[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 22.7.2008

COM(2008) 475 konč.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Zaščita finančnih interesov Skupnosti – Boj proti goljufijam – Letno poročilo 2007 [SEC(2008) 2300] [SEC(2008) 2301]

KAZALO

Uvod 4

1. Rezultati boja proti goljufijam: Statistični podatki o goljufijah in drugih nepravilnostih 5

1.1. Statistični podatki o goljufijah in drugih nepravilnostih, ki so jih leta 2007 sporočile države članice in službe Komisije 5

1.1.1. Tradicionalna lastna sredstva 8

1.1.2. Kmetijski odhodki (EKUJS in EKSRP) 8

1.1.3. Strukturni ukrepi 9

1.1.4. Predpristopna sredstva 10

1.1.5. Statistični podatki o odhodkih, s katerimi neposredno upravlja Komisija 11

1.2. Statistični podatki o dejavnostih urada OLAF 12

2. Pomembni dogodki v letu 2007 12

2.1. Napredek na področju carine 12

2.1.1. Medsebojna pomoč v okviru prvega stebra 12

2.1.2. Konvencije v okviru tretjega stebra in posebni nacionalni ukrepi 13

2.2. Prizadevanja v boju proti tihotapljenju in ponarejanju cigaret 14

2.3. Nepravilnosti in sumi goljufij na področju „neposrednih odhodkov“ 15

2.4. Nov pristop k nepropustnosti za goljufije 15

2.5. Zaščita eura pred ponarejanjem 15

2.6. Program Herkul II 16

2.7. Drugi ukrepi, sprejeti leta 2007, namenjeni zaščiti finančnih interesov Skupnosti 16

3. Pregledi za ugotavljanje goljufij in drugih nepravilnosti 18

3.1. Pregledi v zvezi s strukturnimi skladi 18

3.1.1. Izboljšanje okvira kontrole 18

3.1.2. Pregledi upravljanja s strani držav članic na področju ESRR 19

3.2. Okvir pregledov v kmetijskem sektorju 21

3.3. Nadzor tradicionalnih lastnih sredstev 22

3.4. Pregledi in inšpekcije na kraju samem v skladu z Uredbo (Euratom, ES) št. 2185/96 23

4. Zastaralni rok, ki se uporablja za postopke in sklepe v zvezi z nepravilnostmi 24

4.1. Zastaralni rok za postopke v zvezi z nepravilnostmi 24

4.2. Zastaralni rok za izvajanje sklepa o določitvi upravne kazni 25

4.3. Zastaralni rok za izvajanje sklepa o določitvi upravnega ukrepa (izterjava) 25

5. Izterjava 25

5.1. Kmetijstvo 26

5.2. Strukturni skladi 26

5.3. Lastna sredstva 28

5.4. Neposredni odhodki 28

5.5. Izterjava po preiskavi urada OLAF 29

UVOD

Zaščita finančnih interesov Skupnosti in boj proti goljufijam sta področji deljene odgovornosti med Skupnostjo in državami članicami. V skladu s členom 280 Pogodbe ES Komisija v sodelovanju z državami članicami vsako leto sestavi poročilo o statističnih podatkih in novih ukrepih, ki so jih sprejele za izpolnjevanje obveznosti na tem področju. Poročilo se pošlje Evropskemu parlamentu in Svetu ter se ga objavi[1].

Prvi del poročila vsebuje povzetek statističnih podatkov v zvezi z nepravilnostmi , ki so jih sporočile države članice, na tistih področjih, na katerih države članice izvršujejo proračun (kmetijska politika, strukturni skladi in predpristopna sredstva, tj. približno 80 % proračuna) ter pri zbiranju lastnih sredstev Skupnosti. Vključuje tudi oceno nepravilnosti, ki so se pojavile na področju odhodkov, s katerimi neposredno upravlja Komisija, in pregled operativnih dejavnosti Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF).

Statistične podatke je treba brati in uporabljati zelo previdno: sporočena nepravilnost v večini primerov ni morebitna goljufija (ki je namerno dejanje). Sporočeni sum goljufije ni nujno goljufija, ki jo potrdi sodba sodišča. Vse sporočene nepravilnosti se obravnavajo in spremljajo na različne načine, kot je opisano v delih 3 in 5.

Številke v tem poročilu so okvirne in predhodne ter niso končne. Zaradi previdnosti navedeni zneski pogosto zajemajo celotno zadevno dejavnost, dokler se natančno ne določi njen nepravilni del. Čeprav so države članice zavezane sporočanju o nepravilnostih, so stopnje izpolnjevanja te obveznosti različne. Načeloma tudi države članice med sporočenimi nepravilnostmi opredelijo tiste, za katere sumijo, da gre za goljufijo. Šele ob koncu sodnih postopkov, ki jih izvajajo nacionalni organi in so pogosto dolgotrajni, se ugotovi, ali gre za goljufijo in kakšen je njen dejanski finančni vpliv. Ko je končno treba zadevo opredeliti kot goljufijo ali ne, se Komisija glede informacij zanaša na države članice (ki jih lahko predložijo ali ne).

Drugi del poročila navaja glavne dogodke v letu 2007 v zvezi s preprečevanjem in pregonom goljufij ter na področju drugih nepravilnosti.

Tretji del se nanaša na preglede za ugotavljanje goljufij in drugih nepravilnosti , pri čemer je velik del namenjen pregledom na področju strukturnih skladov in zlasti pregledom upravljanja. Četrti del obravnava zastaralni rok za postopke v zvezi z nepravilnostmi in omejitev, ki se uporablja za izvajanje sklepa o določitvi upravnega ukrepa ali kazni. Ta dva dela temeljita na odgovorih držav članic na vprašalnik.

Peti del , za katerega veljajo enaki pridržki kot za del 1, obravnava izterjave v letu 2007 na vseh področjih proračuna.

Poročilu sta priložena dva delovna dokumenta Komisije[2].

Rezultati boja proti goljufijam: Statistični podatki o goljufijah in drugih nepravilnostih

Statistični podatki o goljufijah in drugih nepravilnostih, ki so jih leta 2007 sporočile države članice in službe Komisije

Na področjih, na katerih države članice izvršujejo proračun, in v zvezi z zbiranjem lastnih sredstev Skupnosti zakonodaja Skupnosti od držav članic zahteva, da sporočijo sume goljufije in druge ugotovljene nepravilnosti. Tako zbrane informacije se uporabijo za analize in nadzor. Zagotavljajo boljši vpogled v vpliv nepravilnosti na proračun Skupnosti.

Razlikovati je treba med goljufijami in drugimi nepravilnostmi. Nepravilnost je vsaka kršitev določbe Skupnosti s strani gospodarskega subjekta, ki vpliva ali bi lahko vplivala na finančne interese Skupnosti[3]. Goljufija je namerno povzročena nepravilnost, ki pomeni kaznivo dejanje[4]. Države članice med sporočenimi nepravilnostmi opredelijo tiste, za katere sumijo, da so goljufije. Dejanski finančni vpliv goljufije se lahko oceni šele na koncu sodnih postopkov.

Dokument služb Komisije Statistična ocena nepravilnosti [5] vsebuje temeljito analizo informacij, ki so jih sporočile države članice, ter prvič vključuje statistične podatke o goljufijah in drugih nepravilnostih, ki so jih službe Komisije odkrile na področjih proračuna v okviru centraliziranega neposrednega upravljanja.

Ugotovitve v zvezi z nepravilnostmi, ki so jih sporočile države članice

- Število sporočenih nepravilnosti se je zmanjšalo na vseh področjih, razen na področju strukturnih ukrepov.

- Ocenjen finančni vpliv nepravilnosti se je povečal v vseh sektorjih. Na področju lastnih sredstev in kmetijstva je povečanje delno povezano z nepravilnostmi, ki so se pojavile ali so bile ugotovljene v prejšnjih letih, vendar so bile sporočene šele leta 2007. Pristop novih držav članic in nedavno povišanje plač v teh državah nekoliko pojasnjuje povečanje na področju odhodkov. V povezavi s proračunom ostaja finančni vpliv sorazmerno nespremenjen. Številne nepravilnosti, katerih ocenjeni finančni vpliv je velik, so bile ugotovljene v zvezi z zaključkom programskega obdobja predpristopnih sredstev za 10 novih držav članic.

- Ocenjen vpliv primerov, pri katerih obstaja sum goljufije, ostaja na področju odhodkov nespremenjen, na področju lastnih sredstev pa kaže rahlo zmanjšanje. Ponovno je treba pojasniti, da gre tu za sporočene sume goljufije in ne za primere, ki jih je potrdilo sodišče, ter da je mogoče dejanski finančni vpliv, po izterjavi in finančnem popravku, oceniti šele na koncu sodnih in upravnih postopkov.

- Čeprav je bila večina nepravilnosti Komisiji sporočenih v predvidenih rokih, so izboljšave mogoče: povprečen časovni zamik sporočanja v kmetijskem sektorju je 1,2 leti, medtem ko je na področju strukturnih ukrepov 0,9 leta. Nekatere države članice pogosto sporočijo nepravilnosti veliko časa po tem, ko so se te zgodile. Hitro sporočanje je nujno za učinkovito spremljanje.

- Delež držav članic, ki elektronsko sporočajo nepravilnosti, zlasti z uporabo elektronskih modulov AFIS/ECR[6], ki jih je Komisija predlagala za kmetijski sektor in sektor strukturnih skladov, narašča. Uporaba modulov poenostavi obdelavo podatkov ter izboljša njihovo kakovost in primerljivost. Nekatere države članice nepravilnosti še vedno sporočajo pisno ali uporabljajo druga elektronska sredstva.

- Zaradi prizadevanj nacionalnih organov (informiranje in usposabljanje osebja, odgovornega za sporočanje) in povečane uporabe modulov ECR se je kakovost sporočanja stalno izboljševala v vseh sektorjih, kar je omogočilo boljše spremljanje in olajšalo strateško analizo podatkov. Več držav članic si mora tudi v prihodnje prizadevati, predvsem v zvezi z razvrščanjem različnih vrst nepravilnosti.

