SL Uradni list Evropske unije C 318/50

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o krizi, izobraževanju in trgu dela (mnenje na lastno pobudo)

2011/C 318/08

Poročevalec: Mário SOARES

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 20. januarja 2011 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Kriza, izobraževanje in trg dela.

Strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 27. junija 2011.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel soglasno na 473. plenarnem zasedanju 13. in 14. julija 2011 (seja z dne 14. julija).

1. Priporočila

Države članice pozivamo, naj:

— zagotovijo, da ukrepi za soočanje z gospodarsko krizo in državnim dolgom ne bodo ogrozili javnih vlaganj v izobraževanje in usposabljanje;

— posebno pozornost namenijo javnim naložbam v izobraževanje, raziskave in poklicno usposabljanje, ko razmišljajo o svojih srednjeročnih proračunskih ciljih, da bi zagotovili kontinuiteto in porast naložb v te sektorje;

— poudarjajo, da je potrebno izboljšanje poučevanja maternega jezika učencev ter predmetov s področja naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike;

— izboljšajo svetovanje v zgodnjih fazah izobraževanja in izbire poklica ob upoštevanju potreb na trgu dela;

— spodbujajo podjetništvo na vseh ravneh izobraževanja;

— spodbujajo učinkovito izvajanje evropskega okvira kvalifikacij in razvoj nacionalnega sistema kvalifikacij;

— ustvarjajo dodatne priložnosti za usposabljanje mladih, ki so opustili šolanje, in nizko kvalificiranih delavcev, pri tem pa naj se ne zanemarja računalniška pismenost;

— spoštujejo pravico ljudi do certificiranega in kakovostnega poklicnega usposabljanja ne glede na njihove kvalifikacije ali obliko zaposlitve;

— razvijejo sistem za priznavanje, potrjevanje in certificiranje znanja in spretnosti, ki jih ljudje pridobijo v poklicnem življenju;

— uporabljajo evropske sklade, zlasti evropski socialni sklad, da bi podprli izobraževanje in usposabljanje;

— podprejo poklicne programe vključevanja s pripravništvi ter spodbujajo podjetja, da v okviru takih programov ustvarjajo stabilna delovna mesta;

— nadgradijo učiteljski poklic s spodbujanjem spoštovanja do izobrazbe in nadaljnjim usposabljanjem učiteljev ter z izboljševanjem delovnih pogojev in plač učiteljev.

2. Uvod

2.1 Finančna kriza, ki je izbruhnila leta 2008, je sprožila najhujšo gospodarsko krizo od 30-ih let 20. stoletja ter največji padec svetovnega BDP po 2. svetovni vojni. Posledično se Evropa zdaj sooča z daljnosežno gospodarsko in socialno krizo, v kateri je propadlo več tisoč podjetij, zlasti MSP, povečala se je brezposelnost, plače so se znižale, države so oklestile proračune za socialno varnost, povišale davke na potrošnjo, zvišale so se cene osnovnih dobrin, vse več je revščine in socialne izključenosti.

2.2 Namen tega mnenja ni raziskovati vzroke krize, temveč opozoriti na škodljive učinke, ki jih ima ta kriza na družbo, ter predlagati več strategij, ki jih je treba izvesti, da bi zmanjšali učinke krize in se soočili s posledicami.

2.3 Mnenje obravnava pomembno vlogo izobraževanja in usposabljanja, ki sta ključni orodji za boj proti krizi, povezave med izobraževanjem in usposabljanjem ter svetom dela, vključevanje mladih na trg dela, potrebe in odgovornost podjetij v zvezi z izobraževanjem zaposlenih ter spodbujanje dostojnih in kakovostnih delovnih mest.

2.4 Poleg tega je v mnenju izraženo stališče, da si mora za ohranjanje evropskega socialnega modela prizadevati celotna družba, ki mora biti ustvarjalna in solidarna.

