Besedilo člena 2 je preoblikovano in vsebuje zdaj le opredelitve različnih vrst prevoza. Normativne določbe so prestavljene v člen 5.

Člen 1 pojasnjuje področje uporabe. Uredba se uporablja za vse mednarodne prevoze na ozemlju Skupnosti, vključno s prevozom iz tretjih držav in v tretje države, ter za notranje cestne prevoze potnikov, ki jih začasno opravljajo cestni prevozniki nerezidenti („kabotaža“). Kar zadeva mednarodni prevoz v tretje države ali iz tretjih držav, člen 1 določa, da se, če ne obstaja sporazum med Skupnostjo in zadevno tretjo državo, Uredba ne uporablja za tisti del vožnje na ozemlju države članice, kjer potniki vstopajo na avtobus ali iz njega izstopajo. Uporablja pa se na ozemlju prečkane tranzitne države članice.

Ta predlog konsolidira in združuje Uredbo (EGS) št. 684/92 in Uredbo (ES) št. 12/98 o dostopu do trga avtobusnih prevozov. Pojasnjuje obstoječe zakonodajne določbe in jih spreminja glede nekaterih vidikov, da bi se tako okrepila skupna usklajenost in zmanjšala upravna obremenitev. Uvaja naslednje bistvene spremembe:

Ta predlog je v skladu z Medinstitucionalnim sporazumom z dne 28. novembra 2001 o bolj sistematičnem ponovnem sprejemu pravnih aktov. Izdelan je bil na podlagi predhodne konsolidacije besedila, ki jo je s pomočjo računalniškega sistema opravil Urad za uradne publikacije Evropskih skupnosti. Kadar so bili členi na novo oštevilčeni, je povezava med starim in novim številčenjem navedena v korelacijski tabeli v Prilogi II k prenovljeni uredbi.

V tem predlogu so bili odvečni ukrepi odpravljeni in, kadar je bilo mogoče, so bili ponovno proučeni tudi vsebina, predstavitev in oblikovanje uredb, s čimer bi olajšali razumevanje in se izognili dvoumnim razlagam.

Predlog prispeva k poenostavitvi pravnega reda. Je del tekočega programa Komisije za posodobitev in poenostavitev pravnega reda Skupnosti ter del zakonodajnega in delovnega programa Komisije pod sklicem 2006/TREN/42.

Predlog ne presega okvirov, ki so potrebni za dosego njegovih ciljev, in spoštuje načelo sorazmernosti zaradi naslednjih razlogov:

Glavni cilj predloga je pojasniti obstoječa pravila Skupnosti in ga torej države članice ne morejo same uresničiti. Poleg tega je namen predloga izboljšati obstoječo izmenjavo informacij med državami članicami, česar ne more zagotoviti država članica sama, ampak lahko to države članice zagotovijo le deloma na dvostranski podlagi.

–Poenostavljena in standardizirana licenca Skupnosti: določene so podrobnejše specifikacije glede oblike licence Skupnosti in overjenih verodostojnih kopij, da bi zmanjšali upravno obremenitev in zamude, zlasti pri cestnih pregledih.

–Enostavnejši in hitrejši postopek za izdajo dovoljenj za mednarodne linijske prevoze: nekateri razlogi za zavrnitev, določeni v trenutni ureditvi izdaje dovoljenj, so zastareli in jih je treba črtati. Dovoljenje je treba odslej izdati, razen če obstajajo jasno navedeni razlogi za zavrnitev, ki jih je mogoče pripisati prosilcu. Ohrani se le en razlog za zavrnitev v zvezi z zadevnim trgom, in sicer, da bi prevoz, za katerega se zahteva dovoljenje, resno ogrožal izvedljivost primerljivega prevoza, ki se izvaja v okviru obveznosti iz opravljanja javnih storitev na zadevnih direktnih odsekih.

Ta predlog konsolidira in združuje dve uredbi o dostopu do trga cestnih prevozov. Uvaja naslednje bistvene spremembe:

Glede na te rezultate predlog odraža možnost 3, znano kot možnost „uskladitve“. Ta predlog spremljata povzetek ocene učinka in celovito poročilo o tej oceni učinka. Ocena učinka kaže, da bo ta uredba skupaj z obema hkrati predlaganima uredbama (o prevozu blaga in o dovoljenju za opravljanje dejavnosti) zmanjšala primere izkrivljanja konkurence, izboljšala skladnost z družbenimi pravili in pravili o varnosti v cestnem prometu ter državam članicam omogočila zmanjšati upravne stroške za okrog 190 milijonov EUR na leto.