Preglednica 1: Število nepravilnosti in zneski – Leto 2007

Področje | Število sporočenih nepravilnosti | Ocenjeni skupni finančni vpliv nepravilnosti, vključno s sumi goljufij (zneski v mio EUR) | Ocenjeni finančni vpliv sumov goljufij (zneski v mio EUR) |

2006[7] | 2007 | 2006 | 2007 | 2006 | 2007 |

Kmetijstvo (Jamstveni oddelek EKUJS) | 3 249 | 1 548 | 87 | 155 | 29,8 (~0,06 % dodelitev) | 44,8 (~0,1 % dodelitev) |

Strukturni skladi in Kohezijski sklad | 3 216 | 3 832 | 703 | 828 | 157,56 (~0,41 % dodelitev) | 141 (~0,31 % dodelitev) |

Predpristopna sredstva | 395 | 332 | 14 | 32 | 1,57 (~0,03 % dodelitev) | 5 (~0,38 % dodelitev) |

Neposredni odhodki | - | 411 | - | 33 | - | 18,1 (~0,17 % dodelitev[8]) |

Skupni odhodki | 6 860 | 6 123 | 804 | 1 048 | 188,93 (~0,2 % odhodkov na štirih področjih) | 208,9 (~0,22 % odhodkov na štirih področjih) |

Lastna sredstva[9] | 5 705 | 5 321 | 353 | 377 | 134,39 (~0,94 % skupnega zneska lastnih sredstev) | 106,57 (~0,62 % skupnega zneska lastnih sredstev[10]) |

Tradicionalna lastna sredstva

Število sporočenih nepravilnosti se je zmanjšalo za 7 % (5 321 primerov v letu 2007 v primerjavi s 5 705 primeri v letu 2006). Ocenjeni obravnavani znesek (377 milijonov EUR) se je povečal za več kot 6 %. Sumi goljufij so obsegali približno 23 % primerov sporočenih nepravilnosti, z ocenjenim finančnim vplivom 106,57 milijona EUR, kar je približno 0,62 % skupnega zneska lastnih sredstev v letu 2007 (v primerjavi z 134,39 milijona EUR ali približno 0,94 % v letu 2006). Ponovno je treba pojasniti, da so to sporočeni sumi goljufije in ne primeri, ki jih je potrdilo sodišče, ter da dejanski finančni vpliv še ni bil ugotovljen.

Tako kot v prejšnjih letih so bile največkrat sporočene nepravilnosti v zvezi z elektronskimi in multimedijskimi izdelki, zlasti televizijami in zasloni. Najpogostejše nepravilnosti so bile nepravilne razvrstitve izdelkov in napačna navedba porekla. Drugi izdelek, za katerega so bile najpogosteje sporočene nepravilnosti, je bil tobak. Komisija še naprej namenja posebno pozornost tem sektorjem. Povečal se je pomen zelenjave (zlasti česna) ter obutve, avtomobilskih delov, delov motornih koles in oblek, medtem ko se je pomen mesa, železnih in jeklenih izdelkov ter žit zmanjšal. Pri analizi številk pa je treba upoštevati, da datum, ko je bila goljufija ali nepravilnost ugotovljena in sporočena Komisiji, ni nujno datum, na katerega se je ta zgodila.

Graf 1: Število sporočenih nepravilnosti in ocenjen finančni vpliv – tradicionalna lastna sredstva – 2003–2007

[pic]

Kmetijski odhodki (EKUJS in EKSRP)

Število sporočenih nepravilnosti se je zmanjšalo za 53 % (1 548 primerov v primerjavi s 3 294 primeri v letu 2006). To izrazito zmanjšanje je bilo mogoče predvideti in je posledica izvajanja nove Uredbe Komisije[11] od 1. januarja 2007, ki je prag, nad katerim morajo države članice sporočiti nepravilnosti Komisiji, premaknila s 4 000 EUR na 10 000 EUR. Obravnavani znesek (155 milijonov EUR ali približno 0,33 % skupnih odobritev za kmetijski sektor) se je povečal za 44 %. Povečanje je delno povezano s primeri z velikim finančnim vplivom, ki so se zgodili ali so bili ugotovljeni v prejšnjih letih, vendar so bili sporočeni šele leta 2007. Sumi goljufij so obsegali približno 10 % primerov sporočenih nepravilnosti, z ocenjenim finančnim vplivom 44,8 milijona EUR, ali 0,1 % skupnih odobritev v letu 2007 (v primerjavi z 29,8 milijona EUR ali približno 0,06 % skupnih odobritev v letu 2006). Ponovno je treba pojasniti, da so to sporočeni sumi goljufije in ne primeri, ki jih je potrdilo sodišče, ter da dejanski finančni vpliv še ni bil ugotovljen.

Najvišji zneski so bili povezani z mlekom in mlečnimi izdelki, sadjem in zelenjavo, sladkorjem ter razvojem podeželja. Približno 77 % vseh primerov, za katere so bile sporočene nepravilnosti, so bili povezani s temi štirimi sektorji.

Graf 2: Število sporočenih nepravilnosti in ocenjen finančni vpliv – kmetijski odhodki – obdobje 2003–2007

[pic]

Strukturni ukrepi

Število sporočenih nepravilnosti v zvezi s strukturnimi skladi in Kohezijskim skladom se je povečalo za 19,2 % (3 832 primerov v primerjavi s 3 216 primeri v letu 2006). Njihov ocenjeni finančni vpliv (828 milijonov EUR ali približno 1,83 % odobritev za prevzem obveznosti) se je povečal za 17,7 %. Sumi goljufij so obsegali približno 12,4 % primerov sporočenih nepravilnosti, z ocenjenim finančnim vplivom 141 milijonov EUR, ali približno 0,31 % skupnih odobritev za prevzem obveznosti (v primerjavi z 157,56 milijona EUR ali 0,41 % v letu 2006). Ponovno je treba pojasniti, da so to sporočeni sumi goljufije in ne primeri, ki jih je potrdilo sodišče, ter da dejanski finančni vpliv še ni bil ugotovljen.

Enako kot v prejšnjih letih je bilo največ nepravilnosti sporočenih v zvezi z ESRR[12] in ESS[13] (približno 83 %). V zvezi s projekti ali dejavnostmi, ki so se izvajali v regijah ciljev 1 in 2, je bilo sporočenih 76 % nepravilnosti.

Graf 3: Število sporočenih nepravilnosti in ocenjen finančni vpliv – strukturni ukrepi – obdobje 2003–2007

[pic]

Predpristopna sredstva

Število sporočenih nepravilnosti v zvezi s sredstvi PHARE, SAPARD in ISPA se je zmanjšalo za 13 % (332 primerov v primerjavi s 395 primeri v letu 2006). Domnevni finančni vpliv se je povečal s 14 milijonov EUR v letu 2006 na 32 milijonov EUR v letu 2007 (približno 1,92 % skupnega upravičenega zneska). Sumi goljufij so obsegali približno 15,5 % primerov sporočenih nepravilnosti v letu 2007, z ocenjenim finančnim vplivom 5 milijonov EUR, ali približno 0,38 % skupnega letnega proračuna. Ponovno je treba pojasniti, da so to sporočeni sumi goljufije in ne primeri, ki jih je potrdilo sodišče, ter da dejanski finančni vpliv še ni bil ugotovljen.

Najpogostejša vrsta sporočene nepravilnosti v zvezi z predpristopnimi sredstvi je bila „neupravičeni odhodki“.

Graf 4: Število sporočenih nepravilnosti in ocenjen finančni vpliv – predpristopna sredstva – obdobje 2003–2007

[pic]

Statistični podatki o odhodkih, s katerimi neposredno upravlja Komisija

To je prvi korak k vključitvi področij proračuna, s katerimi neposredno upravlja Komisija, v to poročilo. Ker je bil sistem za razvrstitev sumov nepravilnosti in goljufij vzpostavljen leta 2008 (glej točko 2.3), je bilo treba omejiti obseg analize za leto 2007. Zato je treba predložene podatke obravnavati zelo previdno ter ne kot empirični dokaz o stopnji goljufije in nepravilnosti.

Predvideno število nepravilnosti na tem področju se je povečalo na 411, s predvidenim finančnim vplivom 33 milijonov EUR, od katerih je 18,1 milijona EUR zajemalo 136 sporočenih sumov goljufije. Znesek sporočenih nepravilnosti v sektorju zunanjih ukrepov je bil 19,1 milijona EUR, na področju notranje politike pa 13,9 milijona EUR. V zvezi s finančnim okvirom za obdobje 2000–2006 znaša ocenjeni finančni vpliv primerov sumov goljufij 0,17 % skupne vrednosti naročil, ki jih je neposredno sklenila Komisija.

Statistični podatki o dejavnostih urada OLAF

Po predhodni oceni prejetih informacij se lahko OLAF odloči za eno od štirih vrst primerov: notranjo preiskavo, zunanjo preiskavo, primer usklajevanja ali primer pomoči v kazenskih zadevah. Število primerov, odprtih vsako leto, je stabilno (210 v letu 2007 v primerjavi s 194 v letu 2006 in 216 v letu 2005). Od leta 2004 je bilo število preiskav, ki jih je sprožil OLAF na lastno pobudo (notranje in zunanje preiskave) enako, nato pa je preseglo število primerov, ki jih je OLAF odprl za zagotovitev pomoči in usklajevanja nacionalnim organom (primeri usklajevanja in pomoči v kazenskih zadevah). Od leta 2005 so preiskave urada OLAF na lastno pobudo obsegale približno 75 % vseh odprtih primerov.

Število odprtih primerov se je zmanjšalo (408 na koncu leta 2007 v primerjavi s 431 na koncu leta 2006 in 452 na koncu leta 2005) predvsem zaradi prizadevanj urada OLAF, da bi odpravil zaostanek pri obravnavanju starih zadev.

