EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 23.2.2017 COM(2016) 767 final 2016/0382(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (prenova) (Besedilo velja za EGP) {SWD(2016) 416 final}

{SWD(2016) 417 final}

{SWD(2016) 418 final}

{SWD(2016) 419 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •1.1.Razlogi za predlog in njegovi cilji Obnovljivi viri energije prispevajo k blaženju podnebnih sprememb z zmanjševanjem emisij toplogrednih plinov, doseganjem trajnostnega razvoja, varovanjem okolja in izboljšanjem zdravja državljanov. Poleg tega je energija iz obnovljivih virov vse pogosteje dejavnik, ki spodbuja vključujočo gospodarsko rast, ustvarja nova delovna mesta in krepi energetsko varnost v Evropi. Ti vidiki so zajeti v členu 194 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki podeljuje pooblastila Unije za spodbujanje energije iz obnovljivih virov. Evropska unija je že dolgo vodilna na področju spodbujanja in razvoja energije iz obnovljivih virov, pri čemer usmerja prizadevanja za boj proti podnebnim spremembam ter spodbujanje prehoda na nizkoogljično gospodarstvo in perspektivne gospodarske rasti. Predsednik Evropske komisije Jean-Claude Juncker je željo EU, da postane vodilna na svetu na področju obnovljivih virov energije, že opredelil kot eno od glavnih prednostnih nalog politike Komisije. Ta želja mora zajemati ne le večjo uporabo obnovljivih virov energije, temveč tudi dobavo ključnih komponent znotraj in zunaj EU s strani evropskih podjetij. V obstoječem okviru za leto 2020 si je EU za cilj zadala, da mora 20 % porabljene energije izhajati iz obnovljivih virov, kar temelji na pravno zavezujočih nacionalnih ciljih, ki jih je treba izpolniti do leta 2020. Nacionalni akcijski načrti za energijo iz obnovljivih virov in dvoletno spremljanje, določeno v Direktivi 2009/28/ES o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, so učinkovito spodbujali preglednost za vlagatelje in druge gospodarske subjekte ter s tem pripomogli k hitremu povečanju deleža obnovljivih virov energije z 10,4 % leta 2007 na 17 % leta 2015. Evropski svet se je oktobra 2014 dogovoril o okviru podnebne in energetske politike za leto 2030, s čimer je ponovno potrdil dolgoročno zavezanost Unije ambiciozni strategiji EU za obnovljive vire energije. Novi okvir za cilj na ravni EU določa, da mora biti leta 2030 vsaj 27 % porabljene energije v EU proizvedene iz obnovljivih virov. Ta cilj je zavezujoč na ravni EU, izpolnile pa ga bodo države članice, vsaka s svojim prispevkom, pri čemer bo njihova prizadevanja vodila potreba po skupni izpolnitvi cilja, ki si ga je zastavila EU. Poleg tega novi okvir omogoča dosego skupnega cilja brez preprečevanja državam članicam, da določijo lastne, tudi bolj ambiciozne cilje. Države članice lahko podpirajo energijo iz obnovljivih virov v skladu s pravili o državni pomoči. Evropski svet je Komisijo večkrat spodbudil, naj pregleda in oblikuje zakonodajo, ki bo med drugim urejala obnovljive vire energije in tako podprla dogovorjeni cilj za leto 2030. Evropski parlament je prav tako pozval Komisijo, naj predstavi zakonodajo o energiji iz obnovljivih virov in še poveča ambiciozni ciljni delež na vsaj 30 %. Glede na projekcije za energetski sistem EU bi na podlagi sedanjih politik držav članic in EU brez uvedbe novih dosegli le okoli 24,3-odstotni delež obnovljivih virov energije pri porabi energije leta 2030. Ta delež bi bil znatno manjši od zavezujočega cilja EU najmanj 27 % porabljene energije iz obnovljivih virov, ki ga je sprejel Evropski svet, kar bi Uniji preprečilo, da bi skupno izpolnila zaveze, sprejete v okviru Pariškega sporazuma iz leta 2015. Nadaljevanje nespremenjenih politik bi tudi resno ogrozilo dosego vodilne vloge v svetu na področju energije iz obnovljivih virov, kar je politična ambicija Unije. Poleg tega ne bi izkoristili možnosti za zanesljivo oskrbo z energijo, ki jo zagotavlja večja dobava energije iz domačih virov, in zmanjšali bi udeležbo odjemalcev v energetskem sistemu. Analiza, na kateri temelji ta predlog za prenovitev direktive o energiji iz obnovljivih virov (v nadaljnjem besedilu: predlog), zato kaže, da je za dosego ciljnega deleža na ravni EU, in sicer najmanj 27 %, treba spremeniti politike v obliki okvira Unije, na podlagi katerega bi bili sprejeti nacionalni in regionalni ukrepi. To še toliko bolj velja v primeru, ko ni mogoče natančno določiti odmika od zastavljenega cilja zaradi neizogibne negotovosti predpostavk, ki so bile potrebne za izdelavo ocene, in sicer da je delež obnovljivih virov energije nad 27 % minimalna raven, ki jo je treba doseči, in da so zaradi znatnih naložb, ki so potrebne za zapolnitev vrzeli v EU (npr. 254 milijard EUR le za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov), potrebni zgodnji, jasni in stabilni signali politike. Obenem in ob odsotnosti posodobljenega regulativnega okvira pa obstaja tveganje, da se bodo pojavile večje razlike znotraj EU, saj bodo le najuspešnejše države članice še naprej imele naraščajočo krivuljo porabe energije iz obnovljivih virov, države članice, ki pa pri tem zaostajajo, pa ne bodo imele nobene spodbude za povečanje proizvodnje in porabe energije iz obnovljivih virov. Poleg tega bi bilo osredotočanje prizadevanj v peščici držav članic dražje in bi dodatno izkrivljalo notranji trg energije. Ukrepanje na ravni Unije je tudi še posebej primerno sredstvo glede na temeljno razliko med okvirom za leto 2020 in okvirom za leto 2030. Medtem ko bi bila lahko izpolnitev ciljev, določenih v prvem okviru, močna odvisna od čvrstosti nacionalnih zavezujočih ciljev, s čimer bi državam članicam omogočili široko diskrecijsko pravico glede izbire nacionalnih ukrepov, temelji okvir za leto 2030 izključno na zavezujočem cilju na ravni EU, ki ni prenesen v nacionalne cilje. Cilj Unije za leto 2030 je zato mogoče najbolje doseči na podlagi partnerstva z državami članicami, pri čemer se združijo njihovi nacionalni ukrepi, te pa podpre okvir ukrepov, opredeljen v tem predlogu. Države članice bodo v sektorju električne energije lahko spodbujale električno energijo iz obnovljivih virov z izvajanjem stroškovno učinkovitih nacionalnih programov podpore v skladu s pravili o državni pomoči in okvirnimi pogoji, opredeljenimi na ravni EU, vključno s pravili za čezmejno sodelovanje. V sektorju ogrevanja in hlajenja bo mogoče z večjim prodorom tehnologij obnovljivih virov energije izkoristiti še neizkoriščene možnosti. To je treba doseči na prilagodljiv način na podlagi prizadevanj držav članic. V prometu je zaradi čezmejne trgovine s pogonskimi biogorivi potreben harmoniziran pristop. Glede tega je pomemben usklajevalni del splošnega okvira energetske in podnebne politike za leto 2030 predlog o upravljanju energetske unije, ki vključuje (i) načrtovanje (države članice oblikujejo nacionalne načrte za področje energije in podnebja), (ii) poročanje in spremljanje (države članice poročajo o napredku pri izvajanju nacionalnih načrtov) in (iii) popravni ukrep / ukrep za zapolnitev vrzeli (Komisija bo leta 2025 temeljiteje pregledala napredek na področju energije iz obnovljivih virov). Po ocenah bi bilo v EU treba le v proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov v obdobju 2015–2030 vložiti okoli bilijon eurov ali več. Pri tem je ključno okrepiti gotovost za vlagatelje, zato je to eden od posebnih ciljev predloga. Kot ozadje je treba navesti, da so naložbe EU v obnovljive vire energije leta 2015 znašale 48,8 milijarde USD, kar je okoli 60 % manj kot leta 2011 in česar ni mogoče razložiti le z zmanjšanjem stroškov tehnologije. Medtem ko je Unija torej še vedno vodilna na področju naložb v energijo iz obnovljivih virov na prebivalca, se njen delež pri skupnih naložbah v obnovljive vire energije hitro zmanjšuje, saj je leta 2010 znašal skoraj polovico, leta 2015 pa manj kot petino. Posodobljeni okvir mora upoštevati že uvedene nove elemente na področju naložb. Okvir za leto 2030 je za Unijo priložnost za nove naložbe ter ustvarjanje rasti in delovnih mest. EU mora zagotoviti prave pogoje za naložbe. Glede tega so se Evropski sklad za strateške naložbe (EFSI) kot del naložbenega načrta za Evropo ter evropski strukturni in investicijski skladi (skladi ESI) izkazali kot glavni viri naložb v sektor energije iz obnovljivih virov. Od vseh transakcij EFSI, ki jih je odobrila Evropska investicijska banka (EIB), jih je 23 % v energetskem sektorju. Skoraj polovica projektov v tem sektorju je povezanih z naložbami v energijo iz obnovljivih virov. Iz tega je razvidno, da so zasebni vlagatelji resnično pripravljeni sodelovati v konkretnih projektih po vsej EU, saj energetski sektor velja za ključni sektor energetskega prehoda EU in strateški sektor za naložbe. Skladi ESI so v obdobju 2014–2020 jasno usmerjeni v nizkoogljične naložbe, tudi naložbe v energijo iz obnovljivih virov. Predlog o podvojitvi trajanja EFSI in njegove finančne moči mora biti poleg tega priložnost za več naložb v obnovljive vire energije. Predlog za nadaljnje delovanje EFSI do leta 2020 vsebuje cilj, da se za projekte, povezane s Pariškim sporazumom, zagotovi do 40 % naložb v del EFSI za infrastrukturo in inovacije. Da bi to dosegli, morajo biti projekti, povezani z obnovljivimi viri energije in energijsko učinkovitostjo, še vedno glavni del naložb v energetski sektor. Zato je bistveno ohraniti prave signale, da bi imel zasebni in javni sektor v EU jasne pokazatelje prihodnjega razvoja politik EU. Predlog glede tega vzpostavlja ustrezen regulativni okvir. Naložbe v energijo iz obnovljivih virov in energijsko učinkovitost ter posodobitev in povezovanje evropskih trgov energije so bistvene za razogljičenje gospodarstva EU, še pomembnejše pa so za ustvarjanje rasti in novih delovnih mest po vsej Evropi ter za konkurenčnost Unije v svetu, saj bo tehnološka prednost, ki jo bo Unija pridobila s temi naložbami, ključna za evropsko industrijo. Nenazadnje je revizija obstoječega okvira za energijo iz obnovljivih virov potrebna tudi zaradi upoštevanja sprememb v svetu po letu 2009, ko so konkurenčna podjetja postala uspešnejša na svetovni ravni zaradi svojih vse večjih naložb v energijo iz obnovljivih virov. Če EU želi obdržati vodilno vlogo, je potreben trden okvir za energijo iz obnovljivih virov, ki bo podpiral uvedbo energije iz obnovljivih virov v vse sektorje. To bo prineslo tudi znatne koristi v obliki konkurenčnih prednosti za evropsko industrijo.

