P7_TA(2013)0213

Posebne naloge Evropske centralne banke, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij *

Spremembe Evropskega parlamenta, sprejete dne 22. maja 2013, k predlogu uredbe Sveta o prenosu posebnih nalog na Evropsko centralno banko, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij (COM(2012)0511 – C7-0314/2012 – 2012/0242(CNS)) (1)

(Posebni zakonodajni postopek – posvetovanje)

(2016/C 055/37)

(1) Zadeva je bila v skladu z drugim pododstavkom člena 57(2) Poslovnika vrnjena pristojnemu odboru v ponovno obravnavo (A7-0392/2012).

(2) Spremembe: krepki ležeči tisk označuje novo ali spremenjeno besedilo, simbol ▌pa tiste dele besedila, ki so bili črtani.

UREDBA SVETA (EU) ŠT. … 2013

o prenosu posebnih nalog na Evropsko centralno banko, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 127(6) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),

ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (2),

v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Unija je v zadnjih desetletjih znatno napredovala pri vzpostavljanju notranjega trga bančnih storitev. Zato imajo v mnogih državah članicah bančne skupine s sedežem v drugih državah članicah pomemben tržni delež, kreditne institucije pa so tako v euroobmočju kot v državah članicah, ki niso v njem, svoje dejavnosti geografsko razpršile.

(1a) Sedanja finančna in gospodarska kriza je pokazala, da razdrobljenost finančnega sektorja lahko ogrozi celovitost enotne valute in enotnega trga. Zato je bistvenega pomena, da se s poglobitvijo integracije bančnega nadzora Evropska unija okrepi, da se ponovno vzpostavi finančna stabilnost in se položijo temelji za gospodarsko okrevanje.

(2) Ohranjanje in krepitev notranjega trga bančnih storitev je bistvenega pomena za spodbujanje gospodarske rasti v Uniji in zadostnega financiranja realnega gospodarstva. To pa se kaže kot vedno bolj težavno. Dejstva kažejo, da se povezovanje bančnih trgov v Uniji ustavlja.

(3) Obenem morajo nadzorni organi poleg tega, da se sprejme okrepljeni regulativni okvir EU, okrepiti nadzorne preglede, da bi upoštevali izkušnje iz finančne krize v zadnjih letih, in biti sposobni nadzorovati izjemno zapletene ter med sabo povezane trge in institucije.

(4) Nadzor nad posameznimi bankami v Uniji je večinoma še naprej v nacionalni pristojnosti. Usklajevanje med nadzornimi organi je sicer zelo pomembno, vendar je kriza pokazala, da usklajevanje ne zadostuje, še zlasti ne v kontekstu enotne valute. Da bi ▌ ohranili finančno stabilnost v Uniji in okrepili pozitivne učinke povezovanja trgov na rast in blaginjo, bi bilo torej treba okrepiti povezovanje odgovornosti za nadzor. To je še zlasti pomembno z vidika zagotavljanja nemotenega in temeljitega pregleda nad celotno bančno skupino in njenim stanjem, prav tako bi to zmanjšalo nevarnost različnih razlag in protislovnih si odločitev na ravni posameznih subjektov.

(5) Trdnost kreditnih institucij je v mnogih primerih še vedno tesno povezana z državo članico, v kateri imajo sedež. Dvomi o vzdržnosti javnega dolga, obetih za gospodarsko rast in sposobnostih preživetja kreditnih institucij ustvarjajo negativne tržne trende, ki se medsebojno krepijo. To lahko ogrozi sposobnost preživetja nekaterih kreditnih institucij in stabilnost finančnega sistema v euroobmočju in Uniji v celoti ter bistveno obremeni že tako javne finance zadevnih držav članic. ▌

(6) Evropski bančni organ (EBA), ki je bil ustanovljen leta 2011 z Uredbo (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ) (3), in Evropski sistem finančnega nadzora, ustanovljen s členom 2 navedene uredbe, Uredbe (EU) št. 1094/2010 z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (EIOPA) (4) in Uredbe (EU) št. 1095/2010 z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (ESMA) (5), sta bistveno izboljšala sodelovanje bančnih nadzornikov v Uniji. EBA znatno prispeva k oblikovanju enotnega pravilnika za finančne storitve v Uniji in je ključnega pomena pri doslednem izvajanju dokapitalizacije pomembnejših kreditnih institucij v Uniji v skladu z dogovorom Evropskega sveta, sprejetim oktobra 2011 , skladno s smernicami in pogoji za državno pomoč, ki jih je sprejela Komisija .

(7) Evropski parlament je večkrat pozval, naj bo za nekatere naloge nadzora nad finančnimi institucijami neposredno odgovoren evropski organ; Evropski parlament je večkrat pozval, naj bo za nekatere naloge nadzora nad finančnimi institucijami neposredno odgovoren evropski organ: prvič je to storil v resoluciji z dne 13. aprila 2000 glede sporočila Komisije "Izvajanje okvira za finančne trge: akcijski načrt (6) in v resoluciji z dne 21. novembra 2002 o pravilih bonitetnega nadzora v Evropski uniji (7).

(8) Evropski svet je v sklepih z dne 29. junija 2012 pozval predsednika Evropskega sveta, naj oblikuje časovni načrt za vzpostavitev resnične ekonomske in monetarne unije. Istega dne je bilo na vrhu voditeljev držav ali vlad euroobmočja izpostavljeno, da bi ob vzpostavitvi učinkovitega enotnega nadzornega mehanizma za banke v euroobmočju, v katerega bi bila vključena ECB, EMS lahko neposredno dokapitaliziral banke po postopku rednega odločanja, kar bi bilo odvisno od ustreznih pogojev, vključno z upoštevanjem pravil o državni pomoči.

(8a) Evropski svet je na zasedanju 19. oktobra 2012 ugotovil, da bi poglabljanje ekonomske in monetarne unije moralo izhajati iz institucionalnega in pravnega okvira EU, njegova značilnost pa bi morali biti tudi odprtost in preglednost v razmerju do držav članic, ki ne uporabljajo enotne valute, ter spoštovanje celovitosti enotnega trga. Integrirani finančni okvir bo imel enotni nadzorni mehanizem, ki bo, kolikor bo mogoče, odprt do vseh držav članic, ki bi želele sodelovati.

(9) Zato bi bilo treba ustanoviti evropsko bančno unijo, ki bi temeljila na celovitem in podrobnem enotnem pravilniku za finančne storitve za enotni trg kot celoto, sestavljali pa bi jo enotni nadzorni mehanizem in novi okviri za zajamčene vloge in reševanje. Zaradi tesne povezanosti in soodvisnosti držav članic, ki so uvedle enotno valuto, bi morala bančna unija zajemati vsaj vse države članice euroobmočja. Da bi ohranili in utrdili notranji trg, bi morala biti bančna unija, kolikor je to institucionalno mogoče, odprta tudi za sodelovanje drugih držav članic.

(10) Kot prvi korak k bančni uniji bi moral enotni nadzorni mehanizem zagotavljati, da se politika Unije, ki se nanaša na bonitetni nadzor kreditnih institucij, izvaja usklajeno in učinkovito, da se enotni pravilnik za finančne storitve uporablja enako za kreditne institucije v vseh zadevnih državah članicah ter da so te kreditne institucije predmet nadzora najvišje kakovosti, ki ga ne ovirajo drugi pomisleki, ki niso bonitetne narave. Predvsem bi moral enotni nadzorni mehanizem biti združljiv z delovanjem notranjega trga finančnih storitev in prostim pretokom kapitala . Enotni nadzorni mehanizem je podlaga za naslednje korake v smeri bančne unije. To je odraz načela, da bo EMS, ko bo enkrat vzpostavljen učinkovit enotni nadzorni mehanizem, imel možnost neposredne dokapitalizacije bank na podlagi običajne odločitve. Evropski svet je v sklepih z zasedanja 13. in 14. decembra 2012 zapisal, da „ko bo bančni nadzor dejansko prenesen na enotni nadzorni mehanizem, bo potreben enoten mehanizem za reševanje, ki bo imel potrebna pooblastila za zagotovitev, da bo mogoče z ustreznimi orodji reševati katero koli banko v sodelujočih državah članicah“, in da „bi enotni reševalni mehanizem […] moral temeljiti na prispevkih finančnega sektorja ter vključevati ustrezno in učinkovito skupno varovalno ureditev“.

(11) ECB je kot centralna banka euroobmočja z obsežnim strokovnim znanjem na področju makroekonomske in finančne stabilnosti primerna za izvajanje jasno opredeljenih nadzornih nalog s poudarkom na zaščiti stabilnosti evropskega finančnega sistema. V mnogih državah članicah so za nadzor nad bankami že dejansko odgovorne prav centralne banke. Zato bi bilo treba na ECB prenesti posebne naloge glede politik, ki se nanašajo na nadzor kreditnih institucij v sodelujočih državah članicah .

(11a) ECB in pristojni nacionalni organi nesodelujočih držav članic naj bi sklenili memorandum o soglasju, v katerem je na splošno opisano, kako bodo med seboj sodelovali pri opravljanju nadzornih nalog na podlagi zakonodaje Unije v zvezi s finančnimi institucijami, opredeljenimi v tej uredbi. Memorandum o soglasju bi lahko med drugim razjasnil postopek posvetovanja v zvezi z odločitvami ECB, ki učinkujejo na podrejene družbe ali podružnice v nesodelujoči državi članici, katere matična družba ima sedež v sodelujoči državi članici, in sodelovanje v izrednih razmerah, vključno z mehanizmi zgodnjega opozarjanja v skladu s postopki, določenimi v zadevni zakonodaji Unije. Memorandum o soglasju se redno pregleduje.

(12) Na ECB bi bilo treba prenesti tiste posebne nadzorne naloge, ki so ključnega pomena za zagotovitev usklajenega in učinkovitega izvajanja politike Unije, ki se nanaša na bonitetni nadzor kreditnih institucij, medtem ko bi druge naloge morale ostati v pristojnosti nacionalnih organov. Naloge ECB bi morale vključevati ▌ ukrepe za namene makrobonitetne stabilnosti, ob upoštevanju posebne ureditve, ki bi odražala vlogo nacionalnih organov .

(13) Varnost in trdnost velikih bank sta bistvenega pomena za zagotavljanje stabilnosti finančnega sistema, vendar nedavne izkušnje kažejo, da lahko tudi manjše banke ogrozijo finančno stabilnost. Zato bi bilo treba ECB omogočiti, da nadzorne naloge opravlja pri vseh kreditnih institucijah, ki so pridobile dovoljenje v sodelujočih državah članicah, ter pri vseh podružnicah s sedežem v sodelujočih državah članicah.

(13a) ECB bi morala pri izvajanju nalog, ki se prenesejo nanjo brez poseganja v cilj zagotavljanja varnosti in trdnosti kreditnih institucij v celoti upoštevati raznolikost kreditnih institucij ter njihovo velikost in poslovne modele, pa tudi sistemske koristi, ki jih prinaša raznolikost evropskega bančništva.

(13b) Izvajanje nalog ECB bi še zlasti moralo prispevati k doseganju tega, da bodo kreditne institucije v celoti internalizirale vse stroške, ki nastanejo z njihovimi dejavnostmi, v izogib moralnemu tveganju in iz njega izhajajočemu pretiranemu prevzemanju tveganja. Pri tem bi bilo treba v celoti upoštevati makroekonomske razmere v državah članicah, še zlasti stabilnost ponudbe posojil in podpore proizvodnim dejavnostim za gospodarstvo nasploh.

(13c) Te uredbe ni v ničemer mogoče razlagati, kot da spreminja računovodski okvir, ki se uporablja na podlagi drugih aktov Unije in nacionalne zakonodaje.

(14) Izdaja predhodnega dovoljenja za začetek opravljanja dejavnosti kreditnih institucij je eden od ključnih bonitetnih načinov, s katerim se zagotovi, da te dejavnosti izvajajo zgolj subjekti, ki imajo trdno gospodarsko podlago, so organizirani tako, da se lahko soočajo s tveganji, specifičnimi za sprejemanje vlog in zagotavljanje kreditov, in imajo primerno vodstvo. ECB bi zato morala biti zadolžena za izdajanje dovoljenj kreditnim institucijam in odgovorna za njihovo odvzemanje, ob upoštevanju posebne ureditve, ki bi odražala vlogo nacionalnih organov .

(15) Poleg pogojev, ki jih za izdajo dovoljenj kreditnim institucijam in za odvzem takšnih dovoljenj določa zakonodaja Unije, lahko države članice trenutno določajo dodatne pogoje za izdajo dovoljenj in za njihov odvzem. ECB bi zato morala svoje naloge v zvezi z izdajanjem dovoljenj kreditnim institucijam in v zvezi z odvzemanjem dovoljenj v primeru kršitev nacionalne zakonodaje opravljati na predlog zadevnega pristojnega nacionalnega organa, ki ocenjuje izpolnjevanje zadevnih pogojev, določenih v nacionalni zakonodaji.

(16) Ocena primernosti vsakega novega lastnika pred nakupom znatnega deleža v kreditni instituciji je nepogrešljivo orodje za zagotavljanje stalne ustreznosti in finančne stabilnosti lastnikov kreditnih institucij. ECB je kot institucija Unije primerna za izvajanje takšnega ocenjevanja, ne da bi se s tem po nepotrebnem omejeval notranji trg. ECB bi morala biti zadolžena za ocenjevanje pridobitve in odsvojitve znatnih deležev v kreditnih institucijah , razen v okviru reševanja bank .

(17) Predpogoj za bonitetno trdnost kreditnih institucij je upoštevanje pravil Unije, ki od kreditnih institucij zahtevajo, da imajo v lasti določeno raven kapitala za zaščito pred tveganji, ki so neločljivo povezana z njihovimi dejavnostmi, omejijo izpostavljenost posameznim nasprotnim strankam, javno razkrivajo informacije o svojem finančnem stanju, razpolagajo z zadostnimi likvidnimi sredstvi za zoperstavljanje izjemnim tržnim razmeram in omejijo finančni vzvod. ECB bi morala biti zadolžena za zagotavljanje ravnanja, skladnega s temi pravili , zlasti tudi kar zadeva izdajanje soglasij, dovoljenj, odstopanj ali izjem v sklopu teh pravil .

