EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 26.10.2022 COM(2022) 514 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Pospeševanje prehoda na podnebno nevtralnost za varnost in blaginjo Evrope





















































































Poročilo o napredku na področju podnebnih ukrepov za leto 2022 {SWD(2022) 343 final}



1TRENDI EMISIJ, POLITIKE IN DOSEŽKI Emisije toplogrednih plinov in mednarodne zaveze EU Zadnja poročila Medvladnega panela za podnebne spremembe (IPCC) potrjujejo, da so potrebni preobrazbeni ukrepi na svetovni ravni, če želimo uresničiti cilje Pariškega sporazuma, vključno z omejitvijo globalnega segrevanja na precej pod 2 °C in nadaljnjimi prizadevanji za njegovo omejitev na 1,5 °C. Svetovne emisije toplogrednih plinov morajo v obdobju 2020–2025 doseči najvišje ravni in se nato do leta 2030 znižati za okoli 43 % pod ravni iz leta 2019, da bi se povečanje globalne povprečne temperature do konca tega stoletja ohranilo pri 1,5 °C. V okviru trenutnih politik svet ne napreduje v smeri izpolnitve temperaturnega cilja Pariškega sporazuma. Z izpolnitvijo vseh novih zavez, ki so jih države sprejele pred konferenco ZN o podnebnih spremembah (COP26) v Glasgowu, bi se naši obeti izboljšali, še vedno pa to ne bi zadoščalo. V letu 2021 so svetovne emisije ponovno dosegle ravni pred pandemijo. Predhodni podatki JRC kažejo, da so se svetovne emisije toplogrednih plinov v letu 2021 povečale za 4,2 % na 52,9 milijarde ton ekvivalenta CO2, kar je nekoliko nad ravnmi emisij iz leta 2019, saj je svetovno gospodarstvo okrevalo po pandemiji. Emisije v elektroenergetskem sektorju in druge emisije zaradi industrijskega zgorevanja so se povečale nad ravni pred pandemijo (+1,3 % oziroma +2,1 % v primerjavi z letom 2019), tudi zaradi povečane uporabe premoga, medtem ko so bile emisije v prometu in stavbnem sektorju še naprej nižje (–5,2 % oziroma –3,7 %). V preteklem letu je bilo še več uničujočih učinkov, povezanih s segrevanjem podnebja, zato so se opozorila znanstvenikov še okrepila. Za omejitev globalnega segrevanja morajo vse države in vsi sektorji sprejeti ukrepe, kakršnih doslej še ni bilo. Da bi do leta 2050 dosegli neto ničelne emisije, moramo emisije toplogrednih plinov zmanjšati na hiter, temeljit in trajnosten način, obenem pa okrepiti sposobnost planeta, da absorbira ogljik s pomočjo naravnih rešitev in tehnologij za odvzem ogljika. Ugotovitve IPCC krepijo odločenost EU, da postane podnebno nevtralna do leta 2050 in odporna proti podnebnim spremembam, kar sta sedaj ključna cilja, določena v evropskih podnebnih pravilih. EU in njene države članice so se na podlagi Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC) zavezale k skupnemu cilju, da se do leta 2020 toplogredni plini v celotnem gospodarstvu zmanjšajo za 20 % v primerjavi z ravnmi iz leta 1990 (t. i. zaveza iz Cancuna). Kot je razvidno iz predložitve evidenc toplogrednih plinov EU za leto 2022, je EU ta cilj znatno presegla, tako da so tudi njene države članice in Združeno kraljestvo izpolnili svoje obveznosti zmanjšanja emisij na podlagi Konvencije.Skupne emisije toplogrednih plinov, pri čemer so izključeni raba zemljišč, sprememba rabe zemljišč in gozdarstvo (LULUCF), vključeno pa je mednarodno letalstvo, so se v EU-27 in Združenem kraljestvu zmanjšale za 34 % v primerjavi z letom 1990 (oziroma 32 % brez Združenega kraljestva). To pomeni zmanjšanje za 1,94 milijarde ton ekvivalenta CO2 do leta 2020 (oziroma 1,55 Gt ekvivalenta CO2 brez Združenega kraljestva). EU in njene države članice so skupaj dosegle svoj cilj z uresničevanjem podnebnega in energetskega svežnja EU za leto 2020. Vendar začasni podatki kažejo, da so se domače emisije toplogrednih plinov EU, pri čemer je izključeno mednarodno letalstvo, z izjemno nizke ravni v pandemičnem letu 2020 v letu 2021 povečale za 4,8 %, vendar so ostale pod ravnjo iz leta 2019 (tj. –4,0 %). Emisije iz nepremičnih naprav, ki so zajete s sistemom EU za trgovanje z emisijami (EU ETS), so se povečale za 6,6 %, emisije, ki niso zajete s tem sistemom, pa za 3,5 %, kar je posledica okrevanja po pandemiji. Za vse glavne sektorje in pline, razen stavbnega sektorja, bodo emisije predvidoma ostale pod ravnmi izpred pandemije, s čimer se bo nadaljeval splošni trend upadanja v zadnjih 30 letih (slika 1). Vendar začasni podatki za leto 2021 o odvzemu emisij iz sektorja LULUCF ne kažejo, da se njihov nedavni, skrb vzbujajoči trend upadanja obrača. Rekordna rast cen plina od druge polovice leta 2021 je jasno vplivala na emisije iz proizvodnje električne energije zaradi začasnega prehoda s plina na gorivo iz premoga (okvir 1). Intenzivnost emisij toplogrednih plinov v gospodarstvu, ki je opredeljena kot razmerje med emisijami in BDP, se je v primerjavi z letom 2020 zmanjšala za 6,1 g ekvivalenta CO2/EUR. Skupno so bile neto domače emisije EU v letu 2021, vključno s sektorjem LULUCF, za 30 % nižje od ravni iz leta 1990, kar na splošno kaže v smer doseganja cilja EU o 55-odstotnem zmanjšanju do leta 2030. Vendar bi se hitrost zmanjševanja morala znatno povečati (slika 2). Evropska komisija je v letu 2021 predstavila sveženj predlogov za prilagoditev politik, da bodo lahko izpolnile posodobljene podnebne cilje EU. Preverjene emisije letalskih operaterjev v EU so v letu 2021 