KAZALO

1. Izobraževanje in usposabljanje v okviru strategije Evropa 2020 3

2. Napredek in izzivi na prednostnih področjih 4

2.1. Naložbe in reforme izobraževanja in usposabljanja 4

2.2. Osip 4

2.3. Doseganje terciarne izobrazbe 6

2.4. Strategije vseživljenjskega učenja 8

2.5. Učna mobilnost 9

2.6. Nove spretnosti in delovna mesta 10

3. Prispevek okvira ET 2020 k strategiji Evropa 2020 11

IZOBRAžEVANJE IN USPOSABLJANJE V OKVIRU STRATEGIJE EVROPA 2020

Leta 2009 je Svet izdelal strateški okvir za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju („ET 2020“)[1]. Od tedaj so se gospodarske in politične razmere spremenile, zaradi česar so se pojavile nove negotovosti in omejitve. Evropska unija je morala sprejeti nadaljnje ukrepe za zajezitev najhujše finančne in gospodarske krize v svoji zgodovini ter tako sprejela dogovor o strategiji za pametno, trajnostno in vključujočo rast: Evropa 2020.

Izobraževanje in usposabljanje imata v tej strategiji ključno vlogo, zlasti v integriranih smernicah, nacionalnih programih reform držav članic ter priporočilih za posamezne države, objavljenih za usmerjanje reform držav članic. Eden od petih krovnih ciljev strategije Evropa 2020 se nanaša na osip in pridobitev terciarne izobrazbe.

Letni pregled rasti 2012 poudarja, da: se mora strategija Evropa 2020 hkrati osredotočati na: reformne ukrepe s kratkoročnim učinkom na rast in na izbiro pravega srednjeročnega modela rasti. Sisteme izobraževanja in usposabljanja je treba posodobiti ter s tem izboljšati njihovo učinkovitost in kakovost ter ljudem zagotoviti spretnosti in kompetence, ki jih potrebujejo za uspeh na trgu dela. Tako bodo ljudje pridobili potrebno samozavest, da se soočijo s sedanjimi in prihodnjimi izzivi. Pripomoglo bo tudi k izboljšanju evropske konkurenčnosti ter ustvarjanju rasti in delovnih mest. Poleg tega letni pregled rasti za leto 2012 poziva, naj se posebna pozornost nameni mladim, ki spadajo med skupine, ki jih je kriza najmočneje prizadela.

ET 2020 lahko kot ključni instrument za posodobitev izobraževanja in usposabljanja občutno prispeva k doseganju ciljev strategije Evropa 2020. Preden pa je to mogoče, je treba posodobiti delovne prednostne naloge, orodja in strukturo upravljanja okvira ET 2020.

Na podlagi ocene napredka, opravljene na ključnih področjih politike v zadnjih treh letih, ta osnutek skupnega poročila predlaga nove delovne prednostne naloge za obdobje 2012–2014, usmerjene k uporabi izobraževanja in usposabljanja za podporo strategiji Evropa 2020.

Poleg tega osnutek skupnega poročila navaja številne možnosti za spremembo upravljanja okvira ET 2020, da bi lahko prispeval k strategiji Evropa 2020.

Sporočilo je podprto z dvema delovnima dokumentoma služb Komisije. Ocenjujeta položaj v posameznih državah in na ključnih tematskih področjih ter temeljita na nacionalnih poročilih, ki so jih predložile države članice, ter drugih informacijah in podatkih.

NAPREDEK IN IZZIVI NA PREDNOSTNIH PODROčJIH

Naložbe in reforme izobraževanja in usposabljanja

Trenutno so pod drobnogledom vsa področja javnih proračunov, tudi izobraževanje in usposabljanje. Večina držav članic s težavo ohranja trenutne ravni odhodkov, njihovo povečevanje pa je skorajda povsem nemogoče.

Vendar raziskave kažejo, da je mogoče z izboljšanjem učnega uspeha doseči izredne dolgoročne rezultate ter ustvariti rast in delovna mesta v Evropski uniji. Če bi na primer do leta 2020 dosegli evropsko merilo uspešnosti, po katerem bi imeli manj kot 15 % posameznikov s slabimi rezultati pri osnovnih spretnostih, bi lahko ustvarili ogromne dolgoročne skupne gospodarske koristi za Evropsko unijo[2].