(18) Dodatni kapitalski blažilniki, vključno z varovalnim kapitalskim blažilnikom, proticikličnim kapitalskim blažilnikom, ki zagotavlja, da kreditne institucije v obdobjih gospodarske rasti zberejo zadostno kapitalsko osnovo, da lahko pokrijejo izgubo v obdobjih izjemnih razmer, globalni in drugi sistemski blažilniki ter drugi ukrepi, namenjeni obvladovanju sistemskih ali makrobonitetnih tveganj , so ključna bonitetna orodja ▌ . Če nacionalni organi uvedejo takšne ukrepe, bi morala biti ECB o tem ustrezno uradno obveščena, da se zagotovi popolno usklajevanje. Po potrebi bi morala ECB imeti tudi možnost, da uvede strožje zahteve in ukrepe, pri čemer bi morala tesno sodelovati z nacionalnimi organi. Določbe te uredbe, ki zadevajo ukrepe za obvladovanje sistemskih ali makrobonitetnih tveganj, ne posegajo v morebitne usklajevalne postopke iz drugih zakonodajnih aktov Unije. Pristojni ali imenovani nacionalni organi in ECB spoštujejo morebitne usklajevalne postopke iz teh aktov, potem ko so ravnali po postopkih, določenih v tej uredbi.

(19) Varnost in trdnost kreditne institucije sta odvisni tudi od dodelitve zadostnega notranjega kapitala, ob upoštevanju tveganj, ki bi jim lahko bila institucija izpostavljena, ter od razpoložljivosti ustreznih notranjih organizacijskih struktur in ureditev korporativnega upravljanja. ECB bi zato morala uveljavljati zahteve, s katerimi bi zagotovili, da so kreditne institucije uvedle zanesljive ureditve, postopke in mehanizme upravljanja, vključno s strategijami in postopki za ocenjevanje in ohranjanje ustreznosti notranjega kapitala. V primeru pomanjkljivosti bi morala naložiti tudi primerne ukrepe, vključno s posebnimi dodatnimi kapitalskimi zahtevami, posebnimi zahtevami glede razkritja in posebnimi zahtevami glede likvidnosti.

(20) Tveganja za varnost in trdnost kreditne institucije se lahko pojavljajo tako na ravni posamezne kreditne institucije kot na ravni bančne skupine ali finančnega konglomerata. Za zagotavljanje varnosti in trdnosti kreditnih institucij je treba predvideti posebne nadzorne ureditve, ki ta tveganja zmanjšujejo. Poleg nadzora posameznih kreditnih institucij bi morale naloge ECB vključevati konsolidirani nadzor, dopolnilni nadzor, nadzor finančnih holdingov in nadzor mešanih finančnih holdingov , ne pa tudi nadzora zavarovalnic .

(21) Da se ohrani finančna stabilnost, je treba proti slabšanju finančnega in gospodarskega stanja institucije posredovati v čim zgodnejši fazi . ECB bi morala izvajati ukrepe za zgodnje posredovanje, opredeljene v zadevni zakonodaji Unije. Svoje ukrepe za zgodnje posredovanje pa bi morala usklajevati z ustreznimi organi za reševanje. Dokler bodo za reševanje kreditnih institucij pristojni nacionalni organi, bi se poleg tega ECB z zadevnimi pristojnimi organi morala ustrezno usklajevati in tako doseči skupno razumevanje odgovornosti vsakega od njih v primeru kriz, zlasti v povezavi s čezmejnimi skupinami za krizno upravljanje in bodočimi kolegiji za reševanje, ustanovljenimi v ta namen.

(22) Nadzorne naloge, ki se ne prenesejo na ECB, bi morale ostati v pristojnosti nacionalnih organov. Te naloge bi morale vključevati pooblastilo za prejemanje uradnih obvestil kreditnih institucij v zvezi s pravico do ustanavljanja in svobodnega opravljanja storitev, za nadzorovanje organov, ki niso zajeti v opredelitvi kreditnih institucij iz zakonodaje Unije, vendar se v skladu z nacionalno zakonodajo nadzirajo kot kreditne institucije, za nadzorovanje kreditnih institucij iz tretjih držav, ki ustanovijo podružnico ali opravljajo čezmejne storitve v Uniji, za nadzorovanje plačilnih storitev, za izvajanje tekočih preverjanj kreditnih institucij in opravljanje funkcije organov, pristojnih za kreditne institucije, v zvezi s trgi finančnih instrumentov, v zvezi s preprečevanjem uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma ter v zvezi z varstvom potrošnikov .

(22a) ECB bi morala po potrebi v celoti sodelovati z nacionalnimi organi, ki so pristojni za zagotavljanje visoke ravni varstva potrošnikov in preprečevanje pranja denarja.

(23) ECB bi morala naloge, ki se nanjo prenesejo, izvajati z namenom zagotavljanja varnosti in trdnosti kreditnih institucij, stabilnosti finančnega sistema Unije in posameznih sodelujočih držav članic ter enotnosti in celovitosti notranjega trga, s čimer bi zagotavljala tudi varstvo vlagateljev in izboljšala delovanje notranjega trga, v skladu z enotnim pravilnikom za finančne storitve v Uniji. Še zlasti bi morala ECB ustrezno upoštevati načeli enakosti in nediskriminacije.

(24) Prenos nadzornih nalog ▌ na ECB bi moral biti skladen z Evropskim sistemom finančnega nadzora (ESFS), ki je bil vzpostavljen leta 2010, ter z njegovim temeljnim ciljem oblikovati enotni pravilnik in okrepiti zbliževanje nadzornih praks na celotnem ozemlju Unije. Sodelovanje med bančnimi nadzorniki ter nadzorniki za zavarovalniške trge in trge vrednostnih papirjev je pomembno pri obravnavanju vprašanj skupnega interesa in zagotavljanju ustreznega nadzora kreditnih institucij, ki delujejo tudi v sektorju zavarovalništva in vrednostnih papirjev. Zato bi od ECB morali zahtevati , naj v okviru EFSF tesno sodeluje z Evropskim bančnim organom , Evropskim organom za vrednostne papirje in trge ter Evropskim organom za zavarovanja in poklicne pokojnine. ECB bi morala svoje naloge izvajati v skladu z določbami te uredbe ter brez poseganja v pristojnosti in naloge drugih akterjev znotraj ESFS. Obenem bi od nje morali zahtevati, naj sodeluje z zadevnimi organi za reševanje in instrumenti, s katerimi se financira neposredna ali posredna javna finančna pomoč.

▌

(26) ECB bi morala svoje naloge opravljati v skladu z zadevno zakonodajo Unije ▌ , vključno s celotno primarno in sekundarno zakonodajo Unije, sklepi Komisije na področju državnih pomoči, pravili o konkurenci in nadzoru združevanja ter enotnim pravilnikom, ki velja za vse države članice. EBA je zadolžen, da pripravi osnutek tehničnih standardov ter smernice in priporočila, da bi zagotovil zbližanje nadzora in skladnost rezultatov nadzora v Uniji. ECB ne bi smela opravljati teh nalog namesto EBA in bi torej morala pooblastila za sprejemanje uredb v skladu s členom 132 PDEU izvajati ob upoštevanju aktov Unije, ki jih sprejme Evropska komisija na podlagi osnutkov, ki jih pripravi EBA , v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1093/2010 .

(26a) ECB bi z organi, pristojnimi za trge finančnih instrumentov, po potrebi morala sklepati memorandume o soglasju, v katerih bi bilo na splošno opisano, kako bodo med seboj sodelovali pri opravljanju nadzornih nalog na podlagi zakonodaje Unije v zvezi s finančnimi institucijami, opredeljenimi v členu 2. Takšni memorandumi bi morali biti dostopni Evropskemu parlamentu, Svetu in pristojnim organom vseh držav članic.

(26b) ECB bi morala za izvajanje nalog in izvrševanje nadzornih pooblastil uporabljati materialna pravila v zvezi z bonitetnim nadzorom nad kreditnimi institucijami. Ta pravila sestavlja zadevna zakonodaja Unije, zlasti uredbe, ki se neposredno uporabljajo, ali direktive, na primer tiste o kapitalskih zahtevah za banke in o finančnih konglomeratih. V primerih, ko so materialna pravila v zvezi z bonitetnim nadzorom kreditnih institucij zapisana v direktivah, bi ECB morala uporabljati nacionalno zakonodajo, s katero so bile te vanjo prenesene. V primerih, ko gre pri zadevni zakonodaji Unije za uredbe, in na področjih, na katerih zadevne uredbe na dan začetka veljavnosti te uredbe državam članicam izrecno ponujajo različne možnosti, bi ECB prav tako morala uporabljati nacionalno zakonodajo, s katero se izvršujejo te možnosti. Te možnosti bi bilo treba razlagati tako, da ne vključujejo možnosti, ki so na voljo le pristojnim ali imenovanim organom. To ne posega v načelo primarnosti prava EU. Iz tega sledi, da bi morala ECB pri sprejemanju smernic ali priporočil in sklepov izhajati iz zadevne zavezujoče zakonodaje Unije in ravnati v skladu z njo.

(26c) V okviru obsega nalog, ki se prenesejo na ECB, nacionalna zakonodaja pristojnim nacionalnim organom daje določena pooblastila, ki se trenutno z zakonodajo Unije ne zahtevajo, vključno z nekaterimi pooblastili za zgodnje posredovanje in preventivnimi pooblastili. ECB bi morala imeti možnost od nacionalnih organov zahtevati, naj uporabijo ta pooblastila, da bi zagotovili celovit in učinkovit nadzor v okviru enotnega nadzornega mehanizma.

(27) Za zagotavljanje, da kreditne institucije, finančni holdingi in mešani finančni holdingi spoštujejo pravila in odločitve glede nadzora, bi bilo treba v primeru kršitev naložiti učinkovite, sorazmerne in odvračilne sankcije. V skladu s členom 132(3) PDEU in Uredbo Sveta (ES) št. 2532/98 z dne 23. novembra 1998 o pooblastilih Evropske centralne banke za nalaganje sankcij ima ECB pravico naložiti globe ali periodične denarne kazni podjetjem (8), ki ne izpolnjujejo obveznosti iz njenih uredb in sklepov. Da bi ECB lahko učinkovito opravljala svoje naloge v zvezi z uveljavljanjem nadzornih pravil iz zakonodaje Unije, ki se uporablja neposredno, bi morala imeti tudi pooblastila za nalaganje denarnih kazni kreditnim institucijam, finančnim holdingom in mešanim finančnim holdingom, ki ta pravila prekršijo. Nacionalnim organom bi moralo biti še naprej omogočeno, da uvedejo sankcije v primeru neizpolnjevanja obveznosti iz nacionalne zakonodaje, s katero se prenesejo direktive Unije. Če ECB meni, da bi bilo z vidika izpolnjevanja njenih nalog primerno, da se za takšne kršitve naložijo sankcije, bi morala imeti možnost, da v ta namen zadevo predloži nacionalnim organom.

(28) Nacionalni nadzorni organi imajo obsežno strokovno znanje, pridobljeno z dolgoletnimi izkušnjami, na področju nadzora kreditnih institucij na svojem ozemlju ter njihovih gospodarskih, organizacijskih in kulturnih posebnosti. V ta namen so vzpostavili ekipe, ki jih sestavlja številno, predano in visoko usposobljeno osebje. Da bi zagotovili visokokakovosten evropski nadzor, bi morali biti nacionalni nadzorni organi zadolženi za pomoč ECB pri pripravi in izvajanju vsakršnih aktov v zvezi z opravljanjem njenih nadzornih nalog. V tem okviru bi bilo treba predvsem nenehno in vsakodnevno ocenjevati stanje bank ter izvajati s tem povezana preverjanja na kraju samem.

(28a) Merila iz člena 5(4b) za opredelitev institucij, ki so manj pomembne, bi se morala uporabljati na najvišji ravni konsolidacije v sodelujočih držav članic na podlagi konsolidiranih podatkov. Kadar ECB naloge, ki so nanjo prenesene s to uredbo, opravlja v zvezi s skupino kreditnih institucij, ki na konsolidirani podlagi ni manj pomembna, bi morala te naloge za skupino kreditnih institucij opravljati na konsolidirani podlagi, za podrejene bančne družbe in podružnice te skupine s sedežem v sodelujočih državah članicah pa posamezno.

(28b) Merila iz člena 5(4b) za določanje, katere institucije so manj pomembne, bi morali opredeliti v okviru, ki ga sprejme in objavi ECB po posvetovanju z nacionalnimi pristojnimi organi. ECB bi morala na tej podlagi biti odgovorna za uporabo zadevnih meril in s svojimi izračuni preverjati, ali so izpolnjena. Ko bi ECB zahtevala informacije za namene svojih izračunov, to institucij ne bi smelo siliti v uporabo drugačnih računovodskih okvirov od tistih, ki jih morajo uporabljati na podlagi drugih aktov Unije in nacionalne zakonodaje.

(28c) Ocene, ali banka velja za pomembno ali manj pomembno, na splošno ne bi smeli spreminjati pogosteje kot enkrat v 12 mesecih, razen če bi v zadevnih bančnih skupinah prišlo do strukturnih sprememb, kot so na primer združitve oziroma odsvojitve.

(28d) Ko bi ECB na podlagi uradnega obvestila pristojnega nacionalnega organa ugotavljala, ali je posamezna institucija zelo pomembna za domače gospodarstvo in bi jo zato morala nadzirati ECB, bi morala upoštevati vse relevantne okoliščine, tudi kar zadeva enakost konkurenčnih pogojev.

