SL Uradni list Evropske unije C 299/103

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uvedbi Programa za pravosodje za obdobje od 2014 do 2020

(COM(2011) 759 final – 2011/0369 (COD))

2012/C 299/19

Poročevalec: g. DE LAMAZE

Svet je 9. februarja 2012 sklenil, da v skladu s členom 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uvedbi Programa za pravosodje za obdobje od 2014 do 2020

COM(2011) 759 final – 2011/0369 (COD).

Strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 28. junija 2012.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 482. plenarnem zasedanju 11. in 12. julija 2012 (seja z dne 11. julija) s 126 glasovi za, 1 glasom proti in 5 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 EESO pozdravlja cilj poenostavitve in racionalizacije iz tega predloga uredbe in podpira odločitev Komisije za možnost B. Zaradi podobnih ciljev, akterjev in vrst dejavnosti, ki jih je treba financirati, je združitev programa za civilno pravosodje in programa za kazensko pravosodje upravičena.

1.2 Vendar pa se EESO glede novega programa za pravosodje za obdobje 2014–2020 kljub pravno utemeljenim razlogom, navedenim v tem predlogu, še vedno sprašuje, ali je ustrezno dvema prvotnima "specifičnima" ciljema, tj. učinkoviti uporabi zakonodaje Unije na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih in kazenskih zadevah ter lažjemu dostopu do sodnega varstva, dodati še tretji cilj, tj. preprečevanje in zmanjšanje povpraševanja po drogah in njihove ponudbe. Glede na to, da se zdi ta cilj zgolj razširitev prvega cilja, EESO opozarja na posledice vključitve takega cilja v zakonodajno besedilo, saj bi to imelo močan, takojšen in neposreden učinek za stranke v postopku, združenja, nevladne organizacije in druge morebitne prejemnike subvencij. To bi lahko nakazovalo, da Komisija ne bo namenjala enake pozornosti drugim, prav tako bistvenim izzivom, kot je na primer boj proti trgovini z ljudmi.

1.3 Še večjo zaskrbljenost pa EESO izraža glede sporočila, ki ga s tem pošilja Komisija. Ponavlja že večkrat poudarjena stališča, da je treba na področju boja proti drogam več pozornosti najprej nameniti izobraževalnemu, zdravstvenemu in socialnemu pristopu, ne pa pristopu kaznovanja (1).

1.4 EESO se strinja s Komisijo, da je treba omogočiti čim večjo prožnost pri upravljanju sredstev tega programa, da bi se tako bolje prilagodili potrebam civilne družbe, zagotovili čim večjo svobodo potencialnim kandidatom, spodbudili ustvarjalnost projektov in upoštevali prihodnje politične smernice.

1.5 Če že ni mogoče določiti predhodnega zneska za posamezne prednostne naloge, pa EESO poudarja, da je treba vnaprej zagotoviti porazdelitev proračunskih sredstev po posameznih ciljih, tudi če bi bilo to zgolj okvirne narave.

1.6 EESO se je seznanil z namero Komisije, da za specifični cilj v zvezi z drogami nameni zgolj del za to namenjenih proračunskih sredstev. Komisijo poziva, naj strogo upošteva svoje zaveze, in v tem smislu predlaga, naj se s sredstvi, ki bodo pridobljena na podlagi zamrznitve in zaplembe premoženjske koristi, ustvarjene v okviru trgovine s prepovedanimi drogami, kot bo to omogočala prihodnja direktiva o zamrznitvi in zaplembi premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, financira del dejavnosti v okviru tega cilja.

1.7 EESO kljub kompleksnosti obstoječe finančne uredbe poudarja, da je treba s pogoji za dostop do financiranja na jasen in poučen način seznaniti vse zainteresirane državljane v vseh jezikih Unije. S tem bi se nedvomno spodbujala ustreznost projektov, ki bi se nato spodbujali tudi v državah članicah, ki se zdaj zdijo premalo zastopane v izbranih programih. EESO tako vztraja, da je treba spodbujati enakopraven dostop vseh državljanov EU do teh programov.

