POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

PRIBLIŽEVANJE DOSEGANJU KJOTSKEGA CILJA IN CILJA EU 2020

(zahtevano v skladu s členom 21 Uredbe (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov in poročanje o njih ter za sporočanje drugih informacij v zvezi s podnebnimi spremembami na nacionalni ravni in ravni Unije ter o razveljavitvi Sklepa št. 280/2004/ES)

KAZALO

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU PRIBLIŽEVANJE DOSEGANJU KJOTSKEGA CILJA IN CILJA EU 2020.................................................................................. 1

1........... Povzetek........................................................................................................................ 3

2........... Dejanski napredek v obdobju 1990–2011...................................................................... 6

2.1........ Trendi emisij toplogrednih plinov v državah članicah......................................................... 6

2.2........ Emisije na prebivalca in intenzivnost toplogrednih plinov v letu 2011................................. 7

2.3........ Emisije toplogrednih plinov v letu 2011 v primerjavi z letom 2010.................................... 8

2.4........ Trendi emisij v glavnih sektorjih....................................................................................... 9

3........... Približevanje doseganju kjotskega cilja.......................................................................... 10

3.1........ Prvo ciljno obdobje (2008–2012)................................................................................. 10

3.1.1..... EU-28.......................................................................................................................... 10

3.1.2..... EU-15.......................................................................................................................... 10

3.1.3..... EU-11.......................................................................................................................... 11

3.2........ Predvidena uporaba kjotskih mehanizmov s strani upravljavcev in vlad Unije.................. 12

3.3........ Predvidena uporaba ponorov ogljika............................................................................. 13

4........... Približevanje cilju za leto 2020...................................................................................... 14

4.1........ Cilj Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov do leta 2020..................................... 14

4.2........ Predvideno odstopanje od ciljev................................................................................... 14

5........... Stanje na področju izvajanja politike Unije o podnebnih spremembah............................ 17

5.1........ Zmanjšanje emisij......................................................................................................... 17

5.2........ Prilagajanje podnebnim spremembam............................................................................ 19

5.3........ Finančna sredstva za podnebne ukrepe......................................................................... 20

5.4........ Podnebne raziskave in inovacije.................................................................................... 20

6........... Stanje v državah kandidatkah in potencialnih državah kandidatkah za članstvo v Uniji..... 21

1. Povzetek

Preseganje kjotskega cilja v obdobju 2008–2012

Leta 2011 so bile skupne emisije toplogrednih plinov v EU-28 brez emisij in odstranitev zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (v nadaljnjem besedilu: LULUCF) ter brez emisij mednarodnega letalstva v primerjavi z ravnmi iz leta 1990 za 18,3 % manjše. Emisije toplogrednih plinov še naprej sledijo splošnemu trendu zmanjševanja emisij, ki ga beležimo od leta 2004 dalje. Leta 2011 so emisije dosegle najnižjo raven po letu 1990.

Glede na najnovejše evidenčne podatke za leto 2011 so se emisije toplogrednih plinov v EU-15 in EU-28 v primerjavi z letom 2010 zmanjšale za 4,2 % oziroma 3,3 %. Glavni razlog za zmanjšanje emisij leta 2011 je bila milejša zima leta 2011 v primerjavi z letom 2010, kar je privedlo do manjšega povpraševanja po ogrevanju. To zmanjšanje je sledilo manjšemu povečanju leta 2010, delno zaradi oživitve gospodarstva, ki je sledilo močnemu upadu leta 2009, katerega glavni razlog so bili učinki gospodarske krize leta 2008. Predhodne ocene nakazujejo, da so se emisije v EU-15 in EU-28 v letu 2012 nadalje zmanjšale za 0,5 % oziroma 1,3 %.

V okviru Kjotskega protokola so se države članice EU-15 dogovorile, da bodo v obdobju 2008–2012 zmanjšale svoje emisije toplogrednih plinov za 8 % glede na izhodiščno leto. Na podlagi najnovejših razpoložljivih evidenčnih podatkov za leto 2011 so bile skupne emisije toplogrednih plinov v EU-15, kot prikazuje slika 1, za 14,9 % manjše od emisij v izhodiščnem letu (brez emisij zaradi LULUCF). EU-15 torej ni le na začrtani poti za doseganje svojega kjotskega cilja v prvem ciljnem obdobju 2008–2012, temveč ga bo presegla. Nad kjotskim ciljem EU-15 bo iz prvega ciljnega obdobja prihranjena skupna količina 0,9 milijarde ton ekvivalenta CO2. Kljub dejstvu, da so bile emisije pod dodeljeno količino EU-15, države članice EU-15 in podjetja, ki se nahajajo v teh državah članicah, del svojih emisij izravnajo z dobropisi za zmanjšanje emisij, zaradi česar skupno preseganje znaša 1,6 milijarde ton ekvivalenta CO2, kar pomeni skoraj dvakratno povečanje prizadevanj za zmanjšanje v primerjavi s prvotnim kjotskim ciljem.

Rast BDP v obdobju 1990–2011 je v EU-15 znašala 44 %, v EU-28 pa 45 %. Čeprav se je gospodarstvo občutno povečalo, so se emisije zmanjšale, kar dokazuje ločitev gospodarske rasti in emisij toplogrednih plinov. Skladno z navedenim se je BDP v EU-28 med letoma 2010 in 2011 povečal za 1,4 %, emisije toplogrednih plinov pa so padle za 3,3 %.

Slika 1: Dejanske emisije (v milijonih ton ekvivalenta CO2) za EU-15

Opomba: Puščice temeljijo na povprečju evidenčnih podatkov o emisijah za obdobje 2008–2012 (emisije za leto 2012 temeljijo na približnih ocenah).

Vir: Evropska komisija, Evropska agencija za okolje.

V skladu z evidenčnimi podatki iz leta 2011 bo osem držav članic EU-15 (Finska, Francija, Grčija, Irska, Nemčija, Portugalska, Švedska in Združeno kraljestvo) verjetno doseglo svoje posamezne cilje zmanjšanja toplogrednih plinov zgolj z zmanjšanjem domačih emisij, kot prikazuje slika 6. Pričakuje se, da bosta Irska in Portugalska z uporabo ponorov ogljika dosegli svoje cilje. Avstrija, Belgija, Danska, Nizozemska in Španija bi lahko izpolnile svoje cilje z uporabo kjotskega prožnega mehanizma. Ob upoštevanju uporabe trenutno načrtovanega kjotskega dobropisa Luksemburg še ni na začrtani poti za doseganje svojega cilja (vrzel znaša 1,7 %), trenutni primanjkljaj Italije pa je majhen (0,7 %) (glej sliko 6). Na oba primanjkljaja se je mogoče odzvati v obdobju prilagoditve[1].

