Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o poenostavitvi postopka selitve motornih vozil, registriranih v drugi državi članici, na enotnem trgu /* COM/2012/0164 final - 2012/0082 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA Kljub vse večjemu povezovanju enotnega trga ostajajo težave podjetij in državljanov pri registraciji motornih vozil pogosta ovira na notranjem trgu. Komisija je na svojem seznamu te težave uvrstila med 20 glavnih pomislekov v zvezi z enotnim trgom v sedanji obliki. V poročilu o državljanstvu EU iz leta 2010 „Odpravljanje ovir za pravice državljanov EU“[1] je Komisija težave pri registraciji motornih vozil opredelila kot eno največjih ovir, s katerimi se državljani vsakodnevno srečujejo pri uveljavljanju svojih pravic, ki jim jih zagotavlja pravo EU, ter med ukrepi, predvidenimi za odpravljanje takih ovir, napovedala tudi poenostavitev formalnosti in pogojev za registracijo vozil, registriranih v drugi državi članici (ukrep 6 iz poročila o državljanstvu EU). Obvezna registracija motornega vozila, registriranega v izvorni državi članici, tudi v ciljni državi članici je že mnogo let vzrok pritožb in sodnih postopkov. Državljani in podjetja, ki kupijo motorno vozilo v drugi državi članici in ga prepeljejo nazaj v državo, v kateri živijo, se morajo običajno spoprijeti z zapletenimi in nadležnimi postopki za registracijo vozila ter zahtevami po zamudni predložitvi dodatnih dokumentov. Zato težave pri registraciji motornih vozil negativno vplivajo na prost pretok blaga, temeljno svoboščino, ki predstavlja temelj Evropske unije. To je poudarjeno tudi v strategiji Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast[2], in sicer da se podjetja in državljani kljub pravnemu obstoju enotnega trga vsak dan soočajo z ovirami pri čezmejni dejavnosti. Skupina neodvisnih zainteresiranih strani za upravne obremenitve na visoki ravni je v svojem mnenju z dne 11. marca 2011 podprla možno pobudo Komisije za poenostavitev pogojev in formalnosti pri registraciji. Poleg tega je skupina pozvala nacionalne organe, naj si prizadevajo za čim hitrejše izboljšanje registracijskih postopkov, zlasti za vzajemno priznavanje potrebne dokumentacije, in naj se odpovejo zahtevam po zamudni predložitvi dodatne dokumentacije. Vse države članice imajo sistem registracije motornih vozil. Ta zajema upravno dovoljenje za uporabo vozila v cestnem prometu, vključno z identifikacijo vozila in izdajo registrske številke. Podatki o registraciji se uporabljajo za obdavčitev motornih vozil. Države članice na koncu registracijskega postopka izdajo potrdilo o registraciji, ki potrjuje, da je vozilo registrirano v državi članici. Na potrdilu o registraciji sta tudi ime in naslov osebe, na katero je vozilo registrirano („imetnik“ potrdila o registraciji, ki ni nujno tudi lastnik motornega vozila). Kadar pa je motorno vozilo registrirano v eni državi članici in se pogosto uporablja v drugi, sta zlasti pogosti naslednji težavi: (1) Državljani, ki se preselijo v drugo državo članico, čezmejni delavci, podjetja, ki oddajajo vozila v najem, in osebe, ki sklenejo pogodbo o zakupu motornega vozila v drugi državi članici, morajo vozilo pogosto registrirati v državi, v kateri živijo ali v kateri se vozilo uporablja, čeprav je že registrirano v drugi državi članici. To se na primer zgodi, ko imetniki potrdil spremenijo svoje prebivališče in se za stalno preselijo v drugo državo članico skupaj s svojim motornim vozilom. Vendar pa to povzroča preglavice državljanom, ki del leta preživijo v eni državi članici, del pa v drugi, in za čezmejne delavce, ki v svoji državi članici uporabljajo motorno vozilo, ki ga je njihov delodajalec registriral v drugi državi članici. V tem primeru je motorno vozilo že registrirano v eni državi članici, druga država članica pa pogosto zahteva, da imetnik vozilo registrira še tam. Podjetja, ki ponujajo zakup vozil, imajo prav tako težave pri registraciji, zlasti če so imetniki potrdila o registraciji, motorno vozilo pa uporablja oseba, ki živi v drugi državi članici. Podobno velja za podjetja, ki oddajajo vozila v najem: če želijo del voznega parka zaradi sezonskega povpraševanja za krajše obdobje preseliti v drugo državo članico, morajo zadevna vozila običajno registrirati v navedeni državi članici. (2) Formalnosti pri ponovni registraciji motornega vozila, ki se iz ene države članice prepelje v drugo, so pogosto zelo nadležne in dolgotrajne. Če se motorno vozilo za daljše obdobje prepelje iz ene država članice v drugo, se zahtevajo novi upravni postopki v ciljni državi članici ter postopki za odjavo tega vozila v izvorni državi članici. Dodatna obremenitev je zlasti posledica tega, da imajo registracijski organi v ciljni državi članici na voljo zelo malo informacij o motornem vozilu ali jih sploh nimajo, razen informacij iz potrdila o registraciji. Če bi bilo treba vozilo ponovno registrirati v isti državi članici, bi se lahko organi za registracijo vozil oprli na podatke v nacionalnih podatkovnih zbirkah. 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENE UČINKA Predlogu sta priložena povzetek ocene učinka in ocena učinka, katere osnutek je ocenil Odbor Evropske komisije za oceno učinka in svoje mnenje objavil 16. decembra 2011. Končna ocena učinka je bila ustrezno spremenjena. Ta predlog bi pomenil precejšnjo upravno poenostavitev za podjetja, državljane in registracijske organe. Z zmanjšanjem upravnega bremena bi letni prihranek znašal najmanj 1 445 milijonov EUR. Med marcem in majem 2011 je bilo prek spletišča „Vaš glas v Evropi“ opravljeno javno posvetovanje z zainteresiranimi stranmi s prilagojenimi vprašalniki za državljane, gospodarske subjekte in javne organe. Povzetek rezultatov javnega posvetovanja je v Prilogi 1 k oceni učinka, na voljo pa je tudi na spletišču Europa[3]. Izpolnjeni so bili vsi minimalni standardi Komisije. Na konferenci 21. junija 2011 so bili predstavljeni predhodni rezultati javnega posvetovanja, konferenca pa je zagotovila tudi dodatni forum za razpravo in izmenjavo informacij med različnimi zainteresiranimi stranmi, zlasti med javnimi organi, ki so v posameznih državah članicah pristojni za registracijo vozil. 3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA 3.1 Cilji predloga Splošen cilj te pobude je izboljšati delovanje enotnega trga z odpravo upravnih ovir v zvezi s postopkom ponovne registracije motornih vozil, ki trenutno ovirajo prost pretok blaga. Posebni cilji te pobude so uskladiti, racionalizirati in poenostaviti postopke ponovne registracije motornih vozil, registriranih v drugi državi članici, za državljane, delojemalce, delodajalce, podjetja, ki oddajajo vozila v najem, in podjetja, ki ponujajo zakup vozil, ter registracijske organe. Poleg tega je cilj te pobude zmanjšati upravno breme za vse udeležence, ne da bi to vplivalo na varnost v cestnem prometu ali preprečevanje kaznivih dejanj in goljufij. Operativni cilji te pobude so: – ugotoviti, v kateri državi članici bi bilo treba registrirati motorno vozilo, ki se prepelje iz ene države članice preseljeno v drugo; – zmanjšati trajanje postopkov ponovne registracije; – zmanjšati upravno obremenitev državljanov in podjetij z omejitvijo števila dokumentov, potrebnih za ponovno registracijo, ter z olajšanjem izmenjave podatkov med nacionalnimi organi za registracijo. 3.2. Pravna podlaga – oblika pravnega akta Sedanje težave in razlike v upravnih predpisih na nacionalni ravni v zvezi s ponovno registracijo motornih vozil, registriranih v drugi državi članici, ovirajo prost pretok teh vozil v EU. EU ima zato pravico, da na pravni podlagi člena 114 PDEU ukrepa in tako zagotovi ustrezno delovanje enotnega trga za rabljena motorna vozila, kupljena v drugi državi članici. Poleg tega bi ta predlog koristil tudi državljanom, ki preselijo motorno vozilo v državo članico, v kateri prebivajo, državljanom, ki uporabljajo motorno vozilo, registrirano v državi članici zaposlitve, ter podjetjem, ki oddajajo vozila v najem (v manjšem obsegu pa tudi podjetjem, ki ponujajo zakup vozil) in se zaradi zahtev v zvezi z registracijo vozil, ki veljajo zanje ali za njihove stranke, srečujejo z ovirami pri čezmejni uporabi teh vozil. Predlagani pravni instrument je uredba, in sicer zaradi naslednjih razlogov. Uredba se neposredno uporablja v državah članicah in je ni treba prenesti v nacionalne zakonodaje. Ker bi se zakonodajni instrument uporabljal samo v čezmejnih primerih znotraj EU, bi uredba zagotovila pravno varnost in poenostavitev na notranjem trgu. Poleg tega je uredba učinkovitejši instrument za organizacijo elektronske izmenjave informacij med nacionalnimi organi za registracijo. Končno pa pri pravnem aktu v obliki uredbe tudi ni tveganja, da bi države članice čezmerno urejale to področje. 