2. S pobudo se konzorcijem organizacij s sedežem v EU in zunaj nje zagotavlja financiranje za napotitev ter priprave na napotitev (vključno s pripravništvi) prostovoljcev EU za humanitarno pomoč v tretje države. Hkrati se z njo financirajo projekti za razvoj zmogljivosti organizacij s sedežem v EU in zunaj nje za izpolnjevanje standardov in postopkov, ki so potrebni za udeležbo v pobudi, in izboljšanje gradnje njihovih zmogljivosti, vključno z upravljanjem prostovoljskega dela. Pobuda vzpostavlja tudi standarde, postopke in mehanizem certificiranja, program usposabljanja za pripravo prostovoljcev EU za humanitarno pomoč za napotitev v tretje države, zbirko podatkov z upravičenimi prostovoljci EU za humanitarno pomoč, omrežje in načrt za komuniciranje.

1. Kot je predvideno v Lizbonski pogodbi, je Evropska unija (EU) leta 2014 ustanovila pobudo Prostovoljci EU za humanitarno pomoč (v nadaljnjem besedilu: pobuda). Pobudo urejajo trije pravni akti: Uredba (EU) št. 375/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. aprila 2014 (v nadaljnjem besedilu: Uredba), Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 1244/2014 z dne 20. novembra 2014 in Delegirana uredba Komisije (EU) št. 1398/2014 z dne 24. oktobra 2014. Cilj pobude je pomagati okrepiti zmožnost EU, da zagotovi humanitarno pomoč na podlagi potreb, ter okrepiti zmogljivost in odpornost ranljivih skupnosti v tretjih državah ali tamkajšnjih skupnosti, ki so jih prizadele nesreče, obenem pa evropskim državljanom ponuditi priložnost, da sodelujejo v humanitarnih dejavnostih v tretjih državah in izkažejo solidarnost z ljudmi v stiski.

3. Za izvajanje pobude je bilo za obdobje med 1. januarjem 2014 in 31. decembrom 2020 namenjenih 147 936 000 EUR. Medtem ko se dosežki v okviru pobude množijo, pa je izvajanje pobude bistveno pod pričakovanji, zastavljenimi v večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020 v smislu proračunskega izvajanja ter števila usposobljenih in napotenih prostovoljcev.

4. V tem poročilu so predstavljeni rezultati vmesne ocene (v nadaljnjem besedilu: ocena) pobude Prostovoljci EU za humanitarno pomoč, priložen pa mu je delovni dokument služb s podrobnimi ugotovitvami ocene. Poročilo temelji na dokazih, predloženih pri zunanjem ocenjevanju, ter povratnih informacijah, prejetih med razpravami z zainteresiranimi stranmi in odprtim javnim posvetovanjem. V njem so nakazana tudi morebitna področja za nadaljnji razvoj pobude ob upoštevanju priporočil in potrebe po njeni večji uporabi.

2. NAMEN IN OBSEG OCENE

5. Kot določa člen 27(4)(b) Uredbe, mora Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti poročilo o vmesni oceni. Glavni namen vmesne ocene je zagotoviti neodvisno ocenjevanje pridobljenih rezultatov ter kvalitativnih in kvantitativnih vidikov izvajanja Uredbe, vključno z učinkom pobude na področju humanitarne pomoči in stroškovno učinkovitostjo programa v prvih treh letih izvajanja od njegove uvedbe v letu 2014. V oceni se torej proučuje izvajanje pobude od sredine leta 2014 do sredine leta 2017.

6. Zunanje ocenjevanje je potekalo med majem in novembrom 2017. Faza ugotavljanja dejstev je vključevala celovit pregled dokumentov in obsežna posvetovanja z zainteresiranimi stranmi (vključno na ravni Komisije ter s predstavniki držav članic, organizacijami pošiljateljicami, organizacijami gostiteljicami, prostovoljci EU za humanitarno pomoč in drugimi ključnimi zainteresiranimi stranmi). Uporabljena so bila različna orodja, vključno s spletnimi raziskavami ter polstrukturiranimi telefonskimi ali osebnimi intervjuji. Izvedenih je bilo šest ciljno usmerjenih raziskav ter tri terenske misije v Latinski Ameriki, na Karibih, Bližnjem vzhodu in v Jugovzhodni Aziji. Na spletu je tri mesece (avgust–oktober 2017) potekalo odprto javno posvetovanje, v okviru katerega je skupaj prispelo 30 odzivov. Metodološki pristop je bil dopolnjen s tremi študijami primerov o različnih projektih, izvedenih v okviru pobude (tj. certificiranje, napotitve ter tehnična pomoč in gradnja zmogljivosti).

7. Raziskave ter pripombe, zbrane z intervjuji, dajejo koristen vpogled v izvajanje pobude. Ker v času ocene končna poročila o projektih še niso bila na voljo, črpanje pa je bilo v prvih letih omejeno, je v vmesni oceni mogoče nakazati le splošni učinek pobude na lokalne skupnosti, izboljšanje zmogljivosti zainteresiranih strani, razvoj veščin in morebitni učinek pobude Prostovoljci EU za humanitarno pomoč na humanitarni sektor.

