EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 31.10.2019 COM(2019) 561 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Kakovost motornega bencina in dizelskega goriva, ki se uporabljata v cestnem prometu v Evropski uniji





(leto poročanja 2017)



POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Kakovost motornega bencina in dizelskega goriva, ki se uporabljata v cestnem prometu v Evropski uniji

(leto poročanja 2017) 1. Uvod Države članice morajo v skladu s členom 7a Direktive 98/70/ES o kakovosti motornega bencina in dizelskega goriva (v nadaljnjem besedilu: direktiva o kakovosti goriv) in členom 5 Direktive Sveta (EU) 2015/652 o določitvi metod izračuna in zahtev glede poročanja na podlagi Direktive 98/70/ES letno poročati o intenzivnosti toplogrednih plinov goriv in energije, dobavljenih na njihovem ozemlju. Ta obveznost glede poročanja se prvič uporablja za leto poročanja 2017 po uporabi in prenosu Direktive Sveta (EU) 2015/652. Poleg tega morajo države članice v skladu s členom 8(3) Direktive 98/70/ES sporočiti nacionalne podatke o kakovosti goriva za predhodno koledarsko leto. V tem letnem poročilu so povzete informacije, ki so jih države članice predložile v zvezi z navedenimi zahtevami glede poročanja. Poročilo temelji na podatkih, ki so jih države članice predložile Evropski agenciji za okolje (EEA) za leto 2017. 2. Količine in intenzivnost toplogrednih plinov v življenjskem ciklu vrst goriv in energije Člen 7a direktive o kakovosti goriv v povezavi z Direktivo Sveta (EU) 2015/652 določa zahteve glede poročanja v zvezi s: ·celotno količino vsake vrste goriva ali energije, dobavljene za cestna vozila in necestno mobilno mehanizacijo (vključno s plovili za celinske plovne poti, ko niso na morju), kmetijske in gozdarske traktorje ter plovila za rekreacijo, ko niso na morju; ·emisijami toplogrednih plinov v življenjskem ciklu goriva na enoto energije, vključno z okvirnimi povprečnimi vrednostmi ocenjenih emisij iz biogoriv zaradi posredne spremembe rabe zemljišč; ·surovinami in postopki proizvodnje biogoriv, uporabljenimi za vsako od biogoriv, dobavljenih na ozemljih držav članic. Države članice morajo v skladu z direktivo o kakovosti goriv od dobaviteljev zahtevati, naj intenzivnost toplogrednih plinov v življenjskem ciklu goriv, namenjenih uporabi v prometu, tj. emisije toplogrednih plinov v življenjskem ciklu goriva na enoto energije iz dobavljenega goriva in energije, glede na izhodiščni standard za leto 2010, ki je 94,1 gCO2eq/MJ, do 31. decembra 2020 zmanjšajo za najmanj 6 %. Emisije toplogrednih plinov zaradi posredne spremembe rabe zemljišč se ne upoštevajo pri ocenjevanju skladnosti s ciljem najmanj 6-odstotnega zmanjšanja emisij. Glede na to, da je leto 2017 prvo leto poročanja, številne države članice pa zamujajo s prenosom Direktive Sveta (EU) 2015/652 v nacionalno zakonodajo, to prvo poročilo o količinah in intenzivnosti toplogrednih plinov v življenjskem ciklu vrst goriv in energije še ni dokončano. Ustrezne podatke v ustrezni obliki je predložilo skupno 22 držav članic ter Islandija in Norveška. Estonija, Litva, Poljska, Portugalska, Romunija in Španija so predložile poročila o kakovosti goriv, ki so jih dobavitelji goriv dali na trg, ne pa tudi o njihovi intenzivnosti toplogrednih plinov. 2.1Emisije toplogrednih plinov in oddaljenost od cilja za leto 2020 V skladu s predloženimi podatki je bila leta 2017 povprečna intenzivnost toplogrednih plinov goriv in energije, dobavljenih v 22 državah članicah, ki so poročale, za 3,4 % manjša od izhodiščne vrednosti za leto 2010. To ustreza prihranku 29 Mt ekvivalenta ogljikovega dioksida (CO2eq) leta 2017. Da bi se zagotovila uresničitev cilja najmanj 6-odstotnega zmanjšanja do leta 2020, je v direktivi o kakovosti goriv navedeno, da lahko države članice od dobaviteljev goriv zahtevajo izpolnitev vmesnega cilja, tj. 4-odstotno zmanjšanje leta 2017. Pri uporabi tega podatka kot reference za oceno doseženega napredka se pokaže, da so dobavitelji goriv v EU v 22 državah članicah, ki so poročale, leta 2017 v povprečju za svojim ciljem zmanjšanja intenzivnosti toplogrednih plinov goriv, namenjenih uporabi v prometu, zaostajali za 6 % do leta 2020 v primerjavi z letom 2010 (slika 1). Opozoriti je treba, da leta 2017 ni bilo sporočeno nobeno zmanjšanje primarnih emisij. Za to zmanjšanje se pričakuje, da bo prispevalo k cilju zmanjšanja leta 2020, za katero ga bo treba sporočiti. Napredek, ki so ga dosegli dobavitelji goriv, se v državah članicah močno razlikuje. V petih od 22 držav članic, ki so poročale, je bilo zmanjšanje 4-odstotno ali večje, pri čemer je Švedska edina država članica, ki je že presegla 6-odstotni cilj zmanjšanja za leto 2020. Zato morajo skoraj vse države članice hitro sprejeti nadaljnje ukrepe, da zagotovijo izpolnitev cilja za leto 2020.

