Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Direktive 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij in Uredbe št. [...] o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg /* COM/2011/0883 konč. - 2011/0435 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE IN NAMEN PREDLOGA 1.1. Splošno ozadje Mobilnost kvalificiranih strokovnjakov v Evropski uniji je nizka. Vendar se zdi, da je na področju mobilnosti veliko neizkoriščenih možnosti: raziskava Eurobarometra iz leta 2010[1] je pokazala, da 28 % državljanov EU razmišlja o delu v tujini. Priznavanje poklicnih kvalifikacij je ključno za zagotavljanje, da bi temeljne svoboščine notranjega trga učinkovito delovale v korist državljanov EU. Hkrati mobilnost ne bi smela potekati na račun potrošnikov in zlasti bolnikov, ki od zdravstvenih delavcev pričakujejo ustrezno jezikovno znanje. Poleg tega možnosti bolj povezanega trga storitev na področju strokovnih storitev ostajajo neizkoriščene; medtem ko je Direktiva o storitvah[2] iz leta 2006 nudila nove možnosti, je bila Direktiva o poklicnih kvalifikacijah iz leta 2005[3] osredotočena predvsem na združitev 15 obstoječih direktiv v en sam instrument. Posodobljena direktiva bi ustrezala tudi potrebam držav članic, ki se soočajo z vedno večjim pomanjkanjem usposobljene delovne sile. Zato je mobilnost državljanov EU na enotnem trgu pomembno vprašanje. Pomanjkanje delovne sile v prihodnosti ne bo samo ostalo, ampak se bo po napovedih povečalo, zlasti v zdravstvenem sektorju, izobraževalnem sektorju, pa tudi v sektorjih rasti, kot je gradbeništvo ali poslovne storitve. Komisija je v strategiji za pametno, trajnostno in vključujočo rast (strategija Evropa 2020) že poudarila potrebo po spodbujanju mobilnosti znotraj EU. V Programu za nova znanja in spretnosti ter delovna mesta[4] je opozorila, da je neusklajenost na trgu dela EU stalnica in da možnosti za mobilnost delovne sile niso dovolj izkoriščene. V Poročilu o državljanstvu[5] iz leta 2010 je bila prav tako poudarjena potreba po posodobitvi na tem področju, kar je v interesu državljanov EU. Komisija je v letnem pregledu rasti za leto 2011 in 2012[6] ter v Aktu za enotni trg[7] pripisala velik pomen priznavanju poklicnih kvalifikacij. V Aktu za enotni trg je poudarila potrebo po posodobitvi obstoječega okvira znotraj dvanajstih pobud, namenjenih krepitvi rasti in zaupanja med državljani. Evropski svet je 23. oktobra 2011[8] institucije pozval, naj naredijo vse, kar je v njihovi moči, da bi dosegle politični dogovor o teh dvanajstih pobudah v Aktu za enotni trg in o predlogu Komisije za posodobitev te direktive. Evropski parlament je v svojem poročilu z dne 15. novembra 2011[9] prav tako pozval k nujnemu ukrepanju. 1.2. Namen predloga Komisija ne predlaga nove direktive, ampak dobro usmerjeno posodobitev obstoječih določb, ki temelji na naslednjih ciljih: · poenostavitev postopkov s pomočjo evropske poklicne izkaznice, s katero bi bolje izkoristili prednosti že uspešnega informacijskega sistema za notranji trg (Internal Market Information system – IMI) (glej oddelek 4.1); · preoblikovanje splošnih pravil za ustanavljanje v drugi državi članici ali začasno opravljanje storitev v drugi državi članici (glej oddelke 4.2, 4.3 in 4.4); · posodobitev sistema za samodejno priznavanje, zlasti za medicinske sestre, babice, farmacevte in arhitekte (glej oddelke 4.5, 4.6 in 4.7); · oblikovanje pravnega okvira v direktivi za delno kvalificirane strokovnjake in notarje (glej oddelek 4.8); · pojasnitev zaščitnih ukrepov za bolnike, katerih zaskrbljenost glede jezikovnega znanja in tveganja malomarnosti pri opravljanju poklica bi se morala biti odražati v pravnem okviru (glej oddelek 4.9.); · oblikovanje pravne zahteve po zagotavljanju uporabnikom prijaznih in vsebinsko usmerjenih informacij o pravilih o priznavanju kvalifikacij, kar bi bilo podprto s celostnimi storitvami e-vlade v celotnem postopku priznavanja (glej oddelek 4.10); · uvedba sistematičnega pregledovanja in medsebojnega ocenjevanja za vse regulirane poklice v državah članicah (glej oddelek 4.11). 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z INTERESNIMI SKUPINAMI IN OCENA UČINKA Pobuda je nastala na podlagi naknadne ocene Direktive in obsežnih posvetovanj z vsemi večjimi interesnimi skupinami, vključno s pristojnimi organi, poklicnimi organizacijami, akademskimi organi in državljani. 2.1. Ocena Naknadno ocenjevanje je potekalo med marcem 2010 in majem 2011. Evropska komisija je vzpostavila stik s pristojnimi organi in nacionalnimi koordinatorji Direktive ter prejela približno 200 poročil o izkušnjah, ki so bila objavljena na spletni strani Komisije[10]. Poleg tega je družba GHK Consulting naročila študijo[11], ki se je osredotočala na učinke nedavno izvedenih izobraževalnih reform na priznavanje poklicnih kvalifikacij. 2.2. Javno posvetovanje Komisija je 7. januarja 2010 začela javno posvetovanje o direktivi. Službe Komisije so prejele 370 prispevkov[12]. Komisija je 22. junija 2010 sprejela zeleno knjigo[13] z naslovom „Posodobitev direktive o poklicnih kvalifikacijah“. Prejetih je bilo približno 420 prispevkov. Komisija je organizirala tudi dve javni konferenci o spremembi direktive. 2.3. Izid posvetovanja Vse zainteresirane strani so priznale potrebo po zagotavljanju boljšega dostopa do informacij o priznavanju kvalifikacij. Večina državljanov in poklicnih organizacij je podprla poenostavitev postopkov za priznanje, predstavniki zdravstvenega sektorja pa so poudarili tudi potrebo po varovanju kakovosti storitev. Velika večina zainteresiranih strani v vseh kategorijah je izrazila pozitivno mnenje o zamisli glede evropske poklicne izkaznice. Številne poklicne organizacije so podprle spremembo koncepta skupnih izhodišč. Večina pristojnih organov in poklicnih organizacij, ki zastopajo poklice, ki imajo korist od samodejnega priznavanja, se je strinjala glede potrebe po posodobitvi sistema. 2.4. Usmerjevalna skupina za poklicno izkaznico Evropska komisija je januarja 2011 ustanovila usmerjevalno skupino, sestavljeno iz zunanjih strokovnjakov, ki bodo razpravljali o potrebi po evropski poklicni izkaznici in njeni izvedljivosti. Skupina združuje predstavnike različnih poklicnih organizacij in pristojnih organov ter je izvedla številne študije primerov[14], ki jih je 3. in 4. oktobra predstavila na forumu o enotnem trgu v poljskem Krakovu. V svoji izjavi so udeleženci foruma pozdravili zamisel o evropski poklicni izkaznici. 2.5. Ocena učinka Komisija je izvedla oceno učinka o različnih možnostih politike. S to analizo je bilo opredeljenih osem skupin problemov, ki so se pojavili predvsem na podlagi ocene in odzivov na zeleno knjigo. Te skupine problemov obsegajo: dostop do informacij o postopkih priznavanja, učinkovitost postopkov priznavanja, delovanje sistema samodejnega priznavanja, pogoje, ki veljajo za ustanavljanje, ter pogoje, ki veljajo za začasno mobilnost in področje uporabe Direktive. Ker se je kot posebno vprašanje med oceno pojavilo vprašanje javnega zdravja, je bilo v opredelitvi problema omenjeno tudi varstvo bolnikov. Ta problem se nanaša na pomanjkanje preglednosti in utemeljitve zahtev po kvalifikacijah za regulirane poklice. Analiza je opredelila tri splošne cilje: olajšanje mobilnosti strokovnjakov in trgovine v EU na področju storitev, obravnavanje izziva glede zapolnjevanja visoko kvalificiranih delovnih mest in nudenje več možnosti iskalcem zaposlitve. Ti cilji so bili ob upoštevanju ozadja in opredeljenih problemov vključeni v posebne cilje. Za vsako skupino problemov so bile preučene številne možnosti, ki so bile ocenjene glede na naslednja merila: uspešnost, učinkovitost, doslednost in učinki na interesne skupine (koristi in stroški za mobilne strokovnjake, države članice, potrošnike in bolnike, delodajalce). Glede dostopa do informacij je ocena učinka preučila različne možnosti za olajšanje opredelitve pristojnih organov in dokumentov, ki jih je treba predložiti, ter spodbudili uporabo elektronskih postopkov. Kot najprimernejša možnost je bila obravnavana razširitev obsega enotnih kontaktnih točk (vzpostavljenih na podlagi Direktive o storitvah). Z nadaljnjo razširitvijo obstoječih struktur se stroški pri tej možnosti ne bi smeli bistveno povečati. Glede učinkovitosti postopkov priznavanja je bilo preučenih več možnosti, ki bi skrajšale trajanje postopkov in zagotovile boljši izkoristek kompenzacijskih ukrepov. Uvedba evropske poklicne izkaznice na podlagi poglobljenega sodelovanja države članice izvora je bila najprimernejša možnost, saj bi ugodno vplivala na trajanje postopka priznavanja. Ta možnost bi za določene države članice lahko prinesla nekaj upravnih stroškov, vendar bi imeli strokovnjaki koristi od hitrejših postopkov priznavanja. Poleg tega je bil opredeljen sklop ukrepov, da bi izboljšali uporabo in organizacijo dopolnilnih ukrepov. Na podlagi analize se je zdelo potrebno temeljito preučiti koncept „skupnih izhodišč“, da bi še pospešili priznavanje nekaterih poklicev. Glede sistema samodejnega priznavanja so bile preučene različne možnosti za poenostavitev postopka priglasitve novih diplom in njihovega preverjanja. Vzpostavitev funkcije nacionalne skladnosti se je zdela najučinkovitejša in najuspešnejša možnost. Preučeni so bili različni sklopi možnosti, da bi prilagodili minimalne zahteve usposobljenosti za sektorske poklice – zlasti za zdravnike, medicinske sestre, babice, farmacevte in arhitekte – in posodobili razvrstitev gospodarskih dejavnosti iz Priloge IV Direktive. Te možnosti so predstavljene v povzetku ocene učinka. Preučene so bile številne možnosti za poenostavitev pogojev za stalni sedež. Ocena učinka je ugotovila, da bi bilo zlasti treba ravni kvalifikacij iz člena 11 ohraniti kot referenčno točko za primerjanje kvalifikacij, vendar se ne bi smele še naprej uporabljati za ocenjevanje upravičenosti prošenj. Uvedba načela delnega dostopa v direktivi je bila opredeljena kot še ena od rešitev, s katero bi bilo mogoče zmanjšati ovire za mobilnost. Posebne zahteve, ki veljajo za strokovnjake iz držav članic, v katerih njihov poklic ni reguliran, so se v okviru sistema ustanavljanja štele za nepotrebne. Glede začasne mobilnosti je ocena učinka analizirala različne možnosti, ki bi verjetno olajšale to vrsto mobilnosti in izboljšale pravno varnost za strokovnjake. Ena od izbranih možnosti obsega poenostavitev zahtev za strokovnjake, ki spremljajo potrošnike in prihajajo iz držav članic, v katerih njihov poklic ni reguliran. Poleg tega je ocena učinka ugotovila, da bi morala vsaka država članica sestaviti seznam poklicev, ki vplivajo na javno zdravje ali varnost (pri katerih je zahtevano predhodno preverjanje kvalifikacij). Ocena učinka je preučila različne možnosti politike, da bi pojasnila področje uporabe Direktive in ga razširila na nove kategorije strokovnjakov. V oceni učinka se ugotavlja, da bi bilo pod posebnimi pogoji področje uporabe direktive treba razširiti na strokovnjake in notarje, ki niso popolnoma kvalificirani. Za kvalifikacije tretjih držav je bila kot najustreznejša možnost opredeljena ohranitev enakega stanja. Vendar bi morale države članice obravnavanje državljanov Unije na podlagi direktive razširiti na druge državljane tretjih držav, če to zahtevajo mednarodni sporazumi o poklicnih storitvah. Glede varstva bolnikov so bile ocenjene različne možnosti, ki bi nudile večje jamstvo glede statusa strokovnjakov in njihovega jezikovnega znanja. Najprimernejše možnosti na tem področju vključujejo uvedbo mehanizma opozarjanja skupaj z večjo preglednostjo med državami članicami glede nenehnega strokovnega razvoja ter jasnejša pravila glede nadzora jezikovnega znanja. Da bi izboljšali preglednost in utemeljitev reguliranih poklicev, je bilo preučenih več možnosti. Najprimernejša možnost, opredeljena v oceni učinka, vključuje medsebojno ocenjevanje nacionalnih zakonodaj, ki urejajo dostop do določenih poklicev. Preučene so bile sinergije med različnimi najprimernejšimi možnostmi, da bi zagotovili notranjo skladnost pobude. Osnutek ocene učinka je temeljito pregledal odbor za oceno učinka, pri čemer so bili njegovi predlogi za izboljšanje vključeni v končno poročilo. Mnenje odbora za oceno učinka je objavljeno hkrati s tem predlogom, skupaj s končno oceno učinka in povzetkom te ocene. 