Predlog določa načela, v skladu s katerimi lahko države članice skupaj in stalno zagotavljajo, da bo delež energije iz obnovljivih virov v porabi končne energije v EU do leta 2030 dosegel najmanj 27 % na stroškovno učinkovit način v vseh treh sektorjih (v sektorju električne energije, sektorju ogrevanja in hlajenja ter prometnem sektorju) in ob upoštevanju naslednjih posebnih ciljev: obravnavati negotovost za vlagatelje ob upoštevanju srednje- in dolgoročnih ciljev razogljičenja; zagotoviti stroškovno učinkovito uvedbo električne energije iz obnovljivih virov in njeno vključitev v trg; zagotoviti skupno izpolnitev cilja EU glede energije iz obnovljivih virov leta 2030 in skladno z upravljanjem energetske unije vzpostaviti okvir politike, ki preprečuje morebitne vrzeli; razviti možnosti za razogljičenje, ki jih ponujajo napredna pogonska biogoriva, in pojasniti vlogo pogonskih biogoriv iz poljščin po letu 2020; razviti možnosti, ki jih energija iz obnovljivih virov ponuja v sektorju ogrevanja in hlajenja. Cilj ukrepov, vključenih v predlog, je zato na sorazmeren način reševati obstoječe ovire za uvedbo energije iz obnovljivih virov, kot so negotovost za vlagatelje, upravne ovire, potreba po izboljšanju stroškovne učinkovitosti uvedbe energije iz obnovljivih virov, potreba po posodobitvi okvira politike in tveganje izključenosti državljanov med energetskim prehodom do leta 2030. •1.2.Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Predlog je skladen s predlogom o novi zasnovi trga in predlogom o upravljanju energetske unije, revizijo direktive o energijski učinkovitosti in direktive o energijski učinkovitosti stavb, predlogom o sistemu EU za trgovanje z emisijami iz julija 2015, predlagano uredbo o porazdelitvi prizadevanj ter uredbo o rabi zemljišč, spremembi rabe zemljišč in gozdarstvu iz julija 2016. Predlog je treba obravnavati skupaj z navedenimi pobudami, ki same ne zadostujejo, da bi EU omogočile na stroškovno učinkovit način do leta 2030 skupaj doseči delež najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov v porabi končne energije. Predlog temelji na oblikovanju trga električne energije, ki je primeren za energijo iz obnovljivih virov, na podlagi pobude o novi zasnovi trga, pri kateri so kratkoročni trgi popolnoma razviti in povezani, prilagodljivost ima ključno vlogo pri krepitvi tržne vrednosti energije iz obnovljivih virov, proizvajalci električne energije iz obnovljivih virov pa lahko na trgih energije ustvarijo večji delež prihodkov, s čimer se zmanjša potreba po podpori javnosti. Poleg tega predlog dopolnjuje pobudo o novi zasnovi trga z uvedbo različnih ukrepov, ki želijo stroškovno učinkovito in pravočasno privabiti potrebne naložbe, ter nadaljnjim zmanjšanjem upravnega bremena za proizvajalce energije iz obnovljivih virov, tudi odjemalce, ki s pomočjo obnovljivih virov proizvajajo lastno toploto in električno energijo. Predlog dopolnjuje upravljanje energetske unije z ustvarjanjem pogojev v vseh treh sektorjih (sektorju električne energije, sektorju ogrevanja in hlajenja ter prometnem sektorju), ki olajšujejo skupno doseganje cilja EU. Obenem pobuda o upravljanju racionalizira in združuje obstoječe obveznosti glede načrtovanja, poročanja in spremljanja pravnega reda s področja energetike, tudi predpise o energiji iz obnovljivih virov po letu 2020, kar bo pripomoglo k spremljanju napredka pri doseganju cilja EU, omogočilo revizijo prizadevanj v nacionalnih načrtih in sprožilo elemente v odziv na vrzel pri skupni ambicioznosti prizadevanj ali vrzel pri uresničevanju cilja. Namen direktive o energijski učinkovitosti in direktive o energijski učinkovitosti stavb je spodbujati doseganje cilja glede energijske učinkovitosti in izboljšati energijsko učinkovitost stavb. Določbe o ogrevanju in hlajenju v predlagani direktivi o energijski učinkovitosti in direktivi o energijski učinkovitosti stavb bodo dopolnile prizadevanja držav članic za spodbujanje prodora energije iz obnovljivih virov v sektor ogrevanja in hlajenja na podlagi dvojnega delovanja določb, ki jih vsebuje ta predlog in uredba o upravljanju. To bo ohranilo čim večjo prilagodljivost, da bi se upoštevale nacionalne razlike že obstoječih tovrstnih sistemov ob zagotavljanju potrebnega prispevka k doseganju skupnega cilja za leto 2030. V okviru prenovljenega sistema EU za trgovanje z emisijami za obdobje po letu 2020 bo imel okrepljeni sistem za trgovanje z emisijami vse večjo vlogo pri zagotavljanju močnejših signalov za naložbe v nizkoogljične tehnologije, tudi tehnologije obnovljivih virov energije, in bo zagotavljal boljše izkoriščanje sinergij med energijo iz obnovljivih virov in podnebnimi politikami. Cene v prenovljenem sistemu za trgovanje z emisijami EU pa ne bodo zadostovale za izpolnitev zavezujočega cilja na ravni EU, tj. najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov. Določbe o podpori za energijo iz obnovljivih virov v elektroenergetskem sektorju bodo zagotovile, da bodo takšni mehanizmi popolnoma skladni s sistemom za trgovanje z emisijami in da bo morebitni negativni učinek na ceno ogljika minimalen. V predlagani uredbi o porazdelitvi prizadevanj so predlogi za določitev nacionalnih zavezujočih ciljev glede zmanjšanja emisij toplogrednih plinov za sektorje, ki ne sodelujejo v sistemu EU za trgovanje z emisijami, kot tudi glede rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva, ni pa navedeno, kako bi bilo te cilje mogoče kar najbolj stroškovno učinkovito rešiti. Iz projekcij za energetski sistem EU je razvidno, da so potrebne politike glede energije iz obnovljivih virov v sektorjih električne energije, ogrevanja in hlajenja ter prometa, da bi stroškovno učinkovito dosegli zastavljeni cilj v sektorjih zunaj sistema za trgovanje z emisijami. Predlagana uredba o rabi zemljišč, spremembi rabe zemljišč in gozdarstvu skuša vključiti emisije in odvzeme ogljika iz kmetijstva in gozdarstva v okvir podnebne in energetske politike EU za leto 2030. Namen okrepljenih trajnostnih meril EU za energijo iz biomase je še naprej zagotavljati trajnost gozdne biomase, ki se uporablja v energetskem sektorju, tudi z zahtevo glede rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva, ki zagotavlja, da se ustrezno upošteva učinek ogljika iz gozdne biomase, ki se uporablja za proizvodnjo energije. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •2.1.Pravna podlaga Predlog temelji na členu 194(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki je pravna podlaga za ukrepe na področju energije. Pogodba vsebuje posebno pravno podlago za energetiko, zato je njena uporaba primerna. •2.2.Načelo subsidiarnosti

V tem predlogu je obravnavano načelo subsidiarnosti, ker Unija nima izključne pristojnosti na področju politike glede energije iz obnovljivih virov. Predlog temelji na vse večjem pomenu energije kot političnega in gospodarskega izziva ter njeni tesni povezanosti s področji politike, kot so zanesljiva oskrba z energijo, podnebne spremembe, notranji trg ter gospodarski in družbeni razvoj. Potreba po ukrepanju EU Ukrepanje na ravni EU je potrebno, da bi zagotovili, da države članice prispevajo k doseganju zavezujočega cilja EU najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov in ta cilj dosežejo skupaj in na stroškovno učinkovit način. Države članice so pozvane, naj same opredelijo, kako ambiciozen cilj si bodo zastavile, vključno s krivuljami, ki ustrezajo nacionalnim okoliščinam in preferencam. Linearna krivulja na ravni Unije bo pripomogla k sledenju napredka pri doseganju cilja EU, ne da bi bila zavezujoča za posamezne države članice. Treba je postopno odpreti podporo za električno energijo iz obnovljivih virov, da bi odpravili razdrobljenost notranjega trga in zagotovili čezmejno trgovanje, zlasti za skupna pravila o gorivih, namenjenih uporabi v prometu. Glede sektorja električne energije je EU vzpostavila enoten povezani trg električne energije, kjer se na ravni Unije oblikujejo glavna načela, pravila za skupne probleme in pravila glede čezmejnih vidikov. Iz tega sledi, da je treba na ravni EU s posebnimi pravili obravnavati čezmejne vidike tudi pri obnovljivih virih energije. Nekatera tveganja glede trajnosti razvoja energije iz biomase imajo čezmejno razsežnost in jih je zato mogoče učinkoviteje obravnavati na ravni EU. To zlasti velja za vplive na okolje, npr. podnebne spremembe in izgubo biotske raznovrstnosti. Poleg tega je potreben usklajen okvir EU za trajnostno uporabo biomase za ogrevanje in proizvodnjo električne energije, s čimer bi olajšali trgovino z biomaso in spodbujali notranji trg biomasnih goriv. Iz analize je razvidno, da bi ukrepi zgolj na ravni držav članic verjetno povzročili izkrivljanja na notranjem trgu energije in njegovo razdrobljenost, kar bi vodilo v višje skupne stroške in omejeno uvedbo energije iz obnovljivih virov v Uniji. Dodana vrednost EU Sektor ogrevanja in hlajenja porabi skoraj 50 % energije EU in 75 % porabljene energije v tem sektorju še vedno temelji na fosilnih gorivih. Ker EU nima strategije, se je povečala negotovost vlagateljev in razdrobljenost lokalnih trgov, na katerih imajo odjemalci težave pri sprejemanju odločitev na podlagi svojih želja, hkrati pa so odsotne regulativne politike za spodbujanje decentralizirane proizvodnje energije. Usmerjanje Unije v tem sektorju bi pripomoglo k vzpostavitvi povezanega trga EU za energijo za ogrevanje in hlajenje iz obnovljivih virov. Zato so državam članicam dane na voljo možnosti, kako lahko izkoristijo še neizkoriščeni potencial v sektorju ogrevanja in hlajenja. Zaradi krajevne razsežnosti ogrevanja in hlajenja predlog določa splošni okvir za spodbujanje obnovljivih virov energije v tem sektorju, obenem pa državam članicam omogoča, da se čim bolj stroškovno učinkovito prilagodijo krajevnim razmeram. V prometu se porabi približno tretjina skupne porabe energije v EU in te potrebe po energiji skoraj v celoti krije nafta. Medtem ko se je v prometnem sektorju prehod na alternativne vire energije z nizkimi emisijami že začel, pri čemer ga spodbuja tudi veljavna direktiva o energiji iz obnovljivih virov, sektor znatno zaostaja za ostalimi sektorji iz različnih razlogov, tudi zaradi premalo močnih spodbud za inovacije na področju virov energije in tehnologij, ki so potrebni za dolgotrajno razogljičenje in diverzifikacijo energijskih virov v prometu, ter vprašanj, povezanih z elektrifikacijo infrastrukture (ki se rešujejo z izvajanjem direktive o alternativnih gorivih in predlaganimi ukrepi v okviru pregleda direktive o energijski učinkovitosti stavb). Skupno ukrepanje na ravni Unije bo zagotovilo, da se cilji politike (npr. razvoj možnosti naprednih pogonskih biogoriv za razogljičenje) dosežejo s skupnimi prizadevanji in kar najnižjimi stroški. Energetski in podnebni okvir EU za energijo iz obnovljivih virov v letu 2030 bo tudi pripomogel k spremljanju in podpori energetskih politik držav članic, da evropskim državljanom zagotovijo trajnosten, zanesljiv in cenovno dostopen energetski sistem. S predvidljivim regulativnim okvirom EU, ki bo usmerjal sektor energije iz obnovljivih virov do leta 2030 ter pri tem podpiral evropeizacijo politike energije iz obnovljivih virov, zlasti okrepil tržni pristop k obnovljivim virom energije in spodbujal postopno odprtje čezmejne podpore, lahko države članice bolje oblikujejo nacionalne politike za izpolnitev cilja za leto 2020 in zagotovijo, da so politike glede energije iz obnovljivih virov skladne z drugimi energetskimi in podnebnimi cilji, zlasti sistemom za trgovanje z emisijami, uredbo o porazdelitvi prizadevanj in ciljem EU glede energijske učinkovitosti za leto 2030. Okvir na ravni EU, ki določa vodilna načela za programe podpore, bi poleg tega vlagateljem zagotovil gotovost, ki je v preteklosti lahko bila okrnjena zaradi politike z vzorcem zagona in zastoja (in občasnih retroaktivnih ukrepov) nekaterih držav članic. Z ukrepanjem na ravni EU bi bilo mogoče odpraviti več ovir za javne in zasebne naložbe (npr. glede postopkov pridobitve dovoljenj), s čimer bi se izboljšalo usklajevanje med različnimi odredbodajalci na nacionalni ravni in spodbujala upravna zmogljivost za izvajanje čezmejnih projektov in programov podpore. Ukrepanje Unije bo vlagateljem zagotovilo zaupanje v regulativni okvir EU ter omogočilo dosledno in stroškovno učinkovito uvedbo energije iz obnovljivih virov po EU in učinkovito delovanje notranjega trga energije ob upoštevanju potenciala držav članic za proizvodnjo različnih oblik energije iz obnovljivih virov v skladu z izbrano mešanico energijskih virov. Države članice bodo na navedenem področju ohranile široko diskrecijsko pravico in prilagodljivost, da bi lahko spodbujale razvoj energije iz obnovljivih virov v vseh sektorjih njihovega gospodarstva na način, ki najbolj ustreza njihovemu potencialu in razmeram, kar zajema možnost doseganja cilja EU s podpiranjem uvedbe energije iz obnovljivih virov v drugih državah članicah v skladu s predlogi o novi zasnovi trga. Predlog je zato skladen z načelom subsidiarnosti. 2.3.Načelo sorazmernosti in izbira instrumentov Predlog je skladen z načelom sorazmernosti, saj določa ukrepe EU, ki bodo zagotovili, da bo Unija izpolnila cilj najmanj 27 %, hkrati pa državam članicam omogoča prilagodljivost, da izvajajo predvidene ukrepe in razvijejo sektor energije iz obnovljivih virov, ki najbolje ustreza njihovim razmeram, željam in potencialu, pod pogojem, da skupaj dosežejo cilj najmanj 27%. Cilj na ravni Unije pomeni temeljni premik v okviru politike za leto 2030 s pravno zavezujočih nacionalnih ciljev, ki državam članicam omogočajo široko diskrecijsko pravico glede nacionalnih ukrepov, na pravno zavezujoč cilj na ravni Unije. V tem okviru bi zgolj nacionalni ukrepi vodili v prizadevanja, ki niso stroškovno učinkovita in enakomerno porazdeljena po EU, kar bi privedlo do nezadostne uvedbe energije iz obnovljivih virov na notranji trg energije EU in tako do neizpolnitve dogovorjenega cilja. Le nacionalni ukrepi, usklajeni na podlagi predlaganih mehanizmov upravljanja, ne bi zagotavljali zadostnih jamstev za doseganje cilja na najbolj stroškovno učinkovit način, preprečevanje pridobivanja nezasluženih koristi med državami članicami in zmanjšanje razdrobljenosti trga. Z ukrepi na ravni Unije lahko zato vzpostavimo trden in stabilen okvir, ki omogoča skupno in stroškovno učinkovito doseganje zavezujočega cilja Unije najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov leta 2030 s pravično porazdelitvijo prizadevanj po državah članicah, ne da bi pri tem presegli ukrepe, ki so nujni za zagotavljanje optimalnih stroškov skupnih prizadevanj. Glede posebnih sektorskih določb se za ogrevanje in hlajenje porabi skoraj 50 % energije EU, od česar 75 % potreb po energiji za ogrevanje in hlajenje še vedno krijejo fosilna goriva. Razogljičenje sektorja ogrevanja in hlajenja je zato ključno, da bi EU lahko še naprej napredovala pri doseganju dolgotrajnih ciljev glede razogljičenja in izboljšala zanesljivost oskrbe. Do leta 2030 bi skoraj polovica prizadevanj za izpolnitev cilja EU glede energije iz obnovljivih virov morala priti iz sektorja ogrevanja in hlajenja. Obseg prizadevanj kaže na potrebo po ukrepanju v tem sektorju. Predlagane možnosti za ogrevanje in hlajenje usmerjajo države članice pri izbiri pristopa za lažji prodor energije iz obnovljivih virov v sektorju, ki prispeva k izpolnitvi stroškovno učinkovitega deleža, hkrati pa jim omogoča popolno prilagodljivost pri oblikovanju celovitih podnebnih in energetskih načrtov. Če bi vse države članice sprejele predlagani ukrep, bi to pokrilo skoraj četrtino vrzeli med možnostjo brez spremembe politike in ciljem EU najmanj 27 %.