Ob upoštevanju emisij zaradi posredne spremembe rabe zemljišč je bila povprečna intenzivnost toplogrednih plinov goriv, porabljenih leta 2017, za 2,3 % manjša kot leta 2010. To ustreza prihranku nekoliko manj kot 20 Mt CO2eq leta 2017. Emisije zaradi posredne spremembe rabe zemljišč se ne upoštevajo pri ocenjevanju skladnosti s ciljem najmanj 6-odstotnega zmanjšanja emisij. Vir: Evropska agencija za okolje . Slika 1: zmanjšanje intenzivnosti toplogrednih plinov goriv, ki so jo dobavitelji goriv v EU dosegli v 22 državah članicah, ki so poročale, 2010–2017 2.2Dobava goriva Ta oddelek zajema podatke, ki jih je 22 držav članic, ki so poročale, prvič predložilo o vseh fosilnih gorivih, biogorivih in gorivih nebiološkega izvora, ki spadajo na področje uporabe direktive o kakovosti goriv, za vozila v cestnem prometu in necestno mobilno mehanizacijo. Skupna dobava goriva je po poročanju zajemala 8 976 petajoulov (PJ), od tega 95,5 % iz fosilnih goriv in 4,5 % iz biogoriv. Leta 2017 se ni poročalo o gorivu nebiološkega izvora iz obnovljivih virov. Pri dobavi fosilnih goriv je leta 2017 prevladovalo dizelsko gorivo (55,8 %; 5 007 PJ), ki sta mu sledila motorni bencin (27,6 %; 2 474 PJ) in plinsko olje (14,8 %; 1 324 PJ). Skupni delež utekočinjenega naftnega plina in stisnjenega zemeljskega plina je znašal 1,8 % (167 PJ). Vir: Evropska agencija za okolje. Slika 2: deleži dobave energije iz fosilnih goriv glede na vrsto goriva v letu 2017 v 22 državah članicah, ki so poročale 2.3Poraba biogoriva V porabi biogoriv v 22 državah članicah, ki so poročale, je prevladoval biodizel (metil ester maščobnih kislin, FAME) (62,3 %; 267 PJ), ki sta mu sledila bioetanol (17,5 %; 75 PJ) in rastlinsko olje, obdelano z vodikom (HVO; 16,6 %; 71 PJ). Bio etil-terc-butil eter (bio-ETBE) in bioplin predstavljata skoraj 3 % (12 PJ). Delež vseh ostalih biogoriv je bil precej manjši (približno 1 %). Podrobne informacije o vseh biogorivih in postopkih proizvodnje so na voljo v tehničnem poročilu Evropske agencije za okolje z naslovom „Quality and greenhouse gas intensities of transport fuels in the EU in 2017“ (Kakovost in intenzivnost toplogrednih plinov goriv, namenjenih uporabi v prometu, v EU v letu 2017). Opomba: ETBE: etil-terc-butil eter, MTBE: metil-terc-butil eter, TAEE: terc-amil metil eter. Slika 3: deleži dobave energije iz biogoriv glede na vrsto goriva v letu 2017 v 22 državah članicah, ki so poročale