SL Uradni list Evropske unije C 218/8

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sodelovanju in prenosu znanja med raziskovalnimi organizacijami, industrijo in MSP – pomemben pogoj za inovacije (mnenje na lastno pobudo)

2009/C 218/02

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 10. julija 2008 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

„Sodelovanje in prenos znanja med raziskovalnimi organizacijami, industrijo in MSP – pomemben pogoj za inovacije.“

Strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 3. februarja 2009. Poročevalec je bil g. WOLF.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 451. plenarnem zasedanju 25. in 26. februarja 2009 (seja z dne 26. februarja) s 158 glasovi za, nobenim glasom proti in 1 vzdržanim glasom.

1. Povzetek in priporočila

1.1 Mnenje obravnava sodelovanje in prenos znanja med raziskovalnimi organizacijami (Research Performing Organisations), industrijo in MSP, saj ima to sodelovanje odločilno vlogo pri razvoju inovativnih izdelkov in procesov iz rezultatov znanstvenih raziskav.

1.2 Odbor priporoča, da se delavce v industriji in MSP sistematično obvešča o tem, kakšno bogastvo znanja in tehnologije je na voljo na univerzah in v raziskovalnih organizacijah EU ter kako vzpostaviti ustrezne stike. Odbor zato priporoča, da si Komisija prizadeva za vseevropski sistem za iskanje (po internetu), ki bo vključeval in dopolnjeval dosedanje informacijske sisteme in bolje kot doslej zadovoljeval posebno potrebo po informacijah.

1.3 Odbor podpira prizadevanja za prosti internetni dostop do znanstvenih objav. Ta pa bo žal praviloma povezan z višjimi stroški za javne organe. Zato si je treba prizadevati za dogovore o vzajemni ureditvi med državami članicami EU, pa tudi z državami zunaj Evrope. Raziskovalnih organizacij in njihovih znanstvenikov se pri tem ne sme omejiti pri svobodi izbire tiste revije ali foruma za objavo svojih rezultatov, ki bo najbolje služil razširjanju in priznavanju njihovih rezultatov v svetu.

1.4 Odbor priporoča, da se še naprej razmišlja o prostem dostopu do podatkov o raziskavah, toda hkrati je treba določiti meje tovrstnega ravnanja. Med drugim to ne sme pomeniti prezgodnjega odprtega dostopa do vseh podatkov v okviru raziskave, vključno s tako imenovanimi neobdelanimi podatki. Odbor priporoča previdno in postopno ravnanje Komisije z vključevanjem raziskovalcev, na katere se to nanaša.

1.5 Zaradi različne delovne kulture raziskovalnih organizacij in industrije Odbor priporoča pravično ravnotežje interesov. Ta se nanaša na napetost med zgodnjo objavo rezultatov in potrebno tajnostjo ter pravice intelektualne lastnine, vključno s patenti.

1.6 Odbor zato pozdravlja, da je Komisija medtem pojasnila, da s svojim priporočilom o upravljanju intelektualne lastnine niti pri pogodbenih raziskavah ne želi nikakor posegati v prosto oblikovanje pogodbe med sodelujočimi partnerji. Priporočila Komisije morajo biti v pomoč, ne smejo pa biti omejujoča.

1.7 Odbor znova poudarja večkrat izrečena priporočila za evropski patent Skupnosti z ustreznim rokom za objavo za izumitelje, ki ne ogroža novosti (grace period).

1.8 Pri razvoju raziskovalne infrastrukture kot npr. pospeševalnikov, virov sevanja, satelitov, prizemnih astronomskih naprav ali naprav za fuzijo raziskovalne ustanove niso primarno ponudniki novega znanja, ampak naročniki in stranke. Odbor priporoča, da se prouči dosedanje izkušnje pri uporabi obstoječih pravil EU in držav članic o pomočeh, proračunu, naročilih in konkurenci in ugotovi, ali služijo cilju čim boljšega ohranjanja in uporabe spretnosti in strokovnega znanja, ki jih pridobiva industrija pri tovrstnih naročilih, v korist evropske konkurenčnosti in tudi za ustrezna poznejša nadaljevalna naročila, ali pa so potrebni novi pristopi tovrstne industrijske politike.

