Torek, 14. december 2010

Evropska odredba o zaščiti ***I

P7_TA(2010)0470

Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 14. decembra 2010 o osnutku direktive Evropskega parlamenta in Sveta o evropski odredbi o zaščiti (00002/2010 – C7-0006/2010 – 2010/0802(COD))

2012/C 169 E/35

(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)

Evropski parlament,

ob upoštevanju člena 76(b) in točke (d) drugega pododstavka člena 82(1) in člena 289(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije, na podlagi katerih je Svet predložil Parlamentu osnutek akta (C7-0006/2010),

ob upoštevanju skupne razprave Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve ter Odbora za pravice žensk in enakost spolov v skladu s členom 51 Poslovnika,

ob upoštevanju poročila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve ter Odbora za pravice žensk in enakost spolov (A7-0354/2010),

Torek, 14. december 2010

P7_TC1-COD(2010)0802

Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v prvi obravnavi dne 14. decembra 2010 z namenom sprejetja Direktive 2011/…/EU Evropskega parlamenta in Sveta o evropski odredbi o zaščiti

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 82(1) (a) in (d) Pogodbe,

ob upoštevanju pobude Kraljevine Belgije, Republike Bolgarije, Republike Estonije, Kraljevine Španije, Francoske republike, Republike Italije, Republike Madžarske, Republike Poljske, Republike Portugalske, Romunije, Republike Finske in Kraljevine Švedske,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (1),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Evropska unija si je postavila za cilj vzdrževanje in razvijanje območja svobode, varnosti in pravice.

(2) V členu 82(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) je določeno, da pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah v Uniji temelji na načelu vzajemnega priznavanja sodb in sodnih odločb.

(3) V skladu s stockholmskim programom, ki ga je Evropski svet sprejel na zasedanju 10 in 11. decembra 2009, bi lahko bilo vzajemno priznavanje razširjeno na vse vrste sodb in sodnih odločb, ki so lahko, odvisno od pravnega sistema, kazenske ali upravne. Komisija in države članice so tudi pozvane, naj preučijo, kako bi lahko izboljšale zakonodajo in praktične podporne ukrepe za zaščito žrtev. V programu je tudi izpostavljeno, da se lahko žrtvam kaznivih dejanj ponudijo posebni zaščitni ukrepi, ki bi morali veljati v vsej Uniji. Ta direktiva predstavlja del skladnega in celovitega sklopa ukrepov v zvezi s pravicami žrtev.

(4) Evropski parlament je v resoluciji z dne 26. novembra 2009 o odpravi nasilja nad ženskami pozval države članice, naj izboljšajo svojo zakonodajo in politiko za boj proti vsem oblikam nasilja nad ženskami in naj sprejmejo ukrepe za odpravo vzrokov tega nasilja, med drugim tudi s preventivnimi ukrepi. Nadalje je pozval Komisijo, naj vsem žrtvam nasilja zagotovi pravico do pomoči in podpore . V resoluciji z dne 10. februarja 2010 o enakosti žensk in moških v Evropski uniji – 2009 pa je Evropski parlament podprl predloge za uvedbo evropske odredbe o zaščiti žrtev.

(5) V skupnem območju pravice brez notranjih meja je treba zagotoviti, da se zaščita fizične osebe, zagotovljena v eni državi članici, ohrani in nadaljuje v kateri koli drugi državi članici, v katero se oseba preseli oziroma se je preselila. Treba bi bilo tudi zagotoviti, da državljani Unije zaradi legitimnega uveljavljanja svoje pravice do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic v skladu s členom 3(2) Pogodbe o Evropski uniji (PEU) in členom 21 PDEU ne bi izgubili zaščite .

(6) Za dosego teh ciljev bi morala biti v tej direktivi določena pravila, s katerimi se lahko zaščita, ki izhaja iz določenih zaščitnih ukrepov , sprejetih v skladu z zakonodajo ene države članice („države izdajateljice“), razširi na drugo državo članico, v kateri se zaščitena oseba odloči prebivati ali zadrževati („država izvršiteljica“).

(7) V tej direktivi so upoštevane različne pravne tradicije držav članic pa tudi dejstvo, da se lahko učinkovita zaščita zagotovi tudi z odredbo o zaščiti, ki jo izda organ, ki ni kazensko sodišče. Ta direktiva ne predpisuje sprememb nacionalnih sistemov za sprejemanje zaščitnih ukrepov.

(8) Ta direktiva se uporablja za zaščitne ukrepe, katerih namen je zaščita osebe pred kaznivim dejanjem druge osebe, ki lahko na kakršen koli način ogrozi njeno življenje, telesno in duševno celovitost ali spolno nedotakljivost, npr. s preprečevanjem vseh oblik nadlegovanja, ter njeno dostojanstvo in osebno svobodo, npr. s preprečevanjem ugrabitev, zalezovanja in drugih oblik posredne prisile, pa tudi preprečevanje novih kaznivih dejanj oziroma zmanjšanje posledic prejšnjih kaznivih dejanj. Te osebne pravice zaščitene osebe ustrezajo temeljnim vrednotam, ki se priznavajo in podpirajo v vseh državah članicah. Treba je poudariti, da se direktiva nanaša na zaščitne ukrepe, ki poskušajo varovati vse žrtve in ne le žrtve spolnega nasilja, ob upoštevanju posebnosti vsake vrste kaznivega dejanja.

(9) Ta direktiva se uporablja za zaščitne ukrepe, neodvisno od narave – kazenske, civilne ali upravne – sodnega ali enakovrednega organa, ki sprejme zadevno odločbo bodisi v okviru kazenskih postopkov ali v okviru vseh drugih postopkov v zvezi z dejanjem, ki je bilo ali bi lahko bilo predmet postopkov pred sodiščem, pristojnim zlasti za kazenske zadeve.

(10) Ta direktiva je namenjena uporabi zaščitnih ukrepov v korist žrtev ali morebitnih žrtev kaznivih dejanj in se ne bi smela uporabljati za ukrepe, izdane z namenom zaščite prič.

(11) Če je zaščitni ukrep, kot je opredeljen v tej direktivi, izdan za zaščito sorodnika glavne zaščitene osebe, se lahko za evropsko odredbo o zaščiti zaprosi in se jo izda tudi za sorodnika, v skladu s pogoji iz te direktive.

(12) Vsako prošnjo za izdajo evropske odredbe o zaščiti bi bilo treba obravnavati dovolj hitro, ob upoštevanju posebnih okoliščin zadeve, vključno z njeno nujnostjo, predvidenim datumom prihoda zaščitene osebe na ozemlje države izvršiteljice in če je možno, stopnjo ogroženosti zaščitene osebe.

(13) Kadar se v skladu s to direktivo informacijo posreduje povzročitelju nevarnosti ali zaščiteni osebi, bi bilo treba to informacijo posredovati tudi morebitnemu skrbniku ali zastopniku zadevne osebe, kjer je to ustrezno. Ustrezno pozornost bi bilo treba posvetiti tudi temu, da zaščitena oseba, povzročitelj nevarnosti ali njun zastopnik v postopku informacije prejmejo v jeziku, ki ga razumejo, kot določa ta direktiva.

(14) Pristojne oblasti bi morale v postopku za izdajo in priznanje evropske odredbe o zaščiti ustrezno pozornost posvetiti potrebam žrtev, zlasti ranljivih oseb, kot so mladoletniki in invalidne osebe.

(15) Za uporabo te direktive je morda uveden zaščitni ukrep v skladu s sodbo, opredeljeno v členu 2 Okvirnega sklepa Sveta 2008/947/PNZ z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb in pogojnih odločb zaradi zagotavljanja nadzorstva nad spremljevalnimi ukrepi in alternativnimi sankcijami (2), ali v skladu z odločbo o nadzornih ukrepih, opredeljeno v členu 4 Okvirnega sklepa Sveta 2009/829/PNZ z dne 23. oktobra 2009 o uporabi načela vzajemnega priznavanja odločb o nadzornih ukrepih med državami članicami Evropske unije kot alternativi začasnemu priporu (3).

(16) V skladu s členom 6 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter odstavkom 2 člena 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah bi bilo treba povzročitelju nevarnosti omogočiti, da je zaslišan in da izpodbija zaščitni ukrep, bodisi med postopkom, ki vodi k sprejetju zaščitnega ukrepa, bodisi pred izdajo evropske odredbe o zaščiti.

(17) Da bi se preprečilo, da bi bilo proti žrtvi v državi izvršiteljici storjeno kaznivo dejanje ali novo kaznivo dejanje, bi bilo treba tej državi ponuditi pravno podlago za priznanje odločbe, ki je bila predhodno sprejeta v korist žrtve v državi izdajateljici, hkrati pa tudi preprečiti, da bi morala žrtev v državi izvršiteljici sprožiti nov postopek ali predložiti dokaze, kot da država izdajateljica ni sprejela odločbe. Priznanje evropske odredbe o zaščiti s strani države izvršiteljice med drugim pomeni, da pristojni organ te države ob upoštevanju omejitev iz te direktive sprejema obstoj in veljavnost zaščitnega ukrepa, sprejetega v državi izdajateljici, prizna dejansko stanje, opisano v evropski odredbi o zaščiti, in soglaša, da bi bilo treba zagotoviti zaščito in jo tudi neprekinjeno zagotavljati v skladu z njegovo nacionalno zakonodajo.

(18) Ta direktiva vsebuje zaključeno število obveznosti oziroma prepovedi, ki morajo, če so bile uvedene v državi izdajateljici in so vsebovane v evropski odredbi o zaščiti, biti priznane in se morajo izvajati v državi izvršiteljici ob upoštevanju omejitev iz te direktive. Druge vrste zaščitnih ukrepov lahko obstajajo na nacionalni ravni, kot je, če to predpisuje nacionalna zakonodaja, dolžnost povzročitelja nevarnosti, da ostane v določenem kraju. Takšne ukrepe lahko uvede država izdajateljica v okviru postopka, ki vodi v sprejetje enega od zaščitnih ukrepov, ki je lahko v skladu s to direktivo temelj evropske odredbe o zaščiti.

(19) Ker so v državah članicah za izdajo in izvajanje zaščitnih ukrepov pristojni različni organi (civilni, kazenski ali upravni), se zdi primerno v tej direktivi zagotoviti visoko stopnjo prožnosti v mehanizmu sodelovanja med državami članicami. Pristojnemu organu države izvršiteljice zato ni treba v vseh primerih sprejeti enakega zaščitnega ukrepa, kot je sprejet v državi izdajateljici, in ima določeno stopnjo diskrecije, da sprejme kateri koli ukrep, za katerega meni, da je v skladu z nacionalno zakonodajo ustrezen v podobnem primeru in primeren za zagotavljanje neprekinjene zaščite zadevne osebe z vidika zaščitnega ukrepa, ki je sprejet v državi izdajateljici in kot je opisan v evropski odredbi o zaščiti.

(20) Obveznosti oziroma prepovedi, na katere se ta direktiva nanaša, med drugim obsegajo ukrepe, katerih cilj je omejitev osebnih stikov ali stikov na daljavo med zaščiteno osebo in povzročiteljem nevarnosti, npr. z določitvijo nekaterih pogojev za takšne stike ali z uvedbo omejitev glede vsebine komunikacije.

(21) Pristojni organ države izvršiteljice bi moral obvestiti povzročitelja nevarnosti, pristojni organ države izdajateljice in zaščiteno osebo o vsakem ukrepu, ki se sprejme na podlagi evropske odredbe o zaščiti. V uradnem obvestilu povzročitelju nevarnosti bi bilo treba ustrezno upoštevati interes zaščitene osebe in ne razkriti njenega naslova ali drugih kontaktnih podatkov. Takšne podatke bi bilo treba izločiti iz uradnega obvestila, pod pogojem, da naslov ali drugi kontaktni podatki niso zajeti v obveznostih oziroma prepovedih, ki so kot izvršilni ukrep naložene povzročitelju nevarnosti.

(22) Ko pristojni organ države izdajateljice prekliče evropsko odredbo o zaščiti, bi moral pristojni organ države izvršiteljice ustaviti ukrepe, ki jih je sprejel za izvršitev evropske odredbe o zaščiti, pri čemer se razume, da lahko pristojni organ v državi izvršiteljici – samostojno, v skladu z nacionalno zakonodajo – sprejme kakršen koli zaščitni ukrep v skladu z nacionalno zakonodajo za zaščito zadevne osebe.

(23) Ker so v tej direktivi obravnavani primeri, pri katerih je zaščitena oseba tista, ki se preseli v drugo državo članico, izvajanje njenih določb ne pomeni prenosa pooblastil na državo izvršiteljico v zvezi z glavno, odloženo, drugačno, pogojno ali sekundarno kaznijo ali varnostnim ukrepom, izrečenim zoper povzročitelja nevarnosti, če ta še naprej prebiva v državi, ki je izdala zaščitni ukrep.

(24) Po potrebi bi morali ukrepi, sprejeti pri izvajanju te direktive, v praksi biti uveljavljeni elektronsko, v skladu z nacionalnim pravom in postopki.

(25) V okviru sodelovanja med organi, vključenimi v zagotavljanje zaščite zadevne osebe, bi moral pristojni organ države izvršiteljice pristojnemu organu države izdajateljice sporočiti vsako kršitev ukrepov, sprejetih v državi izvršiteljici z namenom izvrševanja evropske odredbe o zaščiti. To sporočilo bi moralo pristojnemu organu države izdajateljice omogočiti, da se nemudoma odloči za ustrezen odziv v zvezi z zaščitnim ukrepom, izrečenim zoper povzročitelja nevarnosti v njegovi državi. Takšen odziv lahko po potrebi vključuje uvedbo ukrepa odvzema prostosti namesto prvotno sprejetega ukrepa brez odvzema prostosti, npr. kot alternativo preventivnemu priporu ali kot posledico pogojne odložitve kazni. Razumljivo je, da takšna odločitev, ki ne pomeni nove uvedbe kazenske sankcije v zvezi z novim kaznivim dejanjem, ne posega v možnost države izvršiteljice, da v primeru kršitve ukrepov, sprejetih za izvrševanje evropske odredbe o zaščiti, kjer je primerno, naloži kazenske ali nekazenske sankcije.

(26) Glede na različne pravne tradicije držav članic bi moral pristojni organ države izvršiteljice, če v tej državi ni nobenega zaščitnega ukrepa za primer, podoben dejanskemu stanju, opredeljenemu v evropski odredbi o zaščiti, poročati pristojnemu organu države izdajateljice o vsaki kršitvi zaščitnega ukrepa, opredeljenega v evropski odredbi o zaščiti, s katero je seznanjen.

(27) Za nemoteno uporabo te direktive v vseh posameznih primerih bi morali pristojni organi države izdajateljice in države izvršiteljice svoje pristojnosti izvajati v skladu z določbami te direktive in ob upoštevanju načela ne bis in idem.

(28) Zaščitena oseba ne bi smela nositi stroškov za priznanje evropske odredbe o zaščiti, ki bi bili nesorazmerni v primerjavi s podobnim nacionalnim primerom. Države članice bi morale pri izvajanju te direktive zagotoviti, da zaščitena oseba po priznanju in kot neposredna posledica priznanja evropske odredbe o zaščiti ne bi bila dolžna začeti novih postopkov na nacionalni ravni, da bi od izvršilnega organa prejela odločbo o sprejetju ukrepov, ki so v skladu z njegovo nacionalno zakonodajo na voljo za podobne primere zaščite zaščitene osebe.

(29) Ob upoštevanju načela vzajemnega priznavanja, na katerem temelji ta direktiva, bi morale države članice v največji možni meri spodbujati neposredne stike med pristojnimi organi pri izvajanju tega instrumenta.

(30) Brez poseganja v pravosodno neodvisnost in raznolikost sodnih sistemov po Uniji bi morale države članice razmisliti o tem, da ustanove, ki so pristojne za usposabljanje sodnikov, tožilcev, policijskih delavcev in delavcev v pravosodju, ki sodelujejo v postopkih za izdajo in priznanje evropske odredbe o zaščiti, zaprosijo za ustrezno usposabljanje v skladu s cilji te direktive.

(31) Države članice bi morale z namenom, da zagotovijo ocenjevanje uporabe te direktive, sporočiti Komisiji ustrezne podatke o izvajanju nacionalnih postopkov po evropski odredbi o zaščiti in vsaj o številu zaprošenih, izdanih in/ali priznanih evropskih odredb o zaščiti. Pri tem bi bile koristne tudi druge vrste podatkov, na primer o različnih vrstah kaznivih dejanj.

(32) Ker cilja te direktive, in sicer zaščititi ogrožene osebe, države članice same zaradi čezmejne narave zadevnih primerov ne morejo v zadostni meri doseči in bi bil cilj zaradi obsega in morebitnega vpliva lažje dosežen na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 PEU. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega okvira, potrebnega za doseganje navedenega cilja.

