[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 25.9.2009

COM(2009) 494 konč.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Letno poročilo Svetu in Evropskemu parlamentu o dejavnostih centralne enote Eurodac v letu 2008

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Letno poročilo Svetu in Evropskemu parlamentu o dejavnostih centralne enote Eurodac v letu 2008

1. UVOD

1.1. Področje uporabe

Uredba Sveta (ES) št. 2725/2000 z dne 11. decembra 2000 o vzpostavitvi sistema „Eurodac“ za primerjavo prstnih odtisov zaradi učinkovite uporabe Dublinske konvencije (v nadaljnjem besedilu: Uredba Eurodac)[1] določa, da Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predloži letno poročilo o dejavnostih centralne enote[2]. To šesto letno poročilo vsebuje podatke o upravljanju sistema in njegovi uspešnosti v letu 2008. Ocenjuje rezultate in stroškovno učinkovitost sistema Eurodac ter kakovost storitev njegove centralne enote.

1.2. Spremembe pravne ureditve in politik

Da bi Komisija rešila vprašanja (povezana z učinkovitostjo Uredbe Eurodac in izboljšavo podpore sistema za olajšanje uporabe Dublinske uredbe), na katera je opozorila v svojem poročilu o oceni dublinskega sistema iz junija 2007 (poročilo o oceni)[3], je 3. decembra 2008 predložila predlog spremembe Uredbe Eurodac[4].

Leta 2008 se je geografsko območje uporabe Uredbe Eurodac razširilo na Švico, ki se je (potem ko je uradno obvestila Komisijo o svoji pripravljenosti za sodelovanje v sistemu v skladu s členom 27(2)(a) Uredbe Eurodac) 12. decembra 2008 povezala s sistemom Eurodac[5].

2. CENTRALNA ENOTA EURODAC[6]

2.1. Upravljanje sistema

Glede na naraščajočo količino podatkov, ki jih je treba upravljati (nekatere vrste podatkov je treba hraniti 10 let), zastarelost tehnične platforme (vzpostavljene leta 2001) in nepredvidljive trende obsega vnosa podatkov v sistem Eurodac zaradi pristopa novih držav članic[7] poteka nadgradnja sistema Eurodac, ki bo predvidoma končana v prvem četrtletju leta 2010. Komisija je leta 2006 podpisala pogodbo za „omrežje za varne vseevropske telematske storitve med upravami (s-TESTA)“. Leta 2007 je 18 držav članic z omrežja TESTA II, ki so ga uporabljale prej, prešlo na omrežje s-TESTA, ki zagotavlja višjo stopnjo varnosti in zanesljivosti, v letu 2008 pa so na novo omrežje prešle še ostale države članice.

2.2. Kakovost storitev in stroškovna učinkovitost

Komisija si je nadvse prizadevala za zagotavljanje visoko kakovostnih storitev državam članicam, ki so končne uporabnice centralne enote Eurodac[8]. Med letom 2008 je bila centralna enota Eurodac na voljo 99,84 % časa.

Leta 2008 je Komisija po prvem iz leta 2007 prejela poročilo o dveh „napačnih zadetkih“, tj. napačnih identifikacijah, opravljenih v sistemu AFIS. Čeprav se od držav članic zahteva, da nemudoma preverijo vse zadetke, kot je opisano v členu 4(6) Uredbe Eurodac, trenutno niso zavezane uradno obveščati Komisije o napačnih zadetkih[9]. Kljub skupno trem sporočenim napačnim zadetkom od več kot 1,5 milijona iskanj in več kot 300 000 zadetkov, se lahko sistem še vedno šteje za izredno točnega.

Leta 2008 so odhodki za vzdrževanje in delovanje centralne enote znašali 605 720,67 EUR. Ti odhodki so se v primerjavi s predhodnim letom zmanjšali, saj so bili v znesek za leto 2007 vključeni stroški ključne nadgradnje zmogljivosti sistema za neprekinjeno delovanje[10]. Vendar stroški za leto 2008 zaradi povečanih stroškov vzdrževanja sistema vseeno pomenijo povečanje v primerjavi s predhodnimi leti (2004, 2005 in 2006).