3. Splošne ugotovitve

3.1 Pri obravnavi te teme so zlasti pomembne štiri nedavne pobude Evropske komisije:

— „Program za nova znanja in spretnosti ter delovna mesta: evropski prispevek k polni zaposlenosti“ (1), ki določa naslednje prednostne naloge za doseganje cilja 75-odstotne stopnje zaposlenosti za ljudi v starostni skupini od 20 do 64 let do leta 2020: boljše delovanje trgov dela, bolj kvalificirana delovna sila, boljša kakovost delovnih mest in delovnih razmer ter odločnejše politike za spodbujanje ustvarjanja delovnih mest in povpraševanja po delovni sili (2);

— pobuda „Mladi in mobilnost“ (3), ki je zasnovana tako, da spodbuja izkoriščanje potenciala mladih pri doseganju pametne, trajnostne in vključujoče rasti v Evropski uniji (4);

— sporočilo „Zmanjševanje osipa kot ključni prispevek k strategiji Evropa 2020“ (5), v katerem so ocenjene posledice osipa za posameznike, družbo in gospodarstvo, pri čemer so povzeti tudi vzroki za prezgodnjo opustitev izobraževanja in podrobneje navedeni obstoječi in prihodnji ukrepi na tem področju na evropski ravni;

— evropski okvir kvalifikacij, ki naj bi olajšal primerjavo nacionalnih šolskih sistemov in s tem prispeval k večji mobilnosti pri študiju in priznanju znanja, spretnosti in veščin na evropski ravni.

Vsi ti dokumenti pozivajo k tesnejšemu sodelovanju med sektorjem izobraževanja in usposabljanja ter trgom dela, kar podpira tudi EESO.

3.1.1 EESO ugotavlja, da namerava Komisija leta 2012 izdelati evropsko panoramo znanj in spretnosti, ki naj bi zagotovila večjo transparentnost za iskalce zaposlitve, delavce, podjetja in/ali oblasti. Ta „pregled“ bo na voljo na spletu in bo vseboval napoved ponudbe in povpraševanja znanja vse do leta 2020, saj bodo v mreži nacionalni organi, ki bodo napovedovali razvoj na trgih dela.

3.1.2 Pomen evropskih sektorskih svetov kot foruma, kjer lahko socialni partnerji ocenjujejo znanja delavcev in potrebe trga dela, je ravno tako treba poudariti kot sredstvo za pospešitev izmenjave informacij in primerov dobre prakse, ki so jo pred tem omogočali sveti ali centri za spremljanje v posamezni državi (6).

3.2 Gospodarska kriza in trg dela

3.2.1 Posledice finančne in gospodarske krize za trg dela so katastrofalne. Po podatkih Mednarodne organizacije dela je bilo leta 2010 na svetu brezposelnih 250 milijonov ljudi, pri čemer je stopnja brezposelnosti v tem letu narasla s 5,7 % na 6,2 %. Poleg tega sta brezposelnost v številnih državah spremljali tudi poslabšanje kakovosti delovnih mest in negotovost delovnih mest.

3.2.2 Po podatkih Eurostata je bila stopnja brezposelnosti v euroobmočju januarja 2011 9,9-odstotna, v EU pa 9,5-odstotna: v euroobmočju je bilo brezposelnih 15.775.000, v celotni EU pa 23.048.000 ljudi, od tega skoraj 5 milijonov ljudi dolgotrajno brezposelnih.

3.2.3 V obdobju med koncem leta 2008 in februarjem 2011 je stopnja brezposelnosti v EU narasla s 7,7 % na 9,5 % (med moškimi s 6 % na 9,5 %, med ženskami s 7,5 % na 9,6 % in med mladimi z 19,7 % na 20,4 %).

3.2.4 Vendar se v tem povprečju skrivajo velike razlike med državami članicami (stopnja brezposelnosti na Nizozemskem je 4,3 %, v Španiji pa 20,5 %) in ne pove ničesar o nekaterih precej prizadetih skupinah (priseljencih in starejših delavcev).