(29) V zvezi z nadzorom čezmejnih bank, ki delujejo tako v euroobmočju kot zunaj njega, bi ECB morala tesno sodelovati s pristojnimi organi v nesodelujočih državah članicah. Temu ustrezno bi za ECB kot pristojni organ morale veljati s tem povezane obveznosti glede sodelovanja in izmenjave informacij v skladu z zakonodajo Unije in bi morala v celoti sodelovati v kolegijih nadzornikov. To, da nadzorne naloge opravlja evropska institucija, ima z vidika finančne stabilnosti in trajnostnega povezovanja trgov nedvomno prednosti, zato bi morale imeti možnost sodelovanja v tem novem mehanizmu tudi države članice, ki niso uvedle skupne valute. Predpogoj za učinkovito opravljanje nadzornih nalog pa je, da se odločitve glede nadzora izvajajo v celoti in brez odlašanja. Države članice, ki želijo sodelovati v tem novem mehanizmu, bi zato morale poskrbeti, da bodo njihovi pristojni nacionalni organi spoštovali in sprejeli vse ukrepe v zvezi s kreditnimi institucijami, ki jih bo zahtevala ECB. Slednji bi moralo biti omogočeno, da vzpostavi tesno sodelovanje s pristojnimi organi držav članic, ki niso uvedle skupne valute. Takšno sodelovanje bi morala vzpostaviti, če so izpolnjeni pogoji iz te uredbe. ▌

(29a) Glede na to, da sodelujoče države članice, ki niso v euroobmočju, niso prisotne v Svetu ECB, vsaj dokler se ne pridružijo euru v skladu s Pogodbo, in da ne morejo v celoti izkoristiti drugih mehanizmov, ki so na voljo državam članicam euroobmočja, so v tej uredbi za proces odločanja predvideni dodatni zaščitni ukrepi. Vendar pa bi morali biti ti zaščitni ukrepi, zlasti člen 6(5d), uporabljeni v ustrezno utemeljenih izjemnih primerih. Uporabljati bi se morali le, dokler so podane posebne okoliščine. Zaščitni ukrepi so povezani s posebnimi okoliščinami, s katerimi se bodo morale na podlagi te uredbe soočiti sodelujoče države članice, ki niso v euroobmočju, saj niso prisotne v Svetu ECB in ne morejo v celoti izkoristiti drugih mehanizmov, ki so na voljo državam članicam euroobmočja. Zato teh zaščitnih ukrepov ni mogoče in jih ne bi smeli razlagati kot precedensa za področja drugih politik EU.

(29b) Ta uredba z ničemer ne bi smela preoblikovati trenutnega okvira za urejanje spremembe pravne oblike podrejenih družb ali podružnic in uporabe takšnega okvira niti je ne bi smeli razumeti ali uporabljati kot ukrep za spodbujanje takšne spremembe. V tem pogledu bi bilo treba v celoti spoštovati odgovornost pristojnih organov držav članic, ki ne sodelujejo v enotnem nadzornem mehanizmu, da bi ti organi še naprej razpolagali z ustreznimi orodji in pooblastili za nadzor kreditnih institucij, ki delujejo na ozemlju njihovih držav članic, zaradi česar bi bili sposobni izpolnjevati to odgovornost in učinkovito varovati finančno stabilnost in javni interes. Poleg tega bi morale biti vlagateljem in pristojnim organom zagotovljene pravočasne informacije o spremembi pravne oblike podrejenih družb ali podružnic, kar bi pristojnim organom pomagalo pri izpolnjevanju njihovih nalog.

(30) ECB bi morala imeti za opravljanje svojih nalog ustrezna nadzorna pooblastila. Zakonodaja Unije o bonitetnem nadzoru kreditnih institucij določa, da se nekatera pooblastila prenesejo na pristojne organe, ki jih za te namene imenujejo države članice. Če ta pooblastila zadevajo področje nadzornih nalog, prenesenih na ECB, bi morala za pristojni organ pri sodelujočih državah članicah veljati ECB, ki bi morala imeti pooblastila, prenesena na pristojne organe na podlagi zakonodaje Unije. Sem spadajo tudi pooblastila, prenesena na enaki podlagi na pristojne organe matične države članice in države članice gostiteljice, ter pooblastila, prenesena na imenovane organe.

(30a) ECB bi morala imeti takšna nadzorna pooblastila, da bi v skladu z določbami te uredbe iz upravnega organa lahko odstranila posameznega člana.

(31) Da bi lahko ECB učinkovito opravljala svoje naloge, bi morala imeti možnost, da zahteva vse potrebne informacije ter izvaja preiskave in inšpekcijske preglede na kraju samem, po potrebi v sodelovanju s pristojnimi nacionalnimi organi. ECB in nacionalnim nadzornim organom bi zadevne informacije morale biti dostopne, ne da bi bile s tem kreditnim institucijam naložene dvojne zahteve glede poročanja.

(31a) Načelo varovanja zaupnosti med odvetnikom in stranko je temeljno načelo prava Unije, ki varuje zaupnost stikov med fizičnimi ali pravnimi osebami in njihovimi svetovalci, in sicer v skladu s pogoji, določenimi s sodno prakso Sodišča.

(31b) Če mora ECB od osebe, ki ima sicer sedež v nesodelujoči državi članici, vendar pripada kreditni instituciji, finančnemu holdingu ali mešanemu finančnemu holdingu s sedežem v sodelujoči državi članici, ali ki je za to kreditno institucijo, finančni holding ali mešani finančni holding prevzela zunanje izvajanje operativnih funkcij ali dejavnosti, zahtevati informacije in tovrstne zahteve v nesodelujoči državi članici ne bodo veljale in jih tam ne bo mogoče uveljavljati, bi se morala ECB uskladiti s pristojnim nacionalnim organom v zadevni nesodelujoči državi članici.

(31c) Ta uredba ne vpliva na izvajanje pravil na podlagi členov 34 in 42 Protokola o statutu ECB. Na podlagi aktov, ki jih sprejeme ECB v skladu s to uredbo, v nesodelujočih državah članicah ne bi smele nastati pravice ali obveznosti, razen kadar so taki akti v skladu z zadevno zakonodajo Unije, kot je določeno v protokolih št. 4 in 15.

(32) Če kreditne institucije uveljavljajo pravico do ustanavljanja ali opravljanja storitev v drugi državi članici ali če je več subjektov določene skupine ustanovljenih v različnih državah članicah, zakonodaja Unije določa posebne postopke in razdelitev pristojnosti med zadevnimi državami članicami. Če ECB prevzame določene nadzorne naloge za vse sodelujoče države članice, se ti postopki in razdelitev pristojnosti ne bi smeli uporabljati za uveljavljanje pravice do ustanavljanja ali opravljanja storitev v drugi sodelujoči državi članici.

(32a) ECB bi morala pri izvajanju nalog v skladu s to uredbo in prošnjah za pomoč, ki jih naslovi na pristojne nacionalne organe, ustrezno upoštevati uravnoteženost sodelovanja vseh vpletenih pristojnih nacionalnih organov v skladu s pristojnostmi za nadzor posameznih subjektov, delno konsolidirani in konsolidirani nadzor na podlagi veljavne zakonodaje Unije.

(32b) Brez poseganja v pooblastila ECB, da od nacionalnih organov zahteva, naj ukrepajo in poskrbijo, da bodo izrečene ustrezne sankcije, ničesar v tej uredbi ne bi smeli razlagati kot podelitev pooblastil ECB za izrekanje sankcij fizičnim ali pravnim osebam, ki niso kreditne institucije, finančni holdingi ali mešani finančni holdingi.

(33) ECB j e institucija, ustanovljena s Pogodbami, zato je institucija celotne Unije. ECB bi morala pri postopkih odločanja zavezovati pravila in splošna načela Unije o ustreznem postopanju in preglednosti. V celoti bi morala biti spoštovana pravica naslovnikov odločitev ECB do izjave, prav tako tudi njihova pravica do zahteve za ponovni pregled odločitve ECB v skladu s pravili iz te uredbe .

(34) Prenos nadzornih nalog pomeni za ECB veliko odgovornost v smislu zaščite finančne stabilnosti v Uniji ter v smislu najučinkovitejše in najbolj sorazmerne uporabe njenih nadzornih pooblastil. Vsak prenos nadzornih pooblastil z ravni držav članic na raven Unije bi moral biti uravnotežen z ustreznimi zahtevami glede preglednosti in odgovornosti. Zato bi morala ECB za opravljanje teh nalog odgovarjati Evropskemu parlamentu ▌ kot demokratično legitimni instituciji, ki predstavlja evropske državljane, in Svetu kot demokratično legitimni instituciji, ki predstavlja države članice. To bi med drugim moralo pomeniti redno poročanje ter odgovarjanje na vprašanja Evropskega parlamenta v skladu z njegovim poslovnikom in na vprašanja Euroskupine v zvezi z obveznostmi poročanja bi morale veljati ustrezne zahteve o varovanju poslovne skrivnosti .

(34a) ECB bi morala poročila, naslovljena na Evropski parlament in Svet, poslati tudi nacionalnim parlamentom sodelujočih držav članic. Nacionalni parlamenti sodelujočih držav članic bi morali imeti možnost, da na ECB naslovijo kakršne koli pripombe ali vprašanja o izvajanju nadzornih nalog, ECB pa lahko na te pripombe ali vprašanja odgovori. V notranja pravila zadevnih nacionalnih parlamentov bi bilo treba vključiti podrobnosti o ustreznih postopkih in rešitvah za odzivanje na pripombe in vprašanja, naslovljena na ECB. V zvezi s tem bi bilo treba posebno pozornost nameniti pripombam ali vprašanjem, povezanim z odvzemom dovoljenj kreditnim institucijam, glede katerih so nacionalni organi v skladu s postopkom iz člena 13(2a) sprejeli ukrepe, potrebne za reševanje ali ohranitev finančne stabilnosti. Parlament sodelujoče države članice bi moral imeti tudi možnost, da predsednika ali predstavnika nadzornega sveta povabi, naj sodeluje v izmenjavi mnenj v zvezi z nadzorom nad kreditnimi institucijami v tej državi članici skupaj s predstavnikom pristojnega nacionalnega organa. Takšno vlogo bi nacionalnim parlamentom morali nameniti zaradi možnih učinkov nadzornih ukrepov na javne finance, kreditne institucije, njihove stranke in zaposlene ter trge v sodelujočih državah članicah. Če nacionalni nadzorni organi ukrepajo na podlagi te uredbe, bi se morale še naprej uporabljati ureditve glede odgovornosti iz nacionalne zakonodaje.

(34b) Ta uredba ne posega v pravico Evropskega parlamenta, da ustanovi začasni preiskovalni odbor zaradi preverjanja domnevnih kršitev ali nepravilnosti pri izvajanju zakonodaje Unije na podlagi člena 226 PDEU ali uresničevanja funkcij političnega nadzora, kakor je zapisano v Pogodbah, vključno s pravico Evropskega parlamenta, da sprejme stališče ali resolucijo v zadevah, v katerih se mu to zdi primerno.

(34c) ECB bi morala pri svojem ukrepanju ravnati v skladu z načeli ustreznega postopanja in preglednosti.

(34d) V uredbi iz člena 15(3) PDEU bi morali v skladu s Pogodbo določiti podrobna pravila o možnosti dostopa do dokumentov, ki jih ima ECB v povezavi z izvajanjem nadzornih nalog.

(34e) Sodišče Evropske unije na podlagi člena 263 PDEU preverja zakonitost tudi aktov ECB, pri katerih ne gre za priporočila in mnenja, ki naj bi učinkovali v razmerju do tretjih oseb.

(34f) V skladu s členom 340 PDEU bi morala ECB v skladu s splošnimi načeli, skupnimi zakonodajam držav članic, nadomestiti kakršno koli škodo, ki jo je povzročila sama ali so jo povzročili njeni uslužbenci pri opravljanju svojih dolžnosti. To ne bi smelo posegati v odgovornost pristojnih nacionalnih organov, da v skladu z nacionalno zakonodajo nadomestijo škodo, ki so jo povzročili sami ali njihovi uslužbenci pri opravljanju svojih dolžnosti.

(34 g) Uredba št. 1 o določitvi jezikov, ki se uporabljajo v Evropski gospodarski skupnosti, se za ECB uporablja na podlagi člena 342 PDEU.

(34h) Ob ugotavljanju, ali bi bilo treba omejiti pravico zadevnih oseb do vpogleda v spis, bi morala ECB spoštovati temeljne pravice in upoštevati načela, priznana v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča.

(34i) ECB bi morala fizičnim in pravnim osebam omogočiti, da zahtevajo ponovni pregled odločitev, ki so bile sprejete na podlagi pooblastil, prenesenih na ECB s to uredbo, in ki so na te osebe naslovljene ali jih neposredno in osebno zadevajo. Pri pregledu bi moralo iti za vprašanje procesne in vsebinske skladnosti teh odločitev s to uredbo, pri čemer bi morali spoštovati tudi diskrecijsko pravico ECB, da odloči o primernosti njihovega sprejemanja. V ta namen in zaradi procesne gospodarnosti bi morala ECB oblikovati upravni odbor za pregled, ki bi opravljal takšen notranji pregled. Svet ECB bi moral ta odbor sestaviti iz zelo uglednih posameznikov. Po možnosti bi moral Svet ECB pri odločanju o tem med državami članicami doseči kar najustreznejšo geografsko uravnoteženost in uravnoteženost glede na spol. Postopek za ponovni pregled bi moral dopuščati, da nadzorni svet po potrebi ponovno preuči svoj prejšnji osnutek odločitve.

(35) ECB v skladu s členom 127(1) PDEU opravlja naloge monetarne politike z namenom ohranjanja stabilnosti cen. Cilj opravljanja nadzornih nalog je zaščititi varnost in trdnost kreditnih institucij ter stabilnost finančnega sistema. Ti funkciji bi bilo zato treba izvajata popolnoma ločeno, da bi preprečili navzkrižja interesov in zagotovili, da se obe opravljata v skladu z zastavljenimi cilji. ECB bi morala biti sposobna zagotoviti, da Svet ECB deluje tako, da je njegova monetarna funkcija povsem ločena od nadzorne. To bi se moralo odražati najmanj pri strogo ločenih sestankih in v dnevnih redih.

