P6_TA(2005)0227

Območje svobode, varnosti in pravice

Resolucija Evropskega parlamenta o napredku, doseženem v letu 2004, pri oblikovanju območja svobode, varnosti in pravice (OSVP) (člena 2 in 39 Pogodbe EU)

Evropski parlament,

- ob upoštevanju člena 108(5) svojega Poslovnika,

A. ob upoštevanju svojih nedavno sprejetih resolucij z dne 11. marca 2004 [1] in 14. oktobra 2004 [2], v katerih je že povzel rezultate izvajanja programa iz Tampereja in oblikoval svoja izhodiščna priporočila Evropskemu svetu, ki je 5. novembra 2004 sprejel haaški program za prihodnjih pet let, v katerem so določene smernice za območje svobode, varnosti in pravice (OSVP),

B. ob upoštevanju razprave z dne 11. aprila 2005 in odgovore Sveta in Komisije na vprašanji za ustni dogovor št. B6-0164/2005 in B6-0165/2005,

C. ker je v minulem letu, z izjemo prehoda na soodločanje za načrtovane ukrepe s področja nezakonitega priseljevanja, ni bilo želenega napredka glede OSVP, občutnemu napredku, doseženem na drugih področjih dejavnosti Skupnosti ali celo pri medvladnem sodelovanju na področju obrambne in varnostne politike, navkljub,

D. ker je do postopne blokade prišlo tudi v Evropskem svetu, ki se je v letu 2004 trikrat moral seznaniti s težavami pri izvajanju sklepov Unije, predvsem na področju pravosodnega in policijskega sodelovanja na kazenskem področju in bolj podrobno pri boju proti terorizmu in mednarodnemu kriminalu,

E. je zaskrbljen, ker mora kljub ponovljenim pozivom devet starih in šest novih držav članic še vedno ratificirati Konvencijo o medsebojni pomoči v kazenskih zadevah med državami članicami Evropske unije, sprejeto 29. maja 2000, medtem ko enajst držav še vedno ni ratificiralo Protokola k Konvenciji Europol z dne 27. novembra 2003,

F. je vznemirjen zaradi zamud in težav, s katerimi se srečujejo države članice, pri uporabi evropskega pripornega naloga, kot tudi zaradi zadržanosti, ki jo kažejo do pobud s področja pravosodnega sodelovanja ali mediacij v civilnih zadevah, ki jih nekatere države omejujejo zgolj na čezmejne primere; vse našteto odseva pomanjkanje zaupanja v odnosih med državami članicami,

G. ker so nekatere države članice za izhod iz blokade razvile zunaj okvira pogodb oblike sodelovanja, kot je "G5", ali "kvazi odločujoče" organe, kot so FATF za pranje denarja, "Dublinska skupina" za boj proti drogam, "Bernska skupina" za izmenjavo podatkov, torej vsi organi, ki se izognejo demokratičnemu nadzoru; je prepričan, da mora imeti napredovanje, čeprav zaželeno in primerno, obliko "okrepljenega sodelovanja" (kot t. i. "Schengen+"),

H. je prepričan, da vsi ti dejavniki vplivajo na verodostojnost politike Unije in legitimnost njenega delovanja v trenutku, ko se sooča z izzivom velikih razsežnosti v povezavi s politikami priseljevanja, nadzora meja, širjenja svoboščin ali pa za boja proti čezmejnemu kriminalu in terorizmu, in da je treba za vsako ceno nujno ponovno sprožiti oblikovanje skupnega območja in okrepiti vzajemno zaupanje med 25 državami članicami ter se pripraviti na širitev in pristop držav kandidatk,

Nujno odpravljanje demokratičnega primanjkljaja in zavzemanje za enovit pravni okvir na OSVP

1. ponovno poziva Svet, naj vzpostavi enovit pravni okvir za politike, povezane z OSVP, in naj nujno prenese pravosodno in policijsko sodelovanje v okvir Skupnosti na podlagi člena 42 Pogodbe EU ter v skladu s členom 67 Pogodbe ES posploši uporabo kvalificirane večine v Svetu in uporabo postopka soodločanja za vsa področja politike, povezana z OSVP;