Preglednica 2: Postopki, ki so tekli 31. decembra 2007, po sektorjih, in njihov finančni vpliv

Sektor | Postopki, ki so tekli 31. decembra 2007 | Ocenjen finančni vpliv (v mio EUR) |

Carine/DDV | 76 | 781,3 |

Kmetijstvo | 50 | 108,8 |

Strukturni skladi | 48 | 172,4 |

Neposredni odhodki | 140 | 206,7 |

Notranje preiskave | 94 | 289,6 |

Skupaj | 408 | 1 558,8 |

Za več podrobnosti in primerjavo s prejšnjimi leti glej poročilo urada OLAF[14].

Pomembni dogodki v letu 2007

Napredek na področju carine

Medsebojna pomoč v okviru prvega stebra

V odziv na predlog Komisije[15] je Svet spremenil Uredbo o opravljanju nadzora pri izvozu kmetijskih proizvodov[16], tako da se lahko države članice, ki uporabljajo analizo tveganja v skladu z zakonodajo Skupnosti, odločijo za najnižjo stopnjo pregleda na nacionalni ravni namesto na ravni carinskega urada izvoza, da bi se dosegla boljša porazdelitev pregledov med nacionalnimi carinskimi organi.

Uredba Evropskega parlamenta in Sveta o kontroli gotovine ob vstopu v Skupnost ali izstopu iz nje[17] je začela veljati junija 2007. Ta uredba se sklicuje na določbe Uredbe (ES) št. 515/97[18] o medsebojni pomoči in določa, da je treba obvestiti Komisijo, če obstajajo dokazi o zneskih, povezanih s prihodki od goljufij ali kakršnih koli drugih nezakonitih dejanj, ki škodljivo vplivajo na finančne interese Skupnosti.

Predlog Komisije[19] o spremembi uredbe o medsebojni pomoči na carinskem in kmetijskem področju[20] je bil obravnavan v zakonodajnem postopku leta 2007. Evropski parlament ga je z nekaterimi spremembami odobril na prvi obravnavi leta 2008. Instrument določa pravni okvir za evropsko podatkovno bazo za identifikacijo carinskih datotek (FIDE) in predvideva oblikovanje evropske podatkovne baze. Namen FIDE je nacionalnim operativnim organom in operativnim organom Skupnosti (OLAF) omogočiti, da ugotovijo, katere službe so preiskovale iste osebe ali ista podjetja. Evropska podatkovna baza pa za namene analize zbira podatke, ki se običajno uporabljajo v mednarodni trgovini[21]. Predlog bo dokončno sprejet leta 2008.

Predloga[22], ki temeljita na lizbonski strategiji, sta usmerjena v posodobitev carinskih postopkov. Z začetkom veljavnosti novega carinskega zakonika Skupnosti bo uporaba elektronskih izjav postopno postala norma, v okviru projekta elektronskega carinjenja pa bodo podatki nacionalnih carinskih informacijskih sistemov zaradi centralne platforme vedno bolj usklajeni. Te reforme bodo zmanjšale stroške, zagotovile hitrejši dostop do podatkov in omogočile izvajanje ocen tveganja na evropski ravni.

Konvencije v okviru tretjega stebra in posebni nacionalni ukrepi

Leta 2007 je Malta podpisala Konvencijo o medsebojni pomoči in sodelovanju med carinskimi upravami („Neapelj II“)[23]. Konvencija je ratificirana in velja v vseh državah članicah, razen v Italiji, vendar se že uporablja v 22 državah članicah[24].

Malta je ratificirala Konvencijo o uporabi informacijske tehnologije za carinske namene[25]. Konvencijo, ki vzpostavlja carinski informacijski sistem (CIS) in ki je začela veljati konec leta 2005, so zdaj ratificirale vse države članice.

Protokol o spremembi Konvencije o uporabi informacijske tehnologije za carinske namene[26] je začel veljati, ko sta ga ratificirali Švedska in Finska. Latvija je k Protokolu pristopila leta 2007[27]. Protokol vzpostavlja bazo FIDE (navedeno zgoraj).

Romunija in Bolgarija sta k navedenim konvencijam in Protokolu pristopili ob vstopu v EU[28].

Belgija je podpisala dvostranske sporazume z več tretjimi državami. Madžarski kazenski zakonik je spremenil in pojasnil opredelitev tihotapljenja. Finska je poročala o temeljiti reorganizaciji svojega carinskega organa, katere namen je boljše obvladovanje tveganja. Na Irskem je bil uveden nov računalniški sistem z enakim ciljem.

Prizadevanja v boju proti tihotapljenju in ponarejanju cigaret

Evropska skupnost in 10 držav članic so leta 2004[29] sklenile sporazum o sodelovanju s proizvajalcem cigaret Philip Morris International (PMI). V obdobju od podpisa sporazuma do konca leta 2007 je PMI plačal skoraj 575 milijonov USD (približno 364,5 milijona EUR). Od takrat je 16 držav članic[30] podpisalo sporazum, ki predvideva plačilo v višini približno 1 250 milijonov USD v 12-letnem obdobju, ki se lahko uporabi za boj proti tihotapljenju in ponarejanju cigaret.

Evropska komisija in 26 držav članic[31] so decembra 2007 podpisale sporazum o sodelovanju z japonskim proizvajalcem cigaret Japan Tobacco International (JTI). Sporazum, ki velja 15 let, predvideva plačilo 400 milijonov USD (približno 253,6 milijona EUR), ki se lahko uporabi za boj proti tihotapljenju in ponarejanju cigaret.

Eden od ključnih elementov teh dveh sporazumov je vzpostavitev mehanizma za dolgoročno preprečevanje tihotapljenja cigaret proizvajalcev PMI in JTI na evropskem trgu. V sodelovanju z OLAF in državami članicami sporazumi zagotavljajo postopke za spremljanje in sledenje izdelkom, da se ugotovi, na kateri točki se prave cigarete (znamke PMI in JTI) izločijo iz zakonite dobavne verige in pridejo v roke tihotapcev.

Leta 2007 je nova veja programa Herkul II za boj proti tihotapljenju in ponarejanju cigaret (glej točko 2.6) v okviru proračuna Skupnosti zagotovila sofinanciranje naprav za skeniranje, ki se uporabljajo za odkrivanje pretihotapljenih cigaret, v skupnem ocenjenem znesku, ki presega 5 milijonov EUR. Program še vedno zagotavlja tudi financiranje tečajev, nakup posebne tehnične opreme in tehnične podpore za spremljanje nezakonitih dejavnosti na tem področju.

Komisija (OLAF in SANCO) je dejavno sodelovala pri pripravah na pogajanja o protokolu k Okvirni konvenciji Svetovne zdravstvene organizacije o nadzoru tobaka[32], ki zlasti obravnava prizadevanja za boj proti nezakoniti trgovini s tobačnimi izdelki. Uradnik OLAF je bil izvoljen za predsednika mednarodnega pogajalskega telesa, ki se pogaja o protokolu.

Nepravilnosti in sumi goljufij na področju „neposrednih odhodkov“

Do tega leta so se podatki o odkritih nepravilnostih in sumih goljufij ter popravki zbirali le v primeru odhodkov za deljeno upravljanje. Da se popravijo razmere ter izboljša sporočanje nepravilnosti in sumov goljufij v okviru tega poročila, bodo službe Komisije vstopile v računovodski sistem Komisije ABAC, da pridobijo več informacij o ugotovitvah in izvedenih popravkih.

Da bi se začetna analiza opravila že letos, so službe Komisije odkrile primere nepravilnosti in sumov goljufij na področjih proračuna, ki so predmet centraliziranega neposrednega upravljanja.

Nov pristop k nepropustnosti za goljufije

Leta 2001 je Komisija sklenila[33], da vzpostavi mehanizem za nepropustnost za goljufije za zagotovitev večje „odpornosti“ zakonodaje in upravljanja pogodb proti goljufijam. Od leta 2002 je Komisija skupaj z drugimi oddelki in službami identificirala nove zakonodajne pobude in nove pravne podlage financiranja Skupnosti (kot so standardne pogodbe), ki so namenjene predvsem zaščiti finančnih interesov Skupnosti, ter jih opredelila in proučila glede na njihovo odpornost na goljufije ter po potrebi spremenila[34].

Komisija je decembra 2007 naredila dodaten korak k uvedbi novega pristopa k nepropustnosti za goljufije[35], katerega temeljni element vključuje izkoriščanje rezultatov preiskav, ki jih je opravil OLAF. Operativne izkušnje se bodo uporabljale bolj strukturirano in ustrezno ter se bodo bolj učinkovito izmenjavale z drugimi oddelki Komisije ter drugimi organi in institucijami EU. Cilj tega novega pristopa je opredeliti pomanjkljivosti zakonodajnih predlogov in izvrševanja zakonodaje EU ter sistemov za upravljanje in nadzor.

Nova politika, ki se bo na začetku uporabljala za neposredne odhodke, bo izboljšala preprečevanje goljufij z vsemi razpoložljivimi informacijami (rezultati preiskav, revizij, analiz itd.).

Zaščita eura pred ponarejanjem

Predlog Uredbe Sveta[36] je namenjen izboljšanju zaščite pred ponarejanjem z uvedbo obveznosti za zadevne institucije, da preverijo pristnost kovancev in bankovcev, preden jih vrnejo v obtok. Predlog je namenjen tudi odobritvi prenosa ponarejenega denarja med nacionalnimi organi ter institucijami in organi EU, da se lahko preveri pristnost denarja.

Komisija je v poročilu preučevala kazni in druge sankcije za ponarejanje, ki so jih sprejele države članice[37] na podlagi Okvirnega sklepa, ki ga je leta 2000 sprejel Svet[38]. Uvedeni ukrepi bi se na splošno izkazali za uporabne in učinkovite, kakršni morajo biti v skladu z Okvirnim sklepom, glede na to, da so bile potrebni prestopki in kazni večinoma vključeni v zakonodajo držav članic.

