1. UVOD

Z začetkom veljavnosti Direktive (EU) 2018/2001 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (RED II) 24. decembra 2018 je bil vzpostavljen nov okvir, ki bo kos izzivom prihodnosti za doseganje zavezujočega cilja Unije, ki predpostavlja vsaj 32-odstotni delež energije iz obnovljivih virov v bruto končni porabi energije do leta 2030. Ta okvir bo temeljil na napredku, doseženem v skladu s trenutno direktivo, med drugim z obveznostjo držav članic, da cilje za leto 2020 ohranijo kot osnovo za svoje usmeritve v naslednjem desetletju. To dodatno dopolnjujejo drugi elementi svežnja Čista energija za vse Evropejce.

Energija iz obnovljivih virov je v središču prednostnih nalog energetske unije. Direktiva 2009/28/ES o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (RED I) je osrednji element v politiki energetske unije in ključna gonilna sila pri doseganju ciljev v zvezi z obnovljivimi viri energije do leta 2020.

Politična prednostna naloga Evropske unije, da postane vodilna svetovna sila na področju obnovljivih virov energije, temelji na prisotnosti obnovljivih virov energije v vseh petih razsežnostih energetske unije. Obnovljivi viri energije z vidika energetske varnosti zmanjšujejo odvisnost od uvoza fosilnih goriv. Ocenjuje se, da je EU s povečanjem uporabe energije iz obnovljivih virov v letu 2016 zmanjšala svoje povpraševanje po fosilnih gorivih za 143 milijonov ton ekvivalenta nafte (Mtoe) (približno 12 % skupne primarne porabe fosilnih goriv) v primerjavi s porabo energije iz obnovljivih virov leta 2005. Podobno se bo odvisnost Evrope od uvoza energije, zlasti kar zadeva uvoz nafte in plina, v letu 2050 zmanjšala s 55 % na 20 % zaradi primarne oskrbe z energijo, ki bi večinoma izvirala iz obnovljivih virov energije. Na notranjem energijskem trgu imajo obnovljivi viri energije vedno večjo vlogo zlasti na trgu električne energije, kjer je proizvodnja energije iz obnovljivih virov leta 2017 znašala skoraj tretjino (30,8 %) bruto proizvodnje električne energije v EU-28.

Vedno opaznejša je tudi vloga plinov iz obnovljivih virov. Nazoren primer tega je, da je delež bioplina glede na skupno porabo plina julija 2018 na Danskem znašal 18,6 %, kar je 50 % več kot leto prej. Kar zadeva energijsko učinkovitost, je manjša poraba energije tesno povezana z doseganjem večjega deleža obnovljivih virov energije in večjim vključevanjem obnovljivih virov energije manjšega obsega v stavbe, s čimer se energijska učinkovitost izboljša na stroškovno učinkovit način. Poleg tega ima energija iz obnovljivih virov pomembno vlogo pri razogljičenju; leta 2016 je delež obnovljivih virov energije prispeval k 460 milijonom ton bruto preprečenih emisij CO2 (kar je več od skupnih emisij TGP v Italiji leta 2016), po ocenah sodeč pa naj bi bilo leta 2017 preprečenih emisij še več, in sicer 499 milijonov ton. Obnovljivi viri energije imajo hkrati ključno vlogo pri inovacijah. Na področju obnovljivih virov energije 53 % izumov podjetij s sedežem v EU pridobi patentno varstvo zunaj Evrope. To kaže na visoko vrednost inovacij, saj se varstvo pridobi z namenom, da imajo inovacije možnost dosega tujih trgov in uspeha na njih. Zaradi tega je EU vodilna svetovna sila na področju inovacij, saj je navedeni delež večji od deleža drugih gospodarskih velesil. V zvezi s tem je Evropa, kot to priznava Mednarodna agencija za obnovljivo energijo (IRENA), postala svetilnik, ki osvetljuje uspešne poti k prihodnosti oskrbe z energijo, ki bo temeljila na obnovljivih virih energije, in je v ospredju energetskih inovacij.

