Priporočilo

PRIPOROČILO SVETA

o ekonomski politiki euroobmočja

SVET EVROPSKE UNIJE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 136 v povezavi s členom 121(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik, zlasti člena 5(2) Uredbe,

ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij, zlasti člena 6(1) Uredbe,

ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,

ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)Gospodarsko okrevanje euroobmočja je še vedno zmerno. Za ohranitev in krepitev rasti v euroobmočju so potrebna nenehna prizadevanja politike za podporo uravnoteženi prilagoditvi v zasebnem in javnem sektorju, izboljšanje zmogljivosti za prilagoditev ter srednjeročno in dolgoročno povečanje konkurenčnosti gospodarstva in potenciala za rast. Rast zavira zapuščina nedavnih gospodarskih in finančnih kriz, vključno s tekočim zunanjim uravnoteženjem, visokimi stopnjami javnega in zasebnega dolga, visoko brezposelnostjo ter vztrajno strukturno togostjo nacionalnih trgov dela in proizvodnih trgov. Naložbe so še vedno šibke zaradi teh dejavnikov, pa tudi zaradi drugih ozkih grl, na primer neugodnega poslovnega okolja, neučinkovite javne uprave in ovir pri dostopu do financiranja.

(2)Treba je okrepiti izvajanje daljnosežnih strukturnih reform, ki povečujejo produktivnost in potencial rasti, v skladu s prednostnimi nalogami politik, določenimi v letnem pregledu rasti za leto 2016 za vse države članice EU. Če se strukturne reforme izvajajo v vseh državah članicah, je to lahko ugodno za euroobmočje kot celoto zaradi pozitivnih učinkov prelivanja, predvsem prek trgovinskih in finančnih poti. Kljub določenemu napredku pri reformah za izboljšanje odpornosti trgov dela so v euroobmočju še vedno velike razlike, zlasti v stopnjah dolgotrajne brezposelnosti in brezposelnosti mladih. Države članice, ki so pred začetkom krize izvedle celovite reforme trga dela in socialne zaščite, so v času gospodarskega upada lažje spodbujale zaposlovanje in ohranjale pravičnost. Te reforme obsegajo prožne in zanesljive pogodbene ureditve, celostne strategije vseživljenjskega učenja, učinkovite aktivne politike trga dela in sodobne sisteme socialne zaščite. Poleg tega se lahko z zmanjšanjem davčnega primeža stroškov dela, zlasti za osebe z nizkimi dohodki, in zagotovitvijo pravičnih davčnih sistemov rezultati še izboljšajo.

(3)Z ustrezno pripravo in hitrim izvajanjem se lahko pripomore k reševanju obstoječih in preprečevanju novih neravnovesij v euroobmočju. Tematske razprave Euroskupine lahko z večjim poudarkom na določanju referenčnih meril, izvajanju dobrih praks in medsebojnem pritisku prispevajo k spodbujanju konvergence, da bi izboljšali uspešnost. Euroskupina bi morala zato še okrepiti tematske razprave o reformah na področjih, ki so bistvenega pomena za delovanje ekonomske in monetarne unije, ter redno spremljati izvajanje reform, ki jih izvajajo države članice euroobmočja, in napredek pri odpravljanju neravnotežij v okviru postopka v zvezi z makroekonomskim neravnotežjem.

(4)Fiskalne politike so v ekonomski in monetarni uniji vprašanje ključnega skupnega interesa. Odgovorne fiskalne politike na nacionalni ravni, ki spoštujejo skupna fiskalna pravila, so bistvene za zagotovitev vzdržnosti dolga in delovanja fiskalnih stabilizatorjev, ki blažijo šoke v posameznih državah. Poleg tega je glede na velike učinke prelivanja med državami članicami euroobmočja pomembno tudi, da se doseže ustrezna fiskalna naravnanost na ravni euroobmočja kot celote in da se izogiba procikličnim fiskalnim politikam. Da bi to dosegli, je treba okrepiti usklajevanje fiskalnih politik v euroobmočju, pri tem pa v celoti spoštovati Pakt za stabilnost in rast. V tem kontekstu se zdi večinoma nevtralna skupna fiskalna naravnanost, ki se za euroobmočje pričakuje v letu 2016, ustrezna glede na splošno makroekonomsko okolje in navzdol usmerjena tveganja za gospodarsko rast. V letu 2017 bi morale fiskalne politike na podlagi napovedi za postopno zmanjšanje proizvodne vrzeli uravnotežiti potrebo po izogibanju procikličnosti in zmanjšanju javnega dolga, da se obnovijo fiskalne rezerve. To bi se moralo odražati pri pripravi posodobljenih programov za stabilnost spomladi 2016 ob upoštevanju najnovejših gospodarskih in fiskalnih gibanj. Fiskalne strategije še niso dovolj rasti prijazne. Kot je poudarjeno v priporočilih državam članicam euroobmočja iz poletja 2015, bi morale države članice voditi tematske razprave o izboljšanju kakovosti in vzdržnosti javnih financ.

(5)Treba je dokončno vzpostaviti bančno unijo. Prvič, do 30. novembra 2015 je treba direktivo o sanaciji in reševanju bank v celoti prenesti v nacionalne zakonodaje vseh 28 držav članic. Drugič, brez odlašanja je treba vzpostaviti ustrezno premostitveno financiranje za reševanje bank, da bo mogoče plačilo potencialnih potreb po financiranju, ki bi se pojavile od 1. januarja 2016 dalje, iz Enotnega sklada za reševanje bank. Poleg tega bi se bilo treba v prehodnem obdobju čim prej dogovoriti o fiskalno nevtralni varovalni ureditvi za Enotni sklad za reševanje bank. In tretjič, za nadaljnji razvoj bančne unije je Komisija 24. novembra 2015 za države članice euroobmočja predlagala vzpostavitev evropskega sistema zajamčenih vlog.