To je v nasprotju z dejstvom, da je bila – celo pred krizo – poraba v nekaterih državah članicah precej nizka, približno 4 % BDP ali manj, medtem ko je bila povprečna poraba Evropske unije približno 5 % BDP – kar je manj kot 5,3 % v ZDA.

S krčenjem proračunov za izobraževanje bi lahko oslabili potencial za gospodarsko rast in konkurenčnost. Komisija je v letnem pregledu rasti za leto 2012 potrdila svoje prepričanje, da morajo države članice pri konsolidaciji svojih javnih financ dati prednost odhodkom za politike, namenjene spodbujanju rasti, kot sta izobraževanje in usposabljanje.

Ni enotnega vzorca, po katerem se države članice odzivajo na krizo z obravnavanjem proračunov za izobraževanje. Sprejele so vrsto ukrepov za obvladovanje odhodkov: mnoge so zmanjšale stroške za zaposlene (BE nl, BG, EL, ES, FR, HU, IE, LV, PT, RO, SI) ali rezervacije za infrastrukturo, vzdrževanje in opremo (BE nl, BG, IE, RO). Nekatere so omejile izvajanje predšolske vzgoje (za dveletne otroke v Franciji), preložile ali upočasnile izvajanje reform (BG) ali sprejele druge ukrepe, kot je zmanjšanje finančne pomoči študentom (BE nl, IE, PT).

Ti trendi zahtevajo pozornost politike. Okvir ET 2020 bi bilo treba uporabiti za razpravo o tem, kako najbolje vlagati v izobraževanje in usposabljanje, da bi zagotovili učinkovitost in uspešnost ter ugoden vpliv na rast. Pametne naložbe so tesno povezane s pametnimi političnimi reformami, ki izboljšujejo kakovost izobraževanja in usposabljanja. Za določitev učinkovitih načinov delitve finančnega bremena in iskanje novih virov financiranja je potreben temeljit razmislek vseh zainteresiranih strani.

Osip

Kriza močno vpliva na perspektive mladih. Brezposelnost mladih, ki je leta 2008 znašala 15,5 %, se je v letu 2010 zvišala na 20,9 %, delež mladih, starih od 15 do 24 let, ki niso vključeni v izobraževanje, delovno razmerje ali usposabljanje, pa se je povečal za dve odstotni točki. 53 %osipnikov je bilo brezposelnih.

Cilj strategije Evropa 2020, da se do leta 2020 delež mladih, starih od 18 do 24 let, ki predčasno opustijo šolanje in usposabljanje, zmanjša na manj kot 10 %, je ob upoštevanju teh podatkov še posebej zahteven. Če se bodo trenutni trendi nadaljevali, ta cilj ne bo dosežen. Kljub določenemu napredku je bila leta 2010 stopnja osipa v Evropski uniji v povprečju še vedno 14,1 %, pri čemer so se deleži med posameznimi državami močno razlikovali. Dokazi kažejo, da je nevarnost za predčasno opustitev šolanja večja pri fantih (16 %) kot pri dekletih (12,6 %).

Znižanje stopnje osipa pod 10 % je zahteven izziv. Priporočilo Sveta iz leta 2011[3] o politikah za zmanjševanje osipa poziva k takojšnjemu izvajanju povezanih, celovitih in z dejstvi podprtih strategij, zlasti v državah članicah, ki so leta 2011 na tem področju prejele priporočila za posamezne države (AT, DK, ES, MT, UK). Vendar se morajo tudi države, ki so blizu cilja (DK, IE, HU, NL, FI), še bolj potruditi za nadaljnji napredek in/ali premagovanje stagnacije. Vse države članice potrebujejo ciljno usmerjene ukrepe, ki bodo dosegli mlade v nevarnosti za predčasno opustitev šolanja.

Politike držav članic so z izjemo nekaterih v premajhni meri zasnovane na najnovejših podatkih ter analizi stopnje in vzrokov za osip. Sistematični pristop k zbiranju, nadzorovanju in analiziranju podatkov o osipu uporablja le nekaj držav (EE, HU, IT, LU, NL, UK).

Preprečevanje in zgodnje ukrepanje sta ključnega pomena pri reševanju težave, vendar države članice prvemu posvečajo premalo pozornosti. Delni, kompenzacijski ukrepi, kot je druga priložnost za izobraževanje, so sicer pomembni, vendar samo z njimi ni mogoče odpraviti vzrokov težave. V večji meri bi se bilo treba osredotočiti na preprečevalno in zgodnje posredovanje prek politik, kot so izobraževanje za učitelje, stalno poklicno izpopolnjevanje ter kakovostna predšolska vzgoja in varstvo.