(33) Ta direktiva bi morala prispevati k zaščiti ogroženih oseb ter s tem dopolnjevati instrumente, ki so že vzpostavljeni na tem področju, kot sta Okvirni sklep Sveta 2008/947/PNZ in Okvirni sklep Sveta 2009/829/PNZ, pri tem pa ne vplivati nanje.

(34) Kadar odločba v zvezi z zaščitnim ukrepom spada na področje uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (4) , Uredbe Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo (5) ali Haaške konvencije iz leta 1996 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju, uveljavljanju in sodelovanju glede starševske odgovornosti in ukrepov za varstvo otrok (6) bi bilo treba priznavanje in izvrševanje takšnih sodnih odločb izvajati v skladu z določbami zadevnega pravnega instrumenta.

(35) Države članice in Komisija bi morale, kjer je to ustrezno, informacije o evropski odredbi o zaščiti vključiti v potekajoče kampanje izobraževanja in ozaveščanja o zaščiti žrtev kaznivih dejanj.

(36) Osebni podatki, ki se obdelujejo pri izvajanju te direktive, bi morali biti varovani v skladu z Okvirnim sklepom Sveta 2008/977/PNZ z dne 27. novembra 2008 o varstvu osebnih podatkov, ki se obdelujejo v okviru policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah (7) , in v skladu z načeli, določenimi v Konvenciji Sveta Evrope z dne 28. januarja 1981 o varstvu posameznikov glede avtomatske obdelave osebnih podatkov, ki so jo ratificirale vse države članice.

(37) Ta direktiva bi morala spoštovati temeljne pravice, kot jih zagotavljata Listina Evropske Unije o temeljnih pravicah ter Evropska konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, v skladu s členom 6 PEU.

(38) Države članice se pri izvajanju te direktive spodbuja, da upoštevajo pravice in načela iz Konvencije o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk –

STA SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:

Člen 1

Cilj

Ta direktiva določa pravila, ki sodnemu ali enakovrednemu organu države članice, v kateri je bil izdan zaščitni ukrep z namenom, da se oseba zaščiti pred kaznivim dejanjem druge osebe, ki lahko ogrozi njeno življenje, telesno ali duševno celovitost ali dostojanstvo, osebno svobodo ali spolno nedotakljivost, dovoljujejo, da izda evropsko odredbo o zaščiti, ki pristojnemu organu v drugi državi članici omogoča, da še naprej ščiti zadevno osebo na ozemlju te države članice zaradi storitve dejanja v državi izdajateljici, ki je bilo ali bi lahko bilo predmet postopkov pred sodiščem, pristojnim zlasti za kazenske zadeve.

Člen 2

Opredelitev pojmov

Za namene te direktive se uporabljajo naslednje opredelitve:

(1) „evropska odredba o zaščiti“ je ▐ odločba , ki jo sprejme sodni ali enakovredni organ države članice v zvezi z zaščitnim ukrepom in na podlagi katere sodni ali enakovredni organ druge države članice v skladu z nacionalno zakonodajo sprejme ▐ ustrezne ukrepe za nadaljnjo zaščito zaščitene osebe;

(2) „zaščitni ukrep“ je odločba , sprejeta v državi izdajateljici v skladu z nacionalnim pravom in postopki, ki povzročitelju nevarnosti nalaga eno ali več obveznosti ali prepovedi iz člena 5 v korist zaščitene osebe, da bi slednjo zaščitili pred kaznivim dejanjem, ki lahko ogrozi njeno življenje, telesno ali duševno celovitost, dostojanstvo, osebno svobodo ali spolno nedotakljivost ;

(3) „zaščitena oseba“ je fizična oseba, ki je zaščitena z zaščitnim ukrepom, sprejetim v državi izdajateljici;

(4) „povzročitelj nevarnosti“ je fizična oseba, ki ji je naložena ena ali več obveznosti ali prepovedi iz člena 5 ;

(5) „država izdajateljica“ je država članica, v kateri je bil ▐ sprejet zaščitni ukrep, na podlagi katerega se izda evropska odredba o zaščiti;

(6) „države izvršiteljica“ pomeni državo članico, ki ji je bila posredovana evropska odredba o zaščiti, da bi to odredbo priznala;

(7) „država nadzornica“ pomeni državo članico, ki ji je bila posredovana sodba, kot je opredeljena v členu 2 Okvirnega sklepa Sveta 2008/947/PNZ, ali odločba o nadzornih ukrepih, kot je opredeljena v členu 4 Okvirnega sklepa 2009/829/PNZ.

▐

Člen 3

Imenovanje pristojnih organov

1. V skladu s to direktivo vsaka država članica, kadar je ta država izdajateljica ali država izvršiteljica, obvesti Komisijo o tem, kateri sodni ali enakovredni organ oziroma organi so po njeni nacionalni zakonodaji pristojni za izdajo evropske odredbe o zaščiti in priznavanje takšne odredbe.

▐

2. Komisija da prejete informacije na voljo vsem državam članicam. Države članice Komisijo obvestijo o vseh spremembah podatkov iz odstavka 1 .

Člen 4

Udeležba osrednjih organov

1. Vsaka država članica lahko imenuje osrednji organ ali, kadar tako določa njen pravni sistem, več osrednjih organov za pomoč pristojnim organom.

2. Država članica lahko, kadar je to potrebno zaradi sestave njenega pravosodnega sistema, sklene, da bo(do) njen(i) osrednji organ(i) odgovoren(-ni) za administrativni prenos in prejemanje evropskih odredb o zaščiti in za vso z njimi povezano uradno korespondenco. Zato lahko osrednji organ(i) države članice po potrebi sodeluje(jo) pri vsej komunikaciji, posvetovanjih, izmenjavi informacij, poizvedbah in uradnih obvestilih med pristojnimi organi.

