OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

1.1. Razlogi za predlog in njegovi cilji

Cilj tega predloga Direktive je oblikovati ustrezen pravni okvir za kolektivno upravljanje pravic, ki jih v imenu imetnikov pravic upravljajo kolektivne organizacije, in sicer z oblikovanjem pravil, ki bodo zagotovila boljše upravljanje in večjo preglednost vseh kolektivnih organizacij, ter tudi s spodbujanjem in olajšanjem izdajanja večozemeljskih licenc za pravice avtorjev za njihova glasbena dela s strani kolektivnih organizacij, ki zastopajo avtorje.

Za zagotavljanje katere koli storitve, ki vključuje izkoriščanje zaščitenega dela avtorja, na primer pesem ali skladbo, ali druge zaščitene vsebine, kot je fonogram ali izvedba, je treba imeti licenco zadevnega imetnika katere koli avtorske ali sorodne pravice. Takšne storitve se lahko zagotavljajo tudi izven spleta, kot je prikazovanje filma v kinu ali igranje glasbe v koncertni dvorani, vse bolj pa tudi na spletu. Pri tem je treba imeti licenco vseh različnih imetnikov pravic (avtorjev, izvajalcev, producentov). V nekaterih sektorjih licence najpogosteje izdajajo neposredno posamezni imetniki pravic (npr. filmski producenti), medtem ko je v drugih sektorjih kolektivno upravljanje pravic, zlasti pravic avtorjev za glasbena dela, zelo pomembno. Tudi nekatere oblike izkoriščanja so odvisne zlasti od kolektivnega upravljanja, npr. pri pravicah izvajalcev in producentov do nadomestila za oddajanje in javno predvajanje fonogramov.

Imetniki pravic kolektivno organizacijo pooblastijo za upravljanje pravic v njihovem imenu. Poleg tega kolektivne organizacije imetnikom pravic in uporabnikom zagotavljajo storitve, ki vključujejo izdajanje licenc uporabnikom, upravljanje prihodkov iz pravic, plačila, do katerih so upravičeni imetniki pravic, in uveljavljanje pravic. Kolektivne organizacije so zelo pomembne, zlasti kadar pogajanja s posameznimi ustvarjalci ne bi bila praktična in bi povzročila nesprejemljivo visoke transakcijske stroške. Imajo tudi ključno vlogo pri varovanju in spodbujanju raznolikosti kulturnih izrazov, tako da se najmanjšim in manj priljubljenim repertoarjem omogoči dostop do trga.

Ukrepanje je potrebno na dveh področjih.

Prvič, kolektivno upravljanje pravic v vseh sektorjih se mora prilagoditi glede na storitev, ki se zagotavlja članom in uporabnikom, kar zadeva učinkovitost, točnost, preglednost in odgovornost. Zelo počasna modernizacija negativno vpliva na razpoložljivost novih ponudb za potrošnike in ponudnike storitev, saj so inovativne storitve ovirane, zlasti v spletnem okolju. Za zagotavljanje ustreznega opravljanja storitev pri uporabi del ali druge vsebine, zaščitene z avtorskimi in sorodnimi pravicami na notranjem trgu, bi kolektivne organizacije morale prilagoditi svoje načine delovanja v korist ustvarjalcev, ponudnikov storitev, potrošnikov in celotnega evropskega gospodarstva. Ker organizacije licencirajo pravice v imenu nacionalnih in tujih imetnikov pravic, njihovo delovanje bistveno vpliva na izkoriščanje teh pravic na notranjem trgu. Pri delovanju nekaterih od teh organizacij se pojavljajo pomisleki glede njihove preglednosti, vodenja in upravljanja prihodkov iz pravic v imenu imetnikov pravic. Pomisleki so povezani predvsem z odgovornostjo nekaterih organizacij do svojih članov na splošno in zlasti upravljanjem njihovih financ. Več kolektivnih organizacij se še ni prilagodilo realnim razmeram in potrebam na enotnem trgu.

Drugič, zaradi razvoja enotnega trga za spletno kulturno vsebino je treba spremeniti licenciranje avtorskih pravic, predvsem licenciranje pravic avtorjev za glasbena dela, saj imajo ponudniki spletnih glasbenih storitev težave pri pridobivanju licenc v primeru združenega repertoarja za ozemlje več kot ene države članice. Čeprav k ozemeljski razdrobljenosti spletnih glasbenih storitev prispeva več dejavnikov, vključno s poslovnimi izbirami ponudnikov storitev, se težav pri pridobivanju večozemeljskih licenc ne bi smelo podcenjevati. Te okoliščine povzročajo razdrobljenost trga EU za te storitve ter tako omejujejo zagotavljanje spletnih glasbenih storitev s strani ponudnikov spletnih storitev in tudi avtorjev, za glasbena dela katerih ni bilo izdanih veliko licenc ali ki ne prejmejo ustreznih nadomestil, ki bi jih sicer lahko prejeli. Zaradi te razdrobljenosti potrošniki tudi nimajo najboljšega možnega dostopa do zelo raznolikih glasbenih repertoarjev. Medtem ko na drugih področjih kolektivno upravljanje pravic ni povzročilo težav, ki bi jih bilo treba obravnavati v tem okviru, je treba obravnavati kolektivno upravljanje pravic avtorjev za glasbena dela. Odprava tega stanja je ključna za spodbujanje zakonite ponudbe glasbe prek spleta v EU.

Zato sta cilja tega predloga: (a) izboljšati standarde upravljanja in preglednosti kolektivnih organizacij, da lahko imetniki pravic izvajajo učinkovitejši nadzor nad njimi in prispevajo k izboljšanju učinkovitosti njihovega upravljanja, in (b) olajšati izdajanje večozemeljskih licenc za pravice avtorjev za glasbena dela s strani kolektivnih organizacij v primeru zagotavljanja spletnih storitev.

1.2. Splošno ozadje

Ta predlog je predložen v okviru Evropske digitalne agende[1] ter strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast[2]. Komisija je v svojem Aktu za enotni trg[3] intelektualno lastnino opredelila kot eno od področij, na katerih je potrebno ukrepanje, ter izpostavila, da mora v dobi interneta kolektivno upravljanje vse bolj temeljiti na nadnacionalnih, po možnosti vseevropskih modelih izdajanja licenc, ki pokrivajo ozemlja več držav članic. Komisija je v svojem sporočilu z naslovom Enotni trg na področju varstva pravic intelektualne lastnine[4] napovedala, da bo predlagala vzpostavitev pravnega okvira za kolektivno upravljanje avtorskih in sorodnih pravic. Pomen tega zakonodajnega predloga je Komisija poudarila tudi v svoji Evropski agendi za potrošnike[5].

V skladu s členom 167 PDEU mora Unija pri svojih ukrepih upoštevati kulturne vidike, zlasti zaradi spoštovanja in spodbujanja raznolikosti svojih kultur.

Tehnologija, hiter razvoj digitalnih poslovnih modelov in vse večja avtonomija spletnih potrošnikov zahtevajo stalno oceno tega, ali trenutna pravila o avtorskih pravicah določajo prave spodbude ter imetnikom pravic, uporabnikom pravic in potrošnikom omogočajo izkoriščanje priložnosti, ki jih ponujajo sodobne tehnologije. Ta predlog se ne sme obravnavati posebej, ampak kot del skupine ukrepov, ki jih je ali jih bo predlagala Komisija, kot je ustrezno, da se olajša izdajanje licenc za pravice in, bolj splošno, dostop do privlačnih digitalnih vsebin, zlasti v čezmejnem okviru. Komisija je poleg delovanja kolektivnih organizacij v okviru tega predloga preučila tudi, ali so potrebni drugi ukrepi za lažje izdajanje licenc na splošno, ne glede na to, ali jih izdajajo posamezni imetniki pravic, subjekti, na katere so bile pravice prenesene, ali kolektivne organizacije. Ta preučitev zajema vprašanje teritorialnosti pravic in vpliva na izdajanje licenc za določeno vsebino ali storitve.

Komisija v okviru Evropske digitalne agende ter sporočil z naslovoma „Enotni trg na področju varstva pravic intelektualne lastnine“ in „Skladen okvir za okrepitev zaupanja v enotni digitalni trg elektronskega poslovanja in spletnih storitev“[6] ter nadaljnjega spremljanja „Zelene knjige o spletni distribuciji avdiovizualnih del v Evropski uniji: priložnosti in izzivi na poti do enotnega digitalnega trga“[7] izvaja poglobljeno pravno in ekonomsko analizo področja uporabe ter delovanja avtorskih in sorodnih pravic, povezanih s spletnim prenosom na enotnem trgu, vključno s tem, ali bi bilo treba sedanje izjeme in omejitve avtorskih pravic, določene v skladu z Direktivo 2001/29/ES o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi[8], posodobiti ali dodatno uskladiti na ravni EU.

1.3. Veljavne določbe na področju, na katero se nanaša predlog

Čeprav nekatere od veljavnih direktiv na področju avtorskih pravic[9] omenjajo upravljanje pravic s strani kolektivnih organizacij, nobena od njih ne obravnava načina delovanja organizacij kot takšnih.

V Priporočilu Komisije 2005/737/ES o kolektivnem čezmejnem upravljanju avtorskih in sorodnih pravic za zakonite spletne glasbene storitve[10] so bile države članice pozvane, naj spodbujajo regulativno okolje, ki ustreza upravljanju avtorskih in sorodnih pravic za zagotavljanje zakonitih spletnih glasbenih storitev, ter izboljšajo standarde upravljanja in preglednosti kolektivnih organizacij. Ker je navedeno besedilo priporočilo, je nezavezujoče, pri čemer pa njegovo prostovoljno izvajanje ni bilo zadovoljivo.

1.4. Usklajenost z drugimi politikami

Ta predlog dopolnjuje Direktivo 2006/123/ES z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu[11], katere cilj je oblikovanje pravnega okvira, da bi se zagotovila svoboda ustanavljanja in prosti pretok storitev med državami članicami. Kolektivne organizacije so kot ponudniki storitev kolektivnega upravljanja predmet Direktive 2006/123/ES.

Predlog je pomemben za zaščito avtorskih in sorodnih pravic . Bernska konvencija za varstvo književnih in umetniških del, Rimska konvencija za varstvo izvajalcev, proizvajalcev fonogramov in radiodifuznih organizacij, Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine Svetovne trgovinske organizacije, Pogodba Svetovne organizacije za intelektualno lastnino o avtorski pravici in Pogodba Svetovne organizacije za intelektualno lastnino o izvedbah in fonogramih so ključni mednarodni instrumenti na tem področju. Konvencija o varovanju in spodbujanju raznolikosti kulturnih izrazov Združenih narodov za izobraževanje, kulturo in znanost, ki razširja obveznost Evropske unije na mednarodni ravni, tudi opozarja na pomen intelektualne lastnine.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UČINKA

2.1 Javno posvetovanje

Predlog temelji na obsežnem dialogu in posvetovanju z zainteresiranimi stranmi, vključno z avtorji, založniki, izvajalci, producenti, kolektivnimi organizacijami, komercialnimi uporabniki, potrošniki in javnimi organi.

Upošteva stališča, izražena med javnim posvetovanjem o „Spletni vsebini“[12], katerega cilj je bil spodbuditi nadaljnje razmišljanje in razpravo o možnih evropskih odzivih na izzive digitalne „dematerializacije“ vsebine, vključno z enostavnejšimi in hitrejšimi strukturami za pridobitev pravic ter istočasno zagotovitvijo poštenega in ustreznega nadomestila imetnikom pravic. Posvetovanje je zajemalo zlasti obravnavo upravljanja in preglednosti kolektivnih organizacij ter čezmejnega upravljanja pravic za spletne glasbene storitve. Več udeležencev posvetovanja je menilo, da bi se z združevanjem različnih glasbenih repertoarjev poenostavilo pridobivanje in licenciranje pravic. Več združenj avtorjev, založnikov in komercialnih uporabnikov je podprlo dodatno preučitev upravljanja in preglednosti kolektivnih organizacij. Združenja potrošnikov so na splošno podprla regulativno pobudo (npr. v obliki zavezujočega pravnega akta).

Komisija se je leta 2010 posvetovala s kolektivnimi organizacijami in ponudniki spletnih glasbenih storitev. Organizirala je tudi javno obravnavo[13] v zvezi z ureditvijo kolektivnega upravljanja pravic v EU, na kateri je sodelovalo skoraj 300 zainteresiranih strani. Ta posvetovanja so potrdila ugotovljene pomanjkljivosti na področju kolektivnega upravljanja pravic ter potrebo po izboljšanju standardov upravljanja in preglednosti kolektivnih organizacij ter oblikovanju okvira za lažje spletno licenciranje glasbenih del.

2.2 Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

Zunanje strokovno mnenje ni bilo uporabljeno.

2.3 Ocena učinka

V okviru ocene učinka sta bili preučeni dve skupini možnosti, ki jih je treba obravnavati: (a) vprašanja v zvezi z neustreznostjo standardov upravljanja in preglednosti, ki jih uporabljajo nekatere kolektivne organizacije, posledica česar so pogosto pomanjkljivosti v njihovem finančnem poslovanju; (b) vprašanja, ki izvirajo iz nepripravljenosti nekaterih kolektivnih organizacij avtorjev, da bi izdajali spletne večozemeljske licence, in sicer zaradi zahtev, povezanih s to vrsto dejavnosti, in pravne negotovosti, zaradi česar je združevanje repertoarjev glasbenih del težje.

