[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 21.9.2007

COM(2007) 546 konč.

2002/0222 (COD)

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU

v skladu z drugim pododstavkom člena 251(2) Pogodbe ES o skupnem stališču Sveta v zvezi s sprejetjem Direktive Evropskega Parlamenta in Sveta o potrošniških kreditnih pogodbah

2002/0222 (COD)

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU

v skladu z drugim pododstavkom člena 251(2) Pogodbe ES o skupnem stališču Sveta v zvezi s sprejetjem Direktive Evropskega Parlamenta in Sveta o potrošniških kreditnih pogodbah

1. OZADJE

Datum posredovanja predloga EP in Svetu: (dokument COM(2002) 443 konč. – 2002/0222(COD): | 12. september 2002 |

Datum mnenja Ekonomsko-socialnega odbora: | 17. julij 2003 |

Datum mnenja Evropskega parlamenta (prva obravnava) | 20. april 2004 |

Datum posredovanja prvega spremenjenega predloga | 29. oktober 2004 |

Datum posredovanja drugega spremenjenega predloga | 7. oktober 2005 |

Datum političnega dogovora v Svetu za konkurenčnost | 21. maj 2007 |

Datum sprejetja skupnega stališča | 20.9.2007 |

2. NAMEN PREDLOGA KOMISIJE

Predlog nove Direktive o potrošniških kreditih ima dva cilja, in sicer zagotoviti visoko raven varstva potrošnikov in začetek procesa vzpostavitve pogojev za dejanski notranji trg potrošniških kreditov.

Direktiva iz leta 1987 je temeljila na minimalnem usklajevanju. Skoraj vse države članice so v različnih merah presegle te standarde, kar je zaviralo ustvarjanje enotnega trga. Cilj popolnega usklajevanja petih bistvenih modulov Direktive (predpogodbene in pogodbene informacije, letni odstotek obresti (LOO), pravica do odstopa in pravica do predčasnega odplačila) je prispevati k ustvarjanju enotnega trga potrošniških kreditov, saj upnikom proizvodov ne bo treba več prilagajati različnim nacionalnim zakonodajam v državah članicah.

Obstoječa Direktiva o potrošniških kreditih (87/102/ES) je bila sprejeta leta 1987 in določa le osnovne ukrepe za varstvo potrošnikov. Nedavni razvoj trga zahteva prilagoditev teh predpisov.

3. PRIPOMBE K SKUPNEMU STALIščU

3.1 Splošne pripombe

Za Komisijo so ključni elementi uskladitev zahteve po predpogodbenih in pogodbenih informacijah, izračun LOO, pravica do predčasnega odplačila in pravica do odstopa.

Komisija podpira uvedbo standardiziranega obrazca za izpolnjevanje dolžnosti upnika o predpogodbenih informacijah.

3.2 Spremembe, ki jih je na prvi obravnavi uvedel Evropski parlament

Spremembe, ki so vključene v skupno stališče

Glede na področje uporabe Direktive je EP predlagal številne izjeme, ki so bile sprejete kot take ali v spremenjeni različici.

Spremenjeni predlog je upošteval izvzetje poroštvenih pogodb iz področja uporabe Direktive in jo vključil v skupno stališče [člen 2(1)].

Del skupnega stališča [člen 2(2)(a)] je tudi predlog za izvzem ne le hipotekarnih kreditov, temveč tudi kreditov, zavarovanih z drugim primerljivim poroštvom, Svet pa je dodal (na področju kreditov) nove izjeme v zvezi s financiranjem nakupa nepremičnin (glej 3.3 spodaj).

V zvezi s spremembami je Parlament je predlagal izvzem kreditnih pogodb do 500 EUR in preko 100 000 EUR. Spremenjeni predlog Komisije predvideva blagi režim za kredite do 300 EUR. Svet soglaša s popolnim izvzetjem za kredite do 200 EUR in, v soglasju z mnenjem Parlamenta z določitvijo zgornje meje 100 000 EUR [člen 2(2)(c)]. Ta rešitev je sprejemljiva, saj lahko potrošnike po vsej EU pri malih kreditih zaščiti njihova država članica, če vidi potrebo po predpisih za varstvo. Poleg tega se mali krediti redko najemajo čezmejno. Krediti preko zneska 100 000 EUR niso običajni potrošniški krediti in zato ne zahtevajo mehanizmov varstva iz Direktive.

