P8_TA(2015)0195

Referenčne vrednosti v finančnih instrumentih in finančnih pogodbah ***I

Spremembe Evropskega parlamenta, sprejete dne 19. maja 2015 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o indeksih, ki se uporabljajo kot referenčne vrednosti v finančnih instrumentih in finančnih pogodbah (COM(2013)0641 – C7-0301/2013 – 2013/0314(COD)) (1)

(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)

(2016/C 353/22)

[Sprememba 1]

SPREMEMBE EVROPSKEGA PARLAMENTA (*)

k predlogu Komisije

Predlog

UREDBE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o indeksih, ki se uporabljajo kot referenčne vrednosti v finančnih instrumentih in finančnih pogodbah

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),

ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (3),

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Oblikovanje cen številnih finančnih instrumentov in finančnih pogodb je odvisno od točnosti in celovitosti referenčnih vrednosti. Resni primeri manipulacij referenčnih obrestnih mer, kot sta LIBOR in EURIBOR, in referenčnih vrednosti za devizno poslovanje, ki potrošnikom in vlagateljem povzročajo znatne izgube in še bolj zmanjšujejo zaupanje državljanov v bančni sektor, ter navedbe, da so bile manipulacijam podvržene referenčne vrednosti za energijo, nafto in devizno poslovanje, dokazujejo , da so referenčne vrednosti lahko izpostavljene navzkrižju interesov in da zanje veljajo ureditve, za katere so značilne diskrecijske pravice in šibko upravljanje ter ki so lahko podvržene manipulacijam. Napake oziroma dvomi v zvezi s točnostjo in celovitostjo indeksov, uporabljenih kot referenčne vrednosti, lahko ogrozijo zaupanje v trge, potrošnikom in vlagateljem povzročijo izgube ter izkrivljajo realno gospodarstvo. Zato je treba zagotoviti točnost, trdnost in celovitost referenčnih vrednosti ter postopkov njihovega določanja.

(2) Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov (4) vsebuje nekatere zahteve glede zanesljivosti referenčnih vrednosti, ki se uporabljajo pri določanju cen uvrščenih finančnih dokumentov. Direktiva 2003/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o prospektu, ki se objavi ob javni ponudbi ali sprejemu vrednostnih papirjev v trgovanje (5), vsebuje nekatere zahteve o referenčnih vrednostih, ki jih uporabljajo izdajatelji. Direktiva 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (6) vsebuje nekatere zahteve o uporabi referenčnih vrednosti v okviru investicijskih skladov KNPVP. Uredba (EU) št. 1227/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o celovitosti veleprodajnega energetskega trga (7) vsebuje nekatere določbe, ki prepovedujejo manipulacije referenčnih vrednosti, ki se uporabljajo pri veleprodajnih energetskih proizvodih. Vendar ti zakonodajni akti obsegajo le nekatere vidike nekaterih referenčnih vrednosti in ne obravnavajo vseh pomanjkljivosti v postopku priprave vseh referenčnih vrednosti.

(3) Referenčne vrednosti so bistvene za določanje cen čezmejnih transakcij ter tako omogočajo učinkovito delovanje notranjega trga najrazličnejših finančnih instrumentov in storitev. Številne referenčne vrednosti, ki se uporabljajo kot referenčne stopnje v finančnih pogodbah, zlasti hipotekah, so pripravljene v eni državi članici, vendar jih uporabljajo kreditne institucije in potrošniki v drugih državah članicah. Hkrati te kreditne institucije pogosto zagotovijo varovanje pred tveganjem ali pridobivajo finančna sredstva za zagotavljanje teh finančnih pogodb na čezmejnem medbančnem trgu. Čeprav sta nacionalno zakonodajo o referenčnih vrednostih sprejeli le dve državi članici, se v njunih pravnih okvirih o referenčnih vrednostih že kažejo razlike v zvezi z vidiki, kot je področje uporabe. Poleg tega je Mednarodno združenje nadzornikov trga vrednostnih papirjev (IOSCO) leta 2013 sprejelo načela o referenčnih vrednostih in glede na to, da ta načela zagotavljajo določeno stopnjo prilagodljivosti glede njihovega natančnega področja uporabe in načinov izvajanja▌, bodo države članice verjetno sprejele zakonodajo na nacionalni ravni, ki bi povzročila različno izvajanje teh načel.

(3a) Uporaba finančnih referenčnih vrednosti ni omejena na izdajo in oblikovanje finančnih instrumentov in pogodb. Finančni sektor uporablja referenčne vrednosti tudi za ocenjevanje uspešnosti investicijskega sklada za namene ugotavljanja donosnosti, določanja razporeditve sredstev v portfelju ali izračunavanja plačil za uspešnost. Tudi določitev in pregled uteži, ki se dodelijo različnim indeksom v kombinaciji indeksov za potrebe določanja izplačila ali vrednosti finančnega instrumenta ali finančne pogodbe ali merjenja uspešnosti investicijskega sklada, predstavljata uporabo, saj ta dejavnost ne vključuje diskrecijske pravice v primerjavi z dejavnostjo zagotavljanja referenčnih vrednosti. Imetništvo finančnih instrumentov, ki se sklicujejo na določeno referenčno vrednost, se ne bi smelo šteti za uporabo referenčne vrednosti.

(4) Ti različni pristopi bi lahko privedli do razdrobljenosti notranjega trga, saj bi za upravljavce in uporabnike referenčnih vrednosti v različnih državah članicah veljala različna pravila . Tako referenčnih vrednosti, pripravljenih v eni državi članici, morda ne bi bilo mogoče uporabljati v drugih državah članicah. Brez usklajenega okvira za zagotavljanje točnosti in celovitosti referenčnih vrednosti, ki se uporabljajo v finančnih instrumentih in finančnih pogodbah v Uniji, bodo torej razlike v zakonodaji držav članic verjetno ovirale nemoteno delovanje notranjega trga za zagotavljanje referenčnih vrednosti.

(5) Pravila EU o varstvu potrošnikov ne obravnavajo posebnega vprašanja ustreznosti referenčnih vrednosti v finančnih pogodbah. Zaradi pritožb potrošnikov in sporov v zvezi z uporabo neprimernih referenčnih vrednosti v več državah bodo verjetno na nacionalni ravni sprejeti različni ukrepi za varstvo potrošnikov, ki bodo temeljili na upravičenih pomislekih glede varstva potrošnikov, kar bi lahko povzročilo razdrobljenost notranjega trga zaradi različnih pogojev konkurence, povezanih z različnimi ravnmi varstva potrošnikov.

(6) Zato je za zagotovitev ustreznega delovanja notranjega trga in izboljšanje pogojev njegovega delovanja, zlasti kar zadeva finančne trge, ter zagotovitev visoke ravni varstva potrošnikov in vlagateljev primerno določiti regulativni okvir za referenčne vrednosti na ravni Unije.

(7) Ustrezno in potrebno je, da so ta pravila zapisana v zakonodajni obliki uredbe, s čimer se zagotovi, da se določbe, ki neposredno nalagajo obveznosti osebam, ki sodelujejo pri pripravi in uporabi referenčnih vrednosti ter prispevanju podatkov zanje, uporabljajo na enoten način po vsej Uniji. Ker pravni okvir za zagotavljanje referenčnih vrednosti nujno vključuje ukrepe, ki določajo natančne zahteve v zvezi z vsemi različnimi vidiki, povezanimi z zagotavljanjem referenčnih vrednosti, bi lahko tudi majhne razlike v uporabljenem pristopu v zvezi z enim od teh vidikov povzročile znatne ovire pri čezmejnem zagotavljanju referenčnih vrednosti. Zato bi morala uporaba uredbe, ki velja neposredno, zaradi česar nacionalna zakonodaja ni potrebna, omejiti možnost, da bi bili na nacionalni ravni sprejeti različni ukrepi, zagotoviti enoten pristop in večjo pravno varnost ter preprečiti pojav znatnih ovir pri čezmejnem zagotavljanju referenčnih vrednosti.

(8) Področje uporabe te uredbe bi moralo biti čim širše, da se ustvari preventivni regulativni okvir. Priprava referenčnih vrednosti zajema diskrecijsko pravico pri njihovem določanju in je predmet nekaterih vrst navzkrižja interesov, kar pomeni, da obstajajo priložnosti in spodbude za manipulacijo teh referenčnih vrednosti. Ti dejavniki tveganja so skupni vsem referenčnim vrednostim in za vse referenčne vrednosti bi morale veljati zahteve glede ustreznega upravljanja in kontrol. Ker pa se stopnja tveganja spreminja, bi bilo treba za vsak primer sprejeti različen pristop, ki bi ustrezal posameznim okoliščinam. Ker se ranljivost in pomen referenčne vrednosti sčasoma spreminjata, se z omejitvijo področja uporabe glede na sklicevanje na pomembne ali ranljive indekse ne bi obravnavala tveganja, ki jih lahko v prihodnosti predstavlja katera koli referenčna vrednost. Zlasti referenčne vrednosti, ki se zdaj ne uporabljajo na splošno, se bodo morda v prihodnosti uporabljale tako, da bo celo manjša manipulacija v zvezi z njimi imela precejšen vpliv.

(9) Ključni element področja uporabe te uredbe bi moral biti, ali izračunana referenčna vrednost določa vrednost finančnega instrumenta ali finančne pogodbe ▌. Področje uporabe tako ne bi smelo biti odvisno od narave vhodnih podatkov. Zato bi bilo treba vključiti referenčne vrednosti, izračunane iz ekonomskih vhodnih podatkov, kot so cene delnic, in neekonomske številke ali vrednosti, kot so vremenski podatki. Okvir bi moral obsegati referenčne vrednosti, ki so podvržene navedenim tveganjem, hkrati pa bi moral priznati tudi obstoj velikega števila referenčnih vrednosti, ki se zagotavljajo po vsem svetu, ter različen učinek, ki ga imajo na finančno stabilnost in realno gospodarstvo . Ta uredba bi morala zagotoviti tudi sorazmeren odziv na tveganja, ki jih predstavljajo različne referenčne vrednosti. ▌Zato bi morala zajemati vse referenčne vrednosti, ki se uporabljajo za oblikovanje cen finančnih instrumentov, ki kotirajo na organiziranih mestih trgovanja ali s katerimi se na teh mestih trguje. Vsa sklicevanja na dneve v tej uredbi bi morala pomeniti koledarske dneve.

(10) Številni potrošniki so pogodbene stranke v finančnih pogodbah, zlasti v potrošniških kreditnih pogodbah, zavarovanih s hipotekami, ki se sklicujejo na referenčne vrednosti, podvržene istim tveganjem. Ta uredba bi zato morala zajemati indekse ali referenčne stopnje iz Direktive 2014/17/EU Evropskega parlamenta in Sveta (8).

(11) Indeks ali kombinacijo obstoječih indeksov, ki ne vključuje novih vhodnih podatkov in ki se uporablja za merjenje uspešnosti skladov ali finančnega produkta, bi bilo treba obravnavati kot uporabo referenčne vrednosti.

(12) Vsi upravljavci referenčnih vrednosti so lahko predmet navzkrižja interesov, uveljavljajo diskrecijsko pravico in imajo neustrezne sisteme upravljanja in kontrole. Ker upravljavci nadzorujejo postopek izračuna referenčnih vrednosti, sta zahteva po pridobitvi dovoljenja in nadzor ali registracija upravljavcev najučinkovitejši način za zagotavljanje celovitosti referenčnih vrednosti.

(13) Ponudniki, ki prispevajo podatke za izračun referenčnih vrednosti, so izpostavljeni morebitnemu navzkrižju interesov, uveljavljajo diskrecijsko pravico in so lahko vir manipulacije. Prispevanje podatkov za izračun referenčnih vrednosti je prostovoljno. Če morajo ponudniki v skladu s katero koli pobudo znatno spremeniti svoje poslovne modele, lahko nehajo prispevati podatke. Vendar se ne pričakuje, da bi pri subjektih, za katere že veljata ureditev in nadzor, zahteva po dobrih sistemih upravljanja in kontrole vodila do znatnih stroškov ali nesorazmernega upravnega bremena. Zato ta uredba uvaja nekatere obveznosti za nadzorovane ponudnike.

(14) Upravljavec je fizična ali pravna oseba, ki prostovoljno nadzira zagotavljanje referenčne vrednosti, zlasti upravlja referenčno vrednost, zbira in analizira vhodne podatke, določa referenčno vrednost in jo bodisi neposredno objavlja bodisi odda njeno objavljanje v zunanje izvajanje tretji strani . Vendar za osebe, ki zgolj objavljajo ali navajajo referenčno vrednost v novinarske namene in ne nadzirajo zagotavljanja te referenčne vrednosti, ne bi smele veljati zahteve, ki veljajo za upravljavce v skladu s to uredbo.

(15) Indeks se izračuna z uporabo enačbe ali kake druge metodologije na podlagi osnovnih vrednosti. Pri oblikovanju te enačbe, izračunu ali določanju vhodnih podatkov se uporablja diskrecijska pravica. Ta diskrecijska pravica ustvarja tveganje manipulacije, zato bi morale biti vse referenčne vrednosti s to značilnostjo zajete v tej uredbi. Kadar se za sklicevanje v finančnem instrumentu uporablja enotna cena ali vrednost, na primer kadar je cena enotnega vrednostnega papirja referenčna cena za neko opcijo, se račun ne izvede, poleg tega ni vhodnih podatkov ali diskrecijske pravice. Zato enotne cene ali referenčne cene enotnih vrednosti ne štejejo kot referenčne vrednosti za namene te uredbe. Referenčne cene ali poravnalne cene, ki jih pripravijo centralne nasprotne stranke, ne štejejo za referenčne vrednosti, ker se uporabljajo za določanje poravnav, kritij in obvladovanja tveganj ter kot take ne določajo zneska, plačljivega na podlagi finančnega instrumenta ali vrednosti finančnega instrumenta.

