EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 17.11.2021 COM(2021) 709 final 2021/0367(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o pošiljkah odpadkov in spremembi uredb (EU) št. 1257/2013 in (EU) 2020/1056 (Besedilo velja za EGP) {SEC(2021) 402 final} - {SWD(2021) 330 final} - {SWD(2021) 331 final} - {SWD(2021) 332 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Leta 2018 je svetovna trgovina z odpadki obsegala 182 milijonov ton, njena vrednost pa je znašala približno 80,5 milijarde EUR. Ta trgovina se je v zadnjih desetletjih močno povečala, vrh pa je dosegla leta 2011 s skoraj 250 milijoni ton. EU je pomemben akter v svetovni trgovini z odpadki, med državami članicami pa se pošiljajo znatne količine odpadkov. EU je leta 2020 v tretje države izvozila približno 32,7 milijona ton odpadkov, kar je bilo 75 % več kot leta 2004, v vrednosti 13 milijard EUR. Večina odpadkov, ki se izvažajo iz EU, so železna in neželezna odpadna kovina, odpadni papir, plastični odpadki, tekstilni odpadki in stekleni odpadki. EU je tudi uvozila približno 16 milijonov ton, vrednih 13,5 milijarde EUR. Poleg tega se med državami članicami pošlje približno 67 milijonov ton odpadkov letno (pošiljke odpadkov znotraj EU). Pošiljanje odpadkov preko meja je lahko tvegano za zdravje ljudi in okolje, zlasti kadar ni ustrezno nadzorovano. Poleg tega imajo ti odpadki pogosto pozitivno gospodarsko vrednost, zlasti kot sekundarne surovine, ki lahko nadomestijo in zmanjšajo odvisnost od neobdelanih materialov ter s tem prispevajo k bolj krožnemu gospodarstvu. Ukrepi za nadzor in kontrolo pošiljk odpadkov so bili v EU uvedeni leta 1984. Leta 1989 je bila sprejeta Baselska konvencija o nadzoru prehoda nevarnih odpadkov preko meja in njihovega odstranjevanja (v nadaljnjem besedilu: Baselska konvencija) za obravnavo resnih težav, povezanih z odlaganjem strupenih odpadkov, uvoženih iz tujine v različne dele sveta v razvoju. OECD je leta 1992 sprejela pravno zavezujoč Sklep o nadzoru prehoda odpadkov za predelavo preko meja (v nadaljnjem besedilu: sklep OECD). Uredba (ES) št. 1013/2006 o pošiljkah odpadkov (v nadaljnjem besedilu: uredba o pošiljkah odpadkov) v pravo EU uvaja določbe Baselske konvencije in sklepa OECD. Uredba o pošiljkah odpadkov v nekaterih pogledih vsebuje strožje kontrolne ukrepe kot Baselska konvencija. V skladu z uredbo o pošiljkah odpadkov morajo države članice zagotoviti, da se pri ravnanju s pošiljkami odpadkov in pri njihovi obdelavi varujeta zdravje ljudi in okolje pred škodljivimi učinki, ki jih lahko taki odpadki povzročijo. Uredba o pošiljkah odpadkov določa mehanizme kontrol za izvoz in uvoz odpadkov med EU in tretjimi državami ter za pošiljke med državami članicami. Vrste kontrol na podlagi uredbe o pošiljkah odpadkov so odvisne od lastnosti odpadkov (npr. nevarni, nenevarni), njihove namembne države in obdelave v okviru postopkov predelave (npr. recikliranje) ali odstranjevanja (npr. odlaganje odpadkov). Uredba o pošiljkah odpadkov določa tudi prepovedi izvoza za nekatere kategorije odpadkov in nekatere namembne države: najpomembnejši primer je prepoved izvoza nevarnih odpadkov iz EU v države nečlanice OECD. Splošni cilj pregleda uredbe o pošiljkah odpadkov je zvišati raven varstva okolja in javnega zdravja pred vplivi neprimernih čezmejnih pošiljk odpadkov. Obravnava težave, opredeljene v oceni uredbe o pošiljkah odpadkov, ki jo je Komisija objavila januarja 2020 (za več informacij o tem glej točko 3 spodaj). Revizija uredbe o pošiljkah odpadkov je tudi odgovor na poziv iz evropskega zelenega dogovora in akcijskega načrta za krožno gospodarstvo, naj se uredba o pošiljkah odpadkov revidira z naslednjimi cilji: ·olajšati pošiljanje odpadkov za ponovno uporabo in recikliranje v EU, ·zagotoviti, da EU ne bo izvažala izzivov v zvezi z odpadki v tretje države, ter · obravnavati nezakonite pošiljke odpadkov. Poleg tega se v evropskem zelenem dogovoru in industrijski strategiji, vključno z njeno posodobitvijo, priznava, da je dostop do surovin strateškega pomena in je predpogoj za uresničitev evropskega zelenega in digitalnega prehoda. V akcijskem načrtu za kritične surovine je poudarjeno, da znatne količine virov zapuščajo Evropo v obliki odpadkov, namesto da bi jih reciklirali v sekundarne surovine in s tem prispevali k diverzifikaciji dobavnih virov za industrijske ekosisteme v EU. Evropski parlament in Svet sta prav tako pozvala Komisijo, naj pripravi ambiciozno revizijo uredbe o pošiljkah odpadkov. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Obstajajo sinergije med uredbo o pošiljkah odpadkov in drugo zakonodajo EU o odpadkih, zlasti okvirno direktivo o odpadkih in direktivami, ki se nanašajo na specifične tokove odpadkov. Direktiva o izrabljenih vozilih, direktiva o baterijah, direktiva o embalaži in odpadni embalaži ter direktiva o odpadni električni in elektronski opremi vse vsebujejo posebne določbe o prehodu specifičnih tokov odpadkov preko meja, ki se sklicujejo na uredbo o pošiljanju odpadkov. •Skladnost z drugimi politikami Unije

Obstajajo tudi sinergije med uredbo o pošiljkah odpadkov in drugo zakonodajo EU, ki je upoštevna za pošiljke odpadkov, zlasti direktivo o okoljski kriminaliteti. Ta direktiva se nanaša na kaznovanje nezakonitega pošiljanja odpadkov in dopolnjuje določbe o izvrševanju uredbe o pošiljkah odpadkov. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Obstoječa pravna podlaga uredbe o pošiljkah odpadkov je člen 192 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki določa, kako bi bilo treba izvajati člen 191 Pogodbe. Člen 191 obravnava politiko EU o okolju, ki mora prispevati k izpolnjevanju naslednjih ciljev: ·ohranjanje, varstvo in izboljšanje kakovosti okolja; ·varovanje človekovega zdravja; ·skrbna in preudarna raba naravnih virov ter ·spodbujanje ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih ali globalnih okoljskih problemov, zlasti v boju proti podnebnim spremembam. •Subsidiarnost Uredba o pošiljkah odpadkov zagotavlja, da se celovita zakonodaja EU o odpadkih ne zaobide s pošiljanjem odpadkov v tretje države, v katerih so standardi in uspešnost ravnanja z odpadki zelo drugačni od tistih v EU. Pomembno je, da se na ravni EU določijo skupna pravila o nadzoru prehoda odpadkov preko meja, da bi se preprečili primeri, v katerih bi se nezakoniti subjekti odločili poslati svoje odpadke skozi države članice z manj strožjimi domačimi pravili, kot jih imajo druge, za izvoz teh odpadkov iz EU (izbiranje najugodnejših pristanišč oziroma „port-hopping“). Pravila EU so utemeljena tudi za pošiljke odpadkov znotraj EU, ker je industrija odpadkov EU močno povezana ter da se zagotovita enaka obravnava in pravna jasnost za vse gospodarske akterje v tem sektorju. •Sorazmernost Uredba o pošiljkah odpadkov zagotavlja, da vse države članice skladno izvajajo Baselsko konvencijo in sklep OECD ter da se s tem preprečijo ovire za pošiljke odpadkov znotraj EU ali ovire za dobro delovanje notranjega trga EU. Poleg tega je pristop EU k pošiljanju odpadkov strožji od Baselske konvencije, kar zadeva izvoz odpadkov, saj prepoveduje izvoz odpadkov za odstranjevanje iz držav Efte in izvoz nekaterih nenevarnih odpadkov iz OECD. Pristop EU ima očitno okoljsko dodano vrednost v primerjavi z vsako posamezno državo članico, ki uporablja Baselsko konvencijo. EU je dejansko ena redkih pogodbenic Baselske konvencije, ki uporablja tako stroga pravila. •Izbira instrumenta Leta 1984 je bila sprejeta Direktiva Sveta 84/631/EGS z dne 6. decembra 1984, s katero so bili uvedeni ukrepi za nadzor in kontrolo pošiljk odpadkov za vso EU. Direktiva se je nanašala na pošiljke nevarnih odpadkov. Zahtevala je postopek soglasja po predhodnem obveščanju za zadevne države, s čimer jim je omogočila, da ugovarjajo specifični pošiljki. Direktiva 84/631/EGS je bila spremenjena z Direktivo Sveta 86/279/EGS z dne 12. junija 1986, s katero so bile uvedene dodatne določbe za izboljšanje spremljanja izvoza odpadkov iz Skupnosti. Po mednarodnem razvoju dogodkov v okviru Baselske konvencije in OECD je bila leta 1993 sprejeta prva uredba o pošiljkah odpadkov (Uredba Sveta (EGS) št. 259/93, s katero je bila razveljavljena Direktiva 84/631/EGS). Pomembno je opozoriti, da se je takrat štelo, da je potrebna uredba – in ne direktiva – za zagotovitev sočasne in usklajene uporabe v vseh državah članicah. Izbira uredbe ostaja utemeljena, saj določa neposredne zahteve za vse subjekte, s čimer se bosta zagotovili potrebna pravna varnost in možnost izvrševanja popolnoma povezanega trga po vsej EU. Poleg tega se z uredbo zagotovi sočasno in enako izvajanje obveznosti v vseh 27 državah članicah. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Uredba o pošiljkah odpadkov je bila ocenjena v skladu s petimi merili, in sicer glede uspešnosti, učinkovitosti, ustreznosti, skladnosti in dodane vrednosti EU. Upoštevana je bila tudi Uredba Komisije (ES) št. 1418/2007, sprejeta v skladu s členom 37(1) uredbe o pošiljkah odpadkov. Glavne ugotovitve ocenjevanja so:

·z uredbo o pošiljkah odpadkov je bil vzpostavljen trden pravni okvir, ki ga izvajajo države članice. Uredba o pošiljkah odpadkov je na splošno uspešna pri izpolnjevanju svojih dveh glavnih ciljev: varovati okolje in zdravje ljudi pred škodljivimi učinki pošiljk odpadkov in izpolnjevati mednarodne zaveze EU na tem področju. Omogočila je boljši nadzor pošiljk odpadkov in prispevala k okoljsko primernemu ravnanju s poslanimi odpadki na nacionalni in EU ravni; ·hkrati različne ravni in načini uporabe in izvrševanja uredbe o pošiljkah odpadkov, pogosto skupaj z različnimi razlagami njenih določb in različnimi inšpekcijskimi ureditvami, ovirajo njeno optimalno izvajanje v vsej EU. Ti dejavniki omejujejo ali preprečujejo zakonite pošiljke kakovostnih odpadnih materialov obratom za recikliranje, ki so pomembni za prehod na krožno gospodarstvo v EU; ·kar zadeva izvoz odpadkov, zlasti nenevarnih odpadkov, iz EU, je velika pomanjkljivost nezadosten nadzor nad razmerami, v katerih se v namembnih državah ravna s temi odpadki, zlasti v državah v razvoju. Zato je izvoz nekaterih odpadkov iz EU v namembnih državah povzročil nastanek izzivov v zvezi z okoljem in javnim zdravjem. Pomeni tudi izgubo virov za industrijo recikliranja v EU; ·nezakonite pošiljke odpadkov znotraj EU, v EU in iz nje prav tako ostajajo precejšnja težava zaradi splošne narave določb uredbe o pošiljkah odpadkov. To se zlasti nanaša na elemente, ki jih morajo preveriti pristojni organi, na primer na okoljsko primerno ravnanje z odpadki in na izvrševanje. Vendar so razlog tudi pomanjkljivosti pri izvajanju in izvrševanju uredbe o pošiljkah odpadkov. Te ugotovitve so ključne pri opredelitvi ciljev revizije uredbe o pošiljkah odpadkov. •Posvetovanja z deležniki Posvetovanja z deležniki so potekala ves čas med postopkoma ocenjevanja in ocene učinka, namenjenima pripravi revizije uredbe o pošiljkah odpadkov. Leta 2018 sta bila organizirana odprto javno posvetovanje in delavnica za pripravo na ocenjevanje. Nato je bila 11. marca 2020 objavljena začetna ocena učinka za povratne informacije javnosti, čemur sta sledila odprto javno posvetovanje, ki je potekalo do 30. julija 2020, in delavnica, ki je potekala 23. in 24. septembra 2020. Poleg tega je kot del postopka ocene učinka potekalo več ciljno usmerjenih posvetovanj velikim številom deležnikov. Več informacij o tem postopku posvetovanja je na voljo v prilogah 2 in 3 k poročilu o oceni učinka. Deležniki in države članice so se na splošno strinjali z glavnimi ugotovitvami ocene uredbe o pošiljkah odpadkov in s potrebo po reviziji uredbe o pošiljkah odpadkov, pri kateri bi se te ugotovitve obravnavale. Kar zadeva pošiljke odpadkov znotraj EU, so gospodarski subjekti izrazili močno podporo posodobitvi postopkov, ki se uporabljajo za pošiljke odpadkov, in sprejetju ukrepov EU za preprečevanje razdrobljenosti notranjega trga EU. Zlasti so pozvali k digitalizaciji postopka priglasitve, boljšemu delovanju hitrih postopkov, določitvi skupnih pravil za odločanje o uvrstitvi odpadkov in boljši standardizaciji izračuna finančnih garancij. Predstavniki civilne družbe so poudarili, da je potrebna boljša uskladitev uredbe o pošiljkah odpadkov z načelom bližine in hierarhijo ravnanja z odpadki. Po drugi strani so nekateri gospodarski subjekti navedli, da uredba o pošiljkah odpadkov ne bi smela vsebovati materialnih določb (ki jih vsebuje druga zakonodaja), temveč bi morala biti omejena na postopkovne zahteve za pošiljke odpadkov. Kar zadeva izvoz odpadkov iz EU, so deležniki na splošno priznali, da bi bilo treba uredbo o pošiljkah odpadkov spremeniti, da bi se preprečili primeri, v katerih se v namembnih državah neustrezno ravna z odpadki, izvoženimi iz EU. O mogočih rešitvah za obravnavanje te težave so bila izražena različna mnenja. Nekateri deležniki so izrazili zaskrbljenost glede ukrepov, ki bi povzročili morebitne motnje v svetovni trgovini z visokokakovostnimi odpadki, in glede vpliva takih ukrepov na sektor EU, ki se trenutno ukvarja z zbiranjem, razvrščanjem in recikliranjem odpadkov. Zlasti so poudarili, da v EU morda ni dovolj zmogljivosti za ravnanje z odpadki, ki se trenutno izvažajo iz EU. S tem mnenjem se niso strinjali nekateri drugi gospodarski subjekti, ki so navedli, da so take zmogljivosti na voljo. Civilna družba je vztrajala, da mora EU določiti zelo omejevalne ukrepe glede izvoza plastičnih odpadkov iz EU. Deležniki so na splošno izrazili podporo krepitvi določb proti nezakonitim pošiljkam odpadkov. V predlogu Komisije so upoštevana izražena mnenja in sorazmeren pristop k obravnavi težav, ugotovljenih pri ocenjevanju. To še zlasti velja za ukrepe v zvezi z izvozom odpadkov, ki niso splošna prepoved izvoza in ki se bodo začeli uporabljati šele tri leta po začetku veljavnosti predlagane uredbe. Vsi deležniki in tretje države bodo torej imeli dovolj časa, da se pripravijo na izvajanje novih pravil. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Ocena učinka za pregled uredbe o pošiljkah odpadkov je bila podprta s študijo zunanjih strokovnjakov. Ti strokovnjaki so tesno sodelovali s Komisijo v različnih fazah študije. Komisija je za pripravo tega predloga uporabila tudi številne druge vire informacij. •Ocena učinka Predlog temelji na oceni učinka. Po obravnavi pripomb, ki jih je Odbor za regulativni nadzor navedel v svojem negativnem mnenju z dne 9. aprila 2021, je bilo za revidirano oceno učinka 4. junija 2021 izdano pozitivno mnenje. Odbor je v svojem končnem mnenju zahteval dodatne podrobnosti, predvsem o primerjavi možnosti, obravnavanih v oceni učinka. V tej oceni učinka so bile obravnavane štiri možnosti politike. Možnost politike 1 je osnovni scenarij. V njem je predvideno, da bosta Baselska konvencija in sklep OECD ostala večinoma nespremenjena vsaj do leta 2030. Poleg tega bo še naprej veljala trenutna uredba o pošiljkah odpadkov, vključno z delegirano uredbo. Nadaljevalo se bo njeno trenutno izvajanje, z obstoječimi prizadevanji bo še naprej potekalo usklajevanje v vseh državah članicah, zlasti z razvojem smernic in ad hoc izmenjavami med državami članicami, večinoma prek informatorjev o pošiljkah odpadkov. EU bo prav tako še naprej spodbujala globalne ukrepe za izboljšanje nadzora prehoda odpadkov preko meja in ravnanja z odpadki v mednarodnih organizacijah, zlasti Baselsko konvencijo in sklep OECD. Spodnja preglednica vsebuje pregled možnosti 2, 3 in 4, ki so alternative možnosti 1 (osnovnemu scenariju), ter sklop ukrepov pri teh možnostih.

