[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 7.3.2007

SEC(2007) 288 konč.

Priporočilo

MNENJE SVETA

v skladu s členom 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Belgije, 2006–2010

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Splošno ozadje

Pakt stabilnosti in rasti, ki je začel veljati 1. julija 1998, temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje razmer za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest. Reforma Pakta iz leta 2005 je potrdila njegovo koristnost pri utrjevanju proračunske discipline, je pa poskusila okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podlago ter zavarovati dolgoročno vzdržnost javnih financ.

Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], ki je del Pakta stabilnosti in rasti, določa, da morajo države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe ter njihove letne dopolnitve (države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo konvergenčne programe oziroma njihove dopolnitve). Prvi program stabilnosti Belgije je bil predložen decembra 1998. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko- finančnim odborom podal mnenje 15. marca 1999. V skladu z istim postopkom Komisija oceni dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov, preuči jih prej navedeni odbor, po potrebi pa jih preuči še Svet.

Ozadje ocene dopolnitve programa

Komisija je preučila najnovejšo dopolnitev programa stabilnosti Belgije, predloženo 13. decembra 2006, in sprejela priporočilo za zadevno mnenje Sveta (glej okvir z glavnimi točkami ocene).

Kot ozadje za oceno proračunske strategije v novem programu stabilnosti naslednji odstavki povzemajo:

1. gospodarsko in proračunsko uspešnost zadnjih desetih let,

2. najnovejšo oceno stanja države pri preventivnem delu Pakta stabilnosti in rasti (povzetek mnenja Sveta o predhodni dopolnitvi programa stabilnosti) in

3. oceno Komisije o nacionalnem programu reform iz decembra 2006.

Nedavna ekonomska in proračunska uspešnost

Glede na izkušnje iz zadnjih desetih let je mogoče ugotoviti, da se gospodarski ciklus Belgije na splošno giba v skladu s tistim iz euroobmočja ter kaže podobno rast. Ta ugotovitev je še pomembnejša, saj je imela Belgija istočasno proračunsko konsolidacijo, obsežnejšo kot celotno euroobmočje, in tako končala dolgo obdobje visokih proračunskih primanjkljajev. Od leta 2000 si Belgija prizadeva ohranjati uravnotežen proračun (oziroma, doslej neuspešno, zbirati presežke), vendar se tudi še naprej opira na enkratne ukrepe za dosego tega cilja. Veliko zmanjševanje deleža javnega dolga je imelo ugoden učinek na domače povpraševanje in zaupanje potrošnikov. Stopnja prihrankov gospodinjstev je v zadnjem desetletju padla z okoli 20 % v letu 1995 na približno 13 % v letu 2005. Neto izvoz je prav tako prispeval k ekonomski rasti, toda Belgija se sooča z znatno izgubo tržnih deležev, ki lahko dolgoročno ogrozi zaposlovanje in rast. Šibak belgijski izvoz je deloma povezan z izvozno strukturo, pa tudi z drago delovno silo. Dajatve za brezposelnost, ki so časovno neomejene, nizke zahteve za iskanje zaposlitve za starejše nezaposelne osebe in ugodne sheme predčasnega upokojevanja pojasnjujejo, zakaj je vključenost v trg dela med najnižjimi v euroobmočju (zlasti za starejše delavce).

Ocena v mnenju Sveta o predhodnem programu

Svet je 14. februarja 2006 sprejel mnenje o predhodni dopolnitvi programa stabilnosti, ki zajema obdobje 2005–2009. Svet je bil mnenja, da je „proračunsko stanje na splošno zdravo in ohranjanje zmanjševanja še zmeraj visokega dolga iz programa zagotavlja dober zgled proračunskih politik, ki se vodijo v skladu s Paktom stabilnosti in rasti. Odvisnost od enkratnih ukrepov na začetku obdobja poudari potrebo po tem, da strukturna konsolidacija poteka na začetku programskega obdobja.“ Svet je pozval Belgijo, da „preuči ukrepe, da se prepreči poslabšanje strukturnega salda v letu 2006 in da izvaja zahtevane ukrepe za dosego ambicioznih proračunskih ciljev v naslednjih letih.“

Ocena Komisije o nacionalnem programu reform iz leta 2006

Poročilo o izvajanju nacionalnega programa reform Belgije, ki ga določa prenovljena lizbonska strategija za rast in delovna mesta, je bilo predloženo 16. oktobra 2006. Nacionalni program reform Belgije kot ključne izzive ali prednostne naloge opredeljuje: vzdržnost javnih financ, zmanjšanje stroškov delovne sile, vzpostavitev bolj dinamičnega trga dela, spodbujanje gospodarstva z investicijami in reformami, okrepitev sistema socialne varnosti ter okrepitev sinergije med varstvom okolja in rastjo.