3.Možnost „uskladitve“ bi pomenila združitev in poenostavitev besedil, zlasti postopka izdaje dovoljenj za mednarodne linijske prevoze, ter hkrati uskladila dovoljenja za opravljanje dejavnosti ter okrepila spremljanje in nadzor. Ta možnost bi izboljšala skladnost s pravili o cestnem prometu in zmanjšala upravne stroške. Zmanjšala bi tudi ovire za novince na trgu mednarodnega cestnega prevoza potnikov.

2.Možnost „tehnične in neureditvene poenostavitve“ bi, kar zadeva prevoz potnikov, zgolj združila in kodificirala dve besedili. Glavne težave, opredeljene na začetku tega dokumenta, bi ostale.

Ocena učinka je temeljila na različnih študijah, opravljenih v letih 2004, 2005 in 2006 . Izhajala je iz pogodbe z zunanjim svetovalcem. V času pogodbenega dela so bile nenehno na voljo povratne informacije o oceni učinka, da bi zagotovili upoštevanje njenih ugotovitev v predlagani prenovitvi. Uporabilo se je načelo sorazmerne analize in analiza je bila usmerjena v najpomembnejše oblike vpliva in razdelitvenih učinkov.

Ocena učinka, izvedena za pripravo tega predloga, se je nanašala na prenovitev pravil o dovoljenju za opravljanje dejavnosti in pravil o dostopu na trg, ob upoštevanju njihove tesne povezanosti in prekrivanja.

Povzetek prejetih odgovorov v okviru javnega posvetovanja, celotno besedilo posameznih odgovorov in poročilo o posvetovalnem sestanku z dne 7. novembra 2006 so na voljo na spletni strani: http://ec.europa.eu/transport/road/consultations/road_market_en.htm

–Cestni prevoz blaga in cestni prevoz potnikov morajo še naprej urejati ločena pravila. To sta dve različni vrsti prevoza, ki po mnenju zainteresiranih strani nimata dovolj skupnih značilnosti, da bi ju bilo mogoče obravnavati v enem samem pravnem besedilu.

Tisti, ki so se odzvali, so se na splošno strinjali, da je treba dodatno poenostaviti in pojasniti sedanji regulativni okvir za trg cestnih prevozov. Eden od vidikov, ki je bil večkrat izpostavljen, je bila potreba po poenostavitvi in zagotovitvi učinkovitejšega izvrševanja sedanjih pravil, zlasti tistih, ki urejajo dostop na trg cestnega prevoza blaga. Iz posvetovanja izhajajo tudi naslednji nadaljnji sklepi:

Komisija je prejela 67 prispevkov nacionalnih organov, mednarodnih in nacionalnih združenj cestnih prevoznikov, uporabnikov, zaposlenih ali raznih interesnih skupin in posameznih družb. Komisija je obravnavala ključna vprašanja iz te prenovitve v okviru socialnega dialoga s socialnimi partnerji 5. septembra 2006. V Bruslju je 7. novembra 2006 potekal posvetovalni sestanek z zainteresiranimi stranmi, ki so se ga udeležile delegacije 42 organizacij predstavnic industrije in 37 opazovalcev predstavnikov nacionalnih uprav.

Ta predlog je nadaljevanje javnega posvetovanja, katerega namen je bil zbrati čim več možnih pripomb in predlogov zadevnih posameznikov in organov. To posvetovanje se je nanašalo tako na cestni prevoz blaga kot tudi na cestni prevoz potnikov. Organizirano je bilo skupaj s posvetovanjem o dovoljenju za opravljanje dejavnosti in je potekalo na podlagi vprašalnika, objavljenega na spletu in poslanega vsem organizacijam, ki zastopajo glavne zainteresirane strani na nacionalni ali evropski ravni.