2. želi pritegniti pozornost Sveta na dejstvo, da ohranjanje trenutnih razmer v pričakovanju ratificiranja Ustavne pogodbe ne samo povečuje obstoječ demokratični primanjkljaj, ampak tudi onemogoča sprejemanje odločitev petindvajseterice ter praktično onemogoča preverjanje njihovega izvajanja (kakor kaže lastna presoja Evropskega sveta);

3. zato poziva Komisijo, naj pred septembrom 2005 oblikuje predlog sklepa na podlagi člena 42 Pogodbe EU, v katerem bodo predvideni ukrepi na področjih, naštetih v členu 29 sodili pod naslov IV Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ob hkratni določitvi uporabe postopka odločanja s kvalificirano večino za njihovo sprejetje; poziva Svet, naj na podlagi člena 67 Pogodbe ES sprejme nov sklep, ki bo določil prehod na uporabo postopka soodločanja o ukrepih Skupnosti, predvidenih v naslovu IV, ter tudi odpravo omejitev glede pristojnosti Sodišča;

4. poziva Svet, naj v najkrajšem možnem času spremeni svoj poslovnik tako, da bo omogočen dostop do pripravljalnih besedil zakonodajnih aktov s tem v zvezi, vključno s pravnimi mnenji, pripravljenimi s tem v zvezi, kakor je EP ponovno zahteval v primerih C-52/05 P in C-32/05 P, kot tudi stališč držav članic, ki bo omogočalo, da bodo razprave in odločitve o teh vprašanjih javne, predvsem v času razprav odločanja o vprašanjih v zvezi z OSVP; prosi pristojni odbor, da preveri, če bi bilo v teh primerih primerno posredovati tako, da bi zagotovili preglednost ob sprejetju ukrepov, ki zadevajo evropske državljane;

5. želi pritegniti pozornost Sveta na potrebo, da se vsa napredovanja pri uresničevanju področja svobode, varnosti in pravice izvedejo glede na resno sodelovanje z EP in v skladu z načelom demokratičnosti, po katerem mora biti EP vključen v pripravo evropske zakonodaje od začetka, in ne šele takrat, ko je bil sklenjen politični sporazum;

6. predlaga Komisiji, naj vzpostavi postopek rednega obveščanja Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve o zunanjih vidikih OSVP, predvsem o pogajanjih za sklenitev sporazumov ter o političnem dialogu s tretjimi državami članicami in mednarodnimi organizacijami; poziva Komisijo, da konča pilotni projekt "TRANS-PNZ", ki mora omogočiti dnevno spremljanje dogodkov in dokumentov, povezanih z zakonodajnimi postopki v zvezi z OSVP, če bodo ti podatki in dokumenti dostopni v registru organov; poziva nacionalne parlamente, da se seznanijo s pilotnim projektom z usklajevanjem pripravljalnih del za vsak zakonodajni postopek v zvezi s sprejetjem ali prenosom ukrepov EU, povezanih z OSVP;

7. poziva države članice, da ne prejudicirajo pristojnosti Evropske skupnosti in Evropske unije v zvezi z mednarodnimi sporazumi in da se zavzamejo za uvedbo "klavzul povezanosti" v mednarodne konvencije, ki omogočajo Uniji in Skupnosti, da pristopijo k takim konvencijam, ali najmanj "klavzul o prekinitvi", ki lahko zavarujejo pravni red Unije v odnosih med državami članicami, na področjih teh konvencij;

8. spodbuja vse institucije Unije, da vzdržujejo odprt, pregleden in reden dialog s predstavniškimi združenji in civilno družbo ter da pospešujejo in olajšajo sodelovanje državljanov v javnem življenju; prosi Komisijo, da čimprej predstavi predlog za sprejetje dejanskih ukrepov v tem smislu;

Svoboda, varnost, pravica in solidarnost

9. meni, da bi morali ukrepe za razvoj OSVP, vključiti v okvir Skupnosti, ne samo s pravnega vidika, ampak tudi z vidika političnih ciljev, s čimer bi se udejanjil duh solidarnosti med državami članicami in državljani; meni, da bi moral v ta namen Svet PNZ odpreti svoje postopke in odločati zlasti ob sodelovanju s:

- Svetom za razvoj, splošne zadeve in socialne zadeve pri oblikovanju politike priseljevanja, vključevanja in ponovnega sprejema,

- Svetom za proračun in splošne zadeve pri določitvi ukrepov za finančno solidarnost ob izvajanju sistemov nadzora meja, azilne politike in politike vračanja ter glede uporabe infrastrukture in virov, potrebnih za civilno zaščito in preprečevanje katastrof in terorističnih napadov;