K zmanjšanju osipa lahko pripomore obsežnejše zagotavljanje visokokakovostnega začetnega poklicnega izobraževanja in usposabljanja, prilagojenega potrebam mladih, vključno s kombiniranim učenjem, ki povezuje poklicno izobraževanje in usposabljanje s splošnim srednješolskim izobraževanjem. Tako je zagotovljen drugačen, za nekatere učence bolj motivirajoč način izobraževanja. Hkrati pa je nujno treba zmanjšati raven osipa v poklicnem izobraževanju in usposabljanju.

Številne države obravnavajo različne vidike osipa s številnimi ukrepi, vendar s tem ne prispevajo nujno k celoviti strategiji. Potrebno je tesnejše sodelovanje zainteresiranih strani iz različnih izobraževalnih sektorjev in področij politik, kot so mladinska politika, socialne službe ter službe za zaposlovanje. Treba je spodbuditi sodelovanje s starši in lokalnimi skupnostmi. Sodelovanje med šolami in podjetji, dejavnosti ob pouku, zunajšolske dejavnosti ter „jamstva za mlade“ so možni načini, kako v prizadevanje vključiti različne lokalne akterje.

Ker Evropa ni na poti k doseganju krovnega cilja, je nujno treba okrepiti politični pristop. V prihodnjih letih mora biti obravnavanje osipa na osnovi priporočila Sveta iz junija 2011 med najpomembnejšimi prednostnimi nalogami v okviru ET 2020.

Stopnje osipa v letu 2010[4] in nacionalni cilji

– Uspešnost v letu 2010 (%) |

[pic]

– Nacionalni cilj za leto 2020 (%) |

[pic]

– Nacionalni cilj za leto 2020 (%) |

|26 |33 |26

27 |32 |40 |38 |40 |30 |36 |32 |42 |34

36 |40 |40 |45 |40 |44 |45 |: |50 |40 |47 |46 |42 |40

45 |40 |40 |60 | |

Strategije vseživljenjskega učenja

Za večino Evropejcev vseživljenjsko učenje ni realnost. Zadnji podatki kažejo rahel upad v številu odraslih, starih od 25 do 64 let, ki so vključeni v vseživljenjsko učenje. Trenutna raven 9,1 % (2010) je veliko nižja od ciljne ravni 15 %, ki naj bi jo v okviru ET 2020 dosegli do leta 2020.

Ti slabi rezultati so v času krize še posebno zaskrbljujoči. Treba je zagotoviti, da bosta izobrazba in usposabljanje brezposelnim mladim in nizko kvalificiranim odraslim povečali možnosti na trgu dela. Brez vlaganja v njihove kompetence se zmanjšajo njihove možnosti za ponovno zaposlitev ter zniža evropski potencial za ustvarjanje rasti in delovnih mest.

Vseživljenjsko učenje je stalen proces, ki lahko traja vse življenje, pri čemer se začne s kakovostno predšolsko vzgojo in nadaljuje vse do časa po upokojitvi. Poleg tega učenje poteka tudi zunaj formalnih učnih okvirov, zlasti na delovnem mestu.

Pred kratkim je bil dosežen napredek pri izpolnjevanju evropskih meril za zmanjševanje deleža posameznikov s slabimi rezultati pri osnovnih spretnostnih(20 % leta 2009 v primerjavi z merilom manj kot 15 % do leta 2020) in povečanju udeležbe v predšolski vzgoji (92 % leta 2009 v primerjavi z merilom 95 % do leta 2020); vendar se morajo prizadevanja v zvezi z obema vprašanjema nadaljevati.

kljub temu pa se morajo prizadevanja na obeh področjih nadaljevati. Ovire za vseživljenjsko učenje so še vedno prisotne; a lack of accessible information and support systems; and inflexible learning pathways (e.g. between VET and higher education). Težave pogosto še zaostruje dejstvo, da imajo potencialni učenci nizek socialno-ekonomski status in slabo predhodno izobrazbo.

Za premagovanje teh ovir niso dovolj samo posamezne reforme v določenih izobraževalnih sektorjih. Čeprav so države članice to potrebo priznale že pred desetletjem, je problem segmentacije še vedno prisoten. Danes imajo le redke države vzpostavljene celovite strategije, ki podpirajo dobro izobraževalno kontinuiteto (AT, CY, DK, SI, UK SC).