Ukrepi Možnost 2 (ciljno usmerjene spremembe) Možnost 3 (strukturne spremembe) Možnost 4 (daljnosežne spremembe) Cilj 1: olajšati pošiljanje znotraj EU, zlasti za uskladitev uredbe o pošiljkah odpadkov s cilji krožnega gospodarstva 1a) Izboljšati ureditev za obrate s predhodnim soglasjem x x 1b) Racionalizirati postopek priglasitve x x 1c) Razjasniti področje uporabe uredbe o pošiljkah odpadkov x x 1d) Vzpostaviti obvezno elektronsko izmenjavo podatkov (EDI) za celotno EU x x 1e) Racionalizirati sistem finančne garancije z uskladitvijo izračuna zahtevanega zneska garancije x x 1f) Zagotoviti, da se na ravni EU medsebojno priznavajo prevozniki nevarnih odpadkov, registrirani v eni državi članici x 1g) Uskladiti določbe uredbe o pošiljkah odpadkov s hierarhijo ravnanja z odpadki x x 1h) Izdati smernice o trenutnih problematičnih vprašanjih x 1i) Zagotoviti uskladitev z določbami o prenehanju statusa odpadka in stranskih proizvodih v okvirni direktivi o odpadkih x x 1j) Z delegiranimi ali izvedbenimi akti Komisiji naložiti, naj določi prage za onesnaženost odpadkov, da se določi, ali bi se moral zanje uporabljati postopek priglasitve ali ne x x 1k) Vzpostaviti medsebojno priznavanje nacionalnih meril za prenehanje statusa odpadka za pošiljke odpadkov x 1l) Vzpostaviti medsebojno priznavanje nacionalnih sklepov v zvezi s škodljivostjo odpadkov za pošiljke odpadkov x Cilj 2: zagotoviti, da se z odpadki, ki se izvažajo iz EU, ravna okoljsko primerno 2a) Določiti obveznosti za izvoznike in javne organe, da zagotavljajo in preverjajo, da se z odpadki, ki se izvažajo v tretje države, ravna okoljsko primerno x x 2b) Komisiji naložiti, naj določi merila za razlikovanje med rabljenim blagom in odpadki za specifične tokove odpadkov, pri katerih izvoz v tretje države pomeni posebne izzive x x 2c) Vzpostaviti nov okvir, v skladu s katerim morajo države nečlanice OECD uradno obvestiti EU o svoji pripravljenosti, da uvozijo odpadke z zelenega seznama, in dokazati svojo sposobnost, da jih obdelajo trajnostno v skladu z določenimi merili x x 2d) Zahtevati, da se za izvoz odpadkov z zelenega seznama iz OECD uporablja postopek priglasitve x 2e) Vzpostaviti poseben postopek za spremljanje izvoza odpadkov v države OECD in zmanjšanje okoljskih težav, ki jih lahko tak izvoz povzroči x x Cilj 3: boljša obravnava nezakonitih pošiljk odpadkov znotraj EU, v EU in iz nje 3a) Izboljšati določbe o inšpekcijskih pregledih in izvrševanju ter nadaljnjem ukrepanju x x 3b) Izdati smernice o učinkovitih inšpekcijskih pregledih in praksah izvrševanja x 3c) Komisijo (prek urada OLAF) pooblastiti za izvajanje nadnacionalnih preiskovalnih in usklajevalnih ukrepov proti nedovoljeni trgovini z odpadki v EU x x 3d) Okrepiti obstoječe določbe o kršitvah in kaznih x x 3e) Izboljšati sledljivost pošiljk odpadkov z zelenega seznama x x 3f) Olajšati sodelovanje med izvršilnimi organi na nacionalni ravni x x 3g) Ustanoviti namensko skupino na ravni EU z nalogo, da olajša in izboljša sodelovanje pri izvrševanju uredbe o pošiljkah odpadkov x x

