SL    SL 
 
 
 EVROPSKA  
KOMISIJA  VISOKI PREDSTAVNIK  
UNIJE ZA ZUNANJE  
ZADEVE IN  
VARNOSTNO POLITIKO  
Bruselj, 13.9.2017  
JOIN(2017) 450 final  
  
SKUPNO SPOROČILO EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU  
Odpornost, odvračanje in obramba: okrepitev kibernetske varnosti za EU   
 
2 
 1. UVOD  
Kibernetska varnost je življenjskega pomena za naše blagostanje in varnost. V vsakdanjem 
življenju in v gospodarstvu smo vse bolj odvisni od digitalnih tehnologij, zato smo čedalje 
bolj izpostavljeni. Kibernetski incidenti so vse bolj raznoliki tako glede tega, kdo je zanje 
odgovoren, kot tudi glede njihovega cilja. Zlonamerne kibernetske deja vnosti ne ogrožajo le 
našega gospodarstva in napredka na poti k enotnemu digitalnemu trgu, ampak tudi delovanje 
našega gospodarstva, naše svoboščine in vrednote. Naša prihodnja varnost je odvisna od tega, 
ali bomo lahko preobrazili svojo sposobnost za obra mbo EU pred kibernetskimi grožnjami: 
tako civilna infrastruktura kot vojaška zmogljivost sta odvisni od varnih digitalnih sistemov. 
To je priznal Evropski svet junija 20171, enako pa je ugotovljeno tudi v globalni strategiji za 
zunanjo in varnostno politik o za Evropsko unijo2. 
Tveganja eksponentno naraščajo. Kot kažejo študije, se je gospodarski učinek kibernetske 
kriminalitete v obdobju 2013 –2017 povečal za petkrat, do leta 2019 pa bi se lahko povečal še 
za štirikrat3. Narasla je zlasti uporaba izsiljevals kega programja4, saj nedavni napadi5 kažejo 
na močan porast dejavnosti na področju kibernetske kriminalitete. Toda izsiljevalsko 
programje še zdaleč ni edina grožnja.  
Kibernetske grožnje izvirajo tako od državnih kot nedržavnih akterjev: pogosto so sicer 
kriminalne v želji po dobičku, a lahko so tudi politične in strateške. Nevarnost kriminalitete je 
še večja zaradi izginjanja ločnice med kibernetsko in „tradicionalno“ kriminaliteto, saj 
zločinci izkoriščajo internet tako za stopnjevanje svojih dejavnosti kot za vir novih metod in 
orodij za kazniva dejanja6. Toda v veliki večini primerov je zelo malo možnosti, da bi 
zločinca izsledili, še manj pa je možnosti za kazenski pregon.  
Hkrati pa državni akterji svoje cilje vse bolj dosegajo ne le s tradicionalnimi  sredstvi, kot je 
vojaška sila, ampak tudi z diskretnejšimi kibernetskimi orodji, med katerimi je vmešavanje v 
notranje demokratične procese. Uporaba kibernetskega prostora kot področja za vojskovanje, 
bodisi kot edinega sredstva bodisi kot dela hibridnega  pristopa, je zdaj splošno priznana. 
Dezinformacijske kampanje, lažne novice in kibernetske operacije, katerih cilj je kritična 
infrastruktura, so vse pogostejše in nanje se je treba odzvati. Zato je Komisija v razmisleku o 
prihodnosti evropske obrambe7 poudarila pomen sodelovanja na področju kibernetske 
obrambe.  
Če ne bomo bistveno izboljšali svoje kibernetske varnosti, bo tveganje naraščalo skupaj z 
digitalno preobrazbo. Z internetom naj bi se bo do leta 2020 povezalo na desetine milijard 
naprav v „internetu stvari“, toda kibernetska varnost pri njihovi konstrukciji še ni prednostna 
naloga8. Če ne bomo zaščitili naprav, ki nadzorujejo naša elektroenergetska omrežja, 
avtomobile, prometna omrežja, tovarne, finance, bolnišnice in hiše, bi lahko bile po sledice 
strahotne, zaupanje potrošnikov v tehnologije v vzponu pa hudo prizadeto. Tveganje je še 
                                                            
1 http://www.consilium.europa.eu/en/press/press -releases/2017/06/23 -euco -conclusions/ .  
2 http://europa.eu/globalstrategy/ .  
3 Glej npr. študijo McAfee & Centre for Strategic and International Studies Net loss es: Estimating the Global 
Cost of Cybercrime  (Neto izgube: ocene stroškov kibernetske kriminalitete na svetovni ravni) iz leta 2014.  
4 Izsiljevalsko programje je vrsta zlonamerne programske opreme, ki uporabniku prepreči ali omeji dostop do 
sistema tako, da zaklene zaslon sistema ali uporabnikove datoteke, dokler ne plača odkupnine.  
5 Maja 2017 je izsiljevalski program  WannaCry  prizadel več kot 400  000 računalnikov v več kot 150 državah. 
Mesec dni pozneje je izsiljevalski program „Petja“ napadel Ukrajino in več podjetij po vsem svetu.  
6 EUROPOL: Ocena ogroženosti zaradi hudih oblik kriminala in organiziranega kriminala, 2017.  
7 https://ec.europa.eu/commission/sites/beta -political/files/reflection -paper -defence_sl.pdf .  
8 IDC and TXT Solutions  (2014), SMART 2013/0037, Kombinacija stori tev v oblaku in interneta stvari ( Cloud 
and IoT combination ), študija za Evropsko komisijo.  
 
3 
 večje zaradi nevarnosti politično motiviranih napadov na civilne cilje in pomanjkljivosti 
vojaške kibernetske obrambe.  
Pristop, predstavljen v tem skupnem sporočilu, bo Evropi omogočil, da bo bolje pripravljena 
na te grožnje. Z njim bi postali odpornejši in strateško bolj avtonomni, okrepili bi 
zmogljivosti na področju tehnologije ter znanj in spretnosti, hkrati pa pripomogli k nastanku 
močnega enotnega trga . V ta namen so potrebne ustrezne strukture, s katerimi bi vzpostavili 
močno kibernetsko varnost in se odzvali, kadar bi bilo treba, ob sodelovanju vseh ključnih 
akterjev. S takim pristopom bi tudi bolje odvračali kibernetske napade in naredili več za to, da 
bi zaznali in izsledili krivce ter zahtevali njihovo odgovornost. Ta pristop bi tudi upošteval 
svetovno razsežnost, saj bi razvijal mednarodno sodelovanje kot platformo za vodilno vlogo 
EU na področju kibernetske varnosti. Ti koraki izhajajo iz pristopo v enotnega digitalnega 
trga, globalne strategije, evropske agende za varnost9, skupnega okvira o preprečevanju 
hibridnih groženj10 in sporočila o vzpostavitvi evropskega obrambnega sklada1112. 
EU se že ukvarja z marsikaterim od teh problemov: čas je, da razli čne delovne tokove 
speljemo v isto smer. EU je leta 2013 oblikovala strategijo za kibernetsko varnost, s katero se 
je začela vrsta ključnih procesov za boljšo kibernetsko odpornost13. Še vedno veljajo njeni 
glavni cilji in načela, to je ustvarjanje podlage za zanesljiv, varen in odprt kibernetski 
ekosistem. Toda v razmerah, v katerih se grožnje nenehno spreminjajo in postajajo vse hujše, 
je potrebno več ukrepanja, da bi lahko v prihodnje vzdržali napade in jih odvrnili14.  
EU ima glede na obseg svojih politik  ter orodij, struktur in zmogljivosti, ki jih ima na 
razpolago, dobre možnosti za reševanje problema kibernetske varnosti. Za nacionalno varnost 
so sicer še naprej odgovorne države članice, vendar obseg in čezmejna narava grožnje 
govorita v prid ukrepanju EU, ki bi državam članicam zagotovilo spodbude in podporo za 
razvoj in vzdrževanje več in boljših zmogljivosti na področju kibernetske varnosti, hkrati pa 
krepilo zmogljivost na ravni EU. Ta pristop je zastavljen tako, da bi vse akterje, torej EU, 
države č lanice, industrijo in posameznike, spodbudil k prednostni obravnavi kibernetske 
varnosti, ki je nujna, da bi okrepili odpornost in zagotovili boljši odgovor EU na kibernetske 
napade. Prispeval bo konkretne korake, ki bodo pripomogli k odkrivanju in preiska vi vseh 
oblik kibernetskih incidentov, naperjenih proti EU in njenim državam članicam, in 
ustreznemu odzivu nanje, tudi s pregonom storilcev kaznivih dejanj. To bo omogočilo 
zunanje ukrepe EU za učinkovito spodbujanje kibernetske varnosti na svetovni ravni . Tako bo 
EU od pristopa, za katerega je bilo značilno predvsem reagiranje, prešla na proaktiven pristop, 
pri katerem se bo odzivala na sedanje in prihodnje grožnje ter tako varovala evropsko 
blagostanje, družbo, vrednote ter temeljne pravice in svoboščine .  
2. KREPITEV ODPORNOSTI EU NA KIBERNETSKE NAPADE  
Za močno kibernetsko odpornost je potreben kolektiven in širok pristop. V ta namen so 
potrebne krepkejše in učinkovitejše strukture za spodbujanje kibernetske varnosti in odziv na 
                                                            
9 COM(2015) 185 final.  
10 JOIN(2016) 18 final.  
11 COM(2017) 295.  
12 Ta pristop je utemeljen tudi z neodvisnimi znanstvenimi nasveti skupine znanstvenih svetovalcev na visoki 
ravni mehanizma Evropske komisije za znanstveno svetovanje ( Scientific Advice Mechanism High Level 
Group of scientific advisors , gl. navedbe v nadaljevanju) . 
13 JOIN(2 013) 1 final. Ocena te strategije je na voljo v dokumentu SWD(2017) 295.  
14 Če ni navedeno drugače, predlogi Komisije ne vplivajo na proračun. Pri pobudah, ki bodo imele proračunske 
posledice, bodo upoštevani postopki sprejemanja letnega proračuna in te pobude ne morejo prejudicirati 
naslednjega večletnega finančnega okvira za obdobje po letu 2020.  
 
4 
 kibernetske napade v drža vah članicah, pa tudi v samih institucijah, agencijah in organih EU. 
Pri njem je za krepitev kibernetske odpornosti in strateške avtonomnosti potreben tudi bolj 
celosten pristop, ki zajema več politik, skupaj z močnim enotnim trgom, velikim napredkom v 
tehnološki zmogljivosti EU in bistveno večjim številom usposobljenih strokovnjakov. V 
njegovem središču pa je širše zavedanje o tem, da je kibernetska varnost skupen družbeni 
izziv, za katerega je potrebno sodelovanje na več ravneh države, gospodarstva in dru žbe.  
 
