SL Uradni list Evropske unije C 318/88

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odboraopredlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi obveznosti gospodarskih subjektov, ki dajejo na trg les in lesne proizvode

(COM(2008) 644 konč. – 2008/0198 (COD))

2009/C 318/17

Poročevalec: g. SALVATORE

Soporočevalec: g. BURNS

Svet Evropske unije je 14. novembra 2008 sklenil, da v skladu s členom 175(1) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

„Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi obveznosti gospodarskih subjektov, ki dajejo na trg les in lesne proizvode“

Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 2. septembra 2009. Poročevalec je bil g. SALVATORE, soporočevalec pa g. BURNS.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 456. plenarnem zasedanju 30. septembra in 1. oktobra 2009 (seja z dne 1. oktobra) s 87 glasovi za, 7 glasovi proti in 8 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor v celoti podpira cilje uredbe, ki jo predlaga Komisija in katere cilj je zmanjšanje možnosti vstopa nezakonitih lesnih in stranskih proizvodov na evropski trg. Krčenje gozdov je odgovorno za 20 % celotnih emisij toplogrednih plinov in izgubo biotske raznovrstnosti, povzroča pa tudi večje gospodarske in še zlasti socialne probleme. Da bi dosegli zastavljene cilje, so potrebni večja smelost in odločnejši ukrepi, ki bodo zajemali pravno zavezujoče ukrepe in kratke časovne roke izvajanja.

1.2 Skupaj s prostovoljnimi sporazumi o partnerstvu (FLEGT) (1), razvojem programov za sodelovanje na področju certificiranja in trajnostne rabe gozdnih virov ter sporazumi z glavnimi uvozniki lesa je predlog uredbe temeljnega pomena za boj proti nezakoniti sečnji, pa tudi nezakonitemu dajanju lesa na trg.

1.3 Koncept trajnosti se ne nanaša samo na zmožnost proizvodnje lesa, marveč tudi na socialna merila (sprejemljivi delovni pogoji, upoštevanje pravic delavcev), ki temeljijo na opredelitvah MOD (2), gospodarskih merilih (preprečevanje izkrivljanja trga z nelojalno konkurenco) in okoljskih merilih (vpliv nezakonitega krčenja gozda na okolje in na zmanjšanje biotske raznovrstnosti).

1.4 Komisija v obravnavani uredbi označuje sistem potrebne skrbnosti kot sredstvo za zmanjšanje možnosti vstopa nezakonitega lesa in soproizvodov na evropski trg. Sedanji predlog pa bi bilo treba popraviti.

1.5 Najprej zato, ker obravnava samo gospodarske subjekte, ki les in lesne proizvode prvič dajejo na trg. Odbor meni, da je sistem z različnimi postopki in predpisi treba razširiti na vse gospodarske subjekte v lesni industriji. Sledljivost bi morala veljati za vse gospodarske subjekte, ti pa bi morali imeti na voljo informacije o izvoru in značilnostih proizvoda: država, gozd, vrsta lesa, starost in dobavitelj. Mala in srednje velika podjetja ter mali proizvajalci bi morali imeti več možnosti pri postopnem prilagajanju na novi sistem, da tako ne bi nosila pretiranih bremen.

1.6 Vsekakor pa se je treba izogibati vsakršnemu podvajanju s sedanjimi sistemi sledenja s priznavanjem nacionalne zakonodaje in nadzornih mehanizmov, sistemov certificiranja gozdov in organizacijskih modelov, če so le usklajeni s trajnostnim upravljanjem gozdov. Dodatnih birokratskih zahtev zlasti ni smiselno nalagati takrat, ko se načela potrebne skrbnosti že uporabljajo. EU mora določiti standarde za predpise in skupni pristop glede postopkov pri obvladovanju tveganja, ti pa morajo biti bolj zavezujoči na področju z večjim tveganjem za nezakonito upravljanje z lesom (3), po potrebi pa se opirati na zunanje, neodvisne organe certificiranja z dokazanimi izkušnjami.

1.7 Sporazumi s tretjimi državami morajo opredeljevati sodelovanje na področju organizacije in upravljanja, saj je stopnja nezakonite sečnje lesa obratno sorazmerna z dohodkom na prebivalca določene države.

1.8 Razširitev načela potrebne skrbnosti na vse gospodarske subjekte bi prispevala k temu, da bi na trg prihajal samo zakonito posekan les; takšen les je bolj cenjen ne le zaradi gospodarskih učinkov v ožjem pomenu te besede, marveč tudi zaradi velikega socialnega učinka. V prihodnost usmerjeno upravljanje gozdov in uporaba zakonitih proizvodov v resnici pomeni priložnost trajnostnega razvoja za lokalne prebivalstvo, ki dela v lesnem sektorju, in jamstvo za prihodnost evropske lesne industrije.

1.9 Uredbo je treba razširiti tudi na les in lesne proizvode, ki se uporabljajo za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov.

1.10 Kazni za tiste, ki kršijo obveznosti glede trgovanja z lesom in lesnimi proizvodi, morajo biti enotne v vseh državah in sorazmerne s stopnjo odgovornosti, ter vključevati možnost prenehanja tržnih dejavnosti v primeru hudih kaznivih dejanj.

1.11 Da bi zagotovili nemoteno delovanje sistema, Odbor močno podpira zamisel o ustanovitvi svetovalne skupine za trgovino z lesom, ki bi bila v pomoč Komisiji in v katero bi bile vključene različne zainteresirane strani.

1.12 Dve leti po začetku veljavnosti uredbe bi Komisija morala pripraviti oceno njenega učinka na delovanje notranjega trga z lesnimi proizvodi. V primeru nezadovoljivih rezultatov bi bilo treba preučiti morebitne šibke točke v uredbi.

2. Uvod

2.1 Cilj predloga uredbe je boj proti nezakoniti sečnji in spodbujanje pridobivanja lesa iz držav z zakonitimi praksami gospodarjenja z gozdovi. Je eden izmed odgovorov EU na nezakonito sečnjo, ki je med razlogi za krčenje gozdov. Krčenje gozdov je vzrok za okoli 20 % vseh emisij toplogrednih plinov in je glavni razlog za večje izgube biotske raznovrstnosti. Poleg tega nezakonita sečnja vodi v gospodarski, socialni in okoljski damping ter spodkopava konkurenčnost podjetij, ki zakonito opravljajo dejavnost na področju gozdarstva.

2.2 Od leta 1996 je EU večkrat poskušala vključiti določbe o zaščiti temeljnih pravic delavcev v sporazume STO (Svetovne trgovinske organizacije). Ti predlogi so naleteli na močan odpor držav v razvoju, ki industrializirane države obtožujejo, da te predloge uporabljajo za ustvarjanje novih oblik protekcionizma v odnosu do njihovega izvoza. To vprašanje je zelo navzoče tudi znotraj EU same.

2.3 Komisija je zato pripravila niz možnosti za zagotavljanje, da na trg EU pridejo samo zakonito posekan les in lesni proizvodi. Te možnosti so bile obravnavane v oceni učinka in so bile vključene v sistem „potrebne skrbnosti“. Nedvomno bi bil zaželen in koristen strožji mejni nadzor, vendar ne bi bil skladen z določbami o prosti trgovini, in ga zato ne bi bilo mogoče izvajati.

2.4 Zakonitost izvora lesa se opredeli na podlagi zakonodaje države, v kateri je zrasel les. Zakonitost je mogoče preveriti v državah, vključenih v program FLEGT, na podlagi licenc EU FLEGT, ki temeljijo na sporazumih o prostovoljnih sporazumih o partnerstvu med Evropsko komisijo in posameznimi državami izvoznicami ali na dovoljenjih v okviru konvencije CITES (4). Druge države lahko zakonitost preverjajo na druge načine. Gospodarski subjekti lahko zakonitost preverijo prek sistemov, ki v celoti izpolnjujejo merila sistema potrebne skrbnosti.

2.5 Sistem potrebne skrbnosti temelji na odgovornosti gospodarskih subjektov do zmanjšanja tveganja dajanja nezakonitega lesa na trg Skupnosti z uporabo sistema sledenja, ki v skladu s pravnimi zahtevami nacionalnih zakonodaj temelji na dostopnih informacijah o izvoru in značilnostih lesa. Sistem skuša potrošnikom pri nakupu zagotoviti informacijo, da z nakupom ne prispevajo k nezakoniti sečnji.

2.6 Da bi se uredba laže izvajala, gospodarski subjekti lahko uporabijo sisteme, ki so jih razvili organi nadzora, če ti obstajajo. Vsekakor pa morajo pristojni organi, ki jih določijo države članice, opredeliti organizacije za spremljanje, pridržujejo pa si pravico do izvajanja rednih pregledov, s katerimi preverijo njihovo pravilno delovanje.

2.7 Potem ko organizacije za spremljanje določijo predpise za izvajanje načela potrebne skrbnosti, gospodarskim subjektom podelijo ustrezna dovoljenja. Pristojni organi izvajajo zahtevane preglede in sprejemajo ustrezne disciplinske ukrepe proti certificiranim gospodarskim akterjem, ki ne spoštujejo sistema potrebne skrbnosti.

2.8 Države članice določijo predpise o kaznih za primer kršitev te uredbe in sprejmejo vse potrebne ukrepe, da se ta izvaja. Predpisi, ki jih na podlagi sporazumov STO določa uredba, bodo veljali enako za uvožene proizvode in proizvode EU.

3. Splošne ugotovitve

3.1 Odbor v celoti podpira cilj, da bi zagotovili, da les, ki prihaja na trg EU, prihaja iz gozdov, s katerimi se gospodari zakonito in trajnostno. Zato izraža upanje, da bo uredba čim prej sprejeta in da bo jasno pokazala na zavezanost EU k boju proti nezakoniti sečnji.

3.2 Nedvomno velja pozdraviti okrepitev dvostranskega pristopa prek prostovoljnih sporazumov o partnerstvu FLEGT, pa tudi sporazume z glavnimi uvozniki lesa (ZDA, Rusija, Kitajska in Japonska) za določitev mednarodnih predpisov za boj proti nezakonitemu pridobivanju lesa in trgovanju z njim. Programe sodelovanja bi bilo treba razvijati z državami proizvajalkami, njihov cilj pa bi bila trajnostna raba gozdnih virov, spoštovanje zakonodaje držav proizvajalk in razširitev sistemov certificiranja. Splošneje so zaželeni projekti, ki spodbujajo lokalno uporabo načel dobrega upravljanja z razvojem ustreznih sistemov za spremljanje.

3.3 Sistem potrebne skrbnosti pa ima nekatere šibke točke. Prvič, upošteva le gospodarske subjekte, ki les in lesne proizvode prvič dajejo na trg: lastnike gozda, imetnike pravice do sečnje in uvoznike lesa. Posledica tega je, da se pričakovani učinek nadzora v zvezi s tveganjem dajanja nezakonitih proizvodov na trg postopno zmanjšuje, kolikor bolj se gospodarski subjekti v dobaviteljski verigi približujejo končnemu potrošniku. Odbor meni, da bi bilo treba sistem z različnimi postopki in predpisi razširiti na vse gospodarske subjekte lesne industrije v EU.

3.3.1 Vsi gospodarski subjekti morajo zagotoviti, da je les, ki ga posedujejo, zakonit, in da imajo najpomembnejše informacije o izvoru proizvoda: država, gozd, dobavitelj, vrsta, starost in obseg. To bi bilo mogoče doseči s sprejetjem sistema sledenja, ki bi opredelil različne ravni odgovornosti. Brez koristi je, da se majhne lastnike gozda na nacionalnih trgih, na katerih že obstaja učinkovita zakonodaja in nadzor v skladu s sistemom potrebne skrbnosti, obremeni z dodatnimi upravnimi bremeni. Nasprotno pa morajo veliki gospodarski subjekti, ki kupujejo in trgujejo z lesom v EU ali ga uvozijo iz tretjih držav, upoštevati sistem, ki ga določa uredba.

3.4 Ni verjetno, da bi bilo s sistemom potrebne skrbnosti tudi ob predlaganih spremembah mogoče kratkoročno doseči zastavljene cilje, če upoštevamo resnost in zahtevnost vprašanj, povezanih z nezakonito sečnjo. Ukrepe in nadzor je treba osredotočiti na izvor lesa in tiste stopnje v dobavni verigi, za katere obstaja velika možnost nezakonitosti, kar je dejanski vir problema. V teh primerih bi gospodarjenje z gozdom prav tako morali spremljati neodvisni certifikacijski organi z dokazanimi izkušnjami.

3.5 Vzpostaviti je treba skupni okvir na ravni EU, ki bo določil standarde, ki jih je treba spoštovati v postopku obvladovanja tveganja. Treba bi bilo čim bolje uporabiti sisteme nadzora in sledljivosti lesa, ki že obstajajo v EU, se izogniti nepotrebnemu podvajanju, zlasti kadar bi to obremenilo mala in srednje velika gozdarska podjetja. Cilj bi moral biti uskladiti novi sistem z najbolj učinkovitimi sistemi, ki so bili že sprejeti v različnih državah članicah. Izvajanje sistemov, ki že spoštujejo zahteve potrebne skrbnosti, je zato treba spodbujati na podlagi nacionalne zakonodaje in ustreznih sistemov spremljanja, kot je certificiranje gozdov.

3.6 Uredbo je treba razširiti tudi na les in lesne proizvode, ki se uporabljajo za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov. Vsi lesni proizvodi in stranski proizvodi, tudi tisti, ki imajo lahko značilnosti trajnosti, kot je biomasa za proizvodnjo energije, morajo biti zakonitega izvora. Zakonitost je nujni predpogoj za trajnost vsakega ukrepa.

3.7 Sam sistem kazni za tiste, ki kršijo obveznost trgovanja z zakonito pridobljenim lesom in lesnimi proizvodi, pa je treba jasno in enotno opredeliti v vseh državah članicah. Zato morajo biti kazni učinkovite, sorazmerne in imeti odvračajoč učinek, v primeru hudih kršitev pa bi morale vključevati prenehanje tržne dejavnosti.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Da bi izpolnili posebne cilje, je treba opredeliti ustrezne instrumente, s pomočjo katerih bo mogoče preveriti zakonitost lesa in lesnih proizvodov na trgu EU. Poleg nacionalne zakonodaje in instrumentov, predvidenih v predlogu uredbe, bi bilo treba upoštevati tudi druge sisteme, ki že zdaj ustrezajo merilom potrebne skrbnosti, vključno s sistemi certificiranja v gozdarstvu. Poleg tega je treba opredeliti ustrezne sisteme priznavanja akterjev, ki pri dajanju lesa in lesnih proizvodov na trg delujejo pravilno, in kaznovanja tistih, ki kršijo veljavne predpise. Teh predpisov ni mogoče določiti na evropski ravni in jih morajo sprejeti države članice v skladu z enotnimi merili.

4.2 Nezakonita sečnja pomeni grožnjo vsakršnemu projektu trajnostnega gospodarjenja z gozdovi. Sporazumi s tretjimi državami morajo opredeljevati sodelovanje na področju organizacije in upravljanja, saj je stopnja nezakonite sečnje lesa obratno sorazmerna z dohodkom na prebivalca določene države. Za gosto poseljene tropske države z najbolj razširjeno revščino je krčenje gozdov najbolj značilno (5). Podobno pa so afriške države, ki izvažajo les, med 50 najrevnejšimi državami na svetu, tistimi z najnižjim indeksom človekovega razvoja in z najnižjim dohodkom na prebivalca (6).

4.3 Razširitev sistema potrebne skrbnosti na vse gospodarske subjekte in ne le na tiste, ki les in lesne proizvode prvič dajejo na trg, vključuje dodatna upravna bremena. Pričakovane koristi se bodo pokazale ob kasnejšem dajanju na trg EU zgolj zakonito posekanega lesa, ki se je sledil med vso dobavno verigo. Koristi bodo številne, ne le gospodarske (7), marveč predvsem socialne. V tem okviru okolje velja za sestavni del gospodarskih in socialnih sil, ki jih ne vodijo le gospodarski nagibi, marveč tudi drugi interesi (okoljski, socialni in kulturni).

