POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Poročilo o politiki konkurence za leto 2013

UVOD: POLITIKA KONKURENCE EU – ORODJE ZA PONOVNO ZAGOTOVITEV EVROPSKE KONKURENČNOSTI

Leta 2013 so bili opazni spodbudni znaki oživljanja gospodarstva v Evropi. Politični ukrepi, sprejeti na ravni EU, so pripomogli k postopnemu obnavljanju zaupanja in ustvarili podlago za vrnitev na pot rasti. Vendar pa se morajo prizadevanja nadaljevati. Če želi EU dokončno odpraviti posledice krize in ponovno oživiti evropsko gospodarstvo, mora storiti še več. Evropa potrebuje strukturne prilagoditve, učinkovito dodeljevanje virov in rast produktivnosti. Pametna, trajnostna in vključujoča rast je še naprej v središču evropske politične agende za to desetletje. Ta cilj je mogoče uresničiti samo s spodbuditvijo konkurenčnosti v vsej EU.

Konkurenčnost je večplasten pojav, ki ima več razsežnosti. Poročilo o svetovni konkurenčnosti Svetovnega gospodarskega foruma jo opredeljuje kot "niz institucij, politik in dejavnikov, ki določajo raven produktivnosti države".[1] Evropska komisija pa v poročilu o evropski konkurenčnosti navaja, da sta temelj za konkurenčnost institucionalna in mikroekonomska politika, ki ustvarjata pogoje za ustanavljanje in uspeh podjetij ter nagrajujeta ustvarjalnost in prizadevanja.[2] Oba opisa v celoti veljata za instrumente politike konkurenčnosti.

Poleg tega Evropski parlament v študiji o politiki konkurenčnosti,[3] pripravljeni v letu 2013, navaja: "Konkurenca je ključnega pomena za spodbujanje produktivnosti in inovacij kot gonil gospodarske rasti. To pomeni, da politika konkurenčnosti, ki povečuje konkurenco, spodbudi rast."

To velja za vse instrumente politike konkurence. Izvrševanje protimonopolnih pravil lahko zaduši poskuse prevladujočih podjetij, da bi novim podjetjem preprečila vstop na trg in jim s tem uspešno konkurirala. Poleg tega lahko ustvari pogoje za nižje cene surovin za industrijo EU. Nadzor nad združitvami lahko zagotavlja, da trgi ostajajo odprti in učinkoviti. Politika državne pomoči ščiti notranji trg pred izkrivljanji in pomaga usmerjati javne vire v krepitev konkurenčnosti.

Konkurenca in politika konkurence sta del in bistvena elementa splošnih pogojev, ki so potrebni za uspešne inovacije. Zagotavljata spodbude za inovativna in novoustanovljena podjetja, povečujeta učinkovitost podjetij in podpirata subvencije za krepitev R&R ter inovacij.

Politika konkurenčnosti spodbuja konkurenčnost na svetovni ravni. Zdrava konkurenca na enotnem trgu pripravi evropska podjetja na uspešno poslovanje na svetovnih trgih. Poleg tega je v skladu z določbami Lizbonske pogodbe o industriji podlaga za sodobno industrijsko politiko, saj člen 173 PDEU navaja, da je ukrepanje EU in držav članic "v skladu s sistemom odprtih in konkurenčnih trgov".

Politika konkurence je hkrati nujno dopolnilo predpisom na področju enotnega trga. Če se pravila s področja enotnega trga in konkurence ne izvršujejo ustrezno, je lahko učinek regulativnih ukrepov na strategije in naložbe podjetij omejen.

Pravila o državni pomoči in izvrševanje zakonodaje o konkurenci imajo tudi velik pomen za strategijo Evropa 2020 in za izvajanje vodilnih pobud. Ukrepi politike konkurence predvsem prispevajo k vodilnim pobudam Unija inovacij, Industrijska politika za dobo globalizacije, Evropa, gospodarna z viri, in Evropska digitalna agenda.

Vsi instrumenti za izvrševanje zakonodaje o konkurenci so leta 2013 pomagali spodbujati rast in konkurenčnost v celotnem evropskem gospodarstvu. Izvrševanje protimonopolnih pravil je odvračalo od umetne razdrobljenosti notranjega trga in jo kaznovalo. Področje državnih pomoči je bilo posodobljeno s ciljem spodbuditi načrtovanje javne porabe, ki krepi rast. V sektorjih strateškega pomena, kot so finančne storitve, telekomunikacije, digitalno gospodarstvo in energija, so bile sprejete pomembne odločitve. Mednarodno sodelovanje pri pripravi in izvajanju politike konkurence je pomagalo pri soočenju z izzivi, ki nastajajo zaradi vse večje internacionalizacije poslovanja.

Leto 2013 je prineslo dva pomembna mejnika v politiki konkurence EU. Prvič, s sprejetjem Uredbe 1/2003[4] se je začelo novo obdobje izvrševanja protimonopolnih pravil EU in je do danes, desetletje pozneje, privedlo do analize rezultatov in razmisleka glede novih izboljšav. Drugič, Komisija je 11. junija sprejela predlog direktive o odškodninskih tožbah zaradi kršitve monopolnih pravil[5] – ukrep, ki so ga zainteresirane strani že dolgo pričakovale in je bil prednostna naloga Komisije v sedanji sestavi. Razprava o teh vprašanjih – in tistih, ki so obravnavana v tem poročilu, – je spodbudila stalen strukturirani dialog med Komisijo in Evropskim parlamentom, ki je potekal celo leto (glej poglavje 8 o dialogu z drugimi institucijami o konkurenci, za več podrobnosti pa delovni dokument služb Komisije (SWD), ki je priložen temu poročilu).

1. SPODBUJANJE KONKURENČNOSTI z bojem proti kartelom

Uspeh evropskih podjetij je močno odvisen od konkurenčnih cen. Stroški surovin, ki jih umetno zvišujejo protikonkurenčno delovanje in tržne strukture, negativno vplivajo na konkurenčnost Evrope na svetovnih trgih in na splošno na možnosti za rast. Seveda višji stroški surovin pomenijo tudi višje končne cene za evropske potrošnike.

Strogo izvrševanje protikartelnih pravil je pri tem ključnega pomena. Karteli so pogosto povezani s surovinami in polizdelki, zato je Komisija usmerila prizadevanja za izvrševanje pravil na to področje. V zadnjih letih je bilo mogoče z več uspešnimi preiskavami razbiti kartele, ki so umetno zviševali cene in močno škodili konkurenčnosti EU.[6]

Tudi v letu 2013 je Komisija zaključila podoben primer. Julija je petim dobaviteljem avtomobilskih delov, Sumitomo, Yazaki, Furukawa, S-Y Systems Technologies (SYS) in Leoni naložila globo v višini skupaj 141 791 000 EUR zaradi njihove udeležbe v enem ali več od petih kartelov za dobavo žičnih napeljav proizvajalcem Toyota, Honda, Nissan in Renault. Karteli so delovali v celotnem Evropskem gospodarskem prostoru (EGP).[7] Žične napeljave so skupek kablov, ki prenašajo signale ali električno energijo ter povezujejo računalnike z različnimi komponentami, vgrajenimi v avtomobilih. Pogosto se jih opisuje kot "osrednji živčni sistem" vozila.

Izvrševanje protikartelnih pravil za bolj pregleden sektor finančnih storitev: kartelni dogovori o obrestnih merah za izvedene finančne instrumente

Obrestni izvedeni finančni instrumenti so finančni produkti, ki jih banke ali podjetja uporabljajo za obvladovanje tveganj, ki so posledica nihanj obrestnih mer. Njihova vrednost se določi glede na referenčno obrestno mero, kot je londonska medbančna obrestna mera LIBOR, ki se uporablja za različne valute, tudi za japonski jen (JPY), ali medbančna obrestna mera EURIBOR, ki velja za euro.

Kartelni dogovor za obrestne izvedene finančne instrumente v eurih (EIRD) je veljal od septembra 2005 do maja 2008. V njem so sodelovale Barclays, Deutsche Bank, RBS in Société Générale. Namen je bil izkriviti običajni postopek določanja cen za navedene finančne instrumente. Trgovci različnih bank so si izmenjevali podatke svojih bank, ki se upoštevajo za izračun obrestne mere EURIBOR, ter se dogovarjali o strategijah trgovanja in določanja cen. Postopek je bil uveden tudi zoper Crédit Agricole, HSBC in JPMorgan. Preiskava o ravnanju teh podjetij se bo nadaljevala v okviru standardnega postopka v zvezi s karteli.

V sektorju obrestnih izvedenih finančnih instrumentov v jenih (YIRD) je Komisija odkrila 7 očitnih dvostranskih kršitev, ki so trajale od 1 do 10 mesecev v obdobju od leta 2007 do leta 2010. Trgovci sodelujočih bank so v okviru tajnega dogovora razpravljali o nekaterih podatkih za LIBOR v jenih. Poleg tega so občasno izmenjevali poslovno občutljive informacije o trgovinskih postavkah ali prihodnjih podatkih za LIBOR v jenih (v enem primeru tudi o nekaterih prihodnjih podatkih za tokijsko medbančno obrestno mero Euroyen TIBOR). V eno ali več kršitev so bile vpletene banke UBS, RBS, Deutsche Bank, Citigroup in JPMorgan. Borzni posrednik RP Martin je pomagal pri eni od kršitev tako, da je izkoristil svoje stike z vrsto bank, ki posredujejo podatke za LIBOR v jenih, vendar niso bile udeležene pri kršitvi, zato da bi vplival na njihove podatke za LIBOR. V okviru iste preiskave je Komisija sprožila postopek zoper gotovinskega borznega posrednika ICAP. Preiskava se nadaljuje v okviru standardnega postopka v zvezi s karteli.

S temi odločitvami je Komisija posredovala jasno sporočilo, da se namerava odločno boriti proti tovrstnim kartelom v finančnem sektorju in jih kaznovati. Zdrava konkurenca in preglednost sta ključnega pomena za pravilno delovanje finančnih trgov v službi realnega gospodarstva in ne interesov majhnega števila posameznikov.

