EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 20.10.2020 COM(2020) 661 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Tretje poročilo o napredku v boju proti trgovini z ljudmi (2020) v skladu s členom 20 Direktive 2011/36/EU o preprečevanju trgovine z ljudmi in boju proti njej ter zaščiti njenih žrtev {SWD(2020) 226 final}



I. Uvod Zaščita družbe pred organiziranim kriminalom in zlasti boj proti trgovini z ljudmi sta prednostna naloga v okviru nove strategije EU za varnostno unijo. V členu 20 Direktive 2011/36/EU (v nadaljnjem besedilu: direktiva o boju proti trgovini z ljudmi) je predvideno dvoletno poročilo o napredku, doseženem v boju proti trgovini z ljudmi. Trgovina z ljudmi je zelo donosna kriminalna dejavnost, ki kriminalcem prinaša ogromne dobičke, družbi pa povzroča velikanske stroške. Ocenjeni skupni letni dobiček od trgovine z ljudmi znaša 29,4 milijarde EUR (zadržana ocena). Skupni stroški trgovine z ljudmi v EU v enem samem letu so ocenjeni na 2,7 milijarde EUR. Ti so posledica dodatnih storitev na področju kazenskega pregona, zdravstvenega in socialnega varstva, izgubljene gospodarske proizvodnje, izgubljene kakovosti življenja in usklajevanja dejavnosti boja proti trgovini z ljudmi. Take stroške povzroči resna kršitev temeljnih pravic žensk, moških, deklet in dečkov s strani trgovcev z ljudmi, njihovo breme pa še naprej nosijo naše družbe, saj se trgovina z ljudmi nadaljuje. Storilci kaznivih dejanj so med pandemijo COVID-19 izkoristili priložnosti za ustvarjanje velikih dobičkov in okrepitev kriminalnih dejavnosti. Spremenili so svoje metode delovanja, pri čemer žrtve vse bolj oglašujejo na internetu ali jih izkoriščajo v zasebnih prostorih. Čeprav polnega učinka pandemije še ni mogoče izmeriti, je jasno, da so se s krizo pojavili posebni izzivi, ki so nesorazmerno prizadeli najranljivejše in še povečali ranljivost ljudi za trgovino z ljudmi, vključno z ranljivostjo žensk in otrok. Organizacije civilne družbe, mednarodne organizacije in agencije EU so izrazile zaskrbljenost zaradi poznega prepoznavanja žrtev, kar ovira njihov dostop do pravnega varstva, pomoči in podpore. Agencija Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol) opozarja, da se bo zaradi upada gospodarske rasti in brezposelnosti, ki jo je ta sprožil, trgovina z ljudmi verjetno povečala, pričakovati pa je mogoče tudi povečanje povpraševanja po trgovini z ljudmi za izkoriščanje delovne sile in spolno izkoriščanje. Poleg običajnih področij izkoriščanja (prostitucija, prosjačenje in kraje, tekstilni in kmetijski sektor) se trgovina z ljudmi vse bolj pojavlja tudi v sektorjih, kot so gradbeništvo, turizem, gostinstvo, nega in gospodinjske storitve. Poleg dolgotrajne škode, ki jo utrpijo žrtve trgovine z ljudmi, bo zaradi zaprtja podjetij z nižjimi stopnjami dobička zaradi gospodarske krize trg ostal odprt za tiste, ki imajo na voljo nezakonito ali poceni delovno silo. Trgovina z ljudmi je zelo hudo kaznivo dejanje in je z Listino EU o temeljnih pravicah prepovedana kot huda kršitev temeljnih pravic. Organizirane kriminalne združbe se ukvarjajo s trgovino z ljudmi za spolno izkoriščanje ali izkoriščanje delovne sile, izkoriščanje za prosjačenje in izkoriščanje za kaznive namene. Mreže, ki se ukvarjajo s trgovino z ljudmi, se običajno ukvarjajo tudi z drugimi oblikami kriminalnih dejavnosti (ali so povezane z njimi), kot so tihotapljenje migrantov, trgovina s prepovedanimi drogami, tihotapljenje blaga, izsiljevanje, pranje denarja, ponarejanje listin, goljufije s plačilnimi karticami in kazniva dejanja zoper premoženje (npr. kraja). V tem poročilu so: (i) opredeljeni ključni vzorci in izzivi v boju proti trgovini z ljudmi, (ii) analizirani statistični podatki in (iii) predstavljeni rezultati ukrepov boja proti trgovini z ljudmi. Poročilo je dopolnjeno z delovnim dokumentom služb Komisije, ki vsebuje podrobne, izčrpne in utemeljene informacije. Tako poročilo kot tudi delovni dokument služb Komisije temeljita na: ·informacijah, ki so jih predložili nacionalni poročevalci ali enakovredni mehanizmi iz členov 19 in 20 direktive o boju proti trgovini z ljudmi; ·prispevkih organizacij civilne družbe, ki sodelujejo pri platformi civilne družbe EU za boj proti trgovini z ljudmi in elektronski platformi civilne družbe EU, ter ·prispevkih ustreznih agencij EU. V poročilu so se upoštevale tudi informacije Evropskega parlamenta in Sveta ter mednarodnih in regionalnih organizacij. Deležniki so o rezultatih ukrepov boja proti trgovini z ljudmi in učinkih teh ukrepov poročali podrobneje kot pri prejšnjem poročanju. II. VZORCI TRGOVINE Z LJUDMI V EU IN OPREDELJENI IZZIVI Za trgovino z ljudmi so značilni nekateri ponavljajoči se vzorci, nove skrbi in nastajajoči trendi. Skupno število 14 145 registriranih žrtev, ki so jih države članice EU sporočile za dve leti (2017 in 2018), je večje kot v prejšnjem obdobju poročanja. Dejansko število žrtev je verjetno bistveno večje, kot navajajo podatki, saj številne žrtve ostanejo neodkrite. Glede na veliko število žrtev število kazenskih pregonov in obsodb storilcev še naprej ostaja majhno. Skoraj polovica vseh žrtev trgovine z ljudmi v EU je državljanov