Trajanje sodnih postopkov ostaja med najdaljšimi v EU. Kljub nekaterim izboljšavam v zadnjih letih trajanje postopkov na vseh ravneh in v vseh kategorijah zadev ostaja zelo dolgo. Leta 2018 so sodišča za civilne in gospodarske pravdne zadeve na prvi stopnji povprečno potrebovala 440 dni za rešitev posamezne zadeve, kar je eno od najdaljših obdobij za reševanje zadev v EU . Stanje je še slabše zaradi dolgotrajnih postopkov na drugi stopnji (v povprečju 1 120 dni). Kljub nekaterim izboljšavam v zadnjih letih vzrok za skrb ostaja tudi dolgotrajnost postopkov na upravnih sodiščih (v povprečju 1 057 dni). Iz stopnje rešenih zadev je poleg tega razvidno, da sodišča trenutno delujejo na robu svojih zmogljivosti , Malta pa je med državami članicami z najmanjšim številom sodnikov na prebivalca. Skrb zlasti vzbuja tudi povprečno trajanje sodnih zadev v zvezi s pranjem denarja na prvi stopnji (več kot 2 000 dni), stanje pa se je v letu 2018 še poslabšalo. Na podlagi sklepa nadzornika za javno zdravje so v okviru nujnih ukrepov za spopadanje s pandemijo COVID-19 sodišča zaprli, roki pa so prenehali teči od 16. marca 2020. Navedeni sklep je bil razveljavljen 5. junija 2020.

Sistem dodeljevanja zadev je v postopku pregleda. V skladu s sedanjim okvirom zadeve dodeljuje sodni tajnik, in sicer po navodilih predsednika vrhovnega sodišča. Namen pregleda je vzpostavitev novega sistema, ki bo ustrezal zapletenosti evidentiranih zadev, da se zagotovita boljša razdelitev vseh prejetih zadev in višja stopnja učinkovitosti.

Sprejeti so bili nekateri ukrepi za izboljšanje kakovosti pravosodnega sistema. Sprejeti so bili predvsem naslednji ukrepi za nadaljnje izboljšanje uporabe orodij IT na sodiščih: (i) elektronska vložitev in elektronsko plačilo taks se razširja na več civilnih sodišč; (ii) državljanom in pravnim strokovnjakom je omogočen brezplačen spletni dostop, da si lahko ogledajo akte, ki se nanašajo na njihove zadeve, in (iii) vzpostavljena je bila platforma e-sodstvo, ki splošni javnosti in pravnim strokovnjakom ponuja različne storitve v zvezi s pravosodjem. Vlada pripravlja digitalno strategijo in akcijski načrt za krepitev uporabe tehnologije v pravosodnem sistemu. Glede usposabljanja v pravosodju se je povečal proračun odbora za pravosodne študije, kar bo zagotovilo boljšo ponudbo in kakovost storitev usposabljanja. Leta 2018 v zvezi z več pomembnimi pravosodnimi veščinami ni bila evidentirana nobena dejavnost usposabljanja v pravosodju. Težava ostaja pomanjkanje usposabljanja o sodniški etiki.

Na različnih področjih deluje veliko specializiranih sodišč. Med temi sodišči so odbor za pritožbe beguncev, sodišče za okolje in prostor, sodišče za reševanje potrošniških sporov, pritožbeno sodišče za varstvo konkurence in potrošnikov, delovno sodišče, pritožbeno sodišče, pristojno za dostop do informacij in varstvo podatkov, sodišče za pregled zadev v zvezi z duševnim zdravjem, patentno sodišče, pritožbeno sodišče za policijska dovoljenja, komisije sodišč za upravni pregled in pritožbeno sodišče za zaporne kazni. Beneška komisija je izrazila pomisleke glede teh specializiranih sodišč, saj zanje ne velja enaka raven neodvisnosti kot za redno sodstvo.