Še ena težnja v zadnjih letih je bilo odkrivanje kartelov v sektorju storitev. Komisija se trenutno ukvarja z vrsto primerov na področju finančnih storitev. 4. decembra je oglobila 8 bank v skupnem znesku 1 712 468 000 EUR zaradi sodelovanja v kartelih na trgih izvedenih finančnih instrumentov v EGP.[8] Štiri banke so sodelovale v kartelu na področju obrestnih izvedenih finančnih instrumentov, denominiranih v evrih. Šest jih je sodelovalo v enem ali več dvostranskih kartelov na področju obrestnih izvedenih finančnih instrumentov, denominiranih v japonskih jenih. Člen 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije prepoveduje tovrstne tajne dogovore. Oba sklepa sta bila sprejeta v okviru postopka poravnave, kazni za sodelujoče strani pa so bile zaradi njihove privolitve v poravnavo zmanjšane za 10 %.

Komisija se poleg tega ukvarja z nekaj zadevami v živilskem sektorju, torej na področju, ki neposredno zadeva potrošnike. Novembra je zaradi sodelovanja v kartelnem dogovoru oglobila štiri evropske trgovce s severnomorskimi kozicami – Heiploeg, Klaas Puul in Kok Seafood (s sedežem na Nizozemskem) ter Stührk (s sedežem v Nemčiji) – v višini 28 716 000 EUR.[9] Heiploeg in Klaas Puul sta se v obdobju med junijem 2000 in januarjem 2009 dogovarjala o določanju cen in o obsegu prodaje severnomorskih kozic v Belgiji, Franciji, Nemčiji in na Nizozemskem.

Poleg navedenih sklepov je Komisija aprila več dobaviteljem čipov za pametne kartice poslala obvestilo o nasprotovanju zaradi njihovega domnevnega sodelovanja v kartelu.[10] Čipi za pametne kartice se uporabljajo vsepovsod, v karticah SIM, bančnih karticah, osebnih izkaznicah in v mnogih drugih primerih. Komisija je sprejela predhodno stališče, da so nekateri dobavitelji morebiti uskladili svoje ravnanje v EGP, da bi ohranili visoko raven cen. Na začetku se je z nekaterimi podjetji dogovarjala o poravnavi zaradi njihove domnevne udeležbe v kartelu. Ker pogovori niso prinesli napredka, trenutno znova poteka običajni postopek zaradi kršitve protimonopolnih pravil.

Na koncu je treba ponovno poudariti, da lahko karteli razdrobijo notranji trg in ovirajo industrijo pri prilagajanju na spremembe tržnih pogojev. Tako ne le povzročajo škodo na trgih, na katerih poslujejo vpletena podjetja, temveč lahko tudi negativno vplivajo na konkurenčnost celotnega gospodarstva.

2. ZAGOTAVLJANJE UČINKOVITEGA IZVRŠEVANJA PROTIMONOPOLNIH PRAVIL IN NADZORA NAD ZDRUŽITVAMI V INTERESU PODJETIJ IN POTROŠNIKOV

Uredba 1/2003, ki je glavni postopkovni instrument za izvajanje členov 101 in 102 PDEU, je začela veljati 1. maja 2004. Pomenila je mejnik, saj je vse izvršitelje v EU (Komisijo, nacionalne organe, pristojne za konkurenco, in državna sodišča) pooblastila za uporabo protimonopolnih pravil EU pri dogovorih in praksah, ki bi lahko vplivali na trgovanje med državami članicami, pri čemer je treba upoštevati temeljne pravice vpletenih zainteresiranih strani, ki jih jamči Listina EU o temeljnih pravicah.

Za zagotovitev učinkovite in usklajene uporabe skupnih pravil je bila ustanovljena Evropska mreža za konkurenco (ECN) in oblikovana so bila orodja za sodelovanje. Na takšni podlagi Komisija in nacionalni organi, pristojni za konkurenco, dosegajo rekordni uspeh pri izvrševanju pravil, ki ga podpirajo obsežni politični ukrepi. Komisija je od maja 2004 preučevala potencialno protikonkurenčne prakse v tako rekoč vseh gospodarskih sektorjih in sprejela več kot 120 sklepov. Nacionalni organi za konkurenco pa so v istem obdobju preučili več kot 1600 zadev in sprejeli več kot 600 sklepov.

V letu 2013 je Komisija začela pregled izkušenj iz preteklih desetih let, da bi analizirala delo organov za konkurenco EU v različnih sektorjih in glede na različne vrste kršitev. Pregled preteklih prednostnih nalog in dosežkov bo pomagal še okrepiti že zdaj odlično usklajevanje med Komisijo in nacionalnimi organi za konkurenco.

Uredba št. 1/2003 v praksi

Strukture nacionalnih organov, pristojnih za konkurenco

V skladu z zakonodajo EU se od držav članic pričakuje, da bodo zagotovile učinkovite in dobro pripravljene nacionalne organe, pristojne za konkurenco, ter se jim prepušča odločitev o tem, kako bodo oblikovale nacionalne ureditve za varstvo konkurence. Izrecno se od njih zahteva samo, da organe, pristojne za izvajanje členov 101 in 102 PDEU, imenujejo v skladu z določbami Uredbe. V zadnjih letih je mnogo držav članic izvedlo strukturne reforme. Strukture nacionalnih organov, pristojnih za konkurenco, ki delujejo v okviru Evropske mreže za konkurenco (ECN), so tako na splošno postale bolj avtonomne in učinkovite. Kljub temu so se pojavila vprašanja v zvezi z neodvisnostjo in viri nekaterih nacionalnih organov. Preprečiti je treba, da bi prišlo do korakov nazaj.

Konvergenca izvedbenih pooblastil

Uredba daje državam članicam svobodo, da same določijo postopke in sankcije pri izvajanju pravil EU o konkurenci na svojem ozemlju. Teh področij zakonodaja EU ne ureja in ne usklajuje, razen splošne obveznosti, da zagotavljajo učinkovito izvrševanje, zlasti z uporabo načel učinkovitosti in enakovrednosti. Tako prihaja do tega, da Komisija in nacionalni organi, pristojni za konkurenco, uporabljajo ista materialnopravna pravila, vendar različne postopke in sankcije. Evropska mreža za konkurenco se že več let osredotoča na konvergenco izvedbenih pooblastil. Pripravila je podrobna primerjalna poročila o pristojnostih za preiskovanje in sprejemanje odločitev ter vrsto priporočil na to temo. V zvezi s sankcijami za kršitve konkurenčnega prava lahko večina nacionalnih organov za konkurenco izreka civilne/upravne denarne kazni, ki imajo odvračilni učinek, kazni pa določa na podobni temeljni metodologiji. V priporočilih za posamezne države v okviru strategije Evropa 2020 (evropski semester) in v programih makroekonomskega prilagajanja se spodbujajo reforme za večjo konvergenco postopkov.

Konvergenca programov prizanesljivosti in povezava z drugimi pravnimi področji

Programi prizanesljivosti se na splošno priznavajo kot pomembno orodje za odkrivanje skritih kartelov. Spodbujanje konvergence in nemotenega skupnega delovanja na tem področju je že od začetka ena od prednostnih nalog Evropske mreže za konkurenco. Predvsem vzorčni program prizanesljivosti (Model Leniency Programme, MLP), ki ga je razvila ECN, državam članicam in nacionalnim organom, pristojnim za konkurenco, daje povezan sveženj vzorčnih pravil in postopkov, iz katerih lahko črpajo zamisli za pripravo nacionalnih ukrepov. Zaradi tega so tako rekoč vse države članice uvedle programe prizanesljivosti in izvedle obsežen proces prilagoditve programu MLP. Konec leta 2012 je bil program MSP nekoliko spremenjen.

Komisija bo še naprej pozorno spremljala delovanje splošnega okvira za javno izvrševanje pravil EU o konkurenci.

V letu 2013 je Komisija sprejela še eno ključno pobudo na področju protimonopolne zakonodaje, in sicer predlog direktive, ki določa, kako lahko državljani in podjetja zahtevajo odškodnino, če so žrtve kršitev protimonopolnih pravil EU, kot so karteli in dogovori o prevladujočem položaju na trgu.[11] Predlog naj bi odpravil vrsto praktičnih težav, s katerimi se pogosto srečujejo žrtve, ko poskušajo pridobiti pošteno nadomestilo za škodo, ki so jo utrpeli kot posledico kršitve zakonodaje EU o konkurenci.

Odprava ovir za pridobitev odškodnin za žrtve kršitev protimonopolnih pravil

Zakonodajni predlog

Komisija je 11. junija sprejela predlog direktive o odškodninskih tožbah zaradi kršitve zakonodaje EU o konkurenci. V skladu s pravom EU imajo vse osebe ali podjetja, ki so utrpela škodo zaradi kršitve zakonodaje EU o konkurenci, pravico do polnega nadomestila. Predlog ima dva cilja, ki se dopolnjujeta. Prvi cilj je uresničiti pravico EU do nadomestila v vseh državah članicah z odpravo glavnih praktičnih težav, s katerimi se potrošniki in podjetja pogosto srečujejo, ko si prizadevajo za odškodnino. Drugi cilj je optimizirati součinkovanje takšnih zasebnih odškodninskih tožb z javnim izvrševanjem, ki ga izvajajo Komisija in nacionalni organi za konkurenco, da se zagotovi dosledno javno in splošno učinkovitejše izvrševanje.