3.3 Vsebina predloga V členu 1 je potrjeno načelo, da imajo države članice pravico do izvzetja nekaterih kategorij motornih vozil iz obveznosti registracije. Če je bilo motorno vozilo registrirano v drugi državi članici, to ne pomeni, da bi ga bilo treba registrirati tudi v državi članici, v katero je bilo prepeljano. V členu 1 je tudi izrecno poudarjeno, da motorna vozila, registrirana v tretjih državah, ne spadajo v področje uporabe tega predloga. Poleg tega je predlog pripravljen tako, da izključuje registracijo motornih vozil, ki so bila registrirana v isti državi članici. Za ponovno registracijo motornih vozil v isti državi članici torej še vedno veljajo nacionalni predpisi države članice in ta predlog nanjo ne bo vplival. Poleg tega lahko države članice še vedno prosto izvajajo svojo pristojnost obdavčevanja motornih vozil v skladu z zakonodajo Unije. V členu 2 so navedene opredelitve, ki natančno odražajo opredelitve iz zakonodaje Unije, zlasti iz Direktive 1999/37/ES z dne 29. aprila 1999 o dokumentih za registracijo vozil[4]. Ta direktiva se uporablja za motorna vozila, za katera veljata Okvirna direktiva 2007/46/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila[5], ter Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/24/ES z dne 18. marca 2002 o homologaciji dvo- in trikolesnih motornih vozil in o razveljavitvi Direktive Sveta 92/61/EGS[6], ne uporablja pa se za kmetijske in gozdarske traktorje. Vendar Direktiva 1999/37/ES v skladu z nedavno sodbo Sodišča[7] ne omogoča popolne uskladitve. V členu 3 je določeno, da lahko država članica na svojem ozemlju zahteva registracijo vozila, registriranega v drugi državi članici, samo če ima imetnik potrdila o registraciji običajno prebivališče na njenem ozemlju. V členu 3 je predlaganih več meril za določanje običajnega prebivališča. Za fizične osebe, ki ne delujejo v okviru svoje poslovne dejavnosti, so predlagana merila iz člena 7 Direktive Sveta z dne 28. marca 1983 o davčnih oprostitvah znotraj Skupnosti za določena prevozna sredstva, začasno uvožena iz ene države članice v drugo (83/182/EGS)[8]. Za podjetja pa se kot merilo predlaga sedež podjetja ali kraj poslovne enote: to pomeni, da pri vozilu, registriranem na podjetje v državi članici, v kateri ima podjetje sedež, uporablja pa ga zaposleni z običajnim prebivališčem v drugi državi članici, slednja država članica ne more zahtevati registracije vozila na svojem ozemlju. S tem se je mogoče izogniti potrebi po oceni vsakega posameznega primera v državi članici običajnega prebivališča zaposlenega za določitev, ali se službeno vozilo v glavnem uporablja v zasebne ali službene namene in ali se prevoz na delo in domov šteje kot službena ali zasebna raba. Člen 4 določa jasno in preprosto pravilo: če imetnik potrdila o registraciji svoje običajno prebivališče preseli v drugo državo članico, mora v šestih mesecih po prihodu zahtevati registracijo svojega vozila. V navedenem obdobju država članica, v katero se je preselil, ne sme omejiti uporabe vozila. Člen 4 vsebuje tudi znatno poenostavitev postopkov registracije motornih vozil, ki so bila registrirana v drugi državi članici. Uporablja ustaljeno sodno prakso Sodišča o prostem pretoku blaga, v skladu s katero morajo države članice olajšati trgovino znotraj EU s priznanjem potrdila, ki ga je izdala druga država članica in dokazuje, da je na primer vozilo, registrirano na ozemlju navedene države, opravilo tehnični pregled. Sodišče je prav tako navedlo, da bi bilo treba to načelo vzajemnega priznavanja podatkov o registraciji in tehničnih pregledih dopolniti s sodelovanjem med organi držav članic v zvezi s pridobivanjem vseh manjkajočih podatkov[9]. V členu 4 je to sodelovanje predvideno v elektronski obliki, pri čemer organ za registracijo vozil poišče podatke v registru vozil države članice, v kateri je bilo motorno vozilo registrirano, s programsko aplikacijo iz člena 7 in Priloge II. To načelo upravnega sodelovanja v elektronski obliki deluje tudi v drugi smeri: ko država članica registrira vozilo, registrirano v drugi državi članici, mora v skladu s členom 4 organ za registracijo v namembni državi članici motornega vozila obvestiti organ za registracijo v državi članici prejšnje registracije. Poleg tega člen 4 tega predloga dovoljuje dodatne preglede motornega vozila v nekaterih posebnih primerih. V členu 5 je natančno opredeljeno, v katerih primerih imajo organi za registracijo pravico zavrniti registracijo motornega vozila, ki je bilo registrirano v drugi državi članici. Glavni cilj člena 5 je preprečiti goljufije in zagotoviti varnost v cestnem prometu, saj se ponovna registracija motornega vozila, registriranega v drugi državi članici, včasih uporablja za legalizacijo ukradenih vozil ali dokumentov vozil. Ukradena vozila se pogosto prodajo s spremenjeno identiteto; primer tega je denimo kloniranje identifikacijskih številk (identifikacijska oznaka ukradenega vozila se odstrani in zamenja z identifikacijsko oznako zakonito registriranega vozila, ki se trenutno uporablja v cestnem prometu; ukradeno vozilo torej prevzame identiteto zakonito registriranega vozila, obe vozili pa se uporabljata z isto registrsko številko) ali recikliranje identifikacijskih številk (identifikacijska številka ukradenega vozila se zamenja s številko težje poškodovanega vozila). To je mogoče preprečiti samo s tesnim sodelovanjem organov za registracijo vozil. Zato bi moral ta člen spodbujati tudi izvajanje: · Direktive 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih[10]. Ta direktiva zavezuje države članice, da med drugim storijo vse potrebno za zagotovitev, da se vsa izrabljena vozila oddajo v pooblaščene obrate za obdelavo. V skladu z Direktivo morajo države članice vzpostaviti sistem, pri katerem je treba za odjavo izrabljenega vozila predložiti potrdilo o uničenju. To potrdilo se izda imetniku in/ali lastniku, ko se izrabljeno vozilo odda v obrat za obdelavo; · Sklepa Sveta z dne 22. decembra 2004 o boju proti kriminalu, povezanemu z vozili, s čezmejnimi posledicami (2004/919/ES)[11], katerega cilj je boljše sodelovanje v Evropski uniji za preprečevanje čezmejnega kriminala, povezanega z vozili, in boj proti njemu, pri čemer je posebna pozornost namenjena povezavi med krajo vozil in nezakonito trgovino z vozili. V skladu s Sklepom mora vsaka država članica zagotoviti, da njeni pristojni organi sprejmejo potrebne ukrepe za preprečevanje zlorab in kraj dokumentov o registraciji vozil. Sklep zavezuje organe pregona, da nacionalne organe za registracijo vozil obvestijo, ali je bilo vozilo, ki je v postopku registracije, ukradeno. Cilj sklepa je tudi preprečiti zlorabo potrdil o registraciji vozila: vsaka država članica mora zagotoviti, da njeni pristojni organi sprejmejo vse ustrezne ukrepe, da se lastniku vozila oziroma imetniku pravice uporabe vozila odvzame potrdilo o registraciji, če je bilo vozilo težje poškodovano v nesreči (totalna škoda). Potrdilo o registraciji se odvzame tudi, če se med pregledom, ki ga opravi organ pregona, posumi, da je prišlo do kršitve v zvezi z identifikacijskimi oznakami vozila, kot je na primer identifikacijska številka vozila. Člen 6 z usklajenimi pravili o začasni registraciji motornih vozil zagotavlja poenostavitev trgovine z rabljenimi vozili znotraj EU. Takšna pravila so potrebna zlasti za osebe, ki kupijo motorno vozilo v drugi državi članici, saj jim bodo omogočila, da vozilo pripeljejo v svojo državo članico in ga tam končno registrirajo. Če se motorno vozilo, ki je že registrirano v državi članici, proda osebi s prebivališčem v drugi državi članici, bo prodajalec motorno vozilo verjetno odjavil, takoj ko ga proda. Prodajalec verjetno ne bo dovolil kupcu, da odpelje motorno vozilo v drugo državo s staro registrsko številko. Zato je sistem začasne registracije nujno potreben, da se izboljša delovanje trga rabljenih motornih vozil ter da se zagotovi začasna zapolnitev vrzeli med registracijo vozila v prvi državi članici in novo registracijo v drugi državi članici. Sistem začasne