Vzpostavlja se popolnoma ločeno tožilstvo. Do nedavnega je večino pregonov izvajala policija, generalno državno tožilstvo pa je neposredno preganjalo samo najhujša kazniva dejanja. Poleg tega je generalni državni tožilec združeval tožilske funkcije z vlogo pravnega svetovalca vlade in zastopal državo v sodnih postopkih, kar je vzbujalo pomisleke glede delitve oblasti. Vlada se je odzvala na priporočila Beneške komisije in leta 2019 objavila svojo namero o vzpostavitvi ločenega tožilstva. Kot prvi korak je vzpostavila državno pravobranilstvo, da bi to prevzelo netožilske funkcije, ki jih je v preteklosti opravljal generalni državni tožilec. Državni pravobranilec je pravni svetovalec vlade. Generalni državni tožilec bo pristojen za pregon vseh kaznivih dejanj. Vlada namerava oktobra 2020 parlamentu predložiti predlog zakona o razširitvi tožilskih funkcij generalnega državnega tožilca tudi na manj huda kazniva dejanja. Poleti 2020 se je začel postopen prenos zadev s policije na tožilstvo, nazadnje pa bi morali biti vsi pregoni predani generalnemu državnemu tožilcu. Zato bo potrebno še nekaj časa, preden bodo reforme državnega tožilstva v celoti učinkovite. Julija 2019 je parlament sprejel zakon v zvezi z generalnim državnim tožilcem, v katerem je določen nov postopek imenovanja. V skladu z zakonom mora predsednik vlade pri svojih priporočilih predsedniku republike o imenovanju generalnega državnega tožilca v skladu s členom 91 ustave ustrezno upoštevati priporočila komisije za imenovanje. V skladu z novim postopkom je 8. septembra 2020 predsednik vlade sprejel kandidata, ki ga je kot generalnega državnega tožilca Malte predlagala komisija za imenovanje. V primerjavi s prejšnjim postopkom imenovanja se je s temi spremembami okrepil sistem zavor in ravnovesij. Kot dejstvo, ki vzbuja skrb, je bilo izpostavljeno, da imenovanje generalnega državnega tožilca v praksi pretežno ostaja v pristojnosti predsednika vlade.

Po mnenju javnosti je stopnja neodvisnosti sodstva približno povprečna. To velja za mnenje splošne javnosti o neodvisnosti sodstva (52 % anketirancev meni, da je neodvisnost dokaj ali zelo dobra) in mnenje podjetij (48 % podjetij meni, da je neodvisnost dokaj ali zelo dobra).

Parlament je sprejel tudi reformo v zvezi s postopkom razrešitve sodnikov in mirovnih sodnikov. V prejšnjem okviru je o razrešitvah sodnikov in mirovnih sodnikov odločal parlament. Beneška komisija je priporočila depolitizacijo postopka. V skladu z reformami bodo odločitve o razrešitvi sodnikov in mirovnih sodnikov v prisojnosti komisije za upravljanje sodstva, ki jo večinoma sestavljajo člani sodstva. Parlament ne bo več sodeloval pri odločitvah o razrešitvi sodnikov ali mirovnih sodnikov. Reforme poleg tega zagotavljajo možnost pritožbe zoper razrešitve na ustavnem sodišču. Te reforme ob upoštevanju priporočil Sveta Evrope krepijo neodvisnost sodstva. Beneška komisija je v svojem mnenju iz junija 2020 pozdravila načrte za reforme, trenutno pa pripravlja dodatno mnenje o zakonodajnih besedilih teh reform.