3. Države članice, ki želijo izkoristiti možnosti iz tega člena, Komisiji pošljejo podatke o imenovanem osrednjem organu ali organih. Te navedbe so zavezujoče za vse organe države članice izdajateljice.

Člen 5

Zaščitni ukrep v skladu z nacionalno zakonodajo kot pogoj

Evropska odredba o zaščiti se lahko izda le, če je država izdajateljica predhodno sprejela zaščitni ukrep, ki povzročitelju nevarnosti nalaga eno ali več naslednjih obveznosti ali prepovedi:

(a) prepoved vstopa v nekatere kraje ali opredeljena območja, kjer zaščitena oseba prebiva ali jih obiskuje;

(b) prepoved ali ureditev stikov z zaščiteno osebo v vseh oblikah, tudi po telefonu, elektronski ali navadni pošti, faksu ali kako drugače; ali

(c) prepoved ali ureditev približevanja zaščiteni osebi na predpisano razdaljo.

Člen 6

Izdaja evropske odredbe o zaščiti

1. Evropska odredba o zaščiti se lahko izda, kadar se zaščitena oseba odloči, da bo prebivala v drugi državi članici, ali tam že prebiva ali kadar se zaščitena oseba odloči, da bo ostala v drugi državi članici, ali se tam že nahaja. Kadar se pristojni organ v državi izdajateljici odloča o izdaji evropske odredbe o zaščiti, upošteva med drugim predvideni čas, ki ga namerava zaščitena oseba prebiti v državi izvršiteljici, in stopnjo nujnosti potrebe po zaščiti.

2. Pristojni organ države izdajateljice lahko izda evropsko odredbo o zaščiti le na zahtevo zaščitene osebe in potem ko je bilo preverjeno, da je zaščitni ukrep v skladu z vsemi zahtevami iz člena 5.

3. Zaščitena oseba ▐ lahko vloži zahtevo za izdajo evropske odredbe o zaščiti bodisi pri pristojnem organu države izdajateljice bodisi pri pristojnem organu države izvršiteljice. Če je takšna zahteva vložena v državi izvršiteljici, njen pristojni organ posreduje to zahtevo pristojnemu organu države izdajateljice, kakor hitro je mogoče ▐.

4. Povzročitelj nevarnosti dobi pred izdajo evropske odredbe o zaščiti pravico do zaslišanja in pravico do izpodbijanja zaščitnega ukrepa, če teh pravic ni imel med postopkom, ki je privedel do sprejetja zaščitnega ukrepa.

5. Kadar pristojni organ ▐ sprejme zaščitni ukrep, ki vsebuje eno ali več obveznosti ali prepovedi iz člena 5 , na kakršen koli ustrezen način v skladu s postopki iz lastne nacionalne zakonodaje obvesti zaščiteno osebo o tem, da ima možnost zahtevati evropsko odredbo o zaščiti, če se odloči oditi v drugo državo članico, ter o osnovnih pogojih take zahteve . Organ svetuje zaščiteni osebi, da vloži zahtevek, preden zapusti ozemlje države izdajateljice.

6. Če ima zaščitena oseba skrbnika ali zastopnika, lahko ta v njenem imenu vloži zahtevo iz odstavkov 2 in 3.

7. Če je zahteva za izdajo evropske odredbe o zaščiti zavrnjena, pristojni organ države izdajateljice obvesti zaščiteno osebo o pravnih sredstvih, kjer je to primerno, ki so po njegovi nacionalni zakonodaji na voljo zoper odločitev.

Člen 7

Oblika in vsebina evropske odredbe o zaščiti

Evropska odredba o zaščiti se izda v skladu z obrazcem iz Priloge I k tej direktivi. Vsebovati mora zlasti naslednje podatke:

(a) identiteto in državljanstvo zaščitene osebe ter identiteto in državljanstvo njenega skrbnika ali zastopnika, če je zaščitena oseba mladoletna ali pravno nesposobna;

(b) datum, od katerega namerava zaščitena oseba prebivati v državi izvršiteljici, in obdobje oziroma obdobja bivanja v tej državi, če je to znano ;

(c) ime, naslov, telefonsko številko, številko faksa in elektronski naslov pristojnega organa države izdajateljice;

(d) sklic (npr. s pomočjo številke dokumenta ali datuma) na zakonodajni akt, ki vsebuje zaščitni ukrep, na podlagi katerega se sprejme evropska odredba o zaščiti;

(e) povzetek dejstev in okoliščin, ki so pripeljale do uvedbe zaščitnega ukrepa v državi izdajateljici;

(f) obveznosti ali prepovedi na podlagi zaščitnega ukrepa, na katerem temelji evropska odredba o zaščiti, za povzročitelja nevarnosti, njihovo trajanje in navedbo morebitne kazni ali sankcije v primeru kršitve obveznosti ali prepovedi ;

(g) uporabo morebitne tehnične naprave, ki je bila priskrbljena za zaščiteno osebo ali za povzročitelja nevarnosti kot sredstvo za izvršitev zaščitnega ukrepa;

(h) identiteto in državljanstvo povzročitelja nevarnosti ter njegove kontaktne podatke ;

(i) ugotovitev, ali sta bila zaščitena oseba in/ali povzročitelj nevarnosti v državi izdajateljici deležna brezplačne pravne pomoči, in sicer kadar ima pristojni organ države izdajateljice to informacijo na voljo brez dodatnega poizvedovanja;

(j) po potrebi druge okoliščine, ki bi lahko vplivale na oceno nevarnosti, ki grozi zaščiteni osebi;

(k) po potrebi izrecno navedbo, da je bila sodba iz člena 2 Okvirnega sklepa Sveta 2008/947/PNZ ali odločba o nadzornih ukrepih iz člena 4 Okvirnega sklepa Sveta 2009/829/PNZ že posredovana ▐ državi nadzornici , in podatke o pristojnem organu te države za izvršitev takšne sodbe ali odločbe.

