SL Uradni list Evropske unije C 43/8

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Evropskemu svetu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Zaključek prvega evropskega semestra za usklajevanje gospodarskih politik: Smernice za nacionalne politike v obdobju 2011–2012

COM(2011) 400 konč.

2012/C 43/02

Glavni poročevalec: Michael SMYTH

Evropska komisija je 7. junija 2011 sklenila, da v skladu s členom 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Evropskemu svetu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Zaključek prvega evropskega semestra za usklajevanje gospodarskih politik: smernice za nacionalne politike v obdobju 2011–2012

COM(2011) 400 konč.

Predsedstvo Odbora je 14. junija 2011 zadolžilo usmerjevalni odbor za strategijo Evropa 2020, naj pripravi delo Odbora na to temo.

Zaradi nujnosti postopka je Evropski ekonomsko-socialni odbor na 476. plenarnem zasedanju 7. in 8. decembra 2011 (seja z dne 8. decembra) za glavnega poročevalca imenoval g. SMYTHA ter mnenje sprejel s 136 glasovi za, nobenim glasom proti in 6 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi

1.1 Unija in njeno prebivalstvo se srečujeta z najhujšo gospodarsko, socialno in politično krizo v svoji zgodovini. Kriza je hudo prizadela države članice in njihovo prebivalstvo ter ogrozila ključne pridobitve Unije, kot so enotna valuta, pakt stabilnosti in notranji trg. Med prejšnjo finančno krizo je prav hitro in odločno ukrepanje evropskih voditeljev preprečilo dolgo obdobje recesije. Evropa se zdaj sooča z novim, enako resnim izzivom in tudi tokrat je potrebna trdna in enotna politična drža. Nobena država članica se s krizo ne more spopasti sama in znašli smo se pred kruto politično izbiro: ali se bo evropska povezava okrepila za izhod iz krize ali pa bo kriza evropsko povezavo močno omajala in jo ogrozila.

1.2 Potrebni so takojšnji ukrepi za zmanjšanje dolga, konsolidacijo javnih financ ter dvig zaupanja državljanov in podjetij. Vendar pa bi se morali snovalci politik ozreti tudi v prihodnost, onkraj trenutne krize. Pozornost ne bi smela biti usmerjena zgolj v kratkoročne in srednjeročne ukrepe; potrebne so dolgoročne reforme. Ukrepanje oziroma neukrepanje v zvezi s tem bo imelo kratkoročen in celo takojšen vpliv na stroške zadolževanja držav članic.

1.3 Zaradi vsega tega Odbor meni, da je strategija Evropa 2020 pomembnejša kot kadarkoli prej, saj ponuja celovit program reform za trajnostno rast in večjo odpornost Unije v prihodnosti.

1.4 Treba je uravnotežiti vse vidike strategije – zlasti gospodarski, socialni in okoljski vidik: vsa tri prednostna področja, pametna, trajnostna in vključujoča rast, se prepletajo in vzajemno krepijo. Enako pozornost je treba nameniti gospodarski rasti, podjetništvu, malim in srednje velikim podjetjem, konkurenčnosti, inovativnosti, trajnosti in okolju, socialnim pravicam, zaposlovanju in podpori izobraževanju.

1.5 Zaradi težkih gospodarskih razmer in obremenjenih javnih financ v državah članicah je zdaj največji izziv, kako strategijo primerno udejanjiti.

1.6 Odbor je zelo zaskrbljen, ker zaveze držav članic iz njihovih nacionalnih programov reform ne zadoščajo – kakor kaže letni pregled rasti (1) – za izpolnjevanje večine ciljev iz strategije (na področju izobraževanja, zaposlovanja, raziskav in razvoja, zmanjševanja revščine, omejevanja izpustov – energetske učinkovitosti – obnovljivih virov energije).

