SL Uradni list Evropske unije C 55/33

P7_TA(2013)0203

Listina EU: določitev standardov za svobodo medijev v EU

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 21. maja 2013 o Listini EU: določitev standardov za svobodo medijev v EU (2011/2246(INI))

(2016/C 055/05)

Evropski parlament,

— ob upoštevanju člena 19 Splošne deklaracije o človekovih pravicah, člena 19 Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah ter Konvencije Unesca o varovanju in spodbujanju raznolikosti kulturnih izrazov,

— ob upoštevanju člena 10 Evropske konvencije o človekovih pravicah, sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice, izjav, priporočil in resolucij Odbora ministrov in Parlamentarne skupščine Sveta Evrope ter dokumentov Beneške komisije in komisarja Sveta Evrope za človekove pravice o svobodi izražanja, obveščanja in medijev,

— ob upoštevanju člena 11 Listine EU o temeljnih pravicah, členov 2, 7 in od 9 do 12 Pogodbe o delovanju Evropske unije, členov Pogodbe, ki zadevajo svobodo ustanavljanja, svobodo zagotavljanja storitev, prost pretok oseb in blaga, konkurenco in državno pomoč, ter člena 167 Pogodbe o delovanju Evropske unije (kultura),

— ob upoštevanju Protokola o sistemu javne radiodifuzije v državah članicah, priloženega Pogodbi o Evropski uniji, znanega kot amsterdamski protokol,

— ob upoštevanju Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 10. marca 2010 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju avdiovizualnih medijskih storitev (Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah) (1),

— ob upoštevanju delovnega dokumenta služb Komisije o pluralnosti medijev v državah članicah Evropske unije (SEC(2007)0032),

— ob upoštevanju Evropske listine o svobodi tiska (2),

— ob upoštevanju ustanovitve skupine na visoki ravni za svobodo in pluralnost medijev s strani Komisije,

— ob upoštevanju svojih resolucij z dne 20. novembra 2002 o koncentraciji medijev (3), z dne 4. septembra 2003 o razmerah na področju temeljnih pravic v Evropski uniji (2002) (4), z dne 4. septembra 2003 o televiziji brez meja (5), z dne 6. septembra 2005 o uporabi členov 4 in 5 Direktive 89/552/EGS („Televizija brez meja“), kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES, za obdobje od 2001 do 2002 (6), z dne 22. aprila 2004 o nevarnosti kršitev svobode izražanja in obveščanja v EU in zlasti v Italiji (člen 11(2) Listine o temeljnih pravicah) (7), z dne 25. septembra 2008 o koncentraciji in pluralizmu medijev v Evropski uniji (8), z dne 25. novembra 2010 o javni radioteleviziji v digitalni dobi: prihodnost dvojnega sistema (9) in z dne 10. marca 2011 o madžarskem zakonu o medijih (10),

— ob upoštevanju evropske pobude za medijski pluralizem (11), ki jo je registrirala Komisija in katere namen je zaščititi medijski pluralizem z delno harmonizacijo nacionalnih določb o lastništvu medijev in preglednosti, navzkrižju interesov s političnimi funkcijami in neodvisnosti organov za nadzor nad mediji,

— ob upoštevanju uvodnih izjav 8 in 94 direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah, v katerih je opisano, da morajo države članice preprečiti ukrepe, ki ustvarjajo prevladujoče položaje ali omejujejo pluralnost, ter neodvisnim regulativnim organom omogočiti, da svoje delo opravljajo pregledno in nepristransko,

— ob upoštevanju dela, ki ga je na področju svobode medijev opravila OVSE, zlasti njen predstavnik za svobodo medijev, ter zadevnih poročil in govora, predvajanega prek videa med predstavitvijo o medijski svobodi v Odboru za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje razmere 6. novembra 2012,

— ob upoštevanju poročil o medijih, ki so jih objavile nevladne organizacije, kot so poročila Novinarjev brez meja (indeksi svobode tiska) in organizacije Freedom House (poročila o svobodi tiska),

— ob upoštevanju študij o vprašanjih, povezanih z mediji, ki sta jih objavila Parlament (12) in Center za pluralnost in svobodo medijev Evropskega univerzitetnega inštituta (13),

— ob upoštevanju neodvisne študije o kazalnikih medijske pluralnosti v državah članicah – pristop z vidika tveganj, ki je bila opravljena leta 2007 na prošnjo Komisije in objavljena leta 2009 (14) ter v kateri je orodje za spremljanje medijev opredeljeno s kazalniki za opozarjanje na grožnje pluralnosti medijev,

— ob upoštevanju člena 48 Poslovnika,

— ob upoštevanju poročila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve ter mnenja Odbora za kulturo in izobraževanje (A7-0117/2013),

A. ker imajo mediji v demokraciji pomembno vlogo „javnega psa čuvaja“, saj državljanom omogočajo, da uveljavljajo svojo pravico, da so obveščeni ter da nadzirajo in presojajo dejanja in odločitve tistih, ki imajo moč, oblast ali vpliv, zlasti na volitvah; ker lahko imajo s svojo avtoriteto informacijskih čuvajev tudi vlogo pri določanju vsebin, o katerih poročajo javnosti, in tako delujejo kot oblikovalci mnenj;

B. ker se je izkazalo, da svoboda izražanja v javni sferi oblikuje demokracijo in pravno državo in je nujna za njun obstoj in preživetje; ker so svobodni in neodvisni mediji ter prosta izmenjava informacij pri demokratičnih spremembah, do katerih prihaja v nedemokratičnih režimih, odločilnega pomena, in se od Komisije zahteva, naj natančno spremlja svobodo in pluralnost medijev v ter naj pri spodbujanju demokracije v svetu zadostno pozornost nameni vlogi svobodnih medijev;

C. ker je svoboda medijev temelj vrednot iz Pogodb, kot so demokracija, pluralnost in spoštovanje pravic manjšin; ker je njena zgodovina pod imenom „svoboda tiska“ prispevala k napredku demokratičnih idej in razvoju evropskega vzora skozi zgodovino;

