SL Uradni list Evropske unije C 44/123

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o instrumentu za razvojno sodelovanje Evropske unije: vloga organizirane civilne družbe in socialnih partnerjev

2011/C 44/20

Poročevalec: g. IULIANO

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 16. julija 2009 v skladu s členom 29(2) poslovnika sklenil, da pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Instrument za razvojno sodelovanje Evropske unije: vloga organizirane civilne družbe in socialnih partnerjev.

Strokovna skupina za zunanje odnose, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 17. junija 2010

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 464. plenarnem zasedanju 14. in 15. julija 2010 (seja z dne 15. julija) s 123 glasovi za, nobenim glasom proti in nobenim vzdržanim glasom.

1. Sklepi in priporočila

Dostojno delo v politikah EU za sodelovanje in močnejša podpora socialnim partnerjem

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) na splošno pozitivno ocenjuje nov instrument za razvojno sodelovanje (IRS) in ne dvomi v njegov pomen pri podpori politiki EU na področju razvojnega sodelovanja v svetu. EESO zato priporoča, da se v okviru Lizbonske pogodbe oblikuje trdnejša institucionalna podlaga politik sodelovanja, tako da se uveljavita osrednja vloga in glavna odgovornost Komisije pri načrtovanju politik/strategij razvojnega sodelovanja ter ponovno izraža podporo vlogi Evropskega parlamenta pri krepitvi postopka demokratičnega nadzora in nadzora proračuna.

1.2 EESO poudarja, da je treba vedno bolj spodbujati praktične uporabe ciljev, ki jih vsebuje koncept dostojnega dela. EESO zato poziva institucije EU, zlasti Komisijo in Svet, naj konkretno podprejo izvajanje načela dostojnega dela v politikah razvojnega sodelovanja, zlasti pa, naj vključijo dostojno delo v akcijski načrt za doseganje razvojnih ciljev tisočletja.

1.3 Socialni partnerji (organizacije delojemalcev in delodajalcev) aktivno sodelujejo v socialnem dialogu, ki je ključni element dostojnega dela, zato jih je v tem okviru treba obravnavati kot ključne akterje in partnerje EU. Socialni partnerji morajo biti polno vključeni v politični dialog in upravičeni do neposredne podpore.

1.4 EESO poudarja pomen vloge zasebnega sektorja v razvoju. EESO v zvezi s tem opozarja na koncept družbene odgovornosti podjetij, ki na podlagi skladnosti z osnovnimi delovnimi standardi in standardi varstva okolja omogoča večjo preglednost socialnih in okoljskih zavez podjetij, da se zagotovi pravičnejši razvoj v državah, kjer poslujejo.

1.5 EESO priporoča, da bi bilo načrtovanje bolj usmerjeno v vključevanje socialnih partnerjev tudi v postopke javnih naročil za storitve na področjih, ki so sestavni del spodbujanja ekonomskih in socialnih pravic.

Vloga in zastopanost civilne družbe in socialnih partnerjev v instrumentu za razvojno sodelovanje (IRS)

1.6 EESO želi na splošno poudariti ključno vlogo organizacij civilne družbe pri spodbujanju demokratičnega razvoja narodov in držav, ki prejemajo pomoč, in sicer popolnoma neodvisno od političnih pristopov vlad. Zato EESO meni, da je treba več sredstev nameniti podpori civilne družbe in socialnih partnerjev prek tematskih programov v okviru IRS, prav tako pa zagovarja večjo komplementarnost teh programov z geografskimi programi, ki se izvajajo v okviru istega instrumenta, zlasti v primeru proračunske podpore.

1.7 Te mehanizme IRS, ki so namenjeni podpori civilne družbe, je treba okrepiti, da bi lahko civilna družba uresničevala svojo vlogo na vseh ravneh: pri oblikovanju in spremljanju političnih prednostnih nalog ter izvajanju razvojnih pobud. Zato EESO predlaga oceno ter pripravo posvetovanj in načinov izvajanja za programe Komisije. Ti načini izvajanja morajo odražati značilnosti in potrebe ustreznih akterjev (actor-based approach).