Za dosego teh ciljev predlog vsebuje materialnopravna in postopkovna pravila o ključnih vidikih odškodninskih tožb zaradi kršitev protimonopolne zakonodaje, kot so dostop do dokazov, zastaralni rok za vložitev odškodninske tožbe, vrnitev v prejšnje stanje in dokazno breme v zvezi z nadomestilom za povečane stroške, ki so bili preneseni naprej vzdolž distribucijske verige. Predlog naj bi vzpostavil ali zagotovil pravno varnost glede dopustnosti/razkritja dokazov, ki so bili predloženi za namene javnega izvrševanja. Da bi programi prizanesljivosti ostali privlačni, predlog na primer zagotavlja, da se izjave podjetja za prizanesljivost nikoli ne morejo razkriti v zasebnih odškodninskih postopkih. Predlog omogoča lažje nadaljnje tožbe, saj določa, da imajo odločbe o kršitvah, ki jih izdajo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, dokazno vrednost.

Spremljevalni ukrepi

Komisija je hkrati s predlogom sprejela sporočilo o ocenjevanju škode v odškodninskih tožbah zaradi kršitev člena 101 ali 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije, da bi sodiščem in strankam v odškodninskih tožbah zagotovila smernice za delovanje. Sporočilo spremlja obsežnejši praktični vodnik, ki so ga pripravile službe Komisije in je preveden v vse uradne jezike EU. Predlog dopolnjuje še priporočilo Komisije o kolektivnih tožbah, ki predlaga uvedbo mehanizmov kolektivnih tožb v vseh državah članicah, da se olajša izvrševanje pravic, ki jih imajo v skladu s pravom Unije vsi njeni državljani, vključno s pravico do nadomestila za škodo, nastalo zaradi kršitve protimonopolnih pravil.

Komisija je poleg tega 5. decembra sprejela sveženj o poenostavitvi koncentracij podjetij. Ta zajema spremembo izvedbene uredbe o nadzoru združitev[12] in sprejetje obvestila o poenostavljenem postopku.[13] Pričakuje se, da se bo število primerov, ki se obravnavajo po poenostavljenem postopku, precej povečalo.

Pobuda za poenostavitev je konkreten primer prizadevanj Komisije za izpolnitev ciljev programa ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT),[14] ki naj bi spodbudil rast in konkurenčnost z zmanjšanjem upravnega bremena za podjetja in državljane EU.

3. Posodobitev državne pomoči za usmeritev javnih virov v krepitev konkurenčnosti

Ravno tako kot protikonkurenčne poslovne prakse, kot so karteli, lahko tudi nezakonite državne subvencije onemogočajo enake konkurenčne pogoje, povzročajo nepotrebne ovire in zmanjšujejo potencial rasti notranjega trga. Državna podpora pa ima lahko tudi pozitiven učinek, če je dobro usmerjena ter namenjena odpravi tržnih pomanjkljivosti in ustvarjanju spodbud za naložbe in podvige, ki jih sicer ne bi bilo. "Dobra" državna pomoč lahko spodbudi inovacije in razvoj človeškega kapitala. Politike EU na področju državne pomoči pa lahko pomaga nacionalnim organom, da v času proračunskih omejitev čim bolje izkoristijo vse manjše vire. Spodbujanje javnih izdatkov za politike, usmerjene v rast, v sedanjih gospodarskih razmerah sodi med glavne prednostne naloge EU in je temeljno načelo strategije za posodobitev področja državne pomoči.[15] Reformni proces v okviru strategije se zaključuje; v nadaljevanju so našteti glavni elementi, ki jih je Komisija obravnavala v letu 2013.

Odprava pomanjkljivosti na področju konkurence v EU z usmerjeno regionalno pomočjo

Komisija je junija 2013 sprejela nove smernice o regionalni državni pomoči za obdobje 2014–2020.[16] Pred tem so potekala obsežna posvetovanja z zainteresiranimi stranmi (državami članicami, regionalnimi in lokalnimi oblastmi, združenji podjetij, interesnimi skupinami, posameznimi podjetji in državljani), Evropskim parlamentom, Odborom regij ter Evropskim ekonomsko-socialnim odborom. Smernice o regionalni državni pomoči pomagajo zmanjševati vrzeli v konkurenci v EU, tako da podpirajo produktivne naložbe v projekte z dodano vrednostjo, zlasti v najbolj prikrajšanih regijah Evrope.

Prilagajanje izzivom razvoja širokopasovne infrastrukture: nove smernice o državni pomoči za širokopasovne povezave

Januarja so začele veljati revidirane smernice za uporabo pravil EU o državni pomoči sektorju širokopasovnih povezav.[17] Smernice pomagajo državam članicam doseči cilje Evropske digitalne agende, krepijo zaveze za zagotovitev odprtega dostopa, izboljšujejo preglednost in omogočajo lažjo usmeritev pomoči, hkrati pa poenostavljajo pravila za hitrejše sprejemanje odločitev.

Poleg tega je bila sprejeta revidirana pooblastitvena uredba,[18] s katero so bile nekatere vrste širokopasovne infrastrukture vključene v nove kategorije pomoči, za katere se Komisija lahko odloči, da jih izvzame iz obveznosti predhodnega obveščanja. Na ta način se olajša izvajanje širokopasovnih projektov.

Spodbujanje zdravega in stabilnega okvira za financiranje: nova pravila o državni pomoči za dostop do finančnih sredstev

Mala in srednje velika podjetja (MSP) so hrbtenica evropskega gospodarstva, saj ustvarijo dve od treh delovnih mest v zasebnem sektorju in več kot polovico celotne dodane vrednosti, ki jo prinašajo podjetja v EU. Poleg tega so motor evropske konkurenčnosti in imajo ključno vlogo pri inovacijah. Vendar pa se pogosto srečujejo s težavami pri dostopu do financiranja.

Zato je Komisija revidirala smernice o državni pomoči za spodbujanje naložb tveganega financiranja v MSP. Smernice o tveganem financiranju določajo pogoje, ki jih morajo države članice izpolniti, če želijo MSP v zgornjih fazah razvoja odobriti podporo za spodbujanje dostopa do tveganega kapitala. S tem naj bi zlasti zagotovili, da je takšna pomoč usmerjena v dokazane kapitalske vrzeli in ne izriva finančnih operaterjev. Nove smernice o tveganem financiranju so bile sprejete januarja 2014 po dveh javnih posvetovanjih, delavnici in večstranskem srečanju z državami članicami.

Smernice o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v začasnih težavah

Komisija je novembra začela javno posvetovanje v okviru revizije smernic o državni pomoči nefinančnim podjetjem v težavah. Nova pravila o reševanju in prestrukturiranju bodo sprejeta v letu 2014 in bodo obvarovala občutljivo ravnovesje med potrebo po tem, da se omeji krčenje zmogljivosti, ki je posledica težav, in med tem, da se čim bolj zmanjša gospodarska škoda, ki nastane, če se nerentabilna podjetja ohranjajo na trgu. Podpora za ohranjanje neučinkovitih podjetij pri življenju negativno vpliva na javne proračune in lahko resno ovira konkurenčnost ter gospodarsko rast. Cilji, na katerih temeljijo nove smernice, so zaščititi delovna mesta in strokovno znanje podjetij, ki so po prestrukturiranju ponovno rentabilna, in jim zagotoviti podporo, ki jo potrebujejo za postopno ukinitev nerentabilnih dejavnosti.

Spodbujanje inovativne rasti: nove smernice o državni pomoči za raziskave, razvoj in inovacije

Zaradi sprejetja novih pravil v letu 2014 Komisija trenutno tudi revidira smernice o državni pomoči za raziskave, razvoj in inovacije (R&R&I). Naložbe v raziskave in razvoj so ključne za konkurenčnost in eden od glavnih ciljev strategije Evropa 2020.

Tržne pomanjkljivosti še vedno ovirajo raziskave in razvoj v Evropi; revidiran okvir za R&R&I bo pomagal zagotoviti, da bodo ukrepi državne pomoči dejansko povečali obseg raziskav in inovacij, tako da bo okrepil prilagodljivost in zmanjšal upravno breme držav članic pri izvajanju ukrepov pomoči za R&R&I. Več poudarka bo namenjenega predvsem dejavnostim, ki so blizu trga, kot so eksperimentalni razvoj (vključno s pilotnimi in predstavitvenimi projekti), raziskovalna infrastruktura in inovacije (vključno z netehnološkimi inovacijami). Komisija je od leta 2007 odobrila več kot 200 nacionalnih shem za področje raziskav, razvoja in inovacij.

Prihodnje smernice o državni pomoči na področju energije in okolja

Politika državne pomoči prispeva k dolgoročni strategiji EU za energijo in podnebne spremembe, ki temelji na zanesljivi oskrbi, trajnosti in konkurenčnosti. To dosega z odpiranjem trgov energije, ohranjanjem enakih pogojev za vse, ustvarjanjem spodbud in vzpostavljanjem ustreznega okvira za obsežne naložbe, ki bodo potrebne v prihodnjih desetletjih. Pregled smernic o državni pomoči na področju energije in okolja, ki ga trenutno izvaja Komisija, je namenjen sprejetju novih pravil v letu 2014. Nove smernice bodo dopolnile smernice o državni pomoči v zvezi s sistemom za trgovanje z emisijami iz leta 2012.

Ohranile bodo tradicionalne elemente pomoči za varstvo okolja, vendar pa naj bi proces posodobitve državne pomoči zagotovil večjo sinergijo s strategijo Evropa 2020 in njenimi vodilnimi pobudami.

Splošni strateški cilj pregleda je pomagati državam EU, da vlagajo bolje za dosego ciljev EU na področju energetske politike, ter olajšati učinkovito podporo za večjo raven varstva okolja. Spodbudile naj bi se naložbe v energetsko učinkovitost, večja usmerjenost javne podpore v obnovljive vire energije in uporaba subvencij za izboljšanje medsebojnih povezav ter razvoj čezmejnih omrežij. Zadnji navedeni točki sodita med najpomembnejše novosti v novih smernicah.

Nove smernice naj bi čim bolj zmanjšale izkrivljanje konkurence, ki ga povzročajo ukrepi državne pomoči na področju okolja in energije, zlasti z omejitvijo pomoči na minimum in spodbujanjem trgu prijaznih instrumentov. V celoti bodo usklajene s cilji EU na področju podnebnih sprememb in energije, določenimi v strategiji Evropa 2020, in bodo države članice podprle v prizadevanjih za dosego teh ciljev.

