SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU IN EVROPSKEMU RAČUNSKEMU SODIŠČU O SPREJETJU PRIPOROČIL MEDINSTITUCIONALNE DELOVNE SKUPINE ZA DOLOČITEV IN UPORABO NACIONALNIH IZJAV /* COM/2014/0688 final */





Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu in Evropskemu računskemu sodišču o sprejetju priporočil medinstitucionalne delovne skupine za določitev in uporabo nacionalnih izjav Komisija je stalno in dosledno uvajala nove ukrepe za izboljšanje, skupaj z državami članicami, dobrega in učinkovitega upravljanja sredstev Evropske unije (EU). Vendar stanje zaenkrat še ni popolnoma zadovoljivo, saj je stopnja napake na področju deljenega upravljanja še vedno visoka, zato so potrebne nadaljnje izboljšave. Nacionalne izjave so se izkazale za zelo pomembno vprašanje tako za Evropski parlament (EP) kot Svet in za zelo občutljivo vprašanje za večino držav članic. Končne določbe finančne uredbe (FU)[1] zahtevajo od organov držav članic, ki jim je poverjeno upravljanje sredstev EU, da Komisiji letno (od leta 2014) predložijo izjavo o upravljanju, vendar je predvideno, da lahko države članice predložijo tudi „izjave, podpisane na ustrezni ravni“. Komisija meni, da so lahko nacionalne izjave sestavni del skupnega zagotovila Komisije, če je izpolnjenih več zahtev za zagotovitev njihove zanesljivosti in dodane vrednosti. Glede na to bi morala biti nacionalna izjava več kot le povzetek ugotovitev revizijskih organov na ravni Skupnosti in nacionalni ravni. Zagotoviti bi morala dodano vrednost z okrepitvijo zagotovila pri upravljanju sredstev EU, s čimer bi izkazala politično zavezanost dobremu finančnemu poslovodenju, časovno bi morala ustrezati ciklu nadzora in poročanja na ravni EU ter biti dovolj pregledna, da bi povečala ozaveščenost o kontrolnih sistemih za sredstva EU v državah članicah. Poleg tega je okrepljen sistem odgovornosti z uvedbo nacionalnih izjav le eden od elementov splošne strategije za izboljšanje finančnega upravljanja EU (glej resolucije o razrešnici za leto 2012). V zvezi s tem je Komisija predstavila pobudo za ustanovitev delovne skupine skupaj z Evropskim parlamentom in Svetom (da se pripravijo priporočila o strukturi in model izjave) in izjavo, da je pripravljena proučiti zaprosilo Evropskega parlamenta, naj pripravi model za nacionalne izjave o upravljanju, ki jih bodo izdajale države članice na ustrezni politični ravni. Zadnji sestanek medinstitucionalne delovne skupine je bil namenjen razpravi in sprejetju njenih priporočil o nacionalnih izjavah. Komisija opozarja, da države članice trenutno niso pravno obvezane predložiti nacionalne izjave. Čeprav ostaja ta naloga prostovoljna, rezultati delovne skupine vključujejo niz konkretnih meril, ki jih je mogoče uporabiti v praksi in so dovolj prožna, da ustrezajo posebnim nacionalnim zahtevam v zvezi z nacionalnimi izjavami. Komisija se strinja s priporočili medinstitucionalne delovne skupine in odločno podpira uporabo nacionalnih izjav kot instrumenta javne odgovornosti med nacionalnimi vladami in nacionalnimi parlamenti, saj imajo večji pomen in prepoznavnost ter potencial za povečanje ozaveščenosti o kontrolnih sistemih za sredstva EU v državah članicah kot izjave o upravljanju. Komisija je pripravljena preučiti načine za nadaljnje spodbujanje teh nacionalnih (političnih) izjav po sprejetju priporočil medinstitucionalne delovne skupine. [1] Uredba (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, 26.10.2012, str. 1). Priporočila za določitev in uporabo prostovoljnih nacionalnih izjav v okviru člena 59(5) finančne uredbe Uvod in področje uporabe V členu 59(5) finančne uredbe, ki se nanaša na deljeno upravljanje z državami članicami, je bila uvedena možnost, da države članice poleg obveznih izjav o upravljanju, ki