EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 26.4.2017 COM(2017) 196 final POROČILO KOMISIJE SVETU o oceni napredka pri izterjavi dolgovane dodatne dajatve proizvajalcev mleka za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002, o katerem je Italija poročala Komisiji in Svetu

(Na podlagi člena 3 Odločbe Sveta 2003/530/ES)



POROČILO KOMISIJE SVETU o oceni napredka pri izterjavi dolgovane dodatne dajatve proizvajalcev mleka za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002, o katerem je Italija poročala Komisiji in Svetu (Na podlagi člena 3 Odločbe Sveta 2003/530/ES) To poročilo o oceni je sestavljeno v skladu s členom 3 Odločbe Sveta 2003/530/CE z dne 16. julija 2003 o združljivosti pomoči, ki jo namerava Republika Italija dodeliti svojim proizvajalcem mleka, s skupnim trgom (v nadaljnjem besedilu: Odločba Sveta), ki od pristojnih italijanskih organov zahteva, da Svetu in Komisiji vsako leto poročajo o napredku pri izterjavi dolgovanega zneska od proizvajalcev za dodatno dajatev za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002. Na podlagi člena 1 Odločbe Sveta pomoč, ki jo je Italijanska republika proizvajalcem mleka zagotovila tako, da je v proračun Evropske unije namesto njih plačala znesek dodatne dajatve na mleko za obdobja od 1995/1996 do 2001/2002, ki so ga ti dolgovali Evropski Uniji, in tem proizvajalcem omogočila, da dolg v obdobju več let odplačajo v obliki odloženega plačila brez obresti, izjemoma velja za združljivo s skupnim trgom pod pogojem, da: –proizvajalci odplačajo znesek v celoti v enako velikih letnih obrokih in –da obdobje odplačevanja, ki se začne 1. januarja 2004, ni daljše od 14 let. Na podlagi člena 2 Odločbe Sveta mora Italija za namen dodelitve pomoči skupno dodatno dajatev za zadevna obdobja prijaviti Evropskemu kmetijskemu usmerjevalnemu in jamstvenemu skladu (EKUJS) ter neporavnani dolg v treh enako velikih letnih obrokih odbiti od izdatkov, ki jih je EKUJS financiral za november 2003, november 2004 in november 2005. Italija je z dopisom z dne 26. avgusta 2003 ustrezno prijavila skupno dodatno dajatev za zadevna obdobja. Preostali znesek neporavnanega dolga je bil ustrezno odbit od izdatkov, ki jih je EKUJS financiral za november 2003, november 2004 in november 2005. Člen 3 Odločbe Sveta od pristojnih italijanskih organov zahteva, da vsako leto Svetu in Komisiji poročajo o napredku pri izterjavi dolgovane dodatne dajatve proizvajalcev za tržna leta od 1995/1996 do 2001/2002. Italijanski organi so svoje enajsto poročilo na podlagi navedene določbe predstavili Komisiji v dopisu agencije AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) z dne 4. novembra 2016 o plačilu obroka za leto 2015 (ki ustreza dvanajstemu obroku). Pričujoče poročilo vsebuje oceno Komisije glede napredka, o katerem so za leto 2015 poročali italijanski organi in ki zadeva izterjavo dodatne dajatve tako za sedem obdobij, na katera se nanaša Odločba Sveta, kot za ostala obdobja. Plačilo dajatve v okviru sheme obročnega odplačevanja iz leta 2003 Odločba Sveta, ki Italiji omogoča, da namesto italijanskih proizvajalcev mleka v proračun Evropske unije plača dodatno dajatev, je leta 2005, v katerem je bilo oblikovano prvo poročilo Sveta, zadevala 25 123 proizvajalcev dolžnikov. Za leto 2015 se je ta številka znižala na 21 189. Izmed vseh proizvajalcev, ki v skladu s poročilom zdaj dolgujejo dajatev za sedem obdobij iz Odločbe Sveta, se jih je na začetku 15 431 odločilo za plačilo v okviru sheme obročnega odplačevanja iz leta 2003. Leta 2004, preden je bil plačan prvi obrok, je 15 431 proizvajalcev, ki so se odločili za plačilo v okviru sheme obročnega odplačevanja, skupaj dolgovalo 345 milijonov EUR, kar je bila približno ena četrtina skupnega zneska dajatve, ki so