1.Potrebno ukrepanje EU na področju opraševalcev

V zadnjih letih je pozornost javnosti pritegnil resen položaj populacij medonosnih čebel, ki se zmanjšujejo v EU in po svetu. Za tem pojavom, o katerem je javnost dobro obveščena, je problem veliko večje razsežnosti, in sicer izrazit upad prisotnosti in raznolikosti vseh vrst evropskih divjih žuželk opraševalk, vključno z divjimi čebelami, trepetavkami ter dnevnimi in nočnimi metulji. Številne vrste opraševalcev so izumrle ali jim grozi izumrtje.

To je resen razlog za zaskrbljenost, saj so opraševalci sestavni del zdravih ekosistemov. Brez njih bi številčnost mnogih rastlinskih vrst upadla in te bi sčasoma izginile skupaj z organizmi, ki so od njih odvisni, kar bi imelo resne ekološke, družbene in gospodarske posledice. Kulture, odvisne od opraševalcev, so različno odvisne od živalskega opraševanja. Po ocenah se 5–8 % sedanje rastlinske pridelave na svetu neposredno pripisuje živalskemu opraševanju. Samo v EU je približno 84 % vrst kmetijskih rastlin in 78 % vrst divjih cvetlic vsaj delno odvisnih od živalskega opraševanja. Skoraj 15 milijard EUR kmetijske proizvodnje v EU na leto se neposredno pripisuje žuželkam opraševalkam.

Prvo svetovno poročilo o opraševalcih, ki ga je izdala Medvladna platforma o biološki raznovrstnosti in ekosistemskih storitvah , kot glavne nevarnosti za opraševalce navaja spremembo rabe zemljišč, intenzivno gospodarjenje s kmetijskimi zemljišči in rabo pesticidov, onesnaženost okolja, invazivne tujerodne vrste, patogene in podnebne spremembe. Ugotovljene so bile tudi precejšnje vrzeli v znanju o delovanju teh dejavnikov in potreba po medsektorskih ukrepih, s katerimi bi se jih lotili. Konvencija o biološki raznovrstnosti je potrdila ugotovitve poročila ter poudarila pomen opraševalcev in ekosistemskih storitev, ki jih ti opravljajo, za doseganje številnih ciljev ZN za trajnostni razvoj.

EU je sprejela vrsto ukrepov, koristnih za opraševalce, zlasti v okviru okoljske in zdravstvene politike (predvsem direktive o pticah in direktive o habitatih ter zakonodaje EU o pesticidih) ter skupne kmetijske politike, kohezijske politike ter politike raziskav in inovacij. Obstajajo tudi številne nacionalne in regionalne strategije za opraševalce. Vendar do zdaj ni bilo nobenega enotnega, usklajenega ukrepa EU, ki bi obravnaval zmanjševanje števila opraševalcev s celostnim pristopom ter vključeval različne sektorje in politike. EU in države članice morajo to vprašanje obravnavati skupaj.

To sporočilo predstavlja strateške cilje in vrsto ukrepov, ki bi jih morale sprejeti EU in države članice, da bi se spopadle z zmanjševanjem števila opraševalcev v EU in prispevale k svetovnim ohranitvenim prizadevanjem. Vzpostavlja okvir celostnega pristopa k vprašanju in učinkovitejše rabe obstoječih instrumentov in politik.

Ta pobuda odraža prizadevanja Komisije, da omogoči hitrejši napredek pri doseganju cilja EU za leto 2020, ki je zaustavitev in obrnitev trenda izginevanja biotske raznovrstnosti in ekosistemskih storitev ter ga potrjuje akcijski načrt EU za naravo, ljudi in gospodarstvo. Odgovarja na pozive Evropskega parlamenta, in Sveta k ukrepanju za zaščito opraševalcev in njihovih habitatov ter za zaustavitev zmanjševanja njihovega števila. Javno posvetovanje, na katerem se je pripravljala ta pobuda, je pokazalo, da skupine zainteresiranih strani, zlasti pa širša javnost, močno podpirajo pobudo EU.

