Predlog ODLOČBA SVETA ki dovoljuje Avstriji, da uveljavlja ukrep, ki odstopa od člena 21 Šeste direktive 77/388/EGS za usklajevanje zakonov drzav članic, ki se nanasajo na prometne davke

(predlozena s strani Komisije)

OBRAZLOITVENI MEMORANDUM

1. V skladu s členom 27 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 glede usklajevanja zakonov drzav članic, ki se nanasajo na prometne davke - Običajen sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero davka, [1] Svet lahko na predlog Komisije soglasno dovoli katerokoli drzavo članico, da vpelje posebne ukrepe za odstopanje od določb direktive z namenom poenostavitve postopka obračunavanja davka, ali za preprečevanje izogibanja davkom ali davčnih utaj.

[1] OJ L 145, 13.06.1977, str.1. Zadnja sprememba Direktive 2003/92/EC (OJ L 260, 11.10.2003, str.8)

2. V prosnji, posredovani Komisiji, ki jo je registriral generalni sekretar Komisije dne 03.03.2004, je avstrijska vlada zaprosila za dovoljenje za uvedbo treh ukrepov, ki odstopajo od člena 21(1) (a) direktive 77/388/EGS.

3. V skladu s členom 27(2) Šeste direktive je Komisija obvestila druge drzave članice s pismom z dne 26.03.2004 o prosnji avstrijske vlade. S pismom z dne 30.03.2004 je Komisija obvestila Avstrijo, da ima vse informacije, za katere meni, da so potrebne za ocenitev prosnje.

4. Člen 21(1) direktive 77/388/EGS, v različici člena 28g imenovane direktive, določa, da morajo v okviru notranjega davčnega sistema obdavčljive osebe, ki dobavljajo blago ali vrsijo storitve, za katere se plača davek, običajno plačati davek na dodano vrednost (DDV).

5. Namen prosnje za odstopanje od določil, za katerega je zaprosila Avstrija, je zavezati prejemnike k plačilu davka na dodano vrednost v treh določenih primerih: Prvič pri dobavi blaga kot varsčine, ki ga izroči en davčni zavezanec za DDV drugi osebi za izvrsitev tovrstne varsčine; drugič za izročitev blaga po cesiji lastninskega pridrzka cesionarju in izvajanju pravice s strani cesionarja; in tretjič za izročitev nepremičnin v postopku sodniske prodaje na javni drazbi drugemu davčnemu zavezancu za DDV, če se je prodajalec odločil za obdavčitev po členu 13 C Šeste direktive. Opisani ukrepi veljajo za ukrepe, ki preprečujejo določen način preprečevanja izogibanja davkom ali davčnih utaj v opisanih sektorjih.

6. Pogosto je tako, da en davčni zavezanec za DDV blago dobavi drugi kot varsčino. Običajno se to zgodi v situacijah, v kateri ima garant, ki blago dobavi, le omejene moznosti poravnati svoj dolg, vključno z davčnimi dolgovi. Ko prejemnik varsčine uveljavi svojo pravico in proda blago, ki predstavlja varsčino, tretji osebi, predstavlja prodaja garantovo dobavo te varsčine kupcu. V tem primeru ima kupec varsčine korist od prodaje zastavljenega blaga, kot tudi od odbitka vstopnega davka, ko mu garant varsčino preda. Običajno garantu ne plača prodajnega davka, ki bi ga bilo potrebno plačati pri predaji blaga. Četudi gre del izkupička garantu, ni jamstva, da bo garant denar uporabil za plačilo prometnega davka. Pravzaprav je v veliko primerih tako, da pride do izgube DDV zato, ker prejemniku varsčine ni bilo mogoče odreči njegove pravice, da DDV odbije, garanta, ki je varsčino dobavil, pa zaradi plačilne nesposobnosti oz. ker je izginil ni bilo mogoče terjati za plačilo. Številčnost teh primerov avstrijski davčni upravi ne omogoča sprejeti izključno davčne ali nedavčne ukrepe, ki bi dodatno okrepili administrativni nadzor nad poslovanjem. Samo ti ukrepi ne bi zadosčali, saj avstrijska davčna uprava ne bi mogla identificirati stevilnih krsiteljev oz. bi pridobila njihovo identifikacijo prepozno, da bi lahko izterjala izgubljen DDV. Razseznosti tega pojava, s katerim se srečujejo avstrijske oblasti, zahtevajo pravne ukrepe. Načrtovana odgovornost prejemnika DDV zadeva le podjetja, ki lahko običajno uveljavljajo pravico do odbitka, in se ne nanasa na zasebnike. Podobna pravica je ze bila dovoljena Nemčiji (sklep Sveta 2002/439/ES z dne 2. junija 2002 - UL L 151/12 z dne 11. junija 2002).

7. Drugi scenarij zadeva dobavo blaga po cesiji pridrzka lastnistva cesionarju in uveljavljanju pravice cesionarja: V primeru omejenih moznosti kupca dobrin za plačilo dolga, ki nastane z nakupom, si lahko dobavitelj blaga pridrzi lastninsko pravico in cedira pravico do tega pridrzka in zahtevek za nakupno ceno tretjemu, ki je običajno banka, kot varsčino za posojilo tretje stranke kupcu. Če kupec dobrin preneha odplačevati svoj dolg za posojilo, bo banka uveljavljala pravico do lastnistva; to vključuje dobavo blaga od prvotnega kupca banki. V takem primeru banka običajno ne plača prvotnemu kupcu prometni davek, ki zapade ob dobavi, ampak denar porabi za poravnavo kupčevega dolga za posojilo, kar ima za posledico, da avstrijski davčni organi ne morejo izterjati DDV od prvotnega kupca. Četudi gre del izkupička prvotnemu kupcu, ni jamstva, da bo garant denar uporabil za plačilo prometnega davka. S tem je drugi scenarij podoben tistemu za izvrsevanje pravic iz varsčin, ki je opisan zgoraj. Pravzaprav so v večini teh scenarijev prvotni kupci plačilno nesposobni ali pa izginejo, preden jih lahko avstrijska davčna uprava identificira in izterja DDV.

8. Tretji scenarij zadeva dobavo nepremičnin, ki se prodajajo na javnih drazbah drugi osebi, ki je davčni zavezanec za DDV v postopku sodne likvidacije podjetja, lastnika nepremičnine. Zadevni primeri so tisti, v katerih se dobavitelj odloči, da prevzema davčno odgovornost, čeprav v času dobave ni finančno sposoben plačati davčni upravi davka, ki ga je zaračunal kupcu. Kupec lahko običajno uveljavlja svojo pravico do odbitka; prodajalec pa davčnemu organu ne plača DDV. Učinek je ta, da dobijo upniki prodajalca vrnjenega več denarja od svojih dolznikov, kot bi ga dobili, če bi bila prodaja oprosčena plačila DDV. Vendar pa se to dogaja v breme davčnih organov, ki ne morejo izterjati DDV od prodajalca, saj je v tem času najavil plačilno nesposobnost. Razseznosti tega pojava, s katerim se srečujejo avstrijske oblasti, zahtevajo pravne ukrepe. Nepremičnine so blago visoke vrednosti; zato so obdavčljivi zneski in izgube DDV, ki nastanejo - tudi pri eni sami transakciji - posebej visoki. Ukinitev opcije za izvrsitev dobave obdavčljive nepremičnine ni resitev. Vrednost nepremičnine običajno vsebuje skrit DDV, zato je ohranjanje moznosti potrebno za nevtralnost sistema obdavčitve z DDV. S pojasnjenim ozadjem se zdi, da je nameravana odgovornost prejemnika DDV pravzaprav najbolj ustrezna resitev v teh določenih okolisčinah in za visoko tveganje, ki je s tem povezano. Nameravano odstopanje bo preprečilo izgubo DDV, saj davčni organ ne bo izplačal DDV eni izmed strank, vpletenih v transakcijo. S to resitvijo se prav tako izognemo dvojni odgovornosti za plačilo davka dobavitelja in prejemnika, ki vključuje večje gospodarsko tveganje za prejemnika, ki je solidarno odgovoren. Resitev razbremeni davčne oblasti tezavnega in zapletenega postopka izterjave, v katerem lahko naslovijo prejemnika samo, če je dobavitelja nemogoče izterjati. S tem postane davčna odgovornost tretje osebe, kot je na primer notar - ki običajno pomeni visje stroske za dobavitelja in prejemnika - odvečna. V praksi bo sprememba pokrivala samo določene, omejene dobave med obdavčljivimi osebami. Pravzaprav bo mogoče opcijo za obdavčljivost dobave uporabiti samo, ko lahko prejemnik običajno uveljavlja pravico do odbitka. Nemčija je ze prejela podobno pravico do odstopanja od določil (Sklep Sveta 2002/439/ES z dne 2. junija 2002 - UL L 151/12 z dne 11. junija 2002) in 2004/291/ES z dne 30. marca 2004 - UL L 94/59 z dne 30. marca 2004).