Pozitivno je, da uporaba orodij, kot so evropska in nacionalna ogrodja kvalifikacij (BE nl, CZ, DK, EE, FI, FR, HR, IE, LT, LV, LU, MT, NL, PT, UK), mehanizmi za preverjanje neformalnega in priložnostnega učenja (FI, FR, NL, NO, PT) ter politike vseživljenjskega usmerjanja (AT, DK, DE, EE, ES, FI, FR, HU, IE, LT, LU, LV, NL), kaže, da je mogoče ovire v sodelovanju med izobraževalnimi sektorji premagati.

Sistemi izobraževanja in usposabljanja morajo zagotoviti možnosti vseživljenjskega učenja za vse. Države članice morajo preučiti svoje sisteme in poiskati ovire za vseživljenjsko učenje. V sodelovanju s ključnimi zainteresiranimi stranmi morajo vzpostaviti celovite strategije in sprejeti ukrepe za pospeševanje dostopa do vseživljenjskega učenja v skladu z evropskimi obvezami in na podlagi orodij za zagotavljanje preglednosti (evropskega ogrodja kvalifikacij[7], ECVET/ECTS[8], ogrodja ključnih kompetenc[9]). Poudarek mora biti na zagotavljanju osnovnih spretnosti za vse in na boljšem vključevanju vseživljenjskega učenja, zlasti zaradi spodbujanja k udeležbi nizko kvalificiranih odraslih.

Učna mobilnost

Z mobilnostjo se krepijo evropski temelji za prihodnjo rast, temelječo na znanju, ter zmožnost za inovacije in konkurenčnost na mednarodni ravni[10]. Poleg tega mobilnost povečuje zaposljivost in osebni razvoj ljudi, cenijo pa jo tudi delodajalci. Izobraževalne institucije, sistemi izobraževanja in usposabljanja ter podjetja imajo vsi korist od učnih izkušenj, osebnih stikov in mrež, ki izhajajo iz mobilnosti. Spodbujanje nadnacionalne učne mobilnosti je odličen primer evropske dodane vrednosti. Vendar pa trenutne ravni mobilnosti ne odražajo njene vrednosti. Približno 10–15 % visokošolskih diplomantov preživi del študijskega obdobja v tujini, kjer je dodana vrednost mobilnosti najbolj priznana; but only about 3 % of graduates from initial VET do so. More work is needed to promote mobility in vocational education and training. Učno mobilnost zavirajo omejena finančna sredstva in nezadostno jezikovno znanje. Mobilnost ni vedno priznana ali potrjena. Pogosto ni dovolj informacij o razpoložljivih možnostih. Poleg tega je premalo obravnavan specifični položaj učencev s posebnimi potrebami (npr. invalidov).

Večina držav spodbuja predvsem mobilnost učencev. Medtem ko nekatere države (BG, IE, MT, SE, BE NL, DE, EL, ES, FI, NL, RO, LT, FR) vključujejo tudi druge skupine, kot so učitelji in pripravniki, je na tem področju na voljo še veliko možnosti.

Evropski programi financiranja imajo ključno vlogo. Komisija je v novem večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020 predlagala, naj se število upravičencev v prihodnjem programu „Erasmus za vse“ poveča s 400 000 na skoraj 700 000 letno.

Vendar se morajo finančni programi povezovati s političnimi reformami. Svet je novembra 2011 sprejel novo merilo učne mobilnosti (20 % za visokošolsko izobraževanje, 6 % za začetno poklicno izobraževanje in usposabljanje 2020).

To politično obvezo je treba uresničiti z izvajanjem priporočila Sveta „Mladi in mobilnost – spodbujanje učne mobilnosti mladih“ ter z optimalnim koriščenjem evropskih orodij za zagotavljanje preglednosti, kot so EQF, ECTS/ECVET in Europass[11].