ustvarile 26,87 milijona ton CO2, kar je za 8,7 % več od 24,71 milijona ton, sporočenih v letu 2020, a še vedno za 61 % manj od 68,2 milijona ton CO2 v letu 2019, tj. pred pandemijo. Od leta 2021 s sistemom EU ETS niso več zajeti leti iz Združenega kraljestva. Brez teh letov so se emisije ETS iz letalstva povečale za približno 30 % v primerjavi z letom 2020 in zmanjšale za 50 % v primerjavi z letom 2019 . Okvir 1: Vpliv zvišanja cen plina v letu 2021 na emisije toplogrednih plinov Povprečne veleprodajne cene plina so v letu 2021 dosegle rekordnih 49 EUR/MWh (megavatov na uro), pri čemer so najvišje dnevne ravni znašale kar 183 EUR/MWh. Za primerjavo, med letoma 2010 in 2019 so cene plina nihale med 15 EUR/MWh in 25 EUR/MWh in se z zgodovinsko nizke ravni 3–4 EUR/MWh v maju 2020 hitro vrnile na podobne ravni. Skok cen je bil posledica več sočasnih dogodkov, med drugim hladnega vremena v začetku leta, ravni zalog EU v skladiščih, ki je bila pod sezonskim povprečjem, nizke razpoložljivosti vetrne in sončne energije poleti ter naraščajočih geopolitičnih napetosti na mejah EU. Zaradi visokih cen plina je v elektroenergetskem sistemu EU prišlo do znatnih prehodov s plina na premog in s plina na lignit, elektrarne na premog in lignit pa so povečale obratovalne ure na račun plinskih elektrarn. V primerjavi z letom 2020 se je proizvodnja električne energije iz premoga in lignita povečala za +68 TWh, kar je več kot polovica skupnega povečanja proizvodnje (+118 TWh)(a), medtem ko se je proizvodnja iz plina zmanjšala (–16 TWh). Preostalo dodatno povečanje proizvodnje je bilo ustvarjeno z obnovljivimi viri energije in jedrsko energijo (+65 TWh), kljub manjši proizvodnji vetrne energije na kopnem. Zaradi prehoda s plina na premog in s plina na lignit so se emisije CO2 iz elektroenergetskega sistema v letu 2021 povečale nad ravni iz leta 2020 (+8,3 %). Kljub temu so bile emisije CO2 v tem sektorju v letu 2021 še vedno za 7,3 % nižje kot v letu 2019(b) (slika 3), kar je rezultat dolgoročnega postopnega razogljičenja elektroenergetskega sistema EU(c). Neobičajno visoke cene plina so se nadaljevale tudi v letu 2022. K izjemno veliki cenovni negotovosti je prispevala ruska invazija na Ukrajino. V času priprave tega dokumenta trg kratkoročno ne pričakuje vrnitve na pretekle ravni cen. Namen svežnja „Pripravljeni na 55“ in načrta REPowerEU(e) je zmanjšati odvisnost EU od uvoza fosilnih goriv ter doseči podnebni cilj do leta 2030 s pospešenim uvajanjem energije iz obnovljivih virov, diverzifikacijo oskrbe in znatnim povečanjem energijske učinkovitosti. Pri naložbah v diverzifikacijo oskrbe bi se bilo treba izogniti prihodnjim nasedlim naložbam. (a)Evropska komisija, Četrtletno poročilo o trgu električne energije, zvezek 14 (zajema četrto četrtletje 2021). Slika 18. (b) https://climate.ec.europa.eu/news-your-voice/news/emissions-trading-greenhouse-gas-emissions-73-2021-compared-2020-2022-04-25_sl (c)Trendi emisij v EU-27 za sektor IPCC 1.A.1.a – Električna in toplotna energija, ki jo proizvede javni sektor – v pregledovalniku podatkov o toplogrednih plinih EEA, https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/data/data-viewers/greenhouse-gases-viewer . (d)Za obdobje 2019–2020 vrednosti emisij CO2 ustrezajo sektorju IPCC 1.A.1.a. Vrednost za leto 2021 je ekstrapolirana ob predpostavki enakega trenda kot pri emisijah iz evidence transakcij Evropske unije za ustrezne sektorje. (e)COM(2022) 230. Napredek na področju podnebnih ukrepov v EU

EU je v okviru evropskega zelenega dogovora, načrta za zelen in vključujoč prehod, dosegla znaten napredek. Z evropskimi podnebnimi pravili, ki veljajo od julija 2021, so bili v zakonodajo vključeni cilji EU, da do leta 2050 postane podnebno nevtralna in da emisije toplogrednih plinov do leta 2030 zmanjša za vsaj 55 % v primerjavi z letom 1990, k čemur so se EU in njene države članice zavezale v okviru Pariškega sporazuma. Komisija je leta 2021 predlagala sveženj podnebne in energetske zakonodaje, da bi bil politični okvir EU pripravljen za doseganje višjega podnebnega cilja EU do leta 2030. O predlogih se pogajata Evropski parlament in Svet. V tem letu je bil dosežen napredek pri drugih določbah evropskih podnebnih pravil. V letu 2022 je bil imenovan Evropski znanstveni svetovalni odbor za podnebne spremembe, da bi zagotavljal neodvisno znanstveno svetovanje o ukrepih in podnebnih ciljih EU. Komisija je sprejela smernice za krepitev odpornosti proti podnebnim spremembam in posodobila svoje instrumente za boljše pravno urejanje, da bi zagotovila enak pristop pri ocenjevanju, ali so osnutki ukrepov skladni s podnebno nevtralnostjo in napredkom pri prilagajanju podnebnim spremembam, kot je opredeljeno v podnebnih pravilih. Prehod na podnebno nevtralnost in odpornost proti podnebnim spremembam zahteva znatne naložbe. Države članice so v letu 2021 predložile svoje načrte za okrevanje in odpornost, da bi obnovile svoja gospodarstva po pandemiji. Za 26 načrtov za okrevanje in odpornost, sprejetih do sredine septembra 2022, je 40 % vseh načrtovanih odhodkov namenjenih podnebnim naložbam, kar je več od obveznih 37 %, določenih z uredbo o mehanizmu za okrevanje in odpornost (glej poglavje 6). Komisija je maja 2022 predlagala načrt REPowerEU kot odziv na motnje na energetskem trgu, ki jih je povzročila ruska invazija na Ukrajino. Po ocenah iz načrta je potrebnih 210 milijard EUR dodatnih naložb v energijsko učinkovitost, energetsko infrastrukturo in energijo iz obnovljivih virov, da bi EU zmanjšala svojo uporabo fosilnih goriv in zmanjšala uvoz ruskega plina za dve tretjini do leta 2027. V načrtu so predlagani ukrepi za zmanjšanje emisij in stroškov energije za potrošnike in industrijo, vključno z zvišanjem cilja energijske učinkovitosti do leta 2030 na 13 % in povečanjem deleža obnovljivih virov v porabi energije EU z 22,1 % v letu 2020 na 45 % v letu 2030, kar presega 40-odstotni cilj iz svežnja „Pripravljeni na 55“ . EU bi lahko pri uvozu ruskih fosilnih goriv prihranila skoraj 100 milijard EUR na leto. Sredstva v višini 225 milijard EUR, ki ostajajo v mehanizmu za okrevanje in odpornost, bodo na voljo za ukrepe v okviru načrta REPowerEU. V načrtu je predlaganih dodatnih 20 milijard EUR nepovratnih sredstev od prodaje pravic iz rezerve za stabilnost trga sistema EU ETS, da bi se povečalo financiranje v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost. Tudi države članice bi lahko določena sredstva EU preusmerile v cilje iz načrta REPowerEU. Za podnebne projekte se namenja več denarja kot kdaj koli prej. Vsaj 30 % proračuna EU za obdobje 2021–2027 – kar je največ doslej – in instrumenta Next Generation EU je namenjenih podnebnim ukrepom (povečanje v primerjavi z 20 % v obdobju 2014–2020) (glej poglavje 6). Komisija je julija sprejela sporočilo z naslovom Varčujmo s plinom za varno zimo, vključno z načrtom za zmanjšanje povpraševanja po plinu in predlogom uredbe o usklajenih ukrepih za zmanjšanje povpraševanja po plinu. Države članice sprejemajo ukrepe za zmanjšanje svoje porabe energije. Komisija je letos v okviru Strategije za trajnostno in pametno mobilnost predlagala nov okvir EU za mobilnost v mestih ter akcijski načrt za povečanje čezmejnega železniškega prometa na dolge razdalje, s čimer bi železniški promet postal privlačnejši za potnike. Naložbe v inovacije Sklad ETS za inovacije še naprej zagotavlja podporo industriji EU za razvoj najsodobnejših tehnologij ter povečanje inovacij na področju obnovljivega vodika in drugih rešitev čistih tehnologij. Od prvega kroga so se razpoložljiva sredstva povečala za več kot 50 %, kar je izjemna spodbuda za razogljičenje industrije v EU in dopolnitev instrumentov, kot je program Obzorje Evropa (glej poglavje 6). aktiviranje več zasebnega kapitala v zeleno financiranje Komisija si prizadeva za uskladitev pravil kapitalskega trga s podnebnimi cilji, med drugim za izvajanje prenovljene strategije za trajnostno financiranje . Predlagala je direktivo o poročanju podjetij glede trajnostnosti za primerljive informacije v zvezi s podnebjem, direktivo o potrebni skrbnosti podjetij na področju trajnostnosti ter ciljno usmerjene spremembe pravil EU o bančništvu in zavarovalništvu za zagotovitev, da v svoje upravljanje in dejavnosti vključijo podnebna tveganja. Komisija je predlagala posebno obravnavo nekaterih energetskih dejavnosti v okviru uredbe o taksonomiji . Zbrala je dokaze za možne zakonodajne predloge o bonitetnih ocenah, o okoljskih, socialnih in upravljavskih ocenah ter o reviziji makrobonitetnega okvira . Krepitev socialne pravičnosti in odpornosti gospodarstva Da bi bil zeleni prehod uspešen, mora biti pravičen in vključujoč v skladu z evropskim stebrom socialnih pravic, tako da se podprejo vsi, ki se srečujejo z največjimi izzivi. Geopolitične razmere in gibanje cen energije kažejo, da je treba pospešiti ta prehod, obenem pa graditi odpornost družbe in gospodarstva. Junija 2022 je bilo sprejeto priporočilo Sveta o zagotavljanju pravičnega prehoda na podnebno nevtralnost, da bi se državam članicam zagotovile smernice pri oblikovanju in izvajanju svežnjev politik na področju zaposlovanja, znanj in spretnosti ter socialnih in distribucijskih vidikov prehoda. Zaradi vse višjih cen energije države članice uvajajo ukrepe, da bi ljudem z nizkimi dohodki zagotovile dostop do energije in prevoza. Različni instrumenti financiranja EU zagotavljajo podporo za pravičen in socialen prehod (poglavje 6). Vključevanje ljudi Pri prehodu na podnebno nevtralno družbo gre za ljudi: za to, kako proizvajamo, trošimo in se gibljemo, kako grejemo in ohlajamo svoje domove, kako sodelujemo in sobivamo. Dejavna udeležba javnosti je poglavitnega pomena. Evropski podnebni pakt daje vsem besedo in zagotavlja platformo za oblikovanje novih podnebnih ukrepov, razširitev dejavnosti, izmenjavo informacij in znanja, uvedbo in povezovanje lokalnih dejavnosti ter predstavitev rešitev. Poudarek v pilotni fazi je bil na prenosu podnebne znanosti in politike v naše vsakodnevno življenje. Med ambasadorji podnebnega pakta je zdaj skoraj 1 000 ljudi iz najrazličnejših okolij, od tabornikov do županov, ki so dejavni v lokalnih skupnostih ter sodelujejo pri mreženju in izmenjavi znanja po vsej Evropi. Pakt je ustvaril sistem zavez posameznikov in organizacij. S posameznimi zavezami, zbranimi v partnerstvu s platformo Count Us In (Mi smo zraven), je doslej skoraj 54 000 Evropejcev storilo več kot 3 milijone „korakov“ k zmanjšanju CO2. Več kot 300 organizacij (vključno z Evropsko komisijo) ali skupin je sprejelo zaveze (skupno 1 800 zavez) na poti do podnebne nevtralnosti. Pakt s predstavljanjem pobud tudi druge navdihuje k ukrepanju.