4.4 Tako pridobljeni proizvodi ne bodo samo bolje ustrezali zahtevam trga, na katerem imajo vprašanja, povezana z varstvom okolja, čedalje večjo vlogo, marveč bodo s tem pridobili tudi na vrednosti. To bi druge države utegnile posnemati, kar bi prineslo nezanemarljivo korist. V prihodnost usmerjeno gospodarjenje z gozdovi in uporaba zakonito pridobljenih proizvodov zato ponujata priložnost za razvoj lokalnim delavcem in jamstvo za prihodnost evropske lesne industrije.

4.5 Obveznosti bi vsekakor morale biti skladne z velikostjo podjetij ter malim in srednje velikim podjetjem in majhnim proizvajalcem s tem omogočiti večjo prožnost in postopnost pri prilagajanju na sistem potrebne skrbnosti. Zlasti pa bodo gospodarski subjekti, ki prvič kupujejo les, možnost dajanja na trg nezakonitih proizvodov morali zmanjšati z dokumenti o sledljivosti, tako da bodo navedli izvor in značilnosti (državo, gozd, dobavitelja, vrste, starost in obseg) proizvoda. Gospodarski subjekti, ki sledijo v toku blaga, bodo z dokumenti morali dokazati, pri kom so kupili les.

4.6 V besedilu uredbe bi se zdelo ustrezno v celoti priznati tiste nacionalne predpise in organizacijske modele, ki so najbolj v skladu z merili o trajnostnem gospodarjenju z gozdovi, namesto da se vsiljujejo novosti, ki so same sebi namen. V tem okviru bi bilo treba razširiti koncept trajnosti, ki se ne nanaša samo na zmožnost proizvajanja lesa, marveč tudi na socialna merila (pogoji, ki se skladajo s človekovimi pravicami in pravicami delavcev), gospodarska merila (preprečevanje izkrivljanja konkurence z nelojalno konkurenco) in okoljska merila (vpliv dejavnosti na okolje in lokalno biotsko raznovrstnost).

4.7 Treba je ustvariti okolje, ki bo naklonjeno gospodarskim subjektom, ki kupce obveščajo o zakonitosti lesa in stranskih proizvodov. Treba bi bilo izvesti tudi kampanjo ozaveščanja potrošnikov, da bi ti ob nakupu s pomočjo sledljivosti preverili zakonitost lesa in stranskih proizvodov.

4.8 Uporabo zakonito pridobljenega lesa v gradbeništvu, pohištveni industriji in drugih predelanih izdelkih je mogoče spodbujati s skupnimi pobudami ter razširjanjem reklamnega in informacijskega gradiva. Cilj bi bil spodbujati uporabo lesa iz gozdov, s katerimi se gospodari trajnostno, kot edine trajnostne surovine, ki se je zmožna sama naravno obnavljati in skladiščiti ogljikov dioksid v svojem celotnem življenjskem ciklusu, zaradi česar se razlikuje od vseh drugih materialov.

4.9 Odbor močno podpira zamisel o ustanovitvi svetovalne skupine o trgovini z lesom, ki bi vključevala vse zainteresirane strani, da bi Komisiji pomagali pri zagotavljanju ustreznega delovanja sistema.

V Bruslju, 1. oktobra 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Akcijski načrt EU o uveljavitvi zakonodaje, upravljanja in trgovanja na področju gozdov.

(2) Mednarodna organizacija dela.

(3) Ruhong Li, J. Buongiorno, J.A. Turner, S. Zhu, J. Prestemon. Long-term effects of eliminating illegal logging on the world forest industries, trade and inventory. Forest policy and economics. 10 (2008) str. 480-490.

(4) Konvencija o mednarodni trgovini z ogroženimi prostoživečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami.

(5) Causes of forest encroachment: An analysis of Bangladesh, Iftekhar M.S., Hoque A.F.K. Geo Journal 62 (2005) str. 95-106.

(6) Greenpeace. Lesna industrija v Afriki. Okoljski, socialni in gospodarski vplivi. (2001)

(7) Economics of sustainable forest management. Editorial. Shashi S. Kant. Forest Policy and Economics. 6 (2004) str. 197-203.