(16) Pri izvajanju te uredbe bi bilo treba v celoti spoštovati neodvisnost Evropske centralne banke in nacionalnih centralnih bank pri izvajanju njihovih pooblastil, nalog in obveznosti, ki so jim podeljene s Pogodbama, ter neodvisnost nacionalnih centralnih bank, ki je lastna ustavni strukturi zadevne države članice ali tretje države.

(17) ▌Za zagotovitev celovitosti referenčnih vrednosti bi morali upravljavci referenčnih vrednosti ustrezno urediti upravljanje za kontrolo teh navzkrižij interesov in ohranitev zaupanja v celovitost referenčnih vrednosti. Tudi pri učinkovitem upravljanju je večina upravljavcev predmet nekaterih navzkrižij interesov, pri čemer morajo upravljavci morda sprejeti različne presoje in odločitve, ki vplivajo na različne zainteresirane strani. Zato je pomembno, da imajo upravljavci neodvisno funkcijo za nadzor izvajanja in učinkovitosti ureditve upravljanja, ki zagotavlja učinkovit nadzor.

(18) Manipulacija referenčnih vrednosti ali njihova nezanesljivost lahko škoduje vlagateljem in potrošnikom. Zato bi morala ta uredba določati okvir za hrambo evidenc s strani upravljavcev in ponudnikov ter za zagotavljanje preglednosti o namenu referenčne vrednosti in vhodnih podatkov, kar omogoča učinkovitejšo in bolj pošteno reševanje morebitnih zahtevkov v skladu z nacionalno zakonodajo ali zakonodajo Unije.

(19) Za revidiranje in učinkovito izvajanje te uredbe so potrebni naknadna analiza in dokazi. Zato bi morala ta uredba določiti okvir, v skladu s katerim bi morali upravljavci referenčnih vrednosti dovolj dolgo voditi ustrezno dokumentacijo v zvezi z izračunavanjem referenčne vrednosti. Realnost, ki naj bi jo izmerili z referenčno vrednostjo, in okolje, v katerem se ta meri, se lahko sčasoma spremenita. Zato je treba redno revidirati ali pregledati postopke in metodologijo v zvezi z zagotavljanjem referenčnih vrednostni, da se ugotovijo pomanjkljivosti in morebitne izboljšave. Neuspeh pri zagotavljanju referenčnih vrednosti lahko vpliva tudi na mnoge zainteresirane strani, ki lahko pomagajo ugotoviti navedene pomanjkljivosti. Zato bi morala ta uredba določiti okvir, v skladu s katerim bi upravljavci vzpostavili neodvisen postopek pritožb, da bi zainteresirane strani upravljavca referenčnih vrednosti lahko obvestile o pritožbah in da bi lahko upravljavec referenčnih vrednosti objektivno ocenil upravičenost morebitnih pritožb.

(20) Zagotavljanje referenčnih vrednosti pogosto vključuje zunanje izvajanje pomembnih funkcij, kot so izračun referenčne vrednosti, zbiranje vhodnih podatkov in razširjanje referenčne vrednosti. Da se zagotovi učinkovita ureditev upravljanja, je treba zagotoviti, da morebitno tovrstno zunanje izvajanje upravljavca referenčnih vrednosti ne odvezuje nobene obveznosti ali odgovornosti ter da se pri tem ne posega v sposobnost upravljavca za izpolnjevanje teh odgovornosti ali obveznosti ali v sposobnost ustreznega pristojnega organa, da jih nadzoruje.

(21) Upravljavec referenčnih vrednosti je glavni prejemnik vhodnih podatkov ter lahko redno ocenjuje njihovo celovitost in točnost. ▌

(22) Uslužbenci upravljavca lahko ugotovijo morebitne kršitve te uredbe ali morebitne pomanjkljivosti, ki bi lahko privedle do manipulacije ali poskusov manipulacije. Ta uredba bi zato morala vzpostaviti okvir, ki bo uslužbencem omogočal, da na zaupen način opozorijo upravljavce o morebitnih kršitvah te uredbe.

(23) Vsaka diskrecijska pravica, ki se lahko uveljavlja pri zagotavljanju vhodnih podatkov, pomeni priložnost za manipulacijo referenčne vrednosti. Če vhodni podatki temeljijo na transakcijah, je diskrecijska pravica omejena, zmanjša pa se tudi možnost manipulacije s podatki. Upravljavci referenčnih vrednosti bi zato praviloma morali uporabljati dejanske vhodne podatke o transakcijah, če je to mogoče, kadar so podatki o transakciji nezadostni za zagotavljanje celovitosti in točnosti referenčnih vrednosti, pa se lahko uporabijo tudi drugi podatki.

(24) Točnost in zanesljivost referenčne vrednosti pri merjenju gospodarskega stanja, ki naj bi se merilo, je odvisna od uporabljene metodologije in vhodnih podatkov. Zato je treba sprejeti pregledno metodologijo, s katero se zagotovita zanesljivost in točnost referenčne vrednosti.

(25) Da se zagotovi stalna točnost referenčne vrednosti, bodo morda potrebne spremembe metodologije, vendar vsaka sprememba metodologije vpliva na uporabnike in zainteresirane strani v zvezi z referenčno vrednostjo. Zato je treba določiti postopke za spremembo metodologije določanja referenčnih vrednosti, vključno s potrebo po posvetovanju, da lahko uporabniki in zainteresirane strani sprejmejo potrebne ukrepe ob takšnih spremembah oziroma upravljavca obvestijo, kadar imajo pripombe v zvezi s spremembami.

(26) Celovitost in točnost referenčnih vrednosti sta odvisni od celovitosti in točnosti vhodnih podatkov, ki jih zagotovijo ponudniki. Bistveno je, da so obveznosti ponudnikov glede vhodnih podatkov jasno določene, zanesljive ter skladne s kontrolo in metodologijo upravljavca referenčnih vrednosti. Zato bi moral upravljavec referenčnih vrednosti , kadar je primerno in mogoče, v sodelovanju s svojimi ponudniki pripraviti kodeks ravnanja, v katerem bi bile poleg teh zahtev izrecno navedene tudi odgovornosti ponudnikov glede zagotavljanja vhodnih podatkov .

(27) Veliko referenčnih vrednosti je določenih z uporabo formule, izračunane na podlagi vhodnih podatkov, ki jih zagotavljajo organizirana mesta trgovanja , sistemi odobrenih objav ali mehanizmi poročanja , energijske borze ali dražbe pravic do emisij toplogrednih plinov. V teh primerih obstoječa ureditev in nadzor zagotavljata celovitost in preglednost vhodnih podatkov ter urejata zahteve glede upravljanja in postopke za priglasitev kršitev. Zato za te referenčne vrednosti , če osnovni vhodni podatki v celoti izhajajo iz mest trgovanja, za katera veljajo zahteve po preglednosti po trgovanju, vključno s trgom tretjih držav, ki velja za enakovrednega organiziranemu trgu v Uniji, ne bi smele veljati nekatere obveznosti iz te uredbe , da se prepreči dvojno urejanje in ker njihov nadzor zagotavlja celovitost uporabljenih vhodnih podatkov.

(28) Pri ponudnikih lahko pride do navzkrižja interesov, poleg tega lahko ponudniki pri določanju vhodnih podatkov uveljavljajo diskrecijsko pravico. Zato morajo za ponudnike , kadar je to možno in primerno, veljati ureditve upravljanja, da se zagotovi obvladovanje navzkrižij interesov ter da so vhodni podatki točni, skladni z zahtevami upravljavca in preverljivi.

(29) Različne vrste referenčnih vrednosti in različni sektorji referenčnih vrednosti imajo različne značilnosti in ranljivosti ter so izpostavljeni različnim tveganjem. Določbe te uredbe bi bilo zato treba nadalje podrobno opredeliti za posamezne sektorje in tipe referenčnih vrednosti. ▌Referenčne vrednosti za primarne proizvode se splošno uporabljajo in imajo značilnosti posameznega sektorja, zato je treba določiti, kako bi te določbe veljale za navedene referenčne vrednosti v tej uredbi. Poleg tega bi bilo treba v tej uredbi predvideti določeno mero prilagodljivosti, ki bi omogočala pravočasno posodabljanje različnih zahtev, ki veljajo za različne sektorje referenčnih vrednosti, ob upoštevanju mednarodnega razvoja, predvsem pa dela Mednarodnega združenja nadzornikov trga vrednostnih papirjev (IOSCO).

(29a) Za namene te uredbe je referenčna vrednost ključna, če zanjo velja, da je sistemske narave, ali se uporablja sistemsko in je dovzetna za manipulacije, da bi zagotovili regulativno sorazmernost.

(30) Neuspeh nekaterih ključnih referenčnih vrednosti lahko bistveno vpliva na finančno stabilnost, urejenost trgov ali vlagatelje, zato je treba uvesti dodatne zahteve, da se zagotovita celovitost in trdnost teh ključnih referenčnih vrednosti. Ti potencialno destabilizacijski učinki ključnih referenčnih vrednosti se lahko pojavijo v eni državi članici ali več. Nacionalni pristojni organi ter Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA) bodo določili, katere vrednosti bodo kategorizirane kot ključne.

(30a) Glede na strateško pomembnost kritičnih referenčnih vrednosti za dobro delovanje notranjega trga mora biti ESMA pooblaščen, da v skladu s postopkom iz člena 17 Uredbe (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (9) sprejema odločitve, ki se neposredno uporabljajo za upravljavca in po potrebi za ponudnike referenčne vrednosti, če nacionalni pristojni organ ne izvaja te uredbe ali krši zakonodajo Unije.

(31) Ponudniki, ki ne prispevajo več podatkov, lahko ogrozijo kredibilnost ključnih referenčnih vrednosti , saj se lahko s tem zmanjša zmožnost teh referenčnih vrednosti za merjenje dejanskega tržnega ali gospodarskega stanja . Za ohranitev kredibilnosti teh referenčnih vrednosti je zato treba vključiti pooblastilo ustreznemu pristojnemu organu, ki mora od nadzorovanih subjektov zahtevati obvezno prispevanje podatkov za njihov izračun ▌. Namen obveznega prispevanja vhodnih podatkov ni nalagati nadzorovanim subjektom obveznosti, da sklepajo transakcije ali da se zavežejo k njihovemu sklepanju.

(31a) Ko je vrednost opredeljena kot ključna, bi lahko njen upravljavec izkoriščal monopolni položaj nad njenimi uporabniki. Zato bo moral kolegij pristojnih organov za to ključno referenčno vrednost spremljati prodajno ceno in stroške upravljavca, da bi preprečili zlorabe trga.

(32) Da lahko uporabniki referenčnih vrednosti ustrezno izberejo referenčne vrednosti in razumejo tveganja, povezana z njimi, morajo vedeti, kaj se meri s posameznimi referenčnimi vrednostmi in katere so njihove pomanjkljivosti. Upravljavec referenčnih vrednosti bi zato moral objaviti izjavo z navedbo teh elementov ▌. Pri preiskavi bi moral upravljavec svoje vhodne podatke na zahtevo dati na voljo ustreznemu pristojnemu organu. ▌

(34) V tej uredbi bi bilo treba upoštevati načela za finančne referenčne vrednosti, ki jih je 17. julija 2013 izdalo Mednarodno združenje nadzornikov trga vrednostnih papirjev (IOSCO) (v nadaljnjem besedilu: načela IOSCO za finančne referenčne vrednosti ) in načela za agencije za sporočanje cen nafte, ki jih je IOSCO izdal 5. oktobra 2012 (v nadaljnjem besedilu: načela IOSCO za agencije za sporočanje cen nafte), ki predstavljajo globalni standard v zvezi z regulativnimi zahtevami za referenčne vrednosti.

(34a) Trgi primarnih proizvodov imajo edinstvene značilnosti, ki jih je treba upoštevati, da ne bi ogrozili celovitosti referenčnih vrednosti za primarne proizvode in da bi preprečili škodljiv vpliv na preglednost trga primarnih proizvodov, evropsko varnost oskrbe, konkurenčnost in interese potrošnikov. Zato za nekatere določbe te uredbe ni ustrezno, da se uporabljajo za referenčne vrednosti za primarne proizvode. Načela, ki jih je za referenčne vrednosti za primarne proizvode opredelil IOSCO, med drugim v sodelovanju z Mednarodno agencijo za energijo in Mednarodnim energetskim forumom, so oblikovana posebej za to, da se uporabljajo za vse referenčne vrednosti za primarne proizvode, zato ta uredba določa, da se nekatere zahteve ne uporabljajo za referenčne vrednosti za primarne proizvode.

(34b) Ta uredba uvaja tudi sistem priznavanja, ki upravljavcem referenčnih vrednosti v tretji državi omogoča, da svoje referenčne vrednosti zagotavljajo v Uniji, če v celoti izpolnjujejo zahteve, določene v tej uredbi, ali določbe v ustreznih načelih IOSCO.

(34c) Ta uredba uvaja sistem odobritve, ki upravljavcem, ki imajo sedež v Uniji in imajo dovoljenje ali so registrirani v skladu z njenimi določbami, omogoča, da pod določenimi pogoji odobrijo referenčne vrednosti, zagotovljene v tretji državi. Takšen sistem odobritve bi bilo treba uvesti za upravljavce iz tretjih držav, ki so povezani z upravljavci s sedežem v Uniji ali z njimi tesno sodelujejo. Upravljavec, ki odobri referenčne vrednosti, pridobljene v tretji državi, bi moral biti zanje odgovoren ter zagotoviti, da izpolnjujejo ustrezne pogoje iz te uredbe ali zahteve ustreznih načel IOSCO.