Pomembne nacionalne pravice, kot je pravica države članice, da določi pogoje za izkoriščanje svojih energijskih virov, izbor različnih energetskih tehnologij in splošno sestavo svoje oskrbe z energijo, ostajajo popolnoma nespremenjene. Poleg tega okvir EU za trajnost energije iz biomase vključuje minimalna merila za dokazovanje trajnostne proizvodnje in učinkovite uporabe biomase v prometu ter za ogrevanje in hlajenje. Nove določbe glede trajnosti so v skladu s pristopom, ki temelji na tveganju, in se uporabljajo le za večje proizvajalce energije za ogrevanje in električne energije. Nenazadnje je sorazmernost zagotovljena z uravnoteženjem ciljev konkurenčnosti, zanesljivosti oskrbe in trajnosti ter z upoštevanjem dolgotrajnih koristi predlaganih ukrepov po letu 2030 in ne le kratko- do srednjeročnih posledic. Raven predpisane omejitve je tako sorazmerna s ciljem. 2.4.Izbira instrumenta Izbrani instrument je direktiva, ki jo morajo izvajati države članice. Direktiva je primeren instrument za spodbujanje energije iz obnovljivih virov, saj jasno opredeljuje cilje EU, ki jih je treba doseči, obenem pa državam članicam omogoča dovolj prilagodljivosti, da jo lahko izvajajo na način, ki najbolje ustreza njihovim razmeram. Zato je vključeno le omejeno število določb, ki določajo obvezne ukrepe, in sicer le, da bi povečali potrebno stroškovno optimalno uvedbo po vsej Uniji (npr. člen 5 predloga o delnem obveznem odprtju programov podpore). Predlog pomeni bistveno spremembo direktive o energiji iz obnovljivih virov in prenovitev omogoča sprejetje enega samega zakonodajnega besedila, ki hkrati uvaja želeno spremembo, jo kodificira z nespremenjenimi določbami predhodnega akta in razveljavlja predhodni akt. Prenovljena direktiva je zato ustrezni instrument in je v skladu z zavezo Komisije na podlagi medinstitucionalnega sporazuma o boljši pripravi zakonodaje. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA 3.1.Vrednotenje v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov Vrednotenje direktive o energiji iz obnovljivih virov v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT) se je izvajalo med letoma 2014 in 2016. Rezultati tega vrednotenja so v ločenem delovnem dokumentu služb Komisije o vrednotenju v okviru REFIT, ki je bil predložen skupaj z oceno učinka, ki je priložena predlogu. Z vrednotenjem v okviru REFIT je bilo ugotovljeno, da je bil cilj trajnostnega povečanja deleža energije iz obnovljivih virov v porabi končne energije v EU uspešen. Zavezujoči nacionalni cilji, nacionalni akcijski načrti za energijo iz obnovljivih virov in dvoletno spremljanje, določeni v direktivi o energiji iz obnovljivih virov, so bili posebej učinkoviti pri spodbujanju preglednosti za vlagatelje in druge gospodarske subjekte ter so zagotovili visokokakovostne informacije o trgih in politikah energije iz obnovljivih virov v državah članicah. To ponazarja hitro povečanje uporabe obnovljivih virov energije po datumu sprejetja direktive, in sicer z 10,4-odstotnega deleža leta 2007 na 17-odstotni delež leta 2015. Te pravne določbe so skupaj z dodatnimi nacionalnimi politikami in drugimi neregulativnimi ukrepi prispevale k skupnemu doseganju ciljev energetske in podnebne politike EU ter s tem pripomogle k manjšim emisijam toplogrednih plinov, bolj zanesljivi oskrbi z energijo, vodilnemu položaju na področju inovacij, ustvarjanju novih delovnih mest, podpori javnosti in regionalnemu razvoju. Poleg tega so izboljšale relevantnost, skladnost, učinkovitost, uspešnost in dodano vrednost splošnih ciljev EU na področju energije in podnebnih sprememb. Energija iz obnovljivih virov je trenutno edina možnost za razogljičenje elektroenergetskega sektorja, ki se uvaja dovolj hitro, da približno ustreza zahtevam na podlagi dolgoročnih scenarijev Mednarodne agencije za energijo za omejitev dviga svetovne temperature na 2 °C nad predindustrijsko dobo. Četudi so EU kot celota in vse razen ene države članice trenutno na dobri poti k izpolnitvi splošnih ciljev glede energije iz obnovljivih virov za leto 2020, bo izpolnitev ciljev do leta 2020 gotova le, če bodo države članice še naprej spodbujale uvedbo energije iz obnovljivih virov, da bi dosegle svoje vse bolj strme krivulje. Poleg tega so potrebna dodatna prizadevanja, da bi povečali trenutno stopnjo napredka pri uvedbi energije iz obnovljivih virov v prometu in zagotovili izpolnitev 10-odstotnega sektorskega cilja. Zlasti je imela regulativna negotovost, ki jo je povzročila dolga politična razprava o tem, kako obravnavati tveganja posredne spremembe rabe zemljišč, povezane s pogonskimi biogorivi iz poljščin, negativne posledice za uvedbo energije iz obnovljivih virov v prometnem sektorju. 3.2.Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi 3.2.1. Posvetovalne metode, glavni ciljni sektorji in splošni profil vprašancev Pri pripravi predloga so ves čas sodelovale številne zainteresirane strani, vključno z državami članicami in nacionalnimi regulativnimi organi. Priprava je vključevala 12-tedensko javno posvetovanje, delavnico za zainteresirane strani, ki je potekala 5. Februarja 2016, razpravo na regulativnem forumu za električno energijo v Firencah in številne dvostranske razprave. Javno posvetovanje se je začelo 18. novembra 2015 in končalo 10. februarja 2016. Komisija je prejela 614 odgovorov. Nacionalna in evropska združenja so poslala 340 odgovorov, kar je 58 % vseh prispevkov. Od tega so 110 odgovorov prispevala industrijska združenja (18 % vseh odgovorov), 90 pa jih je predložila industrija energije iz obnovljivih virov (15 %). Poleg tega so 186 odgovorov prispevala neposredno podjetja (30 %). V posvetovanju je sodelovalo tudi 19 nacionalnih vlad ter 22 regionalnih ali lokalnih organov. Opozoriti je treba na znatno udeležbo posameznih državljanov, energetskih zadrug in nevladnih organizacij. Komisija je poleg tega izvedla javno spletno posvetovanje o trajnosti energije iz biomase, ki je potekalo od 10. februarja do 10. maja 2016 in v okviru katerega je bilo predloženih več kot 950 odgovorov. To je dopolnila tematska konferenca zainteresiranih strani, ki je potekala 12. maja 2016. 3.2.2. Povzetek stališč zainteresiranih strani Podrobna analiza odzivov na javno posvetovanje potrjuje široko soglasje med vprašanci glede številnih elementov, izpostavljenih na javnem posvetovanju, med drugim tudi glede potrebe po stabilnem in predvidljivem pravnem okviru EU za energijo iz obnovljivih virov, glede potrebe po opredelitvi dopolnilnih ukrepov v prenovljeni direktivi, s katerimi bi zagotovili izpolnitev zavezujočega cilja EU najmanj 27 %, in glede pomena razvoja trga, primernega za energijo iz obnovljivih virov. Zainteresirane strani pa imajo različno mnenje glede drugih vprašanj, npr. geografskega obsega programov podpore in izpostavljenosti energije iz obnovljivih virov tržnim razmeram (npr. prednostnemu dispečiranju in odgovornostim za izravnavo). Glede vloge zasebnih in javnih subjektov na trgu električne energije obstaja močna podpora dodatnim ukrepom EU za večjo vlogo odjemalcev energije in lokalnih organov. Velika večina odgovorov podpira strožja pravila EU, ki bi zagotavljala, da imajo odjemalci možnost proizvajati in shranjevati lastno toploto in električno energijo iz obnovljivih virov ter sodelovati na vseh ustreznih trgih energije na nediskriminatoren in enostaven način, tudi prek združevalcev. Mnogi vprašanci pri sistemih za samoporabo podpirajo večjo izpostavljenost na kratkoročnem trgu, in sicer tako, da se presežek električne energije, ki se dovaja v omrežje, vrednoti po veleprodajni tržni ceni. Številni proizvajalci energije iz obnovljivih virov pa poudarjajo, da so tržno usmerjeni programi podpore še vedno potrebni za manjše sisteme za samoporabo med prehodom na prenovljeno zasnovo trga. Več vprašancev je podprlo lažji dostop do finančnih sredstev za lokalne pobude na področju energije iz obnovljivih virov.

Zainteresirane strani poudarjajo, da bi bilo treba preprečiti retroaktivne spremembe programov podpore. Drugi elementi so opredeljeni kot pomembni za izboljšanje stabilnosti naložb. Vključujejo odpravo upravnih ovir, nadaljnje povezovanje trgov in okrepljeno ureditev za zaščito naložb, ki presega Pogodbo o energetski listini. Več vprašancev poleg tega vztraja, da je treba zagotoviti hitro izvajanje prenovljene direktive, in to mnogo pred letom 2021, da se zagotovijo pravočasni signali glede politike in obeti za vlagatelje. Več držav članic je poudarilo, da je treba zlasti pri oblikovanju programov podpore zagotoviti pravico držav članic do izbire lastne mešanice energijskih virov in razvoja tehnologij energije iz obnovljivih virov, ki so jih izbrale, npr. zaradi diverzifikacije. Poudarile so tudi, da je treba vključevanje energije iz obnovljivih virov na trg organizirati usklajeno in da ne sme biti prepuščeno razdrobljenim postopkom, ki so odvisni od časovnih razporedov priglasitve držav članic. Nenazadnje trden pravni okvir v obliki direktive o energiji iz obnovljivih virov velja za ključnega pri doseganju cilja EU najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov do leta 2030. Večina vprašancev daje prednost preventivnim ukrepom za preprečitev vrzeli pri doseganju cilja, a menijo tudi, da je treba v tem primeru izvesti popravne ukrepe. Nekatere zainteresirane strani, kot so energetski regulatorji, poudarjajo potrebo po zagotavljanju skladnosti morebitnih dopolnilnih ukrepov z nacionalnimi programi podpore. Javno posvetovanje je pokazalo, da so glavne ovire za povečanje uporabe energije iz obnovljivih virov v prometu med drugim odsotnost stabilnega okvira politike za obdobje po letu 2020, dolga razprava o trajnosti pogonskih biogoriv in visoka cena električnih vozil. Velika večina vprašancev je tudi navedla, da bi bila obveznost vključitve goriva na ravni EU učinkovit ali zelo učinkovit ukrep za spodbujanje porabe trajnostnih goriv iz obnovljivih virov v prometnem sektorju EU in večjo razširjenost električnih vozil. Poleg tega je Evropski forum elektroenergetskih regulatorjev, ki je potekal v Firencah 13–14. junija 2016 in na katerem so sodelovali države članice, nacionalni regulativni organi in ključne zainteresirane strani, sklenil, da bi moral okvir za energijo iz obnovljivih virov za obdobje po letu 2020 temeljiti na boljši zasnovi trga, ki je primerna za popolno vključitev energije iz obnovljivih virov, in na močnem signalu cene ogljika z okrepljenim sistemom trgovanja z emisijami ter da bi morala biti posebna podpora za energijo iz obnovljivih virov, ko in če bi bila potrebna, zasnovana na tržnih razmerah in na način, da bi se zmanjšalo izkrivljanje trga. Forum je v ta namen spodbudil Komisijo, naj kot del revizije direktive o energiji iz obnovljivih virov razvije skupna pravila za programe podpore, ki bodo spodbujala tržno zasnovan in bolj regionaliziran pristop k energiji iz obnovljivih virov. Iz javnega posvetovanja o trajnosti energije iz biomase so razvidna deljena mnenja o prednostih in tveganjih energije iz biomase ter o potrebi po novi politiki EU. Kljub temu je velika večina vprašancev poudarila, da je glavni cilj politike o trajnosti energije iz biomase blažitev podnebnih sprememb. Številni javni organi in javna podjetja kot tudi proizvajalci pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv, gozdarska podjetja ter več držav članic je navedlo, da jim je ljubši osnovni scenarij, tj. brez dodatnih trajnostnih zahtev EU. Eden od glavnih razlogov je obstoj druge zakonodaje, ki zajema morebitna tveganja, povezana z energijo iz biomase za proizvodnjo energije, in tveganje prekomernega upravnega bremena. Številni proizvajalci in uporabniki energije iz biomase v EU ter številne države članice podpirajo dodatne ukrepe EU, s katerimi bi se trajnostna merila EU razširila na energijo iz biomase, ki se uporablja kot vir ogrevanja/hlajenja ali za električno energijo. Nedavno mnenje stalnega odbora EU za gozdarstvo (svetovalne skupine za akcijski načrt EU za gozdove) je pri energiji iz gozdne biomase podprlo možnost uvedbe trajnostnega merila na podlagi tveganja. Zahteve za učinkovitost pretvorbe biomase v energijo podpira vrsta zainteresiranih strani, tudi lesnopredelovalna industrija, vključno s proizvajalci celuloze in papirja, kot tudi okoljske nevladne organizacije. Nevladne organizacije podpirajo tudi zgornjo mejo skupne uporabe energije iz biomase, omejitve nekaterih surovin ali virov ter okoljske in družbene zahteve za proizvodnjo biomase. Zainteresirane strani so na splošno zaprosile za usklajeno obravnavo pri določanju ukrepov, ki zadevajo posebne surovine, ne glede na njihovo končno uporabo. To npr. pomeni, da bi pravila morala biti enaka za kmetijsko biomaso, ki se uporablja za proizvodnjo pogonskih biogoriv ali bioplina za toploto ali električno energijo. 3.3.Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Naslednje glavne študije so po naročilu opravili zunanji izvajalci: študija o oceni učinka nove direktive za racionalizacijo uvedbe energije iz obnovljivih virov in zagotovitev, da bo EU na področju energije iz obnovljivih virov izpolnila svoj cilj za leto 2030 (ECN, Öko-Institut, Eclareon, REBEL, SUER, BBH); študija o tehnični pomoči pri realizaciji poročila o energiji iz obnovljivih virov za leto 2016, v okviru priprav za sveženj na področju energije iz obnovljivih virov za obdobje 2020–2030 v Evropski uniji (Öko-Institut, E3-Modelling, Observ’ER, COWI); Podpiranje naložb v električno energijo iz obnovljivih virov v okviru poglobljenega vključevanja električne energije iz obnovljivih virov na trg po letu 2020: študija o možnostih na ravni EU ter regionalni in nacionalni ravni (Cambridge Economic Policy Associates (CEPA)); študija o trajnostni in optimalni uporabi biomase za energijo v EU po letu 2020 (PricewaterhouseCoopers, Vito, TU Dunaj, Univerza v Utrechtu, INFRO, Rutter Soceco); Posledice ogljika iz biomase, ki se porabi v EU (Forest Research Združeno kraljestvo, VTT, North Energy, Alterra); študija o posledicah za učinkovito rabo virov pri prihodnjem povpraševanju EU po energiji iz biomase (IISA, Idufor, EFI, Öko-Institut, IEEP). 3.4.Ocena učinka V oceni učinka, ki je priložena predlogu, ni predstavljen sklop prednostnih možnosti, temveč je izvedena podrobna analiza vsake možnosti politike s postopnim pristopom od običajnega scenarija (možnost 0, ki pomeni nadaljevanje nacionalnih ukrepov, vendar izključuje dodatne ukrepe na ravni EU) do alternativnih scenarijev, ki vključujejo obsežnejše ukrepe na ravni EU na petih področjih, navedenih v nadaljevanju.

