SL    SL  KOMISIJA EVROP SKIH SKUPNOSTI 
Bruselj, 11.10.2004 
KOM(2004) 651 kon čno 
  
SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU 
Evropsko pogodbeno pravo in sprememba pravnega reda Skupnosti: pot naprej 
 
SL 2   SL 1. U VOD 
V tem sporo čilu so predstavljeni ukrepi Komisije, ki sledijo akcijskemu na črtu za 
leto 20031, v skladu z odzivi institucij EU, držav članic in interesnih skupin. Poro čilo 
opisuje potek razvoja skupnega referen čnega okvira za izboljšanje skladnosti 
sedanjega in prihodnjega pravnega reda, navaja pa tudi posebne na črte za tiste dele 
pravnega reda, ki urejajo varstvo potrošnikov v skladu s Strategijo potrošniške 
politike 2002-2006. Opisuje tudi na črtovane dejavnosti za spodbujanje uporabe 
standardnih pogodbenih pogoj ev na celotnem obmo čju EU in si prizadeva 
nadaljevati razpravo o primer nosti neobveznega instrumenta. 
Evropski parlament 2 in Svet 3 sta sprejela resolucije, s katerimi pozdravljata akcijski 
načrt in podpirata potrebo po vklju čevanju vseh zainteresiranih strank, zlasti pri 
izdelavi skupnega referen čnega okvira. Evropski parlament je zahteval, naj se skupni 
referenčni okvir pripravi do konca leta 2006 in za čne uporabljati čimprej. Tudi Svet 
je spoznal, kako koristni so lahko splo šni pogodbeni pogoji na celotnem obmo čju 
EU, ki so jih razvile pogodbenice z upoš tevanjem tako predpisov Skupnosti kot 
nacionalnih predpisov. Te institucije so od Komisije tudi zahtevale, naj še naprej 
razmišlja o neobveznem instrumentu. 
Doslej je za posvetovanje prispelo 122 pr ispevkov. Komisija je s soglasjem avtorjev 
objavila prispevke in povzetek prispevkov4. Da bi zagotovila vklju čevanje vseh 
zainteresiranih strank, sta bili junija 2003 organizirani dve delavnici o pogodbenem 
pravu5. Januarja 2004 je bila organizirana tudi delavnica o standardnih pogojih6. 
Poleg tega je bila aprila 2004 izvedena skupna konferenca Komisije in Evropskega 
parlamenta7. 
2. P OT NAPREJ  
2.1 Izboljšanje sedanjega in priho dnjega pravnega reda Skupnosti (Ukrep I 
akcijskega na črta) 
 Vsi posamezniki, ki so prispevali k akcijskemu na črtu, podpirajo potrebo po 
izboljšanju kakovosti in doslednos ti pravnega reda na podro čju pogodbenega 
prava in poudarjajo, da  bi lahko k uresni čevanju tega cilja pr ispeval tudi skupni 
referenčni okvir. Glede na tako veliko podpo ro si bo Komisija še naprej 
prizadevala za izdelavo skupnega referen čnega okvira. 
2.1.1 Glavna vloga skupnega referen čnega okvira 
                                                 
1 Vsi dokumenti v zvezi z evropskim pogodbenim pravom so na razpolago na spletni strani Komisije: 
http://europa.eu.int/comm/consumers/cons_int/s afe_shop/fair_bus_pract/cont_law/index_en.htm   
2 Glej opombo 1 
3 Glej opombo 1 
4 Glej opombo 1 
5 Glej opombo 1 
6 http://europa.eu.int/comm/internal_market/contractlaw/2004workshop_en.htm  
7 Glej opombo 1 
 
SL 3   SL  Akcijski na črt je opredelil razli čne kategorije težav, povezanih s pravnim 
redom. Glavne med njimi so bile: 
● v direktivah se uporabljajo abst raktni pravni izrazi, ki niso 
opredeljeni ali pa so  opredeljeni preširoko, 
● na nekaterih podro čjih uporaba direktiv v pr aksi ne rešuje težav, 
● zaradi minimalnega usklajevanja v direktivah o varstvu 
potrošnikov se pojavl jajo razlike med nacionalnimi izvedbenimi 
zakoni, 
● v zakonodaji ES, pripravljeni na  podlagi pogodbenega prava, se 
pojavljajo nedoslednosti. 
 Najprej je treba sprejeti politi čno odločitev glede potrebe po spremembi 
obstoječih direktiv, da bi se spopadli s temi težavami. Na ta na čin bo 
Komisija po potrebi skupni referen čni okvir pri predlo žitvi predlogov 
uporabila kot orodje za izboljšanje  kakovosti in skladnosti obstoje čega 
pravnega reda in prihodnjih pravnih instrumentov na podro čju 
pogodbenega prava. Okvir bo hkrati pomagal poenostaviti pravni red8 
Skupni referen čni okvir bo namre č zagotovil jasnejše opredelitve pravnih 
izrazov, temeljna na čela in dosledne vzorce pravil pogodbenega prava, 
pri čemer bo izhajal iz pravnega reda ES  in najboljših rešitev iz pravnih 
redov držav članic.  
                                                 
8 Ta pobuda spada v obseg uporabe Sporo čila Komisije o “Posodabljanju in poenostavljanju pravnega 
reda Skupnosti” (COM(2003)71), njen cilj pa je dose či poenostavitev zakonodaje. 
 
SL 4   SL  Primer: Pregled potrošniškega pravnega reda Skupnosti  
 Glavni cilj Komisije ostaja spodbu jati zaupanje potrošnikov in podjetij v 
notranji trg z zagotavljanjem visoke skupne stopnje varstva potrošnikov 
in odpravljanjem ovir na notranjem trgu, kakor tudi s poenostavitvijo 
zakonodaje9. Pregledanih bo osem potrošniških direktiv10, s ciljem 
ugotoviti, ali dosegajo zastav ljene cilje, zlasti tiste , ki se nanašajo na 
klavzulo o »minimalni uskladitvi«, ki jo vsebujejo.  
 V okviru pregleda bo ocenjeno, v kolikšn i meri so direktive kot celota in 
posamezno v praksi dosegle cilje Komisije na podro čju varstva 
potrošnikov in notranjega trga. To pome ni, da je treba pregledati ne samo 
direktive, ampak tudi na čin njihovega izvajanja in trge, na katere se 
nanašajo (tj. na prenos v n acionalno zakonodajo, sodno prakso, 
samoureditev, uveljavljanje, stopnjo izvajanja v praksi ter razvoj 
dogodkov v poslovni praksi, tehnologiji in pri čakovanjih potrošnikov).  
 Pregled bo preu čil zlasti naslednja vprašanja: 
● Ali je raven varstva potrošnikov, ki jo zahtevajo direktive, dovolj 
visoka, da pridobi zaupanje potrošnikov? 
● Ali je raven uskladitve dovolj visoka, da bo odpravila ovire na 
notranjem trgu in izkrivljanje konkurence za gospodarstvo in potrošnike?  
● Ali raven zakonske ureditve ohranja obremenitev poslovnega 
sektorja na čim nižji ravni in pospešuje konkurenco? 
● Ali se direktive uporabljajo u činkovito?  
● Ali na splošno obstajajo pom embne vrzeli, nedoslednosti ali 
prekrivanja med osmimi direktivami?  
● Katere direktive bi morale imeti prednost pri preoblikovanju? 
 Postavljajo se tudi nekate ra bolj konkretna vprašanja: 
● Ali je podro čje uporabe direktiv pravil no? Ali so zahteve po 
predpogodbenih podatkih primerne?  
● Ali bi bilo treba trajanje in na čine odstopnega roka iz direktiv o 
prodaji od vrat do vrat, časovnem zakupu in prodaji na daljavo v 
celoti uskladiti med direktivami in standardizirati?  
● Ali bi bilo treba dodatno usklad iti potrošniško pogodbeno pravo?  
● Ali obstaja možnost združevanja  direktiv, da bi zmanjšali 
                                                 
9 UL C 137, 8.6.2002, str. 2 
10 Direktive 85/577, 90/314, 93/13, 94/47, 97/7, 98/6, 98/27, 99/44  
 
SL 5   SL nedoslednosti med njimi? 
 Za pregled potrošniške zakonodaje se na črtujejo številni ukrepi: 
● Razvoj javne zbirke pravnih podatkov, vklju čno z nacionalno 
zakonodajo in sodno prakso. Projek t bo zagotovil tudi primerjalno 
analizo izvajanja direktiv v praksi.  
● Ustanovitev stalne delovne skupine strokovnjakov držav članic, ki 
bo delovala kot forum za izmenjavo podatkov in razprave o izvajanju pravnega reda.  
● Poročila o izvajanju direktiv o ozna čevanju cen, prodaji na daljavo, 
prodaji potrošniškega blaga in opustitvenih tožbah. Poro čila bodo 
vsebovala tudi mnenja zainteresir anih strank, sledili pa jim bodo 
ustrezni seminarji.  
 Z vidika zaklju čka projekta in poro čil bo Komisija obravnavala potrebo 
po predlogih za spremembo obstoje čih direktiv. Pri čakuje se, da bo 
diagnostična faza zaklju čena do konca leta 2006. Morebitni predlogi 
bodo po potrebi upoštevali delo na osnutku skupnega referen čnega 
okvira, spremljale pa jih bodo ustrez ne presoje vpliva na zakonodajo. 
 Zaželeno bi tudi bilo, da bi lahko Sv et in Evropski parlament uporabljala 
skupni referen čni okvir pri predlaganju sprememb predlogov Komisije. 
Taka uporaba skupnega referen čnega okvira bi bila skladna s skupnim 
ciljem dose či visoko stopnjo kakovosti zakonodaje EU11 in z obvezo 
evropskih institucij, ki so se zavezale k spodbujanju preprostosti, jasnosti in doslednosti zakonodaje EU
12.  
2.1.2 Druge možne vloge skupnega referen čnega okvirja 
 Nacionalni zakonodajalci bi la hko uporabljali skupni referen čni okvir pri 
prenosu direktiv EU s podro čja pogodbenega prava v nacionalno 
zakonodajo. Na skupni referen čni okvir bi se lahko sklicevali tudi pri 
sprejemanju zakonodaje na podro čjih pogodbenega prava, ki niso urejena 
na ravni Skupnosti. 
 Druga vloga, ki jo predlaga Evro pski parlament, je morebitna uporaba 
skupnega referen čnega okvira v arbitražah. Razsodniki bi se lahko 
sklicevali na skupni referen čni okvir, da bi poisk ali nepristranske in 
uravnotežene rešitve za reševanje sporov, ki nastanejo med pogodbenimi 
strankami. 
 Skupni referen čni okvir lahko igra tudi vlogo  pri razvoju drugih ukrepov, 
navedenih v na črtu ukrepov. Evropski parlament je na primer navedel, da 
bi se lahko skupni referen čni okvir razvil v sklo p standardnih pogodbenih 
                                                 
11 Na črt ukrepov “Poenostavljanje in izboljšanje zakonodajnega okolja” (COM (2002) 278) 
12 Medinstitucionalni sporazum o boljšem izvrševanju zakonodajne funkcije (UL 2003/C 321/01) 
 
SL 6   SL pogojev, ki bi bili na voljo pravnikom. Komisija se strinja, da bi bilo 
zaželeno, da se skupni referen čni okvir v čim večji meri uporablja za 
uresničevanje ukrepa II iz na črta ukrepov. Poleg tega bi skupni referen čni 
okvir verjetno lahko služil kot podlaga za razvoj morebitnega neobveznega instrumenta. 
 Komisija obravnava tudi pr edlog, da bi skupni referen čni okvir vklju čila 
v pogodbe, sklenjene s svojimi pogodbeniki. Skupni referen čni okvir bi 
se še vedno lahko uporabljal pol eg veljavne nacionalne zakonodaje. 
Komisija bi spodbujala tudi druge in stitucije in organe, naj uporabljajo 
skupni referen čni okvir pri sklepanju pogodb s tretjimi strankami.  
 Kon čno pa bi lahko skupni referen čni okvir, ki temelji na pravnem redu 
ES in na najboljših rešitvah, za katere je ugotovljeno, da so skupne 
pogodbenim pravom držav članic, upoštevalo tudi Sodiš če Evropskih 
skupnosti pri tolma čenju zakonskih aktov, pripravljenih v skladu s 
pogodbenim pravom.  
2.1.3 Pravna narava skupnega referen čnega okvira 
 Številni, ki so dali svoj prispevek k akcijskemu na črtu, so sprožili 
vprašanje pravne narave skupnega referen čnega okvira. Predlagane 
zamisli segajo od zavezujo čih pravnih aktov, ki jih sprejmeta Svet in 
Evropski parlament, do nezavezujo čih instrumentov, ki jih sprejme 
Komisija. 
 Komisija v sedanji fazi meni , da bi lahko bil skupni referen čni okvir 
nezavezujo či instrument. Vendar pa se  bo pri nadaljnjem razvoju 
skupnega referen čnega okvira Komisija obšir no posvetovala z vsemi 
zainteresiranimi stranka mi. V tem okviru bi lahko bilo to vprašanje 
ponovno obravnavano. 
2.2 Spodbujanje uporabe standardnih p ogojev z veljavnostjo na celotnem 
območju EU (ukrep II akcijskega na črta) 
2.2.1 Predlogi Komisije za na črt ukrepov 
 Cilj drugega ukrepa je bil spodbujati  zasebne stranke, da bi razvijale 
standardne pogoje (STC) za uporabo na celotnem obmo čju EU in ne le v 
posameznih pravnih redih. Stranke tr enutno pogosto mislijo, da morajo 
uporabljati razli čne sklope standardnih pogojev zato, ker obstajajo 
različne obvezne zahteve v zakonih držav članic, tako v okviru 
pogodbenega prava kot na drugih zakonskih podro čjih (npr. zaradi razlik 
med odškodninskim pravom je morda videti, da se zahtevajo razli čni 
pogodbeni pogoji o odgovornosti). Vendar pa obstajajo številni primeri uspešne uporabe standardnih pogojev na celotnem obmo čju EU, ki 
urejajo vprašanja, ki jih je obi čajno treba vklju čiti tudi v druge pogodbe. 
 Zato je zelo verjetno, da obstajajo sprejemljive rešitve za celotno 
območje EU tudi v drugih primerih, kjer se trenutno uporabljajo 
nacionalni standardni pogoji. Ker je mogo če zaznati pomanjkanje 
 
SL 7   SL obveščenosti o razpoložljivosti ta kšnih rešitev za celotno obmo čje EU, je 
v akcijskem na črtu predlagana obsežna pobuda za obveš čanje o 
obstoječih možnostih. 
2.2.2 Odzivi interesih skupin in drugih udeležencev 
 Nekatere stranke so pozdravile pred lagani pristop, druge pa so skepti čne 
glede vklju čevanja Komisije v to podro čje, saj so menile, da Komisija 
namerava sama pripraviti standar dne pogoje. To seveda nikakor ni 
namen Komisije: vsebino sta ndardnih pogojev morajo dolo čiti udeleženci 
na trgu, odlo čitev o tem, ali bodo uporabljali standardne pogoje ali ne, pa 
je tudi v rokah gospodarskih subjektov. Komisija namerava le pomagati in nastopati kot »pravi čni posrednik«, in sicer povezovati zainteresirane 
stranke brez poseganja v vsebino. 
 Vprašanja so bila nadalje obravnavana v okviru delavnice dne 19. 
januarja 2004
13, ki se je osredoto čila na uporabo standardnih pogojev v 
medpodjetniškem poslovanju (B2B) in v pogodbah med poslovnim in državnim sektorjem (B2G). Dosežena sta bila dva glavna sklepa: 
 Prvi č, doseženo je bilo splošno soglasje, da bi bilo mogo če standardne 
pogoje na celotnem obmo čju EU uspešno uporabljati v številnih primerih 
kljub dejstvu, da so na nekaterih obmo čjih še naprej prisotne nekatere 
pravne in upravne ovire. Komisija naj bi s pomo čjo interesnih skupin 
sestavila seznam najve čjih ovir. 
 Drugi č, dosežen je bil dogovor, da bi bilo koristno, če bi razširjali 
informacije o obstoje čih možnosti, zlasti tako, da  bi na spletnih straneh 
Komisije objavili strukturirane podatk e o uspešnih primerih standardnih 
pogojev na celotnem obmo čju EU.  
2.2.3 Ukrepi: spletna stran, ki bo s podbujala razvoj in uporabo standardnih 
pogojev na celotnem obmo čju EU 
 Na podlagi vseh teh prispevkov je Komisija sklenila, da bi bilo 
obveščanje o obstoje čih možnostih zelo koristno. Komisija se bo 
osredotočila na standardne pogoje v zvezi z medpodjetniškim 
poslovanjem in s transakcijami med poslovnim sektorjem in državo. 
 V skladu z oceno teh ukrepov bi la hko predlagali nadaljnje ukrepe in 
obravnavali razširitev tega dela. 
2.2.3.1 Platforma za izmenjavo informacij o obstoje čih in načrtovanih 
standardnih pogojih na celotnem obmo čju EU 
 Komisija bo gostila spletno stran, na kateri si bodo udeleženci na 
trgu lahko izmenjevali podatke o sta ndardnih pogojih na celotnem 
območju EU, ki jih trenutno uporablja jo ali nameravajo razvijati. 
Informacije bodo objavljene na izklju čno odgovornost strank, ki jih 
                                                
 
13 Glej opombo 6 
 
SL 8   SL bodo poslale. Taka objava ne bo pred stavljala priznavanja pravne 
ali komercialne veljavnosti navede nih standardnih pogojev. Preden 
bo Komisija ukrepala, se bo pos vetovala z zainteresiranimi 
strankami, da bi pridobila podatk e o tem, katere informacije 
uporabniki potrebujejo in kate re informacije bodo organizacije 
pripravljene objaviti na spletni strani.  
 Informacije bi morale strankam pomagati, da se izognejo napakam 
in se zgledujejo po pozitivnih izkušnj ah, ki so si jih nabrali njihovi 
predhodniki. Komisija torej ne namerava sama dolo čiti skupine 
»najboljših ravnanj«.  
2.2.3.2 Smernice o odnosu med konkuren čnimi pravili in standardnimi 
pogoji na celotnem obmo čju EU. 
 Komisija v tej fazi ne namerava objavljati posebnih smernic v zvezi 
z razvojem in uporabo standardnih pogojev. Že prej je poudarila, da 
ima v splošnem pozitivno mnenje o sporazumih, ki spodbujajo gospodarsko tolma čenje skupnega trga ali spodbujajo razvoj novih 
trgov in izboljšujejo ponudbene pogoje
14. Čeprav bodo zato 
sporazumi o razvoju ali uporabi st andardnih pogojev  na celotnem 
območju EU v splošnem sprejeti pozitivno, pa se v nekaterih 
primerih lahko zgodi, da bodo sporazumi ali usklajena ravnanja za uporabo standardnih pogojev nezdružljivi s pravili konkurence. 
 Glede tega Komisija opo zarja na »Smernice o uporabi člena 81 
Pogodbe ES za sporazume o horizontalnem sodelovanju«
15, zlasti 
na oddelek 6, ki dolo ča smernice za sporazume o standardizaciji. 
Čeprav se ne nanašajo posebej  na sporazume o standardnih 
pogojih, jih lahko stranke uporabljajo kot vodilo, ki jim bo 
pomagalo, da se izognejo te žavam pri dogovarjanju o uporabi 
standardnih pogojev. 
2.2.3.3 Ugotavljanje zakonodajnih ovir  za uporabo standardih pogojev 
na celotnem obmo čju EU 
 Komisija bo skupaj z zainteresiranimi strankami preu čila, ali v 
državah članicah obstajajo zakonodajne ovire za uporabo 
standardnih pogojev na celotnem obmo čju EU, in naravo teh ovir, z 
namenom, da bi jih odpravila, kjer je to potrebno in primerno. To bi lahko storile države članice s prostovoljnimi ukrepi, Komisija pa 
s postopki v primeru kršitev, če so ovire v nasprotju z zakonodajo 
EU, ali z drugimi ukrepi na ravni EU, kakor so zakonodajni ukrepi, če ovire niso v nasprotju z zakonodajo.  
 Na prvi stopnji bo Komisija or ganizirala ustrezno raziskavo po 
posvetovanju z zainteresiranimi strankami glede vsebine in 
                                                
 
14 Obvestilo Komisije št. 2001/C 3/02, (UL C3/2 z dne 6. januarja 2001) to čka 169 
15 Prav tam. 
 
SL 9   SL strukture, da bi zagotovila, da bo raziskava obravnavala vidike, ki 
so pomembni za udeležence na trgu. 
2.3 Ukrep, ki ni vezan na dolo čen sektor – Neobvezni instrument evropskega 
pogodbenega prava (ukrep III na črta ukrepov) 
 Akcijski na črt je med drugim ugotovil, da v tej fazi ni znakov, da  bi dosedanji 
sektorski pristop povzro čal težave ali da bi ga bilo treba opustiti. Kljub temu pa 
je prevladalo mnenje, da bi bilo primerno preveriti, ali je treba uvesti ukrepe, ki 
niso vezani na dolo čen sektor, kakršen je neobvezn i instrument, da bi razrešili 
težave na podro čju evropskega pogodbenega prava. 
 Komisija namerava nadaljevati ta proces vzporedno z delom na razvoju 
skupnega referen čnega okvira in z upoštevanjem dos lej prejetih pripomb, ki so 
jih poslale interesne skupine glede svo jih zahtev v zvezi s parametri takega 
instrumenta, če bi nastala potreba po njem. V procesu razvoja skupnega 
referenčnega okvira in zlasti med posveto vanji z interesnimi skupinami bi 
lahko pridobili pomembne podatke o tem. 
 Komisija bo uvedla konkretne mož nosti za izmenjavo podatkov glede 
ustreznosti takega instrumenta. Čeprav je prezgodaj, da bi lahko sklepali o 
morebitnem izidu tega premisleka, je pomembno pojasniti, da Komisija nikakor ne namerava predlagati »evrops kega civilnopravnega zakonika«, ki bi 
uskladil pogodbena prava držav članic, niti se ne bi smele te razprave 
obravnavati, kakor da kakor koli postavlj ajo pod vprašaj sedanje pristope za 
spodbujanje prostega pretoka  na podlagi prožnih in u činkovitih rešitev.  
 Številni parametri razprave o nujnosti instrumenta so bili dolo čeni na podlagi 
prispevkov k akcijskemu na črtu in lastnih zamisli Komisije. Ti vklju čujejo 
potrebo po upoštevanju razlik med transakc ijami s potrošniki in transakcijami 
med podjetji ali z javnimi organi, obseg, v katerem druge rešitve, vklju čno s 
standardnimi pogoji na obmo čju celotne EU že omogo čajo zadovoljive rešitve, 
kakor tudi potrebo po  spoštovanju razli čnih pravnih in upravnih norm v 
državah članicah. Te parametre bo treba vklju čiti v prihodnje razprave o 
primernosti tega instrumenta. Nekateri od teh parametrov so razloženi v Prilogi 
II. 
 Poleg tega bi lahko Komisija, če na površje priplavajo težave, ki zahtevajo 
reševanje na ravni EU, za čela opravljati razširjeno presojo vplivov, da bi 
določila naravo in vsebino navedenih rešitev. 
3. P
RIPRAVA IN IZDELAVA SKUPNEGA REFEREN ČNEGA OKVIRA  
3.1 Priprava: raziskave in sode lovanje institucij EU, držav članic in drugih 
interesnih skupin 
3.1.1 Pregled  Za zagotovitev visoke kakovosti skupnega referen čnega okvira bo 
Komisija financirala tri leta ra ziskav v okviru Šestega okvirnega 
 
SL 10   SL programa za raziskave in tehnološki razvoj16. Predlogi za raziskave so 
bili ovrednoteni in delo se bo predvidoma kmalu za čelo.  
 Do leta 2007 se od raziskovalcev pri čakuje, da bodo oddali kon čno 
poročilo, ki bo vsebovalo vse elemente, ki jih Komisija potrebuje za 
izdelavo skupnega referen čnega okvira. Zato bo vklju čila osnutek 
skupnega referen čnega okvira, za katerega ra ziskovalci menijo, da je 
primeren za namene, opredeljene v akcijskem na črtu.  
3.1.2 Sodelovanje interesnih skupin 
 Kakor so potrdile vsi udeleženci v akcijskem na črtu, je sodelovanje 
interesnih skupin v procesu klju čnega pomena. 
 Na skupni konferenci Evropskega parlamenta/Komisije aprila 2004 so 
bila predlagana in podprta štiri teme ljna merila za uspešno sodelovanje: 
• raznolikost pravnih tradicij: treb a je upoštevati celo vrsto razli čnih 
pravnih tradicij v EU, 
• uravnoteženost gospodarskih intere sov: treba je upoštevati interese 
številnih podjetij v razli čnih sektorjih gospodarstva, od malih in 
srednje velikih podjetij do multinaciona lk, kakor tudi potrošnike in 
pravne strokovnjake, 
• zavzetost: interesne skupine morajo namenjati realna sredstva, da 
zagotovijo trajno in znatno podporo, 
• tehni čna strokovnost: akademskim razis kovalcem je treba agotoviti 
podrobne povratne informacije in profesionalne izzive. 
 Ta merila bodo upoštevana pri obli kovanju spodaj nave denih struktur. 
Strukture v prvem delu bodo sestavni  del sporazuma med Komisijo in 
raziskovalci:  
 Prvi del: tehni čne osnove 
• Komisija bo vzpostavila mrežo strokovnjakov iz vrst interesnih 
skupin za pripravo stalnih in natan čnih prispevkov za pripravljalno 
delo raziskovalcev. 
• Organizirane bodo redne delavnice o vseh temah raziskave, ki bodo 
interesnim skupinam pomaga le ugotoviti, katera prakti čna 
vprašanja je treba obravnavati in  zagotoviti povratne informacije. 
Delavnice bodo organizirane za vsako temo, tako da bodo interesne 
skupine in Komisija lahko sledile razvoju dogodkov. Teme delavnic bodo posebej dolo čene, število udeležencev vsake 
delavnice pa bo omejeno, da se zagotovi u činkovitost.  
                                                
 
16 Sklep št. 1513/2002/ES (UL L 232, 29.8.2002 str. 1) 
 
SL 11   SL • Ta proces bo podprt s posebno spletno stranjo, ki bo dostopna 
raziskovalcem, strokovnjakom interesnih skupin, Komisiji, 
strokovnjakom držav članic in Evropskemu parlamentu. Na tej 
spletni strani bodo osnutki pos odobljeni vzporedno s potekom 
razvoja in na podlagi pripomb zainteresiranih strank. 
• Ko se sprejmejo sklepi, kako razdeliti razli čne vidike, je primerno, 
da se oblikujejo smernice za vsako operacijo tehni čnega dela, da se 
raziskovalcem in zainteresiran im strankam zagotovi jasno in 
enotno razumevanje procesa. Vklju čevale bi lahko strukturo za 
zagotavljanje celovite usklajenosti prispevkov interesnih skupin, na 
primer usmerjevalno skupino, v kateri bi sodelovali tako 
raziskovalci iz akademskih krogov kakor tudi strokovnjaki iz vrst 
interesnih skupin. 
 Drugi del: politi čna razprava in pregled 
 Komisija bo: 
• na željo Evropskega parlamen ta in Sveta zagotavljala redna 
poročila o napredku, 
• organizirala redna sre čanja na visoki ravni, na katerih bodo 
sodelovali Evropski parlament in države članice, 
• ustanovila delovno skupino strokovnjakov iz držav članic, da jih 
seznani z napredkom in zagotovi možnost, da podajo povratne informacije. 
 Poleg tega se lahko oba dela ob časno združita v okviru foruma, kjer bo 
mogoče razpravo razširiti. 
3.1.3 Možna struktura in vsebina skupnega referen čnega okvira 
 Cilj raziskav za pripravo skupnega referen čnega okvira bo odkriti 
najboljše rešitve, ki bodo upošteva le nacionalno pogodbeno pravo (tako 
sodno kot ustaljeno prakso), pravni  red ES in ustrezne nacionalne 
instrumente, zlasti Konvencijo  Združenih narodov o pogodbah o 
mednarodni prodaji blaga iz leta 1980. Pomemben in upoštevan bo tudi 
drugi obstoje či material, hkrati pa bo zagotovljeno, da bo skupni 
referenčni okvir prilagojen posebnim potrebam EU. 
 Predvideno je, da bi bil skupni referen čni okvir sestavljen tako, da bi 
najprej dolo čil skupna temeljna na čela pogodbenega prava, vklju čno z 
navodili o tem, kdaj bi lahko prišle v poštev izjeme takšnih temeljnih načel (primer možne strukture je na veden v Prilogi I). Tem temeljnim 
načelom bi sledile opredelitve klju čnih pojmov. Nato bi bila temeljna 
načela in opredelitve dopolnjeni z vzor čnimi pravili, ki bi predstavljali 
osrednji del skupnega referen čnega okvira. Lahko bi bi la predvidena tudi 
razlika med vzor čnimi pravili, ki se uporab ljajo v pogodbah, sklenjenih 
 
SL 12   SL med podjetji ali med zasebniki in vzor čnimi pravili, ki se uporabljajo v 
pogodbah med podjetjem in potrošnikom. 
 Nekateri udeleženci so opredelili podro čja, za katera menijo, da bi lahko 
bila vklju čena v skupni referen čni okvir. Številna med njimi se nanašajo 
na splošne pojme, ki niso posebej zna čilni za dolo čene vrste pogodb ali 
pogodbenih strank. Glavno merilo za dolo čanje, katera podro čja se 
zajamejo, naj bi bila koristnost v smislu pove čanja usklajenosti pravnega 
reda. 
 Posebej pa sta bili omenjeni dve vrsti pogodb, in sicer potrošniške in 
zavarovalne pogodbe. Komisija pri čakuje, da bo priprava skupnega 
referenčnega okvira posebej upoštevala navedeni podro čji. Druga 
posebej navedena podro čja, ki bi lahko bila vklju čena v skupni referen čni 
okvir, so kupoprodajne pogodbe  in pogodbe o storitva h, klavzule v zvezi 
s pridržkom lastninske pravice in kl avzule o prenosu lastninske pravice 
blaga.  
 Komisija je upoštevala t udi študijo, ki je bila za čela izvedena na zahtevo 
Evropskega parlamenta in Sveta, da  preveri, ali so težave posledica 
razlik, ki so posledica razmerja med pogodbenim pravom in odškodninskim pravom ter med pogodbenim pravom in pravom lastninskih razmerij
17. Na podlagi te študije je  Komisija sklenila, da 
razlike pri medsebojnem vpli vu med pogodbenim pravom in 
odškodninskim pravom v razli čnih državah članicah niso povzro čile 
večjih težav. Ugotovljeno je  bilo, da so pomembnejše težave posledica 
različnih medsebojnih vplivov med pogodbenim pravom in pravom 
lastninskih razmerij v državah članicah. Med pripravo skupnega 
referenčnega okvirja bo treba pretehtati, ka ko razrešiti te težave do mere, 
ki bo potrebna za izboljšanje sedanjeg a in prihodnjega pravnega reda. 
3.2 Izdelava skupnega referen čnega okvira, ki ga pripravi Komisija 
3.2.1 Primernost za cilje akcijskega na črta 
 Komisije ne zavezuje kon čno poročilo raziskovalcev in ga bo po potrebi 
spremenila, da bi dosegla cilje akcijskega na črta. 
3.2.2 Preskus izvedljivosti 
 V svoji oceni kon čnega poro čila raziskovalcev bo Komisija zagotovila, 
da se na osnutku skupnega referen čnega okvira opravi preizkus 
izvedljivosti na podlagi dejanski h primerov za predvidene uporabe 
skupnega referen čnega okvira.  
 To bo v prvi vrsti pomenilo preverjanje, ali je skupni referen čni okvir 
primeren za uporabo pri izboljševan ju pravnega reda in pripravi 
zakonodaje. To bi lahko pomenilo uporabo osnutka skupnega referenčnega okvira v okviru predloga za spremembo obstoje če direktive.  
                                                
