SL Uradni list Evropske unije C 268/28

Objava vloge na podlagi člena 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

(2007/C 268/14)

Ta objava daje pravico do ugovora zoper vlogo na podlagi člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1). Izjave o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih po dnevu te objave.

POVZETEK

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„AFUEGA'L PITU“

ES št.: ES/PDO/005/0307/20.08.2003

ZOP ( X ) ZGO ( )

Ta povzetek zajema glavne elemente specifikacije proizvoda za informativne namene.

1. Pristojna služba v državi članici:

Naziv: Subdirección General de Calidad Agroalimentaria y Agricultura Ecológica. Dirección General de Industria Agroalimentaria y Alimentación. Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación de España Naslov: Infanta Isabel, 1 E-28071 Madrid Telefon: (34) 91 347 53 94 Telefaks: (34) 91 347 54 10 E-naslov: sgcaproagro@mapya.es

2. Vlagatelj:

Naziv: Quesería La Borbolla, C.B. y otros Naslov: La Borbolla, 9 E-33820 Grado Telefon: (34) 985 75 08 10 Telefaks: (34) 985 75 08 10 E-naslov: queseríalaborbolla@hotmail.com Sestava: proizvajalci/predelovalci ( X ) drugi ( )

3. Vrsta proizvoda:

Skupina: 1.3 – Siri

4. Specifikacija:

(povzetek zahtev v skladu s členom 4(2) Uredbe (ES) št. 510/2006)

4.1. Ime: „Afuega'l Pitu“

4.2. Opis: To je polnomasten sir, ki je lahko svež ali zrel in je proizveden iz polnomastnega pasteriziranega kravjega mleka s koagulacijo z mlečno kislino. Masa je bela ali rdečeoranžna, odvisno od tega, ali se doda paprika. Če sir zori 60 dni, ni nujno treba uporabiti pasteriziranega mleka.

Končni proizvod je sir, ki ima obliko prisekanega stožca ali bučke, tehta od 200 do 600 gramov, visok je približno od 5 do 12 cm s premerom med 8 in 14 cm, izmerjenim na spodnji strani, in naravno skorjo različne čvrstosti, odvisno od časa zorenja in tega, ali je dodana paprika.

Uporabljajo se štiri tradicionalna imena, čeprav so končne značilnosti podobne:

Atroncau blancu: nepregneten, oblike prisekanega stožca, bele barve.

Atroncau roxu: pregneten, oblike prisekanega stožca, rdečeoranžne barve.

Trapu blancu: pregneten, oblike bučke, bele barve.

Trapu roxu: pregneten, oblike bučke, rdečeoranžne barve.

Kar zadeva kemične lastnosti, ima sir najmanjšo vsebnost suhe snovi 30 %, najmanjšo vsebnost maščob in beljakovin v suhi snovi 45 % oziroma 35 % ter vrednost pH med 4,1 in 5.

Kar zadeva organoleptične lastnosti je za ta sir značilna bela barva, ki z zorenjem porumeni, ali rdečeoranžna barva, če je dodana paprika. Okus je rahlo kiselkast, neslan ali rahlo slan, kremast in precej suh, pri čemer so rdeči siri močnejši in pikantnejši. Ima blago aromo, ki postane z zorenjem izrazitejša; masa je bolj ali manj mehka, vendar se to z zorenjem sira spreminja.

4.3. Geografsko območje: Opredeljeno geografsko območje sira z zaščiteno označbo porekla „Afuega'l Pitu“ zajema občine Morcín, Riosa, Santo Adriano, Grado, Salas, Pravia, Tineo, Belmonte, Cudillero, Candamo, Las Regueras, Muros del Nalón in Soto del Barco. Vse stopnje proizvodnje sira potekajo na tem območju, vključno z zorenjem in proizvodnjo mleka, ki se uporablja kot surovina.

4.4. Dokazilo o poreklu: Certifikacijski postopek bo vključeval preglede videza sira in dokumentov ter vzorčenje proizvodov. V skladu z vsemi navedenimi zahtevami se lahko zaščitena označba porekla „Afuega'l Pitu“ uporablja le za sire, proizvedene iz mleka z registriranih živinorejskih kmetij in proizvedene v mlekarnah, registriranih pri Regulativnem svetu v skladu s pravili iz tega dokumenta, pravili o ZOP in pravili iz priročnika o kakovosti in postopkih, ter jih je pregledalo in certificiralo tehnično osebje Regulativnega sveta v skladu z veljavnimi postopki.