Odbor za regulativni nadzor je 16. septembra 2016 predložil prvo mnenje o oceni učinka in zaprosil za njeno ponovno predložitev. Ocena učinka je bila pozneje revidirana in 17. oktobra 2016 ponovno predložena Odboru za regulativni nadzor, ki je izdal drugo negativno mnenje 4. novembra 2016, a ni zahteval revizije in ponovne predložitve ocene učinka. Komisija je zato menila, da je primerno nadaljevati s predlogom za prenovitev direktive o energiji iz obnovljivih virov ob upoštevanju pridržkov, ki jih je izrazil Odbor za regulativni nadzor v drugem mnenju. Zlasti se je odločila za bolj sorazmerne in manj obremenjujoče določbe za sektor ogrevanja in hlajenja ter strožje določbe okvira upravljanja, da bi zagotovila izpolnitev ciljev za leto 2030. Poleg tega je zagotovila, da so določbe predloga v celoti skladne s pravili o državni pomoči in jih dopolnjujejo ter ne posegajo v pristojnosti Komisije na področju državnih pomoči. Predlagane določbe so splošna načela, ki zahtevajo uporabo (kjer je ta potrebna) tržno usmerjenih in stroškovno učinkovitih programov. To je povsem v skladu z novo zasnovo trga in pripomore k zmanjšanju stroškov za davkoplačevalce in odjemalce električne energije. Določbe nadalje podpirajo gotovost vlagateljev v obdobju 2021–2030. Komisija je upoštevala vse cilje energetske unije. Ugotavlja neizogibne negotovosti pri oceni vrzeli, ki jo je treba premostiti, minimalni vidik zavezujočega cilja EU (27 %), ter potrebo po zagotavljanju stabilnih in pravočasnih spodbud za naložbe z daljšim pripravljalnim obdobjem. Glede na navedeno Komisija meni, da je sveženj ukrepov na splošno sorazmeren odgovor na obstoječe probleme. V tem poglavju so predstavljene podrobnejše informacije. (i) Možnosti za povečanje deleža energije iz obnovljivih virov v sektorju električne energije a) Skupni evropski okvir za programe podpore: (1) izključna uporaba tržnih mehanizmov, (2) evropski okvir za tržno usmerjeno in stroškovno učinkovito podporo, (3) obvezen prehod na pomoč za naložbe. Direktiva o energiji iz obnovljivih virov omogoča programe podpore, a njihovo izbiro prepušča državam članicam. To je vzrok neoptimalnih razmer, v katerih so države članice uvedle programe podpore, ki so bili pozneje v številnih primerih spremenjeni ali preklicani z učinkom za nazaj. To je negativno vplivalo na zaupanje vlagateljev. V prenovljeni direktivi o energiji iz obnovljivih virov so zato potrebna jasnejša pravila, ki bi pripomogla k povečanju zaupanja vlagateljev. Zato možnost 2 pomeni uvedbo načel za programe podpore, ki jih države članice lahko vzpostavijo in so trenutno še vedno potrebni za privabljanje zadostnih naložb za dosego cilja EU za leto 2030. Ta možnost vključuje načela oblikovanja, ki jih države članice lahko uporabijo za programe podpore in zaščito vlagateljev pred retroaktivnimi spremembami. Takšna načela ne posegajo v pravila o državni pomoči. Odbor za regulativni nadzor je glede tega sektorja menil, da obstoječe smernice o državni pomoči že obravnavajo večino vprašanj iz ocene učinka ter že upoštevajo podnebne in energetske cilje za leto 2030. Gre za politično izbiro, da se ta načela umestijo v zakonodajo. Na ta način bodo te določbe podpirale evropeizacijo politike glede energije iz obnovljivih virov, s čimer bo energija iz obnovljivih virov postala primerni za trg, obenem pa bo zagotovljena gotovost za naložbe do leta 2030. Več podrobnosti je na voljo v Prilogi 1 k oceni učinka. Predlagani okvir glede tega določa načela oblikovanja, ki (i) zagotavljajo zadostno gotovost za vlagatelje v obdobju 2021–2030 in (ii) zahtevajo uporabo (po potrebi) tržno usmerjenih in stroškovno učinkovitih programov, ki temeljijo na novih najboljših praksah oblikovanja. Načela iz tega predloga so popolnoma v skladu z usmeritvami, ki jih je Komisija že sprejela v smernicah o državni pomoči za okolje in energijo in jih nadalje razvila na številnih področjih, zlasti na področju čezmejnega sodelovanja. Poleg tega je okvir učinkovit pri zagotavljanju zadostne gotovosti za vlagatelje z opredelitvijo splošnih načel oblikovanja v skladu s tržno usmerjenimi načeli in na podlagi najboljših praks, ki bodo veljavne v obdobju 2021–2030. Obenem je okvir sorazmeren in ne preveč predpisovalen, saj so pravila splošna, poleg tega je v skladu z načelom subsidiarnosti, saj popolnoma upošteva pravico držav članic, da same določijo mešanico energijskih virov. V ta namen je treba v tem regulativnem okviru opredeliti razmerje med pravico držav članic, da izberejo svojo mešanico energijskih virov in razvijejo tehnologije energije iz obnovljivih virov, ki so jih same izbrale, npr. iz razlogov diverzifikacije, na eni strani in ciljem zagotoviti raven konkurence med tehnologijami na drugi strani. Predložitev teh temeljnih načel energetskega okvira za Evropo v odobritev Svetu in Evropskemu parlamentu bi okrepila legitimnost načrta za povezovanje trgov in podporo javnosti zanj. Poleg tega so različne zainteresirane strani, vključno z regulatorji, in številne države članice pozvale, naj se s predlogom uvede takšen okvir, ki bi dopolnjeval veljavna pravila o državni pomoči. b) Bolj usklajen regionalni pristop: (1) obvezna regionalna podpora, (2) obvezno delno odprtje programov podpore za čezmejno sodelovanje. Ta predlog odraža drugo možnost (možnost 1 v poročilu o oceni učinka), da bi postalo delno odprtje programov podpore za energijo iz obnovljivih virov v sektorju električne energije za čezmejno sodelovanje obvezno. Ta možnost omogoča doseganje nižjih skupnih sistemskih stroškov in stroškov podpore, tako da zagotavlja, da so naložbe vse pogosteje locirane tam, kjer so možnosti in drugi pogoji najugodnejši. Rezultati ocene učinka kažejo, da bi ta ukrep pripomogel k zmanjšanju stroškov energetskega sistema za milijardo EUR na leto v obdobju 2021–2030, obenem pa bi se stroški podpore za energijo iz obnovljivih virov, ki jih plača odjemalec, zmanjšali za 3 %. Ta možnost je sorazmerna, saj le predlaga postopno delno odprtje, ki odraža stopnjo fizičnih povezav. Je v skladu z načelom subsidiarnosti, saj ne omejuje možnosti držav članic, da same oblikujejo programe podpore, in zato ne posega v njihovo pravico, da same določijo mešanico energijskih virov. c) Finančni instrument, ki je osredotočen na energijo iz obnovljivih virov: (1) finančni instrument na ravni EU z obsežnimi merili za upravičenost, (2) finančni instrument na ravni EU, ki podpira projekte za energijo iz obnovljivih virov z višjo stopnjo tveganja. Cilj na tem področju je povečati uporabo sredstev iz obstoječih ali novih finančnih instrumentov in tako podpreti ambiciozne načrte držav članic za uvedbo energije iz obnovljivih virov. Podrobnosti takšnega omogočitvenega okvira bi bilo treba določiti v okviru priprave večletnega finančnega okvira za obdobje 2021–2027. d) Poenostavitev upravnih postopkov: (1) poostrene določbe glede ureditve vse „na enem mestu“, časovnih razponov in lažjih postopkov za nadomestitev stare zmogljivosti z novo, (2) časovno omejeni postopki izdaje dovoljenj prek samodejne odobritve in enostavne priglasitve manjših projektov. Za ta predlog kot prednostna velja kombinacija možnosti 1 in 2, da bi uvedli postopek izdaje dovoljenj za projekte za energijo iz obnovljivih virov z enim imenovanim organom („vse na enem mestu“), najdaljši rok za postopek izdaje dovoljenj, enostavno priglasitev manjših projektov operaterjem distribucijskih sistemov in posebno določbo o pospešitvi postopka izdaje dovoljenj za nadomestitev stare zmogljivosti z novo v obstoječih obratih za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov. Ta možnost vložnikom omogoča uvedbo jasnejših, preglednejših, predvidljivejših in manj zamudnih postopkov izdaje dovoljenj. Ta možnost je sorazmerna, saj gre pri njej večinoma za izvajanje postopkov najboljših praks, ki že obstajajo v nekaterih državah članicah. Ne pomeni visokih stroškov. Je v skladu z načelom subsidiarnosti, saj državam članicam prepušča odločitev, kako organizirati storitve „vse na enem mestu“. Poleg tega ne posega v vsebino postopkov izdaje dovoljenj. (ii) Možnosti za povečanje deleža energije iz obnovljivih virov v sektorju ogrevanja in hlajenja:

a) Vključevanje energije iz obnovljivih virov v dobavo energije za ogrevanje in hlajenje: (0) nadaljevanje obstoječih nacionalnih ukrepov brez ukrepanja EU, (1) uvedba obveznosti dobavljanja energije iz obnovljivih virov za ogrevanje in hlajenje za dobavitelje fosilnih goriv, (2) ista obveznost, le za vse dobavitelje goriv. Prednostna možnost je bila možnost 2, pri kateri se od dobaviteljev, ki jih imenujejo države članice in krijejo najmanj 50 % oskrbe z energijo, zahteva, da do leta 2030 postopno vključijo energijo iz obnovljivih virov v skupni letni obseg prodaje (za eno odstotno točko letno). Odbor za regulativni nadzor je glede tega sektorja podvomil v sorazmernost uvedbe obveznosti za dobavitelje energije za ogrevanje in hlajenje. Ta predlog obravnava te pomisleke tako, da obveznost nadomešča z več možnostmi, ki jih imajo države članice na voljo, in s tem zagotavlja prilagodljivost izvajanja na nacionalni ravni. Ob upoštevanju, da se za ogrevanje in hlajenje porabi skoraj polovica končne energije EU in da – čeprav se je delež električne energije iz obnovljivih virov povečal za več kot 8 odstotnih točk med letoma 2009 in 2015 – se je v enakem obdobju delež obnovljivih virov energije v sektorju ogrevanja in hlajenja povečal le za 3 odstotne točke, je v tem sektorju potreben ambiciozen, a prilagodljiv ukrep. Ta možnost je sorazmerna, saj ne presega tega, kar je potrebno za povečanje uvedbe energije iz obnovljivih virov v sektorju ogrevanja in hlajenja na ravni EU, ter ne pomeni velikega bremena za mala in srednja podjetja. Ta možnost je skladna z direktivo o energijski učinkovitosti in direktivo o energijski učinkovitosti stavb ter ju dopolnjuje. Energijska učinkovitost v sektorju ogrevanja in hlajenja se spodbuja s prihranki energije in prenovitvami, zlasti v gradbenem sektorju. Vzporedno bi možnosti na področju ogrevanja in hlajenja v tem sektorju pospešile prehod s fosilnih goriv na goriva iz obnovljivih virov energije, tudi v že obstoječih stavbah. Posebni ukrepi na področju energije iz obnovljivih virov pri oskrbi z energijo za ogrevanje in hlajenje ter uporabi energije v stavbah bodo zmanjšali tveganje za vezanost na določeno tehnologijo, kar pomeni, da pristop, ki je osredotočen zgolj na energijsko učinkovitost, sproži trend, da se tehnologije fosilnih goriv nadomeščajo z učinkovitejšimi rešitvami, ki pa še vedno temeljijo na fosilnih gorivih. b) Spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov in odpadne toplote pri sistemih daljinskega ogrevanja in hlajenja: (1) izmenjava najboljših praks, (2) energijska izkaznica in odprtje dostopa do lokalnega ogrevanja in hlajenja, (3) ukrepi pod točkama 1 in 2 skupaj z dodatnim okrepljenim okvirom za pravice odjemalcev. Za ta predlog kot prednostna velja možnost 3. Ta možnost omogoča odjemalcem, da lokalno proizvajajo toploto iz obnovljivih virov energije in uporabljajo sistem daljinskega ogrevanja in hlajenja na podlagi energije iz obnovljivih virov, da bi ustvarili lokalne sinergije z drugimi uporabniki, kar bi imelo pozitivne družbene učinke. Možnost odklopa bi omogočila dodatno proizvodnjo toplote iz obnovljivih virov energije med letoma 2020 in 2030, kar bi nadalje prispevalo k blažitvi podnebnih sprememb. Čeprav bi lahko imela možnost odklopa negativne posledice za prihodke lokalnih podjetij za daljinsko ogrevanje in hlajenje, bi bili ti učinki izravnani s pozitivnimi družbenimi in okoljskimi učinki. Ta možnost je tudi sorazmerna, saj bo upravno breme neposredno povezano z ravnijo prodora sistemov daljinskega ogrevanja na nacionalni ravni. Države članice z nizkim deležem daljinskega ogrevanja se bodo spopadale z omejenim bremenom certificiranja in verjetno zmernimi zahtevami po odklopu. Daljinsko ogrevanje in hlajenje zajema približno 10 % oskrbe z energijo v EU. Sistemi daljinskega ogrevanja in hlajenja omogočajo višje deleže energije iz obnovljivih virov v energetskem sistemu EU. Obstaja npr. obsežen neizkoriščen potencial za uporabo industrijskih toplotnih črpalk pri daljinskem ogrevanju in ocenjuje se, da več kot 25 % prebivalcev EU živi na območjih, ki so primerna za geotermalno daljinsko ogrevanje. Poleg tega sistemi daljinskega ogrevanja pomenijo pomembno infrastrukturno tehnologijo, ki bo spodbujala vse večjo skupno učinkovitost pretvorbe pri obratih za pridobivanje energije iz odpadkov. Starejše sisteme daljinskega ogrevanja in hlajenja je treba preoblikovati, da bi povečali oskrbo z energijo iz obnovljivih virov. Sedanje naložbe v daljinsko ogrevanje in hlajenje pa ne omogočajo prehoda na učinkovito oskrbo z energijo iz obnovljivih virov. Za ukrepe na področju energijske učinkovitosti je potrebna razmeroma enostavna upravna podpora, vendar bi taki ukrepi lahko znatno povečali uporabo energije iz obnovljivih virov, zato so učinkoviti. Poleg tega je ta možnost tudi sorazmerna (saj ustvarja enake konkurenčne pogoje med lokalnimi operaterji daljinskega ogrevanja in hlajenja ter prispevniki in uporabniki toplote prek preglednega, a primerljivega sistema) in je v skladu z načelom subsidiarnosti (saj določa načela, a spoštuje vlogo nacionalnih in lokalnih organov pri vzpostavitvi sistemov daljinskega ogrevanja in hlajenja). (iii) Možnosti za povečanje nizkoogljične energije iz obnovljivih virov v prometnem sektorju: (1) obveznost vključitve naprednih goriv iz obnovljivih virov na ravni EU; (2) obveznost vključitve naprednih goriv iz obnovljivih virov, namenjenih uporabi v prometu (vključno z naprednimi pogonskimi biogorivi), na ravni EU in zmanjšanje pogonskih biogoriv iz poljščin z nizom različic, ki pokrivajo hitrost in obseg zmanjšanja; (3) nadgradnja možnosti 2, namenska obveznost vključitve goriv iz obnovljivih virov, ki se uporabljajo v letalstvu in pomorstvu, na ravni EU; (4) obveznost zmanjšanja emisij toplogrednih plinov (nadaljevanje direktive o kakovosti goriva). Odbor za regulativni nadzor je menil, da je treba trajnost pogonskih biogoriv in njihov potencialni prispevek k cilju na ravni Unije jasno navesti in oceniti, tako kot za druge oblike energije iz biomase. Zaprosil je tudi za dodatno možnost uporabe izboljšanih trajnostnih meril za vsa pogonska biogoriva. V oceni učinka so bile analizirane navedene štiri možnosti za ukrepanje na ravni Unije, da bi spodbujali razogljičenje in diverzifikacijo goriv, namenjenih uporabi v prometu, obenem pa obravnavali posredno spremembo rabe zemljišč, povezano s pogonskimi gorivi iz poljščin. Ocena učinka glede navedenega temelji na analizi, razviti v oceni učinka, priloženi direktivi o posredni spremembi rabe zemljišč. V oceni učinka so ocenjene številne možnosti za okrepitev obstoječega trajnostnega okvira za pogonska goriva, vključno z razširitvijo in nadaljnjim znižanjem obstoječe zgornje meje za pogonska goriva iz poljščin za obdobje po letu 2020, da bi zmanjšali emisije zaradi posredne spremembe rabe zemljišč. Poleg tega so bile v oceni učinka o energiji iz biomase ocenjene možnosti za okrepitev splošnih trajnostnih meril za energijo iz biomase, vključno z novim trajnostnim merilom za energijo iz gozdne biomase (ki se uporablja tudi za proizvodnjo pogonskih biogoriv) in razširitvijo trajnostnih meril na biomaso, ki se uporablja za proizvodnjo toplote in električne energije. Za ta predlog kot prednostna velja možnost 2, saj temelji na praksi 25 držav članic, ki so uvedle predpise za mešanje pogonskih biogoriv, in industriji zagotavlja večjo gotovost glede prihodnjega povpraševanja po naprednih pogonskih gorivih na trgu oz. njihovega prihodnjega obsega na trgu, ki je potrebna za zagotovitev obsežnih naložb in inovacij v zadevnem sektorju. Ta možnost bo prav tako omogočila postopno zmanjšanje pogonskih biogoriv iz poljščin, kakor je navedeno v strategiji za mobilnost z nizkimi emisijami iz julija 2016. Predlagana krivulja zmanjševanja upošteva pomembne pretekle naložbe, ki so bile doslej uresničene, in je v skladu z realistično hitrostjo uvajanja naprednih pogonskih biogoriv na trg. Ta možnost je enostavnejša in preprosta za izvajanje, saj temelji na obsežnih izkušnjah na podlagi politike in upravnih izkušnjah, pridobljenih na nacionalni ravni. Prednostna možnost obravnava emisije zaradi posredne spremembe rabe zemljišč in spodbuja visoko učinkovitost naprednih pogonskih biogoriv, kar zadeva toplogredne pline. Posredna sprememba rabe zemljišč se lahko znatno zmanjša s postopnim zmanjšanjem konvencionalnih pogonskih biogoriv do leta 2030 s poudarkom zlasti na pogonskih biogorivih, ki temeljijo na oljnicah in so povezana z večjim vplivom posredne spremembe rabe zemljišč. Poleg tega bi zahteva glede minimalnega prihranka toplogrednih plinov spodbujala optimalno učinkovitost novih obratov na pogonska biogoriva glede emisij ogljika.

Komisija je v strategiji za mobilnost z nizkimi emisijami navedla, da imajo pogonska biogoriva iz poljščin omejeno vlogo pri razogljičenju prometnega sektorja zaradi dvomov o njihovem dejanskem prispevku k razogljičenju prometnega sektorja. V predlogu direktive o posredni spremembi rabe zemljišč je bil predlagan previdnostni pristop, ki sta ga sprejela sozakonodajalca. Ta prispevek pogonskih biogoriv iz poljščin omejuje na največ 7 % do leta 2020. Regulativna negotovost, ki obkroža pripravo direktive o posredni spremembi rabe zemljišč in pogajanja glede te direktive, je odvračala nove naložbe v ta sektor, razen že obstoječih. S postopnim zmanjšanjem pogonskih biogoriv iz poljščin in njihovo nadomestitvijo z naprednejšimi pogonskimi biogorivi se bodo izkoristile možnosti za razogljičenje prometnega sektorja. Pri določanju napredka pri zmanjšanju konvencionalnih pogonskih biogoriv pa je pomembno, da retrospektivno ne ogrozimo poslovnih modelov, ki jih spodbuja obstoječa direktiva. Zato je namen predlagane krivulje za postopno zmanjšanje deleža konvencionalnih pogonskih biogoriv preprečiti nasedle naložbe in nenamerno izgubo delovnih mest, obenem pa upoštevati pomembne pretekle naložbe, ki so bile že uresničene. Krivulja je tudi v skladu z realističnim uvajanjem naprednih pogonskih biogoriv na trg. Natančna pot krivulje postopnega zmanjšanja, ki je določena v tem predlogu, odraža premišljeno politično oceno tega, kaj pomeni uravnotežen pristop k stabilnosti naložb in zmanjšanju emisij toplogrednih plinov v prometu. (iv) Možnosti za okrepitev vloge odjemalcev in njihovo obveščanje glede energije iz obnovljivih virov: a) Okrepitev vloge odjemalcev, da lahko sami proizvajajo, porabljajo in shranjujejo električno energijo iz obnovljivih virov: (1) smernice EU glede samoporabe, (2) omogočanje državljanom, da sami porabljajo in shranjujejo električno energijo iz obnovljivih virov, (3) daljinska samoporaba za občine. Za ta predlog kot prednostna velja možnost 2, saj kar najbolj okrepi vlogo odjemalcev in njihovo potencialno udeležbo, zmanjšuje stroške uvedbe omrežja in stroške omrežja, rešuje vprašanja distribucije in krepi prispevek strešnih solarnih tehnologij za izkoriščanje fotovoltaične energije k cilju glede energije iz obnovljivih virov. Ta možnost je sorazmerna (saj ne omogoča univerzalne pravice do samoporabe) in v skladu z načelom subsidiarnosti (saj ne preprečuje svobode države članice, da podpira določeno tehnologijo, ampak le ustvarja pravi omogočitveni okvir za uvajanje decentralizirane proizvodnje energije iz obnovljivih virov). b) Razkritje informacij za električno energijo iz obnovljivih virov: (1) konsolidacija sistema potrdil o izvoru, (2) nadgradnja možnosti 1 tako, da bi bila potrdila o izvoru obvezna za razkritje izvora energije, (3) nadgradnja možnosti 2 tako, da bi se potrdila o izvoru razširila na vse vire proizvodnje električne energije. Za ta predlog kot prednostna velja kombinacija možnosti 1 in 2, da se konsolidira sistem in je uporaba potrdil o izvoru obvezna za razkritje izvora električne energije iz obnovljivih virov. To omogoča dobro ravnotežje ter povečuje preglednost in zaupanje v sistem ob preprečevanju dodatnih upravnih stroškov, ki bi nastali zaradi razširitve sistema na vse vire proizvodnje energije. Ta možnost je tudi sorazmerna, saj ne prinaša prevelikega upravnega bremena za upravljanje sistema (zlasti za male proizvajalce). Prav tako je v skladu z načelom subsidiarnosti, saj državam članicam omogoča, da same izberejo metodo upravljanja sistema. c) Sledljivost goriv iz obnovljivih virov, ki se uporabljajo za ogrevanje in hlajenje ter v prometu: (1) razširiti potrdila o izvoru na obnovljiva plinska goriva, (2) razširiti potrdila o izvoru na obnovljiva tekoča in plinska goriva, (3) razviti alternativni sistem sledenja za obnovljiva tekoča in plinska goriva. Za ta predlog kot prednostni veljata možnost 1 za plinska goriva in možnost 3 za tekoča goriva. To omogoča prednosti v smislu zanesljivejšega sledenja goriv iz obnovljivih virov, kar bo koristilo odjemalcem in zmanjšalo tveganje za goljufije, zlasti glede tekočih pogonskih biogoriv. Takšni sistemi bi morali spodbujati tudi čezmejno trgovino z gorivi iz obnovljivih virov. Možnost 3 se zdi primernejša od možnosti 2 za tekoča goriva, saj bolje ustreza obstoječim upravnim sistemom za sledenje trajnosti teh goriv. Ta možnost je tudi sorazmerna (saj temelji na obstoječih sistemih za pogonska biogoriva in podpira najenostavnejši način za spodbujanje čezmejne trgovine za obnovljiva plinska goriva) in je v skladu z načelom subsidiarnosti (saj dopolnjuje obstoječe sisteme registracije za obnovljiva tekoča in plinska goriva na nacionalni ravni). (v) Možnosti za zagotavljanje izpolnitve cilja najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov leta 2030: a) nacionalni cilji za leto 2020: nacionalni cilji za leto 2020 kot osnova v primerjavi z osnovnim scenarijem. Za ta predlog kot prednostna velja možnost 1, ki zagotavlja, da cilji za leto 2020 delujejo kot osnovni scenarij za obdobje po letu 2020. Možnost ohranitve cilja za leto 2020 zagotavlja ozadje in zanjo ne bi bilo potrebnega nobenega dodatnega prizadevanja, če države članice ta cilj dosežejo. Ta možnost je tudi sorazmerna (saj zanjo ni potrebnega nobenega dodatnega prizadevanja, če države članice ta cilj dosežejo) in je v skladu z načelom subsidiarnosti (saj pomeni le časovno podaljšanje ciljev, o katerih so se države članice že dogovorile). Navesti je treba, da so vse druge možnosti, povezane z izpolnitvijo cilja najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov leta 2030, obravnavane v uredbi o upravljanju energetske unije, obveznost izpolnitve cilja najmanj 27 % za EU pa ostaja del predloga. b) Krivulja: linearna v primerjavi z nelinearno. Za ta predlog kot prednostna velja možnost 1, ki pomeni določitev linearne krivulje od cilja za leto 2020 do cilja za leto 2030. Zagotavlja večjo gotovost in naj bi pripomogla k zmanjšanju stroškov in preprečevanju tveganj, povezanih z izpolnitvijo cilja za leto 2030. Ta možnost je tudi sorazmerna (saj ima omejen vpliv na stroške uvajanja, ker so bila tehnološka dognanja večinoma že izkoriščena pri najbolj razvitih tehnologijah) in je v skladu z načelom subsidiarnosti (gre le za način za merjenje napredka glede na cilj EU, ki ga določijo države članice).