D. ker so svoboda in pluralnost medijev ter neodvisno novinarstvo bistveni elementi pri samem izvrševanju medijske dejavnosti v Uniji, zlasti na enotnem trgu; ker je zato vsako neupravičeno omejevanje svobode in pluralnosti medijev ter neodvisnosti novinarstva tudi omejevanje svobode mnenja in gospodarske svobode; ker novinarji ne bi smeli biti pod pritiskom lastnikov, upravljavcev in vlad, ter občutiti finančnih groženj;

E. ker je samostojna in močna javna sfera, ki temelji na neodvisnih in pluralnih medijih, bistveno okolje, kjer se lahko razvijajo skupne svoboščine civilne družbe, kot je pravica do zbiranja in združevanja, pa tudi svoboščine posameznika, kot sta pravici do svobode izražanja in do dostopa do informacij;

F. ker je mogoče temeljne pravice državljanov do svobode izražanja in obveščanja zagotoviti samo s svobodo in pluralnostjo medijev, tako da lahko novinarji in mediji izvajajo svojo pravico in dolžnost, da pošteno in nevtralno obveščajo državljane in nepristransko poročajo o dogodkih in odločitvah javnega interesa; ker imajo vsi člani družbe pravico, da na demokratičen in miren način izražajo svoje mnenje;

G. ker je Evropsko sodišče za človekove pravice iz člena 10 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki vključuje podobne določbe kot člen 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (del pravnega reda Unije), izpeljalo pozitivno obveznost držav članic, da morajo zagotavljati pluralnost medijev;

H. ker informacije zaradi svoje narave in zlasti zaradi tehnoloških sprememb v zadnjih desetletjih presegajo geografske meje in imajo ključno vlogo pri informiranju nacionalnih skupnosti, ki živijo v tujini, ter dajejo na voljo sredstva, ki omogočajo vzajemno poznavanje in razumevanje čez meje in med državami; ker se je med drugim s spletnimi mediji izoblikoval globalni značaj medijev, od katerega so danes odvisna pričakovanja in potrebe javnosti ter zlasti potrošnikov informacij; ker so se zaradi sprememb v svetu medijev in komunikacijske tehnologije nanovo opredelili prostor za izmenjavo informacij ter način za informiranje ljudi in oblikovanje javnega mnenja;

I. ker je vseevropska javna sfera, ki temelji na stalnem in neprekinjenem spoštovanju svobode in pluralnosti medijev, ključna sestavina postopka povezovanja Unije v skladu z vrednotami iz Pogodb, odgovornostjo evropskih institucij in razvojem evropske demokracije, na primer v zvezi z volitvami v Evropski parlament; ker živahno, konkurenčno in pluralistično (avdiovizualno in pisno) medijsko prizorišče spodbuja sodelovanje državljanov v javni razpravi, kar je nujno za dobro delovanje demokratičnega sistema;

J. ker nevladne organizacije, združenja za spremljanje svobode medijev, Svet Evrope in OVSE ter študije in resolucije Evropskega parlamenta poročajo o grožnjah, ki jih vlade držav predstavljajo za svobodne in neodvisne medije, tudi v državah članicah EU, ter svarijo pred njimi (15);

K. ker sta Svet Evrope in OVSE preučila človeško in demokratično razsežnost komuniciranja v podrobnih izjavah, resolucijah, priporočilih, mnenjih in poročilih o svobodi, pluralnosti in koncentraciji medijev, pri čemer sta oblikovala pomemben sklop enotnih vseevropskih minimalnih standardov na tem področju;

L. ker je Evropska unija zavezana zaščiti in spodbujanju pluralnosti medijev kot enega glavnih stebrov pravice do obveščenosti in svobode izražanja, ki sta temelja dejavnega državljanstva in participativne demokracije, in sta vključeni v člen 11 Listine o temeljnih pravicah;

M. ker je svoboda medijev kvalifikacijsko merilo za pristop držav kandidatk k EU v okviru københavnskih meril pa tudi eno od načel, ki jih EU spodbuja v svoji zunanji politiki; ker bi zato morale EU in države članice zgledno ravnati doma in tako zagotoviti verodostojnost in skladnost;

N. ker je Parlament že večkrat izrazil zaskrbljenost glede svobode, pluralnosti in koncentracije medijev ter je Komisijo kot varuhinjo pogodb pozval k ustreznemu ukrepanju, med drugim s predložitvijo zakonodajne pobude na to temo;

O. ker je Komisija 16. januarja 2007 uvedla „pristop v treh korakih“, ki je vključeval delovni dokument osebja Komisije o pluralnosti medijev, neodvisno študijo o pluralnosti medijev v državah članicah EU s kazalniki za ocenjevanje pluralnosti medijev in opredelitev morebitnih tveganj v državah članicah EU (s predvideno izdajo leta 2007) in sporočilo Komisije o kazalnikih za pluralnost medijev v državah članicah EU (s predvideno izdajo leta 2008), čemur bi naj sledilo javno posvetovanje (16); ker je treba orodje za pluralnost medijev, opisano v neodvisni študiji, še izvršiti;

P. ker je Komisija žal prekinila ta pristop, saj sporočilo ni bilo nikoli objavljeno in se javno posvetovanje ni nikoli začelo;

Q. ker je z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe Listina o temeljnih pravicah postala zavezujoča; ker je ta listina prvi mednarodni dokument, ki izrecno določa, da se „Spoštujeta […] svoboda in pluralnost medijev“ (člen 11(2)); ker je EU v skladu s Pogodbama pooblaščena in pristojna, da zagotavlja varstvo vseh temeljnih pravic v Uniji, zlasti na podlagi členov 2 in 7 PEU;

R. ker je dolžnost držav članic, da stalno spodbujajo in ščitijo svobodo mnenja, izražanja, obveščanja in medijev, saj se ta načela zagotavljajo tudi v njihovih ustavah in zakonih, pa tudi da državljanom omogočijo pošten in enak dostop do različnih virov informacij in tako do različnih stališč in mnenj; ker imajo poleg tega dolžnost, da spoštujejo in zaščitijo zasebno in družinsko življenje, dom in komunikacijo, pa tudi osebne podatke svojih državljanov v skladu s členoma 7 in 8 Listine; ker mora Unija v primeru resne ogroženosti ali kršitve te svobode v državi članici hitro in učinkovito posredovati na podlagi svojih pristojnost iz Pogodb in Listine, da zaščiti evropski demokratični in pluralistični red in temeljne pravice;