Vodilna vloga je prisotna tudi pri različnih tehnologijah za obnovljive vire energije vzdolž njihovih dobavnih verig. V primeru nekaterih tehnologij, kot so vetrne turbine, so proizvajalci iz EU leta 2016 predstavljali najmanj 41 % nove svetovne inštalirane moči. Kar zadeva fotovoltaično industrijo EU, imajo proizvajalci fotovoltaične opreme v EU največji svetovni tržni delež, ki znaša 50 %, medtem ko imajo proizvajalci razsmernikov v EU svetovni tržni delež v višini več kot 18 %. Poleg tega je Komisija z namenom, da bi ohranila in razširila svoj položaj v svetovnem vrhu na področju novih tehnologij za energijo oceanov iz obnovljivih virov, sodelovala z državami članicami, da bi se te pridružile prizadevanjem za povečanje uvajanja obnovljivih virov energije in izpolnile cilje za zmanjšanje stroškov, določene v načrtu SET. Komisija je ustanovila industrijski forum za čisto energijo o obnovljivih virih energije, da bi okrepila industrijsko podlago za obnovljive vire energije v Evropi. Forum v tesnem sodelovanju s ključnimi akterji iz sektorja predlaga ukrepe za izboljšanje konkurenčnosti evropske dobavne verige za obnovljive vire energije.

Prednosti obnovljivih virov energije močno presegajo učinke petih zgoraj navedenih političnih razsežnosti. Obnovljiva energija je vir gospodarske rasti in delovnih mest za Evropejce, zlasti lokalnih delovnih mest z več kot 1,4 milijona ljudi, ki trenutno delajo v tem sektorju, in s prometom, ocenjenim na 154,7 milijarde EUR. Nedavno poročilo o cenah in stroških energije v Evropi poleg tega beleži pozitivne učinke na konkurenčnost industrije, saj so večje količine energije iz obnovljivih virov ključni dejavnik za padec veleprodajnih cen energije v zadnjih letih. Kot poudarja agencija IRENA, je vse večje uvajanje obnovljivih virov energije sprožilo tudi globalno energetsko preobrazbo z znatnimi posledicami za geopolitiko, pri čemer ima EU nesporno vodilni položaj.

Obnovljivi viri energije prispevajo tudi k zmanjševanju onesnaženosti zraka, državam v razvoju pa omogočajo dostop do cenovno ugodne in čiste energije. Med letoma 2011 in 2016 se je zmogljivost za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov povečala za skoraj 10 GW, število ljudi, ki imajo koristi od rešitev v povezavi z obnovljivimi viri energije, ločenih od omrežja, pa je naraslo za šestkrat, in sicer na več kot 133 milijonov. Ocenjuje se, da bodo obnovljivi viri energije do leta 2030 predstavljali več kot 60 % novega dostopa do električne energije, samostojni sistemi in sistemi mini omrežij pa bodo zagotovili načine za skoraj polovico novih možnosti dostopa. Ne nazadnje pa je najpomembnejše to, da so obnovljivi viri energije zaradi nižjih stroškov tehnologije v povezavi z digitalizacijo dejanska gonilna sila, s pomočjo katere lahko potrošniki prevzamejo okrepljeno in ključno vlogo pri energetskem prehodu.

To poročilo nudi najnovejši vpogled v napredek, dosežen do leta 2017, v zvezi z doseganjem cilja 20-odstotnega deleža energije iz obnovljivih virov do leta 2020 in obravnava druge obveznosti poročanja Evropske komisije v skladu z direktivo RED I in direktivo o posrednih spremembah rabe zemljišč. Za oceno napredka pri doseganju cilja za leto 2020 se kot primarni vir podatkov uporabljajo statistični podatki o energiji, ki so jih države članice poslale Eurostatu do januarja 2019. To poročilo temelji na 4. polletnem poročilu o napredku na področju energije iz obnovljivih virov držav članic, ki zajema obdobje 2015–2016, in na dodatni tehnični analizi, opravljeni v letu 2018. Vključuje tudi pregled potenciala v smislu mehanizmov sodelovanja ter ocene upravnih okvirov in trajnosti biogoriv.

