o odobritvi sklenitve Sporazuma o nadaljnjem delovanju Mednarodnega znanstvenega in tehnološkega centra med Evropsko unijo in Euratomom kot eno pogodbenico ter Gruzijo, Japonsko, Kraljevino Norveško, Kirgiško republiko, Republiko Armenijo, Republiko Kazahstan, Republiko Korejo, Republiko Tadžikistan in Združenimi državami Amerike s strani Komisije v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

Razlogi za predlog in njegovi cilji

Splošni cilj politike neširjenja orožja je preprečevanje in odkrivanje širjenja orožja za množično uničevanje ter ukrepanje proti njemu. Za spopadanje z izzivi širjenja so na voljo večstranske konvencije in mehanizmi za preverjanje, dvostranski in nacionalni zakonodajni okviri, zaščitni ukrepi, sankcije, nadzor izvoza ter skupni načrti za zmanjševanje groženj, delovanje v sili in odzivanje.

Drugi element te politike je nabor ukrepov za obravnavo strokovnega znanja o orožju za množično uničevanje ter snovi in tehnologij z visokim tveganjem, katerih neustrezna in nedovoljena uporaba lahko povzročita veliko škodo.

V tem okviru je bil leta 1994 po razpadu Sovjetske zveze ustanovljen Mednarodni znanstveni in tehnološki center (v nadaljnjem besedilu: ISTC). Financirale so ga tudi druge pogodbenice (ZDA, Kanada in Japonska) prek mednarodnih večstranskih sporazumov, da bi preprečili širjenje znanstvenega in tehničnega strokovnega znanja v zvezi z orožjem za množično uničevanje. Sčasoma so se sporazumu pridružile še druge pogodbenice, na primer Armenija, Belorusija, Gruzija, Kazahstan, Kirgizistan, Republika Koreja, Norveška, Ruska federacija in Tadžikistan.

Dejavnosti ISTC obsegajo znanstvene raziskave in neširjenje, financiral pa je skoraj 3 000 projektov v skupni vrednosti več kot 550 milijonov EUR. Prispevek EU znaša približno 270 milijonov EUR. V zadnjih letih sta se zasnova in delo ISTC kot znanstvenega središča spremenili, da bi se upoštevali spremembe na področju širjenja, rezultati analiz groženj in nove potrebe pogodbenic. Center se vedno bolj osredotoča na podporo projektov, katerih namen je blažitev širših kemičnih, bioloških, radioloških in jedrskih tveganj, ne nujno z osredotočanjem na preusmerjanje znanstvenikov, pač pa na spodbujanje biološke varnosti in zaščite, fizično posodobitev laboratorijev in spodbujanje mreženja med relevantnimi znanstvenimi skupnostmi.

Po tem, ko je Ruska federacija leta 2010 napovedala svoj odstop od Sporazuma, ki je začel veljati 15. julija 2015, so se pogodbenice dogovorile, da je potreben nov sporazum, da bo lahko center učinkovito izpolnjeval svoje naloge v spremenjenih okoliščinah.

Svet je 21. oktobra 2013 Komisijo pooblastil, da v imenu Evropske unije in Euratoma (delujeta kot ena pogodbenica) začne pogajanja o sporazumu o nadaljnjem delovanju Mednarodnega znanstvenega in tehnološkega centra (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) med Evropsko unijo in Euratomom kot eno pogodbenico ter Gruzijo, Japonsko, Kraljevino Norveško, Kirgiško republiko, Republiko Armenijo, Republiko Kazahstan, Republiko Korejo, Republiko Tadžikistan in Združenimi državami Amerike, ter izdal ustrezne pogajalske smernice (dok.14137/13 R–UE).

Cilji iz pogajalskih smernic so bili v celoti izpolnjeni, med pogajanji pa so se upoštevale pripombe držav članic. Osnutek sporazuma o nadaljnjem delovanju je bil 24. februarja 2014 predstavljen Delovni skupini Sveta za neširjenje orožja (CONOP), 5. februarja 2014 pa Delovni skupini za jedrska vprašanja.

Zatem je Evropska komisija parafirala osnutek sporazuma o nadaljnjem delovanju. Junija 2014 so Sporazum parafirale vse pogodbenice, razen Kazahstana, Norveške in Tadžikistana. Na tej točki se je pričakovalo, da bo parafiranje končano v najkrajšem možnem času.