3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA 3.1. Pravna podlaga Ta predlog temelji na členu 46, členu 53(1) ter členih 62 in 114 PDEU. 3.2. Subsidiarnost in sorazmernost Načelo subsidiarnosti se uporablja, če ta predlog ne spada v izključno pristojnost EU. Namena Direktive ne bi bilo mogoče ustrezno doseči z ukrepi držav članic, saj bi v tem primeru prišlo do razhajajočih se zahtev in postopkovnih ureditev, ki bi še povečale regulativno zapletenost in povzročile neupravičene ovire za mobilnost strokovnjakov. Poleg tega spremembe veljavnega pravnega režima pomenijo spremembo veljavne direktive, kar je mogoče doseči samo z zakonodajo Unije. Predlog je zato skladen z načelom subsidiarnosti. V skladu z načelom sorazmernosti mora biti vsako posredovanje ciljno usmerjeno in ne sme presegati okvirov, ki so potrebni za dosego ciljev. Predlagane spremembe so omejene na okvire, ki so potrebni za boljše delovanje pravil o priznavanju poklicnih kvalifikacij, in so zato skladne s tem načelom. 3.3. Izbira instrumenta Predlog temelji na členu 46, členu 53(1) ter členih 62 in 114 Pogodbe, ki določajo uporabo direktive za vzajemno priznavanje kvalifikacij. Poleg tega je direktiva za to nalogo najprimernejša, saj državam članicam omogoča prožnost, potrebno za izvajanje določenih pravil, obenem pa upošteva njihove nacionalne in pravne posebnosti. Ker pa bodo morale države članice spremeniti veliko število nacionalnih zakonodajnih aktov, morajo priglasitvi ukrepov za prenos priložiti enega ali več dokumentov, v katerih bo pojasnjeno razmerje med elementi direktive in ustreznim delom nacionalnih instrumentov o prenosu. 3.4. Evropski gospodarski prostor Predlagani akt se nanaša na Evropski gospodarski prostor, zato ga je treba razširiti na Evropski gospodarski prostor. 4. PODROBNA RAZLAGA PREDLOGA Predlagane spremembe Direktive 2005/36/ES so predstavljene v skladu s cilji iz oddelka 1.2. 4.1. Evropska poklicna izkaznica in informacijski sistem za notranji trg 4.1.1 Evropska poklicna izkaznica Evropska poklicna izkaznica bo nadomestno orodje in se bo lahko uporabila za poklice, ki izpolnjujejo več ciljev: povpraševanje od spodaj navzgor s strani predstavnikov poklica, precejšnja mobilnost in boljše sodelovanje med pristojnimi organi s pomočjo informacijskega sistema za notranji trg. Evropska poklicna izkaznica nudi možnosti tudi tistim poklicem, v katerih strokovnjake zanima predvsem začasna mobilnost. Dejansko bo uvedba evropske poklicne izkaznice odvisna od tega, ali bodo poklici zahtevali njeno uvedbo. Njene prednosti pa bi kljub temu morale prispevati k temu, da jo sprejme vedno več poklicev. Namen evropske poklicne izkaznice je spodbuditi in pospešiti postopek priznavanja, obenem pa zagotoviti njegovo večjo preglednost. Zato izkaznica zahteva večjo udeležbo države članice izvora, kar pomeni prenos določenih stroškov in upravnih bremen z države članice gostiteljice na državo članico izvora. Vendar bi morala uporaba informacijskega sistema za notranji trg zmanjšati te stroške, pri čemer lahko novi postopek izvajajo že ustanovljeni pristojni organi, ki že zdaj pogosto sodelujejo pri pripravi dokumentacije za priznavanje nacionalnih strokovnjakov. Ko bo evropska poklicna izkaznica uvedena za določen poklic, bo država članica izvora na prošnjo strokovnjaka ocenila popolnost dokumentacije in v primeru zahteve po ustanovitvi ustvarila evropsko poslovno izkaznico. Država članica izvora je še pomembnejša v primeru začasne mobilnosti, saj bo poklicno izkaznico ustvarila in potrdila. Uporaba sistema za notranji trg bo postala obvezna, saj bo deloval kot podporna pisarna za evropsko poklicno izkaznico. Tako udeležba države članice izvora kot uporaba informacijskega sistema za notranji trg bosta pripomogla k zmanjšanju stroškov in časa, potrebnega za obravnavo zahteve po priznanju. S tem so ustvarjeni pogoji za skrajšanje rokov za obravnavo prošnje na podlagi evropske poklicne izkaznice v primerjavi z veljavnim postopkom, ki bo še naprej na voljo strokovnjakom, ki evropske poklicne izkaznice ne želijo uporabljati. 4.1.2 Zavezujoča uvedba informacijskega sistema za notranji trg na podlagi Direktive Od zaporednih razširitev informacijskega sistema za notranji trg, ki tako zajema vse mehanizme priznavanja v okviru Direktive, precejšnje število pristojnih organov informacijski sistem za notranji trg uporablja redno in z dobrimi rezultati. Vendar so možnosti, ki jih sistem nudi, ogrožene, če pristojni organ ni registriran ali pa zaradi neobvezujoče narave informacijskega sistema za notranji trg ne želi obravnavati zahtev po informacijah. Poleg tega je delovanje evropske poklicne izkaznice pogojeno s sistematično uporabo informacijskega sistema za notranji trg. Zato predlog zavezuje države članice k uporabi informacijskega sistema za notranji trg za izmenjavo informacij, povezanih s priznavanjem poklicnih kvalifikacij. 4.2. Prosto opravljanje storitev Posebni sistem za prosto začasno opravljanje storitev je bil uveden z Direktivo 2005/36/ES. Določa enostavnejša pravila za začasne ponudnike storitev: storitve lahko nudijo brez predhodnega preverjanja poklicnih kvalifikacij (razen pri poklicih, ki vplivajo na javno zdravje in varnost), kar je v mehanizmih za priznavanje pogoj za ustanovitev. Za pojasnitev pravil o prostem opravljanju storitev je predlaganih več sprememb. Z odpravo zahtev glede poklicnih izkušenj za ponudnike storitev iz države članice, v kateri njihov poklic ni reguliran, kadar ponudnik storitve spremlja prejemnika storitve, predlog poskuša bolje poskrbeti za potrebe potrošnikov, ki prečkajo meje. V primerih, v katerih še velja zahteva glede poklicnih izkušenj, predlog določa, da se lahko pridobijo v eni ali več državah članicah, zaradi česar imajo ponudniki storitev v primerjavi z zdajšnjimi razmerami več priložnosti. Pri poklicih, ki vplivajo na javno zdravje in varnost, so države članice uvedle različne načine za predhodno preverjanje kvalifikacij, kar je povzročilo pravno negotovost za ponudnike storitev. Predlog to vprašanje obravnava tako, da od držav članic ne zahteva samo seznama vseh poklicev, za katere menijo, da sodijo v to kategorijo, ampak tudi utemeljitev njihovih razlogov za vključitev posameznega poklica na seznam. Tako bodo ponudniki storitev že vnaprej natančno vedeli, katere zahteve morajo izpolnjevati za prosto opravljanje storitev, zaradi večje preglednosti pa se bo zmanjšalo tveganje zaradi nesorazmernih ali nepotrebnih obveznosti. Predlog navaja tudi seznam dokumentov, ki bi jih država članica lahko zahtevala pred prvim opravljanjem storitev. Izrecno pojasnjuje tudi, da mora prijava, ki jo bodo ponudniki storitev morda morali vložiti pred opravljanjem storitev, veljati za celotno ozemlje države članice. 4.3. Splošni sistem Prvi element predloga se nanaša na obstoječo možnost, da se na podlagi člena 11 iz področja uporabe direktive izključijo določene kvalifikacije, če se kvalifikacija strokovnjaka in kvalifikacija, ki jo zahteva država članica gostiteljica, razlikujeta za dve ravni ali več. Ravni kvalifikacij bi se morale načeloma uporabljati samo kot primerjalno orodje in ne kot osnova za izključevanje strokovnjakov iz področja uporabe direktive. Edina izjema se nanaša na osebe s kvalifikacijami na podlagi poklicnih izkušenj, ki želijo dostop do poklica, za katerega je potrebna univerzitetna izobrazba. Predlog razširja obveznost držav članic, da bolje utemeljijo svoje dopolnilne ukrepe. Poleg tega predlog določa obveznost držav članic, da redno organizirajo preizkuse poklicne usposobljenosti. 4.4. Delni dostop V skladu s sodno prakso[15] Sodišča je predlagano, da se v direktivi uvede koncept delnega dostopa. To bo strokovnjakom zagotovilo večjo pravno varnost in jim omogočilo, da izpolnijo pogoje glede delnega dostopa za njihovo ustanovitev ali pa zagotavljajo storitve na področjih, na katerih prej od direktive niso imeli koristi. Vendar pa ni nujno, da države članice to načelo uporabljajo, če obstajajo prevladujoči razlogi, na primer v zdravstvenih poklicih. 4.5. Samodejno priznavanje na podlagi poklicnih izkušenj Sprememba, predlagana na tem področju, je namenjena uvedbi večje prožnosti za Komisijo glede spreminjanja seznama dejavnosti iz Priloge IV. Ta seznam ne odraža več sedanje strukture gospodarskih dejavnosti. Zato se lahko pojavijo težave pri opredelitvi poklicev, ki spadajo v ta sistem samodejnega priznavanja, to pa lahko za strokovnjake prinese negotovosti. Posodobitev razvrščanja se zato zdi nujna. Vendar je treba morebitno spremembo veljavnega razvrščanja skrbno oceniti, saj lahko vpliva na obseg sistema. Zato predlagana sprememba Komisiji daje možnost, da seznam pregleda, ob tem pa ne zmanjša obsega dejavnosti, ki imajo koristi od samodejnega priznavanja. Komisija namerava v letu 2012 izvesti študijo, v kateri bodo sodelovale interesne skupine. 4.6. Samodejno priznavanje na podlagi minimalnih zahtev usposobljenosti Interesne skupine so izpostavile pomanjkljivo preglednost zahtev usposobljenosti v državah članicah, ki so osnova za sistem samodejnega priznavanja za sektorske poklice. Da bi povečali preglednost na ravni EU, predlog od vsake države članice zahteva, da priglasi zakonodajne, regulativne in upravne določbe, povezane z izdajanjem novih ali spremenjenih kvalifikacij. Sodelovati bodo morali tudi ustrezni obstoječi organi držav članic, na primer odbor ali ministrstvo za akreditacijo, ki bodo poročali o skladnosti kvalifikacij z minimalnimi zahtevami usposobljenosti iz direktive. Ocena direktive je pokazala tudi, da so potrebna pojasnila glede najkrajšega usposabljanja za zdravnike, splošne medicinske sestre in babice. Poleg tega predlog ob upoštevanju napredka pri izvajanju evropskega sistema prenašanja in zbiranja kreditnih točk predvideva določena števila kreditnih točk ECTS kot morebitna merila trajanja za poklice, pri katerih usposabljanje poteka na univerzitetni ravni. Da bi pospešili mobilnost zdravnikov, ki so že pridobili kvalifikacijo zdravnika specialista in se želijo udeležiti drugega strokovnega usposabljanja, predlog državam članicam omogoča, da odobrijo delna odstopanja od usposabljanja, če je zdravnik zadevni del usposabljanja v tisti državi članici že opravil v okviru svojega prejšnjega programa specialističnega usposabljanja. Nove poklicne zahteve, povezane s poklicem splošne medicinske sestre in babice, so zajete v predlogu, ki od držav članic zahteva, da zahtevo za sprejetje v program usposabljanja za te poklice z 10 let splošne izobrazbe nadgradijo na 12 let. Tako je že v 24 državah članicah. Organizacija samodejnega priznavanja za medicinske sestre med pristopom novih držav članic med letoma 2004 in 2007 je bila zahtevna. V letu 2012 bodo službe Komisije opravile tehnično oceno o kvalifikaciji poljskih in romunskih medicinskih sester, ki so formalne kvalifikacije pridobile pred 1. majem 2004 oziroma so se pred tem datumom udeležile usposabljanja, ter preučile, ali so dodatne zahteve za poljske in romunske medicinske sestre iz člena 33(2) še vedno upravičene. Minimalno trajanje usposabljanja arhitektov je treba posodobiti, da bo bolje odražalo splošno sprejete standarde izobraževanja arhitektov, zlasti potrebo po dopolnjevanju akademskega usposabljanja s poklicnimi izkušnjami pod nadzorom usposobljenih strokovnjakov. Zato predlog določa, da najkrajše usposabljanje za arhitekte traja vsaj šest let pri čemer naj obsega vsaj štiri leta rednega študija na univerzitetni ravni in vsaj dve leti plačane prakse ali vsaj pet let rednega študija na univerzitetni ravni in eno leto plačane prakse. Za farmacevte predlog določa razširitev njihovega seznama dejavnosti ter črtanje odstopanja iz člena 21(4), v skladu s katerim lahko države članice farmacevtom s kvalifikacijami, pridobljenimi v drugi državi članici, prepovejo odprtje novih lekarn To izjemo je prenehalo uporabljati vedno več držav članic (kot so Nizozemska, Irska in Združeno kraljestvo). Poleg tega Sodišče ozemeljske omejitve dovoljuje samo, če ne povzročajo diskriminacije. 4.7. Skupna načela za usposabljanje – nov sistem za samodejno priznavanje Koncept „skupnih izhodišč“ direktive iz leta 2005 nadomeščajo skupna načela za usposabljanje: enotni okvir za usposabljanje ali enotni preizkusi usposobljenosti. Njihov cilj je večja samodejnost priznavanja kvalifikacij, ki trenutno spada v splošni sistem in bi se moralo bolje odzivati na potrebe poklicev. Skupna izhodišča so omogočala samo usklajevanje dopolnilnih ukrepov, skupna načela za usposabljanje pa strokovnjakom omogočajo, da so v celoti izvzeti iz dopolnilnih ukrepov. Kvalifikacije, pridobljene v tem sistemu, bi morale biti samodejno priznane v državah članicah, ki pa bi lahko pri njihovi uporabi uveljavijo odstopanja. Poleg tega je izpolnjevanje pogojev za vzpostavitev skupnih načel za usposabljanje manj zahtevno kot izpolnjevanje pogojev za vzpostavitev skupnih izhodišč. Skupna načela za usposabljanje sicer ne bi zamenjala nacionalnih programov usposabljanja, vendar bi imeli strokovnjaki, kvalificirani na podlagi tega sistema, enake koristi kot poklici, za katere so minimalne zahteve usposabljanja določene v Direktivi. 4.8. Razširitev obsega Direktive, kadar je potrebno 4.8.1 Strokovnjaki, ki niso popolnoma kvalificirani Ta predlog razširja področje uporabe direktive na strokovnjake z diplomo, ki morajo še opraviti plačano prakso, ki jo morda zahteva zakonodaja države članice, v kateri so diplomirali (to lahko na primer velja za odvetnike, arhitekte in učitelje). Ta sprememba bi prinesla večjo pravno varnost tej kategoriji strokovnjakov, ki imajo korist od pravil Pogodbe o prostem pretoku, ne pa od postopkovnih varoval direktive. Temelji na sodni praksi[16] Sodišča. 4.8.2 Notarji Sodišče je maja 2011 odločilo[17], da zahteve glede državljanstva ne morejo veljati za notarje. Glede uporabe direktive je Sodišče zavzelo stališče, da se od zadevnih držav članic ob koncu obdobja iz obrazloženega mnenja ne more razumno pričakovati, da bodo preučile možnost, da bi bilo treba direktivo prenesti za notarje. Sodišče ni izključilo dejstva, da imajo države članice obveznost glede izvajanja direktive, vendar je menilo, da ta obveznost v času postopkov za ugotavljanje kršitev ni bila dovolj jasna. Področje uporabe direktive je zato treba pojasniti. Zaradi posebnosti poklica morajo biti pravila o ustanavljanju in prostem opravljanju storitev ustrezno in dobro prilagojena: glede ustanavljanja bi morale imeti države članice možnost, da uvedejo potrebne preizkuse poklicne usposobljenosti ter se tako izognejo diskriminaciji v postopkih nacionalnega izbora in imenovanja. Glede prostega opravljanja storitev notarji ne bi smeli imeti možnosti, da sestavljajo izvirne listine in opravljajo druge dejavnosti overjanja, pri katerih je potreben žig države članice gostiteljice. 4.9. Pojasnjena jamstva za bolnike in potrošnike, ki uporabljajo poklicne storitve 4.9.1 Jezikovne zahteve Predlog pojasnjuje, da se preverjanje jezikovnega znanja izvede šele, ko država članica gostiteljica prizna kvalifikacije. V primeru zdravstvenih delavcev določa tudi, da so za preverjanje, ali morajo pristojni organi izvajati nadzor jezikovnega znanja, kjer je to nujno potrebno, odgovorni nacionalni zdravstveni sistemi in društva bolnikov. 4.9.2 Mehanizem opozarjanja V skladu z odgovori, prejetimi na javno posvetovanje, predlog zavezuje nacionalne pristojne organe, da se medsebojno opozarjajo na primere, v katerih je zdravstvenemu delavcu, ki koristi samodejno priznavanje na podlagi Direktive, prepovedano opravljanje prakse, tudi če gre za začasno prepoved. V primerih drugih strokovnjakov, ki niso zajeti v Direktivi, se morajo države članice po potrebi prav tako medsebojno opozarjati. 4.10. E-upravljanje: dostop do informacij in elektronski postopki Da bi bila opredelitev pristojnega organa in dokumentov, zahtevanih za priznanje, preprostejša, predlog določa, da enotne kontaktne točke, vzpostavljene na podlagi direktive o storitvah, postanejo osrednje točke za dostop za vse poklice, zajete v direktivi o poklicnih kvalifikacijah. Zato je obseg enotnih kontaktnih točk razširjen na kategorije strokovnjakov, ki v direktivi o storitvah niso zajete (zdravstveni delavci in iskalci zaposlitve). S to novo določbo bi se lahko strokovnjaki obrnili na enotno strukturo za vse upravne postopke, povezane z ustanavljanjem ali opravljanjem storitev v državi članici. Predlog določa, da nacionalne kontaktne točke, vzpostavljene na podlagi veljavne direktive, postanejo centri za pomoč, zaradi česar ne bi prišlo do podvajanja informacijskih struktur. Ti centri za pomoč se bodo osredotočali na posamezne primere ter prek telefona ali z osebnimi srečanji državljanom nudili nasvete in pomoč. Po potrebi se bodo povezali s pristojnimi organi in centri za pomoč drugih držav članic. 4.11. Preglednost in medsebojno ocenjevanje V 27 državah članicah Direktiva o poklicnih kvalifikacijah velja za približno 800 kategorij reguliranih poklicev. Na področju uporabe in utemeljitev ureditve je preglednost pomanjkljiva, zaradi česar lahko nastanejo ovire za mobilnost. Zato ta predlog predvideva uvedbo obveznosti za države članice, da priglasijo seznam poklicev, ki jih regulirajo, in ocenijo svojo zakonodajo o dostopu do reguliranih poklicev glede na načela nujnosti (javni interes), sorazmernosti in nediskriminacije. Vsaka država članica bi morala o rezultatu tega ocenjevanja poročati Komisiji. To medsebojno ocenjevanje bi državam članicam omogočalo, da primerjajo svoje regulativne pristope in po potrebi poenostavijo svoje nacionalne pravne okvire za regulirane poklice. 5. PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog naj bi vplival na proračun EU tako, da bo prihodnja evropska poklicna izkaznica kot operacijsko ogrodje uporabljala informacijski sistem za notranji trg. Informacijski sistem za notranji trg bo treba prilagoditi postopkom in zahtevam glede hrambe, ki so povezane z evropsko poklicno izkaznico, ter dopolniti z nekaterimi dodatnimi funkcijami, tj. posebnim vmesnikom, mehanizmom opozarjanja in mehanizmom za prijavo. Posledice za proračun EU so že pokrite z načrtovanimi dodelitvami in bodo ob upoštevanju dejstva, da bo uporaba informacijskega sistema za notranji trg za podporo evropski poklicni izkaznici zagotovila pomembne ekonomije obsega in povezanosti, skromne. Poleg tega so glavne zmogljivosti informacijskega sistema za notranji trg in tiste, ki so trenutno v razvoju, v veliki meri skladne z zahtevami evropske poklicne izkaznice. Stroški prilagajanja in razvoja bodo zato precej nižji. 2011/0435 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Direktive 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij in Uredbe št. [...] o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 46, člena 53(1) ter členov 62 in 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[18], ob upoštevanju mnenja Evropskega nadzornika za varstvo podatkov[19], v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Direktiva 2005/36/EC Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij[20] je združila sistem vzajemnega priznavanja, ki je prvotno temeljil na 15 direktivah. Določa samodejno priznavanje omejenega števila poklicev na podlagi usklajenih minimalnih zahtev usposabljanja (sektorski poklici), splošni sistem za priznavanje dokazil o usposabljanju in samodejno priznavanje poklicnih izkušenj. Direktiva 2005/36/ES je vzpostavila tudi nov sistem za prosto opravljanje storitev. Spomniti je treba, da družinski člani državljanov Unije, ki prihajajo iz tretjih držav, že uživajo pravice enake obravnave v skladu s členom 24 Direktive 2004/38/ES. Državljani tretjih držav imajo lahko v skladu z ustreznimi nacionalnimi postopki korist tudi od enake obravnave glede priznavanja diplom, spričeval in drugih strokovnih kvalifikacij, v skladu s posebno zakonodajo Unije, kot so akti o rezidentih za daljši čas, beguncih, „imetnikih modrih kart“ in znanstvenih raziskovalcih. (2) Komisija je v sporočilu „Akt za enotni trg, Dvanajst pobud za okrepitev rasti in zaupanja, ,Skupaj za novo rast‘“[21] opredelila potrebo po posodobitvi zakonodaje Unije na tem področju. Evropski svet je v svojih sklepih dne 23. oktobra 2011 podprl tako posodobitev in pozval k dogovoru do konca leta 2012. Evropski parlament je v resoluciji z dne 15. novembra 2011 prav tako pozval Komisijo, naj predloži predlog. Poročilo o državljanstvu EU iz leta 2010 o odpravljanju ovir za pravice državljanov EU[22] poudarja potrebo po manjšem upravnem bremenu, povezanim s priznavanjem poklicnih kvalifikacij. (3) Da bi spodbudili prosti pretok strokovnjakov ter obenem zagotovili učinkovito in pregledno priznavanje kvalifikacij, je treba uvesti evropsko poklicno izkaznico. Ta izkaznica je potrebna zlasti zaradi pospeševanja začasne mobilnosti in priznavanja v okviru sistema samodejnega priznavanja, pa tudi zaradi spodbujanja poenostavljenega postopka priznavanja v okviru splošnega sistema. Izkaznica mora biti izdana na zahtevo strokovnjaka in po tem, ko so predloženi potrebni dokumenti ter pristojni organi zaključijo s tem povezane postopke pregledovanja in preverjanja. Delovanje izkaznice bi moralo biti podprto z informacijskim sistemom za notranji trg, vzpostavljenim z Uredbo (EU) št. […] o upravnem sodelovanju prek informacijskega sistema za notranji trg[23]. Ta mehanizem bi moral pripomoči k povečanju sinergij in zaupanja med pristojnimi organi, obenem pa odpraviti podvajanje upravnega dela za organe ter izboljšati preglednost in varnost za strokovnjake. Postopek uporabe in izdaje izkaznice mora biti jasno strukturiran ter obsegati zaščitne ukrepe in ustrezne pravice do pritožbe za prosilca. Izkaznica in s tem povezan tok dela znotraj informacijskega sistema za notranji trg bi morala zagotoviti celovitost, pristnost in zaupnost shranjenih podatkov ter preprečiti nezakonit in nedovoljen dostop do informacij, shranjenih v sistemu. (4) Direktiva 2005/36/ES velja samo za strokovnjake, ki želijo v drugi državi članici opravljati isti poklic. V nekaterih primerih so zadevne dejavnosti del poklica z večjim obsegom dejavnosti v državi članici gostiteljici. Če so razlike med področji dejavnosti tako velike, da bi moral strokovnjak za nadomestitev vrzeli v znanju dejansko opraviti popoln program izobraževanja in usposabljanja, ter če strokovnjak to zahteva, mora država članica gostiteljica v teh posebnih okoliščinah odobriti delni dostop. Če pa obstajajo prevladujoči razlogi javnega interesa, kot v primeru zdravnika ali drugih zdravstvenih delavcev, mora imeti država članica možnost, da delni dostop zavrne. (5) Če poklic v državi članici izvora ni reguliran, morajo biti za začasno in občasno opravljanje storitev v državah članicah zaradi varstva lokalnih potrošnikov vzpostavljeni zaščitni ukrepi, kar velja zlasti glede zahteve po vsaj dveh letih predhodnih poklicnih izkušenj. Vendar pa ti zaščitni ukrepi niso potrebni, če so potrošniki, katerih običajno prebivališče je v državi članici ustanovitve strokovnjaka, takega strokovnjaka že izbrali, javno zdravje ali varnost tretjih oseb v državi članici gostiteljici pa ni ogroženo. (6) Direktiva 2005/36/ES državam članicam omogoča, da v primeru reguliranih poklicev, ki vplivajo na javno zdravje in varnost, poklicne kvalifikacije ponudnika storitev preverijo pred prvim opravljanjem storitve. Zaradi tega se je pojavila pravna negotovost, saj je odločitev o potrebi po takem predhodnem preverjanju prepuščena pristojnemu organu. Da bi zagotovili pravno varnost, morajo strokovnjaki že od začetka vedeti, ali je potrebno predhodno preverjanje kvalifikacij in kdaj je glede tega mogoče pričakovati odločitev. (7) Direktiva 2005/36/ES bi morala zajemati tudi notarje. Glede zahteve po priznanju zaradi ustanovitve bi morale imeti države članice možnost, da uvedejo potrebne preizkuse poklicne usposobljenosti ali prilagoditveno obdobje ter se tako izognejo diskriminaciji v postopkih nacionalnega izbora in imenovanja. Glede prostega opravljanja storitev notarji ne bi smeli imeti možnosti, da sestavljajo izvirne listine in izvajajo druge dejavnosti overjanja, pri katerih je potreben žig države članice gostiteljice. (8) Da bi uporabili mehanizem priznavanja znotraj splošnega sistema, je treba različne nacionalne sheme izobraževanja in usposabljanja zbrati v različne stopnje. Te stopnje, vzpostavljene zgolj za namen delovanja splošnega sistema, ne bi smele imeti nobenega vpliva na nacionalne strukture izobraževanja in usposabljanja niti na pristojnosti držav članic na tem področju, vključno z nacionalno politiko za izvajanje evropskega ogrodja kvalifikacij. To je lahko orodje za spodbujanje preglednosti in primerljivosti kvalifikacij, lahko pa je tudi uporaben dodatni vir informacij za pristojne organe, ki preučujejo priznavanje kvalifikacij, izdanih v drugih državah članicah. Stopnje, vzpostavljene za delovanje splošnega sistema, se načeloma ne bi smele več