EU. Trgovina z žrtvami znotraj njihovih držav članic je še naprej obsežna, saj predstavlja več kot eno tretjino vseh žrtev EU. Med prvimi petimi državami EU, kar zadeva državljanstvo žrtev trgovine z ljudmi, so bile po absolutnih številkah Romunija, Madžarska, Francija, Nizozemska in Bolgarija. Po državljanstvu žrtev trgovine z ljudmi v EU se med državami, ki niso članice EU, na prvih pet mest uvrščajo, Nigerija, Kitajska, Ukrajina, Maroko in Indija. Spolno izkoriščanje je še naprej najpogostejši namen trgovine z ljudmi. Več držav članic je poročalo o porastu trgovine z ljudmi za izkoriščanje delovne sile. Skoraj tri četrtine vseh žrtev trgovine z ljudmi v EU so bile ženske (ženske in dekleta), večinoma za spolno izkoriščanje. Ženske in dekleta predstavljajo večino žrtev trgovine z ljudmi vse od leta 2008, ko je EU začela zbirati podatke o trgovini z ljudmi. Otroci še naprej predstavljajo precejšnje število žrtev v EU. Večina otrok, žrtev trgovine z ljudmi, so bila dekleta, s katerimi se je trgovalo za spolno izkoriščanje in so bile državljanke EU. Pri mrežah trgovcev z ljudmi so vse bolj kažejo višje ravni profesionalnosti in strokovnega znanja. Organizirane kriminalne združbe, ki se ukvarjajo s trgovino z ljudmi, imajo dobro strukturirane kriminalne mreže in delujejo mednarodno, v nekaterih primerih z ekipo čezmejnih tihotapcev in specializiranih skupin. Vse več zlorab informacijske tehnologije s strani storilcev kaznivih dejanj je razlog za zaskrbljenost in izziv za organe, ki se spopadajo s trgovino z ljudmi.

2.1.Trgovina z ljudmi za spolno izkoriščanje Trgovina z ljudmi za spolno izkoriščanje je oblika nasilja nad ženskami, ki izhaja iz neenakosti spolov. Spolno izkoriščanje ostaja najpogostejša oblika trgovine z ljudmi v EU od leta 2008. 60 % žrtev trgovine z ljudmi je namenjenih spolnemu izkoriščanju, več kot polovica jih je državljanov EU. Več kot 90 % žrtev trgovine z ljudmi za spolno izkoriščanje je žensk, kar osvetljuje vidik spola pri kaznivem dejanju. Ženske in dekleta še vedno predstavljajo večino žrtev trgovine z ljudmi za vse oblike izkoriščanja. Države članice, organizacije civilne družbe in agencije EU stalno poudarjajo te vzorce. Okolja z velikim tveganjem vključujejo prostitucijo, agencije za spremstvo in storitve spremstva, masažne storitve, bare in nočne klube. Organizacije civilne družbe poročajo o porastu trgovine z ljudmi za spolno izkoriščanje prek interneta in novih tehnoloških sredstev, ki se uporabljajo za novačenje in prodajo žrtev, predvsem žensk in deklet, pa tudi za navezovanje stikov z otroki. Večina držav članic poroča, da je sprejela posebne ukrepe za obravnavanje ključnih vzorcev in nastajajočih trendov v zvezi s trgovino z ljudmi za spolno izkoriščanje. Ti vključujejo prepoznavanje žrtev in podporo žrtvam z zagotavljanjem socialne podpore, na primer programov za izhod, ponovnega vključevanja v družbo in na trg dela ali storitev na področju spolnega zdravja za žrtve trgovine z ljudmi, ki so bile vključene v prostitucijo. Drugi ukrepi so usmerjeni na sektorje z velikim tveganjem in skupine z velikim tveganjem (ranljivi otroci, osebe iz marginaliziranih romskih skupnosti, migranti in begunci) ter vključujejo operativne dejavnosti, kot so kazenske preiskave, tajno opazovanje, internetni nadzor, kampanje ozaveščanja, izobraževanje in usposabljanje ter institucionalni razvoj in razvoj politik. Nekatere države članice so sprejele zakonodajo, ki inkriminira uporabo storitev žrtev trgovine z ljudmi za spolno izkoriščanje, ter izvedle preventivne ukrepe, ki se osredotočajo na zmanjševanje povpraševanja, in ukrepe v okviru nasilja na podlagi spola. Poroča se tudi o čezmejnem sodelovanju na ravni EU, zlasti s podporo Agencije Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol) in Agencije Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah (Eurojust). Agencije EU še naprej pomagajo državam članicam pri njihovih prizadevanjih, tudi z objavljanjem smernic ali usposabljanjem. Kljub tem konkretnim prizadevanjem organizacije civilne družbe še naprej opozarjajo na nezadostno osredotočenost na trgovino z ljudmi za spolno izkoriščanje v EU, tudi kar zadeva preiskave in upoštevanje vidika spola pri kaznivem dejanju. 2.2.Trgovina z ljudmi za izkoriščanje delovne sile Več držav članic in organizacij civilne družbe poroča o porastu trgovine z ljudmi za izkoriščanje delovne sile. 15 % vseh žrtev trgovine z ljudmi je bilo namenjenih tej obliki izkoriščanja. Iz poročil je razvidno, da so se žrtve izkoriščale v kmetijskem sektorju (vključno s sezonskim delom), zasebnih agencijah za zaposlovanje, gradbeni industriji, gostinstvu, sektorju čistilnih storitev, delu v gospodinjstvu, storitvah oskrbe, domovih za nego, nočnih trgovinah, pubih, avtopralnicah, podjetjih za zbiranje in recikliranje odpadkov, gozdarstvu, industriji tekstila in oblačil ter proizvodnji, predelavi in pakiranju hrane. Kot delovna sila se izkoriščajo pretežno moški (68 %), čeprav se v nekaterih sektorjih izkoriščajo pretežno ženske, zlasti za delo v gospodinjstvu, dejavnosti oskrbe ali čistilne storitve. Države članice so poročale tudi, da je med žrtvami trgovine z ljudmi za izkoriščanje delovne sile vse več otrok. Ciljno usmerjeni ukrepi za obravnavanje trgovine z ljudmi za izkoriščanje delovne sile in izboljšanje prepoznavanja žrtev so organom za delo omogočili izvajanje intenzivnejših inšpekcijskih pregledov, ki so vključevali tesnejše sodelovanje z organi kazenskega pregona. Države članice poročajo, da izvajajo ciljno usmerjena usposabljanja za inšpektorje za delo in inšpektorje za socialne zadeve, strokovnjake s področja preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, sodnike, pravnike, socialne delavce, carinske organe, diplomatske in konzularne uradnike, organe za priseljevanje, osebe, zaposlene v izobraževanju, agencije za zaposlovanje in varne hiše. Poleg tega so države članice opravile inšpekcijske preglede v okviru dnevov skupnega ukrepanja, skupne preiskave in ukrepe v okviru Evropske večdisciplinarne platforme proti grožnjam kriminala (EMPACT-THB), ki so bili osredotočeni predvsem na sektorje z velikim tveganjem. Ukrepi so bili usmerjeni na informiranje oseb, pri katerih obstaja tveganje trgovine z ljudmi za izkoriščanje delovne sile (predvsem iskalci zaposlitve), oseb v procesu migracije (npr. oseb na poteh tihotapcev migrantov in oseb, ogroženih zaradi kriminalnih mrež v Sredozemlju) in v azilnih postopkih, romskih skupnosti in oseb, ki odhajajo na delo v tujino. Nedavno ustanovljeni Evropski organ za delo bo sodeloval z agencijami EU, ki delujejo na področju zaposlovanja in socialne politike, pa tudi s tistimi, ki se bojujejo proti organiziranemu kriminalu in trgovini z ljudmi, vključno z Europolom in Eurojustom. Kljub napredku, doseženemu pri prepoznavanju primerov trgovine z ljudmi za izkoriščanje delovne sile, organizacije civilne družbe navajajo, da je treba še vedno izboljšati delovne inšpekcije in spremljanje standardov zaposlovanja, zlasti v sektorjih, kot so kmetijstvo, gradbeništvo, gostinstvo, čiščenje, nastanitve (npr. hoteli) in nega (npr. saloni za manikuro). Več držav članic je poročalo, da so za boj proti trgovini z ljudmi za izkoriščanje delovne sile in njeno preprečevanje v mednarodnih dobavnih verigah proizvodov sprejele ukrepe za obravnavanje odgovornosti podjetij in pravnih oseb, dolžne skrbnosti v dobavni verigi ter razmerja med podjetjem in človekovimi pravicami (npr. Grčija, Nizozemska, Avstrija). Organizacije civilne družbe poudarjajo pomen povečanja preglednosti v dobavnih verigah proizvodov, v katerih je trgovina z ljudmi pogost pojav, pa tudi uvedbe zahtev glede dolžne skrbnosti. 2.3.Druge oblike izkoriščanja 18 % žrtev trgovine z ljudmi je bilo namenjenih drugim oblikam izkoriščanja. Te so vključevale predvsem primere trgovine z ljudmi za prisilno prosjačenje, prisilne kriminalne dejavnosti, pa tudi za prodajo dojenčkov, odvzem organov in nezakonito posvojitev, trgovino z državljani EU, ki se finančno izkoriščajo na podlagi goljufije, in trgovino z ljudmi za nadomestno materinstvo. Trgovina z ljudmi za prisilne kriminalne dejavnosti in prisilno prosjačenje Ti obliki izkoriščanja naj bi bili po poročanjih vse pogostejši v nekaterih državah članicah, in sicer v Bolgariji, na Hrvaškem, v Grčiji, na Nizozemskem in Poljskem, ter pogosto vključujeta otroke. Trgovina z ljudmi za prisilne kriminalne dejavnosti je povezana z manjšimi kaznivimi dejanji, organiziranimi kaznivimi dejanji zoper premoženje, kot so žeparjenje ali tatvine v trgovinah, in krajami. Povezana je tudi z bolj zapletenimi oblikami kaznivih dejanj, vključno z velikimi tatvinami in goljufijami ali prodajo prepovedanih drog in prometom z njimi. Za obe obliki izkoriščanja je značilna visoka stopnja gibanja med državami. Iz poročil je razvidno, da so med žrtvami trgovine z ljudmi za prisilno prosjačenje osebe z motnjami, povezanimi z zlorabo prepovedanih substanc in alkohola, invalidi, ki pripadajo etničnim manjšinam, vključno z osebami iz marginaliziranih romskih skupnosti, ali osebe, ki so v težkem finančnem položaju. Žrtve trgovine z ljudmi za prisilne kriminalne dejavnosti in prisilno prosjačenje so običajno mlajše kot žrtve drugih oblik izkoriščanja. Opredelitev in prepoznavanje žrtev, s katerimi se trguje in ki se izkoriščajo za te namene, še vedno ostajata velik izziv. Trgovina z ljudmi za prisilne in izkoriščevalske navidezne poroke O žrtvah trgovine z ljudmi za prisilne in izkoriščevalske navidezne poroke se včasih poroča kot o žrtvah drugih oblik trgovine z ljudmi, vključno s spolnim izkoriščanjem in/ali izkoriščanjem delovne sile. Za trgovino z ljudmi za te namene so še posebno ranljivi ženske in otroci. Ugotovljeno je bilo, da so žrtve večinoma iz marginaliziranih romskih skupnosti, prepoznana pa je bila tudi povezava z migracijami zaradi ranljivosti migrantskih žensk in deklet. 2.4.Trgovina z otroki Stalna prisotnost otrok med žrtvami trgovine z ljudmi je skrb vzbujajoča. Otroci predstavljajo skoraj četrtino vseh žrtev v EU. Med otroki je bila velika večina žrtev v EU deklet (78 %). Skoraj 75 % vseh otrok, ki so bili žrtve trgovine z ljudmi v EU, je bilo državljanov EU. Med otroki iz tretjih držav, ki so bili žrtve trgovine z ljudmi, je bilo skoraj tri četrtine deklet (69 %). Več kot 60 % otrok, ki so bili žrtve trgovine z ljudmi v EU, je bilo namenjenih spolnemu izkoriščanju. Trgovina z otroki še naprej vzbuja resno zaskrbljenost, zlasti trgovina z dekleti in dečki za spolno izkoriščanje in prisilne kriminalne dejavnosti za kazniva dejanja zoper premoženje, kot so žeparjenje ali tatvine v trgovini, za kazniva dejanja, povezana s prepovedanimi drogami, kot je gojenje marihuane, ter za prisilne, zgodnje in navidezne poroke. Otroci v procesu migracije in zlasti migrantski otroci brez spremstva so še naprej izpostavljeni večjemu tveganju trgovine z ljudmi in izkoriščanja na migrantskih poteh proti EU in znotraj EU. Trgovci z ljudmi so za opredelitev morebitnih žrtev in za ureditev njihovega prevoza na kraje izkoriščanja pogosto uporabili sprejemne centre. Države članice in akterji v EU so vložili koristna prizadevanja v obravnavanje trgovine z otroki, kar je vključevalo (i) dokumente s smernicami, (ii) sodelovalne in podporne strukture, (iii) preventivne pobude, (iv) usposabljanje, (v) ukrepe ozaveščanja in informiranja, (vi) izobraževanje in (vii) operativne ukrepe organov kazenskega pregona, vključno s čezmejnimi ukrepi. Vendar pa vztrajno nadaljevanje trgovine z otroki zahteva odločnejše ukrepe za učinkovito preprečevanje tega kaznivega dejanja in boj proti njemu. V Sklepih Sveta o boju proti spolni zlorabi otrok je ponovljeno, da je boj proti spolnim zlorabam in spolnemu izkoriščanju otrok pogosto tudi boj proti organiziranemu kriminalu in trgovini z ljudmi. V strategiji EU za učinkovitejši boj proti spolni zlorabi otrok, sprejeti leta 2020, je dodatno poudarjeno, da morajo prizadevanja za preprečevanje upoštevati posebne okoliščine različnih skupin otrok, vključno z otroki, ki so žrtve trgovine z ljudmi.

2.5.Nastajajoči vzorci Metode, ki jih uporabljajo trgovci z ljudmi, so se spremenile zaradi obsežne uporabe interneta in družbenih medijev ter razvoja nove tehnologije na številnih stopnjah verige trgovanja z ljudmi. Trgovci z ljudmi postajajo vse bolj vešči uporabe tehnologij in interneta pri širjenju svojih kriminalnih dejavnosti na spletu ter vlaganju in prikrivanju premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivimi dejanji. V številnih državah članicah so internet in z njim povezani družbeni mediji med glavnimi orodji, ki se uporabljajo za novačenje žrtev trgovine z ljudmi, pri čemer so otroci še posebno ogroženi. Informacijska in komunikacijska tehnologija se uporablja za novačenje, organizacijo prevoza in nastanitev žrtev, oglaševanje storitev žrtev, komunikacijo med storilci, nadzor nad žrtvami in prenos premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivimi dejanji. Tudi organizacije civilne družbe opozarjajo na vse večje tveganje uporabe interneta za trgovino z ljudmi, zlasti za spolno izkoriščanje za dobiček. Vendar ima lahko tehnologija pomembno vlogo pri preprečevanju in prekinitvi trgovine z ljudmi. Organizacije civilne družbe poudarjajo potrebo po nadaljnjem razvoju in izvajanju tehnoloških ukrepov za obravnavanje kaznivih dejanj. Več pozornosti je treba nameniti preučevanju in spodbujanju uporabe novih tehnologij za preprečevanje in prekinitev trgovine z ljudmi ter zaščito žrtev. Dodatni nastajajoči trendi, o katerih poroča Europol, se nanašajo na organizirane kriminalne združbe, ki se ukvarjajo s trgovino z ljudmi za namen nezakonitih posvojitev. Poleg tega je bila kot nastajajoči vzorec opredeljena trgovina z ljudmi za več oblik izkoriščanja, ki še posebej ogroža ženske in dekleta. Sporočeni so bili primeri trgovine z ljudmi za prodajo dojenčkov, prodajo organov, trgovine z državljankami EU, da rodijo, potem pa se njihovi dojenčki prodajo, ter trgovine z državljani EU, ki se finančno izkoriščajo na podlagi goljufije. Nekatere organizacije civilne družbe so izrazile zaskrbljenost zaradi pojavljajočih se oblik trgovine z ljudmi za nadomestno materinstvo. 2.6.Migracije V zadnjih treh letih so se nadaljevali prihodi migrantov, ki prosijo za mednarodno zaščito v EU. Prepoznavanje in odkrivanje žrtev ali morebitnih žrtev trgovine z ljudmi v mešanih migracijskih tokovih ostaja izziv. V poročilih je migracijski okvir povezan s povečanim tveganjem za trgovino z ljudmi, saj mreže, ki se ukvarjajo s trgovino z ljudmi, zlorabljajo ranljivosti skupin z velikim tveganjem in azilne postopke, predvsem za namene poznejšega spolnega izkoriščanja. Trgovina z ljudmi je kompleksen kriminalni pojav, povezan z različnimi drugimi kaznivimi dejanji, vključno s podpornimi kaznivimi dejanji, ki v konkretnih okoliščinah olajšajo različne stopnje v verigi trgovine z ljudmi, na primer tihotapljenje migrantov. Za reševanje teh izzivov je potrebno obsežno sodelovanje številnih različnih akterjev, da bi se nadalje razvili in izboljšali obstoječi sistemi napotitve, izboljšalo sodelovanje med nacionalnimi organi in podpornimi organizacijami (npr. pri vrnitvi žrtev v njihovo državo izvora), pridobili podpora in navodila agencij EU (npr. evropske mejne in obalne straže, agencije za temeljne pravice, Evropskega azilnega podpornega urada, Europola) ter zagotovilo sodelovanje z mednarodnimi organizacijami (npr. v primeru prostovoljne vrnitve). Ključno je sodelovanje z državami porekla in tranzita ter ključnimi deležniki, vključno z Uradom Združenih narodov za droge in kriminal, Mednarodno organizacijo za migracije, Skladom Združenih narodov za otroke, visokim komisarjem Združenih narodov za begunce, Mednarodnim centrom za razvoj migracijske politike in organizacijami civilne družbe. Europol je izpostavil povezave med trgovino z ljudmi in drugimi kaznivimi dejanji v okviru migracij. Na primer nigerijske mreže bistveno vplivajo na kriminalno okolje v EU, tako da redno sodelujejo z lokalnimi kriminalnimi združbami pri izvajanju drugih oblik organiziranega kriminala. Europol je na podlagi operativnih prispevkov držav članic nadalje navedel, da navedene mreže zlorabljajo azilni mehanizem za legalizacijo svojega statusa in statusa njihovih žrtev. Številni osumljenci, ki se ukvarjajo s trgovino z ljudmi, imajo veljavna dovoljenja za prebivanje, so trenutno prosilci za azil ali imajo status begunca . V zvezi z ranljivimi migrantkami in begunkami ter mladoletniki brez spremstva je bilo navedeno, da so v stalnem tveganju, da postanejo žrtve trgovine z ljudmi. Organizacije civilne družbe poudarjajo, da migracijski vidik in vidik spola pri kaznivem dejanju nista zadostno priznana, posledica česar je nesorazmerno ciljno izbiranje žensk in deklet za spolno izkoriščanje. Poleg tega položaji ranljivosti, ki jih lahko povzročijo migracije, prinašajo večja tveganja, da bodo ženske, ki zaprosijo za mednarodno zaščito, postale žrtve trgovine z ljudmi in drugih oblik nasilja na podlagi spola, kot je posilstvo ali nasilje v družini, zlasti zaradi težav pri dostopu do varne nastanitve in ustreznega svetovanja. Organizacije civilne družbe poudarjajo potrebo, da se pri pomoči in podpori žrtvam trgovine z ljudmi za spolno izkoriščanje uporabi pristop, pri katerem se upošteva različnost spolov. Okrepitev prizadevanj in strategij držav članic za preprečevanje in pregon bi lahko prinesla spremembe. Evropski azilni podporni urad (EASO) poroča o več dejavnikih, ki bi lahko ogrozili zmožnost žrtev trgovine z ljudmi, da vložijo in utemeljijo prošnjo za mednarodno zaščito. Te težave vključujejo nezadostno prepoznavanje žrtev trgovine z ljudmi in oseb, ki bi bile lahko izkoriščane, med prosilci, neučinkovit mehanizem za napotitev za zagotovitev ustrezne podpore žrtvam ali pomanjkanje prostora v namenskih sprejemnih centrih / centrih za zaščito, kar je lahko ovira za podporo žrtvam in njihovo zaščito. Žrtve so včasih tudi usmerjene na nacionalni mehanizem, ne da bi se obravnavale njihove morebitne potrebe po mednarodni zaščiti, zaradi česar jim morda ni priznan status begunca. Razlike v politikah in pravilih, ki se uporabljajo za žrtve trgovine z ljudmi iz tretjih držav, lahko vplivajo na njihov dostop do pravic, vključno s tistimi, ki zaprosijo za mednarodno zaščito. Žrtve trgovine z ljudmi so lahko premeščene v državo, v kateri so bile izkoriščane, ko so prvič prispele, s čimer torej postanejo dostopnejše trgovcem z ljudmi in bolj izpostavljene tveganju ponovnega trgovanja. Organizacije civilne družbe so v zvezi s tem opozorile na določbe uredbe Dublin III, direktive EU o boju proti trgovini z ljudmi in direktive o dovoljenjih za prebivanje. III. REZULTATI UKREPOV ZA OBRAVNAVANJE TRGOVINE Z LJUDMI Pravilen in popoln prenos ter celovito izvajanje direktive o boju proti trgovini z ljudmi ostaja prednostna naloga Komisije. V tem okviru so ukrepi EU vključevali financiranje podpore, zagotavljanje smernic, razvoj znanja in krepitev sodelovanja pri pregonu kriminalcev in razbijanju njihovih mrež, omogočanje deležnikom, da prepoznajo žrtve, jim pomagajo in jim nudijo podporo, ter prispevanje k preprečevanju kaznivih dejanj. Iz „poročila o prenosu“ iz leta 2016 je razvidno, da so države članice vložile veliko truda v prenos direktive o boju proti trgovini z ljudmi. Vendar pa je bilo v njem navedeno, da je še veliko možnosti za izboljšanje, zlasti v zvezi s posebnimi ukrepi za zaščito otroka, domnevo, da je žrtev otrok, in oceno starosti otroka, zaščito pred kazenskim postopkom in med njim, dostopom do brezpogojne pomoči, odškodnino, nekaznovanjem, pomočjo in podporo družinskemu članu otroka, ki je žrtev, ter preprečevanjem. V zvezi s temi ugotovitvami so bile državam članicam marca 2019 poslane zahteve za informacije. Komisija je prejela odgovore vseh 27 držav članic, ki jih zavezuje direktiva o boju proti trgovini z ljudmi. V skladu s svojimi pooblastili na podlagi Pogodb bo še naprej skrbno spremljala izvajanje in lahko sprejme ustrezne ukrepe, ki po potrebi med drugim vključujejo tudi začetek postopkov za ugotavljanje kršitev. 3.1Boj proti kulturi nekaznovanja Kultura nekaznovanja prevladuje, ko osebe, vključene v kriminalni poslovni model in verigo trgovine z ljudmi, ne utrpijo posledic za svoja kazniva dejanja. V skladu z direktivo o boju proti trgovini z ljudmi morajo države članice zagotoviti, da: ·so preiskovalcem in službam, pristojnim za pregon kaznivih dejanj, na voljo učinkovita preiskovalna orodja; ·se posamezniki, enote ali službe, pristojni za preiskovanje in pregon kaznivih dejanj trgovine z ljudmi, usposabljajo ter ·da preiskovalci in službe, pristojne za pregon kaznivih dejanj, niso odvisni od prijav ali obtožb s strani žrtev.

Trgovino z ljudmi spodbujajo ogromni dobički, ki jih prinaša organiziranim kriminalnim združbam. Za učinkovito zmanjšanje povpraševanja so potrebni ukrepi, s katerimi bodo trgovcem z ljudmi odvzete finančne koristi in zagotovljeno, da se kriminal ne splača. Zaseg in zaplemba premoženjskih koristi in dobička, pridobljenih s kaznivimi dejanji, ter „sledenje denarju“, tudi prek finančnih preiskav in skupnih preiskav, ostajata ključna za razbitje kriminalnega poslovnega modela. S tem, da so storilci spoznani za odgovorne za svoja dejanja, med drugim na podlagi prijetja, kazenskega pregona in obsodbe, se krepi odvračanje kot način preprečevanja. Boj proti kulturi nekaznovanja in povečanje odgovornosti zahtevata okrepitev preiskav, kazenskih pregonov in obsodb ne le v zvezi s trgovci z ljudmi, temveč tudi tistimi, ki imajo dobičke od kaznivih dejanj in izkoriščajo žrtve. Nekaznovanje storilcev v EU se nadaljuje, število kazenskih pregonov in obsodb trgovcev z ljudmi ostaja majhno. V obdobju 2017–2018 je bilo v EU v zvezi s kaznivimi dejanji trgovine z ljudmi 11 788 osumljencev, 6 163 kazenskih pregonov in 2 426 obsodb. Razloge za večje število osumljencev in kazenskih pregonov ter manjše število obsodb kot v prejšnjem obdobju poročanja je mogoče pripisati številnim dejavnikom, zaradi katerih ni mogoče opraviti dokončne analize trendov. Vseeno pa majhno število kazenskih pregonov, predvsem pa majhno število obsodb trgovcev z ljudmi v EU v primerjavi s številom preiskav, kaže, da je privedba storilcev pred sodišče še vedno težava. Izzivi za organe kazenskega pregona in pravosodne organe so: (i) težave v zvezi z dokazovanjem kompleksnih elementov kaznivega dejanja, (ii) zagotavljanje, da obstaja prava raven virov in znanja za izvedbo finančnih preiskav, ter (iii) težave s čezmejnim in mednarodnim sodelovanjem. Zaradi velikega števila registriranih žrtev v EU je potreben odločnejši odziv kazenskega pravosodja, da se odpravi nekaznovanje storilcev ter da trgovina z ljudmi postane „zelo tvegano in manj donosno“ kaznivo dejanje. Francija je poročala o največjem številu kazenskih pregonov zaradi trgovine z ljudmi v EU, sledijo pa ji Belgija, Romunija, Avstrija in Bolgarija. Francija je imela tudi največje število obsodb zaradi kaznivih dejanj trgovine z ljudmi v EU, sledile pa so ji Romunija, Nemčija, Španija in Belgija. 70 % obsojenih trgovcev z ljudmi je državljanov EU. Večina trgovcev z ljudmi je kaznivo dejanje storila za namene spolnega izkoriščanja. Manj kot ena petina vseh storilcev je z žrtvami trgovala za izkoriščanje delovne sile. Med storilci so še naprej prevladovali moški, saj so predstavljali več kot dve tretjini oseb, ki so bile osumljene, kazensko preganjane in obsojene zaradi trgovine z ljudmi. Številne države članice so poročale o ukrepih na področju kazenskega pregona in pravosodja, izvedenih za to, da bi organi osvojili posebne preiskovalne tehnike ter bi jim bila dane posebne odgovornosti za preiskovanje in pregon kaznivih dejanj trgovine z ljudmi. Prizadevanja so bila vložena v okrepitev finančnih preiskav, skupnih preiskav in čezmejnega sodelovanja ter ukrepe za zaseg in zaplembo premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem. Države članice vse bolj uporabljajo orodja za sodelovanje, vire in obsežne informacijske sisteme EU, zlasti s podporo agencij EU, za izmenjavo informacij in izvajanje skupnih dejavnosti. Številne države članice poročajo, da so se skupne preiskovalne skupine izkazale za še posebno učinkovito orodje za sodelovanje, ki prispeva h kakovosti in uspešnosti preiskav v predkazenskem postopku s hitro izmenjavo informacij in zbiranjem dokazov. Trgovina z ljudmi je eno od področij kaznivih dejanj, na katerem je vzpostavljenih največ skupnih preiskovalnih skupin. Eurojust je v obdobju 2018–2019 v primerjavi s prejšnjimi leti zabeležil naraščanje števila primerov trgovine z ljudmi, usklajevalnih sestankov in skupnih preiskovalnih skupin za trgovino z ljudmi. Europol je prejemal vse več prispevkov držav članic, zaradi česar se je bistveno povečala pomoč, ki se zagotavlja organom kazenskega pregona. Leta 2019 so operativni ukrepi, izvedeni v okviru platforme EMPACT na področju trgovine z ljudmi, privedli do 825 prijetij in 8 824 osumljencev, prepoznanih je bilo 1 307 morebitnih žrtev, vključno z 69 otroki, prepoznanih in razbitih je bilo 94 organiziranih kriminalnih združb, na bančnih računih, v podjetjih in na spletnih domenah pa je bilo zamrznjenih 1,5 milijona EUR sredstev. Čeprav številne države članice vse bolj uporabljajo kazenskopravne instrumente za zamrznitev in zaplembo sredstev, pridobljenih s kaznivim dejanjem, skupna stopnja zaplembe takih sredstev v EU ostaja nizka. Pristojni organi razmišljajo o uporabi obsežnih informacijskih sistemov, vključno z vizumskim informacijskim sistemom, schengenskim informacijskim sistemom (SIS II) in sistemom Eurodac, za preprečevanje, preiskovanje in/ali pregon hudih kaznivih dejanj, vključno s primeri trgovine z ljudmi. Uporaba sistema SIS II organom omogoča odkrivanje (vključno z uporabo prstnih