Julija 2020 je bila sprejeta reforma sistema imenovanja sodnikov in mirovnih sodnikov. Spomladi leta 2020 je vlada predložila vrsto predlogov reform, tudi v zvezi s sistemom imenovanja sodnikov, da bi se obravnavala priporočila Beneške komisije iz decembra 2018. Parlament je zakonodajni predlog o spremembi ustave sprejel 29. julija 2020. Pri obravnavi vseh predlogov je sodelovala Beneška komisija, ki je predloge tudi ocenila, vendar še ni sprejela mnenja o zakonodajnih besedilih. V prejšnjem okviru je sodnike in mirovne sodnike imenoval predsednik Malte „po posvetovanju s predsednikom vlade“. Odbor za imenovanje sodnikov je ugotavljal, ali kandidati izpolnjujejo merila za imenovanje za sodnika, vendar kandidatov ni razvrščal po vrstnem ali kakršnem koli drugem prednostnem redu. Vloga odbora za imenovanje sodnikov je bila določiti skupino kandidatov za imenovanje za sodnike, predsednik vlade je imel diskrecijsko pravico, da izbere kandidate za imenovanje za sodnike ali mirovne sodnike, vloga predsednika republike pa je bila zgolj formalna. V skladu z novo zakonodajo, ki jo je sprejel parlament, se je spremenila sestava odbora za imenovanje sodnikov, tako da je več kot polovica njegovih članov zdaj iz vrst sodstva. Razpisi za posamezna sodniška mesta bodo objavljeni. Odbor za imenovanje sodnikov bo tri najprimernejše kandidate za posamezno mesto predlagal neposredno predsedniku republike, ki bo s prejetega seznama kandidatov izbral sodnike ali mirovne sodnike. Merila za ocenjevanje so zapisana v ustavi. Te reforme ob upoštevanju priporočil Sveta Evrope prispevajo h krepitvi neodvisnosti sodstva. Na to vprašanje so opozorili tudi Evropska komisija in Svet v priporočilu za posamezno državo v okviru evropskega semestra 2020 ter Evropski parlament. Beneška komisija je v svojem mnenju z dne 19. junija 2020 na splošno pozdravila načrte za reforme o imenovanju sodnikov, hkrati pa je opozorila na potrebo po nadaljnjih korakih za doseganje ustreznosti celotnega sistema zavor in ravnovesij v skladu s svojim mnenjem iz decembra 2018. Poleg tega Beneška komisija trenutno pripravlja dodatno mnenje o zakonodajnih besedilih teh reform. V skladu z reformo bosta morali imenovanje predsednika vrhovnega sodišča podpreti dve tretjini poslancev, in to brez sodelovanja sodstva ali odbora za imenovanje sodnikov. Glede na različne vloge predsednika vrhovnega sodišča (predsednik ustavnega sodišča, predsednik pritožbenega sodišča, predsedovanje v obeh pritožbenih komisijah) in njegovo pomembno odgovornost pri upravljanju pravosodnega sistema (predsednik odbora za imenovanje sodnikov, član komisije za upravljanje sodstva, pristojne za sodno disciplino) je Beneška komisija poudarila, da je treba imenovanje predsednika vrhovnega sodišča čim bolj depolitizirati.

Na malteški pravosodni sistem vplivajo pravne tradicije kontinentalnega in občega prava. Sodišča se delijo na višja in nižja sodišča. Višja sodišča sestavljajo sodniki ter vključujejo civilno sodišče, kazensko sodišče, pritožbeno sodišče, kazensko pritožbeno sodišče in ustavno sodišče. Nižja sodišča sestavljajo mirovni sodniki ter vključujejo mirovno sodišče (Malta) in mirovno sodišče za otok Gozo. Sodstvo vodi predsednik vrhovnega sodišča, ki predseduje tudi ustavnemu sodišču. Neodvisnost sodstva je določena v ustavi, ki zagotavlja nedotakljivost sodnikov in mirovnih sodnikov. Delo sodstva nadzira komisija za upravljanje sodstva. Obstaja več specializiranih sodišč, pristojnih za posebna področja. Vzpostavlja se popolnoma ločeno tožilstvo. Odvetniška zbornica (Chamber of Advocates) je neodvisni in samoregulativni strokovni organ, ki ga sestavljajo odvetniki. Julija 2020 je parlament sprejel več ustavnih reform na področju pravosodja.

Parlament je pred kratkim sprejel več reform glede sistema zavor in ravnovesij. Predvsem so bila sprejeta nova pravila glede volitev in razrešitve predsednika republike ter reforme za krepitev vloge varuha človekovih pravic. Predloženi so bili tudi drugi zakonodajni predlogi o omejitvi vloge predsednika vlade pri imenovanju več neodvisnih komisij. Cilj teh reform je krepitev celotnega sistema zavor in ravnovesij ter odzivanje na nekatera priporočila Beneške komisije, ki pripravlja tudi dodatno mnenje o zakonodajnih besedilih teh reform. Proučuje se tudi potreba po drugih morebitnih ustavnih reformah, vključno z delovanjem parlamenta. V javnih razpravah imajo vse pomembnejšo vlogo organizacije civilne družbe.

Svoboda izražanja in svoboda medijev sta zapisani v malteški ustavi. Umor najvidnejše malteške preiskovalne novinarke Daphne Caruana Galizia oktobra 2017 so številni videli kot napad na svobodo izražanja, sprožil pa je tudi pomisleke o svobodi medijev in varnosti novinarjev na Malti. Druga področja, ki vzbujajo skrb, vključujejo dejansko neodvisnost regulativnega organa za medije ter pravne in spletne grožnje preiskovalnim novinarjem. Dve glavni parlamentarni politični stranki imata v lasti, nadzirata ali upravljata več malteških medijskih in radiotelevizijskih hiš, kar še naprej močno vpliva na malteški medijski prostor.

