o spremembi Odločbe Sveta 2009/791/ES in Izvedbenega sklepa Sveta 2009/1013/EU o dovoljenju Nemčiji in Avstriji, da še naprej uporabljata ukrep, ki odstopa od členov 168 in 168a Direktive 2006/112/ES o skupnem sistemu davka na dodano vrednost

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

V skladu s členom 395(1) Direktive 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost lahko Svet na predlog Komisije soglasno dovoli kateri koli državi članici, da uvede posebne ukrepe, ki odstopajo od Direktive, za poenostavitev postopka obračunavanja davka ali za preprečevanje nekaterih vrst davčnih utaj ali izogibanja davkom.

V dopisih, ki ju je Komisija evidentirala 19. marca 2015 in 16. marca 2015, sta Avstrija in Nemčija zaprosili za dovoljenje za nadaljnjo uporabo ukrepa, ki odstopa od členov 168 in 168a Direktive 2006/112/ES, da se iz pravice do odbitka izključi DDV na blago in storitve, ki se več kot 90-odstotno uporabljajo za neposlovne namene.

V skladu s členom 395(2) Direktive 2006/112/ES je Komisija z dopisi z dne 15. septembra 2015 o zahtevah Avstrije in Nemčije obvestila druge države članice. Z dopisoma z dne 17. septembra 2015 je Komisija Avstrijo in Nemčijo obvestila, da ima na voljo vse informacije, potrebne za presojo zahtev.

Člen 168 Direktive 2006/112/ES določa, da ima davčni zavezanec pravico do odbitka DDV, obračunanega pri nakupih, opravljenih za namene njegovih obdavčenih transakcij. Člen 168a(1) Direktive 2006/112/ES določa, da se DDV na izdatke, povezane z nepremičnino, ki je del poslovnih sredstev davčnega zavezanca in se uporablja v poslovne ali neposlovne namene, odbije samo za delež uporabe nepremičnine v poslovne namene davčnega zavezanca. V skladu s členom 168a(2) Direktive 2006/112/ES lahko države članice uporabljajo to pravilo tudi pri izdatkih, povezanih z drugim blagom, ki je po njihovi opredelitvi del poslovnih sredstev.

Vendar ukrep, ki ga izvajata Avstrija in Nemčija, odstopa od teh načel ter iz pravice do odbitka v celoti izključuje DDV na blago in storitve, ki jih davčni zavezanci več kot 90-odstotno uporabljajo za zasebne ali neposlovne namene, vključno z negospodarskimi dejavnostmi.

Ukrep odstopanja za Avstrijo je bil prvič odobren z Odločbo Sveta 2004/866/ES z dne 13. decembra 2004 za obdobje do 31. decembra 2009 ter ponovno odobren z Izvedbenim sklepom Sveta 2009/1013/EU z dne 22. decembra 2009 do 31. decembra 2012 in z Izvedbenim sklepom Sveta 2012/705/EU z dne 13. novembra 2012 do 31. decembra 2015.

Ukrep odstopanja za Nemčijo je bil prvič odobren z Odločbo Sveta 2003/354/ES z dne 13. maja 2003 za obdobje do 30. junija 2004, z Odločbo Sveta 2004/817/ES z dne 19. novembra 2004 do 31. decembra 2009, z Odločbo Sveta 2009/791/ES z dne 20. oktobra 2009 do 31. decembra 2012 in z Izvedbenim sklepom Sveta 2012/705/EU z dne 13. novembra 2012 do 31. decembra 2015.

V njunih sedanjih zahtevah sta Avstrija in Nemčija obvestili Komisijo, da sta doslej uspešno uporabljali ta posebni ukrep in da je glede na izkušnje zelo koristen za poenostavitev pobiranja DDV ter preprečevanje davčnih utaj in izogibanja davkom.

Odstopanja se običajno odobrijo za omejeno obdobje, da se lahko oceni, ali je posebni ukrep ustrezen in učinkovit. V zvezi s tem in na podlagi informacij, ki sta jih predložili Avstrija in Nemčija, Komisija razume, da razdelitev 90 % / 10 % med poslovno in neposlovno uporabo še vedno predstavlja trdno osnovo za razvrščanje transakcij, na podlagi katere se lahko poslovno uporabo opredeli kot zanemarljivo.

Posledično zadevni posebni ukrep omogoča poenostavitev tako za davčne uprave kot tudi za podjetja, saj ni potrebe po kakršnem koli spremljanju poznejše uporabe blaga in storitev, za katere se odbitek ni uveljavljal v času njihovega nakupa, zlasti v zvezi z možno obdavčitvijo zasebne uporabe v skladu s členom 16 ali 26 Direktive 2006/112/ES ali popravki odbitkov, kot se zahtevajo v členih 184–192 te direktive. Ukrep le v zanemarljivem obsegu vpliva na znesek dolgovanega davka pri končni potrošnji. Ukrep odstopanja je zato primerno podaljšati.

Vendar pa bi moralo biti vsako podaljšanje časovno omejeno, da se oceni, ali so pogoji, na katerih temeljijo odstopanja, še vedno veljavni. Zato se predlaga podaljšanje odstopanj do konca leta 2018, od Avstrije in Nemčije pa se zahteva, da skupaj z zahtevo za podaljšanje najpozneje do 1. aprila 2018 predložita poročilo, ki vključuje pregled razdelitve na poslovno in neposlovno uporabo, ki se je uporabljala kot osnova za izključitev iz odbitka, in sicer za preučitev možnosti podaljšanja ukrepa po letu 2018.

•Usklajenost z obstoječimi določbami na področju politike

Člen 176 direktive 2006/112/ES določa, da Svet odloči, za katere izdatke ni dana pravica do odbitka DDV. Do takrat dovoljuje državam članicam, da ohranijo izključitve, ki so veljale 1. januarja 1979. Zato veliko določb, ki omejujejo pravico do odbitka, miruje.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga