[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 5.7.2005

KOM(2005) 304 končno

2005/0129 (CNS)

Predlog

ODLOČBA SVETA

o strateških smernicah Skupnosti za razvoj podeželja (Programsko obdobje 2007–2013)

(predložena s strani Komisije) {SEK(2005) 914}

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Zaradi uskladitve politike razvoja podeželja s prednostnimi nalogami Skupnosti Uredba Sveta o podpori za razvoj podeželja Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EAFRD) v svojem členu 9 predvideva sprejetje strateških smernic za razvoj podeželja na ravni Skupnosti za programsko obdobje od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2013. Te smernice so priložene k predlagani odločbi.

Ciljni datum za sprejetje strateških smernic Skupnosti je jesen 2005. Skupni okvir za spremljanje in ocenjevanje je potrebno v celoti pripraviti do konca leta 2005.

S temi elementi lahko države članice dokončajo svoje nacionalne strateške načrte do konca leta 2005, v začetku leta 2006 in po dogovoru o glavnih usmeritvah dokončajo podrobno načrtovanje v prvi polovici leta 2006. Druga polovica 2006 bi bila na voljo za postopek odobritve.

2005/0129 (CNS)

Predlog

ODLOČBA SVETA

o strateških smernicah Skupnosti za razvoj podeželja (Programsko obdobje 2007–2013)

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. .../... z dne ... o podpori za razvoj podeželja Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EAFRD)[1] in zlasti prvega stavka člena 9(2) Uredbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[2],

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Člen 9(1) Uredbe (ES) št. …/…predvideva, da se strateške smernice za razvoj podeželja za programsko obdobje od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2013 sprejmejo na ravni Skupnosti zaradi določitve prednostnih nalog za razvoj podeželja.

(2) Strateške smernice določijo področja, ki so pomembna za uresničevanje prednostnih nalog Skupnosti, zlasti glede ciljev trajnostnega razvoja iz Göteborga in prenovljene Lizbonske strategije za rast in delovna mesta.

(3) Na podlagi teh strateških smernic vsaka država članica pripravi svojo nacionalno strategijo razvoja podeželja, ki predstavlja referenčni okvir za pripravo programov razvoja podeželja.

(4) Evropski Ekonomsko-socialni odbor je izrazil mnenje[3].

(5) Odbor regij je izrazil mnenje[4].

SKLENIL:

Edini člen

Sprejmejo se Strateške smernice Skupnosti za razvoj podeželja za programsko obdobje2007–2013, ki so navedene v Prilogi.

V ............

Za Svet

Predsednik

PRILOGA

Strateške smernice Skupnosti zaprogramsko obdobje 2007–2013 za razvoj podeželja

1. UVOD

Nova uredba o razvoju podeželja opredeljuje namen in obseg pomoči iz sklada za razvoj podeželja. Strateške smernice Skupnosti določajo področja v tem okviru, ki so pomembna za uresničevanje prednostnih nalog Skupnosti, zlasti glede ciljev trajnostnega razvoja iz Göteborga in prenovljene Lizbonske strategije za rast in delovna mesta.

Strateške smernice Skupnosti za razvoj podeželja bodo pomagale:

- določiti in se sporazumeti o področjih, kjer je s pomočjo EU za razvoj podeželja ustvarjena največja dodana vrednost na ravni EU;

- ustvariti povezavo z glavnimi prednostnimi nalogami EU (Lizbona, Göteborg) in jih prevesti v politiko razvoja podeželja;

- zagotoviti usklajenost z drugimi politikami EU, zlasti na področju kohezije in okolja;

- spremljati izvajanje nove tržno usmerjene skupne kmetijske politike in potrebnega prestrukturiranja, ki ga bo vključevala v starih in novih državah članicah.

2. RAZVOJ PODEžELJA IN SPLOšNI CILJI SKUPNOSTI

2.1. SKP in razvoj podeželja

Kmetijstvo je še naprej največji uporabnik podeželskih zemljišč, kot tudi ključni dejavnik kakovosti življenjskega prostora na podeželju in okolja. Pomen in ustreznost SKP in razvoja podeželja sta se povečala z nedavno širitvijo Evropske unije.

Brez obeh stebrov SKP, tržne politike in razvoja podeželja, bi se številna podeželska območja v Evropi soočala z naraščajočimi gospodarskimi, socialnimi in okoljskimi problemi. Evropski model kmetijstva odraža večnamensko vlogo, ki jo ima kmetijstvo v bogastvu in raznolikosti krajine, živilskih proizvodih ter kulturni in naravni dediščini[5].

Vodilna načela SKP, politike trga in razvoja podeželja je določil Evropski svet v Göteborgu leta 2001 in so jih potrdili sklepi Lizbonske strategije v Solunu junija 2003 – Močna gospodarska storilnost mora iti v korak s trajnostno uporabo naravnih virov .

