SPOROČILO KOMISIJE - K evropski strategiji za nanotehnologijo

Povzetek

Nanoznanost in nanotehnologija pomenita nov pristop na področju raziskav in razvoja (R IN R), katerega cilj je spoznati zgradbo in regulirati obnasanje snovi na osnovnem, tj. atomskem in molekulskem nivoju. Nanotehnologija odpira moznost razumevanja novih pojavov ter pridobivanja novega znanja o lastnostih snovi, katere lahko izkorisčamo na mikro- in makro-nivoju. Uporaba nanotehnologije se hitro povečuje in bo kmalu vplivala na zivljenje vsakega posameznika.

Evropska skupnost (ES) je v zadnjem desetletju na področju nanoznanosti osnovala močno zaledje znanja. Hitro pa se lahko zgodi, da tega stanja ne bomo zmogli vzdrzevati tudi vnaprej, saj ES za to področje namenja manj denarja kot njeni glavni tekmeci. Poleg tega ji primanjkuje prvorazredne infrastrukture in opreme (ťrazvojni centriŤ), ki sta nujni za vzdrzevanje ťkritične maseŤ znanja. Razmere so taksne navkljub dejstvu, da investicije v področje po posameznih drzavah, vendar neodvisno druga od druge, hitro narasčajo.

Evropsko odličnost na področju nanoznanosti je končno treba prenesti v komercialno uspesne izdelke in postopke. Nanotehnologija postaja eno od najobetavnejsih in najhitreje rastočih področij raziskav in razvoja in pomeni gonilno silo v smeri doseganja na znanju temelječih ciljev, ki izhajajo iz Lizbonskega procesa. Zagotoviti je treba ugodne razmere za razvoj in uporabo inovacij, se zlasti za mala in srednje velika podjetja (MSP-ji).

Nanotehnologijo moramo razvijati na varen in odgovoren način. Pri tem se je treba strogo drzati etičnih načel ter znanstveno preučiti in upostevati potencialna tveganja na področjih zdravja, splosne varnosti in okolja, pri čemer je treba imeti v mislih tudi zakonodajo, ki bo v prihodnosti najverjetneje urejala področje. Upostevati in preučiti je treba tudi vplive na druzbo. Ključnega pomena je ustrezno seznanjanje javnosti, da bi bila njena pozornost ljudi na dejanske nevarnosti, ne pa na izmisljene scenarije.

Sporočilo predlaga konkretne ukrepe kot del enotnega pristopa k ohranjanju in krepitvi evropskega področja raziskav in razvoja na področju nanoznanosti in nanotehnologij. V njem so obravnavani tisti vidiki, ki so pomembni za ustvarjanje in izrabo znanja, pridobljenega v okviru raziskav in razvoja, v dobro vsega človestva. Menimo, da je nastopil primeren trenutek, da sprozimo institucionalno razpravo na to temo, s katero bi usklajeno poskusali doseči naslednje cilje:

- povečati vlaganja in izboljsati koordinacijo na področju raziskav in razvoja, s čemer bi povečali industrijsko izkorisčanje nanotehnologije ter obenem zadrzali znanstveno odličnost in konkurenčnost;

- razviti konkurenčno razvojno-raziskovalno infrastrukturo svetovnega razreda (Ťcentri odličnostiŤ), kjer bodo upostevane potrebe industrije in raziskovalnih organizacij;

- pospesevati interdisciplinarnost v vzgoji in izobrazevanju raziskovalnega osebja, hkrati z večjim poudarkom na razvijanju podjetniskega razmisljanja;

- zagotoviti ugodne razmere za prenos tehnologije in izumov v prakso, da bi zagotovili prenos evropske odličnosti na področju raziskav in razvoja v postopke in izdelke, ki povečujejo blagostanje ljudi;

- vključiti socialne premisleke v raziskovalno-razvojne procese ze od vsega začetka;

- pravočasno opozoriti na vsa potencialna tveganja v zvezi z zdravjem ljudi, splosno varnostjo, okoljem in za potrosnike, ter priskrbeti podatke, potrebne za ocene tveganja. Ocenjevanje tveganj je treba vključiti na vsakem vmesnem koraku v zivljenjskem ciklu izdelkov, ki temeljijo na nanotehnologiji, ter prilagoditi obstoječe metodologije in razviti nove, kot bi bilo potrebno;

- dopolniti zgornje aktivnosti z ustreznim sodelovanjem in pobudami na mednarodni ravni.

V tem sporočilu opisane aktivnosti so usklajene tudi s sklepi, sprejetimi na zasedanju Evropskega sveta v Lizboni leta 2000, kjer je bila sprejeta zaveza za razvoj dinamičnega, na znanju temelječega gospodarstva in druzbe; v Göteborgu leta 2001, kjer je bila sprejeta odločitev za trajnostni razvoj; ter v Barceloni leta 2002, kjer je bil sprejet cilj, da se za raziskovanje nameni 3 % bruto druzbenega proizvoda [1]. Sporočilo tudi prispeva k razvoju Evropskega raziskovalnega območja (ERA) [2] in črpa iz njega.

[1] Sklepe predsedstva lahko dobite na naslovu http://ue.eu.int/en/Info/eurocouncil/index.htm

[2] "Evropsko raziskovalno območje: Pridobivanje novega zagona - Okrepitev - Preusmerjanje - Odpiranje novih perspektiv" COM (2002) 565 končna verzija

1. Uvod

1.1. Kaj je nanotehnologija?

Predpona ťnanoŤ izvira iz grske besede, ki pomeni ťpritlikavŤ, v znanosti in tehnologiji pa označuje 10-9, tj. eno miljardinko (= 0.000000001). En nanometer (nm) je milijardinka metra, kar je več desettisočkrat manj od debeline človeskega lasu. Izraz ťnanotehnologijaŤ bo v nadaljevanju uporabljan kot mnozinski samostalnik, saj je z njim misljenih več različnih vej nanoznanosti in nanotehnologije.

Nanotehnologija se nanasa na raziskovanje in tehnologijo pri nano-razdaljah (svet atomov in molekul), na zakone znanosti, ki pri teh razdaljah veljajo, in na nove lastnosti snovi, ki jih lahko razumemo in obvladamo, če se ukvarjamo s tem področjem. Taksne lastnosti lahko potem opazujemo in izkorisčamo na mikro- in makro- skali, na primer pri razvoju materialov in naprav z novimi funkcijami in učinki.

1.2. Zakaj je nanotehnologija pomembna?

O nanoznanosti se pogosto govori kot o ťhorizontalniŤ, ťosnovniŤ ali ťomogočevalniŤ znanosti, saj lahko prodre v praktično vse tehnoloske sektorje. Pogosto zdruzuje različna področja znanosti, s pridom uporablja interdisciplinarni ali ťzdruzujočiŤ pristop. Od nje pričakujemo inovacije, ki bodo prispevale k resevanju mnogih tezav, s katerimi se spopada sodobna druzba:

- uporaba v medicini, ki obsega tudi miniaturne diagnostične pripravice, ki bi jih lahko implantirali za potrebe zgodnje diagnostike bolezni. Prevleke, temelječe na nanotehnologiji, povečujejo bioaktivnost in biozdruzljivost implantantov. Samo-organizirajoči se materiali tlakujejo pot novim generacijam inzeniringa tkiv in biomimetičnih snovi, na dolgi rok pa obetajo moznosti za izdelovanje umetnih organov za zamenjave. Razvijajo se novi sistemi za ciljano doziranje zdravil. V zadnjem času so z nanodelci uspeli priti v tumorske celice ter jih tako pripraviti za zdravljenje, na primer s segrevanjem;

- informacijska tehnologija, vključno z mediji za shranjevanje podatkov z izjemno velikimi gostotami zapisovanja (na primer terabit na kvadratni centimeter) ter nove tehnologije za prikazovanje (npr. z raztegljivo plastiko). Na dolgi rok bi izvedba molekularne ali biomolekularne nanoelektronike, spintronike in kvantnega računalnika odprla povsem nove poti onkraj danasnje računalniske tehnologije;

- proizvodnja in shranjevanje energije; na tem področju bi lahko izkoristili nove gorivne celice ali pa lahke nano-strukturirane trdne snovi, ki omogočajo npr. učinkovito hranjenje vodika. Razvijajo se zmogljive in poceni foto-galvanske sončne celice (npr. solarni ťpaintŤ). Pri porabi energije pričakujemo ob uporabi nanotehnoloskih novosti prihranke na področjih izboljsav izolativnosti, prenasanja energije in učinkovitega osvetljevanja.

- razvoj materialov; posledice razvoja novih materialov ob uporabi nanotehnologije so daljnosezne in bodo najverjetneje vplivale na prav vse sektorje. Nanodelci se ze uporabljajo za ojačanje materialov in učinkovitosti snovi v kozmetiki. Povrsine lahko z uporabo nanotehnologije obdelamo tako, da (p)ostanejo na primer odporne na praske, nezmočljive, čiste ali sterilne. Selektivna delitev organskih molekul s povrsinskim nano-strukturiranjem bo vplivala na izdelovanje biosenzorjev in molekularnih elektronskih naprav. Z nanotehnologijo se da bistveno izboljsati obnasanje snovi v ekstremnih razmerah, na primer za potrebe aeronavtike ali za uporabo v vesoljskih razmerah.