1.8 EESO se tako strinja, da je treba mednarodno razsežnost civilne družbe priznati na politični in operativni ravni. To se lahko najbolje odraža v tistih organizacijah, ki imajo članstvo tako na severni kot tudi na južni polobli: socialni partnerji, zadružna gibanja itd. Ker te organizacije zastopajo organe z vsega sveta, se je treba z njimi pri načrtovanju političnih prednostnih nalog EU na področju sodelovanja uradno in redno posvetovati. EESO bi bil v tem okviru lahko institucija, ki omogoča lažje sodelovanje organizacij civilne družbe v procesu odločanja EU na področju razvojnega sodelovanja.

1.9 EESO poudarja, da je treba okrepiti vlogo akterjev civilne družbe v tretjih državah, tudi z neposredno podporo regionalnim mrežam civilne družbe na jugu. EESO zato predlaga, da se v cilj 3 programa Nedržavni akterji v okviru IRS skupaj s sredstvi, ki že obstajajo za mreže na severni polobli, vključijo sredstva za podporo usklajevanju in razvoju zmogljivosti mrež na južni polobli, da se zagotovi splošna skladnost politik in pobud.

Povečanje učinkovitosti IRS

1.10 EESO pozdravlja pripombe Računskega sodišča EU in priporoča, da se podprejo dolgoročnejši programi, znani kot okvirni sporazumi, ki so v glavnem usmerjeni v strateške cilje in namenjeni organizacijam civilne družbe.

1.11 EESO prav tako predlaga, da se preuči možnost razširitve meril za uporabo decentraliziranega financiranja (sub-granting), ki je koristno in dopolnjuje na okvirnih sporazumih temelječe programe ter omogoča učinkovitejše upravljanje razpoložljivih sredstev.

1.12 EESO poudarja potrebo po izboljšanju trajnosti razvojnih projektov in predlaga: — da se krepitev/razvoj organizacijskih zmogljivosti za organizacije na jugu kot medsektorska komponenta vključi v vse razvojne projekte; — da se predvidi možnost izvedbe predhodnih študij izvedljivosti projektov.

1.13 EESO meni, da je treba okrepiti faze izbiranja, spremljanja in ocenjevanja ukrepov sodelovanja, da se poveča njihova učinkovitost. Zlasti opozarja na naslednje: — vzpostaviti je treba bolj neposreden odnos in strateški dialog med Evropsko komisijo in organizacijami prosilkami na osrednji in lokalni ravni; — strateško in finančno je treba spodbujati večje neposredno sodelovanje odgovornih za programe Komisije pri izvajanju ukrepov na osrednji in lokalni ravni; — imenovati je treba odgovorno osebo v delegacijah EU, ki bo pristojna za odnose s civilno družbo.

2. Instrumenti in programi zunanje pomoči EU

2.1 Glede na finančno perspektivo 2007–2013 se je začel dolgotrajen proces reorganizacije finančnih programov EU za zunanjo pomoč. Ta novi okvir zajema geografske instumente: IPA (instrument za predpristopno pomoč, ki zajema države kandidatke in potencialne kandidatke), ENPI (instrument sosedstva in partnerstva za države Kavkaza, vzhodne Evrope in Sredozemlja), DCI (instrument za razvojno sodelovanje), ICI (instrument za sodelovanje z industrializiranimi državami); in tematske instrumente: EIDHR (demokracija in človekove pravice) (1), IfS (instrument za stabilnost) in INSC (instrument za sodelovanje na področju jedrske varnosti, katerega cilj je izboljšanje varnosti jedrskih reaktorjev po svetu). Za izvajanje tematskih instrumentov ni potrebno soglasje organov tretjih držav.

2.2 V okviru te razdelitve nalog je IRS poseben instrument za razvojno sodelovanje (2). Ta je nato razdeljen v geografske in tematske programe (3), katerih sredstva se razporejajo na različne načine, ki segajo na primer od proračunske podpore, subvencij in javnih naročil do podpore mednarodnim organizacijam.

2.3 Treba je poudariti, da so bile kategorije akterjev, ki so upravičeni do sredstev iz IRS, znatno razširjene, zlasti kar zadeva subvencije. Prišlo je do premika od tradicionalne miselnosti, po kateri so nevladne organizacije na področju razvoja glavni akterji civilne družbe v razvojnem sodelovanju, k bolj diferenciranemu pogledu, ki socialne partnerje in zlasti sindikate obravnava kot nove akterje, ki so upravičeni do uporabe tega instrumenta (4).