1.8 Po mnenju Odbora bi bilo treba koncept evropske dodane vrednosti, ki je glavno merilo pri izbiri programov, bolje opredeliti. EESO poudarja, da je treba glede na to, da je znesek finančnih sredstev, dodeljenih za program, že po naravi omejen, čeprav se povišuje, kar pozdravlja, subvencije natančneje usmerjati v projekte, katerih evropska dodana vrednost bo jasno opredeljena. Spodbujati je treba čezmejne projekte.

1.9 Glede na to, da bodo morali biti v letnih programih dela natančno opredeljeni nekateri bistveni vidiki izvajanja programa (zlasti porazdelitev proračunskih sredstev), mora po mnenju EESO Komisija za sprejetje programa v obliki izvedbenih aktov uporabiti postopek pregleda in ne postopek posvetovanja, kot je predvideno v tem predlogu. Tako bi zagotovili, da Komisija teh programov ne sprejme, če niso v skladu z mnenjem odbora, vzpostavljenega na podlagi Uredbe št. 182/2011 (ki ga sestavljajo predstavniki držav članic).

1.10 EESO poudarja, da je treba pri ukrepih, ki naj bi se financirali (člen 6), večji poudarek nameniti prednostnim nalogam, zlasti pa meni, da bi bilo treba jasnejši poudarek dati e-pravosodju, ki je področje, na katerem je mogoče doseči velik napredek z vidika lažjega dostopa do sodnega varstva.

1.11 EESO pozdravlja novo usmeritev, razvidno iz tega predloga, da se vse sodno osebje, zlasti pa odvetniki, vključi v dejavnosti evropskega izobraževanja v pravosodju ter po zgledu sodnikov in sodnega osebja prispeva k učinkoviti uporabi zakonodaje Unije. Med drugim so odvetniki prva točka dostopa do pravnega varstva za stranke v postopku, ki tudi začnejo postopke.

1.12 EESO poleg tega poudarja, da je treba različne pravne strokovnjake nujno vključiti v mreže čezmejnega pravosodnega sodelovanja in zagotoviti ustrezno finančno podporo. EESO v prizadevanju za skladnost z najnovejšo politično pobudo za okrepitev pravic do obrambe zlasti poziva, naj se čim prej odpravijo razmere, ki so po njegovem mnenju nesprejemljive, tj. dejanska ali pravna izključitev odvetnikov iz večine mrež čezmejnega pravosodnega sodelovanja.

1.13 Z vidika prihodnjega skupnega območja pravic, zlasti pravic v zvezi z družino, EESO poudarja, da mora Listina o temeljnih pravicah služiti kot "kompas za uskladitev". Na področju, ki ga še vedno zaznamujejo izredno različne pravne kulture in koncepti, je EESO že večkrat, pred kratkim pa glede premoženjskih razmerij med zakoncema in njihovih posledic (2), imel med drugim možnost izraziti podporo uporabi dodatnega neobveznega evropskega režima (t. i. 28. režima).

2. Povzetek predloga

2.1 Komisija je v prizadevanju za poenostavitev in racionalizacijo sklenila zmanjšati število svojih programov financiranja, namenjenih uresničitvi evropskega območja prava in pravice, da bodo lahko vsi, državljani, partnerji in pravni strokovnjaki, poznali svoje pravice in vedeli, kako jih uveljavljati ali uporabljati. Program pravosodje za obdobje od 2014 do 2020 poleg Programa za pravice in državljanstvo (3) združuje še programa za civilno in kazensko pravosodje ter program za preprečevanje uporabe drog in obveščanje.