Razkrita je bila globoka korupcija, javnost pa je odločno zahtevala znatno okrepitev zmogljivosti za boj proti korupciji in širšo reformo pravne države. Obsodbe v zadevah, povezanih s korupcijo na visoki ravni, so redke. Začel se je obsežen projekt reforme za odpravo vrzeli in okrepitev institucionalnega protikorupcijskega okvira, tudi v zvezi s kazenskim in sodnim pregonom. Te reforme vključujejo nova pravila o imenovanju policijskega komisarja in prenosu pooblastil za pregon, vključno z zadevami v zvezi s korupcijo, s policije na generalnega državnega tožilca, reformo stalne protikorupcijske komisije in nove določbe, ki omogočajo pritožbe zoper neuvedbo pregona s strani generalnega državnega tožilca. Uspešno izvajanje teh reform bo pokazalo, koliko so se poleg priporočil Evropske komisije upoštevala še priporočila Beneške komisije in skupine GRECO.

Parlament je pred kratkim soglasno sprejel več reform malteškega pravosodnega sistema. Zlasti reforme sistema imenovanja sodnikov in disciplinskih postopkov so namenjene izboljšanju sistema zavor in ravnovesij z omejevanjem vloge predsednika vlade in parlamenta. Cilj teh reform je krepitev neodvisnosti sodstva in sistema delitve oblasti ter odzivanje na nekatera priporočila Beneške komisije iz decembra 2018 in priporočila Evropske komisije in Sveta v okviru evropskega semestra. Beneška komisija je na splošno pozdravila načrte za reforme in trenutno pripravlja dodatno mnenje o zakonodajnih besedilih teh reform. Vzpostavlja se tožilstvo pod vodstvom generalnega državnega tožilca, ki bo popolnoma ločeno od državnega pravobranilca. Nerešeni ostajajo pomembni pomisleki glede učinkovitosti pravosodnega sistema, saj so sodni postopki zelo dolgotrajni na vseh ravneh in za vse kategorije zadev.

II. Protikorupcijski okvir

Institucionalni protikorupcijski okvir je sestavljen iz več organov. Stalna protikorupcijska komisija je pristojna za preprečevanje korupcije in izvajanje upravnih preiskav koruptivnih praks. Komisar za standarde v javnem življenju lahko presodi, ali so ministri, parlamentarni sekretarji ali drugi uslužbenci parlamenta delovali v nasprotju z zakoni, kršili poklicno etiko ali druge dolžnosti ali zlorabili pooblastila. Za preiskave in pregon kaznivih dejanj korupcije je bila do zdaj odgovorna predvsem policija (enota za gospodarski kriminal), vendar bo zaradi sedanjih reform (glej oddelek I) generalni državni tožilec prevzel pregon vseh kaznivih dejanj, za katera je zagrožena zaporna kazen, daljša od dveh let, vključno z gospodarskimi kaznivimi dejanji, korupcijo in pranjem denarja. V boju proti korupciji sodelujeta tudi finančni preiskovalni urad (FIAU) in urad za notranjo revizijo in preiskave. Slednji opravlja notranjo revizijo in preiskave v vseh vladnih službah in agencijah. Kazniva dejanja korupcije so vključena v kazenski zakonik. Julija 2020 je parlament sprejel več reform glede protikorupcijskega okvira. Tekoča preiskava in ločena javna raziskava umora preiskovalne novinarke Daphne Caruana Galizia sta razkrili globoko korupcijo in sprožili odločno zahtevo javnosti po znatni okrepitvi zmogljivosti za boj proti korupciji in širši reformi pravne države.

Malta se je z oceno 54/100 na indeksu zaznave korupcije, ki ga objavlja organizacija Transparency International, uvrstila na 14. mesto v EU in 50. mesto na svetovni ravni . Iz raziskave Eurobarometer izhaja, da 89 % anketirancev na Malti meni, da je korupcija močno razširjena (povprečje v EU je 71 %), 54 % pa jih meni, da korupcija vpliva nanje osebno v njihovem vsakdanjem življenju (povprečje v EU je 26 %). Kar zadeva podjetja, 76 % podjetij meni, da je korupcija močno razširjena (povprečje v EU je 63 %), 60 % podjetij pa meni, da je korupcija težava pri poslovanju (povprečje v EU je 37 %). Hkrati 37 % anketirancev meni, da je uspešnih pregonov, ki odvračajo od koruptivnih praks, dovolj (povprečje v EU je 36 %), 45 % podjetij pa meni, da so ljudje in podjetja, ki jih ujamejo pri podkupovanju visokega uradnika, ustrezno kaznovani (povprečje v EU je 31 %) .