(35a) Organizacijska ločenost osebja bi morala zadevati vse službe, ki so potrebne za neodvisno monetarno politiko, zagotavljati bi morala tudi uresničevanje demokratične odgovornosti in nadzora, določenega v tej uredbi, nad opravljanjem nalog, ki se na ECB prenesejo s to uredbo. Osebje, ki sodeluje pri opravljanju nalog, ki se s to uredbo prenesejo na ECB, bi moralo predsedniku nadzornega sveta.

(36) Zlasti bi moral biti v okviru ECB ustanovljen nadzorni svet, odgovoren za pripravo odločitev o nadzornih zadevah, ki bi lahko izkoristil specifično strokovno znanje nacionalnih nadzornih organov. Nadzornemu svetu bi torej moral predsedovati predsednik, imenovan bi moral biti podpredsednik, vključevati pa bi moral predstavnike iz ECB in nacionalnih organov. Pri imenovanjih članov nadzornega sveta v skladu s to uredbo bi bilo treba upoštevati načela uravnoteženosti glede na spol, izkušnje in usposobljenost. Vsi člani nadzornega sveta bi morali biti pravočasno in v celoti obveščeni o točkah dnevnega reda sestankov nadzornega sveta, da bi omogočili učinkovito razpravo in postopek sprejemanja osnutkov odločitev.

(36a) Nadzorni svet pri opravljanju nalog upošteva vsa pomembna dejstva in okoliščine v sodelujočih državah članicah in izpolnjuje svoje dolžnosti v interesu celotne Unije.

(36b) Nadzorni svet bi moral biti ključen organ pri izvajanju nadzornih nalog ECB, za katere so bili doslej vedno odgovorni pristojni nacionalni organi, pri čemer bi se v celoti upoštevala institucionalna ureditev in način glasovanja iz Pogodb. Zato bi Svet moral biti pooblaščen za sprejetje izvedbenega sklepa o imenovanju predsednika in podpredsednika nadzornega sveta. ECB bi moral po predstavitvi stališča nadzornega sveta predlog za imenovanje predsednika in podpredsednika predložiti v odobritev Evropskemu parlamentu. Po odobritvi predloga bi moral Svet sprejeti izvedbeni sklep. Predsednika bi bilo treba izbrati v okviru odprtega izbirnega postopka, o katerem bi bilo treba ustrezno obveščati Evropski parlament in Svet.

(36c) Da se omogoči ustrezna rotacija in hkrati zagotovi popolna neodvisnost predsednika, njegov mandat ne bi smel biti daljši od petih let in ga ne bi smelo biti mogoče podaljšati. Da bi zagotovili popolno usklajenost z dejavnostmi EBA in bonitetnimi politikami Unije, bi nadzorni svet moral imeti možnost, da povabi EBA in Evropsko komisijo kot opazovalca. Ko bo ustanovljen evropski organ za reševanje, bi se moral njegov predsednik kot opazovalec udeleževati sestankov nadzornega sveta.

(36d) Nadzornemu svetu bi moral pomagati usmerjevalni odbor v bolj omejeni sestavi. Usmerjevalni odbor bi moral pripravljati sestanke nadzornega sveta in svoje dolžnosti izpolnjevati le v interesu celotne Unije; popolnoma pregledno bi moral sodelovati z nadzornim svetom.

(36e) Svet ECB bi moral povabiti predstavnike sodelujočih držav članic, katerih valuta ni euro, kadar koli bi razmišljal o tem, da bi ugovarjal osnutku sklepa, ki ga pripravi nadzorni svet, ali kadar koli zadevni pristojni nacionalni organi Svet ECB obvestijo o svojem utemeljenem nestrinjanju z osnutkom sklepa nadzornega sveta, če je ta sklep naslovljen na nacionalne organe v zvezi s kreditnimi institucijami iz sodelujočih držav članic, katerih valuta ni euro.

(36f) Da bi dosegli, da bo monetarna politika ločena od nadzornih nalog, bi bilo treba od ECB zahtevati, da oblikuje odbor za mediacijo. Ustanovitev takšnega odbora in še zlasti njegova sestava bi morala zagotavljati, da se bodo nasprotujoča si mnenja razreševala uravnoteženo in v interesu celotne Unije.

(37) Za nadzorni svet , usmerjevalni odbor in osebje ECB, ki izvaja nadzorne naloge, bi morale veljati ustrezne zahteve o varovanju poslovne skrivnosti. Podobne zahteve bi morale veljati tudi za izmenjavo informacij z osebjem ECB, ki v nadzorne dejavnosti ni vključeno. To ECB ne bi smelo preprečevati, da izmenjuje informacije v okviru omejitev in pod pogoji, določenimi v zadevni zakonodaji Unije, tudi z Evropsko komisijo za namene njenih nalog na podlagi členov 107 in 108 PDEU ter na podlagi zakonodaje Unije o strožjem ekonomskem in proračunskem nadzoru.

(38) Da bi ECB nadzorne naloge, ki se prenesejo nanjo, izvajala učinkovito, bi jih morala opravljati povsem neodvisno, zlasti brez vsakršnega neprimernega političnega vpliva in vmešavanja zadevnega sektorja, ki bi lahko vplivala na njeno operativno neodvisnost.

(38a) Uporaba obdobij ohlajanja (zaposlitvenih omejitev po prenehanju funkcije) za nadzorne organe je pomemben vidik zagotavljanja učinkovitosti in neodvisnosti nadzora, ki ga izvajajo. ECB bi morala v ta namen in brez poseganja v izvajanje strožjih nacionalnih predpisov pripraviti in ohranjati celovite in uradne postopke, vključno s sorazmernimi roki za ponovni pregled, da bi lahko že vnaprej ocenila in preprečila možna navzkrižja z legitimnimi interesi enotnega nadzornega mehanizma/ECB v primerih, ko bi nekdanji član nadzornega sveta začel delati v bančništvu, tj. sektorju, ki ga je prej nadzoroval.

(39) ECB bi morala za učinkovito izvajanje nadzornih nalog imeti na voljo zadostne vire. Ti viri bi morali biti pridobljeni na način, ki bi zagotavljal neodvisnost ECB od neprimernih vplivov pristojnih nacionalnih organov in udeležencev na trgu ter ločenost monetarnopolitičnih nalog od nadzornih nalog. Stroške nadzora bi morali ▌ kriti subjekti, nad katerimi se nadzor izvaja. Zato bi se morale nadzorne naloge, ki jih izvaja ECB, ▌ financirati iz letnih taks, zaračunanih kreditnim institucijam s sedežem v sodelujočih državah članicah. ECB bi prav tako morala imeti možnost, da zaračunava takse podružnicam, ki jih v sodelujoči državi članici ustanovijo kreditne institucije s sedežem v nesodelujoči državi članici, da bi pokrila izdatke, ki jih ima pri izvajanju nadzora nad temi podružnicami kot nadzorni organ države gostiteljice. Kadar se nadzor kreditne institucije ali podružnice opravlja na konsolidirani podlagi, se taksa zaračuna na najvišji ravni kreditne institucije v udeleženi skupini s sedežem v sodelujočih državah članicah. Iz izračuna tovrstnih taks bi morale biti izvzete vse podrejene družbe s sedežem v nesodelujoči državi članici.

(39a) Kadar je kreditna institucija vključena v konsolidirani nadzor, bi morali takso določiti na najvišji ravni konsolidacije v sodelujočih državah članicah in jo zaračunati kreditnim institucijam, ki imajo sedež v sodelujoči državi članici in so vključene v konsolidirani nadzor, na podlagi objektivnih meril, povezanih s pomembnostjo in profilom tveganja, vključno s tveganju prilagojeno aktivo.

(40) Za učinkovit nadzor je nujno potrebno zelo motivirano, dobro usposobljeno in nepristransko osebje. Za vzpostavitev resnično povezanega nadzornega mehanizma bi bilo treba zagotoviti ustrezne izmenjave in ▌ napotitve osebja med vsemi posameznimi nacionalnimi nadzornimi organi sodelujočih držav članic ter med slednjimi in ECB. Za zagotovitev neprekinjenega medsebojnega nadzora , zlasti pri nadzoru velikih bank, bi ECB morala imeti možnost zahtevati, naj nacionalne nadzorne skupine vključujejo tudi osebje pristojnih organov iz drugih sodelujočih držav članic , kar bi omogočilo ustanavljanje nadzornih skupin, ki bi bile geografsko raznolike ter bi imele specifična znanja in lastnosti. Z izmenjavami in napotitvami osebja se razvija skupna nadzorna kultura. ECB redno zagotavlja informacije o številu članov osebja iz nacionalnih pristojnih organov sodelujočih držav članic, napotenih v ECB za namene enotnega nadzornega mehanizma.

(41) Zaradi globaliziranosti bančnih storitev in čedalje večjega pomena mednarodnih standardov bi morala ECB svoje naloge opravljati ob upoštevanju mednarodnih standardov ter v okviru dialoga z nadzornimi organi zunaj Unije in ob tesnem sodelovanju z njimi, ne da bi pri tem posegala v mednarodno vlogo EBA. Pooblaščena bi morala biti za vzpostavljanje stikov in sklepanje upravnih dogovorov z nadzornimi organi in upravami tretjih držav ter z mednarodnimi organizacijami, pri čemer bi se usklajevala z EBA ter popolnoma upoštevala obstoječe vloge in pristojnosti posameznih držav članic in institucij Unije.

(42) Za obdelavo osebnih podatkov s strani ECB za namene te uredbe se v celoti uporabljata Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (9) ter Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (10).

(43) Za ECB se uporablja Uredba (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) (11). ECB je sprejela Sklep ECB/2004/11 z dne 3. junija 2004 o pogojih za preiskave Evropskega urada za boj proti goljufijam v Evropski centralni banki (12).

(44) Da bi zagotovili, da so kreditne institucije predmet nadzora najvišje kakovosti, ki ga ne ovirajo drugi pomisleki, ki niso bonitetne narave, ter da se pravočasno in učinkovito odpravijo negativni vplivi, ki se medsebojno krepijo in ki jih imajo razmere na trgu na banke in države članice, bi morala ECB čim prej začeti opravljati posebne nadzorne naloge. Vendar je za prenos nadzornih nalog z nacionalnih nadzornih organov na ECB potrebna določena mera priprav. Zato bi bilo treba določiti ustrezno obdobje postopnega uvajanja ▌ .

(44a) Pri sprejemanju podrobnih operativnih rešitev za izvajanje nalog, ki se s to uredbo prenesejo na ECB, bi ta morala poskrbeti za prehodne rešitve, ki bi zagotavljale, da bodo potekajoči nadzorni postopki zaključeni, vključno z morebitnimi, že pred začetkom veljavnosti te uredbe sprejetimi odločitvami in/ali ukrepi ali začetimi preiskavami. ▌

(45a) Komisija je v svojem sporočilu z dne 28. novembra 2012 o načrtu za trdno in pravo ekonomsko in monetarno unijo navedla, da „bi bil člen 127(6) PDEU lahko spremenjen, da bi določili, da se uporablja običajni zakonodajni postopek, in da bi odpravili nekatere zakonske omejitve, ki jih trenutno predpisuje za oblikovanje enotnega nadzornega mehanizma (npr. da bi državam članicam, katerih valuta ni euro, omogočili neposreden in nepreklicen opt-in postopek za sodelovanje pri enotnem nadzornem mehanizmu, ki je intenzivnejši od modela tesnega sodelovanja, da bi državam članicam, katerih valuta ni euro in ki v celoti sodelujejo v enotnem nadzornem mehanizmu, zagotovili enake pravice pri odločanju v okviru ECB, ter da bi še povečali notranje ločevanje med odločanjem o denarni politiki in nadzorom)“. Navedla je tudi, da bi bilo treba obravnavati okrepitev demokratične odgovornosti ECB, ko deluje kot bančni nadzornik. Opozoriti je treba, da Pogodba o Evropski uniji določa, da lahko predloge za spremembo Pogodb predloži vlada katere koli države članice, Evropski parlament ali Evropska komisija, nanašajo pa se lahko na kateri koli vidik Pogodb.

(46) Ta uredba spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti pravico do varstva osebnih podatkov, svobodo gospodarske pobude ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča, ter jo je treba izvajati v skladu s temi pravicami in načeli.

(47) Ker ciljev te uredbe, tj. vzpostavitve učinkovitega in uspešnega okvira za opravljanje posebnih nalog nadzora nad kreditnimi institucijami s strani institucije Unije ter zagotovitve dosledne uporabe enotnega pravilnika za kreditne institucije, ni mogoče zadovoljivo doseči na ravni držav članic ter ju je zaradi vseevropske strukture bančnega trga in vpliva propada bank na druge države članice lažje doseči na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje teh ciljev –

SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:

Poglavje I

Vsebina in opredelitev pojmov

Člen 1

Vsebina in področje uporabe

S to uredbo se na ECB prenesejo posebne naloge, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora nad kreditnimi institucijami, z namenom prispevati k varnosti in trdnosti kreditnih institucij ter k stabilnosti finančnega sistema v EU in vsaki državi članici , in sicer ob popolnem upoštevanju enotnosti in celovitosti notranjega trga , temelječega na enakem obravnavanju kreditnih institucij zaradi preprečevanja regulativne arbitrarnosti .

Nadzorne naloge, ki se v skladu s členom 4 te uredbe prenesejo na ECB, ne zadevajo institucij iz člena 2 Direktive 2006/48/ES. Obseg nadzornih nalog ECB je omejen na bonitetno ureditev kreditnih institucij v skladu s to uredbo. Ta uredba ECB ne podeljuje drugih nadzornih nalog, kot so naloge v zvezi z bonitetnim nadzorom centralnih nasprotnih strank.

ECB pri izvajanju nalog po tej uredbi in brez poseganja v cilj zagotavljanja varnosti in stabilnosti kreditnih institucij ustrezno upošteva razlike v vrsti, poslovnem modelu in velikosti kreditnih institucij.

ECB s svojim ukrepanjem, predlogi ali politikami niti neposredno niti posredno ne diskriminira držav članic ali skupine držav članic kot kraja, kjer se zagotavljajo bančne ali finančne storitve v kateri koli valuti.