(35) Upravljavca ključne referenčne vrednosti bi moral pooblastiti in nadzirati pristojni organ države članice, v kateri ima upravljavec sedež. Upravljavec, ki zagotavlja samo referenčne vrednosti, določene s formulo na podlagi vhodnih podatkov, ki jih v celoti in neposredno zagotavljajo organizirana mesta trgovanja, sistemi odobrenih objav ali mehanizmi poročanja, energijske borze ali dražbe pravic do emisij toplogrednih plinov, in/ali upravljavec, ki zagotavlja samo neključne referenčne vrednosti, bi morala biti registrirana pri pristojnem organu in biti pod njegovim nadzorom. Namen registracije upravljavca ni vplivati na nadzor, ki ga izvajajo ustrezni pristojni organi. ESMA bi moral voditi register upravljavcev na ravni Unije.

(36) V nekaterih okoliščinah lahko oseba zagotovi indeks, vendar se pri tem ne zaveda, da se ta indeks uporablja kot sklic za finančni instrument. To zlasti velja, kadar imata uporabnik in upravljavec referenčne vrednosti sedeža v različnih državah članicah. Zato je treba povečati raven preglednosti glede na to, katera referenčna vrednost se uporablja▌. To je mogoče doseči z izboljšanjem vsebine prospektov ali dokumentov s ključnimi informacijami, ki jih zahteva zakonodaja Unije, ter vsebine uradnih obvestil in seznama finančnih instrumentov, ki ga zahteva Uredba (EU) št. 596/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (10).

(37) Učinkovitost nadzora je zagotovljena na podlagi sklopa učinkovitih orodij ter pooblastil in virov pristojnih organov držav članic in ESMA . V tej uredbi bi bilo zato treba zlasti določiti minimalen sklop nadzornih in preiskovalnih pooblastil, ki bi jih bilo treba v skladu z nacionalno zakonodajo podeliti pristojnim organom držav članic in ESMA . Pristojni organi in ESMA morajo pri izvajanju svojih pooblastil na podlagi te uredbe ravnati objektivno in nepristransko ter morajo svoje odločitve sprejemati samostojno.

(38) Za namene odkrivanja kršitev te uredbe morajo imeti pristojni organi in ESMA v skladu z nacionalno zakonodajo možnost dostopa do prostorov fizičnih in pravnih oseb, da lahko zasežejo dokumente. Dostop do teh prostorov je nujen, kadar obstaja utemeljen sum, da obstajajo dokumenti in drugi podatki, povezani s predmetom inšpekcijskega pregleda ali preiskave, ki so lahko pomembni za dokazovanje kršitve te uredbe. Poleg tega je dostop do takih prostorov potreben, kadar: oseba ni izpolnila že predložene zahteve po informacijah ali obstajajo utemeljeni razlogi za sum, da zahteva po informacijah, če bi bila predložena, ne bi bila izpolnjena ali da bi bili zahtevani dokumenti ali informacije odstranjeni, spremenjeni ali uničeni. Če je potrebno predhodno dovoljenje sodnega organa zadevne države članice, se v skladu z nacionalno zakonodajo takšna pooblastila dostopa do prostorov uporabijo šele po pridobitvi predhodnega dovoljenja sodnih organov.

(39) Obstoječe evidence telefonskih pogovorov in podatkovnega prometa nadzorovanih subjektov lahko pomenijo nujen in včasih edini dokaz za odkrivanje in dokazovanje kršitev te uredbe, predvsem v zvezi z upoštevanjem zahtev glede upravljanja in kontrole. Takšni zapisi in evidence lahko pripomorejo k preverjanju identitete osebe, odgovorne za predložitev podatkov, in oseb, pristojnih za njeno odobritev, ter preverjanju, ali se zagotavlja organizacijsko ločevanje zaposlenih. Zato bi morali pristojni organi imeti možnost, da zahtevajo obstoječe evidence telefonskih pogovorov in elektronskih komunikacij ter evidence o podatkovnem prometu, ki jih hranijo nadzorovani subjekti, kadar obstaja utemeljen sum, da so lahko takšne evidence ali zapisi, povezani z vsebino inšpekcijskega pregleda ali preiskave, pomembni za dokazovanje kršitve te uredbe.

(40) Nekatere določbe te uredbe veljajo za fizične ali pravne osebe v tretjih državah, ki lahko uporabijo referenčno vrednost ali lahko prispevajo podatke za izračun referenčne vrednosti ali so lahko kakor koli drugače vključene v postopek izračuna referenčnih vrednosti. Pristojni organi bi zato morali skleniti dogovore z nadzornimi organi v tretjih državah. ESMA bi moral usklajevati sklepanje takšnih dogovorov o sodelovanju in izmenjavo informacij, ki so pridobljene od tretjih držav, med pristojnimi organi.

(41) Ta uredba spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznavata Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU) in Listina Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina) , zlasti pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, pravico do varstva osebnih podatkov, pravico do svobode izražanja in svobode obveščanja, svobodo gospodarske pobude, pravico do lastnine, pravico do varstva potrošnikov, pravico do učinkovitih pravnih sredstev in pravico do obrambe. Skladno s tem bi bilo treba to uredbo razlagati in uporabljati v skladu s temi pravicami in načeli. V njej bi bilo treba zlasti pri sklicevanju na pravila, ki urejajo svobodo izražanja v drugih medijih, pa tudi na pravilnike ali kodekse, ki urejajo novinarski poklic, upoštevati te svoboščine, kot so zagotovljene v Uniji in državah članicah ter priznane v členu 11 Listine in drugih ustreznih določbah. Ta uredba se ne bi smela uporabljati za tisk, druge medije in novinarje, če zgolj objavljajo ali navajajo referenčno vrednost v novinarske namene in ne nadzirajo njenega zagotavljanja.

(42) V celoti bi bilo treba upoštevati pravico zadevnih oseb do obrambe. Zlasti imajo osebe, ki so v postopku, zagotovljen dostop do ugotovitev, na podlagi katerih so pristojni organi sprejeli odločitev, in pravico, da izrazijo svoje mnenje.

(43) Preglednost glede referenčnih vrednosti je potrebna zaradi stabilnosti finančnih trgov in varstva vlagateljev. Vsaka izmenjava ali prenos informacij med pristojnimi organi bi morala biti skladna s pravili o prenosu osebnih podatkov iz Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (11). Vsaka izmenjava ali prenos informacij, ki jo opravi ESMA, bi morala biti skladna s pravili o prenosu osebnih podatkov iz Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (12).

(44) Države članice bi morale ob upoštevanju načel iz sporočila Komisije o okrepitvi sistemov sankcij v sektorju finančnih storitev in pravnih aktov Unije, sprejetih na podlagi izsledkov navedenega sporočila, določiti pravila glede kazni in administrativnih ukrepov, ki se uporabljajo za kršitve določb te uredbe, in zagotoviti njihovo izvajanje. Te kazni in administrativni ukrepi bi morali biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni.

(45) Zato bi bilo treba določiti sklop administrativnih ukrepov, sankcij in kazni, da se zagotovi skupen pristop v državah članicah in okrepi njihov odvračilni učinek. Določiti bi bilo treba sankcije, uporabljene v posebnih primerih, in po potrebi upoštevati dejavnike, kot so prisotnost ali odsotnost namere, povračilo morebitne ugotovljene finančne koristi, resnost kršitve in njeno trajanje, morebitni oteževalni ali olajševalni dejavniki in potreba po odvračilnem učinku kazni, in po potrebi vključiti zmanjšanje v zameno za sodelovanje s pristojnim organom. ▌

(46) Da bi odločitve pristojnih organov odvračilno vplivale na širšo javnost, bi jih bilo treba praviloma objaviti. Objava odločitev je tudi pomembno orodje, s katerim pristojni organi obvestijo udeležence na trgu o tem, kakšno vedenje se šteje kot kršitev te uredbe, in spodbujajo splošno dobro vedenje med udeleženci na trgu. Če bi takšna objava lahko povzročila nesorazmerno škodo vpletenim osebam ter ogrozila stabilnost finančnih trgov ali tekočo preiskavo, bi moral pristojni organ sankcije in ukrepe objaviti anonimno ali preložiti objavo. Pristojni organi bi morali imeti možnost, da sankcij ne objavijo, če se šteje, da anonimna ali zapoznela objava ni dovolj za zagotovitev, da stabilnost trgov ni ogrožena. Pristojnim organom tudi ni treba objaviti ukrepov, ki se štejejo za manjše, če bi bila njihova objava nesorazmerna.

(47) Ključne referenčne vrednosti lahko zadevajo ponudnike, upravljavce in uporabnike v več kot eni državi članici. Zato ima lahko prenehanje zagotavljanja referenčne vrednosti ali kateri koli drugi dogodek, ki lahko pomembno ogrozi njeno celovitost, vpliv v več kot eni državi članici, kar pomeni, da zgolj nadzor nad takšno referenčno vrednostjo, ki ga izvaja pristojni organ države članice, v kateri ima sedež, ne bo učinkovit in uspešen v smislu odprave tveganj, ki jih predstavlja ključna referenčna vrednost. Za zagotovitev učinkovite izmenjave nadzornih informacij med pristojnimi organi ter uskladitev njihovih dejavnosti in nadzornih ukrepov je treba ustanoviti kolegije pristojnih organov z ESMA v vodilni vlogi . Dejavnosti kolegijev bi morale prispevati k usklajeni uporabi pravil iz te uredbe in k zbliževanju nadzornih praks. Pravno zavezujoče posredovanje ESMA je ključni element za doseganje usklajenosti, doslednosti nadzora in zbliževanja nadzornih praks. Referenčne vrednosti se lahko sklicujejo na dolgotrajne finančne instrumente in finančne pogodbe. V nekaterih primerih zagotavljanje takih referenčnih vrednosti morda ne bo več dovoljeno, ko bo začela veljati ta uredba, ker imajo značilnosti, ki jih ni mogoče prilagoditi tako, da bi izpolnjevale zahteve te uredbe. Vendar lahko prepoved nadaljnjega zagotavljanja take referenčne vrednosti privede do prekinitve ali uničenja finančnih instrumentov ali finančnih pogodb, s čimer škodi vlagateljem. Zato je treba zagotoviti možnost za nadaljnje zagotavljanje takih referenčnih vrednosti v prehodnem obdobju.

(47a) V primerih, ko ta uredba zajema ali potencialno zajema nadzorovane subjekte in trge, za katere velja Uredba (EU) št. 1227/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (13) (REMIT), bi se moral ESMA celovito posvetovati z Agencijo za koordinacijo energetskih regulatorjev (ACER), da bi izkoristil njeno strokovno znanje na področju energetskih trgov in zmanjšal dvojno urejanje.

(47b) Če obstoječa referenčna vrednost ne izpolnjuje zahtev te uredbe, vendar bi njena sprememba za uskladitev z uredbo povzročila dogodek višje sile ali kršila pogoje finančne pogodbe ali finančnega instrumenta, lahko ustrezni pristojni organ dovoli njeno nadaljnjo uporabo, dokler ne bo mogoče, da se bo prenehala uporabljati ali nadomestila z drugo referenčno vrednostjo, in tako prepreči negativne učinke na potrošnike, ki bi jih povzročilo nenadzorovano in nenadno prenehanje njene uporabe.

(48) Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje te uredbe in dodatno opredelitev tehničnih elementov predloga bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastilo za sprejetje aktov v skladu s členom 290 PDEU ▌. Pri pripravi teh aktov bi bilo treba upoštevati veljavne mednarodne standarde za upravljanje, prispevek in uporabo referenčnih vrednosti, predvsem tiste, ki so rezultat dela IOSCO. Spoštovati je treba sorazmernost, predvsem v primeru neključnih referenčnih vrednosti in referenčnih vrednosti za primarne proizvode.

(49) Komisija bi morala sprejeti osnutke regulativnih tehničnih standardov, ki jih je pripravil ESMA in zadevajo zahteve glede upravljanja in kontrole ter med drugim določajo minimalno vsebino dogovorov o sodelovanju s pristojnimi organi držav članic, in sicer , med drugim, z delegiranimi akti v skladu s členom 290 PDEU in členi 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

(50) Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila glede nekaterih vidikov te uredbe. Ti vidiki zadevajo ugotavljanje enakovrednosti pravnega okvira, ki velja za ▌ ponudnike referenčnih vrednosti iz tretjih držav, ter dejstvo, da je referenčna vrednost ključna. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 (14) o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije.

(51) Komisija bi morala imeti tudi pooblastilo za sprejetje izvedbenih tehničnih standardov, ki jih je pripravil ESMA ter ki določajo postopke in oblike izmenjave informacij med pristojnimi organi in ESMA, in sicer z izvedbenimi akti v skladu s členom 291 PDEU in členom 15 Uredbe (EU) št. 1095/2010. Ker države članice same ne zmorejo v zadostni meri doseči ciljev te uredbe, predvsem določitve doslednega in učinkovitega režima za odpravo pomanjkljivosti, ki jih pomenijo referenčne vrednosti, pri čemer je celovit učinek težav v zvezi z referenčnimi vrednostmi v celoti mogoče zaznati zgolj v okviru Unije, in ker je te cilje zato mogoče bolje doseči na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz istega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za dosego zadevnih ciljev –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

NASLOV 1

VSEBINA, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1

Vsebina

Ta uredba uvaja skupni okvir za zagotavljanje točnosti in celovitosti indeksov, ki se uporabljajo kot referenčne vrednosti v finančnih instrumentih in finančnih pogodbah v Uniji. Tako prispeva k ustreznemu delovanju notranjega trga ob hkratnem doseganju visoke ravni varstva potrošnikov in vlagateljev.

Člen 2

Področje uporabe

1. Ta uredba se uporablja za zagotavljanje referenčnih vrednosti, prispevanje vhodnih podatkov za izračun referenčnih vrednosti ter uporabo referenčne vrednosti znotraj Unije.