3.2.5 Stopnja brezposelnosti med mladimi v starostni skupini med 15 in 25 leti je 20,4 % in je že samo v obdobju med prvo tretjino leta 2008 in prvo četrtino leta 2009 narasla za 4 %. Poleg tega se je v tej skupini od pomladi 2008 skoraj za 30 % povečala dolgotrajna brezposelnost, pri čemer je med 5,2 milijona dolgotrajno brezposelnih oseb 1,2 milijona mladih ljudi.

3.2.6 Delavci z nizkimi plačami (ki so običajno nižje kvalificirani) dva- do trikrat verjetneje izgubijo zaposlitev kot bolje plačani delavci.

3.2.7 Tudi tu so najbolj prizadeti mladi ljudje (čeprav so običajno višje kvalificirani), saj je verjetnost, da prejemajo nizke plače, med mladimi ljudmi dvakrat večja kot med delavci srednjih let.

3.2.8 Po podatkih Eurostata (7) je bilo leta 2007, torej še pred krizo, na pragu revščine 79 milijonov Evropejcev, pod pragom revščine pa je živelo 32 milijonov Evropejcev. Čeprav je revščine med zaposlenimi manj, je mogoče vsaj 17,5 milijonov delavcev uvrstiti med „revne zaposlene“ (8).

3.2.9 Nova delovna mesta so manj varna, kar mlade ljudi prizadene bolj kot druge skupine in vpliva na mlade in celotno družbo (mladi se pozneje odselijo od staršev, dalj so odvisni od staršev, pozneje se odločajo za poroko in otroke) (9). Poudariti je treba, da se koncept negotovosti delovnih mest ne nanaša posebej na pogodbe o zaposlitvi za določen čas, temveč na oblike zlorabe takih pogodb tudi ob dokazano nespremenjenih zahtevah v zvezi z delovno silo.

3.2.10 Po mnenju EESO so glavni problemi in izzivi naslednji:

a) razkorak med oživitvijo gospodarstva, ki zdaj poteka in se od države do države precej razlikuje, in nadaljnjim slabšanjem razmer na trgu dela, zlasti v obliki rasti brez ustvarjanja novih delovnih mest. EESO se pridružuje opozorilu Mednarodne organizacije dela v zvezi s tem, kar je zapisano v zadnjem poročilu Svetovni trendi pri zaposlovanju (10) in v zaključkih zadnjega zasedanja Mednarodne organizacije dela z naslovom Dialog o rasti in zaposlovanju v Evropi (11);

b) socialne razlike zaradi težkih razmer na trgu dela, zlasti za mlade (čeprav so višje kvalificirani kot prejšnje generacije) in za dolgotrajno brezposelne osebe;

c) demografski položaj v Evropi, zlasti staranje delovne sile, zaradi česar bi se lahko še povečalo pomanjkanje strokovnih znanj in spretnosti na trgu dela;

d) vse hitrejše spreminjanje narave delovnih mest: po podatkih CEDEFOP bo število visokokvalificiranih delovnih mest do leta 2020 predvidoma naraslo za 16 milijonov visoko kvalificiranih delavcev, število srednjekvalificiranih delovnih mest pa za 3,5 milijona, medtem ko bo število nizkokvalificiranih delovnih mest upadlo za okoli 12 milijonov. Razkorak na področju strokovnih znanj in spretnosti se bo povečal, zlasti na področjih naravoslovja, tehnologije, inženirstva, matematike, energije, informacijskih in komunikacijskih tehnologij, ekoloških oblik prevoza ter okolja in zdravja. Razkorak med značilnostmi na novo ustvarjenih in izginjajočih delovnih mest se vse bolj povečuje, zato imajo brezposelni vse več težav pri iskanju nove zaposlitve.

3.3 Kriza in izobraževanje

3.3.1 Izobraževanje je sredstvo za samouresničevanje, vključevanje v produktivno delo, socialno kohezijo in izboljšanje življenjskih standardov. Po podatkih Eurostata višje izobraženi ljudje živijo dlje.

3.3.2 Nizka izobrazba je povezana z revščino in socialno izključenostjo, zato je v vseh politikah vključevanja posebna pozornost namenjena zagotavljanju dostopa do javnih storitev (zlasti izobraževanja in usposabljanja).