Ta uredba ne posega v odgovornosti in z njimi povezana pooblastila pristojnih organov sodelujočih držav članic za opravljanje nadzornih nalog, ki se s to uredbo ne prenesejo na ECB.

Ta uredba tudi ne posega v pristojnosti in z njimi povezana pooblastila pristojnih ali imenovanih organov sodelujočih držav članic za uporabo makrobonitetnih orodij, ki jih zadevni pravni akti Unije ne določajo.

Člen 2

Opredelitev pojmov

1. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(1) „sodelujoča država članica“ pomeni državo članico, katere valuta je euro , ali državo članico, katere valuta ni euro in je v skladu s členom 6 vzpostavila tesno sodelovanje ;

(2) „pristojni nacionalni organ“ pomeni kateri koli pristojni nacionalni organ, ki ga sodelujoče države članice imenujejo v skladu z Direktivo 2006/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti kreditnih institucij (preoblikovano) (13) ter Direktivo 2006/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o kapitalski ustreznosti investicijskih podjetij in kreditnih institucij (preoblikovano) (14);

(3) „kreditne institucije“ pomenijo kreditne institucije, kot so opredeljene v členu 4(1) Direktive 2006/48/ES;

(4) „finančni holding“ pomeni finančni holding, kot je opredeljen v členu 4(19) Direktive 2006/48/ES;

(5) „mešani finančni holding“ pomeni mešani finančni holding, kot je opredeljen v členu 2(15) Direktive 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu (15);

(6) „finančni konglomerat“ pomeni finančni konglomerat, kot je opredeljen v členu 2(14) Direktive 2002/87/ES;

(6a) „imenovani nacionalni organ“ pomeni organ, imenovan v smislu zadevne zakonodaje Unije;

(6b) „kvalificirani delež“ pomeni kvalificirani delež, kot je opredeljen v členu 4(11) Direktive 2006/48/ES;

(6c) „enotni nadzorni mehanizem“ pomeni Evropski sistem finančnega nadzora, ki ga sestavljajo Evropska centralna banka in nacionalni pristojni organi sodelujočih držav članic po opisu iz člena 5 te uredbe.

Poglavje II

Sodelovanje in naloge

Člen 3

Sodelovanje

1. ECB tesno sodeluje z Evropskim bančnim organom, Evropskim organom za vrednostne papirje in trge, Evropskim organom za zavarovanja in poklicne pokojnine, Evropskim odborom za sistemska tveganja in drugimi organi , ki so del Evropskega sistema finančnega nadzora (ESFS) , ustanovljenega s členom 2 uredb (EU) št. 1093/2010, (EU) št. 1094/2010 in (EU) št. 1095/2010 , ki zagotavljajo primerno raven regulative in nadzora v Uniji .

ECB po potrebi sklepa memorandume o soglasju z organi držav članic, pristojnimi za trge finančnih instrumentov. Takšni memorandumi so dostopni Evropskemu parlamentu, Svetu in pristojnim organom vseh držav članic.

1a. Za namene te uredbe ECB sodeluje v odboru nadzornikov Evropskega bančnega organa pod pogoji iz člena 40 Uredbe (EU) št. 1093/2010.

1b. ECB izvaja svoje naloge v skladu s to uredbo in brez poseganja v pristojnosti in naloge EBA, ESMA, EIOPA in ESRB.

1c. ECB tesno sodeluje z organi, pooblaščenimi za reševanje kreditnih institucij, tudi pri pripravi načrtov za reševanje.

1d. ECB ob upoštevanju členov 1, 4 in 5 tesno sodeluje z vsakim javnofinančnim instrumentom pomoči, vključno z Evropskim instrumentom za finančno stabilnost (EFSF) in Evropskim mehanizmom za stabilnost (EMS), zlasti če se iz katerega od njiju kreditni instituciji, za katero se uporablja člen 4 te uredbe, dodeli ali se ji najverjetneje bo dodelila neposredna ali posredna finančna pomoč.

1e. ECB in pristojni nacionalni organi nesodelujočih držav članic sklenejo memorandum o soglasju, v katerem je na splošno opisano, kako bodo med seboj sodelovali pri opravljanju nadzornih nalog na podlagi zakonodaje Unije v zvezi s finančnimi institucijami, opredeljenimi v členu 2. Memorandum o soglasju se redno pregleduje.

Brez poseganja v prvi pododstavek ECB sklene memorandum o soglasju s pristojnim nacionalnim organom vsake nesodelujoče države članice, v kateri je vsaj ena v svetovnem merilu sistemsko pomembna institucija, kakor je določeno v zakonodaji Unije.

Vsak memorandum o soglasju se redno pregleduje in objavi ob upoštevanju ustreznega ravnanja z zaupnimi informacijami.

Člen 4

Na ECB prenesene naloge

1. V okviru člena 5 je ECB v skladu z odstavkom 3 tega člena izključno pristojna za opravljanje naslednjih nalog za namene bonitetnega nadzora pri vseh kreditnih institucijah s sedežem v sodelujočih državah članicah:

(a) izdajanje dovoljenj kreditnim institucijam in njihov odvzem v skladu z določbami člena 13 ;

(aa) izvajanje nalog, za katere je v skladu z zadevno zakonodajo Unije zadolžen pristojni organ matične države članice, če gre za kreditne institucije s sedežem v sodelujoči državi članici, ki želijo ustanoviti podružnico ali opravljati čezmejne storitve v nesodelujoči državi članici;

(b) ocenjevanje zahtev za pridobitev in odsvojitev kvalificiranih deležev v kreditnih institucijah , razen v primeru reševanja bank, ob upoštevanju določb člena 13a;

(c) zagotavljanje skladnosti z akti iz prvega pododstavka člena 4(3), ki kreditnim institucijam nalagajo bonitetne zahteve v zvezi s kapitalskimi zahtevami, listinjenjem, omejitvami velike izpostavljenosti, likvidnostjo, finančnim vzvodom ter poročanjem in javnim razkritjem informacij o tem;

▌

(f) zagotavljanje skladnosti z akti iz prvega pododstavka člena 4(3), ki določajo, da morajo kreditne institucije vzpostaviti zanesljive ureditve upravljanja, vključno z zahtevami glede sposobnosti in primernosti oseb, odgovornih za upravljanje kreditnih institucij, postopke obvladovanja tveganja , mehanizme notranjega nadzora, politike in prakse v zvezi s prejemki ter učinkovite notranje postopke za ocenjevanje kapitalske ustreznosti , vključno z modeli na osnovi notranjih bonitetnih ocen ;

(g) izvajanje nadzornih pregledov, vključno z – po potrebi usklajeno z EBA – obremenitvenimi testi in njihovo morebitno objavo, z namenom ugotavljanja, ali ureditve, strategije, postopki in mehanizmi, ki jih uvedejo kreditne institucije, ter kapital teh institucij zagotavljajo dobro upravljanje in kritje tveganj, ter na podlagi teh nadzornih pregledov nalaganje posebnih dodatnih kapitalskih zahtev, posebnih zahtev glede objave, posebnih likvidnostnih zahtev in drugih ukrepov kreditnim institucijam v primerih , ki so za pristojne organe izrecno določeni v zadevni zakonodaji Unije ;

▌

(i) izvajanje konsolidiranega nadzora nad matičnimi družbami kreditnih institucij s sedežem v eni od sodelujočih držav članic, vključno nad finančnimi holdingi in mešanimi finančni holdingi, in sodelovanje pri izvajanju konsolidiranega nadzora nad matičnimi družbami, ki nimajo sedeža v eni od sodelujočih držav članic, tudi v kolegijih nadzornikov, pri čemer to ne vpliva na sodelovanje pristojnih nacionalnih organov sodelujočih držav članic kot opazovalcev v teh kolegijih ;

(j) sodelovanje pri dopolnilnem nadzoru nad finančnim konglomeratom v zvezi s kreditnimi institucijami, ki ta konglomerat sestavljajo, in opravljanje nalog koordinatorja, če je imenovana za koordinatorja za finančni konglomerat v skladu z merili, določenimi z zadevno zakonodajo Unije;

(k) izvajanje nadzornih nalog pri načrtih sanacije in zgodnje posredovanje, če kreditna institucija ali skupina, ki ji je ECB konsolidacijski nadzornik, ne izpolnjuje veljavnih bonitetnih zahtev oziroma jih bo verjetno kršila, ter izvajanje nadzornih nalog pri strukturnih spremembah, ki jih morajo kreditne institucije izvesti v okviru preprečevanja finančne obremenitve ali zloma, vendar samo v primerih, ki so za pristojne organe izrecno določeni v zadevni zakonodaji Unije, kar izključuje vsakršne pristojnosti za reševanje .

▌

2. Pri kreditnih institucijah s sedežem v nesodelujoči državi članici, ki v sodelujoči državi članici ustanovijo podružnico ali opravljajo čezmejne storitve, ECB v okviru področja uporabe odstavka 1 izvaja naloge, ki v skladu z zadevno zakonodajo Unije spadajo v pristojnost pristojnih ▌ organov sodelujoče države članice.

3. ECB za izvajanje nalog, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, in s ciljem zagotavljanja visokih standardov nadzora uporablja vso zadevno zakonodajo Unije in nacionalno zakonodajo, s katero so bile prenesene morebitne direktive, ki sestavljajo zakonodajo Unije. V primerih, ko gre pri zadevni zakonodaji Unije za uredbe, in na področjih, na katerih navedene uredbe državam članicam izrecno ponujajo različne možnosti, ECB prav tako uporablja nacionalno zakonodajo, s katero se izvršujejo te možnosti.

V ta namen ECB sprejema smernice in priporočila ter se odloča ob upoštevanju in v skladu z zadevno zakonodajo Unije, zlasti pa z vsemi zakonodajnimi in nezakonodajnimi akti, vključno z akti iz členov 290 in 291 PDEU. Upošteva predvsem zavezujoče regulativne in izvedbene tehnične standarde, ki jih pripravi EBA, sprejme pa Komisija v skladu s členi 10 do 15 Uredbe (EU) št. 1093/2010, člen 16 navedene uredbe o smernicah in priporočilih ter določbe uredbe EBA o evropskem nadzornem priročniku, ki ga je pripravil EBA v skladu z navedeno uredbo. Lahko sprejema tudi uredbe, vendar samo v obsegu, potrebnem za ureditev ali določitev podrobnosti izvajanja navedenih nalog.

ECB pred sprejetjem uredbe organizira odprta javna posvetovanja in preuči morebitne s tem povezane stroške in koristi, razen če so takšna posvetovanja in preučitve nesorazmerni s področjem uporabe in učinkom zadevne uredbe ali so nesorazmerni glede na posebno nujnost zadeve, pri čemer ECB v takem primeru nujnost upraviči.

ECB po potrebi na vseh ravneh sodelovanja prispeva k pripravi osnutka regulativnih tehničnih standardov ali izvedbenih tehničnih standardov v okviru EBA v skladu z Uredbo (EU) št. 1093/2010 ali EBA opozori, da bi Komisiji morda bilo treba predložiti osnutek standardov, ki bi nadomestili obstoječe regulativne ali izvedbene tehnične standarde.

▌

Člen 4a

Makrobonitetne naloge in orodja

1. Kadar je ustrezno ali kadar se zdi potrebno in ne da bi posegali v odstavek 2 v nadaljevanju, pristojni ali imenovani organi sodelujočih držav članic poleg kapitalskih zahtev iz člena 4(1) uveljavljajo zahteve za kapitalske blažilnike, ki jih morajo kreditne institucije imeti na ustrezni ravni v skladu z zadevno zakonodajo Unije, vključno s stopnjami proticikličnih blažilnikov, ter uporabljajo vse druge ukrepe, ki so določeni v direktivah 2006/48/ES in 2006/49/ES ter skladni s postopki iz njih in katerih namen je odpravljanje sistemskih ali makrobonitetnih tveganj, v primerih, ki jih posebej določa zadevna zakonodaja Unije. Pristojni organ deset delovnih dni pred sprejetjem takšne odločitve o svoji nameri ustrezno uradno obvesti ECB. Če ECB ugovarja, v petih delovnih dneh pisno navede razloge za to. Zadevni organ pred sprejetjem odločitve razloge ECB ustrezno preuči.

2. Po potrebi lahko ECB namesto pristojnih ali imenovanih nacionalnih organov sodelujoče države članice pod pogoji iz odstavkov 3 in 4 poleg kapitalskih zahtev iz člena 4(1) uveljavlja zahteve za kapitalske blažilnike, ki jih morajo kreditne institucije imeti na ustrezni ravni v skladu z zadevno zakonodajo Unije, vključno s stopnjami proticikličnih blažilnikov, ki so strožje od tovrstnih zahtev pristojnih ali imenovanih nacionalnih organov sodelujočih držav članic, in lahko uporablja strožje ukrepe, katerih namen je odpravljanje sistemskih ali makrobonitetnih tveganj na ravni kreditnih institucij, za katere veljajo postopki, določeni v direktivah 2006/48/ES in 2006/49/ES, ter v primerih, ki jih posebej določa ustrezna zakonodaja Unije.

3. Vsak pristojni ali imenovani nacionalni organ lahko ECB predlaga, naj ukrepa na podlagi odstavka 2, da bi se obravnavale posebne razmere v finančnem sistemu in gospodarstvu v njegovi državi članici.

4. Če namerava ECB ukrepati v skladu z odstavkom 2, pri preučevanju možnosti kakršnega koli ukrepanja tesno sodeluje z imenovanimi organi zadevnih držav članic. Zlasti pa deset delovnih dni pred sprejetjem takšne odločitve o svoji nameri uradno obvesti zadevnе pristojnе ali imenovane nacionalne organe. Če kateri od zadevnih organov ugovarja, v petih delovnih dneh pisno navede razloge za to. ECB pred sprejetjem odločitve te razloge ustrezno preuči.

5. Pri izvajanju nalog iz odstavka 2 ECB upošteva posebne razmere v finančnem sistemu, gospodarske razmere in gospodarski cikel v posameznih državah članicah ali njihovih delih.

