OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

Razlogi za predlog in njegovi cilji

Ta predlog se nanaša na usklajenost s sodbama Sodišča Evropske unije („Sodišče“) z dne 2. februarja 2012 v zadevi C-249/10 P Brosmann in drugi ter z dne 15. novembra 2012 v zadevi C-247/10P Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd.

Veljavne določbe na področju, na katero se nanaša predlog

Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti[1] („osnovna uredba“);

Uredba Sveta (ES) št. 1472/2006 z dne 5. oktobra 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama[2];

Uredba Sveta (ES) št. 388/2008 z dne 29. aprila 2008 o razširitvi dokončnih protidampinških ukrepov, uvedenih z Uredbo (ES) št. 1472/2006 na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz enakega izdelka, poslanega iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali je deklariran kot izdelek s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne[3];

Izvedbena Uredba Sveta (EU) št. 1294/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama in s poreklom iz Ljudske Republike Kitajske, kakor je bila razširjena na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja, poslane iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali je deklarirana kot izdelek s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne, na osnovi pregleda zaradi izteka ukrepov na podlagi člena 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96[4].

Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije

Ni relevantno.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA

Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Zainteresirane strani, ki jih postopek zadeva, so imele možnost, da med preiskavo zagovarjajo svoje interese v skladu z določbami osnovne uredbe.

Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

Strokovno mnenje ni bilo potrebno.

Ocena učinka

Ta predlog je posledica izvajanja osnovne uredbe.

Osnovna uredba ne predvideva splošne ocene učinka, vendar vsebuje izčrpen seznam pogojev, ki jih je treba oceniti.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

Povzetek predlaganih ukrepov

V sodbah z dne 2. februarja 2012 v zadevi C-249/10 P Brosmann in drugi ter z dne 15. novembra 2012 v zadevi C-247/10P Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd je Sodišče Evropske unije („Sodišče“) razglasilo ničnost Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006 z dne 5. oktobra 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama („Uredba“). Uredba je bila razglašena za nično v delu, ki se nanaša na podjetja Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd („zadevni proizvajalci izvozniki“).

V zadevnih sodbah je Sodišče odločilo, da bi instituciji Unije morali zadevo proučiti in odločiti o zahtevkih za tržnogospodarsko obravnavo („TGO“), ki so jih vložili zadevni proizvajalci izvozniki.

Člen 266 Pogodbe o delovanju Evropske unije določa, da morata instituciji sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodb Sodišča.

Komisija je sklenila, da bo za izpolnitev te obveznosti preiskala točko, na kateri je prišlo do nezakonitosti, in da bo proučila, ali so v obdobju med 1. aprilom 2004 in 31. marcem 2005 za zadevne proizvajalce izvoznike prevladali pogoji tržnega gospodarstva.

Priloženi predlog Komisije za Izvedbeno uredbo Sveta o uvedbi dokončne protidampinške dajatve za zadevne proizvajalce izvoznike za obdobje, zajeto v Uredbi Sveta (ES) št. 1472/2006 (od 7. aprila 2006 do 7. oktobra 2009) temelji na tem, da so imele zainteresirane strani na voljo dovolj časa za predložitev pripomb h končnemu dokumentu o razkritju z dne 22. novembra 2013.

Predlaga se, da Svet sprejme priloženi predlog uredbe, ki bi ga bilo treba čim prej objaviti v Uradnem listu Evropske unije.

Pravna podlaga

Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, in člen 266 PDEU.

Načelo subsidiarnosti

Predlog je v izključni pristojnosti Unije. Načelo subsidiarnosti se zato ne uporablja.

Načelo sorazmernosti

Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti, ker je oblika ukrepa opisana v navedeni osnovni uredbi in ne dopušča možnosti za odločanje na nacionalni ravni.

Navedba o načinu zmanjšanja finančne in upravne obremenitve Unije, nacionalnih vlad, regionalnih in lokalnih organov, gospodarskih subjektov in državljanov ter o njeni sorazmernosti s ciljem predloga ni relevantna.

Izbira instrumentov

Predlagani instrumenti: izvedbena uredba Sveta.

Druga sredstva ne bi bila primerna, ker osnovna uredba ne predvideva drugih možnosti.

4. PRORAČUNSKE POSLEDICE

Predlog ne vpliva na proračun Unije.

2014/0044 (NLE)

Predlog

IZVEDBENA UREDBA SVETA

o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvajajo podjetja Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije („PDEU“),

ob upoštevanju člena 266 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti[5] („osnovna uredba“), zlasti členov 9 in 14(3) Uredbe,

ob upoštevanju predloga, ki ga je po posvetovanju s svetovalnim odborom predložila Evropska komisija („Komisija“),

ob upoštevanju naslednjega

A. POSTOPEK

(1) Komisija je 23. marca 2006 sprejela Uredbo (ES) št. 553/2006 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja („obutev“) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske („LRK“) in Vietnama („začasna uredba“)[6].

(2) Z Uredbo Sveta (ES) št. 1472/2006[7] je Svet uvedel dokončne protidampinške dajatve v višini od 9,7 % do 16,5 % na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama in Ljudske republike Kitajske za dve leti („Uredba Sveta (ES) št. 1472/2006“ ali „izpodbijana uredba“).

(3) Z Uredbo (ES) št. 388/2008[8] je Svet dokončne protidampinške ukrepe za uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske razširil na uvoz izdelkov, poslanih iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelki s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne.

(4) Po pregledu zaradi izteka ukrepov, ki se je začel 3. oktobra 2008[9], je Svet z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1294/2009[10] protidampinške ukrepe podaljšal za 15 mesecev, tj. do 31. marca 2011, ko so ukrepi prenehali veljati („Uredba Sveta (ES) št. 1294/2009“).

(5) Podjetja Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd („zadevni proizvajalci izvozniki“) so izpodbijano uredbo izpodbijala na Sodišču prve stopnje (zdaj Splošnem sodišču). S sodbama z dne 4. marca 2010 v zadevi T-401/06, Brosmann Footwear (HK) in drugi proti Svetu, ZOdl. 2010, str. II-671 in z dne 4. marca 2010 v združenih zadevah T-407/06 in T-408/06, Zhejiang Aokang Shoes in Wenzhou Taima Shoes proti Svetu, ZOdl. 2010, str. II-747 („sodbi Splošnega sodišča“), jih je Splošno sodišče zavrnilo.

(6) Zadevni proizvajalci izvozniki so se na ti sodbi pritožili. V sodbah z dne 2. februarja 2012 v zadevi C-249/10 P Brosmann in drugi ter z dne 15. novembra 2012 v zadevi C-247/10P Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd („sodbi“) je Sodišče Evropske unije („Sodišče“) razveljavilo sodbi Splošnega sodišča. Menilo je, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je navedlo, da Komisija ni bila zavezana preučiti zahtevkov za TGO, ki so temeljili na členu 2(7)(b) in (c) osnovne uredbe in so jih predložili trgovci, ki niso zajeti z vzorcem (točka 36 sodbe v zadevi C-249/10 P ter točki 29 in 32 sodbe v zadevi C-247/10 P).

(7) Sodišče je nato razsodilo. Menilo je, da „[…] bi Komisija morala preučiti ustrezno utemeljene zahtevke, ki so ji jih pritožnice predložile na podlagi člena 2(7)(b) in (c) osnovne uredbe, da bi se jim v okviru protidampinškega postopka, na katerega se sporna uredba nanaša, odobrila TGO. Dalje, ugotoviti je treba, da ni izključeno, da bi jim bila zaradi take preučitve naložena dokončna protidampinška dajatev, ki bi bila drugačna od dajatve 16,5 %, ki se je zanje uporabila na podlagi člena 1(3) sporne uredbe. Iz iste določbe namreč izhaja, da je bila dokončna protidampinška dajatev 9,7 % naložena le kitajskemu gospodarskemu subjektu, ki je bil zajet z vzorcem in ki mu je bila odobrena TGO. Vendar, kot izhaja iz točke 38 te sodbe, če bi Komisija ugotovila, da pogoji tržnega gospodarstva prevladujejo tudi za pritožnice, bi se tem – če izračun individualne stopnje dampinga ne bi bil mogoč – prav tako morala odobriti ta zadnja stopnja“ (točka 42 sodbe v zadevi C-249/10 P in točka 36 sodbe v zadevi C-247/10 P).

(8) Zato je razglasilo ničnost izpodbijane uredbe v tistem delu, ki se nanaša na zadevne proizvajalce izvoznike.