c) Mehanizmi za preprečevanje vrzeli pri ambicioznosti prizadevanj glede cilja EU na področju energije iz obnovljivih virov: (1) revidirati ambicioznost nacionalnih načrtov, (2) vključiti klavzulo o pregledu, da se po potrebi pozneje lahko predlagajo dodatni izvedbeni mehanizmi na ravni EU, (3) povečati ambicioznost ukrepov na ravni EU, (4) uvesti zavezujoče nacionalne cilje. Za predlog o upravljanju energetske unije kot prednostna velja kombinacija možnosti 1 in 2, pri čemer naj bi proces upravljanja dosegel cilj najmanj 27 %, na podlagi klavzule o pregledu pa bi se preučilo, ali so potrebni dodatni ukrepi na ravni EU. Druge možnosti ne veljajo za politično izvedljive in mogoče je, da se o njih ne bi mogli dogovoriti brez poseganja v naslednji srednjeročni proračunski okvir. Ta pristop je tudi sorazmeren (saj samodejno ne sproži dodatnih ukrepov, za katere bi bilo potrebno financiranje na ravni EU) in je v skladu z načelom subsidiarnosti (saj državam članicam prepušča izbiro glede dodatnih prizadevanj). d) Mehanizmi za preprečevanje vrzeli pri uresničevanju cilja in zapolnitev te vrzeli: (1) revidirati nacionalne načrte, (2) vključiti klavzulo o pregledu, da se po potrebi pozneje lahko predlagajo dodatni izvedbeni mehanizmi na ravni EU, (3) povečati ambicioznost ukrepov na ravni EU, (4) uvesti zavezujoče nacionalne cilje. Za predlog o upravljanju energetske unije kot prednostna velja različica možnosti 3, saj velja za najbolj izvedljivo sredstvo za odpravljanje vrzeli pri uresničevanju cilja. To bi podpirala možnost 1 (revidirati izvajanje nacionalnih načrtov), ki bi prav tako morala začeti veljati s procesom upravljanja energetske unije. Ta možnost je tudi sorazmerna (saj ne sproži dodatnih ukrepov, za katere bi bilo potrebno financiranje na ravni EU) in je v skladu z načelom subsidiarnosti (saj državam članicam prepušča izbiro glede dodatnih prizadevanj). (vi) Možnosti za okrepitev trajnostnega okvira EU za energijo iz biomase: Poleg tega so bile v oceni učinka o trajnosti energije iz biomase preučene možnosti za trajnost biomase, ki se uporablja za proizvodnjo toplote in električne energije: (1) osnovni scenarij: zanašanje na druge elemente podnebnega in energetskega okvira za leto 2030 ter na nacionalne politike, da se zagotovi trajnost biomase, ki se uporablja za proizvodnjo toplote in električne energije; (2) razširiti obstoječa trajnostna merila in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov za pogonska biogoriva v prometu, tako da zajemajo trdno in plinasto biomaso za proizvodnjo toplote in električne energije; (3) nadgradnja možnosti 2, s čimer se nadalje razvijejo trajnostne zahteve za gozdno biomaso skupaj z zahtevo, da se emisije zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva vključijo v nacionalne obveze na podlagi Pariškega sporazuma; (4) nadgradnja možnosti 2 ali 3, vključno z zahtevo glede energijske učinkovitosti za obrate za soproizvodnjo; (5) nadgradnja možnosti 2 ali 3, kar vključuje zgornjo mejo za uporabo nekaterih surovin (npr. okroglega lesa) za proizvodnjo energije. Za ta predlog kot prednostna velja možnost 3, saj velja za najbolj stroškovno učinkovit pristop za nadaljnje zagotavljanje, da uporaba energije iz biomase v EU v obdobju po letu 2020 omogoči optimalne prihranke emisij toplogrednih plinov ob čim večjem zmanjšanju negativnih posledic, povezanih z večjim pridobivanjem gozdne biomase, za okolje. Ta možnost je v skladu z načelom subsidiarnosti, saj zaradi pristopa na podlagi tveganja temelji na nacionalnih zakonih in standardih za dokazovanje trajnostne proizvodnje gozdne biomase za rabo energije. Poleg tega je sorazmerna, saj se uporablja le za večje proizvajalce toplote in električne energije iz biomase. 3.5.Uporabljeni modeli Predlog temelji na možnostih politike, ki so bile ocenjene glede na izide scenarijev modelov energetskega sistema. Izhodišče, uporabljeno v oceni učinka, ki je priložena predlogu, je referenčni scenarij EU za leto 2016 (REF2016), ki zagotavlja projekcije glede energetskega sistema za leto 2030, ki temeljijo na sedanjih trendih in politikah. 3.5.1. Osnovni scenariji Na podlagi REF2016 in EUCO27 (glej točko 3.5.2.) so bili uporabljeni specifični osnovni scenariji, ki poudarjajo pričakovane posledice nadaljevanja sedanjih politik in praks za razvoj v specifičnih sektorjih, za katere veljajo ukrepi politike, ob predpostavki, da so vsi ostali sektorji in politike v skladu z osrednjim scenarijem politike. 3.5.2. Scenariji politike Uporabljen je bil tudi osrednji scenarij politike, oblikovan za oceni učinka, ki sta priloženi predlogu za revizijo direktive o energijski učinkovitosti in predlogu za uredbo o porazdelitvi prizadevanj. Ta scenarij (t. i. EUCO27) odraža pričakovan razvoj v sektorjih, ki naj bi dosegli cilje za leto 2030, in pripomore k opredelitvi obsega gospodarskih, družbenih in okoljskih ovir za stroškovno učinkovito izpolnitev ciljnega deleža najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov. Ta pristop, ki temelji na skupnem scenariju politike in se nato osredotoča na „eno vprašanje naenkrat“, je veljal za edini operativni način za oceno učinkov posameznih možnosti politike v splošnem kontekstu različnih daljnosežnih pobud, ki jih je Komisija predlagala v okviru pobud za energetsko unijo leta 2016. 3.5.3. Uporabljeni model Model, uporabljen za oceno možnosti politike, na katerih temelji predlog, je enak modelu, ki je bil uporabljen za sveženj podnebnih in energetskih ukrepov za leto 2020 ter za okvir podnebne in energetske politike za leto 2030. Vključuje modele (PRIMES, PRIMES-TAPEM in PRIMES-TREMOVE, PRIMES Biomass Supply, GAINS, GLOBIOM-G4M, Prometheus in CAPRI), ki so med seboj povezani na formalno opredeljene načine, da je zagotovljena skladnost pri oblikovanju scenarijev. Te medsebojne povezave so potrebne za zagotavljanje jedra analize, ki ga sestavljajo trendi na področju energetike, prometa in emisij toplogrednih plinov ter zajema naslednje: celotni energetski sistem (povpraševanje po energiji, oskrbo z energijo, cene in naložbe v prihodnosti) ter vse emisije in odvzeme toplogrednih plinov;

časovni okvir: od leta 1990 do leta 2050 (5-letna obdobja); geografski obseg: posamično vse države članice EU, države kandidatke in po potrebi Norveška, Švica ter Bosna in Hercegovina; učinke: na energijo, promet in industrijo (PRIMES), kmetijstvo, gozdarstvo in rabo zemljišč (GLOBIOM-G4M), atmosfersko disperzijo, zdravje in ekosisteme (zakisljevanje, evtrofikacija) (GAINS); na več sektorjev makroekonomije, zaposlovanje in socialno varnost. V oceni učinka o trajnosti energije iz biomase je kot osnovni scenarij uporabljen EUCO27 in možnosti politike so ocenjene z naslednjima orodjema za pripravo modelov: GLOBIOM (model svetovne gospodarske rabe zemljišč) in G4M (model za gozdarski sektor), ki zagotavljata projekcije glede cen surovin, vplivov na zemljišča ter emisij toplogrednih plinov zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva; Green-X (model EU za energijo iz obnovljivih virov) v kombinaciji z ArcGIS Network (geoprostorskim modelom za prometno verigo biomase) in MULTIREG (modelom vnosov in iznosov), ki zagotavlja modele razčlenitve energije iz obnovljivih virov in surovin za energijo iz biomase kot tudi emisij toplogrednih plinov iz energetskega sektorja ter gospodarskih in družbenih učinkov, kot so bruto dodana vrednost, naložbe in delovna mesta. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog je prenovitev direktive o energiji iz obnovljivih virov, novi ukrepi, določeni v členih 23 in 25, pa naj bi prinesli omejene dodatne proračunske in upravne posledice za javne organe držav članic, in sicer v obliki upravnih struktur, ki jih bo treba vzpostaviti. V večini primerov se stroški, povezani z ukrepi, prenesejo na končne odjemalce, ki pa bodo želi koristi, ki jih prinaša razogljičenje. Predlog ne vpliva na proračun Unije. 5.Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Glavne določbe, ki bistveno spreminjajo Direktivo 2009/28/ES ali dodajajo nove elemente, so naslednje. Člen 1 določa področje uporabe tega predloga in navaja nove elemente za obdobje po letu 2020, npr. skupni zavezujoči cilj EU, samoporabo energije iz obnovljivih virov ter izboljšana trajnostna merila za pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva in izboljšana merila za prihranke emisij toplogrednih plinov. Člen 2 uvaja nove posebne opredelitve pojmov glede na spremembe direktive o energiji iz obnovljivih virov. Člen 3 določa cilj EU za leto 2030. Nacionalne cilje za leto 2020 določa kot izhodišče (to pomeni, da prizadevanja držav članic po letu 2021 ne morejo biti nižja od nacionalnih ciljev za leto 2020). Vključuje tudi sklic na mehanizem, ki zagotavlja, da se to izhodišče ohranja, in preprečuje nastanek vrzeli pri doseganju cilja, oboje v skladu z uredbo o upravljanju. Poleg tega črta cilj 10 % energije iz obnovljivih virov v prometnem sektorju po letu 2020. Člen 4 določa splošna načela, ki jih države članice lahko uporabijo pri oblikovanju stroškovno učinkovitih programov podpore za spodbujanje tržno usmerjenega in evropskega pristopa v skladu s pravili o državni pomoči. Člen 5 določa postopno in delno odprtje programov podpore za čezmejno udeležbo v sektorju električne energije. Člen 6 zagotavlja, da raven podpore, ki se odobri projektom za energijo iz obnovljivih virov, kadar se države članice odločijo za to, in pogoji zanjo niso spremenjeni na način, ki negativno vpliva na projekte s podporo. Člen 7, ki ureja izračun deleža energije iz obnovljivih virov, vključuje vse manjši največji delež pogonskih goriv in drugih tekočih biogoriv iz poljščin, ki se uporabljajo za živila in krmo, začenši z letom 2021, da bi se zmanjšale emisije zaradi posredne spremembe rabe zemljišč. Države članice lahko določijo nižjo mejo in lahko razlikujejo med različnimi vrstami pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv iz poljščin, ki se uporabljajo za živila in krmo, npr. z določanjem nižje meje za prispevek pogonskih biogoriv, proizvedenih iz oljnic, ob upoštevanju posredne spremembe rabe zemljišč. Člen 15 vključuje novo metodo izračuna (ki temelji na direktivi o energijski učinkovitosti stavb) najnižjih ravni energije iz obnovljivih virov v novih in obstoječih stavbah, ki se prenavljajo. Člen 16 določa postopek izdaje dovoljenj za projekte za energijo iz obnovljivih virov z enim imenovanim organom („vse na enem mestu“) in najdaljšim rokom za postopek izdaje dovoljenj. Člen 17 uvaja enostavno priglasitev manjših projektov operaterjem distribucijskih sistemov in posebno določbo za pospešitev postopka izdaje dovoljenj za nadomestitev stare zmogljivosti z novo v obstoječih obratih za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov.