3.3.3 Strategija Evropa 2020 podpira zamisel o izboljšanju izobraževanja v Evropi – od predšolske pa vse do višješolske ravni – da bi spodbudili storilnost in odpravili neenakosti in revščino, pri čemer izhaja iz prepričanja, da je lahko Evropa uspešna le, če bodo imeli prebivalci potrebna znanja in spretnosti, da bodo lahko prispevali k na znanju temelječemu gospodarstvu, ki bo tudi njim koristilo.

3.3.4 EESO se pridružuje zaskrbljenosti Evropske komisije, ki jo je ta izrazila v svoji Digitalni agendi za Evropo, v skladu s katero Evropa zaostaja pri sprejemanju novih tehnologij, pri čemer 30 % Evropejcev ni še nikoli uporabilo interneta, EU pa za raziskave in razvoj informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT) namenja le 40 % toliko finančnih sredstev kot ZDA. Poučevanje računalništva v zgodnjem otroštvu prispeva k vključenosti v družbo.

3.3.5 EESO opozarja tudi, da EU zaostaja za ZDA in Japonsko na področju inovacij, kar je treba spremeniti s povečanjem števila visoko usposobljenih delavcev, z večjimi vlaganji držav članic in podjetij v raziskave in razvoj ter s tesnejšim povezovanjem znanosti, tehnologije in proizvodnje. Poleg tega želi poudariti, da se lahko pojem „inovacije“ uporablja v zvezi z organizacijo dela in družbenimi inovacijami.

3.3.6 Dva glavna cilja Komisije za izobraževanje v okviru strategije Evropa 2020 sta:

a) zmanjšati delež osipnikov pod 10 odstotkov;

b) povečati delež ljudi, starih od 30 do 34 let, s končano terciarno ali enakovredno izobrazbo na 40 odstotkov.

3.3.7 EESO se pridružuje zaskrbljenosti Komisije zaradi osipa, ki je zapleten pojav, ki močno vpliva na kakovost delovnih mest, za katera se lahko potegujejo mladi ljudje, in za zmanjšanje katerega je potrebna močna politična zavezanost ter nov način obravnave in izvajanja.

3.3.8 Po podatkih Komisije je leta 2009 več kot šest milijonov mladih, in sicer 14,4 % vseh v starosti od 18 do 24 let, opustilo izobraževanje ali usposabljanje z doseženo samo nižjo sekundarno izobrazbo ali manj; od tega jih je 17,4 % končalo samo osnovno šolo (12). Če bi povprečno stopnjo osipa v Evropi zmanjšali za samo eno odstotno točko, bi evropskemu gospodarstvu vsako leto dali na razpolago potencial skoraj pol milijona dodatne usposobljene mlade delovne sile.

3.3.9 Drug pomemben vidik, ki ga je treba upoštevati, je število ponavljavcev v vsakem šolskem letu. Študija PISA iz leta 2009 je pokazala, da na Irskem razred v osnovni šoli ponavlja 11 % učencev, v Španiji 21 %, na Nizozemskem in Portugalskem pa celo 22,4 % učencev. Ta trend je prisoten tudi v nižjih razredih srednje šole, pri čemer npr. na Finskem razred ponavlja 0,5 % dijakov, v Španiji pa kar 31,9 %.

3.3.10 Na področju visokošolskega izobraževanja in raziskav je po podatkih Eurostata v letu 2009 v Evropi diplomiralo le 32,3 % študentov. Zaradi varčevalnih ukrepov, ki jih trenutno izvaja večina držav članic (13), bo raziskovalna dejavnost na univerzitetni ravni še bolj ogrožena, kar bo vplivalo na številne vidike gospodarstva in družbe (tehnologija, medicina ter družbene in humanistične vede).

