o pregledu področja uporabe Direktive 2012/19/EU o odpadni električni in elektronski opremi (nova direktiva o OEEO) in o ponovni proučitvi rokov za dosego ciljnih stopenj zbiranja iz člena 7(1) nove direktive o OEEO in morebitni določitvi posameznih stopenj zbiranja ene ali več kategorij električne in elektronske opreme iz Priloge III k Direktivi

Pregled je vključeval posvetovanje z zainteresiranimi stranmi in strokovnjaki v obliki ciljno usmerjenih razgovorov() in analizo dokumentacije v zvezi s spremembo področja uporabe, zlasti z določanjem skupin proizvodov, ki spadajo na odprto področje uporabe nove direktive o OEEO.

Namen tega poročila je obvestiti Evropski parlament in Svet o ukrepanju Komisije in ugotovitvah glede obeh vprašanj.

2.ponovna proučitev rokov za dosego ciljnih stopenj zbiranja iz odstavka 1 člena 7 in morebitna določitev posameznih stopenj zbiranja ene ali več kategorij iz Priloge III, predvsem opreme za toplotno izmenjavo, fotonapetostnih panelov, majhne opreme, majhne opreme za IT in telekomunikacije ter sijalk, ki vsebujejo živo srebro (člen 7(6)).

1.pregled področja uporabe nove direktive o OEEO, kot je določeno v točki (b) odstavka 1 člena 2. To vključuje parametre za razlikovanje med majhno in veliko opremo iz Priloge III (člen 2(5));

Če povzamemo, slabosti vključitve opreme, pri kateri je električna energija potrebna samo za sekundarno funkcijo, v področje uporabe direktive o OEEO so večje od morebitnih prednosti. Različni cilji in različna narava direktiv utemeljujejo razliko med področjem uporabe direktive o OEEO in področjem uporabe direktive o omejevanju uporabe nekaterih nevarnih snovi. Nadaljnja uskladitev s področjem uporabe direktive o omejevanju uporabe nekaterih nevarnih snovi torej ni upravičena.

Proučena je bila možnost uskladitve področja uporabe direktive o OEEO s področjem uporabe direktive o omejevanju uporabe nekaterih nevarnih snovi, pri čemer je bil uporabljen primer vrtne opreme z zgorevalnim motorjem. Ugotovljeno je bilo, da bi vključitev take opreme v področje uporabe direktive o OEEO imela omejene koristi za okolje. V praksi je namreč reciklirane že skoraj 80 % take opreme ob koncu njene življenjske dobe. Z gospodarskega vidika bi vključitev take opreme pomenila dodatne stroške za proizvajalce (npr. upravni stroški za vpis proizvajalcev v nacionalni register posamezne države članice, v kateri dajo električno in elektronsko opremo na trg).

Glavna razlika med direktivama je opredelitev električne in elektronske opreme: a) oprema, ki je odvisna od električnega toka ali elektromagnetnih polj za „katero koli predvideno funkcijo“ (direktiva o omejevanju uporabe nekaterih nevarnih snovi), ali b) oprema, ki je odvisna od električnega toka ali elektromagnetnih polj samo za „primarno (osnovno) funkcijo“ (direktiva o OEEO). To pomeni, da nekatere vrste opreme, ki zdaj spadajo v področje uporabe direktive o omejevanju uporabe nekaterih nevarnih snovi, ne spadajo v področje uporabe direktive o OEEO (npr. bencinske kosilnice, plinski štedilniki, ki imajo samo elektronski vžig).

V študiji je bilo sicer priznano, da nobeno merilo za razvrščanje ni popolno, vendar je bilo ugotovljeno, da je prag zunanje dimenzije 50 cm za razlikovanje med majhno in veliko opremo izvedljiv ter v skladu s praktičnimi omejitvami subjektov, ki se ukvarjajo z izrabljeno opremo. Zdi se, da je v zvezi z električno in elektronsko opremo merilo velikosti ključni dejavnik tudi pri zbiranju, ravnanju z odpadki in ravnanju z izrabljeno opremo. Sistemi zbiranja odpadkov in ravnanje z izrabljeno opremo ter s tem povezana infrastruktura se razlikujejo glede na velikost opreme, kar je še pomembnejši dejavnik kot teža.