Predlog ODLOČBA SVETA ki dovoljuje Avstriji, da uveljavlja ukrep, ki odstopa od člena 21 Šeste direktive 77/388/EGS za usklajevanje zakonov drzav članic, ki se nanasajo na prometne davke

SVET EVROPSKE UNIJE JE -

ob upostevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropski skupnosti,

ob upostevanju Šeste direktive Sveta (77/388/EGS) z dne 17. maja 1977 glede usklajevanja zakonov drzav članic, ki se nanasajo na prometne davke - običajen sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero davka [2] in se posebej člen 27, odstavek 1,

[2] UL L 145,13.06.1977, str.1., Zadnja sprememba Direktive 2003/92/EC (UL L 260.11, 11.10.2003, str.8)

Ob upostevanju predloga Komisije [3],

[3] UL C , , str. .

Pri čemer:

(1) V prosnji, posredovani Komisiji, ki jo je registriral generalni sekretar Komisije dne 03.03.2004, je avstrijska vlada zaprosila za dovoljenje za uvedbo treh ukrepov, ki odstopajo od člena 21(1) (a) direktive 77/388/EGS.

(2) Namen prosnje za odstopanje od določil, za katerega je zaprosila Avstrija, je zavezati prejemnike k plačilu davka na dodano vrednost v treh določenih primerih: Prvič pri dobavi blaga kot varsčine, ki ga izroči en davčni zavezanec za DDV drugi osebi za izvrsitev tovrstne varsčine; drugič za prodajo blaga po cesiji lastninskega pridrzka cesionarju in izvajanju pravice s strani cesionarja; in tretjič za prodajo nepremičnin v postopku sodniske prodaje na javni drazbi drugemu davčnemu zavezancu za DDV, če se je prodajalec odločil za obdavčitev po členu 13 C Šeste direktive. Opisani ukrepi veljajo za ukrepe, ki preprečujejo določen način preprečevanja izogibanja davkom ali davčnih utaj v opisanih sektorjih.

(3) Kjer ena stranka, ki je zavezanec za DDV, dobavi blago v obliki varsčine drugi stranki kot izvrsitev te varsčine, to običajno izraza situacijo, v kateri je sposobnost garanta, ki blago dobavlja, da bo poravnal svoje obveznosti, vključno z davčnimi dolgovi, omejena. Ko prejemnik varsčine uveljavi svojo pravico in proda blago, ki predstavlja varsčino, tretji osebi, predstavlja prodaja garantovo dobavo te varsčine kupcu. V takih scenarijih pride do izgube DDV zato, ker prejemniku varsčine ni bilo mogoče odreči njegove pravice, da DDV odbije, garanta, ki je varsčino dobavil, pa zaradi plačilne nesposobnosti oz. ker je izginil ni bilo mogoče terjati za plačilo. Razseznosti tega pojava, s katerim se srečujejo avstrijske oblasti, zahtevajo pravne ukrepe. Nameravana odgovornost prejemnika DDV zadeva le podjetja, ki lahko običajno uveljavljajo pravico do odbitka, in se ne nanasa na zasebnike. Nemčija je ze prejela podobno pravico do odstopanja od določil (Sklep Sveta 2002/439/ES z dne 2. junija 2002 [4]).

[4] UL L 151, 11.06.2002, str.12.