2. Uvod

2.1 Odbor je objavil številna mnenja (1) o vprašanjih politike raziskav in pri tem opozoril zlasti na ključen pomen zadostnih raziskav in razvoja za lizbonske in barcelonske cilje.

2.2 Posebno pomemben vidik teh priporočil se je nanašal na sodelovanje med raziskovalnimi organizacijami, vključno z univerzami (Public Research Organisations – PROs ali Research Performing Organisations), industrijo in MSP ter za to potreben prenos znanja s ciljem razviti inovativne procese in tržne izdelke. To mnenje podrobneje obravnava ta vidik in se v točkah 3 do 5 osredotoča na teme a) objave in informacije, b) sodelovanje pri razvoju tržnih izdelkov in postopkov ter c) sodelovanje pri razvoju raziskovalne infrastrukture (2).

2.3 Te teme so povezane z ravnovesjem – pa tudi nasprotjem – med sodelovanjem in konkurenco. Tako je po eni strani sodelovanje potrebno za ohranjanje in krepitev konkurenčnosti evropske industrije pred državami zunaj EU. Po drugi strani se zaradi tega ne sme izkrivljati konkurenčnega položaja med evropskimi podjetji, kar urejajo predpisi o državnih pomočeh (evropska zakonodaja o državnih pomočeh), ki zagotavljajo pravičen notranji trg.

2.4 Napetost, ki je rezultat tega, predstavlja ozadje za v nadaljevanju obravnavana vprašanja in priporočila, zlasti v zvezi s pravicami intelektualne lastnine in s tem povezano problematiko prostega širjenja informacij.

2.5 Temo sodelovanja sta začela obravnavati tudi Komisija in Svet. Rezultat tega je med drugim priporočilo Komisije (3) o upravljanju intelektualne lastnine pri dejavnostih prenosa znanja ter kodeks ravnanja za univerze in druge javne raziskovalne institucije. Cilj je spodbuditi države članice in javne raziskovalne organizacije k bolj enotnemu delovanju. Toda ravno ta priporočila so kljub pretežno smiselnim ciljem in predlogom načela nova vprašanja in pri organizacijah sprožila močne pomisleke glede pravic intelektualne lastnine pri skupnih in pogodbenih raziskavah. Ta vprašanja in pojasnila, ki jih je medtem dala Komisija, so del tega mnenja.

3. Objava raziskovalnih dejavnosti in rezultatov

3.1 Znanstvene objave. Običajno se znanstveni rezultati po strogi oceni stroke (peer review) objavijo v tiskanih strokovnih revijah, včasih pa jih raziskovalni inštituti objavijo že prej kot predhodne objave (pre-prints) ali tehnična poročila itd. Poleg tega se o njih poroča na strokovnih konferencah in so objavljeni v njihovih zbornikih.

3.1.1 Nova razsežnost interneta. Internet prinaša novo razsežnost komunikacije in posredovanja znanja. Tako založbe večino znanstvenih revij objavijo tudi v elektronski obliki na internetu.

3.1.2 Knjižnice in vprašanje stroškov. Dostop do tiskanih in tudi do elektronskih objav omogočajo zlasti knjižnice univerz in raziskovalnih organizacij. Vendar pa morajo biti univerze in raziskovalne organizacije finančno sposobne nositi stroške, ki so s tem povezani (za objave in naročnine), in tu se pojavi resen problem (4).

3.1.3 Brezplačen internetni dostop do znanstvenih objav. Medtem ko je bil internetni dostop do znanstvenih objav doslej običajno povezan s stroški, ki so jih morale plačati bodisi knjižnice oz. institucije, v okviru katerih te obratujejo, bodisi neposredno uporabniki, že nekaj časa potekajo prizadevanja, da bi bil ta dostop brezplačen za vse uporabnike: Free Open Access (5). V zvezi s tem se proučujejo različni poslovni modeli in načini plačila, ki so v nekaterih primerih že privedli do konkretnih sporazumov. Odbor podpira tovrstna prizadevanja. Vendar pa ne bodo vsi sporazumi brez stroškov za javne oblasti. Zato Odbor priporoča, da si tako države članice EU med seboj kot tudi z neevropskimi državami prizadevajo za vzajemne rešitve.

3.1.3.1 Neomejena svoboda izbire. Raziskovalnih organizacij in njihovih znanstvenikov pa se nikakor ne sme omejiti pri svobodi izbire tiste revije ali foruma za objavo svojih rezultatov, ki bo po njihovem mnenju najbolje služil razširjanju in priznavanju njihovih rezultatov v svetu.