Ugotovljeno je bilo, da je bilo s študijo potrjeno, da se zaradi spremembe kategorij električne in elektronske opreme ni znatno spremenilo področje uporabe nove direktive o OEEO. S prehodom z desetih kategorij na šest „odprtih“ kategorij naj bi se po pričakovanjih povečali pravna varnost in usklajenost pri izvajanju nove direktive.

Električna in elektronska oprema, za katero bo nova direktiva veljala od leta 2018, je bila opredeljena kot gospodinjska razsvetljava in električna dvokolesna vozila brez homologacije. V študiji je bilo ugotovljeno, da bo imela vključitev teh kategorij proizvodov dodatne okoljske, upravne in gospodarske koristi, stroški izvajanja pa naj bi bili po pričakovanjih majhni.

Od 15. avgusta 2018 se bo uporabljajo „odprto področje uporabe“. Električna in elektronska oprema bo razvrščena v šest novih kategorij, določenih v prilogah III in IV k novi direktivi.( ) Te vključujejo dve „odprti“ kategoriji velike in majhne opreme, ki prej nista obstajali.

spremembe njenega področja uporabe (iz sedanjih 10 kategorij v Prilogi I k novi direktivi o OEEO, ki se še vedno uporabljajo v prehodnem obdobju, na 6 novih kategorij v Prilogi III; te vključujejo dve „odprti“ kategoriji, in sicer veliko in majhno opremo);

Glede na ključne ugotovitve študije, opravljene za morebitni pregled področja uporabe nove direktive o OEEO, nadaljnje spremembe področja uporabe niso upravičene. Spremembe bi tudi povzročile težave v času, ko so države članice še v prehodnem obdobju in se prilagajajo na nove opredelitve in področje uporabe direktive o OEEO.

2.Ponovna preučitev rokov za dosego ciljnih stopenj zbiranja iz člena 7(1) nove direktive o OEEO in morebitna določitev posameznih stopenj zbiranja ene ali več kategorij električne in elektronske opreme iz Priloge III k novi direktivi o OEEO

2.1.Uvod

Za pripravo tega poročila, ki ga je treba pripraviti v skladu s členom 7(6) nove direktive o OEEO, je Komisija najela neodvisne svetovalce za pregled ustreznih statističnih podatkov, literature in tehničnih informacij. Z vsemi glavnimi zainteresiranimi stranmi (države članice, panožna združenja, sistemi razširjene odgovornosti proizvajalca, nevladne organizacije in neodvisni strokovnjaki) je opravila posvetovanja, ki so vključevala tudi delavnico.() Opravljene so bile naslednje naloge:

a.opis težav, ki bi jih države članice lahko imele pri doseganju ciljnih stopenj zbiranja iz člena 7(1) nove direktive o OEEO;

b.analiza verjetnega učinka morebitnih sprememb rokov za doseganje ciljnih stopenj zbiranja iz člena 7(1);

c.analiza verjetnega učinka revizije ciljnih stopenj zbiranja na podlagi količine nastale OEEO, kot je predlagano v členu 7(7);

d.analiza morebitne določitve posameznih stopenj zbiranja ene ali več kategorij električne in elektronske opreme iz Priloge III k novi direktivi o OEEO in po potrebi predložitve predlogov za ta namen.

V nadaljevanju so predstavljene ključne ugotovitve ocene.

2.2.Ponovna preučitev rokov za doseganje stopenj zbiranja

Posvetovanje z glavnimi zainteresiranimi stranmi in ocena stopnje zbiranja, o kateri so države članice poročale za zadnja leta(), kažejo, da bodo imele nekatere države članice morda težave z doseganjem ciljnih stopenj zbiranja za leto 2019. To se bo zgodilo, če se ohranijo trenutna hitrost in prakse zbiranja. Za prepoznavanje držav članic, ki so v nevarnosti, da ne bodo dosegle ciljne stopnje zbiranja OEEO, sta bili upoštevani oddaljenost od cilja in hitrost napredovanja.