registracije organom za registracijo omogoča tudi zagotavljanje kakovosti podatkov o registraciji vozil v registrih in njihovo preprosto izmenjavo s programsko aplikacijo iz člena 7. Člen 6 predvideva tudi omejitev veljavnosti začasne registracije na 30 dni, kar je v skladu s členom 15 Direktive 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti[12]. Člen 15 Direktive 2009/103/ES določa zavarovalno kritje motornih vozil, odposlanih iz ene države članice v drugo, in navaja, da se v takih primerih za državo članico, v kateri je tveganje, v 30 dneh po kupčevem prevzemu pošiljke šteje namembna država članica, čeprav vozilo v namembni državi članici ni bilo uradno registrirano. Če je v tem obdobju vozilo udeleženo v nesreči in ni zavarovano, je za izplačilo odškodnine v skladu s členom 10 Direktive 2009/103/ES odgovoren pristojni organ za odškodnine v namembni državi članici. V členu 7 predloga je določena elektronska izmenjava podatkov o registraciji vozil med državami članicami za namene ponovne registracije motornega vozila. Člen 7 določa, da lahko Komisija sprejme izvedbene akte za splošne postopke in specifikacije za programsko aplikacijo, vključno z obliko izmenjanih podatkov, tehničnimi postopki za elektronsko iskanje po nacionalnih elektronskih registrih in dostop do njih, postopki za dostop in varnostnimi mehanizmi. Elektronska izmenjava podatkov o registraciji med državami članicami bi morala potekati v skladu z Evropskim okvirom interoperabilnosti (EIF)[13]. Namen člena 8 je poenostaviti trgovino z rabljenimi vozili znotraj EU za podjetja z usklajenimi pravili za poslovno registracijo motornih vozil. Trenutno v večini držav članic obstaja sistem poslovne registracije, ki trgovcem na drobno za zelo kratko obdobje omogoča vožnjo motornih vozil po javnih cestah , ne da bi morali ta vozila formalno registrirati. Sistemi poslovne registracije so običajno omejeni na proizvajalce, sestavljavce, distributerje in trgovce v zvezi z vozili v njihovi lasti, ter za namene preskušanja. Večina držav članic ne izdaja potrdil o poslovni registraciji, ki bi vključevala identifikacijo motornega vozila. Običajno izdajo drugo vrsto dokumenta, ki povezuje registrske tablice z imetnikom, in/ali zahtevajo, da si imetnik zapisuje vožnje, opravljene z registrsko tablico. V praksi pa se je pokazalo, da druge države članice ne priznavajo večine poslovnih registracij, običajno zato, ker ni nobenega uradnega potrdila o registraciji, zato večina komercialnih distributerjev in trgovcev ne uporablja poslovne registracije zunaj ozemlja svoje države. Cilj člena 8 je odpraviti te ovire v trgovini z rabljenimi vozil znotraj EU z uporabo skupnega sistema, pri čemer bi bile poslovne registracije, ki so odobrene proizvajalcem, sestavljavcem, distributerjem in trgovcem v eni državi članici, priznane tudi v drugih državah članicah. Člen 8 določa, da lahko Komisija sprejme izvedbene akte za določitev oblike in modela potrdila o poslovni registraciji vozila. Člen 9 zavezuje države članice, da obvestijo Komisijo o imenih in kontaktnih podatkih organov za registracijo vozil, ki so odgovorni za vodenje uradnih registrov vozil na njihovem ozemlju in za uporabo te uredbe. Komisija bo nato na svojem spletnem mestu objavila seznam organov za registracijo vozil in vse posodobitve navedenega seznama. Poleg tega člen 9 zavezuje organe za registracijo vozil, da zagotovijo preprost javen dostop do informacij o registraciji vozil v državi članici ustreznega organa ter do imena in kontaktnih podatkov tega organa. V členih 10 in 11 se Komisija pooblašča, da glede na tehnični napredek sprejme spremembe prilog I in II, zlasti zato, da se upoštevajo ustrezne spremembe Direktive 1999/37/ES ali spremembe drugih aktov Unije, ki so neposredno relevantni za posodobitev prilog I in II. V teh členih se prav tako Komisija pooblašča za določitev pogojev, ki jih morajo izpolnjevati podjetja, ki uporabljajo potrdila o poslovni registraciji vozil, za uresničevanje zahtev po dobrem ugledu in ustrezni strokovni usposobljenosti, ter da določi trajanje veljavnosti potrdil o poslovni registraciji vozil: – Priloga I bi morala glede dokumentov za registracijo vozil ustrezati vsebini usklajenega potrdila o registraciji iz Direktive 1999/37/ES. Ker pri ponovni registraciji niso potrebni niti osebni podatki imetnika prejšnje registracije niti osebni podatki katere druge osebe, navedene v potrdilu (na primer lastnika, uporabnika, itd.), ti podatki niso vključeni v Prilogo I, čeprav so del obveznih informacij iz usklajenega potrdila o registraciji iz Direktive 1999/37/ES. Vendar možnih prihodnjih sprememb, na primer vsebine potrdila o skladnosti, na podlagi katerega se vozilo prvič registrira, ni mogoče izključiti. Takšne spremembe bi lahko na primer bile posledica spremembe Okvirne direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. Septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila. Prenos pooblastila bi moral Komisiji omogočiti, da Prilogo I prilagodi takim spremembam. – Priloga II se nanaša izključno na programsko aplikacijo, ki jo bo verjetno treba večkrat posodobiti za uskladitev s tehnološkim razvojem na področju informacijske tehnologije. Prenos pooblastila bi moral Komisiji omogočiti, da ustrezno prilagodi Prilogo II. – Prenos pooblastila bi moral Komisiji omogočiti, da določi pogoje, ki jih morajo izpolnjevati podjetja, ki uporabljajo potrdila o poslovni registraciji, za uresničevanje zahtev po dobrem ugledu in ustrezni strokovni usposobljenosti iz člena 8(1)(c). Prenos pooblastila bi moral Komisiji tudi omogočiti, da določi trajanje veljavnost potrdil o poslovni registraciji. Člen 12 določa postopek v odboru za izvajanje členov 7 in 8, tj. za izvedbene akte o splošnih postopkih in specifikacijah za programsko aplikacijo iz člena 7, vključno z obliko izmenjanih podatkov, tehničnimi postopki za elektronsko iskanje po nacionalnih elektronskih registrih in dostop do njih, postopki za dostop in varnostnimi mehanizmi, ter za izvedbene akte o obliki in modelu potrdila o poslovni registraciji vozila. Ti izvedbeni akti bi imeli splošno področje uporabe, tako da bi se uporabljal postopek pregleda v skladu s členom 2(2)(a) Uredbe (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[14]. Člen 13 določa oceno te uredbe, ki bi jo bilo treba v obliki poročila predložiti Evropskemu parlamentu in Svetu štiri leta po začetku veljavnosti Uredbe. Ocena bi morala opredeliti morebitne težave in pomanjkljivosti Uredbe ter bi lahko bila izhodišče za nadaljnje ukrepe, vključno z morebitnim predlogom za spremembo Uredbe zaradi nadaljnje upravne poenostavitve za državljane in podjetja ter boljšega povezovanja enotnega trga za rabljena vozila. Člen 14 določa, da se bo Uredba začela uporabljati eno leto po začetku njene veljavnosti. 4. PRORAČUNSKE POSLEDICE Proračunske posledice tega predloga so določene v oceni finančnih posledic, ki je priložena temu predlogu. Za ta predlog so potrebne samo odobritve za upravne zadeve. Poraba odobritev za poslovanje ni potrebna. 2012/0082 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o poenostavitvi postopka selitve motornih vozil, registriranih v drugi državi članici, na enotnem trgu (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[15], po posvetovanju z evropskim nadzornikom za varstvo podatkov, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Vse države članice imajo sistem registracije za motorna vozila, ki pomeni upravno dovoljenje za uporabo vozila v cestnem prometu, pri čemer se vozilo identificira in se mu dodeli registrska številka. Vendar si številni nacionalni predpisi o registraciji vozil nasprotujejo, so zapleteni in težavni. Zato težave z registracijo vozil ustvarjajo ovire na notranjem trgu in znotraj Unije otežujejo prost pretok motornih vozil, registriranih v drugi državi članici. (2) V poročilu o državljanstvu EU iz leta 2010 „Odpravljanje ovir za pravice državljanov EU“[16] so težave pri registraciji vozil opredeljene kot ena največjih ovir, s katerimi se državljani vsakodnevno srečujejo pri uveljavljanju svojih pravic, ki jim jih zagotavlja pravo Unije. V navedenem poročilu je Komisija poudarila potrebo po odpravi navedene ovire, in sicer s poenostavitvijo formalnosti in pogojev za registracijo vozil, registriranih v drugi državi članici. (3) Direktiva Sveta 1999/37/ES z dne 29. aprila 1999 o dokumentih za registracijo vozil[17] usklajuje