„Močna gospodarska storilnost mora iti v korak s trajnostno uporabo naravnih virov in nivoji odpadkov, vzdrževanjem biotske raznovrstnosti, ohranjanjem ekosistemov in izogibanjem dezertifikaciji. Da bi se uspešno spoprijeli s temi izzivi, Evropski svet soglaša, da bi morala skupna kmetijska politika in njen prihodnji razvoj s svojimi cilji med drugim prispevati k doseganju trajnostnega razvoja z večjim poudarkom na spodbujanju zdravja, visoko kakovostnih proizvodov, okolju sprejemljivih proizvodnih metod, vključno z ekološko pridelavo, obnovljivimi surovinami in varstvom biotske raznovrstnosti.“ Sklepi predsedstva, Evropski svet, Göteborg 2001 |

Reformirana SKP in razvoj podeželja lahko v prihodnjih letih dasta ključni prispevek h konkurenčnosti in trajnostnemu razvoju.

2.2. Na poti k trajnostnemu kmetijstvu: reformi SKP iz leta 2003 in 2004

Reformi iz leta 2003 in 2004 predstavljata glavni ukrep za izboljšanje konkurenčnosti in trajnostnega razvoja kmetijske dejavnosti v EU in določata okvir za prihodnje reforme. Zaporedni reformi sta povečali konkurenčnost evropskega kmetijstva z zmanjšanjem garancij za zaščito cen. Uvedba nevezanih neposrednih plačil spodbuja kmete, da se bolj odzivajo na tržne signale, ki jih ustvarja povpraševanje potrošnikov, kakor na spodbude politike, povezane s količino. Vključitev standardov okolja, varnosti hrane, zdravja in dobrega počutja živali v navzkrižni skladnosti krepi zaupanje potrošnikov in veča okoljsko trajnost kmetovanja.

2.3. Razvoj podeželja 2007–2013

Politika prihodnjega razvoja podeželja se osredotoča na tri ključna področja: kmetijsko-živilsko gospodarstvo, okolje in širše podeželsko gospodarstvo ter prebivalstvo. Nova generacija strategij razvoja podeželja in programov bo zgrajena ob cilju konkurenčnosti za kmetijstvo, prehrano in gozdarstvo, cilju okolja in upravljanja zemljišč in cilju kakovosti življenja/diverzifikacije v podeželskih območjih.

V cilju konkurenčnosti bodo številni ukrepi usmerjeni v človeški in fizični kapital v sektorjih kmetijstva, prehrane in gozdarstva (pospeševanje prenosa znanja in inovacij) in kakovosti proizvodnje. Cilj okolja in upravljanja zemljišč zagotavlja ukrepe za varstvo in povečanje naravnih virov, kot tudi za ohranjanje sistemov kmetijstva in gozdarstva velikih naravnih vrednot ter kulturne krajine evropskih podeželskih območij. Tretji cilj pomaga pri razvoju lokalne infrastrukture in človeškega kapitala v podeželskih območjih za izboljšanje pogojev za rast in ustvarjanje delovnih mest v vseh sektorjih in za diverzifikacijo gospodarskih dejavnosti.

Četrti cilj, ki temelji na izkušnjah Leader, uvaja možnosti za inovativno upravljanje preko lokalnih pristopov k razvoju podeželja od spodaj navzgor.

2.4. Obvladovanje izzivov

Za podeželska območja je značilna velika raznolikost razmer, od oddaljenih podeželskih območij, kjer število prebivalcev upada, do perifernih urbanih območij, ki so pod vse večjim pritiskom urbanih središč. V skladu z opredelitvijo OECD, ki temelji na gostoti prebivalstva, predstavljajo podeželska območja[6] EU-25 92 % ozemlja. 19 % prebivalstva živi v pretežno podeželskih regijah in 37 % v znatno podeželskih območjih. Te regije ustvarjajo 45 % bruto dodane vrednosti (BDV) v EU-25 in zagotavljajo 53 % zaposlenosti, vendar se nagibajo k zaostajanju glede številnih socialno-ekonomskih kazalnikov, vključno s strukturnimi kazalniki[7], v primerjavi z nepodeželskimi območji. V podeželskih območjih je prihodek na prebivalca približno za tretjino manjši[8], stopnje dejavnosti so nižje pri ženskah, storitveni sektor je manj razvit, visokošolske izobrazbene ravni so splošno nižje in odstotek gospodinjstev s „širokopasovnim“ dostopom do interneta je manjši. Oddaljenost in perifernost sta glavna problema v nekaterih podeželskih regijah. Te pomanjkljivosti so še večje v pretežno podeželskih regijah, čeprav se lahko splošna slika na ravni EU med državami članicami znatno razlikuje. Pomanjkanje priložnosti, stikov in izobraževalne infrastrukture so posebej problem za ženske in mlade v oddaljenih podeželskih območjih.

V EU-15 znaša kmetijstvo 2 % BDP, v novih državah članicah 3 % in več kot 10 % v Romuniji in Bolgariji. V novih državah članicah dela v kmetijstvu trikrat več ljudi (12 %) kakor v starih državah članicah (4 %). V Bolgariji in Romuniji je stopnja zaposlenosti v kmetijstvu precej višja.