Aktiviranje mest V okviru misije za podnebno nevtralna in pametna mesta je bilo izbranih 100 različnih mest po vsej Evropi, da bi do leta 2030 postala podnebno nevtralna na družbeno vključujoč način. Mesta uživajo prilagojeno podporo platforme NetZeroCities ter z akcijskimi načrti in naložbenimi strategijami soustvarjajo „pogodbe o podnebno nevtralnih mestih“.



2SISTEM EU ZA TRGOVANJE Z EMISIJAMI (EU ETS) S sistemom EU ETS so se do leta 2021 emisije iz nepremičnih naprav zmanjšale za 34,6 % v primerjavi z ravnmi iz leta 2005. Hkrati so države članice od leta 2013 s prihodki od dražb zbrale več kot 100 milijard EUR, ki so na voljo za nadaljnje podnebne ukrepe in energetsko preobrazbo. Emisije, vključene v EU ETS, so se v letu 2021 nekoliko povečale v primerjavi z letom 2020, kar odraža gospodarsko okrevanje po pandemiji COVID-19 in tudi razvijajočo se energetsko krizo. Čeprav so se emisije v letu 2021 v primerjavi z emisijami iz leta 2019, tj. pred pandemijo, še naprej zmanjševale, je za izpolnitev podnebnega cilja do leta 2030 potrebnega več ukrepanja v sektorjih ETS. To je cilj svežnja, ki ga je Evropska komisija v letu 2021 predlagala za uresničitev evropskega zelenega dogovora in o katerem se trenutno pogajata Evropski parlament in Svet. Sveženj vključuje reformo sistema ETS z zaostritvijo zgornje meje in razširitvijo sistema, da bi zajemal emisije iz pomorskega prevoza, in vzporedni sistem, ki bi zajemal stavbni sektor in sektor cestnega prometa. Trendi emisij Nepremične naprave so v letu 2021 ustvarile 1 335 milijonov ton ekvivalenta CO2 emisij. To je za 6,6 % več, kot so znašale emisije v letu 2020, a še vedno za 5,6 % manj kot v letu 2019. V energetskem sektorju je bilo v letu 2021 zabeleženo 8,4-odstotno povečanje, ki je bilo večinoma posledica prehoda z uporabe zemeljskega plina nazaj na premog, kar je bilo povezano z rastjo cen plina in večjim povpraševanjem po električni energiji za pospešitev gospodarskega okrevanja po pandemiji. Vendar so bile skupne emisije v elektroenergetskem sektorju v letu 2021 še vedno za 8,1 % nižje od ravni iz leta 2019, pri čemer je bilo v obeh letih povpraševanje po električni energiji zelo podobno. Emisije iz industrije, vključene v sistem ETS, so bile v letu 2021 prav tako višje (za 4,6 %) kot v letu 2020, a za 2,6 % nižje kot v letu 2019. Velika povečanja so bila opažena v večini sektorjev, vključno z železom in jeklom ter kemikalijami. Po več kot 60-odstotnem padcu v letu 2020 so se emisije iz letalstva, vključene v EU ETS, v letu 2021 ponovno zvišale za 30 %, vendar so ostale za 50 % nižje kot v letu 2019. Viri, ustvarjeni s sistemom ETS V sistemu EU ETS se izvaja načelo odgovornosti povzročitelja, hkrati pa se tudi ustvarjajo znatni viri za podnebne ukrepe (glej poglavje 6). Ker se je cena ogljika v letu 2021 zvišala, so se povečali tudi prihodki od dražb v sistemu ETS, in sicer so skupaj znašali približno 31 milijard EUR. To pomeni, da so se prihodki v primerjavi s 16,5 milijarde EUR, zbranimi v letu 2020, skoraj podvojili. Od teh 31 milijard EUR je bilo 25 milijard EUR dodeljenih neposredno 27 državam članicam. V letu 2021 so poročale, da je bilo povprečno 76 % prihodkov porabljenih za podnebne in energetske namene, kar je v skladu s 75-odstotnim povprečjem v obdobju 2013–2020 (slika 5). Približno 24 % prihodkov držav članic je namenjenih za posebne okoljske in energetske ukrepe, 25 % je bilo razporejenih v namenske okoljske sklade, 51 % pa v nacionalne proračune. Več držav članic je v letu 2021 svoje prihodke od dražb porabilo tudi za blažitev socialnih posledic krize na področju cen energije. Ukrepi v letalskem in pomorskem prometu Za emisije iz zunajevropskega letalstva, iz dohodnih letov v Evropski gospodarski prostor (EGP) in odhodnih letov v države zunaj EGP, z izjemo odhodnih letov v Združeno kraljestvo in Švico, se cene v skladu z določbo o ustavitvi ure iz direktive o EU ETS trenutno ne določajo.

O predlogu Komisije za razširitev sistema EU ETS, da bi vključeval emisije iz pomorskega prevoza, se zdaj pogajata Evropski parlament in Svet. Predlog temelji na uredbi o spremljanju, poročanju in preverjanju, s katero se od leta 2018 spremljajo emisije CO2 iz velikih ladij, ki prihajajo v pristanišča EU. EU še naprej podpira razvoj ambicioznih ukrepov v okviru strategije Mednarodne pomorske organizacije o zmanjšanju emisij toplogrednih plinov, kot so morebitni standardi intenzivnosti toplogrednih plinov goriv in tržni ukrepi. Trg ogljika EU Cena ogljika v EU od leta 2018 stalno raste. V letu 2021 se je še naprej zviševala zaradi visokih cen plina in tržnega pričakovanja povečane podnebne ambicije do leta 2030, pa tudi s tem povezanih reform politike. Višja cena ogljika je prispevala k višjim veleprodajnim cenam električne energije, vendar v precej manjši meri kot zvišanje cene plina. Komisija je v sporočilu o cenah energije iz oktobra 2021 ocenila, da je učinek zvišanja cene plina na ceno električne energije devetkrat večji od učinka zvišanja cene ogljika. Cene plina so se od takrat še naprej močno zviševale, medtem ko so cene v okviru sistema ETS ostale znotraj podobnega razpona. Poročilo Evropskega organa za vrednostne papirje in trge, dokončano marca 2022, je izključilo vlogo špekulacij pri spodbujanju rasti cene ogljika (glej poročilo o trgu ogljika).