uporabljati kot merilo za izključitev državljanov Unije iz področja uporabe Direktive 2005/36/ES, kadar bi bilo to v nasprotju z načelom vseživljenjskega učenja. (9) Prošnje za priznanje s strani strokovnjakov, ki prihajajo iz držav članic, v katerih njihov poklic ni reguliran, je treba obravnavati enako kot prošnje strokovnjakov iz držav članic, v katerih je njihov poklic reguliran. Njihove kvalifikacije je treba primerjati s kvalifikacijami, zahtevanimi v državi članici gostiteljici na podlagi ravni kvalifikacij iz Direktive 2005/36/ES. Če obstajajo večje razlike, mora imeti pristojni organ možnost, da uvede kompenzacijske ukrepe. (10) Če minimalni pogoji glede usposobljenosti za dostop do poklicev, ki jih ureja splošni sistem, niso usklajeni, je treba državam članicam gostiteljicam še naprej omogočati, da uvedejo kompenzacijski ukrep. Ta ukrep mora biti sorazmeren ter zlasti upoštevati znanje, spretnosti in sposobnosti, ki jih je prosilec pridobil prek svojih poklicnih izkušenj ali vseživljenjskega učenja. Da bi lahko prosilec bolje razumel svoj položaj in zahteval pravni pregled pred nacionalnimi sodišči na podlagi Direktive 2005/36/ES, mora biti odločitev glede uvedbe kompenzacijskega ukrepa podrobno utemeljena. (11) Pregled Direktive 2005/36/ES je pokazal potrebo po posodobitvi in prožnejšem pojasnilu seznamov industrijskih, trgovinskih in obrtnih dejavnosti iz Priloge IV, pri čemer bi bilo treba za navedene dejavnosti ohraniti sistem samodejnega priznavanja, ki temelji na poklicnih izkušnjah. Priloga IV v sedanji obliki temelji na Mednarodni klasifikaciji industrijskih standardov vseh gospodarskih dejavnosti (ISIC) iz leta 1958 in ne odraža več sedanje strukture gospodarskih dejavnosti. Klasifikacija ISIC je bila od leta 1958 že večkrat pregledana. Zato bi Komisija morala imeti možnost prilagoditi Prilogo IV in tako ohraniti sistem samodejnega priznavanja. (12) Sistem samodejnega priznavanja na podlagi usklajenih minimalnih zahtev usposabljanja je odvisen od pravočasne priglasitve novih ali spremenjenih dokazil o formalnih kvalifikacijah s strani držav članic in njihove objave s strani Komisije. V nasprotnem primeru imetniki takih kvalifikacij nimajo nobenega jamstva, da lahko koristijo samodejno priznavanje. Da bi povečali preglednost in spodbudili pregled novo priglašenih nazivov, bi morale države članice imenovati ustrezni organ, na primer odbor ali ministrstvo za akreditacijo, ki bo preveril vsako priglasitev in Komisiji predložil poročilo o skladnosti z Direktivo 2005/36/ES. (13) Kreditne točke evropskega sistema prenašanja in zbiranja kreditnih točk (ECTS) se že uporabljajo v veliki večini visokošolskih ustanov v Uniji, njihova uporaba pa postaja vedno pogostejša tudi pri programih za pridobitev kvalifikacij, potrebnih za izvajanje reguliranega poklica. Zato je treba uvesti možnost za izražanje trajanja programa tudi v kreditnih točkah ECTS. To ne bi smelo vplivati na druge zahteve glede samodejnega priznavanja. Ena kreditna točka ECTS ustreza 25–30 uram študija, za opravljeno akademsko leto pa se običajno zahteva 60 kreditnih točk. (14) Da bi povečali mobilnost zdravnikov specialistov, ki so že pridobili naziv zdravnika specialista in se nato udeležijo drugega specialističnega usposabljanja, bi morale države članice imeti možnost, da odobrijo odstopanja od delov usposabljanja, če so bili ti deli usposabljanja že opravljeni med prejšnjim programom specialističnega usposabljanja v tisti državi članici, ki spada v sistem samodejnega priznavanja. (15) Poklica medicinskih sester in babic sta se v zadnjih treh desetletjih precej razvila: zdravstvena oskrba na domu, uporaba kompleksnejših terapij in nenehen razvoj tehnologije zagotavljajo možnost večje odgovornosti medicinskih sester in babic. Da bi bili študenti, ki se vpišejo v šolo za medicinske sestre in babice, pripravljeni za opravljanje kompleksnih zdravstvenih storitev, morajo pred začetkom usposabljanja pridobiti dobro splošno izobrazbo. Zato bi bilo treba za sprejem na tako usposabljanje opraviti dvanajst let splošnega izobraževanja ali uspešno opraviti preverjanje na enakovredni ravni. (16) Da bi poenostavili sistem samodejnega priznavanja zdravniških in zobozdravniških specializacij, bi morale biti take specializacije, če so skupne vsaj trem državam članicam, zajete v Direktivi 2005/36/ES. (17) Delovanje sistema samodejnega priznavanja je odvisno od zaupanja v pogoje glede usposobljenosti, ki podpirajo kvalifikacije strokovnjakov. Zato je pomembno, da minimalni pogoji glede usposobljenosti arhitektov odražajo nov razvoj na področju izobraževanja arhitektov, zlasti glede priznane potrebe po dopolnjevanju akademskega usposabljanja s poklicnimi izkušnjami pod nadzorom kvalificiranih arhitektov. Hkrati bi morali biti minimalni pogoji glede usposobljenosti dovolj prožni, da ne bi neupravičeno omejevali zmožnosti držav članic, da organizirajo svoje izobraževalne sisteme. (18) Direktiva 2005/36/ES bi morala spodbujati bolj samodejno priznavanje kvalifikacij za tiste poklice, ki trenutno od tega nimajo koristi. Pri tem bi bilo treba upoštevati pristojnost držav članic, da določijo kvalifikacije, potrebne za opravljanje poklicev na njihovem ozemlju, ter vsebine in organizacijo njihovega sistema izobraževanja in poklicnega usposabljanja. Poklicna združenja in organizacije, ki so reprezentativni na nacionalni ravni in ravni Unije, bi morali predlagati skupna načela za usposabljanje. Ta bi morala biti v obliki enotnega preizkusa, ki bi bil pogoj za pridobitev poklicne kvalifikacije, ali programov usposabljanja, ki temeljijo na enotnem sklopu znanja, spretnosti in sposobnosti. Kvalifikacije, pridobljene na podlagi takih enotnih okvirov za usposabljanje, bi morale države članice samodejno priznati. (19) Direktiva 2005/36/ES že določa jasne obveznosti za strokovnjake, ki morajo imeti potrebno jezikovno znanje. Pregled te obveznosti je pokazal potrebo po pojasnitvi vloge pristojnih organov in delodajalcev, zlasti zaradi varnosti bolnikov. Vendar bi moral biti nadzor jezikovnega znanja razumen in potreben za zadevna delovna mesta ter ne bi smel biti razlog za izključitev strokovnjakov iz trga dela v državi članici gostiteljici. (20) Da bi pospešili mobilnost diplomantov, ki želijo opravljati plačano prakso v drugi državi članici, v kateri je opravljanje take prakse mogoče, bi morali biti ti diplomanti zajeti v Direktivi 2005/36/ES. Zagotoviti je treba tudi priznanje njihove prakse v državi članici izvora. (21) Direktiva 2005/36/ES uvaja sistem nacionalnih kontaktnih točk. Zaradi začetka veljavnosti Direktive 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu[24] ter vzpostavitve enotnih kontaktnih točk na podlagi te direktive obstaja nevarnost prekrivanja. Zato bi morale nacionalne kontaktne točke, vzpostavljene z Direktivo 2005/36/ES, postati centri za pomoč, ki bi se morali osredotočati na nudenje nasvetov državljanom, tudi z osebnimi srečanji, s čimer bi zagotovili, da se dnevna uporaba pravil notranjega trga v posameznih primerih državljanov spoštuje na nacionalni ravni. (22) Direktiva sicer že določa podrobne obveznosti držav članic glede izmenjave informacij, vendar bi bilo treba te obveznosti okrepiti. Države članice se ne bi smele samo odzivati na zahteve po informacijah, ampak tudi dejavno opozarjati druge države članice. Tak sistem opozarjanja bi moral biti podoben sistemu opozarjanja iz Direktive 2006/123/ES. Poseben sistem opozarjanja pa je nujen za zdravstvene delavce, ki koristijo samodejno priznavanje na podlagi Direktive 2005/36/ES. To bi moralo veljati tudi za veterinarje, razen če so države članice že sprožile mehanizem opozarjanja iz Direktive 2006/123/ES. Vse države članice bi morale biti opozorjene, če strokovnjak zaradi disciplinskega ukrepa ali kazenske obsodbe ne sme več opravljati storitev v drugi državi članici. To opozorilo bi moralo biti sproženo prek informacijskega sistema za notranji trg ne glede na to, ali je strokovnjak uveljavljal kakšno od pravic na podlagi Direktive 2005/36/ES oziroma ali je vložil prošnjo za priznanje njegovih poklicnih kvalifikacij z izdajo evropske poklicne izkaznice ali prek druge metode, določene z navedeno direktivo. Postopek opozarjanja mora biti skladen z zakonodajo Unije o varstvu osebnih podatkov in drugih temeljnih pravicah. (23) Ena od velikih težav, s katero se sooči državljan, ki želi delati v drugi državi članici, je zahtevnost in negotovost upravnih postopkov, v skladu s katerimi mora ravnati. Direktiva 2006/123/ES od držav članic že zahteva, da zagotovijo enostaven dostop do informacij in zaključek postopka prek enotnih kontaktnih točk. Če so državljani, ki zaprosijo za priznavanje kvalifikacij na podlagi Direktive 2005/36/ES, zajeti v Direktivi 2006/123/ES, lahko že uporabijo enotne kontaktne točke. Vendar pa iskalci zaposlitve in zdravstveni delavci niso zajeti v Direktivi 2006/123/ES, razpoložljive informacije pa so skope. Zato je treba te informacije navesti z vidika uporabnika in zagotoviti, da je dostop do njih enostaven. Države članice morajo prevzeti odgovornost na nacionalni ravni, pa tudi sodelovati med seboj in s Komisijo ter tako zagotoviti, da imajo strokovnjaki po vsej Uniji enostaven dostop do uporabniku prijaznih, večjezičnih informacij in zaključka postopka prek enotnih kontaktnih točk. Na drugih spletnih straneh, na primer na portalu Tvoja Evropa, je treba dodati povezave. (24) Da bi dopolnili ali spremenili nekatere nebistvene določbe Direktive 2005/36/EC, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastila, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme akte v zvezi s posodobitvijo Priloge I, določanjem meril za izračun pristojbin, povezanih z evropsko poklicno izkaznico, določanjem podrobnosti glede dokumentov, potrebnih za evropsko poklicno izkaznico, spremembo seznamov dejavnosti iz Priloge IV, spremembo točk 5.1.1 do 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 in 5.7.1 Priloge V, pojasnilom znanja in spretnosti za zdravnike, medicinske sestre za splošno zdravstveno nego, zobozdravnike, veterinarje, babice, farmacevte in arhitekte, sprejetjem minimalnih obdobij usposabljanja za specialistično medicinsko usposabljanje in specialistično zobozdravstveno usposabljanje, vključitvijo novih zdravniških specializacij v točko 5.1.3 Priloge V, spremembo seznamov iz točk 5.2.1, 5.3.1, 5.4.1, 5.5.1 in 5.6.1 Priloge V, vključitvijo novih zobozdravniških specializacij v točko 5.3.3 Priloge V, določanjem pogojev uporabe enotnih okvirov za usposabljanje in določanjem pogojev uporabe enotnih preizkusov usposobljenosti. Zlasti je pomembno, da Komisija med pripravljalnim delom opravi ustrezna posvetovanja, tudi na strokovni ravni. Komisija mora pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in ustrezno predloži zadevne dokumente. (25) Da bi zagotovili enotne pogoje za izvajanje Direktive 2005/36/ES, je treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi se morala izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[25]. (26) Svetovalni postopek bi bilo treba uporabiti za sprejetje izvedbenih aktov, da bi določili skupna in enotna pravila glede specifikacije evropskih poklicnih izkaznic za določene poklice, obliko evropske poklicne izkaznice, prevode, potrebne za podporo prošnji za izdajo evropske poklicne izkaznice, podrobnosti glede ocene prošenj za evropsko poklicno izkaznico, tehnične specifikacije in ukrepe, potrebne za zagotavljanje celovitosti, zaupnosti in točnosti informacij na evropski poklicni izkaznici in v datoteki v informacijskem sistemu za notranji trg, pogoje in postopke za dostop do evropske poklicne izkaznice, pogoje glede dostopa do datoteke informacijskega sistema za notranji trg, tehnična sredstva in postopke za preverjanje pristnosti in veljavnosti evropske poklicne izkaznice ter izvajanje mehanizma za opozarjanje, zaradi tehnične narave navedenih izvedbenih aktov. (27) Na podlagi pozitivnih izkušenj z medsebojnim ocenjevanjem v okviru Direktive 2006/123/ES bi bilo treba podoben sistem ocenjevanja vključiti tudi v Direktivo 2005/36/ES. Države članice bi morale priglasiti poklice, ki jih regulirajo, in navesti razloge za njihovo reguliranje, o svojih ugotovitvah pa razpravljati med seboj. Tak sistem bi pripomogel k večji preglednosti na trgu poklicnih storitev. (28) Ker ciljev ukrepov, ki jih je treba sprejeti, tj. racionalizacije, poenostavitve in izboljšanja pravil za priznavanje poklicnih kvalifikacij, države članice same ne morejo zadovoljivo doseči, saj bi tako prišlo do razhajajočih se zahtev in postopkovnih ureditev, ki bi še povečale regulativno zapletenost in povzročile neupravičene ovire za mobilnost strokovnjakov, ter se lahko ti cilji zaradi skladnosti, preglednosti in ustreznosti lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenih ciljev. (29) V skladu s Skupno politično izjavo držav članov in Komisije o obrazložitvenih dokumentih z dne [datum] so se države članice zavezale, da bodo priglasitvi ukrepov za prenos v upravičenih primerih priložile enega ali več dokumentov, v katerih bo pojasnjeno razmerje med elementi direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov o prenosu. Zakonodajalec meni, da je posredovanje takih dokumentov v primeru te direktive upravičeno. (30) Direktivo 2005/36/ES bi bilo zato treba ustrezno spremeniti – SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: Člen 1 Spremembe Direktive 2005/36/ES Direktiva 2005/36/ES se spremeni: (1) Členu 1 se doda naslednji drugi odstavek: „Ta direktiva določa tudi pravila glede delnega dostopa do reguliranega poklica ter dostopa do plačane prakse, opravljene v drugi državi članici, in njenega priznavanja.