Komisija je na operativni ravni z ukrepi v okviru programa Pericles[39] še naprej spodbujala sodelovanje med nacionalnimi, evropskimi in mednarodnimi organi, ki so odgovorni za boj proti ponarejanju eura. Več kot 80 % sredstev iz proračuna za leto 2007 v okviru programa Pericles je bilo uporabljenih za vzpostavitev 12 projektov, od katerih so jih sedem predlagale države članice, pet pa Komisija (OLAF).

Večina teh projektov, namenjenih strokovnjakom v državah članicah in državah kandidatkah, je bila povezana z usposabljanjem (organizacija usposabljanja in dejavnosti za seznanjanje udeležencev s tehnikami odkrivanja ponarejanja itd.). V okviru programa Pericles sta bila organizirana tudi dva obsežnejša seminarja, ki so se ju udeležili predstavniki iz držav članic, Latinske Amerike in Karibov, njuna namen pa je bil krepitev sodelovanja s tretjimi državami v boju proti ponarejanju eura.

Leta 2007 je bilo približno 211 000 eurokovancev umaknjenih iz obtoka. Ta številka je približno za 29 % večja kot leta 2006 predvsem zaradi okrepljenega sodelovanja s pristojnimi organi držav članic.

Program Herkul II

Program Herkul je bil vzpostavljen za spodbujanje dejavnosti za zaščito finančnih interesov Skupnosti[40]. Leta 2007 sta Evropski parlament in Svet sklenila, da podaljšata program za obdobje 2007–2013[41].

Proračun za program se je povečal za 6 milijonov EUR na leto, da se vanj vključi novo področje, ki zagotavlja financiranje ukrepov za usposabljanje in nakup naprav za boj proti tihotapljenju cigaret.

Proračun za leto 2007 v višini 13 574 milijonov EUR je zagotovil sofinanciranje 15 projektov na področju izobraževanja, 21 projektov na področju tehnične pomoči in 10 ukrepov na področju pravnih raziskav. Ti projekti vključujejo različne dejavnosti na mednarodni ravni, kot so konference za olajšanje teoretičnih in operativnih izmenjav, ter tudi individualno podporo za nekatere nacionalne organe, kot je nakup naprav za odkrivanje tihotapljenja ali tehnična pomoč za posebno preiskavo.

Drugi ukrepi, sprejeti leta 2007, namenjeni zaščiti finančnih interesov Skupnosti

V okviru Pobude za preglednost v Evropi [42] je bilo predlagano, da se informacije o upravičencih do sredstev EU sistematično objavijo ne glede na to, kako so se sredstva upravljala. Po vključitvi te obveznosti v Finančno uredbo[43] leta 2006 in Uredbo Komisije o Strukturnih skladih in Kohezijskemu skladu[44], sta bili leta 2007 sprejeti dve uredbi[45], ki državam članicam nalagata obveznost objave seznama upravičencev do sredstev iz kmetijskih skladov in Evropskega ribiškega sklada, skupaj z zneski, ki jih prejmejo.

Kot odziv na Sporočilo Komisije o evropski strategiji proti davčnim goljufijam[46] in zahtevo Sveta ministrov EU junija 2007 je Komisija sprejela sporočilo o nekaterih ključnih elementih za boj proti goljufijam na področju DDV , zlasti goljufijam neplačujočega gospodarskega subjekta[47]. Več držav članic je v tem poročilu sporočilo, da so sprejele ukrepe na nacionalni ravni za učinkovitejši boj proti goljufijam na področju DDV[48].

Slovenija je Konvencijo o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti [49] in njene protokole[50] ratificirala leta 2007. Romunija in Bolgarija sta k njej pristopili z vstopom v EU[51]. Komisija poziva države članice, ki še niso ratificirale Konvencije in/ali njenih protokolov, naj to čim prej storijo[52].

Komisija je leta 2007 podpisala sporazume o upravnem sodelovanju s pristojnimi organi nekaterih tretjih držav[53] za boj proti goljufiji, korupciji in kakršni koli drugi nezakoniti dejavnosti, ki ogroža finančne interese Skupnosti ali tretje države podpisnice. Komisija vodi pogajanja, da se podobni sporazumi sklenejo tudi z drugimi tretjimi državami, ki prejemajo finančno pomoč EU.

Slovaška je sprejela nacionalno strategijo za zaščito finančnih interesov Skupnosti , ki predvideva ukrepe na vseh pomembnih področjih v prihodnjih letih. Romunski kazenski zakonik in drugi pripadajoči zakoni so bili spremenjeni, da se uvede odgovornost pravnih oseb za kazniva dejanja. V Italiji je odbor za preprečevanje goljufij v Skupnosti dobil nalogo, da uskladi vse dejavnosti za boj proti goljufijam in drugim nepravilnostim na področju davkov, kmetijstva in strukturnih skladov. Švedska je okrepila svoj sistem notranje kontrole, ki se uporablja za nacionalna in evropska sredstva.

V malteški in romunski zakonodaji so bile uvedene nove upravne sankcije , ki se uporabljajo za nekatere resne nepravilnosti. Latvija je povečala višino kazenskih sankcij , ki se uporabljajo pri kršitvah proti skladom Skupnosti, ki jih zagrešijo organizirane skupine. Več držav članic je sporočilo, da so sprejele ali spremenile priročnike in smernice za usklajevanje obravnavanja in sporočanja nepravilnosti [54]. V Estoniji so vse nepravilnosti, za katere se je našla dokončna rešitev, objavljene na spletni strani ministrstva za finance.

V Belgiji in Franciji je bil spremenjeno kazensko pravo na področju korupcije , da se uskladi z evropskimi in mednarodnimi konvencijami na tem področju. Na Slovaškem je bila vzpostavljena medresorska skupina, da se posodobi nacionalni program proti korupciji. Na Portugalskem je več nadzornih organov sprožilo skupni ukrep proti korupciji, na podlagi katerega je bilo leta 2007 objavljeno končno poročilo. Belgija in Ciper sta sprejela ukrepe za učinkovitejši boj proti pranju denarja .

V zvezi z izterjavo se v romunski zakonodaji dolgovi Evropskim skupnostim zdaj obravnavajo enako kot nacionalni davčni dolgovi.

Pregledi za ugotavljanje goljufij in drugih nepravilnosti

Pri zbiranju lastnih sredstev Skupnosti in na področjih, za katera države članice izvršujejo proračun, so za izvajanje pregledov za ugotovitev goljufij in drugih nepravilnosti odgovorni organi držav članic in Skupnosti.

To poglavje na kratko opisuje izvajanje teh pregledov in njihove rezultate.

Pregledi v zvezi s strukturnimi skladi

Da se na novo spodbudi izboljšanje finančnega upravljanja sredstev EU, zlasti sredstev, ki jih upravljajo države članice, in zaradi Mnenja št. 2/2004[55] Računskega sodišča, je Komisija januarja 2006 sprejela akcijski načrt za integriran okvir notranje kontrole[56]. Strateški cilj je pridobiti pozitivno izjavo Računskega sodišča o zanesljivosti.

Izboljšanje okvira kontrole

Nova zakonodaja o strukturnih odhodkih[57], ki velja že od začetka programskega obdobja 2007–2013, poenostavlja in pojasnjuje nekatere vidike postopka dodeljevanja in izplačevanja sredstev. Izboljšuje zagotavljanje informacij o veljavni zakonodaji vsem udeleženim, zlasti možnim upravičencem. Sistemi notranje kontrole so jasneje opredeljeni.

Države članice za vsak operativni program imenujejo upravljavski organ , pristojen za ustrezno izvajanje programa in pregledov upravljanja.

Države članice imenujejo tudi organ za potrjevanje („plačilni organ“ v zakonodaji, ki je veljala v obdobju 2000–2006), ki mora Komisiji posredovati potrjene izkaze odhodkov in zahtevke za plačilo. Pristojen je tudi za spremljanje vseh ugotovljenih nepravilnosti (vključno z goljufijami), Komisiji pa mora v zvezi s tem predložiti redna poročila.

Države članice imenujejo tudi revizijski organ („likvidacijski organ“ za obdobje 2000–2006). Pravila, ki urejajo nadzor in pregled transakcij revizijskega organa, so bila usklajena za novo programsko obdobje, okrepila pa se je tudi izmenjava informacij s Komisijo. Zato mora revizijski organ predložiti Komisiji revizijsko strategijo za operativni program, za katerega je odgovoren.

Revizijski organ predloži Komisiji letno poročilo , ki povzema rezultate revizij. To poročilo mora biti za novo programsko obdobje sestavljeno v standardni obliki in mora navajati ugotovljeno dovoljeno odstopanje. Drug pomemben korak naprej je zahteva, da revizijski organi vsako leto predložijo mnenje o tem, ali sistemi upravljanja in nadzora učinkovito delujejo, da se omogoči razumno zagotovilo, da so poročila o odhodkih pravilna, poslovni dogodki pa zakoniti in pravilni.

Države članice morajo zdaj predložiti letne povzetke vseh prijavljenih odhodkov in vseh izvedenih revizij[58]. To velja tudi za programsko obdobje 2000–2006. Konec aprila 2008 so skoraj vse države članice predložile letne povzetke, ki so bili v skladu z določenimi minimalnimi pogoji ali so bili večinoma v skladu z njimi. Komisija je sprejela ukrepe za sprožitev sodnega postopka proti eni državi članici.

Komisija je v zvezi s tem vzpostavila postopek za oceno skladnosti sistemov držav članic za upravljanje in nadzor v skladu s členom 71 Uredbe (ES) št. 1083/2006. Komisija proučuje in potrjuje revizijske strategije, ki jih oblikujejo revizijski organi držav članic. Komisija na podlagi lastnih pregledov in revizij ter informacij, ki so jih predložile države članice, oceni zagotovila, ki jih države članice dajo glede veljavnih sistemov. Ta ocena je vključena v letno poročilo o dejavnostih vseh pristojnih generalnih direktoratov ter v zbirno poročilo Komisije. Ocena temelji na usklajenih kazalcih zakonitosti in pravilnosti.