Vključitev zavzemanja za temeljne pravice

10. ponovno izraža trdno prepričanje, da oblikovanje OSVP zahteva še bolj dejavno udejstvovanje evropskih in nacionalnih institucij pri zavzemanju za čim višjo stopnjo zaščite temeljnih pravic, kar je tako v interesu posameznikov kakor tudi v izogib zamudam ali zavračanju prenosa sprejetih ukrepov v nacionalne zakonodaje; v ta namen predlaga, da:

- vse nove zakonodajne predloge, predvsem glede OSVP, spremlja presoja z utemeljitvijo njihovega vpliva na temeljne pravice; ob tem poziva delovno skupino komisarjev, zadolženo za temeljne pravice, da Odbor za državljanske svoboščine redno obvešča o delu in zagotovi dobro usklajenost svojega dela,

- bi EP moral imeti enake pravice kot Svet, ko Komisija sprejme ukrepe za izvajanje zakonodajnih aktov Skupnosti in Unije, kadar bi ti akti lahko ogrozili temeljne pravice, kot je to pogosto na področjih OSVP,

- prihodnje letne razprave EP o OSVP postanejo tudi priložnost za oceno varstva temeljnih pravic v Uniji, ki naj bo izvedena na podlagi specifičnih tematskih poročil, ki jih pripravi Komisija v povezavi s poročilom, predvidenim v členu 212 Pogodbe ES, skupaj z Agencijo za temeljne pravice, kakor je predlagal v svoji resolucija z dne 26. maja 2005 o promociji in varstvu temeljnih pravic: vloga nacionalnih in evropskih institucij, vključno z Agencijo za temeljne pravice [3];

11. ocenjuje, da je za varstvo temeljnih pravic nujno naslednje:

- sprejetje ustreznih ukrepov za širjenje vključevanja manjšin in boj proti vsem oblikam diskriminacije (člen 13 Pogodbe ES), vključno s sprejetjem, po ponovnem posvetovanju z EP, okvirnega sklepa o rasizmu in ksenofobiji,

- oblikovanje programa o kakovosti sodstva v Evropi ob soglasju držav članic in v skladu s svojim priporočilom Svetu z dne 22. februarja 2005 o kakovosti sodstva in usklajevanju kazenskega prava v državah članicah [4],

- sprejetje skupnih ukrepov za dostop do sodnega varstva v kazenskih in civilnih zadevah v Evropi (preprečevanje dvojnih meril za čezmejne primere),

- krepitev jamstev v postopkom; poziva Svet, da sprejme, kakor hitro je to mogoče, okvirni sklep o tem predmetu s primernim upoštevanjem mnenja EP; poziva Komisijo, da pred koncem leta 2005 predloži napovedane zakonodajne predloge v zvezi z:

* medsebojnim priznavanjem v predhodni fazi postopka,

* nadzornimi ukrepi, ki ne povzročajo izgube svobode,

* načelom, da med odsotnostjo ne sme biti nihče dvakrat kaznovan za isto dejanje (ne bis in idem in absentia),

* pravičnim obravnavanjem pri pridobivanju in uporabi dokazov,

* pravicami, ki izhajajo iz domneve nedolžnosti,

- sprejetjem ukrepov za solidarnost z žrtvami še posebej, če se nanašajo na otroke,

- uradna vključitev Evropskega kodeksa policijske etike [5], ki ga je Svet PNZ neuradno že potrdil [6] 28. oktobra 2004 in okrepitev vlogo Evropske policijske akademije (CEPOL);

Določitev natančnih ciljev EU in njenih držav članic

12. poziva Komisijo, da na prihodnjem zasedanju Evropskega sveta predloži program izvajanja Haaškega programa, ki:

- navaja natančne cilje, ki se morajo uresničiti v dogovoru z državami članicami v prihodnjih petih letih, v zvezi z zmanjševanjem kriminalnih dejanj, zaščito posameznikov in krepitvijo svoboščin,

- predvideva pregleden mehanizem spremljanja na evropski in nacionalni ravni za izvajanje teh ciljev ter primerno analizo morebitnih pomanjkljivosti;