Člen 5

Sodelovanje v okviru enotnega nadzornega mehanizma

1. ECB naloge opravlja v okviru enotnega nadzornega mehanizma, ki ga sestavljajo ECB in pristojni nacionalni organi. ECB je odgovorna za učinkovito in dosledno delovanje enotnega nadzornega mehanizma.

2. Za ECB in pristojne nacionalne organe velja, da morajo sodelovati v dobri veri in izmenjavati informacije.

Brez poseganja v pooblastila ECB, na podlagi katerih ves čas neposredno prejema informacije kreditnih institucij ali ima do njih neposreden dostop, pristojni nacionalni organi ECB zagotovijo zlasti vse informacije, potrebne za namene izvajanja nalog, ki se na ECB prenesejo s to uredbo.

▌

4a. Kadar je ustrezno in ne da bi posegali v odgovornost ECB za naloge, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, so pristojni nacionalni organi pod pogoji iz okvira, navedenega v odstavku 4e, odgovorni za pomoč ECB pri pripravi in izvajanju vseh aktov, ki se nanašajo na naloge iz člena 4 v zvezi z vsemi kreditnimi institucijami, vključno s pomočjo pri dejavnostih preverjanja. Pri opravljanju nalog iz člena 4 upoštevajo navodila ECB.

4b. ECB ima v zvezi z nalogami iz člena 4, z izjemo točk (a) in (b) odstavka 1 in navedenega člena, obveznosti iz odstavka 4c, pristojni nacionalni organi pa obveznosti iz odstavka 4d, in sicer v okviru, določenem v odstavku 4e, in ob upoštevanju tam določenih postopkov, za nadzor naslednjih kreditnih institucij, finančnih holdingov ali mešanih finančnih holdingov ali podružnic s sedežem v sodelujočih državah članicah, ki so jih us tanovile kreditne institucije s sedežem v nesodelujočih državah članicah:

— tistih, ki so manj pomembne na konsolidirani podlagi na najvišji ravni konsolidacije v sodelujočih državah članicah ali posamezno v posebnem primeru podružnic s sedežem v sodelujočih državah članicah, ki jih ustanovijo kreditne institucije s sedežem v nesodelujočih državah članicah. Pomembnost se ocenjuje v skladu z naslednjimi merili: (i) velikost; (ii) pomen za gospodarstvo EU ali ene od sodelujočih držav članic; (iii) obseg čezmejnih dejavnosti.

Kar zadeva prvi pododstavek zgoraj, se kreditna institucija, finančni holding ali mešani finančni holding ne šteje za manj pomembnega – razen če tega ne upravičujejo posebne okoliščine, ki se določijo v metodologiji –, če je izpolnjen kateri koli od naslednjih pogojev:

(i) skupna vrednost njegovih sredstev presega 30 milijard EUR ali

(ii) delež njegovih skupnih sredstev presega 20 % BDP sodelujoče države članice, v kateri ima sedež, razen če je skupna vrednost njegovih sredstev nižja od 5 milijard EUR; ali

(iii) potem ko pristojni nacionalni organ uradno obvesti ECB, da je takšna institucija po njegovem mnenju zelo pomembna za domače gospodarstvo, ECB na podlagi celovite ocene zadevne kreditne institucije, vključno z oceno bilance stanja, sprejme odločitev, v kateri potrdi takšno pomembnost.

ECB lahko tudi na svojo lastno pobudo sklene, da je institucija ustrezno pomembna, če ima podrejene bančne družbe v več kot eni sodelujoči državi članici in njena čezmejna sredstva ali obveznosti predstavljajo pomemben del njenih skupnih sredstev ali obveznosti, v skladu s pogoji, določenimi v metodologiji.

tistih, za katere je bila javna finančna pomoč zahtevana ali so to pomoč prejeli neposredno iz EFSF ali EMS; ti se ne štejejo za manj pomembne.

Ne glede na prejšnje pododstavke ECB opravlja naloge, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, v zvezi s tremi najpomembnejšimi kreditnimi institucijami v vsaki od sodelujočih držav članic, razen če tega ne upravičujejo posebne okoliščine.

4c. ECB v zvezi s kreditnimi institucijami iz odstavka 4b in v okviru, določenem z odstavkom 4e:

(a) pristojnim nacionalnim organom izdaja uredbe, smernice ali splošna navodila, na podlagi katerih se izvajajo naloge, določene v členu 4, z izjemo tistih iz točk (a) in (b) tega člena, ter na podlagi katerih pristojni nacionalni organi sprejemajo odločitve v zvezi z nadzorom. Taka navodila se lahko nanašajo na posebna pooblastila v odstavku 2 člena 13b za skupine ali kategorije kreditnih institucij za namene zagotavljanja skladnosti rezultatov nadzora v okviru enotnega nadzornega mehanizma;

(b) lahko, če je to potrebno za zagotovitev skladne uporabe visokih nadzornih standardov, kadar koli na lastno pobudo po posvetovanju z nacionalnimi organi ali na zahtevo pristojnega nacionalnega organa odloči, da bo sama neposredno izvajala vsa zadevna pooblastila v zvezi z eno ali več kreditnimi institucijami iz odstavka 4b, tudi v primeru, kadar je bila finančna pomoč zahtevana ali prejeta posredno iz EFSF ali EMS;

(c) izvaja nadzor nad delovanjem sistema, in sicer na podlagi odgovornosti in postopkov iz tega člena in zlasti odstavka 4e(c);

(d) lahko kadar koli uporabi pooblastila iz členov od 9 do 12;

(e) lahko tudi od pristojnih nacionalnih organov zahteva priložnostne ali redne informacije o izvajanju nalog, za katere so zadolženi na podlagi tega člena.

4d. Pristojni nacionalni organi brez poseganja v odstavek 4c izvajajo in so odgovorni za naloge iz člena 4(1)(aa), (c), (f), (g), (i) in (k) ter sprejemanje vseh relevantnih odločitev v zvezi z nadzorom kreditnih institucij iz prvega pododstavka odstavka 4b, in sicer v okviru, določenem v odstavku 4e, in ob upoštevanju tam določenih postopkov.

Brez poseganja v člene od 9 do 12 pristojni in imenovani nacionalni organi v skladu z nacionalno zakonodajo ohranijo pooblastila za pridobivanje informacij od kreditnih institucij, finančnih holdingov, mešanih finančnih holdingov in podjetij, vključenih v konsolidirano finančno stanje kreditne institucije, in za izvajanje inšpekcijskih pregledov na kraju samem v teh kreditnih institucijah, holdingih, mešanih holdingih in podjetjih. Pristojni nacionalni organi ECB v skladu z okvirom iz odstavka 7 obveščajo o ukrepih, sprejetih na podlagi tega odstavka, in te ukrepe tesno usklajujejo z ECB.

Pristojni nacionalni organi ECB redno poročajo o izvajanju dejavnosti na podlagi tega člena.

4e. ECB ob posvetovanju s pristojnimi nacionalnimi organi sodelujočih držav članic in na podlagi predloga nadzornega sveta sprejme in objavi okvir za določitev praktičnih podrobnosti za izvajanje tega člena. Okvir vsebuje vsaj:

(a) posebno metodologijo za ocenjevanje meril iz pododstavkov 1 do 3 odstavka 4b in merila, na podlagi katerih se pododstavek 4b odstavka 4 preneha uporabljati za posamezno kreditno institucijo in iz tega izhajajočo ureditev za namene izvajanja odstavkov 4c in 4d. Te rešitve in metodologija za ocenjevanje meril iz pododstavkov 1 do 3 odstavka 4b se pregledajo, da se vanje vključijo potrebne spremembe; z njimi se zagotovi tudi, da se v primerih, ko banka velja za pomembno ali manj pomembno, zadevna ocena spremeni le, če se znatneje in ne zgolj prehodno spremenijo razmere, zlasti razmere, ki zadevajo stanje banke in so pomembne za to oceno.

(b) opredelitev postopkov, vključno z roki, in možnost priprave osnutka sklepov, ki se pošlje ECB v preučitev, za odnose med ECB in pristojnimi nacionalnimi organi v zvezi z nadzorom kreditnih institucij, ki se v skladu z odstavkom 4 ne štejejo za manj pomembne;

(c) opredelitev postopkov, vključno z roki, za odnose med ECB in pristojnimi nacionalnimi organi v zvezi z nadzorom kreditnih institucij, ki se v skladu z odstavkom 4b štejejo za manj pomembne. Takšni postopki od pristojnih nacionalnih organov glede na primere, določene z okvirom, zahtevajo zlasti, naj: (i) ECB uradno obvestijo o vsakem pomembnem nadzornem postopku; (ii) na zahtevo ECB podrobneje ocenijo posamezne vidike postopka; (iii) ECB posredujejo pomemben osnutek odločitev v zvezi z nadzorom, o katerih ECB lahko izrazi svoja stališča.

4f. Če ECB pri izvajanju nalog, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, pomagajo pristojni ali imenovani nacionalni organi, ECB in pristojni nacionalni organi to storijo v skladu z določbami zadevnih aktov Unije v zvezi s porazdelitvijo pristojnosti in sodelovanjem med pristojnimi organi različnih držav članic.

Člen 6

Tesno sodelovanje s pristojnimi organi sodelujočih držav članic , katerih valuta ni euro

1. ECB v okviru omejitev iz tega člena opravlja naloge na področjih iz člena 4(1) in (2) ter člena 4a v zvezi s kreditnimi institucijami s sedežem v državi članici, katere valuta ni euro, če je bilo med ECB in pristojnim nacionalnim organom te države članice vzpostavljeno tesno sodelovanje v skladu s tem členom.

ECB lahko v ta namen pošlje navodila pristojnemu nacionalnemu organu sodelujoče države članice , katere valuta ni euro .

2. Tesno sodelovanje med ECB in pristojnim nacionalnim organom sodelujoče države članice , katere valuta ni euro, se vzpostavi s sklepom ECB, če so izpolnjeni naslednji pogoji:

(a) zadevna država članica druge države članice, Komisijo, ECB in EBA uradno obvesti o zahtevi za vzpostavitev tesnega sodelovanja z ECB pri opravljanju nalog iz členov 4 in člena 4a v zvezi z vsemi kreditnimi institucijami s sedežem v zadevni državi članici v skladu s členom 5 ;

(b) v uradnem obvestilu se zadevna država članica zaveže, da bo: — njen pristojni nacionalni organ ali imenovani nacionalni organ upošteval vse smernice ali zahteve ECB; — zagotovila vse informacije o kreditnih institucijah s sedežem na njenem ozemlju, ki bi jih lahko zahtevala ECB zaradi celovite ocene teh kreditnih institucij;

(c) zadevna država članica je sprejela zadevno nacionalno zakonodajo kot zagotovilo, da bo njen pristojni nacionalni organ v skladu z odstavkom 5 obvezan sprejeti vsakršen ukrep v zvezi s kreditnimi institucijami, ki bi ga zahtevala ECB.

▌

4. Sklep iz odstavka 2 se objavi v Uradnem listu Evropske unije. Uporabljati se začne 14 dni po objavi.

5. Če ECB meni, da bi moral pristojni nacionalni organ zadevne države članice za kreditno institucijo, finančni holding ali mešani finančni holding sprejeti ukrep, ki se nanaša na naloge iz odstavka 1, temu organu pošlje navodila , v katerih določi ustrezen časovni okvir.

Ta časovni okvir ne sme biti krajši od 48 ur, razen če je hitrejše sprejetje nujno, da se prepreči nepopravljiva škoda. Pristojni organ zadevne države članice v skladu z obveznostjo iz odstavka 2(c) sprejme vse potrebne ukrepe.

5a. ECB se lahko odloči zadevno državo članico opozoriti, da bo začasno ali dokončno prekinila tesno sodelovanje, če država članica ne bo sprejela nobenega odločnega korektivnega ukrepa v naslednjih primerih:

(a) če po mnenju ECB zadevna država članica ne izpolnjuje več pogojev iz odstavka 2(a) do (c) ali

(b) če po mnenju ECB pristojni nacionalni organ države članice ne ravna v skladu z obveznostjo iz odstavka 2(c).

Če v 15 dneh po prejemu uradnega obvestila o takšnem opozorilu ni sprejet noben ukrep, lahko ECB začasno ali dokončno prekine tesno sodelovanje s to državo članico.

Ta je uradno obveščena o sklepu, ki se objavi v Uradnem listu Evropske unije. V sklepu je določen datum, od katerega se uporablja, pri čemer so ustrezno upoštevani učinkovitost nadzora in zakoniti interesi kreditnih institucij.

5b. Država članica lahko od ECB zahteva dokončno prekinitev tesnega sodelovanja kadar koli po preteku treh let od objave sklepa ECB o vzpostavitvi tesnega sodelovanja v Uradnem listu Evropske unije. V zahtevi se pojasnijo razlogi za dokončno prekinitev, vključno z, če je to ustrezno, morebitnimi znatnimi škodljivimi posledicami, kar zadeva fiskalne pristojnosti držav članic. V tem primeru ECB nemudoma sprejme sklep o dokončni prekinitvi tesnega sodelovanja in navede datum, od katerega se ta sklep začne uporabljati, in sicer najpozneje v roku treh mesecev, pri čemer se ustrezno upoštevajo učinkovitost nadzora in zakoniti interesi kreditnih institucij. Sklep se objavi v Uradnem listu Evropske unije.

5c. Če sodelujoča država članica, katere valuta ni euro, v skladu s členom 19(3) ECB uradno sporoči razloge za nestrinjanje z ugovorom Sveta ECB zoper osnutek sklepa nadzornega sveta, Svet ECB v tridesetih dneh predloži mnenje o razlogih za nestrinjanje države članice in potrdi ali umakne ugovor, pri čemer to utemelji.

Če Svet ECB ugovor potrdi, lahko sodelujoča država članica, katere valuta ni euro, ECB uradno sporoči, da morebitni sklep v zvezi z možnim spremenjenim osnutkom sklepa nadzornega sveta zanjo ne bo zavezujoč.

