·pregled izvajanja evropskega RIPO in sprememb od poročila iz leta 2013, predloženega Evropskemu parlamentu in Svetu – oddelek 2;

GD za okolje je poleg vrednotenja evropskega RIPO izvedel tudi preverjanje ustreznosti širših obveznosti spremljanja in poročanja iz vse okoljske zakonodaje EU. Iz tega vzporednega postopka vrednotenja so se ustvarile sinergije.

Uredba o evropskem RIPO je bila tudi izbrana za vrednotenje v okviru programa Evropske komisije za ustreznost in uspešnosti predpisov (REFIT) , da bi se preverilo, ali „ustreza svojemu namenu“.Namen vrednotenja je bil oceniti učinkovitost, uspešnost, ustreznost in skladnost uredbe ter dodano vrednost EU. V oceni so bile upoštevane koristi, ki jih prinaša evropski RIPO, možnosti za njegovo poenostavitev ter znižanje regulativnih stroškov in bremen.

Prvo tako poročilo na podlagi člena 17 je bilo Evropskemu parlamentu in Svetu predloženo leta 2013. Vsebovalo je oceno prvih treh let delovanja evropskega RIPO: 2007, 2008 in 2009. Drugo tako poročilo zajema naslednja štiri leta: 2010, 2011, 2012 in 2013.

Javnost, deležniki, analitiki, oblikovalci politike in nosilci odločanja v Evropski uniji zelo cenijo te informacije, saj na njihovi podlagi določajo prednostne naloge za stroškovno učinkovite strategije zmanjševanja emisij, merijo napredek pri zmanjševanju onesnaževanja ter vplivajo na upravljavce, da sprejmejo okolju prijazne prakse in tehnike.

·povzetek vrednotenja REFIT – oddelek 3;

·ocena možnih izboljšav evropskega RIPO – oddelek 4.

2. Uredba o evropskem RIPO: trenutno stanje

Izvajanje uredbe o evropskem RIPO je odvisno od usklajenih ukrepov na ravni EU, ki jih sprejmeta Evropska komisija in Evropska agencija za okolje (EEA), in nacionalnih ukrepov.

Odgovori držav članic na vprašanja v zvezi z izvajanjem iz člena 16 so na voljo v podatkovni zbirki obveznosti poročanja Evropske agencija za okolje . Ti odgovori so analizirani v podporni študiji, izvedeni v okviru vrednotenja evropskega RIPO . Ključne ugotovitve glede izvajanja uredbe o evropskem RIPO so navedene v nadaljevanju.

2.1 Spletno mesto evropskega RIPO

Spletno mesto evropskega RIPO je od leta 2007, odkar sprejema podatke od držav članic, glavni vir letnih informacij o emisijah iz glavnih industrijskih dejavnosti v Evropi. Te okoljske informacije se brezplačno objavijo na interaktivnem spletnem mestu, ki ga gosti in vzdržuje Evropska agencija za okolje.

Podatke o ključnih onesnaževalih, ki so na voljo na spletnem mestu evropskega RIPO, posredujejo upravljavci približno 30 000 industrijskih obratov. Zajemajo 65 gospodarskih dejavnosti iz glavnih industrijskih sektorjev, opredeljenih v uredbi. Ti industrijski sektorji so podobni (vendar ne enaki) seznamu dejavnosti, ki jih ureja direktiva o industrijskih emisijah.

Upravljavci za vsak obrat sporočijo letne informacije o količini onesnaževal, izpuščenih v zrak, vodo in tla, skupaj s prenosi odpadkov in onesnaževal v odpadnih vodah izven kraja nastanka. Evropskemu RIPO se sporočijo najboljši razpoložljivi podatki. Ti se pridobijo z meritvami, izračuni ali ocenami, zajemajo pa vse izpuste – namerne, nenamerne, redne ali izredne.

Podatki o emisijah zajemajo 91 ključnih onesnaževal, vključno s težkimi kovinami, pesticidi, toplogrednimi plini in dioksini. Da bi poročanje zajelo največje vire emisij, je omejeno na obrate, ki presegajo določene mejne količine emisij.

Evropski RIPO poleg teh osrednjih podatkovnih nizov, ki zajemajo glavne točkovne vire onesnaževanja, vsebuje tudi prostorsko razčlenjene podatke o izpustih iz razpršenih virov (tj. netočkovnih virov).

Spletno mesto evropskega RIPO in njegova povezana iskalna orodja so zasnovana tako, da čim bolj olajšajo dostop. Zato so obiskovalci spletnega mesta evropskega RIPO številni (s povprečno 242 sejami dnevno) in raznoliki (med njimi so javne službe, zasebna podjetja in širša javnost).

2.2 Pisno navodilo Komisije

Komisija je, da bi državam članicam pomagala pri doslednem izvajanju evropskega RIPO, leta 2006 objavila pisno navodilo, v katerem je pojasnila, kdo mora poročati, o čem je treba poročati in kako je treba predložiti podatke. Navodilo vključuje tudi okvirni seznam sektorjev in onesnaževal, za katere naj bi se sporočali podatki.

Navodilo je izjemno koristno pri postopku poročanja, vendar je bilo pripravljeno že pred 11 leti in je čas za njegovo posodobitev. To bi vključevalo revizijo obstoječih vprašanj, ki jih zajema navodilo, ter obravnavo vprašanj o izvajanju in izkušenj s tem izvajanjem, ki so se pojavili od objave navodil.

2.3 Izvajanje v državah članicah

Uredbo o evropskem RIPO so izvedle vse države članice EU. Ker je uredba pomembna za evropski gospodarski prostor, so jo izvedli tudi na Norveškem, Islandiji in v Lihtenštajnu. Ker podatke sporočata tudi Švica in Srbija, se uredba uporablja na širšem geografskem območju, kar je nepričakovano, vendar koristno.

Vse države članice so svoje letne podatke predložile za leta 2010, 2011, 2012 in 2013. Komisija je morala določene države članice spodbuditi k predložitvi podatkov z nadaljnjimi ukrepi. Vendar so bili ti posamezni primeri hitro obravnavani in Komisiji ni bilo treba začeti formalnega postopka za ugotavljanje kršitev.

Nacionalni organi so odgovorni za oceno kakovosti predloženih podatkov in za to, ali so informacije, ki jih zagotovijo posamezni obrati, dovolj popolne, dosledne in točne. Kot je bilo navedeno v prejšnjem poročilu o izvajanju, je poročanje o emisijah v zrak najbolj izčrpno zaradi praktičnih vidikov spremljanja.Podatkov o prenosu odpadkov in izpustih v tla je razmeroma malo.