Težava, o kateri poročajo države članice in ključne zainteresirane strani, je visoka stopnja zbiranja, ki se ne evidentira v statistiki zbiranja OEEO.To zlasti velja, kadar se zbiranje izvaja izven okvira sistemov skladnosti z razširjeno odgovornostjo proizvajalcev ali kadar z OEEO ne ravnajo pooblaščeni izvajalci recikliranja OEEO.Omejene zmožnosti izvrševanja in spremljanja v državah članicah poslabšujejo to stanje.Ugotovljeno je bilo, da so dodatne ovire za dosego ciljev velika raznolika skupina oseb, ki se ukvarjajo z različnimi dejavnostmi ravnanja z OEEO, omejena osveščenost javnosti in nezadostna infrastruktura za zbiranje.

Za reševanje težav, ki jih imajo nekatere države članice pri doseganju stopnje zbiranja za leto 2019, sta bili proučeni dve prilagoditvi:

I.podaljšanje roka, ki je leto 2019, da bodo imele države članice več časa za dosego ciljne stopnje zbiranja, brez poseganja v obstoječa odstopanja();

II.znižanje ciljne stopnje zbiranja v višini 85 % nastale OEEO brez spremembe roka.

S podaljšanjem roka bi imele države članice več časa za vzpostavitev infrastrukture, potrebne za zbiranje in obdelavo OEEO. To bi lahko storile s povečanjem števila zbirnih mest, optimizacijo logistike med zbirnimi centri in centri za obdelavo, razvojem zmogljivosti za obdelavo dragocenih materialov in največji možni izkoristek ter povečanjem spremljanja toka zbrane opreme. Vendar je ocena učinka, opravljena leta 2008() za pregled stare direktive o OEEO, pokazala, da je stopnjo zbiranja v višini 65 % za električno in elektronsko opremo, dano na trg, mogoče doseči do leta 2016. Zato podaljšanje trenutnega roka ne bi bilo ustrezno.

Kar zadeva morebitno revizijo ciljne stopnje zbiranja v višini 85 % za nastalo OEEO, so bile upoštevane stopnje zbiranja, ki so jih sporočile države članice za zadnja leta, in hitrost napredovanja k doseganju ciljnih stopenj. Ugotovljeno je bilo, da bi morale države članice začeti reševati težavo zaradi neporočanih količin neuradno zbrane OEEO, ker je to pomemben dejavnik pri doseganju cilja. Revizija ciljne stopnje zbiranja brez točnih podatkov o neporočanih količinah OEEO torej ne bi bila ustrezna.() Podaljšanje roka ali znižanje ciljne stopnje zbiranja bi tudi ogrozilo doseganje ciljev nove direktive o OEEO ter povzročilo znatno izgubo virov in prihodka od recikliranja dragocenih materialov. Vendar bi se z znižanjem ciljne stopnje zbiranja znižali stroški obdelave OEEO. Bilo bi namreč manj OEEO za obdelavo in ta bi lahko vključevala odpadke, ki jih je lažje obdelati in reciklirati. Vendar ni pričakovati, da bi se celotni stroški obdelave zelo razlikovali zaradi stalne potrebe po vlaganju za stalno spremljanje tehnološkega razvoja in ekonomiji obsega, s katero je te stroške mogoče nadomestiti.

Z analizo je bilo torej ugotovljeno, da bi se z znižanjem ciljnih stopenj zbiranja ali podaljšanjem roka znatno zmanjšale gospodarske in okoljske koristi. Čeprav je ciljna stopnja zbiranja za leto 2019 ambiciozna, je izvedljiva, če države članice storijo več za postopno reševanje ugotovljenih težav, zlasti v zvezi z neporočanimi količinami OEEO, zbranimi po vseh kanalih, ter pomanjkanjem zmogljivosti za učinkovito izvrševanje in spremljanje. To dokazuje napredek nekaterih držav članic, ki so že dosegle visoke stopnje zbiranja. Nacionalni ukrepi za vzpostavitev dejavnosti v zvezi z ravnanjem z OEEO v celotnem procesu, kot so obvezno poročanje v skladu s členom 16 direktive o OEEO in redna preverjanja, ki jih izvajajo nacionalni organi, so bistveni za dosego cilja.

Komisija bo državam članicam zagotovila podporo in smernice pri reševanju vprašanj, ki so razlog za njihove težave pri doseganju ciljev. To bo del usmerjene pobude za spodbujanje držav članic k zagotavljanju skladnosti z direktivo o OEEO, ki se bo začela izvajati hkrati s tem poročilom in bo osredotočena na ključne zahteve nove direktive.