- proizvodnja pri nano-razdaljah zahteva nov (interdisciplinarni) pristop tako pri raziskovanju postopkov kakor tudi pri sami izdelavi. Gre za dve poglavitni smeri: prva se začne pri mikro-sistemih, ki jih razdeljuje na vedno manjse dele (ťod zgoraj navzdolŤ), druga poskusa posnemati naravo, tako da gradi strukture začensi na atomskem in molekularnem nivoju (ťod spodaj navzgorŤ). Prvo smer lahko razumemo kot ťmontazoŤ, drugo kot ťsintezoŤ. Pristop ťod spodaj navzgorŤ je se v fazi zgodnjega razvoja, vendar so pričakovani rezultati daljnosezni, na primer na področju proizvodnje električnega toka;

- razvoj instrumentacije za preučevanje lastnosti snovi pri nano-razdaljah ima ze sedaj močan neposreden in posreden vpliv in pospesuje razvoj na mnogih drugih področjih. Iznajdba čitalnega tunelskega mikroskopa pomeni pomemben mejnik pri rojstvu nanotehnologije. Instrumentacija ima tudi ključno vlogo pri razvijanju proizvodnih procesov ťod zgoraj navzdolŤ in ťod spodaj navzgorŤ;

- hrana, voda in okolje; raziskave na teh področjih bodo ob uporabi nanotehnologije zelo napredovale, vključno s pridobivanjem orodij za detekcijo in nevtralizacijo prisotnosti mikro-organizmov ali pesticidov. Z novim miniaturnim nano-označevanjem bi lahko sledili izvoru uvozene hrane. Z razvojem remediacijskih metod, temelječih na nanotehnologiji (na primer foto-katalitične tehnike), bi lahko pridobili način za popravljanje okoljske skode in odpravljanje posledic onesnazenja (npr. olja v vodi ali v zemlji);

- varnost; ob novih detekcijskih sistemih, ki bodo omogočali zgodnje opozarjanje glede prisotnosti bioloskih ali kemijskih agentov, praktično do nivoja detekcije posameznih molekul, pričakujemo zmanjsanje ogrozenosti. Pričakujemo povečano varnost na področju lastnine, na primer z nano-označevanjem bankovcev. Razvijajo se tudi nove kriptografske tehnike, ki bodo v pomoč pri elektronskem sporočanju podatkov.

Na trgu je ze več proizvodov, razvitih na osnovi nanotehnologije. Med njimi so: medicinski (na primer preveze, srčne zaklopke itd); elektronske komponente; barva, ki se ne razpraska; sportna oprema; na mečkanje in madeze odporno blago; kreme za sončenje. Po ocenah analitikov dosega trzna vrednost teh produktov danes okrog 2,5 milijarde evrov, vendar utegne ze do leta 2010 narasti na stotine milijard evrov in nato doseči bilijardo [3].

[3] Glej npr. podatke v "New Dimensions for Manufacturing: A UK Strategy for Nanotechnology" DTI (2002), stran 24

Ob pričakovanju doseganja večjega učinka ob manjsi porabi surovin obeta nanotehnologija, se posebej z realizacijo proizvodnje na način ťod spodaj navzgorŤ, moznost za zmanjsevanje količine odpadkov vzdolz celotnega zivljenjskega cikla nastajanja in uporabe proizvodov. Nanotehnologija lahko prispeva k doseganju ciljev trajnostnega razvoja [4] in k ciljem, zastavljenim v ťAgendi 21Ť [5] ter v Akcijskem načrtu za okoljsko tehnologijo [6] (angl. Environmental Technology Action Plan).

[4] "Trajnostna Evropa za boljsi svet: Strategija Evropske skupnosti za trajnostni razvoj" COM(2001) 264. Glej tudi Milenijsko deklaracijo Zdruzenih narodov (http://www.un.org/millennium/)

[5] Glej http://www.un.org/esa/sustdev/documents/agenda21/index.htm

[6] Glej http://europa.eu.int/comm/research/environment/etap_en.html

1.3. Kako zagotoviti varnost nanotehnologije?

Uporaba nanotehnologije bo morala, v skladu s Pogodbo, zadostiti zahtevam po zagotavljanju visoke ravni zdravja ljudi, varnosti, ter varovanja potrosnika [7] in okolja [8]. Pomembno je, da se bo v okviru te hitro razvijajoče se nove tehnologije znalo ze vse od začetka identificirati in odpravljati bojazni, povezane z vprasanji varnosti, pa naj si bodo dejanske ali le hipotetične. Za uspesno uporabo nanotehnologije v praksi je treba zagotoviti jasne znanstvene osnove, na katerih se bo ustvarjalo zaupanje tako na strani potrosnika, kakor tudi na strani prodajalca. Treba bo tudi sprejeti vse predpise in ukrepe, s katerimi bosta zagotovljena zdravje in varnost pri delu.

[7] Člena 152 in 153 Pogodbe zahtevata, da je "visoka raven varovanja zdravja ljudi [...] zagotovljena v opredelitvi in izvajanju vseh politik in aktivnosti Skupnosti" in da se "zahteve varstva potrosnikov [...] upostevajo pri definiranju in izvajanju drugih politik in aktivnosti Skupnosti."

[8] 174. člen Pogodbe ima poleg drugih za cilj ťohranitev, zasčito in izboljsanje kakovosti okolja", "previdno in racionalno izkorisčanje naravnih virov" in "podpiranje ukrepov na mednarodni ravni za resevanje regionalnih in svetovnih okoljskih vprasanj."

Zelo pomembno je, da se vse vidike moznih tveganj predvidi ze vnaprej in da postanejo sestavni del razvoja nanotehnologije vse od zasnov ter raziskav in razvoja do komercialne uporabe, saj bo le tako mogoče zagotoviti varen razvoj, proizvodnjo, uporabo in odlaganje proizvodov nanotehnologije. Nanotehnologija pomeni izziv tudi z vidika ocenjevanja in obvladovanja tveganj. Zato je pomembno je, da se vzporedno s tehnoloskim razvojem izvajajo tudi ustrezne raziskave in razvoj, s katerimi naj bi dobili kvantitativne podatke o toksičnosti in ekotoksičnosti (vključno s podatki o odzivih in izpostavljenosti ljudi in okolja na določene količine potencialno nevarnih snovi), na podlagi katerih se bodo izdelale ocene tveganj ter se, če bo to potrebno, omogočilo prilagoditev postopkov za ocenjevanje tveganj. Aktivnosti, povezane z zdravjem ljudi, okoljem, varnostjo in zasčito potrosnika obravnavamo v nadaljevanju besedila.

2. Mednarodno financiranje in raziskovalno-razvojne aktivnosti na področju nanotehnologije

Mnoge drzave s hitrim povečevanjem obsega javnih vlaganj nadaljujejo raziskovalno-razvojne programe, saj upostevajo velike moznosti, ki jih obeta nanotehnologija. V zadnjem desetletju je prislo do prave eksplozije zanimanja za javna vlaganja v nanotehnologijo. Porast je od 400 milijonov evrov leta 1997 do 3 milijard evrov danes. V tem poglavju bo podan pregled javno financiranih pobud na področju nanotehnologije.

Zneska zasebnega financiranja raziskav in razvoja (R in R) na področju nanotehnologije ne moremo natančno opredeliti, po ocenah pa naj bi znasal blizu 2 milijardi evrov, pri čemer smo predpostavili, da je vrednost vseh investicij v nanotehnologijo na svetu okrog 5 milijard evrov. Pri tem je pomembno poudariti, da ES s 56 % skupnih vlaganj v R in R iz zasebnih virov zaostaja za ZDA in Japonsko s 66 % oziroma 73 %. [9]

[9] Evropska komisija "Key Figures 2003-2004" (2003)

3.1. R in R na področju nanotehnologije v tretjih drzavah

Z začetkom Nacionalne nanotehnoloske pobude (angl. National Nanotechnology Initiative, NNI) so ZDA leta 2000 začele z ambicioznim programom R in R na področju nanotehnologije. Temu namenjena sredstva iz zveznega proračuna so se povečala z 220 milijonov dolarjev v letu 2000 na okrog 750 milijonov dolarjev v letu 2003, zahtevek za leto 2005 pa je 982 milijonov dolarjev. Ameriske zvezne drzave pa se dodatno prispevajo okrog 300 milijonov dolarjev.

Dolgoročno zavezanost ameriske vlade zagotavlja nedavno sprejeta ťListina o razvoju nanotehnologije v 21. stoletjuŤ (angl. 21st Century Nanotechnology Development Act) za obdobje 2005-2008, v kateri je petim agencijam (NSF, DoE, NASA, NIST in EPA) zagotovljenih skoraj 3,7 milijarde dolarjev, kar bo do leta 2008 več kot podvojilo njihovo sedanjo raven financiranja. V omenjenih zneskih niso vsteti stroski, povezani z obrambo (angl. DoD) in drugimi področji, ki trenutno namenjajo priblizno tretjino zveznega proračuna za nanotehnologijo.

Japonska je ze leta 2001 opredelila nanotehnologijo kot eno od prioritenih raziskovalnih področij. Zneski, namenjeni za to področje, močno narasčajo - od 400 milijonov dolarjev v letu 2001 do okrog 800 milijonov dolarjev v letu 2003 - in ze sedaj presegajo amerisko zvezno financiranje nanotehnologije; v letu 2004 naj bi za nanotehnologijo namenjena sredstva narasla se za 20 %. Juzna Koreja je začela z ambicioznim desetletnim programom z okrog 2 milijardama dolarjev javnih sredstev, Tajvan pa je nanotehnologiji v naslednjih sestih letih namenil okrog 600 milijonov dolarjev.

Kitajska namenja nanotehnologiji vse več sredstev, njihov obseg pa je se večji, če upostevamo kupno moč prebivalstva. Delez kitajskih objav s področja nanotehnologije hitro narasča po stopnji 200 % konec devetdesetih let in dosega stevilo evropskih in ameriskih objav. Prav tako je nanotehnologija ze trdno zasidrana v Rusiji ter nekaterih drugih novih neodvisnih drzavah nekdanje Sovjetske zveze.

Tudi v mnogih drugih območjih in dezelah se nanotehnologiji posveča vedno večjo pozornost, npr. v Avstraliji, Indiji, Izraelu, Juzni Ameriki, Maleziji, Novi Zelandiji, Filipinih, Singapurju, Juzni Afriki in na Tajskem.

2.1. R in R na področju nanotehnologije v Evropi

Evropa je potenciale nanotehnologije prepoznala ze zelo zgodaj ter z nekaterimi največjimi umi s tega področja vzpostavila močno bazo znanja v nanoznanosti. V različnih drzavah so sredi ali konec devetdesetih let vzpostavili namenske raziskovalne programe. Kljub temu, da v nekaterih drzavah ni posebnih nanotehnoloskih pobud, so raziskave in razvoj, ki pokrivajo tudi nanotehnologijo, pogosto del kakega drugega raziskovalnega programa (npr. biotehnologije, mikrotehnologije itd).