 
2.1 Krepitev Agencije Evropske unije za varnost omrežij in informacij  
Agencija Evropske unije za varnost omrežij in informacij  (ENISA) mora imeti ključno 
vlogo pri krepitvi kibernetske odpornosti EU in odziva na kibernetske grožnje, vendar jo 
sedanja pooblastila omejujejo. Komisija zato predstavlja velikopotezen predlog reforme, ki 
zajema tudi trajno pooblastilo za agencijo15. To bo agenciji ENISA omogočilo, da bo nudila 
pomoč državam članicam, institucijam EU in podjetjem na ključnih področjih, vključno z 
izvajanjem direktive o varnosti omrežij in informacijskih sistemov16 in predlaganega 
certifikacijskega okvira za kibernetsko var nost.  
Reformirana agencija ENISA bo imela močno svetovalno vlogo pri razvoju in izvajanju 
politike, med drugim tudi s spodbujanjem skladnosti med sektorskimi pobudami z direktivo o 
varnosti omrežij in informacijskih sistemov ter pomočjo pri vzpostavitvi c entrov za izmenjavo 
in analizo informacij v kritičnih sektorjih. Agencija ENISA bo zvišala merila in okrepila 
pripravljenost Evrope, saj bo vsako leto organizirala vseevropske vaje kibernetske varnosti, na 
katerih bo kombiniran odziv na več ravneh. Podpira la bo tudi razvoj politik EU na področju 
certificiranja kibernetske varnosti v informacijski in komunikacijski tehnologiji (IKT) in 
imela pomembno vlogo pri stopnjevanju operativnega sodelovanja in kriznega upravljanja po 
vsej EU. Agencija bo tudi osrednja  točka za informacije in znanje v skupnosti kibernetske 
varnosti.  
Odločitev, ali so potrebni skupni ukrepi za ublažitev ali odziv s podporo EU, ni možna brez 
hitrega in skupnega razumevanja groženj in incidentov še v času, ko se odvijajo. Za tako 
izmenjavo  informacij je potrebna udeležba vseh zadevnih akterjev, tako organov in agencij 
EU kot držav članic, na tehnični, operativni in strateški ravni. Agencija ENISA bo prispevala 
tudi k situacijskemu zavedanju na ravni EU v sodelovanju z ustreznimi organi na r avni držav 
članic in EU, predvsem mrežo skupin za odzivanje na incidente na področju računalniške 
varnosti 17, CERT -EU, Europolom ter Obveščevalnim in situacijskim centrom (INTCEN) . To 
je mogoče upoštevati pri obveščevalnih podatkih o grožnjah in oblikovanj u politik v zvezi z 
rednim spremljanjem razmer na področju groženj in učinkovitega operativnega sodelovanja, 
pa tudi pri odzivanju na čezmejne incidente velikega obsega.  
2.2 Enotnemu trgu kibernetske varnosti naproti  
Rast trga kibernetske varnosti v EU – v smislu proizvodov, storitev in procesov – je ovirana 
na več načinov. Ključni vidik je pomanjkanje shem certificiranja kibernetske varnosti, 
priznanih po vsej EU, s katerimi bi v proizvode vgradili višje standarde odpornosti in ustvarili 
                                                            
15 COM(2017) 477.  
16 Direktiva 2016/1148 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. julija 2016 o ukrepih za visoko skupno raven 
varnosti omrežij in informacijskih  sistemov v Uniji.  
17 Kot je določeno v členu 9 direktive o varnosti omrežij in informacijskih sistemov.  
 
5 
 podlago za tržno z aupanje povsod v EU. Komisija zato predlaga vzpostavitev 
certifikacijskega okvira EU za kibernetsko varnost18. V okviru bi bil določen postopek 
vzpostavitve shem certificiranja kibernetske varnosti za vso EU, ki bi zajemal proizvode, 
storitve in/ali sisteme , pri katerih se stopnja zagotovila prilagaja uporabi (najsi gre za kritične 
infrastrukture ali naprave za potrošnike)19. Podjetjem bo prinesel jasne koristi, saj jim pri 
čezmejnem trgovanju ne bo treba prestajati različnih certifikacijskih postopkov, s tem  pa se 
jim bodo znižali upravni in finančni stroški. Uporaba shem, oblikovanih v tem okviru, bo 
pripomogla tudi h krepitvi zaupanja potrošnikov, saj bo certifikat o skladnosti kupce in 
uporabnike informiral in jim dal zagotovila o varnostnih lastnostih pro izvodov in storitev, ki 
jih kupujejo in uporabljajo. Tako bodo visoki standardi kibernetske varnosti omogočali tudi 
konkurenčno prednost. S tem bi se okrepila odpornost, saj bi se proizvodi in storitve IKT 
uradno ocenjevali z opredeljenim sklopom standardo v kibernetske varnosti, ki bi jih bilo 
mogoče oblikovati v tesni povezavi s širšo stalno dejavnostjo na področju standardov IKT20.  
Sheme v tem okviru bi bile prostovoljne  in za prodajalce ali ponudnike storitev ne bi 
pomenile nobenih  novih regulativnih obveznosti . Sheme ne bi bile v nasprotju s pravnimi 
zahtevami, ki se uporabljajo, kot je zakonodaja EU o varstvu podatkov.  
Komisija bo po vzpostavitvi okvira pozvala zadevne zainteresirane strani, da se osredotočijo 
na tri prednostna področja, ki so:  
 varno st na kritičnih področjih uporabe ali področjih uporabe z visokim tveganjem21: 
sistemi, od katerih smo odvisni pri svojih vsakdanjih dejavnostih, od avtomobilov do 
strojev v tovarnah, od največjih sistemov, kot so letala ali elektrarne, do najmanjših, kot 
so medicinski pripomočki, so vse bolj digitalno povezami med sabo. Pri glavnih sestavnih 
delih IKT v takih proizvodih in sistemih bi bile zato potrebne stroge varnostne ocene;  
 kibernetska varnost v digitalnih proizvodih, omrežjih, sistemih in storitvah širo ke uporabe, 
ki se tako v zasebnem kot v javnem sektorju uporabljajo za obrambo pred napadi in 
izpolnjevanje regulativnih obveznosti22, npr. šifriranje elektronske pošte, požarni zidovi in 
navidezna zasebna omrežja; izjemno pomembno je, da širitev uporabe ta kih orodij ne 
prinese novih virov tveganja ali novih ranljivih točk;  
 uporaba metod „varnosti v zasnovi“ v nizkocenovnih medsebojno povezanih digitalnih 
napravah za uporabnike široke potrošnje, ki tvorijo „internet stvari“: s pomočjo shem tega 
okvira bi bi lo mogoče sporočiti, da so proizvodi narejeni z uporabo najsodobnejših metod 
varnega razvoja, da so prestali ustrezen varnostni preskus in da so se prodajalci zavezali, 
da bodo v primeru na novo odkritih ranljivih točk ali groženj posodobili njihovo 
progra msko opremo.  
Pri teh prednostnih nalogah bi bilo treba upoštevati zlasti spreminjajoče se razmere na 
področju groženj za kibernetsko varnost ter pomembnost bistvenih storitev, kot so promet, 
                                                            
18 COM(2017) 477.   
19 Stopnja zagotovila označuje raven varnostne ocene in je navadno sorazmerna s stopnjo tveganja, povezano s 
področji uporabe ali funkc ijami (tj. višja stopnja zagotovila bi se zahtevala za proizvode ali storitve IKT, ki 
se uporabljajo na področjih uporabe ali v funkcijah z visokim tveganjem).  
20 COM(2016) 176.  
21 Izjeme bi bili primeri, v katerih obvezno ali prostovoljno certificiranje urejajo drugi akti Unije.  
22 Na primer Direktiva (EU) 2016/1148, Uredba (EU) 2016/679, Direktiva (EU) 2015/2366  in drugi predlogi 
zakonodajnih aktov, kot je Evropski zakonik o elektronskih komunikacijah, zahtevajo, da organizacije 
vzpostavijo ustrezne varno stne ukrepe za reševanje ustreznih tveganj na področju kibernetske varnosti.   
 
6 
 energija, zdravstvo, bančništvo, infrastrukture finančnega trga,  pitna voda ali digitalna 
infrastruktura23.   
Čeprav za noben proizvod, sistem ali storitev IKT ni mogoče zajamčiti „stoodstotne“ varnosti, 
obstaja več dobro znanih in dokumentiranih napak pri zasnovi proizvodov IKT, ki jih je 
mogoče izkoristiti za napade. Pristop „varnosti v zasnovi“, ki bi ga uporabljali proizvajalci 
povezanih naprav, bi zagotovil, da bi bilo vprašanje kibernetske varnosti rešeno, še preden bi 
se novi proizvodi dali na trg. To bi lahko spadalo pod načelo „skrbnega ravnanja“, ki bi ga 
oblik ovali še naprej skupaj z industrijo in ki bi lahko zmanjšalo število ranljivih točk v 
proizvodih / programski opremi z uporabo vrste metod od zasnove do preskušanja in 
preverjanja, po potrebi tudi uradnega preverjanja, dolgoročnega vzdrževanja, uporabe 
procesov varnega razvojnega cikla, razvoja posodobitev in popravkov za odpravljanje dotlej 
še neodkritih ranljivih točk ter hitre posodobitve in popravila24. S tem bi se povečalo tudi 
zaupanje potrošnikov v digitalne proizvode.  
Priznati je treba tudi pomembno vlogo, ki jo imajo pri odkrivanju šibkih točk v obstoječih 
proizvodih in storitvah raziskovalci varnosti pri tretjih osebah, in v vseh državah članicah bi 
morali ustvariti pogoje za omogočanje usklajenega  razkrivanja šibkih točk25, ki bi izhajali iz 
dobrih praks26 in upoštevnih standardov27. 
Hkrati bi bilo treba posamezne sektorje , ki se soočajo s posebnimi vprašanji, spodbujati k 
oblikovanju lastnega pristopa. Tako bi splošne strategije kibernetske varnosti dopolnili s 
posebnimi strategijami  kibernetske  varno sti za posamezne sektorje , kot so finančne storitve28, 
energetika, promet in zdravstvo29. 
Komisija je že poudarila posebna vprašanja v zvezi z odškodninsko odgovornostjo , ki 
izhajajo iz novih digitalnih tehnologij30, trenutno poteka analiza posledic, naslednje stopnje pa 
bodo končane do junija 2018. Na področju kibernetske varnosti se zastavljajo vprašanja glede 
odgovornosti za škodo v podjetjih in dobavnih verigah. Če ta vprašanja ostanejo brez 
odgovora, bo oviran r azvoj močnega enotnega trga proizvodov in storitev kibernetske 
varnosti.   
Razvoj enotnega trga EU je naposled odvisen tudi od upoštevanja kibernetske varnosti v 
politiki trgovine in naložb. Učinek tujih nabav na kritične tehnologije, pri katerih je 
pomemb en primer ravno kibernetska varnost, je ključen vidik v okviru pregleda neposrednih 
tujih naložb v Evropski uniji31, katerega cilj je omogočiti pregled naložb iz tretjih držav na 
podlagi varnosti ter javnega reda in miru.  V tem smislu je v gospodarstvih ve č tretjih držav 
                                                            
23 Sektorji s področja uporabe Direktive 2016/1148 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. julija 2016 o 
ukrepih za visoko skupno raven varnosti omrežij in informacijskih sistemo v v Uniji.  
24 Kibernetska varnost na evropskem enotnem digitalnem trgu (Cybersecurity in the European Digital Single 
Market), Skupina znanstvenih svetovalcev na visoki ravni,  marec 2017  
25 Usklajeno razkrivanje ranljivih točk je oblika sodelovanja, ki raziskovalcem varnosti omogoča lažjo prijavo 
ranljivih točk lastniku ali prodajalcu informacijskega sistema, tako da lahko organizacija pravilno in 
pravočasno diagnosticira in pop ravi ranljivo točko, še preden se informacije o njej razkrijejo tretjim osebam 
ali javnosti.  
26 Na primer Vodnik po dobrih praksah za razkritje ranljivih točk. Od izzivov do priporočil ( Good Practice 
Guide on Vulnerability Disclosure. From challenges to re commendations ), ENISA, 2016.  
27 ISO/IEC 29147:2014 informacijska tehnologija – varnostne tehnike – razkritje ranljivih točk.  
28 Prihodnje delo Komisije o finančni tehnologiji bo zajemalo kibernetsko varnost za finančni sektor.  
29 Tako bi npr. v energetskem se ktorju zelo stare informacijske tehnologije kombinirali z najnovejšimi, zlasti z 
zahtevami elektroenergetskega omrežja v realnem času.  
30 COM(2017) 228.  
31 COM(2017) 478.  
 