Učinkovita raba obstoječih virov in infrastrukture, ki jih upravlja Komisija (kot je uporaba omrežja S-TESTA), je omogočila prihranke pri odhodkih sistema Eurodac.

Komisija je (prek programa IDABC) zagotovila tudi komunikacijske in varnostne storitve za izmenjavo podatkov med centralno enoto in nacionalnimi enotami. Te stroške, ki bi jih v skladu s členom 21(2) in (3) Uredbe Eurodac prvotno morala nositi vsaka država članica, je na koncu krila Komisija z uporabo skupnih razpoložljivih infrastruktur in tako ustvarila prihranke v nacionalnih proračunih.

2.3. Varstvo in varnost podatkov

S členom 18(2) Uredbe Eurodac je vzpostavljena vrsta vnosa podatkov, ki na zahtevo osebe, katere podatki se hranijo v centralni podatkovni zbirki, omogoča tako imenovana „posebna iskanja“, da bi se zaščitile pravice dostopa te osebe, na katero se podatki nanašajo, do lastnih podatkov.

V letu 2008 se je število tovrstnih „posebnih iskanj“ zelo zmanjšalo: v letu 2008 je bilo opravljenih 56 tovrstnih iskanj, medtem ko jih je bilo v letu 2007 opravljenih 195, kar je 71,3-odstotni upad.

Pozitivna sprememba je, da se je število držav članic, ki so uporabljale posebna iskanja, skoraj razpolovilo (8 v primerjavi s 15 v predhodnem letu).

Toda, kot je bilo navedeno v prejšnjih letnih poročilih in v poročilu o oceni, je Komisija še vedno zaskrbljena nad uporabo tovrstnih iskanj in meni, da jih je še vedno preveč. Komisija je za boljše spremljanje tega pojava v svoj predlog spremembe Uredbe Eurodac vključila zahtevo, da države članice pošljejo pristojnemu državnemu nadzornemu organu dvojnik zahteve za dostop do podatkov osebe, na katero se nanašajo podatki.

Komisija je v posvetovanju z evropskim nadzornikom za varstvo podatkov zavezana k sprejetju ukrepov zoper države članice, ki vztrajno kršijo te pomembne določbe, povezane z varstvom podatkov.

3. PODATKI IN UGOTOVITVE

Priloga k temu letnemu poročilu vsebuje razpredelnice z dejanskimi podatki, ki jih je centralna enota pridobila v obdobju od 1. januarja 2008 do 31. decembra 2008. Statistika Eurodac temelji na podatkih o prstnih odtisih vseh posameznikov, starih 14 let ali več, ki so vložili prošnjo za azil v državah članicah, bili prijeti pri nezakonitem prehodu zunanje meje države članice ali za katere se je ugotovilo, da se nezakonito zadržujejo na ozemlju države članice (če so pristojni organi menili, da je treba preveriti, ali je posameznik pred tem že vložil prošnjo za azil).

Treba je opozoriti, da podatki sistema Eurodac o prošnjah za azil niso primerljivi s podatki Eurostata, ki temeljijo na mesečnih statističnih podatkih, ki jih zagotavljajo ministrstva za pravosodje in notranje zadeve. Za razlike je mnogo metodoloških razlogov. Prvič, podatki Eurostata zajemajo vse prosilce za azil, ne glede na njihovo starost. Drugič, zbiranje njihovih podatkov vključuje razlikovanje med osebami, ki prošnjo za azil vložijo v referenčnem mesecu (zaradi česar so lahko vključene tudi večkratne prošnje), in osebami, ki prošnjo za azil vlagajo prvič.

3.1. Uspešni vnosi podatkov

„Uspešen vnos podatkov“ je vnos podatkov, ki ga je centralna enota pravilno opravila, ne da bi bil zavrnjen zaradi težav s potrditvijo podatkov, napakami v prstnih odtisih ali nezadostno kakovostjo[11].

Centralna enota je leta 2008 prejela skupaj 357 421 uspešnih vnosov podatkov, kar je skupno 19,1-odstotno povečanje v primerjavi z letom 2007 (300 018 uspešnih vnosov). Trend naraščanja števila vnosov podatkov o prosilcih za azil („ kategorija 1 “[12]) iz leta 2007 se je v letu 2008 nadaljeval. Po statistiki Eurodac se je število v primerjavi z letom 2007 (197 284) povečalo za 11,3 % (na 219 557). Takšno povečanje odraža splošno rast števila prosilcev za azil v EU leta 2008.