Če primerjamo Evropo, Japonsko in ZDA, ugotovimo, da med njimi ni niti zanesljivih ťzmagovalcevŤ niti ťporazencevŤ, da pa se opaziti določene trende. Moč Evrope na področju nanoznanosti kaze na primer dejstvo, da je v letih 1997-1999 EU imela 32-odstotni delez vseh objav na svetu v primerjavi s 24 % za ZDA in 12 % za Japonsko [10]. Vendar pa kaze, da industrija vedno ne izkoristi tega znanja. Iz rezultatov analize prijave patentov po svetu je razvidno, da je delez EU v svetovnem merilu 36 %, medtem ko na ZDA odpade 42 %, kar kaze na slabsi polozaj Evrope pri pretvarjanju R in R v praktične aplikacije.

[10] Tretje evropsko poročilo o znanosti in tehnoloski indikatorji, Evropska komisija (2003) http://www.cordis.lu/indicators/third_report.htm

Raven javnih vlaganj se med drzavami članicami precej razlikuje, tako v absolutnih kot v relativnih izkazih (glej prilogo). Ocenjujemo, da se je v Evropi obseg javnega financiranja R in R nanotehnologije povečal od priblizno 200 milijonov evrov v letu 1997 do sedanje ravni okrog milijarde evrov, od česar okrog dve tretjini sredstev odpadeta na nacionalne in regionalne programe.

Če pogledamo absolutne vrednosti javne porabe, ugotovimo, da EU vlaga občutna finančna sredstva v podobnem obsegu kot ZDA in Japonska. Primerjava vlaganj na prebivalca pa pokaze, da za EU-25 javna vlaganja na prebivalca v povprečju znasajo 2,4 evra na prebivalca (2,9 za EU-15), medtem ko v ZDA znasajo 3,7 evra in na Japonskem 6,2 evra. Podobno je razvidno iz primerjave vlaganj glede na BDP: ES-25 vlaga 0,01 % v primerjavi z ZDA in Japonsko z 0,01 % oz. 0,02 %.

Vseh 25 drzav EU (razen Irske) ima posamično nizjo raven vlaganj na prebivalca kakor ZDA ali Japonska. Upostevati pa moramo tudi nameri ZDA in Japonske, da raven vlaganj na prebivalca povečata, in sicer ZDA na 5 evrov do leta 2006, Japonska pa na 8 evrov v letu 2004. Zato se zdi precej verjetno, da se bo razkorak med ES in njenima glavnima tekmecema se povečeval.

Področje R in R v nanotehnologiji v Evropi utegne postati precej razprseno, saj so hitro razvijajoči se raziskovalni programi in finančni viri neenakomerno razporejeni. To je ena ključnih razlik med EU in nasimi glavnimi tekmeci. Prispevek ES 350 milijonov evrov v okviru FP6 v letu 2003 pomeni priblizno eno tretjino vseh evropskih izdatkov v nanotehnologiji.

Za nase glavne tekmece pa so značilni koordinirani in/ali centralizirani programi R in R na področju nanotehnologije. Tako sta na primer v ZDA prek dve tretjini virov financiranja dodeljeni v okviru Nacionalne nanotehnoloske pobude, ki se izvaja pod okriljem zveznega programa. Če v Evropi ne bo prislo do boljse izostritve in koordinacije na ravni Skupnosti, je malo verjetno, da bi ES lahko ohranila konkurenčnost na svetovni ravni.

Raziskovanje na področju nanotehnoogije poteka tudi v drzavah pristopnicah, ki so v obstoječe projekte vključene prek Okvirnih programov EU za raziskovanje in tehnoloski razvoj (angl. Framework Programmes (FP) for Research and Technological Development). Švica ima dolgo tradicijo R in R na področju nanotehnologije in eno najvisjih ravni patentov in objav na prebivalca. Razsikovalni programi na področju nanotehnologije potekajo tudi v drugih pridruzenih drzavah FP6, kot je na primer Norveska.

V sklopu Okvirnih programov ES so ze dobili podporo stevilni skupni raziskovalni projekti in druge pobude. Z njihovo pomočjo se vzpostavljajo mnoga mednarodna sodelovanja z značilno evropsko noto. Ti projekti so tudi pritegnili znaten porast drzavnega in zasebnega financiranja. Medtem ko je bilo v četrtem (FP4) in petem (FP5) Okvirnem programu ze financiranih lepo stevilo projektov [11] s področja nanotehnologije, pa je v sestem [12] (FP6) nanotehnologija uvrsčena med glavna prednostna področja.

[11] Za nadaljnje informacije glej bazo podatkov projekta http://www.cordis.lu/fp6/projects.htm

[12] Glej http://fp6.cordis.lu/fp6/home.cfm

3. Pot proti neskončno majhnemu: pet gonilnih sil za spodbujanje napredka

Za doseganje ekonomske rasti na danasnjem svetovnem trgu so potrebne inovacije, ki pa so odvisne od raziskovanja. Bistveni del tega procesa so raziskave in razvoj na svetovni ravni, so pa se drugi faktorji, ki jih moramo prav tako upostevati. Tako je spoznanih pet gonilnih sil: R in R; infrastruktura; vzgoja in izobrazevanje; inovacije; in druzbena komponenta. Na ravni Evropske skupnosti je za vse nastete gonilne sile potreben niz sinergijskih aktivnosti, ki bodo omogočile izrabo potencialov, ki obstajajo na področju znanosti in raziskovanja v Evropi.

Potreba po celostnem pristopu do R in R na področju nanoznanosti in nanotehnologije je ena od glavnih ugotovitev srečanja [13] ťEuroNanoForum2003", ki ga je decembra 2003 organiziral generalni direktorat za raziskave (RTD) in katerega se je udelezilo prek 1000 udelezencev z vsega sveta. Najnovejse pobude s strani Komisije vključujejo delavnico na temo potencialnih tveganj, povezanih z nanotehnologijo [14], ki jo je marca 2004 organiziral Generalni direktorat za zdravje in varstvo potrosnikov (SANCO). Druge pobude, na primer na temo tehnoloskih kart in predvidevanja, se odvijajo pri DG RTD in Zdruzenem raziskovalnem centru (angl. Joint Research Centre, JRC).

[13] Za nadaljnje informacije glej http://www.euronanoforum2003.org/ .

[14] Za nadaljnje informacije glej http://europa.eu.int/comm/health/ph_risk/events_risk_en.htm.

3.1. Raziskovanje in razvoj: ustvarjanje zagonskih sil

Če upostevamo intelektualne, znanstvene in tehnične izzive, ki nas čakajo na področju nanoznanosti in nanotehnologije, je odličnost na področju R in R ključnega pomena za zagotavljanje konkurenčnosti Evrope na dolgi rok. Zato je podpora R in R z javnim financiranjem ključnega pomena, prav tako pa raziskovalci svetovnega razreda in tekmovanje med raziskovalnimi skupinami na evropski ravni.

Obenem je treba znanje, ki nastaja z R in R prek nanotehnologije sproti prenasati v novatorske izdelke in postopke, ki bodo izboljsali konkurenčnost evropske industrije. Zato je nujno treba ne samo ohraniti odličnost na področju R in R, ampak tudi povečati tista vlaganja v R in R, ki so pomembne za industrijo, ob tem pa okrepiti R in R na ravni Skupnosti in koordinacijo posameznih nacionalnih politik, da bo zagotovljena kritična masa.

3.5.1. Povečanje vlaganj v znanje za izboljsanje konkurenčnosti Evrope

Konkurenčna proizvodnja novega znanja je ključnega pomena za ustvarjanje blagostanja in novih delovnih mest na globaliziranem trgu in v okvirih na znanju temelječega gospodarstva. Evropski R in R mora biti odličen, mora pa tudi biti pravočasen in potekati ob konkurenčnih skupnih stroskih. V nasprotnem primeru bi obstajalo tveganje za selitev industrijskih aktivnosti na območja, kjer je produkcija znanja stroskovno bolj učinkovita. Če bomo zmogli prevzeti vodstvo na področju produkcije znanja, je mozno doseči tudi obrat sedanjih gibanj in pritegniti na znanju temelječo industrijo v Evropo.

Evropska javna vlaganja v R in R na področju nanotehnologije bi utegnila v naslednjih petih letih postati znatno manjsa kot pri nasih glavnih tekmecih. Grozi nam moznost izgube zagona, katerega bi lahko preprečilo le znatno povečanje vlaganj na ravni Skupnosti, ki bi moralo ob upostevanju lizbonskih ciljev do leta 2010 doseči najmanj trikratnik sedanjih vlaganj. Povečano vlaganje v nanoznanost nikakor ne bi smelo iti na račun programov R in R na drugih področjih, ampak le potekati v skladu s ciljem ť3%Ť [15]. Osredotočiti se bo treba samo na najbolj izzivalne vidike, kot so na znanju temelječe inovacije (ťnano-proizvodnjaŤ), integracija na mejah makro-mikro-nano ter interdisciplinaren (ťstekajočŤ) R in R. Koristna bi bila tudi ustrezna sinergija z Evropsko strategijo o bio-znanostih in biotehnologiji [16] (angl. European Strategy on Life Sciences and Biotechnology).

[15] "Več raziskovanja v Evropi: V smeri 3 % BDP" COM(2002) 499 končna verzija

[16] Biologija, medicina in biotehnologija: Evropska strategija" COM(2002) 27

Vlaganja v R in R se morajo povečati tako na ravni Skupnosti kot pri posameznih drzavah članicah in to na komplementaren in sinergijski način. Zdruzeni raziskovalni projekti na evropski ravni so ključni za pridobivanje znanja kritične mase za izpopolnjevanje odličnosti. To je se posebej pomembno, če zelimo prek interdisciplinarnega R in R doseči hiter napredek na področju nanotehnologije. Zato je treba poskrbeti za sinergijo pri raziskovanju, infrastrukturi in izobrazevanju - vse to je nerazdruzljivo povezano. Taksen ťsistemski pristopŤ bo pospesil produkcijo novega znanja, pa tudi pritegnil v Evropo najboljse strokovnjake s področja R in R v nanotehnologiji, ki bodo v Evropi tudi ostali.