ECB v tem primeru razmisli o morebitni začasni ali dokončni prekinitvi tesnega sodelovanja s to državo članico, pri čemer ustrezno upošteva učinkovitost nadzora, in v zvezi s tem sprejme sklep.

ECB pri tem upošteva zlasti:

— ali bi brez takšne začasne ali dokončne prekinitve utegnili ogroziti celovitost enotnega nadzornega mehanizma ali povzročiti znatne škodljive posledice, kar zadeva fiskalne pristojnosti držav članic;

— ali bi takšna začasna ali dokončna prekinitev utegnila imeti znatne škodljive posledice, kar zadeva fiskalne pristojnosti v državi članici, ki je uradno izrazila nestrinjanje v skladu s členom 19(3);

— ali je po njenem prepričanju zadevni nacionalni pristojni organ sprejel ukrepe, ki po njenem mnenju: (a) zagotavljajo, da kreditne institucije v državi članici, ki je v skladu s prejšnjim pododstavkom uradno sporočila svoje nestrinjanje, niso deležne ugodnejše obravnave od kreditnih institucij v drugih sodelujočih državah članicah; (b) so enako učinkoviti kot sklep Sveta ECB iz prejšnjega pododstavka, kar zadeva doseganje ciljev iz člena 1 te uredbe in zagotavljanje skladnosti z zadevno zakonodajo Unije.

ECB te svoje ugotovitve navede v sklepu in o njih obvesti zadevno državo članico.

5d. Če se sodelujoča država članica, katere valuta ni euro, ne strinja z osnutkom sklepa nadzornega sveta, lahko Svetu ECB v petih delovnih dneh po prejetju tega osnutka sklepa sporoči razloge za nestrinjanje. Svet ECB o zadevi odloči v petih delovnih dneh, pri čemer v celoti upošteva te razloge, in zadevni državi članici svojo odločitev pisno utemelji. Zadevna država članica lahko zaprosi ECB, da s takojšnjim učinkom zaključi tesno sodelovanje; odločitev, ki iz tega izhaja, pa je ne zavezuje.

5e. Država članica, ki je dokončno prekinila tesno sodelovanje z ECB, ne sme vzpostaviti novega tesnega sodelovanja pred iztekom treh let od datuma objave sklepa ECB o dokončni prekinitvi tesnega sodelovanja v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 7

Mednarodni odnosi

Brez poseganja v pristojnosti držav članic oziroma pristojnosti drugih institucij in organov Unije, vključno z EBA , lahko ECB v zvezi z nalogami, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, vzpostavi stike z nadzornimi organi, mednarodnimi organizacijami in upravami tretjih držav ter z njimi sklene upravne dogovore, pod pogojem, da se pri tem ustrezno usklajuje z EBA. Ti dogovori za Unijo in njene države članice ne pomenijo novih pravnih obveznosti.

Poglavje III

Pooblastila ECB

Člen 8

Nadzorna in preiskovalna pooblastila

1. Izključno za namene opravljanja nalog, ki se na ECB prenesejo s členoma 4(1), (2) in 4a(2) , se ECB po potrebi šteje za pristojni organ ali imenovani organ v sodelujočih državah članicah , kot je določeno z zadevno zakonodajo Unije .

Prav tako ima ECB izključno za te namene vsa pooblastila in obveznosti, določene v tej uredbi. Ima tudi vsa pooblastila in obveznosti, ki jih imajo na podlagi zadevne zakonodaje Unije pristojni in imenovani organi , razen če ni v tej uredbi določeno drugače. ECB ima zlasti pooblastila, navedena v oddelkih 1 in 2 tega poglavja .

ECB lahko, kolikor je to potrebno za izvajanje nalog, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, od teh nacionalnih organov z navodili zahteva, naj uporabijo svoja pooblastila na podlagi pogojev, določenih z nacionalno zakonodajo, če ta uredba takšnih pooblastil ne prenese na ECB. Ti nacionalni organi ECB v celoti obveščajo o izvajanju teh pooblastil.

▌

2a. ECB pooblastila iz odstavka 1 izvaja v skladu z akti iz prvega pododstavka člena 4(3). ECB in pristojni nacionalni organi pri izvajanju svojih nadzornih oziroma preiskovalnih pooblastil tesno sodelujejo.

2b. ECB z odstopanjem od odstavka 1 v zvezi s kreditnimi institucijami s sedežem v državah članicah, s katerimi je bilo vzpostavljeno tesno sodelovanje v skladu s členom 6, izvaja svoja pooblastila v skladu s členom 6.

ODDELEK 1

Preiskovalna pooblastila

Člen 9

Zahteve po predložitvi informacij

1. Brez poseganja v pooblastila iz člena 8(1) in pod pogoji, določenimi z zadevno zakonodajo Unije, lahko ECB od naslednjih pravnih ali fizičnih oseb v skladu s členom 4 zahteva, naj predložijo vse informacije, potrebne za opravljanje nalog, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, vključno z informacijami, ki jih je treba za namene nadzora in z njim povezane statistične namene predložiti v rednih časovnih presledkih in v posebnih oblikah:

(a) kreditnih institucij s sedežem v sodelujočih državah članicah ;

(b) finančnih holdingov s sedežem v sodelujočih državah članicah ;

(c) mešanih finančnih holdingov s sedežem v sodelujočih državah članicah ;

(d) mešanih poslovnih holdingov s sedežem v sodelujočih državah članicah ;

(e) oseb, ki pripadajo subjektom iz točk od (a) do (d) ▌ ;

(f) tretjih oseb, ki so za subjekte iz točk od (a) do (d) prevzele zunanje izvajanje ▌ funkcij ali dejavnosti.

2. Osebe iz odstavka 1 predložijo zahtevane informacije. Te osebe zaradi določb o varovanju poslovne skrivnosti niso izvzete iz dolžnosti, da predložijo informacije. Zagotavljanje informacij se ne šteje za kršitev načela poslovne skrivnosti.

2a . Če ECB informacije pridobi neposredno od pravnih ali fizičnih oseb iz odstavka 1, te informacije da na voljo zadevnim pristojnim nacionalnim organom.

Člen 10

Splošne preiskave

1. ECB lahko pri opravljanju nalog, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, in pod drugimi pogoji, določenimi z zadevno zakonodajo Unije, opravi vse potrebne preiskave katere koli osebe iz člena 9(1)(a) do (f), ki ima sedež ali se nahaja v sodelujoči državi članici .

Pri tem ima pravico:

(a) zahtevati predložitev dokumentov;

(b) pregledati knjige in zapise oseb iz člena 9(1)(a) do (f) ter narediti kopije takšnih knjig in zapisov oziroma izpiske iz njih;

(c) pridobiti pisno ali ustno obrazložitev oseb iz člena 9(1)(a) do (f) oziroma njihovih predstavnikov ali osebja;

(d) opraviti razgovor s katero koli drugo ▌ osebo, ki privoli v razgovor, da bi zbrala informacije o predmetu preiskave.

2. Pri osebah iz člena 9(1)(a) do (f) se opravijo preiskave, ki se uvedejo na podlagi odločitve ECB.

Če oseba ovira preiskavo, pristojni nacionalni organ sodelujoče države članice, v kateri so zadevni prostori, v skladu z nacionalno zakonodajo zagotovi potrebno pomoč, ki v primerih iz členov 11 in 12 vključuje pomoč pri zagotavljanju dostopa ECB do poslovnih prostorov pravnih oseb iz člena 9(1)(a) do (f) , tako da se lahko uveljavljajo navedene pravice.

Člen 11

Inšpekcijski pregledi na kraju samem

1. ECB lahko, da bi izvedla naloge, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, in pod drugimi pogoji, določenimi z zadevno zakonodajo Unije, v skladu s členom 12 in če o tem predhodno uradno obvesti zadevni pristojni nacionalni organ, v poslovnih prostorih pravnih oseb iz člena 9(1)(a) do (f) in katerih koli drugih podjetij, vključenih v konsolidirani nadzor, kadar je v skladu s členom 4(1)(i) konsolidacijski nadzornik ECB, opravi vse potrebne inšpekcijske preglede na kraju samem. ECB lahko inšpekcijski pregled na kraju samem opravi tudi , ne da bi te pravne osebe o njem predhodno obvestila , če to terja pravilen potek in učinkovitost pregleda.

2. Uradniki ECB in druge osebe, ki jih ECB pooblasti za opravljanje inšpekcijskih pregledov na kraju samem, lahko vstopijo v vse poslovne prostore in na zemljišče pravnih oseb, ki se preiskujejo na podlagi sklepa ECB o preiskavi, ter imajo vsa pooblastila iz člena 10(1). ▌

3. Pri pravnih osebah iz člena 9(1)(a) do (f) se na podlagi sklepa ECB opravijo inšpekcijski pregledi na kraju samem.

4. Uradniki in druge spremljevalne osebe, ki jih pooblasti ali imenuje pristojni nacionalni organ države članice, v kateri je treba izvesti inšpekcijski pregled, pod nadzorom ECB, ki tu nastopa tudi v usklajevalni vlogi, dejavno pomagajo uradnikom ECB in drugim osebam, ki jih pooblasti ECB. Pri tem imajo pooblastila iz odstavka 2. Pri inšpekcijskih pregledih na kraju samem imajo pravico sodelovati tudi uradniki pristojnega nacionalnega organa zadevne sodelujoče države članice.

5. Če uradniki ECB in druge spremljevalne osebe, ki jih pooblasti ali imenuje ECB, ugotovijo, da se oseba upira inšpekcijskemu pregledu, odrejenemu na podlagi tega člena, jim pristojni nacionalni organ zadevne sodelujoče države članice v skladu z nacionalno zakonodajo zagotovi potrebno pomoč. Kolikor je to potrebno za inšpekcijski pregled, ta pomoč vključuje zapečatenje vseh poslovnih prostorov in knjig ali zapisov. Kadar zadevni pristojni nacionalni organ nima tega pooblastila, uporabi svoja pooblastila, na podlagi katerih za potrebno pomoč zaprosi druge nacionalne organe.

Člen 12

Dovoljenje pravosodnega organa

1. Če je za inšpekcijski pregled na kraju samem iz člena 11(1) in (2) ali pomoč iz člena 11(5) v skladu z nacionalnimi pravili potrebno dovoljenje pravosodnega organa, se za takšno dovoljenje tudi zaprosi.

2. Če se zaprosi za dovoljenje iz odstavka 1, nacionalni pravosodni organ preveri, ali je sklep ECB verodostojen ter ali predvideni prisilni ukrepi glede na predmet inšpekcijskega pregleda niso samovoljni in pretirani. Pri preverjanju sorazmernosti prisilnih ukrepov lahko nacionalni pravosodni organ ECB zaprosi za podrobna pojasnila, zlasti glede razlogov, ki jih ima ECB za sum o kršitvi ▌ aktov iz prvega pododstavka člena 4(3), resnosti domnevne kršitve in narave vpletenosti osebe, za katero veljajo prisilni ukrepi. Nacionalni pravosodni organ pa ne sme presojati o tem, ali je inšpekcijski pregled potreben, oziroma zahtevati informacij iz spisa ECB. Zakonitost sklepa ECB lahko preuči samo Sodišče Evropske unije.

ODDELEK 2

Posebna nadzorna pooblastila

Člen 13

Dovoljenje

1. Vsaka prošnja za izdajo dovoljenja za opravljanje dejavnosti kreditni instituciji, ki naj bi imela sedež v sodelujoči državi članici, se predloži pristojnim nacionalnim organom države članice, v kateri naj bi kreditna institucija imela sedež, v skladu z zahtevami, ki jih določa zadevna nacionalna zakonodaja .

1a. Če vlagatelj prošnje izpolnjuje vse pogoje za izdajo dovoljenja, ki jih določa zadevna nacionalna zakonodaja te države članice, pristojni nacionalni organ v obdobju, ki ga določa zadevna nacionalna zakonodaja, sprejme osnutek sklepa, s katerim ECB predlaga izdajo dovoljenja. O osnutku sklepa uradno obvesti ECB in vlagatelja prošnje za izdajo dovoljenja. V drugih primerih pristojni nacionalni organ zavrne prošnjo za izdajo dovoljenja.

1b. Za osnutek sklepa velja, da ga je ECB sprejela, če ta v roku največ desetih delovnih dni, ki ga lahko v ustrezno utemeljenih primerih enkrat podaljša za dodatnih deset delovnih dni, ne ugovarja. ECB osnutku sklepa ugovarja le, če niso izpolnjeni pogoji za izdajo dovoljenja, ki jih določa zadevna zakonodaja Unije. Razloge za zavrnitev navede pisno.

1c. Pristojni nacionalni organ vlagatelja prošnje za izdajo dovoljenja uradno obvesti o sklepu, sprejetem v skladu z odstavkoma 1a in 1b.

2. Ob upoštevanju odstavka 2a lahko ECB v primerih, ki jih določa zadevna zakonodaja Unije, dovoljenje odvzame na lastno pobudo po posvetovanju s pristojnim nacionalnim organom sodelujoče države članice, v kateri ima kreditna institucija sedež, ali na predlog pristojnega nacionalnega organa sodelujoče države članice, v kateri ima kreditna institucija sedež. S temi posvetovanji se zlasti zagotovi, da ECB pred sprejetjem odločitev o odvzemu dovoljenja nacionalnim organom omogoči dovolj časa, da odločijo o potrebnih sanacijskih ukrepih, vključno z morebitnimi ukrepi reševanja, in te ukrepe upošteva.

Če pristojni nacionalni organ, ki je v skladu z odstavkom 1 predlagal izdajo dovoljenja, meni, da je treba v skladu z zadevno nacionalno zakonodajo dovoljenje odvzeti, to predlaga ECB. V tem primeru ECB sprejme odločitev glede predlaganega odvzema, pri čemer dosledno upošteva obrazložitev odvzema, ki jo predloži pristojni nacionalni organ.