2.4 EESO je kot odziv na trenutni vmesni pregled IRS in v povezavi s sedanjim procesom strukturiranega dialoga (5) sprejel pobudo za pripravo tega mnenja, da se oblikujejo priporočila v podporo temeljni vlogi organizacij civilne družbe v sodelovanju (6), s posebnim poudarkom na prispevku socialnih partnerjev k razvoju.

3. Splošne ugotovitve

3.1 Omeniti je treba nedavne spremembe splošnega okvira Evropske unije in razvojnega sodelovanja, do katerih je prišlo z Lizbonsko pogodbo, ki je začela veljati 1. decembra 2009. Z institucionalnega vidika Pogodba prinaša dve novosti: imenovanje visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter ustanovitev Evropske službe za zunanjepolitično delovanje (EEAS) (7), ki deluje pod njegovim vodstvom. Delegacije EU, ki so prava diplomatska predstavništva, so prav tako pod vodstvom visokega predstavnika in so del EEAS. Čeprav Pogodba pristojnosti za politike razvojnega sodelovanja dodeljuje komisarju za razvoj, je zagotavljanje skladnosti in koordiniranje zunanjih ukrepov Unije naloga visokega predstavnika. V skladu s predlogom, ki ga je nedavno predstavila visoka predstavnica (8), naj bi bila priprava programskih dokumentov za glavne instrumente sodelovanja (tako tematske kot geografske) v pristojnosti EEAS (pod nadzorom komisarja za razvoj). Ta pristop lahko ogrozi neodvisnost razvojnih politik, saj bi nanje lahko vplivali cilji zunanje politike EU in držav članic, ki bi jim bile podrejene. Zato EESO podpira osrednjo vlogo in glavno odgovornost Komisije pri načrtovanju politik/strategij razvojnega sodelovanja ter ponovno izraža podporo vlogi Evropskega parlamenta pri krepitvi postopka demokratičnega nadzora in nadzora proračuna.

3.2 EESO na splošno pozitivno ocenjuje nov instrument za razvojno sodelovanje in ne dvomi v njegov pomen pri podpori politiki EU na področju razvojnega sodelovanja v svetu. Prav tako pozitivno ocenjuje združitev različnih obstoječih programov v eno uredbo – uredbo o ustanovitvi IRS – saj se s tem poveča preglednost načrtovanja in upravljanja sredstev. EESO tudi ugotavlja, da se temu sektorju namenja vedno več finančnih sredstev, s čimer Evropska unija postaja eden glavnih financerjev na področju razvojnega sodelovanja na svetu. EESO pozdravlja dejstvo, da bo odslej tudi socialne partnerje mogoče izbrati za nove partnerje IRS: EESO tudi opaža, da imajo področja, ki jim je namenjen instrument, in strateške prednostne naloge njegove strokovne skupine za zunanje zadeve veliko skupnega (9).

3.3 Vseeno pa EESO poudarja nekatere splošne zahteve glede dejanskega uresničevanja ciljev IRS in vloge, ki jo imajo organizirana civilna družba in socialni partnerji v razvojnem sodelovanju.

3.4 EESO poudarja potrebo po vse večjem spodbujanju uresničevanja ciljev, ki so zajeti v konceptu dostojnega dela. Na mednarodni ravni je dostojno delo izrecno navedeno v razvojnih ciljih tisočletja, ki jih je opredelila OZN v boju proti revščini, torej kot instrument razvojne pomoči. Na evropski ravni se je dostojno delo uradno pojavilo v razvojnih politikah leta 2006 (10) in bilo vključeno med cilje IRS. Kljub temu pa se še vedno pojavljajo težave na področju načrtovanja sodelovanja in pogajanj o njem med EU in tretjimi državami, ki ovirajo konkretno uveljavitev koncepta dostojnega dela. Zato je presenetljivo, da Evropska komisija v nedavnem sporočilu o „spomladanskem svežnju ukrepov za razvoj“ iz leta 2010 (11) dostojnega dela sploh ne omenja. Zato EESO poziva Komisijo, Svet in Evropski parlament, naj dostojno delo – v še večji meri kot doslej – ponovno vključijo tako v razvojne politike kot v konkretne razvojne dejavnosti.