3.5.2. Raziskovanje na ravni Skupnosti

V Evropskem raziskovalnem območju (angl. European Research Area, ERA) je raziskovanje, ki se na ravni Skupnosti izvaja na tekmovalen in transparenten način, ključnega pomena za spodbujanje in podporo prvorazrednega R in R. Tako pride do zdruzevanja in delitve znanja, poleg tega se skupaj zberejo najboljsi strokovnjaki z različnih področij; omogoči se tudi stik med industrijo in univerzami, kar zagotavlja sprotno dopolnjevanje interdisciplinarnih procesov v R in R in s tem nadaljnji razvoj praktične nanotehnologije.

V sklopu okvirnih programov ES je bilo podprto ze večje stevilo raziskovalnih projektov na področju nanotehnologije. V razvijanju odličnosti R in R na področju nanotehnologije je sicer ze bil dosezen pomemben napredek, sele FP6 pa priznava ključno vlogo nanotehnologije in zdruzuje aktivnosti R in R na enem prioritetnem tematskem področju, kar Komisiji omogoča, da se loti vprasanja razprsenosti, podvajanja in drobljenja. Vpeljana sta bila dva nova mehanizma, Integralni projekti (angl. Integrated Projects, IP) in Mreze odličnosti (angl. Networks of Excellence, NE). Njima se pridruzuje cela vrsta drugih mehanizmov in aktivnosti [17], vključno z namenskimi IP-ji za mala in srednje velika podjetja.

[17] Za podatke o celotnem naboru instrumentov v FP6 glej http://fp6.cordis.lu/fp6/home.cfm.

Od objave prvih pozivov k oddaji raziskovalnih predlogov je bilo izbranih in obravnavanih ze več kot 20 IP-jev in NE-jev na področju R in R v nanoznanosti in nanotehnologiji. V okviru IP-jev je bila zdruzena kritična masa zainteresiranih deleznikov in sredstev za sledenje specifičnim ciljem. V njih se zdruzujejo različni vidiki procesov R in R, tako tehnični kot netehnični, ki lahko z zdruzevanjem raziskovalne in industrijske srenje zagotovijo prehod od nanoznanosti k nanotehnologiji.

Na novo uvedeni koncept Evropskih tehnoloskih tribun (angl. European Technology Platforms) skusa zdruziti vse zainteresirane deleznike, da bi razvili dolgoročno skupno vizijo, izdelali razvojne načrte, zagotovili dolgoročno financiranje in se dogovorili o usklajenem načinu vodenja. Glede na očitno potrebo za več sinergije in koordinacije med različnimi zainteresiranimi delezniki na tem specifičnem tehnoloskem področju je upati, da se bo taksen pristop pokazal kot ustrezen.

3.5.3. Koordinacija nacionalnih politik

V financiranju R in R na področju nanotehnologije v Evropi imajo nacionalne in regionalne politike in programi pomemben polozaj. Pogosto pa se v praksi pokaze, da posamezne drzave nimajo ustreznih zmogljivosti za postavitev razvojnih centrov, ki bi bili vodilni tudi na svetovni ravni. Zato je nujno potrebna taksna koordinacija nacionalnih programov, da se napori zdruzijo in usmerijo, da bi zagotovili kritično maso in večji vpliv znotraj ERA po treh ključnih sinergijskih oseh: raziskovanju, infrastrukturi in izobrazevanju.

Za vzpodbujanje prenosa nanotehnologije v konkretne aplikacije in za povečanje in ustrezno izkorisčanje interdisciplinarnosti R in R v nanotehnologiji je treba posamične nacionalne programe, ki pogosto vključujejo različne stroke in poudarke, koordinirati tako, da se napori usmerijo na zagotavljanje kritične mase na področju aplikativnih R in R in medsebojno krizanje različnih znanstvenih sposobnosti. S tem bo omogočeno hitro pretakanje znanja v inovacije na vseh koncih Evrope.

Pobude, kakrsni sta Odprta metoda koordinacije (angl. Open Method of Co-ordination, OMC) [18] in ERA-NET [19], omogočata spodbujanje in podporo koordinaciji raziskovalnih programov in zdruzenih aktivnosti, ki se vodijo na nacionalnih ali regionalnih ravneh ali pa med evropskimi organizacijami. Taksne pobude je smiselno zdruziti z ustrezno primerjalno analizo kot načinom za merjenje napredka.

[18] Kot je opredeljeno v sklepih predsedstva Evropskega sveta leta 2000 v Lizboni http://ue.eu.int/

[19] Glej http://www.cordis.lu/coordination/home.html

3.5.4. Rokovniki in predvidevanje

Na podlagi tehnoloskih rokovnikov opredeljujemo in ocenjujemo napredek na področju nanotehnologije in sledimo njenemu prodiranju v bolj zrele faze industrijske uporabe. Postopek priprave rokovnikov je koristen ze sam po sebi, saj terja medsebojno interakcijo vseh deleznikov, ki morajo premisliti o moznem razvoju, izzivih, posledicah in bodočih potrebah. Vendar pa je nerealistično pričakovati generično karto za področje nanotehnologije, saj je polje presiroko. Pač pa je treba uporabiti rokovnike za tiste trzne sektorje, ki so dosegli zadostno stopnjo zrelosti. Sedaj poteka izdelava več rokovnikov, pri čemer znatno prispevajo instituti, kot je Institut za perspektivne studije (angl. Institute for Prospective Studies, IPTS).

Pri podpori razvoja tehnoloskih rokovnikov kot strateskega orodja ima predvidevanje dragoceno vlogo pri napovedovanju prihodnjega razvoja in ustreznem načrtovanju. To je se posebej pomembno za primere, kjer je narava nanotehnologije lahko uničevalna in kjer je potrebna preučitev moznih posledic za druzbo. V ta namen je potrebna posebna metodologija. Ustanavlja se neodvisna skupina vrhunskih strokovnjakov ES: ťPredvidevanje novega tehnoloskega vala: zdruzevanje nano-, bio- in info-tehnologije ter njihov vpliv na druzbo in konkurenčnost Evrope.Ť

Aktivnosti: Evropsko raziskovalno področje za nanotehnologijo

1. Če ES namerava ostati v prvih vrstah na področju nanoznanosti in nanotehnologije, se mora močneje angazirati v R in R. Medtem ko zagotavlja sinergijo nacionalnih programov, Komisija poziva drzave članice, da bi:

(a) usklajeno in koordinirano znatno povečale javna vlaganja v nanoznanost in nanotehnologijo, in sicer za trikrat do leta 2010, pri čemer je treba imeti v mislih Lizbono in cilj ť3 %Ť;

(b) s tekmovalnostjo na evropski ravni spodbujale odličnost na področju nanoznanosti;

(c) pospesevale R in R na področju nanotehnologije, pri čemer je treba imeti v mislih aplikacije, ki bodo pripomogle k povečevanju blaginje, ter poskrbele za vključevanje malih in srednje velikih podjetij;

(d) ohranile koncentracijo dejavnosti R in R tudi v naslednjem okvirnem programu, da bi zagotovili kritično maso in sinergijo med razvojem nanoznanosti in nanotehnologije, z njima povezanega inzenirstva ter vidiki varnosti;

(e) zagotovile učinkovito koordinacijo nacionalnih programov;

(f) okrepile napore na področju izdelovanja tehnoloskih rokovnikov in predvidevanj na evropski ravni s prispevki razvojnih centrov in institutov, kakrsen je IPTS.

3.2. Infrastruktura: Evropski razvojni centri

Infrastruktura pomeni opremo in sredstva, ki omogočajo delovanje raziskovalne sfere. Infrastruktura je lahko ťzbrana skupajŤ (vse na enem mestu), ťporazdeljenaŤ (mreza porazdeljenih sredstev) ali pa ťnavideznaŤ (delovanje je omogočeno na podlagi elektronskih povezav). Sedanja oprema in instrumentacija sta za razvoj nanotehnologije vse bolj pomembni, med drugim tudi za nazorno prikazovanje moznega prenosa R in R v produkte in procese, ki bodo potencialno ustvarjali večje blagostanje v druzbi.

Za pospesitev razvoja nanoznanosti in nanotehnologije so ključnega pomena vlaganja v celo vrsto modernih naprav, instrumentov in druge opreme. Glede na interdisciplinarno in kompleksno naravo področja je taksno infrastrukturo pogosto treba porazdeliti med različnimi organizacijami na lokalni, regionalni, nacionalni in zasebni ravni. Vlaganja v infrastrukturo je smiselno razdeliti v tri različne skupine:

- investicije do nekaj deset milijonov evrov, najpogosteje na lokalnih ali regionalnih ravneh, na primer Interdisciplinarna raziskovalna sredisča na področju nanotehnologije v GB in Strokovna sredisča za nanotehnologijo, ki so vzpostavljena v Nemčiji;

- investicije do 200 milijonov evrov, najpogosteje na nacionalni ravni. Dobri primeri, ki so postali razpoznavni tako v Evropi kot v svetu so: MINATEC v Franciji, IMEC v Belgiji in MC2 na Švedskem;

- investicije nad 200 milijonov evrov; tovrstnih primerov na področju izključno nanotehnologiji posvečenih raziskovalnih sredisč na območju ES se ni, se pa razvijajo v drugih drzavah po svetu [20].

[20] Primer je ťKalifornijski nanosistemski institutŤ (angl. California Nanosystems Institute), ki se razvija z vlozkom okrog 300 milijonov dolarjev s strani zveznih, drzavnih in zasebnih sredstev (glej http://www.cnsi.ucla.edu/mainpage.html)

Danasnja infrastruktura ni vselej usklajena s potrebami industrije. To neskladje izvira iz različnih razlogov, ki so lahko povezani z: vodenjem, geografskimi vidiki, dostopnostjo, ali pa se tičejo tezav pri iskanju sporazumov pri pravicah za intelektualno lastnino (angl. Intellectual Property Rights, IPR). Nadvse nujne bi bile resitve tipa ťodprti laboratorijiŤ, do katerih bi imela industrija enostaven dostop, vendar so danes se izjemno redki. Mala in srednje velika podjetja so pogosto podkapitalizirana in bi z dostopom do odprtih laboratorijev izjemno pridobila pri pospesitvi R in R procesov in skrajsevanju časa trajanja za vstop izdelka na trzisče.