Ta predlog spada v okvir programa za „boljšo pravno ureditev“ in je v skladu z zavezo Komisije o poenostavitvi in posodobitvi pravnega reda. Posebna pozornost je bila namenjena poenostavitvi in večji skladnosti pravil o javnih storitvah ter drugih pravil o cestnem prevozu, zlasti Uredbe (EGS) št. 881/92 in Uredbe (EGS) št. 3118/93 o dostopu na trg cestnega prevoza tovora ter Direktive 96/26/ES, ki določa osnovne pogoje za dovoljenje za opravljanje dejavnosti in za njihovo spremljanje.

Nova uredba posredno prispeva k izboljšanju varnosti v cestnem prometu, in sicer s strožjim nadzorom nad podjetji, ki delujejo v več državah članicah, ter zagotavlja skladnost z novimi pravili o javnih storitvah na področju cestnega in železniškega prevoza.

Cilj predloga je ponovno pregledati in prečistiti uredbi št. 684/92 in št. 12/98.

–Številne različne oblike licence Skupnosti in overjenih verodostojnih kopij povzročajo težave med pregledi ter pogosto izgubo dragocenega časa za prevoznike in izvršne organe.

–Izmenjava informacij med državami članicami se zdi precej neučinkovita, čeprav jo določajo že obstoječa pravila. Posledično podjetjem, ki delujejo na ozemlju države članice, ki ni država članica njihovega sedeža, komajda grozijo upravne sankcije, kar lahko privede do izkrivljanja konkurence med temi podjetji, ki so manj nagnjena k spoštovanju pravil, in drugimi.

Komisija je v svojem zakonodajnem programu za leto 2006 izrazila namero, da podrobneje prouči ta pravila ter jih po potrebi poenostavi in razjasni. Po javnem posvetovanju in oceni učinka se zdi, da se obstoječe določbe zaradi pomanjkljive jasnosti ali kompleksnosti težko izvajajo in pomenijo nepotrebne upravne obremenitve na naslednjih področjih:

Uredba (EGS) št. 684/92 odpira dostop do trga za mednarodni avtobusni prevoz potnikov, Uredba (ES) št. 12/98 pa določa pogoje, pod katerimi lahko prevozniki nerezidenti opravljajo prevozne storitve znotraj države članice. Prevozniki imajo pravico do takega dostopa, če so imetniki licence Skupnosti, ki se jim podeli le, če imajo sedež v državi članici in če izpolnjujejo minimalne zahteve glede dobrega ugleda, finančnega položaja in strokovne usposobljenosti v skladu z Direktivo 96/26/ES.

Ta pravila je treba zdaj uskladiti z novim pravnim okvirom, ki izhaja iz Uredbe o javnem prevozu potnikov po cesti in železnici, ki naj bi jo v kratkem sprejela Parlament in Svet. Poleg tega je treba ta pravila razjasniti in v nekaterih primerih poenostaviti, saj izkušnje kažejo, da določeni predpisi pomenijo nepotrebne upravne obremenitve.

Direktiva 96/26/ES o dovoljenju za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika je bila prvotno skupaj z uredbama (EGS) št. 684/92 in (ES) št. 12/98 o dostopu do trga avtobusnih prevozov glavna osnova za notranji trg mednarodnih cestnih prevozov potnikov.

Člen 5 določa pogoje, pod katerimi se lahko izvajajo različne vrste prevoza. Dopolnjujejo ga normativne določbe, ki jih je prej vseboval člen 2.

Postopek za izdajo dovoljenj za mednarodne linijske prevoze

Člen 8 določa učinkovit in poenostavljen postopek v primerjavi s postopkom iz Uredbe 684/92. Dovoljenje se bo odslej izdalo, razen v primeru enega od treh razlogov za zavrnitev, ki jih je mogoče pripisati prosilcu. Ohrani se le en razlog za zavrnitev v zvezi z ustreznim trgom, in sicer, da bi prevoz, za katerega se zahteva dovoljenje, resno ogrožal izvedljivost primerljivega prevoza, ki se izvaja v okviru obveznosti iz opravljanja javnih storitev na zadevnih direktnih odsekih. Mnenje tranzitnih držav, tj. držav članic, na katere storitev ne vpliva, saj potniki ne vstopajo ali izstopajo na njihovem ozemlju, se ne bo več upoštevalo, vendar bodo obveščene, takoj ko bo za storitev izdano dovoljenje.