3.5 EESO opozarja, da je svoboda združevanja/pogajanja in socialnega dialoga temeljna prvina izvajanja politik v prid „dostojnemu delu“ s pomočjo socialnih partnerjev. Kot pravi Evropska komisija, „EU meni, da spoštovanje socialnih pravic in delovnopravnih standardov vodi v trajen in pravičen družbeni in gospodarski razvoj“, in „socialni partnerji (podjetja, sindikati) […] so zato ključni akterji. Sindikati so pogosto organizacije z najbolj množičnim članstvom v partnerskih državah in so hkrati varuhi mednarodnih delovnopravnih standardov“ (12). Ta koncept je leta 2005 povzel tudi Svet EU v izjavi o soglasju o razvoju: „gospodarski in socialni partnerji, kot so sindikalne organizacije, […] imajo ključno vlogo pri spodbujanju demokracije, socialne pravičnosti in človekovih pravic“ (13). EESO poudarja tudi, da bi bilo treba socialne partnerje obravnavati kot pomembne akterje in sogovornike EU na tem področju. Socialni partnerji morajo biti v celoti vključeni v politični dialog in imeti možnost prejemanja neposredne podpore.

3.6 EESO poudarja pomen zasebnega sektorja, ki sledi načelu svobode podjetništva, za dinamiko razvoja in spodbujanje ustreznega vključevanja tretjih držav v svetovno gospodarstvo. EESO poudarja tudi, da družbena odgovornost podjetij lahko še poveča odgovornost zasebnega sektorja za pravičnejši razvoj držav, v katerih podjetja izvajajo dejavnosti. Družbena odgovornost podjetij, ki temelji na spoštovanju temeljnih delovnih standardov in spada v okvir svetovnih prednostnih nalog na področju zaščite okolja in trajnostne proizvodnje, krepi socialne in okoljske vidike ukrepov IRS.

3.7 EESO priporoča, da bi bilo načrtovanje bolj usmerjeno v vključevanje socialnih partnerjev tudi v postopke javnih naročil za storitve na področjih, ki so sestavni del spodbujanja ekonomskih in socialnih pravic. EESO namreč ugotavlja, da javna naročila za storitve pogosto pokrivajo teme, kot so socialni dialog, delovne in socialne pravice. Vendar pa sedanja merila za izbor (zahtevne organizacijske in finančne zahteve za organizacijo) pogosto onemogočajo enakopravno in uravnoteženo udeležbo socialnih partnerjev, ki bi jih bilo dejansko treba obravnavati kot glavne akterje v teh sektorjih.

3.8 Vse bolj se uveljavlja težnja EU, da znaten del sredstev za razvojno sodelovanje prispeva v obliki t. i. proračunske podpore (14). Čeprav je to prakso mogoče povezati s pozitivno logiko, po kateri imajo države, ki prejemajo pomoč, več pobude in so hkrati bolj odgovorne za svoje razvojne procese, pa obstaja tveganje, da se omeji bistven prispevek civilne družbe k dejanskemu razvoju narodov in vlad, ki prejemajo pomoč (15). Krepitev neodvisnosti civilne družbe je jamstvo za trajnostni razvoj, zato bi morala biti prednostni cilj politik razvojnega sodelovanja. EESO torej poudarja potrebo po povečanju sredstev, namenjenih podpori civilni družbi (tematski programi) (16), iz dveh razlogov, ki sta: dejansko spremljanje proračunske podpore (17) in izvajanje dopolnilnih ukrepov, ki jih ni mogoče izvajati zgolj v okviru sodelovanja na medvladni ravni (18). Enako velja za geografske programe (19), pri katerih se podpora civilni družbi dodeljuje na podlagi meril preglednosti, ustreznega načrtovanja in opredelitve posebnih ciljev, ob spoštovanju in zaščiti pravice do pobude.