4. SPODBUJANJE POŠTENEGA IN STABILNEGA FINANČNEGA SEKTORJA ZA PODPORO REALNEMU GOSPODARSTVU

Gospodarska kriza, ki se je začela v finančnem sektorju, je omajala zaupanje v finančne trge. Vendar pa so stabilni, varni, odprti, konkurenčni in pošteni finančni trgi zares nujni za ohranjanje uravnotežene in trajnostne gospodarske rasti. Komisija je začela obsežno delo na področju zakonodaje, da bi zmanjšala sistemska tveganja in povečala preglednost finančnih trgov. Dejanskih vzrokov za krizo in izzivov, ki so posledica sedanjih gospodarskih razmer, se ni mogoče lotiti brez združevanja različnih političnih instrumentov. Tako je izvrševanje protimonopolnih pravil za spodbujanje poštenega in konkurenčnega finančnega sektorja povezano z nadzorom nad državno pomočjo, namenjeno prestrukturiranju bank. Poleg izvrševanja pravil o konkurenci so bili pripravljeni tudi zakonodajni predlogi, katerih cilj je izboljšanje zakonodajnega okolja.

Politika Komisije na področju konkurence: izvedeni finančni instrumenti in referenčne obrestne mere v ospredju prizadevanj za bolj pregleden finančni sektor

Glede na velikost trga izvedenih finančnih instrumentov in njegov pomen za omejitev izpostavljenosti institucij (bank, pokojninskih skladov in industrijskih podjetij) tveganju, so v to področje usmerjena velika prizadevanja. Tako uredba o infrastrukturi evropskega trga (EMIR), ki je stopila v veljavo lansko leto, določa centralno obračunavanje standardnih pogodb za izvedene finančne instrumente.[19] Pri pregledu direktive o trgih finančnih instrumentov (MIFID) je Komisija predlagala, da se s temi izvedenimi finančnimi instrumenti trguje na preglednih in organiziranih trgovinskih platformah.[20] Te zakonodajne instrumente dopolnjujejo instrumenti Komisije na področju protimonopolne zakonodaje. Predvsem je treba preprečiti, da podjetja, ki želijo trgovati na borzi, tega ne bi mogla zaradi protikonkurenčnih praks drugih podjetij. To je še posebej pomembno pri poslih zamenjave kreditnega tveganja (credit default swaps, CDS), ki imajo pomembno vlogo v finančnem sektorju: bruto nominalna vrednost skoraj 2 milijonov aktivnih pogodb CDS je v letu 2013 znašala več kot 10 bilijonov EUR.

Komisija je leta 2011 začela preiskavo na trgu CDS, po kateri je bilo 1. julija 2013 objavljeno obvestilo o nasprotovanju. Naslovljeno je bilo na Bank of America Merrill Lynch, Barclays, Bear Stearns, BNP Paribas, Citigroup, Credit Suisse, Deutsche Bank, Goldman Sachs, HSBC, JP Morgan, Morgan Stanley, Royal Bank of Scotland, UBS, združenje International Swaps and Derivatives Association (ISDA) in ponudnika podatkovnih storitev Markit.[21] Komisija je po preiskavi sprejela začasen sklep, da so navedena podjetja in združenja morebiti uskladila svoje ravnanje, da bi borzam s skupnimi močmi v obdobju 2006–2009 preprečila vstop na trg CDS. S tem so morebiti kršila protimonopolna pravila EU, ki prepovedujejo protikonkurenčne dogovore, usklajeno ravnanje in odločitve o združitvi podjetij.

Sočasno z opisano zadevo je Komisija decembra zaključila preiskavo primerov protimonopolnega ravnanja, povezano z referenčnimi obrestnimi merami Libor, Euribor in Tibor in strankami, ki so sodelovale v dogovoru (glej stran 4). Preiskava se je začela leta 2011, Komisija pa jo je obravnavala kot eno od najpomembnejših prednostnih nalog.[22]

Navedene zadeve na področju protimonopolnega prava opozarjajo tako na pomen kot tudi na ranljivost referenčnih vrednosti. Te vplivajo na vrednost mnogih finančnih instrumentov, kot so zamenjave obrestnih mer in dogovori o terminski obrestni meri, pa tudi na komercialne in nekomercialne pogodbe, kot so dobavne pogodbe, posojila in hipoteke. Pomembne so tudi za obvladovanje tveganja. Komisija je septembra predstavila predlog osnutka uredbe, ki naj bi znova vzpostavila zaupanje v referenčne vrednosti.[23] Glavni cilj predloga je doseči integriteto teh vrednosti z zagotovitvijo, da nanje ne bodo vplivali konflikti interesov, da bodo odražale dejansko stanje v gospodarstvu, ki naj bi se z njimi ocenjevalo, in da se bodo ustrezno uporabljale.

Politika državne pomoči za urejeno prestrukturiranje in bilančne prilagoditve v bančnem sektorju

Preden so bila z direktivo o sanaciji in reševanju bank[24] določena pravila EU na tem področju, so glede pogojev za reševanje bank na ravni EU veljala pravila o državni pomoči bančnemu sektorju. Vlade v EU so se od začetka krize odzivale na grožnje finančni stabilnosti tako, da so svojim bančnim institucijam odobrile obsežno javno podporo. V zadnjih petih letih je bila politika državne pomoči namenjena usklajevanju ukrepov držav članic, ohranjanju enakih pogojev za vse v bančnem sektorju in zagotavljanju, da je reševanje z javnimi sredstvi v vsej Uniji potekalo po podobnih pogojih. Odločitve o prestrukturiranju so temeljile predvsem na ciljih, da se ponovno doseže dolgoročna rentabilnost bank upravičenk, zagotovi porazdelitev bremena in odpravi izkrivljanje konkurence.

Sporočilo o bančništvu je s 1. avgustom spremenilo pravila o državni pomoči.[25] Nova pravila bodo do nadaljnjega še naprej zagotavljala usklajenost političnih odzivov na finančno krizo v vsej EU in omejevala izkrivljanje konkurence na notranjem trgu.

Na podlagi novih pravil je Komisija v teku leta sprejela več sklepov o prestrukturiranju bank. Tako je 6. septembra na podlagi novih pravil o državni pomoči začasno odobrila državna jamstva za novo izdane obveznosti dveh slovenskih bank, Factor banke d. d. in Probanke d. d. 18. decembra je odobrila ukrepe državne pomoči v korist petih slovenskih bank, odobrila pa je tudi načrte prestrukturiranja Nove Ljubljanske banke d. d. (NLB) in Nove kreditne banke Maribor d.d. (NKBM), zlasti ker bodo bankama omogočili dolgoročno preživetje brez neupravičenega izkrivljanja konkurence. Prav tako je odobrila pomoč za nadzorovano likvidacijo Factor banke d. d. in Probanke d. d., in sicer ker bo izkrivljanje konkurence, ki ga bo povzročila pomoč, minimalizirano zaradi dokončnega umika obeh bank s trga. Komisija je začasno odobrila tudi pomoč za reševanje Abanke Vipa d.d., da se ohrani njena finančna stabilnost. V okviru postopka v zvezi z makroekonomskim neravnotežjem je morala Slovenija izvesti pregled kakovosti sredstev in stresni test za slovenski bančni sektor. Ocena rezultatov pregleda in testa, ki jo je Slovenija objavila 12. decembra, je bila vključena v pet sklepov, ki jih je Komisija sprejela 18. decembra.

Sklepi o prestrukturiranju bank, ki je bilo prijavljeno pred 1. avgustom 2013

V primeru bančne skupine Hypo Group Alpe Adria (HGAA) je Komisija avgusta 2013 odobrila načrt, po katerem se bodo operativni deli banke v Avstriji in južno-vzhodni Evropi prodali najpozneje do sredine leta 2015, preostali nerentabilni deli pa se bodo likvidirali v okviru nadzorovanega procesa. Do zaključka prodaje se je Avstrija zavezala k številnim omejitvam glede novih poslov, zlasti v zvezi z nadzorom tveganja, s čimer povečuje možnosti za trženje podružnic in v čim večji možni meri zmanjšuje izkrivljanje konkurence.

V zadevi Banca Monte dei Paschi di Siena (MPS) je italijanska vlada zagotovila 2 milijardi EUR za pokritje kapitalskega primanjkljaja, ugotovljenega s stresnim testom, ki ga je decembra 2011 izvedel Evropski bančni organ. Komisija je najprej preverila, ali je poslovni model banke manj tvegan in ali zagotavlja dolgoročno rentabilnost, nato pa je novembra 2013 odobrila načrt prestrukturiranja banke MPS.

Nadzor nad ukrepi državne pomoči je zaradi pogojenosti sklepov o prestrukturiranju hkrati tudi pomembno orodje za zagotovitev, da se banke vračajo k svoji osnovni gospodarski dejavnosti, tj. odobravanju posojil realnemu gospodarstvu.

V Španiji je bilo leto 2013 prvo, v katerem so se celo leto izvajali različni načrti prestrukturiranja, odobreni za banke, ki so prejele državno pomoč v okviru osemnajstmesečnega programa finančne pomoči, potrjenega julija 2012. Načrti prestrukturiranja naj bi banke spodbudili, da se z bolj tveganih dejavnosti preusmerijo k posojilom MSP in drugim podjetjem. V prvi polovici 2013 so bili zaključeni t. i. odkupi podrejenih obveznosti za banke (Subordinated Liability Exercises), ki so prejele državno pomoč, kar je v teh bankah ustvarilo skoraj 13 milijard kapitala in zmanjšalo potrebe po dodatnih javnih sredstvih.

