SL Uradni list Evropske unije C 88/61

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uvedbi evropskega postopka v sporih majhne vrednosti

KOM(2005) 87 končno — 2005/0020 (COD)

(2006/C 88/14)

Svet je 4. aprila 2005 sklenil, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o zgoraj omenjenem dokumentu.

Strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 23. januarja 2006. Poročevalec je bil g. PEGADO LIZ.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje soglasno sprejel na 424. plenarnem zasedanju 14. in 15. februarja 2006 (seja z dne 14. februarja).

1. Kratka vsebina predloga, sklepne ugotovitve in priporočila

1.1 S predlogom uredbe o uvedbi evropskega postopka v sporih majhne vrednosti (1) Komisija daje številne pobude za postopno oblikovanje in razvoj območja svobode, varnosti in pravice, odpravo ovir in poenostavitev izvajanja civilnih postopkov na evropski ravni, kot je posebej določeno v akcijskem načrtu, ki ga je 3. decembra 1998 sprejel Svet za pravosodje in notranje zadeve (2).

1.2 EESO v skladu s predhodnimi stališči o vseh pobudah Komisije in Sveta za utrditev evropskega območja pravice pozdravlja in podpira ta predlog. Predlagana pravna podlaga je ustrezna in omogoča, da se postopek ne uporablja samo za čezmejne spore, temveč tudi za nacionalne spore (kjer je uporaba neobvezna), zato da se vsem strankam omogoči enake pravice do poštenih, hitrih in dostopnih postopkov za reševanje sporov v vseh državah članicah.

1.3 EESO čestita Komisiji za tehnično in pravno ustrezen predlog, kar je razvidno iz njenih opomb k členom (3). Pozdravlja usklajenost različnih interesov, ki so obravnavani v dobro strukturirani, dobro premišljeni in jasno predstavljeni oceni učinkov (4).

1.4 Edini namen splošnih in posebnih ugotovitev EESO je izboljšanje predloga in prilagoditev nekaterih njegovih mehanizmov, da se doseže čim večja učinkovitost in v najvišji možni meri zagotovi upoštevanje pravic zadevnih strank.

1.5 EESO zato poziva Komisijo, da sprejme spodaj predstavljena priporočila, in države članice, da njen predlog odobrijo v sedanjem obsegu in vsebini.

2. Uvod in cilj predloga

2.1 Predlog izpolnjuje enega od ključnih ciljev zelene knjige z dne 20. decembra 2002 (5). Drugi cilj uvedbe postopka za evropski plačilni nalog je Komisija obravnavala že pred enim letom (6) v predlogu uredbe, o katerem je EESO pripravil mnenje (7).

2.2 Komisija je pri uvedbi evropskega postopka v sporih majhne vrednosti upoštevala ugotovitve in priporočila Evropskega parlamenta in EESO o navedeni zeleni knjigi, zdaj pa predstavlja predlog uredbe za določitev enotnega postopka v sporih majhne vrednosti, ki ga bo mogoče uporabljati v celotni Evropski uniji. Postopek bo neobvezen in se bo lahko uporabljal pri čezmejnih sporih ter notranjih zadevah v državah članicah.

2.3 Pobudo Komisije so sprožile razlike med sistemi civilnega procesnega prava v državah članicah in nesorazmernost visokih stroškov ter zamud, zlasti pri čezmejnih sodnih postopkih v sporih majhne vrednosti, glede na zneske v teh postopkih.

2.4 Komisija je sklenila razširiti predlagani postopek na nacionalne spore, da se zagotovi enaka obravnava za vse in prepreči izkrivljanje konkurence med gospodarskimi subjekti. To je v skladu z mnenjem EESO o zeleni knjigi, ki hkrati zagotavlja, da je postopek združljiv z načeloma sorazmernosti in subsidiarnosti.

2.5 Iz besedila je razvidno, da je predlagani postopek neobvezen, ker lahko upnik vedno izbere drugačen postopek, ki ga predvideva nacionalna zakonodaja, kar je prav tako skladno z mnenjem EESO.