S. ker ima EU pristojnosti na področjih, ki so povezana z mediji, kot so notranji trg, avdiovizualna politika, konkurenca (vključno z državno pomočjo), telekomunikacijami in temeljnimi pravicami; ker je Parlament izjavil, da bi bilo treba na tej osnovi opredeliti minimalne bistvene standarde, da se zagotovijo, zajamčijo in spodbujajo svoboda obveščanja, primerna raven pluralnosti medijev ter neodvisno upravljanje medijev (17); ker je Komisija Centru za pluralnost in svobodo medijev Evropskega univerzitetnega inštituta zaupala nalogo, da opravi analizo področja pristojnosti EU v zvezi s svobodo medijev;

T. ker se pojavlja zaskrbljenost v zvezi z izzivi in pritiski, s katerimi se soočajo mediji, zlasti javne radiotelevizije, kar zadeva uredniško neodvisnost, zaposlovanje osebja, negotovo zaposlitev, samocenzuro, pluralnost, nevtralnost in kakovost informacij, dostop in financiranje, ki so posledica nedopustnih političnih in finančnih vplivov ter gospodarske krize;

U. ker sta skrb zbujajoča visoka stopnja brezposelnosti novinarjev v Evropi ter dejstvo, da je velik delež novinarjev v samostojnem poklicu, kar pomeni omejeno zaposlitveno stabilnost in podporo ter veliko negotovost;

V. ker se zasebni mediji srečujejo z vse večjo koncentracijo, notranjo in čezmejno, z medijskimi konglomerati, ki svoje proizvode prodajajo v različnih državah in s tem povečujejo naložbe v medije znotraj EU, in vse večjim vplivom neevropskih vlagateljev in medijev v Evropi, kar povzroča monopole nad informacijami in spodkopava pluralnost mnenj; ker tudi v EU obstaja zaskrbljenost o virih financiranja nekaterih zasebnih medijev;

W. ker je evropska javnost prek številnih preiskav, raziskav mnenja in javnih pobud izrazila svojo zaskrbljenost zaradi poslabšanja stanja na področju svobode in pluralnosti medijev ter večkrat zahtevala ukrepanje EU za ohranitev svobode medijev ter razvoj močnega, neodvisnega in pluralnega medijskega prizorišča;

X. ker je pospešitev ciklusa novic privedla k hudim napakam novinarjev, kot so opustitev preverjanja in ponovnega preverjanja novinarskih virov;

Y. ker ima lahko razvoj digitalnega okolja ključno vlogo za dostop evropskih državljanov do spletnih informacij;

Z. ker se medijska krajina temeljito spreminja; ker je v času te krize vse večji delež novinarjev zaposlen v negotovih razmerah in se sooča s pomanjkanjem socialne varnosti v primerjavi s standardi na trgu dela, ter se mora spopadati tudi s številnimi izzivi, povezanimi s prihodnostjo novinarstva;

AA. ker so bile Evropskemu parlamentu poslane peticije, ki so se nanašale na te skrbi in zahteve državljanov, s čimer se je od evropskih institucij, zlasti od Parlamenta, očitno zahtevalo, naj ukrepajo;

AB. ker so tehnološke spremembe, ki so jih povzročili internet, osebni računalniki in nedavno mobilno računalništvo, bistveno spremenile infrastrukturo informacij tako, da ima to posledice za poslovni model bolj tradicionalnih medijev, zlasti na njihovo zanašanje na trg oglaševanja, kar ogroža obstoj nekaterih medijev, ki imajo pomembno civilno in demokratično vlogo; ker imajo torej javne oblasti, tako na ravni držav članic kot tudi na ravni Unije, dolžnost, da oblikujejo zbirko orodij, ki bo na voljo v tem prehodnem obdobju in bo omogočala preživetje vrednot in nalog neodvisnih medijev, ne glede na tehnološko platformo, ki jo uporabljajo sedaj ali jo bodo uporabljali v prihodnosti; v zvezi s tem poziva Komisijo, naj opravi študijo o učinkih tehnoloških sprememb na poslovni model medijev in njihovih posledic za svobodo in pluralnost medijev;

AC. ker je nedavna gospodarska kriza povečala težave medijev ter s povečanjem negotovosti vloge novinarjev medijsko prizorišče napravila bolj ranljivo za gospodarske ali politične pritiske, pa tudi samo po sebi bolj krhko; ker so ti pojavi zlasti vplivali na novinarske žanre, ki so dražji ali jih je treba razvijati več časa, kot so raziskovalno novinarstvo, reportaže in nameščanje mednarodnih in evropskih dopisnikov; ker so te vrste novinarstva bistvene za zagotavljanje odgovornosti javnih in političnih oblasti, preprečevanje zlorab gospodarske in institucionalne moči ter za odkrivanje in pregon kriminalnih dejavnosti na socialnem, okoljskem in humanitarnem področju; poziva Komisijo, naj opravi študijo o učinkih krize in negotove zaposlitve na novinarsko skupnost, da bi se analizirale in morebiti popravile posledice za svobodo in pluralnost medijev;

AD. ker tehnološke spremembe, raznolika skupnost neodvisnih novinarskih strokovnjakov ter pridobivanje raznolikih znanj, ki so potrebni za zbiranje in ustvarjanje kakovosti, danes ustvarjajo tudi možnosti za novo splošno platformo ter nadnacionalne novinarske poslovne zveze, ki jih je mogoče podpreti tako z javnimi kot z na trgu temelječimi politikami;

1. poziva države članice in Evropsko unijo, naj spoštujejo, zagotavljajo, varujejo in spodbujajo temeljno pravico do svobode izražanja in obveščanja ter svobodo in pluralnost medijev in naj zato ne ogrožajo svobode medijev, na primer s poskusi neprimernega in političnega vplivanja ali pritiskov ter z vsiljevanjem strankarskega nadzora in cenzure medijem ali z omejevanjem ali neprimernim oženjem svobode in neodvisnosti množičnih medijev v zasebne ali politične namene, ali s finančnimi grožnjami javnim radiotelevizijam ter naj razvijejo mehanizme, s katerimi bodo to preprečile;

2. poziva države članice in EU naj zagotovijo, da bodo na voljo pravno zavezujoči postopki in mehanizmi za izbiranje in imenovanje direktorjev javnih medijev, upravnih odborov, medijskih svetov in regulativnih organov, ki bodo pregledni in bodo temeljili na dosežkih in nespornih izkušnjah ter bodo zagotavljali strokovnost, poštenost in neodvisnost pa tudi čim večje soglasje znotraj celotnega političnega in družbenega spektra, pravno varnost in neprekinjeno delovanje namesto političnih ali strankarskih meril na podlagi izkrivljenega sistema imenovanja glede na rezultate volitev ali volje tistih, ki vladajo; ugotavlja, da bi morala vsaka država članica sestaviti seznam meril za imenovanje direktorjev ali upravnih odborov državnih medijev v skladu z načeli neodvisnosti, celovitosti, izkušenj in strokovnosti; poziva države članice, naj vzpostavijo jamstva in tako zagotovijo, da bodo medijski sveti in regulativna telesa neodvisni od političnega vpliva vlade, parlamentarne večine ali katere koli druge družbene skupine;

3. poudarja, da sta pluralnost medijev ter novinarska in uredniška neodvisnost nosilna stebra svobode medijev, saj zagotavljata, da so mediji raznoliki in dostopni za različne družbene in politične akterje, mnenja in stališča (vključno z nevladnimi organizacijami, združenji državljanov, manjšinami itd.) ter ponujajo širok razpon pogledov;

4. poziva države članice, naj zagotovijo, da bodo imele kulturne skupnosti, ki so razdeljene v različnih regijah ali državah članicah, dostop do medijev v svojih jezikih in da tega dostopa ne bo mogoče ovirati s politično odločitvijo;

5. opozarja, da morajo države podpisnice po mnenju Evropskega sodišča za človekove pravice zagotavljati pluralnost medijev v skladu s členom 10 Evropske konvencije o človekovih pravicah; poudarja, da člen 10 te konvencije vključuje določbe, podobne tistim iz člena 11 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki je del pravnega reda Skupnosti;

6. poudarja, da mora Evropska komisija poskrbeti, da države članice na svojem ozemlju zagotavljajo pravilno izvajanje Listine o temeljnih pravicah, o čemer priča pluralizem medijev, enak dostop do informacij in spoštovanje neodvisnosti tiska z nevtralnostjo;

7. poudarja, da morajo države, ki želijo pristopiti k Evropski uniji, v skladu s københavnskimi merili spoštovati pravni red Unije, ki vključuje Listino o temeljnih pravicah, zlasti člen 11 te listine, ki zahteva spoštovanje svobode in pluralnosti medijev; ugotavlja pa, da morajo sedanje države članice sicer tudi spoštovati to listino, vendar ni mehanizma, ki bi to zagotavljal;

8. poudarja temeljno vlogo resnično uravnoteženega evropskega dvojnega sistema, v katerem imajo zasebni in javni mediji vsak svojo vlogo in ki ga je treba ohraniti, k čemur so pozvali Parlament, Komisija in Svet Evrope; ugotavlja, da so v današnji multimedijski družbi z večjim številom komercialno usmerjenih globalnih tržnih udeležencev bistvenega pomena javni mediji; opozarja na pomembno vlogo javnih medijev, ki jih financirajo državljani prek države za izpolnjevanje njihovih potreb in ki so neodvisni od zunanjih pritiskov in zasebnih ali političnih interesov ter obenem namenjajo prostor za nišne vsebine, ki se zasebnim medijem ne obrestujejo, pa tudi na njihovo institucionalno dolžnost, da zagotavljajo visokokakovostne, točne in zanesljive informacije za široko občinstvo; poudarja, da imajo zasebni mediji podobne dolžnosti, kar zadeva informacije, zlasti institucionalne in politične narave, kot so informacije v okviru volitev, referendumov itd.; poudarja, da je treba zagotoviti poklicno neodvisnost nacionalnih tiskovnih agencij in preprečiti nastanek političnih monopolov;

9. priznava, da imajo stalno samourejanje in nezakonodajne pobude, če so neodvisne, nepristranske in pregledne, pomembno vlogo pri zagotavljanju medijske svobode; poziva Komisijo, naj sprejme ukrepe v podporo neodvisnosti medijev in njihovih reulativnih agencij od države (tudi na evropski ravni) in močnih komercialnih interesov;

10. opozarja na posebno in edinstveno vlogo javnih medijev, kakor je navedeno v amsterdamskem protokolu o sistemu javne radiotelevizije v državah članicah;

11. opozarja, da se v protokolu št. 29, priloženim k Pogodbam, priznava, da je sistem javne radiotelevizije v državah članicah neposredno povezan z demokratičnimi, socialnimi in kulturnimi potrebami vsake družbe in potrebo po ohranitvi medijske pluralnosti; posledično določa, da lahko države članice financirajo javne radiotelevizije le, če je to namenjeno izpolnjevanju njihove javne naloge in ne vpliva na pogoje trgovanja in konkurenco v Uniji v taki meri, da bi bilo v nasprotju s skupnim interesom;

12. poudarja pomen ustreznega, sorazmernega in stabilnega financiranja javnih medijev, da se zagotovi njihova politična in ekonomska neodvisnost in se jim s tem omogoči izpolnjevanje vseh njihovih nalog, vključno z njihovo družbeno, izobraževalno, kulturno in demokratično vlogo, da se bo mogoče prilagoditi digitalni spremembi in z reprezentativnimi, visokokakovostnimi in vsem dostopnimi mediji prispevati k vključujoči informacijski družbi in družbi znanja; je zaskrbljen zaradi sedanje naklonjenosti nekaterih držav članic zmanjšanju proračuna ali dejavnosti javnih medijev, saj se s tem zmanjšujejo njihove zmožnosti, da opravijo svojo nalogo; poziva države članice, naj to spremenijo in zagotovijo ustrezno, trajno in predvidljivo financiranje javnih medijev;