(9) Člen 266 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) določa, da morata instituciji sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodb Sodišča. Če je akt, ki sta ga instituciji sprejele v okviru upravnega postopka, kot je protidampinški postopek, razglašen za ničnega, se v skladu s sodbo Sodišča nični akt zamenja z novim aktom, v katerem je odpravljena nezakonitost, ki jo je ugotovilo Sodišče.[11]

(10) V skladu s sodno prakso Sodišča se postopek za nadomestitev akta, razglašenega za ničnega, nadaljuje v točki, na kateri je nastala nezakonitost.[12] To pomeni zlasti, da v primeru, ko je za ničnega razglašen akt, ki zaključuje upravni postopek, razglasitev ničnosti ne vpliva nujno na pripravljalne akte, kot je začetek protidampinškega postopka. V primeru, ko je za nično razglašena uredba o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev, to pomeni, da po razglasitvi ničnosti protidampinški postopek še vedno ni zaključen, saj je bil akt, ki je zaključil protidampinški postopek, odstranjen iz pravnega reda Unije[13], razen če je nezakonitost nastala v fazi začetka postopka.

(11) V tej zadevi je nezakonitost nastala po začetku postopka. Zato se je Komisija odločila, da bo ta protidampinški postopek obnovila v točki, na kateri je prišlo do nezakonitosti, in proučila, ali so v obdobju med 1. aprilom 2004 in 31. marcem 2005 za zadevne proizvajalce izvoznike prevladali pogoji tržnega gospodarstva.

(12) Instituciji sta zato proučili zahtevke za TGO, ki se nanašajo na obdobje od 1. aprila 2004 do 31. marca 2005, tj. obdobje preiskave.

(13) Zadevni proizvajalci izvozniki so bili povabljeni k sodelovanju. Imeli so možnost, da pisno izrazijo svoja stališča in Komisijo v rokih iz zadevnih obvestil zaprosijo za zaslišanje.

(14) Ker je protidampinški postopek, na podlagi katerega je bila sprejeta izpodbijana uredba, potekal v obdobju 2005–2006, Komisija ni bila prepričana, da ima na voljo točne kontaktne podatke morebitnih zainteresiranih strani. Zato je Komisija z obvestilom, objavljenim v Uradnem listu, vse morebitne zainteresirane strani pozvala, naj navedejo, ali zahtevajo razkritje v skladu s členom 20 osnovne uredbe[14].

B. NADOMESTITEV IZPODBIJANE UREDBE Z NOVIM AKTOM V SKLADU S SODBAMA

(15) Institucije Skupnosti imajo možnost, da odpravijo tiste vidike izpodbijane uredbe, ki so privedli do tega, da je bila razglašena za nično, dele ocene, ki jih Sodba[15] ne zadeva, pa pustijo nespremenjene.

(16) Namen sedanje uredbe je popraviti vidike izpodbijane uredbe, za katere je bilo ugotovljeno, da niso v skladu z osnovno uredbo in so zato privedli do razglasitve ničnosti v delu, ki zadeva proizvajalce izvoznike.

(17) Vse ostale ugotovitve iz izpodbijane uredbe, ki jih Splošno sodišče ni razglasilo za nične, ostajajo v veljavi in so vključene v sedanjo uredbo.

(18) Zato so naslednje uvodne izjave omejene na novo oceno, ki jo je treba izvesti za namene usklajenosti s sodbama.

1. Proučitev zahtevkov za TGO

(19) Izpodbijana uredba je bila v zvezi z zadevnimi proizvajalci izvozniki za nično razglašena zato, ker bi morali instituciji v skladu s členom 2(7)(b) in (c) proučiti utemeljene zahtevke za TGO, ki so jih predložili zadevni proizvajalci izvozniki.

(20) Instituciji sta zato proučili zahtevke za TGO. Ocena je pokazala, da predložene informacije niso ustrezno dokazale, da so zadevni proizvajalci izvozniki delovali v pogojih tržnega gospodarstva (za podrobno razlago glej uvodno izjavo (23) in naslednje v nadaljevanju).

(21) Poudariti je treba, da je dokazno breme na proizvajalcu, ki želi, da se mu na podlagi člena 2(7)(b) osnovne uredbe odobri TGO. Prvi pododstavek člena 2(7)(c) v ta namen določa, da mora zahtevek, ki ga tak proizvajalec predloži, vsebovati zadostne dokaze, kot so opredeljeni v tej določbi, da deluje v pogojih tržnega gospodarstva. Institucijama Unije zato ni treba dokazati, da proizvajalec ne izpolnjuje pogojev, ki se zahtevajo za odobritev navedene obravnave. Nasprotno, instituciji Unije morata presoditi, ali podatki, ki jih je predložil zadevni proizvajalec, zadostujejo za dokaz, da so merila iz prvega pododstavka člena 2(7)(c) osnovne uredbe izpolnjena, tako da se mu lahko odobri navedena obravnava, sodišče Unije pa mora preveriti, ali je ta presoja očitno napačna (točka 32 sodbe v zadevi C-249/10 P in točka 24 sodbe v zadevi C-247/10 P).

(22) Komisija je kljub temu, da je dokazno breme na zadevnih proizvajalcih, zadevnim proizvajalcem izvoznikom dala možnost, da predložijo dodatne informacije. Noben od zadevnih izvoznikov kljub opominu in opozorilu glede posledic ni predložil zahtevanih dodatnih informacij.

(23) Preiskava je pokazala, da je bil en proizvajalec izvoznik, registriran v Hong Kongu (podjetje 1), med prvotnim obdobjem preiskave povezan z drugim zadevnim proizvajalcem izvoznikom (podjetje 2). Njuni zahtevki za TGO so bili zato ocenjeni skupaj. Podjetje 2 ni odpravilo pomanjkljivosti, ki jih je ugotovila Komisija; na podlagi informacij, ki jih je Komisija imela na razpolago, je ta sklenila, da podjetje 1 in podjetje 2 nista dokazali, da delujeta v pogojih tržnega gospodarstva, kot to določa člen 2(7)(c) osnovne uredbe, zaradi naslednjih razlogov.

(24) Glede merila 1 (poslovne odločitve) se je uradni dokument podjetja „Potrdilo o odobritvi“ skliceval na količinsko omejitev proizvodnje zadevnega izdelka in zavezo za prodajo izključno za izvoz. V statutu je bila v več poglavjih navedena obveznost poročanja lokalnim organom, zlasti v zvezi z določanjem prodajnih cen in deviznimi posli. V obrazcu zahtevka za TGO je bilo navedeno, da ima podjetje dolgoročna posojila, ki niso zavarovana, so brez obresti in zanje niso določeni pogoji vračila. Merili 2 (računovodstvo) in 3 (sredstva in „prenašanje“) nista bili izpolnjeni, ker podjetje ni predložilo zunanjih revizij in poročil o preveritvi kapitala.

(25) Za drugega zadevnega proizvajalca izvoznika, prav tako registriranega v Hong Kongu (podjetje 3), je bilo ugotovljeno, da je povezan s proizvajalci zadevnega izdelka iz Ljudske republike Kitajske. Podjetje 3 bi zato moralo predložiti zahtevke za TGO za svoje povezane proizvajalce v Ljudski republiki Kitajski. Podjetje informacij ni predložilo. Ugotovljeno je bilo, da podjetje 3 ni predložilo ustreznih dokazov, s katerimi bi dokazalo, da so njegovi povezani proizvajalci delovali v pogojih tržnega gospodarstva, kot to določa člen 2(7)(c) osnovne uredbe. Zato podjetju 3 zahtevek za TGO ni bil odobren.

(26) Zahtevek za TGO, ki ga je predložilo podjetje 4, je vseboval številne dokumente in priloge samo v kitajskem jeziku, brez prevoda v angleščino. Poleg tega to podjetje ni predložilo informacij, ki bi omogočile oceno njegove skladnosti z merilom 1 (poslovne odločitve), merilom 2 (računovodstvo) in merilom 3 (sredstva in „prenašanje“) iz člena 2(7)(c) osnovne uredbe.

(27) V zvezi z merilom 1 (poslovne odločitve) ni predložilo statuta in zahtevanih kopij pogodb. Za merili 2 in 3 niso bili predloženi prevodi revidiranih računovodskih izkazov v angleščino. Prav tako podjetje kljub zahtevi ni pojasnilo, zakaj podjetje med obdobjem preiskave ni prodajalo na notranjem trgu. Podjetje ni predložilo poročil o preveritvi kapitala. Poleg tega kljub zahtevi ni predložilo dokazil, iz katerih bi bile razvidne različne faze na področju poslovnih odločitev in stroški, na primer pogajanja z velikimi dobavitelji in primeri delovnih pogodb.

(28) Zahtevek za TGO, ki ga je predložilo podjetje 5, ni zagotovil dokazil, da je podjetje delovalo v pogojih tržnega gospodarstva, saj ni vseboval informacij, potrebnih za oceno skladnosti z merilom 1 (poslovne odločitve), merilom 2 (računovodstvo) in merilom 3 (sredstva in „prenašanje“).