2.6 Komisija je pri opredelitvi postopka upoštevala naslednja temeljna načela: a) postopek mora biti čim bolj preprost in temeljiti na uporabi standardnih obrazcev; b) kratki roki, ki omogočajo zelo hiter postopek; c) v skladu s splošnim pravilom pisni postopek ne zajema ustne obravnave; če sodišče meni, da je le-ta potrebna, lahko obravnava poteka prek avdio-, videopovezave ali povezave po elektronski pošti; d) zadostna jamstva po načelu kontradiktornosti postopka in predložitve dokazov; e) široka pooblastila sodnikov, da po lastnem preudarku ocenijo in izvajajo dokaze; f) sodba mora biti izvršljiva v skladu z nacionalno zakonodajo ne glede na pritožbe; zagotoviti je treba, da bo sodba izvršljiva in priznana v vsaki državi članici brez postopka exequatur in brez kakršne koli možnosti nasprotovanja priznavanju sodbe; g) odvetniško zastopanje ne sme biti obvezno.

3. Precedensi in vzporedne pobude

3.1 Institucije Skupnosti, vključno z Evropskim parlamentom (8) in EESO (9), že dolgo časa pripravljajo dokumente, v katerih izražajo željo po standardizaciji in poenostavitvi civilnih postopkov, da bi zagotovile hitrejše in učinkovitejše izvajanje pravnega reda.

3.2 Zaradi zaskrbljenosti predvsem gospodarskih subjektov, strokovnjakov in potrošnikov tudi Komisija že dolgo razmišlja, kako bi bilo najbolje ravnati v prihodnje. Pri tem je pomemben predvsem napredek na novem področju prava varstva potrošnikov (10).

3.3 Z izdajo zelene knjige o postopku za evropski plačilni nalog in ukrepih za poenostavitev in pospešitev sodnih postopkov v sporih majhne vrednosti je jasno, da je bila zadeva obravnavana kot možna zakonodajna pobuda. Zelena knjiga je natančno določila ključna vprašanja, ki jih morajo v prihodnosti obravnavati uredbe na tem področju (11).

3.4 Ta pobuda sodi med zelo pomembne ukrepe, ki so bili v zadnjih letih sprejeti na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih zadevah (12).

3.5 Posebej je treba omeniti Uredbo (ES) št. 805/2004 z dne 21. aprila 2004 o uvedbi evropskega naloga za izvršbo nespornih zahtevkov (13) in že omenjeni predlog Komisije o postopku za plačilni nalog. Pri sedanjem predlogu Komisije sta navedeni besedili posebej pomembni, ker obravnavata dva vidika iste situacije — potrebo po enostavnejšem, učinkovitejšem izvrševanju civilnega prava na enotnem območju pravice.

4. Pravni instrument in podlaga

4.1 Komisija je v skladu z večino sprejetih pobud s tega področja sklenila, da na podlagi členov 61(c) in 65 Pogodbe predlaga sprejetje uredbe.

4.2 EESO popolnoma odobrava predlog Komisije. Že v prejšnjih mnenjih o zeleni knjigi in postopku o plačilnem nalogu je močno podpiral sprejetje uredbe.

4.3 Prav tako v celoti podpira izbiro Komisije glede pravne podlage, ki presega zgolj formalno razlago ustreznih pravnih konceptov. To je edini način, da se izpolni cilj oblikovanja enotnega sodnega območja EU. Še posebej je treba čestitati Komisiji za pripravo dobre, tehnično in pravno ustrezne utemeljitve za ukrepanje na ravni Skupnosti glede načel subsidiarnosti in sorazmernosti.

4.4 EESO prav tako poudarja stališče, da je pobuda te vrste in obsega, ki zahteva precejšnja prizadevanja, upravičena samo, če se uporablja tudi (čeprav neobvezno) pri notranjih sporih v državah članicah. Meni, da omejitev le na čezmejne spore lahko vzbudi dvom o njihovi ustreznosti ali celo o tem, ali je uredba sploh potrebna (14).

5. Splošne ugotovitve

5.1 EESO pozdravlja osnutek uredbe, ki je vključila večino njegovih ugotovitev glede zelene knjige o postopku za evropski plačilni nalog in o ukrepih za poenostavitev in pospešitev sodnih postopkov v sporih majhne vrednosti (KOM(2002) 746 končno).

5.2 EESO je v mnenju o zeleni knjigi dejal, da „bo pri oblikovanju evropskega postopka v sporih majhne vrednosti ključni cilj opredeliti ustrezne ukrepe za pospešitev tega postopka, ne da bi bilo pri tem ogroženo jamstvo, do katerega so upravičene zadevne stranke v okviru pravne države.“

5.3 EESO je prepričan, da čeprav predlog zahteva manjše izboljšave, vseeno predstavlja uravnotežen odgovor na zahteve za hitro reševanje sporov, dostopnosti glede stroškov in zagotavljanje pravic zadevnih strank.

5.4 Vendar, če bo nov sistem popolnoma uspel zagotoviti pravično, hitro in ugodno reševanje sporov, je ključnega pomena (EESO to še posebej poudarja), da se javnost in ne samo pravne strokovnjake s tem seznani prek informacijske kampanje, ki ne bo poudarila samo prednosti uporabe tega sistema, temveč tudi omejitve v primerjavi z navadnimi, konvencionalnimi sistemi (stroški, zagotavljanje dokazov, pritožbe, pomoč odvetnikov, zastopanje, ki ga ponujajo tretje stranke, časovne omejitve itd.).

5.5 Poleg tega, če se bo sistem uspešno izvajal pri čezmejnih sporih, je treba najti učinkovito rešitev za jezikovno raznolikost in udeleženi (sodišča, strokovnjaki, stranke v sporu) morajo biti sposobni točno razumeti izraze, ki se v postopku uporabljajo. Zato si je treba močno prizadevati, da bodo obrazci v uporabi razumljivi.

5.6 EESO v skladu z večkrat ponovljenimi stališči o tej zadevi ponovno poudarja, da si bo prizadeval za razvoj in krepitev mehanizmov za alternativno reševanje sporov (ARS), ki bodo uvedli stroga, jasno opredeljena načela in pravila ter jih uskladili na ravni Skupnosti. Sklic na te postopke bi lahko vključili v predlog obrazložitvenega memoranduma.

6. Posebne ugotovitve

6.1 Člen 2 — Področje uporabe

6.1.1 EESO meni, da ob upoštevanju sedanje vrednosti blaga in storitev predlagana zgornja meja v vrednosti 2 000 EUR ne zadostuje za kritje precejšnjega števila primerov. Poleg tega je prepričan, da bi morala biti vrednost v primeru pritožbe (členi 13, 15 in 16) najmanj 5 000 EUR. S čisto ekonomskega stališča in v skladu z oceno stroškov v razširjeni presoji vpliva bi povišanje najvišje določenega zneska prispevalo k več kot sorazmernemu zmanjšanju stroškov.

6.1.2 Ni jasno, kaj pomeni izjava, da se uredba „zlasti“ ne nanaša na davčne, carinske ali upravne zadeve. Ker se to nanaša na stranke, ki so izključene s področja uredbe, mora seznam (s pravnega stališča) navajati ugotovitve in ne primerov. Izključitev je zato treba črtati iz prvega odstavka (zadnji stavek) in dodati na seznam k drugemu odstavku.

6.1.3 Prav tako ni jasno, zakaj je arbitraža omenjena v členu 2(2)(e), saj sploh ni povezana z drugimi temami, navedenimi v drugih pododstavkih. Arbitraža je alternativna oblika reševanja sporov, ki je zaradi svoje narave nedvomno izključena in je tukaj ni treba posebej omenjati. EESO predlaga, da Komisija izbriše ta pododstavek.

6.1.4 EESO obžaluje odločitev Danske (iz dobro znanih splošnih razlogov glede takih zadev) (15), da je povsem zavrnila sodelovanje pri izvajanju uredbe. Vendar upa, da bodo v prihodnosti omejitve, ki zavirajo popolno vzpostavitev enotnega evropskega območja, presežene (16). Z zadovoljstvom ugotavlja, da Združeno kraljestvo in Irska razmišljata o možnosti priključitve k temu projektu, kot sta to že naredili v preteklosti v primeru podobnih pobud.

6.2 Člen 3 — Začetek postopka

6.2.1 EESO meni, da je vprašanje pretrganja priposestvovalne dobe treba prepustiti zakonodaji držav članic. Če ne, mora člen 3(4) upoštevati različne možne načine vloge zahtevka in določiti, da je priposestvovalna doba prekinjena od datuma, ko je bil obrazec za zahtevek poslan (zahtevano bo dokazilo o poslani pošiljki, ker se bodo morda upoštevale zamude na poti, predvsem pri čezmejnih sporih) (17).

6.2.2 EESO pozdravlja določbo v členu 3(6), ki daje tožeči stranki možnost, da popravi ali dopolni obrazec. EESO je podobno predlagal v razpravi o predlogu uredbe o uvedbi postopka za evropski plačilni nalog in zato z zadovoljstvom opaža, da je bila ta možnost vključena v uredbo. Vendar pa meni, da je treba za take popravke določiti primerno kratek časovni rok.