4. Posebne pripombe: predlogi EESO

4.1 Spodbujanje izobraževanja v času krize

4.1.1 V času krize je treba poudariti, da je izobraževanje temeljna človekova pravica in javno dobro, ki mora biti brezpogojno zagotovljeno vsem pod enakimi pogoji in brez kakršnekoli diskriminacije, pri čemer je treba upoštevati tudi spol.

4.1.2 Naložbe v izobraževanje ne smejo veljati za problem med krizo, temveč kot rešitev za čim uspešnejši izhod iz krize. Da bi zato države članice spodbudili k večjim in nenehnim naložbam v izobraževanje, je treba od njih zahtevati, da posebno pozornost namenijo javnim naložbam v izobraževanje, raziskave in poklicno usposabljanje, ko razmišljajo o svojih srednjeročnih proračunskih ciljih.

4.1.3 Prav tako je treba poudariti, da je izobraževanje skupna odgovornost celotne družbe. Šole kot specializirane ustanove s strokovnim osebjem ne morejo in ne smejo delovati ločeno, pač pa morajo sodelovati predvsem z družinami, ki imajo ključno vlogo, vzpostaviti pa morajo tudi trajni dialog s širšo skupnostjo ter z gospodarskimi in družbenimi akterji.

4.1.4 EESO je prepričan, da se lahko učenci s solidnim osnovnim znanjem bolje prilagajajo in boljše ko je to znanje, toliko lažje se pri izbiranju šole in poklica upoštevajo potrebe trga.

4.1.5 Izobraževanje mora zlasti:

a) pomagati učencem, da filtrirajo prejete informacije, in jim pokazati, kako lahko najbolje načrtujejo svoje prihodnje zasebno in poklicno življenje;

b) spodbujati kritično razmišljanje ter razvoj radovednega in podjetnega uma, ki je sposoben prevzeti pobudo in reševati probleme. Interakcije med šolami in podjetji bi lahko izjemno veliko prispevale k doseganju tega cilja;

c) učence seznaniti z realnostjo, da bi razumeli, kakšen trud zahteva učenje in kakšen je pomen učenja; prepričati učence, da je učenje vredno truda in da kultura ni le potrošna dobrina, temveč nekaj, kar je treba tudi usvojiti in razvijati;

d) zagotoviti solidno osnovno izobrazbo, zlasti znanje maternega jezika in matematike ter vseh drugih predmetov, ki so potrebni za uspešno vključevanje ljudi v trg dela povsod v EU, in še posebej zagotoviti poučevanje živih tujih jezikov vse od prvih let osnovne šole, kar povečuje tudi pripravljenost na vseživljenjsko učenje;

e) razvijati ustvarjalne in estetske sposobnosti vsakega posameznika ter s tem spodbujati njegovo dojemljivost za kulturo in inovacije;

f) skratka, oblikovati svobodne posameznike, ki se zavedajo svojih pravic in dolžnosti ter lahko opravljajo spodobno delo v najboljših možnih pogojih.

4.1.6 Za to je potrebno povsem novo, obsežnejše in plodnejše začetno in nadaljnje usposabljanje učiteljev. Z usposabljanjem je treba navdihovati učitelje in jim pomagati, da sprejmejo nove pristope k izobraževanju v skladu z izzivi, s katerimi se soočajo (nove tehnologije, nove potrebe na trgu dela, večkulturno okolje in vse večje število učencev iz migrantskih okolij itd.). Države članice bi morale spodbujati spoštljiv odnos do učiteljskega poklica, omogočati nadaljnje usposabljanje učiteljev ter si prizadevati za izboljšanje delovnih pogojev in plač učiteljev.

4.1.7 Izobraževanje bi moralo zadevati vsa življenjska obdobja od predšolske dobe do visokošolskega izobraževanja in izobraževanja odraslih ter vse oblike: formalno, neformalno in priložnostno. Države članice bi morale prilagoditi izobraževanje glede na gospodarske in socialne izzive, s katerimi se bodo v prihodnosti soočala gospodarstva in družbe: družba, ki temelji na znanju, in visoko produktivno in nizkoogljično gospodarstvo.