Možnost politike 2 (ciljno usmerjene spremembe) vključuje sveženj ukrepov, s katerimi je mogoče uspešno in do neke mere učinkovito obravnavati nekatere težave, ki ovirajo dobro delovanje uredbe o pošiljkah odpadkov. V primerjavi z osnovnim scenarijem ciljno usmerjene spremembe zagotavljajo uspešne in dosledne odzive za dosego specifičnih ciljev, zlasti za zmanjšanje upravnega bremena in dvig pošiljanja odpadkov za obdelavo navzgor po hierarhiji ravnanja z odpadki. Vendar samo s predvideni ukrepi ne bi bilo mogoče doseči največjih koristi, predvsem zaradi manjše učinkovitosti in manjše notranje skladnosti. Ta možnost bo v primerjavi s strukturnimi spremembami (možnost 3) le delno obravnavala izzive, povezane z izvozom odpadkov (cilj 2). Ukrepi so ciljno usmerjeni le na nekatera problematična področja, npr. z določitvijo meril za razlikovanje med rabljenim blagom in odpadki (2b) ali z določitvijo obveznosti za izvoznike (2a). Največje koristi pri tej možnosti so ugotovljene za ukrepe 3a–3d in 3f, ki so namenjeni boljši obravnavi nezakonitih pošiljk odpadkov znotraj EU, v EU in iz nje (cilj 3). V okviru možnosti politike 3 (strukturne spremembe) ukrepi 1d, 1e, in 1f neposredno obravnavajo pomisleke deležnikov glede stroškov, povezanih z zamudami pošiljk znotraj EU, ter bi znatno zmanjšali upravno breme javnih organov in gospodarskih subjektov (cilj 1). Z uvedbo ukrepov 2c, 2d in 2e bi bil vzpostavljen postopkovni okvir na ravni EU, ki bi zagotovil okoljsko primerno ravnanje z odpadki, ki se izvažajo iz EU. Šteje se za sorazmeren in sistemski odziv na cilj 2. Nekatere spremembe ne bi bile zadostne in dovolj skladne za dosego potrebnega učinka na ravni držav članic. To še zlasti velja za predlagana ukrepa 3e in 3g za boljše obravnavanje nezakonitih pošiljk odpadkov (cilj 3). Ocena učinka je pokazala, da ukrepi, sprejeti v okviru možnosti 2 ali 3, ne bi omogočali najbolj uspešnega, učinkovitega in sorazmernega izpolnjevanja vseh ciljev pregleda. V primerjavi s temi možnostmi bi možnost politike 4, ki združuje ukrepe v sklopu daljnosežnih sprememb, omogočala večjo uspešnost, učinkovitost in sorazmernost. Najprimernejša je torej možnost 4. Izbrana mešanica ciljno usmerjenih in strukturnih sprememb bi omogočila uravnotežen pristop v smislu uspešnosti (doseganje ciljev) in učinkovitosti (stroškovna učinkovitost). Njen cilj je zagotoviti, da bi ta uredba olajšala pošiljanje znotraj EU v skladu s cilji krožnega gospodarstva, podprla cilj EU, da preneha izvažati svoje izzive v zvezi z odpadki v tretje države, in prispevala k boljšemu obravnavanju nezakonitih pošiljk odpadkov brez tveganja čezmernih stroškov ali motenj. Ustreza tako (i) potrebi po novih, uspešnih ukrepih za dosego treh ciljev kot (ii) pomembnosti tega, da so izvedljivi, pri tem pa ne ustvarjajo čezmernega bremena ali neželenih učinkov. Možnost 4 je tudi sorazmerna s cilji, ki se želijo doseči s tem pregledom. ·Kar zadeva cilj 1 glede pošiljk odpadkov znotraj EU, so potrebni vsi ukrepi v okviru možnosti 4 za boljšo povezanost notranjega trga EU za odpadke, ki te pošiljke usmerja v recikliranje. Pomenili bodo pomembne spremembe za postopke, ki se trenutno uporabljajo za pošiljke, kar bo vplivalo na gospodarske subjekte in javne uprave. Ti ukrepi bodo ustvarili pomembne koristi za oboje, in sicer z manjšim upravnim bremenom, manjšimi zamudami in učinkovitejšo obdelavo informacij. Prispevali bodo tudi k podpori prehoda na krožno gospodarstvo v EU, s čimer bodo koristili varstvu okolja. Te koristi bodo precej večje od stroškov, povezanih z vzpostavitvijo novih ukrepov, zlasti ureditve elektronske izmenjave podatkov (ukrep 1d). Obveznost digitalizacije postopka priglasitve za pošiljke odpadkov znotraj EU prek sistema elektronske izmenjave podatkov bo začela veljati šele 24 mesecev po začetku veljavnosti revidirane uredbe o pošiljkah podatkov, priprave z državami članicami in deležniki pa že potekajo, da bi se pripravili na to novo ureditev. ·Kar zadeva drugi cilj, bo možnost 4 pomenila pomembne spremembe v pristopih EU in regulativnem okviru, ki se uporabljajo za izvoz odpadkov iz EU. To je potrebno, ker trenutna uredba o pošiljkah odpadkov ni dosegla cilja glede okoljsko primernega ravnanja z odpadki, ki se izvažajo iz EU, zlasti v države v razvoju. Pomembna sestavina možnosti 4 je, da bodo morali gospodarski subjekti in javni organi sprejeti konkretne ukrepe za preverjanje, ali se odpadki, ki se izvažajo iz EU, v namembnih državah obdelujejo trajnostno. S tem bo zagotovljeno, da se tako na ravni držav (ukrepa 2c in 2e) kot obratov (ukrep 2a) dajo zagotovila o trajnostni obdelavi odpadkov v namembnih državah. Ti ukrepi bi morali prinesti pomembne okoljske koristi. Imeli bodo tudi gospodarske učinke. Za nekatere subjekte, zlasti tiste, ki odpadke predelujejo v sekundarne materiale v EU, bi to potencialno pomenilo, da bi imeli na voljo večje količine surovin po nižji ceni, zato bi to imelo pozitiven splošni učinek. Za subjekte, ki odpadke pošiljajo iz EU, bo učinek odvisen od tega, ali bodo zagotovljeni dokazi, da se izvoženi odpadki v namembnih državah obdelujejo okoljsko primerno. Verjetno je, da bi to otežilo izvoz v nekatere države, kar bi negativno vplivalo na podjetja, ki izvažajo odpadke v te države. Vendar so stroški, ki iz tega izhajajo, omejeni in manj pomembni od splošnih okoljskih koristi ukrepov. Nazadnje je prav tako pomembno opozoriti, da je sorazmernost zagotovljena z dejstvom, da bi se z ukrepi v okviru možnosti 4: –za namembne države uporabljala različna ureditev, pri čemer bi bil nadzor strožji v državah, za katere se šteje, da so njihove prakse ravnanja z odpadki manj trajnostne kot prakse EU (države nečlanice OECD); –vzpostavil mehanizem brez splošne prepovedi, pri katerem bi imele uvozne države priložnost uvažati odpadke iz EU, če bi dokazale, da so sposobne trajnostno obdelovati odpadke, in –da bi ti ukrepi začeli veljati šele tri leta po začetku veljavnosti sprememb v Uredbi, kar pomeni, da bi imeli vsi udeleženci na voljo prehodno obdobje za pripravo na nova pravila. ·Kar zadeva tretji cilj, možnost 4 zagotavlja vrsto ukrepov za izboljšanje izvrševanja uredbe o pošiljkah odpadkov. Potrebni so za povečanje zmogljivosti držav članic in Komisije za zmanjševanje števila nezakonitih pošiljk odpadkov. Ti ukrepi ne pomenijo nobenih popolnoma novih nalog ali dodatnih povezanih stroškov za subjekte in države članice. Učinkovitejša ureditev izvrševanja bi pripomogla k preprečevanju ali zmanjšanju obsega nezakonitih pošiljk in k znatnim prihrankom pri stroških čiščenja in vračanja v izhodiščni kraj ter prihrankom pri posrednih stroških za države članice tranzita odpadkov. Boljše izvrševanje bi moralo pomeniti tudi manjšo izgubo prihodkov od davkov. Komisija bo poleg predlaganih ukrepov uporabila tudi širok nabor orodij, da bi še naprej podpirala prizadevanja držav članic za boljše izvajanje in izvrševanje uredbe o pošiljkah odpadkov. Na ravni EU so bile že sprejete številne pobude proti nedovoljeni trgovini z odpadki, kar je ena glavnih prednostnih nalog splošne politike EU proti organiziranemu kriminalu. EU zagotavlja tudi finančno podporo operativnim projektom, usmerjenim proti nedovoljeni trgovini z odpadki. Poleg tega Komisija državam članicam na tem področju pomaga v okviru foruma za okoljsko skladnost in upravljanje, programa TAIEX-EIR PEER 2 PEER in svežnja za usposabljanje o okoljski zakonodaji EU. Slika 1 spodaj je shematični pregled najprimernejše možnosti z ukrepi, ki jih ta vključuje. Podrobnejši opis, kako se z najprimernejšo možnostjo dosegajo cilji pregleda uredbe o pošiljkah odpadkov, je predstavljen v Prilogi 14 poročila o oceni učinka. Kar zadeva splošni gospodarski učinek, bi morala ta najprimernejša možnost pomeniti znatne prihranke za subjekte, ki pošiljajo odpadke, ter za organe, ki se ukvarjajo s postopki za izdajo dovoljenja za te pošiljke in njihovo spremljanje, zlasti zaradi vzpostavitve sistema elektronske izmenjave podatkov. S tem naj bi se letno prihranilo približno 1,4 milijona EUR. Drugi ukrepi za posodobitev in poenostavitev uredbe o pošiljkah odpadkov bodo omogočili še dodatne prihranke. Druge pomembne gospodarske učinke bodo imeli ukrepi, povezani z izvozom odpadkov, ki bi morali na podlagi podatkov za leto 2019 predstavljati splošno gospodarsko korist za gospodarstvo EU v višini med 200 in 500 milijoni EUR letno, odvisno od količine odpadkov, zadržanih v EU. Za gospodarske subjekte s sedežem v EU se bodo učinki teh ukrepov precej razlikovali glede na njihov položaj v vrednostni verigi in vrste zadevnih odpadkov. Za nekatere od izvoznikov teh odpadkov se bodo verjetno stroški za izvoz takih odpadkov povečali ali pa se bodo obrnili na druge kupce v EU, pri katerih bodo morda dosegli nižje cene za svoje odpadke. Podjetja, ki izvažajo odpadke, bi morala tudi vzpostaviti (ali kupiti) sisteme presoje, da bi preverila, da obrati v tretjih državah izvajajo trajnostne dejavnosti ravnanja z odpadki; to bi pomenilo nove, vendar zmerne stroške. Po drugi strani bodo morda gospodarski subjekti, ki reciklirajo ali predelujejo odpadke v EU, lahko uporabili več odpadkov kot surovine, ki bi jih lahko kupili po ceni, nižji od cene v osnovnem scenariju. Ukrepi proti nezakonitim pošiljkam bi morali koristiti zakonitim subjektom, saj bodo pomagali pri spoprijemanju z nezakonitimi dejavnostmi, ki so neposredna konkurenca poslovanju zakonitih subjektov. Kar zadeva podjetja v tretjih državah, ki prevažajo in predelujejo odpadke, uvožene iz EU, bi bil učinek pozitiven za tista podjetja, ki svoje dejavnosti izvajajo okoljsko primerno, saj bi presoja okrepila njihove dejavnosti in konkurenčnost, čeprav bi kratkoročno lahko zaradi nje nastalo tudi nekaj stroškov za izboljšanje infrastrukture in standardov. Učinek bi bil negativen za podjetja, ki niso sposobna izpolnjevati meril za okoljsko primerno ravnanje z odpadki, določenih v sistemih presoje, saj bi izgubila stranke iz EU. Mala in srednja podjetja bodo imela velike koristi od ukrepov, namenjenih olajšanju pošiljk odpadkov znotraj EU. Ovire in bremena, povezani s pomanjkljivostmi sedanjih postopkov, zanje pomenijo sorazmerno večje breme kot za večja podjetja. Ukrepi glede izvoza odpadkov bodo prizadeli mala in srednja podjetja, ki izvajajo poslovne dejavnosti v zvezi z izvozom. Imela bodo nove stroške za izvajanje presoje v obratih, v katere pošiljajo svoje odpadke. Kljub temu ti stroški ostajajo omejeni, mala in srednja podjetja pa bi si jih lahko delila, zlasti v okviru organizacij za izpolnjevanje obveznosti proizvajalca. Nazadnje, obet, da bo v EU ostalo več odpadkov, bo skupaj z novimi cilji in obveznostmi v skladu s pravom EU, da se zagotovi recikliranje, pomenil priložnosti za mala in srednja podjetja, da razvijejo inovativne projekte in tehnologije za recikliranje odpadkov, katerih obdelava je poseben izziv, kot so plastični in tekstilni odpadki. Pričakuje se, da bo imela ta najprimernejša možnost splošen znaten pozitiven vpliv na okolje. Zaradi ukrepov, namenjenih olajšanju pošiljanja odpadkov za ponovno uporabo in recikliranje v EU, bodo večje količine odpadkov obdelane v boljših okoljskih razmerah. Poleg tega bi bile zaradi njih v EU na voljo večje količine sekundarnih materialov, ki bi nadomestili neobdelane materiale kot surovine v številnih industrijah v EU. Predlagani ukrepi v zvezi z izvozom odpadkov bi imeli pozitivne vplive na okolje, saj bi bolje zagotavljali okoljsko primerno ravnanje s pošiljkami odpadkov v tretje države. Poleg tega bi potencialno pomenili, da bi bilo vsako leto v EU zadržanih med 2,4 in 6 milijoni ton odpadkov, ki bi bili obdelani v skladu s standardi EU in predelani v sekundarne materiale. Čeprav ni mogoče denarno izraziti učinka vseh teh okoljskih koristi, bi koristi, povezane z boljšo obdelavo preostalih odpadkov v EU in preprečevanjem pošiljanja teh odpadkov v tretje države, znašale od 266 do 666 milijonov EUR letno. Splošne koristi bodo verjetno še večje. S prispevanjem k izboljšanju splošne uspešnosti in učinkovitosti ureditve izvrševanja bi ukrepi v zvezi z nezakonitimi pošiljkami pomagali preprečiti in zmanjšati resne vplive nezakonitih pošiljk odpadkov na okolje, s čimer bi zagotovili splošne okoljske koristi.

Nazadnje, kar zadeva splošni družbeni vpliv, bi morali ukrepi, povezani z izvozom odpadkov, in tisti proti nezakonitim pošiljkam odpadkov zmanjšati negativen vpliv na zdravje ljudi (npr. težave z dihanjem, poškodbe) in delovne pogoje (npr. brez socialnih prejemkov, nizke plače), ki so posledica netrajnostnega ravnanja z odpadki, s čimer bi zagotovili splošne koristi za družbo v tujini in v EU. Zaradi obdelave odpadkov, ki so se prej izvažali, v EU bi moralo biti ustvarjenih od 9 000 do 23 000 delovnih mest v sektorjih recikliranja in ponovne uporabe v EU. Dodatna delovna mesta bodo verjetno na teh področjih ustvarjena zaradi ukrepov za zagotavljanje boljše uporabe uredbe o pošiljkah odpadkov za pošiljke odpadkov v EU za recikliranje in ponovno uporabo, V tretjih državah bi se lahko zmanjšalo število delovnih mest v formalnih in neformalnih sektorjih obdelave odpadkov, če bi se v določeno državo izvozilo manj odpadkov. •Ustreznost in poenostavitev predpisov Pri tem predlogu se kar najbolje izkorišča potencial digitalizacije za zmanjšanje upravnih stroškov. To zlasti velja za predlog vzpostavitve obveznega vseevropskega sistema za izdajo in elektronsko izmenjavo podatkov in informacij v zvezi s pošiljkami odpadkov. Razvoj takega sistema, ki bi združil obstoječe nacionalne platforme in/ali vzpostavljene platforme, kot je okolje, vzpostavljeno v skladu z Uredbo (EU) 2020/1056 o elektronskih informacijah o prevozu blaga, s sistemom na ravni EU, po pričakovanjih ne bo pomenil zelo visokih stroškov za Komisijo, države članice ali podjetja. Vendar pa bo organom držav članic in Komisiji zagotovil zmogljivo orodje za spremljanje in izvrševanje, podjetjem pa učinkovito orodje za izpolnjevanje obveznosti iz predlagane uredbe. •Temeljne pravice Predlog nima posledic za varstvo temeljnih pravic. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog pomeni uporabo človeških virov in odhodke za zagotovitev pravilnega izvajanja nekaterih njegovih določb. Nekatere potrebe po človeških virih naj bi bile zadovoljene iz obstoječih dodelitev Komisiji. Potrebni človeški viri Komisije bodo osebje GD ENV, ki je že dodeljeno upravljanju ukrepa. Tudi prerazporeditev znotraj GD ali iz drugih GD, ki se lahko razbremenijo trenutnih nalog v zvezi z izvajanjem veljavne uredbe, bi lahko prispevala k upravljanju ukrepa. V postopku letne dodelitve virov bi morala biti pristojnemu GD in Evropskemu uradu za boj proti goljufijam (OLAF) ob upoštevanju proračunskih omejitev odobrena dodatna dodelitev. Predlog vključuje več členov, v katerih so določeni dodatni delovni postopki, ki jih bo treba izvesti za izvajanje Uredbe in ki bi jih bilo treba v letih po začetku veljavnosti sprejeti z izvedbenimi ali delegiranimi akti. Ti bodo zajemali razvoj usklajenih pravil o uvrstitvi odpadkov, izračunu finančnih garancij, oceni priglasitev tretjih držav za sprejemanje odpadkov, izvoženih iz EU, in usklajevanju glede izvrševanja Uredbe. Podroben seznam teh predvidenih ukrepov je predstavljen v nadaljevanju: ·vzpostavitev usklajene metode izračuna za finančne garancije ali enakovredno zavarovanje; ·proučitev in vzpostavitev usklajenih pragov onesnaženosti za uvrstitev ali neuvrstitev nekaterih odpadkov med odpadke na zelenem seznamu; ·proučitev in vzpostavitev meril za razlikovanje med rabljenim blagom in odpadki za nekatere predmete ali snovi; ·vzpostavitev in vzdrževanje novega okvira za izvoz odpadkov z zelenega seznama iz EU v države nečlanice OECD, zlasti vzpostavitev in posodabljanje seznama držav, v katere je dovoljeno izvažati take odpadke; ·spremljanje izvoza odpadkov v države OECD in zmanjšanje okoljskih težav, ki jih lahko tak izvoz povzroči; ·organizacija in olajšanje dela namenske skupine na ravni EU z nalogo, da olajša in izboljša sodelovanje pri izvrševanju uredbe o pošiljkah odpadkov (v nadaljnjem besedilu: skupina za izvrševanje uredbe o pošiljkah odpadkov). Komisija bo imela prek urada OLAF posebno vlogo pri dopolnjevanju dela držav članic pri izvrševanju določb te uredbe v zapletenih čezmejnih primerih in bo vključena v: ·izvajanje inšpekcijskih pregledov prostorov/ladij/pošiljk gospodarskih subjektov; ·zbiranje informacij/obveščevalnih podatkov iz raznovrstnih virov;