Ocena Komisije tega programa (sprejeta kot del letnega poročila o napredku [2] iz decembra 2006) je pokazala, da Belgija dobro napreduje pri izvajanju in krepitvi nacionalnega programa reform za obdobje 2005–2008. Kljub določenemu tveganju za vzdržnost javnih financ zaradi staranja prebivalstva, je okvir politike na splošno primeren. Kljub zmernemu napredku na področju raziskav in razvoja Belgija izvaja ukrepe, določene na mikroekonomskem področju, in krepi obstoječe reforme za povečanje naložb. Stanje na področju zaposlovanja je bolj raznoliko in potrebni so ukrepi za dosego ciljev glede stopnje zaposlenosti po vsej EU, zlasti za starejše osebe.

Glede na ugotovljene močne in šibke točke se Belgiji priporoča, da sprejme nadaljnje ukrepe za zmanjšanje davčnega bremena za delo in zmanjšanje regionalnih razlik v brezposelnosti.

Okvir: glavne točke za oceno Kot določata člen 5(1) (za programe stabilnosti) in člen 9(1) (za konvergenčne programe) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97, ocena upošteva naslednje točke: ali so ekonomske predpostavke, na katerih temelji program, verjetne; srednjeročni proračunski cilj, ki ga je predložila država članica, in ali so postopki prilagajanja za njegovo dosego ustrezni; ali ukrepi, sprejeti in/ali predlagani za upoštevanje teh postopkov prilagajanja, zadoščajo za uresničitev srednjeročnega cilja v okviru konjunkturnega cikla; ali so pri oceni postopkov prilagajanja za dosego srednjeročnega proračunskega cilja prizadevanja za usklajevanje večja v času dobrih gospodarskih razmer, medtem ko so lahko prizadevanja v času slabih gospodarskih razmer manjša, in ali si za države članice euroobmočja in MDT II zadevna država članica prizadeva za letno izboljšanje svojega proračunskega stanja, iz katerega so izločeni vplivi konjunkture ter enkratnih in začasnih ukrepov, z 0,5 % BDP kot merilom za dosego srednjeročnega proračunskega cilja; izvajanje večjih strukturnih reform, ki imajo neposredne dolgoročne učinke na prihranek pri izdatkih (vključno s spodbujanjem potencialne rasti) in torej preverljiv učinek na dolgoročno vzdržnost javnih financ (pod pogojem, da se glede referenčne vrednosti 3 % BDP ohrani ustrezna varnostna rezerva in se pričakuje vrnitev proračunskega stanja v programskem obdobju na srednjeročni proračunski cilj), in sicer pri določanju postopkov prilagajanja za dosego srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki ga še niso dosegle) ali pri odobritvi začasnega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki so ga dosegle), pri tem pa se nameni posebna pozornost pokojninskim reformam, ki uvajajo večstebrni sistem, ki vključuje obvezen, v celoti naložbeni pokojninski steber; ali so ekonomske politike zadevne države članice skladne s širšimi smernicami ekonomskih politik. Verjetnost makroekonomskih predpostavk programa se oceni glede na napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 in tudi z uporabo skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih rezultatov in ciklično prilagojenih saldov. Skladnost s širšimi smernicami ekonomskih politik se oceni na podlagi širših smernic ekonomskih politik na področju javnih financ, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Pri oceni se preučijo tudi: razvoj deleža dolga in obeti za dolgoročno vzdržnost javnih financ, ki jim je treba posvečati „zadostno pozornost pri nadzoru proračunskih stanj“ v skladu s poročilom Sveta z dne 20. marca 2005 o „Izboljšanju izvajanja Pakta stabilnosti in rasti“. Sporočilo Komisije z dne 12. oktobra 2006 določa pristop k oceni dolgoročne vzdržnosti javnih financ[3]; stopnja integracije z nacionalnim programom reform, ki ga predložijo države članice v skladu z lizbonsko strategijo za rast in delovna mesta. V spremni opombi Evropskemu svetu z dne 7. junija 2005 o širših smernicah ekonomskih politik za obdobje 2005–2008 je Svet Ecofin navedel, da morajo biti nacionalni programi reform skladni s programi stabilnosti in konvergenčnimi programi; skladnost s kodeksom ravnanja[4], ki med drugim določa skupno strukturo in vrsto razpredelnic s podatki za programe stabilnosti in konvergenčne programe. |