Kombinirani kmetijski in živilski sektor predstavlja pomemben del gospodarstva EU in ponuja 15 mio delovnih mest (8,3 % vseh delovnih mest) in 4,4 % BDP za EU-25. EU je največja svetovna proizvajalka hrane in pijač s kombinirano proizvodnjo, ocenjeno na 675 milijard EUR. Vendar ostaja sektor visoko polariziran in razdrobljen glede na velikost z znatnimi možnostmi in grožnjami za podjetja[9]. Gozdarstvo in z njim povezane panoge zaposlujejo okrog 3,4 milijone ljudi s prometom 350 milijard EUR, vendar se trenutno izkorišča le 60 % letne gozdne rasti[10].

Kmetijstvo in gozdarstvo predstavljata 77 % rabe zemljišč v EU-25. Okoljska uspešnost kmetijstva pri ohranjanju in povečevanju naravnih virov je v zadnjih letih raznovrstna. Glede kakovosti vode se skupni presežek dušika v starih državah članicah ni bistveno spremenil od leta 1990. V številnih območjih vztrajajo problemi emisij amoniaka, evtrofikacije, slabšanja tal in zmanjšanja biotske raznovrstnosti. Vendar se vedno večji del kmetijskih zemljišč namenja ekološki pridelavi (5,4 mio ha za EU-25) in obnovljivim virom (0,9 mio ha za EU-15). Dolgoročna gibanja v podnebnih spremembah bodo imela vedno večji vpliv na obliko vzorcev kmetovanja in gozdarstva. Zaščita biotske raznovrstnosti je z izvedbo Nature 2000 napredovala – določenih je bilo okrog 12-13 % kmetijskih in gozdnih zemljišč. Kmetijski sistemi, ki so velika naravna vrednota, imajo pomembno vlogo pri ohranjanju biološke raznovrstnosti in habitatov ter varstvu krajine in kakovosti tal. V večini držav članic ti sistemi kmetovanja predstavljajo med 10 in 30 % kmetijskih zemljišč[11]. V nekaterih območjih bi lahko opuščanje kmetovanja predstavljalo resno okoljsko tveganje[12].

Podeželska območja se tako soočajo zlasti z izzivi v zvezi z rastjo, delovnimi mesti in trajnostjo v prihodnjih letih. Vendar ponujajo realne možnosti glede potenciala za rast v novih sektorjih, zagotavljanja razvedrilnih dejavnosti na podeželju in turizma, privlačnosti kot kraja za življenje in delo ter njihove vloge kot rezervoarja naravnih virov in visoko cenjene krajine.

Kmetijski in živilski sektor morata zagrabiti priložnosti, ki jih ponujajo novi pristopi, tehnologije in inovacije, da bosta izpolnila naraščajoče povpraševanje trga v Evropi in svetu. Predvsem pa bo vlaganje v ključni vir, človeški kapital, omogočilo podeželskim območjem in kmetijsko-živilskemu sektorju samozavesten pogled v prihodnost.

Ob ponovnem lansiranju lizbonske strategije je Evropski svet ponovno potrdil, da je potrebno na lizbonsko strategijo gledati v širšem kontekstu trajnostnega razvoja, da je potrebno sedanje potrebe zadovoljiti, ne da bi ogrozili možnosti prihodnjih generacij, da bi izpolnile svoje lastne potrebe[13]. Novo programsko obdobje zagotavlja edinstveno priložnost za ponovno osredotočenje podpore iz novega sklada za razvoj podeželja na rast, delovna mesta in trajnost. V tem smislu je povsem v skladu z Deklaracijo o vodilnih načelih trajnostnega razvoja[14] in prenovljenega lizbonskega akcijskega programa[15], ki skuša določiti ciljne vire, s katerimi bi naredili Evropo privlačnejšo za naložbe in delo, pospeševali znanje in inovacije za rast in ustvarili več in boljša delovna mesta.

Politika razvoja podeželja mora podeželskim območjem pomagati, da izpolnijo te cilje v obdobju 2007–2013. To zahteva bolj strateški pristop h konkurenčnosti, ustvarjanju delovnih mest in inovativnosti v podeželskih območjih in boljše upravljanje izvedbe programov. Potrebna je večja osredotočenost na v prihodnost usmerjene naložbe v ljudi, znanje in izkušnje ter kapital v kmetijskem in gozdarskem sektorju, na nove načine izvajanja okoljskih storitev, koristnih za vse, in ustvarjanje več in boljših delovnih mest z diverzifikacijo, zlasti za ženske in mlade. S tem ko politika razvoja podeželja pomaga podeželskim območjem EU, da izpolnjujejo svoj potencial kot privlačen kraj za naložbe, delo in življenje, lahko prispeva k trajnostnemu razvoju evropskega ozemlja.

3. DOLOčITEV PREDNOSTNIH NALOG SKUPNOSTI ZA RAZVOJ PODEžELJA 2007–2013

V okviru osnovnih ciljev, vzpostavljenih z uredbo o razvoju podeželja, te smernice določajo prednostne naloge Skupnosti, namenjene vključevanju glavnih prednostnih nalog politike, opredeljenih v sklepih Evropskih svetov v Lizboni in Göteborgu. Za vsak sklop prednostnih nalog so predstavljeni ključni ukrepi. Države članice pripravijo svoje nacionalne strategije razvoja podeželja, ki predstavljajo referenčni okvir za pripravo programov razvoja podeželja na podlagi teh strateških smernic.