7 
 zaradi zahtev glede kibernetske varnosti že prišlo do trgovinskih omejitev za blago in storitve 
iz EU v pomembnih sektorjih. Certifikacijski okvir EU za kibernetsko varnost bo še okrepil 
mednarodni položaj Evrope, dopolniti pa bi ga bilo tr eba s stalnimi prizadevanji za 
oblikovanje svetovnih standardov visoke varnosti in morebitnih sporazumov s tretjimi 
državami o vzajemnem priznavanju.  
2.3 Izvajanje direktive o varnosti omrežij in informacijskih sistemov v polni meri  
Glavna orodja za boj pr oti tveganjem na področju kibernetske varnosti so zdaj sicer v 
pristojnosti držav članic, toda EU se zaveda, da so potrebni višji standardi. Kibernetski 
incidenti velikega obsega le redko prizadenejo samo eno državo članico, saj so ključni 
sektorji, kot so  bančništvo, energetika ali promet , vse bolj globalizirani, odvisni od digitalne 
tehnologije in medsebojno povezani .  
Direktiva o varnosti omrežij in informacijskih sistemov je prvi zakonodajni akt o kibernetski 
varnosti na ravni celotne EU32. Zasnovana je za krepitev odpornosti z izboljšanjem 
nacionalnih zmogljivosti kibernetske varnosti; ustvarja pogoje za boljše sodelovanje med 
državami članicami  in zahteva, da podjetja v pomembnih gospodarskih sektorjih sprejmejo 
učinkovite prakse obvladovanja tveganja i n resne incidente prijavljajo nacionalnim organom. 
Te obveznosti veljajo tudi za tri vrste ponudnikov ključnih internetnih storitev:  računalništva 
v oblaku, iskalnikov in spletnih tržnic.  Njen cilj sta močnejši in bolj sistematičen pristop ter 
boljši preto k informacij.  
Za kibernetsko odpornost EU je nujno potrebno, da začnejo vse države članice Direktivo v 
celoti izvajati do maja 2018. Proces podpira skupno delo držav članic, ki bo do jeseni 2017 
omogočilo nastanek smernic za podporo bolj harmoniziranemu i zvajanju, zlasti glede 
operaterjev bistvenih storitev. Komisija v tem svežnju o kibernetski varnosti izdaja tudi 
sporočilo33, da bi prizadevanja držav članic podprla z navedbo dobrih praks iz držav članic, ki 
so pomembne za izvajanje Direktive, in z navodil i za delovanje Direktive v praksi.  
Direktivo bo treba dopolniti na področju pretoka informacij. Direktiva npr. pokriva samo 
ključne strateške sektorje, toda logično bi bil podoben pristop potreben pri vseh 
zainteresiranih straneh, ki so žrtev kibernetskih  napadov, da bi lahko sistematično ocenjevale 
ranljive točke in vstopne točke za kibernetske napadalce. Poleg tega obstaja precej ovir za 
sodelovanje in izmenjavo informacij med javnim in zasebnim sektorjem. Vlade in javni 
organi neradi izmenjujejo informa cije glede kibernetske varnosti, ker se bojijo, da bi tako 
ogrozili nacionalno varnost ali konkurenčnost. Zasebna podjetja nerada izmenjujejo 
informacije o svojih kibernetskih ranljivih točkah in izgubah, ki jih utrpijo zaradi njih, da ne 
bi ogrozila občut ljivih poslovnih informacij, postavila na kocko svojega ugleda ali tvegala 
kršitev pravil o varstvu podatkov34. V javno -zasebnih partnerstvih je treba okrepiti zaupanje, 
da bi ustvarili podlago za širše sodelovanje in izmenjavo informacij med več sektorji. Centri 
za izmenjavo in analizo informacij imajo še posebej pomembno vlogo pri ustvarjanju 
zaupanja, potrebnega za izmenjavo informacij med zasebnim in javnim sektorjem. Prvi koraki 
v to smer so bili že narejeni za posebne kritične sektorje, kot je letalstv o, z ustanovitvijo 
                                                            
32 Direktiva 2016/1148 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. julija 2016 o ukrepih za  visoko skupno raven 
varnosti omrežij in informacijskih sistemov v Uniji.  
33 COM(2017) 476.  
34 Kibernetska varnost na evropskem enotnem digitalnem trgu (Cybersecurity in the E uropean Digital Single 
Market), Skupina znanstvenih svetovalcev na visoki ravni, marec 2017 . Posebno vprašanje zadeva poslovne 
skrivnosti, glede katerega je bilo v sporočilu z naslovom Krepitev odpornosti evropskega sistema kibernetske 
varnosti iz julija 2 016 opozorjeno na zadržanost pri prijavljanju kibernetske tatvine poslovnih skrivnosti in 
pomembnost zaupanja vrednih kanalov poročanja, ki zagotavljajo zaupnost.  
 
8 
 Evropskega centra za kibernetsko varnost v letalstvu35 ter v energetiki z vzpostavitvijo 
centrov za izmenjavo in analizo informacij36. Komisija bo k temu pristopu prispevala v polni 
meri s podporo s strani agencije ENISA v pospešenem tempu , ki je potreben predvsem glede 
sektorjev, ki opravljajo bistvene storitve, določenih v direktivi o varnosti omrežij in 
informacijskih sistemov.  
2.4 Odpornost prek hitrega odzivanja na krizne razmere  
Ko pride do kibernetskega napada, je mogoče njegov učine k ublažiti s hitrim in učinkovitim 
odzivom. Tak odziv pokaže tudi, da javni organi pri kibernetski napadih niso nemočni, in 
prispeva k utrditvi zaupanja. Kar zadeva odziv institucij EU, bi bilo treba vidike kibernetske 
varnosti predvsem vključiti v obstoje če mehanizme EU za krizno upravljanje: integrirano 
politično odzivanje EU na krize, ki ga usklajuje predsedstvo Sveta37, in splošni sistemi EU za 
zgodnje opozarjanje38. Potreba po odzivu na posebno hud kibernetski incident ali napad bi 
lahko bila zadosten ra zlog, da država članica uporabi solidarnostno klavzulo EU39.  
Hiter in učinkovit odziv je odvisen tudi od mehanizma za hitro izmenjavo informacij med 
vsemi ključnimi akterji na nacionalni ravni in ravni EU, za kar pa mora biti jasno, kakšne so 
njihove vloge  in odgovornosti. Komisija se je posvetovala z institucijami in državami 
članicami o „načrtu“ za učinkovit proces operativnega odziva na kibernetski incident velikega 
obsega na ravni Unije in držav članic. V načrtu , predstavljenem v priporočilu40, ki je del  tega 
svežnja, je pojasnjeno, kako se kibernetska varnost vključuje v obstoječe mehanizme kriznega 
upravljanja na ravni EU, določeni pa so tudi cilji in načini sodelovanja med državami 
članicami ter med državami članicami in ustreznimi institucijami, služb ami, agencijami in 
organi EU41 pri odzivu na kibernetske incidente in krize velikega obsega. Poleg tega se v 
priporočilu od držav članic in institucij EU zahteva, da za udejanjanje načrta vzpostavijo 
okvir EU za odzivanje na krize na področju kibernetske va rnosti. Načrt se bo redno preizkušal 
na vajah kibernetskega in drugega kriznega upravljanja42 ter po potrebi posodabljal.  
Glede na to, da bi lahko kibernetski incidenti močno vplivali na delovanje gospodarstva in 
vsakodnevno življenje ljudi, bi lahko v nasl ednjem večletnem finančnem okviru preučili 
možnost vzpostavitve sklada za nujno odzivanje na krize na področju kibernetske 
varnosti  po zgledu drugih tovrstnih kriznih mehanizmov na drugih področjih politike EU. 
Tako bi lahko države članice med hujšim incid entom ali po njem zaprosile za pomoč na ravni 
EU, če je zadevna država članica pred incidentom uvedla preudaren sistem kibernetske 
varnosti vključno z izvajanjem direktive o varnosti omrežij in informacijskih sistemov v polni 
meri, zrelim obvladovanjem tve ganja in nadzornimi okviri na nacionalni ravni. Tak sklad, ki 
                                                            
35 https://www.easa.europa.eu/newsroom -and-events/news/implementation -european -centre -cyber -security -
aviationeccsa . 
36 To so neprofitne organizacije, ki delujejo na pobudo članstva in ki so jih ustanovili zasebni in javni subjekti 
za izmenjavo informacij o kibernetskih grožnjah in tveganjih, njihovem preprečevanju in blažitvi ter odzivu 
nanje.  Gl. npr. Evropski centri za izmenjavo in analizo in formacij ( European Energy Information Sharing 
and Analysis Centres ) (http://www.ee -isac.eu ). 
37 Na ta način je mogoče na najvišji politični ravni usklajevati odzive na hujše krize, ki prizadenejo več 
sektorjev.  
38 Ti odzivi omogočajo notranjo izmenjavo informacij in usklajevanje glede nastajajočih  večsektorskih kriz ali 
predvidljivih ali neposrednih groženj, pri katerih je potrebno ukrepanje na ravni EU.  
39 V skladu s členom  222 Pogodbe o delovanju Evropske unije.  
40 C(2017) 6100.  
41 Vključno z Europolom, agencijo ENISA, skupino za odzivanje na računalniške grožnje za evropske 
institucije, organi in agencijami (CERT -EU) ter Obveščevalnim in situacijskim centrom EU (INTCEN).  
42 Npr. vaje, ki jih izvaja agencija ENISA: https://www.enisa.europa.eu/topics/cyber -exercises/cyber -europe -
programme .  
 
