SL Uradni list Evropske unije C 166/8

Objava vloge na podlagi člena 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

2010/C 166/07

Ta objava daje pravico do ugovora zoper vlogo na podlagi člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1). Izjavo o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih po dnevu te objave

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„CHOSCO DE TINEO“

ES št.: ES-PGI-0005-0696-29.05.2008

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Ime:

„Chosco de Tineo“

2. Država članica ali tretja država:

Španija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina: 1.2 Mesni proizvodi (kuhani, soljeni, dimljeni itd.)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1:

Mesni proizvod, pripravljen iz izbranih kosov svinjskih ledij in jezika, začinjen s soljo, papriko in česnom ter polnjen v svinjsko črevo, ki mu daje značilno obliko; proizvod je prekajen in sušen, surov.

Je nepravilne okrogle oblike in tehta od 500 g do 2 000 g. Proizvod je rdečkaste barve in čvrst. Pri razrezu so dobro vidni različni kosi uporabljenega mesa, kar mu daje značilen videz.

Vsebnost vlage je najmanj 40 %, vsebnost maščob manj kot 35 % suhe snovi, vsebnost beljakovin pa več kot 50 % suhe snovi.

Ima značilen vonj in okus prekajene klobase, ki je lahko glede na čas prekajevanja bolj ali manj izrazit, in sočno strukturo.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode):

Za proizvod se uporabljajo naslednji kosi svinjskega mesa: najmanj 80 % ledij in najmanj 15 % jezika, začinjeni s soljo, papriko in česnom.

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

—

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

Proizvodnja (izbira in razkosavanje surovine, mešanje, polnjenje, prekajevanje in sušenje) poteka na opredeljenem geografskem območju.

„Chosco“ se konzervira s prekajevanjem, pri katerem se uporablja suh lokalni les (hrast, breza, bukev ali kostanj), ker to pomaga pri sušenju proizvoda na tem območju z visoko relativno vlažnostjo.

Da se omogoči preverjanje, da vsi proizvodni postopki in kakovost proizvoda z ZGO izpolnjujejo vse zahteve, morajo proizvodni obrati izpolniti vso potrebno dokumentacijo in evidence ter jih dati na voljo nadzornemu organu. Ta dokumentacija vključuje:

— evidence o dobavi surovin s podrobno navedbo dobavitelja, dobavnice ali številke računa, količine, vrste proizvoda in datuma dobave. Serije morajo biti označene,

— proizvodne evidence s podrobno navedbo vseh faz proizvodnega postopka, vključno z datumi proizvodnje, prekajevanja in sušenja, ki kažejo serijsko(-e) številko(-e) surovine in številko proizvodne serije,

— evidence o odpravi za končne proizvode z navedbo serijske številke, datuma odprave, količine proizvoda, številke odpravnice in namembnega kraja,

— register serij povezuje surovine s končnim proizvodom na podlagi podatkov iz proizvodnih evidenc in odpravnice ter tako zagotavlja sledljivost.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itd.:

„Chosco“ je mogoče prodajati celega, kuhanega ali surovega. Za surovi „chosco“ ni omejitev glede pakiranja. Kuhani „chosco“ mora biti zaradi varnosti hrane in ohranjanja kakovosti pakiran, saj se pri kuhanju ovitek iz svinjskega črevesa zmehča in postane občutljivejši za zunanje dejavnike, zaradi katerih se lahko tudi pretrga, ko se ravna z njim. Zato ga mora proizvajalec pred odpravo zapakirati v svojih obratih.

3.7 Posebna pravila za označevanje:

Vse klobase „chosco“, ki se tržijo kot ZGO „Chosco de Tineo“, morajo ne glede na obliko ponudbe imeti poleg trgovske etikete še posebno oštevilčeno drugo etiketo, na kateri sta navedba „Indicación Geográfica Protegida ‚,Chosco de Tineo‘“ in logotip (standarden za vse proizvajalce). Ta etiketa mora biti pred odpravo proizvoda nameščena tako, da je ni mogoče znova uporabiti. V treh barvnih možnostih je prikazana spodaj.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja:

Proizvodno območje zajema občine Allande, Belmonte de Miranda, Cangas del Narcea, Salas, Somiedo, Tineo, Valdés in Villayón na zahodu Kneževine Asturija (Španija) na severu Pirenejskega polotoka ter je omejeno z avtonomnimi skupnostmi Kantabrija, Kastilja in León ter Galicija.

To je proizvodno območje, ki ga pokriva ZGO.

5. Povezava z geografskim območjem:

5.1 Posebnost geografskega območja:

Čeprav obala in razvodje nista preveč oddaljena, pa ju na splošno ločujejo strma pobočja, orografski elementi, zaradi katerih se ti območji jasno razlikujeta.