Sodstvo

13. opozarja, da kazensko pravosodno sodelovanje temelji na načelih vzajemnega zaupanja med sodnimi organi in državljani ter med samimi sodnimi organi in na medsebojnem priznavanju; ti cilji bodo doseženi z oblikovanjem skupnih pravil in boljšo izmenjavo podatkov med zadevnimi stranmi ter tudi z izobraževanjem sodnih uradnikov o evropskih vprašanjih; na tem področju je krepitev Eurojusta kot cilja uresničitve evropskega javnega tožilstva nujna;

14. želi, da se nadaljuje napredovanje na področju civilnega pravosodnega sodelovanja, zlasti v družinskem pravu in gospodarskem pravu;

Politika priseljevanja, azilna politika in politika prehajanja meja

15. zahteva od Komisije, da do konca 2006 izdela predlog nadzornega mehanizma, ki bo dopolnjeval obstoječi schengenski ocenjevalni mehanizem;

16. zahteva pravo evropsko azilno politiko in pravično politiko priseljevanja, primerno temeljnim pravicam migrantov in spoštljivo do njih;

17. zavrača zunanje izvajanje azilne politike in politike priseljevanja ter ustvarjanje taborišč ali zavetišč za priseljence zunaj Evropske unije;

18. poziva Komisijo in Svet, da v zvezi s sporazumom o okrepljenem sodelovanju glede priseljevanja med EU in Libijo, ki ga je nedavno odobril Svet za pravosodje in notranje zadeve, zagotovita, da ne predvideva kolektivnih izgonov ali upravnih pridržanj v krajih, kjer so temeljne pravice brezobzirno kršene, ter da v skladu z Ženevsko konvencijo prizna tudi pravice iskalcev azila v Libiji;

19. opozarja na potrebo po skupni politiki priseljevanja, ki se ne omejuje le na boj proti nezakonitemu priseljevanju; zahteva nujno izvajanje politike zakonitega priseljevanja;

20. opozarja, da mora biti evropska migracijska politika povezana z evropsko politiko vključevanja, ki omogoča med drugim pravo združevanje na trgu dela, pravico do izobrazbe in usposabljanja, dostop do socialnih in zdravstvenih storitev, sodelovanje priseljencev v družbenem, kulturnem in političnem življenju;

21. obravnava Zeleno knjigo Komisije o pristopu EU do urejanja ekonomske migracije (KOM(2004)0811); opozarja, da se ekonomske migracije v Evropi ne smejo omejiti na potrebe evropskega trga dela, ampak morajo upoštevati vse vrste migracij, vključno z združevanjem družine; zelo si želi, da evropsko ekonomsko priseljevanje podpira usklajevanje s pravili sprejema migrantov v Evropsko unijo in da je dejavnik boja proti diskriminaciji na trgu dela;

22. zahteva od Evropske unije in njenih držav članic, da ratificirajo Mednarodno konvencijo o zaščiti pravic vseh delavcev migrantov in članov njihovih družin, ki jo je sprejela Generalna skupščina OZN 18. decembra 1990, ter Konvenciji št. 97 in št. 143 o delavcih migrantih Mednarodne organizacije dela; poziva Komisijo, da v sklepe in okvirne sklepe vključiti vse določbe konvencije OZN;

23. je zelo zaskrbljen zaradi politike Evropske unije v zvezi z vračanjem, še zlasti nad skupinskimi leti za odstranjevanje priseljencev; opozarja, da morajo sporazumi s tretjimi državami o ponovnem sprejemu temeljiti na pravem dialogu in upoštevati njihove potrebe; ta dialog mora omogočati politično sodelovanje in sorazvoj, da se odpravijo vzroki migracij;

24. prosi Komisijo, da osebam, ki potrebujejo varstvo, zagotovi varen dostop do Unije, obravnavanje njihovih zahtev na primeren način ter da se merila mednarodnega prava v zvezi s človekovimi pravicami in pravico do azila ter še zlasti načelo nevračanja, resno upoštevajo;

25. opozarja Komisijo, kot varuhinjo pogodb, na nalogo, da je glede na pravico do azila v Evropski uniji, v skladu s členom 6 Pogodbe EU in členom 63 Pogodbe ES, pozorna na nedavne dogodke skupinskih izgonov, ker so nekatere države članice zasenčile spoštovanje obveznosti v skladu s pravom EU;