Člen 8

Postopek prenosa

1. Če pristojni organ države izdajateljice posreduje Evropsko odredbo o zaščiti pristojnemu organu države izvršiteljice, to stori na poljuben način, ki ohrani pisni zapis, da lahko pristojni organ države izvršiteljice ugotovi verodostojnost odredbe. Tudi uradno obveščanje v celoti poteka neposredno med temi pristojnimi organi.

2. Če pristojni organ države izvršiteljice ali države izdajateljice ni znan pristojnemu organu druge države, slednji organ opravi vse potrebne poizvedbe, vključno prek kontaktnih točk Evropske pravosodne mreže iz Sklepa Sveta 2008/976/PNZ z dne 16. decembra 2008 o Evropski pravosodni mreži (8),nacionalnega člana Eurojusta ali nacionalnega sistema za usklajevanje dejavnosti Eurojusta svoje države, da pridobi potrebne informacije.

3. Če organ v državi izvršiteljici, ki prejme evropsko odredbo o zaščiti, ni pristojen, da bi jo priznal, po uradni dolžnosti posreduje evropsko odredbo o zaščiti pristojnemu organu in o tem nemudoma obvesti pristojni organ države izdajateljice na poljuben način, ki ohrani pisni zapis .

Člen 9

Ukrepi v državi izvršiteljici

1. Ob prejemu evropske odredbe o zaščiti, posredovane v skladu s členom 8, pristojni organ države izvršiteljice brez nepotrebnega odlašanja prizna navedeno odredbo in se odloči, da bo sprejel vse potrebne ukrepe, ki bi bili v podobnem primeru na voljo po njegovi nacionalni zakonodaji, da se zagotovi zaščita zadevne osebe, razen če se odloči, da bo uveljavljal enega od razlogov za nepriznanje iz člena 10.

2. Ukrep, ki ga pristojni organ države izvršiteljice sprejme v skladu z odstavkom 1, in vsi drugi ukrepi, sprejeti na podlagi naknadne odločitve iz člena 11, ustrezajo, kolikor je to mogoče, zaščitnemu ukrepu, sprejetem v državi izdajateljici.

3. Pristojni organ države izvršiteljice obvesti povzročitelja nevarnosti, pristojni organ države izdajateljice in zaščiteno osebo o vseh ukrepih , sprejetih v skladu z odstavkom 1, pa tudi o možnih pravnih posledicah kršitve takega ukrepa, kot to določa nacionalna zakonodaja in v skladu s členom 11(2) . Povzročitelju nevarnosti se ne razkrije naslova ali drugih kontaktnih podatkov zaščitene osebe, razen če to ni potrebno zaradi izvrševanja ukrepa, sprejetega pri izvajanju odstavka 1.

4. Če pristojni organ države izvršiteljice meni, da so informacije iz člena 7, posredovane z evropsko odredbo o zaščiti, nepopolne, o tem na poljuben način, ki ohrani pisni zapis, nemudoma obvesti pristojni organ države izdajateljice in določi razumen rok, v katerem mora ta organ zagotoviti manjkajoče informacije.

Člen 10

Razlogi za nepriznanje evropske odredbe o zaščiti

▐

1. Pristojni organ države izvršiteljice lahko zavrne priznanje evropske odredbe o zaščiti v naslednjih okoliščinah:

(a) evropska odredba o zaščiti ni popolna ali ni bila izpolnjena v roku, ki ga je določil pristojni organ države izvršiteljice;

(b) zahteve iz člena 5 niso izpolnjene;

(c) zaščitni ukrep se nanaša na dejanje, ki po zakonodaji države izvršiteljice ni kaznivo dejanje ;

(d) zaščita izhaja iz izvršitve kazni ali ukrepa, za katero/katerega velja amnestija v skladu z zakonodajo države izvršiteljice in se nanaša na dejanje ali vedenje , ki v skladu s to zakonodajo sodi v njeno pristojnost;

(e) po zakonodaji države izvršiteljice je povzročitelju nevarnosti podeljena imuniteta, kar onemogoča sprejem ▐ ukrepov na podlagi evropske odredbe o zaščiti ;

(f) kazenski pregon zoper povzročitelja nevarnosti glede dejanja ali vedenja, v zvezi s katerim je bil sprejet zaščitni ukrep, je po zakonodaji države izvršiteljice že zastaral, če dejanje ali vedenje po nacionalnem pravu spada v njeno pristojnost;

(g) priznanje evropske odredbe o zaščiti bi bilo v nasprotju z načelom ne bis in idem;

(h) po zakonodaji države izvršiteljice povzročitelj nevarnosti zaradi svoje starosti ne more biti kazensko odgovoren za dejanje ali vedenje, v zvezi s katerim je bil sprejet zaščitni ukrep;

(i) zaščitni ukrep se nanaša na kaznivo dejanje, za katero se v skladu s pravom države izvršiteljice šteje, da je bilo v celoti ali v poglavitnem ali bistvenem delu storjeno na njenem ozemlju.