13. poudarja, da se ukrepi za urejanje dostopa medijev do trga s postopki uvajanja licenc in dovoljenj za predvajanje programa, pravil o zaščiti državne, nacionalne ali vojaške varnosti in o javnem redu ter pravil o zaščiti morale in otrok ne bi smeli zlorabljati za vsiljevanje političnega ali strankarskega nadzora ali cenzure medijem ali za preprečevanje uveljavljanja temeljne pravice državljanov, da so obveščeni o vprašanjih javnega interesa in pomena; poudarja, da je treba v zvezi s tem zagotoviti ustrezno ravnovesje; opozarja, da mediji ne bi smeli biti izpostavljeni grožnjam vpliva posebnih interesnih skupin in lobijev, gospodarskih akterjev ali verskih skupin;

14. poziva Komisijo in države članice, naj uporabljajo pravila o konkurenci in medijih, zagotovijo konkurenco, da bodo odpravile in preprečile prevladujoče položaje, po možnosti z določitvijo nižjih konkurenčnih pragov za medijsko industrijo kot za druge trge, zagotovijo dostop novih udeležencev do trga, posredujejo v primeru pretirane koncentracije medijev in v primeru, ko so ogrožene pluralnost, neodvisnost in svoboda medijev, in s tem zagotovijo, da bodo imeli vsi državljani EU dostop do svobodnih in raznolikih medijev v vseh državah članicah, ter naj po potrebi priporočajo izboljšave; poudarja, da tiskovne skupine v lasti podjetij, ki lahko oddajajo javna naročila, ogrožajo medijsko neodvisnost; poziva Komisijo, naj oceni povezavo med obstoječimi pravili o konkurenci in vedno večjo koncentracijo komercialnih medijev v državah članicah; poziva Komisijo, naj predlaga konkretne ukrepe za zaščito pluralnosti medijev in preprečevanje pretirane medijske koncentracije;

15. meni, da je treba pozornost nameniti ravni koncentracije lastništva medijev v državah članicah, pri čemer poudarja, da pojem medijske pluralnosti vključuje širši sklop vprašanj, kot so prepoved cenzure, zaščita virov informacij in prijaviteljev nepravilnosti, vprašanja, povezana s pritiski s strani političnih akterjev in tržnih sil, preglednostjo, delovnimi razmerami novinarjev, organi za nadzor medijev, kulturno raznolikostjo, razvojem novih tehnologij, neomejenim dostopom do informacij in komunikacije, necenzuriranim dostopom do interneta in digitalno ločnico; meni, da bi morala biti lastništvo in upravljanje medijev pregledna in nekoncentrirana; meni, da koncentracija lastništva ogroža pluralnost in kulturno raznolikost ter povzroča enoličnost medijske vsebine

16. poziva k pravilom, ki zagotavljajo ustrezno obravnavo in odpravo navzkrižij interesa, na primer tistih, ki nastanejo pri združevanju politične funkcije in nadzora nad mediji, in ki zlasti zagotavljajo, da so upravičeni lastniki medijskih konglomeratov vedno javni ter se tako prepreči navzkrižje interesov; poziva k učinkovitemu izvajanju jasnih pravil, da se zagotovijo pregledni in pošteni postopki za financiranje medijev in dodeljevanje državnega oglaševanja in sponzoriranja, tako da to ne bo v nasprotju s svobodo obveščanja in izražanja, pluralnostjo ali uredniško politiko medijev, in poziva Komisijo, naj to spremlja;

17. poudarja, da so kljub uporabi politike konkurence v okviru uredbe EU o združitvi, zlasti člena 21 (18), pomisleki, da ti instrumenti nezadostno nadzirajo koncentracijo medijev zaradi težav razmejitve trga, saj v nekaterih primerih pri velikih kombiniranih medijskih združitvah ni dosežena zgornja meja prometa, določena v politiki EU o konkurenci;

18. poudarja, da tržna moč medijske industrije izhaja iz monopolnega položaja določanja cen in političnega vpliva, kar povzroča regulatorno past in je zato še težje odpraviti prevladujoče položaje, ko enkrat nastanejo; poziva, da je treba konkurenčne prage za medijsko industrijo določiti nižje kot za druge trge;

19. opominja Komisijo, da je bila v preteklosti že večkrat pozvana, naj po možnosti uvede pravni okvir za preprečevanje koncentracije lastništva in zlorabe prevladujočega položaja; poziva Komisijo, naj predlaga konkretne ukrepe za zaščito pluralnosti medijev, vključno z zakonodajnim okvirom o pravilih o lastništvu medijev, s katerim se uvedejo minimalni standardi za države članice;

20. poudarja pomen zagotavljanja neodvisnosti novinarjev tako v zvezi z notranjimi pritiski urednikov, založnikov ali lastnikov kot zunanjimi pritiski političnih ali gospodarskih lobijev in drugih interesnih skupin ter opozarja na pomen listin ali kodeksov ravnanja v zvezi z uredniško neodvisnostjo, saj preprečujejo vmešavanje lastnikov, vlad ali zunanjih zainteresiranih strani v vsebino novic; poudarja pomen uresničevanja pravice do svobode govora na podlagi enakosti in enakega obravnavanja brez katere koli oblike diskriminacije; poudarja dejstvo, da je pravica dostopa do javnih dokumentov in informacij ključnega pomena za novinarje in državljane, in poziva države članice k uvedbi trdnega in obsežnega pravnega okvira v zvezi s svobodo vladnih informacij in dostopom do dokumentov v javnem interesu; poziva države članice, naj zagotovijo pravna jamstva za popolno zaščito načela zaupnosti virov, in poziva k dosledni uporabi sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice na tem področju, vključno z zvezi s prijavljanjem nepravilnosti;