Komisija lahko prekine ali odloži plačila. Opravi lahko tudi finančne popravke.

Pregledi upravljanja s strani držav članic na področju ESRR

Informacije iz te točke temeljijo le na podatkih, ki jih države članice pošljejo na podlagi vprašalnika[59] in se nanašajo le na ESRR. Vprašalnik je zahteval informacije o sistemih nadzora, ki so se uporabljali konec leta 2007, in statistične podatke o pregledih, opravljenih leta 2005.

Večina nepravilnosti se neizogibno pojavi na ravni končnih prejemnikov ali končnih upravičencev. Upravljavski organi izvajajo preglede „upravljanja“ ali preglede „prve stopnje“, da se te nepravilnosti odkrijejo v zgodnji fazi postopka. Ti pregledi vključujejo administrativna preverjanja dokumentov v zvezi z vsakim zahtevkom za povračilo, ki jih vložijo upravičenci, in preglede na kraju samem.

Velika večina držav članic je navedla, da se med upravnimi pregledi dokumentacije vsi dokumenti v zvezi s projekti in izdatki, ki se uveljavljajo, sistematično podrobno pregledajo. Podrobni pregledi v vseh državah članicah zajemajo upravičenost odhodkov. V približno polovici držav članic organi tudi sistematično preverjajo ustreznost spremnih dokumentov; v tretjini primerov organi preverijo dobavo izdelkov ali storitev, ki se sofinancirajo.

Pogostnost preverjanja za proračun, potrjen v letu 2005, s pregledi na kraju samem se je bistveno razlikovala v posameznih državah članicah ter celo pri posameznih programih. Ko je bila stopnja nižja od 100 %, so države članice pri izvajanju kontrol poleg analize tveganja uporabile še metodo reprezentativnega vzorčenja ali metodo naključnega vzorčenja.

Leta 2005 so preglede na kraju samem večinoma izvajala posredniška telesa. V petih državah članicah so take preglede večinoma izvajali kar upravljavski organi. Le ena država članica je velik del pregledov na kraju samem oddala v podizvajanje.

Vse države članice so navedle, da se pregledi, ki se izvajajo, in ugotovljene nepravilnosti za vsak projekt registrirajo v zbirki podatkov za spremljanje programa . Vendar so le redko lahko zagotovile zanesljive statistične podatke o rezultatih kontrol , opravljenih leta 2005. To pomeni, da ti podatki niso centralizirani.

Na podlagi zagotovljenih statističnih podatkov so bile nepravilnosti najpogosteje ugotovljene v zvezi z neupravičenimi odhodki, manjkajočimi ali nepopolnimi spremnimi dokumenti in neskladnostjo s horizontalnimi pravili ali pogoji sporazuma o donaciji. Veliko število nepravilnosti je bilo na splošno ugotovljenih med upravnimi pregledi dokumentacije, vendar je delež nepravilnosti, ugotovljenih med pregledi na kraju samem, še vedno majhen (med 20 % in 50 %).

Odkrivanje nepravilnosti na začetku v sodelovanju z upravičenci zagotavlja sprejemanje enostavnih in učinkovitih ukrepov , kot je zahteva za predložitev manjkajočih dokumentov ali preklic in prerazporeditev sredstev za druge odhodke ali projekte, če odhodek ni upravičen. Če se odkrije nepravilnost, morajo države članice zagotoviti nadaljnje ukrepe, včasih z uporabo integriranih računalniških sistemov. Če nepravilnosti presežejo določeno mejno vrednost, se to sporoči Komisiji (uradu OLAF).

Med najpogostejšimi vzroki za nepravilnosti, ki jih navajajo države članice, so nejasna pravila o upravičenosti, pomanjkanje navodil in kadrovske zadeve. Druge države kot vzroke navajajo stečaje, tveganje presežnega financiranja ali kaznivo ravnanje. Nedavno izboljšanje okvira kontrole je namenjeno zmanjšanju števila upravičencev, ki namenoma ali drugače vložijo lažne zahtevke (vsaj za neupravičene odhodke), in omejitvi tveganja napake za pristojne organe.

Okvir pregledov v kmetijskem sektorju

Kontrole, ki jih izvajajo nacionalni organi. V okviru skupne kmetijske politike so države članice na podlagi deljenega upravljanja odgovorne za plačilo subvencij končnim upravičencem prek plačilnih agencij [60], ki jih pooblastijo države članice. Pristojne so zlasti za to, da pred plačilom preverijo dopustnost zahtevkov in njihovo skladnost s pravili EU.

Za vsako shemo pomoči obstajajo ustrezni sektorski predpisi, ki določajo podrobna pravila o pregledih, ki jih izvajajo plačilne agencije ali pooblaščeni organi pod njihovim nadzorom.

Vsi zahtevki za pomoč morajo biti pred izvedbo plačila upravno pregledani. Pregledi na kraju samem se izvajajo na podlagi vzorcev, ki običajno zajemajo med 5 % in 10 %, vendar ne smejo preseči 100 % glede na tveganje v zadevnem sektorju.

Najpomembnejši sistem nadzora je integrirani upravni in kontrolni sistem (IAKS). Zajema vsa neposredna plačila kmetom. IAKS vključuje računalniško zbirko podatkov, identifikacijski sistem za kmete, poljine in živali, če so plačila povezana z živalmi, ter sistem za identifikacijo in registracijo pravic do plačila in zahtevkov za pomoč. Evropsko računsko sodišče je večkrat potrdilo, da je IAKS ob pravilni uporabi učinkovit sistem nadzora za zmanjšanje tveganja nepravilnih odhodkov.

Pri sistemih pomoči, ki ne spadajo pod IAKS, kot je skladiščenje proizvodov ali izvozna nadomestila, je treba opraviti dodatne preglede po izvedbi plačila upravičencu.

Na koncu vsakega proračunskega leta certifikacijski organ sestavi spričevalo, ki navaja, ali je pridobil razumno zagotovilo, da so obračuni, predloženi Komisiji, pravilni, popolni in točni ter da so bili postopki notranjih kontrol uspešno opravljeni.

Države članice morajo Komisiji poslati letne računovodske izkaze vsake plačilne agencije, skupaj z izjavo o zanesljivosti , ki jo podpiše direktor plačilne agencije. Na izjavo o zanesljivosti lahko vplivajo pridržki, ki morajo kvantificirati njihov finančni vpliv. V tem primeru mora vključevati delovni načrt za odpravo nepravilnosti in natančen časovni razpored za njegovo izvajanje. Izjava mora zagotoviti učinkovito spremljanje sistema upravljanja in nadzora, ki velja čez leto.

Od leta 2007[61] morajo države članice z več kot eno plačilno agencijo na koncu proračunskega leta pripraviti tudi letno zbirno poročilo ( sintezo ), ki vsebuje izjave o zanesljivosti in spričevala, ki so jih izdali certifikacijski organi. Skupaj z izjavo o zanesljivosti in spričevalom je to namenjeno krepitvi verige odgovornosti med državami članicami in Komisijo.

Kontrole, ki jih izvaja Komisija. Komisija najprej preveri popolnost, pravilnost in verodostojnost obračunov plačilnih agencij (potrditev obračunov) ter predvsem s pregledi na kraju samem preveri, ali so odhodki držav članic v skladu s pravili Skupnosti. V nasprotnem primeru izključi zadevne odhodke iz financiranja Skupnosti (finančni popravki). Zadnji mehanizem, imenovan „potrditev skladnosti“, se je skozi leta izkazal za zelo učinkovito sredstvo za zaščito finančnih interesov Skupnosti.

Potrditev skladnosti varuje proračun Skupnosti pred odhodki, ki se ne smejo financirati iz njega. To ni mehanizem, s katerim se povrnejo nepravilna plačila končnim upravičencem, ampak je to na podlagi načela deljenega upravljanja izključna odgovornost držav članic. Njegov cilj je proučevanje sistemov upravljanja in nadzora, ki jih izvajajo države članice, ter od nacionalnih organov izterjati nadomestilo za kakršne koli odhodke, ki niso v skladu z zakonodajo Skupnosti. Finančni popravki se določijo glede na naravo in resnost kršitve ter glede na finančno škodo, ki je bila povzročena Skupnosti. Znesek se izračuna na podlagi dejansko povzročene škode ali na podlagi ekstrapolacije. Če to ni mogoče, se uporabijo pavšalni zneski, ki upoštevajo resnost nepravilnosti, da bi se pokazalo finančno tveganje za Skupnost. Leta 2007 je Komisija izključila približno 686,6 milijona EUR odhodkov iz financiranja Skupnosti v okviru EKUJS in EKSRP[62] zaradi njihove neskladnosti s pravili Skupnosti.

Če so posamezna nepravilna plačila nastala zaradi postopkov potrjevanja skladnosti ali so nastala zaradi teh postopkov, jih morajo države članice povrniti z izterjavo od končnih upravičencev. Tudi če to ni mogoče, ker se finančni popravki ne nanašajo le na nepravilnosti sistema države članice za upravljanje in nadzor, popravki ostajajo pomembno sredstvo za izboljšanje delovanja tega sistema, s čimer se preprečijo ali odkrijejo in povrnejo nepravilna plačila končnim upravičencem. Potrditev skladnosti tako prispeva k zakonitosti in pravilnosti transakcij na ravni končnih uporabnikov.

Nadzor tradicionalnih lastnih sredstev

Države članice so odgovorne za izterjavo tradicionalnih lastnih sredstev, vodenje računov ter izvajanje potrebnih pregledov in inšpekcij[63]. Evidenco plačanih in/ali zajamčenih carinskih obveznosti morajo voditi v „računih A“, obveznosti, ki niso bile plačane ali zajamčene (ali so bile zajamčene, vendar so predmet pritožbe), pa v „računih B“. Večina obveznosti, vpisanih v računih B, izhaja iz ugotovljenih goljufij ali nepravilnosti. Osnovni nacionalni inšpekcijski pregledi (fizični pregledi ali pregledi dokumentov) in nacionalno naknadno preverjanje so metode odkrivanja, s katerimi se ugotovi večina goljufij in drugih nepravilnosti (80 % v letih 2006 in 2007).