Če organ, ki izdaja dovoljenje, ne more sprejeti odločitve, se zadeva lahko posreduje Komisiji. Rok desetih tednov, ki ga za Komisijo določa Uredba 684/92, se je izkazal za prekratkega. Podaljšati bi ga bilo treba na štiri mesece, kar bi Komisiji omogočilo, da sprejme utemeljeno rešitev.

Kabotaža

Pravila o kabotaži v cestnem prevozu potnikov ostajajo vsebinsko v veliki meri nespremenjena. Predhodno so bila določena v Uredbi (ES) št. 12/98.

Določba iz člena 9 Uredbe 12/98 o zaščitnih ukrepih v primeru resnih motenj notranjega trga prevoznih storitev ni bila prenesena v novo prenovljeno uredbo. Ta določba se po odprtju notranjih trgov za kabotažo ne uporablja več in se torej lahko šteje za odvečno.

Sodelovanje med državami članicami

Čeprav je bilo že v obstoječih uredbah določeno, da si države članice medsebojno pomagajo, se v praksi to sodelovanje nikoli ni v celoti razvilo. Kršitve, ki so jih storili prevozniki izven svoje države članice sedeža, je država članica, v kateri je prišlo do kršitve, prijavila le v posameznih primerih in država članica sedeža prevoznika zanje skoraj nikoli ni naložila sankcije.

Da bi okrepili in olajšali izmenjavo informacij med nacionalnimi organi, člen 20 zavezuje države članice k izmenjavi informacij preko nacionalnih kontaktnih točk, ki se vzpostavijo v skladu z Uredbo o dovoljenju za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika. To so določeni upravni organi ali telesa, zadolženi za izmenjavo informacij z ustreznimi organi v drugih državah članicah. Poleg tega člen 24 določa, da morajo države članice v svoj nacionalni register podjetij cestnega prevoza vnesti vse resne kršitve in ponavljajoče se manjše kršitve, ki so jih storili njihovi prevozniki in za katere so bile naložene sankcije.

Odvzem licence Skupnosti in izmenjava informacij

Obstajata dva možna pristopa k poenotenju trenutnih sistemov držav članic za spremljanje in nadzor. Pri prvem pristopu gre za to, da se države članice pooblastijo za nalaganje odvračilnih sankcij prevoznikom nerezidentom, ki prečkajo njihovo ozemlje, na primer z odpravo medsebojnega priznavanja licence Skupnosti. Ta možnost bi lahko povzročila diskriminatorsko vedenje organov nadzora in morda ne bi bila v skladu s prostim pretokom storitev. Drugi pristop je povečati pooblastila in sredstva nacionalnih organov, ki so pristojni za izdajo in odvzem licence Skupnosti. Ta predlog skupaj s prenovitvijo Direktive 96/26/ES sledi temu drugemu pristopu.

Posledično člen 22 uvaja zavezo za pristojne organe države članice sedeža prevoznika, da izreče opomin prevozniku, ko ta stori resno kršitev ali več manjših kršitev zakonodaje Skupnosti o cestnem prevozu. Ta zaveza se uporablja tudi v primerih, ko prevoznik stori tako kršitev v drugi državi članici. Poleg tega člen 22(1) pojasnjuje sankcije, ki jih lahko država članica naloži prevoznikom s sedežem na njenem ozemlju, in sicer (začasni ali delni) odvzem overjenih kopij licence Skupnosti ali same licence Skupnosti. Pojasnjeno je, da lahko država članica kot sankcijo naloži tudi začasno ali trajno izključitev upravljavca prevoza podjetja.

Člen 23 uvaja nov postopek, po katerem mora ravnati država članica, v kateri se ugotovi kršitev, ki jo je storil prevoznik nerezident. Ta država članica mora v roku enega meseca sporočiti minimalne informacije v standardni obliki. Od države članice sedeža lahko zahteva, da izreče upravne sankcije. Država članica sedeža zadevnega prevoznika mora v roku treh mesecev obvestiti drugo državo članico o nadaljnjem ukrepanju.

Obveznosti držav članic glede poročanja so zdaj združene v enem členu, in sicer v členu 28.

Nespremenjene določbe

Spodnje določbe ostajajo kljub nekaterim tehničnim prilagoditvam vsebinsko nespremenjene:

Uredba 684/92 – členi 3, 6, 8, 9, 10, 11, 12, 14 in 15. Uredba 12/98 – jih ni.

2007/0097(COD)