1.Uvod

Izpostavljenost državljanov obsežnim dezinformacijam, vključno z zavajajočimi in povsem napačnimi informacijami, je velik izziv za Evropo.

Naše odprte demokratične družbe so odvisne od javnih razprav, ki omogočajo, da dobro obveščeni državljani izražajo svojo voljo prek svobodnih in poštenih političnih postopkov. Mediji tradicionalno igrajo ključno vlogo pri tem, da od javnih organov terjajo odgovornost za njihova dejanja, ter zagotavljanju informacij, ki državljanom omogočajo oblikovanje lastnega mnenja o družbenih vprašanjih ter dejavno in učinkovito sodelovanje v demokratični družbi. V Evropi morajo tradicionalni mediji spoštovati vrsto predpisov o nepristranskosti, pluralizmu, kulturni raznolikosti, škodljivih vsebinah, oglaševanju in sponzorirani vsebini. Demokracija v Evropski uniji temelji na obstoju svobodnih in neodvisnih medijev.

Danes se z internetom ni le zelo povečala količina in raznolikost novic, ki so na voljo državljanom, temveč so se tudi korenito spremenili načini, na katere državljani dostopajo do novic in na katere te novice obravnavajo. Zlasti mlajši uporabniki se vse bolj zanašajo na spletne medije kot svoj glavni vir informacij. Z lahko dostopnimi raznolikimi kakovostnimi informacijami bi lahko demokratični procesi postali bolj sodelovalni in vključujoči.

Vendar pa se nove tehnologije, zlasti prek družbenih medijev, lahko uporabijo za razširjanje dezinformacij v izjemnem obsegu ter z izjemno hitrostjo in ciljno usmerjenostjo, s čimer ustvarjajo personalizirane informacijske sfere in postajajo vplivni ojačevalci informacij za dezinformacijske kampanje.

Dezinformacije spodkopavajo zaupanje v institucije ter digitalne in tradicionalne medije, škodujejo pa tudi našim demokracijam, saj državljanom otežujejo sprejemanje informiranih odločitev. Dezinformacije pogosto podpirajo radikalne in ekstremistične ideje in dejavnosti ter ovirajo svobodo izražanja, ki je kot temeljna pravica zapisana v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina) . Svoboda izražanja vključuje tako spoštovanje svobode in pluralnosti medijev kot tudi pravico državljanov do svojega mnenja ter prejemanja in širjenja informacij ali idej „brez vmešavanja javnih organov in ne glede na državne meje“.

Prednostna obveznost državnih akterjev v zvezi s svobodo izražanja in medijev je, da se vzdržijo vmešavanja in cenzure ter zagotovijo ugodno okolje za vključujočo in pluralistično javno razpravo. Zakonita, čeprav domnevno škodljiva, vsebina je na splošno zaščitena s svobodo izražanja in jo je treba obravnavati drugače kot nezakonito vsebino, ki se lahko upravičeno odstrani. Evropsko sodišče za človekove pravice je odločilo, da je to zlasti pomembno v povezavi z volitvami.

Domači in tuji akterji pogosto uporabljajo masovne spletne dezinformacijske kampanje, s katerimi širijo nezaupanje in ustvarjajo napetosti v družbi, kar ima lahko resne posledice za našo varnost. Poleg tega so dezinformacijske kampanje tretjih držav, zlasti v kombinaciji s kibernetskimi napadi, lahko del hibridnih groženj notranji varnosti, vključno z volilnimi postopki. Ruska vojaška doktrina na primer informacijsko vojskovanje izrecno šteje za eno svojih področij.

Širjenje dezinformacij lahko z vplivanjem na javno mnenje vpliva tudi na procese oblikovanja politik. Domači in tuji akterji lahko s pomočjo dezinformacij manipulirajo politične in družbene razprave ter vedenje na področjih, kot so podnebne spremembe, migracije, javna varnost, zdravje in finance. Dezinformacije lahko tudi zmanjšajo zaupanje v znanost in empirične dokaze.