Komisija spremlja pravilno delovanje sistema tradicionalnih lastnih sredstev. Zagotavlja, da so tradicionalna lastna sredstva na voljo pravočasno, v primeru zamud pa zaračuna obresti. Metode nadzora vključujejo preglede na kraju samem v državah članicah, skupno revizijsko ureditev[64], spremljanje izjav o predhodnih ugotovitvah ( prej dopisi sektorjev ) ter letna poročila Računskega sodišča in posebno spremljanje v primeru opozoril drugih služb Komisije (npr. opozorila urada OLAF v posameznih primerih, ki vključujejo znatne finančne posledice in medsebojno pomoč).

GD za proračun je leta 2007 pri 32 pregledih ugotovil 114 nepravilnosti na področju tradicionalnih lastnih sredstev. Kot v preteklih letih so se le nekatere redke nepravilnosti morale obravnavati kot kršitve (leta 2007 se ni odprl noben nov spis; zdaj se obravnava 31 nedokončanih primerov), saj se o njih redno dvostransko razpravlja z državami članicami ter se o njih obvešča Svetovalni odbor za lastna sredstva.

Kot del spremljanja nepravilnosti, opisanih v letnih poročilih in predhodnih ugotovitvah Računskega sodišča , je GD za proračun leta 2007 prejel 20 novih dopisov z ugotovitvami.

Ugotovitve iz pregledov ne spreminjajo splošne podobe pravočasnega in ustreznega financiranja proračuna EU iz tradicionalnih lastnih sredstev. Države članice na splošno upoštevajo zakonodajo Skupnosti na tem področju.

Pregledi in inšpekcije na kraju samem v skladu z Uredbo (Euratom, ES) št. 2185/96 [65]

Uredba (Euratom, ES) št. 2185/96 Komisiji dodeljuje pristojnost za opravljanje pregledov in inšpekcij na kraju samem v državah članicah ter v skladu z veljavnimi sporazumi o sodelovanju tudi v tretjih državah. Od 1. junija 1999 je za to pristojen urad OLAF [66].

Pregledi in inšpekcije na kraju samem, ki se opravijo v prostorih gospodarskih subjektov, so dejavnosti, ki se običajno izvajajo med zunanjimi preiskavami, tj. upravnimi preiskavami urada OLAF zunaj institucij in organov Skupnosti, za boj proti vsem oblikam nezakonitega ravnanja, ki ogrožajo finančne interese Evropske unije.

Način, na katerega urad OLAF izvršuje Uredbo št. 2185/96, je v skladu s smernicami iz priročnika Vademecum [67], ki je bil sprejet oktobra 1997 in se zdaj posodablja.

Urad OLAF je leta 2007 opravil 74 pregledov na kraju samem v smislu Uredbe št. 2185/96 (v primerjavi z 72 opravljenimi pregledi v letu 2006), med katerimi je bilo:

- 25 pregledov v zvezi s kmetijstvom;

- 26 pregledov v zvezi s strukturno politiko;

- 21 pregledov v zvezi z izdatki in zunanjo pomočjo ter

- 2 pregleda v zvezi z notranjimi preiskavami.

Vsi pregledi na kraju samem so potekali na ozemlju Evropske unije, razen enega, ki se je opravil v tretji državi na področju zunanje pomoči.

Izkušnje kažejo, da so pregledi na kraju samem v količinskem in kakovostnem smislu zelo pomembno orodje za izvajanje zunanjih preiskav.

Vendar je operativni rezultat zelo odvisen od učinkovitosti sodelovanja nacionalnih organov. V zvezi s tem urad OLAF zdaj pripravlja novo poročilo o izvrševanju Uredbe št. 2185/96, ki bo določilo „dobre prakse“ za vsako stopnjo pregledov na kraju samem. Poročilo je treba sprejeti leta 2008 skupaj z novo različico priročnika Vademecum .

Zastaralni rok, ki se uporablja za postopke in sklepe v zvezi z nepravilnostmi

Države članice so odgovorne za sprožitev pravnih postopkov proti povzročiteljem nepravilnosti na področjih, ki jih zajemajo deljeno upravljanje in tradicionalna lastna sredstva. Odgovorne so tudi za izvajanje kakršnih koli sankcij in upravnih ukrepov, ki se sprejmejo po takšnih postopkih.

Zastaralni roki zagotavljajo pravno varnost. Vendar po poteku zastaralnega roka ni mogoče sprožiti pravnega postopka ali izvajati sankcij zaradi nepravilnosti. Člen 3 Uredbe (ES, Euratom) št. 2988/95 za zaščito finančnih interesov Skupnosti določa najkrajše zastaralne roke. Države članice lahko določijo daljše obdobje.

Komisija je za ugotovitev, katere nacionalne zakonodaje vključujejo določbo o obdobjih, daljših od najkrajših rokov, in kateri roki se uporabljajo v primerih, ki jih zakonodaja Skupnosti ne ureja, države članice pozvala, naj odgovorijo na vprašalnik. Povzetek odgovorov je naveden spodaj. Analiza se je omejila na upravne postopke[68].

Za odhodke, ki jih neposredno upravlja Komisija, se uporablja petletni zastaralni rok, določen v členu 73a Finančne uredbe, kot je podrobneje opredeljeno v členu 85b pravil za izvajanje[69]. To poročilo ne obravnava tega področja.

Zastaralni rok za postopke v zvezi z nepravilnostmi

„Običajni“ zastaralni rok. Člen 3(1) Uredbe št. 2988/95 določa zastaralni rok za postopke[70], ki traja štiri leta od povzročitve nepravilnosti. Evropski sektorski predpisi lahko določijo krajši zastaralni rok, ki ne sme biti krajši od treh let. Ti roki se neposredno uporabljajo v državah članicah, razen če nacionalni predpisi ne določajo daljših rokov.

Med vsemi državami članicami jih je 21 določilo zastaralne roke, daljše od rokov iz predpisov Skupnosti. Običajno trajajo 5–10 let, v izjemnih primerih pa tudi 12 ali celo 20 let.

Uredba št. 2988/95 določa, da katero koli dejanje pristojnega organa v zvezi s preiskavo ali pravnim postopkom, ki se nanaša na nepravilnost in o katerem je organ obvestil zadevno osebo, prekine zastaranje. Poleg tega nekatere nacionalne zakonodaje kot razlog za prekinitev štejejo tudi pogajanja v postopku za reševanje sporov z morebitnim dolžnikom.

„Absolutni“ zastaralni rok. Uredba št. 2988/95 določa, da ne glede na kakršna koli dejanja, ki pomenijo prekinitev zastaranja, zadeva zastara, če po koncu „absolutnega“ zastaralnega roka, ki je dvakrat daljši od „običajnega“ zastaralnega roka, pristojni organ ne izreče kazni, razen če je razlog za prekinitev sprožitev kazenskega postopka proti zadevni osebi v zvezi z enakimi dejstvi.

Devet držav članic je vzpostavilo daljše „absolutne“ zastaralne roke v nekaterih posebnih sektorjih. Ti roki običajno trajajo 10 let, v enem primeru pa 20 let.

Zastaralni rok za izvajanje sklepa o določitvi upravne kazni

Uredba št. 2988/95 določa zastaralni rok treh let za izvedbo sklepa o določitvi upravne kazni[71].

Skupno je 15 držav članic sporočilo, da so določile daljše roke, ki trajajo od 4 do 10 let po sklepu o določitvi kazni. Petletni rok je najpogostejši. Na splošno začne rok teči takoj po sprejetju sklepa, v nekaterih državah članicah pa 1. januarja naslednjega leta, po uradnem obvestilu o sklepu ali po poteku plačilnega roka iz sklepa. Razlogi za prekinitev so podobni razlogom, ki običajno veljajo za postopke.

Zastaralni rok za izvajanje sklepa o določitvi upravnega ukrepa (izterjava)

Zakonodaja Skupnosti ne določa zastaralnega roka za izvajanje sklepa, sprejetega v nacionalnem postopku, o določitvi upravnega ukrepa. Vendar je ta rok zlasti pomemben za uspeh postopkov izterjave. Čeprav bi lahko pričakovali, da bo vseh 27 držav članic v svojih nacionalnih zakonodajah določilo takšne roke, jih je le 21 sporočilo nacionalne določbe, ki pa se zelo razlikujejo, saj dovoljujejo časovne roke med 3 in 10 ali celo 20 let.

Začetna točka tega obdobja in razlogi za prekinitev so podobni tistim, ki veljajo za zastaralni rok za izvajanje sklepa o določitvi upravne kazni.

Izterjava

Če se proračun izvršuje na podlagi deljenega upravljanja in za tradicionalna lastna sredstva, so za izterjavo zneskov od končnih upravičencev pristojne zlasti države članice. Na ravni Komisije so samo odredbodajalci po posameznih delegacijah pristojni za finančno spremljanje. Urad OLAF prispeva le k dejavnostim finančnega spremljanja, ki so neposredno povezane z operativno dejavnostjo. Vendar urad OLAF v zvezi s strukturnimi skladi med prehodnim obdobjem kot del postopnega opuščanja svojih dejavnosti na tem področju prispeva k spremljanju nepravilnosti, ki jih sporočijo države članice za programsko obdobje 1994–1999[72]. Nov elektronski vmesnik bo vzpostavil neposredno povezavo med podatkovno zbirko vsakega odredbodajalca in registrom sporočil o nepravilnostih.