Na področju prekoračitev sta Komisija in Svet sprejela predlog Parlamenta o blagih režimih (tj. skrajšanju seznama dolžnosti), da bi se ohranila prilagodljivost teh proizvodov [člen 2(3) in (4)]. Vendar so pogajanja v Svetu na koncu vodila do daljšega seznama kot sta ga predlagala Parlament in Komisija.

Svet je na podlagi spremenjenega predloga Komisije uvedel blage režime za druge posebne kreditne pogodbe (krediti, ki jih dodelijo kreditne zadruge [člen 2(5)] in ureditve med upnikom in potrošnikom glede načina odloga plačil, če je potrošnik že zamuja pri odplačevanju [člen 2(6)]. Spremembe Parlamenta so za te primere predlagale popolno izvzetje.

Na področju opredelitev je začetni predlog Komisije dal široko opredelitev skupnih stroškov kredita (vseh stroškov, ki jih mora potrošnik plačati za kredit). Parlament je predlagal ožjo opredelitev, ki vključuje le stroške, znane upniku v zvezi z upravljanjem kreditne pogodbe, in izključuje stroške, ki jih je treba plačati tretjim osebam (notarjem, davčnim organom). Komisija je to spremembo sprejela z vključitvijo stroškov v zvezi s kreditno pogodbo, ki so znani upniku, in izključitvijo stroškov, ki jih je treba plačati tretjim osebam. Vendar je predlagala vključitev stroškov v zvezi s pomožnimi storitvami v zvezi s kreditno pogodbo (zlasti zavarovalne premije), če je storitev obvezna za odobritev kredita ali pridobitev oglaševane obrestne mere in če je sklenjena z upnikom ali v posebnih okoliščinah s tretjo stranko. Skupno stališče je v skladu s spremenjenim predlogom Komisije, razen za davke, ki niso bili izključeni [člen 3(g)]. Čeprav bi bila izključitev davkov primernejša, lahko Komisija sprejme to rešitev kot kompromis.

Pri povezanih kreditnih pogodbah je Svet prevzel opredelitev Parlamenta, ki je bila nekoliko spremenjena [člen 3(n)].

Glede zahtev po informacijah pri oglaševanju je skupno stališče upoštevalo spremenjeni predlog Komisije, ki predlaga seznam pomembnih informacij (LOO, čas trajanja kredita, število in znesek mesečnih plačil in skupne stroške kredita), ki jih je treba navesti, razen če oglas ne vsebuje posebne kreditne ponudbe [člen 4]. Vendar je v skupnem stališču seznam obveznih informacij odvisen od tega, ali oglas navaja obrestno mero ali drugo številko. Tu se upošteva, da potrošniki potrebujejo več informacij, ko se v oglasu navaja številka (kot je LOO), da bi se preprečilo zavajanje potrošnikov z eno samo številko. Svet meni, da te določbe ne bi bilo treba uporabiti v primerih v državah članicah, v katerih nacionalna zakonodaja zahteva navedbo LOO za oglaševanje, ki ne navaja številke [člen 4(1, drugi stavek)]. Komisija se s tem strinja (ta izjema se nanaša le na primere, ki jih Direktiva ne zajema, in zadevnim državam članicam zagotavlja, da lahko ohranijo svojo zakonodajo).

Seznam informacij, ki jih je treba zagotoviti, je bil spremenjen, Svet pa je uvedel možnost, da državam članicam ni treba zahtevati navedbe LOO v primeru prekoračitve [člen 4(2)(c)]. Ta manevrski prostor za države članice je sprejemljiv, saj prekoračitve trenutno skoraj nimajo čezmejnega vpliva.