6.2.3 EESO je zaskrbljen zaradi določbe v zadnjem delu člena 3(7). Kdo bo dejansko omogočil „praktično pomoč“? Bodo te osebe ustrezno usposobljene za tako delo? EESO te vloge ne bi omejil le na odvetnike in pravne zastopnike, temveč poudarja, da omenjeni „praktični vidiki“ lahko vključujejo tudi zadeve, za katere je potrebna pravna izobrazba. Poleg tega morajo biti te osebe pripravljene opravljati omenjene dolžnosti brez plačila, in morda bo na sodiščih v številnih državah članicah težko najti neplačane prostovoljce. S stališča pravnih strokovnjakov to lahko predstavlja nezakonito posredovanje, ki krši njihov etični kodeks.

6.3 Člen 4 — Nadaljnje vodenje postopka

6.3.1 EESO razume razloge za izbiro pisnega postopka kot splošnega pravila, vendar poudarja prednosti obravnav, da se nenazadnje poenostavijo poskusi poravnave in ohranijo temeljna načela člena 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah in člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.

6.3.2 Člena 4(5) in 4(6) dovoljujeta vložitev nasprotne tožbe, tudi če se nanaša na drugačen primer.

6.3.2.1 EESO ima glede takih postopkov, ki so lahko hitri in izjemno neuradni, resne pomisleke o tem, ali naj bo vložitev nasprotne tožbe dovoljena, ne da bi se s tem postopek avtomatično spremenil v navadni postopek.

6.3.2.2 EESO meni, da, če nasprotna tožba ne izhaja iz istega pravnega razmerja kot zahtevek, nikakor ne sme biti sprejemljiva.

6.3.2.3 V vsakem primeru EESO meni, da, v primeru, ko je nasprotni zahtevek dovoljen, le-ta ne sme presegati najvišje določene vrednosti postopka, ker bi to omajalo cilje postopka.

6.3.3 Člen 4(7) navaja, da, se v primeru, ko je dokument predložen v jeziku, ki ni določen v Uredbi št. 1348/2000, stranki „svetuje“, da zagotovi prevod. Kakšne bodo posledice za zahtevek in postopke, če stranka tega ne stori? Ta točka zahteva pojasnilo: govorimo o uredbi, zato se od držav članic ne pričakuje, da popravijo pomanjkljivosti razen, če je zadeva v okviru uporabe splošnega načela iz člena 17.

6.4 Člen 5 — Zaključek postopka

6.4.1 Člen 5(1)(c) portugalske različice vsebuje izraz „citar as partes“. V pravni terminologiji obstaja razlika med citação in notificação; pri natančnem izražanju se obravnavani primer nanaša na notificação, in ne citação. EESO zato predlaga, da Komisija portugalsko različico tega pododstavka spremeni, tako da izraz „citar“ nadomesti z izrazom „notificar“ (18).

6.4.2 Določiti je treba najdaljši časovni rok za sklic obravnave.

6.5 Člen 6 — Obravnava

6.5.1 EESO pozdravlja sprejetje predpisov, ki dovoljujejo uporabo novih tehnologij na obravnavah, kadar je to primerno.

6.5.2 EESO opozarja Komisijo na dejstvo, da točno področje uporabe vsake od teh novih tehnologij še ni bilo opredeljeno, zato lahko njihova uporaba v določenih situacijah ogrozi pravico do obrambe in temeljna procesna načela, kot so načelo varstva, pravne varnosti, kontradiktornosti postopka in hitrega reševanja. To pride v poštev ob uporabi elektronske pošte pri zasliševanju priče ali izvajanju dokazov strokovnjaka.

6.5.3 EESO poudarja, da je treba za zaščito verodostojnih izjav uporabiti sredstva, kot so elektronski podpisi. Treba je izvajati previdnostne ukrepe za zagotovitev tehnične infrastrukture lokalnim sodiščem, da lahko pravno veljavno izjavo pošljejo drugemu sodišču, tudi tujim sodiščem (pošiljanje izjave po zaščiteni elektronski pošti, uporaba audio-, videokonferenc ali konferenc po elektronski pošti za izvajanje dokazov).

6.5.4 EESO zato poziva Komisijo k spremembi besedila člena 6(1), v katerem naj natančneje opredeli področje in navede, za katera dejanja in okoliščine se lahko uporabijo audio-vizualni mediji ali elektronska pošta.