9 
 bi dopolnjeval obstoječe mehanizme za krizno upravljanje na ravni EU, bi lahko uporabil 
zmogljivost za hitro odzivanje v interesu solidarnosti in posebne ukrepe za odziv na krizne 
razmere na pod ročju financ, kot so nadomestitev prizadete opreme ali uporaba orodij za 
ublažitev ali odziv, pri čemer bi izkoristil izkušnje nacionalnih strokovnjakov v zvezi z 
mehanizmom Unije na področju civilne zaščite.  
2.5 Strokovna mreža za kibernetsko varnost z evropskim raziskovalnim in strokovnim 
centrom za kibernetsko varnost  
Tehnološka orodja kibernetske varnosti so strateška sredstva, a tudi ključne tehnologije za rast 
v prihodnosti. V strateškem interesu EU je zagotoviti, da bo EU obdržala in razvila bistve ne 
zmogljivosti za zavarovanje svojega digitalnega gospodarstva, družbe in demokracije, zaščito 
kritične strojne in programske opreme ter zagotavljanje ključnih storitev kibernetske varnosti.  
Pomemben prvi korak je bila vzpostavitev javno -zasebnega partne rstva za kibernetsko 
varnost43 leta 2016, ki bo do leta 2020 sprožilo do 1,8 milijarde naložb. Toda obseg sedanjih 
naložb drugod po svetu44 kaže, da bi morala EU narediti več na področju naložb in preseči 
razdrobljenost zmogljivosti, ki so razpršene po vsej EU. 
EU lahko zagotovi dodano vrednost glede na zapletenost tehnologije kibernetske varnosti, 
velik obseg potrebnih naložb in nujnost rešitev, ki bi se obnesle povsod po EU. Izhajajoč iz 
dela, ki so ga opravile države članice in javno -zasebno partnerstvo, b i bil naslednji korak 
krepitev zmogljivosti EU za kibernetsko varnost prek mreže strokovnih centrov za 
kibernetsko varnost45, v središču katere bi bil Evropski raziskovalni in strokovni center 
za kibernetsko varnost . Mreža in njen center bi spodbujala razvo j in uvajanje tehnologije na 
področju kibernetske varnosti in dopolnjevala prizadevanja za krepitev zmogljivosti na tem 
področju na ravni EU in nacionalni ravni. Komisija bo začela izvajati oceno učinka, da bi 
preučila razpoložljive možnosti, tudi možnost ustanovitve skupnega podjetja, da bi to 
strukturo vzpostavila leta 2018.  
Da bi naredila prvi korak in pokazala pot za razmišljanje v prihodnje, bo Komisija predlagala 
začetek pilotne faze v okviru programa Obzorje 2020, v kateri bi pomagali povezati 
nacion alne centre v mrežo ter dali nov zagon razvoju kompetenc in tehnologije kibernetske 
varnosti. Zato namerava predlagati kratkoročno dodelitev financiranja v višini 50 milijonov 
EUR. Ta dejavnost bo dopolnila sedanje izvajanje javno -zasebnega partnerstva za kibernetsko 
varnost.  
Osrednja naloga, ki se ji bo center posvetil najprej, bo združevanje in oblikovanje 
raziskovalnih dejavnosti. Da bi Center podprl razvoj industrijskih zmogljivosti, bi lahko 
prevzel vlogo projektnega vodje na področju zmogljivosti, ki bi lahko vodil večnacionalne 
projekte.  To bi dalo dodaten zagon inovacijam in konkurenčnosti industrije EU na svetovni 
ravni v razvoju digitalnih tehnologij naslednje generacije, tudi z umetno inteligenco, kvantnim 
računalništvom, blokovno verigo in varni mi digitalnimi identitetami, ter v zagotavljanju 
dostopa do množičnih podatkov za podjetja s sedežem v EU, vse to pa je ključnega pomena za 
kibernetsko varnost v prihodnosti. Centru bi bilo v pomoč tudi prizadevanje EU za dvig 
infrastrukture visokozmogljiv ega računalništva na višjo raven: to je bistvenega pomena za 
                                                            
43 C(2016) 4400 final.  
44 ZDA bodo v kibernetsko varnost samo v letu 2017 vložile 19 milijard dolarjev, kar je 35  % več kot v letu 
2016. Bela hiša, urad tiskovnega predstavn ika: ‘ Informativni pregled:  Nacionalni akcijski načrt za 
kibernetsko varnost (Cybersecurity National Action Plan) , 9. februar 2016.  
45 Mreža bi zajemala sedanje in prihodnje centre za kibernetsko varnost, ustanovljene v državah članicah, 
njihovo članstvo pa b i praviloma sestavljale javne raziskovalne organizacije in laboratoriji.  
 
10 
 analizo velikih količin podatkov, hitro šifriranje in dešifriranje podatkov, preverjanje identitet, 
simulacijo kibernetskih napadov in analizo videogradiva46.  
Mreža strokovnih centrov bi lahko im ela tudi zmogljivosti za podporo industriji s 
preskušanjem in simulacijami, ki bi bile podlaga za certificiranje kibernetske varnosti, opisane 
v oddelku 2.2. Ker bi sodelovala pri vseh dejavnostih EU na področju kibernetske varnosti, bi 
bilo mogoče njene c ilje stalno posodabljati, kakor bi bilo potrebno. Center bi imel za cilj dvig 
standardov kibernetske varnosti, ne le pri tehnoloških sistemih in sistemih kibernetske 
varnosti, ampak tudi v razvoju znanj in spretnosti na najvišji ravni za strokovnjake, saj bi 
zagotavljal rešitve in vzorce za nacionalne dejavnosti na področju uvajanja digitalnih znanj in 
spretnosti. V tem pogledu bi tudi povečal zmogljivosti kibernetske varnosti na ravni EU in 
izhajal iz sinergij predvsem z agencijo ENISA, CERT -EU, Europolom,  morebitnim 
prihodnjim skladom za nujno odzivanje na krize na področju kibernetske varnosti in 
nacionalnimi skupinami za odzivanje na incidente na področju računalniške varnosti.  
Poseben poudarek v dejavnosti strokovne mreže mora biti na pomanjkanju evrops ke 
zmogljivosti za ocenjevanje šifriranja  proizvodov in storitev, ki jih uporabljajo državljani, 
podjetja in vlade na enotnem digitalnem trgu. Močno šifriranje je podlaga za sisteme varne 
digitalne identifikacije, ki so ključnega pomena za učinkovito kiber netsko varnost47. Ohranja 
tudi varnost intelektualne lastnine ljudi in omogoča zaščito temeljnih pravic, kot sta svoboda 
izražanja in varstvo osebnih podatkov, ter zagotavlja varno spletno trgovanje48.  
Civilni in vojaški trg kibernetske varnosti EU se sreču jeta s skupnimi izzivi49 in tehnologijo z 
dvojno rabo, zaradi česar je potrebno tesno sodelovanje na kritičnih področjih, zato bi bilo 
mogoče drugo fazo mreže in njenega centra še razviti z obrambno razsežnostjo, pri čemer bi 
bile v polni meri upoštevane določbe Pogodbe o skupni varnostni in obrambni politiki. 
Obrambna razsežnost bi skupaj s tehnološkim jedrom lahko prispevala k sodelovanju držav 
članic na področju kibernetske obrambe, vključno s souporabo informacij, situacijskim 
zavedanjem, krepitvijo strokovnega znanja in uskla jenih odzivov ter podporo razvoju skupnih 
zmogljivosti držav članic. Postala bi lahko tudi platforma, ki bi državam članicam pomagala 
pri ugotavljanju prednostnih nalog za kibernetsko obrambo EU in ki bi preučevala skupne 
rešitve, prispevala k razvoju skup nih strategij, omogočala skupno usposabljanje, vaje in 
preskuse na področju kibernetske obrambe na evropski ravni ter nudila podporo delu na 
področju taksonomij in standardov kibernetske obrambe, Center pa bi zagotavljal podporo in 
svetovanje. Da bi center  lahko opravljal te dejavnosti, bi moral na področju kibernetske 
obrambe tesno in ob doslednem dopolnjevanju sodelovati z evropsko obrambno agencijo, na 
področju kibernetske odpornosti pa z agencijo ENISA. Ta obrambna razsežnost bi upoštevala 
tudi proces, ki se je začel z razmislekom o prihodnosti evropske obrambe.  
Zaradi visoke stopnje odpornosti, ki je potrebna pri kibernetski obrambi, je za raziskovalne in 
tehnološke dejavnosti potrebna posebna usmeritev. Projekti ali tehnologije kibernetske 
obrambe, ki jih bodo razvila podjetja, bi lahko bili upravičeni do financiranja iz evropskega 
obrambnega sklada tako v fazi raziskav kot v fazi razvoja50. V tej zvezi bi lahko bila posebej 
                                                            
46 COM(2012) 45 final in COM(2016) 178 final.  
47 Komisija bo že v okviru programa Obzorje 2020 razpisala nov natečaj za nagrado Obzorja v višini 4 milijone 
EUR za najboljšo inovativno rešitev za metode nemotene elektronske avtentikacije . 
48 Kibernetska varnost na evropskem enotnem digitalnem trgu (Cybersecurity in the European Digital Single 
Market), Skupi na znanstvenih svetovalcev na visoki ravni, marec 2017 . 
49 Študija o sinergijah med civilnim in vojaškim trgom kibernetske varnosti ( Study on synergies between the 
civilian and the defence cybersecurity markets , Optimity; SMART 2014 -0059).  
50 V evropskem pro gramu za razvoj obrambne industrije bodo imeli že zdaj prednost projekti kibernetske 
obrambe, kibernetska obramba pa bo tudi ena od tem razpisa za zbiranje predlogov, ki bo objavljen leta 2018.  
 
11 
 pomembna nekatera področja, kot so sistemi šifriranja na podlagi kvantnih tehnol ogij, 
kibernetsko situacijsko zavedanje, biometrični sistemi za nadzor dostopa, napredno 
odkrivanje stalnih groženj ali podatkovno rudarjenje. Visoki predstavnik, evropska obrambna 
agencija in Komisija bodo pomagali državam članicam pri ugotavljanju področ ij, na katerih bi 
bili skupni projekti kibernetske varnosti lahko upravičeni do financiranja iz evropskega 
obrambnega sklada.  
2.6 Ustvarjanje močne podlage za kibernetska znanja in spretnosti v EU  
Kibernetska varnost ima močno izobraževalno razsežnost. Uči nkovita kibernetska varnost je v 
veliki meri odvisna od znanja in spretnosti ljudi, ki jih zadeva. Toda vrzel  v znanjih in 
spretnostih na področju kibernetske varnosti pri strokovnjakih, ki delajo v zasebnem sektorju, 
naj bi do leta 2022 po napovedih znaša la 350  00051. Vzgojo za kibernetsko varnost bi bilo 
treba oblikovati na vseh ravneh od rednega usposabljanja delovne sile na področju 
kibernetske varnosti prek dodatnega usposabljanja za kibernetsko varnost za vse strokovnjake 
za IKT do novih posebnih učnih  načrtov za kibernetsko varnost. Ustanoviti bi bilo treba 
močne akademske strokovne centre, ki bi zadostili potrebam po pospešenem izobraževanju in 
usposabljanju in ki bi si lahko pomagali z navodili evropskega raziskovalnega in strokovnega 
centra za kiber netsko varnost in agencije ENISA. Cilj bi moral biti, da postane konstruiranje 
proizvodov in sistemov, v katerih so varnostna načela neločljiv sestavni del že od vsega 
začetka, nekaj samoumevnega. Izobraževanje za kibernetsko varnost ne bi smelo biti omeje no 
na strokovnjake za IKT, temveč bi moralo biti vključeno v učne načrte tudi na drugih 
področjih, kot so inženirstvo, poslovni menedžment ali pravo, pa tudi v posebnih sektorskih 
izobraževalnih usmeritvah. Tudi pri učiteljih, učencih in dijakih v osnovnoš olskem in 
srednješolskem izobraževanju bi bilo treba ob pridobivanju digitalnih kompetenc v šolah 
razviti zavest o kibernetski kriminaliteti in kibernetski varnosti.  
K temu bi morala skupaj z državami članicami prispevati tudi EU, in sicer tako, da bi izh ajala 
iz dosežkov koalicije za digitalno pismenost in delovna mesta52 ter uvedla npr. sheme 
vajeništva na področju kibernetske varnosti za mala in srednja podjetja.  
2.7 Spodbujanje kibernetske higiene in ozaveščenosti  
Glede na to, da naj bi 95  % incidentov  omogočila „neka vrsta namerne ali nenamerne 
človeške napake“53, gre tukaj v znatni meri za človeški dejavnik. Za kibernetsko varnost smo 
torej odgovorni vsi. To pomeni, da se mora vedenje oseb, združenj in javne uprave spremeniti 
tako, da se bomo vsi zaved ali grožnje in da bodo na voljo potrebna orodja, znanja in 
spretnosti, s katerimi bo mogoče hitro odkriti napade in se dejavno zaščititi pred njimi. 
Kibernetska higiena mora ljudem priti v navado, podjetja in organizacije pa morajo uvesti 
primerne programe  kibernetske varnosti, ki izhajajo iz tveganj, in jih redno posodabljati, da 
bodo ustrezala spreminjajočim se razmeram glede tveganj.  
Direktiva o varnosti omrežij in informacijskih sistemov ne določa samo odgovornosti držav 
članic za izmenjavo informacij o kibernetskih napadih na ravni EU, ampak tudi vzpostavlja 
zrele nacionalne strategije in okvire kibernetske varnosti na področju varnosti omrežij in 
                                                            
51 Študija o globalni delovni sili na področju varovanja tajno sti podatkov ( Global Information Security 
Workforce Study ), 2017. Primanjkljaj na svetovni ravni znaša 1,8 milijona.  
52 https://ec.europa.eu/digital -single -market/en/digital -skills -jobs-coalition . 
53 IBM „Indeks inteligence za kibernetsko varnost“ ( The Cybersecurity Intelligence Index ) 2014, naveden v 
publikaciji Securitymagazine.com, 19. junija 2014.  
 
