OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Cilj Direktive 2002/65/ES o trženju finančnih storitev potrošnikom na daljavo (v nadaljnjem besedilu: Direktiva ali DMFSD) je zagotoviti prosti pretok finančnih storitev na enotnem trgu z uskladitvijo nekaterih pravil o varstvu potrošnikov na tem področju in obenem visoko raven varstva potrošnikov. Če ni posebne zakonodaje EU za posamezne proizvode ali horizontalnih pravil EU, ki bi urejala določeno finančno storitev za potrošnike, se direktiva uporablja horizontalno za katero koli sedanjo ali prihodnjo storitev bančnega, kreditnega, zavarovalnega, pokojninskega, naložbenega ali plačilnega značaja, za katero je bila pogodba sklenjena prek sredstev za sporazumevanje na daljavo (tj. brez sočasne fizične navzočnosti trgovca in potrošnika). Direktiva določa informacije, ki jih je treba predložiti potrošniku pred sklenitvijo pogodbe, sklenjene na daljavo (predpogodbene informacije), potrošniku zagotavlja pravico do odstopa od pogodbe za nekatere finančne storitve ter določa pravila o nenaročenih storitvah in sporočilih. Direktiva je bila ocenjena s pregledom v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT), Komisija pa je svoje rezultate predstavila v delovnem dokumentu služb Komisije. Glavne rezultate ocene je mogoče povzeti z dvema splošnima ugotovitvama. Prva od teh ugotovitev je, da so bili po začetku uporabe Direktive sprejeti številni zakonodajni akti EU za posamezne produkte (npr. direktiva o potrošniških kreditih ali direktiva o stanovanjskih kreditih) in horizontalna zakonodaja EU (npr. splošna uredba o varstvu podatkov), ki zajemajo vidike pravic potrošnikov v zvezi s finančnimi storitvami, ki so prav tako zajete v Direktivi. Učinek novejše sprejete zakonodaje je, da sta se pomen in dodana vrednost Direktive posledično zmanjšala. Druga ugotovitev je, da je bilo v oceni kljub temu poudarjeno, da je Direktiva še vedno relevantna na številnih področjih (npr. za nekatere drage naložbe, kot so diamanti, se še naprej uporabljajo določbe o pravici do predpogodbenih informacij). V oceni je bilo poudarjeno, da je element varnostne mreže potrošnikom zagotovil določeno raven varstva pri pogodbah, sklenjenih na daljavo, tudi v primeru finančnih produktov, za katere še ni veljala nobena zakonodaja EU (npr. ker ni pravil EU o kriptosredstvih, se zanje uporablja Direktiva). V oceni je bilo poudarjeno tudi, da so številni dogodki, kot je vse večja digitalizacija storitev, vplivali na učinkovitost Direktive pri doseganju njenih glavnih ciljev, in sicer zagotavljanju visoke ravni varstva potrošnikov in spodbujanju sklepanja čezmejnih pogodb za finančne storitve, ki se prodajajo na daljavo. Poleg različnih političnih in zakonodajnih ukrepov Komisije se je trženje finančnih storitev potrošnikom na daljavo v zadnjih 20 letih hitro spreminjalo. Ponudniki finančnih storitev in potrošniki so opustili faks, omenjen v Direktivi, pojavili pa so se tudi novi akterji (kot so finančnotehnološka podjetja) z novimi poslovnimi modeli in novimi distribucijskimi kanali (npr. finančne storitve, ki se prodajajo prek spleta). Potrošniki so pripravljeni uporabljati digitalna orodja v tem okviru ter prek spleta kupujejo finančne produkte in storitve, zaradi česar uveljavljeni akterji prilagajajo svoje tržne in poslovne prakse. Pandemija COVID-19 in posledične omejitve gibanja so prav tako pospešile spletno nakupovanja na splošno. V zvezi s tem je imela Direktiva vlogo tudi pri zagotavljanju finančnih storitev, hkrati pa je zagotavljala visoko raven varstva potrošnikov, na primer v bančnem sektorju, zlasti za namene digitalnega vstopanja. Omejitve gibanja med pandemijo so pomenile, da so bila osebna srečanja med potrošniki in ponudniki bančnih storitev skrajno omejena. Posledično se je digitalno vstopanje morebitnih strank izvajalo bolj redno. V takih primerih so ponudniki finančnih storitev pri pridobivanju mnenj ustreznih pristojnih organov uporabili pravila Direktive, saj je bila pogodba sklenjena „na daljavo“ (tj. brez hkratne fizične navzočnosti ponudnika finančne storitve in potrošnika). Glede na rezultate ocene je Komisija v svojem delovnem programu za leto 2020 za Direktivo predvidela pregled v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov. V ta namen je leta 2021 na podlagi navedene ocene izvedla oceno učinka. Rezultat ocene učinka je naslednji zakonodajni predlog. Cilj predloga je poenostaviti in posodobiti zakonodajni okvir z razveljavitvijo obstoječe DMFSD, hkrati pa vključiti ustrezne vidike pravic potrošnikov v zvezi s pogodbami o finančnih storitvah, sklenjenimi na daljavo, na področje uporabe horizontalno veljavne direktive o pravicah potrošnikov. Splošni cilj zakonodaje ostaja nespremenjen: spodbujanje zagotavljanja finančnih storitev na notranjem trgu ob hkratnem zagotavljanju visoke ravni varstva potrošnikov. Ta cilj je mogoče doseči na pet različnih načinov:

–popolna harmonizacija: enako visoko raven varstva potrošnikov na enotnem trgu je najbolje zagotoviti s popolno harmonizacijo. Harmonizacija pomeni, da bodo pravila podobna za vse ponudnike finančnih storitev v vseh državah članicah EU, potrošnikom pa bodo v teh državah zagotovljene enake pravice;