3.1. Izboljšanje konkurenčnosti kmetijskega in gozdarskega sektorja

Smernica Evropsko kmetijstvo, gozdarstvo in kmetijsko-živilski sektor imajo velik potencial za nadaljnji razvoj proizvodov visoke kakovosti in z dodano vrednostjo, ki bodo izpolnjevali raznoliko in naraščajoče povpraševanje evropskih potrošnikov in svetovnih trgov. Viri, namenjeni cilju 1, morajo prispevati k močnemu in dinamičnemu evropskemu kmetijsko-živilskemu sektorju z osredotočenjem na prednostne naloge prenosa znanja in inovacij v prehransko verigo in prednostne sektorje za naložbe v fizični in človeški kapital. |

Za izpolnitev teh prednostnih nalog morajo države članice podporo osredotočiti na ključne ukrepe, kot so:

- olajšanje inovativnosti in dostopa do raziskav in razvoja. Inovativnost je vse bolj pomembna za evropski kmetijski, kmetijsko-živilski in gozdarski sektor. Čeprav so velike evropske kmetijsko-živilske družbe pogosto vodilne pri novih trendih, bi lahko uvedba novih proizvodov in procesov znatno prispevala k uspešnosti manjših predelovalcev in kmetij. Zlasti nove oblike sodelovanja bi olajšale dostop do razvoja in raziskav, inovacij in ukrepov, sprejetih na podlagi 7. okvirnega programa[16];

- izboljšanje vključevanja v kmetijsko-živilsko verigo. Evropska živilska industrija je ena najbolj konkurenčnih in inovativnih na svetu, vendar se sooča z naraščajočo svetovno konkurenco. V podeželskem gospodarstvu je prostor za ustvarjanje in trženje novih proizvodov, za ohranitev večje vrednosti v podeželskih območjih s shemami kakovosti in za dvig profila evropskih proizvodov v čezmorskih območjih. Uporaba svetovalnih storitev in podpore pri doseganju standardov Skupnosti bo prispevala k temu procesu vključevanja. Tržno usmerjeni kmetijski sektor bo pripomogel k nadaljnji utrditvi položaja evropskega kmetijsko-živilskega sektorja kot glavnega delodajalca in vira gospodarske rasti;

- spodbujanje prevzema in razširitve IKT. Ugotovljeno je, da kmetijsko-živilski sektor kot celota zaostaja pri prevzemanju IKT tehnologij. To velja zlasti za manjše obrate. Sprejetje aplikacij e-poslovanja je zunaj velikih multinacionalnih podjetij in njihovih večjihdobaviteljev še vedno na nizki ravni[17]. Skladi za razvoj podeželja morajo dopolnjevati prihodnje pobude Komisije, kot je i2010 na področjih e-poslovanja (zlasti v zvezi z MSP), e-znanj in e-učenja[18];

- pospeševanje dinamičnega podjetništva. Nedavne reforme so ustvarile tržno usmerjeno okolje za evropsko kmetijstvo. To prinaša nove možnosti za kmetijske obrate. A uresničitev tega gospodarskega potenciala bo odvisna od razvoja strateških in organizacijskih sposobnosti ;

- razvoj novih trgov za kmetijske in gozdarske proizvode. Novi trgi lahko ponudijo višjo dodano vrednost. Podpora za naložbe in usposabljanje na področju neživilske proizvodnje v razvoju podeželja lahko dopolni ukrepe, sprejete v okviru prvega stebra, z ustvarjanjem inovativnih novih trgov za proizvodnjo ali s pomočjo pri razvoju obnovljivih energetskih materialov, biogoriv ter predelovalnih zmogljivosti;

- izboljšanje okoljske uspešnosti kmetij in gozdarstva. Dolgoročna trajnost bo odvisna od sposobnosti za proizvodnjo proizvodov, ki jih potrošniki želijo kupiti, ob doseganju visokih okoljskih standardov. Vlaganje v večjo okoljsko uspešnost lahko vodi tudi v izboljšanje učinkovitosti v proizvodnji, ustvarjanje položaja, koristnega za vse;

- prestrukturiranje kmetijskega sektorja. Razvoj podeželja je ključno orodje za prestrukturiranje, zlasti v novih državah članicah. Razširitev je spremenila kmetijski zemljevid. Uspešna kmetijska prilagoditev je lahko ključna za izboljšanje konkurenčnosti in okoljske trajnosti kmetijskega sektorja in večanje delovnih mest in rasti v sorodnih področjih gospodarstva. Vse države članice morajo spodbujati pričakovane spremembe v kmetijskem sektorju v okviru prestrukturiranja in razviti proaktivni pristop k usposabljanju in preusposabljanju kmetov, zlasti glede prenosljivih znanj.