·analitično delo (uporaba carinskih in specializiranih podatkovnih zbirk in namenskih orodij); ·pridobivanje forenzičnih podatkov; ·usklajevanje z organi kazenskega pregona, organi za nadzor trga in pravosodnimi organi; ·usklajevanje s tretjimi državami (na podlagi sporazumov o medsebojni pomoči ali sporazumov o upravnem sodelovanju) in ·sodelovanje z drugimi agencijami EU (EJT, Europol, Eurojust, Frontex ...). Za razvoj osrednjega sistema za elektronsko izmenjavo informacij o pošiljkah odpadkov se opravlja delo interno v GD ENV, vendar ga bo potrebno razširiti glede na razvoj in vzdrževanje osrednjega sistema za izmenjavo podatkov za namene pošiljanja odpadkov. Kot podlaga bo uporabljena obstoječa platforma IMSOC. Evropska komisija bo pristojna za splošno izvajanje te uredbe ter sprejetje vseh izvedbenih in delegiranih aktov, predvidenih v njej. Za to bodo potrebni običajni postopki odločanja, vključno s posvetovanjem z deležniki in postopki v odboru. Trenutne finančne ocene temeljijo na naslednjem: ·za GD ENV: dodatno delovno mesto uslužbenca AD z enim EPDČ, ki ga podpirajo pogodbeni uslužbenci v obsegu 1,5 EPDČ, in operativni stroški (npr. študija, zunanje posvetovanje, sestanki), predvideni za splošno izvajanje Uredbe in potrebno pripravljalno delo ter pripravo sekundarne zakonodaje v skladu z roki, predlaganimi v uredbi o pošiljkah odpadkov. Skupni stroški za obdobje 2024–2027 tako znašajo 4 137 000 EUR na podlagi najnovejše posodobitve stroškov osebja Komisije, kot so navedeni na spletnem mestu GD BUDG: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/sl/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx ; ·za urad OLAF: dodatno delovno mesto uslužbenca AD z enim EPDČ, predvideno za izvajanje zadevnih določb Uredbe v zvezi z izvrševanjem. Skupni stroški za obdobje 2024–2026 tako znašajo 456 000 EUR na podlagi najnovejše posodobitve stroškov osebja Komisije, kot so navedeni na spletnem mestu GD BUDG: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/sl/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . Proračun za predlog je predstavljen v tekočih cenah. V oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, ki je priložena temu predlogu, so navedene posledice za proračun ter za človeške in upravne vire. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvajanje ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Z novo uredbo bi bilo treba doseči povečanje obsega odpadnih materialov, ki se ponovno uporabijo in reciklirajo v EU, izboljšanje standardov in praks ravnanja z odpadki v državah, ki uvažajo odpadke iz EU, ter zmanjšanje nezakonitih pošiljk odpadkov, tako znotraj EU kot tudi med tretjimi državami ter EU. Prispevati bi morala tudi k vzpostavitvi trdnih in dinamičnih trgov sekundarnih surovin ter povečanju prehoda na krožno gospodarstvo v EU in tretjih državah. Kar zadeva spremljanje, bi se morebitne težave s skladnostjo in izvrševanjem spremljale z rednimi poročili držav članic o izvajanju in poročili o napredku, ki jih sestavi Komisija na podlagi teh poročil držav članic. Glede tega je opozorjeno, da je ključni ukrep za izboljšanje učinkovitosti izvajanja te uredbe vzpostavitev vseevropskega sistema za elektronsko izmenjavo dokumentov in informacij (elektronska izmenjava podatkov ali „EDI“). To bi moralo vsem udeleženim akterjem omogočiti boljši dostop do številnih podatkov, ki so pomembni za izvajanje Uredbe. Zlasti bodo imeli pristojni organi veliko bolj celovit in skladen nabor podatkov za spremljanje tokov odpadkov, tako v EU kot zunaj EU, izboljšalo pa se bo tudi spremljanje tokov odpadkov znotraj EU, v EU in iz nje. Sistem EDI bi moral zagotoviti izmenjevanje strukturiranih podatkov, kar pomeni, da lahko pristojni organi držav članic in Komisija dosledno pridobivajo podatke. S tem bi se morala kakovost poročanja precej izboljšati, omogočeno pa bi bilo tudi boljše spremljanje, kako uspešno se izvaja Uredba. Poleg tega bi bila tudi nova določba v zvezi s pregledom načrtov inšpekcijskih pregledov držav članic s strani Komisije pomemben vir informacij za spremljanje izvajanja in izvrševanja Uredbe. Poleg tega bi se vprašanja glede skladnosti in izvrševanja spremljala in bi se o njih razpravljalo v okviru nove skupine za izvrševanje uredbe o pošiljkah odpadkov, ki bi lahko tudi opredelila nadaljnje ukrepe, ki jih je treba sprejeti na ravni EU za povečanje uspešnosti Uredbe v prihodnosti. Nazadnje, Uredba bi bila pregledana v 10 letih od začetka veljavnosti, s tem pa bi se zagotovilo, da se njeni cilji izpolnjujejo in da njene določbe ostajajo utemeljene.

•Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Naslov I vsebuje splošne določbe o namenu, področju uporabe in opredelitvah pojmov te uredbe. Člen 1 določa predmet Uredbe, in sicer določiti ukrepe za varstvo okolja in zdravja ljudi s preprečevanjem ali zmanjšanjem škodljivih vplivov, ki so lahko posledica pošiljanja odpadkov. Člen 2 opredeljuje področje uporabe te uredbe. Člen 3 vsebuje opredelitve pojmov. Naslov II vsebuje določbe o pošiljkah znotraj Unije s tranzitom skozi tretje države ali brez njega. Člen 4 opredeljuje splošni postopkovni okvir, ki se uporablja za pošiljke odpadkov znotraj Unije. Poglavje 1 tega naslova vsebuje določbe, ki se uporabljajo za postopek predhodne pisne priglasitve in soglasja. Člen 5 vzpostavlja dolžnost priglasitelja, da pri načrtovanju pošiljanja odpadkov v skladu s členom 4(1) in (2) vloži zahtevo za priglasitev. Člen 6 določa zahteve v zvezi s pogodbo, ki jo je treba vključiti v zahtevo za priglasitev. Člen 7 določa zahtevo v zvezi s finančno garancijo, ki je potrebna za priglašene pošiljke odpadkov. Člen 8 opredeljuje postopkovne korake in roke za zahtevanje in predložitev dodatnih informacij za dopolnitev zahteve za priglasitev. Člen 9 opredeljuje postopkovne korake in roke, v katerih pristojni organi sprejmejo odločitev o tem, ali soglašajo z načrtovanimi pošiljkami, kot so zahtevane v priglasitvi, ali jim ugovarjajo. Člen 10 določa, da morajo zadevni pristojni organi določiti pogoje za pošiljko s soglasjem. Člen 11 določa, da so pošiljke odpadkov za odstranjevanje prepovedane, razen če so izpolnjeni določeni pogoji, pod katerimi se pošiljke odpadkov lahko odobrijo. Člen 12 določa razloge, zaradi katerih lahko pristojni organ ugovarja pošiljki odpadkov za predelavo. Člen 13 določa možnost izdaje splošnih priglasitev v primeru več pošiljk enakih odpadkov v isti obrat za obdelavo. Člen 14 vsebuje določbe o pogojih za izdajo predhodnega soglasja za obrate za predelavo odpadkov v državah članicah, o medsebojnem priznavanju takih obratov s strani držav članic in o posebnem hitrem postopku za pošiljanje določenih odpadkov v take obrate. Člen 15 vsebuje dodatne določbe v zvezi s pošiljkami za vmesne postopke obdelave odpadkov. Člen 16 vsebuje zahteve po izdaji soglasja za pošiljke.

Člen 17 vsebuje določbe o spremembah pošiljke po izdaji soglasja. Poglavje 2 tega naslova sestoji iz člena 18, ki določa splošne zahteve glede informacij za pošiljke odpadkov z zelenega seznama. Poglavje 3 tega naslova vsebuje splošne zahteve. Člen 19 prepoveduje mešanje odpadkov med pošiljanjem. Člen 20 vsebuje določbe o hrambi dokumentacije in informacij. Člen 21 vsebuje določbe o dostopu javnosti do priglasitev. Poglavje 4 tega naslova vsebuje obveznosti prevzema odpadkov nazaj in je sestavljeno iz členov 22 do 25, ki določajo prevzem pošiljk nazaj in kritje stroškov takih prevzemov. Poglavje 5 tega naslova vsebuje splošne upravne določbe. Člen 26 določa, da izdajanje in izmenjava informacij in dokumentov, ki se zahtevata v tej uredbi, potekata elektronsko, ter opredeljuje pogoje, pod katerimi morajo delovati sistemi za tako izmenjavo. Člen 27 določa jezike, v katerih se izdajo dokumenti in sporočila v okviru te uredbe. Člen 28 določa postopkovne zahteve, ki se uporabljajo v primeru nesoglasja o uvrstitvi poslanega odpadka ali materiala. Nadalje določa, da se Komisija pooblasti za sprejetje izvedbenih ukrepov za razjasnitev uvrstitve določenih odpadkov ter razlikovanja med rabljenim blagom in odpadki za določeno blago. Člen 29 določa stroške, ki se lahko zaračunajo priglasiteljem. Člen 30 določa možnosti obmejnih sporazumov v izjemnih primerih. Poglavje 6 tega naslova vsebuje določbe o pošiljkah znotraj Unije s tranzitom skozi tretje države. Člen 31 določa specifične roke, v katerih pristojni organi zadevnih tretjih držav izdajo pisno soglasje v primeru pošiljk za odstranjevanje znotraj Unije s tranzitom skozi te tretje države. Člen 32 določa specifične roke, v katerih pristojni organi zadevnih tretjih držav izdajo pisno soglasje v primeru pošiljk za predelavo znotraj Unije s tranzitom skozi te tretje države. Naslov III sestojih iz enega člena (člen 33) in se nanaša na potrebo držav članic po nacionalnih ureditvah v zvezi s pošiljkami odpadkov znotraj ene države članice za zaščito skladnosti s sistemom Unije. Naslov IV vsebuje določbe o izvozu iz Unije v tretje države. Poglavje 1 tega naslova vsebuje določbe o izvozu odpadkov iz Unije za odstranjevanje. Člen 34 določa prepoved izvoza, razen v države članice Efte.

Člen 35 določa postopkovne zahteve za izvoz v države članice Efte. Ta člen se smiselno nanaša na naslov II ter določa zadevne prilagoditve in dopolnitve določb iz navedenega naslova. Postopkovne določbe iz poglavja 2 tega naslova IV se nanašajo nazaj na ta člen. Poglavje 2 tega naslova vsebuje določbe o izvozu odpadkov iz Unije za predelavo. Oddelek 1 vsebuje določbe o izvozu nevarnih in nekaterih drugih odpadkov v države nečlanice OECD, pri čemer člen 36 določa prepoved izvoza nevarnih in drugih odpadkov v države nečlanice OECD zunaj EU. Oddelek 2 vsebuje določbe o izvozu nenevarnih odpadkov v države nečlanice OECD, pri čemer členi 37–40 določajo prepoved izvoza nenevarnih odpadkov v države nečlanice OECD, razen če država nečlanica OECD priglasi svojo pripravljenost za uvoz in dokaže svojo sposobnost okoljsko primernega ravnanja z določenimi odpadki. Ti členi poleg tega vsebujejo postopek, po katerem tretje države priglasijo svojo pripravljenost in sposobnost za prejemanje odpadkov in ravnanje z njimi, ter pooblastilo Komisije, da oceni te priglasitve in objavi seznam držav, ki izpolnjujejo pogoje za prejemanje določenih izvoženih odpadkov z zelenega seznama iz Unije. Oddelek 3 vsebuje določbe o izvozu v države članice OECD. Člen 41 vsebuje postopkovne zahteve za izvoz za predelavo v države članice OECD zunaj Unije. Ta člen se smiselno nanaša na naslov II, se nanaša na člen 35 ter določa zadevne prilagoditve in dopolnitve njunih določb. Člen 42 določa spremljanje izvoza v države članice OECD in zaščitni postopek v primeru, da izvoz odpadkov v take države pripelje do položaja, v katerem se s takimi odpadki ne ravna okoljsko primerno. Ta člen določa, da se Komisija pooblasti, da po potrebi ukrepa, če se z odpadki ne ravna okoljsko primerno. Poglavje 3 tega naslova vsebuje dodatne obveznosti, ki se uporabljajo za izvoz odpadkov. Člen 43 vsebuje obveznosti izvoznikov, da zagotovijo, da se z odpadki, ki jih izvažajo, v namembnem kraju ravna okoljsko primerno. Člen 44 vsebuje obveznosti izvoznih držav članic, da sprejmejo potrebne ukrepe in zagotovijo, da se določbe iz tega naslova pravilno izvajajo. Poglavje 4 tega naslova vsebuje splošne določbe. Člen 45 prepoveduje izvoz odpadkov na Antarktiko. Člen 46 določa, da sta izvoz v čezmorske države ali na čezmorska ozemlja za odstranjevanje in izvoz nevarnih odpadkov za predelavo prepovedana ter da se za drug izvoz za predelavo smiselno uporablja naslov II. Naslov V vsebuje določbe o uvozu v Unijo iz tretjih držav. Poglavje 1 tega naslova vsebuje določbe o uvozu odpadkov v Unijo za odstranjevanje. Člen 47 prepoveduje uvoz, razen iz držav pogodbenic Baselske konvencije ali držav, s katerimi je bil sklenjen sporazum, ali z drugih območij v kriznih ali vojnih razmerah. Člen 48 vsebuje postopkovne zahteve za uvoz iz držav pogodbenic Baselske konvencije ali z drugih območij v kriznih ali vojnih razmerah. Ta člen se smiselno nanaša na naslov II ter določa zadevne prilagoditve in dopolnitve določb iz navedenega naslova. Postopkovne določbe iz poglavja 2 tega naslova IV se nanašajo nazaj na ta člen. Poglavje 2 tega naslova vsebuje določbe o uvozu odpadkov v Unijo za predelavo. Člen 49 prepoveduje uvoz, razen iz držav, za katere se uporablja sklep OECD, ali držav pogodbenic Baselske konvencije ali držav, s katerimi je bil sklenjen sporazum, ali z drugih območij v kriznih ali vojnih razmerah. Člen 50 vsebuje postopkovne zahteve za uvoz iz držav, za katere se uporablja sklep OECD, ali z drugih območij v kriznih ali vojnih razmerah. Ta člen se smiselno nanaša na naslov II, se nanaša na člen 45 ter določa zadevne prilagoditve in dopolnitve njunih določb.

Člen 51 vsebuje postopkovne zahteve za uvoz iz držav, za katere se ne uporablja sklep OECD, držav pogodbenic Baselske konvencije ali z drugih območij v kriznih ali vojnih razmerah. Ta člen se smiselno nanaša na člen 45. Poglavje 3 tega naslova vsebuje dodatne obveznosti. Člen 52 vsebuje obveznosti uvoznih držav članic, da zagotovijo primerno ravnanje z uvoženimi odpadki in prepovejo tak uvoz, če obstaja razlog za domnevo, da se z odpadki ne bo ustrezno ravnalo. Poglavje 4 tega naslova vsebuje splošne določbe. Člen 53 določa, da se za uvoz iz čezmorskih držav ali s čezmorskih ozemelj smiselno uporablja naslov II. Naslov VI vsebuje določbe o tranzitu skozi Unijo iz tretjih držav in v tretje države. Člen 54 vsebuje določbe o tranzitu za odstranjevanje. Člen 55 vsebuje določbe o tranzitu za predelavo. Naslov VII vsebuje določbe o izvrševanju te uredbe. Poglavje 1 tega naslova sestoji iz enega člena (člen 56) in določa splošne obveznosti vseh, ki so vključeni v pošiljanje odpadkov, da sprejmejo potrebne ukrepe in zagotovijo, da se z odpadki, ki jih pošiljajo, v celotnem obdobju pošiljanja ter med njihovo predelavo in odstranjevanjem ravna okoljsko primerno in tako, da ni ogroženo zdravje ljudi. Poglavje 2 tega naslova vsebuje določbe o izvrševanju te uredbe. Oddelek 1 obravnava izvršilne ukrepe držav članic. Člen 57 vsebuje določbe o inšpekcijskih pregledih. Člen 58 vsebuje določbe o dokumentaciji in dokazilih. Člen 59 vsebuje določbe o načrtih inšpekcijskih pregledov s strani držav članic. Člen 60 vsebuje določbe o kaznih. Člen 61 vsebuje določbe o sodelovanju pri izvrševanju na nacionalni ravni. Člen 62 vsebuje določbe o sodelovanju pri izvrševanju med državami članicami. Člen 63 vsebuje določbe o skupini za izvrševanje uredbe o pošiljkah odpadkov. Oddelek 2 obravnava ukrepe Komisije v zvezi z dejavnostmi izvrševanja v okviru te uredbe.

