Učinkovito upravljana zaščitena morska območja prispevajo k ohranjanju zdravih in trajnostnih morij in oceanov ter tako podpirajo tudi storitve, ki jih morja in oceani nudijo. Vloga zaščitenih morskih območij tako ni le ohranjanje narave, saj ustvarjajo gospodarske prednosti za družbo – so zeleni temelji, na katerih je zgrajeno modro gospodarstvo. Leta 2011 so bile na primer splošne prednosti morskega omrežja Natura 2000 ocenjene na približno 1,5 milijarde EUR letno. Če bi se pokritost morskega omrežja Natura 2000 podvojila, bi se te prednosti lahko povečale na 3,2 milijarde EUR.

Okvirna direktiva o morski strategiji od držav članic zahteva, da sprejmejo programe ukrepov za dosego dobrega okoljskega stanja v svojih morskih vodah do leta 2020. Programi ukrepov vključujejo prostorske varovalne ukrepe, ki prispevajo k usklajenim in reprezentativnim omrežjem zaščitenih morskih območij. Zaščitena morska območja so ukrep, ki se v evropskih morjih uporablja za varstvo ranljivih vrst in habitatov. Pri tem gre natančneje za:

Evropska unija je leta 2011 sprejela strategijo za biotsko raznovrstnost, da bi zaustavila izgubo biotske raznovrstnosti in degradacijo ekosistemskih storitev na svojem ozemlju do leta 2020. Direktiva o habitatih zahteva vzpostavitev posebnih ohranitvenih območij, vključno z obalnimi in morskimi habitati. Poleg tega se Okvirna direktiva o morski strategiji EU osredotoča zlasti na varstvo morske biotske raznovrstnosti.

Združeni narodi zadnji dve desetletji redno izražajo svojo zaskrbljenost zaradi zdravstvenega stanja oceanov in morske biotske raznovrstnosti. V okviru Konvencije o biološki raznovrstnosti se je EU zavezala, da bo zagotovila ohranjanje 10 % svojih obalnih in morskih območij. Ta cilj se odraža tudi v cilju trajnostnega razvoja št. 14 za ohranitev in trajnostno uporabo oceanov, morij in morskih virov za trajnostni razvoj.

Zaščitena morska območja ustvarjajo družbeno-gospodarske prednosti na različne načine. S povečanjem biomase vrst lahko zaščitena morska območja prispevajo k obnovitvi staležev rib. Dokazi kažejo, da se pozitivni učinki zaščitenih morskih območij prelivajo na sosednja ribolovna območja. Tako se je na primer z vzpostavitvijo morskega rezervata Islas Columbretes v Španiji ulov na sosednjih ribolovnih območjih povečal za približno 10 % na leto.

Čista voda, zdravi habitati in bogata morska biotska raznovrstnost so tudi eden od temeljev obalnega in morskega turizma. Zaščitena morska območja lahko postanejo pomembna turistična zanimivost, ki bo krepila obalno in morsko gospodarstvo. Turizem v povodju morskega parka in območja svetovne dediščine Great Barrier Reef v Avstraliji je v letu 2012 ustvaril neposredne odhodke v višini približno 6,4 milijarde USD, dodano vrednost v višini 5,2 milijarde USD in več kot 64 000 delovnih mest v ekvivalentu polnega delovnega časa.

Poleg tega lahko z izboljšanjem dobrega stanja morskega okolja zaščitena morska območja okrepijo druge morske ekosistemske storitve, kot so asimilacija odpadkov, varstvo obalnih območij in obvladovanje poplav. Po ocenah naj bi imenovanje britanskega omrežja zaščitenih morskih območij ustvarilo denarno vrednost v višini 8,2 milijarde GBP za uravnavanje plinov in podnebja ter v višini 1,3 milijarde GBP za kroženje hranilnih snovi.

