[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 13.12.2007

COM(2007) 796 konč.

2007/0277 (ACC)

Predlog

UREDBA SVETA

o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 3286/94 o določitvi postopkov Skupnosti na področju skupne trgovinske politike za zagotovitev izvrševanja pravic Skupnosti po mednarodnih pravilih trgovanja, zlasti tistih, ki so dogovorjena v okviru Svetovne trgovinske organizacije

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Uredba Sveta (ES) št. 3286/1994 („Uredba o trgovinskih ovirah“) je eden od instrumentov trgovinske politike, ki nam je na voljo, da lahko spremljamo, ali naši trgovinski partnerji upoštevajo obveznosti, ki izhajajo iz mednarodnih trgovinskih sporazumov, s ciljem odpravljanja trgovinskih ovir. Zato Uredba o trgovinskih ovirah podjetjem Skupnosti, „industriji Skupnosti“ ali njenim združenjem zagotavlja pravico, da pri Komisiji vložijo pritožbo zaradi ovir pri trgovanju. Kadar je dopustno, pritožba sproži preiskavo glede domnevnih ovir in škodljivih učinkov na trgovanje ali obstoja škode „Industrije Skupnosti“. Če so domneve potrjene in ni mogoče doseči sporazumne rešitve, se lahko Skupnost odloči, da začne uradne postopke za reševanje sporov po mednarodnem sporazumu s trgovinskim partnerjem.

Pogoji za vložitev tožbe po Uredbi o trgovinskih ovirah se razlikujejo za podjetja Skupnosti in industrijo Skupnosti, kar odpira dva načina ravnanja.

Prvi je za „industrijo Skupnosti“ , t.j. proizvajalce, ki pomenijo večji delež celotne proizvodnje Skupnosti enakega, podobnega ali neposredno konkurenčnega blaga ali storitev, in jih je prizadela trgovinska ovira. Ta način ravnanja se nanaša na trgovinske ovire, ki povzročajo škodo (ali grozijo, da jo bodo) na trgu Skupnosti, in se lahko sproži proti trgovinski praksi, zajeti v katerem koli mednarodnem sporazumu med Skupnostjo in tretjo državo, ki v zvezi z njo določa pravila trgovanja in pravico do ukrepanja. Ta predlog ne vpliva na ta način ravnanja.

Drugi način je odprt za vsa podjetja Skupnosti. Lahko se uporabi za ovire, ki povzročajo škodljive učinke na trgovanje na trgu tretje države, vendar člen 4(1) omejuje dopustnost pritožbe proti trgovinski praksi glede katere mnogostranski ali večstranski sporazum med Skupnostjo in tretjo državo določa pravila trgovanja in pravico do ukrepanja. To v praksi pomeni, da so pritožbe proti domnevnim kršitvam tretje države v zvezi z dvostranskimi sporazumi dopustne samo, če navajajo tudi kršitve mnogostranskih pravil, zlasti pravil STO.

Leta 2005 je Evropska komisija naročila študijo o uporabi Uredbe o trgovinskih ovirah v njenih prvih desetih letih in o izboljšavah, ki bi se lahko izvedle pri tem instrumentu trgovinske politike. Eno od priporočil je bila odprava prepovedi za podjetja Skupnosti, da se v pritožbi v skladu z Uredbo o trgovinskih ovirah sklicujejo izključno na dvostranske sporazume. To priporočilo je Evropska komisija potrdila v svojem Sporočilu Globalna Evropa: Okrepljeno partnerstvo za olajšanje dostopa na trge evropskim izvoznikom [1] kot enega od predlogov za odpravo trgovinskih ovir in hkrati za izboljšavo dostopa na trg za naše izvoznike ter gospodarsko rast in delovna mesta v Skupnosti.

Ta prepoved dejansko izključi možnost sklicevanja na dvostranske sporazume pri ukrepanju zoper kršitve tako imenovanih „plus obveznosti STO“, zlasti tistih v zvezi z netarifnimi ovirami, ki jih pravila STO še ne urejajo.

To omejitev je mogoče pojasniti z zgodovinskimi razlogi. Pred trgovinskim sporazumom, sklenjenim leta 2000 z Mehiko, je bil mehanizem za reševanje sporov iz dvostranskih sporazumov tradicionalni diplomatski pristop, ki je bil zelo odvisen od sposobnosti dogovarjanja strank glede rešitve in ni bil dovolj učinkovit pri zagotavljanju uporabe pravil trgovanja. Ti zgodovinski razlogi zdaj ne vzdržijo več. Od sprejetja Uredbe o trgovinskih ovirah je Skupnost dejansko sklenila številne dvostranske sporazume, ki določajo materialna pravila, veljavna za trgovanje med Skupnostjo in tretjo državo, ter za zagotavljanje upoštevanja navedenih pravil vključujejo učinkovite in obvezujoče mehanizme za reševanje sporov po zgledu mehanizma STO za reševanje sporov[2]. Poleg tega Skupnost sedaj sodeluje pri pogajanjih o dvostranskih trgovinskih sporazumih, katerih cilj je opredeliti materialne obveznosti, da bi se izboljšale možnosti dostopa na trg in zagotovilo upoštevanje teh obveznosti s podobnimi obvezujočimi mehanizmi za reševanje sporov[3].