2.2 V tem predlogu uredbe se za ta program namenjajo finančna sredstva v višini 472 milijonov EUR, kar bi moralo omogočiti financiranje dejavnosti, v katerih posredovanje Unije lahko prinese dodatno vrednost v primerjavi s samostojnim ukrepanjem držav članic. Splošni cilj je prispevati k evropskemu območju pravice s spodbujanjem pravosodnega sodelovanja v civilnih in kazenskih zadevah. Ta cilj se izvaja v okviru specifičnih ciljev, tj. spodbujati ustrezno uporabo zakonodaje Unije na tem področju (na podlagi členov 81 in 82 PDEU), olajšati dostop do sodnega varstva ter preprečiti in zmanjšati povpraševanje po drogah, pri čemer se slednji vidik ne obravnava v okviru varovanja zdravja, ampak v okviru preprečevanja kriminalitete (na podlagi člena 84 PDEU).

2.3 Ti cilji zlasti upravičujejo podporo usposabljanju za sodnike in sodno osebje, pa tudi za odvetnike in notarje, sodelovanju v okviru mrež, ki spodbujajo oblikovanje vzajemnega znanja in vzajemnega zaupanja, ter ukrepom za ozaveščanje javnosti.

2.4 Finančna sredstva bodo med drugim namenjena za financiranje analitične podlage za podporo in razvoj politik Unije. Zaradi večje fleksibilnosti v predlogu niso predvideni specifični zneski po posameznih področjih ukrepanja.

2.5 Komisija letne prednostne naloge programa sprejme v obliki izvedbenih aktov v okviru postopka posvetovanja.

2.6 Predlog določa obveznosti spremljanja in ocenjevanja (vključno z vmesnim ocenjevanjem).

3. Splošne ugotovitve

3.1 Vzpostavitev evropskega območja pravice je javna dobrina EU, njegove prednosti pa naj bi cenili vsi, tako državljani kot partnerji. To je povezano z bistvenimi vidiki vsakdanjega življenja in navad (razveza, pravica do bivanja in stikov z otroki, dedovanje, skrbništvo, trgovinski spori, potrošniški spori itd., pa tudi spoštovanje pravic v kazenskih zadevah) ter prispeva h krepitvi varnosti na evropskem območju ob spodbujanju sodelovanja na področju preprečevanja kriminalitete.

3.2 EESO opozarja na funkcionalno dopolnjevanje Programa za pravosodje in Programa za pravice in državljanstvo ter meni, da bo evropsko območje pravice in svobode imelo smisel samo, če bodo imeli vsi državljani EU, ne glede na to, kje so, dejansko dostop do pravic, zato bo treba pri oceni tega programa to upoštevati.

3.3 Z vidika prihodnjega skupnega območja pravic, zlasti pravic v zvezi z družino, EESO poudarja, da mora Listina o temeljnih pravicah služiti kot "kompas za uskladitev". Na področju, ki ga zaznamujejo različne pravne kulture in koncepti, je EESO že večkrat, pred kratkim pa glede premoženjskih razmerij med zakoncema in njihovih posledic (4), imel med drugim možnost izraziti podporo uporabi dodatnega neobveznega evropskega režima (t. i. 28. režima). Z uvedbo takega režima bi omogočili napredek na področju priznavanja pravic državljanov EU z učinkovitim bojem proti diskriminaciji, ki jo lahko državljani utrpijo v primeru, ko jim zakonodaja države članice, katere državljani so, zagotavlja manj pravic, kot bi jih imeli na podlagi zakonodaje drugih držav članic.

3.4 Spoštovanje pravic v EU, zlasti temeljnih pravic, ki ga je treba zagotavljati v okviru pravosodnega sodelovanja v civilnih in kazenskih zadevah, je samoumeven cilj. Učinek prelivanja na enotni trg z vidika rasti in zaposlovanja je lahko kljub temu velik in ga je treba ovrednotiti, zlasti s podporo prizadevanjem na področju usposabljanja pravnih strokovnjakov (5). EESO tako opozarja, da bi boljše sodelovanje v civilnih zadevah in zato tudi hitrejše reševanje čezmejnih sporov, lahko imelo znaten vpliv na dinamiko čezmejnega delovanja podjetij.