Siri, ki izpolnjujejo pogoje za certifikacijo, bodo opremljeni z oštevilčenimi sekundarnimi oznakami – ki jih zagotovi Regulativni svet – z logom zaščitene označbe porekla „Afuega'l Pitu“.

4.5. Metoda pridobivanja: Mleko, ki se uporablja za proizvodnjo zaščitenih sirov, se v ustreznih higienskih pogojih pridobi od zdravih krav frizijske pasme in pasme Asturiana de los Valles ter njunih križancev v skladu z veljavno zakonodajo.

Pri prehrani živine se bodo upoštevale tradicionalne prakse, ki temeljijo na krmljenju čred, namenjenih za proizvodnjo mleka, skozi vse leto, z dodatkom sveže trave, sena in silaže, pridobljenih na samih kmetijah.

Upravljanje živine temelji predvsem na kombiniranju bivanja živali v hlevu in na pašnikih. To pomeni, da živali večino dneva preživijo na pašnikih, ob mraku pa se priženejo v hlev za molžo, kjer ostanejo do naslednjega jutra, ko se postopek ponovi. Med molžo se njihovemu obroku doda sveža krma, seno in silaža, pridobljeni na sami kmetiji, ter (izjemoma ob slabih vremenskih razmerah) majhne količine žita in stročnic.

V kadi za sirjenje se mleku dodajo majhna količina tekočega sirila in mlečni fermenti, če je mleko pasterizirano. Temperatura v kadi je med 22 in 32 °C. Koagulacija traja 15 do 20 ur.

Po koagulaciji mleka se sesirjeno mleko prelije v preluknjane modele iz plastike, primerne za živila, kjer sirotka odteka približno dvanajst ur.

Po dvanajstih urah se delno osušeno sesirjeno mleko prestavi v manjši model, v katerem se površina sira posoli. Po dvanajstih urah se zmes iz modela prestavi na preluknjane pladnje, da se olajša končno sušenje. Sir se potem postavi v prostor za zorenje.

Pri sirih iz pregnetene mase se sesirjeno mleko suši v večjih plastičnih posodah, pri čemer se uporabi gaza, in se po približno 24 urah prestavi v mesilnik. Med gnetenjem se dodaja sol; lahko se doda približno 1 % paprike, v tem primeru nastane sir „trapu roxu“. Pregnetena zmes, s papriko ali brez, se potem položi v modele in/ali na gazo, kjer se suši dodatnih 24 ur.

Glede na zrelost sirov se ti pustijo v prostoru za zorenje od pet dni (sveži siri) do 60 dni (zreli siri).

Pakirani siri z oznako na odobreni embalaži se do prodaje hranijo v hladilnicah pri temperaturi od 4 °C do 10 °C.

4.6. Povezava:

Zgodovinska povezava

Obstajajo pisni viri o siru (v katerih se navaja kot quesu de puñu ali queso de Afueg'l Pitu), ki segajo vsaj do 18. stoletja in ga opisujejo kot sredstvo za plačevanje davkov (ta praksa se je uporabljala do naslednjega stoletja). Ob koncu 19. stoletja je Félix Aramburu y Zuloaga sir opisoval kot „preprost queso de puñu ali de afuega el pitu, ki je skupen skoraj vsem občinam Asturije“. Pozneje sta Octavio Bellmunt in Fermín Canella More v svojem delu Asturias spet poudarjala razširjenost sirov, pri čemer jih opisujeta kot „sire, ki so skupni vsem območjem in se imenujejo afuega el pitu ali drugače“.

Jasno je, da ti bibliografski viri, čeprav sir umeščajo v različne občine Asturije, niso natančni, zato ni nobenega zapisa o takratnih opredeljenih mejah (verjetno zato, ker je vključeno veliko število občin). Za potrditev, da je proizvodnja omejena na opredeljeno geografsko območje, je treba upoštevati novejše dokumente, ljudsko modrost in register prvega podjetja za proizvodnjo sira.