26. opozarja na potrebo po politiki Skupnosti na področja priseljevanja in azila, ki bi temeljila na odprtju zakonitih kanalov priseljevanja in na opredelitvi skupnih standardov varovanja temeljnih pravic priseljencev in prosilcev azila v vsej Evropski uniji, kakor je določil Evropski svet v Tampereju leta 1999 in potrdil Haaški program;

27. ponovno potrjuje velike zadržke v zvezi s pristopom najmanjšega skupnega imenovalca v osnutku Direktive Sveta o azilnih postopkih in zahteva, da države članice ne odlašajo pri prenosu Direktive 2004/83/ES [7];

Boj proti organiziranemu kriminalu in terorizmu

28. ponovno izraža trdno prepričanje, da notranja varnostna politika Unije ne zahteva samo vzajemnega zaupanja, ampak tudi opredelitev skupnih ciljev, razpoložljivost ustreznih sredstev in pravni okvir ter zagotovila za državljane; s tega vidika je obžalovanja vredno:

- da ne obstaja resnična evropska strategija notranje varnosti, ki bi opredelila otipljive cilje, odgovornost za njeno izvajanje in pričakovane rezultate ter objektivna merila za presojo izvedbe,

- da, po drugi strani, ne glede na ohlapnost zastavljenih ciljev, ki naj bi jih dosegli na evropski ravni, države članice še vedno zahtevajo sprejetje blanketnih ukrepov za zbiranje in dostop do podatkov, pa naj bodo le-ti operativni (ob uveljavi načela razpoložljivosti podatkov) ali pa povezani z vsakodnevnimi dejavnostmi posameznikov (potovanja, komunikacije);

29. sklene, da zaradi nerazpoložljivosti ustreznih podatkov o tej temi s strani Sveta zadolži svoj pristojen parlamentarni odbor, da preveri, kateri strateški in operativni ukrepi za boj proti terorizmu in organiziranemu kriminalu se trenutno izvajajo na evropski ravni; glede na to bi moral Odbor LIBE do konca leta 2005 pripraviti predstavitve mnenj:

- odgovorne osebe v Svetu za oceno groženj (SITCEN) in v Generalnem direktoratu Komisije za svobodo, varnost in pravico, zadolžene za politike boja proti organiziranemu kriminalu,

- odgovorne osebe iz Europola, Eurojusta in Olafa, da bi se seznanil s trenutnimi razmerami na področju sodelovanja med državami članicami in organizacijami Unije, kot tudi z verodostojnimi perspektivami za to sodelovanje,

- odgovorne osebe Interpola, da bi se seznanili s trenutnimi razmerami in perspektivami za sodelovanje med državami članicami, EU in njenimi agencijami ali sistemi za izmenjavo podatkov,

- odgovornih pravosodnih in policijskih nacionalnih organov, da bi preveril dejansko raven sodelovanja med državami članicami, med njimi in EU ter njenimi agencijami (pri izmenjavi podatkov, skupnih ekipah, dvostranskih sporazumih),

- najvišjih predstavnikov nacionalnih parlamentov, zadolženih za naštete teme;

30. poziva Komisijo, naj:

- opredeli novo pravno podlago Skupnosti za Europol in pred začetkom veljavnosti Ustavne pogodbe predvidi tesne oblike sodelovanja med to organizacijo in Eurojustom ter ustrezne oblike nadzora teh dveh uradov s strani EP in nacionalnih parlamentov,

- opredeli pravno podlago za to, da se sestavi evropski seznam posameznikov, skupin in dejavnosti, za katere veljajo omejevalni ukrepi v okviru boja proti terorizmu ter oseb, ki potencialno ogrožajo javni red (člena 96 in 99 Schengenske konvencije);

Politika blanketnega nadzora, zahteve za sorazmernost ter varstvo podatkov

31. podpira pristop Evropskega sveta k racionalnemu upravljanju s podatki, s katerimi razpolagajo Unija in države članice; kljub temu opozarja, so bili vsi IT sistemi za upravljanje s podatki, ki so lahko pomembni za varnostno politiko Unije, osnovani z točno določenim ciljem in ob upoštevanju načela sorazmernosti, ki v demokratični družbi lahko utemelji omejitve njihove uporabe z vidika varstva podatkov;