Pri zahtevah po predpogodbenih informacijah je Komisija po celotnem ali delnem sprejetju sprememb EP v svojem spremenjenem predlogu predlagala zahteve, ki jih je Svet v celoti ali delno sprejel. Svet je uvedel nove elemente (kot je standardiziran obrazec za predpogodbene informacije, glej 3.3 spodaj).

Pri določitvi splošnih obveznosti upnika pred sklenitvijo kreditne pogodbe je Svet sprejel spremenjeni predlog Komisije o zahtevi ocene kreditne sposobnosti potrošnika. Upnik bo moral oceniti kreditno sposobnost potrošnika na podlagi zadostnih informacij, ki jih zagotovi potrošnik, kadar je primerno, in se po potrebi dobijo iz ustrezne podatkovne zbirke [člen 8(1)]. Vendar je Svet opustil načelo odgovornega posojanja. To je sprejemljivo, saj je Svet sprejel obveznost držav članic, da zagotovijo ustrezne razlage upnikov, da lahko potrošniki ocenijo, ali je predlagani kredit prilagojen njihovim potrebam in finančnemu stanju [člen 5(6)].

Parlament in Svet sta dodala druge informacije k začetno krajšemu seznamu predpogodbenih informacij. Od dodatnih informacij Parlamenta (dodatni stroški, če jih upnik pozna; stroški računa, določeni posebej za namen zadevnega posojila; stroški za uporabo sredstev plačila; stroški za plačilne transakcije; skupni stroški kredita za potrošnika; postopki za pravico do odstopa od pogodbe; način odplačila; obresti in stroški v primeru zapadlih plačil, ureditve za njihovo prilagoditev in stroški v primeru zamude plačila) je Svet upošteval stroške za ohranjanje enega ali več računov [člen 5(1)(i)], stroške za uporabo sredstev plačila in kakršne koli druge stroške [člen 5(1)(i)] in informacije za zapadla plačila [člen 5(1)(i)]. Na podlagi spremenjenega predloga Komisije je Svet na seznam dodal navedbo notarskih stroškov [člen 5(1)(j)], obveznost naročila pomožne storitve, povezane s kreditno pogodbo [člen 5(1)(k)], obstoj ali odsotnost pravice do odstopa [člen 5(1)(o)], pravico predčasnega odplačila [člen 5(1)(p)], pravico do seznanitve z rezultatom pridobivanja informacij iz podatkovne zbirke [člen 5(1)(q)] ter plačila, ki jih opravi potrošnik in ki ne vodijo do takojšnjega odplačila skupnega zneska kredita [člen 5(5)]. Poleg tega je Svet na lastno pobudo dodal informacije o vrsti kredita [člen 5(1)(a)], identiteti in naslovu upnika [člen 5(1)(b)], opozorilo glede posledic izostalih odplačil [člen 5(1)(m)] pravici do predložitve izvoda osnutka kreditne pogodbe na zahtevo [člen 5(1)(r)] in po potrebi obdobja, v katerem je upnik vezan s predpogodbeno informacijo [člen 5(1)(s)].

Medtem ko je Komisija menila, da se seznam zahtev za predpogodbene informacije ne sme razširiti preko seznama iz njenega spremenjenega predloga, da bi se izognili preveliki količini informacij, pa je soglašala s sedanjim seznamom informacij, ob upoštevanju, da je nekaj dodanih informacij pomembnih le v posebnih primerih in bodo te v teh okoliščinah navedene v obveznem obrazcu (glej 3.3).

Glede predpogodbenih informacij v posebnih primerih, kot so prekoračitve, je bil v skupno stališče vključen blagi režim, ki ga je predlagal Parlament, vendar je bil seznam informacij razširjen [člen 6(1),(2) in (3)]. Ker ti posebni primeri nimajo bistvenega čezmejnega učinka, Komisija temu seznamu ni nasprotovala. To stališče se uporablja tudi za manevrski prostor držav članic v zvezi z navedbo LOO v primerih prekoračitev [člen 6(2)].