2a. Dokler so za reševanje kreditnih institucij še naprej pristojni nacionalni organi, ti v primerih, v katerih menijo, da bi odvzem dovoljenja škodoval ustreznemu izvajanju ukrepov, potrebnih za reševanje ali ohranitev finančne stabilnosti, o svojem ugovoru ustrezno uradno obvestijo ECB, pri čemer podrobno obrazložijo škodo, ki bi jo povzročil odvzem. ECB v teh primerih v obdobju, ki je vzajemno dogovorjeno z nacionalnimi organi, ne izvede odvzema. ECB lahko podaljša to obdobje, če meni, da je bil dosežen zadosten napredek. Vendar če ECB v utemeljeni odločitvi ugotovi, da nacionalni organi niso izvedli ustreznih ukrepov, potrebnih za ohranitev finančne stabilnosti, nemudoma izvede odvzem dovoljenja.

Člen 13a

Ocena pridobitev kvalificiranih deležev

1. Brez poseganja v izjeme, določene v členu 4(1)(b), se vsakršno uradno obvestilo o pridobitvi kvalificiranega deleža v kreditni instituciji s sedežem v sodelujoči državi članici ali s tem povezane informacije naslovijo na pristojne nacionalne organe države članice, v kateri ima kreditna institucija sedež, v skladu z zahtevami zadevne nacionalne zakonodaje na podlagi aktov, navedenih v prvem pododstavku člena 4(3).

2. Pristojni nacionalni organ oceni predlagano pridobitev in ECB najmanj deset delovnih dni pred iztekom ustreznega obdobja ocenjevanja, določenega na podlagi zadevne zakonodaje Unije, posreduje uradno obvestilo in predlog odločitve o nasprotovanju ali nenasprotovanju pridobitvi na podlagi meril iz aktov, navedenih v prvem pododstavku člena 4(3), ter pomaga ECB v skladu s členom 5.

3. ECB odloči, ali bo pridobitvi nasprotovala, na podlagi ocenjevalnih meril, določenih v zadevni zakonodaji Unije, ter v skladu s postopkom in v ocenjevalnih obdobjih, določenih v zadevni zakonodaji Unije.

Člen 13b

Nadzorna pooblastila

1. ECB ima za opravljanje svojih nalog iz člena 4(1) in brez poseganja v druga pooblastila, ki so ji podeljena, pooblastila, določena v odstavku 2, na podlagi katerih lahko od katere koli kreditne institucije, finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga v sodelujočih državah članicah zahteva, naj pravočasno sprejme potrebne ukrepe za odpravo zadevnih težav, v kateri koli od naslednjih okoliščin:

(a) kreditna institucija ne izpolnjuje zahtev iz aktov, navedenih v prvem pododstavku člena 4(3);

(b) ECB ima dokaze, da bo kreditna institucija v naslednjih 12 mesecih verjetno kršila zahteve iz aktov, navedenih v prvem pododstavku člena 4(3);

(c) na podlagi ugotovitve v okviru nadzorniškega pregleda v skladu s členom 4(1)(g), da ureditve, strategije, postopki in mehanizmi, ki jih izvaja kreditna institucija, ter kapital in likvidnost te institucije ne zagotavljajo dobrega upravljanja in kritja tveganj, s katerimi se sooča.

2. Ne glede na določbo člena 8(1) ima ECB naslednja pooblastila:

(a) zahtevati, naj imajo institucije kapital, ki presega kapitalske zahteve iz aktov, navedenih v prvem pododstavku člena 4(3), povezan z dejavniki tveganja in tveganji, ki jih ne krijejo zadevni akti Unije;

(b) zahtevati okrepitev ureditev, postopkov, mehanizmov in strategij;

(c) zahtevati, naj institucije predložijo načrt za ponovno zagotovitev skladnosti z nadzornimi zahtevami iz aktov, navedenih v prvem pododstavku člena 4(3), ter določijo rok za njegovo izvedbo, vključno z izboljšavami načrta v zvezi z obsegom in rokom;

(d) zahtevati, naj institucije v zvezi s kapitalskimi zahtevami uporabljajo posebno politiko oblikovanja rezervacij ali obravnavo sredstev;

(e) omejiti poslovanje, dejavnosti ali mrežo institucij ali zahtevati odpravo dejavnosti, ki pomenijo preveliko tveganje za stabilnost institucije;

(f) zahtevati zmanjšanje tveganja, ki je povezano z dejavnostmi, proizvodi in sistemi institucij;

(g) zahtevati, naj institucije omejijo variabilne prejemke kot delež neto prihodkov, kadar niso v skladu z ohranjanjem trdne kapitalske osnove;

(h) zahtevati, naj institucije za povečanje kapitala uporabijo čisti dobiček;

(i) omejiti ali prepovedati, da institucije delijo dobiček med delničarje, družbenike ali imetnike instrumentov dodatnega temeljnega kapitala, kadar prepoved ne pomeni neizpolnitve obveznosti institucije;

(j) določiti zahteve glede dodatnega ali pogostejšega poročanja, vključno s poročanjem o kapitalskih in likvidnostnih pozicijah;

(k) določiti posebne likvidnostne zahteve, vključno z omejitvami ročnostne neusklajenosti med sredstvi in obveznostmi;

(l) zahtevati dodatna razkritja;

(m) kadarkoli zamenjati člane upravnega organa kreditnih institucij, ki ne izpolnjujejo zahtev iz aktov, navedenih v prvem pododstavku člena 4(3).

Člen 14

Pooblastila organov države gostiteljice in sodelovanje pri konsolidiranem nadzoru

1. Med sodelujočimi državami članicami se postopki, ki jih zadevna zakonodaja Unije določa za kreditne institucije, ki želijo ustanoviti podružnico ali uveljavljati pravico do svobode opravljanja storitev, tako da na ozemlju druge države članice opravljajo dejavnosti, ter s tem povezane pristojnosti matične države članice in države članice gostiteljice uporabljajo samo za naloge, ki se na ECB ne prenesejo s členom 4 te uredbe.

2. Določbe zadevne zakonodaje Unije o sodelovanju med pristojnimi organi različnih držav članic pri izvajanju konsolidiranega nadzora se ne uporabljajo, če je ECB edini udeleženi pristojni organ ▌ .

2a. ECB pri izpolnjevanju svoje naloge, kot je opredeljena v členih 4 in 4a, zagotavlja pravično uravnoteženost med vsemi sodelujočimi državami članicami v skladu s členom 5(8) ter v odnosih z nesodelujočimi državami članicami upošteva uravnoteženost med matičnimi državami članicami in državami članicami gostiteljicami, kot je določena v zadevni zakonodaji Unije.

Člen 15

Upravne sankcije

1. Če kreditne institucije, finančni holdingi ali mešani finančni holdingi namerno ali iz malomarnosti kršijo zahtevo na podlagi zadevnih pravnih aktov Unije , ki se neposredno uporabljajo, in lahko pristojni organi v skladu z zadevno zakonodajo Unije v zvezi s tem izrečejo upravne denarne kazni, lahko ECB pri opravljanju nalog, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, naloži upravne denarne kazni v višini do dvakratnega zneska dobička, pridobljenega s kršitvijo, ali izgube, preprečene s kršitvijo, kadar ju je mogoče opredeliti, oziroma do 10 % skupnega letnega prometa pravne osebe v predhodnem poslovnem letu, kakor je določeno v zadevni zakonodaji Unije, oziroma morebitne druge denarne kazni, določene v ustrezni zakonodaji Unije.

2. Če je pravna oseba podrejena družba matične družbe, je zadevni skupni letni promet iz odstavka 1 skupni letni promet iz konsolidiranih računovodskih izkazov končne matične družbe v predhodnem poslovnem letu.

3. Sankcije, ki se uporabljajo, so učinkovite, sorazmerne in odvračilne. ECB pri odločanju o tem, ali bo naložila sankcijo, in pri določitvi ustrezne sankcije ukrepa v skladu s členom 8(2a) .

4. ECB uporablja ta člen v skladu z akti, navedenimi v prvem pododstavku člena 4(3), po potrebi vključno s postopki iz Uredbe Sveta (ES) št. 2532/98.

5. V primerih, ki jih odstavek 1 ne ureja, lahko ECB, če je to potrebno za opravljanje nalog, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, od pristojnih nacionalnih organov zahteva, naj sprožijo postopek za sprejetje ukrepov, s katerimi zagotovijo , da se naložijo ustrezne sankcije v skladu z akti, navedenimi v prvem pododstavku člena 4(3), in vso ustrezno nacionalno zakonodajo, ki daje posebna pooblastila, ki se trenutno z zakonodajo Unije ne zahtevajo. Sankcije, ki jih uporabljajo pristojni nacionalni organi, so učinkovite, sorazmerne in odvračilne.

Prvi pododstavek se uporablja zlasti za denarne kazni, ki se naložijo kreditnim institucijam, finančnim holdingom ali mešanim finančnim holdingom zaradi kršitev nacionalne zakonodaje, s katero so bile prenesene ustrezne direktive EU, ter za vse upravne kazni ali ukrepe, ki se naložijo članom upravnega odbora kreditne institucije, finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga ali vsem drugim posameznikom, ki so v skladu z nacionalno zakonodajo odgovorni za kršitve kreditnih institucij, finančnih holdingov ali mešanih finančnih holdingov.

6. ECB objavi sankcije iz odstavka 1 ne glede na to, ali so proti njim vložene pritožbe ali ne, v primerih in v skladu s pogoji, kot so določeni v ustrezni zakonodaji Unije .

7. Brez poseganja v odstavke 1 do 6 lahko ECB pri opravljanju nalog, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, pri kršitvah njenih uredb ali sklepov naloži sankcije v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 2532/98.

Poglavje IV

Organizacijska načela

Člen 16

Neodvisnost

1. ECB in pristojni nacionalni organi, ki delujejo v okviru enotnega nadzornega mehanizma, pri opravljanju nalog, ki se nanje prenesejo s to uredbo ▌ , ravnajo neodvisno. Člani nadzornega sveta in usmerjevalnega odbora ravnajo neodvisno in objektivno v interesu Unije kot celote ter ne zahtevajo niti ne sprejemajo navodil institucij ali organov Unije, katere koli vlade države članice ali katerega koli drugega javnega ali zasebnega organa.

2. Institucije, organi, uradi in agencije Unije ter vlade držav članic in vsi drugi organi to neodvisnost spoštujejo.

2a. Potem ko nadzorni svet preuči, ali bi potrebovali pravila ravnanja, Svet ECB pripravi in objavi pravila ravnanja za osebje in vodstvo ECB, vključeno v bančni nadzor, zlasti kar zadeva navzkrižje interesov.

Člen 17

Odgovornost in poročanje

1. ECB v skladu s tem poglavjem za izvajanje te uredbe odgovarja Evropskemu parlamentu in Svetu.

1a. ECB Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in Euroskupini vsako leto predloži poročilo o opravljanju nalog, ki se nanjo prenesejo s to uredbo, vključno z informacijami o predvidenem razvoju sestave in zneska taks za nadzor iz člena 24.

1b. Predsednik nadzornega sveta ECB Evropskemu parlamentu in Euroskupini to poročilo javno predstavi v navzočnosti predstavnikov katere koli od sodelujočih držav članic, katerih valuta ni euro.

1c. Predsednik nadzornega sveta ECB lahko v navzočnosti predstavnikov katere koli od sodelujočih držav članic, katerih valuta ni euro, Euroskupini na njeno zahtevo odgovarja na vprašanja o opravljanju nadzornih nalog.

1d. Predsednik nadzornega sveta na zahtevo Evropskega parlamenta sodeluje na zaslišanju o opravljanju nadzornih nalog v pristojnih odborih Parlamenta.

1e. ECB ustno ali pisno odgovarja na vprašanja Evropskega parlamenta ali Euroskupine v skladu s postopki Evuroskupine in v navzočnosti predstavnikov katere koli od sodelujočih držav članic, katerih valuta ni euro.

1f. Evropsko računsko sodišče pri preverjanju učinkovitosti upravljanja ECB na podlagi člena 27(2) Statuta ECB upošteva tudi nadzorne naloge, ki se na ECB prenesejo s to uredbo.

1 g. Predsednik nadzornega sveta na zahtevo organizira zaupne ustne razprave za zaprtimi vrati s predsednikom in podpredsedniki pristojnega odbora Evropskega parlamenta v zvezi s svojimi nadzornimi nalogami, če so takšne razprave nujne za izvajanje pooblastil Evropskega parlamenta v skladu s Pogodbo. Evropski parlament in ECB sprejmeta dogovor o natančnih pogojih za organizacijo takšnih razprav, da se zagotovi popolna zaupnost v skladu z obveznostmi glede zaupnosti, ki veljajo za ECB kot pristojni organ na podlagi ustrezne zakonodaje Unije.

1h. ECB lojalno sodeluje pri vseh preiskavah, ki jih opravlja Parlament, v skladu s Pogodbo. ECB in Parlament se dogovorita o praktičnih podrobnostih uresničevanja demokratične odgovornosti in nadzora nad opravljanjem nalog, ki se na ECB prenesejo s to uredbo. Med drugim se dogovorita o dostopu do informacij, sodelovanju pri preiskavah in informacijah o izbirnem postopku za predsednika.

Člen 17a

Nacionalni parlamenti

1. Ko ECB predloži poročilo iz člena 17(2), ga obenem neposredno posreduje nacionalnim parlamentom sodelujočih držav članic.

Nacionalni parlamenti lahko na ECB naslovijo obrazložene pripombe glede tega poročila.

2. Nacionalni parlamenti sodelujočih držav članic lahko od ECB v okviru svojih postopkov zahtevajo, da pisno odgovori na vse pripombe ali vprašanja, ki ji jih predložijo v zvezi z njenimi funkcijami po tej uredbi.

3. Nacionalni parlament sodelujoče države članice lahko predsednika ali člana nadzornega sveta povabi, naj sodeluje v izmenjavi mnenj v zvezi z nadzorom nad kreditnimi institucijami v tej državi članici skupaj s predstavnikom pristojnega nacionalnega organa.

4. Ta uredba ne posega v odgovornost pristojnih nacionalnih organov do nacionalnih parlamentov v skladu z nacionalno zakonodajo za opravljanje nalog, ki se s to uredbo ne