Naslov VIII vsebuje končne določbe. Člen 69 vsebuje določbe o obveznostih poročanja držav članic. Člen 70 vsebuje določbe o mednarodnem sodelovanju. Člen 71 vsebuje določbe o imenovanju pristojnih organov v državah članicah. Člen 72 vsebuje določbe o imenovanju informatorjev. Člen 73 vsebuje določbe o imenovanju vstopnih in izstopnih carinskih uradov Unije. Člen 74 vsebuje določbe o uradnem obveščanju in informacijah o imenovanjih. Člen 75 vsebuje določbe o spremembi prilog I do X k tej uredbi. Člena 76 in 77 določata pogoje za to, da Komisija sprejme delegirane in izvedbene akte. Člen 78 spreminja Uredbo (EU) št. 1257/2013, da bi se navedena uredba in ta uredba uskladili z veljavnimi mednarodnimi obveznostmi Unije in njenih držav članic glede izrabljenih plovil. Člen 79 spreminja Uredbo (EU) 2020/1056, da bi se v navedeni uredbi posodobili sklici na dokumente za prevoz odpadkov. Člen 80 določa pregled te uredbe leta 2034. Člen 81 določa razveljavitev in prehodna pravila. Člen 82 določa začetek veljavnosti in uporabe te uredbe. 2021/0367 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o pošiljkah odpadkov in spremembi uredb (EU) št. 1257/2013 in (EU) 2020/1056 (Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 192(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Na ravni Unije je treba določiti pravila za varstvo okolja in zdravja ljudi pred škodljivimi vplivi, ki so lahko posledica pošiljanja odpadkov. Ta pravila bi morala tudi prispevati k olajšanju okoljsko primernega ravnanja z odpadki v skladu s hierarhijo ravnanja z odpadki iz člena 4 Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter k zmanjšanju splošnih vplivov rabe virov in izboljšanju učinkovitosti take rabe, kar je bistveno za prehod na krožno gospodarstvo. (2)Uredba (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta je v preteklih petnajstih letih prinesla pomembne izboljšave za varstvo okolja in zdravja ljudi pred škodljivimi vplivi, ki so lahko posledica pošiljanja odpadkov. Vendar je ocena navedene uredbe, ki jo je opravila Komisija, razkrila tudi številne izzive in pomanjkljivosti, ki jih je treba obravnavati z novimi regulativnimi določbami. (3)Evropski zeleni dogovor določa ambiciozen načrt za preobrazbo Unije v trajnostno, z viri gospodarno in podnebno nevtralno gospodarstvo. Komisijo poziva, naj pregleda pravila Unije o pošiljkah odpadkov, vzpostavljena z Uredbo (ES) št. 1013/2006. V novem akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo, sprejetem marca 2020, je nadalje poudarjena potreba po ukrepanju in zagotovitvi, da se olajša pošiljanje odpadkov za ponovno uporabo in recikliranje v Uniji, da Unija ne izvaža svojih izzivov v zvezi z odpadki v tretje države in da se bolje obravnavajo nezakonite pošiljke odpadkov. Poleg okoljskih in socialnih koristi lahko to prinese izboljšanje strateške odvisnosti EU od surovin. Svet in Evropski parlament sta prav tako pozvala k reviziji veljavnih pravil Unije o pošiljkah odpadkov, vzpostavljenih z Uredbo (ES) št. 1013/2006. (4)Uredba (ES) št. 1013/2006 je bila že večkrat spremenjena, potrebne pa so nadaljnje precejšnje spremembe, da se zagotovi izpolnjevanje ciljev politike iz evropskega zelenega dogovora in novega akcijskega načrta za krožno gospodarstvo. Uredba (ES) št. 1013/2006 bi torej morala biti nadomeščena z novo uredbo. (5)Ta uredba dopolnjuje splošno zakonodajo Unije o ravnanju z odpadki, kot je Direktiva 2008/98/ES. Sklicuje se na opredelitve pojmov iz navedene direktive, vključno z opredelitvijo odpadkov in splošnih postopkov ravnanja z odpadki. Vključuje tudi številne dodatne opredelitve pojmov, da bi se olajšala enotna uporaba te uredbe. (6)S to uredbo se na ravni Unije izvaja Baselska konvencija z dne 22. marca 1989 o nadzoru prehoda nevarnih odpadkov preko meja in njihovega odstranjevanja (v nadaljnjem besedilu: Baselska konvencija). Namen Baselske konvencije je varovati zdravje ljudi in okolje pred škodljivimi učinki nastajanja nevarnih in drugih odpadkov, njihovega prehoda preko meja ter ravnanja z njimi. Unija je pogodbenica Baselske konvencije od leta 1994. (7)S to uredbo se na ravni Unije izvaja tudi sprememba Baselske konvencije (v nadaljnjem besedilu: sprememba o prepovedi), ki je bila sprejeta leta 1995 in je na mednarodni ravni začela veljati 5. decembra 2019. Sprememba o prepovedi vzpostavlja splošno prepoved vsega izvoza nevarnih odpadkov, namenjenih za dokončno odstranitev, ponovno uporabo, recikliranje in predelavo, iz držav s seznama iz Priloge VII k Baselski konvenciji v vse druge države. Unija je spremembo o prepovedi ratificirala in jo izvaja od leta 1997. (8)Unija je oktobra 2020 sekretariatu Baselske konvencije predložila uradno obvestilo o pošiljanju odpadkov znotraj Unije v skladu s členom 11 navedene konvencije. V skladu z navedenim členom bi torej Unija lahko določila posebna pravila, ki se uporabljajo za pošiljke odpadkov znotraj EU in ki niso manj okoljsko primerna kot tista, ki jih določa Baselska konvencija. (9)Glede na to, da je Unija odobrila Sklep Sveta OECD z dne 30. marca 1992 o nadzoru prehoda odpadkov za predelavo preko meja (v nadaljnjem besedilu: sklep OECD), je treba vsebino navedenega sklepa skupaj s spremembami vključiti v zakonodajo Unije. (10)Pomembno je, da se nadzor in kontrola pošiljk odpadkov organizirata in urejata na način, pri katerem se upošteva potreba po ohranjanju, varovanju in izboljšanju kakovosti okolja in zdravja ljudi ter zagotavlja enota uporaba pravil o pošiljkah odpadkov v celotni Uniji. (11)Treba se je izogibati podvajanju z veljavno zakonodajo Unije o prevozu določenih materialov, ki bi bili lahko v skladu s to uredbo uvrščeni med odpadke. (12)Pošiljke odpadkov, ki nastanejo oboroženim silam ali organizacijam za pomoč, bi bilo treba pri uvozu v Unijo v določenih razmerah (vključno s tranzitom znotraj Unije, kadar odpadki vstopijo v Unijo) izvzeti iz področja uporabe te uredbe. V zvezi s takimi pošiljkami bi bilo treba spoštovati zahteve mednarodnega prava in mednarodnih sporazumov. V takih primerih bi bilo treba o pošiljki in njenem namembnem kraju vnaprej obvestiti pristojni organ tranzitne države in pristojni organ namembne države v Uniji.