Na področju dostopa do podatkovne zbirke je Parlament predlagal opustitev obveznosti za države članice, da zagotovijo delovanje osrednje podatkovne zbirke. Komisija in Svet sta soglašala s to spremembo [člen 9]. Parlament je predlagal ohranjanje zahteve, da morajo imeti upniki iz drugih držav članic dostop do obstoječih podatkovnih zbirk pod enakimi pogoji kot upniki iz navedene države članice. Komisija je dodala, da mora biti dostop nediskriminatoren, kar je Svet sprejel [člen 9(1)]. Druga določba, za katero je Parlament predlagal, da se ohrani, zadeva takojšnje in brezplačno obveščanje potrošnika o rezultatih pridobivanja informacij iz katere koli podatkovne zbirke. Spremenjeni predlog Komisije je vključeval to spremembo, omejil pa jo je na primere, v katerih informacijo zahteva potrošnik. Svet je nadalje zožil obveznost o obveščanju potrošnika na primere, v katerih je zavrnitev vloge za kredit utemeljena s pridobivanjem informacij iz podatkovne zbirke [člen 9(2)]. To je sprejemljivo, saj zajema primere, v katerih je za potrošnike najpomembnejše vedeti, da imajo možnost pridobivanja informacij iz podatkovne zbirke.

Na področju pogodbene informacije je bil sprejet predlog Parlamenta, da se doda informacija o postopku, ki ga je treba uporabiti pri uresničitvi pravice do prekinitve kreditne pogodbe [10(2)(r)].

Glede LOO je Parlament predlagal, da je treba stroške zavarovanja navesti v LOO le, če so obvezni za pridobitev kredita. Komisija in Svet sta to sprejela, vendar je bil predlog zaradi jasnosti vnesen v opredelitev skupnih stroškov kredita (člen 3(g)). Parlament je prav tako predlagal dve predpostavki, ki jih je treba uporabiti v primerih, v katerih se obrestna mera lahko spreminja v teku pogodbe ali, v katerih se promocijska mera predlaga le na začetku kredita. Ta predlog sta Komisija in Svet v celoti sprejela in je zdaj naveden v Prilogi I(II)(i) in (j).

Glede obrestne mere je Parlament predlagal dodatne pogoje za spremenljive obrestne mere. Ti dodatki so se upoštevali in so navedeni v opredelitvi „fiksne obrestne mere“ (tj. nespremenljive) v členu 3(k).

Glede predčasnega odplačila je Parlament predlagal redakcijske spremembe, ki so bile vključene v skupno stališče, in sicer lahko potrošnik kadar koli predčasno odplača kredit[člen 16].

V zvezi z dodelitvijo pravic je Parlament predlagal, da je treba potrošnika obvestiti, da se je pogodba dodelila tretji strani. To je bilo vključeno v skupno stališče, vendar se ne uporablja, če prvotni upnik v dogovoru s prejemnikom pravice še vedno zagotavlja storitve kredita za potrošnika [člen 17].

Glede povezanih transakcij in učinka pravice do odstopa od pogodbe na take transakcije, sta Komisija in Svet potrdila, da v primeru odstopa od nakupne pogodbe v skladu z zakonodajo Skupnosti potrošnik ni več vezan s povezano kreditno pogodbo (člen 15). Parlament je poleg tega predlagal, da je državam članicam treba dovoliti, da ohranijo ali uvedejo sisteme skupne in solidarne odgovornosti. To je navedeno v členu 15(2) skupnega stališča.

Svet in Komisija soglašata s predlogom Parlamenta, da lahko vsaka stran preprosto z obvestilom prekine odprto kreditno pogodbo . Poleg tega kot ukrep za varstvo potrošnika skupno stališče predlaga, da morajo upniki dati najmanj dvomesečni odpovedni rok (člen 13).

Glede prekoračitev je bil sprejet del spremembe, ki ga je predlagal Parlament v zvezi z informacijami za potrošnika (kazni in stroški zamudnih obresti) in je vključen v skupno stališče (člen 18).