Komisija je v sodelovanju z Evropsko centralno banko in Mednarodnim denarnim skladom leta 2013 odobrila nadaljnjo finančno pomoč državam članicam, ki so zanjo zaprosile. Nadzor nad državno pomočjo je prispeval k programom ekonomskega prilagajanja na Irskem, v Grčiji, na Portugalskem in na Cipru. Ena od glavnih političnih zahtev tem državam je bilo prestrukturiranje bančnega sektorja, vključno z obsežnimi zahtevami za finančni sektor.

Odprt, učinkovit in varen enotni trg plačil

Komisija je svoja prizadevanja za izvrševanje in urejanje usmerila tudi na področje plačil. Kot primer lahko navedemo preiskavo zaradi kršitve protimonopolnih pravil, ki je bila sprožena septembra 2011 in zaključena junija 2013. Namen je bil preučiti proces standardizacije spletnih plačil, ki ga je izvedel Evropski svet za plačila (EPC).[26]

Ukrepi za preprečitev negativnih učinkov standardizacije na vstop na trg in inovacije

Evropski svet za plačila je organ evropskega bančnega sektorja za odločanje in usklajevanje na področju plačil. Komisija je izrazila pomisleke, da bi EPC s svojim delom v zvezi s standardi za e-plačila, zlasti z okvirom za e-plačila, lahko izključil nebančne ponudnike interneta iz trga e-plačil. Spletna plačila so ključnega pomena za razvoj e-trgovanja in za dobro delovanje notranjega trga EU.

Med preiskavo je EPC sporočil svojo odločitev, da preneha z razvojem okvira za e-plačila in s katerimi koli pobudami za standardizacijo, ki bi lahko imele enak namen ali učinek. Zaradi tega je tožilec v tem primeru, tj. Sofort AG, umaknil svojo pritožbo. Komisija se je v teh razmerah odločila, da preiskavo zaključi.

Direktiva o plačilnih storitvah[27] bi akterjem iz nebančnega sektorja izrecno dovolila, da pri spletnih in kartičnih plačilih delujejo v konkurenci z bankami. V tem primeru je zakonodaja učinkovito dopolnila izvrševanje protimonopolnih pravil.

Še en primer sinergije med predhodnim urejanjem in naknadnim izvrševanjem zakonodaje o konkurenci je predlog uredbe o medbančnih provizijah za kartične plačilne transakcije,[28] ki upošteva dve desetletji postopkov v zvezi s konkurenco, v katere so vključena kartična podjetja. Organi, pristojni za konkurenco, in regulativni organi so pogosto preverjali medbančne provizije. Komisija je sprejela več sklepov na podlagi protimonopolne zakonodaje EU, vključno z odločbo glede družbe MasterCard iz decembra 2007.[29] Tudi v državah članicah so potekali številni postopki, med drugim na Poljskem, Madžarskem, v Italiji, Latviji, Združenem kraljestvu, Nemčiji in Franciji. Evropski trg kartičnih plačil kljub temu ostaja precej razdrobljen in medbančne provizije se zelo razlikujejo. Za odpravo tega problema je Komisija predlagala sprejetje uredbe o medbančnih provizijah. Namen predloga je razviti trg plačil, ki bo zajemal celotno EU in bo potrošnikom, trgovcem na drobno in drugim podjetjem omogočil, da v skladu z digitalno agendo iz strategije Evropa 2020 v celoti izkoristijo prednosti notranjega trga EU, vključno z e-trgovino.

Prepoved zaračunavanja dodatnih provizij za plačila s karticami, za katere so določene medbančne provizije, ki jo predvideva revidirana direktiva o plačilnih storitvah, dopolnjuje določbe direktive o pravicah potrošnikov,[30] ki naj bi se v vsej EU začela uporabljati 13. junija 2014. V skladu z novimi pravili trgovci ne morejo zahtevati dodatnih provizij za kakršna koli plačilna sredstva, ki bi bile višje od stroškov, ki jih imajo za uporabo tovrstnih sredstev.

5. Energetika: sektor, v katerem je "več Evrope" najbolj potrebno

Energetski sektor je eden od sektorjev, ki bodo z dokončanjem enotnega trga zagotovili največje koristi podjetjem in državljanom v Evropi. Vendar bo trajalo dlje časa, kot je bilo predvideno, preden bodo prizadevanja za reforme, namenjene dokončanju notranjega trga z energijo, vključno s tretjim energetskim svežnjem, uvedenim leta 2007[31], imele učinek na terenu. Trije ključni izzivi, določeni leta 2013, vključujejo vse večjo odvisnost EU od uvožene energije, naraščajoče cene energije ter pomanjkanje naložb.[32] Energija iz obnovljivih virov bo ključna za prehod na konkurenčen, varen in trajnosten energetski sistem.

Energetski trgi so ključnega pomena za evropsko gospodarstvo. Energija pomeni ključni prispevek za industrijo in vpliva na skoraj vse vidike vsakodnevnega življenja potrošnikov. Stroški energije znatno vplivajo na gospodarsko dejavnost. Cena energije je glavni vir pomislekov, kar zadeva konkurenčnost Evrope, zlasti energetsko intenzivnih industrij, ter ogroža desetletni vodilni položaj Evrope na področju dekarbonizacije.

Vendar obstaja široko soglasje o elementih, ki so potrebni za soočanje z navedenimi izzivi: zagotovitev skupnega energetskega okvira EU, naložbe v infrastrukturo, povečanje energetske učinkovitosti ter spodbujanje pomoči obnovljivim virom, ki bo bolj učinkovita in bolj povezana s trgom.

Konkurenca je del kombinacije politik, s katero je mogoče obravnavati navedene izzive. Zakonodaja EU na področju energetike je prispevala k odpravi zakonitih monopolov in uskladitvi pravil ter uvedla ukrepe za podporo povezovanju in liberalizaciji trgov. Namen politike konkurence je zagotoviti, da podjetja ne ohranjajo ali ponovno uvajajo ovir za konkurenco. Zato ukrepi za uveljavljanje konkurence, regulacijo in liberalizacijo vsi prispevajo k trem stebrom energetske politike EU: trajnosti, konkurenčnosti in zanesljivi oskrbi.

Vendar je v nekaterih državah članicah konkurenca na trgu plina in električne energije še vedno omejena ne samo zaradi počasnega izvajanja zakonodaje, temveč tudi zaradi narave navedenih sektorjev, za katere so značilne visoke vstopne naložbe in omejene zmogljivosti fizične infrastrukture. Čeprav so energetski trgi EU še vedno v veliki meri nacionalni ali regionalni, so postali bolj povezani. Dodatno povezovanje bi lahko zmanjšalo nihanja cen ter izboljšalo splošno učinkovitost in konkurenco.

S tega vidika je strogo izvrševanje protimonopolnih pravil temelj za učinkovitost predhodne regulacije, državna intervencija pa bi morala biti dobro zasnovana, da se omeji učinek na cene energije.

Od 1. januarja se uporabljajo nove smernice za državno pomoč v okviru sistema trgovanja z emisijami. Novi okvir državam članicam omogoča, da energetsko intenzivne industrije razbremenijo posrednih stroškov CO2 v njihovih cenah električne energije, ter zmanjšuje tveganje selitve v države zunaj EU, kjer je okoljska zakonodaja manj stroga.[33] Komisija je leta 2013 takšen sistem odobrila v petih državah članicah: Belgiji, Nemčiji, na Nizozemskem, v Španiji in Združenem kraljestvu.[34] Na drugi strani pa so bili načrti nemških organov, da se takšna pomoč dodeli nekaterim proizvajalcem neželeznih kovin, označeni za neskladne, saj bi pomenili resna izkrivljanja konkurence v škodo proizvajalcev v drugih državah članicah.[35]

Spodbujanje odprtih in konkurenčnih energetskih trgov z zagotavljanjem nediskriminatornega dostopa in enakih konkurenčnih pogojev

Ukrepi uveljavljanja protimonopolne zakonodaje leta 2013 so ali bodo v prihodnosti prispevali k omejevanju cen energije prek boja proti zlorabam ali tajnemu dogovarjanju, ki vodi v delitev trgov in neučinkovito dodeljevanje energetskih virov. Komisija trenutno preučuje primere, v katerih analizira vedenje podjetij, dejavnih v sektorjih surove nafte, proizvodov iz rafinirane nafte in biogoriv;[36] Gazprom v povezavi z dobavo plina v srednji in vzhodni Evropi;[37] BEH v povezavi z dobavo električne energije v Bolgariji;[38] ter energetske borze.[39]

Komisija je aprila sprejela in potrdila odločbo, v skladu s katero so zaveze ČEZ (češkega ponudnika električne energije) pravno zavezujoče.[40] Po nenapovedanih inšpekcijskih pregledih leta 2009 je bila junija 2011 uvedena poglobljena preiskava češkega elektroenergetskega sektorja. Po tem, ko je družba ČEZ predlagala zaveze kot odziv na pomisleke Komisije, je bil julija 2012 opravljen preizkus trga, katerega rezultati so bili ocenjeni kot zadovoljivi. Družba bo odprodala približno 800 do 1 000 MW svojih proizvodnih zmogljivosti. Ta odprodaja bo omogočila vstop novega akterja na češki elektroenergetski trg in njegovo tekmovanje s češkim ponudnikom.

Komisija je prav tako začela formalni postopek zoper romunsko energetsko borzo OPCOM[41], ki je skupaj s svojo matično družbo CNTEE Transelectrica maja prejela obvestilo o nasprotovanju. Komisija je predhodno ugotovila, da OPCOM, operater edine energetske borze v Romuniji, diskriminira družbe na podlagi njihovega sedeža. Energetske borze imajo pomembno vlogo pri zagotavljanju javnih informacij o cenah: omejevalne poslovne prakse z zviševanjem cen poslovanja za tuje trgovce omejujejo likvidnost in učinkovitost elektroenergetskih trgov. Dostop do energetskih trgov je ključen za doseganje preglednih in zanesljivih cen električne energije na veleprodajnih in maloprodajnih trgih.