Možnosti politike v zvezi z upravljanjem in preglednostjo kolektivnih organizacij so naslednje:

- z ohranitvijo obstoječega stanja (A1) , ki je odvisno od trga in medsebojnega pritiska (vključno s samourejanjem), se ne bi rešila čezmejna vprašanja (npr. nadzor nad tokovi licenčnin).

- z boljšim izvajanjem (A2) veljavne zakonodaje EU in večjo usklajenostjo na nacionalni ravni pri uporabi njenih načel ne bi bili usklajeni pogoji delovanja kolektivnih organizacij. Vprašanja zunaj področja uporabe obstoječih načel bi ostala nerešena.

- s kodifikacijo obstoječih načel (A3) bi bila uzakonjena načela, ki izhajajo iz sodne prakse Sodišča Evropske unije, protimonopolnih sklepov Komisije in Priporočila 2005/737/ES, vendar ne bodo zajete pozneje ugotovljene težave v zvezi s finančno preglednostjo in nadzorom, ki ga izvajajo imetniki pravic.

- z okvirom za upravljanje in preglednost (A4) bi bila uzakonjena obstoječa načela in zagotovljen bolj izpopolnjen okvir za pravila o upravljanju in preglednosti, kar povečuje možnosti za nadzor nad kolektivnimi organizacijami.

Za obravnavo zapletenosti kolektivnega licenciranja pravic avtorjev za glasbena dela za spletno uporabo so bile preučene naslednje možnosti politike:

- v primeru ohranitve obstoječega stanja (B1) bi bil notranji trg še naprej razdrobljen, saj bi licenciranje pravic za spletne storitve ostalo zapleteno in obremenjujoče.

- Evropski potni list za izdajanje licenc (B2) bi spodbudil prostovoljno združevanje repertoarja za spletne uporabnike glasbenih del na ravni EU in licenciranje pravic prek infrastruktur za izdajanje večozemeljskih licenc. Določena bi bila skupna pravila za vse kolektivne dajalce licence v EU, pri čemer bi se ustvarjal pritisk konkurence na organizacije, da razvijejo učinkovitejše prakse licenciranja.

- v okviru vzporednega neposrednega izdajanja licenc (B3) bi se lahko imetniki pravic z uporabniki dogovorili o neposrednih licencah, ne da bi pri tem morali umakniti svoje pravice iz svojih kolektivnih organizacij. Spodbujala bi se konkurenca med organizacijami, vendar ne bi bila oblikovana minimalna skupna pravila za dajalce licence niti ne bi bilo nujno, da bi to povzročilo združevanje repertoarja.

- v okviru razširjenega kolektivnega izdajanja licenc in načela države izvora (B4) bi se oblikovala domneva, da je vsaka kolektivna organizacija pristojna za izdajo „krovnih“ licenc za spletno uporabo, ki pokriva celotni repertoar, pri čemer mora biti zadevna organizacija „reprezentativna“. S to možnostjo se ne bi zagotovila nobena spodbuda za kolektivne organizacije, da postanejo učinkovitejše, niti se ne bi poenostavilo izdajanje večozemeljskih licenc za pravice (zaradi izstopov iz kolektivnega upravljanja, ki bi pogosto povzročili razdruževanje repertoarja).

- s centraliziranim portalom (B5) bi se kolektivnim organizacijam omogočilo, da za izdajanje večozemeljskih licenc svoj repertoar združijo v eni transakciji, ki bi se usklajevala prek portala. Ta možnost povzroča veliko pomislekov glede njene združljivosti s konkurenčnim pravom.

Po podrobni preučitvi prednosti in pomanjkljivosti vsakega pristopa sta se ohranili možnosti A4 in B2.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

3.1. Pravna podlaga

Predlog temelji na členu 50(2)(g) ter členih 53 in 62 PDEU, saj spodbuja svobodo opravljanja storitev. Z uvedbo ključnih standardov upravljanja in preglednosti v kolektivnih organizacijah bi se zaščitili interesi članov in uporabnikov, s čimer bi se tudi omogočilo in spodbujalo zagotavljanje čezmejnega kolektivnega upravljanja storitev, zlasti ker organizacije običajno upravljajo pravice imetnikov pravic iz drugih držav članic (tudi prek tako imenovanih sporazumov o zastopanju, ki jih kolektivne organizacije običajno sklepajo s kolektivnimi organizacijami v drugih državah članicah) in čezmejne tokove licenčnin. Poleg tega se bo z obravnavo razdrobljenosti pravil, ki veljajo za kolektivno upravljanje pravic v Evropi, olajšal prosti pretok vseh tistih storitev, ki so odvisne od vsebine, zaščitene z avtorskimi in sorodnimi pravicami. Zlasti z ukrepi za lažje izdajanje večozemeljskih licenc ponudnikom spletnih storitev se bosta znatno olajšala distribucija takšnih spletnih glasbenih del na spletu in dostop do njih.

3.2. Subsidiarnost in sorazmernost

Potrebni so ukrepi EU v skladu z načelom subsidiarnosti (člen 5(3) PDEU), saj se je pravni okvir na nacionalni ravni in ravni EU izkazal za nezadostnega za obravnavanje težav. Unija je že sprejela zakonodajo, s katero se usklajujejo osnovne pravice imetnikov pravic, ki jih upravljajo kolektivne organizacije[14], in o tem, da mora upravljanje teh pravic na notranjem trgu potekati na primerljiv, učinkovit in pregleden način prek nacionalnih meja. Poleg tega ciljev predlaganih ukrepov ni mogoče zadovoljivo doseči na ravni držav članic in jih je zaradi čezmejne narave težav lažje doseči na ravni EU:

- kar zadeva upravljanje in preglednost, znaten delež pobranih licenčnin v kolektivnih organizacijah izhaja iz tujega repertoarja. Težava članov, ki nimajo nadzora nad dejavnostmi organizacije, je večja v primeru tujih imetnikov pravic. Ker niso člani zadevnih kolektivnih organizacij, nimajo vpogleda v postopek odločanja organizacij, ki delujejo v imenu njihove lastne organizacije, še manj pa lahko vplivajo nanj. Pri zaščiti interesov imetnikov pravic v EU je nujno, da so vsi tokovi licenčnin in zlasti čezmejni tokovi licenčnin pregledni in upoštevani. Malo verjetno je, da bodo države članice v prihodnosti zagotovile preglednost, ki je potrebna, da bodo lahko imetniki pravic svoje pravice uveljavljali čezmejno. Ukrepanje na ravni EU je edini način za zagotovitev uveljavljanja pravic ter dosledno pobiranje in razdelitev licenčnin v EU.

- izdajanje večozemeljskih licenc za spletno uporabo glasbenih del je po naravi čezmejno. Pravila za zagotovitev nemotenega izvajanja večozemeljskega licenciranja so zato ustreznejša, če se oblikujejo na ravni EU, ker države članice ne morejo oblikovati pravil, ki bi skladno obravnavala čezmejne dejavnosti kolektivnih organizacij.

Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti (člen 5(4) PEU) in ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje zastavljenih ciljev. Predlagana pravila o upravljanju in preglednosti v velikem obsegu uzakonjajo obstoječo sodno prakso Sodišča Evropske unije v okviru sklepov Komisije s področja varstva konkurence[15]. Upoštevajo tudi velikost kolektivnih organizacij in državam članicam omogočajo izključitev manjših organizacij iz nekaterih obveznosti, ki bi lahko bile nesorazmerne. Pravila o izdajanju večozemeljskih licenc za spletno uporabo glasbenih del so omejena na pravice avtorjev in pomenijo minimalna načela, ki jih je treba upoštevati za učinkovit, sodoben in delujoč sistem licenciranja v digitalni dobi ter za zagotovitev združevanja repertoarja, vključno z nišnimi in manj znanimi glasbenimi deli. V ta namen so zagotovljeni ustrezni zaščitni ukrepi: kolektivna organizacija se bo na primer lahko odločila, da bo sama izdajala večozemeljske licence za svoj repertoar ali da bo za to pooblastila druge organizacije; avtor tudi ne bo vezan na organizacijo, ki ne želi neposredno izdajati večozemeljskih licenc ali ne dovoljuje, da bi jih v njenem imenu izdajala druga organizacija.

3.3. Izbira pravnega instrumenta

Komisija predlaga direktivo. To je v skladu z zahtevami iz člena 50(2)(g) ter členov 53 in 62 PDEU. Direktiva tudi omogoča potrebno prilagodljivost glede načina doseganja teh ciljev in upošteva dejstvo, da imajo države članice različne ureditve v zvezi s pravno obliko kolektivnih organizacij in nadzorom nad njimi.

3.4. Razlaga predloga

3.4.1. Področje uporabe in opredelitev pojmov

Naslov I vsebuje splošne določbe o vsebini ( člen 1 ), področju uporabe ( člen 2 ) in opredelitvi pojmov ( člen 3 ). Direktiva se nanaša na: (i) upravljanje avtorskih in sorodnih pravic s strani kolektivnih organizacij, ne glede na sektor, v katerem organizacije delujejo (naslov II)[16], in (ii) izdajanje večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela s strani kolektivnih organizacij avtorjev (naslov III). Naslova I in II se uporabljata tudi za organizacije, ki izdajajo večozemeljske licence na podlagi naslova III.

3.4.2. Kolektivne organizacije

Naslov II določa pravila glede organizacije in preglednosti, ki veljajo za vse vrste kolektivnih organizacij.

Poglavje 1 določa pravila, ki urejajo članstvo v kolektivnih organizacijah in njihovo organizacijo. Člen 4 določa nekatere zahteve, ki bi se morale uporabljati za odnose med kolektivnimi organizacijami in imetniki pravic. Člen 5 zagotavlja, da imetniki pravic lahko pooblastijo kolektivno organizacijo po svoji izbiri za upravljanje pravic in prekličejo tako pooblastilo delno ali v celoti. Pravila organizacij o članstvu in sodelovanju pri notranjem odločanju morajo temeljiti na objektivnih merilih ( člen 6 ). Člen 7 določa minimalna pooblastila skupščine članov. V skladu s členom 8 morajo kolektivne organizacije vzpostaviti nadzorno funkcijo, ki bo njihovim članom omogočala spremljanje in nadziranje njihovega upravljanja ter hkrati upoštevala različne institucionalne ureditve v državah članicah. Člen 9 določa nekatere obveznosti, s katerimi se bo zagotovilo, da se z organizacijami upravlja smotrno in preudarno.

Poglavje 2 določa pravila o finančnem upravljanju kolektivnih organizacij:

- prihodek, pobran iz naslova izkoriščanja zastopanih pravic, mora biti ločen od lastnih sredstev organizacije, pri čemer je treba pri upravljanju z njim upoštevati stroge pogoje ( člen 10 );

- kolektivna organizacija mora v sporazumih z imetniki pravic opredeliti veljavne odbitke ter članom in imetnikom pravic zagotoviti pošten dostop do vseh socialnih, kulturnih ali izobraževalnih storitev, če se financirajo z odbitki ( člen 11 );

- kolektivne organizacije morajo imetnikom pravic nemudoma plačati točne zneske in si prizadevati za identifikacijo imetnikov pravic ( člen 12 ).

Poglavje 3 določa zahtevo glede nediskriminacije pri upravljanju pravic s strani kolektivne organizacije v imenu druge organizacije na podlagi sporazuma o zastopanju ( člen 13 ). Zneskov, ki jih je treba plačati drugi organizaciji, ni mogoče odbiti brez njenega izrecnega soglasja, pri čemer je treba plačila drugim organizacijam izvesti natančno ( člen 14 ).

V skladu s poglavjem 4 se morajo kolektivne organizacije in uporabniki pogajati v dobri veri. Tarife morajo temeljiti na objektivnih merilih ter odražati vrednost pravic, s katerimi se trguje, in dejanske storitve, ki jo zagotavlja organizacija ( člen 15 ).

V skladu s poglavjem 5 (preglednost in poročanje) morajo kolektivne organizacije upoštevati naslednje ravni razkritja:

- obveščanje imetnikov pravic o pobranih in plačanih zneskih, zaračunanih provizijah za upravljanje in izvedenih drugih odbitkih ( člen 16 );

- obveščanje drugih kolektivnih organizacij o upravljanju pravic na podlagi sporazumov o zastopanju ( člen 17 );

- obveščanje imetnikov pravic, drugih organizacij in uporabnikov na zahtevo ( člen 18 );

- obveščanje javnosti o organiziranosti in delovanju organizacije ( člen 19 );

- letna objava poročila o preglednosti, vključno z načeli upravljanja in njihovim izvajanjem, finančnimi poročili itd. ( člen 20 ).

3.4.3. Izdajanje večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela s strani kolektivnih organizacij avtorjev

Naslov III določa pogoje, ki jih mora kolektivna organizacija avtorjev izpolnjevati pri zagotavljanju storitev izdajanja večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela ( člen 21 ), in sicer:

- sposobnost učinkovite in pregledne obdelave podatkov, potrebnih za izkoriščanje takšnih licenc (npr. opredelitev glasbenega repertoarja, spremljanje njegove uporabe), z uporabo časovno občutljivih, veljavnih zbirk podatkov, ki vsebujejo potrebne podatke ( člen 22 );

- preglednost v zvezi s spletnim glasbenim repertoarjem, ki ga zastopa ( člen 23 );

- ponujanje možnosti imetnikom pravic in drugim organizacijam, da popravijo ustrezne podatke in zagotovijo njihovo točnost ( člen 24 );

- spremljanje dejanske uporabe del, ki jih pokrivajo licence, sposobnost obdelave poročil o uporabi in zaračunavanja. Vzpostaviti je treba postopke, da lahko uporabnik izpodbija točnost računov (npr. da se prepreči dvojno zaračunavanje). Uporabiti je treba ustrezne industrijske standarde, če so na voljo ( člen 25 );

- takojšnje plačevanje imetnikom pravic in drugim kolektivnim organizacijam ter njihovo obveščanje o uporabljenih delih in finančnih podatkih v zvezi z njihovimi pravicami (npr. pobrani zneski, izvedeni odbitki) ( člen 26 ).