3.5.1. Nova razvojna sredisča v Evropi

V Evropi je nujno treba vzpostaviti infrastrukturo za nanoznanost in nanotehnologijo svetovnega razreda (razvojna sredisča). Poleg omogočanja dostopa do najnovejse in najboljse opreme, katere si v posamezni drzavi morda ne moremo privosčiti, bi taksna infrastruktura lahko zaobjela vse vidike interdisciplinarnega R in R, izobrazevanja in izdelovanja prototipov. Vzpodbudila bi tudi javno-zasebna partnerstva ter sluzila kot inkubator za ustanavljanje novih podjetij in osamosvojitve poslovnih enot.

Za doseganje potrebne kritične mase je nujno zdruziti vsa sredstva na omejenem stevilu lokacij znotraj Evrope. Sektorji, ki bodo ob medsebojni sinergiji pridobili, so: nanoelektronika, nanobiotehnologija in nanomateriali. Vendar pa mora teznja za zmanjsevanje razdrobljenosti in podvajanja imeti protiutez s prav tako pomembnim zagotavljanjem tekmovalnosti in s tem odličnosti na področju R in R.

Med infrastrukturami na evropski, nacionalni in regionalni ravni je treba najti ustrezno ravnovesje. Dolgoročno bi razvoj večkratnih in/ali porazdeljenih sredisč lahko postal pomemben način za vzdrzevanje ustrezne stopnje tekmovalnosti. Pri tem lahko pomembno pripomorejo Evropske tehnoloske tribune skupaj s telesi, kot je Evropski strateski forum o raziskovalni infrastrukturi (angl. European Strategy Forum on Research Infrastructure, ESFRI), lahko zagotovijo optimalen pristop.

3.5.2. ťPobuda za rastŤ

V Sporočilu ťEvropska pobuda za rast, investiranje v omrezja in znanje za pospesitev rasti in zaposlovanja [21]Ť je bila v sodelovanju z Evropsko investicijsko banko (EIB) sprozena obsezna pobuda. Za dejanski začetek aktivnosti je bil predlagan ťProgram hitrega začetkaŤ, za katerega je zagotovitev sredstev predvidena kot kombinacija predvsem bančnih posojil (prek pobude EIB ťInovacije 2010Ť) in zasebnih (industrijskih) virov.

[21] "Evropska pobuda za rast: Vlaganje v omrezja in znanje za gospodarsko rast in delovna mesta" COM(2003) 690

Infrastruktura za nanoelektroniko je prepoznana kot eno od področij za investiranje v prvem valu predlaganih projektov ťhitrega začetkaŤ. Drugo področje se nanasa na laserje nove generacije (npr. laserji s prostimi elektroni), ki zmorejo na primer narediti bliskoviti posnetek atomske strukture posamezne molekule. Taksna oprema je neprecenljiva za razvoj nanoznanosti in nanotehnologije, sinergijo pa je treba iskati tudi z drugimi aktivnostmi na evropski in nacionalnih ravneh.

Aktivnosti: Infrastruktura

2. Prvorazredna infrastruktura (ťrazvojni centriŤ) evropskih razseznosti in pomena so ključni za zagotavljanje povečanja konkurenčnosti ES v R in R na področju nanoznanosti in nanotehnologije. Komisija poziva drzave članice k:

(a) razvoju povezanega sistema infrastrukture za R in R, pri čemer je treba upostevati potrebe zainteresiranih deleznikov ter posebej paziti na razvoj sinergije v izobrazevalnih procesih;

(b) izvajanju ukrepov z namenom maksimiziranja dodane vrednosti obstoječe infrastrukture, pri čemer je treba upostevati potrebe industrije, posebej malih in srednje velikih podjetij.

Komisija poudarja potrebo po:

(c) preučitvi in popisu obstoječe infrastrukture z namenom identifikacije najbolj kritičnih zadev, ki bi pospesile razvoj na področju nanotehnologije, se posebej pri interdisciplinarnem R in R;

(d) izgraditvi nove namenske vseevropske nanotehnoloske infrastrukture, če bi se to pokazalo potrebno, ki bi zdruzila zadostno kritično maso in upostevala tudi potrebe industrije;

(e) preučitvi moznosti za finančno sinergijo z Evropsko investicijsko banko, Evropskim investicijskim skladom in Strukturnimi skladi.

3.3. Investiranje v človeske vire

ES potrebuje za prepoznavanje potencialov nanotehnologije ustrezno stevilo interdisciplinarnih raziskovalcev in inzenirjev, ki so sposobni ustvarjati novo znanje in zagotavljati, da se bo le-to na koncu preneslo v industrijo. Za pravilno ocenjevanje in upravljanje tveganj za zdravje ljudi s strani nanotehnologije potrebuje ES ustrezno usposobljene toksikologe in ocenjevalce tveganj. Nanotehnologija kot novo in zelo hitro spreminjajoče se področje je lepa priloznost za mlade znanstvenike in drugo usposobljeno osebje in pričakovati je, da se bodo v velikem stevilu odločili za raziskovalno delo.

Po nedavnem poročilu [22] obstaja v Evropi na 1000 aktivnih prebivalcev 5,68 aktivnih raziskovalcev, medtem ko jih je v ZDA 8,08 in na Japonskem 9,14. Če upostevamo stopnjo vključenosti človeskih virov, potrebnih za doseganje lizbonskega cilja ť3 %Ť do leta 2010, pridemo do ocene, da bo potrebnega se 1,2 milijona dodatnega raziskovalnega osebja [23] (od tega 700.000 raziskovalcev). Ključnega pomena je vzpostaviti razmere, v katerih bo Evropa pritegnila in obdrzala raziskovalce, vključno z nezadostno izkorisčenim potencialom zensk.

[22] Evropska komisija "Key Figures 2003-2004" (2003), str. 44. Podatek za ES se nanasa na leto 2001, za ZDA na leto 1997 in za Japonsko na leto 2002.

[23] "Vlaganje v raziskovanje: Akcijski načrt za Evropo" COM(2003) 226

3.5.1. Pritegniti mladino v ťnanoŤ

Bistvena sestavina tu predstavljenega pristopa je opogumiti mlajso generacijo, da se ze od ranih let vključi v razprave o znanosti. Neuradni podatki kazejo, da je verjetnost za opravljanje znanstvenih poklicev v veliki meri odvisna od sposobnosti učiteljev, starsev in medijev, kot je dejal nobelovec Richard Feynman, prenesejo navdusenje in zadovoljstvo za ťodkrivanje stvariŤ. Preproste koncepte nanotehnologije lahko predstavljamo s poskusi in prikazi, v katerih učenci aktivno sodelujejo.

Nanotehnologija je primerna za izobrazevanje na pred-univerzitetnem nivoju, saj se pogosto poučuje v okviru naravoslovnih predmetov in ne kot svoj predmet. Ključno je, da mladi ne le začno ceniti pomen raziskovanja, ampak tudi samo delo raziskovalcev. Tako bodo studentje zmozni sprejemati odločitve na podlagi potrebnih informacij, če se jim bo raziskovanje predstavilo kot vznemirljiva in zanesljiva moznost za poklicno pot, ki ponuja polno moznosti in priloznosti. Dragocene so pobude kot je ťEvropsko leto raziskovalcevŤ (angl. European Year of the Researcher) [24].

[24] "Raziskovalci v Evropskem raziskovalnem območju: En poklic, mnogo karier" COM(2003) 436

3.5.2. Premagovanje meja med strokami

Pri razvoju Evrope znanja imajo sredisčno vlogo univerze [25]. Za nanotehnologijo je značilen velik poudarek na interdisciplinarnem pristopu. Posameznik se lahko udelezi dodiplomskega studija, pri katerem pridobi osnovno znanje z različnih področij ne glede na dejansko izbrano smer studija. S tem bomo zagotovili, da bodo bodoče generacije nanotehnologov ťstrokovnjaki odprte glaveŤ, ki bodo znali delovati s sovrstniki tudi na drugih področjih. Pomemben element nanotehnologije bi lahko postalo tudi ťurjenje skozi raziskovanjeŤ (angl. training through research).

[25] "Vloga univerz v Evropi znanja" COM(2003) 58

V nanotehnologiji je treba predvideti nove načine izobrazevanja, ki segajo onstran tradicionalnih meja posameznih strok. Cilj je zagotoviti prvorazredno, usmerjeno interdisciplinarno poučevanje na dodiplomski in podiplomski stopnji. Razmisljati je treba tudi o novih pristopih, ki bi omogočili povečanje javnih in zasebnih vlaganj ter druge oblike sodelovanja med akademsko sfero in industrijo (npr. akademski ťzametki podjetijŤ in "univerze riizičnega kapitala"). To bi lahko potekalo v sklopu evropskih ťrazvojnih centrovŤ (glej Aktivnosti 2) in studentje bi dobili idealno priloznost za neposredne izkusnje z vrhunskimi raziskavami.

3.5.3. Raziskovalci in inzenirji s podjetniskim duhom

Nedavno se je na evropski ravni obravnavalo vprasanje poklicne poti v raziskovanju, pri čemer je bilo izpostavljeno večje stevilo slabosti, med njimi: metode kadrovanja, delovne razmere, različne moznosti kariere za moske in zenske [26]. Posebej so se pokazale ovire pri prehajanju raziskovalcev in inzenirjev med raziskovalnimi in industrijskimi sektorji (tj. vrednotenje uspesnosti po publikacijah ali po patentih), ki so razlog za zaskrbljenost in bi lahko bile pogubne za prenos tehnologije in inovacij na področju nanotehnologije v prakso.