1.7 Države članice morajo okrepiti svoja prizadevanja in se lotiti bolj velikopoteznih državnih prilagoditev, da bi lahko cilje izpolnile do leta 2020, ter prednost nameniti področjem, ki prispevajo k rasti (izobraževanju, inovativnosti, energiji, prometnim povezavam itd.). Ključnega pomena pa je ustrezno uresničevanje njihovih zavez.

1.8 Odbor meni, da bo pri izvajanju reform in strategije rasti za njihov uspeh odločilnega pomena sodelovanje organizirane civilne družbe in socialnih partnerjev, zato bo državne uprave in EU spodbujal h konkretnim rezultatom. V ta namen bo še naprej sodeloval z mrežo nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov in podobnih organizacij v okviru strategije Evropa 2020. Po eni strani bo tako ozaveščal države članice, po drugi pa snovalce politik na ravni EU seznanjal z dejanskimi gospodarskimi in socialnimi razmerami.

2. Ozadje

2.1 Prvi evropski semester, nova metoda upravljanja s ciljem izboljšati usklajevanje gospodarske politike med EU in državami članicami, se je začel januarja 2011, ko je Komisija predstavila letni pregled rasti (2), ki je bil potrjen in dopolnjen na spomladanskem Evropskem svetu (3).

2.2 Na podlagi tega so države članice konec aprila 2011 predložile programe stabilnosti ali konvergenčne programe, ki obravnavajo stanje njihovih javnih financ, ter nacionalne reformne programe, v katerih so predstavljeni ključni ukrepi politik za doseganje ciljev iz strategije Evropa 2020. Poleg tega je večina članic pakta „euro plus“ predstavila posebne zaveze, ki so jih sprejele v okviru pakta (4).

2.3 Po oceni programov in zavez je Komisija predlagala priporočila za posamezne države ter tudi priporočila za območje eura (5), usmerjena na področja, kjer so bili potrebni dodatni ukrepi držav članic za okrepitev strukturnih reform. S tem ko jih je junijski Evropski svet podprl (6), se je končal prvi evropski semester in začel „nacionalni semester“.

2.4 Izhodišče tega dokumenta je sporočilo Komisije Zaključek prvega evropskega semestra za usklajevanje gospodarskih politik: smernice za nacionalne politike v obdobju 2011–2012 (7), ki je bilo objavljeno junija 2011. Usmerja se na več pomembnih vprašanj, med njimi:

— krepitev upravljanja v odnosu do strategije,

— izboljšanje obveščanja o strategiji,

— izboljšanje dejanskega izvajanja te strategije v državah članicah.

2.5 Dokument bo vključen v novo „celovito poročilo“ (8), ki bo predstavljeno prek interaktivne mreže EESO, nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov in drugih sorodnih partnerskih organizacij.

2.6 Posamezne politike, ki jih zajema strategija Evropa 2020, so bile podrobneje obravnavane v prejšnjem mnenju o letnem pregledu rasti: spodbujanje ukrepov EU za celovit odziv na krizo (9). Po posvetovanju o letnem pregledu rasti 2011 je Odbor pripravil mnenje, v katerem je v celoti podprl strategijo Evropa 2020 in evropski semester ter Komisijo pozval, naj se zavzame za evropsko povezovanje. Obžaloval pa je, da je bila pri prvem letnem pregledu rasti zamujena priložnost, da bi ponudili predloge politik za dosego pametne, trajnostne in vključujoče rasti. Zaradi močnega poslabšanja gospodarskih in socialnih razmer je treba te predloge zdaj udejanjiti.

2.7 V mnenju je bilo predstavljenih tudi več konkretnih predlogov o desetih točkah, ki jih je opredelila Komisija: izvajanju stroge fiskalne konsolidacije, odpravi makroekonomskih neravnovesij, zagotavljanju stabilnosti finančnega sektorja, povečevanju privlačnosti dela, reformi pokojninskih sistemov, ponovnem zaposlovanju brezposelnih, doseganju ravnotežja med varnostjo in prožnostjo, izkoriščanju potenciala enotnega trga, privabljanju zasebnega kapitala za financiranje rasti ter ustvarjanju stroškovno učinkovitega dostopa do energije.