Glede stalne protikorupcijske komisije (v nadaljnjem besedilu: komisija PCAC) so bile sprejete spremembe za obravnavo strukturnih pomanjkljivosti in zmanjšanje vloge predsednika vlade pri imenovanju njenih članov. Komisija PCAC je pristojna za preprečevanje korupcije in upravne preiskave glede poročil, povezanih s korupcijo. Preiskave izvaja na lastno pobudo ali na podlagi prejetih poročil. V prejšnjem sistemu je komisija PCAC o svojih rezultatih preiskav poročala ministru za pravosodje, zakonodaja pa ni zahtevala nadaljnjega spremljanja izvrševanja ali pregona. Izražena je bila tudi zaskrbljenost v zvezi s preglednostjo o tem, katere zadeve je preiskovala komisija PCAC in kakšna priporočila je pripravila. Evropska komisija, Beneška komisija in skupina GRECO so izrazile zaskrbljenost v zvezi z omejeno uspešnostjo komisije PCAC glede preiskav in glede tega, da je imenovanje njenih članov odvisno od predsednika vlade. Vlada je spomladi 2020 predstavila predloge za spremembo postopka imenovanja. Parlament je te predloge sprejel 29. julija 2020. V skladu z novim postopkom predsednika komisije PCAC imenuje predsednik republike, ki deluje v skladu z dvotretjinsko podporo v parlamentu. Ostala člana komisije PCAC pa predsednik republike imenuje po posvetovanju s predsednikom vlade oziroma vodjo opozicije. V skladu z novimi pravili ima komisija PCAC večje preiskovalne pristojnosti za širši obseg koruptivnih praks. Ko komisija PCAC med preiskavo ugotovi, da je ravnanje po njenem mnenju koruptivno ali povezano s koruptivnimi praksami ali vodi do takih praks, je v novi zakonodaji predvideno, da se poročilo o rezultatih preiskave posreduje generalnemu državnemu tožilcu. Zaradi teh sprememb se bodo lahko komisija PCAC ter varuh človekovih pravic, komisar za standarde v javnem življenju in generalni revizor pritožili zoper odločitev generalnega državnega tožilca o neuvedbi pregona. Vendar viri komisije PCAC ostajajo omejeni, zato obstajajo dvomi o njeni zmogljivosti za izvajanje učinkovitih preiskav. Beneška komisija je v svojem mnenju iz junija 2020 na splošno pozdravila načrte za reforme, trenutno pa pripravlja dodatno mnenje o zakonodajnih besedilih teh reform.

Obravnava primerov korupcije na visoki ravni je pomanjkljiva. Zlasti naj bi kazenske zadeve zoper nosilce najvišjih izvršnih funkcij ostajale v zgodnjih fazah kazenskega postopka. Kljub zagotovitvi novih dokazov v takih primerih ni jasno, ali so bili uvedeni ustrezni preiskovalni postopki . Pregon v zvezi s kaznivimi dejanji, povezanimi s korupcijo, izvajajo uslužbenci malteške izvršilne policije iz enote za gospodarski kriminal. Kot je navedeno v poročilu o državi v okviru evropskega semestra za leto 2020 in resolucijah Evropskega parlamenta, so bile policijske preiskave nepopolne, kazniva dejanja, povezana s korupcijo in zlorabo pooblastil, pa se niso učinkovito preganjala. Po navedbah organov so leta 2019 evidentirali sedem tekočih preiskav o koruptivnih ravnanjih, v katerih so sodelovali javni uradniki, pri dveh pa je šlo za zadevi, povezani s korupcijo na visoki ravni. Možnost pritožbe zoper neuvedbo pregona s strani policije je že zagotovljena, uvedena pa je bila nova določba, ki omogoča tudi pritožbe zoper neuvedbo pregona s strani generalnega državnega tožilca .