Glede predpisov o upnikih in posrednikih je bil v skupnem stališču upoštevan predlog Parlamenta, da jih mora urejati in nadzirati neodvisno telo ali organ (člen 20). Vendar pa posredniki v tem členu niso več vključeni.

Spremembe, ki niso vključene v skupno stališče, vendar so za Komisijo sprejemljive

Parlament je predlagal, da upnik lahko izpolni svoje zahteve po predpogodbenih informacijah s predložitvijo osnutka kreditne pogodbe, vključno z vsemi potrebnimi pogodbenimi informacijami. Svet tega predloga ni sprejel. Ob upoštevanju, da so pogoji iz kreditne pogodbe za povprečnega potrošnika težko razumljivi in je obvezni obrazec (glej 3.3) dobra rešitev za zagotavljanje razumljivih predpogodbenih informacij potrošnikom, Komisija soglaša, da morajo upniki dosledno uporabljati obrazec.

Glede zagotavljanja povezanih transakcij je Parlament predlagal obstoj že prej obstoječe pogodbe med upnikom in ponudnikom kot nujen pogoj za potrošnika, da zahteva pravna sredstva proti upniku v primeru nezagotavljanja, delnega zagotavljanja ali neizpolnjevanja pogojev. Komisija je to sprejela, Svet pa se ni strinjal s tem predlogom. Vendar skupno stališče, kot ga je predlagal Parlament, prepušča državam članicam, da določijo do kolikšne mere in pod kakšnimi pogoji je mogoče zahtevati ta pravna sredstva.

Glede odprtih kreditnih pogodb Komisija ni nasprotovala obveznosti za pridobitev izrecne predhodne odobritve posojilojemalca pred podaljšanjem pogodbe, vendar to ni bilo vključeno v skupno stališče.

Sprememba, ki jo je predlagal Parlament v zvezi s členom o sklepanju poroštvene pogodbe , se ni uporabila, ker je bilo celotno vprašanje poroštev izključeno iz področja uporabe Direktive. Isto velja za člen o obvestilu o neplačilu in izvršljivosti .

Spremembe, ki niso bile sprejemljive

Predlog Parlamenta, da je treba predvideti pripravo kreditnih pogodb v pisni obliki, ni bil vključen v skupno stališče, saj Komisija in Svet menita, da morajo biti uradne zahteve v skladu z značilnostmi trženja na daljavo. Vendar je Svet vključil možnost za države članice, da ohranijo ali uvedejo nacionalna pravila v zvezi z veljavnostjo sklenitve kreditne pogodbe [člen 10(1)(3)].

Glede LOO (člen 19) je Parlament predlagal, da se v ustreznem členu pojasnijo nadaljnje podrobnosti formule izračuna. Svet in Komisija sta menila, da zadostuje navedba formule v Prilogi, ki ni le okvirna, temveč je del zakonodajnega besedila.

Predpostavka stalnega zneska glavnice za izračun LOO v primeru odprtih kreditnih pogodb, kot jo je predlagal Parlament, ni bila sprejeta, saj ne odraža realnosti odprtih kreditnih pogodb.

Za povezane transakcije je Parlament predlagal, da v primeru odstopa od kreditne pogodbe potrošnika povezana nakupna pogodba ne sme več vezati. Komisija in Svet tega nista sprejela, ker ta direktiva obravnava kreditne pogodbe in ne prodajnih pogodb. Poleg tega bi to lahko povzročilo, da dobavitelji odložijo dobavo blaga in storitev do konca roka za odstop od pogodbe. Vendar lahko države članice še zmeraj uvedejo ali ohranijo take sisteme na nacionalni ravni.

Glede prekoračitev ni bilo vključeno besedilo, ki ga je predlagal Parlament in se nanaša na „nedovoljeno prekoračitev“, saj se nanaša na nekaj, kar upnik sprejema in zato po naravi ni „nedovoljeno“ [člen 18].