2.Sestavni deli pobude

Namen ciljev in ukrepov iz te pobude je izboljšati znanstvena spoznanja o zmanjševanju števila žuželk opraševalk, odpraviti njegove glavne znane vzroke in okrepiti sodelovanje med vsemi akterji. Čeprav se pobuda osredotoča na divje opraševalce, obravnava izzive, skupne vsem opraševalcem. Zato bo koristila tudi udomačenim opraševalcem, zlasti medonosnim čebelam, ter dopolnila obstoječo podporo EU za čebelarstvo in zdravje čebel.

Čeprav so predlagani ukrepi zasnovani za kratkoročno izvajanje, bodo sprožili ključne postopke in vzpostavili mehanizme za celostno spopadanje z izzivi na dolgi rok. Uspešno izvajanje teh ukrepov bo zahtevalo ustrezne finančne in človeške vire. Oblikovalci politik in javni organi se z izzivom ne morejo spopasti sami; vključiti bo treba tudi državljane EU in poslovni sektor.

PREDNOSTNA NALOGA I: izboljšanje znanja o zmanjševanju števila opraševalcev, njegovih vzrokih in posledicah PREDNOSTNA NALOGA II: spopadanje z vzroki zmanjševanja števila opraševalcev PREDNOSTNA NALOGA III: ozaveščanje, vključevanje širše družbe in spodbujanje sodelovanja

Pobuda določa dolgoročne cilje in kratkoročne ukrepe za tri prednostne naloge:

V tabeli v prilogi so navedene podrobnosti o različnih ukrepih in podukrepih za vsako prednostno nalogo.

2.1.PREDNOSTNA NALOGA I: izboljšanje znanja o zmanjševanju števila opraševalcev, njegovih vzrokih in posledicah

EU že spodbuja ustvarjanje dragocenega znanja (na primer s projektoma ALARM in STEP ter evropskim rdečim seznamom). Čeprav to jasno kaže na vznemirjajoče zmanjševanje števila opraševalcev in utemeljuje takojšnje ukrepanje, so vrzeli v znanju še vedno precejšnje. Celoten obseg zmanjšanja ni znan, prav tako pa niso popolnoma jasne njegove posledice za človeško družbo in gospodarstvo. Čeprav so glavne nevarnosti za opraševalce ugotovljene in utemeljujejo takojšnje ukrepanje, temelječe na znanju, je treba spoznanja o njihovih posameznih učinkih in povezanosti nadalje raziskati. Izboljšanje znanja je zato temelj te pobude in bo zahtevalo skupna prizadevanja Komisije, držav članic, Evropske agencije za okolje, akademskih krogov, zainteresiranih strani in državljanov.

Vrste in populacije opraševalcev v EU je treba bolje spremljati. Za razvoj usklajenega postopka spremljanja za zapolnitev vrzeli v znanju o njihovem stanju in trendih bodo potrebna skupna prizadevanja EU in držav članic. Potrebna bo tehnična strokovna skupina, ki bo izdelala stroškovno učinkovito in standardizirano metodologijo spremljanja. K postopku lahko prispevajo znanost za državljane, orodja IKT in tehnologije, kot sta DNK-črtna koda in strojno učenje. Kakovostni podatki, pridobljeni s spremljanjem na kraju samem, bodo omogočili oceno ogroženih vrst opraševalcev in razvoj stabilnih kazalnikov opraševalcev. Ti kazalniki bi bili v pomoč pri ocenjevanju učinkov različnih politik EU, zlasti na področju okolja, kmetijstva in zdravja, ter spremljanju napredka EU pri uresničevanju cilja ZN za trajnostni razvoj 2 („odprava lakote“) in 15 („življenje na kopnem“). Skupaj s podatki o nevarnostih za opraševalce in opraševanje bi omogočili celostno oceno zmanjševanja števila opraševalcev ter njegovih učinkov na družbo in gospodarstvo z orodji, kot so kartiranje in ocenjevanje ekosistemov in ekosistemskih storitev ter izračuni naravnega kapitala opraševalcev in opraševanja, in pripravo ustreznih odzivov politike.