32. opozarja, da se ne sme pozabiti na te omejitve, češ da je to potrebno zaradi novih zahtev v boju proti terorizmu in organiziranemu kriminalu, ampak se je treba vnaprej dogovoriti o želenih ciljih in posledično opredeliti podatke, ki so nujno potrebi za doseganje zastavljenega, ter pristojnim organom omogočiti dostop do teh podatkov v ustreznem obdobju; ponovno poudarja svojo zahtevo po prehodu iz sistema "pull" na sistem "push" za posredovanje podatkov organom ZDA ter zelo previdnega ravnanja glede vzpostavitve evropskega sistema PNR, za katerega naj bi bil pristojen Europol, kakor je predvideno v obvestilu Komisije o prenosu podatkov iz evidenc potnikov v zračnem prometu (PNR): globalni pristop EU (KOM(2003)0826); poziva Svet in Komisijo, da pri vseh pogajanjih s tretjimi državami ali mednarodnimi organizacijami, še posebej z Mednarodno organizacijo civilnega letalstva (ICAO), upoštevata svojo resolucijo z dne 31. marca 2004 [8] o PRN;

33. opozarja Svet pred tveganji, ki izhajajo iz medobratovalnosti informacijskih sistemov;

34. ponavlja svoj poziv, da se opredelijo nova skupna merila za varstvo podatkov na področju varnosti, pri čemer naj za osnovo služijo načela, ki sta jih v ta namen navedla Evropski svet in Evropska konferenca organov za varovanje podatkov [9] in ponovno poziva k ustanovitvi skupnega organa za varstvo podatkov v okviru pravosodnega in policijskega sodelovanja ob povezovanju nacionalnih in evropskih organov (Europol, Eurojust, SIS in SID); meni, da bi moral biti ta organ zadolžen za preverjanje spoštovanja standardov varstva podatkov s strani evropskih organov in za pomoč tem organom pri zakonodajnih dejavnostih;

35. opozarja na potrebo po okrepitvi varnosti potovalnih dokumentov; vendar pa je izbrana tehnična rešitev najpomembnejša, ker se lahko le tako zagotovi učinkovitost uporabe biometrije in fizične zaščite podatkov, zlasti pred nepooblaščenim dostopom; bistveno je, da se hkrati ohranijo tehnične posebnosti s priporočilom rešitev, za katere je značilna stroškovna učinkovitost, in da so zanesljive za zbiranje, obravnavo, shranjevanje in uporabo teh podatkov; opozarja, da je povsem neuporabno, če se Evropska unija prenagli s predčasno rešitvijo, ki se je pokazala za nezadostno;

36. opozarja, da delovna skupina in evropski nadzornik za varstvo podatkov iz člena 29 menita, da nacionalne pobude iz aprila 2004, ki obravnavajo izmenjavo podatkov, niso povsem v skladu z EKČP in Listino o temeljnih pravicah Evropske unije;

37. poudarja, da mora stroške analize zbranih podatkov podpreti organ prosilec, da se izogne nesorazmernemu številu zahtev;

38. ponovno oporeka pomanjkanju preglednosti in odsotnosti javne razprave pri izbiri vrst teh tehnologij ter pri pogajanjih, tako s strokovnimi skupinami ICAO kot z vlado ZDA; želi spomniti na svoje nasprotovanje uporabi čipov za radio-frekvenčno identifikacijo (RFID) v potnih listinah evropskih državljanov in poziva Komisijo, naj natančno preveri te tehnologije, preden postane njihova uporaba obvezna za milijone potnih listov;

39. naroči svojemu predsedniku, naj posreduje to resolucijo Svetu, Komisiji, Evropskemu svetu in vladam ter parlamentom držav članic,

[1] UL C 102 E, 28.4.2004, str. 819.

[2] Sprejeta besedila, P6_TA(2004)0022.

[3] Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0208.

[4] Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0030.

[5] Evropski kodeks policijske etike, Priporočilo REC (2001) 10, ki ga je sprejel Odbor ministrov Sveta Evrope 19. septembra 2001.

[6] Svet Evropske unije, osnutek sklepov Sveta glede policijskih poklicnih standardov v zvezi z mednarodnim policijskim sodelovanjem, Bruselj, 28. oktobra 2004, 11977/2/04.

[7] UL L 304, 30.9.2004, str. 12.

[8] UL C 103 E, 29.4.2004, str. 665.

[9] Sprejeta besedila, 7.6.2005, P6_TA(2005)0223.

--------------------------------------------------