3. GLAVNE UGOTOVITVE

8. Z intervjuji, ki jih je zunanji ocenjevalec opravil z različnimi skupinami zainteresiranih strani, je bilo ugotovljeno, da je pet ciljev pobude, kot so opredeljeni v Uredbi, pomembnih za upravičence pobude, organizacije pošiljateljice in gostiteljice ter prostovoljce. Lokalnim skupnostim se zdijo posebno koristne dejavnosti, ki spodbujajo lokalno prostovoljstvo in gradnjo zmogljivosti za izboljšanje lokalnih veščin za pripravo na nesreče. Na splošno so različni ukrepi, ki se izvajajo v okviru pobude, pomembni glede na njene cilje. Toda le malo zainteresiranim stranem (večinoma prostovoljcem) se zdi pomemben cilj sporočanje načel humanitarne pomoči EU. To pomeni, da je treba tej točki v komunikacijskih dejavnostih pobude posvetiti več pozornosti. Interes uveljavljenih humanitarnih partnerjev Okvirnega sporazuma o partnerstvu je še vedno zelo majhen, kar je za pobudo, ki naj bi pomagala sektorju humanitarne pomoči, problematično. Organizacije pošiljateljice in gostiteljice, ki sodelujejo v pobudi, imajo razmeroma pozitivno mnenje o zmožnosti pobude, da izpolni njihove potrebe, in lahko napotijo prostovoljce pravih profilov skladno s potrebami organizacij gostiteljic.

9. Pobuda pri doseganju svojih petih ciljev ni bila uspešna, cilji, določeni v večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020, pa še zdaleč niso izpolnjeni. Proračun v prvih treh letih ni bil v celoti izkoriščen, čeprav podatki za leto 2017 kažejo bistveno večje črpanje sredstev za gradnjo zmogljivosti/tehnično pomoč. Čeprav se število prostovoljcev povečuje, ostaja precej pod zastavljenim ciljem. Na humanitarne projekte v tretjih državah je bilo napotenih več kot 200 prostovoljcev EU za humanitarno pomoč, kar je precej pod zadanim ciljem 4 000 prostovoljcev EU za humanitarno pomoč do leta 2020. Glavni razlog za to so ovire za sodelovanje, kot je certificiranje organizacij ali potreba po oblikovanju partnerstev z drugimi organizacijami za prijavo za financiranje EU. Te ovire so za organizacije, ki ne delujejo v uveljavljenih omrežjih, precejšen izziv. Učinkovitost ovirajo iskanje konzorcijskih partnerjev in upravni postopki za vodenje konzorcija. Učinkovitost postopka nabiranja prostovoljcev bi bilo mogoče še izboljšati s pospešitvijo postopkov. Pobuda je glede na svoj mali proračun in počasno črpanje sredstev doslej omejeno prispevala k izboljšanju zmogljivosti EU za zagotavljanje humanitarne pomoči. Nekateri dokazi iz ocenjevalnih raziskav kažejo, da so se po mnenju prostovoljcev njihove veščine zaradi napotitve izboljšale. Z nekaj napotitvami, ki so bile ponujene v prvih letih delovanja pobude, so se povečale priložnosti za ljudi, da prispevajo k humanitarni pomoči. Za zdaj ni dokazov, da bi standardi v zvezi s prostovoljstvom, določeni v pobudi, pozitivno vplivali na nacionalne standarde držav članic EU. Nekaterim organizacijam se zdi oblikovanje konzorcijev težavno, zlasti kadar ne sodelujejo z uveljavljenimi omrežji.

10. Postopke in zahteve, ki močno vplivajo na učinkovitost pobude, podrobno urejajo trije zakonodajni akti. Čeprav to po eni strani ustvarja določeno upravno breme za organizacije, je po drugi strani pozitivno za izkušnjo prostovoljcev, saj se tako vzpostavlja pregleden postopek nabiranja prostovoljcev ter podpirata njihovo učenje in razvoj med napotitvijo. Nova evropska pravila in postopki za upravljanje prostovoljcev so lahko za organizacije še posebej obremenjujoči, če vzporedno s pobudo vodijo nacionalni program prostovoljstva. Postopek nekatere organizacije odvrača od sodelovanja, saj lahko traja tudi 18 mesecev: od objave razpisa za zbiranje predlogov prek izbirnega postopka, objave prostih mest za prostovoljce in usposabljanja prostovoljcev do njihove napotitve. V tem zakonodajnem okviru si Komisija stalno prizadeva za poenostavitev in pospešitev postopkov, da bi povečala privlačnost pobude za zainteresirane strani. Postopki prijave, izbora in poročanja se zdijo posebej obremenjujoči za organizacije, ki so večinoma dejavne v projektih humanitarne pomoči EU (krizno odzivanje), v katerih se uporabljajo drugačni postopki upravljanja nepovratnih sredstev. Uveden je bil učinkovit sistem spremljanja, ki bi ga bilo mogoče dodatno razviti, da bi poleg kvantitativnih informacij obdeloval tudi kvalitativne informacije in ad hoc poročila. Ker na tej stopnji niso na voljo končna poročila o projektih ali sorodni finančni podatki, je z vsako analizo stroškovne učinkovitosti mogoče podati le predhodno oceno. V zunanjem ocenjevanju je bilo ugotovljeno stroškovno vestno ravnanje Komisije pri pogodbah o opravljanju storitev, ki temeljijo na številu usposobljenih in zavarovanih prostovoljcev. Za pobudo bodo potrebni enostavnejši postopki, več vzpostavljanja stikov in komunikacije o njenih morebitnih pozitivnih učinkih na organizacije v EU in drugje in načinu njenega delovanja ter močnejše povezave med pobudo ter humanitarnimi in razvojnimi cilji in financiranjem EU.