6.5.5 Hkrati pa EESO ne razume, zakaj bi v primeru, ko se obe stranki strinjata, da so tehnična sredstva, ki so na razpolago, zanesljiva, eni od obeh strank dovolili zavrniti njihovo uporabo. Zato predlaga, da se ta določba še enkrat oblikuje, tako da se pravica strank do zavrnitve omeji na primere, v katerih tehnična sredstva ne zagotavljajo zanesljivosti in enake obravnave.

6.6 Člen 7 — Izvajanje dokazov

6.6.1 EESO je zaskrbljen glede možnosti izvajanja dokazov po telefonu. Edini način, da se po telefonu ohrani celotna izjava, je snemanje in pozneje transkripcija. EESO zato poziva Komisijo, da izloči uporabo telefona kot veljavnega sredstva za izvajanje dokazov, kadar ni možno snemati in transkribirati izjav.

6.6.2 EESO priporoča, da se izraz „v izjemnih primerih“ črta iz člena 7(2), ker izraža subjektivni pristop in ker v vsakem primeru odločitev o tem, ali bodo pri izvajanju dokazov sodelovali „izvedenci“, sprejme sodnik sam.

6.7 Člen 8 — Zastopanje strank

6.7.1 V skladu s predlogom lahko stranke zastopajo osebe, ki nisi nujno odvetniki, vendar EESO meni, da je treba izrecno določiti, da v potrošniških sporih združenja potrošnikov zastopajo potrošnike in strokovna združenja svoje člane. Tako zastopanje je običajno pri alternativnem reševanju sporov, vendar na splošno ni predvideno v procesnem pravu držav članic.

6.8 Člen 9 — Vloga sodišča

6.8.1 EESO obžaluje, da v nasprotju s tem, kar se zdi na prvi pogled, predlog ne predvideva — kot je potrdila Komisija — reševanja sporov tudi na podlagi pravičnosti („ex aequo et bono“), če je to potrebno, ampak izključno na podlagi strogih meril zakonitosti. To je pomembno predvsem v primerih, ki niso premoženjske narave. Odbor predlaga, da se ta možnost predvidi, vendar je treba okoliščine z vsemi posledicami strankam že vnaprej jasno razložiti.

6.8.2 Ugotovitve iz točke 6.2.3 prav tako veljajo za člen 9(3).

6.8.3 EESO v zvezi s členom 9(4) meni, da mora sodišče vedno poskušati doseči „poravnavo“. Izraz „če je potrebno“ je zato treba črtati.

6.9 Člen 10 — Sodba

6.9.1 Člen 10(2) bi moral opredeliti, da morajo biti stranke, kadar ne morejo biti prisotne, ustrezno zastopane, kot je določeno v členu 6(2).

6.10 Člen 11 — Vročanje listin

6.10.1 Člen 11(2) navaja, da se v primeru, ko „je naslov naslovnika nedvomno poznan“, listine lahko vročijo strankam na enostavnejši način, kot na primer z navadnim pismom, po faksu ali elektronski pošti.

6.10.2 EESO opozarja Komisijo na dejstvo, da je klavzula „če je naslov naslovnika nedvomno poznan“ preveč nejasna in bi lahko povzročila precejšnjo pravno negotovost, kar bi imelo velike posledice za stranke.

6.10.3 Nekatere države članice imajo sistem naslova za vročitev: v skladu s tem sistemom se domneva, da so listine dostavljene, če je pogodbenica listine vročila na naslov za vročitev, zato potrdilo o prejemu ni potrebno. EESO meni, da ugotovitev naslova za vročitev ni dovolj za izpolnitev zahteve glede zanesljivosti znanega naslova.

6.10.4 EESO, kot je že poudaril v svojem mnenju o prej navedeni zeleni knjigi in v mnenju o postopku za plačilni nalog, zato predlaga, da uporaba metode vročanja, na primer z navadno pošto, pri kateri ni mogoče dobiti dokazila o strankinem prejemu, ni sprejemljiva.

6.11 Člen 12 — Roki

6.11.1 EESO meni, da pri takem postopku sodišče ne sme neomejeno podaljšati časovnega obdobja. EESO predlaga, da Komisija določi omejitev za podaljšanje časovnega obdobja in dovoli, da se podaljša samo enkrat.

6.11.2 EESO meni, da je določba v členu 12(2) prav tako nesprejemljiva. Glede na to, kako sodišča delujejo — kazni za prekoračitev roka so redke — bi taka določba skoraj zagotovila neuspeh postopka. EESO poziva Komisijo, da črta člen 12(2).

6.12 Člen 13 — Izvršljivost sodbe

6.12.1 EESO se sprašuje, ali je treba omogočiti pritožbo v takem postopku. Ali mora biti najvišje določena vrednost postopka precej višja, kot je predlagala Komisija — npr. 5 000 EUR– in v tem primeru bi bila možnost pritožbe upravičena zaradi vrednosti zahtevka, ali pa je vrednost nižja (npr. do 3 500 EUR) in pritožba ni možna (19).

6.12.2 Prav tako je treba pojasniti, da sklic na možnost pritožbe velja le za „navadne“ pritožbe in ne za primere, v katerih nacionalna zakonodaja vedno omogoča pritožbe, če je sodba slaba ali ni v skladu z vrednostjo zahtevka.

6.12.3 EESO zato ponovno poziva Komisijo, da poviša vrednost za zahtevke v okviru tega postopka na najmanj 5 000 EUR. Če Komisija določi znesek, ki je enak ali manjši od 3 500 EUR, ne sme omogočiti pritožbe. Če določi višji znesek kot 3 500 EUR, je določba o možnosti pritožbe sprejemljiva v sporih, kjer je zahtevek višji od te zgornje meje.

6.12.4 EESO opozarja Komisijo na dejstvo, da če se omogoči pritožba, bo zakonodaja prav tako morala dovoliti sodišču razveljavitev izvršitve sodbe pritožb, v katerih bi lahko takojšnja izvršitev imela resne, nepotrebne in škodljive posledice za pritožnika ali pa bi pritožba postala nesmiselna. V teh primerih bi se na primer polog varščine lahko zahteval kot pogoj za razveljavitev izvršitve.

6.12.5 Če se pritožba dovoli, je treba pojasniti, da se bodo pri določbah člena 8 (v skladu s katerim ni treba, da stranko zastopa odvetnik) izjemoma izvajali predpisi procesnega prava v državah članicah, ki v primerih pritožb zahtevajo zastopanje odvetnika.

6.13 Člen 14 — Stroški

6.13.1 Določbe glede stroškov so na splošno ustrezne. Vendar je treba poudariti, da uporaba neopredeljenih, subjektivnih izrazov, kot so „nepošteno ali nesmiselno“, ni dobro usklajena z direktivo. Stroški postopka so ključni dejavnik in nenatančni izrazi lahko povzročajo neskladja.

6.13.2 EESO prav tako želi ponovno poudariti predlog glede postopka plačilnega naloga, in sicer je treba pojasniti, da se v takih primerih lahko izvaja nacionalna zakonodaja držav članic na podlagi Direktive 2003/8/ES z dne 27. januarja 2003 o dostopu do pravnega varstva v čezmejnih sporih (20).

6.13.3 EESO zato s tem v zvezi meni, da je ključnega pomena določiti zahtevo, da se stranke vnaprej obvesti o sistemu stroškov in povračilu (če to obstaja) stroškov odvetnika in tudi o primerjavi z drugimi sodnimi postopki, ki bi se lahko uporabili, tako da bi stranke resnično imele možnost izbire.

6.14 Člen 16 — Preskus sodbe

6.14.1 EESO poudarja, da časovni okvir za izvajanje te zahteve še ni bil določen in da nenatančen izraz, kot je „ravnati nemudoma“, ni sprejemljiv. Če naj bi to zagotovilo toženi stranki sredstva za obrambo (če je bil obrazec nepravilno vročen ali se tožena stranka ni mogla zagovarjati zaradi višje sile, ki ni nastopila po njeni krivdi), ne da bi se pri tem postopek preveč upočasnil zaradi dejanj, ki ovirajo vročitev, ali postopek zavlačujejo, potem je po mnenju Odbora treba natančno določiti rok, v katerem lahko tožena stranka zahteva preskus sodbe.

6.15 Priloge: Obrazci

6.15.1 Predlagani sistem temelji na uporabi obrazcev iz prilog I, II in III. Postopki bodo potekali nemoteno samo, če se bodo obrazci uporabljali za to, za kar so bili predvideni.

6.15.2 EESO utemeljeno dvomi o učinkovitosti in praktičnosti obrazcev, ki se uporabljajo v čezmejnih sporih.

6.15.3 Na primer: če italijansko podjetje, ki mu poljski potrošnik dolguje denar, vloži zahtevek na italijansko sodišče, ali bo poljski potrošnik prejel obvestilo in kopijo zahtevka v italijanščini ali poljščini? Če ga bo prejel v italijanščini, kakšno je zagotovilo, da ga bo potrošnik razumel in da se bo lahko odločil, ali naj vloži odgovor na tožbeni predlog? Če ga bo prejel v poljščini, kdo bo odgovoren za prevod? In kdo bo kril vse stroške?

6.15.4 Tožeči stranki ni treba samo označiti posameznih polj na obrazcu, temveč mora tudi opisno posredovati podatke. Kdo bo odgovoren za prevod teh podatkov? In kdo bo potrdil, da je prevod točen?

6.15.5 Uredba 1348/2000 z dne 29. maja 2000 o vročitvi sodnih in zunajsodnih listin v civilnih ali gospodarskih zadevah zaradi precej neformalne in počasne narave postopka, ki je v preučevanju, ne zmanjša teh pomislekov.

6.15.6 Tudi če omenjeni domnevni poljski potrošnik obvestilo prejme v svojem maternem jeziku, v katerem jeziku bi odgovoril? Kdo bi omogočil prevod iz poljščine v italijanščino? V katerem jeziku bo napisal nasprotni zahtevek? Kako bo preveden? V taki situaciji bi nastale ovire, ki bi lahko negativno vplivale na hitrost in stroške sodnega postopka.

6.15.7 Zato EESO poziva Komisijo, da razmisli o najučinkovitejšem načinu, ki bo zagotovil, da uporaba teh obrazcev pri čezmejnih sporih ne bo ogrozila hitrosti in stroškov sodnega postopka ali pravice tožene stranke do obrambe.

6.15.8 Prav tako EESO meni, da so vsi obrazci preveč zapleteni, da bi jih lahko izpolnile osebe brez pravne izobrazbe.

6.15.9 Številni izrazi (zakonska obrestna mera; % nad osnovno stopnjo ECB; razveljavitev prodaje; plačilo obveznosti; zamudna sodba; nasprotni zahtevek) nestrokovnjakom morda niso razumljivi. Kot predlaga Komisija, je pravno zastopanje neobvezno, če se zagotovi, da uporabniki obrazce razumejo in jih lahko pravilno izpolnijo.

6.15.10 Ker navsezadnje možnost, da stranke zastopajo odvetniki ali tretja stranka, ni izključena, je to treba izrecno določiti v obrazcih.

V Bruslju, 14. februarja 2006 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Anne-Marie SIGMUND

(1) KOM(2005) 87 končno z dne 15.3.2005.

(2) UL C 19 z dne 23.1.1999.

(3) Glej Prilogo SEC(2005) 352 z dne 15.3.2005.

(4) Glej Prilogo SEC(2005) 351 z dne 15.3.2005.

(5) KOM(2002) 746 končno z dne 20.12.2002 – poročevalec mnenja CESE: g. Frank von Fürstenwerth (UL C 220 z dne 16.9.2003).

(6) KOM(2004) 173 končno z dne 19.3.2005

(7) UL C 221 z dne 8.9.2005

(8) Glej resolucije EP A2-152/86 z dne 13.3.1987, A3-0212/94 z dne 22.4.1994 in A-0355/96 z dne 14.11.1996.

(9) Mnenja o zeleni knjigi o dostopu potrošnikov do pravnega varstva (poročevalec: g. Ataíde Ferreira, UL C 295 z dne 22. 10. 1994) in o enotnem trgu in varstvu potrošnikov: priložnosti in ovire (poročevalec: g. Ceballo Herrero, UL C 39 z dne 12. 2. 1996).

(10) V zvezi s tem glej naslednje dokumente:

— Memorandum Komisije o dostopu potrošnikov do pravnega varstva in dodatno sporočilo o isti temi z dne 12.12.1984 (COM(84) 692) in z dne 7.5.1987 (COM(87) 210).

— Sporočilo Komisije o novi spodbudi za politiko varstva potrošnikov (KOM(85) 314 končno z dne 23. 7. 1985) in UL C 160 z dne 1.7.1985.

— Akcijski načrt Komisije z dne 14.2.1996 (KOM(96) 13 končno).

— Sporočilo Komisije z naslovom Za večjo učinkovitost pri doseganju in izvrševanju sodb v Evropski uniji (KOM(97) 609 končno)) z dne 22.12.1997, UL C 33 z dne 31.1.1998).

— Zelena knjiga o dostopu potrošnikov do pravnega varstva in reševanju potrošniških sporov na enotnem trgu (KOM(93) 576).

— Zelena knjiga o alternativnem reševanju sporov v civilnem in gospodarskem pravu (KOM(2002) 196 končno z dne 19.4.2002).

(11) Postavila je deset vprašanj glede praga ali najvišje vrednosti spora; vrsta spora; ali naj bo postopek neobvezen ali obvezen; uporaba standardnega obrazca; zastopanje in pomoč strankam v sporu; alternativno reševanje sporov; izvajanje dokazov, vsebina sodbe in časovni rok za izdajo sodbe; stroški in možnosti pritožbe.

(12) Sem spadajo:

— Priporočilo Komisije z dne 12. 5.1995 o plačilnih obdobjih pri trgovinskih poslih in s tem povezano sporočilo Komisije (UL L 127 z dne 10.6.1995 in UL C 144 z dne 10.6.1995).

— Direktiva 98/27/ES z dne 19.5.1998 o opustitvenih tožbah zaradi varstva interesa potrošnikov (UL L 166 z dne 11.6.1998, str. 51).

— Direktiva 2000/35/ES z dne 29. 6.2000 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih (UL L 200 z dne 8.8.2000).

— Uredba (ES) št. 44/2001 z dne 22.12.2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (Bruselj I) (UL L 12 z dne 16.1.2001). Poročevalec EESO: g. MALOSSE, UL C 117 z dne 26.4.2000.

— Uredba (ES) št. 805/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21.4.2004 o uvedbi evropskega naloga za izvršbo nespornih zahtevkov (UL L 143 z dne 30.4.2004) Poročevalec EESO: g RAVOET, UL C 85 z dne 08.04.2003.

— Uredba (ES) št. 1206/2001 z dne 28.5.2001 o sodelovanju med sodišči držav članic pri izvajanju dokazov v civilnih ali gospodarskih zadevah (UL L 174 z dne 27.6.2001). Poročevalec EESO: g. BATALLER, UL C 139 z dne 11.5.2001.

— Program ukrepov za izvajanje načela vzajemnega priznavanja sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL C 12 z dne 15.1.2001).

— Uredba (ES) št. 1347/2000 z dne 29.5.2000 o priznavanju in izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo. Idem. Poročevalec EESO: g. Braghin, UL C 368 z dne 20.12.1999.

— Uredba (ES) št. 1348/2000 z dne 29.5.2000 o vročanju sodnih in zunajsodnih pisanj v civilnih ali gospodarskih zadevah v državah članicah Idem. Poročevalec EESO: g. BATALLER, UL C 368 z dne 20.12.1999.

— Odločba Sveta z dne 28.5.2001 o ustanovitvi Evropske pravosodne mreže v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 174 z dne 27.6.2001). Poročevalec EESO: g. RETUREAU, UL C 139 z dne 11.5.2001.

— Sporočilo Komisije o novem pravnem okviru za plačila na notranjem trgu (KOM(2003)718 končno z dne 2.12.2003). Poročevalec EESO: g. RAVOET, UL C 302 z dne 7.12.2004.

(13) KOM(2002) 159 končno (UL C 203 z dne 27.8.2002). Poročevalec EESO: g RAVOET, UL C 85 z dne 8.4.2003.

(14) Kot je pokazala ocena učinka, bo število izključno čezmejnih sporov majhne vrednosti vedno razmeroma majhno, celo v bližnji prihodnosti.

(15) V skladu s členom 1 Protokola o stališču Danske, ki je priložen k Amsterdamski pogodbi, Danska ne sodeluje pri sprejetju ukrepov Sveta na področju pravosodja in notranjih zadev, predlaganih v naslovu IV Pogodbe.

(16) Kot se je že zgodilo pri priznavanju in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (Sklep Sveta z dne 20.9.2005, UL L 299 z dne 16.11.2005).

(17) Kot se že dogaja s predlogom Komisije, ki spreminja uredbo o vročanju sodnih pisanj.

(18) Opomba prevajalca: avtor razlikuje med pojmoma uradno obveščanje in vročitev poziva. V besedilu se uporablja vročitev poziva. Angleška različica uporablja izraz „summon the parties“ (poziv strank).

(19) Tako je v številnih državah članicah; na Portugalskem, na primer, na splošno pritožba ni možna, če je vrednost zahtevka nižja od 3 750 EUR.

(20) UL L 26/41 z dne 31.1.2003.