Leta 2008 se je spremenil tudi trend glede števila oseb, ki so bile prijete v zvezi z nezakonitim prehodom zunanje meje („ kategorija 2 “[13]). Potem ko se je število vnosov podatkov med letoma 2006 in 2007 zmanjšalo za 8 % (upadlo na 38 173), se je v letu 2008 povečalo za 62,3 % (naraslo na 61 945). Italija (32 052 v primerjavi s 15 053 leta 2007), Grčija (20 012 v primerjavi z 11 376 leta 2007) in Španija (7 068 v primerjavi z 9 044 leta 2007) vnesejo veliko večino prstnih odtisov kategorije 2, sledijo pa jim Madžarska (1 220), Združeno kraljestvo (344) in Bolgarija (307). V letu 2008 sedem držav članic (Češka, Estonija, Irska, Islandija, Luksemburg, Norveška in Portugalska) ni poslalo nobenega podatka „kategorije 2“. Vprašanje razhajanj med številom podatkov kategorije 2, poslanih v sistem Eurodac, in podatki iz drugih statističnih virov o obsegu nezakonitih prehodov meje v državah članicah, ki jih je ponazorila statistika Eurodac, je najverjetneje posledica nenatančne opredelitve iz člena 8(1) Uredbe Eurodac[14]. To vprašanje bo pojasnjeno v okviru tekočega pregleda Uredbe Eurodac.

Uporaba možnosti pošiljanja[15] podatkov „ kategorije 3 “[16] (podatkov o osebah, prijetih zaradi nezakonitega prebivanja na ozemlju države članice) se je leta 2008 zelo povečala. Potem ko se je število vnosov podatkov med letoma 2006 in 2007 malo povečalo (na 64 561), se je v letu 2008 povečalo na 75 919, kar je 17,6-odstotno povečanje. Irska in Malta ostajata edini državi članici, ki nista poslali nobenih podatkov „kategorije 3“.

3.2. „Zadetki“

3.2.1. Zadetki primerjave „ujemanja podatkov kategorije 1 s podatki kategorije 1“

Razpredelnica 3 iz Priloge za vsako državo članico kaže število prošenj za azil, ki se ujemajo s prošnjami za azil, predhodno evidentiranimi v drugi („tuji zadetki“) ali isti državi članici („domači zadetki“[17]). Prav tako navaja podatke o sekundarnem gibanju prosilcev za azil v EU. Ne glede na „logične“ poti med sosednjimi državami članicami je mogoče opaziti, da je veliko število prosilcev za azil v Franciji (1 739) in Belgiji (625) pred tem vložilo prošnje na Poljskem ali da je bilo najvišje število tujih zadetkov v Grčiji (316) in Italiji (680) ugotovljenih pri preverjanju ujemanja s podatki o prosilcih za azil, prej evidentiranimi v Združenem kraljestvu. V zadnjem primeru so tokovi simetrični in se večina zadetkov podatkov „kategorije 1“, ki jih je vneslo Združeno kraljestvo, pojavi v zvezi s podatki, ki jih je predložila Italija (768). Zanimivo je, da je bilo 42,2 % vseh ponovnih prošenj vloženih v isti državi članici kot predhodne prošnje. V Belgiji, na Cipru, na Češkem, Poljskem in v Združenem kraljestvu je bila precej več kot polovica ponovnih prošenj vložena v isti državi članici.

3.2.2. Večkratne prošnje za azil

Od skupaj 219 557 prošenj za azil, ki so bile leta 2008 evidentirane v sistemu Eurodac, jih je bilo 38 445 „večkratnih prošenj za azil“, kar pomeni, da so bili v 38 445 primerih prstni odtisi iste osebe že evidentirani kot podatek „kategorije 1“ (v isti ali drugi državi članici). Na prvi pogled statistika sistema tako kaže, da je bilo leta 2008 17,5 % ponovnih prošenj za azil (tj. drugih ali poznejših zaporednih prošenj), kar je 1,5-odstotno povečanje glede na prejšnje leto. Pošiljanje podatkov „kategorije 1“ pa ne pomeni vedno, da je zadevna oseba vložila novo prošnjo za azil. Dejansko praksa nekaterih držav članic, da odvzamejo prstne odtise ob vrnitvi po Dublinski uredbi, povzroča izkrivljanje statističnih podatkov o večkratnih prošnjah: ponovni odvzem in pošiljanje prstnih odtisov prosilca ob prihodu po premestitvi v skladu z Dublinsko uredbo napačno kaže, da je prosilec znova zaprosil za azil. Komisija namerava rešiti to težavo in je v svojem predlogu spremembe Uredbe Eurodac uvedla zahtevo, da se premestitve ne smejo evidentirati kot nove prošnje za azil.

3.2.3. Zadetki primerjave „ujemanja podatkov kategorije 1 s podatki kategorije 2“

Ti zadetki prikazujejo poti, ki jih uporabijo osebe, ki nezakonito vstopijo na ozemlje Evropske unije, preden zaprosijo za azil. Pri primerjavi s podatki iz prejšnjega leta je večina zadetkov med podatki, ki sta jih poslali Grčija in Italija, ter v precej manjšem obsegu med podatki Španije in Madžarske. Večina teh zadetkov je „domačih“ (kar pomeni, da osebe, ki nezakonito vstopijo na ozemlje teh držav članic, naknadno zaprosijo za azil v isti državi[18]). Ob upoštevanju podatkov vseh držav članic več kot polovica (64,4 %) oseb, prijetih v zvezi z nezakonitim prehodom meje, ki se odloči za vložitev prošnje za azil, trdi, da so to storile v isti državi članici, v katero so nezakonito vstopile.

Večina oseb, ki so nezakonito vstopile v EU preko Grčije, nato potuje naprej predvsem v Združeno kraljestvo, na Norveško, v Italijo in na Nizozemsko. Osebe, ki vstopijo preko Italije, večinoma nadaljujejo pot v Združeno kraljestvo, na Norveško, v Švico[19] in Švedsko. Osebe, ki vstopijo preko Španije, najpogosteje pot nadaljujejo proti Franciji in Italiji, medtem ko tiste, ki vstopijo preko Madžarske, navadno odpotujejo proti Avstriji.

3.2.4. Zadetki primerjave „ujemanja podatkov kategorije 3 s podatki kategorije 1“

Ti zadetki kažejo, kje so nezakoniti priseljenci prvič zaprosili za azil, preden so odpotovali v drugo državo članico. Vendar pa je treba upoštevati, da vnos podatkov kategorije 3 ni obvezen in da vse države članice ne uporabljajo sistematično možnosti za to preverjanje.

Na podlagi razpoložljivih podatkov je mogoče ugotoviti, da so kot v prejšnjem letu osebe, prijete zaradi nezakonitega bivanja v Nemčiji, pred tem pogosto zaprosile za azil na Švedskem ali v Avstriji, in da so osebe, prijete zaradi nezakonitega bivanja v Franciji, pred tem pogosto zaprosile za azil v Združenem kraljestvu ali v Italiji. Nedavni trend je pokazal, da se prosilci za azil, ki so za azil najprej zaprosili v Italiji, v velikem številu nezakonito zadržujejo na Norveškem. Vredno je omeniti, da je v povprečju okoli 19,6 % oseb, ki so se nezakonito zadrževale na ozemlju države članice, pred tem zaprosilo za azil v tej državi članici.

3.3. Zamude pri vnosu podatkov

Uredba EURODAC trenutno določa le zelo okviren rok za pošiljanje prstnih odtisov, kar lahko v praksi povzroči znatne zamude. To je odločilen problem, saj lahko zamuda pri pošiljanju da rezultate, ki so v nasprotju z načeli odgovornosti, določenimi v Dublinski uredbi. V prejšnjih letnih poročilih so bile poudarjene težave zaradi pretiranih zamud pri pošiljanju prstnih odtisov centralni enoti Eurodac po njihovem odvzemu, v poročilu o oceni pa je bila ta težava označena kot težava pri izvajanju.

Potem ko je bila praksa v prejšnjem letu boljša, so se v letu 2008 splošno povečale zamude pri pošiljanju podatkov, v najslabšem primeru so bili podatki poslani z 22,09-dnevno zamudo[20]. Komisija mora ponovno poudariti, da lahko zamude pri pošiljanju podatkov privedejo do nepravilne določitve države članice, in sicer glede na dva različna scenarija, opisana v poročilu za leto 2006: „napačni zadetki“[21] in „zgrešeni zadetki“[22].

Očitno je, da poslabšanje prakse pošiljanja prstnih odtisov pomeni večje število napačnih in zgrešenih zadetkov.

V letu 2008 je centralna enota odkrila 450 „zgrešenih zadetkov“, kar je 7,5-krat več kot v letu 2007 (60). V tem letu je bilo 324 „napačnih zadetkov“ (233 v letu 2007). Na podlagi zgornjih rezultatov Komisija ponovno poziva države članice, naj storijo vse potrebno, da bodo svoje podatke pošiljale v skladu s členoma 4 in 8 Uredbe Eurodac.

Komisija je v svojem predlogu spremembe Uredbe Eurodac za pošiljanje podatkov v centralno enoto Eurodac predlagala rok 48 ur.

3.4. Kakovost vnosov podatkov

Leta 2008 je bila povprečna stopnja zavrnjenih vnosov podatkov za vse države članice 6,4 %, kar je skoraj enako kot v prejšnjih letih (2006: 6,03 %, 2007: 6,13 %). V šestih državah članicah je stopnja zavrnjenih vnosov več kot 10-odstotna: Estonija (26,67 %), Malta, Finska, Luksemburg, Nizozemska in Združeno kraljestvo. V 13 državah članicah je stopnja zavrnjenih vnosov nadpovprečna. Poudariti je treba, da stopnja zavrnitve ni odvisna od pomanjkljivosti tehnologije ali sistema. Vzroki za takšno stopnjo zavrnitve so predvsem slaba kakovost posnetkov prstnih odtisov, ki jih predložijo države članice, človeška napaka ali napačna konfiguracija opreme države članice pošiljateljice. Po drugi strani je treba upoštevati, da te številke v nekaterih primerih vključujejo več poskusov pošiljanja istih prstnih odtisov, potem ko jih je sistem zavrnil zaradi neustrezne kakovosti. Čeprav Komisija priznava, da je del zamud lahko posledica začasne nezmožnosti odvzemanja prstnih odtisov (poškodovane prstne konice ali drugo zdravstveno stanje, ki ovira pravočasen odvzem prstnih odtisov), pa znova poudarja težavo na splošno visokih stopenj zavrnitve, na katero je opozarjala že v prejšnjih letnih poročilih, in zadevne države članice poziva, naj zagotovijo posebno usposabljanje za nacionalne operaterje sistema Eurodac in pravilno konfigurirajo svojo opremo, da bi tako znižale stopnjo zavrnitve.

4. SKLEPNE UGOTOVITVE

Centralna enota Eurodac je v letu 2008 še naprej dosegala zelo zadovoljive rezultate glede hitrosti, uspešnosti, varnosti in stroškovne učinkovitosti.

Kot logična posledica splošnega naraščanja števila prošenj za azil v EU leta 2008 je naraslo tudi število „podatkov kategorije 1“, vnesenih v sistem Eurodac. Število vnosov „podatkov kategorije 2“ se je povečalo za 62,3 %, število vnosov „podatkov kategorije 3“ pa za 17,6 %.

Nedavne številčnejše pretirane zamude pri pošiljanju podatkov centralni enoti Eurodac ostajajo zaskrbljujoče.

Razpredelnica 1: Stanje vsebine podatkovne zbirke centralne enote Eurodac na dan 31. 12. 2008

[pic]

Razpredelnica 2: Uspešni vnosi podatkov v centralno enoto Eurodac (leto 2008)

[pic]

Razpredelnica 3: Razporeditev zadetkov – ujemanje podatkov kategorije 1 s podatki kategorije 1 (leto 2008)

[pic]

Razpredelnica 4: Razporeditev zadetkov – ujemanje podatkov kategorije 1 s podatki kategorije 2 (leto 2008)

[pic] |

Razpredelnica 5: Razporeditev zadetkov – ujemanje podatkov kategorije 3 s podatki kategorije 1 (leto 2008)

[pic]

Razpredelnica 6: Zavrnjeni vnosi podatkov v odstotkih (leto 2008)

[pic]

Razpredelnica 7: Povprečni čas med datumom odvzema prstnih odtisov in datumom, ko so bili ti poslani centralni enoti Eurodac (leto 2008)

[pic]

Razpredelnica 8: Napačni zadetki - ujemanje podatkov kategorije 1 s podatki kategorije 1 (leto 2008)

[pic]

Razpredelnica 9: Razporeditev zadetkov KAT1/KAT2, zgrešenih zaradi zamude pri pošiljanju KAT2 (leto 2008)

[pic]

Razpredelnica 10: Razporeditev zadetkov glede na blokirane podatke (člen 12 Uredbe ES št. 2725/2000) (leto 2008)

[pic]

Razpredelnica 11: Število posebnih iskanj kategorije 9 na državo članico (leto 2008)

[pic]

[1] UL L 316, 15.12.2000, str. 1.

[2] Člen 24(1) Uredbe Eurodac.

[3] Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o oceni dublinskega sistema, COM(2007) 299 konč., {SEC(2007) 742}.

[4] Predlog Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi sistema “Eurodac” za primerjavo prstnih odtisov zaradi učinkovite uporabe dublinske uredbe, COM(2008) 825.

[5] Komisija je Švici zagotovila pomoč pri vzpostavitvi povezave s sistemom Eurodac, in sicer skupaj s predhodnim operativnim preskušanjem.

[6] Splošen opis centralne enote Eurodac in opredelitev različnih vrst vnosov podatkov, ki jih izvaja centralna enota, ter zadetkov, ki jih lahko oblikujejo, je na voljo v prvem letnem poročilu o dejavnostih centralne enote Eurodac. Glej delovni dokument služb Komisije – Prvo letno poročilo Svetu in Evropskemu parlamentu o dejavnostih centralne enote Eurodac, SEC(2004) 557, str. 6.

[7] Vse države članice EU ter Norveška in Islandija uporabljajo Dublinsko uredbo in Uredbo Eurodac, zato pojem „države članice“, ki se uporablja v tem poročilu, zajema 29 držav, ki uporabljajo podatkovno zbirko Eurodac.

[8] Te storitve ne vključujejo le tistih storitev, ki jih neposredno zagotavlja centralna enota (npr. zmogljivost primerjave podatkov, shranjevanja podatkov itd.), ampak zajemajo tudi komunikacijske in varnostne storitve za pošiljanje podatkov med centralno enoto in nacionalnimi dostopnimi točkami.

[9] Komisija je predlagala, da se v revidirano različico Uredbe Eurodac vključi obveznost držav članic, da sporočajo vse napačne zadetke.

[10] Sistem za neprekinjeno delovanje se uporablja, kadar centralna enota ni na voljo, prav tako pa države članice ali države pristopnice njegove zmogljivosti preskušanja uporabijo za preskus novih rešitev.

[11] V Razpredelnici 2 iz Priloge so navedeni uspešni vnosi podatkov, razčlenjeni po vrstah uspešnih vnosov podatkov po državah članicah med 1. januarjem 2008 in 31. decembrom 2008.

[12] Podatki o prošnjah za azil . Prstni odtisi (popolni posnetki 10-prstnih odtisov) prosilcev za azil, poslani za primerjavo s prstnimi odtisi drugih prosilcev za azil, ki so pred tem že vložili prošnjo v drugi državi članici. Isti podatki se primerjajo tudi s podatki „kategorije 2“ (glej spodaj). Ti podatki se hranijo 10 let z izjemo nekaterih posebnih primerov, ki jih predvideva Uredba Eurodac (npr. o posamezniku, ki pridobi državljanstvo ene od držav članic), pri čemer se podatki zadevne osebe izbrišejo.

[13] Podatki o tujcih, ki so bili prijeti v zvezi z nezakonitim prehodom zunanje meje in ki niso bili zavrnjeni . Ti podatki (popolni posnetki 10-prstnih odtisov) so poslani izključno v hrambo za primerjavo s podatki prosilcev za azil, naknadno predloženimi centralni enoti. Ti podatki se hranijo dve leti z izjemo primerov, ki se izbrišejo takoj, ko posameznik prejme dovoljenje za prebivanje, zapusti ozemlje države članice ali pridobi državljanstvo ene od držav članic.