“. (2) V členu 2 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim: „1. Ta direktiva se uporablja za vse državljane države članice, ki želijo kot samozaposlene ali zaposlene osebe opravljati reguliran poklic ali plačano prakso, vključno s svobodnimi poklici, v državi članici, v kateri niso pridobili svojih poklicnih kvalifikacij.“. (3) Člen 3 se spremeni: (a) odstavek 1 se spremeni: (i) točka (f) se nadomesti z naslednjim: „(f) ,poklicne izkušnje‘: dejansko in zakonito opravljanje poklica s polnim delovnim časom ali enakovrednim krajšim delovnim časom v državi članici;“; (ii) dodajo se točke: „(j) ,plačana praksa‘: opravljanje nadzorovanih in plačanih dejavnosti zaradi dostopa do reguliranega poklica, dovoljenega na podlagi opravljenega izpita; (k) ,evropska poklicna izkaznica‘: elektronsko spričevalo, izdano strokovnjaku, ki dokazuje priznanje njegovih kvalifikacij za ustanovitev v državi članici gostiteljici ali izpolnjevanje vseh potrebnih pogojev za začasno in občasno opravljanje storitev v državi članici gostiteljici; (l) ,vseživljenjsko učenje‘: vse oblike splošnega izobraževanja, poklicnega izobraževanja in usposabljanja, neformalno in priložnostno učenje skozi vse življenje, ki izboljša znanje, spretnosti in sposobnosti.“; (b) v odstavku 2 se tretji pododstavek nadomesti z naslednjim: „Vsakič, ko država članica podeli priznanje združenju ali organizaciji iz prvega pododstavka, o tem obvesti Komisijo. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o posodobitvi Priloge I, če je priznanje v skladu s to direktivo. Če Komisija meni, da priznanje iz tretjega pododstavka ni v skladu s to direktivo, o tej neskladnosti v šestih mesecih po prejemu vseh potrebnih informacij sprejme izvedbeni sklep.“. (4) V členu 4 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim: „1. Priznavanje poklicnih kvalifikacij s strani države članice gostiteljice omogoča prosilcu dostop do tistega poklica v tej državi članici ali v primerih iz člena 4f delov tega poklica, za katerega je usposobljen v državi članici izvora, in da ga opravlja v državi članici gostiteljici pod enakimi pogoji, kot veljajo za njene državljane.“. (5) Vstavijo se naslednji členi 4a do 4f: „Člen 4a Evropska poklicna izkaznica 1. Države članice imetniku poklicne kvalifikacije na njegovo zahtevo izdajo evropsko poklicno izkaznico pod pogojem, da je Komisija sprejela ustrezne izvedbene akte iz odstavka 6. 2. Države članice zagotovijo, da imetnik evropske poklicne izkaznice po tem, ko pristojni organi zadevne države članice potrdijo izkaznico, kakor je določeno v odstavkih 3 in 4 tega člena, uživa vse pravice, ki izhajajo iz členov 4b do 4e. 3. Če namerava imetnik kvalifikacije opravljati storitve iz naslova II, ki niso storitve iz člena 7(4), evropsko poklicno izkaznico ustvari in potrdi pristojni organ države članice izvora v skladu s členoma 4b in 4c. 4. Če namerava imetnik kvalifikacije ustanoviti sedež v drugi državi članici na podlagi poglavij I do IIIa naslova III ali opravljati storitve na podlagi člena 7(4), evropsko poklicno izkaznico ustvari pristojni organ države članice izvora, potrdi pa jo pristojni organ države članice gostiteljice v skladu s členoma 4b in 4d. 5. Države članice določijo organe, pristojne za izdajo evropskih poklicnih izkaznic. Ti organi zagotovijo nepristransko, objektivno in pravočasno obravnavo prošenj za evropske poklicne izkaznice. Centri za pomoč iz člena 57b lahko prav tako delujejo kot pristojni organ za izdajo evropskih poklicnih izkaznic. Države članice zagotovijo, da pristojni organi državljane, vključno z morebitnimi prosilci, seznanijo s prednostmi evropske poklicne izkaznice, kjer je ta na voljo. 6. Komisija sprejme izvedbene akte, ki določajo evropske poklicne izkaznice za določene poklice, določajo obliko evropske poklicne izkaznice, prevode, potrebne za podporo prošnji za izdajo evropske poklicne izkaznice, in podrobnosti glede ocene prošenj za evropsko poklicno izkaznico, ob upoštevanju posebnosti vsakega zadevnega poklica. Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 58. 7. Morebitne pristojbine, ki jih morajo prosilci plačati zaradi upravnih postopkov za izdajo evropske poklicne izkaznice, so razumne, sorazmerne in v skladu s stroški, ki jih imata država članica izvora in država članica gostiteljica, ter ne odvračajo od oddaje prošenj za evropsko poklicno izkaznico. Komisija je v skladu s členom 58a pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v zvezi z določanjem meril za izračun in razdelitev pristojbin. 8. Priznavanje kvalifikacij prek evropske poklicne izkaznice je postopkovna alternativa priznavanju poklicnih kvalifikacij na podlagi postopkov iz naslovov II in III te direktive. Razpoložljivost evropske poklicne izkaznice za določen poklic imetniku poklicne kvalifikacije za ta poklic ne preprečuje, da zaprosi za priznanje svojih kvalifikacij na podlagi postopkov, pogojev, zahtev in rokov iz te direktive, ki niso postopki, pogoji, zahteve in roki za evropsko poklicno izkaznico. Člen 4b Prošnja za evropsko poklicno izkaznico in oblikovanje datoteke v informacijskem sistemu za notranji trg 1. Države članice zagotovijo, da lahko imetnik poklicne kvalifikacije pristojni organ države članice izvora zaprosi za evropsko poklicno izkaznico po kakršni koli poti, tudi prek spletnega orodja. 2. Prošnjam morajo biti po potrebi priloženi dokumenti iz člena 7(2) in Priloge VII. Komisija je v skladu s členom 58a pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov o določanju podrobnosti glede dokumentov. 3. Pristojni organ države članice izvora potrdi prejem prošnje in prosilca po vložitvi prošnje nemudoma obvesti o morebitnih manjkajočih dokumentih. V informacijskem sistemu za notranji trg, vzpostavljenem z Uredbo (EU) št. [...] Evropskega parlamenta in Sveta(*), ustvari datoteko s prošnjo, ki vsebuje vsa dokazila. Če isti prosilec vloži naknadno prošnjo, pristojni organi države članice izvora ali države članice gostiteljice ne smejo zahtevati ponovne vloge dokumentov, ki jih datoteka v informacijskem sistemu za notranji trg že vsebuje in so še veljavni. 4. Komisija lahko sprejme izvedbene akte, ki določajo tehnične specifikacije, ukrepe, potrebne za zagotavljanje celovitosti, zaupnosti in točnosti informacij na evropski poklicni izkaznici in v datoteki v informacijskem sistemu za notranji trg, pogoje in postopke za dostop imetnika do njegove evropske poklicne izkaznice, vključno z možnostjo prenosa ali posodobitve datoteke. Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 58. Člen 4c Evropska poklicna izkaznica za začasno opravljanje storitev, ki niso storitve iz člena 7(4) 1. Pristojni organ države članice izvora preveri prošnjo ter pripravi in potrdi evropsko poklicno izkaznico v dveh tednih po prejemu popolne prošnje. Prosilca in državo članico, v kateri namerava prosilec opravljati storitev, obvesti o potrditvi evropske poklicne izkaznice. Prenos informacij o potrditvi zadevni državi članici gostiteljici obsega prijavo iz člena 7. Država članica gostiteljica nadaljnje prijave na podlagi člena 7 ne sme zahtevati naslednji dve leti. 2. Na sklep države članice izvora ali odsotnost sklepa v obdobju dveh tednov iz odstavka 1 se lahko vloži pritožba v skladu z nacionalno zakonodajo. 3. Če želi imetnik evropske poklicne izkaznice opravljati storitve v državah članicah, ki o tem niso bile prvotno obveščene v skladu z odstavkom 1, ali želi po preteku dveh let iz odstavka 1 še naprej opravljati storitve, lahko še naprej uporablja evropsko poklicno izkaznico iz odstavka 1. V navedenih primerih imetnik evropske poklicne izkaznice odda prijavo iz člena 7. 4. Evropska poklicna izkaznica velja, dokler ima njen imetnik pravico do opravljanja storitev v državi članici izvora na podlagi dokumentov in informacij v datoteki v informacijskem sistemu za notranji trg. Člen 4d Evropska poklicna izkaznica za ustanovitev in začasno opravljanje storitev na podlagi člena 7(4) 1. Po prejemu popolne prošnje za evropsko poklicno izkaznico pristojni organ države članice izvora v dveh tednih preveri in potrdi pristnost in veljavnost predloženih dokazil, pripravi evropsko poklicno izkaznico, jo pošlje pristojnemu organu države članice gostiteljice v potrditev in navedeni organ obvesti o ustrezni datoteki v informacijskem sistemu za notranji trg. Država članica izvora prosilca obvesti o poteku postopka. 2. V primerih iz členov 16 in 21 ter člena 49a država članica gostiteljica v enem mesecu od prejema evropske poklicne izkaznice, ki jo je poslala država članica izvora, sprejme sklep o potrditvi evropske poklicne izkaznice na podlagi odstavka 1. Če obstajajo utemeljeni pomisleki, lahko država članica gostiteljica od države članice izvora zahteva dodatne informacije. Taka zahteva ne vpliva na enomesečni rok. 3. V primerih iz člena 7(4) in člena 14 država članica gostiteljica v dveh mesecih od prejema evropske poklicne izkaznice, ki jo je v potrditev poslala država članica izvora, sprejme sklep o tem, ali bo priznala kvalifikacije imetnika ali pa bo zanj uvedla dopolnilne ukrepe. Če obstajajo utemeljeni pomisleki, lahko država članica gostiteljica od države članice izvora zahteva dodatne informacije. Taka zahteva ne vpliva na dvomesečni rok. 4. Če mora prosilec na zahtevo države članice gostiteljice opraviti preizkus poklicne usposobljenosti na podlagi člena 7(4), lahko prosilec začne opravljati storitev v enem mesecu po sprejetju sklepa v skladu z odstavkom 3. 5. Če država članica gostiteljica sklepa ne sprejme v rokih iz odstavkov 2 in 3 ali ne zahteva dodatnih informacij v enem mesecu od prejema evropske poklicne izkaznice, ki jo je poslala država članica izvora, se za evropsko poklicno izkaznico šteje, da jo je država članica gostiteljica potrdila in da to pomeni priznanje poklicnih kvalifikacij za zadevni regulirani poklic v državi članici gostiteljici. 6. Ukrepi, ki jih država članica izvora sprejme v skladu z odstavkom 1, nadomeščajo katero koli prošnjo za priznanje poklicnih kvalifikacij na podlagi nacionalne zakonodaje države članice gostiteljice. 7. Na sklepe države članice izvora ali države članice gostiteljice na podlagi odstavkov 1 do 5 ali odsotnost sklepa države članice izvora se lahko vloži pritožba v skladu z nacionalno zakonodajo zadevne države članice. Člen 4e Obdelava in dostop do podatkov v zvezi z evropsko poklicno izkaznico 1. Pristojni organi države članice izvora in države članice gostiteljice ustrezno datoteko v informacijskem sistemu za notranji trg pravočasno posodobijo z informacijami o sprejetih disciplinskih ukrepih ali kazenskih sankcijah ali katerih koli drugih resnih posebnih okoliščinah, ki bodo verjetno vplivale na opravljanje dejavnosti imetnika evropske poklicne izkaznice na podlagi te direktive. Take posodobitve vključujejo izbris informacij, ki niso več potrebne. Imetnik evropske poklicne izkaznice in pristojni organi, na katere se nanaša ustrezna datoteka v informacijskem sistemu za notranji trg, so obveščeni o vseh spremembah s strani zadevnih pristojnih organov. 