odtisov), preiskovanje in pregon trgovcev z ljudmi ter prepoznavanje in zaščito žrtev. Omogoča tudi odkrivanje lokacije in zaseg nekaterih predmetov, ki jih uporabljajo storilci, na primer vozil, čolnov, zabojnikov in potovalnih dokumentov. Države članice, Komisija in eu-LISA načrtujejo nadaljnje izboljšave oziroma pripravljajo nadaljnjo okrepitev sistema SIS II, s katerimi bodo organi kazenskega pregona do konca leta 2021 pridobili dodatna sredstva. Posodobitev okvira interoperabilnosti bi lahko bila pomemben dejavnik pri izboljšanju prepoznavanja žrtev trgovine z ljudmi, vključno z otroki, in storilcev kaznivega dejanja. Preprečevanje trgovine z ljudmi je glavna prednostna naloga iz sporočila Komisije iz leta 2017 o okrepitvi ukrepov EU za obravnavo trgovine z ljudmi (v nadaljnjem besedilu: sporočilo iz leta 2017). Z direktivo o boju proti trgovini z ljudmi so določene konkretne zahteve za države članice, vključno z ukrepi za zmanjšanje in odvračanje od povpraševanja po trgovini z ljudmi, pa tudi za izboljšanje ozaveščenosti, usposabljanje in morebitno inkriminiranje uporabnikov storitev, v katere so prisiljene žrtve trgovine z ljudmi. Komisija je kot ključni ukrep na podlagi sporočila iz leta 2017 spodbudila države članice, naj zavestno uporabo storitev, v katere so prisiljene žrtve trgovine z ljudmi, določijo kot kaznivo dejanje. Analiza v poročilu Evropske komisije iz leta 2016 o uporabnikih storitev žrtev je pokazala precej raznoliko pravno okolje, ki „ovira učinkovito odvračanje od povpraševanja po takih storitvah“. Na nacionalni ravni zakonodajni ukrepi, sprejeti na podlagi člena 18(4) direktive o boju proti trgovini z ljudmi, sledijo različnim pristopom k preprečevanju tega, da bi se kaznivo dejanje zgodilo, in k zmanjševanju nezakonitega povpraševanja po „storitvah“, „uporabi“ ali „izkoriščanju“ žrtev trgovine z ljudmi. Te razlike vključujejo obseg, cilje in/ali specifične zahteve takih nacionalnih ukrepov. Od drugega poročila o napredku je malo držav članic poročalo o sprejetju novih zakonov ali spremembi obstoječe zakonodaje za zmanjšanje povpraševanja ali inkriminacijo uporabe storitev žrtev trgovine z ljudmi (npr. Estonija, Ciper, Luksemburg, Švedska in Irska). Nizozemska je poročala o tekočih zakonodajnih pobudah, druge države, na primer Latvija, Madžarska in Španija, pa razmišljajo o zakonodaji. Organizacije civilne družbe poudarjajo, da je, kjer take zakonodajne določbe obstajajo, njihovo izvrševanje omejeno, medtem ko se kazenski pregoni in obsodbe šele postopno začenjajo uresničevati. Podpirajo prednostno nalogo Komisije, da spodbudi tiste države članice, ki še niso storile tega, naj inkriminirajo osebe, ki zavestno uporabljajo storitve žrtev trgovine z ljudmi, in poudarjajo pomen inkriminacije uporabe storitev, v katere so prisiljene žrtve, za vse oblike izkoriščanja. Podatki o kaznivem dejanju uporabe storitev žrtev trgovine z ljudmi, kot je določeno v nacionalni zakonodaji, so se zbirali drugič. Enajst držav članic je poročalo o skupaj 170 osumljencih, 162 kazenskih pregonih in 133 obsodbah v zvezi s kaznivim dejanjem uporabe storitev žrtev trgovine z ljudmi. 3.2Dostop žrtev do pravic in uresničevanje teh pravic Ena od prednostnih nalog, določenih v sporočilu iz leta 2017, je bila „izboljšanje dostopa žrtev trgovine z ljudmi do pravic in uresničevanje teh pravic“. V zakonodaji EU so na podlagi različnih zakonodajnih aktov, med katerimi so direktiva o boju proti trgovini z ljudmi, Direktiva 2004/81/ES o dovoljenjih za prebivanje, Direktiva 2012/29/EU o pravicah žrtev in direktiva o odškodninah, določene pomoč, podpora in zaščita za žrtve trgovine z ljudmi. Države članice in organizacije civilne družbe so poročale, da obstaja precejšnje število pravnih predpisov in političnih ukrepov, ki žrtvam omogočajo dostop do pravic do pomoči, podpore in zaščite ter njihovo uresničevanje, tudi v čezmejnem okviru. Številne države članice so sodelovale v kampanji o pravicah žrtev trgovine z ljudmi, ki sta jo vodila Evropska mreža za preprečevanje kriminala in Europol ter je bila namenjena doseganju morebitnih žrtev in njihovemu obveščanju o pomoči, zaščiti in njihovih pravicah v državah EU. Skrb za posebne potrebe žrtev ob hkratnem upoštevanju njihove osebne preteklosti in zagotovitev, da imajo na voljo prilagojene storitve, sta bili v številnih poročilih opredeljeni kot prednostni nalogi. Države članice in organizacije civilne družbe so opozorile na potrebo po učinkovitem in uspešnem večdisciplinarnem in večagencijskem pristopu, vključno z uporabo večjezičnega osebja. Številne zakonodajne spremembe so se nanašale na prenos in izvajanje direktive o pravicah žrtev, tudi za zaščito žrtev v kazenskih postopkih ter za ukrepe zaščite in podpore za otroke, ki so žrtve. Vse razen ene države članice imajo vzpostavljene nacionalne mehanizme za napotitev, da bi se izboljšali zgodnje prepoznavanje žrtev trgovine z ljudmi ter pomoč in podpora tem žrtvam. Obseg, delovanje in raven formalizacije mehanizmov za napotitev se med državami članicami razlikujejo. Vse države članice imajo vzpostavljeno vsaj