Za povečanje generacijske pomladitve v kmetijstvu je potrebno upoštevati kombinacije ukrepov, ki so na voljo v okviru cilja 1, prilagojene potrebam mladih kmetov.

3.2. Izboljšanje okolja in podeželja

Smernica Za varstvo in povečanje naravnih virov EU in krajine podeželskih območij, morajo viri, namenjeni cilju 2, prispevati k trem prednostnim področjem na ravni EU: biotski raznovrstnosti in ohranjanju sistemov kmetijstva in gozdarstva velike naravne vrednosti, vodi in podnebnim spremembam. Ukrepi, ki so na voljo v okviru cilja 2, se morajo uporabiti za vključitev teh okoljskih ciljev in prispevati k izvajanju kmetijske in gozdarske mreže Natura 2000, k zavezi iz Göteborga za zaustavitev upadanja biotske raznovrstnosti do leta 2010, k ciljem okvirne direktive o vodah in k ciljem Kjotskega protokola za ublažitev podnebnih sprememb. |

Za izpolnitev teh prednostnih nalog morajo države članice podporo osredotočiti na ključne ukrepe, kot so:

- pospeševanje okoljskih storitev in živalim prijaznih kmetijskih praks. Evropski državljani pričakujejo od kmetov, da bodo spoštovali obvezne standarde. Številni pa tudi soglašajo, da bi bilo potrebno kmete nagraditi, če prevzamejo zaveze, ki gredo še dlje, in opravljajo storitve, ki jih trg sam ne bi zagotovil, zlasti kadar zadevajo posebne vire, kot sta voda in tla;

- ohranjanje obdelovalne krajine. V Evropi je večina pomembnega podeželskega okolja produkt kmetijstva. Ustrezni sistemi kmetovanja pomagajo ohranjati krajino in habitate, ki obsegajo vse od močvirij do suhih travnikov in gorskih pašnikov. V številnih območjih je to pomemben del kulturne in naravne dediščine in privlačnosti podeželskih območij kot krajev za življenje in delo;

- boj proti podnebnim spremembam. Kmetijstvo in gozdarstvo sta v ospredju razvoja obnovljive energije in materialnih virov za bioenergetske naprave. Pri razvoju teh virov energije je potrebno upoštevati zmanjšanje emisij toplogrednih plinov in ohranjanje učinka ponorov ogljika iz gozdov in organske snovi v sestavi tal;

- utrjevanje prispevka ekološkega kmetovanja. Ekološko kmetovanje predstavlja celovit pristop k trajnostnemu kmetijstvu. V tem smislu je mogoče nadalje okrepiti njegov prispevek k okoljskim ciljem in ciljem dobrega počutja živali;

- spodbujanje okoljskih/gospodarskih pobud, koristnih za vse. Zagotavljanje okoljskih dobrin, zlasti s kmetijsko-okoljskimi ukrepi, lahko prispeva k istovetnosti podeželskih območij in njihovih živilskih proizvodov. Tvorijo lahko osnovo za rast in delovna mesta, ki jih ustvarjata turizem in zagotavljanje razvedrilnih dejavnosti na podeželju, zlasti kadar so povezane z diverzifikacijo v turističnem, obrtnem, izobraževalnem ali neživilskem sektorju;

- pospeševanje ozemeljskega ravnotežja. Programi razvoja podeželja lahko bistveno prispevajo k privlačnosti podeželskih območij. Lahko tudi pomagajo zagotoviti, da se v konkurenčnem, na znanju temelječem gospodarstvu ohranja trajnostno ravnotežje med urbanimi in podeželskimi območji. V kombinaciji z drugimi programskimi cilji lahko ukrepi upravljanja zemljišč pozitivno prispevajo k prostorski razporeditvi gospodarske dejavnosti in ozemeljske kohezije.

3.3. Izboljšanje kakovosti življenja v podeželskih območjih in spodbujanje diverzifikacije

Smernica Viri, namenjeni področjem diverzifikacije podeželskega gospodarstva in kakovosti življenja v podeželskih območjih v okviru cilja 3, morajo prispevati h glavni prednostni nalogi ustvarjanja zaposlitvenih možnosti. Vrsto ukrepov, ki so na voljo v okviru cilja 3, je potrebno uporabljati zlasti za spodbujanje gradnje zmogljivosti, pridobivanja znanja in organizacije za razvoj lokalne strategije, kot tudi za pomoč pri zagotavljanju, da bodo podeželska območja ostala privlačna za prihodnje generacije. Pri pospeševanju usposabljanja, informacij in podjetništva je potrebno upoštevati posebne potrebe žensk in mladih. |

Za izpolnitev teh prednostnih nalog morajo države članice podporo osredotočiti na ključne ukrepe, kot so:

- dvig gospodarske dejavnosti in stopenj zaposlovanja v širšem podeželskem gospodarstvu. Diverzifikacija je potrebna za rast, zaposlovanje in trajnostni razvoj v podeželskih območjih in s tem prispeva k boljšemu ozemeljskemu ravnotežju v gospodarskem in socialnem smislu. Turizem, obrti in zagotavljanje razvedrilnih dejavnosti na podeželju so razvijajoči se sektorji v številnih regijah in ponujajo možnosti za diverzifikacijo na kmetiji in za razvoj mikro podjetij v širšem podeželskem gospodarstvu;