V večini od trinajstih držav članic, ki so v Evropsko unijo vstopile od leta 2004, so se sporočene emisije med letoma 2009 in 2012 rahlo povečale. Vendar bo na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov vseh teh enajst držav članic, ki imajo kjotski cilj, svoje zaveze izpolnilo ali preseglo. Po ocenah sodeč so te države članice v 1. ciljnem obdobju presegle kjotski cilj za skupaj 2,4 milijarde ton ekvivalenta CO2 brez LULUCF in dobropisov za zmanjšanje emisij. Preostali dve državi članici, tj. Ciper in Malta, nimata obveznosti v prvem ciljnem obdobju Kjotskega protokola.

Na dobri poti za doseganje cilja Evropa 2020 in kjotskega cilja 2013–2020

S 1. januarjem 2013 so vse države članice EU uvedle dodatne obveznosti, prevzete v okviru 2. ciljnega obdobja Kjotskega protokola, ki bo trajalo od leta 2013 do leta 2020. Ta odločitev je bila sprejeta na podnebni konferenci v Dohi decembra 2012. Podnebno-energetski sveženj[2], sprejet leta 2009, je celosten sveženj politik in ukrepov za uvedbo novih obveznosti v okviru 2. kjotskega ciljnega obdobja in za spoprijemanje s podnebnimi spremembami do leta 2020 in pozneje. Predstavlja tudi enega od petih krovnih ciljev strategije Evropa 2020 za delovna mesta in pametno, trajnostno in vključujočo rast, kar dokazuje, da so podnebni ukrepi popolnoma vključeni v vseobsegajoče politike EU.

Skupna prizadevanja Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov za 20 % do leta 2020 v primerjavi z letom 1990 so razdeljena med sektorje v sistemu EU za trgovanje z emisijami in sektorje, ki jih ta sistem ne vključuje. Glede sektorjev v sistemu EU za trgovanje z emisijami je bila priprava faze 3 (2013–2020) uspešno zaključena pred 1. januarjem 2013, vključno s pridobitvijo dražbenih sistemov, enotnega registra Unije in sprejetjem usklajenih pravil o spremljanju, poročanju, akreditaciji in preverjanju.

V zvezi s sektorji, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, ima v skladu z odločbo o delitvi prizadevanj[3] (ODP) vsaka država članica posamezno zavezujočo letno omejitev za obdobje 2013–2020. Medtem ko je EU na začrtani poti za doseganje splošnih ciljev za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, do leta 2020, mora 13 držav članic uvesti dodatne politike za izpolnitev posameznih ciljev do leta 2020. Spremljanje stanja izvajanja obveznosti zunaj sistema EU za trgovanje z emisijami je zagotovljeno zlasti v okviru evropskega semestra[4].

Leta 2011 so bile emisije v EU-28 (vključno z mednarodnim letalstvom) za 16,9 % pod ravnjo iz leta 1990. Glede na približke podatkov za leto 2012 so se emisije v letu 2012 dodatno znižale za 1 % in so bile posledično 18 % nižje kot leta 1990.

Slika 2 prikazuje podatke o emisijah EU iz evidenc do leta 2011, približne podatke o emisijah za leto 2012[5] in projekcijske podatke do leta 2020 (brez mednarodnega letalstva). Poleg tega prikazuje prizadevanja za zmanjšanje emisij brez mednarodnega letalstva, potrebna do leta 2020 v okviru podnebno-energetskega svežnja (ciljna pot svežnja). Cilj v prvem ciljnem obdobju (2008–2012) je opredeljen kot seštevek skupnega cilja EU-15 in posameznih ciljev ostalih držav članic[6]. Cilj EU-28 v drugem ciljnem obdobju (2013–2020) ustreza 20-odstotnemu zmanjšanju emisij v primerjavi s seštevkom osnovnih letnih emisij[7].

Glede na zadnja razpoložljiva predvidevanja za emisije toplogrednih plinov, ki vključujejo izvajanje podnebno-energetskega svežnja, bi EU kot celota dosegla svoj cilj za leto 2020 (glej sliko 7).

Slika 2: Dejanske emisije (v milijonih ton ekvivalenta CO2) za EU-28 (brez mednarodnega letalstva in emisij zaradi LULUCF)

Opomba: (*) opredeljeno kot seštevek skupnega cilja EU-15 in posameznih nacionalnih ciljev EU-13 (povprečne emisije v obdobju 2008–2012 (približni podatki) za Malto in Ciper)

(**) opredeljeno kot seštevek dodelitve letnih emisij državam članicam v okviru omejitve odločbe o delitvi prizadevanj in sistema EU za trgovanje z emisijami, brez mednarodnega letalstva.

Vir: Evropska komisija, Evropska agencija za okolje.

2. Dejanski napredek v obdobju 1990–2011

2.1. Trendi emisij toplogrednih plinov v državah članicah

Na skupni trend emisij toplogrednih plinov v EU še vedno vplivata predvsem trenda v dveh največjih onesnaževalcih, tj. Nemčiji in Združenem kraljestvu, ki sta odgovorna za približno eno tretjino skupnih emisij v EU. Ti dve državi članici sta v primerjavi s kjotskim izhodiščnim letom dosegli 539 milijonov ton ekvivalenta CO2 skupnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov. Glavna razloga za pozitiven trend v Nemčiji sta bili čedalje večja učinkovitost elektrarn in toplarn, povečanje deleža energije iz obnovljivih virov ter gospodarska posodobitev petih novih zveznih dežel (Länder) po nemški združitvi. Zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v Združenem kraljestvu je v prvi vrsti posledica prehoda z nafte in premoga na zemeljski plin v proizvodnji električne energije ter ukrepov za zmanjševanje emisij N2O v proizvodnji adipinske kisline.

Leta 2011 je bila Italija tretja največja onesnaževalka v EU (prispevala je 10,7 % skupnih emisij v EU-28), malo pred Francijo (katere delež je znašal 10,6 %). V Italiji so bile leta 2011 emisije toplogrednih plinov za 5,4 % nižje v primerjavi z ravnjo iz leta 1990. V obdobju od leta 1990 do leta 2004 so se emisije v Italiji povečale zlasti zaradi cestnega prometa, proizvodnje električne in toplotne energije ter naftnih rafinerij, vendar so se njene skupne emisije toplogrednih plinov od takrat zmanjšale za več kot 15 %. Emisije v Franciji so bile leta 2011 za 12,7 % nižje v primerjavi z ravnjo iz leta 1990. V Franciji je bilo doseženo veliko zmanjšanje emisij N2O v proizvodnji adipinske kisline, emisije CO2 v cestnem prometu pa so se v obdobju med letoma 1990 in 2011 povečale.

Poljska in Španija ostajata peta in šesta največja onesnaževalka v EU-28 in sta leta 2011 prispevali 8,7 % oziroma 7,7 % k skupnim emisijam toplogrednih plinov. Poljska je med letoma 1990 in 2011 svoje emisije zmanjšala za 12,6 %, v primerjavi z izhodiščnim letom (1988) pa za 29,1 %. Glavna dejavnika za zmanjšanje emisij na Poljskem – in v drugih novih državah članicah – sta bila izboljšanje energetske učinkovitosti težke industrije ter splošna posodobitev gospodarstva v poznih osemdesetih in zgodnjih devetdesetih letih 20. stoletja. Opazna izjema je bil promet (zlasti cestni promet), zaradi katerega so se emisije znatno povečale. Španija je med letoma 1990 in 2011 emisije povečala za 23,9 % ter za 21 % v primerjavi z izhodiščnim letom. To je predvsem posledica povečanja emisij zaradi cestnega prometa, proizvodnje električne in toplotne energije ter proizvodne industrije.