[14] „V skladu z zaščitnimi klavzulami iz Evropske konvencije o človekovih pravicah in Konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah vsaka država članica nemudoma odvzame prstne odtise vseh prstov vsakemu tujcu, starejšemu od 14 let, ki so ga pristojni nadzorni organi prijeli zaradi ilegalne imigracije meje te države članice po kopnem, morju ali zraku, ko je prišel iz tretje države, in ki ga niso poslali nazaj .“

[15] In s tem primerjave podatkov o državljanih tretjih držav, prijetih zaradi nezakonitega zadrževanja na ozemlju države članice, s predhodno vnesenimi prstnimi odtisi prosilcev za azil.

[16] Podatki o tujcih, ki se nezakonito zadržujejo v državi članici . Ti podatki, ki se ne shranjujejo, se primerjajo s podatki o prosilcih za azil, shranjenimi v osrednji podatkovni zbirki. Pošiljanje podatkov te kategorije za države članice ni obvezno.

[17] Statistični podatki glede domačih zadetkov , navedeni v razpredelnicah, nujno ne ustrezajo zadetkom, ki jih je prenesla centralna enota in so jih evidentirale države članice. Razlog za to je, da države članice ne uporabijo vedno možnosti, določene v členu 4(4), ki od centralne enote zahteva, da išče ujemanje z njihovimi lastnimi podatki, ki so že shranjeni v osrednji podatkovni zbirki. Celo če države članice ne uporabijo te možnosti, mora centralna enota zaradi tehničnih razlogov vedno opraviti primerjavo z vsemi podatki (domačimi in tujimi), shranjenimi v centralni enoti. V teh konkretnih primerih bo, čeprav obstaja ujemanje z nacionalnimi podatki, centralna enota preprosto odgovorila „ni zadetkov“, ker država članica ni prosila za primerjavo predloženih podatkov s svojimi lastnimi podatki.

[18] Prošnja za azil legalizira nezakonit vstop, zato ni treba poslati „podatkov kategorije 2“, kadar oseba, prijeta na meji, sočasno zaprosi za azil.

[19] Pri statističnih podatkih glede Švice je treba upoštevati, da se je ta država s sistemom Eurodac povezala šele 12. decembra 2008 in njihovi statistični podatki odražajo manj kot tri tedne dejavnosti v sistemu.

[20] Letno povprečje zamud pri pošiljanju ene kategorije podatkov države članice z največjimi zamudami.

[21] Po scenariju t.i. „ napačnega zadetka “ državljan tretje države vloži prošnjo za azil v državi članici A, katere organi mu odvzamejo prstne odtise. Medtem ko ti prstni odtisi čakajo na pošiljanje v centralno enoto (vnos podatkov kategorije 1), je lahko ista oseba že vstopila v drugo državo članico B in ponovno zaprosila za azil . Če država članica B pošlje prstne odtise prva, se prstni odtisi, ki jih je poslala država članica A, v osrednji podatkovni zbirki evidentirajo pozneje kot prstni odtisi, ki jih je poslala država članica B. Posledica tega je zadetek iz podatkov, ki jih je poslala država članica B, namesto iz podatkov, ki jih je poslala država članica A. Država članica B bi bila tako določena za odgovorno namesto države članice A, kjer je bila prošnja za azil vložena najprej.

[22] Po scenariju t.i. „ zgrešenega zadetka “ je državljan tretje države prijet v zvezi z nezakonitim prehodom meje in njegove prstne odtise odvzamejo organi države članice A, v katero je vstopil. Medtem ko ti prstni odtisi čakajo na pošiljanje v centralno enoto (vnos podatkov kategorije 2), je lahko ista oseba že vstopila v drugo državo članico B in vložila prošnjo za azil . V tem primeru ji prstne odtise odvzamejo organi države članice B. Če država članica B pošlje prstne odtise (vnos podatkov kategorije 1) prva, centralna enota najprej evidentira vnos podatkov kategorije 1, zato bi prošnjo obravnavala država članica B namesto države članice A. Če podatki kategorije 2 prispejo pozneje, bo zadetek dejansko zgrešen, saj podatki kategorije 2 še niso na voljo za iskanje.