47.

meni, da bi moral biti naslednji proračunski okvir Skupnosti sposoben zagotoviti: a. da bi najmanj razvite evropske regije ter posebne ozemeljske enote s trajnimi geografskimi omejitvami lahko utrdile svojo pot do konvergence, zlasti z izboljšanjem svoje konkurenčnosti, in s tem zagotovile bolj uravnotežen gospodarski, družbeni in ozemeljski razvoj celotne Evropske unije; b. ustrezno in primerno prehodno ureditev za regije, ki prenehajo biti upravičene do pomoči, da ne bi ogrozili rezultatov, doseženih s pomočjo evropske kohezijske politike. Pri tem je treba zagotoviti enakopravno obravnavanje vseh evropskih držav, na katere se to nanaša, in vseh regij, ne glede na to, v kateri državi članici so; c. da se še naprej usmerjeno podpira krepitev sposobnosti – zlasti na področju inovacij – tistih regij, ki že zdaj pomembno prispevajo h konkurenčnosti EU v globaliziranem svetu; d. da se prednost nameni evropski politiki za trajnostno regionalno rast in konkurenčnost, v katero bodo vključene vse evropske regije. S pomočjo takšne politike bi vse regije in lokalne oblasti lahko našle strateške usmeritve in ustrezna finančna sredstva za uresničitev inovativnih naložb, potrebnih za prilagoditev svojih skupnosti gospodarskim, družbenim in tehnološkim strukturnim spremembam ter za uveljavitev svojih posebnih danosti in možnosti v globalnem okviru, zlasti MSP, ki so hrbtenica evropskega gospodarstva; e. da se vzpostavi politika solidarnosti, ki bi vsem državljanom zagotavljala enake možnosti dostopa do infrastrukture in storitev izobraževanja in poklicnega usposabljanja ter vsem našim talentom ponujala možnost za najsodobnejše raziskave. Lokalne, regionalne, nacionalne in evropske oblasti morajo imeti možnost združiti prizadevanja, da bi univerzam, raziskovalnim ustanovam in podjetjem olajšale sodelovanje na terenu ter spodbudile njihovo povezovanje v mreže na evropski in svetovni ravni; f. da bi prost pretok, na katerem temelji evropsko povezovanje, dobil nov zagon s pomočjo krepitve naložb v vseevropska prometna omrežja. Politike bi morale spodbujati trajnostni promet, povezave med različnimi prometnimi sistemi ter zlasti medsebojno povezano vseevropsko železniško omrežje, kar bi prispevalo k zmanjšanju emisij CO2, skrajšanju časa potovanja in znižanju stroškov za potnike in blago. Prav tako bi bilo treba spodbujati razvoj trajnostnega pomorskega prometa; g. da bi bila vsa evropska ozemlja enako opremljena za soočenje s podnebnimi spremembami, tako da bi imela na voljo sredstva za preprečevanje vzrokov in prilagajanje posledicam, zlasti za prebivalce in najbolj prizadete gospodarske subjekte. Treba je vlagati v modele trajnostnega razvoja, ki v veliki meri upoštevajo tako možnosti kot tudi omejitve na lokalni ravni. h. da bi Evropska unija imela skupno energetsko politiko, ki bi temeljila na solidarnosti med državami članicami, varnosti oskrbe, trajnosti modelov pridobivanja, prevoza in porabe energije ter da bi spoštovala svobodo držav članic pri izbiri njihovih virov energije; občine in regije sta ravni, ki sta najbolj primerni za spodbujanje inovacij in temeljitih sprememb ravnanja potrošnikov; i. da bi se na upravljanje migracijskih tokov odzvali na evropski ravni in da bi uporabili najboljše rešitve, ki so bile že preskušene na lokalni in regionalni ravni. Bistveno je, da lahko tisti, ki se dnevno srečujejo z nujnimi primeri na terenu, računajo na evropsko solidarnost in sodelovanje; j. da bi se lokalnim in regionalnim oblastem priznala njihova osrednja vloga pri uporabi instrumentov za prilagajanje na učinke demografskih sprememb; k. da Evropa lahko računa na sodobno, konkurenčno, raznoliko in trajnostno kmetijstvo, ki bo omogočalo varno oskrbo in dajalo prednost evropski hrani ter se ohranjalo na svetovnih trgih, ne da bi zanemarjalo koncept preference Skupnosti. Nameniti mu je treba potrebno pomoč, da bi postalo orodje za izboljševanje kakovosti našega življenja, ohranjanje kakovosti življenja prihodnjih generacij in da bi prispevalo k boju proti segrevanju planeta, ohranjanju našega okolja, biotske raznovrstnosti in kakovosti naših krajin; l. da bi Evropa lahko nadaljevala sosedsko politiko in izvajala skupne projekte z najbolj oddaljenimi partnerji. Zunanji odnosi Unije bi morali imeti vedno več koristi od čezmejnega in decentraliziranega sodelovanja regionalnih in lokalnih oblasti. Poudarek je treba dati čezmejnemu sodelovanju, glede na pomen, ki ga ima kot dejavnik utrjevanja miru, ugotavljanja in določanja skupnih ciljev in vrednot ter spodbujanja ozemeljske kohezije.