(13)Treba se je izogniti podvajanju z Uredbo (ES) št. 1069/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, ki že vsebuje določbe o celotnem pošiljanju, usmerjanju in premikanju (zbiranje, prevoz, ravnanje, obdelava, uporaba, predelava ali odstranjevanje, vodenje evidence, spremni dokumenti in sledljivost) živalskih stranskih proizvodov znotraj Unije, v Unijo in iz nje. (14)Uredba (EU) št. 1257/2013 Evropskega parlamenta in Sveta se uporablja za velike komercialne ladje, ki plujejo pod zastavo države članice Unije, ki so bile izključene iz področja uporabe Uredbe (ES) št. 1013/2006. Vendar je treba glede na nedavni mednarodni začetek veljavnosti spremembe o prepovedi zagotoviti, da za ladje, zajete v področje uporabe Uredbe (EU) št. 1257/2013, ki v Uniji postanejo odpadek, veljajo zadevna pravila Unije o pošiljkah odpadkov, s katerimi se izvaja sprememba o prepovedi, da bi se zagotovila dosledna pravna združljivost pravne ureditve Unije z mednarodnimi obveznostmi. Hkrati je treba spremeniti tudi Uredbo (EU) št. 1257/2013, da se pojasni, da se smejo ladje, ki spadajo na področje uporabe navedene uredbe in ki postanejo odpadek v Uniji, reciklirati le v obratih, vključenih na evropski seznam obratov za recikliranje ladij, vzpostavljen z navedeno uredbo, ki se nahajajo v državah s seznama iz Priloge VII k Baselski konvenciji. (15)Čeprav sta nadzor in kontrola pošiljk odpadkov znotraj države članice zadeva te države članice, bi morali nacionalni sistemi pri pošiljkah odpadkov upoštevati potrebo po skladnosti s sistemom Unije, da bi se zagotovila visoka stopnja varovanja okolja in zdravja ljudi. (16)V primerih pošiljk odpadkov, ki niso navedeni v Prilogi III, IIIA ali IIIB k tej uredbi in so namenjeni za predelavo, je ustrezno zagotoviti optimalni nadzor in kontrolo z zahtevo po predhodnem pisnem soglasju za take pošiljke. Ta postopek bi moral vključevati predhodno priglasitev pristojnim organom, ki jim omogoča, da so ustrezno obveščeni in da lahko sprejmejo vse potrebne ukrepe za varovanje zdravja ljudi in okolja. Prav tako bi moral tem organom omogočati, da takim pošiljkam utemeljeno ugovarjajo. (17)V podporo izvajanju določb Direktive 2008/98/ES, katere namen je povečati ločeno zbiranje odpadkov in zmanjšati nastajanje mešanih komunalnih odpadkov, bi se morale pošiljke mešanih komunalnih odpadkov v drugo državo članico posebno skrbno nadzorovati. Nadalje, v podporo doseganju ciljev, da se poveča recikliranje in zmanjša odstranjevanje odpadkov, iz Direktive 2008/98/ES in Direktive sveta 1999/31/ES bi morale biti na splošno prepovedane pošiljke odpadkov za odstranjevanje v drugo državo članico. Pošiljke odpadkov za odstranjevanje bi morale biti dovoljene le v izjemnih primerih. V teh primerih bi morale države članice upoštevati načeli bližine in samozadostnosti na ravni Unije in na nacionalni ravni v skladu z Direktivo 2008/98/ES, zlasti s členom 16 navedene direktive, ter prednost predelave. Države članice bi morale biti sposobne zagotoviti, da obrati za ravnanje z odpadki, za katere se uporablja Direktiva 2010/75/ES Evropskega parlamenta in Sveta, v skladu s svojimi dovoljenji uporabljajo najboljše razpoložljive tehnologije, kot so opredeljene v navedeni direktivi, in da se odpadki obdelujejo v skladu z zahtevami glede varstva zdravja ljudi in okolja v zvezi s postopki odstranjevanja, določenimi v zakonodaji Unije. (18)V primeru pošiljk odpadkov iz prilog III, IIIA in IIIB k tej uredbi, namenjenim za predelavo, je ustrezno zagotoviti minimalno raven nadzora in kontrole z zahtevo, da take pošiljke spremljajo določene informacije o osebah in državah, vključenih v pošiljanje, opis ter informacije o količinah zadevnih odpadkov in vrsti postopka predelave, zaradi katerega se odpadki pošiljajo, ter podrobnosti glede obratov, v katerih bodo odpadki predelani. (19)Treba je določiti razloge, zaradi katerih lahko države članice ugovarjajo pošiljkam odpadkov za predelavo. V primeru takih pošiljk bi morale biti države članice sposobne zagotoviti, da obrati za ravnanje z odpadki, za katere se uporablja Direktiva 2010/75/EU, v skladu s svojimi dovoljenji uporabljajo najboljše razpoložljive tehnologije, kot so opredeljene v navedeni direktivi. Države članice bi morale biti prav tako sposobne zagotoviti, da se odpadki obdelujejo v skladu z zahtevami glede varstva zdravja ljudi in okolja v zvezi s postopki predelave, določenimi v zakonodaji Unije, in da se ob upoštevanju člena 16 Direktive 2008/98/ES odpadki obdelujejo v skladu z načrti za ravnanje z odpadki, določenimi v skladu z navedeno direktivo, da se zagotovi izvajanje pravno zavezujočih obveznosti predelave ali recikliranja, določenih v zakonodaji Unije. (20)Če želi priglasitelj poslati odpadke, za katere velja postopek predhodne pisne priglasitve in soglasja, je treba v interesu pravne varnosti ter za zagotovitev enotne uporabe te uredbe in pravilnega delovanja notranjega trga določiti postopkovne korake in zaščitne ukrepe. V skladu s členom 6(11) Baselske konvencije je treba zagotoviti tudi, da stroške, ki izhajajo iz primerov, da pošiljke odpadkov, za katero sta potrebna predhodna pisna priglasitev in soglasje, ni mogoče dokončati ali je nezakonita, nosijo zadevni subjekti. V ta namen bi moral priglasitelj za vsako pošiljko takih odpadkov zagotoviti finančno garancijo ali skleniti enakovredno zavarovanje. (21)Za zmanjšanje upravnega bremena za javne in zasebne subjekte, vključene v pošiljanje v obrate, priznane kot obrate s predhodnih soglasjem, je treba določiti pogoje, pod katerimi je mogoče odobriti status obrata s predhodnim soglasjem, da se zagotovi njihovo medsebojno priznavanje v vseh državah članicah in uskladijo zahteve glede pošiljanja odpadkov v te obrate. (22)Za zmanjšanje zamud pri obravnavi priglasitev za pošiljanje odpadkov in olajšanje izmenjave informacij med zadevnimi organi morata izdajanje in izmenjava informacij in podatkov v zvezi s posameznimi pošiljkami odpadkov znotraj Unije potekati po elektronski poti. Komisijo je treba pooblastiti tudi za določitev postopkovnih in operativnih zahtev za praktično izvajanje sistemov, ki zagotavljajo to elektronsko predložitev in izmenjavo informacij (kot so medsebojna povezljivost, arhitektura in varnost). Državam članicam in gospodarskim subjektom je treba zagotoviti tudi dovolj časa, da se pripravijo na prehod s pristopa, ki temelji na papirju, kot je določen v Uredbi (ES) št. 1013/2006, na pristop, pri katerem se informacije in dokumenti izmenjujejo elektronsko. Ta nova obveznost bi se zato morala začeti uporabljati 24 mesecev po datumu začetka uporabe te uredbe. (23)Gospodarskim subjektom, vključenim v prevoz odpadkov, bi moralo biti dovoljeno, da za izmenjavo informacij, potrebnih v skladu s to uredbo med prevozom odpadkov, uporabljajo okolje, kot je vzpostavljeno z Uredbo (EU) 2020/1056 Evropskega parlamenta in Sveta, zagotovljena pa bi morala biti tudi interoperabilnost sistemov, določenih v tej uredbi, in okolja za izmenjavo elektronskih informacij o prevozu blaga. (24)Za olajšanje dela, ki ga opravljajo carinski organi pri izvajanju te uredbe, bo moral osrednji sistem, ki ga upravlja Komisija in ki omogoča elektronsko predložitev in izmenjavo informacij in dokumentov, postati interoperabilen z okoljem enotnega okenca Evropske unije za carino, ki se trenutno razvija na ravni Unije, ko bo dokončano vse potrebno tehnično delo za zagotovitev te operabilnosti. (25)Pristojni organi v tretjih državah bi morali biti sposobni izdajati in si izmenjavati informacije in dokumente za postopkovne zahteve v skladu s to uredbo po elektronski poti prek sistema, ki se upravlja na ravni Unije, če to želijo in če izpolnjujejo zahteve za izmenjavo podatkov prek tega sistema. (26)Da bi se zagotovila sledljivost pošiljk odpadkov in da se ne bi poslabšalo okoljsko primerno ravnanje z odpadki, poslanimi preko meja, bi moralo biti prepovedano mešati odpadke z drugimi odpadki od začetka pošiljanja do prejema odpadkov v predelavo ali odstranitev. (27)Za olajšanje izvrševanja obveznosti iz te uredbe je pomembno, da gospodarski subjekti in pristojni organi hranijo dokumente in informacije, potrebne za pošiljko odpadkov, vsaj pet let od datuma, ko se pošiljanje začne. (28)Od držav članic bi se moralo zahtevati, da zagotovijo, da ustrezni pristojni organi v skladu s Konvencijo Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UNECE) o dostopu do informacij, sodelovanju javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah z dne 25. junija 1998 (v nadaljnjem besedilu: Aarhuška konvencija) na ustrezen način dajo na voljo javnosti informacije o priglasitvah pošiljk, za katere so izdali soglasje, in o pošiljkah odpadkov, za katere veljajo splošne zahteve glede informacij iz te uredbe, kadar take informacije v skladu z nacionalno zakonodajo ali zakonodajo Unije niso zaupne. (29)Za izpolnitev zahtev iz člena 9(2), (3) in (4) Baselske konvencije bi bilo treba določiti obveznost, da se odpadki iz pošiljke, ki se je ne da izpeljati, kakor je bilo predvideno, vrnejo v državo odpreme oziroma se odstranijo ali predelajo na alternativen način. Prav tako bi moralo biti obvezno, da oseba, odgovorna za nezakonitost pošiljke, prevzame zadevne odpadke nazaj ali zagotovi alternativen način za njihovo odstranitev ali predelavo ter nosi stroške, ki izhajajo iz postopkov prevzema nazaj. Če tega ne stori, bi morali pristojni organi odpremne ali namembne države, kot je ustrezno, sodelovati, da bi zagotovili okoljsko primerno ravnanje z zadevnimi odpadki. (30)Za zagotovitev, da so pristojni organi sposobni pravilno obravnavati dokumente, ki so jim predloženi v zvezi s pošiljko odpadkov, je treba določiti obveznost priglasitelja, da zagotovi overjen prevod teh dokumentov v jezik, sprejemljiv za te organe, če tako zahtevajo. (31)Da bi se preprečile motnje pošiljk odpadkov ali blaga zaradi nesoglasja med pristojnimi organi glede statusa teh odpadkov ali blaga, je treba določiti postopek za reševanje takih nesoglasij. Pri tem je pomembno, da pristojni organi svoje odločitve oprejo na določbe Direktive 2008/98/ES v zvezi z določitvijo stranskih proizvodov in prenehanjem statusa odpadka. Treba je tudi določiti postopek za reševanje nesoglasij med pristojnimi organi glede tega, ali bi moral za odpadke veljati postopek priglasitve ali ne. Za zagotovitev, da bi se v vsej Uniji bolje uskladili pogoji, pod katerimi bi moral za odpadke veljati postopek priglasitve, bi morala biti Komisija pooblaščena tudi za sprejetje izvedbenih aktov, s katerimi bi vzpostavila merila za uvrstitev specifičnih odpadkov v ustrezne priloge k tej uredbi, s čimer se določi, ali zanje velja postopek priglasitve ali ne. Da bi se poleg tega preprečilo, da bi bili odpadki lažno prijavljeni kot rabljeno blago, in da bi se zagotovila pravna jasnost, bi morala biti Komisija pooblaščena za sprejetje izvedbenih aktov, s katerimi bi vzpostavila merila za razlikovanje med rabljenim blagom in odpadki za specifično blago, pri katerem je tako razlikovanje pomembno, zlasti za njegov izvoz iz Unije. (32)Da bi se upravam omogočilo, da omejijo javnofinančne odhodke, povezane z vodenjem postopkov za pošiljanje odpadkov in izvrševanjem te uredbe, je treba predvideti možnost, da se priglasitelju zaračunajo ustrezni in sorazmerni upravni stroški v zvezi s temi postopki ter nadzorom, analizami in inšpekcijskimi pregledi.

(33)Za zmanjšanje upravnih bremen in v izjemnih okoliščinah, povezanih s specifičnimi geografskimi ali demografskimi razmerami, lahko države članice sklenejo dvostranske sporazume, s katerimi se olajša postopek priglasitve za pošiljke določenih odpadkov v zvezi s čezmejnimi pošiljkami v najbližji ustrezni obrat, ki je na obmejnem območju med zadevnima državama članicama. Državi članici bi moralo biti tudi omogočeno, da take sporazume sklene z državo, ki je pogodbenica Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, in v primerih, ko se odpadki pošljejo iz odpremne države in obdelajo v njej, vendar so v tranzitu skozi druge države članice. (34)Zaradi varovanja okolja zadevnih držav je treba razjasniti področje uporabe prepovedi izvoza odpadkov iz Unije za odstranjevanje v tretji državi, ki ni država članica Efte (Evropskega združenja za prosto trgovino), v skladu z Baselsko konvencijo. (35)Države, ki so pogodbenice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, lahko sprejmejo postopke kontrole, predvidene za pošiljke znotraj Unije. V takih primerih bi morala za pošiljke med Unijo in temi državami veljati enaka pravila kot za pošiljke znotraj Unije. (36)Zaradi varovanja okolja zadevnih držav je treba razjasniti področje uporabe prepovedi izvoza nevarnih odpadkov za predelavo v tretjih državah, za katere se ne uporablja sklep OECD, v skladu z Baselsko konvencijo. Zlasti je treba razjasniti seznam odpadkov, za katere velja ta prepoved, in zagotoviti, da bo vključeval tudi odpadke, navedene v Prilogi II k Baselski konvenciji, in sicer odpadke, zbrane iz gospodinjstev, ostanke, ki nastanejo pri sežiganju gospodinjskih odpadkov, in plastične odpadke, ki jih je težko reciklirati. (37)Treba je vzpostaviti stroga pravila glede izvoza za predelavo nenevarnih odpadkov v tretje države, za katere se ne uporablja sklep OECD, da bi se zagotovilo, da ti odpadki ne bi škodovali okolju in javnemu zdravju v teh državah. V skladu s temi pravili bi moral biti izvoz iz Unije dovoljen le v države, vključene na seznam, ki ga sestavi in posodablja Komisija, kadar te države Komisiji predložijo zahtevek, v katerem izrazijo svojo pripravljenost za prejemanje določenih nenevarnih odpadkov iz Unije in dokažejo svojo sposobnost za okoljsko primerno ravnanje s takimi odpadki na podlagi meril, določenih v tej uredbi. Izvoz v države, ki niso vključene na navedeni seznam, bi moral biti prepovedan. Da bi se zagotovilo dovolj časa za prehod na to novo ureditev, bi bilo treba predvideti prehodno obdobje treh let po splošnem datumu začetka uporabe te uredbe. (38)Za države, za katere se uporablja sklep OECD, veljajo pravila in priporočila OECD o pošiljanju odpadkov in ravnanju z njimi ter imajo praviloma višje standarde ravnanja z odpadki kot države, za katere se sklep OECD ne uporablja. Kljub temu je pomembno, da izvoz nenevarnih odpadkov iz Unije za predelavo ne škodi okolju in javnemu zdravju v državah, za katere se uporablja sklep OECD. Zato je treba vzpostaviti mehanizem za spremljanje pošiljk nenevarnih odpadkov v take države. V primerih, v katerih se je izvoz nenevarnih odpadkov iz Unije v zadevno državo v kratkem obdobju znatno povečal in ni na voljo informacij, ki bi dokazovale sposobnost zadevne države, da te odpadke predela okoljsko primerno, bi morala Komisija začeti dialog z zadevno državo in biti pooblaščena, da tak izvoz začasno ustavi, če ni zadostnih informacij, ki bi dokazovale, da se odpadki predelujejo okoljsko primerno. (39)Treba bi bilo sprejeti potrebne ukrepe, s katerimi bi se zagotovilo, da bi se v skladu z Direktivo 2008/98/ES in drugo zakonodajo Unije o odpadkih med celotnim obdobjem pošiljanja, vključno z odstranjevanjem ali predelavo v namembni državi, z odpadki, poslanimi znotraj Unije, in odpadki, uvoženimi v Unijo, ravnalo tako, da ne bi bilo ogroženo zdravje ljudi in da se ne bi uporabljali postopki ali metode, ki bi lahko škodovali okolju. Treba je tudi zagotoviti, da bi se v celotnem obdobju pošiljanja, vključno z odstranjevanjem ali predelavo v namembni tretji državi, z odpadki ravnalo okoljsko primerno. V ta namen bi bilo treba za izvoznike odpadkov uvesti obveznost, da bi zagotovili, da bi se za obrat, ki prejema odpadke v namembni tretji državi, pred izvozom odpadkov v ta obrat opravila presoja s strani neodvisne tretje osebe. Namen te presoje je preveriti skladnost zadevnega obrata s specifičnimi merili iz te uredbe, katerih cilj je zagotoviti, da se bo z odpadki ravnalo okoljsko primerno. Kadar je pri taki presoji ugotovljeno, da zadevni obrat ne izpolnjuje meril iz te uredbe, izvoznik ne bi smel biti upravičen do izvoza odpadkov v ta obrat. Ta obveznost bi morala veljati za obrate v vseh tretjih državah, vključno s tistimi, ki so članice OECD. V sklepu OECD je navedeno, da morajo biti odpadki, ki se izvažajo v drugo državo OECD, „namenjeni postopkom predelave v obratu za predelavo, v katerem bodo odpadki predelani okoljsko primerno v skladu z nacionalnimi zakoni, predpisi in praksami, ki veljajo za obrat“. Sklep OECD ne vsebuje nobenega elementa ali merila, ki bi opredeljevalo, kako izpolnjevati to zahtevo glede „okoljsko primernega ravnanja“ z odpadki. Ker ni skupnih meril, ki bi opredeljevala pogoje, pod katerimi se odpadki predelujejo v zadevnih obratih, je treba obravnavati tveganje, da se v specifičnih obratih neustrezno ravna z odpadki, ki se izvažajo iz EU v države članice OECD, zato bi za obrate v teh državah morale veljati zahteve glede presoje iz te uredbe. (40)Ob upoštevanju pravice vsake pogodbenice Baselske konvencije, da v skladu s členom 4(1) navedene konvencije da prepove uvoz nevarnih odpadkov ali odpadkov s seznama iz Priloge II k navedeni konvenciji, bi moral biti uvoz odpadkov v Unijo za odstranjevanje dovoljen, če je izvozna država pogodbenica navedene konvencije. Uvoz odpadkov za predelavo v Unijo bi moral biti dovoljen, če se za izvozno državo uporablja sklep OECD ali je pogodbenica Baselske konvencije. V drugih primerih bi moral biti uvoz dovoljen le, če izvozno državo zavezujejo dvostranski ali večstranski sporazumi ali dogovori, ki so združljivi z zakonodajo Unije in so v skladu s členom 11 Baselske konvencije, razen kadar to ni mogoče zaradi kriznih razmer, vojne ali vzpostavljanja ali ohranjanja miru. (41)Ta uredba bo morala upoštevati pravila o izvozu in uvozu odpadkov v čezmorske države in na čezmorska ozemlja ter iz njih in z njih, določena v Sklepu Sveta 2013/755/EU. (42)V specifičnih primerih pošiljk znotraj Unije s tranzitom skozi tretje države bi se morale uporabljati posebne določbe v zvezi s postopkom izdaje soglasja tretjih držav. Sprejeti je treba tudi posebne določbe v zvezi s postopki, ki se uporabljajo za tranzit odpadkov skozi Unijo iz tretjih držav in v tretje države. (43)Iz okoljskih razlogov in zaradi posebnega statusa Antarktike ta uredba izrecno prepoveduje izvoz odpadkov na to ozemlje. (44)Za zagotovitev usklajenega izvajanja in izvrševanja te uredbe je treba določiti obveznosti držav članic, da izvajajo inšpekcijske preglede pošiljk odpadkov. Potrebno je tudi ustrezno načrtovanje inšpekcijskih pregledov pošiljk odpadkov za zagotovitev potrebnih zmogljivosti za inšpekcijske preglede in učinkovito preprečevanje nezakonitih pošiljk. V skladu z Uredbo (ES) št. 1013/2006 so morale države članice zagotoviti, da bodo načrti inšpekcijskih pregledov za pošiljke odpadkov vzpostavljeni do 1. januarja 2017. Da bi se omogočila doslednejša uporaba določb v zvezi z načrti inšpekcijskih pregledov in zagotovil usklajen pristop k inšpekcijskim pregledom v vsej Uniji, bi morale države članice uradno obvestiti Komisijo o svojih načrtih inšpekcijskih pregledov, ta pa bi morala imeti nalogo, da te načrte pregleda in po potrebi izda priporočila za izboljšave. (45)V državah članicah obstajajo različna pravila glede pristojnosti in možnosti organov, vključenih v inšpekcijske preglede v državah članicah, da zahtevajo dokazila za ugotavljanje zakonitosti pošiljk. Taka dokazila bi se lahko med drugim nanašala na to, ali je snov ali predmet odpadek, ali je bil odpadek pravilno uvrščen in ali bo odpadek poslan v obrate za okoljsko primerno ravnanje z odpadki v skladu s to uredbo. Zato bi morala ta uredba organom, vključenim v inšpekcijske preglede v državah članicah, zagotavljati možnost, da zahtevajo taka dokazila. Ta dokazila se lahko zahtevajo na podlagi splošnih določb ali za vsak primer posebej. Kadar ta dokazila niso na voljo ali se štejejo za nezadostna, bi se moral prevoz zadevne snovi ali predmeta oziroma pošiljke zadevnih odpadkov šteti za nezakonito pošiljko in bi se moral obravnavati v skladu z ustreznimi določbami te uredbe. (46)Države članice bi morale določiti pravila o upravnih kaznih za kršitve te uredbe in zagotoviti, da se ta pravila izvršujejo. Te kazni bi morale biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Pri ocenjevanju Uredbe (ES) št. 1013/2006 je bilo ugotovljeno, da je ena od pomanjkljivosti ta, da se nacionalna pravila o kaznih po Uniji znatno razlikujejo. Zato bi bilo treba, da bi se omogočila doslednejša uporaba kazni, vzpostaviti skupna neizčrpna merila za določitev vrst in stopenj kazni, ki se naložijo v primeru kršitev te uredbe. Ta merila bi morala med drugim vključevati naravo in težo kršitve ter gospodarske koristi kršitve in okoljsko škodo zaradi kršitve, če jih je mogoče opredeliti. Nadalje bi morale države članice poleg upravnih kazni, ki se zahtevajo v skladu s to uredbo, zagotoviti tudi, da v hudih primerih nezakonita pošiljka odpadkov pomeni kaznivo dejanje v skladu z določbami Direktive 2008/99/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008. (47)Izkušnje z uporabo Uredbe (ES) št. 1013/2006 so pokazale, da udeležba več akterjev na nacionalni ravni pomeni izzive za usklajevanje in sodelovanje v zvezi z izvrševanjem. Zato bi morale države članice zagotoviti, da imajo vsi ustrezni organi, vključeni v izvrševanje te uredbe, učinkovite mehanizme, ki jim omogočajo sodelovanje in usklajevanje na nacionalni ravni glede razvoja in izvajanja politik izvrševanja in dejavnosti za obravnavo nezakonitih pošiljk odpadkov, tudi za vzpostavitev in izvajanje načrtov inšpekcijskih pregledov. (48)Države članice bi morale dvostransko in večstransko sodelovati, da bi olajšale preprečevanje in odkrivanje nezakonitih pošiljk odpadkov. Za nadaljnje izboljšanje usklajevanja in sodelovanja v vsej Uniji bi bilo treba ustanoviti namensko skupino za izvrševanje, v kateri bi sodelovali imenovani predstavniki držav članic in Komisije ter predstavniki drugih ustreznih institucij, organov, uradov, agencij ali mrež. Ta skupina za izvrševanje bi se morala redno sestajati. Med drugim bi morala biti forum za izmenjavo informacij in obveščevalnih podatkov glede trendov v zvezi z nezakonitimi pošiljkami ter za izmenjavo mnenj o dejavnostih izvrševanja, vključno z najboljšimi praksami. (49)Za podporo in dopolnitev dejavnosti izvrševanja držav članic bi morala biti Komisija pooblaščena za izvajanje preiskovalnih in usklajevalnih ukrepov v zvezi z nezakonitimi pošiljkami, ki bi lahko imele resne škodljive učinke na zdravje ljudi ali okolje. Pri izvajanju teh dejavnosti bi morala Komisija delovati ob popolnem spoštovanju postopkovnih jamstev. Komisija bi lahko v okviru svoje notranje organizacije razmislila o tem, da bi nekatere dejavnosti izvrševanja, ki jih predvideva ta uredba, zaupala Evropskemu uradu za boj proti goljufijam (OLAF), ki ima ustrezno strokovno znanje v zvezi s tem. (50)Države članice bi morale Komisiji zagotoviti informacije o izvajanju te uredbe, tako s poročili sekretariatu Baselske konvencije kot na podlagi ločenega vprašalnika. Komisija bi morala na vsaka štiri leta pripraviti poročilo o izvajanju te Uredbe na podlagi informacij, ki jih zagotovijo države članice, in drugih informacij, zbranih zlasti s priložnostnimi poročili Komisije in Evropske agencije za okolje o pošiljkah plastičnih odpadkov in drugih zaskrbljujočih posebnih tokov odpadkov. (51)Za zagotavljanje, da se pošiljke odpadkov kontrolirajo in spremljajo na ustrezni ravni, je bistvenega pomena učinkovito mednarodno sodelovanje na področju kontrol pošiljk odpadkov. Za zagotavljanje primernega ravnanja z odpadki bi bilo treba spodbujati izmenjavo informacij, delitev odgovornosti in prizadevanja za sodelovanje med Unijo in njenimi državami članicami ter tretjimi državami. (52)Države članice bi morale za olajšanje izmenjave informacij in sodelovanja za izvajanje te uredbe imenovati pristojne organe in informatorje ter o njih uradno obvestiti Komisijo, ki bi morala te informacije javno objaviti.