Nove spretnosti in delovna mesta

Zaradi krize je prišlo do sprememb v zahtevah glede spretnosti. Potrebe po delovnih mestih za nizko kvalificirane delavce se zmanjšujejo, industrije prihodnosti, temelječe na znanju, pa zahtevajo vse višje stopnje kvalifikacij. Po podatkih nedavne napovedi[12] se pričakuje, da se bo delež delovnih mest za visoko usposobljeno osebje povečal za skoraj 16 milijonov, in sicer z 29 % (v letu 2010) na 35 % vseh služb v letu 2020. Nasprotno naj bi delež delovnih mest, za katera je potrebna nizka stopnja spretnosti, upadel za okrog 12 milijonov, z 20 % na manj kot 15 %. Nekatere države se že soočajo z ozkimi grli pri visoko kvalificiranih delovnih mestih. To stanje bo še poslabšal učinek staranja prebivalstva, ko se bo po letu 2012 delovna sila začela zmanjševati. Številne države članice (BG, CY, CZ, EE, PL, SI, SK, UK) so prejele svojim položajem prilagojena priporočila glede izboljšanja spretnosti za trg dela ter posebne pomoči za nizko kvalificirane delavce.

Države članice so napredovale pri izvedbenih metodah, orodjih in pristopih za predvidevanje ter ocenjevanje potreb po spretnostih, neusklajenosti in zaposljivosti diplomantov. Mnoge se osredotočajo na ključne sektorje, kot sta IKT in zdravje (AT, BE fr, BE nl, CY, DE, DK, EE, FI, FR, HU, IE, IT, LV, NL, PL, PT, UK).

Vendar je le nekaj držav (AT, DE, FR, IE, PL, UK) uskladilo pristop za razširjanje rezultatov med ključnimi akterji. Vendar pa imajo le redke države (AT, DE, FR, IE, PL, UK) usklajen pristop za razširjanje rezultatov med ključnimi akterji.

Države obravnavajo odzivnost ponudbe izobraževanja in usposabljanja na razvoj trga s partnerstvi s ključnimi zainteresiranimi stranmi (EE, SE); uporabo mehanizmov za zagotavljanje kakovosti ter s pobudami za kompetence, zahtevane na trgu dela, zlasti pismenost, matematiko, naravoslovje in tehniko (AT, BE nl, DE, FR, PL, LT, IE), jezike, digitalno pismenost ter samoiniciativnost in podjetnost (ES, EE, BG, LT, FR).

ET 2020 mora podpirati izvajanje vodilne pobude „Program za nove spretnosti in delovna mesta“. Komisija bo leta 2012 predstavila sporočilo o ponovnem razmisleku o spretnostih, v katerem bo predlagala ukrepe za izboljšanje ključnih kompetenc ter pospeševanje tesnejše povezave med izobraževanjem in trgom dela. Delo v okviru ET 2020 bo usmerjeno k spodbujanju ključnih kompetenc za vse državljane, izboljšanju spremljanja z novim evropskim merilom zaposljivosti[13] ter predvidevanju prihodnjih zahtev glede spretnosti na trgu dela, zlasti prek evropske panorame spretnosti.

PRISPEVEK OKVIRA ET 2020 K STRATEGIJI EVROPA 2020

Zgornja ocena cikla 2009–2011, vključno s počasnim napredkom pri doseganju krovnega cilja glede izobraževanja in meril ET 2020, poudarja nujnost vlaganja v reforme izobraževanja in usposabljanja, da se zagotovijo trajnostna rast in delovna mesta.

Letni pregled rasti za leto 2012 poudarja potrebo po tem, da države članice sledijo smernicam politike na ravni EU. Okvir ET 2020 bi se lahko uporabil za podporo državam članicam pri odzivanju na izzive, opredeljene v različnih priporočilih za posamezne države: o osipu (AT, DK, ES, MT, UK) in doseganju terciarne izobrazbe (BG, CZ, MT, PL, SK); concerning lifelong learning, VET and skills for the labour market (AT, CY, DK, EE, ES, FI; FR, LU, MT, PL, SI, SK); ter o predšolski vzgoji in šolskem izobraževanju ali vprašanjih enakosti (BG, DE, EE).

Na podlagi ocene Komisije ter posvetovanja z državami članicami in evropskimi organizacijami zainteresiranih strani Komisija potrjuje, da štirje strateški cilji ET 2020, začrtani leta 2009, ostajajo veljavni. Predlaga, da se seznam srednjeročnih prednostnih področij, določenih leta 2009, nadomesti z novim, usmerjenim v mobilizacijo izobraževanja in usposabljanja za podporo rasti in delovnih mest (glej Prilogo).

