1.Uvod

Evropska unija (EU) temelji na trdni zavezanosti k spodbujanju in varstvu človekovih pravic, demokracije in pravne države. To je v središču njenih dejavnosti, in sicer tako znotraj EU kot tudi v odnosih z drugimi državami in regijami. V skladu s strateško agendo za obdobje 2019–2024, ki jo je sprejel Evropski svet, in političnimi usmeritvami Evropske komisije za obdobje 2019–2024 ima EU strateški interes za spodbujanje svoje vodilne vloge na svetu na področju človekovih pravic in demokracije, da bi se ljudem po svetu zagotovile konkretne koristi. Veliko je bilo že narejenega. Od sprejetja strateškega okvira EU za človekove pravice in demokracijo leta 2012, prvih dveh akcijskih načrtov EU za človekove pravice in demokracijo (2012–2014 in 2015–2019), imenovanja prvega posebnega predstavnika EU za človekove pravice leta 2012 in sklepov Sveta o demokraciji iz leta 2019 je EU postala bolj usklajena, dejavna, prepoznavna in učinkovita pri svojem delovanju v tretjih državah in v sodelovanju z njimi ter vidneje zavzeta na večstranski ravni.

V spreminjajočem se geopolitičnem okolju EU še naprej neomajno zagovarja človekove pravice in demokracijo. Nova geopolitična rivalstva le poudarjajo njeno vlogo zanesljive in stabilne partnerice ter zagovornice večstranskega reda, ki temelji na pravilih. Globalna slika v zvezi s človekovimi pravicami in demokracijo je na splošno mešana: čeprav je bil dosežen velik napredek, je treba obravnavati zavračanje univerzalnosti in nedeljivosti človekovih pravic ter nazadovanje na področju demokracije. S tehnološkega vidika prehajamo na novo paradigmo, v kateri naprave vse bolj krepijo človeške zmogljivosti. Nove tehnologije (zlasti umetna inteligenca) so v ospredju, saj predstavljajo tako priložnosti kot tudi grožnje. Hkrati se človekove pravice vse bolj prepletajo s svetovnimi okoljskimi izzivi, kot so podnebne spremembe. Zato je primerno, da EU zagotovi novo geopolitično agendo na področju človekovih pravic in demokracije.

Pomembno je, da se dolgoročna zavezanost EU k človekovim pravicam in demokraciji na podlagi njenega akcijskega načrta EU za človekove pravice in demokracijo za obdobje 2015–2019 preoblikuje v prenovljen operativni program. Namen tega sporočila je predložiti nov akcijski načrt za človekove pravice in demokracijo. Akcijski načrt določa ambicije in prednostne naloge za naslednjih pet let na tem področju zunanjih odnosov ter bo prispeval k močnejši Evropi v svetu. Akcijski načrt je edinstven, saj je edini tovrstni instrument, ki je namenjen spodbujanju na vrednotah temelječe agende na svetovni ravni.

V tem skupnem sporočilu se predlaga, da se: Øokrepi vodilna vloga EU pri spodbujanju in varovanju človekovih pravic in demokracije po vsem svetu, Ødoločijo ambicije EU, opredelijo prednostne naloge in osredotoča na izvajanje zaradi spreminjajočega se geopolitičnega okolja, digitalnega prehoda, okoljskih izzivov in podnebnih sprememb, Øčim bolj poveča vloga EU na svetovni ravni z razširitvijo zbirke orodij za človekove pravice ter njenih ključnih instrumentov in politik ter Øpodpira združena in enotna EU s spodbujanjem učinkovitejšega in doslednejšega ukrepanja.

Vzporedno s tem sporočilom sta Komisija in visoki predstavnik v skladu s členom 22(2) Pogodbe o Evropski uniji (PEU) predložila Svetu skupni predlog priporočila Evropskemu svetu za sklep o sprejetju sporočila in akcijskega načrta, in sicer kot sklep Evropskega sveta o strateških interesih in ciljih Unije v smislu člena 22(1) PEU. Tak sklep Evropskega sveta bi Svetu omogočil, da sprejme posebne izvedbene ukrepe za akcijski načrt na podlagi člena 31(2) PEU.