Kmetijstvo

Člen 32 Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 je uvedel nov mehanizem potrditve obračunov za neuspešne izterjave nepravilno plačanih zneskov. Če država članica v štirih letih po prvi upravni ali sodni ugotovitvi (ali v osmih letih v primeru postopkov pred nacionalnimi sodišči) od upravičenca ne izterja nepravilno plačanega zneska, se 50 % neizterjanega zneska samodejno vpiše v breme proračuna zadevne države članice na podlagi letne finančne potrditve obračunov za EKUJS in EKSRP. V nekaterih primerih malomarnosti lahko država članica krije celotne finančne posledice.

Ta mehanizem se je prvič uporabil z Odločbo Komisije iz aprila 2007[73], ki je potrdila obračune v vseh nedokončanih primerih neizterjanih zneskov iz obdobja pred letom 2003 ali letom 1999 (tj. pri štiri ali osem let starih primerih) ter državam članicam naložila plačilo 131,7 milijona EUR. Državam članicam se je ali se še bo z nadaljnjimi odločbami Komisije naložilo plačilo dodatnih 100 milijonov EUR, s čimer se bodo potrdili obračuni za proračunsko leto 2006, ki so bili razčlenjeni aprila 2007.

Za proračunsko leto 2007 so države članice sporočile finančne informacije o postopkih izterjave, ki jih izvaja GD za kmetijstvo. V skladu s končnim stanjem, kot se je ugotovilo 11. aprila 2008, so države članice v proračunskem letu 2007 izterjale 154,3 milijona EUR, neizterjani znesek pa je ob koncu tega proračunskega leta znašal 1,438 milijarde EUR. Finančne posledice neizterjave v primerih iz leta 2003 ali 1999 so se določile v skladu z navedenim pravilom „50–50“, pri čemer se z odločbo o potrditvi obračuna iz aprila 2008 državam članicam naloži plačilo 137,6 milijona EUR[74]. Poleg tega se bo s 165 milijoni EUR obremenil proračun Skupnosti za sporočene primere, ki so bili v proračunskem letu 2007 neizterljivi.

Ko se nacionalni proračun obremeni s prvimi 50 %, morajo države članice še naprej izvajati nacionalne postopke za izterjavo nepravilno plačanih zneskov od upravičencev ter 50 % učinkovito izterjanih zneskov nato vključiti v proračun Skupnosti.

Strukturni skladi

Tudi na področju strukturnih skladov izterjavo nepravilno plačanih zneskov od upravičencev, do katerih pride zaradi napake ali goljufije, zagotavljajo države članice. Ti zneski se lahko Komisiji povrnejo z zmanjšanjem ali odpravo finančnega prispevka.

Programi, ki jih sofinancirajo strukturni skladi, so večletni in delujejo na podlagi vmesnih plačil. Nepravilno plačani zneski se lahko izterjajo pred zaključkom programa ali po njem. Za programsko obdobje 1994–1999 je bil rok za vložitev zahtevka za končno plačilo Komisiji 31. marec 2003. V tem obdobju je Skupnost sofinancirala skoraj 1 000 programov v skupni vrednosti približno 159 milijard EUR[75]. Službe Komisije za odobritve in upravljanje ob pomoči urada OLAF zagotavljajo upravno in finančno spremljanje po zaključku teh programov.

Države članice so za programsko obdobje 1994–1999 poročale o 11 647 primerih nepravilnosti (74 v letu 2007) z ocenjenim finančnim vplivom 1,52 milijarde EUR[76] na prispevek Skupnosti (68 milijonov EUR za leto 2007).

Med temi primeri jih je bilo 5 686 dokončno zaključenih na ravni Komisije, znesek 630 milijonov EUR pa se je upošteval pri končnem plačilu ali so zanj prenehale obveznosti po zaključku ali pa se je vrnil v proračun Skupnosti. Države članice so navedle, da so se v 1 610 primerih izvedli upravni in sodni postopki na nacionalni ravni s finančnim vplivom v višini 101 milijona EUR v istem obdobju. Službe Komisije so začele usklajevanje, da bi zaključile te primere.

Poleg tega je Komisija leta 2007 sprejela odločbo Komisije o finančnih posledicah v okviru obračuna odhodkov, financiranih iz Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada, za 27 sporočil, v zvezi s katerimi so zadevne države članice zahtevale, da se neizterljivi zneski vpišejo v breme proračuna Skupnosti.

Države članice so za programsko obdobje 2000–2006 do zdaj sporočile 12 161 primerov nepravilnosti (3 428 v letu 2007) s finančnim vplivom približno 1,79 milijarde EUR na prispevek Skupnosti (630 milijonov EUR za leto 2007).

Države članice so Komisiji sporočile, da so se v 4 471 primerih opravili upravni in/ali sodni postopki na nacionalni ravni in da se je izterjal znesek približno 509 milijonov EUR.

Skupna zneska finančnih popravkov za programski obdobji 1994–1999 in 2000–2006 sta znašala 2 141 milijonov EUR (176 milijonov EUR v letu 2007) in 1 569 milijonov EUR (220 milijonov v letu 2007). Ti finančni popravki so posledica revizij, ki sta jih opravila Komisija in Računsko sodišče, preiskav urada OLAF in postopka zaključevanja programov iz obdobja 1994–1999. Vključujejo uradne odločitve o finančnem popravku zaradi odkritja nepravilnosti, prenehanja obveznosti ob zaključku programa, ker država članica ni prijavila zadostnih upravičenih odhodkov, in povračil zneskov, izterjanih po koncu sodnih postopkov, ki so potekali v času zaključevanja programov[77].

V te finančne popravke je vključena večina zneskov zaradi nepravilnosti, sporočenih Komisiji. Vendar se nekatere nepravilnosti sporočijo, medtem ko se odtegnitve izvedejo pred plačilom, zato niso vključene v finančne popravke.

Lastna sredstva

Države članice morajo izterjati ugotovljene zneske, vključno z zneski, registriranimi v skupni podatkovni zbirki OWNRES. Znesek, ki ga je treba izterjati zaradi ugotovljenih nepravilnosti v letu 2007, je približno 377 milijonov EUR.

Ugotovljenega zneska kljub prizadevanjem držav članic ni mogoče vedno izterjati v celoti. Ugotovljeni zneski se lahko spremenijo zaradi novih informacij ali sodnih postopkov ali pa se lahko dolg obravnava kot neizterljiv zaradi plačilne nesposobnosti dolžnika.

Za primere nepravilnosti v letu 2007 je stopnja izterjave trenutno 40 % (približno 150 milijonov EUR)[78]. To je dobra začetna točka: splošna stopnja izterjave za leto 2006, navedena v lanskem poročilu, je bila 32 % in se je do zdaj povečala na 40 %. V zadnjem desetletju je stopnja izterjave nihala med 40 % in 55 %.

Kadar se neizterjava ugotovljenega zneska ne pripiše državi članici, ta lahko zahteva odpis neizterljivega zneska. Komisija je leta 2007 zavrnila zahtevke držav članic za odpis v 16 primerih v skupni vrednosti približno 28 milijonov EUR, ker je menila, da so za to neizterjavo odgovorne države članice.

Poleg tega so bile nekatere države članice finančno odgovorne za skupni znesek, ki je presegal 20 milijonov EUR, ker niso ugotovile carinskih dolgov, ki bi jih morale ugotoviti.

Neposredni odhodki

Na področjih, kjer s sredstvi neposredno upravljajo institucije, nepravilno plačane zneske izterjajo same brez posredovanja držav članic.

Finančna uredba in njena pravila za izvajanje so določila različne stopnje v postopku izterjave:

- ocena in ugotovitev upravičenosti s strani odredbodajalca (ki mora zagotoviti, da je terjatev resnična, v fiksnem znesku in zapadla),

- priprava naloga za izterjavo (navodilo odredbodajalca računovodji, naj začne izterjavo), ki mu sledi pošiljanje opomina dolžniku, in

- izterjava s strani računovodje, ki izterjavo po možnosti opravi s pobotom, če je terjatev dolžnika do Skupnosti resnična, v fiksnem znesku in zapadla.

Če po pošiljanju opozoril in uradnih opominov dolžnik ne plača dolga in računovodja ne more izterjati dolgovanega zneska s pobotom ali iz bančnega jamstva dolžnika, odredbodajalec takoj določi, kako naj se dolg prisilno izterja.

Obstajata dva načina za pridobitev izvršilnega naloga, ki se medsebojno izključujeta:

- sprejetje sklepa, ki je izvršilni nalog v smislu člena 256 Pogodbe ES (uradno ugotavlja upravičenost s sklepom, ki je izvršilni nalog);

- pridobitev naloga pri nacionalnih sodiščih ali Sodišču Evropskih skupnosti. To vključuje tudi civilno tožbo s kazenskim postopkom, kadar sodna pristojnost to dovoljuje.

V primerih, ko so se nalogi za izterjavo izdali med letom 2007, se je v 226 sporočenih primerih že napovedala celotna ali delna izterjava. Službe Komisije so izterjale 3,7 milijona EUR. V 184 primerih se je izterjal celoten znesek nepravilnosti, v 223 primerih pa je treba še določiti znesek, ki se bo izterjal. Izterjati je treba še znesek v višini 10,7 milijona EUR, ki zadevajo 204 primerov.

Izterjava po preiskavi urada OLAF

Če je v končnem poročilu o preiskavi urada OLAF določeno, da so bili nekateri zneski upravičencu verjetno plačani v nasprotju s predpisi ali da nekateri zneski niso bili pobrani, čeprav bi morali biti, morajo odgovorni organi (običajno organi zadevnih držav članic ali tretjih držav) izterjati navedene zneske. Urad OLAF spremlja potek teh postopkov izterjave.

Urad OLAF je leta 2007 uradno zaključil finančno spremljanje za več kot 203 milijone EUR. Na področju strukturnih skladov se je po zaključku 53 primerov, med katerimi je bilo 35 zaostankov iz „starih“ zadev, izterjalo 197,67 milijona EUR. Ta znesek se je vključil v računovodske izkaze Komisije za pretekla proračunska leta. Tudi leta 2007 so se izterjali precejšnji zneski v zvezi s še nedokončanimi primeri.