Leta 2011 so bile emisije v enaindvajsetih državah članicah nižje v primerjavi z ravnjo v izhodiščnih letih. Emisije toplogrednih plinov v Španiji, na Portugalskem, v Grčiji, v Avstriji in na Irskem so bile nad ravnjo v izhodiščnih letih (večinoma 1990). Ciper in Malta nista zavezana k zmanjšanju emisij v okviru prvega ciljnega obdobja Kjotskega protokola. V teh dveh državah članicah so bile emisije leta 2011 za okoli 50 % nad ravnjo iz leta 1990. Spremembe emisij toplogrednih plinov v odstotkih od izhodiščnega leta do leta 2011 se gibljejo od –56 % (Litva) do +21 % (Španija).

2.2. Emisije na prebivalca in intenzivnost toplogrednih plinov v letu 2011

Emisije v EU-28 in EU-15 so se kljub znatni gospodarski rasti zmanjšale. Slika 3 kaže, da se od leta 1990 povezanost gospodarske rasti z emisijami toplogrednih plinov vztrajno zmanjšuje.

Slika 3: Razvoj BDP (dejansko stanje), emisij toplogrednih plinov in intenzivnosti emisij (tj. razmerje med proizvedenimi emisijami toplogrednih plinov in BDP) – indeks (1990 = 100)

Vir: Evropska agencija za okolje, Generalni direktorat za gospodarske in finančne zadeve (zbirka podatkov Ameco), Eurostat.

Med letoma 1990 in 2011 se je BDP v EU-28 povečal za 45 %, emisije pa so se zmanjšale za 18,3 %. BDP v EU-15 se je povečal za 44 %, emisije pa so se zmanjšale za 14,9 %. Med leti 2010 in 2011 se je BDP v EU-28 povečal za 1,4 %, emisije toplogrednih plinov pa so padle za 3,3 %.

Splošna intenzivnost emisij toplogrednih plinov (tj. emisij na enoto gospodarske proizvodnje) v EU-28 se od leta 1990 enakomerno zmanjšuje in je do leta 2011 padla na skoraj polovico ravni v primerjavi z letom 1990 (glej sliko 3).

Med leti 1990 in 2011 se je intenzivnost emisij toplogrednih plinov zmanjšala v vseh državah članicah. Največje zmanjšanje je bilo zabeleženo na Slovaškem in v Estoniji (–66 %), Romuniji, Litvi in na Irskem (–62 %) ter Poljskem (–60 %). Najmanjše spremembe so bile zabeležene na Hrvaškem (–18 %), Portugalskem (–20 %), v Italiji, Grčiji in na Malti (–23 %) ter v Španiji (–24 %).

Emisije na prebivalca v EU-28 so leta 2011 znašale 9 ton ekvivalenta CO2. Emisije na prebivalca so se zmanjšale za 23 % v primerjavi z letom 1990. Vendar se emisije na prebivalca po državah članicah za leto 2011 še vedno občutno razlikujejo in segajo od 5,5 (Latvija) do 23,6 (Luksemburg) ton ekvivalenta CO2. Vrednosti so precej odvisne od energetske intenzivnosti in energetske mešanice posamezne države. Trendi emisij na prebivalca od leta 1990 se v državah članicah prav tako zelo razlikujejo. Emisije na prebivalca so se od leta 1990 najbolj zmanjšale (za več kot 20 %) v državah članicah srednje in vzhodne Evrope, Luksemburgu, Združenem kraljestvu, Nemčiji, na Danskem, Švedskem, v Franciji, na Irskem in v Belgiji. Na Cipru, Malti, Portugalskem, v Sloveniji in Španiji so se emisije na prebivalca od leta 1990 povečale. Vendar so emisije na prebivalca v teh državah članicah nižje od povprečja Unije, razen na Cipru (glej tudi sliko 2 delovnega dokumenta služb Komisije).

2.3. Emisije toplogrednih plinov v letu 2011 v primerjavi z letom 2010

Evropske emisije toplogrednih plinov (EU-28) so se leta 2011 zmanjšale za 3,3 % (kar predstavlja 155,3 milijona ton ekvivalenta CO2), večinoma zaradi milejše zime v Evropi in zmanjšanja povpraševanja po ogrevanju. Leta 2011 so emisije padle na najnižjo raven od leta 1990. To zmanjšanje je sledilo povečanju emisij leta 2010 (+2,4 %). Povečanje leta 2010 po velikem zmanjšanju leta 2009 (–7,1 %) gre pripisati zlasti učinkom okrevanja gospodarstva in hladnejši zimi od običajne (glej tudi sliko 1).

Leta 2011 je „stanovanjski in poslovni“ sektor zabeležil največje zmanjšanje (več kot 106 milijonov ton ekvivalenta CO2) in največ prispeval k skupnemu zmanjšanju v EU-28 v primerjavi s prejšnjim letom. Glavna vzroka za ta trend sta bila milejša zima in manjše povpraševanje po ogrevanju. Drugo največje zmanjšanje je bilo zabeleženo v sektorju „proizvodnje električne energije in toplote“ (skoraj 20 milijonov ton ekvivalenta CO2), ki mu sledi sektor „proizvodnje in gradbeništva“ (približno 12 milijonov ton ekvivalenta CO2). Vsi navedeni trije sektorji skupaj so prispevali 89 % k skupnemu zmanjšanju v EU v obdobju 2010/2011.

Izraženo v odstotkih je sedem držav članic zabeležilo povečanje v primerjavi z letom 2010: Bolgarija (9,6 %), Romunija (5,8 %), Estonija (4,8 %), Litva (2,3 %), Malta (0,8 %), Španija (0,5 %) in Slovenija (0,1 %). Preostalih enaindvajset držav članic je zabeležilo zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, pri čemer je do največjega sorazmernega zmanjšanja prišlo na Finskem (–10,1 %), v Belgiji (–8,8 %), na Danskem (–8,1 %), Nizozemskem (–7,1 %) in v Združenem kraljestvu (–7 %).

2.4. Trendi emisij v glavnih sektorjih

Oskrba z energijo in raba energije, vključno s prometom, sta najpomembnejša sektorja, ki sta leta 2011 prispevala 79 % k skupnim emisijam Unije. Kmetijstvo je odgovorno za 10 % emisij toplogrednih plinov, industrijski procesi za 7 % in odpadki za 3 %. Topila in ostali sektorji predstavljajo manj kot 0,3 % skupnih emisij, kot prikazuje slika 4:

Slika 4: Delež emisij po sektorjih v EU-28

Vir: nacionalne evidence za leto 2012, Evropska agencija za okolje.

Zmanjšanje emisij v energetskem sektorju, kmetijstvu, industrijskih procesih in odpadkih je od leta 1990 delno izničilo znatno povečanje emisij v prometnem sektorju (za dodatne podrobnosti glej tudi delovni dokument služb Komisije v prilogi). Vendar se tudi skupne emisije zaradi prometa od leta 2007 zmanjšujejo.

Slika 5:Spremembe emisij toplogrednih plinov v EU-28 glede na sektor in delež sektorjev v skupnih emisijah toplogrednih plinov

Vir: nacionalne evidence za leto 2012, Evropska agencija za okolje.

V skladu s predvidevanji, ki temeljijo na obstoječih ukrepih, se bodo emisije iz oskrbe z energijo med letoma 2011 in 2020 nadalje zmanjšale, večinoma zaradi politike o obnovljivi energiji in sistema za trgovanje z emisijami. Predvidoma se bodo zmanjšale tudi emisije zaradi rabe energije in v manjšem obsegu zaradi prometa. Na področju prometa se pričakuje, da bo povečano povpraševanje izravnano z izboljšanjem učinkovitosti prevoznih sredstev in v omejenem obsegu tudi s spodbujanjem uporabe železnic. Emisije iz kmetijstva bodo predvidoma ostale skoraj nespremenjene do leta 2020. V skladu z nacionalnimi predvidevanji se bodo emisije iz industrijskega sektorja začele ponovno povečevati. Emisije iz odpadkov se bodo še naprej zmanjševale, emisije iz topil in ostalih sektorjev pa se bodo povečale.

3. Približevanje doseganju kjotskega cilja

3.1. Prvo ciljno obdobje (2008–2012)

3.1.1. EU-28

Leta 2011 so bile skupne emisije toplogrednih plinov v EU-28 za 18,3 % nižje v primerjavi z ravnjo iz leta 1990. Ocena temelji na evidenčnih podatkih držav članic, sporočenih Komisiji (EU-27), in predložitvi evidenc v skladu z Okvirno konvencijo Združenih narodov o spremembi podnebja s strani Hrvaške. Ob upoštevanju vpliva možnosti, da vlade pridobijo dobropise prek kjotskih mehanizmov, in učinka ponorov ogljika je zmanjšanje še večje.

3.1.2. EU-15

V skladu z najnovejšimi evidenčnimi podatki so bile skupne letne emisije toplogrednih plinov v EU-15 glede na letno povprečje v prvem ciljnem obdobju (2008–2012)[8] za 14,9 % pod ravnmi izhodiščnega leta do leta 2011 in za 12,2 % pod ravnjo izhodiščnega leta. Poleg tega bo ob vključitvi:

(1) vladne uporabe kjotskih mehanizmov, ki naj bi po pričakovanjih prispevala k dodatnemu zmanjšanju emisij za 1,9 % (glej odstavek 3.2), in

(2) popolne odstranitve ponorov ogljika zaradi dejavnosti iz člena 3(3) in 3(4) Kjotskega protokola v EU-15, ki ustreza zmanjšanju za 1,5 %, (glej oddelek 3.3),

EU-15 v prvem ciljnem obdobju predvidoma zmanjšala emisije za 15,5 %. EU-15 je torej na začrtani poti, da skoraj podvoji cilj zmanjšanja v prvem ciljnem obdobju v okviru sporazuma o skupnem izpolnjevanju v skladu s Kjotskim protokolom.

3.1.3. EU-11

Do leta 2011 je ostalih enajst držav, ki imajo cilje v okviru prvega ciljnega obdobja Kjotskega protokola (tj. razen Cipra in Malte), svoje emisije zmanjšalo za 38,7 % v primerjavi s kjotskimi izhodiščnimi leti. Leta 2012 so se emisije predvidoma dodatno zmanjšale. V skladu z evidenčnimi podatki za leto 2011 je teh enajst držav članic verjetno izpolnilo svoje kjotske cilje v prvem ciljnem obdobju. Slovenija je edina država članica izven EU-11, ki je do nedavnega razmišljala o uporabi dobropisov iz projektov v okviru kjotskega mehanizma, s katerimi bi dopolnila domače ukrepe za zmanjševanje emisij. Na podlagi najnovejših podatkov bi lahko Slovenija izpolnila svoj kjotski cilj brez uporabe teh mehanizmov. Ostale države EU-11 so prodale ali nameravajo prodati del svojih neporabljenih enot dodeljene količine (glej oddelek 3.2).

Slika 6: Relativna odstopanja med emisijami toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami, v prvem ciljnem obdobju, in ustreznimi kjotskimi cilji za obdobje 2008–2012 (vključno z LULUCF) ob upoštevanju in brez upoštevanja uporabe kjotskih mehanizmov. Odstopanja so izražena v odstotkih emisij za izhodiščno leto (vključno z vključenimi in nevključenimi v ETS). Negativne in pozitivne vrednosti označujejo preseganje ali nedoseganje ciljev.

Vir: Evropska agencija za okolje.

3.2. Predvidena uporaba kjotskih mehanizmov s strani upravljavcev in vlad Unije

V okviru sistema EU za trgovanje z emisijami, drugi nacionalni načrt razdelitve pravic za vsako državo članico določa zgornjo mejo, do katere lahko upravljavci uporabljajo dobropise iz projektov mehanizma skupnega izvajanja in mehanizma čistega razvoja. Naprave v sistemu za trgovanje z emisijami iz vseh držav članic med letoma 2008 in 2012 lahko skupno in v povprečju porabijo do 278 milijonov enot potrjenega zmanjšanja emisij (CER) ali enot zmanjšanja emisij (ERU), kar ustreza 13,4 % zgornje meje za celotno EU za to obdobje. Upravljavci so dejansko porabili 1 058,7 milijona enot potrjenega zmanjšanja emisij ali enot zmanjšanja emisij, kar pomeni 10,8 % vseh enot, predanih za izpolnitev obveznosti. Količina predanih dobropisov se je zaradi nižanja cen mednarodnih izravnav povečala s 4 % skupnih preverjenih emisij leta 2008 na 26 % leta 2012. Po letu 2013 so bila pravila za uporabo kreditov mehanizma skupnega izvajanja in mehanizma čistega razvoja revidirana, kot določa direktiva o sistemu EU za trgovanje z emisijami.

Devet držav članic EU-15 in Slovenija so navedle, za bodo za doseganje svojih kjotskih ciljev kupile in uporabile mednarodne dobropise iz kjotskih mehanizmov. Te države članice so ocenile, da bi za izpolnjevanje zahtev v skladu s prvim ciljnim obdobjem v okviru Kjotskega protokola skupaj pridobile do 82 milijonov ton ekvivalenta CO2 na leto. To bi predstavljalo 1,9 in 4,9 odstotne točke kjotskih ciljev za EU-15 oziroma Slovenijo (glej tabelo 12 v delovnem dokumentu služb Komisije).