(4) V primeru omejenih moznosti kupca dobrin za plačilo dolga, ki nastane z nakupom, si lahko dobavitelj blaga pridrzi lastninsko pravico in lahko prenese pravico do tega pridrzka in zahtevka za nakupno ceno tretjemu, ki je običajno banka, kot varsčino za posojilo tretje stranke kupcu. Če kupec dobrin preneha odplačevati svoj dolg za posojilo, bo banka uveljavljala pravico do lastnistva; to vključuje dobavo blaga od prvotnega kupca banki. V takem primeru banka običajno ne plača prvotnemu kupcu prometnega davka, ki zapade ob dobavi, ampak denar porabi za poravnavo kupčevega dolga za posojilo, kar ima za posledico izgubo DDV za davčno upravo, saj je prvotni kupec običajno plačilno nesposoben ali pa je izginil, se preden so ga lahko davčni organi identificirali in izterjali DDV. S tem je ta scenarij podoben tistemu za izvrsevanje pravic iz varsčin, ki je opisan zgoraj.

(5) Do izgube DDV pride tudi v primerih dobave nepremičnin, ki se prodajajo na javnih drazbah drugi osebi, ki je davčni zavezanec za DDV v postopku sodne likvidacije podjetja, lastnika nepremičnine, v katerih se dobavitelj odloči, da prevzema davčno odgovornost, čeprav v času dobave ni finančno sposoben plačati davčni upravi davka, ki ga je zaračunal kupcu Kupec običajno lahko uveljavlja svojo pravico do odbitka; prodajalec pa davčnemu organu DDV ne plača. Razseznosti tega pojava, s katerim se srečujejo avstrijske oblasti, zahtevajo pravne ukrepe. Nepremičnine so blago visoke vrednosti; zato so obdavčljivi zneski in izgube DDV, ki nastanejo - tudi pri eni sami transakciji - posebej visoki. Vrednost nepremičnine običajno vsebuje skrit DDV, zato je ohranjanje moznosti potrebno za nevtralnost sistema obdavčitve z DDV. S pojasnjenim ozadjem se zdi, da je nameravana odgovornost prejemnika DDV pravzaprav najbolj ustrezna resitev v teh določenih okolisčinah in za visoko tveganje, ki je s tem povezano. Nameravano odstopanje bo preprečilo izgubo DDV, saj davčni organ ne bo izplačal DDV eni izmed strank, vpletenih v transakcijo. S to resitvijo se prav tako izogne dvojni odgovornosti za plačilo davka dobavitelja in prejemnika, ki vključuje večje gospodarsko tveganje za prejemnika in tezavnemu ter zapletenemu postopku izterjave davčnih oblasti, ki smejo nasloviti prejemnika samo, če je dobavitelja nemogoče izterjati. S tem postane davčna odgovornost tretje osebe, kot je na primer notar - ki običajno pomeni visje stroske za dobavitelja in prejemnika - odvečna. V praksi bo odstopanje pokrivalo samo določene, omejene dobave med obdavčljivimi osebami. Nemčija je ze prejela podobno pravico do odstopanja od določil (Sklep Sveta 2002/439/ES z dne 2. junija 2002 [5] in 2004/291/ES z dne 30. marca 2004 [6]).

[5] UL L 151, 11.06.2002, str.12.

[6] UL L 94, 30.03.2004, str.59.

(6) Zadevno odstopanje od določil ne vpliva na količino davka na dodano vrednost, ki zapade na ravni končnega uporabnika in ne vpliva negativno na vire Evropske Skupnosti od davka na dodano vrednost.

SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:

1. člen

Z odstopanjem od člena 21(1)(a) direktive 77/388/EGS, spremenjene s členom 28, se Avstriji dodeli pravica določiti prejemnike dobavljenega blaga iz člena 2 tega sklepa kot odgovorne za plačilo davka na dodano vrednost.

2. člen

V naslednjih primerih je mogoče prejemnika dobavljenega blaga določiti kot odgovornega za plačilo davka na dodano vrednost:

1. Dobava blaga enega davčnega zavezanca za DDV kot varsčine drugi osebi kot izvrsitev varsčine;

2. Dobavo blaga po cesiji pridrzka lastnistva cesionarju in uveljavljanju te pravice s strani cesionarja:

3. Dobava nepremičnin, ki se prodajajo na javnih drazbah drugi osebi, ki je davčni zavezanec za DDV v postopku sodne likvidacije podjetja, lastnika prodane nepremičnine, če je dobavitelj uveljavil svojo pravico do obdavčitve dobave.

3. člen

Sklep preneha veljati 31. decembra 2008.

4. člen

Sklep je naslovljen na Avstrijo

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik