Uvod

To poročilo izpolnjuje dve zahtevi:

(1) v skladu z zahtevo iz Pogodbe o delovanju Evropske unije opisuje razvoj kohezije v regijah EU v zadnjem obdobju ter ocenjuje vpliv, ki so ga na ta razvoj imele nacionalne politike, kohezijska politika in druge politike EU. Priloženi delovni dokument služb Komisije (SWD) je sestavljen iz šestih poglavij: o gospodarskem razvoju, socialni vključenosti, trajnostnem razvoju, izboljšanju institucij, nacionalnih politikah in koheziji ter vplivu kohezijske politike. Vpliv drugih politik EU je obravnavan v prvih štirih poglavjih;

(2) vsebuje pregled ukrepov, ki povezujejo učinkovitost evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) z dobrim gospodarskim upravljanjem, kot se zahteva v uredbi o skupnih določbah v zvezi s strukturnimi skladi. Povzetek tega pregleda je v oddelku 9, celoten pregled pa v oddelku 5.3 delovnega dokumenta služb Komisije.

1.Regionalne razlike se znova zmanjšujejo

Po recesiji z dvojnim dnom v letih 2008 in 2011 gospodarstvo EU znova raste. Kriza je močno prizadela skoraj vse države članice. Ustavila je dolgoročno zmanjševanje razlik v BDP na prebivalca med državami članicami. Vendar so se z začetkom okrevanja z vsesplošno rastjo in višjimi ravnmi v državah z nižjimi ravnmi BDP na prebivalca te razlike znova začele zmanjševati.

Prvi znaki zmanjševanja razlik se kažejo tudi na regionalni ravni po vsej EU. Od leta 2008 so se regionalne razlike v stopnjah zaposlenosti in brezposelnosti povečevale skupaj z razlikami v BDP na prebivalca. Leta 2014 so se začele zmanjševati razlike v zaposlenosti, leta 2015 pa tudi razlike v BDP na prebivalca. Vendar sta v številnih regijah BDP na prebivalca in stopnja zaposlenosti še vedno na ravneh, nižjih kot pred krizo.

Med letoma 2000 in 2015 se je BDP na prebivalca v številnih manj razvitih regijah približal povprečju EU zaradi hitrejše rasti produktivnosti, vendar se je znižala stopnja zaposlenosti. Proizvodni sektor v teh regijah je večinoma dosegal dobre rezultate, kar je pomagalo podjetjem konkurirati na enotnem trgu in tudi na svetovnem trgu. Da bi te regije zagotovile nadaljnjo konvergenco, bodo morale napredovati po vrednostni verigi do dejavnosti z višjo ravnjo znanj in spretnosti, naprednejšo tehnologijo in inovacijami, zlasti ker bi lahko globalizacija in tehnološke spremembe hitro oslabile njihovo gospodarsko uspešnost.

Regije, v katerih je BDP na prebivalca precej nad povprečjem EU, beležijo hitrejšo rast kot manj razvite regije, in sicer zaradi kombinacije povečevanja produktivnosti in poviševanja stopnje zaposlenosti. Ker je v večini regij z višjim BDP na prebivalca glavno mesto države ali večje mesto, imajo koristi od aglomeracijskih ekonomij, medtem ko večji trg dela zagotavlja boljšo usklajenost med ponudbo delovnih mest in povpraševanjem po njih. Koncentracija dejavnosti privablja specializirane storitve in dobavitelje. Naložbe v infrastrukturo na področju prometa in IKT ustvarjajo večje donose, medtem ko je zaradi prostorske bližine podjetij več prelivanj inovacij in znanja. Te koristi je mogoče razširiti z izboljšanjem povezav med velikimi mesti in njihovim podeželskim zaledjem ali med manjšimi mesti, kjer je lahko rezultat souporabe specializiranih storitev ekonomija obsega.

Vendar se zdi, da je več regij, v katerih je BDP na prebivalca blizu povprečja EU, ujetih v „past srednjega dohodka“. V povprečju se je v številnih od njih BDP na prebivalca v obdobju 2000–2015 zmanjšal v primerjavi s povprečjem EU (glej karti 1 in 2). Njihov proizvodni sektor je manjši in šibkejši kot v regijah z manjšim in večjim BDP na prebivalca. Njihovi stroški so pogosto previsoki, da bi lahko konkurirale prvim, njihovi regionalni inovacijski sistemi pa niso dovolj močni, da bi konkurirali drugim. Za povečanje njihove uspešnosti je potrebnih več sprememb hkrati: močnejša izvozna usmerjenost, preusmeritev na nove sektorje in dejavnosti, spodbujanje raziskav in inovacij, povečanje izobraževanja in usposabljanja ter izboljšanje poslovnega okolja. Zaradi globalizacije je bilo izgubljenih precej delovnih mest v številnih regijah, vendar zgolj zagotavljanje usposabljanja za odpuščene delavce ne zagotavlja ustvarjanja delovnih mest in potrebne strukturne preobrazbe.

2.Zaposlenost se je povečala, vendar je brezposelnost še vedno večja kot pred krizo

Leta 2016 je bila stopnja zaposlenosti pri osebah, starih od 20 do 64 let, v EU prvič višja kot pred krizo. Z 71 % je za eno odstotno točko višja kot leta 2008, vendar še vedno precej nižja od ciljne 75-odstotne stopnje za leto 2020, določene v strategiji Evropa 2020. Vendar pa se stanje po EU znatno razlikuje.

Stopnja brezposelnosti v EU se je z visokih 10,9 % leta 2013 znižala na 8,6 % leta 2016 in 7,7 % leta 2017, kar je še vedno nad 7 % iz leta 2008. V nekaterih državah je stopnja brezposelnosti nižja kot leta 2008, vendar pa je v drugih še vedno za vsaj 5 odstotnih točk višja. Regionalne razlike v stopnjah brezposelnosti se niso zmanjšale vse do leta 2016, vendar so se večinoma nehale povečevati. Zlasti osebe, mlajše od 25 let, imajo še vedno težave pri iskanju zaposlitve (glej karto 3).

Kljub določenemu približevanju ciljem strategije Evropa 2020 v obdobju 2010–2015 stopnja napredka ne zadostuje za njihovo uresničitev do leta 2020. Razvitejše regije so najbližje njihovi uresničitvi, vendar pa so manj razvite regije do leta 2015 dosegle večji napredek. Regije v prehodu (vmesne regije) niso dosegle skoraj nikakršnega napredka in jih bodo ob nadaljevanju trendov manj razvite regije do leta 2020 prehitele. Podeželska območja so najbolj oddaljena od uresničitve ciljev, vendar so do leta 2015 dosegla večji napredek kot velemesta, mesta in predmestja.

3.Nekatere regije imajo hitro rast prebivalstva, medtem ko v drugih število prebivalcev upada

V EU je leta 2015 število smrti prvič preseglo število rojstev, s čimer se krepi vpliv migracije in mobilnosti na regionalno prebivalstvo. Velike razlike v brezposelnosti in dohodku po EU spodbujajo ljudi k selitvi, da bi našli boljše zaposlitvene možnosti in/ali ubežali brezposelnosti in revščini. Selitve v glavnem potekajo iz EU-13 v EU-15 ter znotraj EU-13 iz podeželskih regij v glavna in druga velika mesta. V več regijah je to privedlo do hitrih sprememb prebivalstva, kar je ustvarilo pritisk na javno infrastrukturo in storitve bodisi za njihovo povečanje bodisi za njihovo zmanjšanje.