Spremenil se je postopek izbire in imenovanja policijskega komisarja, ki je bil prav tako eden od pomislekov, izraženih v mnenju Beneške komisije iz decembra 2018. 1. aprila 2020 je parlament sprejel predlog zakona, ki spreminja postopek izbire in imenovanja policijskega komisarja. Komisija za javne uslužbence bo morala popolnoma neodvisno in samostojno izvesti javni razpis ter kabinetu ministrov predlagati dva kandidata. Kabinet nato izbere enega od obeh kandidatov v ožjem izboru. Po novopredlagani metodi je poleg tega predvideno, da se za kandidata v ožjem izboru opravi tudi parlamentarni nadzor pred parlamentarnim odborom za imenovanje na javne funkcije.

Viri in zmogljivosti policijske enote za gospodarski kriminal so se povečali. Med decembrom 2019 in septembrom 2020 se je znatno povečalo število policistov v enoti za gospodarski kriminal, in sicer z 58 na 98. Poudarek je na področjih, na katerih policija v preteklosti ni imela zmogljivosti za ukrepanje, vključno z gospodarskim in finančnim kriminalom. Druga področja, za katera se pričakuje povečanje zmogljivosti, so zmogljivosti za analizo verige podatkovnih blokov, izboljšanje orodij za analizo obveščevalnih podatkov in dostop do dodatnih podatkovnih zbirk.

Leta 2013 je začel veljati zakon o zaščiti žvižgačev. Vključuje določbe za postopke o prijavi nepravilnega ravnanja v zasebnem sektorju in javni upravi. Vsi delodajalci, tudi vsa ministrstva, morajo določiti osebo, pristojno za prijave nepravilnosti, na katero se lahko obrnejo zaposleni, ki želijo zaupno razkriti nepravilno ravnanje. Oseba, pristojna za prijave nepravilnosti, pa mora ukrepati ali zadevo v razumnem času prijaviti policiji, če gre za kaznivo dejanje. Nepravilnosti je mogoče prijaviti v zvezi z zadevami, ki so se zgodile pred začetkom veljavnosti tega zakona ali po njem. Ta zakon ščiti osebe, ki ravnajo v dobri veri. Vendar je število prijav nepravilnosti do zdaj precej omejeno.

Predloženi so bili predlogi v zvezi z imenovanjem oseb na najvišjih izvršnih funkcijah. Predložene so bile spremembe, ki zagotavljajo, da komisija za javne uslužbence, ki je neodvisni ustavni organ, predsedniku republike predlaga imenovanje ali razrešitev stalnih sekretarjev na podlagi jasnih in predhodno določenih zahtev. Glede zaupanja vrednih oseb so bile predložene spremembe zakona o državni upravi in zakona o standardih v javnem življenju, ki zagotavljata jasno pravno podlago za imenovanje teh oseb. To je v skladu s priporočili Beneške komisije in skupine GRECO o stalnih sekretarjih in zaupanja vrednih osebah . Beneška komisija pripravlja dodatno mnenje o zakonodajnih besedilih, predloženih parlamentu.

Izvedeno je bilo javno posvetovanje za uvedbo ureditve lobiranja, ki trenutno ni urejeno. Komisar za standarde v javnem življenju je objavil posvetovalni dokument s predlogi za ureditev lobiranja. Izdati namerava priporočila za spremembo etičnih kodeksov za ministre in poslance, kot je določeno v zakonu o standardih v javnem življenju. Ministrstvo za okolje, podnebne spremembe in prostorsko urejanje je kot pilotni projekt vzpostavilo platformo registra za preglednost, ki že deluje.