Člen 19 vključuje nekatere spremembe sistema potrdil o izvoru, (i) da se sistem potrdil o izvoru razširi na plin iz obnovljivih virov, (ii) da je izdaja potrdil o izvoru za ogrevanje in hlajenje obvezna na zahtevo proizvajalca, (iii) da je uporaba potrdil o izvoru obvezna za energijo iz obnovljivih virov v sektorju električne energije in za razkritje izvora plina iz obnovljivih virov, (iv) da se omogoči izdaja potrdil o izvoru za podprte obnovljive vire energije v sektorju električne energije, dodeljene na dražbah, pri čemer se prihodki uporabijo za izravnavo stroškov podpore za obnovljive vire energije, in (v) da se izboljšajo upravni postopki z uporabo standarda CEN. Člen 21 krepi vlogo odjemalcev, tako da jim omogoča samoporabo energije brez neupravičenih omejitev, pri čemer prejmejo plačilo za električno energijo, ki jo oddajajo v omrežje. Člen 22 vsebuje nove določbe o energetskih skupnostih, ki jim omogočajo večjo udeležbo na trgu. Namen člena 23 je izkoristiti potencial obnovljivih virov energije v sektorju ogrevanja in hlajenja, s čimer bi zagotovili stroškovno učinkovit prispevek zadevnega sektorja k doseganju cilja, ter vzpostaviti večji trg za obnovljive vire energije v zadevnem sektorju po vsej EU. Države članice si bodo v skladu s tem prizadevale doseči enoodstotno letno povečanje deleža energije iz obnovljivih virov pri oskrbi z energijo za ogrevanje in hlajenje. Državam članicam je prepuščena odločitev glede tega, na kakšen način bodo to izvajale. Člen 24 krepi vlogo odjemalcev energije, tako da jim zagotavlja informacije glede energijske učinkovitosti daljinskega ogrevanja in jim omogoča, da prenehajo kupovati energijo za ogrevanje oz. hlajenje pri sistemu daljinskega ogrevanja oz. hlajenja na ravni stavbe, če odjemalci ali njihov pooblaščenec lahko doseže znatno boljšo energijsko učinkovitost z ukrepi, sprejetimi na ravni stavbe. Člen poleg tega lokalne sisteme ogrevanja in hlajenja odpira za proizvajalce energije za ogrevanje in hlajenje iz obnovljivih virov ter odpadne toplote ali odpadnega hladu kot tudi tretje strani, ki delujejo v njihovem imenu. Člen 25 za dobavitelje goriv v EU določa obveznost, da zagotovijo določen delež (6,8 % leta 2030) goriv z nizkimi emisijami in goriv iz obnovljivih virov (vključno z električno energijo iz obnovljivih virov in naprednimi pogonskimi biogorivi), da bi spodbudili razogljičenje in diverzifikacijo energijskih virov ter zagotovili stroškovno učinkovit prispevek sektorja k skupnemu doseganju cilja. Vprašanja, povezana s posredno spremembo rabe zemljišč, so obravnavana v členu 7, ki uvaja vse manjši največji delež pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv, ki se proizvajajo iz poljščin, ki se uporabljajo za živila ali krmo, začenši leta 2021. Prehod na napredna pogonska biogoriva se spodbuja s posebno določbo, ki njihov prispevek vsako leto poveča, tako da do leta 2030 doseže najmanj 3,6 %. Nazadnje člen vključuje določbo o uvedbi nacionalnih podatkovnih zbirk, ki omogoča sledljivost goriv in zmanjšuje tveganje za goljufije. Člen 26 krepi obstoječa trajnostna merila EU za energijo iz biomase, vključno z razširitvijo njihovega področja uporabe, tako da zajema biomaso in bioplin za ogrevanje in hlajenje ter proizvodnjo električne energije. Trajnostno merilo, ki se uporablja za kmetijsko biomaso, je racionalizirano, da bi se zmanjšalo upravno breme. Merilo za varstvo šotišč je poostreno z novim besedilom, a ga je lažje preverjati. Uvedena sta novo trajnostno merilo za gozdno biomaso na podlagi tveganja kot tudi zahteva glede rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva, da bi zagotovili pravilno obračunavanje učinka ogljika pri gozdni biomasi, ki se uporablja za proizvodnjo energije. Poleg tega je zahteva glede zmanjšanja toplogrednih plinov, ki velja za pogonska biogoriva, zvišana na 70 % za nove obrate, za ogrevanje oz. hlajenje in proizvodnjo električne energije iz biomase pa velja zahteva po zmanjšanju toplogrednih plinov za 80 %. Da bi preprečili preveliko upravno breme, se trajnostna merila EU in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov ne uporabljajo za majhne obrate za ogrevanje oz. hlajenje na biomaso oz. majhne obrate za proizvodnjo električne energije iz biomase, katerih največja zmogljivost je nižja od 20 MW. Priloga V vključuje posodobljene privzete vrednosti za pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva. Poleg tega je dodana nova Priloga VI, da se vključi skupna metodologija obračunavanja toplogrednih plinov za biomasna goriva za proizvodnjo toplote in električne energije, vključno s privzetimi vrednostmi. Člen 27 pojasnjuje sistem masne bilance in ga prilagaja, da bi zajemal pridobivanje bioplina na podlagi sorazgradnje in vnašanje biometana v mrežo zemeljskega plina. Spremenjeni člen vključuje obvezno priznanje dokazil iz nacionalnih programov drugih držav članic, ki jih je preverila Komisija. Da bi racionalizirali trajnostna merila EU, so v členu črtane številne neoperativne določbe, vključno z možnostjo sklepanja dvostranskih sporazumov s tretjimi državami in možnostjo, da Komisija prizna območja za varovanje redkih, prizadetih ali ogroženih ekosistemov ali vrst, priznanih v mednarodnih sporazumih ali uvrščenih na sezname medvladnih organizacij ali Svetovne zveze za varstvo narave. Poleg tega je v členu pojasnjena pravna podlaga, ki Komisiji omogoča, da določi revizijske pristope, ki se uporabljajo v prostovoljnih sistemih, z večjim poudarkom na omejitvi upravnega bremena. Člen tudi krepi sodelovanje držav članic pri upravljanju prostovoljnih sistemov, tako da dovoljuje preverjanja certifikacijskih organov. Člen 28 vključuje pravno podlago, ki Komisiji omogoča posodobitev metodologije za izračun emisij toplogrednih plinov. Poleg tega pojasnjuje prihodnjo uporabo poročil držav članic o povprečnih emisijah zaradi obdelovanja zemlje. S tem predlogom bodo razveljavljeni členi 3, 4, 16(1–8), 22, 23, 24 in 26 Direktive 2009/28/ES. Členi 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 25, 25a, 27, 28 in 29 Direktive 2009/28/ES (členi 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 18, 31, 32, 33, 35 in 36 tega predloga) so nekoliko spremenjeni (npr. tehnične podrobnosti ali prilagoditve novim spremembam in določbam) ali le drugače oštevilčeni. 6.Dodatne informacije Poenostavitev in ustreznost ureditve Določanje ciljev na ravni EU za leto 2030 je priložnost za celosten pristop k uvedbi energije iz obnovljivih virov. To pomeni en splošni cilj najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov, ki ga mora Unija doseči do leta 2030, ne da bi bilo treba določiti poseben podcilj za prometni sektor. Poleg tega predlog vključuje ukrepe na področju obnovljivih virov energije v vseh treh sektorjih, ki izboljšujejo prepoznavnost naložb v energijo iz obnovljivih virov in splošni regulativni okvir ter izkoriščajo možnosti, ki jih vsi trije sektorji ponujajo za prispevanje k skupnim prizadevanjem za dosego cilja za leto 2030. Izračun končne porabe energije iz obnovljivih virov v prometu je prestavljen v člen 7, da je skladen z izračunom končne porabe energije iz obnovljivih virov za ogrevanje in hlajenje ter proizvodnjo električne energije. Vključeni so ukrepi, ki racionalizirajo sedanji okvir za podporo električne energije iz obnovljivih virov (npr. člen 4 predloga) in obravnavajo medsektorska vprašanja (npr. upravne ovire v členih 15, 16 in 17 predloga). Razveljavitev veljavne zakonodaje Sprejetje predloga bo povzročilo razveljavitev obstoječe direktive o energiji iz obnovljivih virov s 1. januarjem 2021. Klavzula ponovnega pregleda/revizijska klavzula/samoderogacijska klavzula Predlog v členu 30 vsebuje splošno klavzulo o pregledu. Prenovitev

Ta obrazložitveni memorandum je priložen predlogu za prenovitev direktive o energiji iz obnovljivih virov. Ta pristop je bil sprejet, ker prenovitev zajema nove vsebinske spremembe, medtem ko nekatere določbe predhodnega akta ostajajo nespremenjene. Korelacijska tabela Države članice morajo Komisiji predložiti besedilo nacionalnih predpisov, s katerimi so prenesle direktivo, ter korelacijsko tabelo med navedenimi predpisi in direktivo. Zaradi obsežnega področja uporabe tega predloga in številnih pravnih obveznosti, ki jih predlog uvaja, je korelacijska tabela nujna, da lahko Komisija ustrezno opravlja nadzor nad prenosom direktive. Evropski gospodarski prostor (EGP) Predlagani akt se nanaša na zadevo EGP in ga je zato treba razširiti na Evropski gospodarski prostor. ê 2009/28/ES (prilagojeno) ð novo 2016/0382 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (prenova) (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnostiÖ delovanju Evropske unije Õ terin zlasti členova 175(1)ð 194(2) ï Pogodbein 95 Pogodbe v povezavi s členi 17, 18 in 19 te direktive, ob upoštevanju predloga Evropske Kkomisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora , ob upoštevanju mnenja Odbora regij ,

v skladu sz Ö rednim zakonodajnim Õ postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe , ob upoštevanju naslednjega: ò novo (1)Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta je bila pozneje večkrat spremenjena. Ker so potrebne dodatne spremembe, bi bilo zaradi jasnosti treba navedeno direktivo prenoviti. ê 2009/28/ES uvodna izjava 1 (prilagojeno) ð novo (2)ð Spodbujanje obnovljivih virov energije je eden od ciljev energetske politike Unije. ïNadzor porabe energije v Evropi ter vVečja uporaba energije iz obnovljivih virov skupaj s prihranki energije in večjo energetskoenergijsko učinkovitostjo soje pomembnien deli svežnja ukrepov, potrebnih za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov in izpolnitev Kjotskega protokola k Okvirni konvenciji Združenih narodov Ö Pariškega sporazuma Õ o podnebnih spremembah Ö iz leta 2015 Õ nadaljnjih obveznosti Skupnosti in mednarodnih obveznosti glede zmanjšanja emisij toplogrednih plinov po letu 2012 ter Ö energetskega in podnebnega okvira Unije za leto 2030, vključno z zavezujočim ciljem, da se do leta 2030 emisije v Uniji zmanjšajo za najmanj 40 % pod vrednostmi iz leta 1990 Õ. Prav tako imajo ta dejstva pomembno vlogo pri spodbujanju zanesljivosti oskrbe z energijo in tehnološkega razvoja in inovacij ter zagotavljanju možnosti za zaposlovanje in regionalni razvoj, zlasti na podeželskih in odročnih območjih ð ali v regijah z nizko gostoto prebivalstva ï. ê 2009/28/ES uvodna izjava 2 (prilagojeno) ð novo (3)Zlasti so večje tehnološke izboljšave, spodbude za večjo uporabo javnega prometa in njegovo širitev, uporaba energetskoenergijsko učinkovitih tehnologij in Ö spodbujanje Õ uporabae energije iz obnovljivih virov ð v sektorjih električne energije, ogrevanja in hlajenja ter ï v prometua nekatera od najučinkovitejših sredstev Ö zelo učinkovita sredstva Õ ð , skupaj z ukrepi za energijsko učinkovitost, ï Ö za zmanjšanje Õ s katerimi lahko Skupnost zmanjša svojo odvisnosti Ö Unije Õ od uvoženega ð plina in ï nafte v prometnem sektorju (kjer je zanesljivost oskrbe največji problem) in vpliva na trg z gorivi, namenjenimi uporabi v prometu. ò novo (4)Direktiva 2009/28/ES je določila regulativni okvir za spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov, v katerem so bili opredeljeni zavezujoči nacionalni cilji glede deleža obnovljivih virov energije v porabi energije in prometu, ki bi jih bilo treba izpolniti do leta 2020. Komisija je v sporočilu z dne 22. januarja 2014 določila okvir za prihodnjo energetsko in podnebno politiko Unije ter spodbujala skupno razumevanje o tem, kako te politike razvijati po letu 2020. Komisija je predlagala, da naj ciljni delež EU za leto 2030 pri porabljeni energiji iz obnovljivih virov v Uniji znaša najmanj 27 %. (5)Evropski svet je oktobra 2014 podprl navedeni cilj, pri čemer je navedel, da lahko države članice same določijo bolj ambiciozne nacionalne cilje. (6)Evropski parlament je v svoji resoluciji o Okviru podnebne in energetske politike za obdobje 2020–2030 ter Poročilu o napredku na področju energije iz obnovljivih virov dal prednost zavezujočemu cilju Unije za leto 2030 v višini najmanj 30 % skupne porabe končne energije iz obnovljivih virov, pri čemer je poudaril, da bi bilo treba cilj doseči na podlagi posameznih nacionalnih ciljev ob upoštevanju razmer in potenciala posamičnih držav članic.