2. Če pristojni organ države izvršiteljice zavrne priznanje evropske odredbe o zaščiti zaradi enega od navedenih razlogov, potem:

(a) nemudoma obvesti državo izdajateljico o tej zavrnitvi in svojih razlogih zanjo;

(b) po potrebi obvesti zaščiteno osebo o možnosti, da zaprosi za sprejetje zaščitnega ukrepa v skladu z nacionalnim pravom;

(c) po potrebi obvesti zaščiteno osebo o pravnih sredstvih, ki so po njenem nacionalnem pravu na voljo zoper odločitev.

Člen 11

Merodajno pravo in pristojnosti države izvršiteljice

1. Država izvršiteljica je po priznanju evropske odredbe o zaščiti pristojna za sprejetje in izvajanje ukrepov na svojem ozemlju. Pravo države izvršiteljice se uporablja za sprejetje in izvajanje odločitve iz člena 9(1), vključno s pravili o pravnih sredstvih zoper odločitve, sprejete v državi izvršiteljici v zvezi z evropsko odredbo o zaščiti.

2. V primeru kršitve enega ali več ukrepov, ki jih je sprejela država izvršiteljica po priznanju evropske odredbe o zaščiti, je pristojni organ države izvršiteljice ob uporabi odstavka 1 pristojen, da:

(a) izreče kazenske sankcije in sprejme kateri koli drugi ukrep zaradi kršitve takšnega ukrepa, če se kršitev šteje za kaznivo dejanje po pravu države izvršiteljice;

(b) sprejme kakršno koli nekazensko odločbo v zvezi s kršitvijo;

(c) sprejme vsak nujen in začasen ukrep, da zaustavi kršitev, po potrebi dokler država izdajateljica ne sprejme naslednje odločitve.

3. Če v podobnem primeru na nacionalni ravni ni nobenega ukrepa, ki bi se lahko sprejel v državi izvršiteljici, pristojni organ države izvršiteljice poroča pristojnemu organu države izdajateljice o vsaki kršitvi zaščitnega ukrepa, opredeljenega v evropski odredbi o zaščiti, s katero je seznanjen.

Člen 12

Uradno obvestilo v primeru kršitve

Pristojni organ države izvršiteljice uradno obvesti pristojni organ države izdajateljice in države nadzornice o vsaki kršitvi ukrepa ali ukrepov, sprejetih na podlagi evropske odredbe o zaščiti. Za obvestilo se uporabi standardni obrazec iz Priloge II.

Člen 13

Pristojnost države izdajateljice

1. Pristojni organ države izdajateljice ima izključno pristojnost pri sprejemanju odločitev o :

(a) podaljšanju, pregledu, spremembi, preklicu in odpravi zaščitnega ukrepa in posledično evropske odredbe o zaščiti ;

(b) izreku ukrepa odvzema prostosti zaradi preklica zaščitnega ukrepa, če je bil zaščitni ukrep uporabljen na podlagi sodbe iz člena 2 Okvirnega sklepa Sveta 2008/947/PNZ ali na podlagi odločbe o nadzornih ukrepih iz člena 4 Okvirnega sklepa Sveta 2009/829/PNZ.

▐

2. Za odločitve, sprejete v skladu z odstavkom 1, se uporablja pravo države izdajateljice.

3. Kadar je sodba iz člena 2 Okvirnega sklepa Sveta 2008/947/PNZ ali odločitev o nadzornih ukrepih iz člena 4 Okvirnega sklepa Sveta 2009/829/PNZ že prenesena v drugo državo članico ali se tja prenese po izdaji evropske odredbe o zaščiti , se sprejmejo naknadne odločitve v skladu z zadevnimi določbami teh okvirnih sklepov.

4. Pristojni organ države članice izdajateljice nemudoma obvesti pristojni organ države članice izvršiteljice o vsaki odločitvi, sprejeti v skladu z odstavkom 1.

5. Če je pristojni organ države izdajateljice preklical ali odpravil evropsko odredbo o zaščiti v skladu s točko (a) odstavka 1, pristojni organ države izvršiteljice preneha izvajati ukrepe, sprejete v skladu s členom 9(1), takoj ko ga o tem ustrezno obvesti pristojni organ države izdajateljice.

6. Če je pristojni organ države izdajateljice spremenil evropsko odredbo o zaščiti v skladu s točko (a) odstavka 1, pristojni organ države izvršiteljice, kakor je ustrezno:

(a) spremeni ukrepe, sprejete na podlagi evropske odredbe o zaščiti, v skladu s členom 9; ali

(b) zavrne izvajanje spremenjene obveznosti ali prepovedi, če ta ni uvrščena med obveznosti ali prepovedi iz člena 5 ali če so informacije iz člena 7, posredovane z evropsko odredbo o zaščiti, nepopolne in niso bile dopolnjene v roku, ki ga je določil pristojni organ države izvršiteljice, kakor je določeno v členu 9(4).

Člen 14

Razlogi za prenehanje izvajanja ukrepov, sprejetih na podlagi evropske odredbe o zaščiti

1. Pristojni organ države izvršiteljice lahko preneha izvajati ukrepe, ki so bili sprejeti pri izvrševanju evropske odredbe o zaščiti :

(a) kadar obstaja jasno dokazilo, da zaščitena oseba ne prebiva ali se ne zadržuje na ozemlju države izvršiteljice ali da je dokončno zapustila to ozemlje;

(b) kadar se v skladu z nacionalnim pravom izteče najdaljši možni rok trajanja ukrepov, sprejetih pri izvrševanju evropske odredbe o zaščiti;

(c) v primerih iz člena 13(6)(b);

(d) če je sodba, opredeljena v členu 2 Okvirnega sklepa Sveta 2008/947/PNZ, ali odločitev o nadzornih ukrepih, opredeljena v členu 4 Okvirnega sklepa Sveta 2009/829/PNZ, po priznanju evropske odredbe o zaščiti prenesena v državo izvršiteljico.