(29) Natančneje, kar zadeva merilo 1, podjetje 5 ni predložilo zahtevkov za TGO za pet drugih povezanih podjetij v skupini, za katera se zdi, da so prodajala zadevni izdelek. Kar zadeva merilo 2, podjetje 5 ni predložilo revidiranih računovodskih izkazov za leto 2003, revizijski poročili za leti 2002 in 2004 pa sta vsebovali pripombe, zaradi katerih je bila zanesljivost zadevnih finančnih izkazov dvomljiva. Podjetje 5 ni predložilo poročila o preveritvi kapitala in informacij o tem, kdaj in pod kakšnimi pogoji je bila pridobljena oprema za proizvodnjo.

(30) Prvi pododstavek člena 2(7)(c) v ta namen določa, da mora zahtevek za TGO, ki ga proizvajalec predloži, vsebovati zadostne dokaze, kot so opredeljeni v tej določbi, da deluje v pogojih tržnega gospodarstva. Zahtevki za TGO takih dokazov niso vsebovali.

(31) Komisija je kljub temu, da k temu ni bila pravno zavezana, zadevnim proizvajalcem izvoznikom poslala pozive k dopolnitvi, vendar nanje ni bilo odgovora.

(32) Zato je Komisija zadevne proizvajalce izvoznike obvestila o svoji nameri, da zavrne TGO in jim dala možnost, da predložijo pripombe.

(33) Na ustni obravnavi in v svojih pisnih stališčih zadevni proizvajalci izvozniki niso izpodbijali ocene, ki jo je Komisija podala za njihove zahtevke za TGO.

(34) Ugotovljeno je, da noben od zadevnih proizvajalcev izvoznikov ne izpolnjuje vseh pogojev iz člena 2(7)(c) osnovne uredbe, zato se TGO zanje ne odobri.

(35) Treba je opozoriti, da bi bilo treba po mnenju Sodišča zadevnim proizvajalcem izvoznikom v primeru, če bi instituciji ugotovili, da zanje prevladujejo pogoji tržnega gospodarstva, odobriti enako stopnjo kot podjetju, ki je bilo zajeto z vzorcem in ki mu je bila odobrena TGO.

(36) Ker pa TGO na podlagi ugotovitev ponovno začete preiskave ni bila odobrena nobenemu zadevnemu proizvajalcu izvozniku, nobeden od zadevnih proizvajalcev izvoznikov ne bi smel imeti koristi od individualne stopnje dajatve vzorčenega podjetja, ki mu je bila odobrena TGO.

(37) Preostalo protidampinško dajatev, ki velja za Ljudsko republiko Kitajsko, bi bilo zato treba uvesti za zadevne proizvajalce izvoznike za obdobje uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006. Prvotno obdobje uporabe te uredbe je bilo od 7. oktobra 2006 do 7. oktobra 2008. Po začetku pregleda zaradi izteka ukrepov je bilo 30. decembra 2009 podaljšano do 31. Marca 2011. Nezakonitost, ki je bila ugotovljena v teh sodbah, je, da instituciji nista ugotovili, ali bi morala za izdelke zadevnih proizvajalcev izvoznikov veljati preostala dajatev ali dajatev vzorčenega podjetja, ki mu je bila odobrena TGO.

(38) Na podlagi nezakonitosti, ki jo je ugotovilo Sodišče, ni nobene pravne podlage za popolno oprostitev plačila protidampinške dajatve za izdelke zadevnih proizvajalcev izvoznikov. Z novim aktom, ki odpravlja nezakonitost, ki jo je ugotovilo Sodišče, je treba torej samo ponovno oceniti veljavno stopnjo protidampinške dajatve in ne samih ukrepov.

(39) Če instituciji ne bi ponovno uvedli dajatev na ustrezni stopnji, bi to pomenilo neupravičeno pridobljeno korist, saj je uvoz izdelka zadevnih proizvajalcev izvoznikov potekal na podlagi predpostavke, da bo obračunana ustrezna dajatev. Dajatev je bila torej upoštevana pri določanju prodajne cene zadevnih izdelkov.

(40) Ker je ugotovljeno, da bi bilo treba ponovno uvesti preostalo dajatev za zadevne proizvajalce izvoznike po isti stopnji, kot je bilo prvotno določeno v Uredbi Sveta (ES) št. 1472/2006, niso potrebne nobene spremembe Uredbe Sveta (ES) št. 388/2008 in Izvedbene uredbe Sveta (ES) št. 1294/2009. Ti uredbi za zadevne proizvajalce izvoznike veljata še naprej.

2. Pripombe zainteresiranih strani

(41) Zadevni proizvajalci izvozniki trdijo, da je bilo zelo težko, če ne skoraj nemogoče zagotoviti dodatne informacije za obdobje od 1. aprila 2004 do 31. marca 2005, ki jih je zahtevala Komisija.

(42) Trdili so tudi, da Sodišče izpodbijane uredbe za nično ni razglasilo samo zaradi tega, ker instituciji sploh nista proučili njihovih zahtevkov za MET, ampak tudi zaradi tega, ker nista odločili o TGO za nevzorčena in vzorčena podjetja v treh mesecih po začetku preiskave, kot to določa člen 2(7)(b) osnovne uredbe. Trdili so, da te nepravilnosti ni več mogoče odpraviti. Menijo, da bi morale biti zaradi kršitve trimesečnega roka v vsakem primeru tudi vsa vzorčena podjetja, ki so zahtevala TGO, obravnavana kot da jim je bila TGO odobrena, in da morata zato instituciji na novo izračunati povprečno stopnjo dampinga za podjetja, ki jim je bila odobrena TGO.

(43) Prav tako so trdili, da se je protidampinški postopek končal z iztekom veljavnosti protidampinških ukrepov 31. marca 2011, zaradi česar instituciji tistega postopka ne moreta nadaljevati na točki, na kateri je nastala nezakonitost. Menijo, da bi morali instituciji namesto tega začeti novo preiskavo, v kateri bi bili poleg zahtevkov za TGO zajeti tudi obstoj dampinga, škode in interesa Unije.

(44) Trdili so tudi, da bi bile zaradi predlaganega načina spoštovanja sodb protidampinške dajatve uvedene retroaktivno. To bi bilo v nasprotju z načelom pravne varnosti, pravico do učinkovitega pravnega sredstva in členom 10(1) osnovne uredbe.

(45) Prav tako so trdili, da se instituciji ne moreta omejiti na oceno zahtevkov za TGO, ki so jih predložili zadevni proizvajalci izvozniki. Namesto tega menijo, da bi morali instituciji oceniti vse zahtevke za TGO, ki so jih predložila nevzorčena podjetja. Če tega ne bi storili, bi bilo kršeno načelo nediskriminacije.

(46) Nazadnje so izpodbijali trditev, da bi brez ponovne uvedbe obstajala neupravičeno pridobljena korist. Trdili so, da za zadevne izvoznike protidampinške dajatve, ki so bile razglašene za nične, niso nikdar veljale, zato v primeru, če ne bi bile uvedene, zadevni gospodarski subjekti ne bi pridobili neupravičene koristi.

3. Analiza pripomb

(47) V odgovor na prvo trditev se instituciji sklicujeta na sodno prakso, v skladu s katero je dokazno breme na proizvajalcu, ki želi, da se mu na podlagi člena 2(7)(b) osnovne uredbe odobri TGO. Prvi pododstavek člena 2(7)(c) v ta namen določa, da mora zahtevek, ki ga tak proizvajalec predloži, vsebovati zadostne dokaze, kot so opredeljeni v tej določbi, da deluje v pogojih tržnega gospodarstva. V skladu z mnenjem Sodišča v sodbah (glej uvodno izjavo (21)) institucijama zato ni treba dokazati, da proizvajalec ne izpolnjuje pogojev, ki se zahtevajo za odobritev navedene obravnave. Nasprotno, ti instituciji morata presoditi, ali podatki, ki jih je predložil zadevni proizvajalec, zadostujejo za dokaz, da so merila iz prvega pododstavka člena 2(7)(c) osnovne uredbe izpolnjena, tako da se mu lahko odobri TGO.

(48) Instituciji bi lahko zahtevo za TGO zavrnili, ker zahtevki niso vsebovali zadostnih dokazov, da proizvajalec deluje v pogojih tržnega gospodarstva. Institucijama, ki sta zadevnim proizvajalcem izvoznikom dali možnost, da dopolnijo svoje zahtevke, zato ni mogoče očitati, da naj bi bila ta odločitev zapoznela.