21. poziva k zaščiti novinarjev pred pritiski, ustrahovanjem, nadlegovanjem, grožnjami in nasiljem, in opozarja na to, da so raziskovalni novinarji zaradi svojega delovanja pogosto tarča groženj, fizičnih napadov in celo poskusov ubojev; poudarja pomen zagotavljanja pravičnosti in boja proti nekaznovanju za ta dejanja in opozarja, da to ustrahovalno vpliva na svobodno izražanje in povzroča samocenzuriranje v medijih; poudarja, da raziskovalno novinarstvo omogoča spremljanje demokracije in dobrega upravljanja ter odkrivanje nepravilnosti in kaznivih dejanj, torej je v pomoč organom pregona; poziva države članice in EU, naj podprejo in spodbujajo raziskovalno novinarstvo in širijo etično novinarstvo v medijih z razvojem poklicnih standardov in ustreznih postopkov sodnega varstva, in sicer s poklicnim usposabljanjem in kodeksi ravnanja, ki so jih določila medijska združenja in zveze;

22. poziva države članice, naj sprejmejo zakonodajo za preprečevanje infiltriranja pripadnikov obveščevalne službe v informativna uredništva, ta praksa namreč zelo ogroža svobodo izražanja, saj omogoča nadzor nad temi uredništvi in ustvarja razmere nezaupanja, ovira zbiranje informacij in ogroža zaupnost virov, cilj pa je napačno informirati javnost in jo manipulirati, poleg tega škodi verodostojnosti medijev;

23. poudarja, da je vse več novinarjev zaposlenih pod negotovimi pogoji brez socialnega varstva, ki je običajno na trgu dela, in poziva k izboljšanju delovnih razmer za zaposlene v medijih; poudarja, da morajo države članice zagotoviti, da se pri urejanju delovnih pogojev novinarjev upoštevajo določbe Evropske socialne listine; poudarja pomembnost kolektivnih novinarskih pogodb, sindikalnega zastopanja novinarskih kolektivov, ki bi moralo biti dovoljeno za vse delavce, tudi če so včlanjeni v manjši skupini, če delajo v malih podjetjih ali če delajo po nestandardnih pogodbenih oblikah, kot so zaposlitev za določen čas ali začasna zaposlitev, saj so z varnostjo zaposlitve sposobni govoriti in delovati skupaj in lažje ter učinkoviteje branijo svoje poklicne standarde;

24. poudarja potrebo po spodbujanju etičnega novinarstva v medijih; poziva Evropsko komisijo, naj predlaga instrument (npr. v obliki priporočila, kot je priporočilo z dne 20. decembra 2006 o varstvu mladoletnikov in človeškega dostojanstva ter o pravici do odgovora v zvezi s konkurenčnostjo evropske avdiovizualne industrije in industrije spletnih informacijskih storitev), ki bo zagotovil, da države članice pozovejo medijski sektor, naj razvije strokovne standarde in etične kodekse, kar vključuje tudi dolžnost, da označijo razliko med dejstvi in mnenji pri poročanju, potrebo po natančnosti, nepristranskosti in objektivnosti, spoštovanje zasebnosti, dolžnost do popravkov napačnih informacij in pravico do odgovora; ta okvir bi moral predvideti, da medijski sektor ustanovi neodvisni regulativni organ za medije – delujoč neodvisno od političnih ali drugih zunanjih vplivov –, ki lahko obravnava pritožbe proti medijem na podlagi strokovnih standardov in etičnih kodeksov ter ima pooblastila za sprejemanje ustreznih ukrepov;

25. poziva države članice, v katerih je obrekovanje kaznivo dejanje, naj ga čim prej dekriminalizirajo; obžaluje, da se v mnogih državah članicah nad novinarji in mediji izvajajo pritiski in nasilje ter se jih nadleguje, tudi kadar poročajo o demonstracijah in javnih dogodkih, kar povzroča zaskrbljenost med evropskimi in mednarodnimi organizacijami in v akademskih krogih ter civilni družbi; poudarja pomen sodelovanja v dialogu z oblastmi, da se zagotovi, da svoboda in neodvisnost medijev ne bosta ogroženi, da se kritični glasovi ne bodo utišali in da bo osebje kazenskega pregona spoštovalo vlogo medijev in jim bo zagotavljalo svobodno in varno poročanje;

26. poudarja, da je treba ustanoviti samoregulativne medijske organe, kot so komisije za pritožbe in varuhi pravic, in podpira praktična prizadevanja od spodaj navzgor, s katerimi evropski novinarji ščitijo svoje temeljne pravice, z ustanovitvijo svetovalnega centra za dokumentiranje domnevnih kršitev teh pravic, zlasti svobode izražanja, (v skladu s pilotnim projektom, sprejetim na plenarnem zasedanju kot del stališča Parlamenta o predlogu proračuna za leto 2013 z dne 23. oktobra 2012);

27. poudarja potrebo po pravilih glede političnih informacij v celotnem sektorju avdiovizualnih medijev, da bi zagotovili pošten dostop različnim političnim tekmecem, mnenjem in stališčem, zlasti pred volitvami in referendumi, da si državljani lahko oblikujejo mnenje brez prevelikega vpliva enega prevladujočega subjekta, ki oblikuje mnenje; meni, da morajo regulativni organi ustrezno uveljavljati ta pravila;

28. meni, da temeljna pravica do svobode izražanja in svoboda medijev nista omejeni zgolj na tradicionalne medije, temveč zajemata tudi družbene medije in druge oblike novih medijev; poudarja pomen zagotavljanja svobode izražanja in obveščanja na internetu, in sicer z zagotavljanjem internetne nevtralnosti, in zato poziva EU in države članice, naj zagotovijo, da se bodo te pravice in svoboščine na internetu v celoti spoštovale v zvezi z neomejenim dostopom do informacij in njihovim zagotavljanjem in razširjanjem; svari pred vsemi poskusi oblasti, da bi zahtevale registracijo oziroma odobritev ali omejevale domnevno škodljivo vsebino; priznava, da zagotavljanje internetnih storitev s strani javnih medijev prispeva k uresničevanju njihove naloge, da državljanom omogočijo dostop do informacij in oblikovanje njihovega mnenja iz različnih virov;

