jim dodajajo slama, zrnje, krma, stranski proizvodi in krmni koncentrati, sestavljeni zlasti iz žit, oljnic in stročnic. Obdobje dajanja krmnih dodatkov in njihovo odmerjanje je odvisno od obstoječih virov in potreb živali v zadevnem obdobju.

Jagnjeta ostanejo ob materi in se dojijo do odstavitve (v starosti od 40 do 50 dni). Ko so stara tri tedne, se jim lahko dodaja primerna krma. Po odstavitvi se jagnjeta vzrejajo v hlevih in pregledujejo v poslopjih kmetijskega gospodarstva, vzrejnih farmah in pitalnicah, vpisanih v ustrezni register. Njihova krma temelji na koncentratih, izdelanih zlasti iz žit, oljnic, stročnic in žitne slame. Krmni dodatki za jagnjeta za zakol vsebujejo le krmo, sestavljeno zlasti iz žit, oljnic in stročnic.

Jagnjeta za zakol, zajeta v zaščiteno geografsko označbo, morajo izvirati s kmetijskih gospodarstev, vpisanih v register ustreznega regulativnega organa, in prispeti v klavnico jasno označena.

Jagnjeta se zakoljejo in klavni trupi obdelajo v klavnicah in razkosevalnicah, ki lahko dokažejo, da upoštevajo določbe specifikacij, skladnosti naprav z veljavno zakonodajo, vodenja ustreznih registrov za zagotavljanje sledljivosti proizvoda in izvajanja rednih pregledov. Namen tega ukrepa je zagotoviti zaščito in neoporečnost ZGO „Cordero de Extremadura“. Prevoz jagnjet od kmetijskega gospodarstva porekla do klavnice ne sme trajati več kot dve uri. Tako se skrajšata razdalja in čas prevoza do klavnice, kar preprečuje stres živali med prevozom in spreminjanje kakovosti mesa zaradi sprememb pH, ki jih povzroča stres.

Regulativni organ posreduje tudi v fazi pridobivanja proizvoda, ki vključuje obdelavo mesa in razkosanje, ter preverja, da se pri pripravi ali razkosanju ne poslabša kakovost mesa.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn.:

—

3.7 Posebna pravila za označevanje:

Zaščiteno meso mora biti dano na trg s certifikacijsko oznako, ki poleg trgovskega imena obvezno vsebuje navedbo „Indicación Geográfica Protegida Cordero de Extremadura“ ali znak Skupnosti in logotip regulativnega organa.

Ne glede na to, v kakšni obliki je zaščiteno meso dano v promet, mora imeti certifikacijsko oznako, ki vsebuje oštevilčeno etiketo, s katero je proizvod jasno opredeljen, da se tako prepreči vsakršna zmeda pri potrošniku.

4. Kratka opredelitev geografskega območja:

Proizvodno območje ZGO „Cordero de Extremadura“ se ujema s pokrajino Estremadura.

5. Povezanost z geografskim območjem:

5.1 Posebnosti geografskega območja:

Feničanska, rimska in arabska civilizacija so varovale in razširjale prakso paše ovac v regiji do prelomnega dogodka v španski ovčereji, tj. do ustanovitve „Honrado Concejo de la Mesta de los Pastores“ (združenje rejcev, ki vodijo svojo čredo poleti na pašo v planine) v času vladavine kralja Alfonza X.

Zahtevana pasma je živela na geografskem območju z zgodovinsko tradicijo ovčereje, ki je temeljila na metodah in praksah tradicionalnega gospodarjenja. Fizične in geografske značilnosti območja so značilnosti pašnikov in drugih travnikov, ki se lahko uporabljajo za ekstenzivno pašo taki, kot so. Geografsko območje je lokalno območje s posebnimi značilnostmi, po katerih se razlikuje od drugih geografskih območij: geofizična in pedološka podlaga, avtohtono rastlinstvo in živalstvo, pastirska proizvodnja, količina padavin, osončenost in podnebje.

To geografsko območje sestavljajo ravnine in uravnan svet nadmorske višine od 200 do 800 metrov. Ima polsuho sredozemsko podnebje, ki ga blaži oceanski vpliv, in povprečno letno temperaturo od 16 do 17 °C. Zime so hladne, poletja pa vroča. Letno pade od 450 do 850 mm padavin; največ padavin je pozimi in na začetku pomladi, poletja pa so suha. Osončenost je več kot 3 000 ur na leto.