3.1.4 Odprt dostop do podatkov o raziskavah. Poleg tega so bili razviti modeli (6) za omogočanje splošnega „odprtega dostopa“ – ki presega sedaj običajno prostovoljno izmenjavo podatkov med sodelujočimi partnerji – prek interneta ne le do znanstvenih objav, ampak tudi do podatkov, na katerih te temeljijo. Vendar pa se pri tem porajajo organizacijska, tehnična in pravna vprašanja (npr. varstvo intelektualne lastnine in varovanje podatkov) in vprašanja v zvezi zagotavljanjem kakovosti in motivacije, na katera je pogosto mogoče odgovoriti le za vsako disciplino posebej. Odbor zato meni, da je prav, da se nadaljuje s tovrstnim razmišljanjem, toda hkrati je treba določiti meje tovrstnega ravnanja. Odbor zato priporoča posebej previdno ravnanje Komisije, zlasti z vključevanjem raziskovalcev, na katere se to neposredno nanaša.

3.1.5 Pravica do zaupnosti. Odbor poudarja, da to ne sme pomeniti prezgodnjega prostega dostopa do vseh podatkov v okviru raziskave, vključno s tako imenovanimi neobdelanimi podatki. Raziskovalci morajo najprej pojasniti napačne meritve, zmote, vprašanja interpretacije itd., oceniti njihov pomen in jih obravnavati v okviru internega in zaupnega postopka oblikovanja mnenja, preden privolijo v morebitno objavo. V nasprotnem primeru bi lahko prišlo do kršenja osebnostnih pravic posameznega raziskovalca ter temeljnih pogojev znanstvenega dela in varovanja podatkov, zlasti pa standarda kakovosti in prednostnih zahtev glede znanstvenih objav.

3.2 Informacije za podjetja in MSP. Mnoga podjetja in MSP, ki se zanimajo za novosti v razvoju, niso dovolj obveščena o tem, kakšno bogastvo znanja in tehnologije je sploh na voljo na univerzah in raziskovalnih institucijah ter kako vzpostaviti ustrezne stike, da bi utrli pot novemu sodelovanju. Torej obstaja tu poleg omenjenih instrumentov potreba po informacijah zunaj ožjega kroga strokovnjakov.

3.2.1 Poljudne objave. Obstaja tudi poljudna (poljudnoznanstvena) literatura o znanstvenih in tehničnih temah. Poleg tega si je Komisija v preteklih letih intenzivneje in uspešno prizadevala za razširjanje znanstveno-tehničnih rezultatov znanstvenih programov, ki jih podpira, npr. z izvrstno revijo research*eu (7) ali internetnim portalom CORDIS (8). Prav tako so univerze in raziskovalne organizacije pričele vse pogosteje na internetu predstavljati svoje dejavnosti in rezultate v zvezi s prenosom znanja in morebitnega sodelovanja (9).

3.2.2 Pisarne za prenos. Poleg tega so številne raziskovalne organizacije že pred časom ustanovile lastne in zelo uporabne pisarne za prenos znanja s posebej za to usposobljeno delovno silo (pooblaščenci za prenos tehnologije (10)) (11). Vendar te delujejo zlasti regionalno ali v povezavi z določeno organizacijo, tako da je njihova uporaba za vseevropsko iskanje težavna.

3.2.3 Podporne organizacije in strokovni svetovalci. Da bi zadostili omenjeni potrebi na evropski ravni si poleg Komisije prizadeva tudi več organizacij in mrež, deloma tudi na komercialni podlagi: to so na primer EARTO, Združenje prenosa evropskega znanja in tehnologije (Association of European Science and Technology Transfer) ali ProTon (12). Tudi Komisija nudi podporo preko portala za MSP in Evropske podjetniške mreže (13).

3.2.4 Sistematično iskanje. V kolikor tudi s pomočjo omenjenih instrumentov ni mogoče ustrezno izpolniti navedene zahteve industrije oz. MSP, Odbor predlaga Komisiji, da si po možnosti v sodelovanju z enim od velikih podjetij, ki upravljajo iskalnike, prizadeva to potrebo zadovoljiti sistematično s pomočjo vseevropskega sistema za iskanje (po internetu), v katerem bodo povzete navedene posamezne informacije v enotni in dostopni obliki. Kot prvi korak v to smer bi bil potreben postopek oblikovanja mnenja, ki bi natančneje opredelil cilj in obseg prve stopnje tovrstnega sistema iskanja, da bi na stopnji raziskovanja pridobili izkušnje.