3.9 Vloga socialnih partnerjev je bistvena, ko gre za tematske programe (poleg Nedržavnih akterjev), kot so Naložbe v ljudi (ki pokriva področja, povezana s socialno kohezijo, človeškim in družbenim razvojem, enakostjo med spoloma ter zdravje), Migracije in azil (katerega cilj je utrditi legalne poti ekonomske migracije) ali Okolje in naravni viri (ki spodbuja ukrepe nazora okoljske trajnosti s pomočjo civilne družbe v državah v razvoju) in Varna hrana. Posebej tema „zaposlovanje, socialna kohezija in dostojno delo“ (20) (vključena v program Naložbe v ljudi) bi morala v večji meri odražati vlogo socialnih partnerjev in socialnega dialoga, tako kot bi tudi razvoj osnovnega kmetijstva moral biti izrecno vključen med prednostne naloge programa Varna hrana (21).

3.10 Glede na cilje IRS je očitno treba sprejeti globalne strategije za izvajanje razvojnega sodelovanja. To velja tudi za organizacije civilne družbe, zlasti tiste, ki imajo mednarodno razsežnost. Mednarodna razsežnost civilne družbe se najbolje izraža v organizacijah, katere člani prihajajo tako s severne kot južne poloble (npr. socialni partnerji, zadružno gibanje itd. (22). Te organizacije zastopajo ustanove z vsega sveta, zato mora obstajati možnost uradnega posvetovanja z njimi v postopkih načrtovanja političnih prednostnih nalog sodelovanja EU z vladami držav prejemnic. Zato EESO opozarja na mehanizme posvetovanja in sprejemanja odločitev, ki so v veljavi v OECD in Svetu Evrope (23).

3.11 EESO poudarja, da je treba dati večjo težo akterjem civilne družbe, zlasti v tretjih državah, z neposredno podporo regionalnim mrežam civilne družbe na južni polobli. Zato EESO predlaga, da se sredstva, namenjena podpori usklajevanju in razvijanju zmogljivosti mrež na južni polobli (zaradi utrjevanja njihove predstavniške zmogljivosti), skupaj z obstoječimi sredstvi za mreže na severno polobli, vključijo v cilj 3 programa „Nedržavni akterji“ v okviru IRS. Podpora mednarodnim in regionalnim mrežam bi okrepila skladnost politik in ukrepov na področju razvojnega sodelovanja na svetovni ravni.

3.12 Zato pa je očitno potrebno okrepiti instrumente podpore civilni družbi v okviru IRS, da bi ta lahko svojo vlogo odigrala na vseh ravneh: pri opredeljevanju in spremljanju političnih prednostnih nalog ter izvajanju razvojnih pobud. EESO torej predlaga, da se pretehtajo in pripravijo načini posvetovanja in delovanja programov Komisije, ki naj bi ustrezali značilnostim udeleženih akterjev (Actor Based Approach). Danes očitno obstaja vrsta akterjev na področju sodelovanja na mednarodni ravni, ki se razlikujejo glede na področje delovanja, cilje, strategije, organizacijske in operativne sisteme.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Računsko sodišče EU je v svojem nedavnem poročilu (24) o vključenosti nedržavnih akterjev opozorilo na potrebo po uvedbi dolgoročnejšega financiranja programov organizacij civilne družbe na podlagi tako imenovanih „okvirnih sporazumov“, ki so v glavnem usmerjeni v strateške cilje. EESO se s to usmeritvijo strinja in jo priporoča.

4.2 EESO med drugim predlaga možnost razširitve meril za decentralizirano financiranje, ki je lahko koristno in dopolnjujejo programe, ki temeljijo na okvirnih sporazumih, s čimer bi se bolj približali osnovnim organizacijam. Poleg tega bi Evropska komisija s tem dobila učinkovitejši sistem upravljanja razpoložljivih virov, ki bi preprečeval drobljenje pobud.

4.3 EESO poudarja potrebo po krepitvi trajnosti razvojnih projektov in predlaga: — vključitev razvoja organizacijske zmogljivosti organizacij južne poloble (ki ni omejena na zmogljivost za vodenje projektov) kot horizontalne prvine vseh razvojnih projektov, — možnost podpore izvedbi predhodnih študij izvedljivosti projektov: kot poudarja Računsko sodišče v omenjenem poročilu, zaradi pomanjkljivih analiz potreb na terenu na splošno prihaja do zamud pri izvajanju projektov (25). Vnaprejšnje financiranje takšnih študij bi že od vsega začetka zagotavljalo izvedljivost projekta (26).