29. poudarja vse večji pomen zbiralnikov novičarskih virov, spletnih iskalnikov in drugih posrednikov pri širjenju ter dostopu do informacij in novic na internetu poziva Komisijo, naj te internetne akterje vključi v regulativni okvir EU, ko bo revidirala Direktivo o avdiovizualnih medijskih storitvah, da bi se spopadla s težavami v zvezi z diskriminacijo vsebin in izkrivljanjem izbire virov;

30. spodbuja Komisijo in države članice, naj v okviru politike medijske pismenosti, ki jo vodi Komisija, namenijo dovolj pozornosti pomenu izobraževanja o medijih, tako da se državljani usposobijo za kritično presojanje in pregledovanje vedno večje količine informacij;

31. poziva Komisijo, naj preveri, ali države članice dovoljenja za oddajanje dodeljujejo na podlagi objektivnih, preglednih, nediskriminatornih in sorazmernih meril;

32. poudarja pomen in nujnost letnega spremljanja svobode in pluralnosti medijev v vseh državah članicah Unije in letnega poročanja o tem na podlagi podrobno opredeljenih standardov, ki sta jih razvila Svet Evrope in OVSE, ter na osnovi analitičnega pristopa, ki temelji na tveganju, in kazalnikov, razvitih v neodvisni študiji, opravljeni na zahtevo Komisije v sodelovanju z nevladnimi organizacijami, zainteresiranimi stranmi in strokovnjaki, vključno s spremljanjem in nadziranjem razvoja in sprememb zakonodaje na področju medijev in učinka vsake zakonodaje, sprejete v državah članicah, ki vpliva na svobodo medijev, zlasti v zvezi z vmešavanjem vlade, ter dobre prakse za opredelitev standardov javnih storitev za javne in zasebne programe; poudarja, da je treba širšo javnost seznaniti s temi skupnimi evropskimi standardi; meni, da morajo to nalogo izvesti Komisija, Agencija za temeljne pravice in/ali Center Evropskega univerzitetnega inštituta za pluralnost in svobodo medijev ter o rezultatih tega spremljanja objaviti letno poročilo; meni, da bi morala Komisija to poročilo predstaviti Parlamentu in Svetu ter predlagati morebitne dejavnosti in ukrepe, ki izhajajo iz sklepov tega poročila;

33. meni, da ima EU pooblastila za sprejetje zakonodajnih ukrepov za zagotavljanje, varovanje in spodbujanje svobode izražanja in obveščanja ter svobode in pluralnosti medijev, vsaj takšna, kot jih ima v zvezi z varstvom mladoletnikov in človekovega dostojanstva, kulturno raznolikostjo, dostopom državljanov do informacij in/ali poročanjem o pomembnih dogodkih, spodbujanjem pravic invalidov, varstvom potrošnikov v zvezi s komercialnim sporočanjem in pravico do odgovora, kar so splošni interesi, ki jih zajema Direktiva o avdiovizualnih medijskih storitvah; hkrati meni, da mora biti vsa zakonodaja sprejeta na podlagi podrobne in previdne analize položaja v EU in državah članicah v zvezi s težavami, ki jih je treba rešiti, in najboljšimi načini, kako se z njimi spopasti; meni, da je treba po potrebi izvesti nezakonodajne pobude, kot so nadzor, samourejanje, pravila ravnanja, ter uporaba člena 7 PEU, kot to zahteva večina zainteresiranih strani, ob upoštevanju, da nekatere od najbolj perečih groženj svobodi medijev v nekaterih državah članicah izhajajo iz nedavno sprejete zakonodaje;

34. ponovno poziva Komisijo, naj pregleda in spremeni Direktivo o avdiovizualnih medijskih storitvah in njeno področje uporabe razširi na minimalne standarde za spoštovanje, varstvo in spodbujanje temeljne pravice do svobode izražanja in obveščenosti, svobode in pluralnosti medijev, ter zagotovi popolno uporabo Listine o temeljnih pravicah, Evropske konvencije o človekovih pravicah in s tem povezane sodne prakse v zvezi s pozitivnimi obveznostmi na področju medijev, saj je cilj direktive ustvariti območje brez notranjih meja za avdiovizualne medijske storitve, hkrati pa zagotoviti visoko stopnjo zaščite ciljev splošnega interesa, kot je vzpostavitev ustreznega zakonodajnega in upravnega okvira za zagotavljanje učinkovitega pluralizma (19); posledično poziva Komisijo, naj pregleda in spremeni Direktivo o avdiovizualnih medijskih storitvah in s tem (kot to poteka za model regulativnih organov v okviru elektronskih komunikacij ali na podlagi tega modela) zagotovi popolno neodvisnost, nepristranskost in preglednost regulativnih organov, kar zadeva njihove postopke odločanja, izvrševanje njihovih nalog in pristojnosti ter postopek spremljanja, učinkovito financiranje za izvajanje njihovih dejavnosti ter da imajo primerna pooblastila za sankcioniranje, da se zagotovi izvajanje njihovih odločitev;

35. poziva Komisijo, naj v oceno in revizijo Direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah vključi tudi določbe o preglednosti lastništva medijev, koncentraciji medijev, pravila o navzkrižju interesov, da se prepreči nedovoljen vpliv političnih in ekonomskih sil na medije, in določbe o neodvisnosti organov za nadzor nad mediji; poziva Komisijo, naj objavi sporočilo o uporabi kazalnikov za pluralnost medijev orodja za spremljanje pluralnosti medijev v državah članicah EU, kakor so že bili razviti z neodvisno študijo o kazalnikih pluralnosti medijev v državah članicah – pristop z vidika tveganj in na podlagi „pristopa v treh korakih“, uvedenega januarja 2007; temu bi moralo slediti obsežno javno posvetovanje z vsemi udeleženci, med drugim na podlagi odziva na sporočilo skupine na visoki ravni za svobodo medijev, in sicer s pripravo predloga za niz smernic o svobodi in pluralnosti medijev;

36. poziva države članice, naj nemudoma nadaljujejo z reformami za dosego teh ciljev; poziva Komisijo, naj jasno določi področje pristojnosti regulativnih organov, zlasti kar zadeva urejanje in spremljanje, in naj spremlja, ali pri nalaganju sankcij izpolnjujejo zahteve o njihovi nujnosti in sorazmernosti; opozarja na pomen prilagoditve področja uporabe uredbe posebni naravi posameznega medija;