4.1.8 Zato EESO priporoča, da Evropska unija:

a) izpolni zaveze, ki jih je sprejela v pobudah „Mladi in mobilnost“ in „Program za nova znanja in spretnosti ter delovna mesta“ ter v sporočilu „Zmanjševanje osipa kot ključni prispevek k strategiji Evropa 2020“;

b) razišče možnosti za porabo evropskih finančnih sredstev za doseganje ciljev EU na področju izobraževanja, usposabljanja, raziskav in razvoja;

c) podpre programe za vključevanje v trg dela in spodbuja vlade in podjetja, da s pomočjo takih instrumentov ustvarjajo stabilna delovna mesta;

d) krepi, razvija in poglablja programe izmenjave za študente na vseh ravneh izobraževanja;

in priporoča, da države članice:

a) poiščejo rešitve, da bi zagotovile, da ukrepi za soočanje z gospodarsko krizo, zlasti z državnim dolgom, ne ogrozijo javnih vlaganj v nacionalne sisteme izobraževanja in usposabljanja;

b) ohranijo (in po možnosti povečajo) vlaganja v raziskave in razvoj;

c) uvedejo in usklajujejo pobude za boljše učenje predmetov s področja naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike;

d) sprejmejo ukrepe za prenovitev učiteljskega poklica, da bodo učitelji lažje opravljali svoje delo (14);

e) vzpostavijo sisteme za svetovanje v zgodnjih fazah izobraževanja in izbire poklica, da bi zagotovili več informacij o strokovnih znanjih in spretnostih, ki so potrebni za vstop na trg dela, in o pridobivanju teh znanj;

f) razvijejo alternativne programe usposabljanja za mlade ljudi, ki zgodaj opustijo izobraževanje ali opravljajo poklice z nizkimi poklicnimi kvalifikacijami;

g) rešijo problem ponavljanja razredov pri učencih z zagotavljanjem podpore najšibkejšim učencem;

h) spodbujajo podjetja, naj bolj upoštevajo delovne izkušnje mladih;

i) spodbujajo podjetništvo na vseh ravneh izobraževanja.

4.1.9 EESO se zaveda, da potrebujejo podjetja v času sprememb delavce s posebnimi znanji in spretnostmi. Sistemi izobraževanja in usposabljanja bi morali biti zato bolj prilagojeni glede na te potrebe in oblikovati ustrezne učne načrte, potem ko je že pridobljeno osnovno znanje.

4.1.10 Dualni sistem splošnega izobraževanja in poklicnega usposabljanja, v katerem se mladi seznanijo s poklicnim svetom, ko zaključijo študij, je v nekaterih evropskih državah prinesel dobre rezultate in bi ga bilo zato treba preučiti.

4.1.11 EESO se zaveda, da je izobraževanje v pristojnosti držav članic, vendar meni, da bi lahko Evropska unija podprla države in jih spodbujala ne samo k doseganju ciljev EU, za kar bi uporabila odprto metodo usklajevanja, temveč bi lahko ustvarila tudi ugodnejše pogoje (da se na primer v javni primanjkljaj ne bi štele naložbe v izobraževanje in poklicno usposabljanje).

4.2 Ceniti učenje – od šole do zaposlitve

4.2.1 Zaradi sedanjih trendov, kot so večja mednarodna konkurenca, znanstvena in tehnična revolucija, podnebne spremembe, nagel vzpon hitro rastočih gospodarstev in staranje prebivalstva, je med drugim potrebna višje usposobljena in kvalificirana delovna sila.

4.2.2 Menjava generacij sama po sebi ni dovolj za izboljšanje ravni usposobljenosti, ker so številni visoko usposobljeni mladi trenutno zaposleni na nizko kvalificiranih delovnih mestih. Poleg tega lahko zaradi razkoraka med izobrazbo ljudi in vrsto poklicev, ki jih opravljajo, pride do razvrednotenja znanj in spretnosti.

4.2.3 EESO meni, da je rešitev razvijanje visoko kakovostnih delovnih mest, in se zato zaveda pomembnosti „dostojnega dela“, ki ga zagovarja Mednarodna organizacija dela.