2. NAPREDEK EU-28 PRI UVAJANJU ENERGIJE IZ OBNOVLJIVIH VIROV

Leta 2017 je EU dosegla 17,52-odstotni delež energije iz obnovljivih virov v bruto končni porabi energije, kar je nad okvirno usmeritvijo 16 % za leti 2017 in 2018, medtem ko je cilj za leto 2020 doseči 20-odstotni delež. Poleg tega EU kot celota presega nekoliko ambicioznejšo usmeritev, ki so jo države članice opredelile v svojih nacionalnih akcijskih načrtih za obnovljive vire energije. EU je na dobri poti, da doseže svoj cilj za leto 2020. V zadnjih letih so se skupni delež obnovljivih virov energije in sektorski deleži energije iz obnovljivih virov v sektorju za električno energijo, sektorju ogrevanja in hlajenja ter v manjši meri tudi v prometnem sektorju na ravni EU nenehno povečevali.

Kljub temu se je hitrost povečevanja deleža energije iz obnovljivih virov od leta 2014 upočasnila. Medtem ko je delež leta 2014 znašal 16,19 %, je povprečno povečanje v obdobju 2014–2017 znašalo samo 0,44 odstotne točke na leto, kar je manj od letnega povprečnega povečanja za 0,83 odstotne točke na leto, ki bo potrebno za dosego 20-odstotnega deleža v letu 2020. Ker je okvirna usmeritev iz direktive RED I v zadnjih letih večja, bodo za izpolnitev ciljev potrebna okrepljena prizadevanja.

Kar zadeva posamezne sektorje, je bil delež energije iz obnovljivih virov v sektorju električne energije ter sektorju ogrevanja in hlajenja na ravni EU sistematično nad ravnmi, ki so jih države članice določile v svojih nacionalnih akcijskih načrtih za obnovljive vire energije, medtem ko v prometnem sektorju delež obnovljivih virov energije v osnovi sledi začrtani usmeritvi.

Slika 1: Dejanski in načrtovani deleži energije iz obnovljivih virov za EU-28 (2005–2020, v %). Vir: Eurostat in nacionalni akcijski načrti za obnovljive vire energije.

Kar zadeva absolutno porabo energije iz obnovljivih virov, zagotavlja največji prispevek s skupno 102 Mtoe v letu 2017 sektor ogrevanja in hlajenja, ki mu tesno sledi sektor električne energije iz obnovljivih virov s porabo 86,7 Mtoe, medtem ko je prometni sektor beležil porabo 23,65 Mtoe .

Glavni obnovljivi viri, ki se uporabljajo pri porabi energije, so bili biomasa za ogrevanje in hlajenje, vodna energija in veter za električno energijo ter biogoriva za promet. V sektorju električne energije se jasno kaže premik v smeri obnovljivih virov energije. Eden od ključnih dejavnikov je bilo zmanjšanje stroškov električne energije iz sončne fotovoltaične in vetrne energije, ki so se v obdobju med letoma 2009 in 2018 zmanjšali za skoraj 75 % pri sončni fotovoltaični energiji oziroma za približno 50 % pri vetrni energiji (odvisno od trga) zaradi zmanjšanja stroškov kapitala, napredka na področju učinkovitosti ter izboljšav dobavne verige in konkurenčnih razpisnih postopkov za programe podpore. Leta 2018 je bil projekt Ourika na Portugalskem prvi evropski projekt s področja sončne energije, ki je bil oblikovan brez kakršne koli javne podpore. V Nemčiji so bile tržne premije, plačane za sončni fotovoltaični projekt z močjo 1,4 MW, nižje od tržne vrednosti sončne energije poleti 2018, na Danskem pa so bili razviti novi projekti za vetrno energijo s fiksno tarifo za dovajanje toka v višini 2,5 EUR/MWh. Tako v Nemčiji kot na Nizozemskem so bile na razpise za razvoj morskih vetrnih elektrarn z močjo 1 610 in 700 MW poslane ponudbe z ničelnimi subvencijami.