ga še dolgovali proizvajalci, ki se niso želeli vključiti v sheme obročnega odplačevanja. Zaradi tega se zdi, da so se za shemo obročnega odplačevanja odločili večinoma proizvajalci z najmanjšimi proizvodnimi presežki. Po drugi strani pa se proizvajalci z večjimi proizvodnimi presežki (približno 8 000 proizvajalcev, ki so za sedem obdobij zavezani k plačilu dolgovane dajatve v višini približno 1 milijarde EUR) niso odločili za vključitev v shemo obročnega plačevanja. Vendar je treba opozoriti, da italijanski organi vsako leto prejmejo nove vloge za obročno odplačevanje. Leta 2015 je bilo predloženih 22 novih vlog, kar skupaj ustreza znesku v višini 3,4 milijona EUR. Skupni znesek iz sheme obročnega odplačevanja za leto 2003 je 372,33 milijona EUR. Dvanajsti obrok v skupnem znesku 25 390 665,74 EUR naj bi do 31. decembra 2015 plačalo 10 540 proizvajalcev. Preverjanja, ki so jih izvedli italijanski organi, kažejo, da je 10 282 proizvajalcev v letu 2015 pravočasno plačalo zneske v skupni višini 24 300 792,83 EUR, kar pomeni, da je 97,55 % proizvajalcev pravočasno plačalo 95,7 % dolgovanega zneska v okviru dvanajstega obroka. Pred tem je bilo pravočasno plačilo enajstih predhodnih obrokov zabeleženo v obsegu 99,6 %, 97,9 %, 99,5 %, 99,7 %, 96,4 %, 96,2 %, 90,5 %, 98,3 %, 96,9 %, 98,2 % oziroma 95,9 % dolgovanih zneskov. Pobrane dajatve v okviru dvanajstih obrokov skupaj znašajo okoli 333 357 062 EUR ali približno 97 % celotnega dolgovanega zneska iz naslova navedenih obrokov. Čeprav te ravni zagotovo kažejo, da so proizvajalci iz sheme obročnega odplačevanja predani izpolnjevanju svojih obveznosti, Komisija meni, da je nadaljnje spremljanje primerov, pri katerih plačilo ni bilo zabeleženo v določenem roku, glavni pokazatelj, v kolikšni meri so italijanski organi zavezani zagotavljanju ustreznega spoštovanja pogojev sheme in nenazadnje tudi izterjavi zneska dolgovane dajatve v celoti. V zvezi z dvanajstim obrokom trenutno še ni nobenih informacij glede preostalih 258 proizvajalcev, ki dolgujejo 1 089 857 EUR. (Italijanski organi bodo o teh plačilih poročali v naslednjem letnem poročilu.)

V prejšnjem poročilu je navedeno, da za enajsti obrok 268 proizvajalcev do 31. decembra 2014 ni izvedlo plačila, kar je ustrezalo znesku v višini 1 035 351 EUR. V skladu z informacijami, prejetimi od italijanskih organov, so osrednji organi o vseh teh primerih obvestili ustrezne regionalne organe, da bi izterjali plačilo celotnega dolgovanega zneska z obrestno mero izven sheme obročnega odplačevanja. Pozneje se je izkazalo, da je od 268 proizvajalcev, za katere se je prvotno menilo, da niso plačali, 143 proizvajalcev plačilo dejansko izvedlo. 125 proizvajalcev, ki niso plačali enajstega obroka, pa je izgubilo možnost obročnega odplačevanja, proti njim pa so bili sproženi postopki za prisilno izterjavo. Kmetijska gospodarstva, za katera je bila možnost za obročno odplačevanje preklicana Neplačilo katerega koli izmed letnih obrokov pomeni izključitev zadevnega proizvajalca iz sheme obročnega odplačevanja, kar lahko povzroči, da se proizvajalcu zaseže celotni še dolgovani znesek in obračunane obresti. Dvanajst let po začetku sheme obročnega odplačevanja iz leta 2003 je bila pravica za obročno odplačevanje preklicana za 855 kmetijskih gospodarstev, in sicer za skupni dolg, razdeljen na obroke, v višini 30 073 846,37 EUR. Od tega zneska je bilo 12 338 942,12 EUR plačanih pred preklicem te pravice, 4 596 600,31 EUR pa je bilo izterjanih po preklicu, kar je omogočilo poravnavo bremen za 238 kmetijskih gospodarstev, kar pomeni, da celotni neporavnani dolg preostalih 617 kmetijskih gospodarstev znaša 13 149 255,86 EUR. Te številke kažejo, da vestnost italijanske uprave pri pobiranju ustreznih dajatev pri proizvajalcih, ki so zaradi