Kolektivna organizacija se lahko odloči, da ne bo izdajala večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela, vendar lahko še naprej izdaja nacionalne licence za lasten repertoar in/ali nacionalne licence za repertoar drugih organizacij na podlagi vzajemnih sporazumov. Kljub temu se bodo zaradi zagotovitve, da se lahko repertoarji enostavno združujejo v korist ponudnikov glasbenih storitev, ki želijo zagotavljati čim popolnejšo storitev po vsej Evropi, ter v korist kulturne raznolikosti in potrošnikov na splošno, uporabljali posebni zaščitni ukrepi za zagotovitev, da je za repertoar vseh kolektivnih organizacij mogoče pridobiti večozemeljsko licenco:

- kolektivna organizacija lahko drugo organizacijo, ki izdaja večozemeljske licence za več repertoarjev, zaprosi za nediskriminacijsko in neizključno zastopanje njenega repertoarja za namene izdajanja večozemeljskih licenc ( člen 28 ). Organizacija, ki prejme prošnjo, je ne sme zavrniti, če v enak namen že zastopa repertoar (ali ponudi zastopanje repertoarja) ene ali več kolektivnih organizacij ( člen 29 );

- po prehodnem obdobju lahko imetniki pravic izdajajo licence (neposredno ali prek drugega posrednika) za lastne spletne pravice, če njihova kolektivna organizacija ne izdaja večozemeljskih licenc in ne sklene enega od navedenih sporazumov ( člen 30 ).

Kolektivna organizacija lahko storitve v zvezi z večozemeljskimi licencami, ki jih izdaja, odda v zunanje izvajanje, brez poseganja v njeno odgovornost do imetnikov pravic, ponudnikov spletnih storitev ali drugih kolektivnih organizacij ( člen 27 ). Naslov III se mora uporabljati tudi za podružnice kolektivnih organizacij, ki so zajete v naslovu ( člen 31 ).

Da se doseže stopnja prilagodljivosti, potrebna za spodbujanje izdajanja licenc za inovativne spletne storitve (tj. ki so javnosti na voljo manj kot 3 leta), lahko kolektivne organizacije izdajajo takšne licence, ne da bi to zanje pomenilo precedens za namene določanja pogojev drugih licenc ( člen 32 ). Kolektivnim organizacijam izjemoma ni treba izpolnjevati zahtev iz naslova III, kadar izdajajo večozemeljske licence izdajateljem programov za spletno uporabo njihovih radijskih ali televizijskih programov, ki zajemajo glasbena dela ( člen 33 ).

3.4.4. Izvršilni ukrepi

V skladu z naslovom IV morajo kolektivne organizacije svojim članom in imetnikom pravic omogočiti dostop do pritožbenih postopkov in postopkov za reševanje sporov ( člen 34 ). Prav tako morajo biti na voljo mehanizmi za reševanje sporov v zvezi s pogoji licenciranja med uporabniki in kolektivnimi organizacijami ( člen 35 ). Nekatere vrste sporov v zvezi z izdajanjem večozemeljskih licenc med kolektivnimi organizacijami in uporabniki, imetniki pravic ali drugimi organizacijami pa bi bilo mogoče reševati tudi v okviru neodvisnega in nepristranskega sistema alternativnega reševanja sporov ( člen 36 ).

Države članice določijo ustrezne pristojne organe, ki so pooblaščeni za ( člen 39 ): (a) vodenje pritožbenih postopkov ( člen 37 ); (b) nalaganje učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih sankcij ( člen 38 ) ter (c) spremljanje izvajanja naslova III ( člen 40 ). Vendar člen 39 od držav članic ne zahteva določitve neodvisnih nadzornikov, zadolženih le za nadzor nad kolektivnimi organizacijami.

3.4.5 Temeljne pravice in posebne uvodne izjave

Predlog določa učinkovite zaščitne ukrepe v zvezi z uporabo temeljnih pravic, kakor je določeno v Listini o temeljnih pravicah Evropske unije. Zaščitni ukrepi, ki jih morajo sprejeti kolektivne organizacije v zvezi s svojim delovanjem, ter pogoji o izdajanju čezmejnih večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela bi v primerjavi s sedanjim stanjem omejili svobodo gospodarske pobude, kakor je opredeljena v Listini, za kolektivne organizacije. Vendar bi takšne omejitve upoštevale pogoje iz Listine, ki določa, da je mogoče uresničevanje zadevnih svoboščin pod določenimi pogoji omejiti. Te omejitve so potrebne za zaščito interesov članov, imetnikov pravic in uporabnikov ter za določitev standardov minimalne kakovosti pri uresničevanju svobode kolektivnih organizacij, da opravljajo storitve izdajanja večozemeljskih za spletno uporabo na notranjem trgu.

Zaradi zapletenosti in področja uporabe predloga morajo države članice predložiti korelacijsko tabelo določb svoje nacionalne zakonodaje in Direktive.

4. PRORAČUNSKE POSLEDICE

Predlog ne vpliva na proračun Evropske unije.

2012/0180 (COD)

Predlog

DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o kolektivnem upravljanju avtorskih in sorodnih pravic ter izdajanju večozemeljskih licenc za pravice za glasbena dela za spletno uporabo na notranjem trgu

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 50(2)(g) ter členov 53 in 62 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[17],

po posvetovanju z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov,

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Direktive, ki so bile sprejete na področju avtorskih in sorodnih pravic, že zagotavljajo visoko stopnjo zaščite imetnikov pravic in s tem okvir, v katerem lahko pride do izkoriščanja vsebine, zaščitene s temi pravicami. Prispevajo k razvoju in ohranjanju ustvarjalnosti. Na notranjem trgu, na katerem ni izkrivljanja konkurence, zaščita inovacij in intelektualnega ustvarjanja spodbuja tudi naložbe v inovativne storitve in izdelke.

(2) Za razširjanje vsebine, zaščitene z avtorskimi in sorodnimi pravicami, ter povezanih storitev, ki vključujejo knjige, avdiovizualne produkcije in glasbene posnetke, je potrebno licenciranje pravic s strani različnih imetnikov avtorskih in sorodnih pravic, kot so avtorji, izvajalci, producenti in založniki. Običajno lahko imetniki pravic izbirajo med individualnim ali kolektivnim upravljanjem njihovih pravic. Upravljanje avtorskih in sorodnih pravic vključuje izdajanje licenc uporabnikom, revizijo imetnikov licenc in spremljanje uporabe pravic, uveljavljanje avtorskih in sorodnih pravic, pobiranje prihodkov iz pravic na podlagi izkoriščanja pravic ter razdelitev neporavnanih zneskov imetnikom pravic. Imetniki pravic lahko prek kolektivnih organizacij prejmejo nadomestilo za uporabo, ki ga sami ne bi mogli nadzirati ali uveljavljati, in sicer tudi na tujih trgih. Poleg tega imajo pomembno družbeno in kulturno vlogo pri spodbujanju raznolikosti kulturnih izrazov, tako da se najmanjšim in manj priljubljenim repertoarjem omogoči dostop do trga. Člen 167 Pogodbe o delovanju Evropske unije določa, da Unija pri svoji dejavnosti upošteva kulturne vidike, zlasti zaradi spoštovanja in spodbujanja raznolikosti svojih kultur.

(3) Kadar imajo kolektivne organizacije sedež v Uniji, morajo kot ponudniki storitev izpolnjevati nacionalne zahteve v skladu z Direktivo 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu[18], katere cilj je oblikovanje pravnega okvira, s katerim se zagotovita svoboda ustanavljanja in prosti pretok storitev med državami članicami. To pomeni, da bi morale imeti kolektivne organizacije možnost zagotavljanja čezmejnih storitev zastopanja imetnikov pravic s stalnim prebivališčem ali sedežem v drugih državah članicah ali izdajanja licenc uporabnikom s stalnim prebivališčem ali sedežem v drugih državah članicah.

(4) Nacionalna pravila, ki urejajo delovanje kolektivnih organizacij, se med seboj bistveno razlikujejo, zlasti kar zadeva njihovo preglednost in odgovornost do članov in imetnikov pravic. Poleg težav, ki jih imajo tuji imetniki pravic pri uveljavljanju svojih pravic, in pogosto slabega finančnega upravljanja prejetih prihodkov je izkoriščanje avtorskih in sorodnih pravic na notranjem trgu neučinkovito v škodo članov kolektivnih organizacij, imetnikov pravic in uporabnikov tudi zaradi težav pri delovanju kolektivnih organizacij. Te težave se ne pojavljajo pri delovanju neodvisnih ponudnikov storitev upravljanja pravic, ki delujejo kot predstavniki imetnikov pravic in upravljajo njihove pravice na komercialni podlagi, pri čemer pa imetniki pravic ne uveljavljajo pravic članstva.

(5) Potreba po izboljšanju delovanja kolektivnih organizacij je bila ugotovljena že v preteklosti. V Priporočilu Komisije 2005/737/ES z dne 18. maja 2005 o kolektivnem čezmejnem upravljanju avtorskih in sorodnih pravic za zakonite spletne glasbene storitve[19] je določenih več načel, kot so svoboda imetnikov pravic pri izbiri kolektivne organizacije, enaka obravnava kategorij imetnikov pravic in pravična razdelitev licenčnin. Poleg tega so bile kolektivne organizacije pozvane, naj uporabnikom pred začetkom pogajanj zagotovijo zadostne informacije o tarifah in repertoarju. Vključena so tudi priporočila o odgovornosti, zastopanosti imetnikov pravic v organih odločanja kolektivnih organizacij in reševanju sporov. Vendar je bilo Priporočilo Komisije 2005/737/ES nezavezujoč dokument z omejenim področjem uporabe. Zato se ga ni povsod enako upoštevalo.

(6) Da se zagotovijo enakovredni zaščitni ukrepi po vsej Uniji, morajo biti zaradi zaščite interesov članov kolektivnih organizacij, imetnikov pravic in tretjih oseb zakonodaje držav članic v zvezi z upravljanjem avtorskih pravic in izdajanjem večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela usklajene. Direktiva tako temelji na členu 50(2)(g) Pogodbe.

(7) Ta direktiva bi morala biti usmerjena v usklajevanje nacionalnih pravil v zvezi z dostopom do dejavnosti upravljanja avtorskih in sorodnih pravic, ki jih opravljajo kolektivne organizacije, načini njihovega vodenja ter okvirom nadzora nad njimi, pri čemer ta direktiva temelji na členu 53(1) Pogodbe. Ker gre za sektor, ki zagotavlja storitve po vsej Uniji, ta direktiva temelji tudi na členu 62 Pogodbe.

(8) Za zagotovitev, da lahko imetniki avtorskih in sorodnih pravic v celoti izkoristijo vse prednosti notranjega trga, kadar se njihove pravice upravljajo kolektivno, in da se prepreči neupravičeno poseganje v njihovo svobodo do uveljavljanja pravic, je treba v ustanovne listine kolektivnih organizacij vključiti ustrezne zaščitne ukrepe. Poleg tega v skladu z Direktivo 2006/123/ES kolektivne organizacije pri zagotavljanju svojih storitev upravljanja ne bi smele neposredno ali posredno diskriminirati imetnikov pravic na podlagi njihovega državljanstva, stalnega prebivališča ali sedeža.

(9) Svoboda opravljanja in uporabe storitev kolektivnega upravljanja, ki sega čez nacionalne meje, pomeni, da lahko imetniki pravic svobodno izberejo kolektivno organizacijo, ki bo upravljala njihove pravice, kot so pravice javnega izvajanja ali oddajanja, ali kategorije pravic, kot je interaktivna komunikacija z javnostjo, če kolektivna organizacija že upravlja takšne pravice ali kategorije pravic. To pomeni, da lahko imetniki pravic enostavno umaknejo svoje pravice ali kategorije pravic iz kolektivne organizacije ter za vse pravice ali kategorije pravic ali njihov del pooblastijo drugo kolektivno organizacijo ali subjekt ali ga nanj prenesejo, ne glede na državo članico stalnega prebivališča ali državljanstvo kolektivne organizacije ali imetnika pravic. Zato bi morale kolektivne organizacije, ki upravljajo različne vrste del ali zadev, kot so literarna, glasbena ali fotografska dela, imetnikom pravic tudi omogočiti to prilagodljivost v zvezi z upravljanjem različnih vrst del ali druge vsebine. Kolektivne organizacije bi morale imetnike pravic obvestiti o tej možnosti izbire in jim omogočiti, da jo čim enostavneje uporabijo. Nazadnje, ta direktiva ne bi smela posegati v možnosti imetnikov pravic, da svoje pravice upravljajo individualno, tudi v primeru nekomercialne uporabe.

(10) Članstvo v kolektivnih organizacijah bi moralo temeljiti na objektivnih in nediskriminacijskih merilih, tudi v zvezi z založniki, ki so na podlagi sporazuma o izkoriščanju pravic upravičeni do deleža prihodkov iz pravic, ki jih upravljajo kolektivne organizacije, in do izterjave teh prihodkov od kolektivne organizacije.

(11) Kolektivne organizacije morajo delovati v najboljšem interesu svojih članov. Zato je pomembno, da se zagotovijo sistemi, ki članom kolektivnih organizacij omogočajo uveljavljanje pravic na podlagi njihovega članstva, in sicer prek sodelovanja pri postopku odločanja organizacij. Zastopanost različnih kategorij članov v postopku sprejemanja odločitev bi morala biti poštena in uravnotežena. Pravila o skupščini članov kolektivnih organizacij bi bila lahko manj učinkovita, če ne bi bilo določb o tem, kako bi morala skupščina potekati. Zato je treba zagotoviti, da se skupščina sklicuje redno in vsaj enkrat letno ter da najpomembnejše odločitve kolektivne organizacije sprejema skupščina.

(12) Članom kolektivnih organizacij bi bilo treba omogočiti sodelovanje in glasovanje na skupščini. Uveljavljanje teh pravic je lahko predmet samo poštenih in sorazmernih omejitev. Uveljavljanje glasovalnih pravic bi moralo biti enostavno.

(13) Državam bi bilo treba omogočiti sodelovanje pri spremljanju upravljanja kolektivnih organizacij. Zato bi morale kolektivne organizacije vzpostaviti nadzorno funkcijo, ki ustreza njihovi organizacijski strukturi, in članom omogočiti zastopanost v organu, ki opravlja to funkcijo. Za preprečitev prevelike obremenitve manjših kolektivnih organizacij in zagotovitev sorazmernosti obveznosti, ki izhajajo iz te direktive, bi morale imeti države članice možnost, da najmanjše kolektivne organizacije izključijo iz obveznosti vzpostavitve takšne nadzorne funkcije, če se jim to zdi potrebno.

(14) Za zagotovitev preudarnega upravljanja mora biti višje vodstvo kolektivne organizacije neodvisno. Vodilni delavci in izvršni direktorji bi morali kolektivni organizaciji vsako leto prijaviti morebitna nasprotja njihovih interesov in interesov organizacije.

(15) Kolektivne organizacije pobirajo, upravljajo in razdeljujejo prihodek iz naslova izkoriščanja pravic, za katere so jih pooblastili imetniki pravic. Do tega prihodka so končno upravičeni imetniki pravic, ki so lahko člani navedene ali druge organizacije. Zato je pomembno, da kolektivne organizacije zelo skrbno pobirajo, upravljajo in razdeljujejo ta prihodek. Točna razporeditev je mogoča le, kadar kolektivne organizacije vodijo ustrezne evidence o članstvu, licencah in uporabi del ter druge vsebine. Kadar je ustrezno, bi morali podatke zagotoviti tudi imetniki pravic in uporabniki, preverjale pa bi jih kolektivne organizacije. Pobrane zneske, do katerih so upravičeni imetniki pravic, bi bilo treba upravljati ločeno od vseh lastnih sredstev kolektivne organizacije, pri čemer bi morala kolektivna organizacija v primeru, ko te zneske pred razdelitvijo imetnikom pravic uporabi za naložbe, upoštevati splošno naložbeno politiko, o kateri odloča skupščina kolektivne organizacije. Za ohranitev visoke ravni zaščite pravic imetnikov pravic in zagotovitev, da se vsi prihodki, ki lahko izhajajo iz izkoriščanja njihov pravic, zagotovijo v korist imetnikov pravic, bi bilo treba naložbe kolektivnih organizacij upravljati v skladu z merili, ki jo zavezujejo k preudarnemu ravnanju in hkrati omogočajo njeno odločanje o najvarnejši in najučinkovitejši naložbeni politiki. To bi moralo omogočiti, da kolektivna organizacija izbere dodelitev sredstev, ki ustreza natančni obliki in trajanju kakršne koli izpostavljenosti tveganju katerih koli naloženih prihodkov iz pravic, ki neupravičeno ne posega v katere koli prihodke iz pravic, do katerih so upravičeni imetniki pravic. Poleg tega morajo kolektivne organizacije za zagotovitev ustrezne in učinkovite razdelitve zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic, sprejeti skrbne in razumne ukrepe v dobri veri, s katerimi se identificirajo in locirajo ustrezni imetniki pravic. Ustrezno je tudi, da se zagotovi, da člani kolektivnih organizacij odobrijo pravila, ki urejajo kakršne koli razmere, v katerih pobranih zneskov zaradi neidentificiranih ali nelociranih imetnikov pravic ni mogoče razdeliti.

(16) Ker so imetniki pravic upravičeni do nadomestila za izkoriščanje njihovih pravic, morajo o vsakem odbitku, ki ni provizija za upravljanje ali odbitek v skladu z nacionalno zakonodajo, odločati člani kolektivnih organizacij, organizacije pa morajo delovati pregledno v odnosu do imetnikov pravic glede na pravila, ki urejajo te odbitke. Vsak tak imetnik pravic bi moral imeti nediskriminacijski dostop do vseh socialnih, kulturnih ali izobraževalnih storitev, ki se financirajo s takimi odbitki. Vendar pa ta direktiva ne bi smela vplivati na nacionalno zakonodajo o kakršnih koli vidikih, ki jih ta direktiva ne ureja.

(17) Kolektivne organizacije lahko upravljajo pravice in pobirajo prihodke iz naslova njihovega izkoriščanja („prihodki iz pravic“) na podlagi sporazumov o zastopanju z drugimi organizacijami. Organizacija zaradi zaščite pravic članov drugih kolektivnih organizacij ne bi smela razlikovati med pravicami, ki jih upravlja na podlagi sporazumov o zastopanju, in pravicami, ki jih upravlja neposredno v imenu svojih imetnikov pravic. Prav tako se kolektivni organizaciji ne bi smeli dovoliti odbitki od prihodkov iz pravic v imenu druge kolektivne organizacije brez izrecnega soglasja te druge organizacije.

(18) Pošteni poslovni pogoji licenciranja so zlasti pomembni za zagotovitev, da lahko uporabniki pridobijo licence za dela in drugo zaščiteno vsebino, pri čemer pravice za ta dela zastopa kolektivna organizacija, ter da imetniki pravic prejmejo nadomestilo. Kolektivne organizacije in uporabniki bi zato morali pogajanja v zvezi z licenciranjem voditi v dobri veri in uporabljati tarife, določene na podlagi objektivnih meril.

(19) Za okrepitev zaupanja imetnikov pravic, uporabnikov in drugih kolektivnih organizacij v storitve upravljanja, ki jih zagotavljajo kolektivne organizacije, bi morala vsaka kolektivna organizacija vzpostaviti posebne ukrepe za večjo preglednost. Vsaka kolektivna organizacija bi zato morala posamezne imetnike pravic obvestiti o zneskih, ki se jim plačajo, in ustreznih odbitkih. Prav zato bi bilo treba od njih zahtevati, da drugim kolektivnim organizacijam, katerih pravice upravljajo na podlagi sporazumov o zastopanju, zagotovijo zadostne informacije, vključno s finančnimi informacijami. Vsaka kolektivna organizacija bi morala objaviti dovolj informacij za zagotovitev, da imetniki pravic, uporabniki in druge kolektivne organizacije razumejo, kako je strukturirana in kako izvaja svoje dejavnosti. Kolektivne organizacije bi morale imetnikom pravic, uporabnikom in drugim kolektivnim organizacijam zlasti razkriti obseg svojega repertoarja ter pravila o provizijah, odbitkih in tarifah.

(20) Za zagotovitev, da lahko imetniki pravic spremljajo in primerjajo delovanje svojih kolektivnih organizacij, bi morale kolektivne organizacije objaviti letno poročilo o preglednosti, ki vsebuje primerljive revidirane finančne informacije o dejavnostih kolektivnih organizacij. Kolektivne organizacije bi morale objaviti tudi posebno letno poročilo o uporabi zneskov, namenjenih za socialne, kulturne in izobraževalne storitve. Za preprečitev prevelike obremenitve manjših kolektivnih organizacij in zagotovitev sorazmernosti obveznosti, ki izhajajo iz te direktive, bi morale imeti države članice možnost, da najmanjše kolektivne organizacije izključijo iz nekaterih obveznosti glede preglednosti, če se jim to zdi potrebno.

(21) Ponudniki spletnih storitev, pri katerih se uporabljajo glasbena dela, kot so glasbene storitve, ki potrošnikom omogočajo prenos ali pretočno predvajanje glasbe, in tudi druge storitve, ki zagotavljajo dostop do filmov ali iger, pri katerih je glasba pomemben element, morajo najprej pridobiti pravico do uporabe takih del. V skladu z Direktivo 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi[20] se za vsako pravico pri spletnem izkoriščanju glasbenih del zahteva licenca. To zajema izključno pravico do razmnoževanja in izključno pravico do javne priobčitve glasbenih del, ki vključuje pravico do dajanja na voljo glasbenih del. Upravljajo jih lahko posamezni imetniki pravic, kot so avtorji ali glasbeni založniki, ali kolektivne organizacije, ki imetnikom pravic zagotavljajo storitve kolektivnega upravljanja. Različne kolektivne organizacije lahko upravljajo pravici avtorjev do razmnoževanja in do javne priobčitve glasbenih del. Poleg tega ima lahko v nekaterih primerih pravice za isto delo več imetnikov pravic, ki lahko za izdajanje licenc za svoj delež pravic za zadevno delo pooblastijo različne kolektivne organizacije. Vsak uporabnik, ki želi zagotavljati spletno storitev, pri kateri potrošnikom ponuja širok izbor glasbenih del, bi moral združiti pravice za dela različnih imetnikov pravic in kolektivnih organizacij.

(22) Čeprav je splet brezmejen, je spletni trg za glasbene storitve v EU še vedno razdrobljen, enotni trg pa še vedno ni popolnoma vzpostavljen. Zapletenost in zahtevnost, povezani s kolektivnim upravljanjem pravic v Evropi, sta v več primerih povzročili razdrobljenost evropskega digitalnega trga za spletne glasbene storitve. To stanje je v popolnem nasprotju s hitro naraščajočim povpraševanjem potrošnikov po dostopu do digitalne vsebine in povezanih inovativnih storitvah, vključno preko nacionalnih meja.

(23) V Priporočilu Komisije 2005/737/ES se je spodbujalo novo regulativno okolje, ki bolj ustreza upravljanju avtorske in sorodnih pravic na ravni Unije za zagotavljanje zakonitih spletnih glasbenih storitev. Priznalo se je, da v času spletnega izkoriščanja glasbenih del komercialni uporabniki potrebujejo politiko izdajanja licenc, ki ustreza splošni razširjenosti spletnega okolja in se uporablja za več ozemelj. Ker pa je Priporočilo nezavezujoče, ni zadostovalo za spodbuditev razširjenega izdajanja večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela in za obravnavo posebnih potreb večozemeljskega licenciranja.

(24) V spletnem glasbenem sektorju, v katerem kolektivno upravljanje pravic avtorjev na ozemeljski ravni ostaja norma, je bistveno, da se v vse bolj čezmejnem okviru ustvarijo pogoji za najučinkovitejše prakse licenciranja kolektivnih organizacij. Zato je ustrezno, da se zagotovi vrsta pravil, ki usklajujejo osnovne pogoje za zagotavljanje izdajanja večozemeljskih licenc za spletne pravice avtorjev za glasbena dela s strani kolektivnih organizacij. Te določbe bi morale zagotoviti potrebno minimalno kakovost čezmejnih storitev, ki jih opravljajo kolektivne organizacije, zlasti kar zadeva preglednost zastopanega repertoarja in natančnost finančnih tokov, povezanih z uporabo pravic. Oblikovati bi morale tudi okvir za lažje prostovoljno združevanje glasbenega repertoarja in s tem zmanjšanje števila licenc, ki ji uporabnik potrebuje za izvajanje večozemeljske storitve. Te določbe bi morale kolektivni organizaciji omogočiti, da drugo kolektivno organizacijo zaprosijo za zastopanje njenega repertoarja na večozemeljski osnovi, če sama ne more izpolniti zahtev. Zaprošena organizacija bi morala imeti obveznost, da sprejme pooblastilo organizacije, ki je zaprosila za sporazum, pod pogojem, da združuje repertoarje in ponuja ali izdaja večozemeljske licence. Razvoj zakonitih spletnih glasbenih storitev v Evropi bi moral prispevati tudi k boju proti piratstvu.

(25) Razpoložljivost točnih in celovitih informacij o glasbenih delih, imetnikih pravic in pravicah, za zastopanje katerih je posamezna kolektivna organizacija pooblaščena v zadevni državi članici, je zlasti pomembna za učinkovit in pregleden postopek licenciranja, nadaljnje spremljanje uporabe licenciranih pravic in s tem povezanega zaračunavanja, ki ga izvajajo ponudniki storitev, ter razporeditev zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic. Zato bi morale biti kolektivne organizacije, ki izdajajo večozemeljske licence za glasbena dela, sposobne takšne podrobne podatke obdelati hitro in natančno. To zahteva nenehno posodabljanje zbirke podatkov o lastništvu pravic, licenciranih na večozemeljski osnovi, ki vsebuje podatke, ki omogočajo identifikacijo del, pravic, imetnikov pravic in držav članic, za zastopanje katerih je pooblaščena kolektivna organizacija. Te zbirke podatkov bi morale prispevati tudi k povezovanju informacij o delih z informacijami o fonogramih ali morebitnih drugih posnetkih, v katerih je bilo delo uporabljeno. Pomembno je tudi, da se potencialnim imetnikom licenc in pravic zagotovi dostop do informacij, ki jih potrebujejo za identifikacijo repertoarja, ki ga te kolektivne organizacije zastopajo, brez poseganja v morebitne ukrepe, ki bi jih te organizacije lahko sprejele za zaščito verodostojnosti in celovitosti podatkov, nadzor nad njihovo ponovno uporabo ter varstvo osebnih podatkov in poslovno občutljivih informacij.

(26) Za zagotovitev čim večje točnosti podatkov o glasbenem repertoarju, ki jih obdelujejo, bi bilo treba od kolektivnih organizacij, ki izdajajo večozemeljske licence za glasbena dela, zahtevati, da svoje baze stalno in brez odlašanja posodabljajo. Vzpostaviti bi morale enostavno dostopne postopke, da bi jih lahko imetniki pravic in druge kolektivne organizacije, katerih repertoar lahko zastopajo, obveščali o morebitnih netočnostih, ki bi jih podatkovne zbirke kolektivnih organizacij lahko vsebovale v zvezi z deli v njihovi lasti ali pod njihovim nadzorom, vključno s pravicami – delno ali v celoti – in državami članicami, za katere so pooblastili zadevno kolektivno organizacijo. Prav tako bi morale imeti možnosti, da elektronsko obdelajo registracijo del in pooblastila za upravljanje pravic. Ker je avtomatizacija informacij pomembna za hitro in učinkovito obdelavo podatkov, bi morale kolektivne organizacije omogočiti uporabo elektronskih sredstev za strukturirano sporočanje teh informacij s strani imetnikov pravic. Kolektivne organizacije bi morale v največji možni meri zagotoviti, da takšna elektronska sredstva upoštevajo ustrezne industrijske standarde ali prakse, razvite na mednarodni ravni ali ravni Unije.

(27) Digitalna tehnologija omogoča avtomatizirano spremljanje uporabe licenciranih glasbenih del s strani imetnikov licenc, ki ga izvajajo kolektivne organizacije, in olajšuje izdajanje računov. Industrijski standardi za uporabo na glasbenem področju, poročanje o prodaji in izdajanje računov so bistveni za učinkovitejšo izmenjavo podatkov med kolektivnimi organizacijami in uporabniki. Pri spremljanju uporabe licenc bi bilo treba spoštovati temeljni pravici, in sicer pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja ter pravico do varstva osebnih podatkov. Za zagotovitev, da se s to večjo učinkovitostjo dosežeta hitrejše finančno obravnavanje in s tem hitrejša zagotovitev plačil imetnikom pravic, kolektivne organizacije ne bi smele odlašati pri izdajanju računov ponudnikom storitev in razdeljevanju zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic. Da bi bila ta zahteva učinkovita, si morajo imetniki licenc prizadevati, da kolektivnim organizacijam zagotavljajo točna in pravočasna poročila o uporabi del. Od kolektivnih organizacij se ne bi smelo zahtevati, da sprejemajo poročila uporabnikov v lastniških formatih, kadar so na voljo splošno uporabni industrijski standardi.

(28) Da lahko kolektivne organizacije, ki izdajajo večozemeljske kolektivne licence, zagotavljajo visokokakovostne storitve upravljanja, so potrebni dostop do velikih količin podatkov in njihova obdelava ter visoka tehnična usposobljenost. Kolektivnim organizacijam se ne bi smelo preprečevati oddajanja storitev, povezanih z izdajanjem večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela, v zunanje izvajanje, če to ne vpliva na njihovo odgovornost do imetnikov pravic, ponudnikov spletnih storitev in drugih kolektivnih organizacij in so upoštevane obveznosti o varstvu podatkov iz člena 17 Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov[21]. Souporaba ali združevanje zmogljivosti zalednih družb bi kolektivnim organizacijam moralo pomagati izboljšati storitve upravljanja in racionalizirati naložbe v orodja za upravljanje podatkov.

(29) Z združevanjem različnih glasbenih repertoarjev za namene izdajanja večozemeljskih licenc se pospešuje postopek licenciranja, pri čemer se z zagotavljanjem dostopa do vseh repertoarjev trgu za izdajanje večozemeljskih licenc krepi kulturna raznolikost in prispeva k zmanjšanju števila transakcij, ki jih mora izvesti spletni ponudnik storitev, da lahko ponudi navedeno storitev. To združevanje repertoarjev bi moralo pospešiti razvoj novih spletnih storitev in tudi omogočiti zmanjšanje stroškov transakcij, ki se prenesejo na potrošnike. Zato bi bilo treba kolektivne organizacije, ki večozemeljskih licenc za svoj glasbeni repertoar ne želijo ali ne morejo izdajati neposredno, spodbujati, naj za upravljanje svojega repertoarja pod nediskriminacijskimi pogoji prostovoljno pooblastijo druge kolektivne organizacije. Kadar pride do prošnje za pooblastilo, bi morala zaprošena kolektivna organizacija to sprejeti, pod pogojem, da združuje repertoarje in ponuja ali izdaja večozemeljske licence. Poleg tega bi izključnost v sporazumih o večozemeljskih licencah omejevala izbiro uporabnikov, ki želijo pridobiti večozemeljske licence, in tudi izbiro kolektivnih organizacij, ki želijo uporabljati storitve upravljanja svojega repertoarja na več ozemljih. Zato bi bilo treba vse sporazume o zastopanju med kolektivnimi organizacijami za zagotavljanje večozemeljskega licenciranja skleniti na neizključni podlagi.

(30) Za imetnike pravic je zlasti pomembna preglednost pogojev, pod katerimi kolektivne organizacije upravljajo spletne pravice, za zastopanje katerih so bile pooblaščene. Kolektivne organizacije bi zato morale svojim imetnikom pravic zagotoviti zadostne informacije o glavnih pogojih sporazuma, s katerim katero koli drugo kolektivno organizacijo pooblaščajo za zastopanje njihovih spletnih glasbenih pravic za namene izdajanja večozemeljskih licenc.

(31) Prav tako je pomembno, da se od vseh drugih kolektivnih organizacij, ki ponujajo ali izdajajo večozemeljske licence, zahteva, da sprejmejo zastopanje repertoarja katere koli druge kolektivne organizacije, ki sama neposredno tega ne izvaja. Za zagotovitev, da ta zahteva ni nesorazmerna in da ne presega tistega, kar je potrebno, bi morala zahteva, da zaprošena kolektivna organizacija sprejme zastopanje, veljati le, če je prošnja omejena na spletno pravico ali kategorije spletnih pravic, ki jih zastopa. Poleg tega bi morala ta zahteva veljati le za kolektivne organizacije, ki združujejo repertoar, in ne bi smela biti razširjena na kolektivne organizacije, ki večozemeljske licence zagotavljajo le za svoj repertoar. Prav tako ne bi smela veljati za kolektivne organizacije, ki le združujejo pravice za ista dela, da lahko v primeru takšnih del licence izdajajo skupno za pravico do razmnoževanja in pravico do javne priobčitve del. Noben sporazum, s katerim kolektivna organizacija drugo kolektivno organizacijo ali organizacije pooblašča za izdajanje večozemeljskih licenc za lasten glasbeni repertoar za spletno uporabo, tej kolektivni organizaciji ne bi smel preprečevati, da še naprej izdaja licence, ki so omejene na ozemlje države članice, v kateri ima navedena kolektivna organizacija sedež, za lasten repertoar in kateri koli drug repertoar, za zastopanje katerega je pooblaščena v navedeni državi članici.

(32) Cilji in učinkovitost pravil o izdajanju večozemeljskih licenc s strani kolektivnih organizacij bi bili zelo ogroženi, če imetniki pravic ne bi mogli uveljavljati svojih pravic prek izdajanja večozemeljskih licenc, kadar kolektivna organizacija, ki so jo pooblastili za svoje pravice, ne izdaja ali ponuja večozemeljskih licenc ali ne želi za to pooblastiti druge kolektivne organizacije. Zato je v takšnih okoliščinah pomembno, da lahko imetniki pravic uveljavljajo pravico, da sami ali prek druge stranke ali strank izdajajo večozemeljske licence, za katere zaprošajo ponudniki spletnih storitev, ne da bi morali svoje pravice umakniti iz kolektivne organizacije.

(33) Zaradi interesov spletnega trga morajo ključne zahteve v zvezi z dostopom do informacij, obdelavo podatkov, izdajanjem računov in plačilno sposobnostjo veljati tudi za vsak subjekt, ki je v celoti ali delno v lasti kolektivne organizacije in ki ponuja ali izdaja večozemeljske licence za spletne pravice za glasbena dela.

(34) V digitalnem okolju morajo kolektivne organizacije običajno svoj repertoar licencirati za popolnoma nove oblike izkoriščanja in poslovne modele. V takšnih primerih in za čim hitrejšo zagotovitev okolja, ki omogoča razvoj takšnih licenc, bi bila potrebna prilagodljivost kolektivnih organizacij, da lahko zagotavljajo individualizirane in inovativne licence brez tveganja, da bi te pomenile precedens za določanje pogojev za druge vrste licenc.

(35) RTV organizacije licenco za lastna oddajanja televizijskih in radijskih programov, ki vključujejo glasbena dela, običajno pridobijo pri lokalni kolektivni organizaciji. Takšna licenca je pogosto omejena na dejavnosti razširjanja televizijskih in radijskih programov. Licenca za spletne pravice za glasbena dela bi bila potrebna za omogočanje dostopa do takšnih televizijskih in radijskih programov prek spleta. Za lažje izdajanje licenc za spletne glasbene pravice za namene istočasnega prenosa in prenosa z zamikom televizijskih in radijskih programov na spletu je treba določiti odstopanje od pravil, ki bi sicer veljala za izdajanje večozemeljskih licenc za glasbena dela za spletno uporabo. Takšno odstopanje bi bilo treba omejiti na tisto, kar je potrebno, da se omogoči dostop do televizijskih ali radijskih programov prek spleta, in na material, ki je jasno in podrejeno povezan s prvotnim oddajanjem, produciranim za namene, kot je dopolnjevanje, predogled ali pregled navedenega televizijskega ali radijskega programa. Navedeno odstopanje bi smelo povzročiti izkrivljanja konkurence z drugimi storitvami, ki potrošnikom zagotavljajo dostop do posameznih glasbenih ali avdiovizualnih del prek spleta, ali omejevalnih ravnanj, kot je razdelitev trga ali potrošnikov, kar je v nasprotju s členom 101 ali 102 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

(36) Zagotoviti je treba učinkovito izvrševanje določb nacionalne zakonodaje, sprejetih na podlagi te direktive. Kolektivne organizacije bi morale svojim članom zagotoviti posebne postopke za obravnavanje pritožb in reševanje sporov. Ti postopki bi morali biti na voljo tudi drugim imetnikom pravic, ki jih kolektivna organizacija zastopa. Ustrezno je tudi zagotoviti, da imajo države članice neodvisne, nepristranske in učinkovite organe za reševanje sporov, ki so sposobni reševati gospodarske spore med kolektivnimi organizacijami in uporabniki glede obstoječih ali predlaganih pogojev licenciranja ter tudi glede okoliščin, v katerih se lahko zavrne izdaja licence. Poleg tega bi lahko bila učinkovitost pravil o izdajanju večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela manjša, če sporov med kolektivnimi organizacijami in njihovimi nasprotnimi strankami neodvisni in nepristranski organi ne bi reševali hitro in učinkovito. Zato je ustrezno, da se brez poseganja v pravico do sprožitve postopka pred sodiščem zagotovi enostavno dostopen, učinkovit in nepristranski izvensodni postopek za reševanje sporov med kolektivnimi organizacijami na eni strani in ponudniki spletnih glasbenih storitev, imetniki pravic ali drugimi kolektivnimi organizacijami na drugi strani.

(37) Poleg tega bi morale države članice vzpostaviti ustrezne postopke, s katerimi bo mogoče vložiti pritožbe zoper kolektivne organizacije, ki ne spoštujejo zakonodaje, ter po potrebi zagotoviti sprejetje učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih sankcij. Države članice bi morale določiti organe, pristojne za vodenje pritožbenih postopkov in nalaganje sankcij. Za zagotovitev izpolnjevanja zahtev za izdajanje večozemeljskih licenc bi bilo treba sprejeti posebne določbe o spremljanju njihovega izvajanja. Zato bi morali pristojni organi držav članic in Evropska komisija med seboj sodelovati.

(38) Pomembno je, da kolektivne organizacije spoštujejo pravico do zasebnega in družinskega življenja ter pravico do varstva osebnih podatkov vsakega imetnika pravic, člana, uporabnika in drugega posameznika, katerega osebne podatke obdelujejo. Direktiva 95/46/ES ureja obdelavo osebnih podatkov, ki se izvaja v državah članicah v okviru te direktive in pod nadzorom pristojnih organov držav članic, zlasti javnih neodvisnih organov, ki jih imenujejo države članice. Imetnikom pravic bi bilo treba zagotoviti ustrezne informacije o obdelavi njihovih podatkov, prejemnikih teh podatkov, časovnih omejitvah glede hrambe njihovih podatkov v zbirki podatkov ter načinu uveljavljanja njihovih pravic do dostopa, popravka ali izbrisa podatkov v skladu s členoma 10 in 11 Direktive 95/46/ES. Zlasti bi bilo treba kot osebni podatek v smislu točke (a) člena 2 navedene direktive obravnavati edinstvene identifikatorje, s katerimi je osebo mogoče posredno identificirati.

(39) Ob upoštevanju člena 12(b) Direktive 95/46/ES, ki vsakemu posamezniku, na katerega se osebni podatki nanašajo, zagotavlja pravico do popravkov, izbrisa ali blokiranja netočnih ali nepopolnih podatkov, ta direktiva zagotavlja tudi, da se nemudoma popravijo netočne informacije o imetnikih pravic ali drugih kolektivnih organizacijah v primeru večozemeljskih licenc.

(40) Določbe o izvršilnih ukrepih ne bi smele posegati v pristojnosti neodvisnih javnih nacionalnih organov, ki jih ustanovijo države članice v skladu s členom 28 Direktive 95/46/ES za spremljanje spoštovanja nacionalnih predpisov, sprejetih za izvajanje navedene direktive.

(41) Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Zahteva iz Direktive, da mora biti članom, imetnikom pravic, uporabnikom in kolektivnim organizacijam na voljo mehanizem za reševanje sporov, strankam ne bi smela odvzeti pravice do sprožitve postopka pred sodiščem, ki jo zagotavlja Listina Evropske unije o temeljnih pravicah.

(42) Ker ciljev te direktive, in sicer izboljšanja možnosti članov kolektivnih organizacij za izvajanje nadzora nad dejavnostmi teh organizacij, zagotovitve zadostne preglednosti s strani kolektivnih organizacij in izboljšanja izdajanja večozemeljskih licenc za pravice avtorjev za spletno uporabo glasbenih del, države članice ne morejo zadovoljivo doseči ter jih je zaradi obsega in učinkov lažje doseči na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz istega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev.

(43) Določbe te direktive ne vplivajo na uporabo pravil konkurenčnega prava ali katerega koli drugega ustreznega prava na drugih področjih, vključno z zaupnostjo, poslovnimi skrivnostmi, zasebnostjo, dostopom do dokumentov, pogodbenim pravom ter mednarodnim zasebnim pravom v zvezi s kolizijo zakonov in spori o pristojnosti sodišč.

(44) Države članice so se v skladu s skupno politično deklaracijo držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih z dne 28. septembra 2011 zavzele, da bodo v utemeljenih primerih k uradnemu obvestilu o svojih ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, ki bodo pojasnjevali razmerje med sestavnimi deli direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. V zvezi s to direktivo zakonodajalec meni, da je posredovanje takih dokumentov upravičeno –

SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:

Naslov I

SPLOšNE DOLOčBE

ČLEN 1 Vsebina

Ta direktiva določa zahteve, potrebne za zagotovitev pravilnega delovanja kolektivnih organizacij pri upravljanju avtorskih in sorodnih pravic. Poleg tega določa zahteve za izdajanje večozemeljskih licenc s strani kolektivnih organizacij za pravice avtorjev za glasbena dela za spletno uporabo.

Člen 2 Področje uporabe

Naslovi I, II in IV, razen členov 36 in 40, se uporabljajo za vse kolektivne organizacije s sedežem v Uniji.

Naslov III ter člena 36 in 40 iz naslova IV se uporabljajo le za tiste kolektivne organizacije, ki upravljajo pravice avtorjev glasbenih del za spletno uporabo na večozemeljski osnovi.

Člen 3 Opredelitev pojmov

Za namene te direktive se uporabljajo naslednje opredelitve:

(a) „kolektivna organizacija“ pomeni vsako organizacijo, ki jo z zakonom ali z dodelitvijo, licenco ali katerim koli drugim pogodbenim dogovorom odobri več kot en imetnik pravic, da bi upravljala avtorske ali sorodne pravice, pri čemer je to njen edini ali glavni namen, in ki je v lasti ali pod nadzorom njenih članov;

(b) „imetnik pravic“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo, razen kolektivne organizacije, ki je imetnica avtorskih ali sorodnih pravic ali ki je na podlagi sporazuma o izkoriščanju pravic upravičena do deleža prihodka iz pravic v zvezi s katerimi koli pravicami, ki jih upravlja kolektivna organizacija;

(c) „član kolektivne organizacije“ pomeni imetnika pravic ali subjekt, ki neposredno zastopa imetnike pravic, vključno z drugimi kolektivnimi organizacijami in združenji imetnikov pravic, ki izpolnjujejo zahteve kolektivne organizacije glede članstva;

(d) „statut“ pomeni akt o ustanovitvi, statut, pravila ali dokument o ustanovitvi kolektivne organizacije;

(e) „direktor“ pomeni vsakega posameznega izvršnega direktorja, vsakega člana upravnega odbora, uprave ali nadzornega odbora kolektivne organizacije;

(f) „prihodek iz pravic“ pomeni prihodek, ki ga prejme kolektivna organizacija v imenu imetnikov pravic, v zvezi z izključno pravico, pravico do plačila ali pravico do nadomestila;

(g) „provizije za upravljanje“ pomenijo znesek, ki ga kolektivna organizacija zaračuna za kritje stroškov upravljanja storitev avtorskih ali sorodnih pravic;

(h) „sporazum o zastopanju“ pomeni vsak sporazum med kolektivnimi organizacijami, v skladu s katerim ena kolektivna organizacija drugo pooblasti za zastopanje pravic v njenem repertoarju, vključno s sporazumom, sklenjenim v skladu s členoma 28 in 29;

(i) „uporabnik“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo, ki opravlja dejanja, za katera je treba pridobiti dovoljenje imetnikov pravic oziroma v zvezi s katerimi je treba zagotoviti plačilo ali nadomestilo imetnikom pravic, ter ki ne deluje v vlogi potrošnika;

(j) „repertoar“ pomeni dela ali drugo zaščiteno vsebino, pri čemer pravice za ta dela ali vsebino upravlja kolektivna organizacija;

(k) „večozemeljska licenca“ pomeni licenco, ki zajema ozemlje več kot ene države članice;

(l) „spletne pravice za glasbena dela“ pomenijo katere koli pravice za glasbena dela iz členov 2 in 3 Direktive 2001/29/ES, ki so potrebne za zagotavljanje spletnih glasbenih storitev;

(m) „spletne glasbene storitve“ pomenijo storitve informacijske družbe v smislu člena 1(2) Direktive 98/34/ES, za katere je potrebno licenciranje glasbenih del.

Naslov II

KOLEKTIVNE ORGANIZACIJE

POGLAVJE 1

Članstvo v kolektivnih organizacijah in njihova organizacija

Člen 4 Splošna načela

Države članice zagotovijo, da kolektivne organizacije delujejo v najboljšem interesu svojih članov in da imetnikom pravic, katerih pravice upravljajo, ne nalagajo nobenih obveznosti, ki niso objektivno potrebne za zaščito pravic in interesov teh imetnikov pravic.

Člen 5 Pravice imetnikov pravic

1. Države članice zagotovijo, da imajo imetniki pravic pravice, kot so določene v odstavkih 2 do 7, in da so te pravice navedene v statutu ali pogojih članstva kolektivne organizacije.

2. Imetniki pravic imajo pravico, da kolektivno organizacijo po lastni izbiri pooblastijo za upravljanje pravic, kategorij pravic ali vrst del in druge vsebine po lastni izbiri ter za države članice po lastni izbiri, ne glede na državo članico stalnega prebivališča oziroma sedeža ali državljanstva kolektivne organizacije ali imetnika pravic.

3. Imetniki pravic imajo pravico, da prekinejo pooblastilo za upravljanje pravic, kategorij pravic ali vrst del in druge vsebine, podeljeno kolektivni organizaciji, ali da katere koli pravice ali kategorije pravic ali vrste del in drugo vsebino po lastni izbiri in za države članice po lastni izbiri umaknejo iz kolektivne organizacije, pri čemer organizacijo o tem obvestijo dovolj zgodaj, vendar ne več kot šest mesecev vnaprej. Kolektivna organizacija se lahko odloči, da bo ta prekinitev ali umik začel veljati šele na sredini in na koncu poslovnega leta, odvisno od tega, kaj nastopi prej po izteku roka za obveščanje.

4. Če je imetnik pravic upravičen do zneskov za dejanja izkoriščanja, ki so se zgodila pred začetkom veljavnosti prekinitve pooblastila ali umika pravic, ali na podlagi licence, podeljene pred začetkom veljavnosti te prekinitve ali umika, imetnik pravic obdrži svoje pravice v skladu s členi 12, 16, 18 in 34 v zvezi z zadevnimi dejanji izkoriščanja.

5. Kolektivne organizacije ne omejujejo uveljavljanja pravic iz odstavkov 3 in 4 z zahtevo, da se za upravljanje pravic ali kategorij pravic ali vrst del in druge vsebine, ki so predmet prekinitve ali umika, pooblasti druga kolektivna organizacija.

6. Države članice zagotovijo, da imetnik pravic da izrecno soglasje za vsako posamezno pravico ali kategorijo pravic ali vrsto del in drugo vsebino, ki jo kolektivna organizacija upravlja na podlagi pooblastila imetnika pravic, in da se vsako takšno soglasje predloži v pisni obliki.

7. Kolektivna organizacija imetnike pravic obvesti o njihovih pravicah v skladu z odstavki 1 do 6, preden pridobi njihovo soglasje za upravljanje kakršne koli pravice ali kategorije pravic ali vrste del in druge vsebine.

Kolektivne organizacije v šestih mesecih od datuma prenosa te direktive obvestijo svoje člane o njihovih pravicah v skladu z odstavki 1 do 6.

Člen 6 Pravila članstva v kolektivnih organizacijah

1. Države članice zagotovijo, da kolektivne organizacije izpolnjujejo pravila iz odstavkov 2 do 5.

2. Kolektivne organizacije sprejmejo imetnike pravic za člane, če ti izpolnjujejo zahteve glede članstva. Prošnjo za članstvo lahko zavrnejo le na podlagi objektivnih meril. Ta merila so navedena v statutu ali pogojih članstva kolektivne organizacije in so javno dostopna.

3. Statut kolektivne organizacije predvideva ustrezne in učinkovite mehanizme za sodelovanje članov organizacije pri njenem postopku sprejemanja odločitev. Zastopanost različnih kategorij članov v postopku sprejemanja odločitev je poštena in uravnotežena.

4. Kolektivne organizacije svojim članom omogočijo komunikacijo v elektronski obliki, vključno za namene izvajanja pravic članov. Uporaba elektronskih sredstev ni odvisna od stalnega prebivališča ali sedeža člana.

5. Kolektivne organizacije vodijo evidenco o članih, ki se redno posodablja, da je mogoče člane ustrezno identificirati in locirati.

Člen 7 Skupščina članov kolektivne organizacije

1. Države članice zagotovijo, da je skupščina članov kolektivnih organizacij organizirana v skladu s pravili iz odstavkov 2 do 8.

2. Skupščina članov kolektivne organizacije se skliče vsaj enkrat letno.

3. Skupščina odobri vse spremembe statuta in pogojev članstva kolektivne organizacije, če slednjih ne ureja statut.

4. Skupščina je pristojna za odločanje glede imenovanja ali razrešitve direktorjev ter za odobritev njihovega plačila in drugih ugodnosti, kot so nedenarne ugodnosti, priznanje pokojnine, pravica do drugih priznanj in pravice do odpravnine.

Skupščina ne sprejema odločitev glede imenovanja ali razrešitve članov uprave ali posameznega izvršnega direktorja, kadar je za njihovo imenovanje in razrešitev pristojen nadzorni odbor.

5. Skupščina v skladu z določbami iz poglavja 2 naslova II sprejema odločitve o vsaj naslednjih vprašanjih:

(a) politiki o razdelitvi zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic, razen če se skupščina odloči prenesti to odločitev na organ, ki opravlja nadzorno funkcijo;

(b) uporabi zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic in ki jih ni mogoče razdeliti, kot je navedeno v členu 12(2), razen če se skupščina odloči prenesti to odločitev na organ, ki opravlja nadzorno funkcijo;

(c) splošni naložbeni politiki, vključno v zvezi z dodeljevanjem posojil ali zagotavljanjem zavarovanja ali jamstva za posojila, glede prihodka iz pravic;

(d) pravilih o odbitkih od prihodka iz pravic.

6. Skupščina nadzira dejavnosti kolektivne organizacije vsaj tako, da odloča o imenovanju in odstavitvi revizorja ter odobri letno poročilo o preglednosti in poročilo revizorja.

7. Vsaka omejitev pravice članov kolektivne organizacije do sodelovanja in uveljavljanja glasovalnih pravic na skupščini je poštena in sorazmerna ter temelji na naslednjih merilih:

(a) trajanje članstva;

(b) prejeti zneski ali zneski, do katerih so upravičeni člani, v zvezi z določenim poslovnim obdobjem.

Ta merila so navedena v statutu ali pogojih članstva kolektivne organizacije in so javno dostopna v skladu s členi 17 in 19.

8. Vsak član kolektivne organizacije ima pravico, da katero koli drugo fizično ali pravno osebo pooblasti, da se v njegovem imenu udeleži skupščine in glasuje na njej.

Člen 8 Nadzorna funkcija

1. Države članice zagotovijo, da kolektivna organizacija vzpostavi nadzorno funkcijo, odgovorno za stalno spremljanje dejavnosti in izvajanje nalog s strani oseb, ki so jim bile zaupane poslovodne odgovornosti v kolektivni organizaciji. Člani kolektivne organizacije morajo biti v organu, ki opravlja to funkcijo, pošteno in uravnoteženo zastopani, da se zagotovi njihovo učinkovito sodelovanje.

2. Organ, ki mu je bila zaupana nadzorna funkcija, se redno sestaja in je pristojen vsaj za:

(a) odobritev katere koli pridobitve nepremičnine s strani kolektivne organizacije;

(b) odobritev ustanovitve podružnic, pridobitev drugih subjektov, pridobitev deležev ali pravic v drugih subjektih, združitev in povezav;

(c) odobritev najemanja posojil, dodeljevanja posojil in zagotavljanja zavarovanja ali jamstva za posojila.

3. Države članice lahko določijo, da se odstavka 1 in 2 ne uporabljata za kolektivno organizacijo, ki na datum bilance stanja ne presega omejitev dveh od naslednjih treh meril:

(a) bilančna vsota: 350 000 EUR;

(b) neto promet: 700 000 EUR;

(c) povprečno število zaposlenih v poslovnem letu: deset.