[26] "Raziskovalci v Evropskem raziskovalnem območju: En Poklic, mnogo karier" COM(2003) 436

Na poti k dinamični, na znanju temelječi druzbi je prepričanje, da se proces izobrazevanja z zaposlitvijo konča, nadvse skodljivo in se ga obravnava v Akcijskem načrtu za usposobljenost in mobilost [27] (angl. Action Plan for Skills and Mobility). Nanotehnologija je dinamično področje, kjer se je treba nenehno izobrazevati, če zelimo slediti najnovejsim odkritjem in razvoju. Ko se nanotehnoloska spoznanja priblizujejo trgu, se pojavi potreba po pomoči pri ustvarjanju novih podjetij ali osamosvajanju poslovnih dejavnosti, upravljanju IPR portfeljev, varnosti in delovnih razmerah (vključno z zdravjem in varnostjo pri delu) ter po drugih vesčinah, ki so pomembne za zagotavljanje ustreznega polozaja inovatorjev, tako da si bodo lahko zagotovili finančne vire in nadaljevali z uresničevanjem svojih pobud.

[27] "Naj vsezivljenjsko učenje v Evropi postane realnost" COM(2001) 678 in Akcijski načrt komisije za usposobljenost in mobilnost COM(2002) 72

Aktivnosti: Vlaganje v človeske vire

3. Komisija poziva drzave članice, da prispevajo k:

(a) ugotavljanju izobrazevalnih potreb na področju nanotehnologije in pripravi primerov najboljse prakse in/ali rezultatov pilotnih studij;

(b) spodbujanju opredelitev in uvajanju novih predmetov v učne načrte, izobrazevanju učiteljev in pripravi vzgojnih brosur za pospesevanje interdisciplinarnih pristopov k nanotehnologiji tako med rednim solanjem kakor tudi na podiplomskem izobrazevanju;

(c) vključevanju komplementarnih vesčin, kot so: podjetnistvo, zdravje in varnost pri delu, patentiranje, mehanizmi osamosvajanja poslovnih enot, komunikaciranje itd., v podiplomsko in vsezivljenjsko izobrazevanje.

Komisija vidi priloznosti za:

(d) preučitev izvedljivosti za pridruzitev k razpisu sklada Marie Curie [28] za financiranje raziskovalnih projektov na področju nanoznanosti in nanotehnologije;

[28] Glej http://europa.eu.int/mariecurie-actions

(e) ustanovitev sklada za ťEvropsko nagrado iz nanotehnologijeŤ, ki bi prispeval k spodbujanju interdisciplinarnega in podjetniskega duha raziskovalcev.

3.4. Inovacije v industriji: od znanja do tehnologije

Na danasnjem svetovnem trgu je dolgoročni ekonomski uspeh vedno bolj odvisen od pridobivanja, upravljanja in izkorisčanja znanja. Vlaganja v R in R so potrebna za zagotavljanje znanja in inovacij v industriji, z druge strani pa je znanje nujno potrebno za ustvarjanje blagostanja. S tem se krog sklene in v R in R lahko priteče svez privatni kapital.

Kaj lahko pridobi evropska industrija z izkorisčenjem svoje strokovnosti na področju nanoznanosti, da bi ustvarjala proizvode in storitve, ki sluzijo povečanju blagostanja? Izraba moči znanja, ki lezi na področju nanotehnologije, je ključnega pomena za pridobitev novega zagona v industrijskih panogah, ki glede na ostro mednarodno konkurenco niso več konkurenčne, kakor tudi za vzgojitev nove evropske, na znanju temelječe vrste industrij.

Potreben je enoten in celosten pristop [29] k politiki inovacij. Razvit bo v okviru prihajajočega Inovacijskega akcijskega načrta [30] (angl. Innovation Action Plan). Poleg skupnih dejavnikov [31], ki so ključnega pomena za R in R, vključno z delujočimi in konkurenčnimi trgi, davčno politiko, ki podpira inovacije, finančnimi instrumenti [32], usposobljenimi človeskimi viri, javno-privatnim partnerstvom in infrastrukturo, moramo v nanotehnologiji paziti se na tri dodatne faktorje: patentiranje bazičnega znanja, regulativo in metrologijo.

[29] "Politika inovativnosti: posodobitev pristopa Skupnosti v okviru Lizbonske strategije" COM(2003) 112

[30] Glej http://europa.eu.int/comm/enterprise/innovation/index.htm

[31] Glej npr. "Vlaganje v raziskovanje: Akcijski načrt za Evropo" COM(2003) 226

[32] Glej npr. "Dostop do sredstev za mala in srednje velika podjetja" COM(2003) 713

3.5.1. Priloznosti in izzivi za obstoječo industrijo

Nanotehnologija pomeni veliko priloznost, da podjetja začno uvajati inovacije, bodisi postopno, bodisi naenkrat. Prav tako pa bodo seveda mnoga podjetja postala ranljiva spričo dejstva, da potencialov morda ne bodo uvidela dovolj zgodaj in jim bo zato pretila izguba konkurenčnosti. Razmere v Evropi so taksne, da se ne podpira in ne spodbuja prevzemanja tveganj na področjih, kakrsno je nanotehnologija. To utegne biti odločilnega pomenaskupaj z ugodnimi razmerami za inovacije.

Evropska industrija posluje v ostrem konkurenčnem okolju. Zaradi različnih razlogov so podjetja morda pod-kapitalizirana in lahko za R in R in inovacije namenijo le omejena sredstva. Nedavni podatki kazejo, da znasajo celotna zasebna vlaganja v R in R v Evropi 1,09 % BDP, v ZDA in na Japonskem pa 1,85 % oziroma 2,2 % [33]. Čeprav ni podatkov samo za področje nanotehnologije, lahko predpostavimo, da je delez industrijskih vlaganj v nanotehnologijo v Evropi sorazmerno manjsi kakor v ZDA in na Japonskem.

[33] Evropska komisija "Key Figures 2003-2004" (2003)

3.5.2. Ustanavljanje podjetij in rizični kapital na področju nanotehnologije

Večina vej nanotehnologije je se na zgodnjih razvojnih stopnjah in uspesni raziskovalci pogosto postanejo podjetniki, ki ustanovijo nova podjetja. Od stotin taksnih podjetij, ki so nastala v zadnjih letih, jih je polovica v ZDA, v Evropi pa le četrtina [34]. Če upostevamo, da sta v Evropi v malih in srednje velikih podjetjih zaposleni dve tretjini delovne sile, je očitno, da bo treba vloziti več napora v vzpodbujanje ustvarjanja novih in inovativnih podjetij [35].

[34] " Little science, big bucks (Malo znanosti, veliko kozlov)", revija Nature Biotechnology, zvezek 21, stevilka 10, oktober 2003, str. 1127

[35] "Akcijski načrt: Evropska agenda za podjetnistvo" COM(2004) 70

Banke in vlagatelji rizičnega kapitala so pri vlaganju v tvegane posle zelo previdni, se posebej ko gre za področja, za katera menijo, da vsebujejo visoka tehnoloska tveganja, kjer je negotov čas do začetka trzenja, ali pa bi lahko imela negativne etične vplive ali posledice na zdravje ljudi in okolje. Za dokazovanje lastnistva nad znanjem so navadno potrebni patenti, novi podjetniki pa ne le, da morajo biti v ospredju nanotehnoloskega razvoja, ampak morajo poznavanje vsebine zdruziti s preudarnim vodenjem in poslovno strategijo.

Novi podjetniki se pogosto pritozujejo, da jim ponujajo posojilo (namesto rizičnega kapitala) in da ne dobijo ustrezne podpore pri vodenju, kar povečuje njihovo izpostavljenost in zaznavanje tveganja. Navkljub tehnoloski uspesnosti se lahko zgodi, da novoustanovljena podjetja propadejo zaradi nedoseganja finančne prelomne točke - takoimenovana ťdolina mrtvihŤ. Za nanotehnologijo, kjer je pri R in R potrebna dolgoročna obveza, je to vprasanje lahko usodno. Pri tem ima lahko pomembno vlogo Evropska investicijska banka (EIB), s tem da zagotovi posojila in omogoči kapitalsko okrepitev podjetij, ki se ukvarjajo z nanotehnologijo.

3.5.3. Patentiranje

Lastnistvo znanja na podlagi industrijskih patentnih pravic (IPR) je ključno za konkurenčnost industrije tako, kar se tiče privabljanja začetnega vlaganja, kot tudi za zagotavljanje prihodnjih virov prihodkov. Število patentov na področju nanotehnologije ze od zgodnjih osemdesetih neprestano narasča. Zdruzeno upravljanje IPR lahko pomeni pravi izziv na področju, kakrsno je nanotehnologija, kjer se zaradi interdisciplinarosti področja srečujejo raziskovalci in industrialci iz različnih kultur in navad.

Zaradi pomembnosti znanja nanotehnologija sproza nekatera osnovna vprasanja o tem, kaj mora biti in kaj ne bi smelo biti patentirano (npr. na nivoju posameznih molekul). Strinjanje glede načel in definicij na evropski ravni - v idealnem primeru na svetovni - bo imelo ključno vlogo pri vzdrzevanju zaupanja investitorjev in pri izogibanju izkrivljanj, do katerih lahko pride zaradi različnih lokalnih obravnav ali razlag IPR.

3.5.4. Regulativa

Primerna in pravočasna regulativa na področju javnega zdravja, varstva potrosnikov in varovanja okolja je ključnega pomena za pridobitev zaupanja s strani potrosnikov, delavcev in investitorjev. e obstoječo regulativo je treba kar najbolj izkoristiti. Vendar pa posebna narava nanotehnologije zahteva ponovno preučitev in verjetno tudi revizijo obstoječe regulative. K temu je treba pristopiti proaktivno. Podlago za nadaljnje aktivnosti v tej smeri pomeni nadgrajevanje znanja zR in R na področju nanoznanosti, in sicer tako na evropski kot na nacionalni ravni.