3PORAZDELITEV PRIZADEVANJ NA PODROČJU EMISIJ Od leta 2013 so bile emisije na ravni EU v sektorjih, vključenih v porazdelitev prizadevanj, pod letno mejo, kot kaže slika 6. Emisije v EU-27, zajete z odločbo o porazdelitvi prizadevanj, so bile leta 2020 za 16,3 % nižje kot v letu 2005; EU je svoj cilj za leto 2020 presegla za šest odstotnih točk. Po izrazitem zmanjšanju emisij v letu 2020 zaradi pandemije so se emisije v letu 2021 v sektorjih iz uredbe o porazdelitvi prizadevanj ponovno povečale. Na podlagi okvirnih podatkov so bile emisije, za katere velja porazdelitev prizadevanj, v letu 2021 za 3,5 % višje kot v letu 2020. Zvišanje je bilo najizrazitejše v prometu (kjer so se emisije v primerjavi z letom 2020 zvišale za več kot 7 %), sledijo pa emisije iz stavbnega sektorja (3,1-odstotno zvišanje). V kmetijskem sektorju so se emisije v letu 2021 v primerjavi z letom 2020 nekoliko zmanjšale, in sicer za več kot 0,3 %, vendar je bilo na splošno zmanjšanje v primerjavi z letom 2005 majhno (približno 2 %). Rezultati odločbe o porazdelitvi prizadevanj v obdobju 2013–2020 Vse države članice so v vseh letih v obdobju 2013–2019 izpolnile svoje obveznosti o porazdelitvi prizadevanj. Malta je vsako leto presegla svoje dodeljene letne emisije, vendar je primanjkljaj krila z nakupom dodeljenih letnih emisij od Bolgarije. Avstrija, Belgija, Ciper, Estonija, Finska in Luksemburg so v letu 2019 prav tako presegli svoje dodeljene letne emisije, vendar so za kritje primanjkljaja uporabili prihranjene presežke iz preteklih let. Nemčija in Irska nista imeli dovolj prihranjenega presežka za kritje primanjkljaja. Nemčija je za izpolnitev svoje obveznosti za leto 2019 prenesla svoje dodeljene letne emisije iz leta 2020, medtem ko je Irska za izpolnitev svojih obveznosti uporabila mednarodne dobropise iz mehanizma čistega razvoja. Razen Madžarske, Švedske in Združenega kraljestva so vse države članice shranile presežke dodeljenih letnih emisij za morebitno uporabo v letu 2020. Cikel skladnosti za leto 2020, zadnje leto v okviru odločbe o porazdelitvi prizadevanj, še traja. Na podlagi letnega pregleda zalog v okviru odločbe o porazdelitvi prizadevanj, so emisije v štirih državah članicah presegle njihove dodeljene letne emisije (slika 7). Emisije Cipra so presegle njegove dodeljene letne emisije za 7 %; država ima za doseganje skladnosti v letu 2020 zadosten presežek letnih dodeljenih emisij iz preteklih let. Ker je Nemčija del svojih dodeljenih letnih emisij za leto 2020 prenesla za doseganje skladnosti v letu 2019, njene emisije v letu 2020 presegajo preostale dodeljene letne emisije za leto 2020 za 3 %. Emisije Malte in Irske so presegle njune dodeljene letne emisije za 12 % oziroma 19 %, zato bosta morali tako kot Nemčija za doseganje skladnosti v letu 2020 kupiti dodeljene letne emisije od drugih držav članic in/ali uporabiti mednarodne dobropise, saj nimata dovolj shranjenega presežka dodeljenih letnih emisij. Napredek pri ciljih do leta 2030 na podlagi uredbe o porazdelitvi prizadevanj Uredba o porazdelitvi prizadevanj od leta 2021 določa nacionalne cilje glede emisij do leta 2030 in dodeljene letne emisije za vsako leto v obdobju 2021–2030, tudi za Islandijo in Norveško. Države članice načrtujejo in izvajajo politike in ukrepe, da bi dosegle svoje sedanje cilje glede porazdelitve prizadevanj do leta 2030 v skladu z uredbo o porazdelitvi prizadevanj. Skupaj bi se za EU-27 s trenutnimi nacionalnimi politikami emisije do leta 2030 zmanjšale za 22 % v primerjavi z letom 2005 (slika 8), kar je precej pod trenutnim skupnim ciljem zmanjšanja emisij za 29 % v okviru porazdelitve prizadevanj. Če bodo države članice izvedle vse dodatne politike, ki so jih sporočile, bo EU na podlagi obstoječe uredbe o porazdelitvi prizadevanj komaj izpolnila cilj zmanjšanja za 29 %. Komisija je predlagala spremembo uredbe o porazdelitvi prizadevanj za uresničitev višjega cilja do leta 2030 z zmanjšanjem domačih emisij toplogrednih plinov za vsaj 55 %, pri čemer je bilo za sektorje, vključene v porazdelitev prizadevanj, predlagano povečanje cilja do leta 2030 z zmanjšanjem emisij za 40 % v primerjavi z letom 2005. O tem se Evropski parlament in Svet še pogajata. To kaže na močno in nujno potrebo, da države članice v svojih posodobljenih integriranih energetskih in podnebnih načrtih načrtujejo in izvajajo dodatne podnebne ukrepe v sektorjih, ki so vključeni v porazdelitev prizadevanj. Ker morajo osnutke posodobljenih načrtov predložiti do 30. junija 2023, Komisija pripravlja smernice, ki jim bodo v pomoč pri pripravah.