4.2.4 Zato bi bilo treba vlagati v politike aktivnega zaposlovanja in poklicnega usposabljanja z namenjanjem finančnih sredstev na ravni EU, zlasti iz Evropskega socialnega sklada (15).

4.2.5 Poleg tega je treba upoštevati, da je ustvarjanje novih delovnih mest odvisno od dinamike podjetij, zato je treba zmanjšati nepotrebno birokracijo v zvezi z gospodarsko dejavnostjo, zlasti za ustanovitev novih podjetij.

4.2.6 Na tem področju EESO priporoča naslednje prednostne pobude:

4.2.6.1 Spodbujanje vključevanja mladih ljudi v trg dela a) z izboljšanjem sistemov za svetovanje v zgodnjih fazah izobraževanja in izbire poklica, zagotavljanjem podrobnejših informacij o trendih in potrebah na trgu dela, o povezanih strokovnih znanjih in spretnostih ter o pridobivanju teh znanj; b) z oblikovanjem programov za vključevanje v trg dela z vajeništvi in pripravništvi; c) z oblikovanjem posebnih programov za mlade, ki so zgodaj opustili izobraževanje ali opravljajo nizko kvalificirane poklice; d) s preprečevanjem sklepanja določenih vrst delovnih razmerij (zaposlitev za nedoločen ali določen čas) zgolj na podlagi starosti delavca, da mladi delavci ne bodo v slabšem položaju zgolj zato, ker so mladi.

4.2.6.2 Soočanje z vprašanji vseživljenjskega učenja a) z zagotovitvijo, da imajo vsi možnost vseživljenjskega učenja, da nadgradijo svoje znanje in dobijo dostop do bolj kvalificiranih delovnih mest, da bi dosegli cilj „vključujoče rasti“ iz strategije Evropa 2020; b) z izboljšanjem usposabljanja (nadaljnjega usposabljanja in preusposabljanja) za vse, ki so že zaposleni, a imajo nizko izobrazbo. Pri teh pobudah je treba upoštevati starost, izkušnje in znanje delavcev, ki jih zadevajo; c) s formalno uveljavitvijo posameznikove pravice do kakovostnega certificiranega usposabljanja z določitvijo letnega števila ur usposabljanja za vse delavce ne glede na njihove kvalifikacije ali vrsto delovnega razmerja; d) s spodbujanjem individualnih načrtov za razvoj znanj in spretnosti v podjetjih ob sodelovanju delavcev in delodajalcev, pri čemer je treba upoštevati razmere, v katerih delujejo podjetja (zlasti MSP), v skladu z dogovorom med delavci in delodajalci, ki se sklene na evropski ravni; e) s podporo pobud za izboljšanje priznanja neformalnega učenja, zagotovitev kakovostnega izobraževanja in priznanje znanju, pridobljenemu zunaj formalnega šolskega sistema (npr. evropski potni list znanj in spretnosti); f) s tesnim povezovanjem poklicnega usposabljanja s poklicnim razvojem delavca s prizadevanji za priznavanje, potrjevanje in certificiranje znanj in spretnosti, ki jih ljudje pridobijo v poklicnem življenju. V obeh primerih bi morale države nadzirati kakovost služb za ocenjevanje in potrjevanje; g) s prizadevanji za usmerjene ukrepe na področju usposabljanja, ki so v prvi vrsti namenjeni brezposelnim; h) z zavedanjem, da morajo javne službe za zaposlovanje bolj aktivno sodelovati pri oblikovanju politik za usposabljanje prednostnih ciljnih skupin, kot so nizko kvalificirani ljudje in delavci z nestalno zaposlitvijo, ter najranljivejših skupin, kot so invalidi, starejši brezposelni in priseljenci; i) z ustreznim upoštevanjem dejavnika spola na trgu dela ter odpravo neenakosti in diskriminacije, zlasti neenakega plačila za moške in ženske.