Teh 10 držav članic je predvidelo, da bodo za pridobitev enot prek mehanizma skupnega izvajanja, mehanizma čistega razvoja ali trgovanja z enotami dodeljene količine skupaj vložile do 2,4 milijarde EUR. Avstrija, Nizozemska, Španija, Irska in Belgija so za petletno ciljno obdobje dodelile najvišja proračunska sredstva. V Sloveniji je bil proračun ocenjen na 80 milijonov EUR. Vendar zaradi vpliva nadaljevanja gospodarske recesije na emisije toplogrednih plinov države članice morda ne bodo potrebovale toliko mednarodnih dobropisov, kot je bilo prvotno ocenjeno.

Kar zadeva enote dodeljene količine, ki so jih države članice prodale, je bilo doslej glede na najnovejše razpoložljive podatke prenesenih približno 68,2 milijona ton ekvivalenta CO2, pri čemer nekatere količine, določene v pogodbah, morda še niso bile dostavljene. Bolgarija, Češka, Estonija, Madžarska, Latvija, Litva in Slovaška so v poročilih navedle, da načrtujejo dodatno prodajo enot dodeljene količine. Ena država članica (Združeno kraljestvo) je sprejela zakonodajo, v skladu s katero bo preklicala vse presežne enote dodeljene količine, tj. razliko med kjotskim ciljem in enostransko „omejitvijo ogljika“ Združenega kraljestva po prvem ciljnem obdobju.

3.3. Predvidena uporaba ponorov ogljika

Države članice lahko poleg politik in ukrepov, namenjenih različnim virom emisij toplogrednih plinov, uporabljajo ponore ogljika. Na podlagi do zdaj predloženih informacij je mogoče ugotoviti, da bo skupna neto sekvestracija v ciljnem obdobju zaradi pogozdovanja in obnove gozdov iz člena 3(3) Kjotskega protokola za EU-15 znašala približno 17,1 milijona ton CO2 na leto. Poleg tega bo uporaba dejavnosti iz člena 3(4) v EU-15 predvidoma prispevala približno 46,7 milijona ton CO2 na leto ciljnega obdobja. Ob dodatnem upoštevanju prispevkov iz EU-13 bodo te dejavnosti prispevale 23,3 in 60,6 milijona ton CO2 na leto (za podrobnosti glej tabelo 13 v priloženem delovnem dokumentu služb Komisije).

Zaradi dejavnosti iz člena 3(3) in 3(4) se bodo emisije v državah članicah EU-15 v ciljnem obdobju predvidoma zmanjšale za 63,9 milijona ton ekvivalenta CO2 na leto. To je enakovredno približno 1,5 odstotne točke zaveze zmanjševanja EU-15 v prvem ciljnem obdobju v primerjavi z emisijami v izhodiščnem letu.

4. Približevanje cilju za leto 2020

4.1. Cilj Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov do leta 2020

V podnebno-energetskem svežnju je določen cilj 20-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov v EU-28 do leta 2020 v primerjavi z letom 1990, kar ustreza –14 % v primerjavi z letom 2005. To je tudi osnova za mednarodno obveznost EU v okviru 2. ciljnega obdobja v skladu s Kjotskim protokolom med letoma 2013 in 2020.

To prizadevanje bo razdeljeno med sektorje, ki so vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, in sektorje, ki v ta sistem niso vključeni, in sicer na naslednji način:

(a) zmanjšanje emisij za 21 % do leta 2020 v primerjavi z letom 2005 v sektorjih, vključenih v sistem EU za trgovanje z emisijami, in

(b) zmanjšanje za približno 10 % do leta 2020 v primerjavi z letom 2005 za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, v skladu z odločbo o delitvi prizadevanj. Odločba o delitvi prizadevanj (ODP) vključuje predvsem emisije iz prometa, stavb, majhnih podjetij in storitev, kmetijstva in odpadkov.

Medtem ko sistem za trgovanje z emisijami določa vseevropsko zgornjo mejo, se ODP zanaša predvsem na to, da bodo države članice opredelile in izvajale dodatne nacionalne politike in ukrepe za omejevanje svojih emisij v sektorjih, vključenih v odločbo o delitvi prizadevanj. Odločba o delitvi prizadevanj določa letne dodelitve emisij od leta 2013 do 2020.

4.2. Predvideno odstopanje od ciljev

Glede na projekcije, ki so jih države članice predložile leta 2013, ko je vključeno tudi mednarodno letalstvo, se pričakuje, da bodo leta 2020 emisije v EU 21% nižje kot leta 1990 in 22 % nižje, ko mednarodno letalstvo ni vključeno. EU-28 je trenutno na začrtani poti za izpolnitev cilja EU do leta 2020. Vendar bo 13 držav članic potrebovalo dodatna prizadevanja za izpolnitev svojih ciljev za leto 2020 za sektorje, ki niso vključeni v sistem za trgovanje z emisijami, medtem ko se za 15 držav članic že pričakuje, da bodo te obveznosti izpolnile z obstoječimi politikami in ukrepi.

Slika 7 prikazuje odstopanja po državah članicah med predvidenimi emisijami toplogrednih plinov za sektorje, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami, do leta 2020 na podlagi obstoječih ukrepov in cilji za leto 2020 kot odstotke emisij iz leta 2005. Ta analiza še ne upošteva uporabe prožnosti iz odločbe o delitvi prizadevanj, kot je na primer uporaba mednarodnih dobropisov iz projektov ali prenosov dodelitev presežnih emisij med državami članicami. Graf prikazuje tudi odstopanja med emisijami leta 2012 in nacionalnimi cilji za leto 2013 v okviru odločbe o delitvi prizadevanj.

Komisija v okviru evropskega semestra izvede posebno analizo situacije v posameznih državah članicah glede približevanja ciljem za leto 2020 na osnovi predvidenih emisij z obstoječimi ukrepi. Najnovejša analiza, vključena v delovne dokumente služb Komisije, objavljene v okviru evropskega semestra v začetku junija 2013[9], je privedla do naslednjih glavnih zaključkov, ki jih potrjujejo najnovejša predvidevanja, ki so jih predložile države članice po pregledu kakovosti in odpravi odstopanj s strani Evropske agencije za okolje[10]:

· Emisije toplogrednih plinov v Luksemburgu bodo predvidoma močno presegle nacionalni cilj (odstopanje za 23 odstotnih točk). Emisije leta 2012 so prav tako nad cilji za leto 2013 v okviru odločbe o delitvi prizadevanj. Znatno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov bi lahko dosegli s povišanjem davkov na energetske proizvode za promet, kot je poudarjeno v poročilu za posamezno državo.

· Emisije toplogrednih plinov na Irskem bodo predvidoma prav tako močno presegle cilj (odstopanje za 18 odstotnih točk) zaradi velikega povečanja emisij v prometu in kmetijstvu. Vendar pa je Irska leta 2013 v okviru zakona o nizkoogljičnem razvoju predlagala vrsto pobud za zmanjšanje emisij.