Okvirni podatki iz evidenc za leto 2021 kažejo, da bodo štiri države članice predvidoma presegle svoje trenutne dodeljene letne emisije za navedeno leto, in sicer Češka za 1 odstotno točko, Italija za 2 odstotni točki, Irska za 5 odstotnih točk in Ciper za 14. Ker je leto 2021 prvo leto v okviru uredbe o porazdelitvi prizadevanj, se morebitni preostali presežki iz odločbe o porazdelitvi prizadevanj ne prenesejo. Vendar bodo lahko države članice na podlagi uredbe o porazdelitvi prizadevanj uporabile druge prožne možnosti. Politike v ključnih sektorjih – Promet Standardi za emisije CO2 za nove avtomobile in kombinirana vozila ter težka gospodarska vozila so ključni dejavniki za zmanjšanje emisij v cestnem prometu. Povprečne emisije iz novih avtomobilov so se zmanjšale s 130,3 g CO2/km WLTP (tj. 107,5 g CO2/km NEDC ) v letu 2020 na 114,7 g CO2/km v letu 2021, kot kažejo začasni podatki o spremljanju za leto 2021. S tem se nadaljuje od leta 2019 zaznan trend strmega zmanjševanja emisij CO2 iz novih avtomobilov, registriranih v EU, zaradi strožjih ciljev EU glede CO2 za celoten vozni park, ki veljajo od leta 2020. Obenem se je izjemno povečal delež akumulatorskih električnih avtomobilov. V letu 2021 so akumulatorski električni avtomobili predstavljali 10 % novo registriranih avtomobilov v EU (povečanje z 2 % v letu 2019 in 6 % v letu 2020). Začasni podatki kažejo, da so se v letu 2021 tudi povprečne emisije iz kombiniranih vozil zmanjšale na 193,8 g CO2/km WLTP, z 200,3 g CO2/km WLTP (tj. 155,0 g CO2/km NEDC) v letu 2020, prav tako zaradi strožjih ciljev, ki veljajo od leta 2020 (slika 9). Slika 9: Emisije CO2 in cilji za celotni vozni park EU; osebni avtomobili in kombinirana vozila Težka gospodarska vozila, kot so tovornjaki, težka kombinirana vozila in avtobusi, ustvarijo približno 30 % vseh emisij CO2 v cestnem prometu. V skladu z veljavno zakonodajo se morajo povprečne emisije CO2 iz proizvajalčevega voznega parka novih težkih tovornjakov zmanjšati za 15 % do leta 2025 oziroma 30 % do leta 2030 v primerjavi z ravnmi iz leta 2019. Z zakonodajnim predlogom, ki naj bi ga Komisija predstavila do konca leta 2022, se bodo predvidoma zaostrili obstoječi standardi, področje uporabe pa se bo razširilo na večino preostalih skupin težkih gospodarskih vozil. Tudi z direktivo o kakovosti goriv so se emisije v prometu zmanjšale; v skladu z njo se mora intenzivnost emisij toplogrednih plinov v življenjskem ciklu goriv do leta 2020 zmanjšati za 6 % v primerjavi z letom 2010. Povprečna intenzivnost toplogrednih plinov za goriva, dobavljena leta 2020, je bila za 5,5 % manjša kot v letu 2010. Napredek, ki so ga dosegli dobavitelji goriv EU, se v državah članicah močno razlikuje (slika 10). -F-plini Fluorirani plini (F-plini) imajo do 25 000-krat večji učinek globalnega segrevanja kot CO2. Desetletje dolg trend naraščanja emisij F-plinov se je po letu 2014 zaradi sedanje uredbe o F-plinih obrnil (Uredba (EU) št. 517/2014). Emisije v EU-27 so se med letoma 2014 in 2020 zmanjšale za 20 %, oskrba trga z delno halogeniranim fluoroogljikovodikom pa se je med letoma 2015 in 2019 zmanjšala za 47 % v ekvivalentu CO2, zlasti ker se je pri hlajenju zgodil prehod na podnebju prijaznejše alternative. Komisija je aprila 2022 predlagala novo uredbo o F-plinih za dodatne prihranke emisij do leta 2050. -Ozonu škodljive snovi Ozonu škodljive snovi so prav tako močni toplogredni plini. Njihova uporaba in proizvodnja sta se v EU v zadnjih desetletjih zmanjšali za 99 % kot del svetovnih ukrepov za zaščito ozonskega plašča na podlagi Montrealskega protokola. Največji preostali viri ozonu škodljivih snovi v EU so obstoječe pene za izolacijo v stavbah, starejših od 20 let, iz katerih se sproščajo ob prenovi ali rušenju stavb. Namen novega predloga uredbe o ozonu škodljivih snoveh, ki ga je Komisija sprejela aprila 2022, je preprečiti emisije tako, da se zahtevata zbiranje in uničenje ali ponovna uporaba teh onesnaževal.

4RABA ZEMLJIŠČ, SPREMEMBA RABE ZEMLJIŠČ IN GOZDARSTVO

Raba zemljišč, sprememba rabe zemljišč in gozdarstvo (LULUCF) bodo imeli ključno vlogo pri doseganju cilja podnebne nevtralnosti EU, saj lahko zemljišča sproščajo emisije toplogrednih plinov v ozračje, obenem pa iz njega odvzemajo CO2, odvisno od rabe zemljišč. Sektor LULUCF v EU v ozračje sprosti manj toplogrednih plinov, kot iz njega z biogenimi procesi odvzame CO2, vendar se je v zadnjih letih ta naravni ponor ogljika zmanjšal. Za obdobje 2013–2020 so se države članice zavezale, da bodo obračunavale dodatne ukrepe v sektorju LULUCF v sporočenih emisijah toplogrednih plinov in odvzemih CO2, da bi ocenile cilj v okviru Kjotskega protokola.

Slika 11 kaže zmanjševanje ponora „sporočenih“ emisij in odvzemov po posameznih dejavnostih za EU za drugo ciljno obdobje Kjotskega protokola (2013–2020). Povprečni neto odvzemi so v navedenem obdobju znašali 320,2 Mt ekvivalenta CO2. Z obračunskimi pravili iz Kjotskega protokola je „obračunana“ bilanca pokazala povprečni ponor ogljika (ali dobropis) v višini 84,3 Mt ekvivalenta CO2, neto dobropisi pa so se zmanjšali z –123,2 Mt ekvivalenta CO2 v letu 2013 na –58,4 Mt ekvivalenta CO2 v letu 2020. To vključuje tako „izbrane“ kot „obvezne“ dejavnosti (pogozdovanje/ponovno pogozdovanje, krčenje gozdov in gospodarjenje z gozdovi) . Glavni vzrok za to zmanjšanje ponora je zmanjšanje sporočenih neto odvzemov in obračunanih neto dobropisov pri gospodarjenju z gozdovi v obdobju 2013–2020. Zmanjšanje odvzemov ogljika je posledica kombinacije dejavnikov, med drugim povečanega povpraševanja po lesu (npr. v letu 2018 na Finskem), naraščajočega deleža gozdov, ki dosežejo sečno zrelost (Estonija, Latvija), in povečanja naravnih motenj, kot so napadi žuželk (Češka od leta 2015), nevihte (leta 2019 na Poljskem), suše in gozdni požari (npr. leta 2017 v Italiji in na Portugalskem). Glede na predhodne ocene se z uporabo pravil za obračunavanje za drugo ciljno obdobje Kjotskega protokola pri Belgiji, Bolgariji, Češki, Franciji, Hrvaški, Cipru, Sloveniji in Finski kažejo povprečni neto presežki zaradi sektorja LULUCF . Na podlagi sedanje uredbe o LULUCF in sekundarne zakonodaje mora od leta 2021 vsaka država članica svoje emisije toplogrednih plinov iz tega sektorja izravnati z odvzemom najmanj enakovredne količine CO2 iz ozračja v skladu s pravilom „nepresežka“. Komisija je v okviru svežnja „Pripravljeni na 55“ prvič predlagala cilj neto odvzemov za EU v višini 310 milijonov ton ekvivalenta CO2 do leta 2030 za sektor LULUCF. Ta cilj, ki velja na ravni EU, naj bi se uresničeval na podlagi zavezujočih nacionalnih ciljev. Dolgoročno je Komisija predlagala osredotočenost na sektor zemljišč, z združevanjem emisij iz kmetijstva (predvsem živinoreje in rabe gnojil) in neto odvzemov iz sektorja LULUCF. Cilj je doseči podnebno nevtralnost v sektorju zemljišč do leta 2035, zatem pa neto negativne emisije. Sporočilo Komisije o trajnostnih ogljikovih krogih iz decembra 2021 določa cilje in akcijske načrte za zagotavljanje odvzemov ogljika z naravnimi rešitvami in industrijskimi tehnologijami. Komisija razvija regulativni okvir za certificiranje odvzemov ogljika v EU, ki bi upravljavce zemljišč nagrajeval za sekvestracijo ogljika ob popolnem spoštovanju ekoloških načel (t. i. ogljično kmetovanje). Pomagala bo tudi vzpostaviti notranji trg EU za zajem, uporabo, shranjevanje in transport CO2 z uporabo inovativnih tehnologij, kot je opazovanje Zemlje (program Copernicus) .



5PRILAGAJANJE PODNEBNIM SPREMEMBAM Izvajanje strategije EU za prilagajanje podnebnim spremembam iz leta 2021 je večletni projekt, pri čemer bodo letošnji dosežki pomembni. Komisija je objavila tehnične smernice za krepitev podnebne odpornosti infrastrukture v obdobju 2021–2027, kot zahtevajo evropska podnebna pravila. Te vlagateljem omogočajo, da sprejmejo ozaveščene odločitve o projektih, ki so združljivi s Pariškim sporazumom in podnebnimi cilji EU. Evropski observatorij za podnebje in zdravje, ki sta ga marca 2021 vzpostavili Komisija in EEA, že opravlja ključno vlogo, s čimer zapolnjuje pomembno vrzel v znanju in pomaga premagovati ovire pri spopadanju z vse pogostejšimi negativnimi zdravstvenimi posledicami podnebnih sprememb. Observatorij zagotavlja informacije in orodja za ocenjevanje podnebnih sprememb in zdravja. Zagotavlja tudi učinkovite rešitve in ukrepe za vključevanje in izboljševanje strategij za prilagajanje podnebnim spremembam v nacionalne in podnacionalne zdravstvene politike. Nove strategije za trajnostno financiranje in gozdarstvo zapolnjujejo vrzel na področju varstva podnebja in krepijo odpornost gozdov. Prvo sporočilo EU o prilagajanju je bilo UNFCCC predloženo v oktobru 2021. Misija Prilagajanje podnebnim spremembam je dosegla dober napredek pri spodbujanju korenitih sprememb v ukrepih za prilagajanje na podnacionalni ravni. Misija zagotavlja podporo vsaj 150 regijam in skupnostim EU pri pospeševanju njihove preobrazbe za doseganje podnebne odpornosti do leta 2030. 118 regij in lokalnih organov iz 18 držav članic je podpisalo listino misije za pridružitev izkustveni skupnosti, ta pa je objavila 12 razpisov za financiranje v vrednosti 240 milijonov EUR. EEA proti koncu leta 2022 načrtuje celovito poročilo o stanju nacionalnih ukrepov za prilagajanje. Poročilo bo temeljilo na poročanju nacionalnih organov od marca 2021 na podlagi uredbe o upravljanju energetske unije in drugih virih.





