Podrobni podatki in zbirne razpredelnice o trgu za med in nacionalnih čebelarskih programih so na voljo na spletišču Komisije.

– podatki o proizvodnji medu in mednarodni trgovini, ki so jih zagotovili Eurostat, COMEXT in organizacija FAO.

– nacionalni čebelarski programi, ki so jih države članice predložile Komisiji za obdobja 2011–2013, 2014–2016 in 2017–2019. Vsak nacionalni čebelarski program mora vključevati študijo, ki jo je država članica izvedla v zvezi s proizvodno in tržno strukturo čebelarskega sektorja na svojem ozemlju;

Izhodišče za to poročilo so naslednji viri informacij:

V treh čebelarskih letih, zajetih v tem poročilu, je Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (uredba o enotni SUT) še vedno veljala; spremembe v zvezi s sektorjem čebelarstva, uvedene z reformo SKP leta 2013 , se zato še niso izvajale. V tem poročilu so kljub temu predstavljene glavne zakonodajne spremembe, uvedene z reformo SKP, in najnovejše informacije, ki so na voljo glede novosti v zvezi s sistemom za identifikacijo čebeljih panjev.

Nacionalne čebelarske programe za obdobji 2011–2013 in 2014–2016 so predložile vse države članice. To kaže na velik interes držav članic in potrebe sektorja.

Navedena obveznost se izpolnjuje s tem poročilom, ki se nanaša na leta 2013, 2014 in 2015. Ker nacionalni čebelarski programi trajajo tri leta, ta čebelarska leta ustrezajo zadnjemu letu predhodnih triletnih čebelarskih programov (2011–2013) in prvima dvema letoma sedanjega programa (2014–2016). To je šesto poročilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju čebelarskih programov.

Člen 225(a) Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov določa, da Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu vsaka tri leta in prvič do 21. decembra 2016 predloži poročilo o izvajanju ukrepov v zvezi s sektorjem čebelarstva, kakor določajo členi od 55, 56 in 57, vključno o novostih v zvezi s sistemom za identifikacijo čebeljih panjev.

EU neposredno podpira čebelarski sektor od leta 1997. Zaporedne uredbe v zvezi s trgom so državam članicam omogočile pripravo nacionalnih programov za sektor čebelarstva. Cilj teh programov je izboljšanje splošnih pogojev za proizvodnjo in trženje čebelarskih proizvodov, ki poleg medu vključujejo tudi matični mleček, cvetni prah, propolis ali čebelji vosek. Programe, ki trajajo tri leta, 50-odstotno sofinancira Evropska unija.

Čebelarji EU se morajo za vzdrževanje čebeljih panjev in proizvodnje medu spopadati s številnimi izzivi. Na sektor pritiskajo naraščajoči stroški, huda konkurenca z uvozom poceni medu iz tretjih držav, izgube čebeljih kolonij, bolezni, škodljivci in vse slabše okolje za pašo.

Cene medu se glede na kakovost in prodajno mesto zelo razlikujejo. Za mešani cvetlični med cene segajo od 2,54 EUR/kg na Poljskem za mešani cvetlični med v velikih količinah pri trgovcih na debelo do 15,18 EUR/kg za med, prodan na mestu proizvodnje v Združenem kraljestvu.

Na splošno se proizvodnja medu v EU počasi povečuje, pri čemer so letna odstopanja odvisna od podnebnih razmer. Vendar lahko postane ohranjanje te stopnje proizvodnje za čebelarje morda težje zaradi izzivov, s katerimi se spopadajo v zvezi z zdravjem čebel in izgubo habitata zaradi intenzifikacije kmetijstva. Razmere za proizvodnjo se slabšajo, stroški proizvodnje se višajo, zaradi naraščajočega uvoza cenejšega medu iz tretjih držav pa je konkurenca vedno večja.

Države članice, ki proizvedejo največ medu (RO, ES, HU, DE, IT), so v glavnem iz južnega dela Unije, kjer so podnebne razmere za čebelarstvo ugodnejše.

Države članice se pri pripravi programov posvetujejo s svojimi organizacijami čebelarjev in s seznama upravičenih ukrepov izberejo tiste, ki se jim zdijo najustreznejši. Tako se je Nizozemska za čebelarski leti 2014 in 2015 na primer odločila za izvajanje samo enega ukrepa: aplikativnih raziskav.

Z določbami členov 55–57 nove Uredbe (EU) št. 1308/2013 se nadomestijo in prekličejo določbe členov 105–110 Uredbe (ES) št. 1234/2007. Vendar pa člen 231 Uredbe (EU) št. 1308/2013 določa, da se za vse večletne programe, sprejete pred 1. januarjem 2014, še naprej uporabljajo zadevne določbe Uredbe (ES) št. 1234/2007 do izteka teh programov. Zakonodajalec je to prehodno določbo uvedel za zagotavljanje nadaljevanja programov, ki se izvajajo. Ker so bili čebelarski programi za obdobji 2011–2013 in 2014–2016 sprejeti pred 1. januarjem 2014, so se zanje še naprej uporabljale določbe Uredbe (ES) št. 1234/2007 in Uredbe Komisije (ES) št. 917/2004 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 797/2004 o ukrepih za izboljšanje splošnih pogojev za proizvajanje in trženje čebelarskih proizvodov.

Leta 2015 je 96 % evropskih čebelarjev upravljalo manj kot 150 čebeljih panjev, kar je prag, do katerega čebelarstvo velja za „nepoklicno“; samo 4 % čebelarjev v EU pa so imeli več kot 150 čebeljih panjev in bi lahko veljali za „poklicne“ čebelarje. Vendar temu pragu nasprotujejo nekatera čebelarska združenja, ki menijo, da je primernejši prag 40 panjev.

Od zadnjega poročila Komisije leta 2013 se spodnjih šest upravičenih ukrepov ni spremenilo:

Tehnična pomoč je namenjena povečanju učinkovitosti proizvodnje in trženja z uporabo boljših tehnik. Vključuje organizacijo osnovnih tečajev za novince in nadaljnje izobraževanje za izkušene čebelarje ter odgovorne osebe skupin ali zadrug; tečaji usposabljanja obravnavajo zlasti področja, kot so vzreja čebel in preprečevanje bolezni, pobiranje in pakiranje, shranjevanje in prevoz medu ter trženje. Učni čebelnjaki in mreže čebelarskih svetovalcev/tehnikov omogočajo razširjanje praktičnega strokovnega znanja. Ukrep se lahko uporabi tudi za podporo posodobitve sektorja z nakupom opreme za točenje medu za čebelarje.

Cilj preprečevanja varoze je obvladovati okužbe čebeljih panjev s tem endemičnim zajedavcem. Varoza je bolezen medonosnih čebel, ki jo povzroča Varroa mites; ta oslabi imunski sistem čebel in poveča njihovo dovzetnost za sekundarne okužbe z virusi. Nadzor nad varozo se izvaja večinoma z zmanjševanjem obremenitve s parazitom. Zaradi varoze se pridelek medu v EU močno zmanjšuje, saj vodi do izgube čebeljih kolonij, če se bolezen ne zdravi. Varoza je endemična v EU in je ni mogoče popolnoma izkoreniniti, zato je obdelava čebeljih panjev z odobrenimi metodami in sredstvi edini način za preprečevanje njenih posledic. Potreben je določen finančni prispevek, s katerim si bodo proizvajalci lahko privoščili naraščajoče izdatke, povezane z ustrezno obdelavo čebeljih panjev (sredstva, oprema, kot so prekrivne mreže).

Pomoč za racionalizacijo sezonske selitve panjev je namenjena podpori pri upravljanju selitev čebeljih panjev v Uniji in zagotavljanju lokacij za čebelarje v obdobju cvetenja. Upravljanje sezonske selitve panjev je mogoče olajšati z ukrepi, kot so identifikacija čebeljih panjev in okvirjev, register sezonskih selitev čebeljih panjev, naložbe v opremo za lajšanje sezonskih selitev in izdelava kart sort rož. V več državah članicah je sezonska selitev panjev ključna za zadovoljevanje prehranskih potreb čebel in opraševanje rastlin.

Namen podpornih ukrepov za izvedbo analize medu je izboljšanje trženja medu. Z analizo medu lahko čebelarji zagotavljajo, da ima med, ki ga dajo na trg, fizikalno-kemijske značilnosti, določene v Direktivi Sveta 2001/110/ES o medu ; na podlagi analiz botaničnega porekla medu čebelarji natančno poznajo kakovost nabranega medu, kar jim omogoča, da lahko za svoj proizvod postavijo višjo ceno. Finančna podpora za analizo medu je ključna za dostopnost te storitve velikemu številu čebelarjev.

Obnova čebeljega fonda omogoča delno nadomeščanje izgub čebel in s tem preprečevanje zmanjšanja proizvodnje; lahko vključuje financiranje dejavnosti za spodbujanje vzreje matic ali nakup čebeljih kolonij.

Možnost, zagotovljena z Uredbo, da se v čebelarske programe vključijo posebni projekti aplikativnih raziskav za izboljšanje kakovosti medu, in razširjanje rezultatov takšnih projektov lahko pripomoreta k izboljšanju znanja proizvajalcev o posebnih čebelarskih praksah.

4.3 Proračun Unije za nacionalne čebelarske programe in stopnja uporabe

Sredstev Unije, namenjenih sektorju čebelarstva, je razmeroma malo, vendar se vsaka tri leta povečajo, da se upoštevajo vse večje potrebe sektorja, učinkovito izkoriščanje programov in zaporedne širitve Unije. Za čebelarske programe za obdobje 2017–2019 se bodo razpoložljiva sredstva Unije povečala na 36 milijonov EUR na čebelarsko leto.

Preglednica 1: Razpoložljiva sredstva Unije za nacionalne čebelarske programe

Razpoložljiva sredstva Unije za posamezno čebelarsko leto Čebelarsko leto 2013 Programi za obdobje 2011–2013 Čebelarsko leto 2014 Programi za obdobje 2014–2016 Čebelarsko leto 2015 Programi za obdobje 2014–2016 V EUR 32 000 000 33 100 000 33 100 000 Znesek sredstev Unije, ki so jih uporabile države članice, v EUR 29 160 781 30 430 265 30 874 274 Stopnja uporabe 91 % 92 % 93 %

Za obdobji 2011–2013 in 2014–2016 so nacionalne čebelarske programe predložile vse države članice.

Prispevek Unije za čebelarske programe ustreza 50 % izdatkov, ki jih nosijo države članice. Konkretno to pomeni, da je bilo za čebelarsko leto 2013 za sektor čebelarstva skupno na voljo 64 milijonov EUR: 32 milijonov EUR iz proračuna Unije in 32 milijonov EUR iz nacionalnih proračunov držav članic. Za čebelarski leti 2014 in 2015 je bilo na leto na voljo skupno 66,2 milijona EUR: 33,1 milijona EUR iz proračuna Unije in 33,1 milijona EUR iz nacionalnih proračunov držav članic.

Tako kot v prejšnjih letih so države članice uporabile skoraj vsa sredstva Unije, ki so bila na voljo za te programe. Povprečna stopnja uporabe EU je odlična: za čebelarska leta 2013, 2014 oziroma 2015 je znašala 91 %, 92 % oziroma 93 %.

4.4Dodelitev prispevka Unije na državo članico

Ključni dejavnik za dodeljevanje prispevka Unije na državo članico je število čebeljih panjev na njenem ozemlju.