Komisija je zato pripravila ta predlog za sklep Sveta o odobritvi sklenitve Sporazuma v imenu Euratoma.

Parafiranje Sporazuma s strani Kazahstana je trajalo dlje, kot je bilo pričakovano. Prvotno je Kazahstan zahteval dodaten čas za dokončanje notranjih postopkov odobritve za parafiranje Sporazuma. Pozneje so se pojavili ugovori v zvezi s prevodom osnutka Sporazuma v ruski jezik. Med notranjim postopkom in po prestrukturiranju vlade avgusta 2014 je Kazahstan predložil tudi tehnični pravni ugovor v zvezi s sklicevanjem na Dunajsko konvencijo v Sporazumu. V tem času je od Sporazuma ISTC odstopila tudi Belorusija, tako da je bilo treba črtati sklicevanje nanjo v novem sporazumu o nadaljnjem delovanju. Da bi upoštevali vse te zahteve, je bil sprejet dogovor, da je treba pripraviti novo različico Sporazuma. Nova različica nima večjih vsebinskih sprememb glede na predhodno in je popolnoma skladna s pogajalskimi smernicami, ki jih je sprejel Svet. Jezikovna vprašanja so bila rešena, sklicevanje na Belorusijo se je izbrisalo, sklicevanje na Dunajsko konvencijo pa se je nadomestilo z relevantnim besedilom same konvencije, ki je bilo sprejemljivo za Kazahstan. Po teh spremembah so novo različico sporazuma o nadaljnjem delovanju vse pogodbenice parafirale 22. junija 2015 v Astani.

Ta predlog je naslednji korak v postopku podpisovanja sporazuma o nadaljnjem delovanju Mednarodnega znanstvenega in tehnološkega centra (v nadaljnjem besedilu: Sporazum). Predlagata se dva vzporedna postopka, eden za sklenitev sporazuma v okviru Pogodbe Euratom in vzporedni postopek za podpis sporazuma v okviru pravne podlage PEU/PDEU.

Usklajenost z obstoječimi določbami politike na tem področju

Kot navaja tematski strateški dokument 2014–2020 v okviru instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru je treba zaradi širjenja dvojne rabe znanja podporo s „preusmerjanja znanstvenikov“ preusmeriti k razvoju koncepta „vključenost znanstvenikov“. Od takrat se je pristop EU ustrezno prilagodil, da bi se upoštevali tudi nove informacije in komunikacijska orodja, ki potencialnim širiteljem omogočajo lažji dostop do občutljivega in strokovnega znanja.

V teh letih je vidik „človeške razsežnosti“ počasi pridobil na pomenu znotraj splošne varnostne politike in se osredotočil ne le na dejavnosti preusmerjanja, ampak tudi na potrebo po obvladovanju dvojne rabe (strokovnega) znanja na svetovni ravni. Ti vidiki so postali pomembnejši po 11. septembru 2001 in leta 2004 privedli do sprejetja RVSZN 1540. O tem razvoju dogodkov so tekli pogovori tudi v okviru globalnega partnerskega programa G8. Leta 2009 je Delovna skupina G8, kot jo je potrdilo srečanje na vrhu, sprejela niz priporočil za usklajeni pristop na področju širjenja znanja o orožju za množično uničevanje in vključenosti znanstvenikov na svetovni ravni. Širjenje strokovnega znanja o orožju za množično uničevanje in občutljivega znanja na področju kemičnih, bioloških, radioloških in jedrskih dejavnosti je opredelila kot zelo zaskrbljujoče. Priporočila so se sklicevala na spoznanja, pridobljena v okviru ISTC, za oblikovanje ustreznih projektov zunaj držav G8 kot načina za prispevanje k preprečevanju širjenja na svetovni ravni. Deklaracija skupine G8 iz Deauvilla je globalni partnerski program podaljšala prek leta 2012, pri tem pa kot osrednjo točko opredelila vključenost znanstvenikov.

Različna priporočila so se upoštevala med pogajanji o novem sporazumu o nadaljnjem delovanju ISTC. Njegova vsebina je skladna s cilji RVSZN 1540.

Usklajenost z drugimi politikami Unije