 
17 Glej opombo 1 
 
SL 13   SL  To bi lahko na primer storili v okviru na črtov Komisije za pregled 
pravnega reda na podro čju potrošniškega prava in v okviru katerih koli 
ukrepov, ki izhajajo iz pregleda direktive 2000/35/ES o boju proti 
zamudam pri pla čilih v trgovinskih poslih18. 
 Morebitna nova spoznanja bodo vklju čena, preden Komisija sprejme 
končno različico skupnega referen čnega okvira.  
 Poleg tega bi lahko osnutek skupnega referen čnega okvira poskusno 
uporabljale tudi druge institucije. V tej fazi bi lahko tudi prosili države 
članice, naj preu čijo prenos vzorca obstoje če zakonodaje in ugotovijo, v 
kolikšni meri bi osnutek k temu prispe val. Preskusiti bi bilo treba tudi 
primernost osnutka skupnega referen čnega okvira za upora bo v ukrepih I 
in II, tudi v tem primeru z uporabo prakti čnih primerov. Poiskati bo treba 
tudi načine, kako preveriti primernost osnutka skupnega referen čnega 
okvira kot orodja v mednarodni arbitraži ali v pogodbenih odnosih 
Komisije.  
3.2.3 Posvetovanja o skupnem referen čnem okviru Komisije 
 Rezultat tega procesa iz delave bo skupni referen čni okvir Komisije, ki bo 
predložen za kon čna posvetovanja. Evropski parlament, Svet in države 
članice bodo povabljeni, naj preu čijo končno poročilo raziskovalcev in 
oceno Komisije. Za obravnavanje uporabe skupnega referen čnega okvira 
v celotnem zakonodajnem procesu bi lahko bila uporabljena tudi medinstitucionalna delovna skupina. Posvetovanja z državami članicami 
bi se lahko nadaljevala v isti del ovni skupini naciona lnih strokovnjakov, 
ki bodo spremljali pripravljalno delo. 
. Naslednji korak bo odprto posvetovanj e v obliki bele kn jige, ki bo odprla 
tudi možnost za prispevke interesn ih skupin. V ta namen bo skupni 
referenčni okvir Komisije preveden v vs e uradne jezike EU. Interesne 
skupine bodo imele na voljo vsaj šest mesecev za predložitev pripomb na osnutek Komisije. Posvetovanja bodo omogo čila natančno obravnavo 
vsebine skupnega referen čnega okvira, hkrati pa bodo odprla možnost za 
obravnavo razlik med jezikovnimi razli čicami, da se zagotovi, da bo 
končna različica v celoti skladna in jas no razumljiva v vseh jezikih.  
3.2.4 Sprejetje skupnega referen čnega okvira s strani Komisije 
 Predvideno je, da bo Komisija skupni referen čni okvir sprejela leta 2009. 
Skupni referen čni okvir bo objavljen na ve č mestih, med drugim v 
Uradnem listu Evropske unije , in po potrebi popravljen. Mehanizmi za 
posodabljanje skupnega referen čnega okvira bodo še dolo čeni.  
                                                
 
18 UL L 200, 8.8.2000, str. 35. 
 
SL 14   SL ANNEX I  
Possible structure of the CFR 
The main goal of the CFR is to serve as a tool box for the Commission when preparing 
proposals, both for reviewing the existing acquis  and for new instruments. To that aim, the 
CFR could be divided into three parts: fundamental  principles of contract law; definitions of 
the main relevant abstract legal terms and model rules of contract law. 
CHAPTER I – Principles 
The first part of the CFR could provide some common fundamental principles of European 
contract law and exceptions for some of these pr inciples, applicable in limited circumstances, 
in particular where a contract is  concluded with a weaker party. 
Example: Principle of contractual freedom; exception: application of mandatory rules; 
Principle of  the binding force of contract ; exception: e.g. right of withdrawal; principle of 
good faith 
CHAPTER II – Definitions 
The second part of the CFR could provide some definitions of abstract legal terms of 
European contract law in partic ular where relevant for the EC acquis . 
Examples: definition of contract, damages. Concerning the definition of a contract, the 
definition could for example also explain when a contract should be considered as concluded.  
CHAPTER III – Model rules 
SECTION I – Contract  
1. Conclusion of a contract: i. e. notion of offer, acceptance,  counteroffer, revocation of 
an offer, time of conclusion of a contract. 
2. Form of a contract: i.e. written contract, oral contra ct, electronic contract and 
electronic signature. 
3. Authority of agents: direct  and indirect representation. 
4. Validity: i.e. initial impossibility, incorrect information, fraud, threats. 
5. Interpretation: i.e. general rules of interpretation, reference to all relevant 
circumstances. 
6. Contents and effects: i.e. statements gi ving rise to contractual obligation, implied 
terms, quality of performance, obligation to  deliver the goods / provide the services, 
conformity of the performance with the contract. 
 
SL 15   SL SECTION II  – Pre-contractual obligations 
1. Nature of pre-contractual ob ligations (mandatory or not) 
2. Pre-contractual information obligations:  
a. General/Form: i.e. written information, by any clear and comprehensible way. b. Information to be given before the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the main charact eristics of goods or servic es, price and additional 
costs, regarding the rights of the consumer, specific information for e-contracts. 
c. Information to be given at the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the right to  ask for arbitration. 
d. Information to be given after the conclu sion of the contract: i.e. obligation to 
notify any modification of the information. 
SECTION III – Performance / Non-Performance:  
1. General rules: i.e. place and time of performance, performance by a third party, time 
of delivery, place of delivery, costs of performance. 
2. Non-performance and remedies in general: 
a. Non-performance : notion of breach of contract b. Remedies in general: i.e. remedies av ailable, cumulation of remedies, clause 
excluding or restricting remedies. 
3. Particular remedies for non-performance: i. e. right to performance, to terminate the 
contract (right of rescissi on), right of cancellation, right for a price reduction, repair, 
replacement, right to damages and interest.  
SECTION IV – Plurality of parties  
1. Plurality of debtors 2. Plurality of creditors 
SECTION V – Assignment of claims   
1. General principles: i.e. contractual claims  generally assignable, partial assignment, 
form of assignment. 
 