- Priporočilo

MNENJE SVETA

v skladu s členom 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Belgije, 2006–2010

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[5] in zlasti člena 5(3) Uredbe,

ob upoštevanju priporočila Komisije,

po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom –

PODAL NASLEDNJE MNENJE:

4. Dne [27. marca 2007] je Svet proučil dopolnitev programa stabilnosti Belgije, ki obravnava obdobje od 2006 do 2010[6].

5. Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da se bo realna rast BDP spustila z 2,7 % v letu 2006 na povprečno 2,2 % v ostalem programskem obdobju. Zdi se, da ta scenarij, ocenjen na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov, temelji na uresničljivih predpostavkah o rasti. Videti je, da so v programu tudi napovedi glede inflacije stvarne.

6. Za leto 2006 je bil javnofinančni primanjkljaj v jesenski napovedi služb Komisije leta 2006 ocenjen na 0,2 % BDP, pri čemer je bil v predhodni dopolnitvi programa stabilnosti določen cilj uravnoteženega proračuna. Medtem ko so bili ciklični pogoji v letu 2006 znatno boljši od predvidenih v prejšnji dopolnitvi in so se odhodki v celoti spreminjali, kot je bilo predvideno, pa so bili prihodki nižji od pričakovanih (zlasti zaradi podcenjevanja učinka zadnje faze neposredne davčne reforme iz leta 2001, ki se je zaznal v drugi polovici leta 2006). Da bi se (delno) kompenziral izpad prihodkov in zavaroval rezultat uravnoteženega proračuna, se je povečala uporaba enkratnih ukrepov. Zato se je strukturni saldo (tj. ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov) leta 2006 znatno poslabšal.

7. Glavni cilj srednjeročne proračunske strategije v programu je zagotoviti stalno zniževanje še vedno visokega deleža dolga (okoli 90 % v letu 2006) pod 75 % BDP v letu 2010 s postopnim oblikovanjem nominalnega proračunskega presežka (s 0,3 % BDP v letu 2007 na 0,9 % v letu 2010) in se tako pripraviti na šok zaradi staranja prebivalstva v prihodnosti. Pričakuje se, da se bo primarni presežek, ki se zmanjšuje od leta 2001 (ko je znašal 7 % BDP), ustalil na okoli 4,1 % BDP. Ta prilagoditev je nastala skoraj izključno zaradi znižanja odhodkov (za 1,25 odstotne točke BDP med leti 2006 in 2010). Zmanjšanje odhodkov je v glavnem v obliki upada odhodkov za obresti (0,75 odstotne točke), ki je posledica stalnega zmanjševanja dolga in je delno izravnano z zmanjšanjem javnofinančnih prihodkov (0,5 odstotne točke). Po letu 2007 napovedi v programu v veliki meri ustrezajo napovedim nespremenjenih politik, čeprav se tudi (implicitno) zdi, da se program opira na nadaljnje enkratne ukrepe za dosego proračunskih ciljev. Ta strategija je zelo podobna tisti iz predhodne dopolnitve programa stabilnosti na podlagi večinoma nespremenjenega makroekonomskega scenarija.

8. Ker program ne vključuje podatkov o enkratnih in drugih začasnih ukrepih po letu 2007, strukturnega salda od leta 2008 dalje ni mogoče izračunati na podlagi informacij iz programa. Pod pogojem, da sorazmerni učinek enkratnih ukrepov po letu 2007 ostane nespremenjen, se za strukturni saldo, izračunan v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo, načrtuje izboljšanje od približno -0,4 % BDP v letu 2006 na okrog 0,7 % BDP na koncu programskega obdobja. Kot v predhodni dopolnitvi programa stabilnosti je srednjeročni cilj za proračunsko stanje, določen v programu, strukturni primanjkljaj v višini 0,5 % BDP, ki ga bo program „dosegel do leta 2008, pod pogojem, da učinek enkratnih ukrepov ne preseže 0,4 % BDP“. To je eno leto pozneje kot v predhodni dopolnitvi. Ker srednjeročni cilj presega najnižje merilo (primanjkljaj, ocenjen v višini okoli 1,25 % BDP), bi se moral ob njegovi uresničitvi izpolniti tudi cilj zagotovitve varnostne rezerve za preprečitev pojava čezmernega primanjkljaja. Glede ustreznosti je srednjeročni cilj programa v razponu, ki je za države članice euroobmočja in MDT II naveden v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja, in presega tistega, ki ga nakazujeta delež dolga in povprečna potencialna dolgoročna rast.

9. Proračunski rezultati bi lahko bili rahlo slabši od načrtovanih v programu. To velja še zlasti za leto 2007, predvsem zato, ker je proračun videti dokaj optimističen in včasih ne navaja zadostnih podrobnosti o predvidenih ukrepih (vključno z enkratnimi ukrepi na področju prodaje nepremičnin ali prevzema pokojninskih obveznosti od javnih družb, ki niso podrobneje določeni). Belgija ima na splošno dober rezultat pri doseganju nominalnih proračunskih ciljev, vendar se zdi, da so potrebni dodatni ukrepi za dosego cilja v letu 2007. Čeprav so znatne spremembe proračuna med letom običajna praksa v Belgiji, lahko pride do zamude zaradi državnih volitev, načrtovanih za junij 2007. Rezultati v letu 2007, ki so slabši od načrtovanih, bi se lahko prenesli tudi na naslednja leta. Od leta 2008 dalje obstaja tveganje, da se enkratnih ukrepov po njihovem izteku ne nadomesti s strukturnimi ukrepi.

10. Glede na to oceno tveganja je mogoče, da proračunska naravnanost v programu ne bo zadostna za zagotovitev, da se bo do leta 2008 dosegel srednjeročni cilj, kot je predvideno v programu. Vendar pa, kot je navedeno zgoraj, srednjeročni cilj znatno presega tistega, ki ga nakazujeta delež dolga in povprečna dolgoročna rast potencialnega proizvoda. Proračunska strategija se zdi zadostna za doseganje proračunskega stanja v strukturnem smislu, ki se lahko v okviru Pakta od leta 2008 šteje za ustreznega. Prav tako je videti, da proračunska naravnanost v programu zagotavlja dovolj varnostne rezerve, da se prepreči prekoračitev praga primanjkljaja v višini 3 % BDP ob običajnih makroekonomskih nihanjih skozi vse programsko obdobje. Ritem prilagoditve za doseganje srednjeročnega cilja programa je treba pospešiti, da bo skladen s Paktom stabilnosti in rasti, ki opredeljuje, da mora za države članice euroobmočja in MDT II merilo za letno izboljšanje strukturnega salda znašati 0,5 % BDP ter da mora biti prilagoditev višja v obdobju ugodnih gospodarskih razmer in je lahko nižja v obdobju slabih gospodarskih razmer. Zlasti je lahko, ob upoštevanju tveganja, prilagoditev srednjeročnemu cilju nižja od merila že leta 2007 in se bo nato znatno upočasnila, čeprav se ne zdi, da bi Belgija doživljala obdobje slabih gospodarskih razmer.

11. Program poroča o dolgu v višini 87,7 % BDP za leto 2006, vendar ne vključuje predpostavke o dolgu železniške družbe SNCB v letu 2005, ki po navedbah Eurostata, v istem letu zvišuje raven dolga za 1,7 % BDP Zato je ocena bruto javnega dolga služb Komisije 89,4 % BDP v letu 2006, kar je precej nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP, kljub znatnemu zniževanju v zadnjih nekaj letih. Program predvideva, da se bo delež dolga v programskem obdobju hitro znižal za okoli 15 odstotnih točk. Glede na to oceno tveganja in zlasti glede na tveganje za proračunske cilje, navedene zgoraj, je razvoj deleža dolga verjetno nekoliko manj ugoden od predvidenega v programu. Vendar se zdi, da se delež dolga v programskem obdobju v zadostni meri približuje referenčni vrednosti.

12. Dolgoročni proračunski vpliv staranja prebivalstva v Belgiji je večji od povprečja EU, na kar vpliva predvsem relativno veliko povečanje odhodkov za pokojnine glede na delež BDP v prihodnjih desetletjih. Začetno proračunsko stanje z visokim primarnim presežkom, čeprav ni tako močan kot leta 2005, prispeva k zmanjševanju napovedanega dolgoročnega proračunskega vpliva staranja prebivalstva, ni pa dovolj, da bi popolnoma pokril bistveni porast odhodkov. Poleg tega je trenutna raven bruto javnega dolga kljub zmanjševanju nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe. Enakomerno zmanjševanje deleža dolga zahteva ohranjanje visokih primarnih presežkov v daljšem časovnem obdobju, kar prispeva k zmanjšanju tveganja glede vzdržnosti javnih financ. Na splošno se zdi, da je Belgija izpostavljena srednjemu tveganju, kar zadeva vzdržnost javnih financ.

13. Program stabilnosti ne vsebuje kvalitativne ocene splošnega učinka poročila o izvajanju nacionalnega programa reform iz oktobra 2006 v okviru srednjeročne davčne strategije. Poleg tega ne zagotavlja sistematskih informacij glede neposrednih proračunskih stroškov ali prihrankov glavnih reform, ki so predvidene v nacionalnem programu reform, vendar se zdi, da njegove proračunske napovedi upoštevajo učinek na javne finance, ki ga imajo ukrepi iz nacionalnega programa reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v programu stabilnosti, se zdijo skladni z ukrepi, ki so predvideni v nacionalnem programu reform. Oba programa predvidevata zlasti postopno izvajanje „medgeneracijskega pakta“ (celovitega načrta za povečanje zaposlovanja in okrepitev sistema socialne varnosti), nadaljnje postopno zmanjšanje davčnega bremena za delo in ukrepe za spodbujanje raziskav in podjetništva.

14. Proračunska strategija v programu je na splošno skladna s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008.

15. Kar zadeva zahtevo po podatkih, določeno v kodeksu ravnanja za programe stabilnosti in konvergenčne programe, vsebuje program nekatere pomanjkljivosti glede obveznih in neobveznih podatkov[7].

Splošni zaključek je, da ohranjanje zmanjševanja še vedno visokega stanja dolga zagotavlja dober zgled proračunskih politik, ki se vodijo v skladu s Paktom. Tudi če program predvideva postopno oblikovanje presežkov (zlasti z zmanjšanimi odhodki za obresti) na podlagi uravnoteženega proračuna v nominalnem smislu, obstajajo tveganja, ki so povezana z doseganjem proračunskih ciljev. Kljub temu se pričakuje, da se bo srednjeročni cilj dosegel v programskem obdobju.

Ob upoštevanju zgornje ocene se Belgijo poziva, da:

(i) zagotovi, da se doseže proračunski cilj za leto 2007 in nato pospeši prilagoditev v smeri srednjeročnega cilja, tudi s tem, da se omeji zatekanje k enkratnim ukrepom.

(ii) ob upoštevanju visoke ravni dolga in napovedanega povečanja izdatkov, povezanih s starostjo, izboljša dolgoročno vzdržnost javnih financ, vsaj tako, da doseže srednjeročni cilj in sprejme ukrepe za nadaljnje zmanjšanje stroškov, ko nastanejo zaradi staranja prebivalstva.

Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih napovedi

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Realni BDP (spremembe v %) | PS dec. 2006 | 1,2 | 2,7 | 2,2 | 2,1 | 2,2 | 2,2 |

COM nov. 2006 | 1,1 | 2,7 | 2,3 | 2,2 | ni podatkov | ni podatkov |

PS dec. 2005 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 | ni podatkov |

Inflacija po HICP (%) | PS dec. 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,9 | 1,8 | 1,8 | 1,9 |

COM nov. 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,8 | 1,7 | ni podatkov | ni podatkov |

PS dec. 2005 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 | ni podatkov |

Proizvodna vrzel (v % potencialnega BDP) | PS dec. 20061 | -0,8 | -0,3 | -0,4 | -0,4 | -0,4 | -0,3 |

COM nov. 20065 | -1,0 | -0,6 | -0,6 | -0,7 | ni podatkov | ni podatkov |

PS dec. 20051 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | ni podatkov |

Javnofinančni saldo (v % BDP) | PS dec. 2006 | 0,1 -2,3* | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | 0,9 |

COM nov. 2006 | -2,3 | -0,2 | -0,5 | -0,5 | ni podatkov | ni podatkov |

PS dec. 2005 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | ni podatkov |

Primarni saldo (v % BDP) | PS dec. 2006 | 4,3 1,9* | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | 4,2 |

COM nov. 2006 | 1,9 | 3,9 | 3,4 | 3,2 | ni podatkov | ni podatkov |

PS dec. 2005 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | ni podatkov |

Ciklično prilagojeni saldo (v % BDP) | PS dec. 20061 | 0,8 -1,6* | 0,2 | 0,5 | 0,7 | 0,9 | 1,1 |

COM nov. 2006 | -1,7 | 0,1 | -0,1 | -0,1 | ni podatkov | ni podatkov |

PS dec. 20051 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 | ni podatkov |

Strukturni saldo2 (v % BDP) | PS dec. 20063 | ni podatkov | -0,4 | 0,1 | ni podatkov | ni podatkov | ni podatkov |

COM nov. 20064 | 0,2 | -0,7 | -0,2 | -0,1 | ni podatkov | ni podatkov |

PS dec. 2005 | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 | ni podatkov |

Bruto javni dolg (v % BDP) | PS dec. 2006 | 91,5 93,2* | 87,7 89,4* | 83,9 85,6* | 80,4 82,1* | 76,6 78,3* | 72,6 74,3* |

COM nov. 2006 | 93,2 | 89,4 | 86,3 | 83,2 | ni podatkov | ni podatkov |

PS dec. 2005 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 | ni podatkov |

Opombe: |

1 Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. |

2 Ciklično prilagojeni saldo (kot v prejšnjih vrsticah) brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. |

3Enkratni in drugi začasni ukrepi iz programa (0,6% BDP v letu 2006 ter 0,4% v letu 2007; vsi ukrepi imajo učinek zmanjševanja primanjkljaja). Program ne zagotavlja informacij o uporabi enkratnih ukrepov za druga leta. |

4Enkratni in drugi začasni ukrepi iz napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 (2,0% BDP v letu 2005, 0,8% v letu 2006 in 0,1 v letu 2007, oba ukrepa imata učinek zmanjševanja primanjkljaja). |

5 Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 2,2%, 2,3%, 2,3% in 2,2% v tem zaporedju v obdobju 2005–2008. |

* Primanjkljaj in dolg iz programa za leto 2005 nista v skladu z ESA 95. Dne 23. oktobra 2006 je Eurostat spremenil podatke o primanjkljaju in dolgu, ki jih je priglasila Belgija v zvezi s predpostavko vlade o dolgu železniške družbe SNCB/NMBS iz leta 2005 (glej Eurostat News Release št. 139/2006).(FIF/FSI - Fonds de l'infrastructure ferroviaire / Fonds voor spoorweginfrastructuur) v višini 7,4 milijarde EUR (2,5 % BDP) Ob upoštevanju pravil ESA 95 je učinek na javnofinančni primanjkljaj za leto 2005 v isti višini; učinek na javnofinančni primanjkljaj ob koncu leta 2005 znaša 5,2 milijarde EUR (1,7 % BDP, ob upoštevanju delnega povračila iz navedenega leta). Podatki za leto 2005, označeni z zvezdico, so takšni, kakor jih je spremenil Eurostat. Podatke o dolgu, označene z zvezdico za leta od 2006 do 2010 so službe Komisije avtomatsko prilagodile, da so v skladu z ESA 95. Prilagoditev dolga temelji na tehnični predpostavki, da stanje dolga FIF/FSI ostane nespremenjeno. |

Vir: |

Program stabilnosti (PS); gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 (COM); izračuni služb Komisije. |

[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[2] Sporočilo Komisije spomladanskemu zasedanju Evropskega sveta, „Izvajanje prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta – Leto uresničevanja“, 12.12.2006, COM(2006) 816.

[3] Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu „Dolgoročna vzdržnost javnih financ v EU“, 12.10.2006, COM(2006) 574 in Generalni direktorat za gospodarske in finančne zadeve pri Evropski komisiji (2006), „The long-term sustainability of public finances in the European Union“, European Economy, št. 4/2006.

[4] „Posebnosti izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernice za obliko in vsebino programov stabilnosti in konvergence “, ki jih je 11. oktobra 2005 potrdil Svet Ecofin.

[5] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[6] Dopolnitev je bila predložena skoraj dva tedna po roku, določenem v kodeksu ravnanja, tj. 1. decembru.

[7] Javnofinančni primanjkljaj in projekcije dolga iz programa ne vključujejo učinka predpostavke o dolgu železniške družbe SNCB za leto 2005, kakor je odločil Eurostat z dne 23. oktobra 2006. Poleg tega program tudi ne zagotavlja informacij o uporabi enkratnih in drugih začasnih ukrepov v letih 2008–2010.