12 
 informacijskih sistemov. Pri pospeševanju teh dejavnosti bi morale imeti vodilno vlogo javne 
uprave na rav ni EU in nacionalni ravni.   
Države članice bi morale omogočiti, da bi bila orodja kibernetske varnosti v največji možni 
meri na razpolago podjetjem in posameznikom. Predvsem bi bilo treba narediti več za 
preprečevanje in ublažitev učinkov kibernetske krim inalitete na končne uporabnike. Primer za 
to je sodelovanje Europola s kampanjo  „Nič več izsiljevanja“ ( NoMoreRansom )54, ki je 
nastala v tesnem sodelovanju med organi odkrivanja in pregona ter podjetji za kibernetsko 
varnost, da bi uporabnikom pomagali prep rečiti okužbe z izsiljevalskim programjem in 
dešifrirali podatke, če so bili žrtve napada. Take programe bi bilo treba uvesti za druge vrste 
zlonamerne programske opreme na drugih področjih, EU pa bi morala oblikovati enotni 
portal, na katerem bi bila vsa taka orodja združena po načelu „vse na enem mestu“  in ki 
bi uporabnikom nudil nasvete za preprečevanje in odkrivanje zlonamerne programske opreme 
in povezave na mehanizme za prijavo.  
Države članice bi morale tudi pospešiti uporabo kibernetsko varnejših or odij pri razvoju 
e-uprave  in pri tem v celoti izkoristiti izkušnje strokovne mreže. Spodbujati bi bilo treba 
uvajanje varnih sredstev za identifikacijo, pri čemer bi izhajali iz okvira EU za elektronsko 
identifikacijo in storitve zaupanja za elektronske transakcije na notranjem trgu, ki je v veljavi 
od leta 2016 in zagotavlja predvidljivo regulativno okolje za omogočanje varnih in nemotenih 
elektronskih interakcij med podjetji, posamezniki in javnimi organi55. Poleg tega bi morale 
javne institucije, zlasti  tiste, ki opravljajo bistvene storitve, zagotoviti, da so njihovi 
uslužbenci usposobljeni na področjih, povezanih s kibernetsko varnostjo.  
Poleg tega bi države članice morale kibernetsko ozaveščenost obravnavati kot prednostno 
nalogo v kampanjah ozaveščan ja, tudi v tistih, ki so namenjene šolam, univerzam, poslovni 
skupnosti in raziskovalnim organizacijam. Dejavnosti v okviru meseca kibernetske varnosti, 
ki poteka oktobra vsako leto, usklajuje pa ga agencija ENISA, se bodo stopnjevale, tako da bo 
njihov do seg širši, saj bodo pomenile skupno prizadevanje za komunikacijo na ravni EU in 
nacionalni ravni. Nič manj pomembno ni ozaveščanje glede spletnih dezinformacijskih 
kampanj in lažnih novic  v družbenih medijih, ki so posebej namenjene spodkopavanju 
demokrati čnih procesov in evropskih vrednot. Glavna odgovornost je sicer še vedno na 
nacionalni ravni, tudi za volitve v Evropski parlament, vendar sta se združevanje in skupna 
uporaba strokovnega znanja na evropski ravni izkazala za dodano vrednost, s katero je 
ukrepanje bolj osredotočeno56.  
Pomembno vlogo ima tudi industrija  na splošno, še posebej pa ponudniki in proizvajalci 
digitalnih storitev. Uporabnike (posameznike, podjetja in javne uprave) mora podpirati z 
orodji, ki jim omogočajo prevzemanje odgovornosti z a njihova dejanja na spletu, in jasno 
povedati, da je vzdrževanje kibernetske higiene nepogrešljiva sestavina ponudbe 
potrošnikom57. Da bi lahko odkrivala in odpravljala ranljive točke, bi si morala industrija 
                                                            
54 https://www.nomoreransom.org/ .  
55 Uredba (EU) št.  910/2014 o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja za elektronske transakcije na 
notranjem trgu (uredba eIDAS), sprejeta 23. julija 2014. Evropska komisija prek programa in strumenta za 
povezovanje Evrope zagotavlja tudi gradnike in orodja za interoperabilnost elektronske identifikacije in 
elektronskega podpisa (npr. brskalniki za zanesljive sezname).  
56 Primer za to je projektna skupina East StratCom Task Force , ki so jo leta 2015 ustanovile države članice in 
visoki predstavnik za boj proti stalnim dezinformacijskim kampa njam Rusije. Skupina se ukvarja z razvojem 
komunikacijskih produktov in kampanj, namenjenih predvsem pojasnjevanju politik EU v regiji vzhodnega 
partnerstva.  
57 Nekateri proizvajalci so tega koncepta že vajeni, saj del evropske zakonodaje o proizvodih (kot je Direktiva 
2006/42/ES o strojih ) določa načela „varnosti v zasnovi“.  
 
13 
 prizadevati za vzpostavitev notranjih procesov za iskanje, razvrščanje in reševanje ranljivih 
točk ne glede na to, ali je morebitni izvor ranljivosti zunaj ali znotraj zadevnega podjetja.  
Ključni ukrepi:  
 
 izvajanje direktive o varnosti omrežij in informacijskih sistemov  v polni meri;  
 hitro sprejetje u redbe o določitvi novega pooblastila za agencijo ENISA in evropskem 
certifikacijskem okviru58 s strani Evropskega parlamenta in Sveta;  
 skupna pobuda Komisije/industrije za opredelitev načela „dolžnosti skrbnega ravnanja“, 
da bi se zmanjšalo število ranljivi h točk in spodbujala „varnost v zasnovi“;  
 hitra izvedba načrta čezmejnega odzivanja na hujše incidente;   
 začetek ocene učinka za preučitev možnosti, da bi Komisija leta 2018 predlagala 
ustanovitev mreže strokovnih centrov za kibernetsko varnost in evropsk ega 
raziskovalnega in strokovnega centra za kibernetsko varnost, ki bi sledila takojšnji pilotni 
fazi; 
 podpora državam članicam pri ugotovitvi področij, na katerih bi prišli v poštev skupni 
projekti na področju kibernetske varnosti za podporo evropskega ob rambnega sklada;  
 točka „vse na enem mestu“ za vso EU, ki bi nudila pomoč žrtvam kibernetskih napadov, 
dajala informacije o najnovejših grožnjah ter združevala praktične nasvete in orodja za 
kibernetsko varnost;  
 ukrepanje držav članic za vključitev kibernetske varnosti v programe znanj in spretnosti, 
e-upravo in kampanje ozaveščanja;  
 ukrepanje industrije za okrepitev usposabljanja v zvezi s kibernetsko varnostjo za svoje 
osebje in za uvedbo pristopa „varnost v zasnovi“ za svoje proizvode, storitve in  procese.  
 
3. DOSEGANJE UČINKOVITEGA KIBERNETSKEGA ODVRAČANJA V EU  
Učinkovito odvračanje pomeni vzpostavitev okvira ukrepov, ki so verodostojni in odvračilni 
za morebitne kibernetske kriminalce in napadalce. Dokler se storilcem kibernetskih napadov, 
tako državnim kot nedržavnim, ni treba bati ničesar drugega kot tega, da jim ne bi uspelo, 
imajo kaj malo spodbude, da bi nehali poskušati. Osrednjega pomena za dosego učinkovitega 
odvračanja je učinkovitejši odziv organov odkrivanja in pregona s poudarkom na o dkrivanju, 
sledljivosti in pregonu kibernetskih kriminalcev. Poleg tega mora EU podpirati države članice 
pri razvoju zmogljivosti kibernetske varnosti z dvojno rabo. Preobratu pri kibernetskih 
napadih se bomo približali šele, ko bomo povečali verjetnost, d a bodo storilci ujeti in 
kaznovani.  Kibernetske napade bi bilo treba nemudoma preiskati, storilce pa privesti pred 
sodišče oziroma sprejeti ukrepe za ustrezen politični ali diplomatski odziv. Visoki predstavnik 
bi lahko v primeru hujše krize pomembnih medn arodnih in obrambnih razsežnosti Svetu 
predstavil možnosti za ustrezen odziv.  
Korak v smeri boljšega kazenskopravnega odziva na kibernetske napade je bil narejen že s 
sprejetjem direktive o napadih na informacijske sisteme leta 201359. Z njo so bila 
vzpost avljena minimalna pravila za opredelitev kaznivih dejanj in sankcij na področju napada 
na informacijske sisteme in določeni operativni ukrepi za boljše sodelovanje med organi. Z 
Direktivo je v vseh državah članicah prišlo do primerljivega znatnega napredka  pri 
kriminalizaciji kibernetskih napadov, kar olajšuje čezmejno sodelovanje med organi 
odkrivanja in pregona, ki preiskujejo te vrste kaznivih dejanj. Vendar so še vedno možnosti za 
                                                            
58 COM(2017) 477.  
59 Direktiva 2013/40/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. avgusta 2013 o napadih na informacijske 
sisteme.   
 