Poleg tega Komisija predlaga pregled organizacije dela v okviru ET 2020, ki je bila začrtana pred dogovorom o strategiji Evropa 2020 in evropskem semestru. Okvir ET 2020 bi moral biti bolje usklajen s strategijo Evropa 2020; moral bi biti mehanizem za mobilizacijo zainteresiranih strani ET 2020, povečanje njihove lastne odgovornosti in uporabo njihovih strokovnih znanj v podporo strategiji Evropa 2020, pri čemer bi moral temeljiti na dokazih in podatkih zadevnih evropskih agencij in mrež[14].

Da bi povečali prispevek okvira ET 2020 strategiji Evropa 2020, je mogoče upravljanje okvira ET 2020 in njegovih delovnih orodij prilagoditi, kot je opisano v nadaljevanju:

(1) Svet za izobraževanje bi lahko obravnaval razsežnost izobraževanja in usposabljanja strategije Evropa 2020 na vsaki seji med evropskim in nacionalnim semestrom. Na februarski seji bi Svet lahko obravnaval letni pregled rasti in o ugotovitvah poročal na marčevskem zasedanju Evropskega sveta. Svet bi lahko nato na svojem naslednjem zasedanju preučil skupna vprašanja, ki se pojavljajo zaradi smernic Evropskega sveta in njihovega izvajanja z nacionalnimi programi reform. Novembra bi se Svet lahko osredotočil na ukrepe, ki bi sledili rezultatom evropskega semestra.

(2) Zaradi celovitosti strategije Evropa 2020 je mogoče pospešiti sodelovanje med Odborom za izobraževanje in skupino visokih uradnikov ter Odborom za ekonomsko politiko, Odborom za zaposlovanje in Odborom za socialno zaščito. S sodelovanjem bi zagotovili vključenost okvira ET 2020 v izvajanje strategije Evropa 2020, tudi v smislu uporabe kazalnikov spremljanja.

(3) Instrument za vzajemno učenje bi lahko bolje izkoristili in ga v večji meri vključili v strategijo Evropa 2020. Za začetek bi se lahko vsako leto septembra ali oktobra opravil letni vzajemni pregled, ki bi bil podlaga za razpravo na ravni Sveta. Pregled bi bil lahko pripravljen v tesnem sodelovanju s predsedstvom Sveta in znotraj skupine visokih uradnikov. Ta večstranski pristop bi se lahko osredotočil na ključna politična vprašanja iz predhodnega evropskega semestra, ki so povzročila izdelavo številnih priporočil za posamezne države. Poleg tega bi lahko države članice, če bi želele, povabile strokovnjake na poglobljeno razpravo o posebnih vprašanjih v njihovih državah. Komisija bi to dejavnost podprla s programom vseživljenjskega učenja in njegovim naslednikom, tudi s podpiranjem sodelovanja mednarodno priznanih strokovnjakov.

(4) Za okrepitev povezave med strategijo Evropa 2020 in okvirom ET 2020 bi lahko Komisija vsako leto organizirala izmenjavo mnenj med zainteresiranimi stranmi na področju izobraževanja in usposabljanja. Na novem forumu za izobraževanje in usposabljanje bi lahko v začetku oktobra razpravljali o napredku glede posodobitve sistemov izobraževanja in usposabljanja, pri čemer bi se opirali na vprašanja izobraževanja v evropskem semestru.

(5) Komisija predlaga posodobitev seznama kazalnikov na področju izobraževanja in usposabljanja[15] (glej priloženi delovni dokument služb Komisije), da se zagotovi skladnost kazalnikov, uporabljenih v okviru ET 2020, s cilji okvira. Namesto sedanjega poročila o napredku[16] bo Komisija vsako jesen predstavila nov Pregled izobraževanja in usposabljanja , v katerem bo strnjeno opisan napredek pri doseganju meril in bistvenih kazalnikov okvira ET 2020, tudi krovnega cilja strategije Evropa 2020 o izobraževanju in usposabljanju. Ta dokument bi služil kot podlaga za razpravo na ravni Sveta.

Končno je treba uporabiti vse instrumente, da se dosežejo cilji, začrtani v strategiji Evropa 2020 in okviru ET 2020, vključno s programom vseživljenjskega učenja , prihodnjim programom Erasmus za vse , strukturnimi skladi in Obzorjem 2020 .