Člen 9 Obveznosti oseb, ki učinkovito upravljajo posle kolektivne organizacije

1. Države članice zagotovijo, da osebe, ki učinkovito upravljajo posle kolektivne organizacije, in direktorji organizacije, razen direktorjev, ki opravljajo nadzorno funkcijo, kolektivno organizacijo upravljajo dobro in preudarno, pri čemer se uporabljajo zanesljivi upravni in računovodski postopki ter mehanizmi notranjega nadzora.

2. Države članice zagotovijo, da osebe, ki učinkovito upravljajo posle kolektivne organizacije, in direktorji organizacije, razen direktorjev, ki opravljajo nadzorno funkcijo, oblikujejo postopke tako, da se izognejo nasprotju interesov. Kolektivna organizacija ima na voljo postopke za opredelitev, upravljanje, spremljanje in razkritje nasprotij interesov, da se prepreči njihov negativni učinek na interese članov organizacije.

Ti postopki vključujejo letno individualno izjavo vsake od teh oseb in direktorjev, ki se predloži organu, ki mu je bila zaupana nadzorna funkcija, in ki vsebuje informacije o:

(a) vseh interesih v kolektivni organizaciji;

(b) vsakem plačilu, ki so ga prejeli od kolektivne organizacije, vključno s pokojninskimi skladi, prednostmi v naravi in drugimi vrstami prednosti;

(c) vseh zneskih, ki so jih kot imetniki pravic prejeli od kolektivne organizacije;

(d) izjavi o katerem koli dejanskem ali morebitnem nasprotju med njihovimi kakršnimi koli osebnimi interesi in interesi kolektivne organizacije ali med njihovimi kakršnimi koli obveznostmi do kolektivne organizacije in dolžnostmi do katere koli druge pravne ali fizične osebe.

Poglavje 2

Upravljanje prihodkov iz pravic

Člen 10 Zbiranje in uporaba prihodkov iz pravic

1. Kolektivne organizacije skrbno zbirajo in upravljajo prihodke iz pravic.

2. Kolektivna organizacija upravlja in vodi prihodke iz pravic ločeno od kakršnega koli prihodka iz naložb lastnih sredstev, prihodka od storitev upravljanja ali prihodka od katerih koli drugih dejavnosti.

3. Kolektivna organizacija prihodkov iz pravic in kakršnega koli prihodka iz naložb ne sme uporabljati za svoj račun, lahko pa odbije provizije za njihovo upravljanje.

4. Kadar kolektivna organizacija pred razdelitvijo zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic, prihodke iz pravic in kakršen koli prihodek iz naložb uporabi za naložbe, pri tem upošteva splošno naložbeno politiko iz člena 7(5)(c) in naslednja pravila:

(a) sredstva se vložijo v najboljšem interesu članov; v primeru kakršnega koli morebitnega nasprotja interesov kolektivna organizacija zagotovi, da je naložba opravljena zgolj v interesu članov;

(b) sredstva se vložijo tako, da se zagotovijo varnost, kakovost, likvidnost in donosnost portfelja kot celote;

(c) sredstva so ustrezno raznolika, da se preprečita preveliko zanašanje na kakršno koli določeno sredstvo in kopičenje tveganj v portfelju kot celoti.

Člen 11 Odbitki

1. Države članice zagotovijo, da sporazumi, ki urejajo odnos kolektivne organizacije z njenimi člani in imetniki pravic, vsebujejo informacije o odbitkih, ki se uporabljajo za prihodke iz pravic iz točke (e) člena 16.

2. Države članice zagotovijo, da so imetniki pravic v primeru, ko kolektivna organizacija zagotavlja socialne, kulturne ali izobraževalne storitve, ki se financirajo z odbitki od prihodkov iz pravic, upravičeni do naslednjega:

(a) socialnih, kulturnih ali izobraževalnih storitev na podlagi poštenih meril, zlasti v zvezi z dostopom do navedenih storitev in njihovim obsegom;

(b) imetniki pravic, ki so prekinili pooblastilo za upravljanje pravic ali kategorij pravic ali vrst del in druge vsebine ali ki so svoje pravice ali kategorije pravic ali vrste del in drugo vsebino umaknili iz kolektivne organizacije, imajo še naprej dostop do navedenih storitev. Merila v zvezi z dostopom do navedenih storitev in njihovim obsegom lahko upoštevajo prihodke iz pravic navedenih imetnikov pravic in trajanje pooblastila za upravljanje pravic, če se taka merila uporabljajo tudi za imetnike pravic, ki niso prekinili takega pooblastila ali umaknili svojih pravic ali kategorij pravic ali vrst del in druge vsebine iz kolektivne organizacije.

Člen 12 Razdelitev zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic

1. Države članice zagotovijo, da kolektivna organizacija redno in skrbno razdeljuje in plačuje zneske, do katerih so upravičeni vsi imetniki pravic, ki jih zastopa. Kolektivna organizacija to razdelitev in plačila izvede najpozneje 12 mesecev po koncu poslovnega leta, v katerem so bili prihodki pobrani, razen če ni objektivnih razlogov, povezanih zlasti s poročanjem uporabnikov, identifikacijo pravic, imetniki pravic ali usklajevanjem informacij o delih in drugi vsebini z imetniki pravic, ki preprečujejo, da bi kolektivne organizacije rok spoštovale. Kolektivna organizacija to razdelitev in plačila izvede natančno ter zagotovi enako obravnavo vseh kategorij imetnikov pravic.

2. Kadar zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic, ni mogoče razdeliti, se kolektivna organizacija po petih letih od konca poslovnega leta, v katerem so bili pobrani prihodki iz pravic, in pod pogojem, da je sprejela vse potrebne ukrepe za identificiranje in lociranje imetnikov pravic, odloči glede uporabe zadevnih zneskov v skladu s členom 7(5)(b), ne da bi pri tem posegla v pravico imetnika pravic, da od nje zahteva te zneske.

3. Za namene odstavka 2 ukrepi za identificiranje in lociranje imetnikov pravic vključujejo preverjanje evidenc članstva in zagotovitev dostopa članov kolektivne organizacije in javnosti do seznama del in druge vsebine, v zvezi s katerimi eden ali več imetnikov pravic ni bilo identificiranih ali lociranih.

Poglavje 3

Upravljanje pravic v imenu drugih kolektivnih organizacij

Člen 13 Pravice, ki se upravljajo na podlagi sporazumov o zastopanju

Države članice zagotovijo, da kolektivna organizacija ne razlikuje med svojimi člani in katerimi koli imetniki pravic, katerih pravice upravlja v okviru sporazuma o zastopanju, zlasti v zvezi z veljavnimi tarifami, provizijami za upravljanje ter pogoji za pobiranje prihodkov iz pravic in razdelitev zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic.

Člen 14 Odbitki in plačila v sporazumih o zastopanju

1. Kolektivna organizacija razen provizij za upravljanje ne uporablja nobenih odbitkov za prihodke iz pravic, ki izhajajo iz pravic, ki jih upravlja na podlagi sporazuma o zastopanju, sklenjenega z drugo kolektivno organizacijo, razen če ta izrecno soglaša s takšnimi odbitki.

2. Kolektivna organizacija redno, skrbno in natančno razdeljuje in plačuje zneske, do katerih so upravičene druge kolektivne organizacije.

Poglavje 4

Odnosi z uporabniki

Člen 15 Licenciranje

1. Kolektivne organizacije in uporabniki vodijo pogajanja v zvezi z licenciranjem pravic v dobri veri, pri čemer zagotovijo tudi vse potrebne informacije o svojih zadevnih storitvah.

2. Pogoji za izdajanje licenc temeljijo na objektivnih merilih, zlasti v zvezi s tarifami.

Tarife za izključne pravice izražajo ekonomsko vrednost pravic, s katerimi se trguje, in storitev, ki jih zagotavlja kolektivna organizacija.

Če nacionalna zakonodaja, ki določa zneske, do katerih so upravičeni imetniki pravic na podlagi pravice do plačila in nadomestila, ni na voljo, kolektivna organizacija svojo določitev navedenih zneskov utemelji na ekonomski vrednosti navedenih pravic, s katerimi se trguje.

3. Kolektivne organizacije uporabnikom omogočijo komunikacijo v elektronski obliki, vključno, kadar je ustrezno, za namene poročanja o uporabi licence.

Poglavje 5

Preglednost in poročanje

Člen 16 Obveščanje imetnikov pravic o upravljanju njihovih pravic

Države članice zagotovijo, da kolektivna organizacija vsakemu imetniku pravic, ki ga zastopa, najmanj enkrat na leto in v elektronski obliki da na voljo naslednje informacije:

(a) vse osebne podatke, ki jih lahko kolektivna organizacija uporablja na podlagi pooblastila s strani imetnika pravic, vključno za identificiranje in lociranje imetnika pravic;

(b) prihodke iz pravic, pobrane v imenu imetnika pravic;

(c) zneske, do katerih je upravičen imetnik pravic, na kategorijo upravljanih pravic in vrsto rabe, ki jih je kolektivna organizacija v zadevnem obdobju plačala imetniku pravic;

(d) obdobje, v katerem so se uporabljale pravice, zaradi česar je imetnik pravic upravičen do plačila;

(e) odbitke za provizije za upravljanje v zadevnem obdobju;

(f) odbitke, razen za provizije za upravljanje, vključno s tistimi, ki se zahtevajo v skladu z nacionalno zakonodajo za zagotavljanje katerih koli socialnih, kulturnih ali izobraževalnih storitev v zadevnem obdobju;

(g) vse zneski, do katerih je upravičen imetnik pravic in ki za zadevno obdobje niso bili poravnani;

(h) razpoložljive postopke za obravnavo pritožb in reševanje sporov v skladu s členom 34 in členom 36.

Člen 17 Obveščanje drugih kolektivnih organizacij o upravljanju pravic na podlagi sporazumov o zastopanju

Države članice zagotovijo, da kolektivna organizacija kolektivni organizaciji, v imenu katere upravlja pravice na podlagi sporazuma o zastopanju, najmanj enkrat na leto in v elektronski obliki da na voljo naslednje informacije za določeno obdobje:

(a) zneske, do katerih so upravičeni imetniki pravic, na kategorijo upravljanih pravic in vrsto uporabe, ki jih je kolektivna organizacija plačala za licenciranje pravic, ki jih upravlja na podlagi sporazuma o zastopanju;

(b) odbitke za provizije za upravljanje in za druge namene;

(c) informacije o licencah in prihodkih iz pravic v zvezi z deli iz repertoarja, ki ga zajema sporazum o zastopanju;

(d) sklepe skupščine.

Člen 18 Obveščanje imetnikov pravic, članov, drugih kolektivnih organizacij in uporabnikov na zahtevo

1. Države članice zagotovijo, da kolektivna organizacija na zahtevo katerega koli imetnika pravic, katerega pravice zastopa, katere koli kolektivne organizacije, v imenu katere upravlja pravice na podlagi sporazuma o zastopanju, ali katerega koli uporabnika nemudoma da na voljo naslednje informacije v elektronski obliki:

(a) standardne licenčne pogodbe in veljavne tarife;

(b) repertoar in pravice, ki jih upravlja, ter zajete države članice;

(c) seznam sporazumov o zastopanju, ki jih je sklenila, vključno z informacijami o drugih sodelujočih kolektivnih organizacijah, zastopanem repertoarju in ozemeljskem področju uporabe, ki ga vsak tak sporazum zajema.

2. Poleg tega kolektivna organizacija na zahtevo katerega koli imetnika pravic ali katere koli kolektivne organizacije da na voljo vse informacije o delih, v zvezi s katerimi eden ali več imetnikov pravic ni bilo identificiranih, po možnosti vključno z naslovom dela, imenom avtorja, imenom založnika in katerimi koli drugimi ustreznimi razpoložljivimi informacijami, ki bi bile lahko potrebne za identifikacijo imetnikov pravic.

Člen 19 Razkritje informacij javnosti

1. Države članice zagotovijo, da kolektivna organizacija objavi naslednje informacije:

(a) statut;

(b) pogoje članstva in pogoje glede prekinitve pooblastila za upravljanje pravic, če ti niso vključeni v statut;

(c) seznam oseb iz člena 9;

(d) pravila o razdelitvi zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic;

(e) pravila o provizijah za upravljanje;

(f) pravila o odbitkih od prihodkov iz pravic za namene, ki ne vključujejo provizij za upravljanje, vključno z odbitki za namene socialnih, kulturnih in izobraževalnih storitev;

(g) razpoložljive postopke za obravnavanje pritožb in reševanje sporov v skladu s členi 34, 35 in 36.

2. Informacije iz odstavka 1 se objavijo na spletni strani kolektivne organizacije, kjer so stalno na voljo javnosti.

Kolektivna organizacija posodablja informacije iz odstavka 1.

Člen 20 Letno poročilo o preglednosti

1. Države članice zagotovijo, da kolektivna organizacija za vsako poslovno leto najpozneje v šestih mesecih od konca poslovnega leta pripravi in objavi letno poročilo o preglednosti, vključno s posebnim poročilom, ne glede na njeno pravno obliko v skladu z nacionalno zakonodajo. Letno poročilo o preglednosti podpišejo vsi direktorji.

Letno poročilo o preglednosti se objavi na spletni strani kolektivne organizacije in je tam na voljo javnosti vsaj pet let.

2. Letno poročilo o preglednosti vsebuje vsaj informacije iz Priloge I.

3. Posebno poročilo iz odstavka 1 vsebuje informacije o uporabi zneskov, odbitih za namene socialnih, kulturnih in izobraževalnih storitev, in vsaj informacije iz točki 3 Priloge I.