2. Ta uredba se ne uporablja za zagotavljanje referenčnih vrednosti, za katero so pristojni :

(a) ▌ centralne banke , kadar izvajajo pooblastila ali opravljajo naloge in obveznosti, ki so jim podeljene s Pogodbama in Statutom Evropskega sistema centralnih bank (ESCB) in Evropske centralne banke (ECB), ali če je njihova neodvisnost lastna ustavni strukturi zadevne države članice ali tretje države;

(aa) javni organi, kadar zagotavljajo ali imajo nadzor nad zagotavljanjem referenčnih vrednosti za namene javne politike, vključno z ukrepi na področju zaposlovanja, gospodarske dejavnosti in inflacije;

(ab) centralne nasprotne stranke;

(ac) upravljavci, kadar zagotavljajo posamezne cene ali referenčne cene posameznih vrednosti;

(ad) tisk, drugi mediji in novinarji, kadar zgolj objavljajo ali navajajo referenčno vrednost v novinarske namene in ne nadzirajo njenega zagotavljanja;

(ae) kreditne zadruge v smislu Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (15).

▌

2a. Člen 5(1), (2a), (3b), (3c) in (3d), člena 5a in 5b, člen 5d(b) do (g), člen 7(1)(aa), (b), (ba), (bb), (bc) in (c), člen 7(2a), (3a) in (3b), člen 7a, člen 8(1) in (2), člen 9(1) in (2), člen 11 in člen 17(1) se ne uporabljajo za upravljavce glede njihovih neključnih referenčnih vrednosti.

▌

Člen 3

Opredelitve pojmov

1. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(1) „indeks“ pomeni katero koli številko: (a) ki je objavljena ali je na voljo javnosti; (b) ki se redno ter v celoti ali delno določa z uporabo enačbe ali katere koli druge metode izračuna ali na podlagi ocene in (c) če ta določitev temelji na vrednosti enega ali več osnovnih sredstev ali cen, vključno z ocenjenimi cenami , dejanskih ali ocenjenih obrestnih merah ali drugih vrednostih ali raziskavah ;

(1a) „izdajatelj indeksa“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki nadzira zagotavljanje indeksa;

(2) „referenčna vrednost“ pomeni kateri koli indeks, s sklicevanjem na katerega se določi znesek, ki ga je treba plačati na podlagi finančnega instrumenta ali finančne pogodbe, ali se določi vrednost finančnega instrumenta▌;

(2a) „skupina referenčnih vrednosti“ pomeni skupino referenčnih vrednosti, ki jih zagotovi isti upravljavec in so določene na podlagi podobnih vhodnih podatkov, določa pa posebne ukrepe za isto ali podobno tržno ali gospodarsko stanje;

(3) „zagotavljanje referenčne vrednosti“ pomeni: (a) upravljanje ureditev za določanje referenčne vrednosti; (b) zbiranje, analiziranje ali obdelavo vhodnih podatkov za namene določanja referenčne vrednosti in (c) določanje referenčne vrednosti z uporabo formule ali druge metode izračuna ali z oceno vhodnih podatkov, predloženih v ta namen;

(4) „upravljavec“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki nadzira zagotavljanje referenčne vrednosti;

(5) „ uporaba referenčne vrednosti“ pomeni: (a) izdajo finančnega instrumenta, ki se sklicuje na indeks ali kombinacijo indeksov; (b) določitev zneska, ki ga je treba plačati na podlagi finančnega instrumenta ali finančne pogodbe s sklicevanjem na indeks ali kombinacijo indeksov; (c) nastopanje kot pogodbena stranka v finančni pogodbi, ki se sklicuje na indeks ali kombinacijo indeksov ; (d) ugotavljanje uspešnosti investicijskega sklada z indeksom ali kombinacijo indeksov, da bi določili rezultat tega indeksa ali kombinacije indeksov ali določili razporeditev sredstev iz portfelja ali izračunali plačila za uspešnost;

(6) „prispevanje vhodnih podatkov“ pomeni zagotavljanje vhodnih podatkov , ki niso javno dostopni, upravljavcu ali drugi osebi za namene njihovega posredovanja upravljavcu, pri čemer se ti podatki zahtevajo v povezavi z določanjem referenčne vrednosti in se zagotavljajo za ta namen;

(7) „ponudnik“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki prispeva vhodne podatke , ki niso regulirani podatki ;

(8) „nadzorovani ponudnik“ pomeni nadzorovani subjekt, ki prispeva vhodne podatke upravljavcu s sedežem v Uniji;

(9) „predlagatelj“ pomeni fizično osebo, ki jo zaposli ponudnik za namene prispevanja vhodnih podatkov;

(9a) „ocenjevalec“ pomeni uslužbenca upravljavca referenčne vrednosti za primarne proizvode ali katero koli drugo fizično osebo ali tretjo stran, čigar storitve ima upravljavec na voljo ali pod nadzorom, ki je odgovoren, da za vhodne podatke in druge informacije uporabi določeno metodologijo ali o njih presoja, zato da pripravi dokončno oceno o ceni določenega primarnega proizvoda;

(10) „vhodni podatki“ pomeni podatke v zvezi z vrednostjo enega ali več osnovnih sredstev ali cen, vključno z ocenjenimi cenami, ali drugih vrednosti, ki jih upravljavec uporabi za določitev referenčne vrednosti;

(11) „regulirani podatki“ pomeni: (i) vhodne podatke, ki se v celoti zagotavljajo: (a) z mesta trgovanja, kot je opredeljeno v točki ( 24 ) člena 4(1) Direktive 2014/65/EU, vendar le v povezavi s podatki o transakcijah finančnih instrumentov; (b) prek sistema odobrenih objav, kot je opredeljen v točki ( 52 ) člena 4(1) Direktive 2014/65/EU , ali ponudnika stalnih informacij , kot je opredeljen v točki ( 53 ) člena 4(1) Direktive 2014/65/EU , v skladu z zahtevami glede obvezne preglednosti po trgovanju , a le s sklicevanjem na podatke o transakcijah v zvezi s finančnimi instrumenti, s katerimi se trguje na mestu trgovanja; (c) prek ▌odobrenega mehanizma poročanja, kot je opredeljen v točki ( 54 ) člena 4(1) Direktive 2014/65/EU, a le s sklicevanjem na podatke o transakcijah v zvezi s finančnimi instrumenti, s katerimi se trguje na mestu trgovanja in ki jih je treba razkriti v skladu z zahtevami glede obveznih podatkov po trgovanju; (d) prek borze električne energije iz točke (j) člena 37(1) Direktive 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta (16); (e) prek borze zemeljskega plina iz točke (j) člena 41(1) Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta (17); (f) prek dražbenega sistema iz člena 26 ali 30 Uredbe Komisije (EU) št. 1031/2010 (18); (g) iz podatkov, zagotovljenih v skladu s členom 8(1) Uredbe (EU) št. 1227/2011 in opredeljenih v Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 1348/2014 (19) , ali (h) z mesta trgovanja tretje države, platforme, borze, sistema objav ali mehanizma poročanja, ki je enakovreden tistim iz točk od (a) do (g), ali katerega koli drugega subjekta, kot je denimo združevalec ali zbiralec podatkov o transakcijah, katerega prispevek vhodnih podatkov je že pod ustreznim nadzorom, in (ii) neto vrednosti sredstev enot kolektivnih naložbenih podjemov za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), kot so opredeljeni v členu 1(2) Direktive 2009/65/ES (20);

(12) „podatki o transakciji“ pomeni opazovane cene, stopnje, indekse ali vrednosti, ki predstavljajo transakcije med nepovezanimi nasprotnimi strankami na aktivnem trgu, za katere veljajo konkurenčni učinki ponudbe in povpraševanja;

(13) „finančni instrument“ pomeni kateri koli instrument s seznama v oddelku C Priloge I k Direktivi 2014/65/EU , za katerega je bila predložena zahteva za sprejetje v trgovanje na mestu trgovanja , kot je opredeljeno v točki (24) člena 4(1) Direktive 2014/65/EU, ali s katerim se trguje na takem mestu trgovanja;

(14) „nadzorovani subjekt“ pomeni: (a) kreditne institucije, kot so opredeljene v točki (1) člena 3 Direktive 2013/36/EU; (b) investicijske družbe, kot so opredeljene v točki (1) člena 4(1) Direktive 2014/65/EU ; (c) zavarovalna podjetja, kot so opredeljena v točki (1) člena 13 Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta (21); (d) pozavarovalnice, kot so opredeljene v točki ( 4 ) člena 13 Direktive 2009/138/ES; (e) kolektivne naložbene podjeme za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), kot so opredeljeni v členu 1(2) Direktive 2009/65/ES (22), (f) upravitelje alternativnih investicijskih skladov, kot so opredeljeni v točki (b) člena 4(1) Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta (23); (g) centralne nasprotne stranke, kot so opredeljene v točki (1) člena 2 Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (24); (h) repozitorije sklenjenih poslov, kot so opredeljeni v točki (2) člena 2 Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta; (i) upravljavce ;

(15) „finančna pogodba“ pomeni: (a) kreditno pogodbo, kot je opredeljena v točki (c) člena 3 Direktive 2008/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta (25); (b) kreditno pogodbo, kot je opredeljena v točki 3 člena 4 Direktive 2014/17/EU Evropskega parlamenta in Sveta (26);

(16) „investicijski sklad“ pomeni AIS, kot so opredeljeni v točki (a) člena 4(1) Direktive 2011/61/EU ali kolektivne naložbene podjeme, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2009/65/ES;

(17) „uprava“ pomeni upravljavski organ, ki zajema nadzorno in vodstveno funkcijo, pri čemer je to končni organ odločanja in je pooblaščen za določitev strategije, ciljev in splošne usmeritve subjekta;

(18) „potrošnik“ pomeni fizično osebo, ki v finančnih pogodbah, zajetih v tej uredbi, deluje za namene zunaj svoje trgovske, poslovne ali poklicne dejavnosti;

(19) „medbančna referenčna obrestna mera“ pomeni referenčno vrednost, pri kateri je osnovno sredstvo za namene točke (1)(c) tega člena stopnja, po kateri lahko banke posojajo drugim bankam ali si izposojajo od njih;

(19a) „referenčni devizni tečaj“ pomeni referenčno vrednost, določeno v razmerju do cene, izražene v eni valuti, za drugo valuto ali košarico valut;

(20) „referenčna vrednost za primarne proizvode“ pomeni referenčno vrednost, pri kateri je osnovno sredstvo za namene točke (1)(c) tega člena blago v smislu točke (2) člena 2 Uredbe Komisije (ES) št. 1287/2006 (27) , razen pravic do emisij toplogrednih plinov, kot so opredeljene v točki 11 oddelka C Priloge I k Direktivi 2014/65/EU ;

(20a ) „osnovno tveganje“ pomeni tveganje, povezano s natančnostjo opisa temeljnega tržnega ali gospodarskega stanja z referenčno vrednostjo, s katero naj bi se to stanje merilo;

(21) „ključna referenčna vrednost“ pomeni: (a) referenčno vrednost, ki ne temelji na reguliranih podatkih, katerih referenčna vrednost je višja od 500 milijard EUR , kot je določeno v členu 13(1), ali (b) referenčno vrednost, katere prenehanje bi zelo negativno vplivalo na finančno stabilnost, pravilno delovanje trgov in realno gospodarstvo v eni ali več državah članicah; Ključna referenčna vrednost je nacionalna, kadar so negativni učinki zaradi prenehanja njenega zagotavljanja ali zaradi njenega zagotavljanja na podlagi nereprezentativne skupine ponudnikov ali podatkov omejeni na eno državo članico. V tem primeru se uporablja postopek iz člena 13(2) do (2d). Ključna referenčna vrednost je evropska, kadar negativni učinki zaradi prenehanja njenega zagotavljanja ali zaradi njenega zagotavljanja na podlagi nereprezentativne skupine ponudnikov ali podatkov niso omejeni na eno državo članico. V tem primeru se uporablja postopek iz člena 13(2e), (2f) in (2 g) ;

(21a) „neključna referenčna vrednost“ pomeni referenčno vrednost, ki ne izpolnjuje meril za ključno referenčno vrednost iz člena 13;

(22) „s sedežem“ pomeni v zvezi s pravno osebo, državo članico ali tretjo državo, v kateri se nahaja registrirani sedež ali drug uradni naslov te osebe, v zvezi s fizično osebo pa državo članico ali tretjo državo, v kateri je ta oseba rezident za davčne namene;

( 22a) „javni organ“ pomeni: (a) vlado ali javno upravo; (b) fizično ali pravno osebo, ki pod nadzorom vlade ali javnega organa opravlja funkcije javne uprave na podlagi nacionalne zakonodaje ali ki ima javne pristojnosti ali funkcije ali ki izvaja javne storitve, vključno z ukrepi v zvezi z inflacijo ter dejavnostmi na področju dela in gospodarskimi dejavnostmi .

2. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 37, da določi nadaljnje tehnične elemente opredelitev iz odstavka 1, zlasti določitve, kaj pomeni dajanje na voljo javnosti za namene opredelitve indeksa▌. Komisija v teh delegiranih aktih zagotovi, da se izraza „objavljen“ ali „dan na voljo javnosti“ razumeta kot „dan na voljo širši javnosti uporabnikov ali morebitnih uporabnikov“.

Kadar je primerno, Komisija upošteva razvoj trga ali tehnološki razvoj in mednarodno konvergenco nadzorne prakse v zvezi z referenčnimi vrednostmi.

2a. Komisija sprejme izvedbene akte, da se vzpostavi in pregleda seznam javnih organov v Uniji, kot so opredeljeni v točki (22a) odstavka 1 tega člena. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 38(2).

Člen 4

Izključitev izdajateljev indeksov , ki niso seznanjeni z uporabo svojih referenčnih vrednosti ▌

▌Ta uredba se ne uporablja za izdajatelja indeksa v zvezi z indeksom , ki ga ta zagotovi, kadar ni seznanjen in razumno ni mogel biti seznanjen, da se indeks uporablja za namene iz točke (2) člena 3(1).