2.Porast izzivov na področju človekovih pravic in demokracije: poziv k vodstvu EU

EU je v zadnjih letih ukrepala bolj strateško ter učinkoviteje uporabljala svojo politično težo in zbirko orodij za človekove pravice, da bi obravnavala kršitve človekovih pravic ter spodbujala demokratične, odporne in miroljubne družbe. Prispevala je k znatnemu napredku v državah in regijah, v katerih so človekove pravice pod pritiskom, in sicer z inovativnim sodelovanjem in naložbami v ekonomske in socialne pravice ter z močno politično in finančno podporo za zaščito in krepitev vloge zagovornikov človekovih pravic, civilne družbe in medijskih akterjev. V okviru forumov Združenih narodov (ZN) za človekove pravice je imela vodilno vlogo pri spodbujanju resolucij in tematskih pobud za posamezne države, in sicer z oblikovanjem tematskih medregionalnih koalicij, npr. z Organizacijo islamskega sodelovanja. Z medregionalno pobudo v zvezi z zgodbami o uspehu na področju človekovih pravic in spodbujanjem tovrstnih zgodb je bila EU postavljena v ospredje prizadevanj za okrepitev razprav o tej temi.

Vendar še vedno obstajajo številni izzivi. Človekove pravice in demokracija so v številnih državah po svetu pod hudim pritiskom, temeljne svoboščine, kot so svoboda govora, svoboda združevanja in medijska svoboda, pa so vedno bolj ogrožene. Učinek sistemskih prizadevanj za spodkopavanje pravne države, omejevanje državljanskega in političnega prostora ter oslabitev večstranskega reda, ki temelji na pravilih, se je še poslabšal, ker so nekateri tradicionalni partnerji EU prenehali dejavno spodbujati in varovati človekove pravice in demokratične vrednote. To ponazarja več trendov, kot so med drugim:

·krčenje prostora za civilno družbo,

·oslabitev načela pravne države,

·vse večja ogroženost celovitosti volitev in demokratičnih procesov,

·vse večje ustrahovanje novinarjev in grožnje neodvisnim medijem,

·vse večje ustrahovanje zagovornikov človekovih pravic in nasilje nad njimi (več kot 2 600 prijavljenih napadov v zadnjih treh letih),

·vsesplošna nekaznovanost kršitev človekovih pravic in napadov na vlogo Mednarodnega kazenskega sodišča,

·kršitve mednarodnega humanitarnega prava v oboroženih spopadih, med drugim tudi v Siriji, Jemnu in Južnem Sudanu,

·vse večje nasprotovanje pravicam žensk in enakosti spolov ter

·stalne kršitve pravic pri delu, vključno z delom otrok.

Prehod na digitalno dobo prinaša takojšnje nove priložnosti in izzive. Digitalne tehnologije lahko spodbujajo človekove pravice in demokratizacijo, saj olajšujejo udeležbo javnosti, povečujejo vladno odgovornost z omogočanjem spremljanja in dokumentiranja kršitev in zlorab, podpirajo razvijajoči se spletni aktivizem, ozaveščenost in dostop do izobraževanja in informacij ter olajšujejo ekonomsko in socialno vključevanje in dostop do kakovostnih javnih storitev. Vendar lahko omogočajo tudi nepoštene in nezakonite omejitve gibanja in govora. Platforme družbenih medijev se uporabljajo za širjenje ciljno usmerjenih dezinformacij in sovražnega govora, ki pogosto kršijo zasebnost ter ogrožajo demokracijo in človekove pravice. Zloraba novih tehnologij, vključno z umetno inteligenco, pomeni tveganje za večje spremljanje, nadzor in zatiranje. V nekaterih državah je množični nadzor državljanov resničnost. Podatki in algoritmi se lahko uporabljajo za zavedno ali nezavedno diskriminacijo proti posameznikom in skupinam, kar krepi družbene predsodke.