Za zahodni del, ki leži v notranjosti, je značilno površje z mineralnimi usedlinami in prelazi, obrnjenimi proti jugu, osrednje južno območje, ki leži na severu, pa obsega obalna gorovja, ki potekajo od vzhoda proti zahodu, in majhen obalni pas.

Zaradi te konfiguracije z zelo razgibanim površjem, raznoliko fizično geografijo, številnimi dolinami in gorskimi verigami, ki vrh dosežejo v Kantabrijskem gorovju, so za podnebje značilni obilica padavin skozi vse leto, zmerna osončenost in pogosta oblačnost.

Poleg tega orografija in podnebje območja zelo vplivata na način življenja prebivalcev teh vasi, ki so se morali prilagoditi lokalnim okoljskim razmeram.

Zaradi dolgih zim, ko so vasi odrezane od sveta, in možnosti izkoriščanja naravnih virov na poletni gorski paši je bila živinoreja eden od glavnih načinov preživetja. Prašiči so bili zelo pomembni in so jih redili v vseh vaseh, saj so jih zaradi potrebe po samozadostnosti iz prej navedenih razlogov lahko krmili z organskimi odpadki, kmetijskimi stranskimi proizvodi (zeljnimi štori, repo, peso, poškodovanimi jabolki) in gozdnimi viri (kostanjem, želodom, divjimi rastlinami), ki jih je bilo na območju v izobilju.

Zato so s prašičerejo nadaljevali in uporabljali keltske pasme prašičev, katerih značilnosti so omogočile najboljšo uporabo podeželskih virov. Postopoma so jih nadomestile izbrane produktivnejše živali, in ker te niso mogle izpolniti vloge recikliranja, ki so jo imele keltske pasme, so se proizvodni sistemi prilagodili, danes pa se njihovo meso uporablja za „Chosco de Tineo“, čeprav so pasme, ki se vzrejajo na območju, še vedno najbolj cenjene za pripravo tega proizvoda.

Ta posebna klobasa, ki je proizvod območja, na katerem je surovin v izobilju, pa je tudi rezultat proizvodnih postopkov, skladnih z lokalnimi razmerami.

Visoka relativna vlažnost zaradi podnebnih razmer je skupaj z odrezanostjo od sosedov v zimskih mesecih privedla do posebnih ukrepov, ki so se razvili za konzerviranje proizvoda. V tem primeru je bila metoda, izbrana za konzerviranje in sušenje klobase, prekajevanje. Na začetku se je uporabljal les uleksa, ki ga je na območju veliko, tako da je bilo mogoče varčevati z lesom drugih avtohtonih listavcev, čeprav so ti postopoma nadomestil uleks, ker se niso več toliko uporabljali v druge namene. Tak les se še danes uporablja in daje proizvodu vonj in okus, le malo drugačen od tistega, ki ga da prekajevanje z uleksom.

Danes se prekajevanje še vedno izvaja s tradicionalnimi metodami, čeprav se ogenj ne zakuri več na tleh, ampak se kuri v prenosnih pločevinastih posodah z žerjavico ali drugih premičnih napravah, znanih kot „cocinas de ahumado“ (peči za prekajevanje). „Choscos“ ostanejo v prekajevalnicah („ahumaderos“) najmanj osem dni, ko so obešeni na palice, pritrjene na streho, ali okvirje, poznane kot „carros“.

Prekajevanju sledi dejansko sušenje. Pri sušenju je treba omeniti pomen nomadskih kravjih pastirjev („vaqueiros de alzada“), ki živijo v nekaterih vaseh na območju proizvodnje. Navadno so živeli od vzreje govedi ter so se z družinami in živino (vključno s prašiči) za čas od aprila do oktobra preselili v visokogorje. Med drugim so s seboj na pot vzeli „choscos“ kot značilno hrano za gorsko pašo, v gorah pa so proizvod dokončali na poseben način – s sušenjem na višji nadmorski višini. Kadar teh selitev ni bilo, so proizvode sušili v tradicionalni dobro prezračeni konstrukciji, imenovani „hórreo“. Danes se v proizvodnih obratih, ki omogočajo dobro zračenje, proizvodi sušijo najmanj osem dni oziroma dokler ni dosežena zahtevana vlažnost.

5.2 Posebnost proizvoda:

„Chosco de Tineo“ je pripravljen izključno iz kosov svinjskih ledij in jezika, začinjen, ročno polnjen v svinjsko črevo, prekajen in sušen, kar mu daje lastnosti, po katerih se razlikuje od drugih vrst klobas. Pri razrezu so dobro vidni različni kosi uporabljenega mesa. Meso ne sme biti sesekljano.