(49) Glede druge trditve, da bi bilo treba TGO določiti v treh mesecih po začetku, je treba opozoriti, da v skladu s sodno prakso drugi pododstavek člena 2(7)(c) osnovne uredbe ne navaja nobenih posledic, če Komisija ne upošteva trimesečnega roka. Splošno sodišče zato meni, da odločitev o TGO, ki je sprejeta pozneje, ne vpliva na veljavnost uredbe o uvedbi dokončnih ukrepov, če seveda vložniki ne dokažejo, da bi Svet, če Komisija ne bi presegla trimesečnega roka, morda sprejel drugačno uredbo, ki bi bila za varstvo njihovih interesov ugodnejša od izpodbijane uredbe.[16] Poleg tega je Sodišče ugotovilo, da lahko instituciji oceno TGO spreminjata do sprejetja končnih ukrepov.[17]

(50) Sodbi nista spremenili te sodne prakse. V sodbah se Sodišče sklicuje na obveznost Komisije, da mora oceno sprejeti v treh mesecih, da bi dokazalo, da ta obveznost glede ocene obstaja neodvisno od tega, ali Komisija uporabi vzorčenje ali ne. Sodišče se ni opredelilo glede vprašanja, kakšna je pravna posledica, če Komisija oceno TGO izvede v poznejši fazi preiskave. Sodišče je samo presodilo, da instituciji nista mogli popolnoma prezreti zahtevkov za TGO, ampak sta jih morali oceniti najkasneje ob uvedbi dokončnih ukrepov.

(51) V tej zadevi zadevni proizvajalci izvozniki niso dokazali, da bi v primeru, če bi Komisija oceno TGO sprejela v treh mesecih po začetku protidampinškega postopka leta 2005, Svet morda sprejel drugačno uredbo, ki bi bila za varstvo njihovih interesov ugodnejša od izpodbijane uredbe. Druga trditev se zato zavrne.

(52) Glede tretje trditve, da so zadevni ukrepi potekli 31. marca 2011, instituciji ne vidita razloga, zakaj bi iztek ukrepov lahko vplival na možnost Sveta, da sprejme novi akt, ki bi zamenjal izpodbijani akt.

(53) Kot je bilo pojasnjeno v uvodnih izjavah od (9) do (11), protidampinški postopek še vedno ni zaključen, saj je bil akt, ki je sklenil postopek, razglašen za ničnega. Instituciji morata zaključiti ta postopek, saj osnovna uredba določa, da mora biti postopek zaključen z aktom institucij.

(54) Glede četrte trditve člen 10(1) osnovne uredbe, v katerem je prevzeto besedilo člena 10(1) protidampinškega sporazuma WTO („ADA“), navaja, da se začasni ukrepi in dokončne protidampinške dajatve uporabijo samo za izdelke, ki vstopajo v prosti promet od trenutka, ko prične veljati odločitev, sprejeta v skladu s členom 7(1) ali 9(4) osnovne uredbe, kar je odvisno od konkretne zadeve. V tej zadevi so se zadevne protidampinške dajatve nanašale samo na izdelke, ki so v prosti promet vstopili po začetku veljavnosti začasne in izpodbijane (dokončne) uredbe, sprejete v skladu s členom 7(1) oziroma 9(4) osnovne uredbe.

(55) Poleg tega z uvedbo protidampinških dajatev iz naslednjih razlogov niso bila kršena splošna načela prava Unije, kot so zaščita pravne varnosti, varstvo legitimnih pričakovanj in pravica do učinkovitega pravnega sredstva.

(56) Glede zaščite pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj se najprej ugotavlja, da v skladu s sodno prakso trgovci ne morejo zahtevati zaščite pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj v primerih, ko so bili obveščeni o skorajšnji spremembi trgovinske politike Unije.[18] V tej zadevi so bili trgovci z objavo obvestila o začetku postopka in začasne uredbe v Uradnem listu, ki sta oba še vedno del pravnega reda Unije, opozorjeni na tveganje, da bi za izdelke zadevnih proizvajalcev izvoznikov lahko bila uvedena protidampinška dajatev. Zadevni proizvajalci izvozniki se zato ne morejo sklicevati na splošni načeli prava Unije o zaščiti pravnega varstva in varstvu legitimnih pričakovanj.

(57) Treba je tudi poudariti, da uvedba dokončnih ukrepov ni retroaktivna. V zvezi s tem sodna praksa Sodišča razlikuje med dodelitvijo nove vloge okoliščinam, ki so postale dokončne (tudi obstoječ ali dokončni pravni položaj)[19] in okoliščinami, ki so nastale pred začetkom veljavnosti novega predpisa, a še niso dokončne (tudi začasne okoliščine)[20].

(58) V tej zadevi okoliščine uvoza zadevnih izdelkov, do katerih je prišlo med obdobjem uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006, še niso postale dokončne, ker zaradi razglasitve ničnosti izpodbijane uredbe protidampinška dajatev, ki velja za te izdelke, še ni bila dokončno določena. Hkrati so bili trgovci z objavo obvestila o začetku postopka in začasne uredbe opozorjeni glede morebitne uvedbe takšne dajatve. Ustaljena sodna praksa sodišč Unije je, da gospodarski subjekti ne morejo imeti legitimnih pričakovanj, dokler instituciji nista sprejeli akta, s katerim se zaključi upravni postopek, ki je postal dokončen.[21]

(59) Zato uvedba protidampinških dajatev ni retroaktivna.

(60) Poleg tega se lahko, tudi če bi bila uvedba dajatev retroaktivna, quod non, se materialnopravni predpisi Unije lahko uporabljajo za dejanska stanja, ki so nastala pred začetkom njihove veljavnosti, če iz njihovega besedila, cilja ali strukture jasno izhaja, da se jim lahko prizna tak učinek[22]. Zlasti v zadevi T-180/01, Euroagri proti Komisiji[23], je Sodišče menilo, da: „[Č]eprav načelo pravne varnosti praviloma nasprotuje temu, da bi akt Skupnosti začel veljati pred objavo, je lahko izjemoma drugače, če to zahteva cilj, ki ga je treba doseči, in če se ustrezno upoštevajo upravičena pričakovanja zainteresiranih oseb“.[24]

(61) V tej zadevi je namen skladnost z obveznostjo institucij v skladu s členom 266 PDEU. Ker je Sodišče ugotovilo nezakonitost samo glede določanja veljavne stopnje dajatve in ne glede uvedbe ukrepov (tj. glede ugotovitve o dampingu, škodi in interesu Unije), zadevni proizvajalci izvozniki niso mogli legitimno pričakovati, da dokončni protidampinški ukrepi ne bodo uvedeni. Zato za uvedbo, tudi če bi bila retroaktivna, quod non, ni mogoče trditi, da krši legitimna pričakovanja.

(62) Prav tako ni kršena pravica do učinkovitega pravnega sredstva. Zadevni proizvajalci izvozniki lahko zakonitost veljavne uredbe izpodbijajo na sodiščih Unije.

(63) Glede pete trditve je bilo ugotovljeno, da so zadevni proizvajalci izvozniki v drugačnem pravnem položaju kot druga nevzorčena podjetja, ki so vložila zahtevek za TGO, vendar izpodbijane uredbe niso izpodbijale na Sodišču. Glede slednjih je izpodbijana uredba postala dokončna.

(64) Če instituciji ne bi predlagali nobenih ukrepov, bi to iz razlogov iz uvodne izjave (39) pomenilo pridobljeno neupravičeno korist. Trditev, da dajatve, ki so bile razglašene za nične, niso nikdar obstajale, ker je izpodbijana uredba s sodbo z retroaktivnim učinkom odstranjena iz pravnega reda Unije, ne upošteva dejstva, da so bili trgovci z objavo obvestila o začetku postopka in začasne uredbe opozorjeni glede morebitne uvedbe takšne dajatve, in da so bile odločitve glede cen izdelkov zadevnih proizvajalcev izvoznikov sprejete v času, ko je dokončna dajatev veljala. V sodni praksi Sodišča je priznano, da se vračilo dajatev, ki so bile neupravičeno zaračunane, lahko zavrne, če bi prejemniki na tak način pridobili neupravičeno korist.[25] Utemeljitev zadevnih proizvajalcev izvoznikov se zato zavrne.

4. Pripombe zainteresiranih strani po razkritju

(65) Po razkritju so nekatere zainteresirane strani ponovile, da je Sodišče v zvezi z zadevnimi proizvajalci izvozniki Uredbo razglasilo za nično v celoti. Menile so, da bi morali instituciji na podlagi člena 266 PDEU vrniti protidampinške dajatve, zaračunane na podlagi izpodbijane uredbe, ki so se nanašale na izdelke zadevnih proizvajalcev izvoznikov, in da bi instituciji lahko sprejeli novi akt, čeprav nista bili k temu zavezani, če ta novi akt ne bi kršil prava Unije in nanj ne bi vplivale enake nepravilnosti kot tiste, ki jih je Sodišče ugotovilo v svoji sodbi.

(66) Glede vračila protidampinških dajatev so službe Komisije nacionalnim carinskim organom v obvestilu z dne 31. maja 2012 dale navodilo, naj izpolnijo takšne zahteve za vračilo, vendar naj uvoznike obenem obvestijo, da bo Komisija Svetu morda predlagala ponovno uvedbo dajatev na uvoz zadevnih izdelkov. Ta informacija je bila sporočena z izrecnim namenom, da se preprečijo legitimna pričakovanja.

