1.Uvod

Dobro ravnanje z odpadki je temelj krožnega gospodarstva in pomaga preprečevati negativen vpliv odpadkov na okolje in zdravje. Z ustreznim izvajanjem zakonodaje EU o odpadkih bo prehod na krožno gospodarstvo hitrejši. Lokalni akterji imajo ključno vlogo pri ravnanju z odpadki, zato sta potrebni njihova vključenost v oblikovanje in izvajanje politik ter podpora njihovim dejavnostim, da se zagotovi skladnost z zakonodajo EU.

V tem poročilu je podan pregled izvajanja ključnih elementov te zakonodaje v državah članicah, ugotovljeni so izzivi, ki preprečujejo popolno skladnost, in podana priporočila o načinih za izboljšanje ravnanja z nekaterimi tokovi odpadkov.

Poročilo temelji na informacijah iz nacionalnih poročil o izvajanju za obdobje 2013–2015 v zvezi z:

-Direktivo 2008/98/ES o odpadkih („okvirna direktiva o odpadkih“),

-Direktivo 2002/96/ES in Direktiva 2012/19/EU o odpadni električni in elektronski opremi („direktiva OEEO“),

-Direktivo 94/62/ES o embalaži in odpadni embalaži („direktiva o embalaži“),

-Direktivo 1999/31/ES o odlaganju odpadkov na odlagališčih („direktiva o odlagališčih“) in

-Direktivo 86/278/EGS o blatu iz čistilnih naprav („direktiva o blatu iz čistilnih naprav“).

Te informacije so dopolnjene z nedavnimi poglobljenimi študijami o številnih tokovih odpadkov, in sicer o komunalnih odpadkih (študija za zgodnje opozarjanje), gradbenih odpadkih in odpadkih pri rušenju objektov, nevarnih odpadkih ter odpadni električni in elektronski opremi.

2.Komunalni odpadki – poročilo za zgodnje opozarjanje

Evropejci so leta 2016 v povprečju ustvarili 480 kg komunalnih odpadkov na osebo; od tega je bilo 46 % odpadkov recikliranih ali kompostiranih, četrtina pa je bila odložena na odlagališča. Komunalni odpadki predstavljalo le približno 10 % vseh odpadkov, ustvarjenih v EU, zaradi svoje različne sestave, velikega števila proizvajalcev in razdrobitve odgovornosti pa spadajo med tokove, s katerimi je najbolj kompleksno ravnati.

Pravne obveznosti ravnanja s komunalnimi odpadki (odpadki iz gospodinjstev in podobnimi odpadki) so določene v okvirni direktivi o odpadkih. Med njimi je cilj, da se do leta 2020 50 % komunalnih odpadkov pripravi za ponovno uporabo/recikliranje. V Direktivo so bili po nedavni reviziji vključeni novi in ambicioznejši cilji: doseči 55 % do leta 2025, 60 % do leta 2030 in 65 % do leta 2035. Obenem se z revidirano Direktivo uvaja sistem poročil za zgodnje opozarjanje, da bi se tri leta pred ustreznimi roki ocenil napredek držav članic pri doseganju teh ciljev.

Komisija je v pričakovanju tega izvajanja in da bi državam članicam pomagala izpolniti cilj za leto 2020, že izvedla prvo študijo za zgodnje opozarjanje. Na podlagi poglobljenega pregleda učinkovitosti držav članic pri recikliranju in njihovih politik na področju odpadkov je bilo za 14 držav članic ugotovljeno tveganje, da ne bodo dosegle cilja za leto 2020, ki znaša 50 %. Te države so: Bolgarija, Ciper, Estonija, Finska, Grčija, Hrvaška, Latvija, Madžarska, Malta, Poljska, Portugalska, Romunija, Slovaška in Španija.

Z modeliranjem scenarijev, izvedenim za to izvajanje, je bilo to potrjeno, ugotovljeno pa je bilo tudi, da brez sprejetja dodatnih ukrepov politike nekatere od zadevnih držav članic verjetno niti do leta 2025 ne bodo izpolnile cilja 50 %.

Glede na posebne težave in potrebe posameznih držav članic in njihovo oddaljenost od cilja za leto 2020 so bili s postopkom, v katerega so bili tesno vključeni nacionalni organi, opredeljeni ukrepi za zapolnitev vrzeli, ki so se nanašali na vsako državo posebej. Ocenjevanje za zgodnje opozarjanje v tem poročilu temelji tudi na preteklih dejavnostih za spodbujanje skladnosti, ki jih je Komisija izvedla v sodelovanju z državami članicami. Če bodo nacionalni in lokalni organi hitro izvedli te predlagane ukrepe, se bo tako bistveno zmanjšalo tveganje neizpolnitve ciljev. Ti ukrepi so opredeljeni v delovnih dokumentih služb, priloženih temu poročilu. Opredeliti je mogoče tudi številne pomembne skupne prednostne naloge.

Okvir 1: Ravnanje s komunalnimi odpadki §Nacionalne cilje recikliranja prenesti na občinsko raven z določitvijo odgovornosti za sisteme zbiranja odpadkov in zagotoviti posledice za občine, ki ne izpolnijo ciljev. §Uvesti ukrepe (vključno z davki) za postopno odpravo odlaganja na odlagališčih in drugih oblik obdelave ostalih odpadkov (npr. mehansko-biološka obdelava in sežiganje), da se zagotovijo gospodarske spodbude v podporo hierarhiji odpadkov. §Z lokalnimi in regionalnimi organi oblikovati smernice za občine v obliki minimalnega standarda storitev za ločeno zbiranje. Na nacionalni ravni organizirati programe tehnične podpore in gradnje zmogljivosti za občine. §Uvesti obvezne zahteve za sortiranje bioloških odpadkov in zagotoviti, da bo načrtovana ali obstoječa infrastruktura za obdelavo odpadkov skladna s sistemi zbiranja. §Spodbujati sodelovanje med občinami pri načrtovanju infrastrukture in/ali javnem naročanju storitev, da se zagotovita učinkovitost zaradi obsega in porazdelitev finančnega bremena. §Izboljšati sheme razširjene odgovornosti proizvajalca, in to najmanj v skladu s splošnimi minimalnimi zahtevami iz revidirane okvirne direktive o odpadkih. §Uvesti ukrepe za spodbujanje gospodinjstev k sortiranju odpadkov, vključno z večjo pogostostjo zbiranja za ločene tokove v primerjavi s tisto pri mešanih odpadkih. §Izboljšati spremljanje in poročanje, vključno z zagotavljanjem, da se podatki zajemajo na občinski ravni. §Učinkoviteje porabljati sredstva EU za razvoj infrastrukture za ravnanje z odpadki z zagotavljanjem, da se s sofinanciranjem podpirajo preprečevanje, ponovna uporaba in učinkovitost recikliranja.

3.Gradbeni odpadki in odpadki pri rušenju objektov