neplačila obroka izključeni iz sistema obročnega odplačevanja, še zdaleč ni ustrezna. Poleg tega so morali proizvajalci mleka umakniti vložena pravna sredstva pred italijanskimi sodišči, če so se želeti vključiti v shemo obročnega odplačevanja. Ob upoštevanju tega dejstva se zdi, da pomanjkljiva izterjava ni posledica morebitne dolžine sodnih postopkov, pač pa bi bila lahko posledica nezmožnosti italijanske uprave, da učinkovito izterja navedene zneske. Šestmesečni odlog plačila in posledice na področju državnih pomoči Na podlagi odstavka 12 duodecies člena 2 italijanskega zakonskega odloka št. 225 z dne 29. decembra 2010, ki je bil po spremembah preoblikovan v zakon št. 10 z dne 26. februarja 2011, je Italija odobrila, da se do 30. junija 2011 odloži plačilo obrokov za leto 2010, ki bi v skladu s shemo obročnega odplačevanja iz leta 2003, kot je bila odobrena s Odločbo Sveta 2003/530/ES, načeloma zapadli v plačilo 31. decembra 2010. S Sklepom C(2013) 4046 final z dne 17. julija 2013 je Komisija sklenila, da odlog plačila obroka dajatev na mleko z zapadlostjo 31. decembra 2010 pomeni pomoč, ki je nezdružljiva z notranjim trgom. Poleg tega je menila, da je ta pomoč pomenila kršitev pogojev, določenih z Odločbo Sveta 2003/530/ES, in je za tiste, ki so jo koristili in tako prestopili okvir, ki ga je določil Svet, ustvarila novo državno pomoč, ki je nezakonita v smislu člena 1(f) Uredbe (ES) št. 659/1999 in je prav tako nezdružljiva z notranjim trgom. S Sklepom št. C (2013) 4046 final je Komisija Italiji odredila, naj od upravičencev odloga plačila izterja zneske nezdružljive pomoči ter pripadajoče obresti. Italijanski organi so začeli upravne postopke za postopek izterjave pomoči. Vendar je Italija 8. novembra 2013 proti Sklepu Komisije vložila tožbo na Sodišču (zadeva T-527/13). Sodišče je 24. junija 2015 izdalo sodbo o razglasitvi delne ničnosti sklepa Komisije: potrdilo je pristop Komisije v zvezi s pomočjo, povezano z odlogom plačila obroka dajatev z zapadlostjo 31. decembra 2010, zavrnilo pa je sklepe Komisije v zvezi z novo pomočjo, ustvarjeno za tiste, ki so ta odlog koristili in tako prestopili okvir sklepa Sveta. Komisija je sodbo Splošnega sodišča predložila Sodišču (zadeva C-467/15 P), ki o zadevi še ni odločalo. Dolgovana dodatna dajatev za obdobje 2002/2003 Za obdobja od leta 1995 do leta 2002 je Italija na podlagi Odločbe Sveta 2003/530/ES namesto proizvajalcev v proračun Evropske unije plačala dodatno dajatev. Od leta 2004 države članice na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1788/2003 z dne 29. septembra 2003 dodatno dajatev neposredno plačajo v proračun Unije. Obdobje 2002/2003 pa ni zajeto niti v Odločbo Sveta niti v novo shemo iz leta 2004. Ob upoštevanju prekoračitve nacionalne kvote, dodeljene Italiji, so italijanski proizvajalci mleka, odgovorni za to prekoračitev, proračunu Unije za obdobje 2002/2003 dolgovali 227,76 milijona EUR. Od tega zneska: – je bilo 16,58 milijona EUR razveljavljenih na podlagi sodne odločbe, – za 5,67 milijona EUR se uporablja sistem povračila iz leta 2009 (od tega sta bila 2,12 milijona EUR že plačana),

– 60,70 milijona EUR je bilo izterjanih zunaj sheme obročnega odplačevanja, – 24,39 milijona EUR pa ni mogoče povrniti. Za obdobje 2002/2003 torej v proračunu Unije iz naslova dodatnih dajatev ostaja dolg 120,42 milijona EUR, ki ustreza dodatni dajatvi proizvajalcev mleka, ki se niso vključili v shemo obročnega odplačevanja iz leta 2009. Znesek dajatev, ki ga je treba izterjati za obdobja od 1995/1996 do 2008/2009 in ki ni vključen v shemo obročnega odplačevanja iz leta 2003 ali sistem povračila iz leta 2009 V predhodnih poročilih je bilo že poudarjeno, da shema obročnega odplačevanja iz leta 2003 in sistem povračila iz leta 2009 (z obrestno