(67) Glede sprejetja novega akta, ki bi zamenjal izpodbijani akt, je treba opozoriti, da morajo institucije v upravnih postopkih, kot je protidampinški postopek, preiskavo zaključiti z dokončnim aktom (glej uvodne izjave (9), (10) in (53)). Sprejetje dokončnega akta za zaključek postopka torej ni ena od možnosti, ampak obveznost institucij. Vsak novi akt mora biti v skladu s pravom Unije in mora odpraviti nezakonitost, ki jo je ugotovilo Sodišče. Glede kršitev prava Unije so zainteresirane strani trdile, da ni pravne podlage za nadaljevanje preiskave v točki, na kateri je nastala nezakonitost. Poudarjajo, da so protidampinški ukrepi na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja („obutev“) zadevnih izvoznikov potekli marca 2011. Po njihovem mnenju je „uvajanje odslužene protidampinške dajatve“ v nasprotju s pravom Unije in WTO.

(68) Zainteresirane strani niso upoštevale dejstva, da zaradi razglasitve uredbe za nično protidampinški postopek, na podlagi katerega je bila sprejeta izpodbijana uredba, glede zadevnih proizvajalcev izvoznikov še ni zaključen (glej uvodne izjave od (9) do (11) in od (52) do (53)). Dejstvo, da so se ukrepi, uvedeni z Uredbo Sveta (ES) št. 1294/2009, iztekli leta 2011, preden je Sodišče sprejelo sodbi, v zvezi s tem ni pomembno. V nasprotnem primeru bi bili ukrepi, ki jih morata instituciji sprejeti v skladu s sodbo Sodišča, odvisni od trajanja postopkov na sodiščih Unije.

(69) Trdijo tudi, da so zadevni proizvajalci izvozniki na Sodišču poleg zavrnitve zahtevkov za TGO izpodbijali tudi ugotovitev o dampingu. Sodbi razumejo v smislu, da izpodbijana uredba ni bila razglašena za nično zato, ker instituciji zahtevka za TGO nista ocenili pred sprejetjem izpodbijane uredbe, ampak ker Komisija tega ni storila v treh mesecih. Po njihovem mnenju iz tega sledi, da instituciji prav tako nista veljavno ocenili zahtevkov vzorčenih podjetij za TGO in zato tudi nista veljavno ugotovili dampinga. Ena zainteresirana stran celo predlaga, da bi instituciji ob upoštevanju sodbe morali oceniti tudi vse zahtevke za TGO, ki so jih predložila druga, nevzorčena podjetja.

(70) Ta razlaga sodbe je bila ovržena v uvodnih izjavah (49) do (51). Sklicevanje na trimesečni rok v sodbah je utemeljitev, izpeljana iz besedila, ki kaže na to, da morajo biti ocenjeni vsi zahtevki za TGO, tudi v primeru vzorčenja. Sodišče nikjer v sodbah ne spreminja zgodnejše sodne prakse o pomanjkanju sankcije v primeru kršitve trimesečnega roka. Ker je Sodišče upoštevalo načelo ekonomičnosti postopka in ni proučilo šestih od devetih ugovorov sodbam Splošnega sodišča, lahko zadevni proizvajalci izvozniki, če se odločijo za novi postopek, te ugovore ponovno vložijo. Komisija in Svet se lahko pri izvrševanju sodb sklicujeta na ugotovitve Splošnega sodišča, ki je te trditve zavrnilo, saj jih Sodišče ni razveljavilo. Trenutno ni treba proučiti zahtevkov za TGO drugih nevzorčenih podjetij, saj je veljavnost izpodbijane uredbe za ta druga, nevzorčena podjetja,postala dokončna.

(71) Zainteresirane strani so trdile, da sta instituciji odstopali od svoje običajne prakse izvrševanja sodb, ki so dokončne protidampinške ukrepe razglasile za nične, vključno s tem, kar sta instituciji naredili ob izvrševanju sodbe Sodišča v zadevi Industrie des Poudres Spheriques („IPS“)[26]. Poudarjajo zlasti, da je Komisija objavila obvestilo o ponovnem začetku preiskave v Uradnem listu in Svetu predlagala, naj v prihodnosti sprejme nove ukrepe.

(72) Dejstva te zadeve pa so drugačna kot v predhodnih razglasitvah ničnosti. Kot je bilo pojasnjeno v uvodnih izjavah (38) in (61), se nezakonitost, ki jo je ugotovilo Sodišče, ne nanaša na ugotovitve o dampingu, škodi ter interesu Unije in s tem na načelo naložitve dajatve, temveč le na določeno stopnjo dajatve. Prejšnje razglasitve ničnosti, na katere so se sklicevale zainteresirane strani, pa so se nasprotno nanašale na ugotovitve o dampingu, škodi in interesu Unije. Po mnenju institucij je bilo zato primerneje, da se v prihodnosti sprejmejo novi ukrepi.

(73) Ena zainteresirana stran se je sklicevala tudi na ugotovitvi ničnosti v zadevi T-221/05, Huvis proti Svetu, in zadevi T-249/06, Interpipe Nikopolsky proti Svetu. V teh dveh primerih je bila razglasitev ničnosti delna; del dajatve je obveljal. Splošno sodišče se je lahko odločilo o ustrezni stopnji dajatve, saj je menilo, da je treba prilagoditev izvesti na določen način. V tej zadevi pa je Sodišče nasprotno menilo, da ne more sprejeti odločitve namesto Komisije in Sveta glede tega, ali bi bilo treba zadevnim proizvajalcem izvoznikom odobriti TGO. To odločitev bi bilo mogoče sprejeti samo na podlagi ocene njihovih zahtevkov, za katero sta pristojni Komisija in Svet. Dejstvo, da se Sodišče ni izreklo o vprašanju, ali bilo treba zadevnim proizvajalcem izvoznikom odobriti TGO ali ne, kaže tudi, da kršitev trimesečnega roka ne pomeni nujno odobritve TGO, kot to trdijo nekatere zainteresirane strani.

(74) Zainteresirane strani so ponovile, da bi bila uvedba protidampinških dajatev na uvoz obutve zadevnih proizvajalcev izvoznikov retroaktivna in bi torej kršila člen 10 osnovne uredbe in člen 10 ADA. Trdile so, da bi domnevno retroaktivna uvedba kršila tudi legitimna pričakovanja. Ta legitimna pričakovanja bi nastopila na podlagi sodb oziroma dejstva, da Komisija ni ravnala v skladu s svojo prejšnjo prakso, ko obvestila o nadaljevanju postopka v Uradnem listu ni objavila takoj po razglasitvi ničnosti, ampak šele več kot leto dni po tem, ko je bila izdana prva sodba. Poleg tega trdijo, da splošno načelo prava Unije o zaščiti pravne varnosti izključuje začetek veljavnosti akta Unije z datumom, ki je zgodnejši od datuma objave zadevnega akta.

(75) V uvodnih izjavah (54) do (59) je bilo pojasnjeno, da uvedba protidampinških dajatev v tej uredbi ni retroaktivna.

(76) Sodbi nista mogli ustvariti legitimnih pričakovanj, saj pojasnjujeta, da morata Komisija in Svet ugotoviti, po kateri stopnji bo dajatev določena (glej uvodno izjavo (7)).

(77) Glede obvestila instituciji ugotavljata, da nista bili zavezani k objavi obvestila, saj postopek nadaljujeta v točki, na kateri je nastala nezakonitost, obvestilo o začetku postopka pa je ostalo del pravnega reda Unije. Domnevna legitimna pričakovanja bi temeljila na obdobju molka. V skladu s sodno prakso pa odsotnost ukrepa institucij ne more ustvariti legitimnih pričakovanj[27]. V Uradnem listu pa z domnevno zamudo ni bilo objavljeno obvestilo o nadaljevanju postopka, ampak obvestilo, s katerim so bile zainteresirane strani pozvane k sodelovanju. Objavljeno je bilo zaradi razlogov iz uvodne izjave (14) in prav tako ni moglo ustvariti legitimnih pričakovanj.

(78) Glede splošnega načela prava Unije o zaščiti pravne varnosti je bilo v uvodni izjavi (60) navedeno, da lahko ukrep Unije začne veljati pred objavo, če to zahteva cilj, ki ga je treba doseči, in če se ustrezno upoštevajo legitimna pričakovanja zadevnih oseb, ki se v tej zadevi so.

(79) Zainteresirane strani so ponovile tudi trditev glede neobstoja „pridobljene neupravičene koristi za uvoznike“, ki je bila ovržena v uvodni izjavi (64).

(80) Zainteresirane strani so trdile tudi, da bi predlagana uvedba kršila načelo o interesu Unije iz člena 21 osnovne uredbe, saj bi bila uvedba dajatev nesorazmerno breme za uvoznike v Unijo, industrija Unije kot celota pa od njih ne bi imela nobene koristi. Pri tem ni upoštevano dejstvo, da se ta uredba nanaša na uvoz zadevnih izdelkov, ki je potekal med obdobjem uporabe izpodbijane uredbe, in ne na prihodnji uvoz. Glede uvoza teh izdelkov v obdobju uporabe izpodbijane uredbe sta instituciji v uvodnih izjavah od (241) do (286) izpodbijane uredbe ugotovili interes Unije. Sodišči Unije glede teh uvodnih izjav nista ugotovili nobene nezakonitosti.

(81) Prav tako so zainteresirane strani trdile, da svojih pravic niso mogle zagovarjati vse zainteresirane strani, ampak samo tiste, ki so lahko dokazale, da so bile že v prvotni preiskavi registrirane kot zainteresirane strani. Po njihovem mnenju bodo predlagane dajatve vplivale tudi na podjetja, ki v prvotni preiskavi niso bila registrirana kot zainteresirane strani. Poleg tega so trdile, da instituciji obvestila nista objavili takoj po sodbi Sodišča, zato informacije o načrtovani uvedbi niso bile predložene pravočasno.

(82) Ker instituciji postopek nadaljujeta v točki, na kateri je nastala nezakonitost, ni nič nenavadnega, da sta instituciji obvestilo naslovili na strani, ki so bile zainteresirane strani v tistem postopku. Poleg tega drugim zainteresiranim stranem ni nič preprečevalo sodelovanja v postopku, kar so nekatere tudi storile in bile upoštevane kot zainteresirane strani od trenutka, ko so opozorile nase. Dejstvo, da je bilo obvestilo objavljeno šele več kot leto po sprejetju prve od obeh sodb, ne vpliva na zakonitost te uredbe, saj so bile vse zainteresirane strani pravočasno pozvane, naj predložijo svoja stališča.

(83) Zadevni proizvajalci izvozniki so trdili, da je bila kršena njihova pravica do zagovora, ker je Komisija njihove zahtevke za TGO ocenila šele leta 2012/2013 in ne leta 2005/2006. Če bi bila zadevna ocena sprejeta leta 2005/2006, bi namreč lahko predložili določene informacije, ki jih več ne morejo zagotoviti, ker so bili dokumenti uničeni in/ali so se osebe, ki so bile pri njih zaposlene, med tem časom zaposlile drugje.

(84) Glede tega je treba opozoriti, da Komisiji od proizvajalca izvoznika ni treba zahtevati, naj dopolni zahtevek za TGO. Komisija in Svet lahko svojo oceno utemeljita na podlagi informacij, ki jih je proizvajalec izvoznik že predložil (glej uvodne izjave (21), (22) in (31)). Poleg tega zadevni proizvajalci izvozniki niso izpodbijali ocene njihovih zahtevkov za TGO, ki jih je sprejela Komisija, prav tako pa niso navedli, na katere dokumente ali osebe se ne morejo več sklicevati. Ta trditev je zato tako abstraktna, da instituciji teh težav pri ocenjevanju zahtevkov za TGO ne moreta upoštevati. Ker ta trditev temelji na domnevah in ni podprta z natančnimi navedbami dokumentov in oseb, ki niso več na voljo in kakšen pomen imajo ti dokumenti in ljudje za oceno zahtevka za TGO, jo je treba ovreči.

(85) Zainteresirane strani so trdile, da bi predlagana uvedba kršila člen II (1)(b) Sporazuma GATT iz leta 1994, saj sta instituciji predlagali retroaktivno uvedbo protidampinške dajatve za uvoz obutve zadevnih proizvajalcev izvoznikov, za katere so protidampinški ukrepi že potekli. Poleg tega so zainteresirane strani trdile, da za zadevni uvoz ne veljajo nobeni pravno veljavni protidampinški ukrepi, zato predlagana uvedba krši člene 10, 5.1 in 5.6 ADA. V skladu s temi členi lahko instituciji ponovno uvedeta dokončne protidampinške dajatve po začetku nove preiskave in novega sklepa v smislu člena 9.1 ADA.

(86) Te trditve temeljijo na mnenju, da instituciji nista mogli nadaljevati postopka v točki, na kateri je nastala nepravilnost, in da bi bila uvedba dajatev retroaktivna. Iz prej navedenih razlogov je to mnenje napačno. Zato trditev v zvezi z domnevno kršitvijo pravil WTO ni treba podrobneje obravnavati.

5. Člen 221 carinskega zakonika Skupnosti

(87) Člen 221 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/1992 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti[28] navaja, da dolžniku sporočila o znesku dajatev ni več mogoče posredovati po poteku roka treh let od dneva nastanka carinskega dolga. Zaradi uporabe je lahko onemogočeno izvajanje sodb v vseh zadevah, v katerih so nacionalni carinski organi in/ali sodniki sprejeli nezakonitost sporočil nacionalnih carinskih organov, ki so temeljila na izpodbijani uredbi in so se nanašala na izdelke zadevnih proizvajalcev izvoznikov. V takih primerih mora biti nacionalnim carinskim organom omogočeno, da znesek dajatve sporočijo po izteku obdobja treh let od dneva nastanka carinskega dolga.

(88) V nasprotju z mnenjem zainteresiranih strani se člen 221 carinskega zakonika Skupnosti ne uporablja samodejno za določanje protidampinških dajatev. Carinski zakonik Skupnosti in osnovna uredba ne vsebujeta določb, v skladu s katerimi bi se carinski zakonik Skupnosti uporabljal za določanje protidampinških dajatev. V skladu s členom 14(1) osnovne uredbe se oblika in stopnja dajatve ter druga merila pri določanju dajatev opredelijo v uredbi, s katero se dajatev naloži.

(89) Zato s sedanjo uredbo ni določena uporaba člena 221 carinskega zakonika Skupnosti, ampak so določena neodvisna pravila v zvezi z zastaranjem. Ta neodvisna pravila so utemeljena z naslednjim: iz razlogov v uvodnih izjavah od (54) do (59) in (66) predlagana ponovna uvedba dajatev nima retroaktivnega učinka, in iz razlogov, navedenih v uvodnih izjavah (60) in (61) ter od (76) do (80), ni v nasprotju s splošnimi načeli prava Unije o zaščiti pravne varnosti in varstvu legitimnih pričakovanj.

(90) Poleg tega je bilo prvotno sporočilo o znesku dolga res predloženo v obdobju treh let. V skladu s sodbama pa je treba ponovno oceniti, ali je treba carinski dolg zmanjšati zaradi ocene zahtevkov zadevnih proizvajalcev izvoznikov za TGO. Ker glede na to oceno ni bilo nobenega razloga za zadržanje plačane carinske dajatve, je dala Komisija nacionalnim carinskim organom navodilo, naj izpolnijo takšne zahteve za vračilo, vendar naj uvoznike obenem obvestijo, da bo Komisija Svetu morda predlagala ponovno uvedbo dajatev na uvoz zadevnih izdelkov (glej uvodno izjavo (66)).

(91) Zato so neodvisna pravila v zvezi z zastaranjem, ki odstopajo od člena 221 carinskega zakonika Skupnosti, upravičena.

(92) Da bi zagotovili pravno varnost in upoštevali posebne okoliščine te zadeve, je primerno določiti, naj bo sporočilo dolžnikom o znesku dajatve predloženo v roku dveh let od začetka veljavnosti te uredbe.

(93) Zainteresirane strani so trdile, da instituciji ne moreta odstopati od člena 221 carinskega zakonika Skupnosti na podlagi člena 14(3) osnovne uredbe. Menijo, da osnovna uredba dodeljuje samo pristojnost za uvedbo protidampinških dajatev, ne pa za določanje pravil o pobiranju in vračanju protidampinških dajatev. Slednja pravila bi lahko bila določena samo v carinskem zakoniku Skupnosti. Sklicujejo se na sodbo Sodišča v zadevi C-201/04 Molenbergnatie. Zainteresirane strani so prav tako trdile, da izvedbeni akt, kot so uredbe Sveta o uvedbi protidampinških dajatev, ne more odstopati od zakonodajnih aktov, kot je carinski zakonik Skupnosti. Trdile so tudi, da bi odstopanje od člena 221 carinskega zakonika Skupnosti ogrozilo pravno varnost, saj v skladu z ustaljeno sodno prakso zakonito dolgovane dajatve po poteku zastaralnega roka niso več vračljive.

(94) V skladu z navedenim v uvodni izjavi (88) se carinski zakonik Skupnosti ne uporablja samodejno za določanje protidampinških dajatev, ampak se uporablja samo, kadar je njegova uporaba določena z uredbo, ki naloži dajatev, pri čemer je obseg njegove uporabe prav tako določen z navedeno uredbo. To trditev je treba iz navedenega razloga zavrniti kot neutemeljeno. Ne glede na to člen 14 osnovne uredbe, ki je zakonodajni akt, ki je lex specialis glede na carinski zakonik Skupnosti, Svetu podeljuje obsežna pooblastila za odstopanje od carinskega zakonika Skupnosti. V skladu s členom 14(1) osnovne uredbe države članice pobirajo dajatve v obliki, po določeni stopnji in v skladu z drugimi merili, določenimi v uredbi, ki uvaja takšne dajatve. V nasprotju z mnenjem zainteresiranih strani člen 14 osnovne uredbe določa tudi pobiranje dajatev, ne samo njihovo uvedbo. Člen 14(3) osnovne uredbe določa, da lahko Svet sprejme „posebne določbe“; primer o skupni opredelitvi pojma porekla kaže, da lahko te posebne določbe med drugim odstopajo tudi od carinskega zakonika Skupnosti. V zadevi Molenbergnatie je člen 221 carinskega zakonika Skupnosti veljal ravno zato, ker uredba o uvedbi protidampinških dajatev od njega ni odstopala. Poleg tega je jasno, da morata instituciji upravičiti vsako odstopanje in ohraniti bistvo člena 221 carinskega zakonika Skupnosti, namreč pravno varnost, ki je ohranjena tudi v tej uredbi. Te utemeljitve se zato zavrnejo.

(95) Ena zainteresirana stran je trdila, da bi moral dveletni rok za sporočilo dolžniku o znesku dajatve iz uvodne izjave (92) veljati v okviru drugega stavka člena 221(3) carinskega zakonika Skupnosti, ki v primeru kazenskega ravnanja predvideva podaljšanje obdobja treh let za pobiranje dajatev s strani carinskih organov. Poleg tega je zainteresirana stran trdila, da bi moralo enako podaljšanje veljati za rok treh let, v katerem lahko uvozniki zahtevajo vračilo dajatve na podlagi člena 236 carinskega zakonika. Instituciji ne vidita razloga za ugoditev tem zahtevam. Izjema glede pravila treh let iz drugega stavka člena 221(3) carinskega zakonika Skupnosti ni dovolj široka, da bi omogočila učinkovito skladnost s sodbama. Za podaljšanje roka za uvoznike, ki so uvažali zadevni izdelek zadevnih proizvajalcev izvoznikov in svojega carinskega dolga niso pravočasno izpodbijali, ni nobene utemeljitve.

6. Sklep

(96) Ob upoštevanju pripomb in njihovi analizi je bilo sklenjeno, da je treba preostalo protidampinško dajatev, ki je za Ljudsko republiko Kitajsko v zvezi z zadevnimi proizvajalci izvozniki veljala za obdobje uporabe izpodbijane uredbe, ponovno uvesti.

(97) Kot je bilo pojasnjeno v uvodni izjavi (40), niso potrebne nobene spremembe Uredbe Sveta (ES) št. 388/2008 in Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1294/2009, ki za zadevne proizvajalce izvoznike veljajo še naprej.

C. RAZKRITJE

(98) Zadevni proizvajalci izvozniki in vse strani, ki so sodelovale v postopku, so bili obveščeni o bistvenih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih se je nameravala priporočiti uvedba dokončne protidampinške dajatve za zadevne proizvajalce izvoznike. Po razkritju so imeli na voljo obdobje za predložitev stališč, ki so ga izkoristile številne zainteresirane strani. S tem v zvezi je potekalo tudi zaslišanje pri pooblaščencu za zaslišanje –

SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

1. Uvede se dokončna protidampinška dajatev na uvoz obutve z zgornjim delom iz usnja ali umetnega usnja, razen športne obutve, obutve s posebno tehnologijo, copat in druge hišne obutve ter obutve z zaščitno kapico, s poreklom iz Kitajske, ki jo proizvajajo podjetja Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (dodatna oznaka TARIC B999) in so uvrščene pod oznake KN: 6403 20 00, ex 6403 30 00[29], ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 in ex 6405 10 00[30] za obdobje uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006. Oznake TARIC so navedene v prilogi k tej Uredbi.

2. Za namene te uredbe se uporabljajo naslednje opredelitve:

– „športna obutev“ pomeni obutev v smislu opombe 1 k tarifnim podštevilkam v poglavju 64 Priloge I Uredbe Komisije (ES) št. 1719/2005[31];

– „obutev s posebno tehnologijo“ pomeni obutev s ceno CIF za par v višini najmanj 7,5 EUR, ki je namenjena športnim aktivnostim, z eno- ali večplastno oblikovanim podplatom, nebrizganim, izdelanim iz sintetičnih materialov, posebej oblikovanim, da se odpravi učinek vertikalnih ali lateralnih gibov, ter s tehničnimi značilnostmi, kakor so hermetične podloge, ki vsebujejo plin ali tekočino, mehanske komponente, ki odpravljajo ali nevtralizirajo učinek udarca, ali materiali, kakor so polimeri z nizko gostoto, ter ki je uvrščena pod oznake KN: ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98;

– „Obutev z zaščitno kapico“ pomeni obutev, ki vsebuje zaščitno kapico z odpornostjo proti udarcem najmanj 100 joulov (1) in je uvrščena pod oznake KN:ex 6403 30 00[32], ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 in ex 6405 10 00;

– „copati in druga hišna obutev“ pomeni obutev, ki se uvršča pod oznako KN ex 6405 10 00.

3. Stopnja dokončne protidampinške dajatve pred plačilom dajatve, ki se uporablja za neto ceno franko meja Unije izdelkov iz odstavka 1, ki jih proizvajajo podjetja Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, je 16,5 %.

4. Uporabljajo se veljavne določbe v zvezi s carinskimi dajatvami z izjemo člena 221 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/1992 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti[33]. Sporočilo dolžniku o znesku dajatve se lahko pošlje po roku treh let od datuma, ko je carinski dolg nastal, vendar najpozneje dve leti po začetku veljavnosti te uredbe.

Člen 2

Zneski, zavarovani z začasno protidampinško dajatvijo v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 553/2006 z dne 27. marca 2006, se dokončno poberejo. Zavarovani zneski, ki presegajo dokončno stopnjo protidampinških dajatev, se sprostijo.

Člen 3

Ta uredba začne veljati na dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

[1] UL L 343, 22.12.2009, str. 51

[2] UL L 275, 6.10.2006, str. 1.

[3] UL L 117, 1.5.2008, str. 1.

[4] UL L 352, 30.12.2009, str. 1.

[5] UL L 343, 22.12.2009, str. 51

[6] UL L 98, 6.4.2006, str. 3.

[7] Uredba Sveta (ES) št. 1472/2006 z dne 5. oktobra 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama (UL L 275, 6.10.2006, str. 1)

[8] Uredba Sveta (ES) št. 388/2008 z dne 29. aprila 2008 o razširitvi dokončnih protidampinških ukrepov, uvedenih z Uredbo (ES) št. 1472/2006 na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz enakega izdelka, poslanega iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali je deklariran kot izdelek s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne (UL L 117, 1.5.2008, str. 1)

[9] UL C 251, 3.10.2008, str. 21.

[10] Izvedbena Uredba Sveta (EU) št. 1294/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama in s poreklom iz Ljudske Republike Kitajske, kakor je bila razširjena na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja, poslane iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali je deklarirana kot izdelek s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne, na osnovi pregleda zaradi izteka ukrepov na podlagi člena 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 (UL L 352, 30.12.2009, str. 1)

[11] Sodba Sodišča v združenih zadevah 97, 193, 99 in 215/86, Asteris AE in drugi in Helenska republika proti Komisiji, Recueil 1988, str. 2181, točki 27 in 28.

[12] Sodba Sodišča v zadevi C-415/96, Španija proti Komisiji, Recueil 1998, str. I-6993, točka 31; zadevi C-458/98 P, Industrie des Poudres Sphériques proti Svetu, Recueil 2000, str. I-8147, točke 80 do 85; zadevi T-301/01, Alitalia proti Komisiji, ZOdl 2008, str. II-1753, točki 99 in 142; združenih zadevah T-267/08 in T-279/08, Région Nord-Pas de Calais proti Komisiji, ZOdl 2011, str. II-0000, točka 83.

[13] Sodba sodišča v Zadevi C-415/96, Španija proti Komisiji, Recueil 1998, str. I-6993, točka 31; zadevi C-458/98 P, Industrie des Poudres Sphériques proti Svetu, Recueil 2000, str. I-8147, točke 80 do 85.

[14] UL C 295, 11.10.2013, str. 6

[15] Sodba Sodišča v zadevi C-458/98 P, Industrie des Poudres Sphériques proti Svetu, Recueil 2000, str. I-8147.

[16] Zadeva T-299/05, Shanghai Excell M&E Enterprise in Shanghai Adeptech Precision proti Svetu, ZOdl. 2009, str. II- 565 („Shanghai Excell“), točke 116 do 146.