Kar zadeva nadzor državne pomoči, je Komisija začela poglobljeno preiskavo koncesij na področju vodnih virov, dodeljenih družbi Electricidade de Portugal (EDP) za proizvodnjo električne energije, da bi preverila, ali je cena, ki jo je portugalski ponudnik električne energije EDP plačal leta 2007 za razširitev svoje pravice na uporabo javnih vodnih virov za proizvodnjo električne energije, v skladu s pravili EU o državni pomoči.[42] Komisija je tudi v drugih državah članicah uvedla preiskave v zvezi s pravili in praksami, ki zadevajo dodeljevanje ali razširitev podobnih koncesij.

6. Uveljavljanje konkurence v digitalnem gospodarstvu za podporo Evropski digitalni agendi

Digitalna revolucija je v hipu osvojila skoraj vsak sektor gospodarstva, vplivala na življenje in poslovanje posameznikov in podjetij, ustvarila veliko različnih digitalnih storitev in blaga ter drugim sektorjem zagotovila bistvene vložke, morebitne prihranke, nove informacije in distribucijske poti. Digitalni sektorji so glavni dejavniki ustvarjalnosti in inovacij, kar spodbuja konkurenčnost celotnega gospodarstva. Čeprav je zelo težko opredeliti zanesljive ukrepe za določitev velikost digitalnega gospodarstva, je njegov prispevek k rasti BDP v zadnjih letih vse bolj pomemben. Komisija je zato leta 2010 uvedla vodilno pobudo "Evropska digitalna agenda",[43] ki je bila decembra 2012 revidirana s posodobljenim sklopom prednostnih nalog.

Čeprav so temeljna načela in cilji politike konkurence enaki v vseh sektorjih, ima digitalno gospodarstvo številne, zelo specifične lastnosti. Ena od njih je hitrejši proces obnavljanja. Druga lastnost digitalnih trgov so hitre tehnološke spremembe, ki na trg stalno prinašajo nove naprave in nematerialno blago, kot so storitve, aplikacije in ekosistemi. Poleg tega se poslovni modeli in viri prihodkov na digitalnih trgih spreminjajo hitreje kot kjer koli drugje.

Povezovanje instrumentov politike konkurence za obravnavo izzivov hitro razvijajočega se trga

Na hitro razvijajočih se trgih, kot so IKT in e-komuniciranje, je skupno izvajanje predhodne regulacije in naknadnega uveljavljanja konkurence potrebno za zagotavljanje ustreznega delovanja sektorja in za pomoč sektorju, da v celoti izkoristi svoj potencial za rast. Učinkovit nadzor vedenja podjetij s prevladujočim položajem na trgu ter hitro odzivanje v primeru zlorab sta še posebej pomembna, saj lahko nezakonite prakse povzročijo predčasen izstop s trga za male in inovativne konkurente.

V digitalnih industrijah je pomembno tudi olajšanje razširjanja intelektualne lastnine in znanja. Zato Komisija izvaja pregled svojega okvira protimonopolne politike za sporazume o prenosu tehnologije. Sporazumi o prenosu tehnologije za izboljšanje učinkovitosti, ki se sklepajo med konkurenti ali nekonkurenti, spodbujajo inovacije in konkurenčnost. Razširjanje tehnologije lahko spodbuja konkurenco ter izboljšuje nadaljnje inovacije. Med februarjem in majem je potekalo javno posvetovanje o reviziji obstoječih smernic in uredbe o skupinskih izjemah za sporazume o prenosu tehnologije z namenom, da se sprejmejo končna besedila spomladi 2014.

Izvrševanje protimonopolnih pravil na hitro razvijajočem se digitalnem trgu: primer družbe Google

Komisija je izrazila pomisleke, da je družba Google morda zlorabila svoj prevladujoč položaj na trgih za spletno iskanje, spletno oglaševanje in posredništvo spletnega oglaševanja v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP). Komisija je menila, da takšne prakse lahko škodijo potrošnikom z zmanjševanjem izbire in zaviranjem inovacij na področjih specializiranih storitev iskanja in spletnega oglaševanja. Kot odziv na pomisleke Komisije v zvezi s konkurenco je družba Google aprila predlagala prvi sklop zavez, oktobra pa revidiran sklop zavez. Komisija je prek uradnih zahtev za informacije od družbe Google želela povratne informacije o revidiranih zavezah. Na podlagi prejetih povratnih informacij je Komisija sklenila, da revidirane zaveze še vedno ne ustrezno obravnavajo pomislekov v zvezi s konkurenco, ki jih je Komisija izrazila v predhodni oceni. Komisija je družbo Google obvestila, da ima slednja zelo malo časa za predložitev dodatnega revidiranega sklopa zavez, ki bi ustrezno obravnaval pomisleke Komisije, in da bo v primeru nepredložitve Komisija uporabila postopek v skladu s členom 7 Uredbe 1/2003.

Spodbujanje povezljivosti in odprava razdrobljenosti na enotnem trgu za sektor telekomunikacij

Neobstoj dejanskega enotnega trga za elektronske komunikacije ovira razvoj novih storitev, dostopnih na celotnem notranjem trgu, v škodo evropskih potrošnikov.

Dokončanje enotnega trga za elektronske komunikacije bi zagotovilo pomembne koristi za evropska podjetja in državljane. Komisija je 11. septembra sprejela zakonodajni sveženj "Povezana celina: vzpostavitev enotnega trga telekomunikacij". Ta sveženj vključuje sporočilo o enotnem trgu telekomunikacij, predlog uredbe o ukrepih za evropski enotni trg elektronskih komunikacij in doseganje povezane celine; vsebuje pa tudi priporočilo Komisije o doslednih obveznostih nediskriminacije ter metodologijah za izračun stroškov za spodbujanje konkurence in izboljšanje okolja za naložbe v širokopasovne povezave. [44]

Leta 2013 je bilo uveljavljanje konkurence v sektorju telekomunikacij precej intenzivno, saj se je preprečilo, da bi udeleženci na trgu zaščitili svoja podjetja z nezakonitimi praksami, poleg tega pa se je zagotovilo, da združitve ne bodo vodile v višje cene, slabšo kakovost in nižji obseg inovacij.

Komisija v okviru uredbe o združitvah izvaja pregled številnih pomembnih dogovorov, vključno z dvema predlaganima posloma za združitev z operaterjem mobilnega omrežja na Irskem oziroma v Nemčiji. Družba Hutchison 3G UK je 1. oktobra obvestila Komisijo o svoji nameri za pridobitev izključnega nadzora nad družbo Telefónica Ireland, Komisija pa je 6. novembra začela podrobno preiskavo navedene združitve.[45] Podobno je 31. oktobra družba Telefónica Deutschland obvestila Komisijo o svoji nameri za pridobitev izključnega nadzora nad mobilnim operaterjem družbe KPN, poznanim kot E Plus, Komisija pa je 20. decembra začela podrobno preiskavo posla.[46] Oba navedena posla bi pomenila manj akterjev na veleprodajnih in maloprodajnih trgih, ki so že zelo koncentrirani, zaradi česar ju bo treba leta 2014 znova podrobno pregledati.

Komisija je poleg tega analizirala in v prvi fazi brezpogojno odobrila pripojitev družbe Virgin Media[47] – največjega kabelskega operaterja v Združenem kraljestvu – družbi Liberty Global v višini 23,3 milijarde ameriških dolarjev ter pripojitev družbe Kabel Deutschland – največjega kabelskega operaterja v Nemčiji – družbi Vodafone v višini 8 milijard eurov.[48]

Kar zadeva protimonopolno zakonodajo, je Komisija 23. januarja družbama Telefónica in Portugal Telecom naložila globo v višini 66 894 000 eurov oziroma 12 290 000 eurov zaradi njunega dogovora, da ne bosta konkurirali druga drugi na iberskih trgih telekomunikacij.[49] Z ohranitvijo statusa quo v Španiji in na Portugalskem je sporazum prispeval k ohranjanju razdeljenosti telekomunikacijskega sektorja EU. Sporazumi o nekonkuriranju so ena najresnejših kršitev pravil EU o konkurenci, saj lahko pomenijo višje cene in manj izbire za potrošnike. Ta posebna odločba je posebno pomembna, saj zadeva čezmejni sporazum o razdelitvi trgov.

Odpravljanje ovir za inovacije v gospodarstvu znanja

Komisija je bila leta 2013 dejavna na področju patentov, ki so bistveni del standarda. Patenti, ki so bistveni del standarda, so patenti za zaščito tehnologije, ki je ključna za izvedbo skupnega standarda, ki ga je razvila organizacija za določanje standardov. Tehnično ni mogoče razviti proizvoda v skladu s standardom, ne da bi se uporabila tehnologija, ki je zaščitena s patenti, ki so bistveni del standarda.

Komisija je maja družbi Motorola Mobility poslala obvestilo o nasprotovanju v zvezi z možno zlorabo patentov, ki so bistveni del standarda, za mobilne telefone.[50] V primeru kršitev patentov je vložitev tožbe na nacionalnem sodišču na splošno legitimno pravno sredstvo imetnika patenta, ki je bistveni del standarda. Kadar pa uspešen standard vključuje patentirano tehnologijo, je dostop do ustreznih patentov, ki so bistveni del standarda, predpogoj za katero koli podjetje, ki želi prodajati proizvode, skladne s standardom, na trgu. Komisija je zato sprejela predhodni sklep, da lahko vložitev tožbe na sodišču pomeni zlorabo prevladujočega položaja, kadar gre za patente, ki so bistveni del standarda, in želi morebitni pridobitelj licence skleniti licenčni sporazum pod poštenimi, razumnimi in nediskriminatornimi pogoji (zaveza FRAND). Komisija v teh primerih meni, da imetniki patentov, ki so bistveni del standarda, ne bi smeli imeti pravice do tožb, ki na splošno vključujejo prepoved prodaje proizvoda, ki krši patent. Imetniki patenta, ki so bistveni del standarda, ohranijo pravico do vložitve tožb, kadar morebitni pridobitelji licence zavrnejo licence, ki naj bi bile v skladu s poštenimi, razumnimi in nediskriminatornimi pogoji.