Usklajena regulativa ima ključno vlogo pri čim večjem zmanjsevanju tveganj za zdravje in varovanje okolja, poleg tega pa tudi skrbi za zagotavljanje doslednosti in izogibanje trznim deformacijam. Obstoječa regulativa se pogosto opira na parametre, ki se utegnejo izkazati kot neprimerni za določene primere v nanotehnologiji, kot na primer nevezani nanodelci. Tako so na primer pragovi pogosto definirani glede na obseg proizvedenih količin (prostornina ali masa); pri količinah pod pragom je snov izvzeta iz zakonskega urejanja. Treba je ponovno pregledati ustreznost sedanjih pragov ter jih, če je potrebno, spremeniti.

3.5.5. Metrologija in standardi

Za zagotovitev realizacije trznega potenciala nanotehnologije v Evropi bosta industrija in druzba potrebovali zanesljive in kvantitativne metode označevanja in metode merjenja, ki bodo dale ustrezno podstat konkurenčnosti in zanesljivosti prihodnjih proizvodov in storitev. Treba je razviti metrologijo in standarde, da bi pospesili hiter razvoj tehnologije in uporabnikom vlili potrebno zaupanje v uspesnost njihovih proizvodnih procesov in proizvodov.

Inovativne izboljsave na področju merskih tehnik so potrebne za obvladovanje zahtev na področju nanotehnologije. To področje aktivnosti pomeni svojevrsten izziv. Pri nano-razdaljah je tezko izločiti vpliv motilnih učinkov merskih instrumentov na rezultat meritve. Za določena področja metrologije ustrezne priprave trenutno enostavno niso na voljo. Potrebne so precejsnje pred-normativne raziskave in razvoj, če zelimo zadostiti potrebam industrije v smislu hitrih meritev in kontrole. Evropski odbor za standardizacijo (angl. European Committee for Standardisation (CEN) [36]) je nedavno ustanovil delovno skupino, posvečeno nanotehnologiji.

[36] Za nadaljnje informacije glej http://www.cenorm.be/ (Resolucija CEN, BT C005/2004)

Aktivnosti: Izboljsave v industriji: od znanja do tehnologije

4. Zavedajoč se koristi usklajenega pristopa za spodbujanje inovacij in podjetnistva na področju nnaotehnologije v Evropi, Komisija:

(a) poziva drzave članice, da ustvarijo razmere, ki bodo spodbujale vlaganja v R in R s strani industrije in novih inovativnih podjetij, v skladu z lizbonskimi cilji;

(b) izpostavlja potrebo po poglobljeni preučitvi moznosti in pogojev za uspesno izrabo nanotehnologije v industriji;

(c) spodbuja Evropsko investicijsko banko in Evropski investicijski sklad, da bi prispevala k okrepitvi kapitalske podlage za inovacije v nanotehnologiji in poziva drzave članice, da razisčejo moznosti izrabe Strukturnih skladov za izvedbo R in R pobud na regionalni ravni;

(d) razume močan, usklajen in dosegljiv okvir IPR kot ključni dejavnik za pospesevanje prenosa tehnologije in inovacij v prakso;

(e) poziva drzave članice, da vzpostavijo tesnejse sodelovanje med patentnimi uradi za učinkovitejsi globalni patentni sistem [37];

[37] Glej končni komunike srečanja OECD-jevega Komiteja za znanstveno in tehnolosko politiko na ministrski ravni, 29. - 30. januar 2004 (glej http://www.oecd.org/)

(f) poziva drzave članice, da spremenijo obstoječo regulativo, da biupostevala specifičnosti nanotehnologije, in sprejmejo skupen pristop;

(g) poziva drzave članice, da okrepijo in koordinirajo aktivnosti na področju metrologije, standardov in normativov ter s tem povečajo konkurenčnost evropske industrije.

3.5. Vključitev druzbene komponente

Nekateri očitajo znanstveni skupnosti, da je preveč oddaljena od mehanizmov demokracije, saj ljudje znanosti ne razumejo, ne znajo prav primerjati nevarnosti in tveganj napram potencialnim koristim, poleg tega pa imajo občutek izključenosti in nemoči, ker se jim zdi, da nimajo moznosti nadzora. Medtem ko potencialne aplikacije nanotehnologije lahko izboljsajo kvaliteto zivljenja, pa so z njimi morda povezana tudi tveganja, podobno kot pri katerikoli drugi novi tehnologiji. To dejstvo je treba na glas povedati in raziskati. Obenem je treba ustrezno oceniti in obravnavati dojemanje nanotehnologije in z njo povezanih tveganj v javnosti.

Nas skupni interes je zavzeti ustrezno proaktivno drzo ter v R in R polno vključiti mozne pomisleke s strani javnosti ter raziskati koristi, tveganja in globlje vplive na druzbo. Kot smo ze ugotovili [38], je to treba izvesti čimprej, ne pa pričakovati, da bo javnost naknadno enostavno sprejela dejstva, pred katera bo postavljena. V tem smislu zapletena in nevidna narava nanotehnologije pomeni poseben izziv za znanstvenike in za komunikatorje tveganj.

[38] Glej npr. "Nanotehnologija: Revolucionarne priloznosti in vplivi na človesko druzbo", 3. zdruzena EC-NSF delavnica na temo nanotehnologije, Lecce, Italija (2002), in "Socio-ekonomski izzivi nanotehnologije", ESRC, UK (2003)

3.5.1. Odgovoren razvoj nanotehnologije

Upostevati je treba etična načela in jih, kadar je to primerno, zakonsko uveljaviti. Ta načela so zapisana v Evropski listini temeljnih pravic [39] ter v drugih evropskih in mednarodnih listinah [40]. Upostevati je treba tudi mnenje Evropske skupine za etiko [41] (angl. European Group of Ethics, EGE), ki preučuje etične vidike uporabe nanotehnologije v medicini.

[39] Glej http://www.europarl.eu.int/charter/default_en.htm

[40] Glej http://europa.eu.int/comm/research/science-society/ethics/legislation_en.html

[41] Glej http://europa.eu.int/comm/european_group_ethics/index_en.htm

Med osnovne etične vrednote sodijo: načelo upostevanja dostojanstva; načelo posameznikove avtonomije; načelo pravičnosti in načelo dobrodelnosti; načelo svobode pri raziskovanju; in načelo proporcionalnosti. Treba je razumeti pomen nastetih načel v povezavi z uporabo nanotehnologije pri aplikacijah, povezanih z ljudmi, in pri tistih, ki neposredno niso povezane z ljudmi. Poleg tega je treba upostevati, da lahko določene aplikacije, kot so na primer miniaturni senzorji, posebej vplivajo na varovanje zasebnosti in osebnih podatkov.

Neobhodno potreben je odprt, sledljiv in preverljiv razvoj nanotehnologije v skladu z demokratičnimi načeli. Navkljub nekaterim pozivom po moratoriju na področju nanotehnoloskega raziskovanja, je Komisija prepričana, da bi bilo to nadvse neprimerno. Povzročilo bi vnaprejsnje odrekanje mozni druzbeni dobrobiti. Lahko pa bi tudi pripeljalo do ustanavljanja ťtehnoloskih paradizevŤ, tj. točk, kjer bi raziskovanje potekalo brez zakonskih okvirov in bi bile odprte moznosti za zlorabe. Posledična nezmoznost za spremljanje dogajanj in posredovanje v takih okolisčinah bi lahko pripeljala do se hujsih posledic. Načelo previdnosti [42], kot smo ga uporabljali doslej, bi se lahko uporabljalo v primerih ali ob dogodkih, ko se ugotovi resnično in resno tveganje.

[42] "Sporočilo Komisije o načelu previdnosti" COM(2000) 1

3.5.2. Informiranje, komuniciranje in dialog: Razumeti nevidno

ťKaj je nanotehnologija?Ť Mnenjska anketa iz leta 2001 [43], ki je zajela prek 16.000 oseb, kaze, da je razumevanje nanotehnologije med prebivalstvom zelo slabo. Ker gre za kompleksno področje in za zadeve, ki se nanasajo na sfero ťnevidnegaŤ, je nanotehnologija koncept, ki ga javnost tezko dojame. Časopisni naslovi, ki govorijo o npr. ťsamo-razmnozujočih se nano-robotihŤ in ki precej presegajo nase sedanje zmogljivosti, se jih pa pogosto predstavlja kot primer neposredne nevarnosti, kazejo, da je nujno treba seznaniti javnost z danasnjim stanjem razvoja nanotehnologije in o njenih moznih aplikacijah. Tako je na primer ťnanoVozičekŤ [44] odličen primer, kako se lahko izboljsa zavest javnosti o nanotehnologiji.

[43] Evropska komisija "Evropejci, znanost in tehnologija" Eurobarometer 55, 2. december 2001

[44] Za nadaljnje informacije glej http://www.nanotruck.net.

Brez večjih naporov na področju komuniciranja bi nanotehnoloske inovacije lahko naletele na negativen odziv javnosti. Nujno potreben je dejanski dvosmerni dialog, prek katerega se bodo upostevala stalisča najsirse javnosti in ki bo vplival na sprejemanje bodočih odločitev v zvezi s politiko raziskav in razvoja [45]. Javno zaupanje in sprejemanje nanotehnologije bosta ključnega pomena za njen dolgoročni razvoj in bosta tudi omogočila, da iz njenih potencialno koristnih plati potegnemo dobiček. Očitno je, da bo znanstvena skupnost morala izboljsati svoje spretnosti komuniciranja.

[45] "Znanost in druzba - Akcijski načrt", COM(2001) 714

Aktivnosti: Vključevanje druzbene komponente

5. S poudarkom na potrebi, da se druzbenim vidikom nanotehnologije posveti ustrezna pozornost, Komisija:

(a) poziva drzave članice, da si prizadevajo za odprt in pro-aktiven pristop do vodenja R in R na področju nanotehnologije in s tem zagotovijo ustrezno javno zavest, informiranost javnosti in njeno podporo;

(b) spodbuja dialog z drzavljani/potrosniki ES, da bi omogočili informirano presojanje o R in R na področju nanotehnologije, ki bo temeljilo na nepristranskih informacijah in izmenjavi idej;

(c) ponovno potrjuje svojo zavezanost etičnim načelom, da bi zagotovili potek R in R na področju nanotehnologije na odgovoren in transparenten način.