SL 16   SL 2. Effects of assignment as be tween Assignor and A ssignee: i.e. rights  transferred to 
assignee, when assignment takes effects. 
3. Effects of assignment as between Assignee and Debtor: i.e. effect on debtor’s 
obligation, protection of debtor. 
SECTION VI – Substitution of new debtor - Transfer of contract  
1. Substitution of new debtor: i.e. effects of substitution on defences and securities 2. Transfer of contract 
SECTION VII – Prescription  
1. Periods of prescription and their commencement 2. Extension of period 3. Renewal of periods 4. Effects of prescription 
SECTION VIII – Specific rules for contract of sales  
SECTION IX – Specific rules for insurance contracts  
 
SL 17   SL ANNEX II  
Parameters concerning the optional instru ment – For further discussion on the 
opportuneness of this instrument 
This annex presents some parameters concer ning an optional instru ment which should be 
taken into account during the furthe r discussion on its opportuneness.  
1. Concerning the general contex t of an optional instrument: 
The existing legal framework, in particular existing European legislation relating to 
contract law and the ongoing work regard ing the future Re gulation on the law 
applicable to contractual obligations should be taken into account within this 
reflection process. The results of meas ure I regarding the improvement of the acquis  
as well as those of measure II will have to be considered.  
Moreover, an extended impact assessment will have to be carried out regarding this 
measure. Such an exercise implies that , among others, the following questions are 
considered before any decision on the adoption of an optional instrument:  
● What problem(s) are being addressed? 
● What is the overall policy objective,  in terms of the desired impacts? 
● What would happen under a ‘no change’ scenario? 
● What other options are available to m eet the objectives? (eg different types of 
action, more or less ambitious options) 
● How are subsidiarity and pr oportionality taken into account? 
● What are types and the scale of positiv e and negative impacts associated with 
each option – whether economic, social, environmental – and are there tensions/trade offs between them? 
● How can the positive impacts be maximi sed and negative impacts minimised? 
Are any associated measures needed to achieve this? 
● Who is affected? Are any specific groups particularly affected? 
● Are there impacts outside the EU? 
● How will the instrument be implemented and the impact in practice monitored 
and evaluated? 
● What were the views of stakeholders? 
2. Concerning the binding nature of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commission pres ented different possible approaches 
concerning the binding nature of an optional instrument. This instrument could either 
be a set of rules on contract law which w ould apply unless its application is excluded 
 
SL 18   SL by the contract of  the parties (“ opt out ”) or a purely optional model which would 
have to be chosen by the parties through a choice of law clause (“ opt in ”). The latter 
would give parties the greatest de gree of contractual freedom.  
Respondents’ positions on this issue were clear, with most favouring an “ opt in ” 
model. The governments which expressed an  opinion on this po int, supported the 
“opt in ” model which they consider being of great importance in  preserving the 
principle of contractual freedom. Businesse s also supported such a voluntary scheme 
and again stressed the importance of the ge neral principle of contractual freedom. 
Further, almost all legal practitioners called for an “ opt in ” solution. Finally, a 
majority of academics seemed also to prefer this solution. 
The Commission shares stakeholders’ view of the importance of the principle of 
contractual freedom and had al ready underlined in the Actio n Plan that the principle 
of “contractual freedom should be one of the guiding principles of such a contract 
law instrument” and that consequently  “ it should be possible for the specific rules of 
such a new instrument, once it has been chosen by the contracting parties as the 
applicable law to their contract, to be adapted by the parties according to their 
needs ”. A limit to contractual freedom would only be acceptable in relation to some 
mandatory provisions contained in the opti onal instrument, particularly provisions 
aiming to protect consumers (see point 4  below). 
In that context, and as suggested by c ontributors, the Commission considers that 
future consultations and de bates should follow this dir ection and should take into 
account the coherence of such  an optional instrument with the Rome Convention of 
1980 on the law applicable to the contractua l obligations and the subsequent Green 
Paper of January 2003 on the conversion of  the Rome Convention into a Community 
instrument and its modernisation. This latt er point was underlined by all respondents. 
Contributors to the Action Plan mentioned di fferent approaches which could be used 
as a basis for further reflection on the que stion of the articulation of an optional 
instrument and the successor of the Ro me Convention (“Rome I”). The first 
suggestion, as put forward by some contri butors, would be to adopt the optional 
instrument as international uniform law. Th e main example of an instrument adopted 
as international uniform law is the Vienna Convention on the International Sale of 
Goods (CISG). Within that  approach, the optional in strument would contain a 
provision relating to its scope19 and Rome I would not then apply to matters 
regulated by the optional instrument. Moreover,  for all the aspects of contract law not 
provided by the optional instrument, th e parties would use the national law 
applicable according to the provisions of Rome I. The second approach presented by 
respondents to ensure such coherence w ould be through Article  20 of the Rome 
Convention20. In this case, the optional instru ment would again contain a clause 
relating to its scope  and Rome I would not then apply to matters regulated by the 
optional instrument. An adaptation of Artic le 20 could be envisaged. Finally, the 
                                                 
19 The scope clause could provide that the optional instru ment is applicable to contracts where at least one 
of the parties is established in a Member State. 
20 Article 20 of the Rome Convention: “This Conventio n shall not affect the application of provisions 
which, in relation to particular matters, lay down ch oice of law rules relating to contractual obligations 
and which are or will be contained in acts of th e institutions of the European Communities or in 
national laws harmonized in implementation of such acts”. 
 
SL 19   SL third possibility suggested by stakeholders w ould be to adopt the optional instrument 
as a Community instrument, which would not  benefit from any priority over Rome I 
and that the parties could c hoose as applicable law to th eir contract on the base of 
Article 321 of the Rome Convention. In this cas e, the optional instrument would not 
contain any scope clause but  only provisions of substa ntive law. As suggested by 
stakeholders, Article 3, pa ragraph 1 could be interpre ted in a way to leave the 
possibility for the parties to choose the opti onal instrument as applicable law to their 
contract. The possibility of  such interpretation could be clarified in Rome I. 
It is clear from the approaches suggeste d by respondents that the works undertaken 
on the conversion of the Rome Convention into a Community instrument and its 
modernisation and those on European Contract Law need to be coherent. Even if it is 
too premature to take any decision on th e opportuneness and adoption of the optional 
instrument, it is important to ensure that  the future Community instrument “Rome I” 
takes into account the possibility of a cohe rent articulation of its provisions with a 
possible future optional instrument. 
3. Concerning the legal form of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commi ssion suggested that an optio nal instrument could take 
the legal form of a regulation or a recommendation which would exist in parallel with, rather than instead of, national contract laws. 
As we have seen above, a great majority of respondents expressed its preference for 
an “opt in ” instrument. If this approach is fo llowed, there is significant support for a 
regulation. However, among the academics’ c ontributions, some are in favour of a 
non-binding instrument, for example a recommendation.  
For an “opt-out” instrument a regulation would be more appropriate as, unlike a 
recommendation, it is directly applicable. For an “opt-in” instrument, the choice of 
its legal form will depend on the approach chosen for the articulation of this 
instrument with the successor of the Rome  Convention (see point 1 above). In this 
context, in the light of the three approach es suggested by stakeholders, the form of a 
Regulation may seem more appropriate. 
4. Concerning the content of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission made clear  that in reflecting on the content of a 
non-sector-specific instrument, the future  CFR should be take n into account. The 
content of this CFR would be likely to se rve as a basis for the discussions on the 
optional instrument. On that point, most of the stakeholders agreed with the 
Commission view even if the question of whether the new instrument should cover 
the whole scope of the CFR or only parts of it was left open. 
The question of whether this optional inst rument should contain only some general 
contract law components or also component s for specific contracts which are of a 
                                                
 
21 Article 3.1 of the Rome Convention: “A contract shall be governed by the law chosen by the parties. 
The choice must be expressed or demonstrated with r easonable certainty by the te rms of the contract or 
the circumstances of the case. By their choice the par ties can select the law applicable to the whole or a 
part only of the contract. 
 