4.4 EESO meni, da je treba okrepiti faze izbiranja, spremljanja in ocenjevanja ukrepov sodelovanja, da bi izboljšali njihovo učinkovitost. Posebej poudarja: — potrebo po reviziji sedanjega postopka za izbiranje projektov, ki zaradi birokratskih razlogov pogosto ne omogoča izbire najustreznejšega predloga. Zdi se, da bi bil potreben neposrednejši stik in strateški dialog med Evropsko unijo in organizacijami, ki kandidirajo, tako na centralni ravni kot na obrobju; za ukrepe, ki se bodo izvajali, pa je treba sprejeti participativni model; — potrebo po spodbujanju (v strateškem in finančnem smislu) boljšega neposrednega vključevanja odgovornih za programe Komisije v praktično izvajanje ukrepov. To bi omogočalo dejansko spremljanje rezultatov, lajšalo stike med financerjem in prejemnikom, v končni fazi pa lajšalo tudi pripravo ocene učinkov projektov tako na centralni ravni kot na obrobju; — potrebo po določitvi odgovornega za odnose s civilno družbo v vsaki delegaciji EU. Z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe so postale delegacije prava diplomatska predstavništva Unije. Kot smo že omenili, so delegacije postale del EEAS in bodo morale delovati vse bolj usklajeno s predstavništvi posameznih držav članic. Zato je treba v delegacijah nujno institucionalno okrepiti referenčno točko za organizacije civilne družbe.

V Bruslju, 15. julija 2010 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Glej mnenje EESO o evropskem instrumentu za demokracijo in človekove pravice, REX/263, 2009.

(2) Proračun IRS za obdobje 2007–2013 znaša 16 897 milijard EUR: www.developmentportal.eu/wcm/subsite/snv1v2/content/view/53/81/ Evropski razvojni sklad (ERS) za afriške, karibske in pacifiške države prav tako spada med instrumente sodelovanja, čeprav ni del proračuna EU. Proračun desetega ERS za obdobje 2008–2013 znaša 22 682 milijonov EUR http://europa.eu/legislation_summaries/development/overseas_countries_territories/r12102_en.htm.

(3) Geografski programi: Latinska Amerika, Azija, osrednja Azija, Bližnji Vzhod in južna Afrika; Tematski programi: zanesljiva preskrba s hrano, naložbe v človeške vire, migracija in azil, nedržavni akterji in lokalne oblasti ter okoljski in naravni viri. Glej: http://ec.europa.eu/europeaid/infopoint/publications/europeaid/153a_en.htm. Za obdobje 2007–2013 je bilo 10.057 milijard EUR namenjenih geografskim programom (60 %) in 5.596 milijard EUR za tematske programe (33 %).

(4) Glej Uredbo (ES) št. 1905/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o vzpostavitvi instrumenta za financiranje razvojnega sodelovanja, UL L 379, 27.12.2006.

(5) Strukturirani dialog za vključevanje civilne družbe in lokalnih oblasti v razvojno sodelovanje je pobuda Evropske komisije iz leta 2009, katere namen je razpravljati o vlogi civilne družbe in lokalnih oblasti v sodelovanju. Čeprav ne gre za pogajalski proces, je namen dialoga poiskati skupne ideje o pomembnih vprašanjih, pri čemer sodelujejo države članice EU, Evropski parlament in predstavniki civilne družbe. Glej: http://ec.europa.eu/europeaid/who/partners/civil-society/structured-dialogue_en.htm.

(6) EESO v zvezi s tem poudarja, da so bile organizacije civilne družbe po forumu v Akri v skladu s členom 20 načrta ukrepov iz Akre na enaki osnovi kot vlade in mednarodne organizacije v celoti priznane kot „samostojni akterji razvoja“: http://siteresources.worldbank.org/ACCRAEXT/Resources/4700790-1217425866038/AAA-4-SEPTEMBER-FINAL-16h00.pdf.

(7) V EEAS bodo zaposleni uslužbenci ustreznih oddelkov generalnega sekretariata Sveta in Komisije pa tudi nacionalnih diplomatskih služb držav članic. EEAS je posebna služba, ki je ločena in neodvisna od Komisije in od Sveta. http://eeas.europa.eu/background/index_en.htm.