14 
 to, da države članice s popolnim izvajanjem vseh določb Direktive v celot i izkoristijo njen 
potencial60. Komisija bo še naprej podpirala države članice pri izvajanju Direktive in zaenkrat 
meni, da predlogi sprememb niso potrebni.  
3.1 Odkrivanje zlonamernih akterjev  
Če naj bi imeli več možnosti, da storilce privedemo pred sodišč e, moramo nujno izboljšati 
svojo zmogljivost odkrivanja odgovornih za kibernetske napade. Velik izziv za organe 
odkrivanja in pregona je, kako najti podatke, zlasti v obliki digitalnih sledi, ki bi koristili pri 
preiskavah kibernetske kriminalitete. Zato m oramo okrepiti svojo tehnološko zmogljivost za 
učinkovito preiskavo, tudi tako, da bomo Europolovo enoto za kibernetsko kriminaliteto 
okrepili s kibernetskimi strokovnjaki.  Europol je postal ključni akter za pomoč državam 
članicam pri preiskavah, ki poteka jo na območjih, ki spadajo v več jurisdikcij. Postati bi 
moral središče strokovnega znanja o spletnih preiskavah in kibernetični forenziki za organe 
odkrivanja in pregona držav članic.    
Zaradi močno razširjene prakse postavljanja več – včasih več tisoč – uporabnikov na en 
naslov IP je preiskovanje zlonamernega spletnega ravnanja tehnično zelo zahtevno. Zaradi 
njega je treba včasih, npr. pri hudih zločinih, kot je spolna zloraba otrok, preiskati veliko 
uporabnikov, da bi odkrili enega zlonamernega akterja.  EU bo zato spodbujala uvedbo novega 
protokola (IPv6), saj je z njim mogoče dodeliti po enega uporabnika na naslov IP, kar bi bilo 
zelo koristno pri odkrivanju in pregonu ter preiskavah na področju kibernetske varnosti. 
Komisija bo prvi korak pri spodbujan ju uvedbe naredila s tem, da bo vključila zahtevo za 
premik v smeri protokola IPv6 v svoje politike, vključno z zahtevami glede javnega 
naročanja, financiranja projektov in raziskav ter s podporo potrebnemu gradivu za 
usposabljanje. Poleg tega bi morale dr žave članice razmisliti o prostovoljnih sporazumih s 
ponudniki internetnih storitev o pospešeni uvedbi protokola IPv6.  
 
 
Belgija je na prvem mestu na svetu61 po stopnji uvedbe protokola IPv6, tudi po zaslugi javno -
zasebnega partnerstva: pomembne zainteresir ane strani so razmislile o omejitvi uporabe 
enega naslova IP na največ 16 uporabnikov v okviru prostovoljnega samoregulativnega 
ukrepa, kar je pomenilo spodbudo za prehod na protokol IPv662. 
 
Nasploh bi bilo treba še naprej spodbujati spletno odgovornost. To pomeni spodbujanje 
ukrepov za preprečevanje zlorabe domenskih imen za razširjanje nenaročenih sporočil ali 
napade z ribarjenjem. Komisija si bo v ta namen v skladu z dejavnostmi Organizacije za 
dodeljevanje spletnih imen in številk prizadevala izboljšat i delovanje sistemov WHOIS za 
domenska imena in naslove IP63 ter razpoložljivost in točnost informacij v njih 64.  
3.2 Stopnjevanje odziva organov odkrivanja in pregona  
                                                            
60 COM(2017) 474.  
61 https://www.google.com/intl/en/ipv6/statistics.html#tab=per -country -ipv6-adoption&tab=per -country -ipv6-
adoption .   
62 http://bipt.be/public/files/nl/22027/Raadpleging_ipv6.pdf .  
63 Protokol poizvedbe in odziva, ki se pogosto uporablja za poizvedb e v podatkovnih zbirkah, v katerih so 
shranjeni registrirani uporabniki internetnega vira ali tisti, ki jim je bil tak vir dodeljen.  
64 Organizacija za dodeljevanje spletnih imen in številk (ICANN) je neprofitna organizacija, odgovorna za 
usklajevanje vzdrž evanja in postopkov več podatkovnih zbirk, povezanih z imenskimi prostori na internetu.  
 
15 
 Za odvračanje kibernetskih napadov sta ključnega pomena učinkovito preiskovanje  in 
pregon  kriminalitete, ki jo omogoča kibernetski prostor. Toda današnji postopkovni okvir je 
treba bolje prilagoditi internetni dobi65. Kibernetski napadi so lahko tako hitri, da jim naši 
postopki ne morejo slediti, in zaradi njih lahko nastanejo posebne potrebe p o hitrem 
čezmejnem sodelovanju. Kot je bilo napovedano že v evropski agendi za varnost, bo Komisija 
v začetku leta 2018 podala predloge za lažji čezmejni dostop do elektronskih dokazov . 
Komisija hkrati s tem izvaja praktične ukrepe za boljši čezmejni dosto p do elektronskih 
dokazov za kazenske preiskave, vključno s financiranjem usposabljanja za čezmejno 
sodelovanje, razvojem elektronske platforme za izmenjavo informacij znotraj EU in 
standardizacijo oblik pravosodnega sodelovanja med državami članicami.  
Učinkovit pregon ovirajo tudi razlike v forenzičnih postopkih za zbiranje elektronskih 
dokazov v preiskavah kibernetske kriminalitete po državah članicah. To bi lahko izboljšali s 
prizadevanjem za vzpostavitev skupnih forenzičnih standardov. Poleg tega bi bi lo treba 
okrepiti forenzične zmogljivosti za podporo sledljivosti in pripisovanju. Korak v to smer bi bil 
nadaljnji razvoj forenzične zmogljivosti v Europolu, tako da bi obstoječe proračunske in 
človeške vire na Europolovem Evropskem centru za boj proti ki bernetski kriminaliteti 
prilagodili rastočim potrebam po operativni podpori v čezmejnih preiskavah kibernetske 
kriminalitete. Drugi korak bi bil, da bi ob upoštevanju tehnološkega poudarka na šifriranju, 
predstavljenega zgoraj, preučili, kako zaradi njegov e zlorabe s strani zločincev nastajajo 
veliki izzivi v boju proti hudim kaznivim dejanjem, vključno s terorizmom in kibernetsko 
kriminaliteto. Komisija bo rezultate sedanjih razmislekov o vlogi šifriranja v kazenskih 
preiskavah66 objavila do oktobra 201767.  
Internet ne pozna meja, zato je okvir za mednarodno sodelovanje, vzpostavljen v Konvenciji 
Sveta Evrope o kibernetski kriminaliteti, sprejeti v Budimpešti68, priložnost, da raznolika 
skupina držav  uporabi najboljši možni pravni standard za različne naciona lne zakonodaje na 
področju preprečevanja kibernetske kriminalitete. Trenutno se preučuje možnost, da bi 
Konvenciji dodali protokol69, kar bi lahko bila priložnost za rešitev vprašanja čezmejnega 
dostopa do elektronskih dokazov v mednarodnem okviru. Komisija  poziva vse države, da 
namesto priprave novih mednarodnih instrumentov za vprašanja kibernetske kriminalitete 
oblikujejo primerno nacionalno zakonodajo in nadaljujejo s sodelovanjem v tem obstoječem 
mednarodnem okviru.  
Zaradi vseprisotnih orodij za anonimi zacijo se zločinci še lažje skrijejo. „ Temno omrežje “70 
je zločincem odprlo nove poti za dostop do posnetkov spolnih zlorab otrok, mamil ali 
                                                            
65 Če navedemo le en primer, (navidezni) centralni strežnik za nadzor in vodenje botneta Avalanche  je 
spreminjal fizične strežnike in domenska imena vsakih pet minut.  
66 Predsedstvo Sveta, „Zaključki zasedanja Sveta za pravosodje in notranje zadeve z dne 8 –9 decembra 2016“, 
št. 15391/16.  
67 Osmo poročilo o napredku pri vzpostavljanju učinkovite in prave varnostne unije z dne 29. junija 2017, 
COM(2017) 354 final.  
68 Konvencija je prva mednarodna pogodba o hudodelstvih, zagrešenih prek interneta in drugih računalniških 
omrežij, ukvarja pa se predvsem s kršitvami avtorskih pravic, računalniškimi prevarami, otroško pornografijo 
in kršitvami varnosti omrežij. https://www.coe.int/en/web/conventions/full -list/-/conventions/treaty/185 . Leta 
2017 je 55 vlad ratificiralo Konvencijo Sveta Evrope o kibernetski kriminaliteti ali pristopilo k njej.  
69 Pristojnosti za pripravo osnutka 2. dodatnega protokola h Konvenciji o kibernetski kriminaliteti, T -CY 
(2017)3.  
70 Temno omrežje je sestavljeno iz vsebine v prekrivnih omrežjih, ki uporabljajo internet, vendar je zanje 
potrebna posebna programska o prema, konfiguracija in avtorizacija za dostop. Temno omrežje je majhen del 
globokega spleta, tj. dela svetovnega spleta, ki ga brskalniki ne indeksirajo.  
 
16 
 strelnega orožja, pri čemer je pogosto zelo malo verjetno, da bi jih zasačili71. Zdaj je to ključni 
vir orodij za kib ernetsko kriminaliteto, kot so zlonamerna programska oprema in orodja za 
vdore v računalniški sistem. Komisija bo skupaj z ustreznimi zainteresiranimi stranmi 
analizirala nacionalne pristope, da bi našla nove rešitve. Europol bi moral omogočati in 
podpirat i preiskave v temnem omrežju, ocenjevati grožnje, pomagati pri določitvi jurisdikcije 
in dajati prednost zadevam visokega tveganja, EU pa lahko ima vodilno vlogo pri 
usklajevanju mednarodnih ukrepov72. 
Eno izmed področij rastoče kibernetske kriminalitete je  zloraba podatkov o kreditnih karticah 
ali drugih elektronskih plačilnih sredstvih. S podatki o plačilih, ki so bili pridobljeni s 
kibernetskimi napadi na spletne prodajalce na drobno ali druga zakonita podjetja, se nato 
trguje na spletu in jih zločinci la hko uporabijo za prevare73. Komisija predstavlja predlog za 
boljše odvračanje z direktivo o boju proti spletnim prevaram in ponarejanju 
negotovinskih plačilnih sredstev74. Njen cilj je posodobiti obstoječa pravila na tem področju 
ter okrepiti sposobnost organov odkrivanja in pregona za boj proti tej obliki kriminala.  
Izboljšati je treba tudi zmogljivosti organov odkrivanja in pregona držav članic za 
preiskovanje kibernetsk e kriminalitete, kot tudi razumevanje kriminalitete, ki jo omogoča 
kibernetski prostor , in možnosti za preiskavo, ki jih imajo tožilci in pravosodje. Eurojust in 
Europol prispevata k temu cilju in razširjenemu usklajevanju, pri čemer tesno sodelujeta s 
specializiranimi svetovalnimi skupinami v Europolovem Centru za kibernetsko kriminaliteto, 
mrežami vodij enot za kibernetsko kriminaliteto in tožilcev, specializiranih za kibernetsko 
kriminaliteto. Komisija bo za bolj proti kibernetski kriminaliteti namenila 10,5 milijonov 
EUR , predvsem v okviru svojega Sklada za notranjo varnost – programa za policijo . 
Usposabljanje je pomemben element in Evropska skupina za usposabljanje in izobraževanje 
na področju kibernetske kriminalitete je pripravila več koristnih gradi v. Ta gradiva bi bilo 
treba zdaj s pomočjo Agencije Evropske unije za usposabljanje na področju preprečevanja, 
odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj razširiti med strokovnjaki organov odkrivanja in 
pregona.  
3.3 Javno -zasebno partnerstvo proti kibernet ski kriminaliteti  
V digitalnem svetu, ki je sestavljen predvsem iz infrastrukture v zasebni lasti in številnih 
različnih akterjev v različnih jurisdikcijah, tradicionalni mehanizmi odkrivanja in pregona 
niso vedno učinkoviti. Zato se lahko javni organi uči nkovito borijo proti kriminalu samo v 
sodelovanju z zasebnim sektorjem, tudi industrijo in civilno družbo. V tej zvezi je ključnega 
pomena tudi finančni sektor, zato je potrebnega več sodelovanja. Okrepiti je treba npr. vlogo 
finančnoobveščevalnih enot75 v zvezi s kibernetsko kriminaliteto.  
Nekatere države članice so že sprejele ključne ukrepe. Na Nizozemskem finančne institucije 
sodelujejo z organi odkrivanja in pregona v projektni skupini za elektronsko kriminaliteto, ki 
                                                            
71 Omembe vredna izjema je nedavna odstranitev dveh od največjih kriminalnih trgov v temnem spletu, in  sicer 
AlphaBay  in Hansa . https://www.europol.europa.eu/newsroom/news/massive -blow -to-criminal -dark-web-
activities -after-globally -coordinated -operation . 
72 Europol že ima pomembno vlogo na tem področju. Za nedavni primer gl. 
https://www.europol.europa.eu/newsroom/news/massive -blow -to-criminal -dark-web-activities -after-
globally -coordinated -operation .  
73 Izkupički od prevar so pomemben vir dohodka za organizirani kriminal, zato omogočajo druge kriminalne 
dejavnosti, kot so terorizem , nedovoljen promet s prepovedanimi drogami in trgovina z ljudmi.   
74 COM(2017) 489.  
75 Finančnoobveščevalne enote so nacionalni centri za sprejem in analizo poročil o sumljivih transakcijah in 
drugih informacij, pomembnih za pranje denarja, povezana predhod na kazniva dejanja in financiranje 
terorizma, ter za razširjanje informacij o rezultatih te analize.  
 