Leta 2014 je Svetovni gospodarski forum ugotovil, da hitro širjenje napačnih informacij na spletu spada med 10 najpomembnejših trendov v sodobnih družbah . V letu 2016 so združevalniki novic in iskalniki na družbenih medijih skupaj predstavljali glavni način prebiranja spletnih novic za 57 % uporabnikov v EU . Družbeni mediji so glavni vir novic za tretjino mladih iz starostne skupine od 18 do 24 let . 80 % Evropejcev večkrat na mesec ali še pogosteje naleti na informacije, ki so po njihovem mnenju napačne ali zavajajoče. 85 % vprašanih meni, da je to problem tudi v njihovi državi.

Spletne platforme, ki distribuirajo vsebino, zlasti družbeni mediji, platforme za izmenjavo videov in iskalniki igrajo ključno vlogo pri širjenju in ojačevanju dezinformacij na spletu. Te platforme zaenkrat niso sorazmerno ukrepale in se niso uspešno soočile z izzivom, ki jih predstavljajo dezinformacije in manipulativna uporaba infrastrukture platform. Nekatere od njih so izvedle omejene pobude za zajezitev širjenja dezinformacij na spletu, vendar le v majhnem številu držav in za majhen delež uporabnikov. Poleg tega obstajajo resni dvomi o tem, ali platforme svojim uporabnikom nudijo zadostno zaščito pred nepooblaščeno uporabo njihovih osebnih podatkov s strani tretjih oseb. Primer tega so nedavna razkritja v zvezi s Facebookom in podjetjem Cambridge Analytica, ki jih trenutno preiskujejo organi za varstvo podatkov, šlo pa naj bi za pridobitev osebnih podatkov milijonov uporabnikov družbenih medijev iz EU, ki so bili zlorabljeni v okviru volitev.

Porast dezinformacij in resnost grožnje sta spodbudili tudi ozaveščenost in povečali zaskrbljenost v civilni družbi, tako v državah članicah EU kot širše. Evropski svet je marca 2015 visokega predstavnika pozval, naj pripravi akcijski načrt za odziv na sedanje ruske dezinformacijske kampanje. Rezultat tega je bila vzpostavitev projektne skupine East StratCom, ki z načrtovano učinkovitostjo deluje od septembra 2015. Evropski parlament je z resolucijo, sprejeto junija 2017, Komisijo pozval, naj „temeljito analizira sedanje stanje in pravni okvir v zvezi z lažnimi novicami ter preveri možnost zakonodajnega posega za omejitev razširjanja in širjenja lažnih vsebin“. Evropski svet je marca 2018 navedel, da morajo „družbena omrežja in digitalne platforme /.../ zagotavljati preglednost praks ter popolno varstvo zasebnosti in osebnih podatkov državljanov“. Skupna deklaracija o svobodi izražanja in lažnih novicah, dezinformacijah in propagandi, ki so jo leta 2017 sprejeli posebni poročevalci, ki so jih imenovale mednarodne organizacije,poudarja obravnavo uporabe mednarodnih standardov o človekovih pravicah v zvezi s tem pojavom.

Številne države članice trenutno proučujejo, kakšne ukrepe bi lahko sprejele, da bi zaščitile integriteto volilnih postopkov pred dezinformacijami na spletu in zagotovile preglednost političnega spletnega oglaševanja.

Vendar je jasno, da medtem ko je zaščita volilnega postopka v pristojnosti predvsem držav članic, čezmejne razsežnosti dezinformacij na spletu zahtevajo pristop na evropski ravni, da bi se lahko zagotovilo učinkovito in usklajeno ukrepanje ter zaščitilo EU in njene državljane, politike in institucije.

To sporočilo je bilo pripravljeno ob upoštevanju obsežnih posvetovanj z državljani in deležniki. Komisija je konec leta 2017 oblikovala strokovno skupino na visoki ravni za svetovanje o tej zadevi. Skupina je poročilo predložila 12. marca 2018. Komisija je tudi začela obširno javno posvetovanje, ki vključuje spletne vprašalnike, na katere je bilo prejetih 2 986 odgovorov, strukturirane dialoge z zadevnimi deležniki in javnomnenjsko raziskavo Eurobarometer, ki zajema vseh 28 držav članic.

V tem poročilu so predstavljena stališča Komisije o izzivih, povezanih z dezinformacijami na spletu. V njem so opredeljeni ključna splošna načela in cilji, ki bi morali usmerjati ukrepe za ozaveščanje javnosti o dezinformacijah in učinkovit boj proti njim, ter navedeni posebni ukrepi, ki jih v zvezi s tem namerava sprejeti Komisija.