Ekosistem pašnikov, ki je nastal zaradi človekovih posegov v sredozemski gozd skozi stoletja, zavzema obsežna območja v Estremaduri. Zanj je značilna tradicionalna ekstenzivna reja, v okviru katere so bili živalske vrste (domače in prosto živeče), okolje in človeški posegi vedno v ravnotežju. Paša, bogata z zelišči, sestavljena iz raznovrstnega rastlinstva, s številnimi enoletnimi samoopraševalnimi vrstami, je glavni energetski vir tega ekosistema

5.2 Posebnosti proizvoda:

Meso z ZGO „Cordero de Extremadura“ je pridobljeno od živali s spodaj opisanimi značilnostmi.

(a) Način reje Jagnjeta ostanejo ob materi v sistemu ekstenzivne reje. Poleg dojenja se jim do odstavitve lahko dodajajo krmni koncentrati, sestavljeni zlasti iz žit in stročnic. Živali, ki se pitajo za zakol, bivajo izključno v hlevu ter se krmijo s krmnimi koncentrati in žitno slamo. Ob zakolu jagnjeta ne smejo biti starejša od 100 dni.

(b) Pasemske značilnosti plemenskih živali jagnjet, vključenih v ZGO „Cordero de Extremadura“ Samice: pasme Merinos ali križanci med pasmo Merinos in zgodnje spolno zrelimi pasmami Merinos, Merinos Fleischschaf in Île de France, če je vsaj 50 odstotkov pasemskih živali pasme Merinos. Samci: vse čiste pasme iz družine Merinos (Merinos, zgodnje spolno zrele pasme Merinos, Merinos Fleischschaf, Île-de-France in Berrichon du Cher) ali njihovi dvolinijski hibridi.

5.3 Vzročna povezanost geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali drugimi značilnostmi proizvoda (pri ZGO):

Vloga za priznanje ZGO „Cordero de Extremadura“ je utemeljena s posebnimi značilnostmi tega mesa in ugledom proizvoda.

(a) Posebne značilnosti proizvoda:

Kot kažejo opravljene študije, so mehkost, sočnost, barva in vsebnost maščobe mesa posledica proizvodnega sistema, značilnega za pokrajino Estremadura.

„Ta proizvodni sistem, značilen za pokrajino Estremadura, ki je povezan z ekosistemi pašnikov, značilnih za to pokrajino (dehesas), ter katerih sistemi reje in krme in uporabljenih pasem so značilni za zaščiteno območje, vpliva na sestavo in organoleptične lastnosti jagnjetine“ (Sañudo in drugi, 1997 in Díaz in drugi, 2005).

Zaradi tega značilnega proizvodnega sistema za Estremaduro, ki temelji na izkoriščanju naravnih virov ekosistemov pašnikov (dehesas), bivanju jagnjet z materjo med rejo, krmi in starosti jagnjet ob zakolu, je meso, pridobljeno od teh živali, mehko in sočno ter ima značilno barvo.

(b) Ugled jagnjet iz Estremadure:

Podsektor reje v Ekstremaduri je od nekdaj imel pomembno vlogo v regionalnem gospodarstvu. Prevladovala je zlasti ovčereja, o čemer pričajo zgodovinski viri, kot je „El Catastro del Marqués de la Ensenada“ (Kataster markiza de la Ensenada) iz 18. stoletja, v katerem je navedeno, da je stalež ovac štel več kot 1 300 000 glav.

V dokumentu je večkrat in zelo nazorno omenjena kakovost ovčjega mesa (in zlasti ovčjega mesa, pridobljenega iz pasme Merinos), ki izvira s pašnikov iz Estremadure:

„Estremadura je samostalnik za oznako zemljišč, ki se pozimi uporabljajo za pašo rastlinojedcev, ki se selijo na pašo. Izraz ‚extremar el rebaño‘ (ločiti čredo) pomeni ločiti jagnjeta od njihovih mater, da se namestijo v ovčjo stajo. Ta ukrep se torej imenuje, ‚extremadura‘. Pokrajina je tako opredeljena kot del Traslasierre (zagorje), na katerem so zimski pašniki: za prvotne prebivalce tako ‚nedosegljivi‘ prostrani pašniki, ‚pastirji že odhajajo na extremaduro … ‘(z malo začetnico)“, La Historia de Extremadura (Zgodovina Extremadure), editado por Hoy, Diario de Extremadura, 1997.