(8) Člen 8 http://eeas.europa.eu/docs/eeas_draft_decision_250310_en.pdf.

(9) EESO ima odbor za AKP, ki je pristojen za odnose s temi državami. Glej tudi bibliografijo mnenj EESO, ki se nanašajo na evropski instrument za razvojno sodelovanje (IRS).

(10) Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o spodbujanju dostojnega dela za vse, COM(2006) 249 konč.

(11) Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Akcijski načrt EU za podporo razvojnim ciljem tisočletja v dvanajstih točkah, COM(2010) 159 konč.

(12) Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu – Vloga Evropske unije pri krepitvi človekovih pravic in demokratizaciji v tretjih državah, COM(2001) 252 konč.

(13) UL C 46 z dne 24.2.2006, stran 1, točka 18.

(14) Proračunska podpora pomeni, da EU neposredno dodeli finančna sredstva upravičeni državi preko posebnih finančnih ustanov. Proračunska podpora je lahko splošna, kadar podpira nacionalno razvojno strategijo, ali sektorska, kadar je namenjena posebnim področjem, na primer zdravju, izobraževanju itd., http://ec.europa.eu/europeaid/how/delivering-aid/budget-support/index_en.htm.

(15) Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o vlogi civilne družbe v okviru nove strategije za Zahodni Balkan, UL C 80, 30.3.2004.

(16) Za izvajanje tematskih programov za razliko od geografskih ni potrebno soglasje države prejemnice sredstev.

(17) V mislih imamo bistveno vlogo, ki jo imajo lahko organizacije civilne družbe pri spremljanju in nadzorovanju sredstev, namenjenih razvojnemu sodelovanju, s ciljem odpraviti morebitne pojave korupcije.

(18) EuropeAid trenutno zaključuje študije s tega področja. Glej: Engaging non state actors in new aid modalities na spletni strani: https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/index.php/Structured_dialogue#WG2:_T1:_New_aid_modalities_and_CSOs_and_LAs_challenges_and_opportunities.3F ter Complementarity of EC financial instruments in the field of human rights and democracy, Information note, aidco.e.4 (2009)338553, 29.10.2009.

(19) Danes se zdi, da se večina finančne pomoči geografskim programom širi preko „proračunske podpore“, pri čemer se zapostavlja podporo civilni družbi na lokalni ravni. Opozoriti velja, da je pri geografskih programih potrebno soglasje države prejemnice.

(20) Poudariti velja, da finančna sredstva, namenjena tej temi, znašajo le 21 % celotne finančne podpore programu Naložbe v ljudi. Glej: Mid-term review of Strategy Paper for Thematic Programme (2007-2013).

(21) Mnenje EESO o trgovini in zdravi hrani (REX/273, 2009, poročevalec: g. CAMPLI).

(22) Socialni partnerji (organizacije delojemalcev in delodajalcev) imajo organizacije tako na evropski kot na svetovni ravni. Na evropski ravni delodajalce združuje organizacija Business Europe, delavce pa Evropska konfederacija sindikatov; na mednarodni ravni pa Mednarodna organizacija delodajalcev (IOE) ter Mednarodna konfederacija sindikatov (CSI). Tudi zadružno gibanje je organizirano na evropski in mednarodni ravni: Cooperatives Europe in International Co-operatives Alliance. Treba je dodati še vse organizacije, zadruge, vzajemne sklade, ki sestavljajo „socialno ekonomijo“, kot je bila opredeljena na konferenci Mednarodne organizacije dela, ki je bila od 19. do 21. oktobra 2009 v Johannesburgu (Socialna ekonomija: odgovor Afrike na svetovno krizo).

(23) Glej vlogo Odbora za posvetovanje s sindikati pri OECD (TUAC – Trade Union Advisory Committee) in Evropskega mladinskega foruma pri Svetu Evrope.

(24) Komisijino upravljanje vključenosti nedržavnih akterjev v razvojno sodelovanje ES, Posebno poročilo št. 4, 2009.

(25) Prav tam, stran 23, št. 41.

(26) Za financiranje tovrstnih študij bi lahko uvedli rotacijski sklad, s pomočjo katerega bi Komisija dodeljevala sredstva vnaprej, nato pa jih odštela od skupnih stroškov projekta, če bi bil ta izbran.