Glede na razvoj dvostranskih sporazumov, ki vsebujejo materialna pravila trgovanja in mehanizme „pravosodne vrste“ za reševanje sporov, ni nobenega opravičila več za zahteve, da bi podjetja Skupnosti v svoje pritožbe v okviru Uredbe o trgovinskih ovirah vključevala zahtevek STO, zato da bi se lahko sklicevala na obveznosti, ki izhajajo iz dvostranskih sporazumov, proti oviram, ki imajo škodljive učinke na trgovanje.

2007/0277 (ACC)

Predlog

UREDBA SVETA

o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 3286/94 o določitvi postopkov Skupnosti na področju skupne trgovinske politike za zagotovitev izvrševanja pravic Skupnosti po mednarodnih pravilih trgovanja, zlasti tistih, ki so dogovorjena v okviru Svetovne trgovinske organizacije

SVET EVROPSKE UNIJE JE–

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 133 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[4],

ob upoštevanju naslednjega :

(1) Uredba (ES) št. 3286/94[5] vsakemu podjetju Skupnosti zagotavlja procesna sredstva za zahtevo, da Komisija preišče trgovinske ovire, ki jih je sprejela ali jih ohranja tretja država, kadar navedene ovire vplivajo na trg navedene tretje države in imajo škodljive učinke na podjetje Skupnosti.

(2) Vendar je v skladu s členom 4(1) Uredbe (ES) št. 3286/94 pritožba podjetja Skupnosti dopustna samo, če je domnevna trgovinska ovira predmet pravice do ukrepanja, dogovorjene v okviru mednarodnih pravil trgovanja, določenih v mnogostranskem ali večstranskem trgovinskem sporazumu. To pomeni, da se morajo pritožbe zaradi kršitev dvostranskih obveznosti, ki jih je zakrivila tretja država, sklicevati tudi na kršitve mnogostranskih ali večstranskih pravil, da bi bile dopustne.

(3) Od sprejetja Uredbe (ES) št. 3286/94 je Skupnost sklenila številne dvostranske sporazume, ki vsebujejo materialna pravila trgovanja med Skupnostjo in tretjimi državami, ki bistveno presegajo pravila STO. Poleg tega ti sporazumi vključujejo učinkovite in obvezujoče mehanizme za reševanje sporov, namenjene razsojanju sporov v zvezi z navedenimi obveznostmi „STO plus“.

(4) Možnost sklicevanja podjetij Skupnosti na dvostranske sporazume za vložitev pritožb po Uredbi (ES) št. 3286/94 bi prispevala k spremljanju upoštevanja obveznosti iz navedenih sporazumov in odpravljanju trgovinskih ovir, kar bi izboljšalo dostop na trg za izvoznike ter gospodarsko rast in delovna mesta v Skupnosti[6].

(5) Glede na te dogodke in za zmanjšanje upravnega bremena za podjetja Skupnosti je treba pravico navedenih podjetij, da se pritožijo zaradi trgovinskih ovir, razširiti z vključitvijo domnevnih trgovinskih ovir, ki so samo predmet pravice do ukrepanja, dogovorjene v okviru mednarodnih pravil trgovanja v dvostranskem sporazumu –

SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

V členu 4 Uredbe (ES) št. 3286/94 se odstavek 1 nadomesti z:

„1. Vsako podjetje Skupnosti ali vsako združenje, ki je pravna oseba ali ne in deluje v imenu enega podjetja Skupnosti ali več ter meni, da je utrpelo škodljive učinke na trgovanje zaradi trgovinskih ovir, ki vplivajo na trg tretje države, lahko vloži pisno pritožbo.“

Člen 2

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju, […]

Za Svet

Predsednik

[1] Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru Regij – Globalna Evropa – Okrepljeno partnerstvo za olajšanje dostopa na trge evropskim izvoznikom, COM(2007) 183 konč. z dne 18.4.2007.

[2] Glej npr. Sklep št. 2/2000 Skupnega sveta ES-Mehika o liberalizaciji tarifnih in netarifnih ovir za trgovanje z blagom (UL L 157, 30.6.2000, str. 10); Sklep št. 2/2001 Skupnega sveta EU-Mehika o liberalizaciji trgovanja s storitvami (UL L 70, 12.3.2001, str. 7); Sporazum o pridružitvi med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Čile na drugi strani (UL L 352, 30.12.2002, str. 3); pridružitvene sporazume z državami evro-sredozemskega območja (EuroMed), ki jih je treba dopolniti s pravnim mehanizmom za reševanje sporov, ki je trenutno v fazi pogajanja.

[3] Seznam sicer ni celovit, vendar so v teku pogajanja z državami AKP, Južno Korejo, Indijo, državami ASEAN, Svetom za sodelovanje v Zalivu, Mercosurjem, Andsko skupnostjo, Centralno Ameriko.

[4] UL C […], […], str. […].

[5] Uredba Sveta (ES) št. 3286/94 z dne 22. decembra 1994 o določitvi postopkov Skupnosti na področju skupne trgovinske politike za zagotovitev izvrševanja pravic Skupnosti po mednarodnih pravilih trgovanja, zlasti tistih, ki so dogovorjena v okviru Svetovne trgovinske organizacije (UL L 349, 31.12.1994, str. 71).

[6] Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru Regij – Globalna Evropa – Okrepljeno partnerstvo za olajšanje dostopa na trge evropskim izvoznikom, COM(2007) 183 konč. z dne 18.4.2007.