8.

poziva Komisijo, naj pripravi predlog okvira za evropske krite obveznice, v katerem bo sočasno opredelila prednostne in navadne krite obveznice ter evropske zavarovane obveznice in tako preprečila motnje na trgu v različnih fazah prehoda; poziva Komisijo, naj v opredelitvi zajame vsa naslednja skupna načela, ki jih je mogoče izpolnjevati ves čas trajanja izdanega instrumenta in neodvisno od morebitne prednostne obravnave: (a) prednostne in navadne krite obveznice in evropske zavarovane obveznice so popolnoma zavarovane s kritnim premoženjem; (b) nacionalno pravo bi moralo zagotavljati dvojno zavarovanje, torej ima vlagatelj: (i) terjatev do izdajatelja dolžniškega instrumenta, ki je enaka popolni plačilni obveznosti na podlagi tega vrednostnega papirja, in (ii) enakovredno prednostno terjatev do kritnega premoženja (vključno z nadomestnimi sredstvi in izvedenimi finančnimi instrumenti) v primeru izdajateljeve plačilne nezmožnosti. Če te terjatve ne zadostujejo za popolno plačilo izdajateljevih obveznosti, morajo biti vlagateljeve preostale terjatve enakovredne (pari passu) terjatvam nezavarovanih izdajateljevih upnikov; (c) učinkovita ločitev vsega kritnega premoženja se zagotovi s pravno zavezujočimi določbami, ki se dajo v primeru insolventnosti ali reševanja izdajatelja preprosto izvršiti. To velja tudi za vsa nadomestna sredstva in izvedene finančne instrumente za zavarovanje tveganj v kritnem premoženju; (d) prednostne in navadne krite obveznice in evropske zavarovane obveznice so izvzete iz stečaja, kar zagotavlja, da se izdajateljeve plačilne obveznosti v primeru njegove insolventnosti ali reševanja ne pospešijo samodejno; (e) glede na posebna tveganja prednostnih in navadnih kritih obveznic in evropskih zavarovanih obveznic se uporablja presežno zavarovanje s premoženjem, katerega obseg se določi v nacionalni zakonodaji. Vrednost vsega kritnega premoženja mora vedno presegati vrednost neporavnanih plačilnih obveznosti. Metode za vrednotenje kritnega premoženja in izračun frekvence bi morale biti jasno določene v nacionalnem pravu, in bi morale ustrezno upoštevati vsa morebitna negativna tveganja; (f) evropsko ali nacionalno pravo določi parametre za najvišje razmerje med vrednostjo kredita in vrednostjo zastavljenih nepremičnin. Odstranitev kritnega premoženja, ki preseže omejitve glede tega razmerja, ne bi smela biti obvezna, pač pa je treba zagotoviti, da do tega pride le, če se to premoženje nadomesti z ustreznimi sredstvi za zavarovanje terjatev, ki imajo najmanj enako tržno vrednost; (g) del kritnega premoženja ali likvidnostnih posojil mora biti dovolj likviden, da je mogoče izpolniti plačilne obveznosti iz programa kritih obveznic ali evropskih zavarovanih obveznic za naslednjih šest mesecev, razen pri obveznicah ujemajočih se značilnosti ali obveznicah z možnostjo podaljšanja zapadlosti in z možnostjo pogojnega izplačila imetnikom kritih obveznic iz kritnega premoženja; (h) izvedeni instrumenti so dovoljeni samo za zavarovanje tveganja in pogodb o izvedenih finančnih instrumentih, ki jih izdajatelj kritih obveznic sklene z nasprotno stranko in ki so registrirane v kritem premoženju, v primeru izdajateljeve insolventnosti ni mogoče prekiniti; (i) nacionalna zakonodaja daje trden namenski okvir za javni nadzor, v katerem opredeli pristojni organ, nadzornika kritnega premoženja in posebnega upravitelja ter jasno določi dolžnosti in nadzorna pooblastila pristojnega organa, s čimer zagotovi, da: (i) ima izdajatelj kvalificirano osebje in ustrezne operativne postopke za upravljanje kritnega premoženja, tudi v primeru motenj, insolventnosti ali reševanja, (ii) kritno premoženje izpolnjuje veljavne zahteve že pred izdajo in vse do zapadlosti dolžniškega instrumenta, (iii) prednostne in navadne krite obveznice ter evropske zavarovane obveznice ves čas izpolnjujejo ustrezne zahteve (tudi glede dopustnosti kritnega premoženja in kritja) ter se zanje stalno izvaja redno neodvisno spremljanje; (iv) poudarja, da bi morali izdajatelji izvajati redne stresne teste za izračun zahtev glede kritja, pri tem pa upoštevati poglavitne dejavnike tveganja, ki vplivajo na ta dolžniški instrument, kot so tveganje obrestnih mer ter valutno in likvidnostno tveganje. Jasno je treba opredeliti dolžnosti in pooblastila pristojnega organa ter posebnega upravitelja v primeru insolventnosti ali reševanja izdajatelja; (j) izdajatelj mora vsaj vsako drugo leto razkriti dovolj podrobne zbirne podatke o kritnem premoženju, da lahko vlagatelji izvedejo celovito analizo tveganja. Predložiti je treba informacije o lastnostih kreditnega, tržnega in likvidnostnega tveganja kritnega premoženja, informacije o nasprotnih strankah, vključenih v kritno premoženje, o ravni pravnega, pogodbenega in prostovoljnega presežnega zavarovanja, vsebovati pa bi morale tudi poglavje o izvedenih instrumentih, povezanih s kritnim premoženjem in obveznostmi; (k) zapadlost bi bilo mogoče podaljšati le v primeru insolventnosti ali reševanja izdajatelja in po odobritvi pristojnega nadzornega organa ali v okviru objektivnih finančnih sprožilcev, ki bi bili vzpostavljeni z nacionalno zakonodajo in bi jih odobril pristojni evropski organ; natančni pogoji podaljšanja in morebitne spremembe kupona, zapadlosti in drugih značilnosti bi morali biti jasno navedeni v splošnih pogojih vsake obveznice;