· Emisije v Belgiji bodo predvidoma prav tako zgrešile nacionalni cilj za 11 odstotnih točk. V zvezi z navedenim je v poročilu za posamezno državo za Belgijo poudarjena potreba po jasni razdelitvi nalog med organi oblasti za zagotovitev napredka pri doseganju ciljev, zlasti na področju prometa in stavb. Sprejeti je treba tudi ukrepe za prenos davkov s področja dela na davčne osnove, ki manj izkrivljajo rast, predvsem na okoljsko obdavčitev.

· Nadalje je iz predvidevanj razvidno, da bo tudi pet drugih držav članic (Litva, Španija, Avstrija, Finska in Italija) zgrešilo cilje z odstopanjem, večjim od 3 %. Za te države članice trenutni ukrepi predvidoma ne bodo zadostovali za doseganje nacionalnih ciljev.

· V skladu s svojimi nacionalnimi predvidevanji bosta Poljska in Estonija močno presegli svoj cilj. Vendar so bile projekcije Poljske izvedene v letih 2010 in 2011. Nedavne osnovne projekcije EU na podlagi modelov PRIMES in GAINS nakazujejo, da bi se Poljska lahko soočila s težavami pri izpolnjevanju svoje zaveze. Emisije Estonije so višje od pričakovanih. Sodeč po približnih podatkih bo Estonija s svojimi emisijami prekoračila svoj cilj iz ODP za leti 2012 in 2013 in bi se pri izpolnjevanju svoje zaveze prav tako lahko znašla v težavah.

Svet je v okviru evropskega semestra za leto 2013 sprejel več priporočil za posamezne države, relevantnih za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. Svet je priporočil, da Belgija, Češka, Francija, Italija, Latvija, Litva, Madžarska, Romunija in Španija davčno obremenitev s področja dela prenesejo na davke, ki manj izkrivljajo rast, vključno z okoljskimi davki. Estoniji, Litvi in Luksemburgu je priporočil, naj uvedejo primerne fiskalne ukrepe za izboljšanje energetske učinkovitosti v prometnem sektorju. Svet je Bolgariji, Češki, Estoniji, Latviji, Litvi, Malti, Poljski, Romuniji in Slovaški tudi priporočil, naj si prizadevajo za izboljšanje energetske učinkovitosti. Združenemu kraljestvu je bilo priporočeno, naj spodbuja naložbe v nove energetske zmogljivosti, vključno z obnovljivo energijo.

Slika 7: Predvideno odstopanje od ciljev za leto 2020 za sektorje, ki niso vključeni v sistem za trgovanje z emisijami, in odstopanje emisij leta 2012 od cilja za sektorje, ki niso vključeni v sistem za trgovanje z emisijami, za leto 2013. Negativne in pozitivne vrednosti označujejo preseganje oziroma nedoseganje ciljev v odstotkih emisij za leto 2005.

Vir: Evropska agencija za okolje, Evropska komisija na osnovi projekcij držav članic.

5. Stanje na področju izvajanja politike Unije o podnebnih spremembah

5.1. Zmanjšanje emisij

Delo na izvajalskih ukrepih podnebno-energetskega svežnja iz leta 2009 je privedlo do uspešnega začetka faze 3 (2013–2020) v okviru sistema EU za trgovanje z emisijami in dokončanja izvajalskih ukrepov v okviru odločbe o delitvi prizadevanj.

5.1.1. Sistem EU za trgovanje z emisijami

Sistem EU za trgovanje z emisijami obsega več kot 12 000 elektrarn in proizvodnih naprav v 28 državah članicah EU ter na Islandiji, Norveškem in v Lihtenštajnu, od leta 2012 pa tudi emisije letalskih družb, ki letijo med letališči v teh državah in na letališča z njimi tesno povezanih območij. Povprečna letna zgornja meja za celotno EU za obdobje 2008–2012 je znašala 2 081 milijonov pravic na leto.

Preverjene emisije toplogrednih plinov iz nepremičnih naprav so se še naprej zmanjševale in leta 2012 padle na 1 867 milijonov ton ekvivalenta CO2, kar je približno za 2 % pod ravnjo za naprave iz leta 2011 in za 10 % pod zgornjo mejo. Preverjene emisije, ki jih sporočijo letalske družbe, znašajo skoraj 84 milijonov ton.

Raven skladnosti naprav ostaja zelo visoka. Le manj kot 1 % naprav, ki sodelujejo v sistemu EU za trgovanje z emisijami, ni predalo pravic, ki zajemajo vse njihove emisije v letu 2012, do roka dne 30. aprila 2013.

Od leta 2012 se za emisije iz letalstva uporablja zgornja meja v sistemu EU za trgovanje z emisijami. Letalski prevozniki, odgovorni za več kot 98 % emisij iz letalstva v letu 2012, ki jih zajema sistem EU za trgovanje z emisijami, so do 30. aprila 2013 uspešno sprejeli potrebne ukrepe za uskladitev z zakonodajo EU o sistemu za trgovanje z emisijami. V skladu z določbami sklepa o začasnem odlogu, sprejetega aprila 2012, lahko letalski prevozniki omejijo svojo odgovornost za leto 2012 samo na lete znotraj Evrope, pri čemer lahko do 27. maja vrnejo brezplačne dodelitve za lete zunaj Evrope.

V skladu z določbami spremenjene direktive o sistemu EU za trgovanje z emisijami so vse dejavnosti sistema EU za trgovanje z emisijami centralizirane v enotni register, ki ga upravlja Komisija. Maja 2013 je bil regulativni okvir, ki se uporablja za register, spremenjen z namenom dokončanja funkcionalnosti, potrebnih za fazo 3. Nova uredba določa tudi evidentiranje transakcij v okviru odločbe o delitvi prizadevanj v registru.

Komisija trenutno dokončuje oceno nacionalnih izvedbenih ukrepov v skladu s Sklepom Komisije 2011/278/EU. Komisija ocenjuje, ali so bile predhodne brezplačne dodelitve pravic industrijskim napravam v posameznih državah članicah izvedene v skladu s pravili o usklajenih dodelitvah za fazo 3 sistema EU za trgovanje z emisijami.

Poteka tudi pregled uredbe o dražbi pravic glede časovnega profila dražb. V tem okviru je trenutno v postopku soodločanja predlog sklepa za pojasnitev določb direktive o sistemu EU za trgovanje z emisijami glede pooblastil Komisije za prilagoditev časovnega razporeda dražb pravic do emisij v izjemnih okoliščinah. Nadalje je Komisija sprejela tudi poročilo o stanju evropskega trga ogljika, ki določa vrsto možnih strukturnih ukrepov, ki se lahko sprejmejo za rešitev vprašanja neuravnoteženosti.

Evropska komisija je ob dosledni uporabi direktive odobrila zahteve 8 držav članic za izdajo prehodnih brezplačnih dodelitev pravic za njihove energetske sektorje po letu 2012.

Junija je Komisija pripravila osnutek uredbe, v kateri so določene zgornje meje, do katerih lahko upravljavci v skladu s sistemom EU za trgovanje z emisijami uporabljajo upravičene dobropise iz projektnih mehanizmov Kjotskega protokola (tj. mehanizma čistega razvoja in mehanizma skupnega izvajanja) za izpolnjevanje omejitev emisij od leta 2013 do leta 2020.