[1] Poročila iz prejšnjih let: http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html.

[2] SEC(2008) 2300 in SEC(2008) 2301.

[3] Člen 1(2) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, 23.12.1995).

[4] Člen 1(1)(a) konvencije z dne 26. julija 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL C 316, 27.11.1995).

[5] SEC(2008) 2300.

[6] Informacijski sistem za boj proti goljufijam/register za zunanja sporočila.

[7] Od objave poročila za leto 2006 so bile številke za nekatere sektorje posodobljene.

[8] Izračun vključuje celotno obdobje finančne perspektive 2000–2006.

[9] Carine in kmetijski prelevmani.

[10] Ta odstotni delež se izračuna na podlagi ocene tradicionalnih lastnih sredstev v splošnem proračunu za leto 2007 in ne na podlagi računovodskih evidenc.

[11] Uredba (ES) št. 1848/2006 z dne 14. decembra 2006 o nepravilnostih in izterjavi nepravilno plačanih zneskov v okviru financiranja skupne kmetijske politike ter organizaciji informacijskega sistema na tem področju in razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 595/91 (UL L 355, 15.12.2006).

[12] Evropski sklad za regionalni razvoj.

[13] Evropski socialni sklad.

[14] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.

[15] COM(2007) 489.

[16] Uredba Sveta (ES) št. 14/2008 o spremembi Uredbe (EGS) št. 386/90 (UL L 8, 11.1.2008).

[17] Uredba (ES) št. 1889/2005 (UL L 309, 25.11.2005).

[18] UL L 82, 22.3.1997.

[19] COM(2006) 866.

[20] Uredba (ES) št. 515/97, navedena zgoraj.

[21] Na primer, premiki zabojnikov.

[22] Ta predloga sta bila sprejeta leta 2008: Uredba (ES) št. 450/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o carinskem zakoniku Skupnosti (Modernizirani carinski zakonik) (UL L 145, 4.6.2008) in Odločba št. 70/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o brezpapirnem okolju za carino in trgovino (UL L 23, 26.1.2008).

[23] Konvencija z dne 18. decembra 1997 (UL C 24, 23.1.1998).

[24] V skladu z izjavami iz člena 32(4) Konvencije.

[25] Konvencija z dne 26. julija 1995 (UL C 316, 27.11.1995).

[26] Protokol z dne 8. maja 2003 (UL C 139, 13.6.2003).

[27] Združeno kraljestvo in Malta sta Protokol ratificirali 15. januarja 2008. Avstrija, Belgija, Grčija, Italija, Irska in Portugalska ga še niso ratificirale.

[28] Sklep Sveta 2008/39/PNZ z dne 6. decembra 2007 (UL L 9, 12.1.2008) in Sklep Sveta 2007/764/ES z dne 8. novembra 2007 (UL L 307, 24.11.2007).

[29] Belgija, Nemčija, Grčija, Španija, Francija, Italija, Luksemburg, Nizozemska, Portugalska in Finska.

[30] Združeno kraljestvo ni pogodbenica tega sporazuma.

[31] Združeno kraljestvo ni pogodbenica tega sporazuma.

[32] Dokument OMS WHA 56.1 z dne 21. maja 2003, ki je začel veljati 27. februarja 2005.

[33] Sporočilo Komisije SEC(2001) 2029 konč.

[34] Rezultati izvajanja mehanizma za nepropustnost za goljufije za obdobje 2002–2007 so bili obravnavani v podrobnem poročilu (SEC(2007) 1676 konč.).

[35] COM(2007) 806 konč.

[36] Predlog Uredbe Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 1338/2001 (COM(2007) 525 konč.).

[37] Tretje poročilo Komisije na podlagi člena 11 Okvirnega sklepa Sveta z dne 29. maja 2000 (COM(2007) 524 konč.).

[38] Okvirni sklep 2000/383/PNZ (UL L 339, 21.12.2001).

[39] Sklep Sveta z dne 17. decembra 2001 (UL L 339, 21.12.2001).

[40] http://ec.europa.eu/anti_fraud/programmes/index_en.html

[41] Sklep št. 878/2007/ES (UL L 193, 25.7.2007).

[42] COM(2007) 127.

[43] Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi (UL L 248, 16.9.2002), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES, Euratom) št. 1995/2006 z dne 13. decembra 2003 (UL L 390, 30.12.2006).

[44] Uredba Komisije (ES) št. 1828/2006 z dne 8. decembra 2006 (UL L 371, 27.12.2006).

[45] Uredba Sveta (ES) št. 1437/2007 z dne 26. novembra 2007 (UL C 181, 3.8.2007); Uredba Komisije (ES) št. 498/2007 z dne 26. marca 2007 (UL L 120, 10.5.2007).

[46] COM(2006) 254.

[47] COM(2007) 758.

[48] Belgija, Češka, Madžarska, Malta in Romunija.

[49] Navedeno zgoraj.

[50] Prvi protokol z dne 27. septembra 1996 (UL C 313, 23.10.1996). Protokol z dne 29. novembra 1996 o razlagi Konvencije o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti s predhodnim odločanjem Sodišča Evropskih skupnosti (UL C 151, 20.5.1997). Drugi protokol z dne 19. junija 2007 (UL C 221, 19.7.1997).

[51] Sklep Sveta 2008/40/PNZ z dne 6. decembra 2007 (UL L 9, 12.1.2008).

[52] Do zdaj Konvencije in njenih protokolov niso ratificirale Češka, Madžarska, Malta in Poljska. Estonija še ni ratificirala protokola o razlagi Konvencije s strani Sodišča Evropskih skupnosti. Italija še ni ratificirala drugega protokola, s čimer odlaga njegov začetek veljavnosti. Komisija v drugem poročilu o izvajanju Konvencije in njenih protokolov (COM(2008) 77 konč.) ugotavlja tudi pomanjkljivosti pri prenosu več določb v sedmih državah članicah. Komisija bo stopila v stik z vsako državo članico posebej, da se prenos zaključi.

[53] Nacionalni organi v Maroku (ta dogovor zajema tudi področje carine), Džibutiju, Republiki Kongo, Senegalu in Argentini ter Forum za afriške splošne državne inšpekcije (FIGE) .

[54] Nemčija, Italija in Slovaška.

[55] UL C 107, 30.4.2004.

[56] COM(2006) 9 in SEC(2006) 49. „Integriran okvir notranje kontrole“ je treba obravnavati kot dopolnilne sisteme preverjanja in spremljanja, ki omogočajo razumno zagotovilo, da se tveganje napake ustrezno obvladuje na vseh ravneh transakcij. Konec leta 2007 bo Komisija objavila sporočilo o stroških in koristih kontrole v zvezi s preostalim tveganjem. O drugih vidikih glej prvo poročilo (COM(2007) 86) in končno poročilo (COM(2008) 110) o izvajanju akcijskega načrta.

[57] Uredba Sveta (ES) št. 1083/2006 z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu; Uredba (ES) št. 1080/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o Evropskem skladu za regionalni razvoj; Uredba Komisije (ES) št. 1828/2006 z dne 8. decembra 2006 o pravilih za izvajanje uredb (ES) št. 1083/2006 in 1080/2006. Podobna pravila veljajo za ribiški sektor, Uredba (ES) št. 1198/2006 (UL L 223, 15.8.2006).

[58] Člen 53b(3) Finančne uredbe.

[59] Te informacije niso bile navzkrižno preverjene z razpoložljivimi podatki Generalnega direktorata Evropske komisije za regionalno politiko. Vsi odgovori so bili objavljeni v dokumentu SEC(2008) 2301.

[60] Uredba (ES) št. 1290/2005 (UL L 209, 11.08.2005).

[61] Uredba (ES) št. 885/2006 (UL L 171, 23.6.2006).

[62] Odločba 2007/243/ES (UL L 106, 24.4.2007), Sklep 2007/247/ES (UL L 261, 6.10.2007) in Odločba 2008/68/ES (UL L 18, 23.1.2008).

[63] Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 (UL L 130, 31.5.2000).

[64] Skupna revizijska ureditev vključuje Avstrijo, Dansko in Nizozemsko. Te države članice same izvajajo revizije zadev, o katerih se dogovorijo z GD za proračun, ki nato med obiski z namenom ocene spremlja postopek in rezultate revizije.

[65] Uredba Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 (UL L 292, 15.11.1996).

[66] Uredba (ES) št. 1073/1999 in Uredba (Euratom) št. 1074/1999 (UL L 136, 31.5.1999).

[67] UCLAF/12/SEC(97)9989.

[68] Nekatere države članice so izrecno izjavile, da so se pravila civilnega postopka uporabila tudi za upravne postopke. V teh primerih so se upoštevala le pravila civilnega prava.

[69] Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 (UL L 357, 31.12.2002).

[70] Postopki so upravni ali sodni postopki, sproženi za preiskavo ali ugotovitev nepravilnosti.

[71] To se nanaša na izvrševanje kazni v smislu člena 5 navedene uredbe.

[72] Sporočilo C(2007) 5709 o opredelitvi dejavnosti v Komisiji v zvezi s finančnim spremljanjem primerov nepravilnosti.

[73] Odločba 2007/327/ES (UL L 122, 11.5.2007).

[74] Odločba 2008/396/ES (UL L 139, 29.5.2008).

[75] Gre za večletne programe. Ta znesek ne zajema projektov, ki se neposredno financirajo v okviru strukturnih skladov in kohezijskega sklada.

[76] Stanje na podlagi podatkov iz baze ECR na dan 15.4.2008.

[77] Ti zneski ne vključujejo finančnih popravkov, ki se niso zaključili z izterjavo, na primer finančnih popravkov, ki se izvedejo, če je država članica odkrila nepravilnost ali sprejela finančni popravek, ki ga je predlagala Komisija, in je bil nepravilni znesek prerazporejen v drug projekt.

[78] Uporabljeni zneski so se izračunali na podlagi podatkov, ki so bili na voljo 9. marca 2008.