V tem poročilu je ocenjen napredek držav članic pri ustanavljanju zaščitenih morskih območij do konca leta 2012, kot zahteva člen 21 Okvirne direktive o morski strategiji. Poročilo, ki temelji na delu Evropske agencije za okolje (EEA) v zvezi z oceno omrežja evropskih zaščitenih morskih območij, se najprej osredotoča na napredek držav članic pri ustanavljanju zaščitenih morskih območij (oddelek 2), nato pa oceni usklajenost in reprezentativnost omrežja zaščitenih morskih območij, kot zahteva člen 13(4) (oddelek 3). Zadnji oddelek vsebuje pregled dela, ki ga je še treba opraviti. Poročilu sta priloženi dve tehnični prilogi, ki opredeljujeta terminologijo, uporabljeno v poročilu, zagotavljata evropski in mednarodni pravni okvir za ustanavljanje zaščitenih morskih območij in vsebujeta razpredelnice, ki prikazujejo številke, uporabljene v poročilu.

2.Ocena doseženega napredka

EEA bo poročilo o evropskih zaščitenih morskih območjih objavila v letu 2015. EEA ocenjuje, da je Evropa od začetka veljavnosti Konvencije o biološki raznovrstnosti leta 1993 vložila precejšnje napore v imenovanje zaščitenih morskih območij in njihovo povezovanje v omrežja. Konec leta 2012 je bilo 5,9 % evropskih morij imenovanih za zaščitena morska območja, vendar v Evropi obstajajo velike regionalne razlike glede pokritosti zaščitenih morskih območij. Leta 2012 je bila v treh od desetih morskih podregij pokritost z zaščitenimi morskimi območji višja od 10 %, medtem ko je bil delež zaščitenih morskih območij v dveh regionalnih morjih nižji od 2 % (razpredelnica 1). Poleg regionalnih razlik so bile opažene velike razlike med pokritostjo z zaščitenimi morskimi območji v obalnih vodah in na odprtem morju (razpredelnica 2). Opozoriti je treba, da se je pokritost z zaščitenimi morskimi območji od leta 2012 dodatno povečala, saj so nekatere države članice imenovale znatno število zaščitenih morskih območij.

Poročilo EEA razlikuje med tremi vrstami zaščitenih morskih območij v Evropi: morska območja Natura 2000, zaščitena morska območja, imenovana na podlagi konvencij o regionalnih morjih, in posamezna nacionalna zaščitena morska območja. Poudariti bi bilo treba, da se te tri vrste zaščitenih morskih območij lahko prekrivajo (tj. dano območje ali njegov del se lahko imenuje v okviru več kot ene ureditve), sledijo različnim postopkom imenovanja in so predmet različnih pravnih zahtev.

2.1 Morska območja Natura 2000

Morsko omrežje Natura 2000 je velik uspeh, saj v smislu pokritosti največ posamezno prispeva k evropskim zaščitenim morskim območjem. Konec leta 2012 je pokrivalo več kot 228 000 km², kar predstavlja več kot 4 % evropskih morij. Vendar se pokritost območij Natura 2000 razlikuje med morskimi regijami. V širšem Severnem morju in Baltskem morju so morska območja Natura 2000 pokrivala skoraj 18 % oziroma 12 % voda. V drugih regijah, kot so Jonsko morje, Jadransko morje in Makaronezija, je bila pokritost omrežja Natura 2000 manjša od 2 % (razpredelnica 3).

Podobno je bila pokritost omrežja Natura 2000 veliko večja na obalnih območjih. Območja Natura 2000 so pokrivala 33,3 % priobalnih voda, 11,3 % obalnih voda in le 1,7 % odprtega morja. Tako območja Natura 2000 še niso pokrivala pomembnih značilnosti morskega okolja na odprtem morju. Hkrati pa območja Natura 2000 na podlagi direktive o habitatih zagotavljajo močan pravni okvir za varstvo območij in trajnostno upravljanje človekovih dejavnosti na njih, obalne države članice pa so okrepile prizadevanja za zapolnitev obstoječih vrzeli.

2.2 Omrežja zaščitenih morskih območij, vzpostavljena na podlagi konvencij o regionalnih morjih