–predpogodbene informacije: pravočasno prejemanje ključnih informacij, izraženih na jasen in razumljiv način, bodisi po elektronski poti bodisi na papirju, zagotavlja potrebno preglednost in opolnomoča potrošnika. V zvezi s tem je namen predloga urediti, kaj, kako in kdaj je treba zagotoviti predpogodbene informacije. Natančneje, pravila so posodobljena tako, da so bile dodane nekatere podrobnosti, ki v Direktivi 2002/65/ES niso navedene, kot je na primer navedba elektronskega naslova ponudnika finančnih storitev. Predlog ureja tudi način zagotavljanja informacij v zvezi z elektronsko komunikacijo. Poleg tega določa pravila, kdaj je informacije treba zagotoviti, da ostane potrošnikom dovolj časa, da bi razumeli prejete predpogodbene informacije in jih lahko preučili pred dejansko sklenitvijo pogodbe;

–pravica do odstopa od pogodbe: pravica do odstopa od pogodbe je temeljna pravica potrošnika. To je zlasti pomembno na področju finančnih storitev, saj so nekateri produkti in storitve zapleteni in jih je morda težko razumeti. Ta pravica je bila okrepljena na dva načina: prvič, trgovec mora zagotoviti gumb za odstop od pogodbe, ko potrošnik z elektronskimi sredstvi sklene pogodbo o finančnih storitvah na daljavo. Na ta način potrošnik lažje uveljavlja to pravico; drugič, v povezavi s tem, kdaj je treba zagotoviti predpogodbene informacije, trgovec zagotovi obvestilo o pravici do odstopa od pogodbe, če potrošnik predpogodbene informacije prejme manj kot en dan pred sklenitvijo pogodbe;

–spletna pravičnost: pogodbe o finančnih storitvah se vse pogosteje sklepajo z elektronskimi sredstvi. Zato predlog za zagotovitev visoke ravni varstva potrošnikov določa posebna pravila za varstvo potrošnikov pri sklepanju pogodb o finančnih storitvah z elektronskimi sredstvi. Prvič, določa pravila v zvezi z ustreznimi pojasnili, ki se predložijo na daljavo, tudi prek spletnih orodij (npr. robotiziranega svetovanja ali klepetalnic). Pravila določajo obveznosti glede informacij, ki jih mora trgovec zagotoviti potrošniku, in možnost, da potrošnik v primeru uporabe spletnih orodij zahteva interakcijo s človekom. Posledično bi moral imeti potrošnik vedno na voljo možnost, da komunicira s človekom, ki zastopa trgovca. Namen predloga je tudi zagotoviti, da trgovci ne bodo imeli koristi od pristranskosti potrošnikov. V zvezi s tem je trgovcem prepovedana vzpostavitev spletnih vmesnikov na način, ki bi lahko izkrivljal ali oviral sposobnost potrošnikov za svobodno, avtonomno in informirano odločitev ali izbiro;

–izvrševanje: predlog krepi tudi pravila o izvrševanju v zvezi z zagotavljanjem finančnih storitev: na pogodbe o finančnih storitvah, sklenjene na daljavo, razširja pravila o izvrševanju in kaznih, ki se trenutno uporabljajo na podlagi Direktive 2011/83/EU o pravicah potrošnikov (v nadaljevanju: direktiva o pravicah potrošnikov), vključno s spremembami, ki so bile uvedene z Direktivo (EU) 2019/2161 o boljšem izvrševanju in posodobitvi glede kazni v primeru močno razširjenih čezmejnih kršitev.

•Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

Direktiva 2002/65/EU in Direktiva 2011/83/EU sta si precej podobni. Oba zagotavljata temeljne pravice potrošnikov, kot sta pravica do odstopa od pogodbe in pravica do predpogodbenih informacij. Oba urejata pogodbe, sklenjene na daljavo, se uporabljata horizontalno in spadata na področje splošne zakonodaje. Vendar trenutno Direktiva 2011/83/EU iz svojega področja uporabe izključuje vse finančne storitve. Namen tega predloga je odpraviti splošno izključitev finančnih storitev iz Direktive 2011/83/EU in razširiti njeno področje uporabe na pogodbe o finančnih storitvah, sklenjene na daljavo. To pomeni, da se bo več členov iz sedanje Direktive 2011/83/EU uporabljalo za finančne storitve, ki se prodajajo na daljavo. V Direktivo 2011/83/EU bo vključeno posebno poglavje o pogodbah o finančnih storitvah za potrošnike, sklenjenih na daljavo. Na ta način predlog zagotavlja skladnost z obstoječimi določbami politike na področju varstva potrošnikov in finančnih storitev. Ta predlog zagotavlja skladnost z veljavnimi pravili na področju finančnih storitev. Razmerje med obema področjema namreč ureja načelo, v skladu s katerim velja, da če so določbe te direktive v navzkrižju z določbami drugega akta Unije, ki ureja posebne sektorje, veljajo določbe tega drugega akta Unije in se uporabljajo za ta posebni sektor. Posebna pozornost je bila namenjena zagotavljanju jasne razmejitve prekrivanj med posebno zakonodajo za posamezne produkte in tem predlogom, zlasti kar zadeva pravico do predpogodbenih informacij, pravico do odstopa od pogodbe in ustreznih pojasnil. Ta predlog je skladen s sedanjimi horizontalnimi pravili o pravicah potrošnikov, ki presegajo Direktivo 2011/83/EU, vključno z Direktivo 2005/29/ES o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu in Direktivo 2006/114/ES o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju, ki se že uporabljata za finančne storitve.

•Skladnost z drugimi politikami Unije