- spodbujanje vstopa žensk na trg dela. Lokalne pobude za razvoj zmogljivosti za varstvo otrok v podeželskih območjih lahko izboljšajo zaposlitvene možnosti žensk in olajšajo njihov dostop do trga dela. To lahko vključuje razvoj infrastrukture za varstvo otrok, potencialno v kombinaciji s pobudami za spodbujanje ustvarjanja malih podjetij, povezanih s podeželskimi dejavnostmi;

- razvoj mikro podjetij in obrti lahko temelji na tradicionalnih znanjih ali vnaša nove usposobljenosti, zlasti v kombinaciji z nabavo opreme, usposabljanjem in poučevanjem, in s tem pomaga pospeševati podjetništvo in razvijati gospodarske mreže;

- usposabljanje mladih za tradicionalne podeželske spretnosti lahko pokrije povpraševanje po turizmu, rekreaciji, okoljskih storitvah in kakovostnih proizvodih;

- spodbujanje prevzema in razširjanja IKT. Prevzem in razširjanje IKT sta v podeželskih območjih bistvena za diverzifikacijo, kot tudi za lokalni razvoj, zagotavljanje lokalnih storitev in spodbujanje e-vključevanja[19]. Ekonomije obsega se lahko doseže s pobudami IKT za vasi , ki kombinirajo opremo IT, mreženje in usposabljanje za e-znanja v okviru struktur skupnosti. Take pobude lahko zelo olajšajo prevzem IT s strani lokalnih kmetij in podeželskih podjetij in sprejetje e-poslovanja in e-trgovanja. Za premagovanje slabih strani neugodne lege je potrebno v celoti izkoristiti možnosti, ki jih ponujajo internet in širokopasovne komunikacije, podprte na primer z regionalnimi programi v okviru strukturnih skladov[20];

- razvoj zagotavljanja in inovativne uporabe obnovljivih virov energije lahko prispeva k ustvarjanju novih trgov za kmetijske in gozdarske proizvode, zagotavljanju lokalnih storitev in diverzifikaciji podeželskega gospodarstva;

- spodbujanje razvoja turizma. Turizem je glavni sektor rasti v številnih podeželskih območjih. Povečana uporaba ITK v turizmu za rezervacije, promocijo, trženje, oblikovanje storitev in rekreacijske dejavnosti lahko pomaga izboljšati število obiskovalcev in dolžino bivanja, zlasti kadar zagotavlja povezave na manjše zmogljivosti in spodbuja kmečki turizem;

- izboljšanje lokalne infrastrukture, zlasti v novih državah članicah. V prihodnjih letih bodo izvedena večja vlaganja v glavne telekomunikacijske, transportne, energetske in vodne infrastrukture. Znatna podpora bo na voljo iz strukturnih skladov, od vseevropskih omrežij do razvoja povezav do poslovnih ali znanstvenih parkov. Za celotno uresničitev multiplikacijskega učinka pri delovnih mestih in rasti ima lahko mala lokalna infrastruktura, podprta v okviru programov za razvoj podeželja, bistveno vlogo pri povezovanju teh glavnih naložb z lokalnimi strategijami za diverzifikacijo in razvoj potenciala kmetijskega in živilskega sektorja.

3.4. Gradnja lokalnih zmogljivosti za zaposlovanje in diverzifikacijo

Smernica Viri, namenjeni cilju 4 (Leader), morajo prispevati k prednostnim nalogam cilja 1 in 2 in zlasti cilja 3, in imeti tudi pomembno vlogo pri prednostni nalogi izboljšanja upravljanja in sprostitve endogenega razvojnega potenciala podeželskih območij. |

Podpora na podlagi cilja Leader ponuja možnost, da se v okviru strategije lokalnega razvoja, ki temelji na lokalnih potrebah in prednostih, kombinirajo vsi trije cilji – konkurenčnost, okolje in kakovost življenja/diverzifikacija. Celostni pristopi, ki vključujejo kmete, gozdarje in druge akterje na podeželju, lahko varujejo in poudarjajo lokalno naravno in kulturno dediščino, dvignejo okoljsko ozaveščenost in vlagajo v tipične proizvode, turizem in obnovljive vire in energijo ter jih spodbujajo.