2. Dostop do informacij v datoteki v informacijskem sistemu za notranji trg je omejen na pristojne organe države članice izvora in države članice gostiteljice ter na imetnika evropske poklicne izkaznice v skladu z Direktivo 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta(**). 3. Informacije o posameznih prosilcih obdelajo samo zadevni pristojni organi države članice izvora in države članice gostiteljice za namene evropske poklicne izkaznice v skladu z določbami za varstvo javnega zdravja in varnosti ter Direktivo 95/46/ES. 4. Informacije, ki jih vključuje evropska poklicna izkaznica, so omejene na informacije, potrebne za preverjanje pravice njenega imetnika do opravljanja poklica, za katerega je bila izkaznica izdana, zlasti na ime, priimek, datum in kraj rojstva, poklic, veljavni sistem, vključene pristojne organe, številko izkaznice, varnostne zahteve in navedbo veljavnega dokazila identitete. 5. Države članice zagotovijo, da ima imetnik evropske poklicne izkaznice na zahtevo kadar koli pravico zahtevati popravek, izbris in blokado svoje datoteke v informacijskem sistemu za notranji trg, pri čemer je o tej pravici obveščen ob izdaji evropske poklicne izkaznice in ga nanjo opomnijo vsaki dve leti po izdaji evropske poklicne izkaznice. 6. V zvezi z obdelavo osebnih podatkov na evropski poklicni izkaznici in v vseh datotekah v informacijskem sistemu za notranji trg se zadevni pristojni organi držav članic štejejo za nadzornike v smislu Direktive 95/46/ES. Komisija se glede njenih obveznosti iz odstavkov 1 do 4 in obdelave osebnih podatkov iz teh členov šteje za nadzornika v smislu Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta(***). 7. Države članice zagotovijo, da lahko delodajalci, potrošniki, bolniki in druge interesne skupine brez poseganja v odstavka 2 in 3 preverijo pristnost in veljavnost evropske poklicne izkaznice, ki jim jo predloži imetnik kartice. Komisija sprejme izvedbene akte, ki določajo pogoje glede dostopa do datoteke v informacijskem sistemu za notranji trg, tehnična sredstva in postopke za preverjanje iz prvega pododstavka. Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 58. Člen 4f Delni dostop 1. Pristojni organ države članice gostiteljice delni dostop do poklicne dejavnosti na svojem ozemlju odobri, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (a) razlike med poklicno dejavnostjo, ki se zakonito izvaja v državi članici izvora, in reguliranim poklicem v državi članici gostiteljici so same po sebi tako velike, da bi moral prosilec, če bi želel imeti dostop do popolnega reguliranega poklica v državi članici gostiteljici, ob uvedbi dopolnilnih ukrepov dejansko opraviti popoln program izobraževanja in usposabljanja, zahtevan v državi članici gostiteljici; (b) poklicna dejavnost je lahko objektivno ločena od drugih dejavnosti, ki spadajo v reguliran poklic v državi članici gostiteljici. Za namene točke (b) se dejavnost šteje za dejavnost, ki jo je mogoče ločiti, če se v državi članici izvora izvaja kot samostojna dejavnost. 2. Delni dostop se lahko zavrne, če je taka zavrnitev upravičena zaradi prevladujočega razloga v splošnem interesu, kot je javno zdravje, če lahko zagotavlja uresničitev zastavljenega cilja in ne presega tega, kar je nujno potrebno. 3. Prošnje za ustanovitev v državi članici gostiteljici se v primeru ustanovitve v državi članici gostiteljici preverijo v skladu s poglavji I in IV naslova III. 4. Prošnje za opravljanje začasnih storitev v državi članici gostiteljici v zvezi s poklicnimi dejavnostmi, ki vplivajo na javno zdravje in varnost, se preverijo v skladu z naslovom II. 5. Z odstopanjem od šestega pododstavka člena 7(4) in člena 52(1) se po odobritvi delnega dostopa poklicna dejavnost opravlja pod poklicnim nazivom države članice izvora. ------------- (*) UL [Uredba IMI]. (**) UL L 281, 23.11.1995, str. 31. (***) UL L 8, 12.1.2001, str. 1.“ (6) Člen 5 se spremeni: (a) v odstavku 1 se točka (b) nadomesti z naslednjim: „(b) kadar ponudnik storitev opravlja storitev drugje, če je ta poklic opravljal v eni ali več državah članicah vsaj dve leti v obdobju zadnjih desetih let pred opravljanjem storitev, če poklic v državi članici sedeža ni reguliran. Za namene točke (b) prvega pododstavka pogoj glede dveh let opravljanja storitev ne velja v nobenem od naslednjih primerov: (a) poklic ali izobraževanje in usposabljanje za ta poklic sta regulirana; (b) ponudnik storitve spremlja prejemnika storitve, če je običajno prebivališče prejemnika storitve v državi članici sedeža ponudnika storitve in poklic ni naveden na seznamu iz člena 7(4).“; (b) doda se naslednji odstavek 4: „4. V primeru notarjev so izvirne listine in druge dejavnosti overjanja, pri katerih je potreben žig države gostiteljice, izključene iz opravljanja storitev.“. (7) Člen 7 se spremeni: (a) odstavek 2 se spremeni: (i) točka (e) se nadomesti z naslednjim: „(e) dokazilo o tem, da ponudniku niso niti začasno niti dokončno odvzete pravice do opravljanja poklica, ter dokazilo o nekaznovanosti za poklice na področju varovanja in v zdravstvenem sektorju, če država članica isto zahteva za svoje državljane;“; (ii) doda se naslednja točka (f): „(f) v primeru dokazil o formalnih kvalifikacijah iz člena 21(1) ter dokazil o pridobljenih pravicah iz členov 23, 26, 27, 30, 33, 33a, 37, 39 in 43 potrdilo o znanju jezika države članice gostiteljice;“; (b) vstavi se naslednji odstavek 2a: „2a. Prijava, ki jo odda ponudnik storitev, je veljavna na celotnem ozemlju zadevne države članice.“; (c) odstavek 4 se nadomesti z naslednjim: „4. Za prvo opravljanje storitev v primeru reguliranih poklicev, ki vplivajo na javno zdravje ali varnost in za katere ne velja samodejno priznavanje v skladu s poglavjem II ali III naslova III, lahko pristojni organ države članice gostiteljice preveri poklicne kvalifikacije ponudnika storitev pred prvim opravljanjem storitev. Tako predhodno preverjanje je mogoče le, kadar je namen preverjanja preprečiti resno škodo za zdravje ali varnost prejemnika storitev zaradi nezadostne poklicne kvalifikacije ponudnika storitev in kadar tako preverjanje ne presega tistega, kar je potrebno za ta namen. Države članice Komisiji priglasijo seznam poklicev, za katere je potrebno predhodno preverjanje kvalifikacij, da bi preprečile resno škodo za zdravje ali varnost prejemnika storitev na podlagi njihovih nacionalnih zakonov in predpisov. Države članice Komisiji predložijo posebno utemeljitev za vsak poklic, vključen na seznam. Pristojni organ v obdobju največ enega meseca po prejemu prijave in spremnih dokumentov obvesti ponudnika storitev bodisi o svoji odločitvi, da ne bo preveril njegovih kvalifikacij, bodisi o izidu takega preverjanja. Kadar se pojavi težava, ki bi lahko povzročila zamudo, pristojni organ v prvem mesecu obvesti ponudnika storitev o razlogu za zamudo. Težava se razreši v enem mesecu po tem obvestilu, odločitev pa se dokončno sprejme v dveh mesecih po razrešitvi težave. Kadar je bistvena razlika med poklicnimi kvalifikacijami ponudnika storitev in usposobljenostjo, ki se zahteva v državi članici gostiteljici, pri čemer je ta razlika tako velika, da ogroža javno zdravje ali varnost, poklicne izkušnje ali vseživljenjsko učenje ponudnika storitev pa je ne morejo nadomestiti, država članica gostiteljica ponudniku storitev omogoči, da dokaže, zlasti s preizkusom poklicne usposobljenosti, da je pridobil manjkajoča znanja ali sposobnosti. Vsekakor pa mora biti opravljanje storitev mogoče v enem mesecu po sprejetju odločitve v skladu s tretjim pododstavkom. Če se pristojni organ ne odzove v rokih, določenih v tretjem in četrtem pododstavku, se storitev lahko opravlja. Če se kvalifikacije preverijo v skladu s prvim do petim pododstavkom, se storitev opravlja pod poklicnim nazivom države članice gostiteljice.“. (8) V členu 8 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim: „1. Pristojni organi države članice gostiteljice lahko v primeru pomislekov zaprosijo pristojne organe države članice sedeža, da jim posredujejo kakršne koli podatke, povezane z zakonitostjo ustanovitve izvajalca storitev in njegovim primernim obnašanjem, kakor tudi o disciplinski ali poklicni nekaznovanosti. V primeru nadzora kvalifikacij lahko pristojni organi države članice gostiteljice pristojne organe države članice sedeža zaprosijo za informacije o programih izobraževanja, ki jih je opravil ponudnik storitev, v tolikšnem obsegu, da lahko ocenijo pomembne razlike, ki bi lahko škodile javnemu zdravju ali varnosti. Pristojni organi države članice sedeža te podatke sporočijo v skladu s členom 56.“. (9) Člen 11 se spremeni: (a) uvodni stavek prvega pododstavka se nadomesti z naslednjim: „Za namene člena 13 in člena 14(6) se ravni poklicnih kvalifikacij določijo, kot sledi:“; (b) v točki (c) se točka (ii) nadomesti z naslednjim: „(ii) regulirano izobraževanje in usposabljanje ali v primeru reguliranega poklica poklicno usposabljanje s posebno strukturo, s sposobnostmi, ki presegajo tiste, določene za raven b, enakovredno ravni usposabljanja, določeni pod točko (i), ki zagotavlja primerljiv poklicni standard ter ki pripravi udeleženca usposabljanja za primerljivo raven odgovornosti in nalog, če je diplomi priloženo spričevalo države članice izvora;“; (c) točki (d) in (e) se nadomestita z naslednjim: „(d) diploma, ki potrjuje uspešno zaključeno usposabljanje na posrednješolski ravni, ki traja vsaj tri leta in največ štiri leta ali enakovredno obdobje s krajšim delovnim časom, ali če se uporabljajo v državi članici izvora, enakovredno število kreditnih točk evropskega sistema prenašanja in zbiranja kreditnih točk (ECTS), na univerzi ali visokošolskem zavodu ali drugi ustanovi na enaki ravni in po potrebi uspešno opravljeno poklicno usposabljanje, zahtevano poleg posrednješolskega programa; (e) diploma, ki potrjuje uspešno zaključeno usposabljanje na posrednješolski ravni, ki traja več kot štiri leta ali enakovredno obdobje s krajšim delovnim časom, ali če se uporabljajo v državi članici izvora, enakovredno število kreditnih točk ECTS, na univerzi ali visokošolskem zavodu ali drugi ustanovi na enaki ravni, in po potrebi uspešno opravljeno poklicno usposabljanje, zahtevano poleg posrednješolskega programa.“; (d) drugi odstavek se črta. (10) Prvi odstavek člena 12 se nadomesti z naslednjim: „Vsa dokazila o formalnih kvalifikacijah ali sklop dokazil o formalnih kvalifikacijah, ki jih izda pristojni organ v državi članici in ki potrjujejo uspešno opravljeno usposabljanje v Uniji, redno ali s krajšim delovnim časom, v okviru ali zunaj formalnih programov, ter jih navedena država članica prizna kot enakovredna in imetniku podeljujejo enake pravice dostopa do ali opravljanja poklica ali ki pomenijo pripravo za opravljanje poklica, se obravnavajo kot dokazila o formalnih kvalifikacijah, zajeta v členu 11, vključno z zadevno ravnjo.“. (11) Člen 13 se nadomesti z naslednjim: „Člen 13 Pogoji za priznavanje 1. Če se za dostop do in opravljanje reguliranega poklica v državi članici gostiteljici zahtevajo posebne poklicne kvalifikacije, pristojni organ navedene države članice dovoli dostop do in opravljanje tega poklica pod enakimi pogoji, kot veljajo za državljane navedene države članice, prosilcem, ki imajo potrdilo o kompetenci ali dokazila o formalnih kvalifikacijah iz člena 11, ki jih zahteva druga država članica za dostop do in opravljanje tega poklica na njenem ozemlju. Potrdila o kompetenci ali dokazila o formalnih kvalifikacijah izda pristojni organ v državi članici, imenovan v skladu z zakoni ali drugimi predpisi navedene države članice. 2. Dostop do in opravljanje poklica iz odstavka 1 se dovoli tudi prosilcem, če imajo potrdilo o kompetenci ali dokazilo o formalnih kvalifikacijah iz člena 11, ki ga je izdala druga država članica, ki tega poklica ne regulira. Potrdila o kompetenci in dokazila o formalnih kvalifikacijah izpolnjujejo naslednje pogoje: (a) izda jih pristojni organ v državi članici, imenovan v skladu z zakoni ali drugimi predpisi navedene države članice; (b) potrjujejo, da je imetnik pripravljen na opravljanje zadevnega poklica. 3. V primeru potrdila o kompetenci ali dokazila o formalnih kvalifikacijah iz odstavkov 1 in 2 ali dokazila, ki potrjuje regulirano izobraževanje in usposabljanje ali poklicno izobraževanje s posebno strukturo, enakovredno ravni iz člena 11(c)(i), država članica gostiteljica sprejme raven, ki jo je potrdila država članica izvora. 4. Z odstopanjem od odstavkov 1 in 2 tega člena lahko pristojni organ države članice gostiteljice zavrne dostop do in opravljanje poklica imetnikom potrdila o kompetenci, če je nacionalna kvalifikacija, zahtevana za opravljanje poklica na njenem ozemlju, uvrščena pod točko (d) ali (e) člena 11.“. (12) Člen 14 se spremeni: (a) odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1. Člen 13 ne onemogoča državi članici gostiteljici, da od prosilca zahteva, da opravi prilagoditveno obdobje do treh let ali preizkus poklicne usposobljenosti, če zajema opravljeno usposabljanje vsebine, ki se znatno razlikujejo od vsebin glede poklicnih dejavnosti, zajetih z usposabljanjem v državi članici gostiteljici.“; (b) v odstavku 2 se tretji pododstavek nadomesti z naslednjim: „Če Komisija meni, da odstopanje od drugega pododstavka ni primerno ali ni v skladu z zakonodajo Unije, v šestih mesecih od prejema vseh potrebnih informacij sprejme izvedbeni sklep, s katerim zaprosi zadevno državo članico, da se vzdrži sprejetja predvidenega ukrepa. Če se Komisija v navedenem roku ne odzove, se odstopanje lahko uporabi.“; (c) za prvim pododstavkom odstavka 3 se vstavi naslednji pododstavek: „Za poklic notarja lahko država članica gostiteljica, ko določi dopolnilni ukrep, upošteva posebne dejavnosti tega poklica na njenem ozemlju, zlasti glede zakonodaje, ki se uporablja.“; (d) odstavka 4 in 5 se nadomestita z naslednjim: „4. Za namene odstavkov 1 in 5 so ,vsebine, ki se znatno razlikujejo‘, tiste vsebine, katerih poznavanje je bistvenega pomena za opravljanje poklica in po katerih se usposabljanje, ki ga je opravil migrant, po trajanju in vsebini pomembno razlikuje od usposabljanja, ki ga zahteva država članica gostiteljica. 5. Odstavek 1 se uporablja ob ustreznem upoštevanju načela sorazmernosti. Če namerava država članica gostiteljica zahtevati, da prosilec opravi prilagoditveno obdobje ali preizkus poklicne usposobljenosti, mora najprej preveriti, ali so znanje, spretnosti in sposobnosti, ki jih je prosilec pridobil na podlagi poklicnih izkušenj in vseživljenjskega učenja v kateri koli državi članici ali v tretji državi, taki, da v celoti ali delno pokrivajo vsebine, ki se znatno razlikujejo, iz odstavka 4.“; (e) dodata se odstavka 6 in 7: „6. Sklep za uvedbo prilagoditvenega obdobja ali preizkusa poklicne usposobljenosti se ustrezno utemelji. Zlasti vključuje naslednjo utemeljitev: (a) navedba ravni kvalifikacije, zahtevane v državi članici gostiteljici, in ravni kvalifikacije prosilca v skladu z razvrstitvijo iz člena 11; (b) navedba področja ali področij, pri katerih so bile opredeljene znatne razlike; (c) razlaga znatnih razlik glede vsebine; (d) razlaga, zakaj prosilec zaradi teh znatnih razlik ne more zadovoljivo opravljati svojega poklica na ozemlju države članice gostiteljice; (e) razlaga, zakaj teh znatnih razlik ni mogoče nadomestiti z znanjem, spretnostmi in sposobnostmi prosilca, ki jih je pridobil s poklicnimi izkušnjami in vseživljenjskim učenjem. 7. Preizkus poklicne usposobljenosti iz odstavka 1 se organizira vsaj dvakrat letno, prosilci pa imajo možnost, da preizkus, če ga niso naredili v prvem poizkusu, ponavljajo vsaj enkrat.“. (13) Člen 15 se črta. (14) Člen 20 se nadomesti z naslednjim: „Člen 20 Prilagoditev seznamov dejavnosti iz Priloge IV Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o prilagoditvi seznamov dejavnosti iz Priloge IV, za katere velja priznavanje poklicnih izkušenj v skladu s členom 16, z namenom posodobitve ali razjasnitve nomenklature, če to ne vključuje nikakršnega krčenja obsega dejavnosti, povezanih s posameznimi skupinami.“. (15) Odstavki 4, 6 in 7 člena 21 se črtajo. (16) Vstavi se naslednji člen 21a: „Člen 21a Postopek priglasitve 1. Vsaka država članica Komisiji priglasi zakone in druge predpise, ki jih sprejme glede izdajanja dokazil o formalnih kvalifikacijah na področju, ki ga zajema to poglavje. V primeru dokazil o formalnih kvalifikacijah iz oddelka 8 se priglasitev v skladu s prvim pododstavkom pošlje tudi drugim državam članicam. 2. Priglasitvi iz odstavka 1 se priloži poročilo, ki dokazuje skladnost priglašenih dokazil o formalnih kvalifikacijah z ustreznimi zahtevami te direktive. Poročilo izda ustrezni organ, ki ga imenuje država članica in je zmožen oceniti skladnost dokazil o formalnih kvalifikacijah s to direktivo. 3. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a za prilagoditev točk 5.1.1 do 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 in 5.7.1 Priloge V z navedbo ter posodobitvijo nazivov, ki so jih države članice sprejele za dokazila o formalnih kvalifikacijah in, kjer je primerno, organa, ki izda dokazilo o formalnih kvalifikacijah, priloženega spričevala in ustreznega poklicnega naziva. 4. Če Komisija meni, da priglašeni akti iz odstavka 1 niso v skladu s to direktivo, o navedeni neskladnosti v šestih mesecih po prejemu vseh potrebnih informacij sprejme izvedbeni sklep.“. (17) Členu 22 se doda naslednji drugi odstavek: „Za namene točke (b) prvega odstavka od [vstavi datum – dan po datumu iz prvega pododstavka odstavka 1 člena 3] in nato vsakih pet let pristojni organi v državah članicah Komisiji in drugim državam članicam predložijo javno dostopna poročila o njihovih stalnih programih izobraževanja in usposabljanja za zdravnike, zdravnike specialiste, medicinske sestre za splošno zdravstveno nego, zobozdravnike, zobozdravnike specialiste, veterinarje, babice in farmacevte.“. (18) Člen 24 se spremeni: (a) odstavek 2 se nadomesti z naslednjim: „2. Osnovno medicinsko usposabljanje obsega skupno najmanj petletni študij, ki je lahko izražen tudi z enakovrednimi kreditnimi točkami ECTS, sestavlja pa ga vsaj 5 500 ur teoretičnega in praktičnega usposabljanja na univerzi ali pod nadzorom univerze. Za osebe, ki so študij začele pred 1. januarjem 1972, lahko usposabljanje iz prvega pododstavka vključuje šestmesečno prakso s polnim delovnim časom na univerzitetni ravni pod nadzorom pristojnih organov.“; (b) doda se naslednji odstavek 4: „Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a, v katerih določi: (a) ustrezno poznavanje ved iz točke (a) odstavka 3 v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom ter potrebne sposobnosti, ki jih mora tako znanje zajemati; (b) stopnjo zadostnega razumevanja postavk iz točke (b) odstavka 3 in sposobnosti, potrebne za tako razumevanje v skladu z znanstvenim napredkom in razvojem na področju izobraževanja v državah članicah; (c) ustrezno poznavanje klinične stroke in praks iz točke (c) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki bi jih moralo tako znanje prinesti ob upoštevanju znanstvenega in tehnološkega napredka; (d) ustrezne klinične izkušnje iz točke (d) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki bi jih moralo tako znanje prinesti ob upoštevanju znanstvenega in tehnološkega napredka ter razvoja na področju izobraževanja v državah članicah.“. (19) Člen 25 se spremeni: (a) odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1. Za sprejem v specialistično medicinsko usposabljanje se zahteva dokončan in potrjen program osnovnega medicinskega usposabljanja iz člena 24(2), med katerim je udeleženec usposabljanja pridobil ustrezno splošno medicinsko znanje.“; (b) vstavi se naslednji odstavek 3a: „3a. Države članice lahko v svojih nacionalnih zakonodajah določijo delna odstopanja od delov specialističnega medicinskega usposabljanja, če je bil ta del usposabljanja že opravljen med drugim zaključenim programom specialističnega usposabljanja, navedenim v točki 5.1.3 Priloge V, in če je prejšnjo kvalifikacijo specialista strokovnjak že pridobil v navedeni državi članici. Države članice zagotovijo, da dovoljeno odstopanje ne presega ene tretjine minimalnega trajanja specialističnega medicinskega usposabljanja iz točke 5.1.3 Priloge V. Vsaka država članica Komisijo in druge države članice obvesti o svoji zadevni nacionalni zakonodaji skupaj s podrobno utemeljitvijo za taka delna odstopanja.“; (c) odstavek 5 se nadomesti z naslednjim: „5. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o prilagoditvah minimalnih obdobij usposabljanja iz točke 5.1.3 Priloge V znanstvenemu in tehničnemu napredku.“. (20) V členu 26 se drugi odstavek nadomesti z naslednjim: „Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o vključitvi novih zdravniških specializacij, ki so enake v vsaj eni tretjini držav članic, v točko 5.1.3 Priloge V z namenom posodobitve te direktive glede na spremembe v nacionalni zakonodaji.“. (21) Odstavek 1 člena 28 se nadomesti z naslednjim: „1. Za sprejem v posebno usposabljanje iz splošne medicine se zahteva zaključen in potrjen program osnovnega medicinskega usposabljanja iz člena 24(2).“. (22) Člen 31 se spremeni: (a) odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1. Za sprejem v usposabljanje medicinskih sester za splošno zdravstveno nego se zahteva zaključeno dvanajstletno splošno izobraževanje, potrjeno z diplomo, spričevalom ali drugim dokazilom, ki ga izdajo pristojni organi ali telesa v državi članici, ali s spričevalom o opravljenem izpitu enakovredne stopnje, ki omogoča sprejem v šolo za medicinske sestre.“; (b) V odstavku 2 se drugi pododstavek nadomesti z naslednjim: „Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o spremembah seznama iz točke 5.2.1 Priloge V z namenom prilagoditve napredku na področju izobraževanja ter znanstvenemu in tehničnemu napredku.“; (c) Prvi pododstavek odstavka 3 se nadomesti z naslednjim: „Usposabljanje medicinskih sester za splošno zdravstveno nego zajema vsaj tri leta študija, ki ga sestavlja vsaj 4 600 ur teoretičnega in kliničnega usposabljanja, pri čemer trajanje teoretičnega usposabljanja predstavlja vsaj tretjino, trajanje kliničnega usposabljanja pa vsaj polovico minimalnega trajanja usposabljanja. Države članice lahko delno oprostijo teh obveznosti osebe, ki so se delno usposabljale v programih usposabljanja, ki so vsaj enakovredne stopnje.“; (d) doda se naslednji odstavek 7: „Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a, v katerih določi: (a) primerno poznavanje ved splošne zdravstvene nege iz točke (a) odstavka 6, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom ter potrebne sposobnosti, ki jih mora tako znanje zajemati v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom ter nedavnim razvojem na področju izobraževanja; (b) stopnjo zadostnega razumevanja postavk iz točke (a) odstavka 6 in sposobnosti, potrebne za tako razumevanje v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom ter nedavnim razvojem na področju izobraževanja; (c) stopnjo zadostnega znanja o postavkah iz točke (b) odstavka 6 in sposobnosti, potrebne za tako znanje v skladu z znanstvenim napredkom in nedavnim razvojem na področju izobraževanja; (d) ustrezne klinične izkušnje iz točke (c) odstavka 6 in sposobnosti, ki izhajajo iz takih ustreznih kliničnih izkušenj v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom ter nedavnim razvojem na področju izobraževanja.“. (23) Člen 33 se spremeni: (a) vstavi se naslednji odstavek 1a: „1a. Države članice samodejno priznajo kvalifikacije medicinskih sester za splošno zdravstveno nego, če se je prosilec začel usposabljati pred [vstavi datum – začetek veljavnosti spremenjene direktive] in se je za sprejetje zahtevalo deset let ali enakovredna stopnja splošne izobrazbe, kvalifikacija pa je sicer skladna z vsemi zahtevami usposabljanja iz člena 31.“; (b) odstavek 3 se nadomesti z naslednjim: „3. Države članice priznavajo dokazila o formalnih kvalifikacijah iz zdravstvene nege, izdana medicinskim sestram na Poljskem, ki so dokončale usposabljanje pred 1. majem 2004, ki ne izpolnjuje minimalnih zahtev usposobljenosti iz člena 31, potrjena z diplomo ,diplomirani‘, pridobljeno na podlagi posebnega dopolnilnega programa iz člena 11 Zakona z dne 20. aprila 2004 o spremembi Zakona o poklicih medicinske sestre in babice in o nekaterih drugih pravnih aktih (Uradni list Republike Poljske z dne 30. aprila 2004, št. 92, pos. 885) ter Uredbe ministra za zdravje z dne 12. aprila 2010 o spremembi Uredbe ministra za zdravje z dne 11. maja 2004 o podrobnih pogojih izvajanja študija za medicinske sestre in babice, ki imajo spričevalo o končani srednji šoli (končni izpit — matura) ter so diplomanti medicinskega liceja in poklicnih zdravstvenih šol za poklic medicinske sestre in babice (Uradni list Republike Poljske z dne 21. aprila 2010, št. 65, pos. 420), z namenom, da se preveri, ali je raven znanja in sposobnosti take osebe primerljiva z znanjem in sposobnostmi medicinskih sester s kvalifikacijami, ki so za Poljsko opredeljene v točki 5.2.2 Priloge V.“. (24) Člen 34 se spremeni: (a) v odstavku 2 se prvi in drugi pododstavek nadomestita z naslednjim: „Osnovno zobozdravstveno usposabljanje obsega skupno najmanj pet let rednega teoretičnega in praktičnega študija, ki se lahko izrazi z enakovrednimi kreditnimi točkami ECTS in zajema vsaj program, opisan v točki 5.3.1 Priloge V, ter se izvaja na univerzi, visokošolski ustanovi, ki izvaja usposabljanje s priznano enakovredno ravnjo, ali pod nadzorom univerze. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o prilagoditvah seznama iz točke 5.3.1 Priloge V znanstvenemu in tehničnemu napredku.“; (b) doda se naslednji odstavek 4: „Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a, v katerih določi: (a) primerno poznavanje zobozdravstvene stroke in stopnjo razumevanja znanstvenih metod iz točke (a) odstavka 3 ter sposobnosti, potrebne za tako stopnjo znanja in razumevanja v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom ter nedavnim razvojem na področju izobraževanja; (b) primerno poznavanje postavk iz točke (b) odstavka 3 in sposobnosti, potrebne za tako stopnjo razumevanja v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom ter nedavnim razvojem na področju izobraževanja; (c) primerno poznavanje postavk iz točke (c) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki izhajajo iz take stopnje, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom, (d) primerno poznavanje kliničnih panog in metod iz točke (d) odstavka 3 ter potrebne sposobnosti, ki izhajajo iz tega, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom, (e) ustrezne klinične izkušnje iz točke (e) odstavka 3 v skladu z nedavnim razvojem na področju izobraževanja.“. (25) Člen 35 se spremeni: (a) v odstavku 2 se drugi pododstavek nadomesti z naslednjim: „Specialistični zobozdravstveni programi s polno časovno obveznostjo trajajo najmanj tri leta, ki so lahko izražena tudi z enakovrednimi kreditnimi točkami ECTS in se izvajajo pod nadzorom pristojnih oblasti ali organov. Tako usposabljanje vključuje osebno sodelovanje zobozdravnika specializanta v dejavnostih in odgovornostih take ustanove.“; (b) v odstavku 2 se tretji pododstavek črta; (c) doda se naslednji odstavek 4: „4. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o prilagoditvah seznama minimalnega obdobja usposabljanja iz odstavka 2 znanstvenemu in tehničnemu napredku. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s točko 58a o vključitvi novih zobozdravstvenih specializacij, ki so enake v vsaj eni tretjini držav članic, v točko 5.3.3 Priloge V z namenom posodobitve te direktive glede na spremembe v nacionalni zakonodaji.“. (26) Člen 38 se spremeni: (a) v odstavku 1 se prvi in drugi pododstavek nadomestita z naslednjim: „Usposabljanje veterinarjev obsega skupno najmanj pet let rednega teoretičnega in praktičnega študija, ki je lahko izražen tudi z enakovrednimi kreditnimi točkami ECTS in zajema vsaj program, opisan v točki 5.4.1 Priloge V, ter se izvaja na univerzi ali visokošolski ustanovi, ki izvaja usposabljanje s priznano enakovredno ravnjo, ali pod nadzorom univerze. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o prilagoditvah seznama iz točke 5.4.1 Priloge V znanstvenemu in tehničnemu napredku.“; (b) doda se naslednji odstavek 4: „Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a, v katerih določi: (a) primerno poznavanje ved iz točke (a) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki izhajajo iz take stopnje znanja, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (b) primerno poznavanje zgradbe in delovanja organizma zdravih živali iz točke (b) odstavka 3 ter potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja zajema, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (c) primerno poznavanje obnašanja živali in njihove zaščite ter bolezni iz točke (c) in (d) odstavka 3 ter potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja obsega, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (d) primerno poznavanje preventivne medicine iz točke (e) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja obsega, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (e) primerno poznavanje postavk iz točke (f) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja obsega, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (f) primerno poznavanje kliničnih in drugih praks iz točke (h) odstavka 3 ter potrebne sposobnosti, ki jih mora taka stopnja znanja obsegati, v skladu z nedavnim razvojem na področju izobraževanja.“. (27) Člen 40 se spremeni: (a) v odstavku 1 se drugi pododstavek nadomesti z naslednjim: „Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o spremembah seznama iz točke 5.5.1 Priloge V z namenom prilagoditve napredku na področju izobraževanja ter znanstvenemu in tehničnemu napredku.“; (b) odstavek 2 se nadomesti z naslednjim: „2. Za sprejem v usposabljanje za babice mora biti izpolnjen eden od naslednjih pogojev: (a) zaključek vsaj dvanajstih let splošnega šolskega izobraževanja ali spričevalo o opravljenem izpitu enakovredne stopnje, ki omogoča sprejem v babiško šolo za smer I; (b) dokazila o formalnih kvalifikacijah za medicinsko sestro za splošno zdravstveno nego iz točke 5.2.2 Priloge V za smer II.“; (c) doda se naslednji odstavek 4: „Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a, v katerih določi: (a) primerno poznavanje stroke, na kateri temeljijo dejavnosti babic, navedene v točki (a) odstavka 3, in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja zajema, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (b) stopnjo poznavanja postavk iz točke (c) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja obsega, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (c) ustrezne klinične izkušnje iz točke (d) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja obsega, v skladu z nedavnimi reformami na področju izobraževanja ter znanstvenim in tehnološkim napredkom; (d) ustrezno razumevanje usposabljanja zdravstvenih delavcev in izkušnje pri delu s tem osebjem, kakor je navedeno v točki (e) odstavka 3, in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja razumevanja obsega, v skladu z nedavnimi reformami na področju izobraževanja ter znanstvenim in tehnološkim napredkom.“. (28) V členu 41 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim: „1. Dokazila o formalnih kvalifikacijah za babico, navedena v točki 5.5.2 Priloge V, se samodejno priznajo v skladu s členom 21, če izpolnjujejo eno od naslednjih meril: (a) vsaj triletno usposabljanje babic s polno časovno obveznostjo; (b) usposabljanje s polno časovno obveznostjo za babice, ki traja vsaj dve leti in vsaj 3 600 ur, pod pogojem, da ima oseba dokazila o formalnih kvalifikacijah za medicinsko sestro za splošno zdravstveno nego, kot je opredeljeno v točki 5.2.2 Priloge V; (c) usposabljanje s polno časovno obveznostjo za babice, ki traja vsaj 18 mesecev in vsaj 3 000 ur, pod pogojem, da ima oseba dokazila o formalnih kvalifikacijah za medicinsko sestro za splošno zdravstveno nego, kot je to opredeljeno v točki 5.2.2 Priloge V, in eno leto poklicnih izkušenj, za katere je bilo izdano potrdilo v skladu z odstavkom 2.“. (29) V člen 43 se vstavi naslednji odstavek 1a: „1a. Glede dokazil o formalnih kvalifikacijah babic države članice samodejno priznajo kvalifikacije, če se je prosilec začel usposabljati pred [vstavi datum – začetek veljavnosti spremenjene direktive] in so bile zahteve za sprejem v tako usposabljanje deset let ali enakovredna stopnja splošne izobrazbe za smer I ali pa je prosilec pred začetkom usposabljanja za babice, ki spada v smer II, dokončal usposabljanje za splošno zdravstveno nego, ki traja deset let, ali enakovredno zahtevo za sprejem“. (30) Člen 44 se spremeni: (a) odstavek 2 se nadomesti z naslednjim: „2. Dokazila o formalnih kvalifikacijah za farmacevta potrjujejo usposabljanje, ki traja najmanj pet let in se lahko izrazi z enakovrednimi kreditnimi točkami ECTS ter vključuje vsaj: (a) štiri leta rednega teoretičnega in praktičnega usposabljanja na univerzi ali visokošolski ustanovi s priznanim enakovrednim statusom ali pod nadzorom univerze; (b) ob koncu teoretičnega in praktičnega usposabljanja šest mesecev pripravništva v javni lekarni ali v bolnišnici pod nadzorom farmacevtskega oddelka navedene bolnišnice. Tako usposabljanje obsega vsaj program, opisan v točki 5.6.1 Priloge V. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a o spremembi seznama iz točke 5.6.1 Priloge V z namenom prilagoditve znanstvenemu in tehničnemu napredku. Zaradi sprememb iz drugega pododstavka se v nobeni državi članici ne smejo spremeniti veljavna zakonodajna načela v zvezi s strukturo poklicev, kar zadeva usposabljanje in pogoje dostopa za fizične osebe.“; (b) doda se naslednji odstavek 4: „Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a, v katerih določi: (a) ustrezno znanje o zdravilih in snoveh, ki se uporabljajo za proizvodnjo zdravil, iz točke (a) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja zajema, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (b) ustrezno poznavanje postavk iz točke (b) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja obsega, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (c) ustrezno poznavanje postavk iz točke (c) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja obsega, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom; (d) ustrezno znanje za vrednotenje znanstvenih podatkov iz točke (d) odstavka 3 in potrebne sposobnosti, ki jih taka stopnja znanja obsega, v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom.“. (31) V odstavku 2 člena 45 se doda naslednja točka (h): „(h) poročanje pristojnim organom o neželenih učinkih farmacevtskih izdelkov.“. (32) Člen 46 se nadomesti z naslednjim: „Člen 46 Usposabljanje arhitektov 1. Trajanje usposabljanja arhitektov mora obsegati vsaj šest let, ki se lahko izrazijo tudi z enakovrednimi kreditnimi točkami ECTS. Usposabljanje v državi članici obsega eno od naslednjega: (a) vsaj štiri leta rednega študija na univerzi ali v primerljivi izobraževalni ustanovi, ki se konča z uspešno opravljenim izpitom na univerzitetni stopnji, in vsaj dve leti plačane prakse; (b) vsaj pet let rednega študija na univerzi ali v primerljivi izobraževalni ustanovi, ki se konča z uspešno opravljenim izpitom na univerzitetni stopnji, in vsaj eno leto plačane prakse.“. 2. Študij, ki mora biti na univerzitetni ravni in katerega glavni element je arhitektura, mora uravnoteženo pokrivati teoretične in praktične vidike usposabljanja arhitektov ter zagotavljati, da si ti pridobijo naslednja znanja, spretnosti in sposobnosti: (a) sposobnost arhitekturnega projektiranja, ki izpolnjuje tako estetske kot tehnične zahteve; (b) ustrezno poznavanje zgodovine arhitekture in arhitekturnih teorij ter z njimi povezanih umetnosti, tehnologij in družbenih ved; (c) poznavanje upodabljajočih umetnosti kot vpliva na kakovost arhitekturnega projektiranja; (d) ustrezno znanje o urbanizmu in prostorskem načrtovanju ter spretnosti, potrebne za načrtovanje; (e) razumevanje odnosa med ljudmi in zgradbami, med zgradbami in njihovim okoljem ter razumevanje potrebe, da se zgradbe in prostori med njimi prilagodijo potrebam ljudi in njihovim medsebojnim razmerjem; (f) razumevanje poklica in vloge arhitekta v družbi, zlasti pri pripravi idejnih zasnov, ki upoštevajo družbene dejavnike; (g) razumevanje raziskovalnih metod in metod za pripravo idejne zasnove projekta; (h) razumevanje prostorskih, arhitekturnih in gradbenih načrtov ter konstrukcijskih in tehničnih problemov, povezanih z načrtovanjem stavb; (i) ustrezno poznavanje fizikalnih problemov, tehnologij in delovanja stavb, tako da se njihova notranjost uredi udobno in zavaruje pred podnebnimi dejavniki; (j) potrebne veščine za projektiranje, ki omogočajo izpolnjevanje zahtev uporabnikov stavb v okviru stroškovnih omejitev in gradbenih predpisov; (k) ustrezno poznavanje izvajanja del, organizacije, predpisov in postopkov, vpletenih v uresničevanje projektnih zasnov, in vključevanje teh načrtov v sistem celovitega prostorskega načrtovanja. 3. Plačana praksa mora biti opravljena v državi članici pod nadzorom osebe, ki ima ustrezna jamstva glede svojih sposobnosti zagotavljanja praktičnega usposabljanja. Opravljena mora biti po zaključku študija iz odstavka 1. Za