Komisar za standarde v javnem življenju je izrazil pomisleke glede nasprotja interesov poslancev. Odkar je komisar za standarde v javnem življenju leta 2018 nastopil funkcijo, se skrbno pregledujejo prijave premoženjskega stanja poslancev. Razlog za to je zakon o standardih v javnem življenju, ki je začel veljati 30. oktobra 2018. Komisar pregleda prijave in predlaga tudi pregled podrobnosti, ki jih je treba poslati. Vendar se prijave, razen od ministrov in parlamentarnih sekretarjev, ne razkrijejo javnosti. Glede nasprotja interesov je komisar izdal odločbo o pritožbi, ki jo je julija 2019 predložil poslanec in se je nanašala na morebitno nasprotje interesov poslancev, ki opravljajo funkcije v javnem sektorju ali temu sektorju zagotavljajo pogodbene storitve. Komisar je v svojem poročilu navedel, da sta dve tretjini poslancev brez funkcij imenovani na položaje v javnem sektorju ali pa imajo ti poslanci sklenjene pogodbe z javnim sektorjem, ter sklenil, da je zaposlovanje poslancev brez funkcije s strani vlade popolnoma neprimerno, pri čemer je pozval k odpravi te prakse. V okviru trenutne ustavne reforme je predvidena tudi morebitna reforma statuta poslancev. Za osebe na najvišjih izvršnih funkcijah, kot so stalni sekretarji in zaupanja vredne osebe, ne veljajo enake deklarativne obveznosti kot za poslance. Predložiti morajo osnovne podatke v skladu z etičnim kodeksom za javne uslužbence, ki je priložen zakonu o državni upravi . Zaupanja vredne osebe so pod nadzorom komisarja za standarde v javnem življenju .

III.Pluralnost medijev

Svoboda izražanja je zapisana v malteški ustavi in zakonu o Evropski konvenciji (poglavje 319 Laws of Malta). Z zakonom o medijih in obrekovanju z dne 14. maja 2018, ki je razveljavil zakon o tisku iz leta 1974, so bili prenovljeni zakoni o obrekovanju. Neodvisnost organa za radiotelevizijo zagotavlja ustava. Na oblikovanje malteškega medijskega prostora še vedno vpliva dejstvo, da je več medijskih hiš v lasti dveh glavnih političnih strank, ki jih tudi uredniško nadzirata. Umor preiskovalne novinarke Daphne Caruana Galizia oktobra 2017 so številni videli kot napad na svobodo izražanja, sprožil pa je tudi pomisleke o svobodi medijev in varnosti novinarjev na Malti.

Neodvisnost organa za radiotelevizijo je zapisana v ustavi. Ustava določa merila za upravičenost in izključitev za člane organa za radiotelevizijo ter postopek za njihovo imenovanje. Kot je podrobneje določeno v sekundarni zakonodaji, je organ za radiotelevizijo gospodarska družba, ki deluje kot ločena pravna oseba ter je pravno in funkcionalno neodvisna od vlade ali katerega koli drugega zasebnega ali javnega organa. Odločitve organa za radiotelevizijo je mogoče izpodbijati pri pritožbenem in ustavnem sodišču. Organ za radiotelevizijo se financira iz sredstev konsolidiranega državnega sklada, ki so namenjena plačam zaposlenih. Poleg tega organ za radiotelevizijo svoje izdatke financira s pobiranjem pristojbin in izterjavo glob, naloženih radiotelevizijskim podjetjem.

Člane organa za radiotelevizijo imenuje predsednik republike po posvetovanju s predsednikom vlade, ki pa se pred tem posvetuje z vodjo opozicije. V poročilu Media Pluralism Monitor za leto 2020 (v nadaljnjem besedilu: poročilo MPM 2020) je ocenjeno, da sta neodvisnost in uspešnost organa za radiotelevizijo izpostavljena srednjemu tveganju, glede na to, da gre pri vseh petih članih upravnega odbora dejansko za politična imenovanja. Člani so imenovani iz vrst dveh glavnih malteških političnih strank, ti stranki pa načeloma sporazumno določita tudi predsednika. V poročilu MPM 2020 je poudarjeno, da organ za radiotelevizijo dejansko spremlja in ureja javne medije (tj. Public Broadcasting Services (PBS)), pri čemer drugi glavni medijski hiši, ki sta v lasti laburistične stranke oziroma nacionalistične stranke, de facto „sami vzpostavljata ravnovesje z uredniško odgovornostjo“. V revidirani direktivi o avdiovizualnih medijskih storitvah je določenih več posebnih jamstev za zagotavljanje neodvisnosti in učinkovitosti nacionalnih regulativnih organov za medije. Parlament trenutno razpravlja o predlogu zakona o prenosu te direktive.