Za izpolnitev teh prednostnih nalog morajo države članice podporo osredotočiti na ključne ukrepe, kot so:

- gradnja zmogljivosti lokalnega partnerstva , spodbujanje in pridobitev promocijskih znanj lahko pomagajo sprostiti lokalni potencial;

- spodbujanje javno-zasebnih partnerstev. Zlasti Leader bo imel še naprej pomembno vlogo pri spodbujanju inovativnih pristopov k razvoju podeželja in združevanju zasebnega in javnega sektorja;

- spodbujanje sodelovanja in inovativnosti. Lokalne pobude, kot sta Leader in podpora za diverzifikacijo, imajo lahko bistveno vlogo pri povezovanju ljudi z novimi idejami in pristopi, spodbujanju inovativnosti in podjetništva ter pospeševanju vključenosti in zagotavljanjem lokalnih storitev. On-line skupnosti lahko pomagajo pri razširjanju znanja, izmenjavi dobrih praks in inovativnosti pri podeželskih proizvodih in storitvah;

- izboljšanje lokalnega upravljanja. Leader lahko pomaga pospeševati inovativne pristope s povezovanjem kmetijstva, gozdarstva in lokalnega gospodarstva in s tem pomaga razvejati gospodarsko bazo in okrepiti družbeno-gospodarsko mrežo podeželskih območij.

3.5. Prenos prednostnih nalog v programe

Viri, namenjeni prednostnim nalogam razvoja podeželja Skupnosti (v okviru predpisanih minimalnih mej financiranja za vsak cilj), bodo odvisni od posebnega položaja, prednosti in slabosti vsakega programskega območja. Vsako od prednostnih nalog Skupnosti in njen prispevek k ciljem iz Lizbone in Göteborga bo potrebno na ravni države članice prenesti v nacionalni strateški načrt ter programe razvoja podeželja. V številnih primerih bodo nacionalne ali regionalne prednostne naloge določene za posebne probleme, povezane s kmetijsko-živilskim sektorjem ali okoljskim, podnebnim in zemljepisnim položajem kmetijstva in gozdarstva. Podeželska območja se bodo morda morala ukvarjati z drugimi posebnimi vprašanji, kot so periferni urbani pritisk, nezaposlenost, oddaljenost ali nizka gostota prebivalstva.

Smernica Pri izdelavi svojih nacionalnih strategij morajo države članice zagotoviti, da bodo sinergije med cilji in znotraj njih čim večje in da se preprečijo morebitna nasprotja. Lahko bodo tudi razmislile, kako upoštevati druge strategije na ravni EU, kot so Akcijski načrt za ekološko kmetovanje[21], zadnje Sporočilo Komisije o obnovljivi energiji[22], nedavno Sporočilo Komisije o podnebnih spremembah[23] in potrebi po preprečevanju verjetnih vplivov na kmetovanje in gozdarstvo ter poročilo Komisije o gozdarski strategiji EU[24] (ki lahko pomaga pri rasti in zaposlovanju ter trajnostnih ciljih) ter prihodnje tematske okoljske strategije[25]. |

Na ravni EU in ravni države članice je na voljo več sredstev za izboljšanje upravljanja in izvajanja politike. Lahko se uporabi tehnična pomoč za gradnjo evropske in nacionalne mreže za razvoj podeželja, kot platforme za izmenjavo najboljše prakse in strokovnega znanja med zainteresiranimi stranmi o vseh vidikih oblikovanja, upravljanja in izvajanja politike. Pri pripravi nacionalnih strategij bo potrebno upoštevati informacije in obveščanje javnosti za zagotovitev zgodnje vključitve različnih udeležencev in jih pripraviti za poznejše stopnje izvajanja.

3.6. Komplementarnost med instrumenti Skupnosti

Smernica Potrebno je spodbujati sinergijo med strukturno, zaposlitveno in razvojno politiko podeželja. V tem kontekstu morajo države članice zagotoviti komplementarnost in skladnost med ukrepi, ki naj bi se financirali iz ESRR, kohezijskega sklada, ESS, ESR in EKSRP na danem ozemlju in danem področju dejavnosti. Glavna vodilna načela glede razmejitvene linije in koordinacijskih mehanizmov med ukrepi, ki jih podpirajo različni skladi, je treba opredeliti na ravni nacionalnega strateškega referenčnega okvira/nacionalnega strateškega načrta. |

Vodilno načelo za naložbe v infrastrukturo bi bil lahko obseg intervencij. Na primer, za naložbe v transport in drugo infrastrukturo na ravni države članice ali regije/podregije bi se uporabljali instrumenti kohezijske politike, medtem ko se lahko na povsem lokalni ravni uporablja osnovni ukrep storitev na podlagi cilja 3, ki zagotavlja povezavo med lokalnimi in regionalnimi ravnmi.

Za razvoj človeškega kapitala bi se podpora za razvoj podeželja usmerila na kmete in gospodarske udeležence, vključene v diverzifikacijo podeželskega gospodarstva. Prebivalstvo podeželskih območij bi lahko dobilo podporo v okviru celostnega pristopa „od spodaj navzgor“. Ukrepi na teh področjih bi se morali izvajati v popolni usklajenosti s cilji evropske strategije zaposlovanja, kot je določena v integriranih smernicah za rast in delovna mesta, in skladno z ukrepi, sprejetimi na podlagi programov nacionalnih reform v okviru lizbonskega procesa. Delovni program izobraževanja in usposabljanja 2010 skuša doseči lizbonske cilje glede izobraževanja in usposabljanja. Vseživljenjsko učenje je bistvo tega programa in se nanaša na vse ravni in vrste izobraževanja in usposabljanja, vključno s kmetijskim, gozdarskim in kmetijsko-živilskim sektorjem.