17 
 se ukvarja s preprečevanjem spletnih prevar in kibernetske kriminalitete. Nemški strokovni 
center proti kibernetski kriminaliteti deluje kot operativno vozlišče, prek katerega si njegovi 
člani izmenjujejo informacije v tesnem sodelovanju z uradom nemške zvezne policije in 
oblikujejo ukrepe za zaščito pred kibernetsko kriminaliteto. V 16 državah članicah76 so bili 
ustanovljeni centri odličnosti za kibernetsko kriminaliteto, ki omogočajo lažje sodelovanje 
med organi odkrivanja in pregona, akademskimi ustanovami in zasebnimi partnerji pri 
oblikovanju in izmenjavi dobrih praks, usposabljanju in krepitvi zmoglj ivosti.  
Komisija podpira ustanovitev javno -zasebnih partnerstev in mehanizmov sodelovanja prek 
posebnih projektov, kot je mreža kibernetskih centrov in strokovnjakov za preprečevanje 
spletnih prevar77, ki uporablja model izmenjave informacij in standardov z a analizo in 
ublažitev tveganj elektronske kriminalitete in spletnih prevar.   
 
V zvezi s kibernetsko kriminaliteto bi moralo biti zasebnim podjetjem omogočeno, da si z 
organi odkrivanja in pregona izmenjujejo informacije o konkretnih incidentih, tudi oseb ne 
podatke, ob polnem spoštovanju pravil o zaščiti podatkov. V reformi varstva podatkov EU, ki 
se bo začela uporabljati maja 2018, je določen skupen sklop pravil o pogojih, v katerih lahko 
sodelujejo organi odkrivanja in pregona ter zasebni subjekti. Evrop ska komisija si bo v 
sodelovanju z Evropskim odborom za varstvo podatkov in ustreznimi zainteresiranimi stranmi 
prizadevala ugotoviti dobre prakse na tem področju in po potrebi dala navodila.  
3.4 Močnejši politični odziv  
V nedavno sprejetem okviru za skup ni odziv EU na zlonamerne kibernetske dejavnosti78 
(„zbirka orodij za kibernetsko diplomacijo“) so določeni ukrepi skupne zunanje in varnostne 
politike, vključno z omejevalnimi ukrepi, s katerimi je mogoče doseči močnejši odziv EU na 
dejavnosti, ki škodujej o njenim političnim, varnostnim in gospodarskim interesom. Okvir je 
pomemben korak v smeri razvoja zmogljivosti opozarjanja in odziva na ravni EU in na ravni 
držav članic. Z njim bomo bolje usposobljeni za pripisovanje zlonamernih kibernetskih 
dejavnosti, kar bo vplivalo na vedenje morebitnih napadalcev, hkrati pa bo upoštevana tudi 
potreba po zagotavljanju ustreznih odzivov. Pripisovanje državnemu ali nedržavnemu akterju 
je še vedno suverena politična odločitev, ki temelji na podatkih iz vseh obveščevalnih  virov. 
Trenutno potekajo dejavnosti v zvezi z izvajanjem okvira skupaj z državami članicami, 
nadaljevale pa bi se tudi ob doslednem usklajevanju z načrtom, da bi se lahko odzvali na 
kibernetske incidente velikega obsega79. Situacijsko zavedanje, potrebno z a uporabo ukrepov 
znotraj okvira, bi bilo treba združiti, analizirati in uporabljati skupaj z INTCEN80 v tesnem 
sodelovanju z državami članicami in institucijami EU.  
3.5 Krepitev odvračanja v kibernetski varnosti prek obrambne zmogljivosti držav 
članic  
Države članice že razvijajo zmogljivosti kibernetske obrambe. Poleg tega lahko EU glede na 
izginjanje ločnic med kibernetsko obrambo in kibernetsko varnostjo, glede na pretežno 
dvojno rabo kibernetskih orodij in tehnologij, pa tudi glede na precejšnjo razn olikost 
                                                            
76 Avstrija, Belgija, Bolgarija, Ciper, Češka, Estonija, Francija, Grčija, Irska, Litva, Nemčija, Poljska, 
Romunija, Slovenija, Španija in Združeno kraljes tvo. 
77 Pobuda EU -OF2CEN, katere cilj je omogočiti sistematično izmenjavo informacij v zvezi s spletnimi 
prevarami med bankami in organi odkrivanja in pregona po vsej EU za preprečevanje izplačil prevarantom in 
denarnim mulam ter preiskovanje in pregon stor ilcev. Sofinancira jo EU (Sklad za notranjo varnost – 
program za policijo).  
78 http://www.consilium.europa.eu/en/press/press -releases/2017/06/19 -cyber -diplomacy -toolbox/ .  
79 C(2017) 6100.  
80 JOIN(2016) 018 final.  
 
18 
 pristopov držav članic veliko pripomore k sinergijam med dejavnostmi na vojaškem in 
civilnem področju81.  
Države članice, ki razpolagajo z naprednejšimi zmogljivostmi za kibernetsko varnost in so jih 
pripravljene združiti, bi lahko ob podpori visoke ga predstavnika, Komisije in evropske 
obrambne agencije razmislile o tem, da bi kibernetsko obrambo vključile v okvir „stalnega 
strukturnega sodelovanja“.  Podlaga za to bi bilo lahko navedeno prizadevanje za spodbujanje 
industrijskih zmogljivosti EU in str ateške avtonomije.  EU lahko spodbuja tudi 
interoperabilnost, tudi z omogočanjem razvoja zmogljivosti, usklajevanja usposabljanja in 
izobraževanja ter dejavnosti na področju standardizacije dvojne rabe.  
V polni meri bi bilo treba izkoristiti tudi skupni okv ir za odzivanje na hibridne grožnje, ki 
pogosto vključujejo kibernetske napade, zlasti prek hibridne fuzijske celice EU in nedavno 
ustanovljenega Evropskega centra za preprečevanje hibridnih groženj v Helsinkih, katerega 
naloga je spodbujanje strateškega d ialoga ter izvajanje raziskav in analiz.  
EU bo ponovno postavila v ospredje okvir politike EU za kibernetsko obrambo82 iz leta 2014 
kot orodje za nadaljnjo vključitev kibernetske varnosti v skupno varnostno in obrambno 
politiko. Bistvena je tudi kibernetska odpornost misij in operacij skupne varnostne in 
obrambne politike: oblikovani bodo standardizirani postopki in tehni čne zmogljivosti, s 
katerimi bi bilo mogoče podpirati civilne in vojaške misije in operacije, pa tudi njihove 
vsakokratne strukture zmogljivosti za načrtovanje in izvajanje operacij ter izvajalce storitev 
informacijske tehnologije Evropske službe za zunanj e delovanje. Evropska obrambna 
agencija in Evropska služba za zunanje delovanje bosta za boljše sodelovanje med državami 
članicami in uspešnejše usmerjanje dejavnosti EU na tem področju v sodelovanju s službami 
Komisije omogočali lažje sodelovanje na strat eški ravni med oblikovalci politik kibernetske 
obrambe v državah članicah. EU bo v okviru svojih prizadevanj za tehnološko in industrijsko 
bazo evropske obrambe podpirala tudi razvoj evropskih rešitev na področju kibernetske 
varnosti. Sem spada tudi spodbu janje regionalnih grozdov odličnosti na področju kibernetske 
varnosti in obrambe.  
Službe Komisije bodo v tesnem sodelovanju z Evropsko službo za zunanje delovanje, 
državami članicami in drugimi zadevnimi organi EU do leta 2018 vzpostavile  platformo za 
usposabljanje in izobraževanje za kibernetsko varnost , s katero bi reševali sedanjo vrzel v 
znanju in spretnostih na področju kibernetske obrambe.  To bo dopolnilo delo evropske 
obrambne agencije na tem področju ter pripomoglo k reševanju vrzeli v znanju in sp retnostih 
na področju kibernetske varnosti in kibernetske obrambe.  
Ključni ukrepi:  
 pobuda Komisije za čezmejni dostop do elektronskih dokazov (v začetku leta 2018);  
 hitro sprejetje direktive o boju proti spletnim prevaram in ponarejanju negotovinskih 
plači lnih sredstev s strani Evropskega parlamenta in Sveta;  
 uvedba zahtev glede protokola IPv6 pri financiranju javnih naročil, raziskav in projektov 
EU; prostovoljni dogovori med državami članicami in ponudniki internetnih storitev o 
pospešenem uvajanju protok ola IPv6;  
 ponovno/okrepljeno osredotočenje Europola na kibernetsko forenziko in spremljanje 
temnega omrežja;  
                                                            
81 EU razume kibernetski prostor kot področje za operacije, podobno kot kopno, zrak in morje. Dejavnosti za 
kibernetsko obra mbo zajemajo tudi zaščito in odpornost sredstev v vesolju in kopenskih infrastruktur, ki so 
povezane z njimi.  
82 www.consilium.europa.eu/en/workarea/downloadasset. aspx?id=40802190515 . 
 
19 
  sprejetje okvira za skupni diplomatski odziv EU na zlonamerne kibernetske dejavnosti;  
 okrepljena finančna podpora nacionalnim in nadnacionalnim projektom za izboljšanje 
kazenskega pravosodja v kibernetskem prostoru;  
 vzpostavitev izobraževalne platforme za kibernetsko varnost za reševanje sedanje vrzeli v 
znanju in spretnostih na področju kibernetske obrambe v letu 2018.  
 
4. KREPITEV MEDNARODNEGA SODELOVANJA NA PODROČJU 
KIBERNETSKE VARNOSTI  
Mednarodno politiko EU na področju kibernetske varnosti vodijo temeljne vrednote in 
temeljne pravice, kot so svoboda izražanja, pravica do zasebnosti in varstvo osebnih 
podatkov, ter spodbujanje odprtega, svobod nega in varnega kibernetskega prostora, 
zasnovana pa je za reševanje nenehno spreminjajočega se izziva spodbujanja kibernetske 
stabilnosti v svetovnem merilu ob hkratnem prispevanju k strateški avtonomiji Evrope v 
kibernetskem prostoru.  
4.1 Kibernetska varnost v zunanjih odnosih  
Kot kažejo dokazi, ljudje povsod po svetu menijo, da so kibernetski napadi iz drugih držav 
ena največjih groženj za nacionalno varnost83. Ker je grožnja globalna, je ustvarjanje in 
vzdrževanje trdnih zavezništev in partnerstev s t retjimi državami bistvenega pomena za 
preprečevanje in odvračanje kibernetskih napadov, ki so vse bolj pomembni za mednarodno 
stabilnost in varnost. EU bo v dvostranskih in regionalnih stikih, stikih z več zainteresiranimi 
stranmi in večstranskih stikih da jala prednost vzpostavitvi strateškega okvira za preprečevanje 
konfliktov in stabilnost v kibernetskem prostoru.  
EU odločno zastopa stališče, da se v kibernetskem prostoru uporablja mednarodno pravo, še 
zlasti pa Ustanovna listina Združenih narodov. Kot d opolnilo zavezujočemu mednarodnemu 
pravu se EU zavzema za prostovoljne nezavezujoče norme, pravila in načela odgovornega 
ravnanja države, ki jih je oblikovala skupina vladnih strokovnjakov OZN84. Spodbuja tudi 
razvoj in izvajanje regionalnih ukrepov za krep itev zaupanja, tako v Organizaciji za varnost in 
sodelovanje v Evropi kot tudi v drugih regijah.  
Na dvostranski ravni se bodo še razvili dialogi o kibernetskih vprašanjih85, dopolnjevala pa jih 
bodo prizadevanja za lažje sodelovanje s tretjimi državami pri  krepitvi načel potrebne 
skrbnosti in državne odgovornosti v kibernetskem prostoru. EU bo v mednarodnih stikih 
dajala prednost mednarodnim varnostnim vprašanjem v kibernetskem prostoru, a tudi pazila, 
da kibernetska varnost ne postane pretveza za tržno zaš čito in omejevanje temeljnih pravic, 
vključno s svobodo izražanja in dostopa do informacij. Za celosten pristop h kibernetski 
varnosti je potrebno spoštovanje človekovih pravic in EU bo svoje temeljne vrednote še 
naprej spoštovala na svetovni ravni, izhaja joč iz Smernic EU o človekovih pravicah na 
spletu86. EU v tem pogledu poudarja pomen sodelovanja vseh zainteresiranih strani v 
upravljanju interneta.  
Komisija je podala tudi predlog87 za posodobitev izvoznih kontrol EU, vključno s kontrolami 
izvoza kritičnih tehnologij za kibernetski nadzor, ki bi lahko povzročile kršitev človekovih 
                                                            
83 Pomlad 2017, Svetovna anketa o stališčih ( Global Attitudes Survey ), Pew Research Centre.  
84 A/68/98 in A/70/174.  
85 EU je imela septembra 2017 dialoge o kibernetskih vprašanjih z ZDA, Kitajsko, Japonsko, Republiko Korejo 
in Indijo.  
86 Smernice EU o človekovih pravicah glede svobode izražanja na spletu in drugje . 
87  COM(2016) 616.  
 
20 
 pravic ali bi jih bilo mogoče zlorabiti proti varnosti EU, in bo okrepila dialoge s tretjimi 
državami za  spodbujanje svetovnega zbliževanja in odgovornega ravnanja na tem področju.  
4.2 Krepitev zmogljivosti kibernetske varnosti  
Svetovna kibernetska stabilnost je odvisna od lokalne in nacionalne sposobnosti vseh držav za 
preprečevanje kibernetskih incidentov  in odziv nanje ter preiskovanje in pregon primerov 
kibernetske kriminalitete. S podporo prizadevanjem za krepitev nacionalne odpornosti v 
tretjih državah se bo dvignila svetovna raven kibernetske varnosti, kar bo imelo za EU 
pozitivne posledice. Če se žel imo zoperstaviti kibernetskim grožnjam, ki se hitro spreminjajo, 
si je treba prizadevati za napredek pri usposabljanju, v politiki in zakonodaji, potrebne pa so 
tudi učinkovito delujoče skupine za odzivanje na računalniške grožnje in kibernetsko 
kriminalit eto v vseh državah po svetu.   
EU ima od leta 2013 vodilno vlogo pri mednarodni krepitvi zmogljivosti kibernetske varnosti 
in na te dejavnosti sistematično veže svoje razvojno sodelovanje. Še naprej bo spodbujala 
model krepitve zmogljivosti, ki bo izhajal iz pravic, v skladu s pristopom 
Digital4Development88. Prednostne naloge pri krepitvi zmogljivosti bodo v soseščini EU in 
državah v razvoju, v katerih povezljivost hitro narašča in se grožnje hitro razvijajo. 
Prizadevanja EU bodo dopolnjevala razvojno agend o EU ob upoštevanju agende za trajnostni 
razvoj do leta 2030 in splošnih prizadevanj za krepitev institucionalne zmogljivosti.  
Da bi lahko EU bolje izkoristila svoje kolektivne izkušnje za podporo krepitvi zmogljivosti, bi 
bilo treba vzpostaviti posebno mr ežo EU za krepitev kibernetske zmogljivosti, ki bi 
povezovala Evropsko službo za zunanje delovanje, organe držav članic za kibernetske zadeve, 
agencije EU, službe Komisije, akademske ustanove in civilno družbo. Oblikovane bodo 
smernice EU za krepitev kiber netske zmogljivosti, ki bodo pripomogle k boljšim političnim 
smernicam in dajanju prednosti dejavnostim EU za pomoč tretjim državam.  
EU bo sodelovala tudi z drugimi donatorji na tem področju, da bi preprečila podvajanje 
dejavnosti in omogočila bolj ciljno usmerjeno krepitev zmogljivosti v različnih regijah.  
4.3 Sodelovanje med EU in zvezo NATO  
EU bo, izhajajoč iz precejšnjega napredka, ki je bil že dosežen, poglobila sodelovanje EU in 
zveze NATO na področju kibernetske varnosti, hibridnih groženj in obrambe , kot je 
predvideno v skupni izjavi z dne 8. julija 201689. Med prednostnimi nalogami je ustvarjanje 
podlage za interoperabilnost z doslednimi zahtevami in standardi za kibernetsko obrambo, 
krepitvijo sodelovanja pri usposabljanju in vajah ter usklajevanjem  zahtev za usposabljanje.  
EU in zveza NATO bosta spodbujali tudi sodelovanje pri raziskavah in inovacijah na 
področju kibernetske obrambe in nadgradili sedanji tehnični dogovor o izmenjavi informacij v 
zvezi s kibernetsko varnostjo med svojima organoma za  kibernetsko varnost90. Nedavne 
skupne dejavnosti pri boju proti hibridnim grožnjam, predvsem sodelovanje med hibridno 
fuzijsko celico EU in celico zveze NATO za hibridno analizo, bi bilo treba še nadgraditi, da bi 
okrepili odpornost in odgovor na kibernets ke krize. Nadaljnje sodelovanje med EU in zvezo 
NATO bodo spodbujale vaje kibernetske obrambe, na katerih bodo sodelovali Evropska 
služba za zunanje delovanje in drugi subjekti ter ustrezni organi zveze NATO, vključno s 
centrom odličnosti za kibernetsko ob rambo zveze NATO v Talinu. Zveza NATO in EU bosta 
                                                            
88 SWD(2017) 157.  
89 http://www.consilium.europa.eu/en/press/press -releases/2016/07/08 -eu-nato-joint-declaration/ .  
90 CERT -EU in zmogljivost zveze NATO za odzivanje na ra čunalniške incidente (NCIRC).   
 
21 
 prvič izvedli vzporedne, usklajene vaje odziva na hibridni scenarij, ki jih bo leta 2017 vodila 
zveza NATO, leta 2018 pa bo enako vlogo prevzela EU. Naslednje poročilo o sodelovanju 
med EU in zvezo NATO, ki  bo Svetu EU in Svetu zveze NATO predloženo decembra 2017, 
bo priložnost za preučitev možnosti za nadaljnjo širitev sodelovanja, zlasti z zagotovitvijo 
skupnih, varnih in čvrstih komunikacijskih sredstev med vsemi udeleženimi institucijami in 
organi, tudi agencijo ENISA.  
Ključni ukrepi:  
 izpopolnitev strateškega okvira za preprečevanje konfliktov in stabilnost v kibernetskem 
prostoru;  
 oblikovanje nove mreže za krepitev zmogljivosti za podporo sposobnostim tretjih držav za 
boj proti kibernetskim grožnjam ter smernic EU za krepitev kibernetske zmogljivosti s 
ciljem boljšega prednostnega razvrščanja dejavnosti EU;  
 nadaljevanje sodelovanja med EU in zvezo NATO, vključno s sodelovanjem na 
vzporednih in usklajenih vajah ter večjo interoperabilnostjo standardov kibernetske 
varnosti.  
 
5. SKLEPNA UGOTOVITEV  
Kibernetska pripravljenost EU je ključnega pomena za enotni digi talni trg ter našo varnostno 
in obrambno unijo. Nujno je treba okrepiti evropsko kibernetsko varnost in odpravljati 
grožnje civilnim in vojaškim ciljem.  
Prihodnji digitalni vrh, ki ga bo 29. septembra 2017 organiziralo estonsko predsedstvo, bo 
priložnost,  da pokažemo, da smo skupaj trdno odločeni dati kibernetski varnosti osrednjo 
vlogo v EU kot digitalni družbi. Komisija v okviru te skupne zaveze poziva države članice, da 
izjavijo, kako nameravajo ukrepati na področjih, na katerih imajo glavno odgovornost . Tukaj 
bi morala biti zajeta krepitev kibernetske varnosti z:   
 zagotovitvijo učinkovitega izvajanja direktive o varnosti omrežij in informacijskih 
sistemov z dne 9. maja 2018 v polni meri ter virov, ki jih javni organi, odgovorni za 
kibernetsko varnost, potrebujejo za uspešno opravljanje svojih nalog;  
 uporabo enakih pravil tudi za javne uprave glede na njihovo vlogo v družbi in 
gospodarstvu kot celoti;  
 zagotavljanje usposabljanja na področju kibernetske varnosti za javno upravo;  
 dajanjem prednosti kiberne tski ozaveščenosti v informacijskih kampanjah in vključitev 
kibernetske varnosti v akademske in poklicne učne načrte;  
 podporo razvoju projektov kibernetske obrambe s pomočjo pobud za stalno strukturno 
sodelovanje in evropskega obrambnega sklada.  
V tem skup nem sporočilu je predstavljeno, kolikšen je izziv in kakšen je obseg ukrepov, ki jih 
lahko sprejme EU. Potrebujemo odporno Evropo, ki lahko svoje ljudi učinkovito zaščiti tako, 
da predvidi možne kibernetske incidente, da v svoje strukture in ravnanje vgrad i trdno zaščito, 
da si po kibernetskih napadih hitro opomore in odvrne tiste, ki so odgovorni za napade. V tem 
sporočilu so predlagani ciljno usmerjeni ukrepi, ki bodo še okrepili strukture in zmogljivosti 
EU za kibernetsko varnost, in sicer usklajeno, ob polnem sodelovanju držav članic in različnih 
zadevnih struktur EU ter ob spoštovanju njihovih pristojnosti in odgovornosti. Njegovo 
izvajanje bo jasno pokazalo, da so EU in države članice pripravljene sodelovati pri 
vzpostavitvi standarda kibernetske varno sti, ki bo kos rastočim izzivom, s katerimi se sooča 
Evropa.