3.5 Če je bila v okviru dejavnosti ocenjevanja izpostavljena učinkovitost predhodnih programov ("Civilno pravosodje", "Kazensko pravosodje", "Preprečevanje uporabe drog in obveščanje" za obdobje 2007–2013), pa je zmanjševanje njihovega števila in s tem ureditev upravljanja samo po sebi pozitivno. Posamezne cilje bo tako lažje uresničiti. EESO poudarja, da je treba poleg uskladitve postopkov tudi zmanjšati njihovo kompleksnost.

3.6 EESO še posebej pozdravlja ukrep poenostavitve in racionalizacije z združitvijo programov za civilno in kazensko pravosodje, ki je upravičen zaradi opustitve tretjega stebra v Lizbonski pogodbi, pa tudi zaradi podobnosti ciljev, akterjev in vrst ukrepov, ki se financirajo na teh dveh področjih prava (zlasti na področju e-pravosodja in usposabljanja).

3.7 EESO priporoča, naj se spodbujajo projekti na področju kazenskega pravosodja, zlasti v državah članicah, ki so do zdaj prejele malo razpoložljivih subvencij. Ta sklop je še dokaj nov, zato evropski pristop na tem področju še ni dodelan in bi ga bilo treba razviti.

3.8 Glede programa za preprečevanje uporabe drog in obveščanje, ki je bil zasnovan na pravni podlagi javnega zdravstva, pa ima EESO večje zadržke. Izraža zaskrbljenost, da se še vedno prednostno obravnavajo vidiki v zvezi z javnim zdravjem, in med drugim opozarja na podvajanje, ki bo lahko povzročilo zgolj osredotočanje na kaznovanje v okviru dejavnosti, ki se bodo iz prihodnjega sklada financirale za notranjo varnost. Znova poudarja, da je treba na področju boja proti drogam predvsem razviti pristop preprečevanja, ki bi odvisnikom zagotavljal možnost pomoči in zdravljenja. Na tem področju je treba povečati ozaveščenost sodnikov in odvetnikov.

3.9 EESO v prizadevanjih, da se za specifični cilj v zvezi z drogami ne porabi nesorazmerno velik delež celotnih sredstev, prav tako predlaga, da se ta cilj deloma financira s sredstvi, ki bodo pridobljena na podlagi zamrznitve in zaplembe premoženjske koristi, ustvarjene v okviru trgovine s prepovedanimi drogami, kot predvideva prihodnja direktiva o zamrznitvi in zaplembi premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem (6).

3.10 Kljub temu, da se EESO še vedno sprašuje, kakšen je pravzaprav točen okvir ukrepov, ki se bodo financirali v okviru preprečevanja kriminalitete na področju prometa s prepovedanimi drogami, pa z zadovoljstvom ugotavlja, da so finančna sredstva v višini 472 milijonov EUR, predvidena za izvedbo tega programa, dokaz znatnega povečanja podpore Komisije.

3.11 V okviru prizadevanj, da se proračunska sredstva dejansko uporabijo za financiranje "javnih dobrin EU", pa tudi "ukrepov (…), kadar se na ta način lahko dosežejo boljši rezultati" (7), EESO opozarja, da je treba sredstva v večji meri usmerjati v projekte z dokazano evropsko dodano vrednostjo (člen 3), še posebej v kazenskih zadevah, torej na področju, na katerem države članice niso bile najbolj naklonjene uporabi prava Skupnosti.

3.12 EESO poudarja, da je treba za zagotovitev učinkovite dodelitve sredstev iz proračuna Unije zagotoviti tudi doslednost, dopolnjevanje in sinergije med različnimi programi financiranja, zlasti pa s Programom pravic in državljanstva za obdobje 2014–2020. Vendar pa je treba skrbno paziti na nevarnost podvajanja.

3.13 EESO z zadovoljstvom ugotavlja, da lahko projekti, izbrani v okviru letnih programov dela, trajajo več let, zato je na voljo dovolj časa za njihov razvoj in uresničitev njihovih ciljev. Načelo sofinanciranja se zdi ustrezno, vendar se Odbor sprašuje, ali je morebitna prilagoditev sofinanciranja utemeljena (8).