Glede pristopa usklajenega je Parlament predlagal uvedbo klavzule minimalnem usklajevanju v Direktivo. To ni bilo vključeno v skupno stališče. Komisija meni, da je minimalna klavzula, ki je zajeta v sedanji Direktivi o potrošniških kreditih, privedla do zelo različnih zakonodaj v državah članicah, kar je povzročilo ovire pri vstopu na trg in razdrobljenost trga. Ob začetku procesa vzpostavitve dejanskega notranjega trga potrošniških kreditov, ki je eden od ključnih ciljev Direktive, Komisija meni, da je nujno potrebna popolna uskladitev, kot je predvidena v skupnem stališču (člen 22), ne le v zvezi z LOO, kot je predlagano spremembah Parlamenta, temveč tudi pri drugih zadevah, ki jih obravnava Direktiva.

3.3 Nove določbe Sveta

Svet je na seznam izjem od področja uporabe Direktive dodal prekoračitve, ki jih je treba odplačati v enem mesecu [člen 2(2)(e)]. Vendar je treba v predpogodbeni fazi zagotoviti kratek seznam informacij [člen 6(5)]. Ta izjema je sprejemljiva, saj ti krediti pokrivajo le kratko obdobje in zato ne bodo povzročili prekomernih stroškov.

Na področju hipotekarnih kreditov je Svet uvedel dve novi izjemi, ki pokrivata kredite, oblikovane za financiranje nakupa nepremičnin na podoben način kot s hipotekarnimi krediti [člen 2(2)(a, druga možnost)], ter kredite bank v Združenem kraljestvu, ki temeljijo na načelih islamske vere [člen 2(2)(b)]. Komisija podpira te izjeme, saj so namenjene kritju posebnih pravnih rešitev v nekaterih državah članicah, ki so primerljive s hipotekarnimi krediti.

V skladu z blagimi režimi, oblikovanimi za prekoračitve, je Svet na podlagi predloga Komisije uvedel opredelitve za obe vrsti kreditnih pogodb v primeru prekoračitev [člen 3(d) in (e)].

Glede predpogodbenih informacij je Svet uvedel obvezni standardizirani obrazec, ki bo popolnoma enak v vseh državah članicah in ga upniki morajo uporabiti za zagotavljanje predpogodbenih informacij potrošniku [člen 5(1, drugi stavek)/ Priloga II]. Komisija to v celoti podpira, saj bo obrazec potrošnikom olajšal primerjavo ponudb in predpogodbene informacije bodo za potrošnike bolj razumljive.

V primerih blagih režimov je Svet pripravil poseben standardizirani obrazec (Priloga III), ki ni obvezen, vendar ga upniki lahko uporabijo za izpolnitev obveznosti predpogodbenih informacij [člen 6(1, četrti in peti stavek)].

Svet je uvedel nekaj novih določb za samo kreditno pogodbo . Zahtevam za informacije je dodal informacije o drugih pogodbenih pogojih in določilih [člen 10(2)(t)], nadzornemu organu [člen 10(2)(u)] in splošno opozorilo glede posledic izostalih odplačil [člen 10(2)(m)]. V primeru prekoračitev je za države članice v zvezi z navedbo LOO predviden enak manevrski prostor [člen 10(2)(g)]. Medtem ko Komisija lahko podpre vse te dodatke, pa je težavnejša sprememba Sveta, da člen 10 ne sme posegati v nacionalna pravila glede veljavnosti sklenitve kreditnih pogodb. Člen 10 naj bi bil v celoti usklajena določba, zato države članice ne bi smele prostovoljno urejati upravnih zahtev (npr. lastnoročni podpis pogodbe) na nacionalni ravni. Take upravne zahteve, ki niso usklajene, lahko postanejo ovire za notranji trg.

Glede informacij o obrestni meri [člen 11] je Svet določil, da je treba informacije v primeru spremembe obrestne mere, če je ta povezana z referenčno mero, sporočati samo občasno v izogib nepotrebni birokraciji in prevelike količine informacij za potrošnika.