4. SISTEM POROčANJA

Nova uredba o razvoju podeželja predvideva strateško spremljanje strategije Skupnosti in nacionalnih strategij. Osnova za poročanje o napredku bo skupni okvir za spremljanje in ocenjevanje, ki naj se vzpostavi v sodelovanju z državami članicami.

Okvir bo zagotovil omejen niz skupnih kazalnikov in skupno metodologijo. Dopolnjen bo s kazalniki, specifičnimi za program, ki bodo odražali značaj vsakega programskega območja.

Skupni set kazalnikov bo omogočil združevanje rezultatov in vplivov na ravni EU in pomagal oceniti napredek pri doseganju prednostnih nalog Skupnosti. Osnovni kazalniki, opredeljeni na začetku programskega obdobja, bodo omogočili ocenjevanje začetnega položaja in bodo podlaga za razvoj programske strategije.

Ocenjevanje bo stalno in bo na programski ravni obsegalo predhodno, vmesno in naknadno ocenjevanje, kot tudi drugo ocenjevanje, ki se šteje koristno za izboljšanje upravljanja programa in njegovega učinka. Spremljale ga bodo tematske študije in sinteza ocen na ravni Skupnosti, kakor tudi dejavnosti evropskega omrežja za razvoj podeželja kot platforme za izmenjavo in gradnjo zmogljivosti za ocenjevanje v državah članicah. Izmenjava dobrih praks in skupna uporaba rezultatov ocenjevanja lahko znatno prispevata k učinkovitosti razvoja podeželja. V tem pogledu mora imeti evropsko omrežje osrednjo vlogo pri pospeševanju stikov.

[1] UL L ..., ..., str. ...

[2] UL L ..., ..., str. ...

[3] UL L ..., ..., str. ...

[4] UL L ..., ..., str. ...

[5] Sklepi predsedstva – Evropski sveti v: Luksemburgu 1997, Berlinu 1999 in Bruslju 2002, Svet za kmetijstvo, 14. marec 2005.

[6] Opredelitev OECD temelji na deležu prebivalstva, ki živi v podeželskih skupnostih (t.j. z manj kot 150 prebivalcev na km2) v dani regiji NUTS III. Glej razširjeno presojo vplivov SEK(2004) 931. To je edina mednarodno priznana opredelitev podeželskih območij. Vendar v nekaterih primerih ne upošteva v polni meri prebivalstva, ki živi v gosteje naseljenih podeželskih območjih, zlasti v perifernih urbanih območjih.

[7] Statistična priloga k spomladanskemu poročilu za Evropski svet SEK(2005) 160.

[8] Merjeno z BDP po PKM.

[9] Vir: E-Business Market Watch ICT in e-Business, DG ENTR, julij 2003.

[10] Poročilo o izvajanju gozdarske strategije EU - KOM(2005) 84, str. 2.

[11] Vir: projekt IRENA, http://webpubs.eea.eu.int/content/irena/index.htm.

[12] V spremljajoči dopolnitvi presoje vpliva SEK(2005) 914 je prikazan niz vodilnih kazalnikov v obliki map, ki podajajo sliko začetnega stanja, glede na katero je mogoče meriti napredek.

[13] Sklepi predsedstva, Bruseljski Evropski svet 22. in 23. marca 2005, odstavek 42.

[14] Sklepi predsedstva – Evropski svet v Bruslju 16. in 17. junija 2005, Priloga.

[15] Sporočilo Spomladanskemu Evropskemu svetu „Skupna prizadevanja za gospodarsko rast in nova delovna mesta – Nov začetek za Lizbonsko strategijo“ - KOM(2005) 24, 2.2.2005.

[16] Pri tem je potrebno upoštevati tudi delo Stalnega odbora za raziskave v kmetijstvu (SCAR).

[17] Vir: E-Business Market Watch ICT in e-Business, DG ENTR, julij 2003.

[18] KOM(2005) 229: „i2010 – Evropska informacijska družba za rast in zaposlovanje“.

[19] KOM(2005) 229: „i2010 – Evropska informacijska družba za rast in zaposlovanje“.

[20] KOM(2005) 24: „Skupna prizadevanja za gospodarsko rast in delovna mesta: Nov začetek za Lizbonsko strategijo, str. 29.

[21] KOM(2004) 415.

[22] KOM(2004) 366: „Delež obnovljive energije v EU“.

[23] KOM(2004) 35: „Zmaga v boju proti podnebnim spremembam“.

[24] KOM(1998) 649: „Gozdarska strategija za Evropsko unijo“; KOM(2005) 84: „Poročilo o izvajanju gozdarske strategije EU“.

[25] Zaščita tal, varstvo in ohranjanje morskega okolja, trajnostna uporaba pesticidov, onesnaževanje zraka, urbano okolje, trajnostna uporaba virov in recikliranje odpadkov. Sklep št. 1600/2002/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. julija 2002 o šestem okoljskem akcijskem programu Skupnosti.