jih zagotovijo organi, ki jih države članice pooblastijo za upravljanje in kontrolo sredstev Unije, predložijo tudi prostovoljne nacionalne izjave. Evropska komisija je na zahtevo Evropskega parlamenta iz resolucije o razrešnici za proračunsko leto 2011 ustanovila delovno skupino, v kateri so sodelovali predstavniki Evropskega parlamenta, Sveta in Evropske komisije, da bi pripravila praktična priporočila v podporo državam članicam, ki razmišljajo o možnosti uvedbe nacionalne izjave. Zato bi morala biti priporočila v tem besedilu naslovljena na države članice, ki predložijo ali želijo predložiti nacionalne izjave v skladu z zadnjim pododstavkom člena 59(5) finančne uredbe. Delovna skupina se je sestala dvakrat na institucionalni ravni in štirikrat na tehnični ravni. Dokumenti, povezani z njenimi dejavnostmi, so objavljeni na spletni strani http://ec.europa.eu/budget/biblio/documents/iwgnd/index_en.cfm. V tem pojasnilu so povzeti rezultati predstavitev in razprav v okviru delovne skupine. Vzporedno s sestanki delovne skupine poteka tudi delo za oblikovanje določb in modelov za izjave o upravljanju. Ustrezni predlogi za izvedbene uredbe naj bi bili dokončani v drugi polovici leta 2014. Zaradi tesne povezave med izjavami o upravljanju in nacionalnimi izjavami bo morda treba priporočila iz tega dokumenta ponovno pregledati, da bodo odražala končne določbe teh pravnih aktov, ko bodo sprejeti, in da bodo po potrebi upoštevani tudi nacionalni dejavniki. Prvi del tega dokumenta vsebuje priporočila delovne skupine glede strukture in vsebine nacionalne izjave ter glede drugih pomembnih dejavnikov v zvezi z uporabo, kot so izbira naslovnikov, časovni razpored, objava in nadaljnje ukrepanje. V drugem delu so predstavljena splošna merila, ki bi jih bilo v najboljšem primeru treba upoštevati pri pripravi nacionalne izjave, da bi se povečala njena uporabnost za nacionalne in/ali evropske organe, na katere bo naslovljena. V tretjem in zadnjem delu so primeri besedil nacionalne izjave, iz katerih je razvidno, kaj bi izjava lahko vključevala. Izraz „nacionalni“ organi zajema tudi zvezne, podzvezne ali regionalne ravni (ali enakovredne ravni v skladu z ustavno ureditvijo), kadar je to primerno. Del I. Priporočila: Struktura in vsebina nacionalne izjave S členom 59 finančne uredbe (FU) je bil uveden nov obvezen in izčrpen instrument poročanja za nacionalne organe, odgovorne za upravljanje in kontrolo programov v okviru deljenega upravljanja: letna izjava o upravljanju. Medtem ko so v FU opisana splošna načela, ki veljajo za te izjave o upravljanju, bodo posebna pravila glede dela in pregledov, ki bodo podlaga zanje, določena v izvedbenih aktih (ki bodo predvidoma sprejeti pred koncem leta 2014). Da bi se izognili podvajanju in vzporednim postopkom poročanja, delovna skupina priporoča strukturiranje nacionalne izjave okoli dveh glavnih elementov, in sicer 1) izjav o upravljanju in njihovih prilog ter 2) nacionalne izjave, podpisane na ustrezni ravni v državah članicah. Ta pristop je v skladu z besedilom zadnjega odstavka člena 59(5)(b), ki določa, da lahko države članice pripravijo „nacionalne izjave“ na podlagi informacij, ki so vključene v letno izjavo o upravljanju in njene priloge. V nacionalni izjavi se lahko te informacije ponovijo ali pa se nanje opira posredno. Poleg tega države članice v zvezi z morebitnimi dodatnimi nacionalnimi zahtevami glede informacij niso omejene na vsebino priporočil, ampak lahko v izjavo vključijo tudi dodatne informacije, ki so po njihovem mnenju potrebne glede na nacionalne razmere. Kdo naj podpiše nacionalno izjavo? Delovna skupina priporoča, da bi moral biti v najboljšem primeru podpisnik „na ustrezni, po možnosti politični, ravni“ pooblaščen za uradni nadzor nad subjekti, ki izdajajo