3.2.5 Izmenjava osebja. Ker najpomembnejši prenos znanja poteka prek tistih oseb, ki se izmenjujejo med raziskavami in industrijo, Odbor v zvezi s tem ponavlja večkrat izrečeno priporočilo, naj se na splošno močneje spodbuja takšna izmenjava osebja, med drugim s sistemom štipendiranja/študijskega dopusta, kot je na primer štipendija Marie Curie za partnerstva med podjetji in univerzami.

4. Sodelovanje pri razvoju tržnih izdelkov in postopkov – pravično ravnotežje interesov

4.1 Različna delovna kultura. Ker je na to temo že na voljo mnogo dokumentov in priporočil, ki so omenjeni v uvodu, se mora ta točka osredotočiti na nekatera izbrana vprašanja in probleme, ki izhajajo predvsem iz nujno različne delovne kulture in interesov področja raziskav in industrije. Odbor je nekaj razlik že podrobno obravnaval v svojem prvem mnenju (14) o evropskem raziskovalnem prostoru in jih kasneje večkrat ponovil. Glavne se nanašajo na naslednje:

4.2 Objava in zaupnost

— Za raziskave je potrebna zgodnja objava rezultatov, da jih drugi znanstveniki in skupine raziskovalcev lahko preverijo. Poleg tega to omogoča sinergijo, ki izhaja iz takojšnje, obojestranske komunikacije v znanstvenih krogih, zlasti kadar več laboratorijev sodeluje v skupnem raziskovalnem in razvojnem programu.

— Ponavadi morajo tudi javni organi zahtevati zgodnjo objavo rezultatov raziskave, ki so jo podprli, da lahko upravičijo svojo podporo in zagotovijo konkurenco.

— Vendar morajo sedaj tudi raziskovalne institucije, financirane z javnimi sredstvi, v primeru da njihovi rezultati prinašajo inovacije, pred objavo rezultatov prijaviti patent, saj bi to sicer ogrozilo novost in tako prijava patenta ne bi bila mogoča. To potrebo, ki velja tudi za odprt dostop, poudarja tudi Komisija v priporočilu o upravljanju intelektualne lastnine (15).

— Za ublažitev tako nastalega konflikta ciljev je Odbor večkrat priporočil, da se v patentnem pravu držav članic pa tudi v prihodnjem patentnem pravu Skupnosti predvidi rok za objavo, ki ne ogroža novosti (grace period) (16).

— Po drugi strani pa mora biti praviloma v interesu podjetja, da – ob upoštevanju konkurenčnega položaja – vsaj tako dolgo ohrani tajno obravnavo rezultatov razvoja izdelka, dokler ni mogoče ponuditi novega izdelka, primernega za trženje, ali dokler niso zagotovljeni ustrezni patenti.

4.3 Raziskovanje, usmerjeno k iskanju – razvijanje, usmerjeno k ciljem. Rezultat raziskovalca so ugotovitve, ki so posledica kompleksnega postopka iskanja in proučevanja, katerega izid je neznan. V nasprotju s tem pa je razvijanje ciljno usmerjen in načrtovan proces, ki se začne šele po opredelitvi konkretnega cilja in potem, ko je pot dovolj jasna. Kljub temu obstajajo tekoči prehodi, vzajemni vplivi in sinergije med raziskovanjem in razvijanjem – niti ni nujno, da si procesa sledita linearno.

4.4 Različna merila ocenjevanja. Raziskovalca in „njegovo“ raziskovalno organizacijo se ocenjuje po kakovosti, številu in vplivu njegovih/njenih objav (17) in ugotovitev, vse bolj tudi po številu patentov. V nasprotju s tem pa se direktorja predvsem ocenjuje po komercialnem dobičku „njegovega“ podjetja, ki pa je odvisen od števila, kakovosti in cene izdelkov, ki so naprodaj.