obliko in vsebino potrdila o registraciji, da bi se olajšalo njegovo razumevanje ter tako olajšal prost pretok vozil, registriranih v eni državi članici, na cestah in ozemlju drugih držav članic. V skladu z navedeno direktivo bi morale druge države članice pri identifikaciji vozil v mednarodnem prometu ali njegovi ponovni registraciji v drugi državi članici priznati potrdilo o registraciji, ki ga je izdala država članica. Vendar pa Direktiva 1999/37/ES ne določa države članice, pristojne za registracijo, ter ustreznih formalnosti in postopkov. Da bi odpravili ovire za prost pretok motornih vozil na notranjem trgu, je zato treba določiti ločena usklajena pravila za določitev države članice, v kateri mora biti motorno vozilo registrirano, in o poenostavljenih postopkih za ponovno registracijo motornih vozil, registriranih v drugi državi članici. (4) Nacionalni predpisi držav članic pogosto zahtevajo, da podjetja in državljani s sedežem ali prebivališčem na njihovem ozemlju tam registrirajo motorno vozilo, ki ga je registrirala tretja oseba s prebivališčem ali sedežem v drugi državi članici, tudi če podjetje ali državljan vozila večinoma ne uporablja stalno v državi članici, ki zahteva registracijo, in ga tudi ne namerava. Zato je treba določiti, v kateri državi članici bi bilo treba registrirati vozilo, če je njegov imetnik oseba s sedežem ali prebivališčem v državi članici, ki ni država članica sedeža ali prebivališča lastnika vozila. V navedenih okoliščinah je primerno, da države članice vzajemno priznajo veljavnost registracije v drugi državi članici. (5) Registracijo motornih vozil, registriranih v drugi državi članici, otežujejo nadležne formalnosti registracije v državah članicah, zlasti obvezni dodatni pregledi teh vozil zaradi ocene njihovega splošnega stanja pred registracijo ali njihove identifikacije. Zato je treba zmanjšati te formalnosti in tako zagotoviti prost pretok motornih vozil ter zmanjšati upravno obremenitev državljanov, podjetij in registrskih organov. Zlasti za državljane ali podjetja, ki kupijo motorno vozilo, registrirano v drugi državi članici, je primerno določiti poenostavljen postopek registracije, ki vključuje priznavanje dokumentov in potrdil o tehničnem pregledu, izdanih v drugi državi članici, ter upravno sodelovanje med pristojnimi organi pri izmenjavi manjkajočih podatkov. (6) Ta uredba bi morala upoštevati Sklep Sveta 2004/919/ES z dne 22. decembra 2004 o boju proti kriminalu, povezanemu z vozili, s čezmejnimi posledicami[18], katerega cilj je boljše sodelovanje v Uniji za preprečevanje čezmejnega kriminala, povezanega z vozili, in boj z njim. V skladu z navedenim sklepom mora vsaka država članica zagotoviti, da njeni pristojni organi sprejmejo vse potrebne ukrepe za preprečevanje zlorab in kraj dokumentov o registraciji vozil. Zato bi ta uredba morala državam članicam omogočiti, da zavrnejo registracijo motornega vozila, registriranega v drugi državi članici, v primeru kriminala, povezanega z vozili, vključno s krajo dokumentov o registraciji vozila. (7) Cilj te uredbe bi moral biti upravna poenostavitev za državljane, podjetja in organe za registracijo vozil, zlasti z elektronsko izmenjavo podatkov o registraciji vozil. Zato morajo države članice za upravno poenostavitev formalnosti pri registraciji druga drugi omogočiti dostop do podatkov o registraciji vozil, da se izboljša izmenjava informacij in pospešijo postopki registracije. (8) Obdelavo osebnih podatkov pri uporabi te uredbe ureja Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov[19]. Komisija pri obdelavi osebnih podatkov v okviru te uredbe uporablja Uredbo (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov[20]. (9) Pri selitvi motornega vozila, registriranega v eni državi članici, v drugo državo članico je za njegovo registracijo v drugi državi članici potrebna splošno dostopna začasna registracija, da se zagotovita varnost v cestnem prometu in elektronski prenos zanesljivih podatkov o registraciji vozil. Zato je treba vzpostaviti sistem začasne registracije vozil. (10) Podjetja, ki se ukvarjajo z distribucijo motornih vozil ali njihovim preskušanjem, popravili in vzdrževanjem, običajno preselijo motorna vozila v drugo državo članico z nacionalnimi poslovnimi registrskimi številkami. Vendar pa poslovne registrske številke pogosto niso priznane v drugih državah članicah, zato je komercialno čezmejno trgovanje z rabljenimi vozili, zlasti v obmejnih območjih, ovirano. Zato bi bilo treba vzpostaviti sistem, v katerem lahko podjetja, ki se ukvarjajo z distribucijo motornih vozil ali njihovim testiranjem, popravili in vzdrževanjem, ta vozila prepeljejo v drugo državo članico s poslovno registrsko številko. (11) Ker države članice zaradi nasprotujočih si nacionalnih predpisov ciljev te uredbe, tj. zmanjšanja formalnosti pri registraciji, da se zagotovi prost pretok motornih vozil, registriranih v drugi državi članici, ter zmanjšanja upravne obremenitve za državljane, podjetja in organe za registracijo, ne morejo zadovoljivo doseči ter jih je zaradi obsega in učinka laže doseči na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev. (12) Ta uredba spoštuje temeljne pravice in upošteva načela iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. (13) Za dosego cilja interoperabilne izmenjave informacij med državami članicami bi bilo treba pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi s spremembami prilog I in II te uredbe zaradi upoštevanja tehničnega napredka podeliti Komisiji, zlasti da bi se upoštevale ustrezne spremembe Direktive 1999/37/ES ali spremembe drugih aktov Unije, ki so neposredno relevantni za posodobitev prilog I in II k tej uredbi, v zvezi s pogoji, ki jih morajo izpolnjevati podjetja, ki uporabljajo potrdila o poslovni registraciji, za uresničevanje zahtev po dobrem ugledu in ustrezni strokovni usposobljenosti, ter v zvezi s trajanjem veljavnosti potrdil o poslovni registraciji vozil. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, tudi na strokovni ravni. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti istočasno, pravočasno in ustrezno predložitev ustreznih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. (14) Zaradi zagotavljanja enotnih pogojev za izvajanje te uredbe bi bilo treba Komisiji podeliti izvedbena pooblastila za določitev skupnih postopkov in specifikacije za programsko aplikacijo, ki je potrebna za elektronsko izmenjavo podatkov o registraciji vozil, vključno z obliko izmenjanih podatkov, tehničnimi postopki za elektronsko iskanje po nacionalnih elektronskih registrih in dostop do njih, postopki za dostop in varnostnimi mehanizmi, ter za opredelitev oblike in vzorca potrdila o poslovni registraciji vozila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[21]. SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Člen 1 Področje uporabe 1. Ta uredba se uporablja za naslednja vozila: (a) vsa motorna vozila ali priklopnike iz člena 3 Direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta[22]; (b) vsa dvo- ali trikolesna motorna vozila, z dvojnimi kolesi ali brez njih, namenjena za vožnjo po cesti, kot so določena v členu 1 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/24/ES[23]. 2. Ta uredba se ne uporablja za registracijo motornih vozil, registriranih v tretji državi. 3. Ta uredba ne posega v pravico držav članic do izvzetja motornih vozil iz registracije v skladu z Direktivo 1999/37/ES. Člen 2 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve: (1) „registracija“ pomeni upravno dovoljenje za uporabo vozila v cestnem prometu, pri čemer se vozilo identificira ter se mu dodeli serijska številka, znana kot registrska številka; (2) „vozilo, registrirano v drugi državi članici“, pomeni vozilo z veljavnim potrdilom o registraciji, ki ga je izdala druga država članica; (3) „imetnik potrdila o registraciji“ pomeni osebo, na ime katere je vozilo registrirano v državi članici. (4) „poslovna registracija vozila“ pomeni upravno dovoljenje za uporabo vozila v cestnem prometu, pri čemer se vozila identificirajo in se jim dodeli serijska številka, znana kot poslovna registrska številka, ki se lahko uporablja za različna vozila; Člen 3 Kraj registracije motornih vozil, registriranih v drugi državi članici 1. Država članica lahko na svojem ozemlju zahteva registracijo vozila, registriranega v drugi državi članici, samo če ima imetnik potrdila o registraciji običajno prebivališče na njenem ozemlju. 