6FINANCIRANJE PODNEBNIH UKREPOV Prehod na podnebno nevtralnost in odpornost proti podnebnim spremembam zahteva znatne naložbe. Na ravni EU je financiranje na voljo iz različnih virov. Financiranje iz sistema EU za trgovanje z emisijami Sklad za inovacije je eden največjih svetovnih programov javnega financiranja za uvajanje inovativnih nizkoogljičnih tehnologij. Financira se s prodajo 450 milijonov pravic iz sistema EU ETS na dražbi v tem desetletju, kar predstavlja približno 38 milijard EUR. Od njegovega začetka v letu 2020 je bilo v 54 projektov vloženih približno 3 milijarde EUR. V letu 2021 sta bila zaključena dva razpisa za projekte: eden za obsežne naložbe v višini 1,146 milijarde EUR in eden za manjše naložbe v vrednosti 109 milijonov EUR. V okviru prvega razpisa za obsežne projekte je bilo dodeljenih sedem sklopov nepovratnih sredstev, ponudbe pa so bile uspešne v sektorjih ETS, med drugim v sektorjih kemikalij, jekla, cementa, rafinerij ter električne in toplotne energije. V okviru prvega razpisa za manjše projekte so bila 32 projektom dodeljena nepovratna sredstva iz širšega kroga sektorjev ETS, med drugim v sektorjih zelenega vodika, shranjevanja energije, stekla, toplotne energije in zajemanja ogljika. Julija 2022 je bilo v okviru drugega razpisa za obsežne projekte predhodno izbranih 17 projektov na področjih cementa, vodika, kemikalij in drugih v skupni vrednosti 1,8 milijarde EUR v Bolgariji, na Finskem, v Franciji, Nemčiji, na Islandiji, Nizozemskem, Norveškem, Poljskem in Švedskem. Namen teh projektov je v prvih desetih letih delovanja prihraniti do 136 milijonov ton ekvivalenta CO2. Naslednji razpis za obsežne projekte, ki bo objavljen jeseni 2022, ima rekorden proračun v višini 3 milijard EUR, pri čemer so njegovi posamezni deli namenjeni projektom za izvajanje načrta REPowerEU, na področju vodika in elektrifikacije, proizvodnji čistih tehnologij ter pilotnim projektom. Sklad za modernizacijo, ki prav tako spada v okvir sistema EU ETS, države članice z nižjimi dohodki podpira pri posodabljanju njihovih energetskih sistemov in izboljševanju energijske učinkovitosti. Do leta 2030 bo za podporo tem državam članicam na dražbi prodanih več kot 640 milijonov pravic (kar predstavlja približno 51 milijard EUR). Od leta 2021 je bilo 3,3 milijarde EUR prenesenih Hrvaški, Češki, Estoniji, Madžarski, Litvi, Poljski, Romuniji in Slovaški za financiranje 71 naložb za prehod na področjih, kot so fotovoltaika in električna omrežja za polnjenje električnih avtomobilov. Vključevanje podnebnih politik v proračun EU Na ravni EU se bodo naložbe za prehod stekale iz dveh glavnih virov: večletnega finančnega okvira EU za obdobje 2021–2027, vrednega 1,2 bilijona EUR, in instrumenta NextGenerationEU v višini 806,9 milijarde EUR, ki podpira okrevanje EU. Vsaj 30 % teh skupnih virov (v trenutnih cenah potencialno več kot 670 milijard EUR) bo porabljenih za boj proti podnebnim spremembam . Tudi programi za porabo sredstev v okviru proračuna EU za obdobje 2021–2027 imajo cilje porabe sredstev za podnebje v višini vsaj 30 %. Med njimi so Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR) (30 %), Obzorje Evropa (35 %), Kohezijski sklad (37 %), Instrument za povezovanje Evrope (60 %) in program LIFE (61 %). Programi in skladi Mehanizem EU za okrevanje in odpornost, ki je osrednji del instrumenta NextGenerationEU, vreden do 723,8 milijarde EUR, državam članicam omogoča, da znatno povečajo podnebne naložbe. Da bi bile države članice upravičene do nepovratnih sredstev (338 milijard EUR) in posojil (385,8 milijarde EUR) v okviru mehanizma, morajo pripraviti načrte za okrevanje in odpornost, v katerih opredelijo naložbe in reforme politik, ki ustvarjajo dodano vrednost za EU od zelenega prehoda. V vsakem nacionalnem načrtu mora biti najmanj 37 % načrtovanih odhodkov namenjenih podnebnim ukrepom, vsak ukrep pa mora biti skladen z načelom, da se ne škoduje bistveno. Vseh 26 načrtov, sprejetih do sredine septembra, presega merilo 37 %. 40 % njihovih skupnih finančnih sredstev je namenjenih podnebnim ciljem, čeprav so nekatere države članice več kot polovico dodeljenih sredstev uporabile za financiranje podnebne politike. Približno 44 % sredstev, dodeljenih za podnebje, bo predvidoma namenjenih energiji iz obnovljivih virov in energijski učinkovitosti, 34 % pa trajnostni mobilnosti. Pod pogojem sprejetja predlogov iz načrta REPowerEU iz maja 2022 za obravnavo energetskih posledic ruske invazije na Ukrajino bodo države članice lahko posodobile svoje načrte in povečale podporo energijski učinkovitosti in energiji iz obnovljivih virov. Vsaj 30 % ciljnega proračuna programa InvestEU v višini 372 milijard EUR dodatnih naložb v obdobju 2021–2027 bo dodeljenih podnebnim ciljem. Znotraj sklopa za trajnostno infrastrukturo mora biti 60 % finančnih sredstev porabljenih za podnebje in okolje. Evropska investicijska banka, Evropski investicijski sklad in druge izvajalske partnerske banke bodo jamstva programa InvestEU uporabile za naložbe zasebnega sektorja v skladu s spremljanjem podnebnih in okoljskih ukrepov ter smernicami o preverjanju trajnostnosti, ki jih je oblikovala Komisija. Raziskave in inovacije omogočajo zeleni prehod s preskušanjem in predstavljanjem rešitev ter razvijanjem prelomnih inovacij in znanja za politike, ki temeljijo na najnovejših znanstvenih dokazih. Najmanj 35 % od 95,5 milijarde EUR vrednega proračuna programa Obzorje Evropa bo namenjenih raziskavam in inovacijam v podporo pravičnemu prehodu, da bi državljane opolnomočili za dejavno sodelovanje v zelenem prehodu. Oblikujejo se nova partnerstva, ki razširjajo tehnologije, potrebne za podnebno nevtralnost. V okviru programa Obzorje Evropa je bilo do konca leta 2021 skoraj 4,2 milijarde EUR vloženih v podnebne ukrepe. Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad podpirata države članice pri spodbujanju gospodarske, socialne in ozemeljske kohezije, hkrati pa pospešujeta prehod na podnebno nevtralnost in druge prednostne naloge EU. Vsaka država članica je pripravila sporazum o partnerstvu, v katerem je opredelila naložbeno strategijo za financiranje svoje kohezijske politike v obdobju 2021–2027. Sklada bosta zagotovila vsaj 78 milijard EUR za naložbe v podnebne ukrepe v obdobju 2021–2027 (30 % vseh dodeljenih proračunskih sredstev za ESRR in 37 % za Kohezijski sklad). Predhodni podatki iz osnutkov programov in sprejetih programov kažejo, da bodo sredstva, dodeljena podnebju, presegla cilj.