4. Zdravje ljudi, varnost, varovanje okolja in VARSTVO POTROŠNIKOV

Znanstveno raziskovanje in ocenjevanje moznih tveganj za zdravje ljudi ali okolje, povezanih z nanotehnologijo, morata spremljati R in R in tehnoloski napredek. Poteka ze nekaj namenskih studij, s katerimi naj bi ocenili potencialna tveganja, ki se obravnavajo tudi v okviru IP-jev programa FP6 ter projektov NE na področju nanotehnologije. Poudariti je treba, da se zaradi svoje majhnosti nanodelci lahko obnasajo tudi nepredvidljivo [46]. Predstavljajo lahko poseben izziv, na primer pri proizvodnji, odlaganju, rokovanju, skladisčenju in transportu. Za določitev ustreznih parametrov in pripravo regulative so potrebne raziskave in razvoj, pri čemer je treba upostevati celotno verigo vključenih členov, od raziskovalcev in delavcev do potrosnikov. R in R mora upostevati tudi vpliv nanotehnologije med celotnim zivljenjskim ciklom izdelkov, na primer z uporabo ustreznih orodij za ocenjevanje. Ker so vsa ta vprasanja svetovnega pomena, bi bilo koristno zdruziti znanje in napore na mednarodni ravni.

[46] Glej npr. projekte, financirane s sredstvi ES: Nanopatologija "The role of nano-particles in biomaterial-induced pathologies" (QLK4-CT-2001-00147); Nanoderm "Quality of skin as a barrier to ultra-fine particles" (QLK4-CT-2002-02678); Nanosafe "Risk assessment in production and use of nano-particles with development of preventive measures and practice codes" (G1MA-CT-2002-00020)

Gledano posploseno so zdravje ljudi, varovanje okolja in varstvo potrosnikov področja, ki terjajo od vseh vpletenih pri razvoju nanotehnologije - vključno z raziskovalci, razvijalci, proizvajalci in distributerji - da obravnavajo mozna tveganja vnaprej in to čimprej, na podlagi verodostojnih znanstvenih podatkih in analizah ob uporabi ustreznih metodologij. To pomeni določen izziv, saj je napovedovanje lastnosti proizvodov, temelječih na nanotehnologiji, tezko, kajti obenem je treba upostevati pravila klasične fizike in kvantno-mehanske pojave. Izdelava neke substance s pomočjo nanotehnologije je postopek take vrste, da ga je na več načinov mogoče primerjati z ustvarjanjem nove kemijske spojine. Zato lahko pričakujemo, da bo preučevanje moznih tveganj nanotehnologije za javno zdravje, okolje in potrosnika zahtevalo ovrednotenje moznosti za ponovno uporabo obstoječih podatkov in pridobivanje novih podatkov o toksičnosti in ekotoksičnosti, speciifičnih za nanotehnologijo (vključno z odzivi na povečevanje doze in podatki o izpostavljenosti snovem). S tem se kaze tudi potreba po pregledu in, če bo to potrebno, prilagoditvi metod za določanej tveganj. V praksi zahteva obravnavanje potencialnih tveganj, povezanih z nanotehnologijo, vključevanje ocenjevanja tveganj v vsaki fazi zivljenjskega cikla proizvoda, ki temelji na nanotehnologiji.

Aktivnosti: Javno zdravje, varnost, zasčita okolja in varstvo potrosnikov

6. Komisija za visoko raven javnega zdravja, varnosti ter zasčite okolja in varstva potrosnikov poudarja potrebe po:

(a) ugotavljanju in obravnavi vprasanj varnosti oz. tveganj (stvarnih ali dozdevnih) na najzgodnejsi mozni stopnji;

(b) okrepitvi podpore za vključitev zdravja, okolja, tveganj in drugih sorodnih vidikov v aktivnosti R IN R skupaj s specifičnimi studijami;

(c) podpori pridobivanju podatkov o toksičnosti in ekotoksičnosti (vključno s podatki o odzivih na določene doze) in ovrednotenju potencialnih obremenitev človeka in okolja.

Komisija poziva drzave članice k prizadevanju za:

(d) prilagoditev postopkov za ocenjevanje tveganj, če je to potrebno, da bi upostevali specifična vprasanja, povezana z uporabo nanotehnologije;

(e) integracijo ocenjevanja tveganj za zdravje ljudi, okolje ter potrosnike in delavce na vseh stopnjah zivljenjskega cikla tehnologije (vključno z zasnovami, R in R, proizvodnjo, distribucijo, uporabo in odlaganjem odpadkov).

5. Nadaljnji korak: mednarodno sodelovanje

Mednarodno sodelovanje je ključno sredstvo za napredek na področju R in R. Okvirni raziskovalni program FP6, na primer, je odprt za ves svet, saj omogoča, da raziskovalne skupine iz skoraj vseh dezel sodelujejo pri raziskovalnih projektih. To je za področje nanotehnologije se posebej pomembno, saj področju manjka se veliko osnovnega znanja ter je se polno znanstvenih in tehničnih izzivov, zato je potrebna svetovna kritična masa. Mednarodno sodelovanje lahko s hitrejsim premagovanjem vrzeli v znanju pospesi R in R ter, na primer, tlakuje pot na področju novih metrololoskih postopkov in normativov.

Mnoge drzave so ze podpisale sporazume o znanstvenem in tehnoloskem sodelovanju z EU, ki vključuje tudi nanotehnologijo. Obstaja tudi izvvedbeni sporazum med Evropsko komisijo (EK) in amerisko (ZDA) Nacionalno znanstveno fundacijo (angl. National Science Foundation, NSF) ter sporazum z Ministrstvom za znanost in tehnologijo (MOST, Kitajska). Taksni izvedbeni sporazumi ustvarjajo okvir za povečanje sodelovanja in omogočajo sprozitev skupnih pobud. Od leta 1999 potekajo koordinirani razpisi projektov EK-NSF in v tej navezi poteka ze okrog 20 projektov.

Izhajajoč iz izkusenj programa FP6 lahko ugotovimo, da je treba okrepiti mednarodno sodelovanje na področju nanoznanosti in nanotehnologije tako z drzavami, ki so ekonomsko gledano pred nami (delitev znanja in pridobivanje kritične mase) kot tudi z drzavami, ki zaostajajo (da zagotovimo njihov dostop do znanja in se vnaprej izognemo moznosti ťapartheida na področju znanjaŤ). V dobro vseh drzavljanov je nujno treba deliti vedenje o zdravstvenih, varnostnih in okoljskih vidikih nanotehnologije.

Skupna načela za R in R na področju nanotehnologije bi bila lahko zapisana v prostovoljnem okviru (npr. ťkodeks primernega vedenjaŤ), s čimer bi se EU zblizala z drugimi drzavami, ki so dejavne na področju nanotehnologije in z nami delijo zavezo za njen odgovoren razvoj. Uvodna izmenjava mnenj s predstavniki ZDA, Japonske, Švice in Rusije je v tem pogledu nadvse vzpodbudna in bi lahko tlakovala poti za prihodnje pobude.

Aktivnosti: Mednarodno sodelovanje

7. Komisija bo v skladu v svojimi mednarodnimi obveznostmi in se posebej s tistimi, ki se nanasajo na Svetovno trgovinsko organizacijo , podpirala:

(a) mednarodne razprave in dogovore o vprasanjih, ki so svetovnega pomena, kot je na primer javno zdravje, varnost, okolje, varstvo potrosnikov, ocenjevanje tveganj, načini zakonskega urejanja, metrologija, nomenklatura in normativi;

(b) dostopnost osnovnega znanja manj industrializiranim drzavam, da bi s tem prispevala k preprečevanju kakrsnegakoli ťapartheida na področju znanjaŤ;

(c) nadzor in deljenje informacij, povezanih z znanstvenim, tehnoloskim, ekonomskim in druzbenim razvojem nanotehnologije;

(d) pripravo mednarodnega ťkodeksa primernega vedenjaŤ, da bi tako zagotovili svetovni dogovor glede osnovnih načel odgovornega razvoja nanotehnologije.

Priloga: Ocena javnih vlaganj v nanotehnologijo

(Opomba: V nadaljevanju predstavljeni podatki izvirajo iz različnih virov [47])

[47] Azija (APNF, ATIP, nABACUS); Evropa (Bundesministerium für Bildung und Forschung (Nemčija), Enterprise Ireland, Generalni sekretariat za raziskovanje (Grčija), Inspection générale de l'administration de l'éducation nationale et de la recherche (France), Nanoforum, Nacionalne kontaktne točke, Podatkovna baza za nanotehnologijo CORDIS, različni viri); ZDA (NSF); druge drzave (različni viri).

Slika 1: Celoten obseg javne porabe za področje nanotehnologije v letu 2003 za: Evropo (vključno s Švico, Irsko in Norvesko, ki so pridruzene drzave k FP6), Japonsko, ZDA in druge drzave (1 evro = 1$).

>REFERENCE TO A GRAPHIC>

Slika 2: Raven financiranja za EU-15 skupaj z nekaterimi drzavami pristopnicami (Česka, Litva, Latvija, Slovenija) in glavnimi pridruzenimi drzavami (Švica, Irska in Norveska) in ES v absolutnih vrednostih (v EUR) za leto 2003.

>REFERENCE TO A GRAPHIC>

Slika 3: Raven financiranja v večjih tretjih drzavah (razen ZDA in Japonske) pri programih na področju nanotehnologije v absolutnih vrednostih (ameriski dolarji) za leto 2003. Pri branju navedenih podatkov je treba imeti v mislih razlike v kupni moči, ki so lahko zelo velike.

>REFERENCE TO A GRAPHIC>

Slika 4: Primerjava visine financiranja med ES-15, ES-25, nekaterimi drzavami pristopnicami (Česka, Litva, Latvija, Slovenija), glavnimi pridruzenimi drzavami programa FP6 (Švica, Irska in Norveska), ZDA in Japonska na prebivalca, za leto 2003 (1EUR = 1$).

>REFERENCE TO A GRAPHIC>