[17] Zadeva C-141/08 P, Foshan Shunde Yongjian Housewares in Hardware Co. Ltd proti Svetu, točka 94 in naprej.

[18] Zadeva 245/81, Edeka proti Nemčiji, Recueil 1982, str. 2746, točka 27.

[19] Sodba Sodišča v zadevi 270/84, Licata proti Ekonomsko-socialnemu odboru, Recueil 1986, str. 2305, točka 31; zadevi C-60/98, Butterfly Music proti CEDEM, Recueil 1999, str. 1-3939, točka 24; zadevi 68/69 Bundesknappschaft proti Brock, Recueil 1970, str. 171, točka 6; zadevi 1/73, Westzucker GmbH proti Einfuhrund Vorratsstelle für Zucker, Recueil 1973, str. 723, točka 5; zadevi 143/73, Sopad proti FORMA, Recueil 1973, str. 1433, točka 8; zadevi 96/77, Bauche, Recueil 1978, str. 383, točka 48; zadevi 125/77, KoninklijkeScholten-Honig NV e.a. proti Floofdproduktschaap voor Akkerbouwprodukten, Recueil 1978, str. 1991, točka 37; zadeva 40/79, Ρ proti Komisiji, Recueil 1981, str. 361, točka 12; zadeva T-404/05, Grčija proti Komisiji, ZOdl. 2008, str. 11-272, točka 77; zadeva C-334/07 Ρ, Komisija proti Freistaat Sachsen, ZOdl 2008, str. 1-9465, točka 53.

[20] Sodba sodišča v zadevi T-176/01, Ferrière Nord proti Komisiji, ZOdl. 2004, št. 11-3931, točka 139; zadevi C-334/07 Ρ, Komisija proti Freistaat Sachsen, ZOdl 2008, str. 1-9465, točka 53.

[21] Zadeva C-169/95, Španija proti Komisiji, Recueil 1997, str. I-135, točke 51 do 54; združeni zadevi T-116/01 in T-118/01, P&O European Ferries (Vizcaya) SA, Recueil 2003, str. II-2957, točka 205.

[22] Zadeva C-34/92, GruSa Fleisch proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, Recueil 1993, str. 1-4147, točka 22. Enaka ali podobna ubeseditev je na primer v združenih zadevah 212 do 217/80, Meridionale Industria Salumi α.δ., Recueil 1981, str. 2735, točka 9 in 10; zadevi 21/81, Bout, Recueil 1982, str. 381, točka 13; zadevi T-42/96, Eyckeler in Malt proti Komisiji, Recueil 1998, str. 11-401, točke 53 in 55 do 56;

[23] Recueil 2004, str. II-369, točke 36 do 37.

[24] Glej tudi sodbo Sodišča v zadevi C-337/88, Società agricola fattoria alimentare (SAFA), Recueil 1990, str. I-1, točka 13.

[25] Zadeva 199/82, San Giorgio, Recueil 1983, str. 3595, točka 13.

[26] Zadeva 458/98 P, Industrie des Poudres Spheriques proti Svetu z dne 3. oktobra 2000.

[27] Združeni zadevi C-183/02 P in C-187/02 P, Demesa in Territorio Histórico de Álava proti Komisiji, ZOdl. 2004, str. I-10609, točka 44; združeni zadevi T-427/04 in T-17/05, Francija proti Komisiji, ZOdl. 2009, str. II-4315, točka 261.

[28] UL L 302, 19.10.1992, str. 1.

[29] Na podlagi Uredbe Komisije (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 301, 31.10.2006, str. 1) to oznako KN s 1. januarjem 2007 zamenjajo oznake KN ex 6403 51 05, ex 6403 59 05, ex 6403 91 05 in ex 6403 99 05.

[30] Kot je opredeljeno v Uredbi Komisije (ES) št. 1719/2005 z dne 27. oktobra 2005 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 286, 28.10.2005, str. 1). Seznam izdelkov je določen z opisom izdelka iz člena 1(1) in opisom izdelka ustreznih oznak KN skupaj.

[31] UL L 286, 28.10.2005, str. 1.

[32] Na podlagi Uredbe Komisije (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 301, 31.10.2006, str. 1) to oznako KN s 1. januarjem 2007 zamenjajo oznake KN ex 6403 51 05, ex 6403 59 05, ex 6403 91 05 in ex 6403 99 05.

[33] UL L 302, 19.10.1992, str. 1.

PRILOGA

k

Predlogu izvedbene uredbe Sveta

o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvajajo podjetja Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd

Oznake TARIC za obutev z zgornjim delom iz usnja ali umetnega usnja, kakor so opredeljene v členu 1.

a) od 7. oktobra 2006:

6403 30 00 39, 6403 30 00 89, 6403 51 11 90, 6403 51 15 90, 6403 51 19 90, 6403 51 91 90, 6403 51 95 90, 6403 51 99 90, 6403 59 11 90, 6403 59 31 90, 6403 59 35 90, 6403 59 39 90, 6403 59 91 90, 6403 59 95 90, 6403 59 99 90, 6403 91 11 99, 6403 91 13 99, 6403 91 16 99, 6403 91 18 99, 6403 91 91 99, 6403 91 93 99, 6403 91 96 99, 6403 91 98 99, 6403 99 11 90, 6403 99 31 90, 6403 99 33 90, 6403 99 36 90, 6403 99 38 90, 6403 99 91 99, 6403 99 93 29, 6403 99 93 99, 6403 99 96 29, 6403 99 96 99, 6403 99 98 29, 6403 99 98 99 in 6405 10 00 80

b) od 1. januarja 2007:

6403 51 05 19, 6403 51 05 99, 6403 51 11 90, 6403 51 15 90, 6403 51 19 90, 6403 51 91 90, 6403 51 95 90, 6403 51 99 90, 6403 59 05 19, 6403 59 05 99, 6403 59 11 90, 6403 59 31 90, 6403 59 35 90, 6403 59 39 90, 6403 59 91 90, 6403 59 95 90, 6403 59 99 90, 6403 91 05 19, 6403 91 05 99, 6403 91 11 99, 6403 91 13 99, 6403 91 16 99, 6403 91 18 99, 6403 91 91 99, 6403 91 93 99, 6403 91 96 99, 6403 91 98 99, 6403 99 05 19, 6403 99 05 99, 6403 99 11 90, 6403 99 31 90, 6403 99 33 90, 6403 99 36 90, 6403 99 38 90, 6403 99 91 99, 6403 99 93 29, 6403 99 93 99, 6403 99 96 29, 6403 99 96 99, 6403 99 98 29, 6403 99 98 99 in 6405 10 00 80

c) od 7. septembra 2007:

6403 20 00 20, 6403 20 00 80, 6403 51 05 15, 6403 51 05 18, 6403 51 05 95, 6403 51 05 98, 6403 51 11 91, 6403 51 11 99, 6403 51 15 91, 6403 51 15 99, 6403 51 19 91, 6403 51 19 99, 6403 51 91 91, 6403 51 91 99, 6403 51 95 91, 6403 51 95 99, 6403 51 99 91, 6403 51 99 99, 6403 59 05 15, 6403 59 05 18, 6403 59 05 95, 6403 59 05 98, 6403 59 11 91, 6403 59 11 99, 6403 59 31 91, 6403 59 31 99, 6403 59 35 91, 6403 59 35 99, 6403 59 39 91, 6403 59 39 99, 6403 59 91 91, 6403 59 91 99, 6403 59 95 91, 6403 59 95 99, 6403 59 99 91, 6403 59 99 99, 6403 91 05 15, 6403 91 05 18, 6403 91 05 95, 6403 91 05 98, 6403 91 11 95, 6403 91 11 98, 6403 91 13 95, 6403 91 13 98, 6403 91 16 95, 6403 91 16 98, 6403 91 18 95, 6403 91 18 98, 6403 91 91 95, 6403 91 91 98, 6403 91 93 95, 6403 91 93 98, 6403 91 96 95, 6403 91 96 98, 6403 91 98 95, 6403 91 98 98, 6403 99 05 15, 6403 99 05 18, 6403 99 05 95, 6403 99 05 98, 6403 99 11 91, 6403 99 11 99, 6403 99 31 91, 6403 99 31 99, 6403 99 33 91, 6403 99 33 99, 6403 99 36 91, 6403 99 36 99, 6403 99 38 91, 6403 99 38 99, 6403 99 91 95, 6403 99 91 98, 6403 99 93 25, 6403 99 93 28, 6403 99 93 95, 6403 99 93 98, 6403 99 96 25, 6403 99 96 28, 6403 99 96 95, 6403 99 96 98, 6403 99 98 25, 6403 99 98 28, 6403 99 98 95, 6403 99 98 98, 6405 10 00 81 in 6405 10 00 89