Ime te različice sira je zelo zanimivo, ker njegov izvor ni jasen. V dobesednem prevodu „Afuega'l Pitu“ pomeni „zadavi piščanca“ – nenavadno ime, za katero obstajajo številne razlage. Ene pojasnjujejo, da se ime nanaša na zadrgnjenje vrečke (fardela), v kateri se sir suši, ali pa na občasne težave pri požiranju sira in celo na njegovo tradicionalno uporabo kot krmo za piščance.

Več sirov s precej podobnimi lastnostmi v smislu oblike, časa zorenja in okusa je bilo znanih kot Afuega'l Pitu v občinah ob rekah Narcea in Nalón, kjer so siri najbolj značilni.

Značilen način proizvodnje sira se je vedno bolj uveljavljal, zaradi česar je nastal en proizvod s štirimi tradicionalnimi imeni. Med seboj se razlikujejo le v barvi (rdeča ali bela, odvisno, ali je dodana paprika) in obliki (oblika prisekanega stožca ali bučke, odvisno od uporabljenega modela).

Naravna povezava

Opredeljeno območje ima oceansko podnebje, za katero so značilne obilne, dolgotrajne in rahle padavine skozi vse leto, zmerno število sončnih dni in precejšnja oblačnost. To vpliva na prehrano živali, ki zagotavljajo mleko, in s tem tudi na proizvod, ker:

— podnebje spodbuja hitro rast travniških vrst, ki so odlične kakovosti in so prisotne na bogatih naravnih traviščih in pašnikih tega območja. To zagotavlja preskrbo s hrano v slabem vremenu, poleg tega da zagotavlja celoletni vir hrane, ki temelji na sveži krmi;

— omogoča oblikovanje letnega načrta uporabe, ki temelji na kroženju uporabe polja, vključno s pašo in/ali košnjo;

— omogoča rejo živali na prostem skoraj vse leto.

Vse to omogoča proizvodnjo bogatega visokokakovostnega mleka s posebnimi lastnostmi glede sestave, zlasti v zvezi z maščobnimi in organskimi kislinami. To daje siru značilne organoleptične lastnosti, zlasti vonj in okus.

Podnebje vpliva tudi na postopek priprave proizvoda. Ta vpliv je povezan z izpostavljenostjo proizvoda lokalnim okoljskim razmeram, zlasti med sušenjem in oblikovanjem (ker je obseg proizvodnje majhen). Visoka vlažnost in mile temperature skupaj s strokovnim znanjem proizvajalcev sira, ki so postopek prilagodili tem podnebnim razmeram, prispevajo k posebni teksturi proizvoda.

Za teren tega geografskega območja so splošno značilna strma pobočja, ki se nahajajo na kratki razdalji med obalo (zelo nizko) in razvodjem (zelo visoko). Več kot polovica območja je višje od 400 m nadmorske višine, več kot četrtina pa je višje od 800 m nadmorske višine.

Teren daje prednost trendu živinoreje kot načinu izkoriščanja odličnih naravnih virov strme lege, ki je manj primerna za kmetijske dejavnosti, in obsežnih travnikov ob vodi, katerih je največ v dolinah, ki sta jih oblikovali reki Nalón in Narcea ter njuni pritoki.

Prav tako je vplival na pomen proizvodnje sira kot dejavnosti, ker je hribovit relief v preteklosti oteževal povezave. To je prve kmete spodbudilo k uporabi presežnega mleka za proizvodnjo sira preprosto s spontanim zakisljevanjem. Kljub kompleksnemu terenu so vasi sčasoma postale manj izolirane. To je seveda vplivalo na proizvodnjo, zlasti na trženje sira, ker je omogočilo prevoz sira v večja središča, ki so bila kljub bližini vedno oddaljena zaradi težavnega dostopa.

Naslednja značilnost je prst. Na splošno je nekoliko kisla (pH 6,9-6,5) z visoko vsebnostjo organskih snovi in ima običajno precej uravnoteženo vsebnost dušika, fosforja, magnezija in kalija. Te lastnosti prsti ustvarjajo precej značilno, uravnoteženo mineralno sestavo, ki naše pašnike razlikuje od tistih na drugih geografskih območjih.

Na pašnikih uspeva veliko različnega rastlinstva, ki vključuje predvsem kmetijsko pomembne vrste (kot so trave, stročnice in ustnatice), kar je odlično za pašo goveda.

Dejstvo, da se pašniki redno in nenehno uporabljajo za pašo, neposredno vpliva na rastlinstvo in sestavo prsti, pri čemer ugodno vpliva na vsebnost organskih snovi. Delno je tako zato, ker se živali skoraj ves čas pasejo.

Navedene travniške vrste so se sčasoma ohranile zaradi kroženja paše živali in izločanja semen z iztrebki.

Človeška povezava

Že v davni preteklosti je struktura kmetij na tem območju temeljila na majhnih enotah, tako imenovanih caserías [kmečka posestva], ki so si prizadevala ostati samostojna z uporabo pridelkov in proizvodov, pridobljenih z lastnega goveda in ovc.

Presežek mleka se je uporabil za proizvodnjo teh sirov. Njihova vrednost izhaja iz značilne teksture in lastnosti ter prepoznavnega okusa, ne glede na to, katero od štirih tradicionalnih imen nosijo. Kot je dejal Enric Canut, velik poznavalec španskih sirov: „Če rečete ‚afuega'l pitu‘ kjerkoli v Španiji, sta dve možnosti: ali nihče ne ve, kaj to je, za tiste, ki vejo, pa dodatni opis ni potreben: to je asturijski sir.“

Obrtna tradicija se je prenašala iz generacije v generacijo: od babic na njihove hčere in vnukinje, dokler ni dosegla svoje sedanje oblike (pri tem so prevladovale družinske mlekarne, kjer so predvsem ženske nadaljevale s proizvodnjo sira, pri čemer so uporabljale tradicionalne metode).

Ko so ljudje postali samozadostni, so se vzpostavili trgi, kamor so se pošiljali vsi lokalni siri (posebno omembo si zasluži sir iz Grada). To je skupaj s postopnim izboljševanjem povezav omogočilo razširitev trgovine prek meja območja proizvodnje in Asturije.

V drugi polovici zadnjega stoletja je španska zakonodaja zahtevala, da mora biti za trženje sira, ki je zorel manj kot šestdeset dni, mleko pasterizirano. Zato je bil razvit poseben ferment, ki omogoča, da se sir proizvaja iz pasteriziranega mleka, hkrati pa ohrani enake organoleptične in reološke lastnosti kot tradicionalno proizveden sir iz nepredelanega mleka, poleg tega je zagotovljena higienska kakovost.

Posebni ferment ima seve, ki proizvajajo diacetil v pasteriziranem mleku. Sesirjeno mleko in sir „afuega 'l Pitu“ imata dejansko značilen vonj po diacetilu.

Že od leta 1981 v občini Morcín poteka tekmovanje sira „Afuega'l Pitu“, ki se ga udeležijo vsi lokalni proizvajalci. Tekmovanje se je začelo na pobudo skupine mladih, ki jih je podprla lokalna skupina Hermandad de la Probe, da bi se spodbudila proizvodnja te vrste sira. Čeprav je bil takrat sir le malo znan, je iz proizvoda, ki je bil omejen na domačo rabo in prodajo redkih presežkov na trgu v Gradu, postal proizvod, ki ga najdemo na številnih mizah in v številnih restavracijah v Asturiji in Španiji. Dejansko je njegova prodaja presegla meje in ga lahko najdemo tudi v drugih delih sveta.

4.7. Nadzorni organ:

Naziv: Consejo Regulador de la DOP Afuega'l Pitu Naslov: Polígono ind. Silvota, C/ Peñamayor, Par. 96 E-33192 Llanera Telefon: (34) 985 26 42 00 Telefaks: (34) 985 26 56 82 E-naslov: info@alcecalidad.com

Regulativni svet kot certifikacijski organ za agroživilske proizvode opravlja naloge v skladu z merili iz standarda EN 45 011.

4.8. Označevanje: Siri za prehrano z zaščiteno označbo porekla „Afuega'l Pitu“ bodo določeni z oznako ali sekundarno oznako, ki jo oštevilči, odobri, pregleda in zagotovi Regulativni svet v skladu s pravili iz priročnika o kakovosti. Besede Denominación de Origen Protegida – „Afuega'l Pitu“ morajo biti jasno zapisane, vključno s podrobnostmi in zahtevami, ki jih določa veljavna zakonodaja.

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.