4.2.6.3 Izboljšanje znanj in spretnosti ter izkoristek potenciala starejših delavcev a) EESO želi poudariti veliko nevarnost, ki jo prinaša dolgotrajna brezposelnost (izguba dohodka ter znanj in spretnosti, socialna izključenost), in zato meni, da bi morale javne službe za zaposlovanje aktivneje sodelovati pri iskanju delovnih mest za dolgotrajno brezposelne osebe ter pri razvoju politik aktivnega zaposlovanja in poklicnega usposabljanja; b) socialni dialog v posameznih sektorjih na ravni EU in na ravni držav članic je ključen za reševanje težav, povezanih z znanji in spretnostmi; s tem je poudarjen pomen sektorskih svetov za znanje na tem področju; c) v teh pogojih bi morali ohraniti in spodbujati kolektivna pogajanja o pogodbah, saj bi višja raven znanja in spretnosti koristila delavcem in tudi podjetjem; d) v krizi bi bilo upravičeno pričakovati, da bo Evropski socialni sklad financiral ukrepe za izboljšanje znanj in spretnosti ter inovativne ukrepe za ustvarjanje dostojnih delovnih mest; e) prav tako bi bilo dobro starejšim omogočiti možnost, da ostanejo zaposleni tudi potem, ko dosežejo upokojitveno starost, kar pomeni izboljšanje zdravja, prilagajanje dela glede na zmožnosti ljudi, spoštovanje dela in izboljšanje znanj in spretnosti, ob upoštevanju načel, ki jih je Mednarodna organizacija dela opredelila v svojem Priporočilu št. 162 (16); f) glede na to je predvsem pomembno, da se unovči potencial starejših delavcev, da prenesejo svoje znanje in spretnosti na druge na delovnem mestu, o čemer bi lahko nato razpravljali predstavniki delavcev in delodajalcev.

V Bruslju, 14. julija 2011 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) COM(2010) 682 konč.

(2) Glej mnenje EESO o novih znanjih in spretnostih za nova delovna mesta, UL C 128, 18.5.2010, str. 74.

(3) COM(2010) 477 konč.

(4) V zvezi s tem glej mnenje EESO o mladih in mobilnosti, UL C 132, 3.5.2011, str. 55.

(5) COM(2011) 18 konč.

(6) Glej mnenje EESO o prilagajanju poklicne usposobljenosti potrebam spreminjajočega se gospodarstva in storitev – kako lahko morebitna ustanovitev novih sektorskih svetov za zaposlovanje in usposobljenost na evropski ravni prispeva k uresničitvi tega cilja; UL C 347, 18.12.2010, str. 1.

(7) Statistics in Focus (46/2009).

(8) Glej mnenje EESO o delu in revščini, UL C 318, 23.12.2009, str. 52.

(9) Mladi v Evropi – statistična podoba 2009.

(10) Svetovni trendi pri zaposlovanju (www.ilo.org).

(11) Dialog o rasti in zaposlovanju v Evropi, 13. marec 2011, Dunaj (www.ilo.org).

(12) Ponavljanje razredov med obveznim izobraževanjem v Evropi: predpisi in statistike EURYDICE, januar 2011.

(13) V Latviji so leta 2009 za univerze namenili 48 % manj sredstev, v letu 2010 pa še dodatnih 18 % manj; v Italiji bodo do leta 2013 proračun za univerze predvidoma oklestili za skupno 20 %; v Grčiji za univerze namenjajo 30 % manj sredstev, v Veliki Britaniji pa bodo do leta 2014/2015 proračun za univerze oklestili za okoli 40 %.

(14) Glej mnenje EESO o izboljšanju kakovosti izobraževanja učiteljev, UL C 151, 17.6.2008, str. 41.

(15) Glej mnenje EESO o prihodnosti Evropskega socialnega sklada po letu 2013, UL C 132, 3.5.2011, str. 8.

(16) Priporočilo št. 162 o starejših delavcih (R162, Older Workers Recommendation), 1980, ILO (http://www.ilo.org/ilolex/cgi-lex/convde.pl?R162).