Svet je uvedel podrobnejši opis postopka za uveljavljanje pravice do odstopa . Prav tako je dodal odstavek (člen 14(6)), v skladu s katerim lahko države članice ohranijo nacionalne določbe, ki določajo obdobje, med katerim se izvajanje pogodbe ne more začeti.

Glede predčasnega odplačila (člen 16) je Svet uvedel možnost, da upniki pod nekaterimi pogoji zahtevajo nadomestilo v primeru predčasnega odplačila potrošnika. Države članice lahko za znesek predčasnega odplačila, do katerega ni mogoče zahtevati nikakršne odškodnine, določijo mejo največ 10 000 EUR; največja odškodnina je 1 % odplačanega zneska, če je mera določena za več kot eno leto, sicer pa 0,5 %. Poleg tega upnik ni upravičen do odškodnine, če se je referenčna mera ECB zvišala med datumom sklenitve pogodbe in datumom predčasnega odplačila. Komisija meni, da je usklajevanje izračuna odškodnine koristno z vidika cilja notranjega trga, in da pogoji, o katerih se je dogovoril Svet, ne nižajo ravni varstva potrošnikov. Vendar je Komisija pri tem vprašanju bolj naklonjena višji ravni usklajenosti.

Svet je dodal možnost uveljavljanja v komitologiji (v skladu s členom 5a(1) do (4) Sklepa 1999/468/ES, ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa) za določitev predpostavk, ki se uporabljajo za izračun LOO za nekatere vrste kreditov [člen 19(5)]. Komisija to podpira, navedeno pa je v členu 25 skupnega stališča. Zelo tehnična narava tega vprašanja ni bila prilagojena za podrobno razpravo na Svetu, ki se je zato odločil, da bo to vprašanje obravnaval v bolj prilagojenem postopku.

Direktiva vsebuje številne regulativne možnosti za države članice (možnost uporabe blagega režima samo za nekatere kreditne pogodbe [člen 2(5) in (6)], da predvidi navedbo LOO le v oglasih [člen 4(1)], pravica, da ne naloži navedbe LOO za prekoračitve v oglasih, predpogodbenih in pogodbenih informacijah [člen 4(2)(c), 6(2), 10(2)(g)], možnost, da prilagodi pomoč za potrošnike [člen 5(6)], da ne predvidi pravice do odstopa v primeru notarskih pogodb [člen 14(5)], pravica za določitev pravnih sredstev za povezane kreditne pogodbe [člen 15(2)], pravica, da ohrani ali uvede pravila veljavnosti sklenitve [člen 10(1)] in da določi mejo največ 10 000 EUR, pod katero ni mogoče zahtevati nikakršne odškodnine za predčasno odplačilo [člen 16(4)]). Svet je dodal obveznost, da države članice Komisijo obvestijo , kadar uporabijo večino teh možnosti, da se lahko te informacije objavijo (člen 26). To je dopolnjeno z določbo, ki predvideva, da Komisija spremlja učinek uporabe teh zakonodajnih možnosti na potrošnike in notranji trg [člen 27(2)]. Komisija se strinja z navedenimi dodatki.

4. SKLEPI

Skupno stališče je zadovoljivo glede štirih od petih ključnih vprašanj Direktive. Predpogodbene informacije, pogodbene informacije, LOO in pravica do odstopa so v celoti usklajeni in zagotavljajo visoko raven informiranja in varstva potrošnikov, ob tem pa vzpostavljajo pogoje za dejanski notranji trg potrošniških kreditov. Standardiziran obrazec predpogodbenih informacij, ki ga je uvedel Svet, bo potrošnikom zagotovil dobro podlago za primerjavo ponudb.

Komisija podpira nadaljnje usklajevanje vprašanja predčasnega odplačila. Komisija ni podprla možnosti držav članic, da ohranijo ali uvedejo nacionalno zakonodajo glede veljavnosti sklenitve kreditnih pogodb. Vendar meni, da je splošen kompromis, dosežen na Svetu, sprejemljiv, če se upošteva napredek na drugih ključnih področjih in težave za dosego dogovora na Svetu.