3.14 EESO kljub kompleksnosti obstoječe finančne uredbe poudarja, da je treba s pogoji za dostop do financiranja na jasen in poučen način seznaniti vse zainteresirane državljane v vseh jezikih Unije. EESO meni, da bi bil lahko koncept evropske dodane vrednosti bolje opredeljen. S tem bi se nedvomno spodbujala ustreznost projektov, ki bi se nato spodbujali tudi v državah članicah, ki se zdaj zdijo premalo zastopane v izbranih programih. EESO tako poudarja, da je treba spodbujati enakopraven dostop vseh državljanov EU do teh programov.

3.15 EESO prav tako izraža presenečenje, da ocena finančnih posledic ne vsebuje niti okvirne porazdelitve proračunskih sredstev z vidika specifičnih ciljev. Brez poseganja v legitimno potrebo po prožnosti pri upravljanju sredstev poudarja, da je na tem področju potrebna predhodna pojasnitev.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Evropsko izobraževanje v pravosodju

4.1.1 Brez medsebojnega zaupanja ne bo mogoče doseči pravega napredka, zato EESO spodbuja podporo ukrepom za oblikovanje skupne evropske kulture, ki bo jasno usmerjena v uporabo in uveljavljanje prava na podlagi poznavanja in razumevanja nacionalnih pravnih sistemov. Da bi bila medsebojna pomoč v EU učinkovita, je treba zagotoviti predvsem varstvo procesnih pravic oseb, ki so vpletene v postopek, v drugih nacionalnih sistemih.

4.1.2 EESO meni, da je evropsko izobraževanje v pravosodju za pravne strokovnjake bistveni vidik novega programa, ki bi ga bilo treba še bolj izpostaviti. Pogosto se zaradi premajhnega interesa in ozaveščenosti pravnih strokovnjakov evropsko pravo v posameznih državah članicah še vedno izvaja zelo različno. To je še zlasti očitno na področju carinskega prava. EESO v zvezi s tem opozarja, da je treba znatno povečati podporo za evropsko izobraževanje v pravosodju. To je še toliko pomembneje v primeru cilja, ki ga je določila Komisija, tj. da se do leta 2020 na leto izobrazi 20 000 pravosodnih delavcev, torej skupaj 700 000 oseb (9). Kot sama utemeljeno poudarja, je jezikovno usposabljanje nujni pogoj za boljše komuniciranje pravnih strokovnjakov prek nacionalnih meja na evropskem območju pravice in svobode.

4.1.3 EESO meni, da je nujno treba v tovrstne ukrepe izobraževanja vključiti zlasti odvetnike, kar je še toliko bolj upravičeno zaradi dejstva, da je v nekaterih državah članicah njihovo izobraževanje enako kot za sodnike. Odvetniki so prva točka dostopa do sodnega varstva. Od ustreznosti njihovega svetovanja pa je odvisen dostop obtoženih oseb do sodišča. Tako kot sodniki in tožilci morajo biti upravičeni do instrumentov financiranja EU. Od tega je odvisen dostop do sodnega varstva na evropskem območju prava. Njihova udeležba pri izobraževanju je nujna tudi z vidika boljšega ravnovesja v korist pravic do obrambe.

4.1.4 EESO izraža obžalovanje, da izraz "sodno osebje" (10) povzroča zmedo, vendar pa ceni prizadevanja Komisije, da v tem predlogu uredbe to natančno opredeli; ta izraz tako zajema vse pravne strokovnjake, tudi odvetnike in notarje, ki dejansko bistveno prispevajo k učinkoviti uporabi prava Unije. EESO pozdravlja, da se Komisija zdi odločena ta pristop izvesti v okviru pilotnega projekta o evropskem izobraževanju v pravosodju, ki se bo začel letos.