Delo v zvezi s pospeševanjem izvajanja dveh novih uredb o spremljanju emisij toplogrednih plinov in poročanju o njih s strani upravljavcev in upravljavcev letal, ki jih zajema sistem EU za trgovanje z emisijami, ter v zvezi s preverjanjem poročil o emisijah ter akreditacijo preveriteljev in nadzorom nad njimi še poteka ter naj bi prispevalo k večji usklajenosti pravil, ki se uporabljajo. V pripravi je popoln sklop usmeritvenih dokumentov, predlog in odgovorov na pogosto postavljena vprašanja za podporo izvajanja tretjega obdobja sistema za trgovanje z emisijami s strani držav članic.

Komisija in Avstralija sta se leta 2012 sporazumeli o načrtu za povezavo sistema EU za trgovanje z emisijami in avstralskega programa za trgovanje z emisijami, kar predstavlja pomemben korak k prvi popolni medcelinski povezavi sistemov za trgovanje z emisijami. Maja je Komisija od Sveta prejela pooblastilo, da se v imenu EU do sredine leta 2015 pogodi o pogodbi za popolno povezavo, ki naj bi bila uresničena najpozneje 1. julija 2018. Komisija se na podlagi pooblastila Sveta tudi s Švico pogaja o povezavi sistema EU za trgovanje z emisijami s švicarskim sistemom za trgovanje z emisijami.

5.1.2. Ostale politike in ukrepi

Letne dodelitve emisij držav članic v ekvivalentih CO2 v skladu z odločbo o delitvi prizadevanj za posamezno leto v obdobju od leta 2013 do 2020 so bile določene leta 2012 in sprejete marca 2013.

Sprejeta je bila nova uredba o mehanizmu EU za spremljanje, ki spreminja in nadomešča prejšnji sklep o mehanizmu za spremljanje, prav tako je bil sprejet tudi nov sklep o obračunavanju rabe zemljišč, sprememb rabe zemljišč in gozdarstva.

Komisija je sprejela obvestilo o določitvi strategije za postopno vključitev toplogrednih plinov iz pomorskega prometa v politiko EU za zmanjšanje skupnih emisij toplogrednih plinov. Komisija je za prvi korak izvajanja te strategije predlagala uredbo, s katero bi uvedli vseevropski sistem za spremljanje, sporočanje in preverjanje emisij CO2 z velikih ladij, z začetkom leta 2018. Osnutek uredbe je v postopku obravnave v Parlamentu in Svetu.

Direktiva o energetski učinkovitosti je bila sprejeta oktobra 2012. Ta direktiva bo prispevala k doseganju evropskega cilja 20-odstotne energetske učinkovitosti leta 2020.

Evropska komisija je 24. januarja 2013 sprejela sveženj „Zelena energija za promet“, katerega namen je postopoma zmanjšati odvisnost od nafte z uporabo alternativnih goriv v prometu. Sveženj vključuje predloge za direktivo, ki bo določila zavezujoče cilje za distribucijske infrastrukture za alternativna goriva, kot so električna energija, vodik in gorivne celice.

Program financiranja NER 300 je mehanizem za financiranje komercialnih predstavitvenih projektov CCS in RES ter zajema 300 milijonov pravic iz rezerve programa EU za trgovanje z emisijami za nove udeležence. V okviru tega programa je Komisija decembra 2012 sprejela dodelitve financiranja s skupno vrednostjo 1,2 milijarde EUR za 23 projektov na področju obnovljive energije. Ocenjuje se, da je ta znesek spodbudil dodatno financiranje v višini več kot 2 milijardi EUR iz zasebnih virov. Drugi razpis za zbiranje predlogov za projekte CCS in RES je bil objavljen aprila 2013. Dodelitve sredi leta 2014 bodo financirane s prodajo preostalih 100 milijonov pravic in neporabljenimi sredstvi iz prvega razpisa.

Izvajanje Uredbe (ES) št. 443/2009 v zvezi s CO2 iz avtomobilov in Uredbe (EU) št. 510/2011 v zvezi s CO2 iz lahkih gospodarskih vozil je skoraj zaključeno. Komisija je odobrila že dve ekološki inovaciji, ki bosta pripomogli k zmanjšanju emisij CO2 iz osebnih avtomobilov.

Pripravila je tudi predloge o načinih doseganja cilja zmanjšanja emisij CO2 iz novih osebnih avtomobilov in novih lahkih gospodarskih vozil (kombijev) za leto 2020, ki so trenutno v postopku obravnave v Parlamentu in Svetu.

Novembra 2012 je Komisija Svetu in Parlamentu predlagala novo uredbo o fluoriranih toplogrednih plinih z namenom nadaljnjega zmanjšanja emisij v tem sektorju.

Za ublažitev posrednih vplivov emisij toplogrednih plinov spremembe rabe zemljišč zaradi proizvodnje biogoriva je Komisija predlagala tudi več sprememb direktiv o obnovljivi energiji in kakovosti goriva.

V okviru vključevanja podnebnih ukrepov v politike EU je bil dosežen politični sporazum o naslednjem večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020. Vse institucije se strinjajo, da mora biti vsaj 20 % celotnega proračuna povezanih s podnebjem.

Marca je Komisija sprejela posvetovalno obvestilo, s katerim je začela javno razpravo o najboljši zasnovi novega mednarodnega sporazuma za leto 2015, v katerem bo določen mednarodni režim boja proti podnebnim spremembam po letu 2020.

Marca 2013 je Komisija sprejela zeleno knjigo „Okvir podnebne in energetske politike do 2030“, s čimer je storila prvi korak k razvoju okvira podnebne in energetske politike EU do leta 2030. Ta dokument je začel javno razpravo o energetski in podnebni strategiji EU do leta 2030.

Seznam nedavno sprejetih pravnih aktov je na voljo v oddelku 3 delovnega dokumenta služb Komisije.

5.2. Prilagajanje podnebnim spremembam

Komisija je 16. aprila 2013 sprejela Strategijo EU o prilagajanju podnebnim spremembam, katere cilj je prispevek k boljši odpornosti Evrope na podnebne spremembe. Strategija bo izboljšala pripravljenost in zmogljivosti za odziv na vplive podnebnih sprememb na lokalni, regionalni in nacionalni ravni ter ravni EU in bo razvila skladen pristop in boljše usklajevanje. Osredotočena je na tri cilje:

· spodbujanje ukrepov držav članic: Komisija bo spodbujala vse države članice, naj sprejmejo celovite prilagoditvene strategije (do sedaj jih je sprejelo 15 držav članic) ter jim bo zagotovila sredstva za pomoč pri izvajanju prilagoditvenih politik. Podpirala bo tudi prilagoditev v mestih z uvedbo prostovoljne zaveze na podlagi pobude Konvencije županov,

· sprejemanje ukrepov za „zaščito pred podnebnimi spremembami“ na ravni EU z nadaljnjim spodbujanjem prilagajanja v najbolj ranljivih sektorjih, kot so kmetijstvo, ribištvo in kohezijska politika, pri čemer je treba zagotoviti izboljšanje odpornosti evropske infrastrukture ter spodbujati uporabo zavarovanja pred naravnimi nesrečami in nesrečami, ki jih povzroči človek,

· sprejemanje odločitev na podlagi boljšega znanja z odpravljanjem vrzeli v znanju o prilagajanju, tudi v povezavi s programom Obzorje 2020, in nadaljnjim razvojem evropske platforme za prilagajanje podnebju (climate-ADAPT) kot točke „vse na enem mestu“ za informacije v zvezi s prilagajanjem v Evropi.