Ukrepi na področju patentov, ki so bistveni del standarda, so vključevali tudi družbo Samsung.[51] Družba Samsung je septembra predlagala zaveze kot odziv na pomisleke glede konkurence, ki jih je Komisija izrazila v svojem obvestilu o nasprotovanju iz decembra 2012. Med svojimi zavezami družba Samsung predlaga obdobje petih let, v katerem ne bo vlagala tožb na podlagi kakršnih koli sedanjih in prihodnjih patentov, ki so bistveni del standarda, ki so povezani s tehnologijami, ki se uporabljajo v pametnih telefonih in tabličnih računalnikih, proti kateri koli družbi, ki bo soglašala s posebnim postopkom sodišča ali arbitražnega sodišča za določitev ustreznih stopenj licenčnine pod poštenimi, razumnimi in nediskriminatornimi pogoji.

7. Mednarodno sodelovanje pri politiki konkurence za spopadanje z izzivi globalizacije

Vse večja medsebojna odvisnost svetovnih gospodarstev je nepovraten proces: neposredne tuje naložbe so se povečale na več kot 30 % svetovnega BDP pred krizo, medtem ko je svetovna trgovina v zadnjih dveh desetletjih v povprečju rasla 5,3 % letno. Medtem ko so glavni akterji v globalnem okolju znatno vlagali v gospodarstva drug drugih, so se pojavili novi gospodarski velikani.

Globalizacija gospodarstva zahteva tesnejše sodelovanje med organi za konkurenco v Evropi pa tudi drugod po svetu. Mednarodno sodelovanje med organi za konkurenco pomaga pri učinkovitem spopadanju z izzivi globalizacije in spodbuja približevanje načel in praks politike konkurence, ki se izvajajo po svetu. Bistveno je zagotoviti sodelovanje med različnimi organi ter skladnost rezultatov njihovih dejavnosti izvrševanja. Komisija je na pobudo Evropskega parlamenta še naprej sodelovala v večstranskih in dvostranskih dialogih o politiki z organi na številnih drugih področjih zakonodaje z namenom, da se spodbuja približevanje vsebinskih in postopkovnih pravil o konkurenci. Prav tako je še naprej tesno sodelovala s številnimi organi za konkurenco v vsakodnevnih dejavnostih izvrševanja.

Dvostransko in večstransko sodelovanje za učinkovitejše uveljavljanje konkurence

EU je 8. julija začela pogajanja z ZDA o čezatlantskem sporazumu o partnerstvu za trgovino in naložbe, 25. marca pa o sporazumu o prosti trgovini z Japonsko. Pogajanja o obeh sporazumih vključujejo določbe, povezane s konkurenco, ki jih Komisija natančno spremlja.

Kar zadeva dvostranske odnose z organi za varstvo konkurence v državah zunaj EU, je Komisija leta 2013 svoja prizadevanja zlasti usmerila v glavne trgovinske partnerje EU, tako tradicionalne kot tudi najpomembnejša gospodarstva v vzponu. V zvezi s tem so leta 2013 potekali dialogi na visoki ravni s predstavniki nekaterih organov za konkurenco, s katerimi je EU sklenila sporazum o sodelovanju ali memorandum o soglasju.

Ob robu konference držav BRIC (Brazilija, Rusija, Indija in Kitajska) 22. novembra v Delhiju je GD za konkurenco z indijskim odborom za konkurenco podpisal memorandum o soglasju za sodelovanje na področju zakonodaje o konkurenci. 17. maja je bil podpisan sporazum o sodelovanju med EU in Švico. Novost tega sporazuma in razlog za njegovo poimenovanje kot sporazuma druge generacije je, da bo obema organoma za konkurenco omogočil izmenjavo informacij, ki sta jih pridobila v okviru svojih preiskav. Sporazum bo začel veljati šele, ko ga odobrita Evropski parlament in švicarski parlament.

Pogajanja o podobnem sporazumu med EU in Kanado dobro napredujejo. Poleg tega je Komisija nadaljevala tehnično sodelovanje z drugimi organi za konkurenco iz držav zunaj EU, zlasti Kitajsko in Indijo.

Komisija je še naprej natančno spremljala izvajanje določb iz prilog o jeklarski in ladjedelniški industriji, ki so vključene v Akt o pristopu Hrvaške[52], Hrvaška pa je 1. julija postala članica EU. Kar zadeva pristopna pogajanja z državami kandidatkami, je bil leta 2013 dosežen velik napredek pri pregledu zakonodaje Črne gore in določitvi meril za začetek pogajanj o poglavju o konkurenci.

Poleg tega je Komisija še naprej aktivno sodelovala z mednarodnimi forumi, povezanimi s konkurenco, kot so odbor OECD za konkurenco, Mednarodna mreža za konkurenco in Konferenca Združenih narodov za trgovino in razvoj (Unctad). Leta 2013 je nadaljevala sopredsedovanje delovni skupini Mednarodne mreže za konkurenco za združitve ter eni od podskupin delovne skupine za kartele. Komisija je bila leta 2013 tudi vodja projekta (skupaj z zvezno komisijo ZDA za trgovino) za projekte usmerjevalne skupine Mednarodne mreže za konkurenco na področju preiskovalnih postopkov pri dejavnostih uveljavljanja konkurence.

8. DIALOG Z DRUGIMI INSTITUCIJAMI O KONKURENCI

Strukturirani dialog z Evropskim parlamentom

GD za konkurenco je vključen v stalen strukturiran dialog o vprašanjih konkurence z Evropskim parlamentom ter zlasti z njegovim odborom za ekonomske in monetarne zadeve (ECON).

Podpredsednik Komisije Almunia je v okviru strukturiranega dialoga dvakrat leta 2013 obiskal odbor ECON: 28. maja za predstavitev letnega poročila o politiki konkurence za leto 2012 ter 26. novembra za predstavitev najnovejših informacij o ključnih sklepih in razvoju politike leta 2013, v pričakovanju prihodnjih rezultatov dela Parlamenta na področju konkurence leta 2014.

Podpredsednik se je udeležil tudi seje odbora za regionalno politiko 30. maja, na kateri je spregovoril o smernicah o regionalni pomoči, ki jih je odbor obravnaval.

Leta 2013 sta bili sprejeti dve resoluciji o letnih poročilih o konkurenci. Parlament je junija sprejel resolucijo o poročilu Sanchez Presedo, ki obravnava letno poročilo o konkurenci 2011. Letno poročilo o konkurenci 2012 je bilo predloženo odboru ECON 14. maja, da bi se lahko člani EP pripravili na dialog s komisarjem. Resolucija o poročilu Tremosa i Balcells je bila sprejeta 10. decembra.

Parlament je v zadnjih letih izrazil pomisleke v zvezi z globami v primeru kršitev konkurence: Komisija meni, da smernice za določanje glob zagotavljajo dovolj pravne gotovosti za podjetja ter dajejo Komisiji zadostno prožnost v primeru potrebnih sprememb; evropska sodišča so to strukturo večkrat podprla.

Strukturirani dialog z Evropskim parlamentom o posodobitvi področja državnih pomoči

Svet se je formalno posvetoval s Parlamentom v procesu sprejemanja pooblastitvene in postopkovne uredbe, ki je temelj posodobitve področja državnih pomoči, prednostne naloge GD za konkurenco leta 2013. Parlament je po poglobljenem delu v zvezi z obema predlogoma resoluciji sprejel julija. Poleg odbora ECON je mnenje o pooblastitveni uredbi podal tudi odbor TRAN. Komisija je pri reviziji smernic na področju državne pomoči upoštevala uradno vlogo Parlamenta v zakonodajnem procesu kot tudi njegova ključna sporočila. Podpredsednik Almunia je v okviru strukturiranega dialoga 26. novembra člane EP obvestil, da bo proces posodabljanja državne pomoči zaključen leta 2014 s sprejetjem preostalih smernic o državni pomoči.

Vzporedno s sprejetjem pooblastitvenih in postopkovnih uredb in po njihovem sprejetju julija so potekala prizadevanja za revizijo in posodobitev sklopa zakonodaje o državni pomoči. 6. maja je bilo organizirano tretje javno posvetovanje o osnutku sporočila o kinematografiji, končno besedilo sporočila pa je bilo sprejeto 14. novembra. Odbor ECON je bil obveščen o navedeni pobudi kot tudi o uvedbi javnega posvetovanja o smernicah za državno pomoč letališčem in letalskim prevoznikom (smernice za letalski sektor) 3. julija, uvedbi posvetovanja o pomoči de minimis 17. julija, javnega posvetovanja o uredbi o splošnih skupinskih izjemah 29. julija ter posvetovanja o smernicah za državno pomoč za reševanje in prestrukturiranje 14. novembra.

Odboru ECON je bil 16. maja poslan razlagalni dokument o smernicah za regionalno pomoč.

Uslužbenci iz GD za konkurenco so tudi v zvezi s tem poročali članom EP in uslužbencem v Parlamentu. Odbor REGI je v okviru vzporednih razprav o novih kartah regionalne pomoči in naslednjem programskem obdobju za strukturne sklade vložil ustno vprašanje pri razpravi o smernicah za regionalno pomoč.

Odškodninske tožbe[53]

Podpredsednik Almunia je predlog Komisije o odškodninskih tožbah najprej predstavil članom odbora Evropskega parlamenta ECON na odprti seji koordinatorjev 11. junija v Strasbourgu takoj po tem, ko je predlog sprejel kolegij. Komisija je predlog sprejela na podlagi členov 103 in 114 PDEU, zaradi česar je predlog predložila Evropskemu parlamentu in Svetu po rednem zakonodajnem postopku. Službe Komisije so se 18. septembra udeležile delavnice o predlogu, ki jo je gostil poročevalec odbora ECON, ter prve izmenjave stališč 17. oktobra, da bi odgovorile na vprašanja.