4. Računovodske informacije v letnem poročilu o preglednosti revidira ena ali več oseb, ki so zakonsko pooblaščene za revidiranje izkazov v skladu z Direktivo 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze[22].

Revizorsko poročilo, vključno z morebitnimi kvalifikacijami, se v celoti objavi v letnem poročilu o preglednosti.

Za namene tega odstavka računovodske informacije zajemajo finančna poročila iz odstavka 1(a) Priloge I in vse morebitne finančne informacije iz odstavka 1(f) in (g) Priloge I ter točke 2 Priloge I.

5. Države članice lahko določijo, da se odstavek 1(a), (f) in (g) Priloge I ne uporablja za kolektivno organizacijo, ki na datum bilance stanja ne presega omejitev dveh od naslednjih treh meril:

(a) bilančna vsota: 350 000 EUR;

(b) neto promet: 700 000 EUR;

(c) povprečno število zaposlenih v poslovnem letu: deset.

Naslov III

IZDAJANJE VEčOZEMELJSKIH LICENC ZA SPLETNE PRAVICE ZA GLASBENA DELA S STRANI KOLEKTIVNIH ORGANIZACIJ

ČLEN 21 Izdajanje večozemeljskih licenc na notranjem trgu

1. Države članice zagotovijo, da kolektivne organizacije, ki imajo sedež na njihovem ozemlju, pri izdajanju večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela izpolnjujejo zahteve iz tega naslova.

2. Države članice zagotovijo, da lahko pristojni organi iz člena 39 dejansko pregledajo izpolnjevanje zahtev kolektivnih organizacij.

Člen 22 Zmogljivost za obdelavo večozemeljskih licenc

1 Države članice zagotovijo, da ima kolektivna organizacija, ki izdaja večozemeljske licence za spletne pravice za glasbena dela, zadostno zmogljivost za učinkovito in pregledno elektronsko obdelavo podatkov, potrebnih za upravljanje s temi licencami, vključno za opredelitev repertoarja in spremljanje njegove uporabe, zaračunavanje uporabnikom, pobiranje prihodkov iz pravic in razporejanje zneskov, do katerih so upravičeni imetniki pravic.

2. Za namene odstavka 1 kolektivna organizacija izpolnjuje vsaj naslednje pogoje:

(a) sposobna je v celoti ali delno natančno identificirati glasbena dela, ki jih kolektivna organizacija zastopa v skladu s pooblastilom;

(b) sposobna je v celoti ali delno natančno identificirati pravice in imetnike pravic v zvezi z vsako države članice, v kateri se to pooblastilo uporablja, za vsako glasbeno delo ali njegov del, za katerega zastopanje je pooblaščena kolektivna organizacija;

(c) uporablja edinstvene identifikatorje za identificiranje imetnikov pravic in glasbenih del, pri čemer upošteva, kolikor je to mogoče, prostovoljne industrijske standarde in prakse, oblikovane na mednarodni ravni ali ravni Unije;

(d) nemudoma upošteva vse spremembe informacij iz točke (a);

(e) sposobna je pravočasno in učinkovito identificirati ter rešiti neskladja v podatkih drugih kolektivnih organizacij, ki izdajajo večozemeljske licence za spletne pravice za glasbena dela.

Člen 23 Preglednost informacij o večozemeljskih repertoarjih

1. Kolektivna organizacija, ki izdaja večozemeljske licence za spletne pravice za glasbena dela, ponudnikom spletnih glasbenih storitev, imetnikom pravic in drugim kolektivnim organizacijam zagotovi posodobljene informacije v elektronski obliki, ki omogočajo identifikacijo spletnega glasbenega repertoarja, ki ga zastopa. To vključuje v celoti ali delno zastopana glasbena dela, pravice in države članice.

2. Kolektivne organizacije lahko sprejmejo razumne ukrepe za zaščito točnosti in celovitosti podatkov, nadzor nad njihovo ponovno uporabo in varovanje osebnih podatkov ter poslovno občutljivih informacij.

Člen 24 Točnost informacij o večozemeljskih repertoarjih

1. Kolektivna organizacija, ki izdaja večozemeljske licence za spletne pravice za glasbena dela, ima na voljo postopke, na podlagi katerih lahko imetniki pravic in druge kolektivne organizacije ugovarjajo vsebini podatkov iz člena 22(2) ali informacijam iz člena 23, kadar takšni imetniki pravic in kolektivne organizacije na podlagi utemeljenih dokazov menijo, da so podatki ali informacije v zvezi z njihovimi spletnimi pravicami za glasbena dela netočni. Če so zahteve zadovoljivo utemeljene, kolektivna organizacija zagotovi, da se podatki ali informacije nemudoma popravijo.

2. Kolektivna organizacija imetnikom pravic, katerih glasbena dela so vključena v njen glasbeni repertoar, omogoči predložitev informacij o njihovih glasbenih delih ali pravicah v navedenih delih v elektronski obliki. Pri tem kolektivna organizacija in imetniki pravic upoštevajo, kolikor je to mogoče, industrijske standarde ali prakse v zvezi z izmenjavo podatkov, oblikovane na mednarodni ravni ali ravni Unije, pri čemer se imetnikom pravic omogoči, da v celoti ali delno podrobno opredelijo glasbeno delo, spletne pravice in države članice, za katere pooblaščajo kolektivno organizacijo.

Člen 25 Natančno in pravočasno poročanje ter zaračunavanje

1. Kolektivna organizacija spremlja uporabo spletnih pravic za glasbena dela, ki jih v celoti ali delno zastopa, s strani ponudnikov spletnih glasbenih storitev, ki jim je izdala večozemeljsko licenco za navedene pravice.

2. Kolektivna organizacija ponudnikom spletnih glasbenih storitev omogoči, da poročila o dejanski uporabi spletnih pravic za glasbena dela predložijo v elektronski obliki. Kolektivna organizacija omogoči uporabo vsaj ene metode poročanja, pri kateri se upoštevajo prostovoljni industrijski standardi ali prakse, oblikovane na mednarodni ravni ali ravni Unije, za elektronsko izmenjavo teh podatkov. Kolektivna organizacija lahko zavrne poročilo uporabnika v lastniškem formatu, če organizacija omogoča poročanje, pri katerem se uporabi industrijski standard za elektronsko izmenjavo podatkov.

3. Kolektivna organizacija ponudniku spletnih glasbenih storitev izda račun v elektronski obliki. Kolektivna organizacija omogoči uporabo vsaj enega formata, pri katerem se upoštevajo prostovoljni industrijski standardi ali prakse, oblikovane na mednarodni ravni ali ravni Unije. Na računu so opredeljena dela in pravice, ki so v celoti ali delno licencirani na podlagi podatkov iz člena 22(2), ter ustrezne dejanske uporabe, kolikor je to mogoče, na podlagi informacij, ki jih predloži uporabnik, in formata, ki se je uporabil za predložitev teh informacij.

4. Kolektivna organizacija po prejemu poročila o dejanski uporabi spletnih pravic za glasbena dela ponudniku spletnih glasbenih storitev nemudoma izda točen račun, razen kadar je za zamudo v zvezi s tem odgovoren ponudnik spletnih glasbenih storitev.

5. Kolektivna organizacija ima na voljo ustrezne postopke, s katerimi lahko ponudnik spletnih glasbenih storitev izpodbija točnost računa, tudi kadar ponudnik spletnih glasbenih storitev prejme račune od ene ali več kolektivnih organizacij za iste spletne pravice za isto glasbeno delo.

Člen 26 Točno in pravočasno plačilo imetnikom pravic

1. Države članice zagotovijo, da kolektivna organizacija, ki izdaja večozemeljske licence za spletne pravice za glasbena dela, po prejemu poročila o dejanski uporabi dela nemudoma razdeli zneske, do katerih so upravičeni imetniki pravic in ki izhajajo iz zadevnih licenc, razen kadar je za morebitno zamudo v zvezi s tem odgovoren ponudnik spletnih glasbenih storitev.

2. Kolektivna organizacija imetnikom pravic zagotovi vsaj naslednje informacije:

(a) obdobje, v katerem so se uporabljale pravice, zaradi česar so imetniki pravic upravičeni do plačila, in države članice, v katerih so se uporabljale;

(b) zneske, ki jih je kolektivna organizacija pobrala in razdelila, ter odbitke, ki jih je izvedla, za vsako spletno pravico za vsako glasbeno delo, ki jo kolektivna organizacija v celoti ali delno zastopa na podlagi pooblastila imetnika pravic;

(c) zneske, ki jih je kolektivna organizacija pobrala za imetnika pravic, odbitke, ki jih je izvedla, in zneske, ki jih je razdelila, v zvezi z vsakim ponudnikom spletnih glasbenih storitev.

3. Če imetniki pravic prekinejo pooblastilo kolektivne organizacije za upravljanje njihovih spletnih pravic za glasbena dela ali iz kolektivne organizacije v celoti ali delno umaknejo svoje spletne pravice za glasbena dela, se za večozemeljske licence, ki so bile izdane pred prekinitvijo ali umikom in ki še naprej veljajo, uporabljata odstavka 1 in 2.

4. Če kolektivna organizacija pooblasti drugo kolektivno organizacijo za izdajanje večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela v skladu s členom 28 in 29, pooblaščena kolektivna organizacija razdeli zneske iz odstavka 1 in predloži informacije iz odstavka 2 pooblaščeni kolektivni organizaciji, ki je odgovorna za nadaljnjo razdelitev zneskov in obveščanje imetnikov pravic, razen če se dogovorita drugače.

Člen 27 Zunanje izvajanje

Kolektivna organizacija lahko storitve v zvezi z večozemeljskimi licencami, ki jih izdaja, odda v zunanje izvajanje. Takšno zunanje izvajanje ne vpliva na odgovornost kolektivne organizacije do imetnikov pravic, ponudnikov spletnih storitev ali drugih kolektivnih organizacij.

Člen 28 Sporazumi med kolektivnimi organizacijami o izdajanju večozemeljskih licenc

1. Vsak sporazum o zastopanju, ki ga skleneta kolektivni organizaciji in s katerim ena kolektivna organizacija drugo pooblasti za izdajanje večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela iz lastnega glasbenega repertoarja, je neizključen. Pooblaščena kolektivna organizacija te spletne pravice upravlja pod nediskriminacijskimi pogoji.

2. Kolektivna organizacija, ki je izdala pooblastilo, obvesti svoje člane o trajanju sporazuma, stroških storitev, ki jih opravlja druga kolektivna organizacija, in vseh drugih pomembnih pogojih sporazuma.

3. Pooblaščena kolektivna organizacija obvesti kolektivno organizacijo, ki je izdala pooblastilo, o ključnih pogojih, pod katerimi se izdajo licence za njene spletne pravice, vključno z naravo izkoriščanja, vsemi določbami, ki se nanašajo ali vplivajo na licenčnine, trajanjem licence, obračunskimi obdobji in zajetimi ozemlji.

Člen 29 Obveznost zastopanja druge kolektivne organizacije pri izdajanju večozemeljskih licenc

1. Kolektivna organizacija, ki ne izdaja ali ponuja izdaje večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela iz lastnega glasbenega repertoarja, lahko drugo kolektivno organizacijo, ki izpolnjuje zahteve iz tega naslova, zaprosi, da z njo sklene sporazum o zastopanju zadevnih pravic v skladu s členom 28.

2. Zaprošena kolektivna organizacija pristane na takšno prošnjo, če že izdaja ali ponuja izdajo večozemeljskih licenc za isto kategorijo spletnih pravic za glasbena dela iz repertoarja ene ali več drugih kolektivnih organizacij.

Provizija za upravljanje za storitev, ki jo zaprošena kolektivna organizacija opravlja za organizacijo, ki je zaprosila za sporazum, ne presega razumnih stroškov, ki jih je imela kolektivna organizacija pri upravljanju repertoarja kolektivne organizacije, ki je zaprosila za sporazum, ter razumno maržo.

3. Kolektivna organizacija, ki je zaprosila za sporazum, zaprošeni kolektivni organizaciji da na voljo informacije o lastnem glasbenem repertoarju, ki so potrebne za zagotovitev večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela. Če so informacije nezadostne ali predložene v obliki, ki zaprošeni kolektivni organizaciji ne omogoča izpolnjevanja zahtev iz tega naslova, lahko zaprošena kolektivna organizacija zaračuna razumne stroške, ki nastanejo pri izpolnjevanju teh zahtev, ali izključi dela, v zvezi s katerimi so bile predložene nezadostne informacije ali informacije, ki jih ni mogoče uporabiti.

Člen 30 Dostop do izdajanja večozemeljskih licenc

Če kolektivna organizacija eno leto od datuma prenosa te direktive ne izdaja ali ponuja izdaje večozemeljskih licenc za spletne pravice za glasbena dela ali drugi kolektivni organizaciji ne dovoli zastopanja teh pravic za navedeni namen, države članice zagotovijo, da lahko imetniki pravic, ki so zadevno kolektivno organizacijo pooblastili za zastopaje svojih spletnih pravic za glasbena dela, izdajo večozemeljske licence za spletne pravice za glasbena dela sami ali prek katere koli kolektivne organizacije, ki izpolnjuje določbe iz tega naslova, ali katere koli druge stranke, ki jo v zvezi s tem pooblastijo. Kolektivna organizacija, ki ne izdaja ali ponuja izdaje večozemeljskih licenc, še naprej izdaja ali ponuja izdajo licenc za spletne pravice za glasbena dela teh imetnikov pravic za njihovo uporabo na ozeml