▌

NASLOV II

CELOVITOST IN ZANESLJIVOST REFERENČNIH VREDNOSTI

Poglavje 1

Upravljanje in kontrola upravljavcev

Člen 5

Zahteve glede upravljanja in navzkrižja interesov

1. ▌Upravljavec mora imeti zanesljivo ureditev upravljanja, ki vključuje jasno organizacijsko strukturo z natančno opredeljenimi, preglednimi in doslednimi vlogami in odgovornostmi za vse osebe, ki sodelujejo pri zagotavljanju referenčne vrednosti.

Upravljavec sprejme vse potrebne ukrepe za odkrivanje in preprečevanje ali obvladovanje navzkrižja interesov med njim, vključno z njegovimi upravitelji, uslužbenci ali drugo fizično osebo ali tretjo stranjo, katere storitve ima na voljo ali ki so pod njegovim nadzorom, in ponudniki ali uporabniki, ter za zagotovitev, da se diskrecijska pravica ali presoja v postopku določanja referenčnih vrednosti, kadar se ta zahteva, izvaja neodvisno in pravično .

▌

2a. Zagotavljanje referenčne vrednosti je operativno ločeno od vseh delov poslovanja upravljavca, v povezavi s katerimi bi lahko prišlo do dejanskega ali morebitnega navzkrižja interesov. Če bi lahko prišlo do navzkrižja interesov pri upravljavcu zaradi njegove lastniške strukture, obvladujočih deležev ali drugih dejavnosti subjekta, ki ima v lasti upravljavca ali ima nadzor nad njim, oziroma subjekta, ki je v lasti ali pod nadzorom upravljavca ali katerega izmed njegovih odvisnih podjetij, upravljavec vzpostavi neodvisno nadzorno funkcijo, ki vključuje uravnovešeno predstavništvo različnih zainteresiranih strani, če so znane, naročnikov in ponudnikov. Če tega navzkrižja ni mogoče ustrezno obvladovati, upravljavec bodisi prekine vse dejavnosti ali odnose, ki ga ustvarjajo, bodisi preneha izdajati referenčno vrednost.

▌

3a. Upravljavec objavi ali razkrije vsa obstoječa ali morebitna navzkrižja interesov uporabnikom referenčne vrednosti, ustreznemu pristojnemu organu in, kadar je ustrezno, ponudnikom, vključno z navzkrižji interesov, ki izhajajo iz lastništva ali nadzora upravljavca.

3b. Upravljavec vzpostavi in uporablja ustrezne politike in postopke ter učinkovite organizacijske ureditve za ugotavljanje, razkrivanje, obvladovanje, blaženje in preprečevanje navzkrižij interesov, da zaščiti celovitost in neodvisnost določitve referenčnih vrednosti. Te politike in postopki se redno pregledujejo in posodabljajo. Upoštevajo in obravnavajo navzkrižja interesov, stopnjo diskrecijske pravice, ki se uveljavlja v postopku izračuna referenčne vrednosti, in tveganja, ki jih referenčna vrednost predstavlja, ter:

(a) zagotavljajo zaupnost informacij, ki se predložijo upravljavcu ali jih upravljavec pripravi in za katere veljajo obveznosti glede razkritja in preglednosti iz te uredbe, in

(b) zlasti blažijo navzkrižja, ki nastanejo zaradi lastništva ali nadzora upravljavca, zaradi drugih interesov v njegovi skupini ali kot rezultat drugih oseb, ki lahko vplivajo na upravljavca v zvezi z določanjem referenčne vrednosti ali ga nadzirajo.

3c. Upravljavec zagotovi, da za zaposlene in ostale fizične osebe, katerih storitve so mu na voljo ali so pod njegovim nadzorom ter ki neposredno sodelujejo pri zagotavljanju referenčne vrednosti, velja naslednje:

(a) imajo potrebne sposobnosti, znanje in izkušnje za naloge, ki so jim dodeljene, ter so predmet učinkovitega upravljanja in nadzora;

(b) niso predmet neprimernega vpliva ali navzkrižja interesov, nadomestilo in ocena delovanja teh oseb pa ne ustvarjata navzkrižja interesov ali drugače vplivata na celovitost postopka izračuna referenčne vrednosti;

(c) nimajo interesov in poslovnih povezav, ki bi ogrožale funkcije upravljavca;

(d) ne smejo prispevati k določanju referenčne vrednosti s sodelovanjem pri povpraševanju in ponudbi ter trgovanju v lastnem imenu ali v imenu udeležencev na trgu in

(e) zanje veljajo učinkoviti postopki za nadziranje izmenjave informacij z drugimi zaposlenimi in niso vključene v dejavnosti, ki bi lahko ustvarile tveganje navzkrižja interesov.

3d. Upravljavec vzpostavi posebne postopke nadzora, da zagotovi celovitost in zanesljivost zaposlenega ali osebe, ki določa referenčno vrednost, kar lahko vključuje postopke za notranje potrjevanje referenčne vrednosti, ki jih opravi vodstvo pred njenim razširjanjem, ali ustrezno nadomestitev, na primer v primeru referenčne vrednosti, ki je posodobljena tekom dne ali v realnem času.

3e. Nebistvena sprememba referenčne vrednosti glede določb iz tega člena se ne šteje za kršitev finančne pogodbe ali finančnega instrumenta, ki se sklicuje na to referenčno vrednost. Če se spremeni ključna referenčna vrednost, je pristojni organ pooblaščen, da lahko spremembo opredeli kot bistveno.

Člen 5a

Zahteve za funkcijo nadzora

1. Upravljavec vzpostavi in vzdržuje stalno in učinkovito funkcijo nadzora, da zagotovi nadzor vseh vidikov zagotavljanja svojih referenčnih vrednosti.

2. Upravljavec za svojo funkcijo nadzora razvije in vzdržuje zanesljive postopke, ki jih da na voljo ustreznim pristojnim organom.

Med glavnimi značilnostmi postopkov so:

(a) pristojnosti in naloge funkcije nadzora;

(b) merila za izbor članov za funkcijo nadzora;

(c) povzetek podatkov o članih vseh odborov, katerih naloga je izvajanje nadzora, skupaj z vsemi izjavami o navzkrižju interesov in postopki za izvolitev, imenovanje ali odstavitev in nadomestitev članov odborov;

3. Funkcija nadzora se opravlja neodvisno in vključuje naslednje odgovornosti, ki se prilagodijo glede na zapletenost, uporabo in ranljivost referenčne vrednosti:

(a) pregledovanje opredelitve referenčne vrednosti in njene metodologije vsaj enkrat letno;

(b) nadzor vseh sprememb metodologije določanja referenčnih vrednosti in pooblastitev upravljavca za posvetovanje o teh spremembah;

(c) nadzor upravljavčevega okvira kontrole, vodenja in upravljanja referenčne vrednosti, ter, kadar k referenčni vrednosti prispevajo ponudniki, kodeksa ravnanja upravljavca iz člena 9(1);

(d) pregledovanje in odobritev postopkov za prenehanje uporabe referenčne vrednosti, vključno s posvetovanji o prenehanju;

(e) nadzor vseh tretjih strani, ki sodelujejo pri zagotavljanju referenčne vrednosti, vključno s posredniki za izračune ali razširjanje;

(f) ocenjevanje notranjih in zunanjih revizij ali pregledov ter spremljanje izvajanja popravnih ukrepov, na katere so opozorili rezultati teh revizij;

(g) kadar k referenčni vrednosti prispevajo ponudniki, spremljanje vhodnih podatkov in ponudnikov ter ukrepov upravljavca pri zavračanju ali potrjevanju predloženih vhodnih podatkov;

(h) kadar k referenčni vrednosti prispevajo ponudniki, sprejemanje učinkovitih ukrepov za morebitne kršitve kodeksa ravnanja in

(i) kadar k referenčni vrednosti prispevajo ponudniki, poročanje ustreznim pristojnim organom o neustreznem ravnanju ponudnikov ali upravljavcev, s katerim se seznani nadzorna funkcija, in o potencialno nepravilnih ali sumljivih vhodnih podatkih.

4. Funkcijo nadzora opravlja poseben odbor ali pa je vzpostavljena druga ustrezna ureditev upravljanja.

ESMA pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov, s katerimi določi značilnosti, ki jih ima nadzorna funkcija, kar zadeva sestavo in položaj upravljavca v organizacijski strukturi, in tako zagotovi celovitost funkcije in prepreči navzkrižje interesov.

ESMA razlikuje med različnimi vrstami referenčnih vrednosti in sektorjev, kot je določeno v tej uredbi, in upošteva razlike lastniške in nadzorne strukture upravljavcev, vrsto, obseg in zapletenost zagotavljanja referenčne vrednosti ter tveganje in vpliv referenčne vrednosti, tudi glede na mednarodno konvergenco nadzorne prakse v zvezi z zahtevami glede upravljanja referenčnih vrednosti.

ESMA predloži te osnutke regulativnih tehničnih standardov Komisiji do [XXX].

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz členov od 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

5. S funkcijo nadzora se lahko zagotovi nadzor več kot ene referenčne vrednosti, ki jo zagotavlja upravljavec, če velja, da sicer izpolnjuje druge zahteve iz naslovov I in IV.

6. Nebistvene spremembe referenčne vrednosti glede določb iz tega člena se ne štejejo za kršitev finančne pogodbe ali finančnega instrumenta, ki se sklicuje na to referenčno vrednost. Če se spremeni ključna referenčna vrednost, je pristojni organ pooblaščen, da lahko spremembo opredeli kot bistveno.

Člen 5b

Zahteve za okvir kontrole

1. Upravljavec vzpostavi okvir kontrole, ki zagotavlja, da se referenčna vrednost zagotavlja in objavlja ali daje na voljo v skladu s to uredbo.

2. Okvir kontrole je sorazmeren z ravnjo ugotovljenih navzkrižij interesov, stopnjo diskrecijske pravice pri zagotavljanju referenčne vrednosti in vrsto vhodnih podatkov referenčne vrednosti ter mora vključevati:

(a) upravljanje operativnega tveganja;

(b) postopke v izrednih razmerah in postopke izterjave, ki so vzpostavljeni za primer motnje v zagotavljanju referenčne vrednosti.

3. Če vhodni podatki niso podatki o transakciji, upravljavec:

(a) pripravi ukrepe, s katerimi v okviru možnosti zagotovi, da ponudniki upoštevajo kodeks ravnanja iz člena 9(1) in veljavne standarde za vhodne podatke;

(b) pripravi ukrepe za spremljanje vhodnih podatkov, vključno z njihovim spremljanjem pred objavo referenčne vrednosti in njihovo odobritvijo po objavi za določanje napak in nepravilnosti.

4. Okvir kontrole se primerno dokumentira, pregleda in posodablja ter da na voljo ustreznemu pristojnemu organu in na zahtevo uporabnikom.

5. Nebistvene spremembe referenčne vrednosti glede določb iz tega člena se ne štejejo za kršitev finančne pogodbe ali finančnega instrumenta, ki se sklicuje na to referenčno vrednost. Če se spremeni ključna referenčna vrednost, je pristojni organ pooblaščen, da lahko spremembo opredeli kot bistveno.

Člen 5c

Zahteve za okvir odgovornosti

1. Upravljavec vzpostavi okvir odgovornosti, ki obsega evidentiranje, revidiranje in pregledovanje ter pritožne postopke in hkrati zagotavlja dokaze o skladnosti z zahtevami te uredbe.

2. Upravljavec določi neodvisno notranjo ali zunanjo funkcijo s potrebno zmožnostjo pregledovanja, ali upravljavec upošteva metodologijo določanja referenčnih vrednosti in to uredbo, ter poročanja o tem.

3. Za neključne referenčne vrednosti upravljavec objavi in hrani izjavo o skladnosti, v kateri poroča o svojem izpolnjevanju te uredbe. Izjava o skladnosti zajema najmanj zahteve iz člena 5(1), (2a), (3b), (3c) in (3d), členov 5a in 5b, člena 5d(b) do (g), člena 7(1)(aa), (b), (ba), (bb), (bc) in (c), člena 7(2a), (3a) in (3b), člena 7a, člena 8(1) in (2), člena 9(1) in 9(2), člena 11 in člena 17(1).

Če upravljavec ne izpolnjuje zahtev iz člena 5(1), (2a), (3b), (3c) in (3d), členov 5a in 5b, člena 5d(b) do (g), člena 7(1)(aa), (b), (ba), (bb), (bc) in (c), člena 7(2a), (3a) in (3b), člena 7a, člena 8(1) in (2), člena 9(1) in (2), člena 11 in člena 17(1), izjava o skladnosti jasno navaja, zakaj je primerno, da ta upravljavec ne izpolnjuje omenjenih določb.

4. Upravljavec neključne referenčne vrednosti imenuje neodvisnega zunanjega revizorja, da pregleda in poroča o točnosti upravljavčeve izjave o skladnosti. Takšna revizija poteka najmanj vsaki dve leti in ob vsaki bistveni spremembi referenčne vrednosti.

5. Upravljavec predloži revizije iz odstavka 4 ustreznemu pristojnemu organu. Upravljavec na zahtevo zagotovi podrobnosti o njih uporabniku referenčne vrednosti ali jih objavi. Na zahtevo ustreznega pristojnega organa ali uporabnika referenčne vrednosti upravljavec zagotovi ali objavi podrobnosti o pregledih iz odstavka 4.

6. Ustrezen pristojni organ lahko v skladu s členom 30 zahteva, da mu upravljavec predloži dodatne informacije o svojih neključnih referenčnih vrednostih, in/ali upravljavcu izda priporočilo v zvezi z njegovo skladnostjo z določbami, ki jih zajema izjava o skladnosti, da v celoti izpolni njegove zahteve. Priporočilo lahko objavi na svojem spletnem mestu.