(53)Države članice bi morale biti upravičene, da za zagotovitev kontrole pošiljk odpadkov imenujejo posebne vstopne in izstopne carinske urade za pošiljke odpadkov v Unijo in iz nje ter o njih uradno obvestijo Komisijo, ki bi morala te informacije javno objaviti. (54)Da se dopolni ali spremeni ta uredba, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastila, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme akte v zvezi s členom 37(13), členom 40(8) in členom 72 te uredbe. Zlasti je pomembno, da Komisija pri pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, tudi s strokovnjaki, in da se ta posvetovanja izvedejo v skladu z načeli iz Medinstitucionalnega sporazuma z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje. Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet zlasti prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se lahko sistematično udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, v zvezi s pripravo delegiranih aktov. (55)Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za sprejetje ukrepov v zvezi z usklajeno metodo za izračun finančne garancije ali enakovrednega zavarovanja, da bi razjasnila uvrščanje odpadkov v skladu s to uredbo (vključno z določitvijo pragov onesnaženosti za nekatere odpadke) in da bi pri nekaterih vrstah blaga razjasnila razlikovanje med rabljenim blagom in odpadki, kadar se pošiljajo preko meja. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (56)Uredba (EU) 2020/1056 vzpostavlja pravni okvir za elektronsko sporočanje zakonsko predpisanih informacij, ki se nanašajo na prevoz blaga na ozemlju Unije, med zadevnimi gospodarskimi subjekti in pristojnimi organi, del določb navedene uredbe pa se nanaša na to uredbo. Za zagotovitev skladnosti med tema instrumentoma je treba spremeniti Uredbo (EU) 2020/1056. (57)Gospodarskim subjektom je treba zagotoviti dovolj časa za izpolnitev njihovih novih obveznosti na podlagi te uredbe, državam članicam in Komisiji pa za vzpostavitev upravne infrastrukture, potrebne za uporabo te uredbe. Uporabo več določb te uredbe bi bilo zato treba preložiti na razumen datum, ko bi bile lahko te priprave končane. Večina določb te uredbe se bo začela uporabljati dva meseca po začetku njene veljavnosti, medtem ko se bodo določbe, povezane z obveznostmi iz člena 26 glede elektronskega izdajanja in izmenjave dokumentov začele uporabljati dve leti po tem datumu, nekatere določbe v zvezi z izvozom odpadkov pa se bodo začele uporabljati tri leta po tem datumu. Za preprečitev morebitne regulativne vrzeli je treba zagotoviti, da bodo nekatere določbe Uredbe (ES) št. 1013/2006 ostale v veljavi do datuma, na katerega se bodo začele uporabljati določbe te uredbe z odloženim začetkom uporabe. (58)Ker ciljev te uredbe države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi potrebe po uskladitvi lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:



Naslov I

Splošne določbe Člen 1

Predmet urejanja Ta uredba določa ukrepe za varstvo okolja in zdravja ljudi s preprečevanjem ali zmanjšanjem škodljivih vplivov, ki so lahko posledica pošiljanja odpadkov. Vzpostavlja postopke in ureditev kontrole pošiljanja odpadkov, odvisno od porekla, namembnega kraja in poti pošiljke, vrste poslanih odpadkov in vrste obdelave, ki se uporablja za odpadke v namembnem kraju. Člen 2

Področje uporabe 1.Ta uredba se uporablja za: (a)pošiljke odpadkov med državami članicami s tranzitom skozi tretje države ali brez takega tranzita; (b)pošiljke odpadkov, uvožene v Unijo iz tretjih držav; (c)pošiljke odpadkov, izvožene iz Unije v tretje države; (d)pošiljke odpadkov v tranzitu skozi Unijo na poti v tretje države ali iz njih. 2.Ta uredba se ne uporablja za: (a)iztovarjanje odpadkov na kopno, vključno z odpadno vodo in ostanki, nastalimi pri običajnem delovanju ladij in morskih ploščadi, če za take odpadke veljajo zahteve Mednarodne konvencije o preprečevanju onesnaževanja morja z ladij ali drugih zavezujočih mednarodnih instrumentov; (b)odpadke, nastale v vozilih, na vlakih, letalih in ladjah do prvega postajališča, postaje, letališča ali pristanišča v Uniji, kjer vozilo, vlak, letalo oziroma ladja ostane dovolj dolgo, da je mogoče iztovarjanje teh odpadkov za njihovo predelavo ali odstranjevanje;

(c)pošiljke radioaktivnih odpadkov, kot so opredeljene v členu 5 Direktive Sveta 2006/117/Euratom; (d)pošiljke živalskih stranskih proizvodov in pridobljenih proizvodov, kot so opredeljeni v členu 3(1) oziroma (2) Uredbe (ES) št. 1069/2009, razen živalskih stranskih proizvodov in pridobljenih proizvodov, ki so mešani ali onesnaženi s katerimi koli odpadki s seznama nevarnih odpadkov iz Priloge k Odločbi Komisije 2000/532/ES; (e)pošiljke odpadkov iz člena 2(1), točka (e), ter člena 2(2), točke (a), (d) in (e), Direktive 2008/98/ES, če se za take pošiljke že uporablja druga zakonodaja Unije; (f)pošiljke odpadkov iz Antarktike v Unijo, ki so v skladu z zahtevami Protokola o varstvu okolja k Pogodbi o Antarktiki; (g)pošiljke CO2 za namene geološkega shranjevanja v skladu z Direktivo 2009/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta; (h)ladje, ki plujejo pod zastavo države članice in ki spadajo na področje uporabe Uredbe (EU) št. 1257/2013, razen ladij, ki postanejo odpadek na območju v nacionalni pristojnosti države članice, za katere se uporabljajo člen 36, naslov VII in naslov VIII. 3.Za uvoz odpadkov, ki so nastali oboroženim silam ali organizacijam za pomoč v kriznih razmerah, pri operacijah vzpostavljanja ali ohranjanja miru, kadar oborožene sile ali organizacije za pomoč ali kdo drug v njihovem imenu take odpadke pošiljajo neposredno ali posredno v namembno državo, se uporablja samo člen 48(6). 4.Za pošiljke odpadkov z Antarktike v tretje države, ki so v tranzitu skozi Unijo, veljata člena 36 in 56. 5.Za pošiljke odpadkov izključno znotraj države članice se uporablja le člen 33. Člen 3

Opredelitve pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1)„mešanica odpadkov“ pomeni odpadke, ki jih nastanejo pri namernem ali nenamernem mešanju dveh ali več različnih vrst odpadkov, navedenih pod različnimi klasifikacijskimi številkami v prilogah III, IIIB in IV ali, kjer je to ustrezno, pod različnimi alineami ali pod alineami takih klasifikacijskih številk. Odpadki, poslani v eni pošiljki odpadkov, ki je sestavljena iz dveh ali več ločenih vrst odpadkov, niso mešanica odpadkov; (2)„vmesno odstranjevanje“ pomeni katerega koli od postopkov odstranjevanja pod oznakami D 13 do D 15 iz Priloge I k Direktivi 2008/98/ES; (3)„vmesna predelava“ pomeni katerega koli od postopkov predelave pod oznakama R 12 in R 13 iz Priloge II k Direktivi 2008/98/ES; (4)„okoljsko primerno ravnanje“ pomeni sprejetje vseh izvedljivih ukrepov, s katerimi se zagotovi, da se z odpadki ravna na način, ki bo varoval zdravje ljudi in okolje pred škodljivimi učinki, ki jih lahko povzročijo taki odpadki; (5)„prejemnik“ pomeni osebo ali podjetje v nacionalni pristojnosti namembne države, ki se ji/mu pošljejo odpadki za predelavo ali odstranjevanje; (6)„priglasitelj“ pomeni: (a)v primeru pošiljke, ki izvira iz države članice, katero koli fizično ali pravno osebo v nacionalni pristojnosti te države članice, ki namerava poslati ali pošilja odpadke ali ji je naložena dolžnost priglasitve in ki je na spodnjem seznamu: (i) izvirni povzročitelj odpadkov; (ii) novi povzročitelj odpadkov, ki izvaja postopke pred pošiljanjem;