SL 20   SL great economic importance in the internal mark et, i.e. contract of sale or services, 
was also left open in the Action Plan. Many stakeholders agreed on the fact that an 
optional instrument should contain some pr ovisions of general contract law as well 
as provisions relating to sp ecific contracts which have significant importance for 
cross-border transactions . Concerning provisions of general contract law, 
stakeholders suggested that the optional instrument could contain, for instance, 
provisions relating to the conc lusion, validity and interpretation of contracts as well 
as performance, non-performance and reme dies. Concerning specific contracts, 
several suggestions were made: the optiona l instrument should contain rules relating 
to contract of sale, exchange, donation, leas e, cross-border financ ial transactions and 
contracts of insurance. Some stakeholders also expressed the view that the optional 
instrument should cover areas of law linked to  contract law, i.e. security law, unjust 
enrichment as well as rules on cr edit securities on movable goods.  
Thus, according to these contributions, an optional instrument could have different 
components, i.e. parts relating to genera l contract law and/or certain specific 
contracts. However, the exact content of an optional instrument and which sectors 
should receive special atten tion will need to be further discussed. An optional 
instrument should only contain those areas of contract law, whether general or 
specific to certain contracts, which clear ly contribute to addressing identified 
problems, such as barriers to the smooth functioning of the internal market.  
5. Concerning the scope of  an optional instrument 
Concerning the scope of an optional instru ment, two main issues can be identified 
which would need to be addre ssed through furthe r reflection. 
Firstly, in the Action Plan, the Commissi on raised the question of whether an 
optional instrument should cover solely bu siness-to-business tran sactions or also 
business-to-consumer contracts. In the latt er case, the new instrument would contain 
mandatory provisions concer ning consumer protection.  The Commission underlined 
the importance of the principle of contractua l freedom that allows parties, once they 
have decided to apply the optional instru ment to their contract, to adapt this 
instrument according to their needs. Howeve r, it also noted that this freedom could 
be restricted by the mandatory characte r of some limited provisions of the new 
instrument, e.g. those relati ng to consumer protection.  
In answering this question, it is important to remember th e main goal of the optional 
instrument, namely the smoother functioning of  the internal market. It is clear that 
including business-to-business transactions  would facilitate th at goal. However, 
business-to-consumer transactions are also of great economic importance for the internal market and, to that  extent, their inclus ion would be justif ied. In this case, 
consumers would need to be afforded a suffi ciently high level of protection to ensure 
benefits for the demand-side of the market  (consumers) as well as the supply-side 
(businesses). In that context, most stakeh olders considered that a new instrument 
should apply to business-to-consumer transac tions as well and so include mandatory 
rules to ensure a high leve l of consumer protection.  
Here it should be noted that national ma ndatory rules, applicable on the basis of 
Articles 5 and 7 of the Rome Convention,  can increase transaction costs and 
constitute obstacles to cross-border contract s. In that context, the introduction in the 
 
SL 21   SL optional instrument of mandatory provisions in the meaning of in Articles 5 and 7 of 
the Rome Convention could represent a grea t advantage: the parties, by choosing the 
optional instrument as appli cable law to their contract, would know from the moment 
of the conclusion of the c ontract which mandatory rules are applicable to their 
contractual relationship. That would pr ovide legal certainty in cross border 
transactions and the relevant  providers of services an d goods could market their 
services or products throughout the whole Eu ropean Union using one single contract. 
The optional instrument would then become  a very useful tool for the parties. 
However, in such a situation, it would need to be  certain that, where the parties have 
chosen the optional instrument as applic able law, other national mandatory rules 
would no longer be applicable. That woul d depend on the solution chosen for the 
articulation of the optional instrument  with Rome I (see point 1 above). 
Secondly, the introduction of the business-to-business tran sactions within the scope 
of the optional instrument raises another i ssue. It concerns the articulation of the 
optional instrument and the Vienna Conven tion on the International Sale of Goods 
(CISG). In its Action Plan, the Commission asked for some comments on the scope of the optional instrument in relation to the CISG. Many stakeholders presented their 
view on this issue. All of them agreed on the necessity to ensure coherence between 
an optional instrument and the CISG. However, there was less consensus on how to ensure such coherence: while some consid ered that the optiona l instrument should 
only provide for complementary rules to th e CISG, others proposed that the CISG 
should become part of the optional instrument.  
The question of the relationship between the optional instrument and the CISG 
would depend, on the one hand, on the scope of the optional instrument
22, and, on the 
other hand, on the binding nature of this new instrument, i.e. “ opt in ” or “ opt out ”. 
As noted in point 1, the major ity of respondents favoured an “ opt in ” instrument. In a 
scenario where the optional instrument was an “ opt in ” instrument applicable to 
business-to-business international sa les of goods, by choosing the optional 
instrument as applicable law to their cont ract, the parties would have tacitly excluded 
the application of the CISG on th e base of Article 6 of the CISG23. However, in the 
alternative scenario of an “ opt out ” instrument applicable to business-to-business 
international sales of goods, the problem of  determining the appropriate application 
of the two instruments could be more difficu lt to solve. That would be an argument 
in favour of an “ opt in ” instrument, an approach pref erred so far by stakeholders. 
6. Concerning the legal base of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission launched the reflection on the legal base of a new 
instrument and welcomed comments fr om stakeholders. However, very few 
contributors expressed their view on that issue. While one Member State proposed 
Article 308 of the TEC for an “ opt in ” instrument and Article 95 TEC for an “ opt 
out” scheme, a group of academic lawyers preferred Article 65 TEC.  
                                                 
22 If the optional instrument is not applicable to international sales of goods, there is no problem of 
competition between this optional instrument and the CISG. 
23 Article 6 of the CISG: “The parties may exclude the application of this Convention or, subject to 
article 12, derogate from or vary the effect of any of its provisions.” 
 
SL 22   SL The question of the legal base is closely linked with the questions of the legal form 
of the optional instru ment (see point 2 above), of its content (see point 3 above) and 
its scope (see point 4 above). More reflect ions on the important issue of the legal 
base will be necessary within a larger debate on the parameters of an optional 
instrument.