neko vrsto ukrepa in postopka za izboljšanje prepoznavanja (npr. kazalnike, smernice, osredotočene na posebne skupine z velikim tveganjem, skupno pobudo na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj, inšpektorje za delo ter migracijske službe). Grčija na primer poroča, da je njen nacionalni mehanizem za napotitev začel veljati leta 2019. Španija je vzpostavila postopek za napotitev morebitnih žrtev trgovine z ljudmi, ki zaprosijo za mednarodno zaščito na letališču Madrid Barajas. Telefonske linije za pomoč žrtvam trgovine z ljudmi so še eno orodje, ki žrtvam omogoča, da so prepoznane in pridobijo dostop do storitev podpore. Poleg tega so za formalno prepoznavanje otrok, ki so žrtve, potrebni dodatni akterji, postopki, ki jih je treba prilagoditi, in na splošno uporaba načela otrokovih koristi. Poleg organov kazenskega pregona, policije, mejnih organov in organizacij civilne družbe so v prepoznavanje otrok, ki so žrtve, vključeni tudi drugi subjekti, kot so uradniki za migracije, inšpektorji za delo in diplomatske službe. V študiji o pregledu delovanja nacionalnih in nadnacionalnih mehanizmov držav članic za napotitev so izpostavljeni posebni izzivi pri prepoznavanju žrtev v njihovih državah članicah, zlasti zato, ker je sistem odkrivanja posebej prilagojen prepoznavanju žrtev iz tretjih držav in ni dovolj učinkovit pri pomoči žrtvam v EU, zlasti otrokom. Države članice so poročale o posebnih ukrepih za otroke, namenjenih izboljšanju postopkov prepoznavanja in napotitve za žrtve trgovine z ljudmi. Ti so vključevali sprejetje smernic, ustanovitev specializiranih institucij in nastanitvenih centrov ter spremembo zakonov o skrbništvu za otroke brez starševske oskrbe. Ukrepi glede na spol so vključevali sprejetje instrumentov politike, s katerimi so zagotovljene informacije za zdravstveno osebje za prepoznavanje žensk in deklet, ki so žrtve trgovine z ljudmi za spolno izkoriščanje, usposabljanje in smernice za organe za priseljevanje o nasilju na podlagi spola, vključno s spolnim izkoriščanjem, ter izvajanje postopkov pomoči posebej za ženske in otroke na žariščnih točkah. Države članice so poročale, da se je zaradi obsežnejšega znanja in zmogljivosti nacionalnih organov in drugih deležnikov, vključenih v postopek prepoznavanja, ter izboljšanja postopkov napotitve izboljšalo prepoznavanje žrtev, zaradi česar je bilo prepoznanih več žrtev. Vendar je pri otrocih, ki zaprosijo za mednarodno zaščito, vključevanje služb za zaščito otrok v mehanizme za napotitev trenutno omejeno in ga je treba okrepiti. Države članice so tudi poudarile, da je vzpostavitev jasno opredeljenih postopkov z določenimi vlogami in razpoložljivimi podatki, razčlenjenimi po spolu in starosti, koristna za merjenje obsega pojava in prepoznavanje potreb, ki jih je treba obravnavati. Organizacije civilne družbe so obžalovale, da so bile v nekaterih državah članicah EU izključene iz postopka uradnega prepoznavanja. Prav tako so opozorile na nedosledno uporabo obdobij za okrevanje in rokov za premislek po državah članicah, pomanjkanje zgodnjega pravnega posredovanja in nezadostno usposabljanje za strokovnjake, vključene v postopek prepoznavanja, kar lahko vodi do tega, da žrtve niso uradno prepoznane. Uporaba klavzule o nekaznovanju, v skladu s katero žrtve ne bi smele biti kaznovane za kazniva dejanja, v storitev katerih so bile prisiljene, in dostop žrtev do odškodnine sta temi, ki ju je treba še obravnavati. 3.3Najpomembnejši ukrepi Trgovina z ljudmi se je kot kompleksen pojav še naprej sistematično obravnavala na vseh ključnih zadevnih področjih politik EU, kot so varnost, migracije, pravosodje, enakost spolov, boj proti diskriminaciji, temeljne pravice, zaščita otrok, zaposlovanje, kmetijstvo in ribištvo, razvoj, raziskave in človekoljubna pomoč. Obstaja močna povezava med zunanjo in notranjo razsežnostjo trgovine z ljudmi. Službe Komisije in Evropska služba za zunanje delovanje sta opravili obsežno delo za zagotovitev skladnega in usklajenega pristopa k obravnavanju tega kaznivega dejanja. Trgovina z ljudmi je obravnavana v številnih različnih instrumentih politike, med katerimi so globalna strategija za zunanjo in varnostno politiko EU, Akcijski načrt EU za človekove pravice in demokracijo za obdobje 2020–2024, Skupno sporočilo z naslovom „Za celovito strategijo z Afriko“, strategija EU za Zahodni Balkan in evropska sosedska politika. Civilne in vojaške misije v okviru skupne varnostne in obrambne politike so pomembno orodje v boju proti organiziranemu kriminalu. V osrednjem Sredozemlju je imela operacija EUNAVFOR MED Sophia odločilno vlogo pri izboljšanju skupne pomorske varnosti ter je pomagala prekiniti in razbiti poslovni model in kriminalne mreže tihotapcev migrantov in trgovcev z ljudmi ter izboljšati sodelovanje s številnimi različnimi organizacijami. Operacija Sophia je bila 31. marca 2020 nadomeščena z operacijo EUNAVFOR MED IRINI, katere osrednja naloga je izvedba embarga ZN na orožje za Libijo, prispeva pa tudi k prekinitvi poslovnega modela mrež za tihotapljenje migrantov in trgovino z ljudmi.