4.1.5 EESO meni, da bi bilo zaželeno opredeliti nekaj objektivnih meril, ki bi jih bilo treba upoštevati pri programih izobraževanja v pravosodju, da bi bili ti upravičeni do sredstev. Pri tem bi se morali v okviru tega izobraževanja nujno sklicevati na Listino o temeljnih pravicah. Skladnost teh programov z merili, ki bodo določena, bi bilo treba redno in temeljito spremljati in preverjati. EESO poudarja, da mora biti dodelitev subvencij pogojena s kakovostjo programov, ki jih je treba natančno oceniti.

4.1.6 EESO posebno pozornost namenja temu, da se bodo v programih izobraževanja v pravosodju za sodnike in odvetnike obravnavali posebni vidiki v zvezi z odvisnostjo od drog in omogočali razvoj pravosodnega pristopa v povezavi z zdravstvenim in socialnim pristopom, usmerjenim v preprečevanje ponavljajočih se kaznivih dejanj.

4.2 Čezmejno pravosodno sodelovanje

4.2.1 EESO poziva, naj se čim prej odpravijo razmere, ki so po njegovem mnenju nesprejemljive, tj. izključenost odvetnikov iz mrež pravosodnega sodelovanja. Pravosodna mreža je v kazenskih zadevah odvisna od Eurojusta in ni vključena v okvir tega programa, vendar pa kljub temu pomembno izstopa dejstvo, da odvetniki nimajo dostopa do nje. Finančne omejitve ne smejo upravičevati trenutnega neravnovesja v korist obtožb. Čeprav so sredstva omejena, morajo vseeno zagotavljati spoštovanje enakosti moči pri čezmejnih primerih.

4.2.2 Ta zahteva zlasti v okviru izvajanja evropskega naloga za prijetje pomeni, da bodo odvetniki imeli možnost hitro najti ustreznega odvetnika v drugi državi članici, ki bo lahko prevzel dosje in svetoval o vidikih nacionalnega procesnega prava v tej državi članici in splošneje o zadevi z lokalnega vidika. Nove določbe v predlogu direktive o pravici do dostopa do odvetnika v kazenskem postopku, ki v okviru evropskega naloga za prijetje uvajajo načelo dostopa do dveh odvetnikov (enega v odreditveni, drugega pa v izvršitveni državi), so dodaten argument (če bo to potrebno), da se upraviči polna vključitev odvetnikov v evropske mreže pravosodnega sodelovanja. V zvezi s tem EESO pozdravlja, da bo prihodnja čezmejna mreža branilcev lahko zagotovila podporo delu vse večjega števila odvetnikov, ki vodijo zadeve v čezmejnih primerih. V prizadevanjih po skladnosti in učinkovitosti Komisijo poziva, da to mrežo podpre s finančnimi sredstvi v skladu s potrebami.

4.2.3 EESO izraža obžalovanje, da odvetniki in notarji v praksi niso vključeni niti v pravosodno mrežo v civilnih in gospodarskih zadevah, čeprav je v aktih predvideno, da se po 1. januarju 2011 dostop do te mreže zagotovi omenjenim strokovnjakom, pa tudi sodnim izvršiteljem, ki prav tako neposredno prispevajo k izvajanju aktov Skupnosti in mednarodnih instrumentov. Tudi v tem primeru je za dobro delovanje mreže potrebna ustrezna finančna podpora.

4.2.4 Glede na vse številnejše pobude mnogih pravnih strokovnjakov v obliki manjših in pogosto dragih struktur EESO priporoča, da se izboljša usklajevanje in koordinacija teh mrež, da se ustvarijo "krogi usklajenosti" (11), na katerih bo lahko temeljila prava evropska sodna arhitektura.

4.3 E-pravosodje

4.3.1 Dematerializacija pravosodja je bistveni vidik, ki po mnenju EESO v tem predlogu ni dovolj izpostavljen. Treba je natančno preučiti njegov učinek na področju dostopa do sodnega varstva, tudi za državljane v težkem socialnem položaju ali invalidne osebe. Na tem področju je mogoče doseči še velik napredek, kar je v skupnem interesu tako strank v postopku kot tudi pravnih strokovnjakov.

