1.Uvod

EU s svojo splošno shemo preferencialov (GSP) I enostransko podpira države v razvoju pri doseganju trajnostnega razvoja na podlagi trgovine. Trgovinski preferenciali spodbujajo univerzalne vrednote človekovih pravic, temeljnih delovnih standardov, varstva okolja in dobrega upravljanja.

Temu, tretjemu dvoletnemu poročilu o GSP je priloženih deset skupnih delovnih dokumentov služb (Evropske komisije in visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko). V njih je predstavljena ocena uspešnosti devetih upravičenk do režima GSP+ in treh upravičenk do režima „Vse razen orožja“ (EBA) v okviru okrepljenega sodelovanja.

Poročilo zajema zlasti:

1.obseg, v katerem države upravičenke izkoriščajo shemo;

2.več splošnih tem, vključno s smrtno kaznijo, prostorom civilne družbe, delom otrok in okoljem;

3.partnerstva: primeri sodelovanja EU s partnerji za izboljšanje učinkovitosti GSP.

To poročilo temelji na misijah EU za spremljanje, vmesni oceni GSP II ter na sodelovanju EU s partnerskimi državami (vključno z dialogi o človekovih pravicah), mednarodnimi organizacijami, civilno družbo in industrijo. Namenski dialog s civilno družbo je potekal 16. julija 2019 III .

2.Glavni poudarki

Upravičenke do GSP napredujejo. V obdobju 2018–2019 je več držav izstopilo iz sheme, ker so dosegle status gospodarstev z višjim srednjim dohodkom. Poleg tega je uspešna pogajalska agenda EU prispevala k temu, da so države izstopile iz GSP, ker so se vključile v dvostranske preferencialne režime z EU. Ob koncu leta 2019 je število upravičenk znašalo 71, tj. enajst manj kot v zadnjem poročilu.

Kar zadeva učinek preferencialov, je GSP postala pomembnejša v absolutnem in relativnem smislu. Čeprav se je število upravičenk zmanjšalo, se je vrednost uvoza iz držav upravičenk do GSP v EU povečala za 16,2 %, tj. s 158 milijard EUR leta 2016 na 183,6 milijarde EUR leta 2018 (celotni uvoz EU se je povečal za 13,3 %). Od tega je vrednost uvoza v okviru GSP znašala 68,9 milijarde EUR.

GSP je pomembna zlasti za najrevnejše države: delež, ki ga najmanj razvite države obsegajo v celotnem uvozu EU, je leta 2018 dosegel 2,2 %, kar je več kot dvakratnik deleža, ki ga te države obsegajo v svetovnem uvozu (0,98 % leta 2017 IV ). Preferencialni izvoz upravičenk do EBA v EU se je povečal za 15,3 %.

Vrednost preferencialnega uvoza iz afriških držav upravičenk do GSP v EU se je povečala za 17,2 % na 3,3 milijarde EUR. Mavretanija je izvoz v okviru GSP povečala za 62 %, Senegal pa za 44 %. Ne glede na to je delež uvoza iz afriških držav v EU v okviru GSP še naprej razmeroma majhen, saj obsega manj kot 5 %, in to kljub temu, da je med 71 upravičenkami 38 afriških držav. GSP najbolj koristi sektorju oblačil, na področju katerega pa so druge države praviloma konkurenčnejše. Ker GSP zagotavlja priložnosti v številnih drugih sektorjih (kot so predelana živila), bi se lahko bolje izkoristil. Vpliv imajo tudi pomanjkanje ozaveščenosti o shemi in dejavniki, ki omejujejo izvozne zmogljivosti afriških podjetij.

Uporaba trgovinskih preferencialov na podlagi GSP se je v letu 2018 povečala na 81,8 % (z 78,8 % leta 2016). V okviru EBA je znašala 93,4 %. Izkoriščene ugodnosti se večinoma nanašajo na sektor oblačil, saj diverzifikacija izvoza še naprej pomeni izziv.

Uvozniki in industrija EU, navzoči v državah upravičenkah do GSP, podpirajo agendo za trajnostni razvoj in lahko imajo pozitivno vlogo, predvsem pri spodbujanju reform dela ter zdravja in varnosti pri delu. Izvozne panoge, na primer v Pakistanu, Bangladešu, Mjanmaru in na Šrilanki, si želijo izpolniti mednarodne standarde. To je neposreden rezultat dejstva, da (evropski) kupci vztrajajo pri odgovornih oskrbovalnih verigah, in ima širši vpliv na države.

Upravičenke do GSP+ so dosegle napredek pri učinkovitem izvajanju 27 mednarodnih konvencij, navedenih v režimu. Sprejele pa so tudi dodatne zaveze. Vse države upravičenke do GSP+ so podpisale Pariški sporazum, pri čemer so se v nekaterih primerih odzvale na zahteve misij spremljanja GSP+ (Filipini). Armenija je podpisala Drugi fakultativni protokol k Mednarodnemu paktu ZN o državljanskih in političnih pravicah (ICCPR), s čimer je odpravila smrtno kazen, ter Izbirni protokol h Konvenciji o pravicah invalidov (CRPD).