POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Kakovost motornega bencina in dizelskega goriva, ki se uporabljata v cestnem prometu v Evropski uniji

(leto poročanja 2019)

1. Uvod

Države članice morajo v skladu s členom 7(a) Direktive 98/70/ES o kakovosti motornega bencina in dizelskega goriva (v nadaljnjem besedilu: direktiva o kakovosti goriv) in členom 5 Direktive Sveta (EU) 2015/652 o določitvi metod izračuna in zahtev glede poročanja na podlagi Direktive 98/70/ES letno poročati o intenzivnosti toplogrednih plinov goriv in energije, dobavljenih na njihovem ozemlju. Ta obveznost glede poročanja se je prvič uporabila za leto poročanja 2017 po uporabi in prenosu Direktive Sveta (EU) 2015/652. To letno poročilo zajema podatke, sporočene za leto 2019.

Poleg tega morajo države članice v skladu s členom 8(3) Direktive 98/70/ES sporočiti nacionalne podatke o kakovosti goriva za prejšnje koledarsko leto.

V tem letnem poročilu so povzete informacije, ki so jih države članice predložile v zvezi z zgoraj navedenimi zahtevami glede poročanja. Poročilo temelji na podatkih, ki so jih države članice predložile Evropski agenciji za okolje (EEA) za leto 2019.

2. Količine in intenzivnost toplogrednih plinov v življenjskem ciklu vrst goriv in energije

Člen 7(a) direktive o kakovosti goriv v povezavi z Direktivo Sveta (EU) 2015/652 določa zahteve glede poročanja v zvezi s:

·celotno količino vsake vrste goriva ali energije, dobavljene za cestna vozila in necestno mobilno mehanizacijo (vključno s plovili za celinske plovne poti, ko niso na morju), kmetijske in gozdarske traktorje ter plovila za rekreacijo, ko niso na morju;

·emisijami toplogrednih plinov v življenjskem ciklu goriva na enoto energije, vključno z okvirnimi povprečnimi vrednostmi ocenjenih emisij iz biogoriv zaradi posredne spremembe rabe zemljišč;

·surovinami in postopki proizvodnje biogoriv, uporabljenimi za vsako od biogoriv, dobavljenih na ozemljih držav članic.

Države članice morajo v skladu z direktivo o kakovosti goriv od dobaviteljev goriv zahtevati, naj intenzivnost toplogrednih plinov v življenjskem ciklu goriv, namenjenih uporabi v prometu, tj. emisije toplogrednih plinov v življenjskem ciklu goriva na enoto energije iz dobavljenega goriva in energije, glede na izhodiščni standard za goriva za leto 2010, ki znaša 94,1 g CO2eq/MJ, do 31. decembra 2020 zmanjšajo za najmanj 6 %. Emisije toplogrednih plinov zaradi posredne spremembe rabe zemljišč se ne upoštevajo pri ocenjevanju skladnosti s ciljem najmanj 6-odstotnega zmanjšanja emisij. Direktiva (EU) 2018/2001o energiji iz obnovljivih virov predvideva različne ukrepe za obravnavo posredne spremembe rabe zemljišč, vključno z zgornjo mejo za pogonska biogoriva, proizvedena iz poljščin za živila in krmo, z delegiranim aktom, ki določa podrobna merila za določanje surovin z visokim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč za pogonska biogoriva, ki jih je treba postopno opustiti do leta 2030, in merila za certificiranje pogonskih biogoriv, tekočih biogoriv in biomasnih goriv z nizkim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč.

Leta 2019 je vseh 28 držav članic (ter Norveška in Islandija) v ustrezni obliki predložilo podatke o zmanjšanju emisij toplogrednih plinov.

2.1Emisije toplogrednih plinov in oddaljenost od cilja za leto 2020

V skladu s predloženimi podatki je leta 2019 povprečna intenzivnost toplogrednih plinov goriv in energije, dobavljenih v 28 državah članicah, ki so poročale, znašala 90 g CO2eq/MJ, kar je za 4,3 % nižje od izhodiščne vrednosti za leto 2010, tj. 94,1 g CO2eq/MJ. To ustreza prihranku 54 Mt ekvivalenta ogljikovega dioksida (CO2eq) v letu 2019. Napredek, ki so ga dosegli dobavitelji goriv, je bil med letoma 2018 in 2019 omejen, pri čemer se je sporočena povprečna intenzivnost toplogrednih plinov goriv izboljšala za 0,6 odstotne točke.

Podatki, sporočeni za leto 2019, potrjujejo, da so dobavitelji goriv v EU v 28 državah članicah, ki so poročale, v povprečju za svojim ciljem zmanjšanja intenzivnosti toplogrednih plinov goriv, namenjenih uporabi v prometu, zaostajali za 6 % do leta 2020 v primerjavi z letom 2010 (glej sliko 1). Opozoriti je treba, da sta Madžarska in Združeno kraljestvo leta 2019 prvič poročala o uporabi zmanjšanja primarnih emisij, kar je prispevalo k zmanjšanju skupne intenzivnosti toplogrednih plinov za približno 0,2 odstotne točke, s čimer ta zdaj znaša 4,3 %. Zmanjšanje primarnih emisij, ki jih navede dobavitelj, je treba količinsko opredeliti in ga sporočiti v skladu z zahtevami iz Direktive Sveta (EU) 2015/652. Podrobnejše informacije o pristopih za kvantificiranje, spremljanje in poročanje o zmanjšanju primarnih emisij so na voljo v smernicah . Za zmanjšanje primarnih emisij se pričakuje, da bo dodatno prispevalo k doseganju cilja zmanjšanja leta 2020.

Poleg tega se napredek po državah članicah zelo razlikuje (glej sliko 1). V 20 državah članicah zmanjšanja v letu 2019 še vedno ostajajo manjša od neobveznega vmesnega cilja 4 %, izpolnitev katerega bi lahko države članice od dobaviteljev goriv zahtevale že za leto 2017. Švedska in Finska sta edini državi članici, ki sta že presegli cilj zmanjšanja za 6 % za leto 2020, medtem ko so Hrvaška, Združeno kraljestvo in Nizozemska med letoma 2018 in 2019 dosegli največji napredek z več kot 1,5 odstotne točke. Hkrati so Švedska, Poljska in Bolgarija v letu 2019 poročale o nekoliko višji intenzivnosti toplogrednih plinov kot v preteklem letu. Nadaljnje informacije so na voljo v tehničnem poročilu EEA št. 2/2021 z naslovom „Greenhouse gas intensities of transport fuels in the EU in 2019“ (Intenzivnost toplogrednih plinov goriv, namenjenih uporabi v prometu, v EU v letu 2019).





Slika 1: Zmanjšanje intenzivnosti toplogrednih plinov goriv, ki so ga dobavitelji goriv v EU dosegli v državah članicah, 2010–2019 (Vir: EEA)