2. Država članica, v kateri ima imetnik potrdila o registraciji običajno prebivališče, je: (a) pri podjetju ali drugem subjektu, s pravno osebnostjo ali brez nje, je to država članica, v kateri ima ta glavno upravo; (b) pri podružnici, agenciji ali kateri koli drugi poslovni enoti podjetja ali drugega subjekta je to država članica, v kateri se ta nahaja; (c) pri fizični osebi, ki deluje v okviru svoje poslovne dejavnosti, je to država članica, v kateri ima ta glavni sedež podjetja; (d) pri vseh drugih fizičnih osebah: (i) kraj, kjer oseba običajno živi, to je najmanj 185 dni v vsakem koledarskem letu, zaradi osebnih in poklicnih vezi, pri osebi brez poklicnih vezi pa zaradi osebnih vezi, ki kažejo tesno povezavo med navedeno osebo in krajem, kjer živi; (ii) za osebo, katere poklicne vezi so v drugem kraju kakor njene osebne vezi in ki zaradi tega živi v različnih krajih v dveh ali več državah članicah, je to država, v kateri ima oseba osebne vezi, če se ta oseba redno vrača v to državo. Pogoj iz točke (ii) se ne uporablja, če oseba živi v državi članici zaradi opravljanja časovno omejene naloge. Obiskovanje univerze ali šole ne pomeni prenosa običajnega prebivališča. Člen 4 Postopek registracije za vozila, registrirana v drugi državi članici 1. Če imetnik potrdila o registraciji preseli svoje običajno prebivališče v drugo državo članico, mora v šestih mesecih po prihodu zahtevati registracijo vozila, registriranega v drugi državi članici. V obdobju iz prvega pododstavka se uporaba vozila ne omeji. 2. Zahtevek za registracijo vozila, registriranega v drugi državi članici, se predloži organu za registracijo vozil, priložijo pa se ustrezni deli potrdila o registraciji v skladu s členom 5(2) Direktive 1999/37/ES ali katero koli drugo dokazilo o predhodni registraciji v drugi državi članici. 3. Organ za registracijo vozil po prejemu zahtevka za registracijo vozila, registriranega v drugi državi članici, v skladu s členom 7 takoj pridobi informacije o vrstah podatkov iz Priloge I neposredno od organa za registracijo vozil v državi članici, v kateri je vozilo registrirano, in prenese podatke v svoj register. 4. Organi za registracijo vozil lahko pred registracijo vozila, registriranega v drugi državi članici, tega fizično pregledajo, samo v naslednjih primerih: (a) če informacij, ki jih je predložil vložnik zahtevka pri postopku registracije, ni mogoče najti v registru vozil države članice, v kateri naj bi bilo vozilo registrirano; (b) če se informacije, ki jih je predloži vložnik zahtevka pri postopku registracije, razlikujejo od informacij v registru vozil države članice, v kateri je vozilo registrirano; (c) če organi za registracijo vozil upravičeno domnevajo, da tehnične določbe, po katerih je bilo vozilo homologirano v skladu s členom 23 ali 24 Direktive 2007/46/ES ali v skladu s členom 15 Direktive 2002/24/ES, niso enakovredne njihovim; (d) če je zaradi spremembe lastništva vozila potreben tehnični pregled ali če je vozilo težje poškodovano. 5. Pri registraciji vozila, registriranega v drugi državi članici, pristojni organ za registracijo vozil v skladu s členom 7 to takoj sporoči organu za registracijo vozil v državi članici, v kateri je bilo vozilo nazadnje registrirano. Člen 5 Zavrnitev registracije vozila, registriranega v drugi državi članici 1. Organi za registracijo vozil lahko registracijo vozila, registriranega v drugi državi članici, zavrnejo samo v naslednjih primerih: (a) če pogoji iz člena 4(2) niso izpolnjeni; (b) če morebitne dajatve ali pristojbine, ki jih je navedena država članica predpisala za registracijo iz člena 4, niso bile poravnane; (c) če vozilo fizičnih pregledov iz člena 4(4) ne opravi uspešno; (d) če informacije, zbrane v skladu s členom 7, kažejo, da: (i) je vozilo težje poškodovano, ukradeno ali uničeno; (ii) so dokumenti o registraciji vozila ukradeni, razen če lahko imetnik potrdila o registraciji jasno dokaže lastništvo vozila; (iii) je pretekel rok za naslednji obvezni tehnični pregled. 2. Vsaka odločitev organa za registracijo vozila o zavrnitvi registracije vozila, registriranega v drugi državi članici, mora biti ustrezno utemeljena. Zadevna oseba lahko v enem mesecu od prejema negativnega sklepa od pristojnega organa za registracijo vozila zahteva, da pregleda svojo odločitev. Navedeni zahtevek vključuje razloge za tak pregled. Pristojni organ za registracijo vozil v enem mesecu od prejema navedenega zahtevka potrdi ali prekliče svojo odločitev. Člen 6 Začasna registracija za selitev v drugo državo članico 1. Vsaka oseba, ki je kupila vozilo v drugi državi članici in zanj nima potrdila o registraciji, lahko od organa za registracijo vozil zahteva, da izda potrdilo o začasni registraciji vozila zaradi njegove selitve v drugo državo članico. Potrdilo o začasni registraciji velja 30 dni. 2. Organ za registracijo vozil po prejemu zahtevka za potrdilo o začasni registraciji iz odstavka 1 v skladu s členom 7 takoj pridobi informacije o vrstah podatkov iz Priloge I neposredno od organa za registracijo vozil v državi članici, v kateri je vozilo registrirano, in prenese podatke v svoj register. 3. Organi za registracijo vozil lahko izdajo potrdila o začasni registraciji iz odstavka 1 zavrnejo v naslednjih primerih: (a) če morebitne dajatve ali pristojbine, ki jih je država članica predpisala za začasno registracijo, niso bile poravnane; (b) če informacije, zbrane v skladu s členom 7, ali informacije iz nacionalnih registrov vozil kažejo, da: (i) je vozilo težje poškodovano, ukradeno ali uničeno; (ii) so dokumenti o registraciji vozila ukradeni, razen če lahko imetnik potrdila o registraciji jasno dokaže lastništvo vozila; (iii) je pretekel rok za naslednji obvezni tehnični pregled. Člen 7 Izmenjava podatkov o registraciji vozil 1. Za registracijo vozila, registriranega v drugi državi članici, organi za registracijo vozil dovolijo organom za registracijo vozil v drugi državi članici dostop do podatkov, shranjenih v njihovih uradnih registrih vozil pod vrstami podatkov iz Priloge I. 2. Za namene iz odstavka 1 uporabljajo organi za registracijo vozil programsko aplikacijo iz Priloge II. Samo organi za registracijo vozil lahko neposredno dostopajo do shranjenih podatkov, ki jih je mogoče priklicati s programsko aplikacijo. Organi za registracijo vozil sprejmejo ustrezne ukrepe, da se prepreči: (a) dostop nepooblaščenih oseb do opreme za obdelavo podatkov; (b) nepooblaščeno branje, kopiranje, spreminjanje ali brisanje informacij; (c) nepooblaščeno iskanje ali prenos informacij; (d) nepooblaščeno branje ali kopiranje informacij med prenosom. 3. Organi za registracijo vozil v državah članicah obdelujejo osebne podatke v skladu z Direktivo 95/46/ES in pod nadzorom javnega neodvisnega organa države članice iz člena 28. Organi za registracijo vozil uporabljajo informacije, prenesene v skladu s to uredbo, samo za namene registracije vozila, registriranega v drugi državi članici. Pri izmenjavi informacij med organi za registracijo vozil v skladu s to uredbo se organ za registracijo, ki predloži informacije, na zahtevo obvesti o uporabi predloženih informacij in nadaljnjih ukrepih. Organ za registracijo vozil, ki predloži informacije, je pozoren na točnost informacij, ki jih mora predložiti, ter na to, ali so te informacije potrebne in ustrezne glede na namen njihove uporabe. Upošteva ustrezne predpise o varstvu osebnih podatkov. Če se ugotovi, da so bile predložene napačne informacije ali informacije, ki se ne bi smele predložiti, se takoj obvesti organ za registracijo vozil, ki je prejel te informacije. Ta jih nato izbriše ali popravi. 4. Komisija sprejme izvedbene akte za določitev splošnih postopkov in specifikacij za programsko aplikacijo iz odstavka 2, vključno z obliko izmenjanih podatkov, tehničnimi postopki za elektronsko iskanje po nacionalnih elektronskih registrih in dostop do njih, postopki za dostop in varnostnimi mehanizmi. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 12(2). Člen 8 Poslovna registracija vozil 1. Organ za registracijo vozil lahko izda enega ali več potrdil o registraciji kateremu koli podjetju, ki: (a) ima sedež na ozemlju države te članice; (b) se ukvarja z distribucijo vozil ali popravili, vzdrževanjem ali preskušanjem vozil; (c) ima dober ugled in strokovno usposobljeno osebje. 