Ivan Sorapan v svoji knjigi „Medicina española contenida en proverbios vulgares de nuestra lengua“ (Špansko zdravilstvo v vsakdanjih pregovorih našega jezika) iz leta 1616 omenja Estremaduro:

„(Zaradi) odlične paše in želoda ta pokrajina proizvaja meso za celotno Castilla la Vieja, dvor, pokrajino Mancha, kraljestvo Toledo, Sevilja in Grenada, […]“

„Govori se, da je živina, vzrejena v Estremaduri, upravičeno zaslovela po vsem svetu, ter da se le na obrežjih reke Guadiane vsako leto pase več kot petsto tisoč glav velike živine in drobnice […]“

O pomembnosti jagnjetine iz Estremadure ni nobenega dvoma, saj se potrjuje z dejstvom, da je del zgodovine te pokrajine zgodovina njene kuhinje, priljubljene prehrane narodov, ki so zaporedoma bivali v pokrajinah Estremadure. O tem pričajo številne navedbe zgodovinarjev, ki hvalijo odlike jagnjetine iz Estremadure skozi čas:

— V delu „Historia Universal de la Primitiva y Milagrosa Imagen de Ntra.Sra. de Guadalupe“ (Pripoved o prvi in čudežni podobi naše gospe iz Guadaloupe) iz leta 1743 je večkrat omenjen gastronomski okus kralja Karla V.: „Ko se je kralj umaknil v naš samostan v Yusti, ga je prior vsak mesec obiskal, ker se je navezal na njegovo bivališče in ker je njegovo kraljevo visočanstvo rado jedlo meso jagnjet, ki so jih tam pitali […]“

— V delu „Guía del buen comer español“ (Vodnik španske kuharske umetnosti) Dionisia Péreza iz leta 1952 znameniti doktor Thebusse omenja kuhinjo iz Estremadure in hvali dve odlični jedi, in sicer „caldereta de los pastores“ (pastirsko enolončnico) in „pollo caminero“ (piščančjo jed).

Danes:

Priljubljenih receptov z jagnjetino kot glavno sestavino je veliko: Caldereta extremeña (enoločnica iz Estremadure), Cochifrito de borrego (koštrunov ragu), Carnero con orégano (koštrunovina z origanom), Chanfaina (pljučni ragu), Manos de cordero (jagnečji parklji) itd. (Recetario de Cocina extremeña: Estudio de sus orígenes. Universitas Editorial, 1985) (Knjiga z recepti kuhinje iz Estremadure: študija njenih izvorov).

Tradicija in ugled ZGO „Cordero de Extremadura“ sta se ohranili do danes. Povpraševanje restavracij in sladokuscev po tem proizvodu stalno narašča in jagnjetina je pogosta sestavina nove kuhinje (Nuevo Recetario de Cocina Extremeña, 2001) (Nova knjiga receptov kuhinje iz Estremadure).

V nedavnih študijah je poudarjena edinstvenost jagnjetine z ZGO „Cordero de Extremadura“:

— razvoj značilnosti kakovosti trupov jagnjet s posebno oznako „Cordero de Extremadura“ in „Cordero Manchego“ (Alonso, I.; Sánchez, C.; Pardos, J. J.; Pardos, J. J.; Delfa, R.; Sierrra, I.; Fisher, A., 1999),

— opredelitev in ustreznost kakovosti in sestave različnih vrst ovčetine v Evropi. Prilagoditev okusom potrošnikov. Projekt FAIR3-CT96-1768„OVAX“ (Sañudo, C y col., 1999),

— ocena kvantitativnih in kvalitativnih značilnosti trupov jagnjet, pridobljenih z različnimi sistemi reje (Maria de la Montaña López Parra, 2006).

Sklic na objavo specifikacije:

(člen 5(7) Uredbe (ES) št. 510/2006)

http://aym.juntaex.es/NR/rdonlyres/694B12E7-A6EF-41B3-971A-2F72813DF862/0/PliegoIGP_Cordero.pdf

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.