5.3 Vzročna zveza med geografskim območjem in kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (za ZOP) ali posebno kakovostjo, slovesom ali drugo značilnostjo proizvoda (za ZGO):

Značilnosti „Chosco de Tineo“ izvirajo iz naravnega okolja območja, na katerem je bila prašičereja še posebej pomembna, in posebnih proizvodnih metod, ki so posledica deževnega podnebja in orografije, zaradi katere so vasi del leta odrezane od preostalega sveta, ter dejstva, da gre za posebno klobaso, izdelano iz visokokakovostnih kosov, zato je v glavnem namenjena za posebne priložnosti.

Izmed proizvodov, pripravljenih ob zakolu prašičev, je „chosco“ eden od najbolj uveljavljenih na opredeljenem območju. Njegove proizvodne metode so se prenašale iz roda v rod in ohranjale značaj obrti, proizvod pa uživa velik sloves, ki ga dokazuje čislanost pri prebivalcih in v dokumentarnih virih.

Pomen prašičereje za območje se kaže v zapisih v dokumentih iz samostanov Obona (Tineo), Corias (Cangas del Nancea) in Belmonte ter lokalnih predpisih, ki so jih sprejeli mesta in župnije. V Catastro de Ensenada (kataster) je zapisano, da je imelo območje v 18. stoletju največjo čredo prašičev v Asturiji. O. Bellmunt in F. Canella v delu „Asturias“ iz leta 1897 navajata, da je prašičereja eden od glavnih premoženjskih virov, J. E. Lamuño pa v „Gran Enciclopedia Asturiana“ (Gijón, 1980) opozarja na znamenite tedenske sejme v Tineu, na katerih se na veliko trguje z odojki.

Kar zadeva regionalne predelovalce svinjskega mesa, je treba opozoriti, da so danes najbolj poznani predelovalci iz Tinea, saj so njihove klobase in zlasti „Chosco de Tineo“ najpomembnejši živilski proizvod na območju. O. Bellmunt in F. Canella v delu „Asturias“ iz druge polovice 19. stoletja že omenjata proizvajalce klobas v občini Valdés, na začetku 20. stoletja pa je bil v Tineu obrat za proizvodnjo klobas, imenovan „La Asunción“.

Izvor besede „chosco“ ni popolnoma znan, vendar pa José Ántonio Fidalgo domneva, da bi lahko izhajal iz latinske besede „luscus“, ki pomeni enooki ali skoraj slep. Beseda je iz jezika Zahodne Asturije, ki se imenuje „bable“, in je posebnost jugozahodne Asturije (kraje Tineo, Allande, Cangas del Narcea itd.). V srednjem veku je ime ,Tineo′ zajemalo okrožje od kraja Cabruñana en Salas do kraja Leitariegos v hribih. Poleg tega je bil kraj, ki se danes imenuje Cangas del Narcea, do 19. stoletja poznan kot Cangas de Tineo.

Letopisec Claudio Zardaín je leta 1920 v delu „Remembranzas de antaño y hogaño de la villa de Tineo“ pisal o „chosco“, ki so ga jedli na lokalnem festivalu v San Roqueu.

Dionisio Pérez (pod psevdonimom „Post – Thebussem“) je v delu „Guía del buen comer español“ iz leta 1929 opisal „chosco“ kot klobaso in navedel, da je to v Tineu značilna jed na dan San Roquea.

Lucas Pallarés je v delu „Guía de Productos de la Tierra“ (Madrid, 1998) zapisal, da je „choscu“ plemenit proizvod, ki izvira od „vaqueiros de alzada“.

„Inventario Español de Productos Tradicionales“ (Španski seznam tradicionalnih proizvodov), ki ga je ministrstvo za kmetijstvo, ribolov in prehrano objavilo kot del projekta „Euroterroirs“, ki ga je financirala Evropska unija, tudi povezuje proizvod z okrožjem Tineo, po katerem je dobil ime „Chosco de Tineo“.

Za zagotavljanje, da se ohranjajo fizikalne in organoleptične lastnosti, po katerih je proizvod zaslovel, se redno izvajajo analize. Merila, ki se uporabljajo za podroben opis proizvoda, in dobljeni rezultati analize so navedeni v točki 3.2 tega dokumenta, od njih pa se ne sme odstopati.

Regionalna občila vsako leto poročajo o festivalih in gastronomskih dnevih, v središču katerih je „Chosco de Tineo“.

Sklic na objavo specifikacije:

(Člen 5(7) Uredbe (ES) št. 510/2006)

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.