Priloga

Prednostna področja za evropsko sodelovanje na področju izobraževanja in usposabljanja v obdobju 2012–2014

1. Uresničevanje vseživljenjskega učenja in mobilnosti

Evropska referenčna orodja

Sodelovanje v prizadevanju za povezavo nacionalnih ogrodij kvalifikacij z EQF, določitev celovitih nacionalnih dogovorov za priznavanje učnih rezultatov; ustvarjanje povezav med ogrodji kvalifikacij, dogovori o priznavanju rezultatov, zagotavljanjem kakovosti ter sistemi za zbiranje in prenos kreditnih točk (ECVET, ECTS); sodelovanje pri načrtovanju zahteve po spretnostih ter doseganju boljše usklajenosti med tako zahtevo in zagotavljanjem učnih možnosti (panorama spretnosti, klasifikacija o evropskih spretnostih, kompetencah in poklicih – ESCO); izboljšanje prepoznavnosti, razširjanja in uporabe evropskih referenčnih orodij, da se pospeši njihovo izvajanje.

Učna mobilnost

Izvajanje priporočila Sveta „Mladi in mobilnost – spodbujanje učne mobilnosti mladih“, da se pospeši učna mobilnost za vse učence v Evropi in drugod po svetu na vseh ravneh izobraževanja in usposabljanja, s poudarkom na informiranju in usmerjanju, kakovosti učne mobilnosti, odstranjevanju ovir ter spodbujanju mobilnosti učiteljev.

Strategije vseživljenjskega učenja

Skupno prizadevanje za zaključek razvoja celovitih nacionalnih strategij vseživljenjskega učenja s poudarkom na partnerstvu z zainteresiranimi stranmi, razvojem kompetenc nizko kvalificiranih odraslih ter ukrepih za povečanje dostopa do vseživljenjskega učenja in vključevanje storitev vseživljenjskega učenja (svetovanje, potrjevanje itd.).

2. Izboljšanje kakovosti in učinkovitosti izobraževanja in usposabljanja

Osnovna znanja (pismenost, matematika, naravoslovje in tehnika), jeziki

Uporaba dokazov o bralni pismenosti, vključno s poročilom strokovne skupine na visoki ravni za pismenost, za dvig ravni pismenosti med šolarji in odraslimi ter zmanjšanje deleža petnajstletnikov s slabim znanjem branja. Obravnavanje izzivov pismenosti pri uporabi različnih medijev, vključno z digitalnim, za vse. Izkoriščanje in izpopolnjevanje rezultatov sodelovanja za odpravljanje slabih rezultatov pri matematiki n naravoslovnih predmetih v šoli; prizadevanje za izboljšanje jezikovnih kompetenc, zlasti za podporo učne mobilnosti in zaposljivosti.

Poklicno izpopolnjevanje za učitelje, vodje usposabljanja in vodstvene delavce šol

Izboljšanje kakovosti učiteljev, saj je to ključnega pomena za doseganje kakovostnih rezultatov, osredotočanje na kakovost učiteljev, privabljanje in izbira najboljših kandidatov za poučevanje, kakovostno stalno poklicno izpopolnjevanje, izpopolnjevanje kompetenc učiteljev ter krepitev vodstva šol.

Posodobitev visokega šolstva in povišanje stopnje zaključene terciarne izobrazbe

Work together to increase the number of graduates, including extending alternative pathways; improving the quality and relevance of higher education; povečanje kakovosti visokošolskega izobraževanja z mobilnostjo in čezmejnim sodelovanjem; krepitev povezav med visokim šolstvom ter raziskavami in inovacijami za spodbujanje odličnosti in regionalnega razvoja; izboljšanje upravljanja in financiranja.

Privlačnost in ustreznost poklicnega izobraževanja in usposabljanja

Skupna prizadevanja ob upoštevanju sporočila iz Bruggeja o okrepljenem evropskem sodelovanju na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja za obdobje 2011–2020, zlasti za povečanje privlačnosti začetnega poklicnega izobraževanja in usposabljanja, spodbujanje odličnosti ter ustreznosti poklicnega izobraževanja in usposabljanja na trgu dela, uporaba mehanizmov za zagotavljanje kakovosti ter izboljšanje kakovosti učiteljev, vodij usposabljanja in ostalih strokovnih delavcev na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja.

Učinkovito financiranje in ocenjevanje

Preverjanje mehanizmov financiranja in sistemov ocenjevanja z namenom izboljšanja kakovosti, vključno s podporo, namenjeno prikrajšanim državljanom, ter razvojem učinkovitih in pravičnih orodij, namenjenih spodbujanju zasebnih naložb v visokošolsko izobraževanje in usposabljanje.