Člen 5d

Zahteve za vodenje evidenc

1. Upravljavec vodi podrobne evidence o:

(a) vseh vhodnih podatkih;

(b) presoji ali diskrecijski pravici, ki jo uporabi upravljavec in, kadar je primerno, ocenjevalec pri določanju referenčne vrednosti;

(c) neupoštevanju vhodnih podatkov, zlasti kadar se pri tem upoštevajo zahteve metodologije določanja referenčnih vrednosti, ter utemeljitvi zanj;

(d) drugih spremembah v standardnih postopkih in metodologijah ali odstopanjih od njih, vključno s spremembami in odstopanji, sprejetimi v času pretresov ali motenj na trgu;

(e) identiteti predlagateljev in fizičnih oseb, ki jih upravljavci zaposlijo za določanje referenčnih vrednosti;

(f) vseh dokumentih v zvezi z vsako pritožbo in

(g) komuniciranju med osebami, ki jih zaposli upravljavec, in ponudniki ali predlagatelji v zvezi z referenčno vrednostjo.

2. Kadar referenčna vrednost temelji na prispevkih ponudnikov, ponudnik prav tako hrani evidence o komuniciranju v zvezi z njo, tudi o komuniciranju z drugimi ponudniki.

3. Upravljavec hrani evidence iz točke 1 vsaj pet let v obliki, v kateri je možno podvajanje, in v celoti razume izračune referenčne vrednosti ter omogoči revizijo ali ocenjevanje vhodnih podatkov, izračunov, presoje in diskrecijske pravice. Evidence telefonskih pogovorov ali elektronskega komuniciranja se na zahtevo zagotovijo udeleženim osebam in se hranijo tri leta.

Člen 5e

Obravnavanje pritožb

Upravljavec sprejme in objavi pisne postopke za sprejemanje in preiskovanje pritožb glede postopka izračuna, ki ga uporablja, ter hranjenje evidence o tem. S takimi mehanizmi pritožb se zagotovi, da:

(a) upravljavec vzpostavi mehanizem, ki je podrobno opisan v politiki obravnavanja pisnih pritožb in na podlagi katerega lahko njegovi vlagatelji predložijo pritožbe v zvezi z vprašanjem, ali določen izračun referenčne vrednosti predstavlja tržno vrednost, predlaganimi spremembami izračuna referenčne vrednosti, uporabo metodologije pri določenem izračunu referenčne vrednosti in drugimi uredniškimi odločitvami glede postopkov izračuna referenčne vrednosti;

(b) obstaja časovni razpored postopkov in ciljev za obravnavanje pritožb;

(c) upravljavec pravočasno in pošteno preišče formalne pritožbe zoper sebe in svoje osebje;

(d) se poizvedba opravi neodvisno od osebja, ki bi lahko sodelovalo pri predmetu pritožbe;

(e) si upravljavec prizadeva hitro zaključiti preiskavo.

Člen 5f

Regulativni tehnični standardi o zahtevah glede upravljanja in kontrole

ESMA pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov za dodatno podrobno opredelitev in prilagoditev zahtev glede upravljanja in kontrole iz členov 5(2a), 5(3a) do (3d), 5a(2), 5a(3), 5b(2), 5b(3), 5c(2) in 5c(1) do (3). ESMA upošteva:

(a) razvoj referenčnih vrednosti in finančnih trgov glede na mednarodno konvergenco nadzorne prakse v zvezi z zahtevami glede upravljanja referenčnih vrednosti;

(b) posebne značilnosti različnih vrst referenčnih vrednosti in upravljavcev, vključno s sektorskimi značilnostmi in vrsto uporabljenih vhodnih podatkov;

(c) razliko med ključnimi in neključnimi referenčnimi vrednostmi;

(d) ali so zahteve že delno ali v celoti zajete v drugih ustreznih regulativnih zahtevah, zlasti za referenčne vrednosti, ki temeljijo na regulativnih podatkih, predvsem, a ne izključno, v zahtevah iz Direktive 2014/65/EU ali Uredbe (EU) št. 600/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (28) , da ne pride do podvajanja zahtev ali drugih nepotrebnih bremen za upravljavce.

ESMA predloži te osnutke regulativnih tehničnih standardov Komisiji do […].

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega odstavka v skladu s členi od 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

Člen 6

Zunanje izvajanje

1. Upravljavci funkcij zagotavljanja referenčne vrednosti ne oddajo v zunanje izvajanje tako, da bi bila pri tem pomembno ovirana kontrola zagotavljanja referenčne vrednosti, ki jo izvaja upravljavec, ali sposobnost ustreznega pristojnega organa za nadziranje referenčne vrednosti.

▌

3. Če upravljavec funkcije ali ustrezne storitve in dejavnosti v zvezi z zagotavljanjem referenčne vrednosti odda v zunanje izvajanje ponudniku storitev, je še vedno v celoti odgovoren za izvajanje vseh svojih obveznosti na podlagi te uredbe.

3a. V primeru zunanjega izvajanja upravljavec zagotovi, da so izpolnjeni naslednji pogoji:

(a) izvajalec storitev ima sposobnost, zmogljivost in vsa zakonsko zahtevana dovoljenja, da funkcije, storitve ali dejavnosti, oddane v zunanje izvajanje, opravlja zanesljivo in strokovno;

(b) upravljavec ustreznim pristojnim organom da na voljo podatke o identiteti in nalogah ponudnika storitev, ki sodeluje v postopku določitve referenčne vrednosti;

(c) upravljavec ustrezno ukrepa, če se zdi, da ponudnik storitev ne izvaja funkcij učinkovito ter v skladu z veljavno zakonodajo in regulativnimi zahtevami;

(d) upravljavec ohrani potrebno strokovno znanje za učinkovit nadzor funkcij, oddanih v zunanje izvajanje, ter upravljanje tveganj, povezanih z zunanjim izvajanjem;

(e) ponudnik storitev v skladu z veljavno zakonodajo in regulativnimi zahtevami upravljavcu razkrije vsak dogodek, ki lahko bistveno vpliva na njegovo sposobnost učinkovitega izvajanja funkcij, oddanih v zunanje izvajanje;

(f) ponudnik storitev sodeluje z ustreznim pristojnim organom v zvezi z dejavnostmi, oddanimi v zunanje izvajanje, pri čemer imata upravljavec in ustrezen pristojni organ učinkovit dostop do podatkov v zvezi z dejavnostmi, oddanimi v zunanje izvajanje, in poslovnimi prostori ponudnika storitev, ustrezen pristojni organ pa lahko uveljavlja te pravice o dostopu;

(g) upravljavec lahko po potrebi dogovore prekine;

(h) upravljavec sprejme ustrezne ukrepe, vključno z načrti ravnanja v nepredvidljivih razmerah, da prepreči neustrezno operativno tveganje, povezano s sodelovanjem ponudnika storitve v postopku določitve referenčne vrednosti.

Poglavje 2

Vhodni podatki, metodologija in poročanje o kršitvah

Člen 7

Vhodni podatki ▌

1. Za zagotavljanje referenčne vrednosti veljajo naslednje zahteve glede njegovih vhodnih podatkov ▌:

(a) vhodni podatki so podatki o transakciji ali po potrebi podatki, ki ne temeljijo na transakciji, vključno z zavezujočimi kotacijami in preverljivimi ocenami, če točno in zanesljivo prikazujejo tržno ali gospodarsko stanje, ki naj bi se merilo z referenčno vrednostjo ▌;

(aa) vhodni podatki iz točke (a) so preverljivi;

(b) upravljavec pridobi vhodne podatke od zanesljive in reprezentativne skupine ali vzorca ponudnikov za zagotovitev, da je referenčna vrednost, ki temelji na teh podatkih, zanesljiva ter predstavlja tržno ali gospodarsko stanje, ki naj bi se merilo z referenčno vrednostjo ▌;

(ba) upravljavec uporablja samo vhodne podatke ponudnikov, ki ravnajo v skladu s kodeksom ravnanja iz člena 9;

(bb) upravljavec vodi seznam oseb, ki lahko predložijo vhodne podatke upravljavcu, vključno s postopki za oceno identitete ponudnika in vseh predlagateljev;

(bc) upravljavec zagotavlja, da ponudniki predložijo vse ustrezne vhodne podatke, in

(c) kadar vhodni podatki za referenčno vrednost niso podatki o transakcijah in je ponudnik stranka pri več kot 50 % vrednosti transakcij na trgu, ki naj bi se meril z referenčno vrednostjo, upravljavec , kadar je mogoče, preveri, ali vhodni podatki predstavljajo trg, za katerega veljajo konkurenčni učinki ponudbe in povpraševanja. Če upravljavec ugotovi, da vhodni podatki ne predstavljajo trga, za katerega veljajo konkurenčni učinki ponudbe in povpraševanja, spremeni vhodne podatke, ponudnike ali metodologijo za zagotovitev, da vhodni podatki predstavljajo trg, za katerega veljajo konkurenčni učinki ponudbe in povpraševanja, ali prenehajo zagotavljati to referenčno vrednost ▌.

▌

2a. Upravljavec zagotovi, da kontrola v zvezi z vhodnimi podatki vključuje:

(a) merila za opredelitev, kdo lahko upravljavcu prispeva vhodne podatke, in postopek za izbor ponudnikov;

(b) postopek za vrednotenje vhodnih podatkov ponudnika in za preprečevanje, da ponudnik še naprej zagotavlja vhodne podatke, ali za uporabo drugih sankcij zaradi neskladnosti proti ponudniku, če je potrebno, in

(c) postopek za odobritev vhodnih podatkov, tudi na podlagi drugih kazalnikov ali podatkov, za zagotavljanje njegove celovitosti in točnosti. Kadar referenčna vrednost izpolnjuje merila iz člena 14a, ta zahteva velja samo, če je skladnost mogoča v razumnih mejah.

▌

3a. Kadar vhodne podatke za referenčno vrednost prispeva enota za trgovanje, ki pomeni oddelek, sektor, skupino ali osebje ponudnikov ali katero od njihovih odvisnih podjetij, ki se ukvarja z oblikovanjem cen, trgovanjem, prodajo, trženjem, oglaševanjem, ponujanjem sredstev, strukturiranjem ali posredniškimi storitvami, upravljavec:

(a) pridobi podatke iz drugih virov, ki potrjujejo te vhodne podatke;

(b) zagotovi, da imajo ponudniki ustrezne notranje postopke nadzora in preverjanja, ki omogočajo: (i) odobritev predloženih vhodnih podatkov, vključno s postopki za večkratne preglede za preverjanje vhodnih podatkov, ki jih opravijo vodilni uslužbenci, in postopki za notranje potrjevanje za predložitev vhodnih podatkov, ki jih opravi vodstvo; (ii) fizično ločevanje zaposlenih v enoti za trgovanje in oddelku za poročanje; (iii) celovito obravnavo ukrepov glede reševanja navzkrižij interesov za opredelitev, razkritje, upravljanje, zmanjšanje in preprečevanje obstoječih ali morebitnih spodbud za manipulacijo ali drugačno vplivanje na vhodne podatke, tudi prek politik prejemkov in navzkrižja interesov med dejavnostmi prispevanja vhodnih podatkov in drugo dejavnostjo ponudnika ali njegovih odvisnih podjetij ali njihovih strank.

Določbe iz točk (a) in (b) prvega pododstavka se uporabljajo za referenčne vrednosti, ki izpolnjujejo merila iz člena 14a, samo, če je skladnost s temi določbami mogoča v razumnih mejah.

3b. Nebistvene spremembe referenčne vrednosti glede določb iz tega člena se ne štejejo za kršitev finančne pogodbe ali finančnega instrumenta, ki se sklicuje na to referenčno vrednost. Če se spremeni ključna referenčna vrednost, je pristojni organ pooblaščen, da lahko spremembo opredeli kot bistveno.

3c. ESMA pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov za dodatno podrobno opredelitev notranjih postopkov nadzora in preverjanja ponudnika, za katere si prizadeva upravljavec skladno z odstavkoma 2a in 3a, da se zagotovita celovitost in točnost vhodnih podatkov.

ESMA pri neključnih referenčnih vrednostih in referenčnih vrednostih za primarne proizvode upošteva načelo sorazmernosti, posebnost različnih vrst referenčnih vrednosti, zlasti tistih, ki temeljijo na prispevkih subjektov, ki izpolnjujejo merila iz člena 14a, naravo vhodnih podatkov in ali so zahteve že delno ali v celoti zajete v drugih ustreznih regulativnih zahtevah, zlasti, a ne izključno, v zahtevah iz Direktive 2014/65/EU ali Uredbe (EU) št. 600/2014, da ne pride do podvajanja zahtev ali drugih nepotrebnih bremen za upravljavce, upošteva pa tudi mednarodno konvergenco nadzorne prakse v zvezi z referenčnimi vrednostmi.

ESMA predloži te osnutke regulativnih tehničnih standardov Komisiji do [XXX].

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz členov od 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

Člen 7a

Metodologija

1. Upravljavec pri določanju referenčne vrednosti uporablja metodologijo, ki:

(a) je trdna in zanesljiva;

(b) ima jasna pravila, ki določajo, kako in kdaj se lahko pri določanju referenčne vrednosti uveljavlja diskrecijska pravica;

(c) je stroga, neprekinjena in primerna za odobritev, vključno s testiranjem za nazaj, ter

(d) je odporna in zagotavlja, da se lahko referenčna vrednost izračuna v najširšem sklopu možnih okoliščin;

(e) je sledljiva in preverljiva.

2. Pri razvijanju metodologije določanja referenčnih vrednosti upravljavec referenčne vrednosti:

(a) upošteva dejavnike, ki vključujejo velikost, običajno likvidnost trga, preglednost trgovanja in položaj udeležencev na trgu, koncentracijo na trgu, dinamiko trga ter ustreznost vzorca, ki naj bi predstavljal trg ali gospodarsko stanje, ki naj bi se merilo z referenčno vrednostjo;

(b) opredeli, kaj pomeni aktivni trg za namene referenčne vrednosti, in

(c) različne vrste vhodnih podatkov razvrsti po prednostnem vrstnem redu.