Inštitut malteških novinarjev (IGM) je bil leta 1989 ustanovljen kot združenje, ki povezuje medijske delavce. Inštitut IGM je sprejel kodeks novinarske etike in nadzoroval vzpostavitev komisije za etiko v medijih (PEC), ki obravnava pritožbe zoper novinarje, ki izhajajo iz tega kodeksa. Imel je ključno vlogo pri sprejemanju sprememb malteškega zakona o tisku, ki zdaj vključuje zaupnost virov, omejeno imuniteto, pravico do obveščenosti in pravico do ugovora. V poročilu MPM 2020 je poudarjeno, da se inštitut IGM, ki je edina organizacija poklicnih novinarjev v državi, na splošno ne šteje za učinkovit pri varovanju uredniške neodvisnosti in da očitno nima dovolj vpliva pri zagotavljanju splošnega dobrega počutja svojih članov.

Organ za radiotelevizijo zbira podatke o lastništvu medijskih hiš, vendar se nikjer ne zahteva, da bi morali biti ti podatki zlahka dostopni javnosti. To vključuje tudi radijske in televizijske postaje v lasti političnih strank, ki se obravnavajo kot komercialne radiotelevizije. Kadar pride do sprememb deležev v medijski družbi, je treba o tem obvestiti organ za radiotelevizijo, ki zadevo nato skrbno pregleda. Podatki o registraciji in lastništvu družbe so na voljo v spletnem registru, ki ga vodi malteški poslovni register. Za medijske družbe ne veljajo nobene posebne pravne obveznosti, po katerih bi morale te svojo lastniško strukturo objaviti na način, ki bi javnosti omogočal preprost dostop do teh informacij. Poleg tega ima organ za radiotelevizijo pravico pridobiti vse informacije od imetnikov dovoljenj, za katere meni, da so potrebne, vendar teh informacij ne objavi. V poročilu MPM 2020 je zato navedeno, da glede preglednosti lastništva medijev obstaja srednje tveganje, čeprav je javnost na splošno seznanjena s tem, v čigavi lasti so medijske družbe v državi.

Političnim strankam je izrecno dovoljeno, da imajo v lasti, nadzirajo ali so uredniško odgovorne za televizijske in radijske storitve po vsej državi. To je določeno v zakonu o radioteleviziji. Dve glavni parlamentarni politični stranki imata dejansko v lasti, nadzirata ali upravljata več malteških medijskih in radiotelevizijskih hiš. Zaradi tega je v poročilu MPM 2020 navedeno, da obstaja veliko akutno tveganje za politično neodvisnost medijev in da „glede imenovanja ali razrešitve urednikov ni splošnih regulativnih zaščitnih ukrepov, iz česar sledi, da je politično vplivanje na taka imenovanja ali razrešitve neizbežno, saj je več medijskih hiš v lasti političnih strank“.

Za ureditev državnega oglaševanja ni vzpostavljen pravni okvir. Zaradi tega obstajajo določena tveganja za zlorabo s strani vlade in posameznih politikov. Vlada vse leto uporablja sredstva državnega oglaševanja, vendar jih kot obliko posrednega političnega oglaševanja uporablja predvsem v mesecih pred volitvami. V nedavni preiskavi malteškega komisarja za standarde v javnem življenju je bilo ugotovljeno, da je med ministri zelo razširjena raba javnih virov za ustvarjanje vsebine na osebnih straneh družbenih medijev. Komisar je zato predlagal smernice o uporabi družbenih medijev za ministre in parlamentarne sekretarje, v poročilu pa je še navedeno, da se je vlada zavezala k spoštovanju teh smernic. Na podlagi teh dejavnikov iz poročila MPM 2020 izhaja, da sta državna ureditev virov in podpora medijskemu sektorju izpostavljena srednjemu tveganju.

Zakon o prostem dostopu do informacij določa pravni okvir za dostop do informacij, ki jih hranijo javni organi. Zakon določa, da lahko državljani Malte, državljani EU in vsi, ki na Malti prebivajo vsaj pet let, zahtevajo dostop do takih informacij. Vsaka zavrnitev dostopa mora biti utemeljena in se je zoper njo mogoče pritožiti. Vendar široka opredelitev razlogov za zavrnitev in upravni stroški postopka pogosto ovirajo dostop do javnih informacij. Novinarji so poročali o primerih, ko so zaradi precejšnjih zamud in neodzivnosti imeli težave pri zahtevanju takega dostopa. V poročilu MPM 2020 je zato ocenjeno, da je dostop do informacij izpostavljen srednjemu tveganju. To zlasti vzbuja skrb zaradi pomembnosti te pravice. Vlada kot odziv na priporočila skupine GRECO trenutno proučuje morebitne nadaljnje korake za odpravo ozke razlage javnega interesa za razkritje.