2. Pristojni organ države izvršiteljice nemudoma obvesti pristojni organi države izdajateljice in, če je mogoče, zaščiteno osebo o takšni odločitvi.

3. Pred prenehanjem izvajanja ukrepov v skladu s točko (b) odstavka 1 lahko pristojni organ države izvršiteljice pozove pristojni organ države izdajateljice, da zagotovi informacije o tem, ali je zaščita, ki se izvaja na podlagi evropske odredbe o zaščiti, še vedno potrebna glede na okoliščine primera. Pristojni organ države izdajateljice se na takšen poziv nemudoma odzove.

Člen 15

Prednostno priznavanje evropske odredbe o zaščiti

Evropska odredba o zaščiti je priznana z enako prednostjo, kot bi se uporabljala v podobnem nacionalnem primeru, ob upoštevanju posebnih okoliščin zadeve, vključno z njeno nujnostjo, predvidenim datumom prihoda zaščitene osebe na ozemlje države izvršiteljice in če je možno, stopnjo ogroženosti zaščitene osebe.

▐

Člen 16

Posvetovanje med pristojnimi organi

Po potrebi se lahko pristojni organ države izdajateljice in pristojni organ države izvršiteljice med sabo posvetujeta, da bi olajšala nemoteno in učinkovito uporabo te direktive.

Člen 17

Jeziki

1. Pristojni organ države izdajateljice prevede evropsko odredbo o zaščiti v uradni jezik oziroma v enega od uradnih jezikov države izvršiteljice.

2. Pristojni organ države izvršiteljice prevede obrazec iz člena 12 v uradni jezik oziroma v enega od uradnih jezikov države izdajateljice.

3. Vsaka država članica lahko bodisi ob sprejetju te direktive bodisi pozneje v izjavi, deponirani pri Komisiji , zapiše, da bo sprejela prevod v enega ali več drugih uradnih jezikov Unije.

Člen 18

Stroški

Stroške, ki nastanejo pri uporabi te direktive, krije država izvršiteljica v skladu s svojo nacionalno zakonodajo , razen stroškov, ki nastanejo izključno na ozemlju države izdajateljice.

Člen 19

Razmerje do drugih sporazumov in dogovorov

1. Države članice lahko še naprej uporabljajo dvostranske ali večstranske sporazume ali dogovore, veljavne ob uveljavitvi te direktive, če ti omogočajo razširitev ali okrepitev ciljev te direktive ter prispevajo k nadaljnji poenostavitvi ali pospešitvi postopkov za sprejetje zaščitnih ukrepov.

2. Države članice lahko sklenejo dvostranske ali večstranske sporazume ali dogovore tudi po uveljavitvi te direktive, če ti omogočajo razširitev ali okrepitev določbe te direktive ter prispevajo k poenostavitvi ali pospešitvi postopkov za sprejetje zaščitnih ukrepov.

3. Države članice do … (9) ▐ Komisijo uradno obvestijo o obstoječih sporazumih in dogovorih iz odstavka 1, ki jih želijo še naprej uporabljati. Države članice ▐ Komisijo uradno obvestijo tudi o vseh novih sporazumih in dogovorih iz odstavka 2, in sicer v treh mesecih od podpisa takšnega sporazuma.

Člen 20

Vloga drugih instrumentov

1. Ta direktiva ne vpliva na uporabo Uredbe (ES) št. 44/2001 in Uredbe (ES) št. 2201/2003 ter na uporabo Haaške konvencije iz leta 1996 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju, izvršitvi in sodelovanju na področju starševske odgovornosti in ukrepov za zaščito otrok ali uporabo Haaške konvencije iz leta 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodne ugrabitve otrok.

2. Ta direktiva ne vpliva na uporabo Okvirnega sklepa Sveta 2008/947/PNZ in Okvirnega sklepa Sveta 2009/829/PNZ.

Člen 21

Izvajanje

1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s ▐ to direktivo, do … (10). O tem takoj obvestijo Komisijo . Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

2. Države članice posredujejo Komisiji besedilo temeljnih določb nacionalne zakonodaje , ki jih sprejmejo na področju, ki ga ureja ta direktiva .

Člen 22

Zbiranje podatkov

Države članice z namenom, da zagotovijo ocenjevanje uporabe te direktive, sporočijo Komisiji ustrezne podatke o izvajanju nacionalnih postopkov po evropski odredbi o zaščiti, vsaj o številu zaprošenih, izdanih in/ali priznanih evropskih odredb o zaščiti.

Člen 23

Pregled

Komisija do … (11) Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o uporabi te direktive. Poročilu se po potrebi priložijo zakonodajni predlogi.

Člen 24

Začetek veljavnosti

Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

V …, Za Evropski parlament Predsednik Za Svet Predsednik

(1) Stališče Evropskega parlamenta z dne 14. decembra 2010.

(2) UL L 337, 16.12.2008, str. 102.

(3) UL L 294, 11.11.2009, str. 20.

(4) UL L 12, 16.1.2001, str. 1.

(5) UL L 338, 23.12.2003, str. 1.

(6) UL L 151, 11.6.2008, str. 39.

(7) UL L 350, 30.12.2008, str. 60.

(8) UL L 348, 24.12.2008, str. 130.

(9) Tri mesece po začetku veljavnosti te direktive.

(10) Tri leta po začetku veljavnosti te direktive.

(11) Štiri leta po začetku veljavnosti te direktive.

Torek, 14. december 2010

PRILOGA I EVROPSKA ODREDBA O ZAŠČITI iz člena 7 DIREKTIVE 2011/…/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA O EVROPSKI ODREDBI O ZAŠČITI (*) Podatke v tem obrazcu je treba obravnavati z ustrezno stopnjo zaupnosti