37. poziva nacionalne regulativne organe, naj sodelujejo in se usklajujejo na ravni EU v zvezi z mediji, denimo z ustanovitvijo evropskega združenja regulativnih organov za avdiovizualne medijske storitve, da uskladijo status nacionalnih regulativnih organov, predviden v členih 29 in 30 direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah, tako da zagotovijo njihovo neodvisnost, nepristranskost in preglednost, tako pri postopku odločanja in izvajanju svojih pooblastil kot pri procesu spremljanja, in jim omogočijo ustrezna pooblastila za sankcioniranje, s katerimi se zagotovi, da se bodo njihove odločitve izvedele;

38. poziva Komisijo, Svet in države članice, naj v primeru, ko se v EU in njenih državah članicah pojavijo težave v zvezi s svobodo izražanja in obveščanja ter s svobodo in pluralnostjo medijev, sprejmejo primerne, pravočasne, sorazmerne in postopne ukrepe;

39. meni, da je treba v primeru nadaljnjih pristopov k EU poudariti varstvo svoboščin in svobode govora, saj na splošno veljata za del pogojev s področja človekovih pravic in demokracije v okviru köbenhavnskih meril; poziva Komisijo, naj še naprej spremlja delo in napredek držav kandidatk za članstvo v EU pri varstvu svobode medijev;

40. poziva Komisijo, naj zagotovi, da se merila, ki temeljijo na pluralnosti medijev in lastništva, vključijo v vsako oceno učinka, ki se opravi za nove pobude za zakonodajne predloge;

41. izraža zaskrbljenost nad pomanjkanjem preglednosti lastništva medijev v Evropi in posledično poziva Komisijo in države članice, naj zagotovijo preglednost lastništva in upravljanja medijev in sprejmejo pobude na tem področju, zlasti tako, da od radiotelevizij, tiska in podobnih medijev zahtevajo, naj nacionalnim medijskim organom, registrom podjetij in javnosti posredujejo ustrezno točne in posodobljene informacije o lastništvu, da bo mogoče ugotoviti upravičene in končne lastnike in solastnike medijskih hiš, njihove življenjepise in financiranje, na primer z nadaljnjim razvojem zbirke podatkov Mavise v enotni evropski register, da se ugotovi prekomerna medijska koncentracija, prepreči, da bi medijske organizacije prikrivale posebne interese, in da lahko državljani preverjajo interese medijev; poziva Komisijo in države članice, naj nadzirajo in spremljajo, ali se javna sredstva, ki jih države članice namenjajo javnim medijem, uporabljajo pregledno in strogo v skladu s protokolom št. 29, priloženim Pogodbam; meni, da je preglednost lastništva bistvena sestavina pluralnosti medijev; poziva Komisijo, naj spremlja in podpira napredek, da se spodbudi večja izmenjava informacij o lastništvu medijev;

42. poudarja, da bi morala svoboda medijev vključevati tudi svobodo dostopa do medijev z zagotavljanjem učinkovite ponudbe in dostopa do širokopasovnega interneta za vse državljane EU v razumnem času in za razumno ceno, z nadaljnjim razvojem brezžičnih tehnologij, vključno s satelitskimi povezavami z internetom;

43. poudarja, da imajo v skladu s sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice oblasti pozitivne obveznosti v okviru člena 10 Evropske konvencije o človekovih pravicah, da varujejo svobodo izražanja kot enega od pogojev za delujočo demokracijo, saj „pristno učinkovito uveljavljanje nekaterih pravic ni odvisno le od dolžnosti države, da vanj ne posega, temveč zahteva pozitivne ukrepe za zaščito“;

44. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam in parlamentom držav članic, Evropski agenciji za temeljne pravice, OVSE, Odboru ministrov Sveta Evrope, parlamentarni skupščini, Beneški komisiji in komisarju za človekove pravice.

(1) UL L 95, 15.4.2010, str. 1.

(2) http://www.pressfreedom.eu/en/index.php

(3) UL C 25 E, 29.1.2004, str. 205.

(4) UL C 76 E, 25.3.2004, str. 412.

(5) UL C 76 E, 25.3.2004, str. 453.

(6) UL C 193 E, 17.8.2006, str. 117.

(7) UL C 104 E, 30.4.2004, str. 1026.

(8) UL C 8 E, 14.1.2010, str. 75.

(9) UL C 99 E, 3.4.2012, str. 50.

(10) UL C 199 E, 7.7.2012, str. 154.

(11) www.mediainitiative.eu

(12) The Citizens’ Right to Information: Law and Policy in the EU and its Member States (Pravica državljanov do obveščenosti: zakonodaja in politika v EU in državah članicah), junij 2012, na voljo na http://www.europarl.europa.eu/committees/fr/studiesdownload.html?languageDocument=EN&file=75131

(13) http://cmpf.eui.eu/Home.aspx

(14) K.U. Leuven – ICRI, Jönköping International Business School – MMTC, Central European University – CMCS ter družba Ernst & Young Consultancy Belgium.

(15) To med drugim pomeni naslednje: neposreden in posreden politični nadzor in vplivanje na medije in na organe za nadzor nad mediji; preprečevanje ali omejevanje dostopa nekaterih medijev do trga s postopkom izdajanja licenc in dovoljenj za predvajanje programa; nepravilna uporaba in zloraba pravil o nacionalni ali vojaški varnosti in javnem redu ali morali za uvedbo cenzure ter oviranje dostopa do dokumentov in informacij; kršitev načela zaupnosti virov; neobstoj zakonov o koncentraciji medijev in navzkrižju interesov; in uporaba oglaševanja za vpliv na uredniško politiko.

(16) http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/07/52

(17) Glej odstavek 6 resolucije Evropskega parlamenta z dne 10. marca 2011 o madžarskem zakonu o medijih.

(18) Ta člen določa, da lahko nacionalni organi zaščitijo zakonite interese pri uvajanju nacionalne zakonodaje za zaščito pluralnosti medijev.

(19) ESČP, Centro Europa 7, 7. junij 2012, odstavek 134.