3. Spodbujanje pravičnosti, socialne kohezije in aktivnega državljanstva

Osip

Pomoč državam članicam pri izvajanju priporočila Sveta iz leta 2011 o politikah za zmanjšanje osipa ter njihovih nacionalnih strategij za obravnavo osipa na področju splošnega izobraževanja ter poklicnega izobraževanja in usposabljanja.

Predšolska vzgoja in varstvo

Skupna prizadevanja ob upoštevanju sklepov Sveta iz leta 2011 o predšolski vzgoji in varstvu, za zagotavljanje razširjenega pravičnega dostopa do predšolske vzgoje in varstva ob hkratnem povečanju kakovosti izvajanja; spodbujanje integriranih pristopov, poklicnega izpopolnjevanja zaposlenih v predšolski vzgoji in varstvu ter starševske podpore; oblikovanje ustreznih učnih načrtov, programov in modelov financiranja.

Enakost in raznovrstnost

Okrepitev vzajemnega učenja o učinkovitih načinih za izboljšanje učnega uspeha v vse bolj raznoliki družbi, zlasti z izvajanjem vključujočih izobraževalnih pristopov, ki učencem iz najrazličnejših okolij in z različnimi izobraževalnimi potrebami, vključno z migranti, Romi ter učenci s posebnimi potrebami, omogočajo, da v celoti uresničijo svoj potencial; povečanje učnih možnosti za starejše odrasle in spodbujanje medgeneracijskega učenja.

4. Krepitev ustvarjalnosti in inovativnosti, vključno s podjetništvom, na vseh ravneh izobraževanja in usposabljanja

Partnerstva s podjetji, raziskovalnimi zavodi in organizacijami civilne družbe

Razvijanje učinkovitih in inovativnih oblik mreženja, sodelovanja in partnerstva med izvajalci izobraževanja in usposabljanja ter številnimi zainteresiranimi stranmi, vključno s socialnimi partnerji, poslovnimi organizacijami, raziskovalnimi zavodi in organizacijami civilne družbe. Podpiranje mrež šol, univerz ter drugih izvajalcev izobraževanja in usposabljanja za pospeševanje novih metod organiziranja učenja (vključno z odprtimi izobraževalnimi viri), vzpostavitev zmogljivosti in njihov razvoj v obliki učnih organizacij.

Prečne ključne kompetence, podjetniška izobrazba, elektronska pismenost, medijska pismenost, inovativna učna okolja

Skupna prizadevanja za spodbujanje pridobivanja ključnih kompetenc, opredeljenih v priporočilu iz leta 2006 o ključnih kompetencah za vseživljenjsko učenje, vključno z digitalno pismenostjo in zavedanjem, kako lahko IKT in podjetništvo povečajo inovativnost na področju izobraževanja in usposabljanja, s spodbujanjem ustvarjalnih učnih okolij ter dviganjem ravni kulturne zavesti, izražanja in medijske pismenosti.

[1] UL C 119, 28.5.2009, str. 2.

[2] Dokument Evropske mreže strokovnjakov za ekonomijo izobraževanja (European Expert Network on Economics of Education), januar 2011: Strošek nizke dosežene izobrazbe v Evropski uniji ( The Cost of Low Educational Achievement in the European Union ).

[3] UL C 191, 1.7.2011, str. 1.

[4] Vir podatkov za leto 2010: Eurostat (ADS).

[5] COM(2011) 567 konč.

[6] Vir podatkov za leto 2010: Eurostat (ADS). (ravni ISCED) 5–6. Za DE cilj vključuje tudi ISCED 4, za AT pa ISCED 4A.

[7] UL C 111, 6.5.2008.

[8] Evropski sistem kreditnih točk za poklicno izobraževanje in usposabljanje, evropski sistem zbiranja in prenašanja kreditnih točk, glej http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc48_en.htm.

[9] UL L 394, 2006, str. 10.

[10] COM(2009) 329 konč.

[11] UL L 390, 2004.

[12] http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf.

[13] SEC(2011) 670 konč.

[14] Zlasti Cedefop, Evropska ustanova za usposabljanje in mreža Euridyce.

[15] UL C 311, 21.12.2007, str. 13–15.

[16] Zadnja izdaja: SEC(2011) 526.