(7)Zato je primerno, da se določi zavezujoči ciljni delež Unije najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov. Države članice bi morale opredeliti svoj prispevek k doseganju navedenega cilja v okviru celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov na podlagi postopka upravljanja, določenega v uredbi [o upravljanju]. (8)Določitev zavezujočega cilja Unije za leto 2030 glede energije iz obnovljivih virov bi še naprej spodbujala razvoj tehnologij, s katerimi se proizvaja energija iz obnovljivih virov, in zagotovila gotovost za vlagatelje. Cilj, opredeljen na ravni Unije, bi državam članicam omogočal večjo prilagodljivost, da lahko svoje cilje glede zmanjšanja emisij toplogrednih plinov dosežejo na najbolj stroškovno učinkovit način in v skladu z nacionalnimi razmerami, mešanicami energijskih virov in zmogljivostmi za proizvajanje energije iz obnovljivih virov. (9)Nacionalni cilji, določeni za leto 2020, bi morali pomeniti minimalni prispevek držav članic k novemu okviru za leto 2030. Nacionalni delež energije iz obnovljivih virov pod nobenimi pogoji ne bi smel biti nižji od takšnega prispevka, če pa se to zgodi, bi morale zadevne države članice sprejeti ustrezne ukrepe, da zagotovijo ohranjanje osnovnega scenarija in prispevajo k finančnemu inštrumentu, navedenemu v uredbi [o upravljanju]. (10)Države članice bi morale sprejeti dodatne ukrepe, če delež energije iz obnovljivih virov na ravni Unije ne ustreza začrtanemu poteku Unije do ciljnega deleža najmanj 27 % energije iz obnovljivih virov. Če Komisija med oceno celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ugotovi vrzel v ambicioznosti prizadevanj, lahko v skladu z uredbo [o upravljanju] sprejme ukrepe na ravni Unije, da bi zagotovila izpolnitev cilja. Če Komisija med oceno poročil o napredku pri izvajanju celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ugotovi vrzel pri uresničevanju cilja, bi morale države članice uporabiti ukrepe, določene v uredbi [o upravljanju], ki jim omogočajo dovolj prilagodljivosti pri izbiri. (11)Da bi podprli ambiciozne prispevke držav članic k cilju Unije, bi bilo treba določiti finančni okvir, katerega namen bi bil spodbujati naložbe v projekte za energijo iz obnovljivih virov v državah članicah, tudi z uporabo finančnih instrumentov. (12)Komisija bi morala biti pri dodeljevanju sredstev usmerjena na zmanjševanje stroškov kapitala pri projektih za energijo iz obnovljivih virov, kar ima pomemben vpliv na stroške projektov za energijo iz obnovljivih virov in njihovo konkurenčnost. (13)Komisija bi morala spodbujati izmenjavo dobrih praks med pristojnimi nacionalnimi ali regionalnimi organi, npr. z rednimi srečanji, da bi našli skupni pristop k spodbujanju večje uvedbe stroškovno učinkovitih projektov za energijo iz obnovljivih virov ter naložb v nove, prilagodljive in čiste tehnologije kot tudi oblikovanju ustrezne strategije za upravljanje umika tehnologij, ki ne prispevajo k zmanjšanju emisij ali ne omogočajo zadostne prilagodljivosti, na podlagi preglednih meril in zanesljivih cenovnih signalov na trgu. ê 2009/28/ES uvodna izjava 7 (prilagojeno) ð novo (14)V Direktivi 2001/77/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo in, Direktivi 2003/30/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. maja 2003 o pospeševanju rabe biogoriv in drugih obnovljivih goriv v sektorju prevoza, ð in Uredbi (ES) št. 1099/2008 Evropskega parlamenta in Sveta ï so določene opredelitve za različne vrste energije iz obnovljivih virov. V Direktivi 2003/54/ESXXXX/XX/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo Ö Õ so določene opredelitve za sektor električne energije na splošno. Zaradi pravne varnosti in jasnosti je ustrezno, da se v tej direktivi uporabljajo Ö navedene Õ enake ali podobne opredelitve. ò novo (15)Programi podpore za električno energijo, proizvedeno iz obnovljivih virov, so se izkazali za učinkovite pri spodbujanju uporabe električne energije iz obnovljivih virov. Če in ko se bodo države članice odločile uporabiti programe podpore, bi bilo treba takšno podporo zagotoviti tako, da povzroča čim manj motenj delovanja trgov električne energije. V ta namen vse več držav članic namenja dodatno podporo poleg tržnih prihodkov. (16)Proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov bi bilo treba povečati ob čim manjših stroških za odjemalce in davkoplačevalce. Države članice si morajo pri oblikovanju programov podpore in dodeljevanju podpore prizadevati za čim nižje skupne sistemske stroške uvedbe obnovljivih virov energije ob upoštevanju potreb po razvoju omrežij in sistemov, posledične mešanice energijskih virov ter dolgoročnega potenciala tehnologij. (17)Odprtje programov podpore za čezmejno sodelovanje omejuje negativne učinke notranjega trga energije in lahko pod določenimi pogoji državam članicam pomaga, da cilj Unije dosežejo na bolj stroškovno učinkovit način. Čezmejno sodelovanje je poleg tega naravna posledica razvoja politike Unije glede energije iz obnovljivih virov, pri čemer zavezujoč cilj na ravni Unije nadomešča zavezujoče nacionalne cilje. Zato je od držav članic primerno zahtevati, da postopno in delno odprejo podporo za projekte v drugih državah članicah ter opredelijo različne načine izvedbe takšnega postopnega odprtja, pri čemer zagotovijo skladnost z določbami Pogodbe o delovanju Evropske unije, vključno s členi 30, 34 in 110. (18)Brez poseganja v prilagoditve programov podpore, da bi jih uskladili s pravili o državni pomoči, bi morale biti politike podpore za energijo iz obnovljivih virov stabilne in se ne bi smele pogosto spreminjati. Takšne spremembe imajo neposredne posledice za stroške financiranja kapitala in tako na skupne stroške uvedbe energije iz obnovljivih virov v Uniji. Države članice bi morale preprečiti, da bi revizija podpore, ki se odobri projektom za energijo iz obnovljivih virov, imela negativne posledice za njihovo gospodarsko uspešnost. Države članice bi glede tega morale spodbujati stroškovno učinkovite politike podpore in zagotavljati njihovo finančno vzdržnost. (19)Obveznosti držav članic, da pripravijo akcijske načrte za energijo iz obnovljivih virov in poročila o napredku, ter obveznost Komisije, da poroča o napredku, ki so ga dosegle države članice, so bistvene za večjo preglednost in gotovost za vlagatelje in odjemalce ter učinkovito spremljanje. Uredba [o upravljanju] vključuje navedene obveznosti v sistem upravljanja energetske unije, v katerem so obveznosti načrtovanja, poročanja in spremljanja na področju energije in podnebja racionalizirane. Platforma za preglednost energije iz obnovljivih virov je prav tako vključena v širšo e-platformo, določeno v uredbi [o upravljanju]. ê 2009/28/ES uvodna izjava 11 (prilagojeno)

(20)Treba je določiti pregledna in jasna pravila za izračun deleža energije iz obnovljivih virov in za opredelitev teh virov. V tem okviru bi bilo treba vključiti energijo oceanov in drugih vodnih teles v obliki valovanja, morskih tokov, plimovanja, gradientov temperature ali slanosti oceanov. ê 2009/28/ES uvodna izjava 5 Da bi se zmanjšale emisije toplogrednih plinov v Skupnost in odvisnost Skupnosti od uvoza energije, bi morala biti razvoj obnovljivih virov energije in večanje energetske učinkovitosti tesno povezana. ê 2009/28/ES uvodna izjava 8 Iz Sporočila Komisije z dne 10. januarja 2007 z naslovom „Časovni načrt obnovljive energije – obnovljiva energija v 21. stoletju: izgradnja trajnejše prihodnosti“ je razvidno, da sta 20-odstotni skupni delež energije iz obnovljivih virov in 10-odstotni delež energije iz obnovljivih virov v prometu ustrezna in dosegljiva cilja ter da bo okvir, ki vključuje obvezne cilje, poslovni skupnosti zagotovil dolgoročno stabilnost, ki jo ta potrebuje za trajnostne naložbe v sektorju obnovljive energije, s katerimi bo možno zmanjšati odvisnost od uvoženih fosilnih goriv in spodbuditi uporabo novih energetskih tehnologij. Ti cilji obstajajo v povezavi z 20-odstotnim izboljšanjem energetske učinkovitosti do leta 2020, ki je določeno v sporočilu Komisije z dne 19. oktobra 2006 z naslovom „Akcijski načrt za energetsko učinkovitost: uresničitev možnosti“, ki ga je marca 2007 potrdil Evropski svet, Evropski parlament pa v svoji resoluciji z dne 31. januarja 2008 o navedenem akcijskem načrtu. ê 2009/28/ES uvodna izjava 9 Evropski svet je na zasedanju marca 2007 znova potrdil zavezanost Skupnosti razvoju energije iz obnovljivih virov na ravni celotne Skupnosti po letu 2010. Potrdil je obvezni cilj 20-odstotnega deleža energije iz obnovljivih virov v skupni porabi energije Skupnosti do leta 2020 in obvezni najmanj 10-odstotni cilj, ki ga morajo doseči vse države članice pri deležu biogoriv v porabi bencina in dizelskega goriva v prometu do leta 2020, ki se uvedejo na stroškovno učinkovit način. Poudaril je, da je zavezujoč značaj cilja za biogoriva ustrezen, če bo proizvodnja trajnostna in bo na tržišču na voljo druga generacija biogoriv ter se Direktiva 98/70/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 1998 o kakovosti motornega bencina in dizelskega goriva spremeni tako, da se upoštevajo ustrezne ravni mešanja. Evropski svet je na zasedanju marca 2008 ponovno poudaril, da je bistveno razviti in izpolniti učinkovita trajnostna merila za biogoriva ter zagotoviti, da bo druga generacija biogoriv na voljo na trgu. Evropski svet je tudi na zasedanju junija 2008 opozoril na trajnostna merila in razvoj biogoriv druge generacije ter poudaril, da je treba oceniti morebitne vplive proizvodnje biogoriv na kmetijske prehrambene izdelke in po potrebi ukrepati, da bi odpravili pomanjkljivosti. Navedel je še, da naj bi se pripravila tudi nadaljnja ocena okoljskih in socialnih posledic proizvodnje in porabe biogoriv. ê 2009/28/ES uvodna izjava 10 Evropski parlament je v svoji Resoluciji z dne 25. septembra 2007 o časovnem načrtu za obnovljivo energijo v Evropi pozval Komisijo, naj do konca leta 2007 predstavi predlog za zakonodajni okvir za energijo iz obnovljivih virov, sklicujoč se na pomen določitve ciljev za deleže energije iz obnovljivih virov na ravni Skupnosti in držav članic. ê 2009/28/ES uvodna izjava 12 Uporaba kmetijskih materialov, kot so hlevski gnoj, gnojevka in drugi živalski in organski odpadki, za proizvodnjo bioplina ima zaradi velike možnosti za prihranek emisij toplogrednih plinov zelo velike prednosti za okolje v smislu proizvodnje energije za ogrevanje in električne energije ter tudi pri uporabi teh materialov kot biogoriva. Obrati za pridobivanje bioplina lahko zaradi decentraliziranega značaja in regionalne strukture naložb znatno prispevajo k trajnostnemu razvoju podeželja in zagotovijo kmetom nove možnosti dohodka. ê 2009/28/ES uvodna izjava 13 Glede na stališča, ki so jih zavzeli Evropski parlament, Svet in Komisija, je primerno določiti obvezne nacionalne cilje, skladne z 20-odstotnim deležem energije iz obnovljivih virov in 10-odstotnim deležem energije iz obnovljivih virov v sektorju prometa v porabi energije Skupnosti do leta 2020.

ê 2009/28/ES uvodna izjava 14 Glavni namen zavezujočih nacionalnih ciljev je zagotoviti gotovost za investitorje in spodbuditi trajen razvoj tehnologij, s katerimi se pridobiva energijo iz vseh vrst obnovljivih virov. Odlaganje odločitve o tem, ali je cilj zavezujoč, na prihodnost zato ni primerno. ê 2009/28/ES uvodna izjava 15 Izhodišča, potenciali energije iz obnovljivih virov in nabori energetskih virov držav članic se razlikujejo. Zato je treba 20-odstotni cilj Skupnosti prevesti v posamezne cilje za vsako državo članico ob ustreznem upoštevanju poštene in ustrezne porazdelitve, različnih izhodišč in potencialov držav članic, vključno z obstoječim deležem energije iz obnovljivih virov in naborom energetskih virov. To je primerno storiti tako, da se potrebno skupno povečanje v uporabi energije iz obnovljivih virov porazdeli med države članice na podlagi enakovrednega povečanja deleža vsake države članice, ki je ponderirano glede na bruto domači proizvod in prilagojeno tako, da so upoštevana njihova izhodišča, za izračun obnovljive energije pa se uporabi končna bruto poraba energije, ob upoštevanju preteklih prizadevanj držav članic glede uporabe energije iz obnovljivih virov. ê 2009/28/ES uvodna izjava 16 Nasprotno pa je primerno, da se 10-odstotni cilj za energijo iz obnovljivih virov v prometu določi na enaki ravni za vsako državo članico, da se zagotovita usklajenost specifikacij za goriva, namenjena uporabi v prometu, in njihova razpoložljivost. Ker je trgovanje z gorivi, namenjenimi uporabi v prometu, enostavno, bodo lahko države članice, ki imajo manj ustreznih virov, zlahka dobile biogoriva za promet kod drugod. Čeprav bi bilo za Skupnost tehnično možno, da izpolni svoj cilj za uporabo energije iz obnovljivih virov v prometu iz samo domače proizvodnje, je verjetno in zaželeno, da se cilj dejansko izpolni s kombinacijo domače proizvodnje in uvoza. Zato mora Komisija spremljati ponudbo biogoriv na trgu Skupnosti in po potrebi predlagati ustrezne ukrepe, da bi dosegla uravnotežen pristop med domačo proizvodnjo in uvozom ter upoštevala med drugim razvoj več- in dvostranskih trgovinskih pogajanj ter vidikov, povezanih z okoljem, soc