Leta 2013 je bila uspešno zaključena pobuda EU-Cities Adapt, tj. pobuda EU, ki zagotavlja krepitev zmogljivosti in pomoč mestom pri razvoju in izvajanju prilagoditvenih strategij.

5.3. Finančna sredstva za podnebne ukrepe

Leta 2010 in 2011 je EU največ prispevala k uradni razvojni pomoči, povezani z ublažitvijo in prilagajanjem, pri čemer je glede na poročilo Odbora za razvojno pomoč OECD njen delež znašal približno 50 %. EU in njene države članice so se v okviru zaveze o hitrem financiranju v višini 30 milijard USD s strani razvitih držav zavezale, da bodo v obdobju 2010–2012 zagotovile 7,2 milijarde EUR. EU in njene države članice so izpolnile svojo zavezo z dodelitvijo 7,34 milijarde EUR za hitro financiranje v tem obdobju, kot so EU in njene države članice navedle v poročilu UNFCCC maja 2013. Sredstva, zagotovljena v letu 2012, znašajo 2,67 milijarde EUR. Več informacij je na voljo v poročilu Evropske unije o hitrem financiranju za države v razvoju[11].

Nadalje morajo države članice v skladu s členom 16 mehanizma za spremljanje emisij toplogrednih plinov in poročanje o njih od leta 2013 naprej vsako leto do 30. septembra poročati o finančni in tehnološki podpori, zagotovljeni državam v razvoju.

5.4. Podnebne raziskave in inovacije

Podnebne raziskave so ena od glavnih raziskovalnih tem v 7. okvirnem programu EU (7. OP, 2007–2013) in bodo osrednja tema novega programa EU za raziskave in inovacije 2014–2020 Obzorje 2020[12].

Raziskave o podnebnih spremembah v 7. okvirnem programu so namenjene podpori projektov, ki analizirajo pritisk na okolje (oceane, ozračje in ekosisteme), in izboljšujejo razumevanje zapletenega podnebnega sistema, tudi preko modeliranja zemeljskega sistema. Drugo ključno področje raziskav je ocenjevanje vpliva, ranljivosti in rešitev za prilagajanje na podnebne spremembe, razvoj strategij za zmanjšanje nevarnosti katastrof in spodbujanje prehoda v nizkoogljično družbo. Predhodna ocena kaže, da je bilo v 7. okvirnem programu od leta 2007 do 2013 za podporo raziskavam, povezanim s podnebjem, porabljenih približno 900 milijonov EUR.

V zvezi s prihodnjimi programi je treba omeniti, da bo predvidoma 35 % proračuna programa Horizon 2020, ki znaša 70 milijard EUR, vloženih v raziskave in inovacijske dejavnosti, povezane s podnebjem.

6. Stanje v državah kandidatkah in potencialnih državah kandidatkah za članstvo v Uniji

Emisije toplogrednih plinov na Islandiji so se med letoma 1990 in 2011 povečale za 26 % in so bile leta 2011 za 4,4 % nižje kot leta 2010. Ob upoštevanju sklepa 14/CP.7 in v skladu s pričakovanji v zvezi s toplogrednimi plini, vključenimi v 5. nacionalno obvestilo, je Islandija na začrtani poti za izpolnitev svojega kjotskega cilja.

Emisije toplogrednih plinov Turčije (brez LULUCF) so se med letoma 1990 in 2010 povečale za 124 %, med letoma 2010 in 2011 pa za 5 %. Glede na to, da je Turčija pogodbenica iz Priloge I, nima cilja glede toplogrednih plinov v okviru 1. ali 2. ciljnega obdobja Kjotskega protokola.

Posodobljen popis emisij toplogrednih plinov za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo ni na voljo. Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija ni pogodbenica iz Priloge I. Med letoma 1990 in 2005 so se skupne emisije toplogrednih plinov zmanjšale za približno 19 %.

Podobno so se tudi v Črni Gori, ki ravno tako ni pogodbenica iz Priloge I h Konvenciji, skupne emisije toplogrednih plinov (brez LULUCF) med letoma 1990 in 2003 povečale za približno 4,9 %.

Nedavni podatki za Srbijo niso na voljo.

[1] Obdobje 100 dni po objavi končnega poročila o pregledu evidence toplogrednih plinov UNFCCC za obdobje 2008–2012.

[2] Glej tehnične opombe v prilogi.

[3] Odločba št. 406/2009/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o prizadevanju držav članic za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, da do leta 2009 izpolnijo zavezo Skupnosti za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov.

[4] http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/index_en.htm.

[5] Nadaljnji podrobnejši podatki o metodologiji so na voljo v poročilu Evropske agencije za okolje Trendi in projekcije.

[6] Za Ciper in Malto se uporabljajo povprečne dejanske emisije v obdobju 2008–2012 (približni podatki), ker ti dve državi nimata obveznosti v okviru 1. ciljnega obdobja.

[7] Te cilje se pogosto navaja kot zaveze količinskega omejevanja ali zmanjševanja emisij. Dodatne podrobnosti o metodologiji, uporabljeni za izračun, so na voljo v delovnem dokumentu služb Komisije z dne 13. februarja 2012 z naslovom „Priprava cilja EU glede količinskega omejevanja ali zmanjševanja emisij na podlagi podnebno-energetskega svežnja EU“: http://ec.europa.eu/clima/policies/international/negotiations/docs/swd_13022012_en.pdf .

[8] Na osnovi približnega datuma za leto 2012.

[9] http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/country-specific-recommendations/index_sl.htm.

[10] Podatki, ki so jih predložile države članice, so bili preverjeni glede na kakovost in po potrebi prilagojeni, odstopanja pa so bila odpravljena. Za več držav članic je bilo treba pripraviti oceno deleža emisij za sektorje, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami. Za odpravo odstopanj in oceno delitve med sektorji, ki so vključeni v sistem trgovanja z emisijami, in sektorji, ki vanj niso vključeni, so bili uporabljeni podatki iz izhodišča EU za obdobje 2012–2013, s predvidevanji sprejetih ukrepov na podlagi modelov PRIMES in GAINS. Slednja predvidevanja kažejo tudi na občutljivost rezultatov predvidevanj na posamezne metodologije, domneve in posebne parametre v ozadju trendov.

[11] http://ec.europa.eu/clima/policies/finance/international/faststart/docs/fast_start_2012_en.pdf.

[12] http://ec.europa.eu/research/horizon2020/index_en.cfm.