(iii) zbiralec, ki je iz različnih majhnih količin iste vrste odpadkov, zbranih iz različnih virov, sestavil pošiljko, ki se bo poslala iz enega priglašenega kraja; (iv) trgovec ali posrednik, ki deluje v imenu katere koli od kategorij iz točk (i), (ii) ali (iii); (v) kadar so vse zgoraj navedene osebe neznane ali plačilno nesposobne, imetnik odpadkov; (b)v primeru uvoza odpadkov, ki ne izvirajo iz države članice, v Unijo ali njihovega tranzita skozi Unijo katero koli od naslednjih fizičnih ali pravnih oseb v nacionalni pristojnosti tiste odpremne države, ki namerava odpadke poslati ali jih pošilja ali namerava pošiljanje predati komu drugemu ali ga je že predala komu drugemu: (i) oseba, imenovana z zakonodajo odpremne države; (ii) če ni osebe, imenovane z zakonodajo odpremne države, imetnik odpadkov v času izvoza; (7)„zbiralec“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo, ki zbira odpadke, kot je opredeljeno v členu 3, točka (10), Direktive 2008/98/ES; (8) „pristojni organ“ pomeni: (a)v primeru države članice organ, ki ga imenuje zadevna država članica v skladu s členom 71; (b)v primeru tretje države, ki je pogodbenica Baselske konvencije z dne 22. marca 1989 o nadzoru prehoda nevarnih odpadkov preko meja in njihovega odstranjevanja (v nadaljnjem besedilu: Baselska konvencija), organ, ki ga zadevna država imenuje za pristojni organ za namene Baselske konvencije v skladu s členom 5 navedene konvencije; (c)v primeru katere koli države, razen države iz točke (a) ali (b), organ, ki ga je zadevna država ali regija imenovala za pristojni organ ali, če takega imenovanja ni bilo, regulativni organ za državo ali regijo, kot je ustrezno, ki je pristojen za pošiljke odpadkov za predelavo, odstranjevanje ali tranzit, glede na posamezni primer; (9)„pristojni organ odpremne države“ pomeni pristojni organ za območje, s katerega je predvidena odprema pošiljke ali je pošiljka odpremljena; (10)„pristojni organ namembne države“ pomeni pristojni organ za območje, na katerega je predvideno pošiljanje pošiljke ali je bila pošiljka poslana ali na katerem se odpadki naložijo, preden se odstranijo ali predelajo na območju, ki ni v nacionalni pristojnosti nobene države; (11)„pristojni organ tranzitne države“ pomeni pristojni organ za katero koli državo, skozi katero je predvideno pošiljanje pošiljke ali je bila pošiljka poslana, razen pristojnega organa odpremne države in pristojnega organa namembne države; (12)„odpremna država“ pomeni katero koli državo, iz katere je predvidena odprema pošiljke ali je pošiljka odpremljena; (13)„namembna država“ pomeni katero koli državo, v katero je predvideno pošiljanje pošiljke ali v katero je bila poslana pošiljka odpadkov za odstranjevanje ali predelavo ali za namene natovarjanja pred odstranjevanjem ali predelavo na območju, ki ni v nacionalni pristojnosti nobene države; (14)„tranzitna država“ pomeni katero koli državo, skozi katero je predvideno pošiljanje pošiljke ali skozi katero je bila pošiljka poslana, razen odpremne ali namembne države; (15)„območje v nacionalni pristojnosti države“ pomeni katero koli kopensko ali morsko območje, na katerem država izvršuje upravno in zakonodajno pristojnost v skladu z mednarodnim pravom v zvezi z varstvom zdravja ljudi ali okolja; (16)„čezmorske države in ozemlja“ pomenijo čezmorske države in ozemlja, navedena v Prilogi II k Pogodbi; (17)„carinski urad izvoza“ pomeni carinski urad izvoza, kot je opredeljen v členu 1, točka (16), Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/2446;

(18)„izstopni carinski urad“ pomeni carinski urad izstopa, kot je opredeljen v skladu s členom 329 Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2447; (19)„vstopni carinski urad“ pomeni carinski urad prvega vstopa, kot je opredeljen v členu 1, točka (15), Delegirane uredbe (EU) 2015/2446; (20)„uvoz“ pomeni kateri koli vstop odpadkov v Unijo, vendar brez tranzita skozi Unijo; (21)„izvoz“ pomeni kateri koli izstop odpadkov iz Unije, vendar brez tranzita skozi Unijo; (22)„tranzit“ pomeni pošiljanje odpadkov ali predvideno pošiljanje odpadkov skozi eno ali več držav razen odpremne ali namembne države; (23)„prevoz“ pomeni prevoz odpadkov po cesti, železnici, zraku, morju ali celinskih plovnih poteh; (24)„pošiljka“ pomeni prevoz odpadkov, namenjenih predelavi ali odstranjevanju, z mesta natovarjanja do tam, kjer se odpadki predelajo ali odstranijo v namembni državi, ki je predviden ali poteka: (a)med eno in drugo državo; (b)med državo in čezmorskimi državami in ozemlji ali drugimi območji pod zaščito te države; (c)med neko državo in katerim koli geografskim območjem, ki po mednarodnem pravu ni del nobene države; (d)med neko državo in Antarktiko; (e)iz ene države skozi katerokoli območje iz točk (a) do (d); (f)znotraj države skozi katero koli območje iz točk (a) do (d) ter ki se začne in konča v isti državi ali (g)z zemljepisnega območja, ki ni v nacionalni pristojnosti nobene države, v neko državo; (25)„nezakonita pošiljka“ pomeni vsako pošiljko odpadkov, opravljeno: (a)brez priglasitve zadevnim pristojnim organom v skladu s to uredbo; (b)brez soglasja zadevnih pristojnih organov v skladu s to uredbo; (c)s soglasjem, pridobljenim od zadevnih pristojnih organov v skladu s to uredbo s ponarejanjem, napačnim prikazovanjem ali goljufijo; (d)na način, ki ni v skladu z informacijami iz priglasitvenega ali transportnega dokumenta; (e)na način, posledica katerega je odstranjevanje ali predelava v nasprotju s pravili Unije ali mednarodnimi pravili;

(f)v nasprotju s členi 11, 34, 36, 37, 42, 44, 45, 46 ali 47; (g)na način, ki v zvezi s pošiljkami odpadkov iz člena 4(3) in (5) povzroči kar koli od naslednjega: (i) odpadki niso uvrščeni na seznam v Prilogi III, IIIA ali IIIB, (ii) neskladnost s členom 4(5), (iii) neskladnost s členom 18; (26)„inšpekcijski pregled“ pomeni ukrep, ki ga sprejme organ, da ugotovi, ali obrat, podjetje, posrednik, trgovec, pošiljka odpadkov ali z njo povezana predelava ali odstranjevanje izpolnjujejo zahteve iz te uredbe; (27)„hierarhija ravnanja z odpadki“ pomeni hierarhijo ravnanja z odpadki iz člena 4 Direktive 2008/98/ES. Poleg tega se uporabljajo opredelitve pojmov „odpadek“, „nevaren odpadek“, „obdelava“, „odstranjevanje“, „predelava“, „priprava za ponovno uporabo“, „ponovna uporaba“, „recikliranje“, „povzročitelj odpadkov“, „imetnik odpadkov“, „trgovec“ in „posrednik“ iz člena 3, točke (1), (2), (14), (19), (15), (16), (13), (17), (5), (6), (7) oziroma (8), Direktive 2008/98/ES.



Naslov II

Pošiljke znotraj Unije s tranzitom skozi tretje države ali brez njega Člen 4

Splošni postopkovni okvir 1.Pošiljke vseh odpadkov, namenjenih odstranjevanju, so prepovedane, razen če so izrecno dovoljene v skladu s členom 11. Za pridobitev dovoljenja v skladu s členom 11 za pošiljko odpadkov, namenjenih odstranjevanju, se uporablja postopek predhodne pisne priglasitve in soglasja iz poglavja 1. 2.Za pošiljke naslednjih odpadkov, namenjenih postopkom predelave, prav tako velja postopek predhodne pisne priglasitve in soglasja iz poglavja 1: (a)odpadki, navedeni v Prilogi IV; (b)odpadki, ki niso uvrščeni pod posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, IIIB ali IV; (c)mešanice odpadkov, razen če so navedene v Prilogi IIIA. 3.Za pošiljke naslednjih odpadkov, namenjenih predelavi, veljajo splošne zahteve glede informacij iz člena 18, če količina odpremljenih odpadkov presega 20 kg: (a)odpadki, navedeni v Prilogi III ali IIIB; (b)mešanice odpadkov, če sestava teh mešanic ne škodi okoljsko primerni predelavi in če so take mešanice navedene v Prilogi IIIA.

4.Za pošiljke odpadkov, ki so izrecno namenjeni laboratorijski analizi ali preskušanjem poskusne obdelave, da bi se ocenile njihove fizikalne ali kemične lastnosti ali določila njihova primernost za postopke predelave ali odstranjevanja, veljajo splošne zahteve glede informacij iz člena 18, kadar sta izpolnjena oba naslednja pogoja: (a)obseg odpadkov ne presega količine, ki je razumno potrebna za izvedbo analize ali preskušanja v vsakem posameznem primeru; (b)obseg odpadkov ne presega 150 kg ali morebitne večje količine, o kateri se za vsak primer posebej dogovorijo zadevni pristojni organi in priglasitelj. 5.Odstavek 2 se uporablja za pošiljke mešanih komunalnih odpadkov, zbranih iz zasebnih gospodinjstev, od drugih povzročiteljev odpadkov ali od obojih, ter za mešane komunalne odpadke, ki so bili v postopku obdelave, ki njihovih lastnosti ni bistveno spremenil, kadar so taki odpadki namenjeni postopkom predelave. Pošiljke takih odpadkov, namenjenih odstranjevanju, so prepovedane. Poglavje 1

Predhodna pisna priglasitev in soglasje Člen 5

Priglasitev 1.Le priglasitelji, ki so prejeli dovoljenje ali so registrirani v skladu s Poglavjem IV Direktive 2008/98/ES, lahko predložijo predhodno pisno priglasitev (v nadaljnjem besedilu: priglasitev). Kadar ti priglasitelji nameravajo poslati odpadke iz člena 4(1) ali (2), predložijo priglasitev vsem zadevnim pristojnim organom. Kadar ti priglasitelji predložijo splošno priglasitev za več pošiljk iz člena 13, morajo izpolnjevati tudi zahteve iz navedenega člena. Kadar je pošiljka namenjena v obrat s predhodnim soglasjem v skladu s členom 14, se uporabljajo postopkovne zahteve iz odstavkov 6, 8 in 9 navedenega člena. 2.Priglasitev vključuje naslednje dokumente: (a)priglasitveni dokument iz Priloge IA (v nadaljnjem besedilu: priglasitveni dokument); (b)transportni dokument iz Priloge IB (v nadaljnjem besedilu: transportni dokument). Priglasitelj zagotovi informacije v priglasitvenem dokumentu in, kadar so na voljo, informacije v transportnem dokumentu. Kadar priglasitelj ni izvirni povzročitelj odpadkov iz člena 3, točka 6(a)(i), priglasitelj zagotovi, da tudi izvirni povzročitelj odpadkov ali ena od oseb iz člena 3, točka 6(a)(ii) ali (iii), podpiše priglasitveni dokument. 3.Priglasitveni dokument ali priloga k njemu vsebuje informacije in dokumentacijo, kot so navedene v delu 1 Priloge II. Transportni dokument ali priloga k njemu vsebuje informacije in dokumentacijo iz dela 2 Priloge II, kadar so na voljo. 4.Prijava se šteje za ustrezno izvedeno, ko pristojni organ odpreme meni, da sta bila prijavni dokument in transportni dokument izpolnjena v skladu s tretjim odstavkom. 5.Na zahtevo katerih koli zadevnih pristojnih organov priglasitelj predloži dodatne informacije in dokumentacijo. Seznam dodatnih informacij in dokumentacije, ki se lahko zahtevajo, je določen v delu 3 Priloge II. Priglasitev se šteje za ustrezno izpolnjeno, če pristojni organ namembne države meni, da sta bila priglasitveni in transportni dokument, ki sta bila ustrezno predložena v skladu z odstavkom 3, dopolnjena z dodatnimi informacijami in dokumentacijo, kot so navedene v delu 3 Priloge II. 6.Dokazilo o pogodbi, sklenjeni v skladu s členom 6, ali izjava, ki potrjuje njen obstoj v skladu s Prilogo IA, se ob priglasitvi predloži zadevnim pristojnim organom.

7.Priglasitelj predloži izjavo, da je bila v skladu s členom 7 zagotovljena finančna garancija ali sklenjeno enakovredno zavarovanje, z izpolnitvijo ustreznega dela priglasitvenega dokumenta. Finančna garancija ali enakovredno zavarovanje iz člena 7 ali, če zadevni pristojni organi to dovolijo, izjava, ki potrjuje njen/njegov obstoj v skladu s Prilogo IA, se ob priglasitvi zadevnim pristojnim organom predloži kot del priglasitvenega dokumenta. Z odstopanjem od prvega pododstavka se lahko dokazilo iz navedenega pododstavka, kadar zadevni pristojni organi to dovolijo, zagotovi po predložitvi priglasitve, vendar najpozneje pred začetkom pošiljanja. 8.Priglasitev pokriva pošiljko odpadkov od začetnega kraja odpreme ter vključuje vmesno ali nevmesno predelavo ali odstranjevanje odpadkov. Kadar naknadni vmesni ali nevmesni postopki predelave ali odstranjevanja potekajo v državi, ki ni prva namembna država, se v priglasitvi navedeta nevmesni postopek in namembni kraj, uporablja pa se člen 15(6). V vsaki priglasitvi je zajeta le ena identifikacijska oznaka odpadkov. Kadar odpadki niso uvrščeni pod posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, IIIB ali IV, je prav tako v vsaki priglasitvi zajeta le ena identifikacijska oznaka odpadkov. Kadar mešanice odpadkov niso uvrščene pod posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, IIIB ali IV, temveč so navedene v Prilogi IIIA, se oznaka vsake frakcije odpadkov navede po vrstnem redu glede na po