mero, ki je enaka referenčni meri Unije in zvišana za nekaj odstotnih točk) dejansko pokrivata le majhen del dajatev, ki jih je treba izterjati. Tako skupni znesek dajatev, ki ga je treba izterjati za obdobja od 1995/1996 do 2008/2009 in kot ga je sporočila Italija, znaša 2,303 milijarde EUR. Od tega zneska je Italija med letoma 2003 in 2015 izterjala 671,8 milijona EUR, in sicer 333 357 062 EUR v okviru načrta obročnega odplačevanja iz leta 2003, 6,81 milijona EUR v sistemu povračila iz leta 2009 in 331,65 milijona EUR izven shem obročnega odplačevanja. Od preostalega zneska, tj. 1,63 milijarde EUR: – majhen delež (71,77 milijona EUR) pokrivata shemi obročnega odplačevanja, ki ju je Italija vzpostavila leta 2003 in leta 2009 in h katerima so pristopili nekateri proizvajalci mleka, ki so zavezani plačilu dajatve; – 276,46 milijona EUR ni mogoče povrniti zaradi stečaja proizvajalca ali na podlagi razveljavitve plačila dajatve s strani sodišča; – proizvajalci, ki se niso želeli vključiti v shemo obročnega odplačevanja in ki so v večini primerov dodatni dajatvi nasprotovali pred italijanskimi sodišči, pa dolgujejo še približno 1,28 milijarde EUR. Komisija želi izraziti zadovoljstvo glede podatkov iz poročila italijanskih organov o dvanajstem obroku, ki zadevajo trenutno splošno stanje pri izterjavi dajatev v okviru sheme obročnega odplačevanja, vzpostavljene leta 2003. Vendar pa številčni podatki, ki jih je predložila italijanska uprava, kažejo, da je bil pri pobiranju zneskov, ki niso zajeti v shemi obročnega odplačevanja (kar znaša 1,28 milijarde EUR) in ki predstavljajo 94,7 % vseh neporavnanih zneskov dajatev za obdobje od 1995/1996 do 2008/2009 (kar znaša 1,35 milijarde EUR), napredek zanemarljiv. Zlasti ni velikega napredka pri izterjavi izvršljivih zneskov, saj se niso nikoli izpodbijali ali so se izpodbijali, vendar jih je sodišče potrdilo, ali pa so se izpodbijali, a niso bili vključeni v odredbo o zaustavitvi plačila. Do 31. decembra 2015 je bilo – izven shem obročnega plačevanja – dejansko pobranih 331,65 milijona EUR, preostali izvršljivi zneski pa znašajo 799,38 milijona EUR. Komisija tudi ugotavlja, da v okviru zneska v višini 1,28 milijarde EUR, ki je še dolgovan za obdobje od 1995/96 do 2008/09, izven načrtov obročnega plačevanja, 484 milijonov EUR še ni izvršljivih, saj so predmet pravnega spora, v okviru katerega je sodišče odredilo zaustavitev izterjave, vendar jih bo treba izterjati, potem ko bo sodišče izdalo sodne odločbe, ugodne za upravo. Ob stalnem obravnavanju sprememb dolgovanih zneskov izven načrtov obročnega plačevanja in predvsem tistih, dolgovanih za obdobje, zajeto v Odločbi Sveta (od 1995/1996 do 2001/2002), je bilo do zdaj povrnjenih 34 % izvršljivih zneskov (kar znaša 110,37 milijona EUR od 324,17 milijona EUR). Od izvršljivih zneskov, dolgovanih za celotno obdobje od 1995/1996 do 2008/2009, jih je bilo dejansko pobranih samo 25,8 % (kar znaša 278,04 milijona EUR od 1,077 milijarde EUR). Izvršljivi zneski, dolgovani za celotno obdobje, se ločijo na: – zneske, ki se niso nikoli izpodbijali: od 168,66 milijona EUR izvršljivih zneskov je bilo izterjanih 96,05 milijona EUR, kar predstavlja izterjavo v višini 57 %; – zneske, ki so bili predmet pravnega spora, vendar zanje ni bila izdana odredba o zaustavitvi plačila: od 178,57 milijona EUR izvršljivih zneskov je bilo izterjanih samo 19,29 milijona EUR, tj. 10,8 %; – zneske, ki jih je potrdilo sodišče: od 730,20 milijona EUR izvršljivih zneskov je bilo izterjanih samo 162,71 milijona EUR, tj. 22,3 %. Komisija poudarja, da je stopnja izterjave v zadnjih dveh kategorijah izjemno slaba. Prav tako je pri 168,66 milijona EUR, ki se niso nikoli izpodbijali in bi bili lahko torej takoj izterjani, treba izterjati še 72,62 milijona EUR.