Švicarski sporazum

Službe GD za konkurenco so novembra 2010 prvič obvestile Evropski parlament o pogajanjih o sporazumu druge generacije s švicarskim organom za varstvo konkurence. Svet je junija 2013 uradno zaprosil Parlament, naj odobri navedeni sporazum. GD za konkurenco je sodeloval s poročevalcem in se pri tem udeležil delavnice za asistente, javnega posvetovanja ter srečanja s predstavniki parlamentarnih skupin.

Nadaljnja krepitev komuniciranja GD za konkurenco z odborom ECON

GD za konkurenco je enako kot v preteklih letih organiziral seminar za asistente in politične svetovalce odbora ECON, ki je bil 17. maja v prostorih GD za konkurenco in na katerem so se obravnavale glavne teme iz letnega poročila o konkurenci za leto 2012. Sledila sta mu podroben informativni sestanek za asistente poročevalcev na temo izvrševanja protimonopolne zakonodaje in pravil o državni pomoči v prometnem sektorju ter na temo državne pomoči bankam kot tudi informativni sestanek na visoki ravni za člane EP v delovni skupini odbora ECON za konkurenco v zvezi z glavnimi temami politike.

Komisija je julija sprejela novo sporočilo o bančništvu, da bi posodobila smernice, objavljene leta 2008 na začetku finančne krize, ter upoštevala izkušnje, pridobljene v vmesnem obdobju. Komisija je za Ekonomsko-finančni odbor pripravila tudi dokument o ključnih vprašanjih, ki je bil poslan predsedniku odbora ECON.

GD za konkurenco je nadaljeval redno obveščanje ustreznih parlamentarnih odborov o javnih posvetovanjih ter sprejetju novih smernic in dokumentov o politiki.

Uslužbenci iz GD za konkurenco so imeli leta 2013 številna dvostranska srečanja s člani EP, povezana z delom Parlamenta v zvezi z različnimi dosjeji za konkurenco. Službe Komisije so pripravile odgovore na 366 pisnih parlamentarnih vprašanj in na 21 peticij, ki jih je koordiniral GD za konkurenco.

GD za konkurenco in odbor ECON sta nadaljevala izmenjavo informacij glede študij; službe GD za konkurenco so tajništvo odbora ECON julija obvestile o študijah, ki jih je GD naročil leta 2013.

Sodelovanje GD za konkurenco z EESO in OR

Komisija je tudi Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) in Odbor regij (OR) obvestila o glavnih pobudah glede politike. Sodelovala je tudi na sejah študijskih skupin in strokovnih skupin. Podpredsednik Almunia se je 1. februarja udeležil plenarnega zasedanja OR o reformi državne pomoči in reviziji smernic za regionalno pomoč 2014–2020.

[1] Svetovni gospodarski forum: Poročilo o svetovni konkurenčnosti 2013–2014, na voljo na http://www3.weforum.org/docs/WEF_GlobalCompetitivenessReport_2013-14.pdf.

[2] SEC(2011) 1188 final, 1. del: delovni dokument služb Komisije, poročilo o evropski konkurenčnosti za leto 2011.

[3] Prispevek politike konkurence k rasti in strategiji Evropa 2020 (The Contribution of Competition Policy to Growth and the EU2020 Strategy), IP/A/ECON/ST/2012-25, na voljo na http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/etudes/join/2013/492479/IPOL-ECON_ET(2013)492479_EN.pdf

[4] Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe.

[5] COM(2013) 404 final: Predlog direktive o nekaterih pravilih, ki urejajo postopke z odškodninskimi tožbami v nacionalni zakonodaji zaradi kršitev določb zakonodaje o konkurenci držav članic in Evropske unije. Dokument je na voljo na http://ec.europa.eu/competition/antitrust/actionsdamages/documents.html.

[6] Med primere iz preteklosti, ki jih je treba omeniti, sodijo kazni za proizvajalce avtomobilskega stekla, pomnilnikov DRAM (uporabljajo se v računalnikih, na strežnikih in delovnih postajah) in sintetičnega kavčuka.

[7] Zadeva AT.39748 – žične napeljave za avtomobilsko industrijo.

[8] Zadeva 39861 – obrestni izvedeni finančni instrumenti v jenih (YIRD) in zadeva 39914 – eurski obrestni izvedeni finančni instrumenti.

[9] Zadeva AT.39633 – kozice.

[10] Zadeva 39574 – čipi za pametne kartice.

[11] COM(2013) 404 final: Predlog direktive o nekaterih pravilih, ki urejajo postopke z odškodninskimi tožbami v nacionalni zakonodaji zaradi kršitev določb zakonodaje o konkurenci držav članic in Evropske unije.

[12] Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 1269/2013 z dne 5. decembra 2013 o spremembi Uredbe Komisije (ES) št. 802/2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 o nadzoru koncentracij podjetij.

[13] Obvestilo o poenostavljenem postopku za nekatere združitve v skladu z uredbo o združitvah.

[14] COM(2013) 685 final: Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij: Program ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT): rezultati in naslednji koraki, na voljo na http://ec.europa.eu/refit.

[15] COM(2012)209 final: Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Posodobitev področja državnih pomoči EU (SAM).

[16] Smernice o regionalni državni pomoči za obdobje 2014–2020 (2013/C 209/01).

[17] Smernice Evropske unije za uporabo pravil o državni pomoči v zvezi s hitro postavitvijo širokopasovnih omrežij (2013/C 25/01).

[18] Uredba Sveta (EU) št. 733/2013 z dne 22. julija 2013 o spremembi Uredbe (ES) št. 994/98 o uporabi členov 92 in 93 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za določene vrste horizontalne državne pomoči.

[19] http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/derivatives/index_en.htm.

[20] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid/index_en.htm.

[21] Zadeva AT.39745 – CDS – finančne informacije.

[22] Zadeva 39861 – obrestni izvedeni finančni instrumenti v jenih (YIRD) in zadeva 39914 – eurski obrestni izvedeni finančni instrumenti.

[23] Predlog zajema široko paleto referenčnih vrednosti in ne le referenčnih obrestnih mer, kot je LIBOR, temveč tudi referenčne vrednosti za primarne proizvode, vrednosti, ki se uporabljajo kot referenca za finančne instrumente, kot so energetski in valutni izvedeni finančni instrumenti, referenčne vrednosti za finančne pogodbe in vrednosti, ki se uporabljajo za merjenje rezultatov investicijskih skladov.

[24] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/#maincontentSec2.

[25] http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-672_en.htm.

[26] Zadeva AT.39876 – EPC spletna plačila.

[27] COM(2013) 547 final: predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o plačilnih storitvah na notranjem trgu, o spremembah direktiv 2002/65/ES, 2013/36/EU in 2009/110/ES ter o razveljavitvi direktive 2007/64/ES.

[28] COM(2013) 550 final: predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o medbančnih provizijah za kartične plačilne transakcije.

[29] Zadeva AT.34579 – MasterCard I.

[30] Direktiva 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov.

[31] V tretjem energetskem svežnju, ki je bil sprejet leta 2007, je opredeljeno posebno protikonkurenčno vedenje, ki ga je treba obravnavati v okviru pravil EU o konkurenci.

[32] Glej prispevek Komisije k zasedanju Evropskega sveta 22. maja 2013, ki je na voljo na spletni strani: http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/energy2_en.pdf.

[33] Smernice za nekatere ukrepe državne pomoči v okviru sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov po letu 2012, UL C 158, 5.6.2012, str. 4.

[34] Številke zadev SA.37017, SA.36103, SA.37084, SA.36650 in SA.35543.

[35] Zadeva SA.30068 – Pomoč proizvajalcem neželeznih kovin za stroške CO2, ki so vračunani v ceni električne energije.

[36] Zadeva AT.40054 – Naftni trgi in trgi biogoriv (Oil and Biofuel Markets), glej MEMO/13/435 z dne 14. maja 2013 [Opomba: številka in ime zadeve še nista objavljena na spletni strani].

[37] Zadeva AT.39816 – Dobava plina strankam v srednji in vzhodni Evropi (Upstream Gas Supplies in Central and Eastern Europe), glej MEMO/12/937 z dne 4. septembra 2012.

[38] Zadeva AT.39767 – Dobava električne energije bolgarskega energetskega holdinga (BEH electricity), glej IP/121307 z dne 3. decembra 2012.

[39] Zadeva AT.39952 – Energetska borza (Power Exchanges), glej MEMO12/78 z dne 7. februarja 2012.

[40] Zadeva AT.39727 – ČEZ.

[41] Zadeva AT.39984 – OPCOM / Romunska energetska borza (Romanian Power exchange)

[42] Zadeva SA.35429 – Podaljšanje dovoljenja za uporabo javnih vodnih virov za proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah (Extension of use of public water resources for hydro electricity generation)

[43] COM(2010) 245 final/2: Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Evropska digitalna agenda.

[44] https://ec.europa.eu/digital-agenda/en/connected-continent-single-telecom-market-growth-jobs

[45] Zadeva št. M.6992 – Hutchison 3G UK / Telefónica Ireland.

[46] Zadeva M.7018 – Telefónica Deutschland / E-Plus.

[47] Zadeva M.6880 – Liberty Global / Virgin Media.

[48] Zadeva M.6990 – Vodafone / Kabel Deutschland.

[49] Zadeva AT.39839 Telefónica and Portugal Telecom.

[50] Zadeva AT.39985 – Motorola - Uveljavljanje patentov, ki so bistveni del standarda GPRS (Enforcement of GPRS standard essential patents).

[51] Zadeva AT.39939 – Samsung - Uveljavljanje patentov, ki so bistveni del standarda UMTS (Enforcement of UMTS standards essential patents).

[52] Akt o pristopu, priložen Pogodbi o pristopu Hrvaške.

[53] COM(2013) 404 final: Predlog direktive o nekaterih pravilih, ki urejajo postopke z odškodninskimi tožbami v nacionalni zakonodaji zaradi kršitev določb zakonodaje o konkurenci držav članic in Evropske unije.