izjave o upravljanju, in sicer neposredno ali pa posredno, če je nacionalna izjava podpisana v imenu celotne vlade. Podpisnik ne bi smel le potrditi navedenega zagotovila in poročil, ki jih predložijo upravljavci, ampak bi moral imeti v primeru sporočenih slabosti, ki zahtevajo popravne ukrepe, po možnosti tudi pristojnost, da sproži postopke ali sprejme odločitve, s katerimi olajša/omogoči izvajanje teh ukrepov, prav tako pa bi moral imeti tudi zakonska pooblastila za izvrševanje ustreznih ukrepov. Lahko pa obstajajo tudi drugačni pristopi glede na posebne ustavne zahteve, pristojnosti in strukture odgovornosti držav članic. Na koga naj se nacionalna izjava naslovi? Nacionalni izvoljeni funkcionarji v izvršilni veji oblasti niso odgovorni Komisiji, ampak ustreznemu nacionalnemu ali regionalnemu/podzveznemu zakonodajnemu organu, odvisno od političnih struktur v posamezni državi članici. Zato delovna skupina priporoča, da se izjave naslovijo na ustrezno zakonodajno raven, kjer se o njih tudi razpravlja in/ali nadalje ukrepa po njihovih ugotovitvah. To bi bilo na primer mogoče doseči z načrtovanjem nacionalne izjave v nacionalnem zakonodajnem ali regulativnem instrumentu ali pa s pomočjo poročila ali mnenja vrhovne revizijske institucije, ki bi spodbudilo razpravo v ustreznem posvetovalnem forumu. Kopijo izjav bi bilo treba poslati Komisiji. Časovni razpored za pripravo nacionalne izjave Kar zadeva časovni razpored in da bi imela čim večjo vrednost pri okrepitvi zagotovila in verige odgovornosti, bi bilo treba nacionalno izjavo v najboljšem primeru izdati čim prej po sprejetju izjave o upravljanju in priloženih poročil, kot je določeno v členu 59 FU. Vendar v resnici to ni vedno izvedljivo, saj je lahko časovni razpored nacionalne izjave odvisen od drugih zunanjih dejavnikov (kot so spremljanje izvajanja prejšnjih ukrepov, zunanje ocene, parlamentarni nadzor in roki, ki so določeni v nacionalnih zakonodajnih ali regulativnih določbah). V takšnem primeru bi bilo zaželeno, da se izjava izda pred sprejetjem zbirnega poročila (člen 66(9) FU), ki ga Komisija sprejme junija leta n+1. Kljub temu se lahko izjava, izdana po tem datumu, še vedno upošteva in potencialno uporabi v poznejšem ciklu pridobivanja proračunskega zagotovila. Oglaševanje Delovna skupina priporoča, da se izjave držav članic javno objavijo. To bo povečalo prepoznavnost zavezanosti izvoljenih predstavnikov prevzemanju skupne politične odgovornosti in okrepilo odgovornost za porabo sredstev EU. Visoka raven preglednosti bi prav tako okrepila njihov potencial za povečevanje ozaveščenosti o kontrolnih sistemih za sredstva EU v državah članicah. Iz teh razlogov delovna skupina spodbuja države članice, da zagotovijo visoko raven oglaševanja. Spodbuda za države članice, da izdajo nacionalno izjavo Predložitev nacionalnih izjav, poleg obveznih instrumentov poročanja, ki jih zahteva člen 59(5), bi bila lahko ustrezna podlaga za racionalizacijo kontrolnega postopka, na primer pri določanju meril tveganja, ki se uporabljajo za določitev profila tveganja posamezne države članice v okviru ocene tveganja, izvedene za revizijo, ali za prepustitev določene stopnje diskrecije državam članicam pri določanju obsega revizije in revizijskih metod, ob upoštevanju minimalnih zahtev mednarodnih standardov revidiranja (MSR) brez poseganja v ustrezne zakonodajne določbe. Vendar je Komisija odločena, da bo spoštovala splošno načelo „enakega obravnavanja“ v skladu z izjavo, ki jo je Komisija izdala v zvezi z zadnjim pododstavkom člena 59(5) FU. Zato bi bilo kakršno koli zmanjšanje intenzivnosti kontrol ali njihove pogostosti mogoče le, če bi Komisija uspešnost držav članic pri izvajanju kontrol ocenila kot resnično zadovoljivo, pri čemer bi prostovoljna nacionalna izjava izpolnjevala vse zahteve. Če bo iz dokazov razvidno, da ima izdajanje nacionalne izjave pozitiven in trajen učinek na dobro delovanje nacionalnih organov, delovna skupina priporoča, naj se izjava uporabi pri vrednotenju uspešnega delovanja upravljavskih in kontrolnih sistemov držav članic, in če so vsa načela uresničena, naj se uporabi kot sestavni del v postopku oblikovanja zagotovil Komisije. Dodatna pomoč in spremljanje Delovna skupina priporoča, naj Komisija še naprej zagotavlja podporo in povratne informacije državam članicam, ki že izdajajo nacionalne izjave ali se zanimajo za to. V okviru tega bi morala Komisija zbrati najboljše prakse in o njih poročati v okviru letnih poročil o dejavnostih zadevnih generalnih direktoratov in zbirnem poročilu Komisije. Lahko bi zasnovali tudi druga možna orodja, kot so „priročnik“ ali informativni sestanki na ustreznih forumih. Delovna skupina prav tako spodbuja Komisijo, naj vsi njeni generalni direktorati sprejmejo enoten pristop glede nacionalnih izjav. Vključevanje informacij, ki so del poročanja, v te javne dokumente bi omogočilo tudi spremljanje razvoja v daljšem časovnem obdobju. Del II. Splošna merila: Na podlagi zgoraj navedenih priporočil bi morala nacionalna izjava v čim večji možni meri vsebovati vsaj naslednje elemente: Sklicevanje na evropsko ali nacionalno zakonodajno ali regulativno podlago države članice (če se uporablja). Naslovitev na ustrezni nacionalni zakonodajni dom ali raven in v vednost Komisiji. Identiteto podpisnika, njegov položaj in podatek, ali je izjava podpisana v lastnem imenu ali v imenu nacionalne ali regionalne vlade (ali enakovredne ustrezne ravni v skladu z ustavno ureditvijo) v skladu z zakonodajo ali prevladujočo prakso v zadevni državi članici. Kjer je ustrezno, bi bilo treba izrecno navesti obstoječo povezavo z vidika odgovornosti med podpisnikom in direktorji/vodji agencij ali organov, odgovornih za upravljanje. Vire podatkov, na katerih temelji nacionalna izjava. Izjava bi morala temeljiti na izjavah o upravljanju in drugih poročilih, ki se zahtevajo v členu 59(5) FU: letnih računovodskih izkazih, neodvisnih revizijskih mnenjih in letnem povzetku revizijskih poročil in izvedenih kontrol. FU tudi določa, da mora letni povzetek revizijskih poročil in izvedenih kontrol vključevati tudi analizo narave in razsežnosti napak ter pomanjkljivosti, ugotovljenih v sistemih, in sprejete ali načrtovane korektivne ukrepe. Poleg tega bi bilo zaželeno, da se to dopolni s širšim sklicevanjem, kot je „informacije, ki so mi na voljo“, kar bi preprečilo, da bi se lahko namerno prezrlo pomembno dejstvo, o katerem vodstvo ni izrecno poročalo. Obseg zagotovila: Komisija mora podati zagotovilo za pet ciljev notranje kontrole, navedenih v členu 32 finančne uredbe, ki so: zakonitost in pravilnost; uspešnost, učinkovitost in gospodarnost delovanja; preprečevanje in odpravljanje goljufij; varovanje sredstev in zanesljivost poročanja. To stori vodstvo. Predlagamo, da nacionalne izjave vsebujejo splošne navedbe namesto izrecnih navedb za vse cilje kontrole, saj v nekaterih primerih izjave morda ne bodo zajemale vseh pet ciljev kontrole. Dodana vrednost nacionalne izjave na „ustrezni ravni“ je v glavnem posledica večje zavezanosti vodstva, da odpravi pomanjkljivosti v sistemih, in sodelovanja ustrezne zakonodajne ravni države članice. Zato bi morala nacionalna izjava vsebovati izrecno sklicevanje na napake in pomanjkljivosti v sistemih ter zaveze za podporo vodstvu pri pravočasni izvedbi korektivnih ukrepov. Ta podpora je lahko sestavljena iz političnih navodil različnim upravnim službam in, kadar je to primerno, dodelitve virov in/ali spodbujanja regulativne reforme (npr. poenostavitev). Zagotovilo, ki ga poda nacionalna izjava, lahko povečajo tudi vse dodatne informacije, ki so vključene zaradi parlamentarnih zahtev. Takšne dodatne informacije bi se lahko na primer nanašale na vse nacionalne ukrepe, sprejete za zaščito finančnih interesov EU, ali zunanje ocene nacionalnih revizijskih institucij. Komisiji se priporoča, da te informacije v največji možni meri upošteva tudi pri oblikovanju svojega zagotovila. Nazadnje, treba si je prizadevati za neodvisno zagotovilo, ki bi ga podal neodvisni revizor (vrhovna revizijska institucija). Del III. Ponazoritveni primeri: Delovna skupina je seznanjena z naslednjimi ponazoritveni primeri, predlaganimi za morebitno uporabo. Lahko pa obstajajo tudi drugačni pristopi, odvisno od posebnih ustavnih zahtev držav članic, pristojnosti in struktur odgovornosti, če vsebujejo bistvene elemente iz priporočil in splošnih meril iz delov I in II. Ponazoritveni primer 1: Ob upoštevanju določb [sklic na nacionalni zakon ali predpis], spodaj podpisani, ki opravljam funkcijo [ ], v imenu [ ] in na podlagi informacij, ki so mi na voljo, izjavljam, da sem seznanjen z izjavami o upravljanju, ki so jih podpisali direktorji/vodje agencij ali organov, v katerih izjavljajo, da imajo zagotovilo o [popolnosti in točnosti informacij, predstavljenih v računovodskih izkazih, porabi odhodkov za predvideni namen ter upravljavskih in kontrolnih sistemih, vzpostavljenih za zagotavljanje zakonitosti in pravilnosti osnovnih transakcij], ki so priložene tej izjavi in navedene v Prilogi. Kot [položaj] sem odgovoren za nadzor nad vladnimi agencijami in drugimi organi, zadolženimi za upravljanje proračunskih sredstev EU, ki jih zajemajo te izjave, v skupnem znesku [ ] za obdobje poročanja, ki je navedeno v Prilogi. (V imenu vlade ........) prevzemam skupno politično odgovornost za upravljanje teh proračunskih sredstev EU, in sicer na podlagi informacij, ki so mi na voljo, zagotovil, ki jih je podalo vodstvo, in njihovih spremnih poročil[1]. Preučil sem naravo in obseg nepravilnosti in pomanjkljivosti sistemov, o katerih so poročali agencije in organi v letnih povzetkih, priloženih izjavam o upravljanju, ter korektivne ukrepe, ki jih je za njihovo odpravo sprejelo ali jih načrtuje vodstvo ali pa se že izvajajo. Na podlagi lastne presoje in vseh informacij, ki so mi na voljo, imam razumno zagotovilo, da bodo ti ukrepi učinkovito odpravili ugotovljene slabosti, in sprejel sem ustrezne ukrepe za podporo vodstvu agencij in organov, da jih izvedejo brez nepotrebnega odlašanja. Kraj in datum Podpis Priloga Oddelek A Agencije in organi, ki so predložili izjave o upravljanju, v katerih ne poročajo o pomembnih napakah ali pomanjkljivostih v sistemih. Agencija / upravljani program / odhodki za proračunsko leto. Oddelek B Agencije in organi, ki so predložili izjave o upravljanju, v katerih poročajo o pomembnih napakah ali pomanjkljivostih v sistemih. Agencija / upravljani program / odhodki za proračunsko leto. Ponazoritveni primer 2: Del I Odgovornost Ta del vsebuje opis pogojev, na podlagi katerih se izda izjava, in obseg zagotovila. Besedilo bi moralo vsebovati opis ustrezne zakonodaje EU ter opis javne uprave in okvira notranje kontrole. Ta okvir zagotavlja dobro finančno poslovodenje sredstev EU v državah članicah in skladnost z vsemi veljavnimi zakoni in predpisi. Del II Povzetek računovodskih izkazov Povzetek računovodskih izkazov za sredstva EU sestavljajo izkaz poslovnega izida, bilanca stanja in izkaz denarnih tokov za rezultate ločeno za odobritve in prihodke. Vsebovati bi moral tudi opis računovodskih načel, uporabljenih pri pripravi povzetka računovodskih izkazov. Del III Ocena sistema notranjih kontrol V tem delu so povzeti dokumenti, v katerih so ocenjeni sistemi notranjih kontrol organov upravljanja/pristojnih organov. Sestavljajo ga: - izjave v zvezi z računovodskimi izkazi in ocene notranje kontrole, ki so jih vodstva organov, odgovornih za upravljanje sredstev EU, predstavila v svojih letnih poročilih, - rezultati revizij izjav, ki jih je izvedel nacionalni revizijski organ/vrhovna revizijska institucija, - izjave o upravljanju, ki so jih pripravili organi upravljanja, in - rezultati revizij v zvezi s programi EU, ki so jih izvedli nacionalni revizijski organi. Opisati je treba sporočene nepravilnosti in pomanjkljivosti v sistemih ter korektivne ukrepe, ki jih je vodstvo ali podpisnik že sprejel ali jih načrtuje ali so že v teku za odpravo teh pomanjkljivosti. Del IV Izjava V tem delu je povzeta ocena, pripravljena na podlagi računovodskih izkazov, sistema notranje kontrole, izjav in revizij, ki so povzete v delu III [tudi morebitnih pomanjkljivosti in napak]. Na podlagi tega podpisnik podaja naslednjo izjavo: Resnični in pošteni računovodski izkazi Povzetek računovodskih izkazov EU, sestavljen iz izkaza poslovnega izida, bilance stanja in izkaza denarnih tokov, je bil sestavljen v skladu s splošno sprejetimi računovodskimi načeli v [država članica]. [Podpisnik] ocenjujem, da so računovodski izkazi v vseh bistvenih pogledih [razen sredstev...] resnični in pošteni. Zadovoljiva notranja kontrola [Podpisnik] ocenjuje, da je vzpostavljen regulativni okvir za [centralna država], ki zagotavlja zadovoljivo notranjo kontrolo sredstev EU. Ponazoritveni primer 3: Del I Podpis Ob upoštevanju sklepa ministrskega sveta [država članica] z dne [datum] izjavljam v imenu [odgovornega za izdajo nacionalne izjave] v funkciji in z odgovornostjo [funkcija podpisnika nacionalne izjave] v zvezi s finančnim upravljanjem virov za naslednje sklade v okviru deljenega upravljanja in na podlagi informacij, ki so mi na voljo, da (po skladih v okviru deljenega upravljanja): Del II Vsebina izjave 1. delovanje sistemov, vzpostavljenih v državi članici [ime države članice], vključno z ukrepi za upravljanje in kontrolo sredstev iz [ime sklada] za proračunsko leto [leto], zagotavlja, po moji najboljši vednosti, razumno zagotovilo o zakonitosti in pravilnosti osnovnih transakcij ter o upravičenosti zahtevkov za plačilo [z izjemo: omemba pomanjkljivosti v delovanju sistemov]; 2. so odhodki in prihodki do skupnega zneska [znesek] EUR v breme ali v dobro [ime sklada], vključeni v konsolidirano izjavo, ki jo je izdal [pristojni organ za izdajo], ter zneski v zahtevkih za plačilo Komisiji za proračunsko leto [leto] po moji najboljši vednosti, zakoniti, pravilni, točni in popolni do ravni končnega upravičenca [če je presežen prag pomembnosti: razen zneska v višini [znesek] EUR, [%] nepravilnih odhodkov]; 3. so nerešeni zahtevki do skupnega zneska [znesek] EUR za [ime sklada], vključeni v konsolidirano izjavo, ki jo je izdal [pristojni organ za izdajo], ter zneski v zahtevkih za plačilo Komisiji za proračunsko leto [leto] po moji najboljši vednosti zakoniti, pravilni, točni in popolni. Del III Obseg Po moji najboljši vednosti so vse raziskave in popravki odobritev plačilnih zahtevkov za Komisijo navedeni v Prilogi. Potrditve in pridržki v tej izjavi so omejeni na zadeve s pomembnimi posledicami in so neposreden rezultat revizij ter izključujejo inherentne negotovosti zaradi razlage zakonodaje EU. <Podpis> Pojasnilo Prag odgovornosti Omemba meril in praga dopustnosti, ki se uporabljajo za poročanje o zadevah posebnega pomena. Določeno bo, ko bo presežen prag dopustnosti na ravni sklada. Odobritev Evropske komisije Nazadnje Evropska komisija odloči o skladnosti nacionalnega izvajanja in izvrševanja zakonodaje EU. Zato obstaja inherentno tveganje glede obsega in velikosti popravkov s strani Komisije. Slabosti in korektivni ukrepi po skladih a....... b....... itd.