3. Upravljavec ima vzpostavljene jasne objavljene dogovore, ki določajo okoliščine, v katerih količina ali kakovost vhodnih podatkov ne dosega standardov, ki so potrebni za to, da se z metodologijo natančno in zanesljivo določi referenčno vrednost, in ki opisujejo, ali in kako se lahko referenčna vrednost izračuna v takih okoliščinah.

4. Nebistvene spremembe referenčne vrednosti glede določb iz tega člena se ne štejejo za kršitev finančne pogodbe ali finančnega instrumenta, ki se sklicuje na to referenčno vrednost. Če se spremeni ključna referenčna vrednost, je pristojni organ pooblaščen, da lahko spremembo opredeli kot bistveno.

Člen 7b

Preglednost metodologije

1. Upravljavec podatke in metodologijo za izračun referenčne vrednosti razvija, upravlja in uporablja pregledno.

Upravljavec prek medijev, ki zagotavljajo pravičen in enostaven dostop, objavi:

(i) uporabljeno metodologijo za vsako referenčno vrednost ali skupino referenčnih vrednosti in

(ii) postopek za posvetovanje o vseh predlaganih pomembnih spremembah svoje metodologije, vključno z opredelitvijo pomembne spremembe in kdaj bodo uporabniki obveščeni o morebitni spremembi, in utemeljitev zanje.

2. Kadar referenčna vrednost izpolnjuje merila iz člena 14a, njen upravljavec za vsak izračun v razumnem obsegu in brez vpliva na ustrezno objavo referenčne vrednosti opiše in objavi:

(a) kratko razlago, ki je dovolj podrobna, da lahko vlagatelj referenčne vrednosti ali pristojni organ razume, kako je bil izračun pripravljen, vključno z vsaj velikostjo in likvidnostjo fizičnega trga, ki se ocenjuje (kot sta število in obseg predloženih transakcij), razponom in povprečnim obsegom, razponom in povprečjem cen ter okvirnimi deleži posamezne vrste vhodnih podatkov, ki so se upoštevali pri izračunu; vključeni so izrazi, ki se nanašajo na metodologijo oblikovanja cen, kot je izraz „na podlagi transakcije“, „na podlagi cenovnega razpona“ ali „interpoliran ali ekstrapoliran“, in

(b) kratko razlago obsega, v katerem se je pri izračunu uporabila presoja, vključno z odločitvijo za izključitev vhodnih podatkov, ki so sicer izpolnjevali zahteve ustrezne metodologije za navedeni izračun, določitvijo cen na podlagi cenovnih razponov ali interpolacije oziroma ekstrapolacije ali določitvijo višje uteži povpraševanjem ali ponudbam kot sklenjenim transakcijam, ter kratko razlago podlage, ki je bila uporabljena za uporabo navedenega.

3. Kadar objava ne bi bila združljiva z veljavnim pravom intelektualne lastnine, se metodologija posreduje ustreznemu pristojnemu organu.

4. Kadar se pomembno spremeni metodologija ključne referenčne vrednosti, upravljavec o spremembi uradno obvesti ustrezen pristojni organ. Pristojni organ ima na voljo 30 koledarskih dni za njeno potrditev.

Člen 7c

Regulativni tehnični standardi o vhodnih podatkih in metodologiji

ESMA pripravi regulativne tehnične standarde za podrobno opredelitev kontrole vhodnih podatkov, okoliščin, v katerih podatki o transakcijah morda ne bodo zadoščali, in kako je to mogoče dokazati ustreznim pristojnim organom, ter zahtev za razvoj metodologij, ki razlikujejo med različnimi vrstami referenčnih vrednosti in sektorjev, kot je določeno s to uredbo. ESMA upošteva naslednje:

(a) razvoj referenčnih vrednosti in finančnih trgov glede na mednarodno konvergenco nadzorne prakse v zvezi z referenčnimi vrednostmi;

(b) posebne značilnosti različnih referenčnih vrednosti in vrst referenčnih vrednosti;

(c) načelo sorazmernosti pri neključnih referenčnih vrednostih;

(d) ranljivost referenčnih vrednosti za manipulacijo ob upoštevanju uporabljenih metodologij in vhodnih podatkov;

(e) da je uporabnikom na voljo dovolj podrobnosti, da bodo lahko razumeli, kako se izračuna referenčna vrednost, in ocenili njeno ustreznost in primernost kot referenco.

(f) ali so zahteve že delno ali v celoti zajete v drugih ustreznih regulativnih zahtevah, zlasti za referenčne vrednosti, ki temeljijo na reguliranih podatkih, predvsem, a ne izključno, v zahtevah iz Direktive 2014/65/EU ali Uredbe (EU) št. 600/2014, da ne pride do podvajanja zahtev ali drugih nepotrebnih bremen za upravljavce.

ESMA predloži te osnutke regulativnih tehničnih standardov Komisiji do […].

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega odstavka v skladu s členi od 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

Člen 8

Poročanje o kršitvah

1. Upravljavec ima za vodilne delavce, zaposlene in druge fizične osebe, katerih storitve so mu na voljo ali so pod njegovim nadzorom, vzpostavljene postopke za interno poročanje o kršitvah te uredbe in druge ustrezne veljavne zakonodaje .

2. Upravljavec vzpostavi postopke za poročanje ustreznim organom o kršitvah te uredbe in druge ustrezne veljavne zakonodaje .

▌

Poglavje 3

Kodeks ravnanja in zahteve, ki veljajo za ponudnike

Člen 9

Kodeks ravnanja

1. Kadar referenčna vrednost temelji na vhodnih podatkih ponudnikov, upravljavec pripravi, če je mogoče v sodelovanju s ponudniki, kodeks ravnanja za vsako referenčno vrednost z jasno navedbo odgovornosti ▌ ponudnikov glede predložitve vhodnih podatkov in zagotovi, da predlagatelji potrdijo skladnost s kodeksom ravnanja in to ponovno potrdijo v primeru morebitnih sprememb kodeksa .

2. Kodeks ravnanja vključuje najmanj naslednje elemente:

( a) jasen opis vhodnih podatkov, ki jih je treba zagotoviti, in zahtev, ki so potrebne za zagotovitev, da se vhodni podatki predložijo v skladu s členoma 7 in 8;

(b) predpisi za zagotavljanje, da ponudniki predložijo vse ustrezne vhodne podatke, ter

(c) sisteme in kontrole, ki jih mora ponudnik vzpostaviti, vključno s: (i) postopki za predložitev vhodnih podatkov, vključno z zahtevo, da mora ponudnik navesti, ali so vhodni podatki podatki o transakciji in ali vhodni podatki izpolnjujejo zahteve upravljavca; (ii) politikami uporabe diskrecijske pravice pri zagotavljanju vhodnih podatkov; (iii) zahtevami glede potrjevanja vhodnih podatkov, preden se predložijo upravljavcu; (iv) predpisi za vodenje evidenc; (v) zahtevami glede poročanja o sumljivih vhodnih podatkih; (vi) zahtevami glede obvladovanja navzkrižja interesov.

2a. Upravljavec lahko za vsako skupino referenčnih vrednosti, ki jo zagotavlja, pripravi enoten kodeks ravnanja.

2b. Upravljavec ključne referenčne vrednosti v 20 dneh od začetka veljavnosti odločitve, da se ključna vrednost vključi na seznam iz člena 13(1), ustreznemu pristojnemu organu pošlje kodeks ravnanja. Ustrezen pristojni organ v 30 dneh preveri, ali je vsebina kodeksa ravnanja skladna s to uredbo.

3. ESMA pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov za dodatno podrobno opredelitev elementov kodeksa ravnanja iz odstavka 2 za različne vrste referenčnih vrednosti ter za upoštevanje razvoja referenčnih vrednosti in finančnih trgov.

ESMA pri pripravi teh osnutkov regulativnih tehničnih standardov upošteva načelo sorazmernosti glede na različne značilnosti referenčnih vrednosti in ponudnikov, predvsem v smislu razlik pri vhodnih podatkih in metodologijah, tveganja za manipulacijo vhodnih podatkov in mednarodno konvergenco nadzorne prakse v zvezi z referenčnimi vrednostmi. ESMA se glede veljavnosti kodeksa ravnanja, zlasti glede ustreznih referenčnih vrednosti, posvetuje z Agencijo za sodelovanje energetskih regulatorjev.

ESMA predloži te osnutke regulativnih tehničnih standardov Komisiji do [XXX].

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz členov od 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

▌

Člen 11

Zahteve za nadzorovane ponudnike

1. Za nadzorovanega ponudnika , ki prispeva vhodne podatke za ključno referenčno vrednost, veljata ▌zahtevi glede upravljanja in kontrole iz odstavkov 2a in 2b .

2. Nadzorovani ponudnik ima vzpostavljene učinkovite sisteme in kontrole za zagotavljanje celovitosti in zanesljivosti vseh vhodnih podatkov, ki jih ponudnik zagotovi upravljavcu, vključno s:

(a) kontrolami v zvezi s tem, kdo lahko predloži vhodne podatke upravljavcu, vključno s postopkom za potrditev s strani fizične osebe, ki je bolj izkušena od predlagatelja, kadar je to sorazmerno;

(b) primernim usposabljanjem predlagateljev, ki zajema vsaj to uredbo in Uredbo (EU) št. 596/2014;

(c) ukrepi za reševanje navzkrižij interesov, vključno z organizacijskim ločevanjem zaposlenih, kadar je primerno, in premislekom, kako odpraviti spodbude za manipulacijo referenčne vrednosti, ki jih ustvarjajo politike nagrajevanja;

(d) hranjenjem evidence komuniciranja v zvezi z zagotavljanjem vhodnih podatkov za primerno obdobje;

(e) vodenjem evidenc izpostavljenosti posameznih trgovcev in prodajnih okenc instrumentom, ki se sklicujejo na referenčno vrednost, za lažje izvajanje revizij in preiskav ter za obvladovanje navzkrižja interesov;

(f) vodenjem evidenc notranjih in zunanjih revizij.

2a. Če vhodni podatki niso podatki o transakcijah ali zavezujoče kotacije, nadzorovani ponudniki poleg sistemov in kontrol iz odstavka 2 določijo predpise, ki usmerjajo uporabo presoje ali uveljavljanje diskrecijske pravice, in hranijo evidenco utemeljitev presoje ali diskrecijske pravice, kadar je to sorazmerno ter ob upoštevanju narave referenčne vrednosti in vhodnih podatkov.

3. Nadzorovani ponudnik v celoti sodeluje z upravljavcem in ustreznim pristojnim organom pri reviziji in nadzoru zagotavljanja referenčne vrednosti , vključno za namene iz člena 5c(3), ter daje na voljo vse informacije in zapise, ki jih hrani v skladu z odstavkoma 2 in 2a .

4. ESMA pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov za dodatno podrobno opredelitev zahtev glede sistemov in kontrole iz odstavkov 2, 2a in 3 za različne vrste referenčnih vrednosti.

ESMA predloži te osnutke regulativnih tehničnih standardov Komisiji do [XXX].

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz členov od 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

NASLOV III

▌ZAHTEVE ZA KLJUČNE REFERENČNE VREDNOSTI

Poglavje 1

Regulirani podatki

▌

Člen 12a

Regulirani podatki

Kadar se referenčne vrednosti določajo na podlagi formule in podatkov iz točke 11(i) ali točke 11(ii) člena 3(1), se členi 7(1)(b), 7(1)(ba), 7(1)(c), 7(2a), 7(3a), 8(1), 8(2), 9, 11 in 13a ne uporabljajo za zagotavljanje in prispevanje podatkov za takšne referenčne vrednosti. Člen 5d(1)(a) se ne uporablja za zagotavljanje takšnih referenčnih vrednosti glede vhodnih podatkov, ki se prispevajo v celoti, kot določa točka 11 člena 3(1). Te zahteve ne veljajo niti za namene člena 5c(3).

Poglavje 2

Ključne referenčne vrednosti

Člen 13

Ključne referenčne vrednosti

1. Referenčna vrednost, ki ne temelji na reguliranih podatkih, se šteje za ključno referenčno vrednost v naslednjih okoliščinah:

(a) na referenčno vrednost se sklicujejo finančni instrumenti in finančne pogodbe v povprečni vrednosti najmanj 500 000 000 000 EUR, merjeno v ustreznem časovnem obdobju;

(b) referenčna vrednost se prizna za ključno v skladu s postopkom iz odstavkov 2a, 2c in 2e do 2 g.

ESMA pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov, ki:

— določajo, kako se izračuna tržna vrednost finančnih instrumentov;

— določajo, kako se izračuna bruto hipotetična vrednost izvedenih finančnih instrumentov;

— določajo obdobje za ustrezno izmero vrednosti referenčne vrednosti;

— najmanj vsaka [tri] leta po datumu začetka veljavnosti te uredbe zagotovijo pregled praga 500 000 000 000 EUR.

ESMA predloži te osnutke regulativnih tehničnih standardov Komisiji do [XXX].

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz členov od 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

▌

2a. Pristojni organ države članice lahko presodi, da je referenčna vrednost, s katero upravlja v okviru svoje pristojnosti, ključna, kadar je njena povprečna nominalna vrednost skupno manjša od zneska iz točke (a) prvega pododstavka odstavka 1, če meni, da bi prenehanje njenega zagotavljanja pomembno negativno vplivala na celovitost trgov, finančno stabilnost, potrošnike, realno gospodarstvo ali financiranje gospodinjstev in podjetij v njegovi pristojnosti. V takšnem primeru v petih dneh obvesti ESMA o svoji odločitvi.

2b. ESMA v 10 dneh po prejetju uradnega obvestila iz odstavka 2a tega člena objavi to uradno obvestilo na svojem spletnem mestu in posodobi register iz člena 25a.