2.8 Odbor namerava po objavi letnega pregleda rasti Komisije za leto 2012 (10) predložiti mnenje, ki se bo glede na zasedanje Evropskega sveta marca 2012 usmerilo v poročilo o napredku izvajanja strategije Evropa 2020.

3. Upravljanje

3.1 Proces Evrope 2020 bi moral biti proces vseh in za vse, ne pa zgolj v domeni snovalcev politik, zakonodajalcev in strokovnih skupin:

— zaželeni so prispevki vseh družbenih krogov, da bo mogoče izkoristiti razpoložljivo strokovno znanje, opredeliti najboljše pristope k trenutnim izzivom in premisliti o ustvarjalnih rešitvah. Zgled tega bi lahko bilo socialno podjetništvo, ki ima hkrati gospodarske in socialne pozitivne učinke;

— primerno uresničevanje strategije v državah članicah je odvisno predvsem od zavez in odgovornosti udeleženih akterjev. Zato je nujno, da vsi prevzamejo svoj delež odgovornosti zanjo ter so pri tem polnopravni partnerji, kar bo v reforme vneslo potrebno dinamiko.

3.2 Odbor meni, da je treba izboljšati posvetovanje z organizirano civilno družbo, njeno sodelovanje in aktiviranje tako na nacionalni kot evropski ravni.

3.3 Pri spremljanju in uresničevanju strategije Evropa 2020 bi morala dejavno sodelovati organizirana civilna družba v državah članicah.

3.4 Z evropskimi socialnimi partnerji in organizirano civilno družbo bi se bilo treba posvetovati o priporočilih za vsako posamezno državo članico. Pri tem je ključnega pomena načrtovanje, da se omogoči sodelovanje civilne družbe že v zgodnji fazi oblikovanja prihodnjih možnosti za cikel po letu 2011. Predvsem je treba zagotoviti spoštovanje temeljnih konvencij Mednarodne organizacije dela, zlasti konvencije št. 98, ki jamči pravico kolektivnega dogovarjanja.

3.5 Odbor poziva k okrepitvi posebne vloge in prepoznavnosti nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov in sorodnih organizacij, kar pa ne bo vplivalo na obstoječe posvetovalne mehanizme s socialnimi partnerji v državah članicah.

3.6 Sprejeti bi bilo treba ukrepe za spodbuditev razprave o uresničevanju strategije Evropa 2020 v državah članicah, vlade pa bi morale izoblikovati bolj učinkovite postopke dajanja povratnih informacij o rezultatih okrepljenega civilnega in socialnega dialoga o strategiji.

3.7 EESO zagovarja redne konference o spremljanju strategije Evropa 2020 v državah članicah, ki bi vključevale vse akterje in organizacije civilne družbe.

3.8 Odbor priporoča, da se v državah članicah vzpostavi stalni dialog, ki bo vključeval nacionalne ekonomsko-socialne svete ali sorodne organizacije in druge socialne partnerje, kot so mala in srednje velika podjetja, organizacije socialne ekonomije, skupine strokovnjakov, univerze in akterji, ki so dejavni na področju spodbujanja socialne kohezije in enakih možnosti. Upoštevati bi bilo treba tudi sporazume in prakso s področja civilnega dialoga, ki obstajajo v nekaterih državah članicah.

3.9 Odpraviti je treba strukturne ovire, ki preprečujejo pristen dialog s socialnimi partnerji in organizacijami civilne družbe. Sem sodi na primer izogibanje kratkim rokom za oblikovanje nacionalnih programov reform, ki so že postali pravilo.

3.10 Upravljanje na evropski ravni – dodana vrednost okrepljene evropske razsežnosti

3.10.1 Jasno postaja, da nacionalne politike same po sebi ne zadoščajo in da je treba okrepiti evropsko sodelovanje na področju politik. Asimetrične ali osamljene makroekonomske, industrijske ali socialne politike v državah članic lahko spodkopljejo EMU in enotni trg ter lahko posredno negativno vplivajo na druge države članice.

3.10.2 Odbor podpira dialog med nacionalnimi ekonomsko-socialnimi sveti in organizacijami civilne družbe ter predstavniki Komisije o okoliščinah v posameznih državah. Podobno bi bilo treba nacionalne ekonomsko-socialne svete bolj vključiti v letna posvetovanja Komisije. EESO zagovarja tak pristop, saj je skladen s pristopom Evropskega parlamenta v smeri tesnejšega sodelovanja z nacionalnimi parlamenti ter pristopom Odbora regij za sodelovanje z evropskimi regionalnimi in lokalnimi oblastmi.

3.10.3 Evropski parlament je kritično ocenil delovanje evropskega semestra zaradi pomanjkanja verodostojnosti, obrobne vloge Evropskega parlamenta, nezadostne vključenosti nacionalnih parlamentov ter nepreglednosti postopka. Predlagal je povečanje učinkovitosti evropskega semestra prek rednega gospodarskega dialoga o njegovem dokončanju. Odbor podpira zamisel o ustanovitvi parlamentarnega pododbora, ki bi obravnaval vprašanja v zvezi z evropskim semestrom, in želi tesno sodelovati pri njegovem delu.

3.10.4 Želi si tudi še vnaprej sodelovati z Odborom regij pri spodbujanju državljanov, da strategijo Evropa 2020 sprejmejo za svojo, in pri njenem učinkovitem izvajanju.

3.10.5 Meni, da bi bilo treba organizirano civilno družbo povabiti k sodelovanju v teritorialnih paktih (11) za strategijo Evropa 2020.

3.11 Instrumenti, ki so na voljo za izboljšanje upravljanja

3.11.1 Odbor meni, da bi bilo treba za uspeh strategije Evropa 2020 uporabiti vse razpoložljive instrumente Unije (12).

3.11.2 Opozarja, da evropski semester ne bi smel postati nadomestek za širše smernice gospodarske politike in politike zaposlovanja v državah članicah.

3.11.3 Večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020 bi moral podpirati doseganje ciljev strategije Evropa 2020.

3.11.4 Strukturni skladi v obdobju 2014–2020 bi morali biti povsem usklajeni s prednostnimi usmeritvami (13) strategije Evropa 2020.

3.11.5 Boljše usklajevanje porabe na ravni EU in na državni ravni bi prispevalo k večji učinkovitosti.

3.11.6 Javne naložbe v pametno, trajnostno in vključujočo rast – na ravni EU in držav članic – bi prav tako lahko spodbudile dodatna zasebna vlaganja in tako delovale kot vzvod.

4. Obveščanje o strategiji Evropa 2020

4.1 Treba bi bilo okrepiti politično prepoznavnost strategije Evropa 2020 in o njej ozaveščati državljane, zlasti glede na resne izzive, s katerimi se morajo zdaj soočati naše družbe.

4.2 Treba bi bilo izboljšati obveščanje na vseh ravneh (EU, nacionalni in zlasti lokalni), saj je v številnih državah članicah strategija Evropa 2020 edina nova dodana vrednost na področju miselnosti in politik, ki je na voljo in ljudem daje upanje v boljšo prihodnost. Ključna sporočila strategije Evropa 2020 o rasti, zaposlovanju in vključevanju v družbo je treba vedno znova pojasnjevati.

4.3 V nacionalnih parlamentih je treba predstaviti nacionalne programe reform ter o njih razpravljati.

5. Izvajanje strategije Evropa 2020

5.1 Odbor spodbuja Komisijo in države članice, naj poskušajo opredeliti, kaj omejuje rast na državni in mednarodni ravni. Ozka grla se kažejo na različne načine:

— drobljenje skupnega trga,

— nezadosten dostop MSP do enotnega trga,

— potreba po razvoju podjetništva,

— slabosti v poslovnem okolju (z regulativnim okoljem vred),

— ovire za zaposlovanje in prerazporeditev delovne sile (segmentacija trga dela),

— nekonkurenčnost evropske industrije zaradi pomanjkanja vzajemnosti v svetovni trgovini in pri mednarodnih javnih naročilih,

— potreba po večjem sodelovanju na trgu dela,

— premajhna kakovost in učinkovitost sistema izobraževanja in usposabljanja,

— potreba po delujočem, reguliranem in stabilnem finančnem sektorju, ki služi potrebam realnega gospodarstva.

5.2 Tovrstna potencialna ozka grla bi bilo mogoče opredeliti po zaslugi zgoraj omenjenih stalnih dialogov. Predlagati bi bilo mogoče nove pobude za področja, ki zaostajajo.

5.3 Odbor podpira uporabo sodobnih orodij javne uprave, da se zagotovi ustrezno izvajanje strategije Evropa 2020 ter vključenost organizirane civilne družbe in socialnih partnerjev. Ta orodja lahko vključujejo:

5.3.1 Opredelitev izhodišč, ciljev in rokov: Odbor se zaveda, da v številnih primerih primanjkuje konkretnih in merljivih ciljev, roki pa so prekratki. Zavzema se za opredelitev jasnih in oprijemljivih ciljev s stvarnimi roki za njihovo dosego. Nujna so natančna izhodišča, ki bodo omogočila lažje merjenje vpliva strategije Evropa 2020, zato v ta namen Odbor priporoča večjo uporabo omrežja ESPON.

5.3.1.1 Komisija bi morala spremljati napredek in uveljavljati svojo pravico do opozarjanja v primerih, ko države članice ne izpolnjujejo dogovorjenih zavez.

5.3.2 Uporaba primerjalnih analiz in kazalnikov: Odbor opozarja na pomen uporabe kazalnikov napredka in uspeha – potrebni so kvantitativni kazalniki, usmerjeni v rezultate, pa tudi kvalitativni kazalniki.

5.3.2.1 Tovrstna primerjalna analiza na podlagi ciljev nacionalnih programov reform, ki bi jo izoblikovali akterji v sodelovanju z vladnimi predstavniki, bi prinesla konkretne rezultate za merjenje napredka pri izvajanju strategije Evropa 2020 v vsaki državi članici. Vsak nacionalni ekonomsko-socialni svet ali sorodna organizacija bi moral analizirati in izoblikovati svoja lastna prednostna merila. Nekateri nacionalni ekonomsko-socialni sveti so že začeli redno opravljati primerjalne analize, pri čemer se uporabljajo statistični podatki, ki so prosto dostopni na spletni strani Eurostata. Drugi nacionalni ekonomsko-socialni sveti bi lahko ravnali podobno.

5.3.2.2 Odbor je pripravljen na svoji spletni strani (povezava CESLink) (14) gostiti digitalno platformo za izmenjavo informacij in podatkov.

5.3.2.3 Pripravljen je organizirati tudi letno konferenco, na kateri bi lahko analizirali rezultate primerjalnih analiz.

5.3.3 Redno ocenjevanje izvajanja in vpliva politike: po zaslugi primerjalne analize bi lahko akterji nenehno spremljali izvajanje reform. S tem bi dobili tudi zadostne informacije za revizijo nacionalnih programov reform ter lažje prepoznali najboljše prakse v državah članicah.

6. Širjenje najboljših praks

6.1 Odbor meni, da bi bilo treba spodbujati izmenjavo dobrih praks na ravni EU. Zato opravlja misije za ugotavljanje dejstev v državah članicah, da bi spodbujal izmenjavo najboljših praks in izvajanje reform ter o tem razpravljal, tudi z akterji civilne družbe.

6.2 Meni, da bi morali akterji izoblikovati nove načine za izmenjavo najboljših praks: mrežno povezovanje na več ravneh bi vključevalo izmenjavo informacij med različnimi ravnmi uprave, tesnejše sodelovanje med obmejnimi območji dveh ali več držav članic pa bi vodilo v določitev čezmejnih ciljev. Poleg tega je potrebna analiza dobrih praks, da jih bo mogoče uporabiti v drugih državah članicah.

6.3 Odbor spodbuja Komisijo in države članice, naj okrepijo prizadevanja za spodbujanje čezmejne izmenjave najboljših praks z uporabo elektronskih komunikacijskih sredstev (npr. zbirk podatkov s primeri najboljših praks, preglednic dosežkov itd.). Zgornji način pa je seveda odvisen od sprejetja ustreznega evropskega okvira v državah članicah, ki bi to omogočal. Po potrebi bi morali premisliti o uvedbi inovativnih instrumentov.

6.4 Odbor potrjuje, da je pripravljen delovati tako kot platforma (14) za izmenjavo informacij in sodelovanje med nacionalnimi ekonomsko-socialnimi sveti, socialnimi partnerji in akterji civilne družbe ter evropskimi institucijami pa tudi kot platforma za izmenjavo stališč in izkušenj med akterji v državah. Ob tej priložnosti vnovič izjavlja, da nadvse ceni prispevke nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov in sorodnih organizacij k razpravam.

V Bruslju, 8. decembra 2011 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Letni pregled rasti 2012, COM(2011) 815 z dne 23. 11. 2011.

(2) Letni pregled rasti 2011: spodbujanje ukrepov EU za celovit odziv na krizo – COM(2011) 11, 12.1.2011, ki vključuje osnutek skupnega poročila o zaposlovanju.

(3) Sklepi Evropskega sveta z dne 24. in 25. marca 2011, EUCO 10/1/11 rev. 1.

(4) Priloga I k Sklepom Evropskega sveta z dne 24. in 25. marca 2011, EUCO 10/1/11 rev. 1.

(5) Za nekatere države članice, ki so deležne finančne pomoči držav članic območja eura in Mednarodnega denarnega sklada, je Komisija zgolj predlagala, da uresničijo memorandum o soglasju in njegove dopolnitve, ki določajo pogoje gospodarske politike, na podlagi katerih se dodeli finančna pomoč. Ta mora biti skladna z izpolnjevanjem ciljev strategije Evropa 2020.

(6) Sklepi Evropskega sveta z dne 23. in 24. junija 2011, EUCO 23/11.

(7) Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Evropskemu svetu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij Zaključek prvega evropskega semestra za usklajevanje gospodarskih politik: smernice za nacionalne politike v obdobju 2011–2012, COM (2011) 400 konč.

(8) Prvo Celovito poročilo o lizbonski strategiji po letu 2010 je Odbor predstavil pred oblikovanjem nove evropske strategije za obdobje po letu 2010. Pripravila ga je opazovalna skupina EESO za lizbonsko strategijo, vključevalo pa je prispevke nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov in partnerskih organizacij ter mnenje EESO o lizbonski strategiji po letu 2010 (poročevalec: Wolfgang GREIF).

(9) Mnenje EESO o letnem pregledu rasti, UL C 132, 3.5.2011 str. 26–38.

(10) Letni pregled rasti 2012, COM(2011) 815.

(11) Teritorialni pakt za strategijo Evropa 2020 je sporazum med vsemi ravnmi upravljanja v državi, tj. med lokalno, regionalno in nacionalno ravnjo). Podpisnice teritorialnega pakta se zavežejo, da bodo vsebinsko in časovno usklajevale svoje politične agende, da bi tako dejavnosti in finančne vire osredotočile na cilje, ki jih določa strategija Evropa 2020 – glej http://portal.cor.europa.eu/europe2020/news/Pages/TPUsefuldocuments.aspx.

(12) Instrumente, kot so uredbe, direktive, priporočila, mnenja in standardi pa tudi skupni cilji, skupni programi, strukturni skladi, usklajevanje politik in instrumenti zunanjega delovanja EU.

(13) Glej zlasti mnenje EESO o prihodnosti Evropskega socialnega sklada po letu 2013, UL C 132/8, 3.5.2011.

(14) Glej http://www.eesc.europa.eu/ceslink/.