4.3.2 EESO v zvezi s tem od Komisije pričakuje jasne smernice: zdi se, da je spodbujanje uporabe razpoložljivih orodij na področju e-pravosodja trenutno v večji meri namenjeno širši javnosti kot strokovnjakom. Za zagotovitev kakovosti sodnih odločb in njihove skladnosti z evropskim pravom pa je treba olajšati in spodbuditi uporabo teh orodij tudi med pravnimi strokovnjaki, ki bi se morali usposabljati na tem področju.

4.3.3 EESO z zadovoljstvom ugotavlja, da lahko predvidena finančna sredstva v tem predlogu prispevajo k izpopolnitvi omrežij IT na tem področju (člen 8(2)). Pri tem ima v mislih zlasti projekt spletnega iskalnika odvetnikov na portalu e-pravosodja in projekt e-CODEX, ki naj bi zagotovil interoperabilnost nacionalnih sistemov e-pravosodja. Opozarja, da je treba za zagotovitev varnosti in učinkovitosti teh mrež omogočiti, da poklicno identiteto odvetnikov preverjajo odvetniška združenja.

4.4 Kazalniki

4.4.1 O kazalnikih bi bilo vsekakor treba natančneje razmisliti. EESO pozdravlja, da je Komisija že začela posvetovanje tako glede spremljanja na letni ravni kot tudi glede vmesnega in končnega ocenjevanja. Zlasti glede dostopa do sodnega varstva bi bilo treba dopolniti popolnoma subjektivno merilo (način dojemanja tega dostopa v Evropi). Na področju izobraževanja bi bilo smiselno povečati vlogo javno-zasebnih partnerstev v sodelovanju z univerzami, institucijami za izobraževanje v pravosodju in odvetniškimi združenji. Čeprav naj bi se stroški dejavnosti nadzora (v širšem smislu), ki naj bi na podlagi ocene finančnih posledic zakonodajnega predloga znašali od 3–6 % celotnega proračuna, med izvajanjem programa zmanjšali, pa bi bilo po mnenju EESO zanje treba določiti zgornjo mejo.

4.5 Način sprejemanja letnih delovnih programov

4.5.1 Glede letnih delovnih programov, ki jih Komisija sprejema v obliki izvedbenih aktov, se EESO sprašuje o ustreznosti izbire postopka posvetovanja. Primernejše se mu zdi uporabiti postopek pregleda, ki zagotavlja, da Komisija teh programov ne sprejme, če niso v skladu z mnenjem odbora, vzpostavljenega na podlagi Uredbe št. 182/2011 (ki ga sestavljajo predstavniki držav članic).

V Bruslju, 11. julija 2012 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Glej mnenje EESO o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu – Za odločnejši odziv Evrope na izzive, ki jih predstavljajo droge (sprejeto 24. maja 2012) (UL C 229, 31.7.2012, str. 85).

(2) UL C 376, 22.12.2011, str. 87–91.

(3) UL C 191, 29.6.2012, str. 108–110.

(4) Glej opombo 2.

(5) Mario MONTI je v svojem poročilu Nova strategija za enotni trg (9. maj 2010) poudaril pomen ustreznega izvajanja zakonodaje Unije in usposabljanja sodnikov na tem področju za izboljšanje učinkovitosti enotnega trga.

(6) Glej mnenje EESO, (gl. str. veljavnega Uradnega lista).

(7) COM(2010) 700 final.

(8) Trenutno je treba predvideti 20 % sredstev za pridobitev preostalih 80 % sredstev v obliki subvencij.

(9) COM(2011) 551 final.

(10) V skladu s členoma 81(2)(h) in 82(1)(c) PDEU, ki se nanašata na pravosodno sodelovanje v civilnih oziroma kazenskih zadevah in navajata "sodnike in sodno osebje".

(11) Glej Resolucijo Evropskega parlamenta z dne 14. marca 2012 o izobraževanju pravosodnih organov (2012/2575(RSP)).