2. Organi za registracijo vozil zagotovijo, da se pri vsaki poslovni registraciji vozila podatki o vozilih iz Priloge I vpišejo v njihov register. 3. Vozila s potrdilom o poslovni registraciji se lahko uporabljajo samo, če ne pomenijo neposrednega in takojšnjega tveganja za varnost v cestnem prometu. Navedena vozila se ne smejo uporabljati za komercialni prevoz oseb ali blaga. 4. Države članice ne smejo zaradi razlogov, povezanih z registracijo, ovirati prostega pretoka vozil s potrdilom o poslovni registraciji. 5. Komisija sprejme izvedbene akte za določitev oblike in vzorca potrdila o poslovni registraciji vozila. Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 12(2). Člen 9 Organi za registracijo vozil 1. Države članice obvestijo Komisijo o imenih in kontaktnih podatkih organov za registracijo vozil, ki so odgovorni za vodenje uradnih registrov vozil na svojem ozemlju in za uporabo te uredbe. Komisija na svojem spletnem mestu objavi seznam organov za registracijo vozil in vse posodobitve navedenega seznama. 2. Organi za registracijo vozil zagotovijo, da so javnosti preprosto dostopni: (a) informacije o registraciji vozil v državi članici ustreznega organa; (b) ime in kontaktni podatki organa, tako da se je nanj mogoče neposredno obrniti. Člen 10 Delegirani akti Komisija se pooblasti, da v skladu s členom 11 sprejme delegirane akte v zvezi: (1) s spremembami prilog I in II k tej uredbi zaradi tehničnega napredka, zlasti zaradi upoštevanja ustreznih sprememb Direktive 1999/37/ES ali sprememb drugih aktov Unije, ki so neposredno relevantni za posodobitev prilog I in II k tej uredbi. (2) s pogoji, ki jih morajo izpolnjevati podjetja za uresničevanje zahtev iz člena 8(1)(c); (3) z veljavnostjo potrdil o poslovni registraciji iz člena 8(1). Člen 11 Izvajanje pooblastila 1. Pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov se Komisiji podeli pod pogoji iz tega člena. 2. Pooblastilo iz člena 10 se Komisiji podeli za nedoločen čas od začetka veljavnosti te uredbe. 3. Pooblastilo iz člena 10 lahko Evropski parlament ali Svet kadar koli prekliče. S sklepom o preklicu preneha veljati prenos pooblastila iz navedenega sklepa. Preklic začne veljati dan po objavi sklepa v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši datum, naveden v sklepu. Sklep o preklicu ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. 4. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o tem hkrati obvesti Evropski parlament in Svet. 5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 10, začne veljati samo, če v dveh mesecih po predložitvi uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o navedenem aktu niti Evropski parlament niti Svet delegiranemu aktu ne nasprotujeta ali če sta pred iztekom navedenega roka Evropski parlament in Svet obvestila Komisijo, da ne bosta nasprotovala sprejetju akta. Navedeni rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca. Člen 12 Postopek v odboru 1. Komisiji pomaga odbor. Navedeni odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011. 2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011. 3. Kadar je treba mnenje odbora pridobiti s pisnim postopkom, se pisni postopek zaključi brez izida, če v roku za predložitev mnenja tako odloči predsednik odbora ali če to zahteva navadna večina članov odbora. Člen 13 Ocena Komisija Evropskem parlamentu in Svetu predloži poročilo o oceni te uredbe do [štiri leta po začetku veljavnosti te uredbe]. Komisija po potrebi predloži ustrezne predloge za spremembo te uredbe in prilagoditev drugih aktov Unije, pri čemer upošteva zlasti možnosti nadaljnjih upravnih poenostavitev za državljane in podjetja. Člen 14 Začetek veljavnosti in uporaba Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Uporablja se od xxxx [vstaviti datum: eno leto po začetku veljavnosti te uredbe]. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 4.4.2012 Za Evropski parlament Za Svet Predsednik Predsednik PRILOGA I Sklop podatkov za avtomatizirano iskanje podatkov o registraciji vozil iz člena 7(1) Postavka || Usklajene kode iz Direktive 1999/37/ES 1. Država registracije || -- 2. Registrska številka || (A) 3. Datum prve registracije vozila || (B) 4. Identifikacijska številka potrdila o registraciji || -- 5. Naziv organa, ki je izdal potrdilo o registraciji || -- 6. Vozilo: znamka || (D.1) 7. Vozilo: tip – varianta (če je na voljo) – izvedenka (če je na voljo) || (D.2) 8. Vozilo: komercialni opis || (D.3) 9. Identifikacijska številka vozila || (E) 10. Masa: največja tehnično dovoljena masa vozila, razen za motorna kolesa || (F.1) 11. Masa: največja dovoljena masa obremenjenega vozila v uporabi v državi članici registracije || (F.2) 12. Masa vozila v uporabi z nadgradnjo in napravo za spenjanje pri vlečnih vozilih katere koli kategorije razen M1 || (G) 13. Obdobje veljavnosti, če ni neomejeno || (H) 14. Datum registracije, na katero se to potrdilo nanaša || (I) 15. Številka homologacije (če je na voljo) || (K) 16. Število osi || (L) 17. Medosna razdalja (v mm) || (M) 18. Pri vozilih, katerih skupna masa presega 3 500 kg, porazdelitev največje tehnično dovoljene skupne mase na osi: os 1 (v kg) || (N.1) 19. Pri vozilih, katerih skupna masa presega 3 500 kg, porazdelitev največje tehnično dovoljene skupne mase na osi: os 2 (v kg), če je primerno || (N.2) 20. Pri vozilih, katerih skupna masa presega 3 500 kg, porazdelitev največje tehnično dovoljene skupne mase na osi: os 3 (v kg), če je primerno || (N.3) 21. Pri vozilih, katerih skupna masa presega 3 500 kg, porazdelitev največje tehnično dovoljene skupne mase na osi: os 4 (v kg), če je primerno || (N.4) 22. Pri vozilih, katerih skupna masa presega 3 500 kg, porazdelitev največje tehnično dovoljene skupne mase na osi: os 5 (v kg), če je primerno || (N.5) 23. Največja tehnična dovoljena masa priklopnega vozila: zaviranega (v kg) || (O.1) 24. Največja tehnična dovoljena masa priklopnega vozila: nezaviranega (v kg) || (O.2) 25. Motor: prostornina (v cm3) || (P.1) 26. Motor: največja nazivna moč (v kW) (če je na voljo) || (P.2) 27. Motor: vrsta goriva ali vir energije || (P.3) 28. Motor: nazivna vrtilna frekvenca (v min-1) || (P.4) 29. Identifikacijska številka motorja || (P.5) 30. Razmerje moč/masa (v kW/kg) (samo za motorna kolesa) || (Q) 31. Barva vozila || (R) 32. Sedeži: število sedežev, vključno z vozniškim || (S.1) 33. Sedeži: število stojišč (če je primerno) || (S.2) 34. Najvišja hitrost (v km/h) || (T) 35. Raven hrupa: v mirovanju (v dB(A)) || (U.1) 36. Raven hrupa: pri vrtilni frekvenci motorja (v min-1) || (U.2) 37. Raven hrupa: pri vožnji (v dB(A)) || (U.3) 38. Emisije izpušnih plinov: CO (v g/km ali g/kWh) || (V.1) 39. Emisije izpušnih plinov: HC (v g/km ali g/kWh) || (V.2) 40. Emisije izpušnih plinov: NOX (v g/km ali g/kWh) || (V.3) 41. Emisije izpušnih plinov: HC + NOX (v g/km) || (V.4) 42. Emisije izpušnih plinov: delci pri dizelskih motorjih (v g/km ali g/kWh) || (V.5) 43. Emisije izpušnih plinov: korigiran absorpcijski koeficient pri dizelskih motorjih (v min-1) || (V.6) 44. Emisije izpušnih plinov: CO2 (v g/km) || (V.7) 45. Emisije izpušnih plinov: kombinirana poraba goriva (v l/100 km) || (V.8) 46. Emisije izpušnih plinov: podatek o okoljevarstveni kategoriji vozila glede na ES-homologacijo; podatek o veljavni verziji v skladu z Direktivo 70/220/EGS ali Direktivo 88/77/EGS || (V.9) 47. Prostornina posod za gorivo (v litrih) || (W) 48. Datum zadnjega tehničnega pregleda || -- 49. Datum naslednjega tehničnega pregleda || -- 50. Število prevoženih kilometrov (če je na voljo) || -- 51. Vozilo uničeno (da/ne) || -- 52. Datum izdaje potrdila o uničenju[24] || -- 53. Organizacija ali podjetje, ki je izdalo potrdilo o uničenju || -- 54. Razlog za uničenje || -- 55. Vozilo ukradeno (da/ne) || -- 56. Ukradeno potrdilo o registraciji in/ali registrske tablice (da/ne) || -- 57. Mirujoča registracija || -- 58. Začasno preklicana registracija || -- 59. Sprememba registrske številke || -- 60. Potreben tehnični pregled po prometni nesreči z večjo škodo || -- 61. Potreben dodaten pregled po spremembi ali predelavi katere koli postavke od 9 do 47 || PRILOGA II Uporaba programske aplikacije iz člena 7 1. Izmenjava informacij poteka v interoperabilni elektronski obliki brez izmenjave podatkov iz drugih podatkovnih zbirk. Ta izmenjava podatkov se izvaja stroškovno učinkovito in varno, pri tem pa se zagotavljata varnost in zaščita prenesenih podatkov, kolikor je to mogoče z obstoječimi programskimi aplikacijami. 2. Za namene te uredbe programska aplikacija omogoča izmenjavo v dejanskem času z vzpostavljeno povezavo in/ali paketni način izmenjave. Paketni način izmenjave mora omogočati izmenjavo več zahtev ali odgovorov v enem sporočilu. 3. Vsaka država članica krije stroške, ki nastanejo pri upravljanju, uporabi in vzdrževanju programske aplikacije iz točke 1. 4. Organi za registracijo z avtomatiziranimi postopki iz točk 1 in 2 prikličejo informacije o vrstah podatkov iz Priloge I iz elektronskih registrov vozil ene ali več držav članic. 5. Programska aplikacija omogoča varno komunikacijo z drugimi državami članicami in komunikacijo z zalednimi podedovanimi sistemi v državah članicah v obliki zapisa XML. Države članice izmenjujejo sporočila, tako da jih neposredno pošljejo prejemniku. 7. Sporočila v obliki zapisa XML, ki so poslana prek omrežja, so šifrirana. OCENA FINANČNIH POSLEDIC ZAKONODAJNEGA PREDLOGA 1. OKVIR PREDLOGA/POBUDE 1.1. Naslov predloga/pobude 1.2. Zadevna področja ABM/ABB 1.3. Vrsta predloga/pobude 1.4. Cilji 1.5. Utemeljitev predloga/pobude 1.6. Trajanje ukrepa in finančnih posledic 1.7. Načrtovani načini upravljanja 2. UKREPI UPRAVLJANJA 2.1. Določbe glede spremljanja in poročanja 2.2. Sistem upravljanja in nadzora 2.3. Ukrepi preprečevanja goljufij in nepravilnosti 3. OCENA FINANČNIH POSLEDIC PREDLOGA/POBUDE 3.1. Zadevni razdelki večletnega finančnega okvira in odhodkovne proračunske vrstice 3.2. Ocenjeni učinek na odhodke 3.2.1. Povzetek ocenjenega učinka na odhodke 3.2.2. Ocenjeni učinek na odobritve za poslovanje 3.2.3. Ocenjeni učinek na odobritve upravne narave 3.2.4. Skladnost z veljavnim večletnim finančnim okvirom 3.2.5. Udeležba tretjih oseb pri financiranju 3.3. Ocenjeni učinek na prihodke OCENA FINANČNIH POSLEDIC ZAKONODAJNEGA PREDLOGA 1. OKVIR PREDLOGA/POBUDE 1.1. Naslov predloga/pobude Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o poenostavitvi postopka selitve motornih vozil, registriranih v drugi državi članici, na enotnem trgu 1.2. Zadevna področja ABM/ABB[25] Naslov 2 – Podjetništvo – Poglavje 02 03: Notranji trg blaga in sektorske politike 1.3. Vrsta predloga/pobude Predlog/pobuda se nanaša na nov ukrep. 1.4. Cilji 1.4.1. Večletni strateški cilji Komisije, ki naj bi bili doseženi s predlogom/pobudo 1a. Konkurenčnost za rast in zaposlovanje 1.4.2. Specifični cilji in zadevne dejavnosti ABM/ABB Specifični cilj št. 1: redno pregledovanje obstoječega pravnega reda na področju notranjega trga in po potrebi predlaganje novih zakonodajnih ali nezakonodajnih ukrepov 1.4.3. Pričakovani izid in učinki Navedite, kakšne posledice naj bi imel predlog/pobuda na upravičence/ciljne skupine. Pričakovani cilj te pobude je izboljšanje delovanja enotnega trga z odpravo upravnih ovir v zvezi s postopkom ponovne registracije motornih vozil, ki trenutno ovirajo prost pretok motornih vozil. Cilj predloga je uskladiti, racionalizirati in poenostaviti postopke ponovne registracije motornih vozil, registriranih v drugi državi članici, za državljane, delojemalce, delodajalce, podjetja, ki oddajajo vozila v najem, in podjetja, ki ponujajo zakup vozil, ter organe za registracijo vozil. Predlog naj bi tudi zmanjšal upravno obremenitev vseh udeležencev, ne da bi to vplivalo na varnost v cestnem prometu ali preprečevanje kaznivih dejanj in goljufij. Ta predlog bo vplival na državljane, ki se iz ene države preselijo v drugo, ali na osebe, ki imajo počitniško domovanje v drugi državi članici, ter na osebe, ki živijo v eni državi članici in uporabljajo motorno vozilo, ki ga je njihov delodajalec registriral v drugi državi članici. Državljani so tudi glavna skupina strank za trg rabljenih motornih vozil znotraj EU. Ta predlog neposredno vpliva tudi na trgovce z rabljenimi vozili ter podjetja, ki ponujajo zakup vozil ali oddajajo vozila v najem. Končno bo ta predlog vplival tudi na organe za registracijo motornih vozil. Posebni učinki so podrobneje opisani v priloženi oceni učinka. 1.4.4. Kazalniki izida in učinkov Navedite, s katerimi kazalniki se bo spremljalo izvajanje predloga/pobude. – število pritožb – število primerov SOLVIT – število sodnih primerov – število zahtevkov, poslanih evropskim potrošniškim centrom – število ponovnih registracij in odjav vozil – javno posvetovanje, zlasti o upravni obremenitvi – raziskava v tem sektorju – raziskava med nacionalnimi organi za registracijo – statistični podatki EUCARIS 1.5. Utemeljitev predloga/pobude 1.5.1. Potrebe, ki jih je treba kratkoročno ali dolgoročno zadovoljiti Splošen cilj te pobude je izboljšati delovanje enotnega trga z odpravo upravnih ovir v zvezi s postopkom ponovne registracije motornih vozil, ki trenutno ovirajo prost pretok motornih vozil. 1.5.2. Dodana vrednost ukrepanja Evropske unije Čezmejni vidiki registracije avtomobilov še naprej povzročajo težave na notranjem trgu. O ovirah prostemu pretoku blaga, storitev in oseb, ki jih povzroča registracija avtomobilov, je Sodišče od leta 2000 izdalo že 17 sodb in sklepov. Razlike v upravnih predpisih na nacionalni ravni za ponovno registracijo motornih vozil, registriranih v drugi državi članici, ovirajo prost pretok teh vozil znotraj EU. EU ima zato pravico, da na podlagi člena 114 PDEU ukrepa in tako zagotovi pravilno delovanje enotnega trga z rabljenimi motornimi vozili, kupljenimi v drugi državi članici, za državljane, ki preselijo motorno vozilo v državo članico, v kateri prebivajo, za državljane, ki uporabljajo motorno vozilo, registrirano v državi članici zaposlitve, ter za podjetja, ki oddajajo vozila v najem (v manjšem obsegu pa tudi za podjetja, ki ponujajo zakup vozil) in se zaradi zahtev v zvezi z registracijo vozil zase ali za svoje stranke srečujejo z ovirami pri čezmejni uporabi teh vozil. Vendar pa zaradi skladnosti z načelom subsidiarnosti ta pobuda ne vpliva na ponovno registracijo v isti državi članici ali selitev motornega vozila znotraj iste države članice. 1.5.3. Glavna spoznanja iz podobnih izkušenj Komisija je poleg uvedbe postopka za ugotavljanje kršitev objavila razlagalna sporočila, ki povzemajo pravo EU na to temo. Vendar pa se pravo EU in sodna praksa Sodišča na to temo še naprej razvijata, tako da je večina razlagalnih sporočil o registraciji vozil precej hitro zastarela, tudi tisto iz leta 2007. Razlagalno sporočilo tudi ni zavezujoče in doslej še ni predstavljalo učinkovitih smernic ali omejitev za države članice. Čeprav je Komisija že izdala različna razlagalna sporočila, ni mogoče trditi, da so znatno zmanjšala število težav. Nacionalni organi za registracijo poznajo – oziroma bi morali poznati – najnovejše razlagalno sporočilo, vendar se v primeru nasprotujočih si nacionalnih predpisov in razlagalnega sporočila navadno ravnajo po nacionalni zakonodaji. Ne kaže, da se državljani in podjetja zavedajo obstoja sporočila, in tudi ni realno pričakovati, da bi si v primeru nasprotujočih si predpisov lahko pomagali s sporočilom, ki povzema glavne elemente prava EU in sodne prakse Sodišča. 1.5.4. Skladnost in možnosti dopolnjevanja z drugimi relevantnimi instrumenti Ta pobuda je v celoti v skladu z drugimi relevantnimi instrumenti, zlasti z Direktivo 1999/37/ES z dne 29. aprila 1999 o dokumentih za registracijo vozil, Direktivo 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih, Direktivo 2009/103/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in o izvajanju obveznosti zavarovanja takšne odgovornosti, Sklepom Sveta 2004/919/ES z dne 22. decembra 2004 o boju proti kriminalu, povezanemu z vozili, s čezmejnimi posledicami, Sklepom Sveta 2008/615/PNZ z dne 23. junija 2008 o poglobitvi čezmejnega sodelovanja, zlasti na področju boja proti terorizmu in čezmejnemu kriminalu, in Sklepom Sveta 2008/616/PNZ z dne 23. junija 2008 o izvajanju Sklepa 2008/615/PNZ o poglobitvi čezmejnega sodelovanja, zlasti na področju boja proti terorizmu in čezmejnemu kriminalu. 1.6. Trajanje ukrepa in finančnih posledic Časovno neomejen predlog/pobuda 1.7. Načrtovani načini upravljanja Neposredno centralizirano upravljanje – Komisija. 2. UKREPI UPRAVLJANJA 2.1. Določbe glede spremljanja in poročanja Navedite pogostost in pogoje. Člen 13 tega predloga določa pripravo ocene te uredbe, ki jo je treba v obliki poročila predložiti Evropskemu parlamentu in Svetu štiri leta po začetku veljavnosti Uredbe. Ocena bi morala opredeliti morebitne težave in pomanjkljivosti Uredbe ter bi lahko bila izhodišče za nadaljnje ukrepe, vključno z morebitnim predlogom za spremembo Uredbe zaradi nadaljnje upravne poenostavitve za državljane in podjetja ter boljšega povezovanja enotnega trga za rabljena vozila. 2.2. Sistem upravljanja in nadzora 2.2.1. Ugotovljena tveganja Finančna tveganja niso bila ugotovljena. 2.2.2. Načrtovani načini nadzora Načrtovani načini nadzora so določeni v finančni uredbi in Uredbi (ES, Euratom) št. 2342/2002. 2.3. Ukrepi preprečevanja goljufij in nepravilnosti Navedite obstoječe ali načrtovane preprečevalne in zaščitne ukrepe. Komisija mora zagotoviti zaščito finančnih interesov Unije s preventivnimi ukrepi proti goljufijam, korupciji in drugim nezakonitim dejavnostim z izvajanjem učinkovitih pregledov, izterjavo neupravičeno plačanih zneskov ter, kadar se ugotovijo nepravilnosti, naložitvijo učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazni v skladu z uredbami (ES, Euratom) št. 2988/95, (Euratom, ES) št. 2185/96 in (ES) št. 1073/1999. 3. OCENA FINANČNIH POSLEDIC PREDLOGA/POBUDE 3.1. Zadevni razdelki večletnega finančnega okvira in odhodkovne proračunske vrstice · Obstoječe odhodkovne proračunske vrstice Po vrsti, v skladu z razdelki večletnega finančnega okvira in proračunskimi vrsticami. Razdelek večletnega finančnega okvira || Proračunska vrstica || Vrsta odhodkov || Prispevek številka [poimenovanje………………………...……] || dif./nedif.[26] || držav Efte[27] || držav kandidatk[28] || tretjih držav || v smislu člena 18(1)(aa) finančne uredbe 1a. Konkurenčnost za rast in zaposlovanje || [XX YY YY YY] || dif./nedif. || DA || NE || NE || NE 3.2. Ocenjeni učinek na odhodke 3.2.1. Povzetek ocenjenega učinka na odhodke v mio. EUR (na tri decimalna mesta natančno) Razdelek večletnega finančnega okvira: || Številka || 1a. Konkurenčnost za rast in zaposlovanje || || GD za podjetništvo in industrijo || || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || SKUPAJ ||  Odobritve za poslovanje || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || Odobritve za GD za podjetništvo in industrijo SKUPAJ || prevzete obveznosti || =1+1a +3 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || plačila || =2+2a +3 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || Razdelek večletnega finančnega okvira: || 5 || „Upravni odhodki“ || || GD za podjetništvo in industrijo || || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || SKUPAJ ||  Človeški viri || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 1,0 ||  Drugi upravni odhodki || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,5 || GD za podjetništvo in industrijo SKUPAJ || odobritve || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5 || Odobritve za RAZDELEK 5 večletnega finančnega okvira SKUPAJ || (prevzete obveznosti SKUPAJ = plačila SKUPAJ) || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5 || Odobritve za RAZDELKE od 1 do 5 večletnega finančnega okvira SKUPAJ || prevzete obveznosti || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5 || plačila || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5 3.2.2. Ocenjeni učinek na odobritve za poslovanje Predlog/pobuda ne zahteva porabe odobritev za poslovanje. 3.2.3. Ocenjeni učinek na odobritve upravne narave 3.2.3.1. Povzetek Predlog/pobuda zahteva porabo odobritev za upravne zadeve, kot je pojasnjeno v nadaljevanju: v mio. EUR (na tri decimalna mesta natančno) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || SKUPAJ RAZDELEK 5 večletnega finančnega okvira || || || || || || Človeški viri || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 1,0 Drugi upravni odhodki || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,5 Seštevek za RAZDELEK 5 večletnega finančnega okvira || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5 Odobritve zunaj RAZDELKA 5[29] večletnega finančnega okvira || || || || || || Človeški viri || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 Drugi odhodki upravne narave || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 Seštevek za odobritve zunaj RAZDELKA 5 večletnega finančnega okvira || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 SKUPAJ || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5 3.2.3.2. Ocenjene potrebe po človeških virih Predlog/pobuda zahteva porabo človeških virov, kot je pojasnjeno v nadaljevanju: ocena, izražena v celih številkah (ali na največ eno decimalno mesto natančno) || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018  Načrt delovnih mest (za uradnike in začasne uslužbence) || || 02 01 01 01 (sedež ali predstavništva Komisije) || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || EPDČ = 1,5 || EPDČ = 1,5 || EPDČ = 1,5 || EPDČ = 1,5 || EPDČ = 1,5 || XX 01 01 02 (delegacije) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || XX 01 05 01 (posredne raziskave) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 10 01 05 01 (neposredne raziskave) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 ||  Zunanje osebje (v ekvivalentu polnega delovnega časa: EPDČ)[30] || || XX 01 02 01 (PU, ZU, NNS iz splošnih sredstev) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || XX 01 02 02 (PU, ZU, MSD, LU in NNS na delegacijah) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || XX 01 04 yy[31] || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || XX 01 05 02 (PU, ZU, NNS za posredne raziskave) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 10 01 05 02 (PU, ZU, NNS za neposredne raziskave) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || Druge proračunske vrstice (navedite) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || SKUPAJ || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || EPDČ = 1,5 || EPDČ = 1,5 || EPDČ = 1,5 || EPDČ = 1,5 || EPDČ = 1,5 Potrebe po človeških virih se krijejo z osebjem iz GD, že dodeljenim za upravljanje tega ukrepa in/ali prerazporejenim v GD, po potrebi dopolnjenim z dodatnimi viri, ki se lahko pristojnemu GD dodelijo v okviru postopka letne dodelitve virov glede na proračunske omejitve. Opis nalog: Uradniki in začasni uslužbenci || Upravljanje izvajanja Uredbe, med drugim s pripravo izvedbenih aktov in morebitnih delegiranih aktov, ter uvedba ocene. 3.2.4. Skladnost z veljavnim večletnim finančnim okvirom Predlog/pobuda je skladna z veljavnim večletnim finančnim okvirom. 3.2.5. Udeležba tretjih oseb pri financiranju V predlogu/pobudi ni načrtovano sofinanciranje tretjih oseb. 3.3. Ocenjeni učinek na prihodke Predlog nima finančnih posledic za prihodke. [1] COM(2010) 603 z dne 27.10.2010. [2] COM(2010) 2020 z dne 3.3.2010. [3] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/free-movement-non-harmonised-sectors/car-registration/view_contributions_en.htm [4] UL L 138, 1.6.1999, str. 57. [5] UL L 263, 9.10.2007, str. 1. [6] UL L 124, 9.5.2002, str. 1. [7] Sodba Sodišča z dne 6. oktobra 2011, Philippe Bonnarde proti Agence de Services et de Paiement, zadeva C-443/10. [8] UL L 105, 23.4.1983, str. 59. [9] Sodba z dne 20. septembra 2007, Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Nizozemski, zadeva C-297/05. [10] UL L 269, 21.10.2000, str. 34. [11] UL L 389, 30.12.2004, str. 28. [12] UL L 263, 7.10.2009, str. 11. [13] COM(2010) 744, 16.12.2010. [14] UL L 55, 28.2.2011, str. 13. [15] UL C , , str. . [16] COM(2010) 603z dne 27.10.2010. [17] UL L 138, 1.6.1999, str. 57. [18] UL L 389, 30.12.2004, str. 28. [19] UL L 281, 23.11.1995, str. 31. [20] UL L 8, 12.1.2001, str. 1. [21] UL L 55, 28.2.2011, str. 13. [22] UL L 263, 9.10.2007, str. 1. [23] UL L 124, 9.5.2002, str. 1. [24] V skladu z Direktivo 2000/53/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. septembra 2000 o izrabljenih vozilih (UL L 269, 21.10.2000, str. 34), kakor je bila spremenjena. [25] ABM: upravljanje po dejavnostih, ABB: oblikovanje proračuna po dejavnostih. [26] Dif. = diferencirana sredstva / nedif. = nediferencirana sredstva. [27] EFTA: Evropsko združenje za prosto trgovino. [28] Države kandidatke in, če je primerno, potencialne države kandidatke Zahodnega Balkana. [29] Tehnična in/ali upravna pomoč ter odhodki za podporo izvajanja programov in/ali ukrepov EU (prej vrstice BA), posredne raziskave, neposredne raziskave. [30] PU = pogodbeni uslužbenec; ZU = začasni uslužbenec; MSD = mlajši strokovnjak v delegaciji; LU = lokalni uslužbenec; NNS = napoteni nacionalni strokovnjak. [31] V okviru zgornje meje za zunanje sodelavce iz odobritev za poslovanje (prej vrstice BA).