2c. Kadar nacionalni pristojni organ meni, da bo odločitev, ki jo v skladu z odstavkom 2a sprejme drug pristojni organ v Uniji, pomembno negativno vplivala na stabilnost finančnih trgov, realno gospodarstvo ali nadzorovane ponudnike podatkov za referenčno vrednost v njegovi pristojnosti, poda temu nacionalnemu pristojnemu organu zahtevo, naj ponovno pretehta svojo odločitev. Pristojni organ, ki je to odločitev sprejel v skladu z odstavkom 2a, pristojnemu organu, ki je predložil zahtevo, posreduje svoj odgovor v 30 dneh od prejetja zahteve.

2d. Če se pristojna organa ne dogovorita, lahko pristojni organ, ki je predložil zahtevo, zadevo posreduje ESMA. ESMA v 60 dneh po prejetju zahteve ukrepa v skladu s členom 19 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

2e. Kadar pristojni organ države članice ali ESMA meni, da bi morala referenčna vrednost, s katero se upravlja v drugi državi članici, s povprečno nominalno skupno vrednostjo, manjšo od zneska iz točke (a) prvega pododstavka odstavka 1, kljub temu veljati za ključno, saj bi prenehanje njenega zagotavljanja pomembno negativno vplivala na celovitost trgov, finančno stabilnost, potrošnike, realno gospodarstvo ali financiranje gospodinjstev in podjetij v njegovi pristojnosti, poda nacionalnemu pristojnemu organu upravljavca zadevne referenčne vrednosti zahtevo, naj jo uvrsti med ključne. Pristojni organ upravljavca zadevne referenčne vrednosti pristojnemu organu, ki je predložil zahtevo, posreduje svoj odgovor v 30 dneh od prejetja zahteve.

2f. V skladu s postopkom iz odstavka 2e, in če se pristojna organa ne dogovorita, lahko pristojni organ, ki je predložil zahtevo, zadevo posreduje ESMA. Pošlje mu dokumentirano oceno učinka prenehanja zagotavljanja referenčne vrednosti v njegovi pristojnosti, ki vključuje najmanj naslednje:

(a) različno uporabo z vidika udeležencev na trgu ter uporabo na maloprodajnih trgih;

(b) razpoložljivost izvedljive nadomestitve za referenčno vrednost, ki jo narekuje trg;

(c) vrednost finančnih instrumentov in finančnih pogodb, ki se sklicujejo na referenčno vrednost v državi članici, in njen pomen z vidika bruto domačega proizvoda države članice;

(d) osredotočenost uporabe in po potrebi prispevanja k referenčni vrednosti med državami članicami;

(e) kateri koli drug kazalnik za oceno morebitnega učinka prekinitve zagotavljanja ali nezanesljivosti referenčne vrednosti na celovitost trgov, finančno stabilnost ali financiranje gospodinjstev in podjetij v državi članici.

Kadar je ESMA pristojni organ, ki predloži zahtevo, pregleda svojo zahtevo in izda zavezujoče mnenje.

2 g. V [10] tednih od prejetja uradnega obvestila iz odstavka 2d ter po posvetu z ESRB in drugimi ustreznimi nacionalnimi pristojnimi organi ESMA izda zavezujoče mnenje o ključnosti dane referenčne vrednosti. ESMA posreduje svoje mnenje Komisiji, nacionalnim pristojnim organom in upravljavcu skupaj z rezultati posvetovanj. ESMA svoje mnenje oblikuje na podlagi meril, naštetih v odstavku 2f, in drugih ustreznih meril.

2h. Ko je vrednost opredeljena kot ključna, se oblikuje kolegij pristojnih organov v skladu s členom 34.

Kolegij pristojnih organov na podlagi dejstva, da je vrednost ključna, in v skladu s členom 23 zahteva informacije, potrebne za izdajo dovoljenja, da se vrednost zagotavlja v skladu z dodatnimi pogoji iz te uredbe.

2i. Kolegij pristojnih organov najmanj enkrat na dve leti pregleda referenčne vrednosti, ki so bile pred tem opredeljene kot ključne.

2j. Države članice lahko v izjemnih okoliščinah uvedejo dodatne zahteve za vsakega upravljavca referenčne vrednosti glede zadev iz tega člena.

Člen 13a

Obvezno upravljanje ključne referenčne vrednosti

1. Če namerava upravljavec ključne referenčne vrednosti prenehati njeno pripravo, potem:

(a) nemudoma obvesti svoj pristojni organ in

(b) v štirih tednih od takšnega obvestila predloži oceno o tem, kako naj se referenčna vrednost prenese na novega upravljavca, ali

(c) v štirih tednih od takšnega obvestila predloži oceno o tem, kako naj se referenčna vrednost več ne pripravlja, pri tem pa upošteva postopek, določen v členu 17(1).

Upravljavec v tem obdobju ne preneha pripravljati referenčne vrednosti.

2. Pristojni organ v štirih tednih po prejemu ocene upravljavca iz odstavka 1:

(a) obvesti ESMA in

(b) pripravi lastno oceno o tem, kako naj se referenčna vrednost prenese na novega upravljavca ali preneha pripravljati, pri tem pa upošteva postopek upravljavca za prenehanje priprave referenčne vrednosti, določen v skladu s členom 17(1).

Upravljavec v tem času ne preneha pripravljati referenčne vrednosti.

3. Pristojni organ ima po zaključku ocene iz odstavka 2 pooblastilo, da upravljavca prisili, da še naprej objavlja referenčno vrednost, dokler:

(a) se zagotavljanje referenčne vrednosti ne prenese na novega upravljavca ali

(b) se referenčna vrednost lahko pravilno neha zagotavljati ali

(c) referenčna vrednost ni več ključna.

Pristojni organ lahko prisili upravljavca, da za omejeno časovno obdobje, ki ne presega šest mesecev, nadaljuje objavljanje referenčne vrednosti, ki ga lahko pristojni organ po potrebi podaljša za največ nadaljnjih šest mesecev.

Člen 13b

Blaženje tržne moči upravljavcev ključnih referenčnih vrednosti

1. Upravljavec pri nadzoru zagotavljanja ključne referenčne vrednosti ustrezno upošteva načeli celovitosti trga in kontinuitete referenčne vrednosti, vključno s potrebo po pravni varnosti pri pogodbah, ki vsebujejo sklicevanje na referenčno vrednost.

2. Upravljavec pri zagotavljanju ključne referenčne vrednosti za uporabo v finančni pogodbi ali finančnem instrumentu zagotovi, da so dovoljenja za referenčno vrednost in informacije o njej vsem uporabnikom na voljo na pravični, razumni in nediskriminatorni podlagi, kot je navedeno v členu 37 Uredbe (EU) št. 600/2014.

Člen 14

Obvezno prispevanje h ključni referenčni vrednosti

1. Upravljavec ene ali več ključnih referenčnih vrednosti , ki temeljijo na predloženih podatkih ponudnikov, večina katerih so nadzorovani subjekti, svojemu pristojnemu organu vsaki dve leti predloži oceno zmožnosti vsake ključne referenčne vrednosti, ki jo zagotavlja, da je lahko merilo dejanskega tržnega ali gospodarskega stanja.

2. Če eden ali več nadzorovanih ponudnikov podatkov za ključno referenčno vrednost ne namerava več prispevati vhodnih podatkov, o tem nemudoma pisno obvesti upravljavca referenčne vrednosti in ustrezni pristojni organ. Upravljavec v 14 dneh od prejetja takšnega uradnega obvestila obvesti pristojni organ in zagotovi oceno posledic takšnega prenehanja za zmožnost, da referenčna vrednost meri dejansko tržno ali gospodarsko stanje. Upravljavec prav tako obvesti ostale nadzorovane ponudnike ključne referenčne vrednosti o obvestilu o prenehanju prispevanja ter poskuša ugotoviti, ali drugi nameravajo prenehati prispevati.

Pristojni organ nemudoma obvesti kolegij pristojnih organov ter v razumnem roku pripravi lastno oceno posledic takšnega prenehanja. Pristojni organ ima pooblastilo, da od ponudnikov, ki so priglasili namero, da bodo prenehali prispevati vhodne podatke za ključno referenčno vrednost, zahteva, da jih še naprej prispevajo, dokler pristojni organ ne dokonča svoje ocene.

3. Če pristojni organ meni, da je ogrožena reprezentativnost ključne referenčne vrednosti, je pooblaščen, da:

(a) zahteva, da nadzorovani subjekti v skladu z odstavkom 4 – vključno s subjekti, ki še niso ponudniki podatkov za zadevno ključno referenčno vrednost – prispevajo vhodne podatke upravljavcu v skladu z metodologijo, kodeksom ravnanja ali drugimi pravili. Takšna zahteva velja za ustrezno prehodno obdobje, ki je odvisno od povprečnega trajanja pogodbe, ki se sklicuje na ustrezno referenčno vrednost, toda največ 12 mesecev od datuma, ko je bila sprejeta prvotna odločitev za odobritev prispevkov;

(b) po pregledu iz odstavka 5b prehodnega obdobja iz točke (a) tega odstavka, podaljša obdobje obveznega prispevanja za največ 12 mesecev;

(c) določi rok za predložitev vhodnih podatkov, ne da bi nadzorovani subjekti zaradi tega morali trgovati ali da bi se s tem zavezali k trgovanju;

(d) po razpravi z upravljavcem zahteva, da ta spremeni kodeks ravnanja, metodologijo ali druga pravila za ključno referenčno vrednost, da bi povečal njeno reprezentativnost in zanesljivost;

(e) od upravljavca zahteva, naj uporabnikom referenčne vrednosti predloži in da na voljo pisno poročilo o ukrepih, ki jih namerava sprejeti, da bi povečal reprezentativnost in zanesljivost referenčne vrednosti.

4. Pristojni organ upravljavca določi nadzorovane subjekte iz točke (a) odstavka 3 s pomočjo pristojnega organa nadzorovanih subjektov in na podlagi obsega udeležbe nadzorovanega subjekta na trgu, ki naj bi se merilo z referenčno vrednostjo, ter njegovega strokovnega znanja in sposobnosti, da zagotovi vhodne podatke zahtevane kakovosti. Kadar obstajajo primerne alternativne referenčne vrednosti, na katere bi lahko prešle finančne pogodbe in finančni instrumenti, ki se sklicujejo na ključno referenčno vrednost, se to ustrezno upošteva.

5. Kadar referenčna vrednost velja za kritično v skladu s postopkom iz odstavkov 2a do 2d člena 13, je pristojni organ upravljavca pooblaščen, da prispevanje vhodnih podatkov v skladu s točkami (a), (b) in (c) odstavka 3 tega člena zahteva samo od nadzorovanih ponudnikov s sedežem v svoji državi članici.

5a. Pristojni organ nadzorovanega subjekta iz odstavka 3 pomaga pristojnemu organu upravljavca pri uveljavljanju ukrepov v skladu z odstavkom 3.

5b. Pristojni organ upravljavca do konca prehodnega obdobja iz točke (a) odstavka 3 v sodelovanju s kolegijem pristojnih organov pregleda, ali so še potrebni ukrepi iz točke (a) odstavka 3 in svoje sklepe predloži v pisnem poročilu. Pristojni organ upravljavca prekliče ukrepe, če presodi, da:

(a) se lahko referenčna vrednost ohrani po tem, ko ponudniki, ki so k temu obvezani, prenehajo prispevati vhodne podatke;

(b) obstaja verjetnost, da bodo ponudniki še naprej prispevali vhodne podatke vsaj 1 leto, v primeru, da bi bilo pooblastilo preklicano;

(c) po posvetovanju s ponudniki in uporabniki, je na voljo sprejemljiva nadomestna referenčna vrednost in da lahko uporabniki ključne referenčne vrednosti to nadomestno referenčno vrednost začnejo uporabljati s sprejemljivimi stroški. Takšen prehod ne šteje kot kršitev obstoječe pogodbe; ali

(d) ni mogoče najti ustreznih alternativnih ponudnikov in da bi prekinitev prispevkov od zadevnih nadzorovanih subjektov dovolj oslabila referenčno vrednost, da bi jo bilo treba prenehati zagotavljati.

V primeru točk (a) in (b) prvega pododstavka morajo nadzorovani subjekti, ki nameravajo prenehati prispevati podatke, to storiti na datum, ki ga določi pristojni organ upravljavca, ki pa ne presega obdobja iz točke (b) odstavka 3

5c. Če se ključna referenčna vrednost preneha zagotavljati, vsak nadzorovani ponudnik ključne referenčne vrednosti nadaljuje s prispevanjem vhodnih podatkov dodatno ustrezno obdobje, ki ga določi pristojni organ, ki pa ne presega obdobja iz točke (b) odstavka 3. Za vse spremembe ali prehode na drugo referenčno vrednost se šteje, da niso kršitev obstoječe pogodbe.

5d. Če ponudnik krši zahteve iz odstavka 2, upravljavec o tem obvesti ustrezni pristojni organ, takoj ko je to praktično mogoče.

Člen 14a

Referenčne vrednosti za primarne proizvode, ki temeljijo na nenadzorovanih subjektih

Če referenčna vrednost za primarne proizvode temelji na predloženih podatkih ponudnikov, ki večinoma niso nadzorovani subjekti, katerih glavna dejavnost je opravljanje investicijskih storitev v smislu Direktive 2014/65/EU ali bančnih dejavnosti iz Direktive 2013/36/EU, se ne uporabljajo členi 5a, 5b, 5c(1), 5c(2), 5d(2), 7(1)(ba), 7(1)(bc) in 9.

NASLOV IV

PREGLEDNOST IN VARSTVO POTROŠNIKOV

Člen 15

Izjava o referenčni vrednosti

1. Upravljavec v dveh tednih od vključitve v register iz člena 25a objavi izjavo o referenčni vrednosti za vsako referenčno vrednost, ali, po potrebi, za vsako skupino referenčnih vrednosti, pripravljeno in objavljeno za pridobitev dovoljenja ali registracije ali za odobritev v skladu s členom 21b ali priznano v skladu s