4.5 Sinteza. Torej je treba ta nasprotja premostiti in vzpostaviti pravično ravnovesje interesov, ki je koristno za oba sodelujoča, neenaka partnerja. Za pridobitev podpore najuspešnejših raziskovalcev in njihovih organizacij je potrebna zadostna spodbuda. Pri tem „je lahko škodljivo za sodelovanje, če pravice do rezultatov raziskav v celoti dobijo podjetja, ki so raziskavo naročila“ (18). Razlog za to je, da nova znanja (foreground) izhajajo iz razvoja obstoječih znanj (background) ter tako po naravi vsebujejo odločilne elemente obstoječih znanj, tako da so slednja sestavni del novih znanj. Tako sta pri sporazumih o pravicah intelektualne lastnine in s tem povezanimi postopki presoje potrebna prožnost in manevrski prostor, da se lahko upoštevajo individualne okoliščine in narava ustvarjalnih procesov. Pomanjkanje tega lahko negativno vpliva na sodelovanje med znanostjo in gospodarstvom.

4.6 Intelektualna lastnina in priporočilo Komisije v zvezi s tem. Odbor zato pozdravlja, da je Svet za konkurenčnost poudaril pogodbeno svobodo strank in v sklepu z dne 30. maja 2008 jasno zapisal: „POZIVA vse univerze in druge javne raziskovalne ustanove, naj dosledno spoštujejo vsebino kodeksa ravnanja Komisije in ga izvršujejo v skladu s posebnimi okoliščinami, tudi ustrezno prožnostjo za pogodbene raziskave.“ Odbor zlasti pozdravlja, da je medtem tudi Komisija pojasnila (19), da s svojim priporočilom (20), ki je izrecno posvečeno temu vprašanju, tudi pri pogodbenih raziskavah nikakor ne želi poseči v svobodo oblikovanja pogodb. Namesto tega je treba zato zagotoviti zadostno prožnost, v kolikor ni drugih omejitev, kot je na primer okvir pomoči za raziskave, razvoj in inovacije ali drugi evropski ali nacionalni predpisi.

4.6.1 Dodatna pojasnila. Poleg tega je treba pojasniti, da izumov, ki vodijo k patentom, ni mogoče enostavno naročiti, ampak so dodaten ustvarjalni dosežek (21). Njihovo vrednotenje in z njimi povezanimi prihodki morajo zato biti predmet pogajanj; njihovega vrednotenja prav tako ne sme blokirati naročniško partnersko podjetje v škodo gospodarstva. Odbor zato pozdravlja, da Komisija tudi v zvezi s tem pripravlja pojasnilo. Priporočila Komisije morajo biti v pomoč, ne smejo pa biti omejujoča.

4.7 Patent Skupnosti. Odbor v zvezi s tem znova poudarja (glej tudi točko 4.2) večkrat izrečena priporočila za evropski patent Skupnosti z ustreznim rokom za objavo za izumitelje, ki ne ogroža novosti (grace period).

4.8 Pravila za udeležbo in zakonodaja o državnih pomočeh. Odbor je že v mnenju (22) o pravilih za udeležbo priporočil, da se prihodnjim pogodbenim partnerjem prizna več svobode pri oblikovanju pogodbe in izbiri instrumentov. To zlasti velja za pravice dostopa do novih znanj in zaščitnih pravic in/ali do obstoječih znanj in zaščitnih pravic pogodbenih partnerjev. Pri tem bi bilo sicer treba kot možnost ponuditi brezplačne pravice dostopa, vendar jih ne bi smeli – kot je predlagano za nekatere primere – predpisovati brez izjem. Brezplačni odstop intelektualne lastnine državnih univerz ali raziskovalnih organizacij gospodarstvu prinaša nevarnost kršitve evropske zakonodaje o državnih pomočeh.

4.9 Javno-zasebna partnerstva. Vidiki in priporočila Odbora iz točk 4.6 in 4.8 morajo zato veljati tudi za sicer zelo dobrodošla javno-zasebna partnerstva na področju raziskav in razvoja in skupne tehnološke pobude, ki jih prinašajo.

4.10 Nadomestila za izume, ki jih ustvarjajo delavci. Posebna pozornost je pri tem potrebna za zakon o izumih iz delovnega razmerja, ki ga poznajo nekatere države članice. Ta se nanaša na pravice izumitelja patenta do ustreznega nadomestila za njegovo uporabo, četudi je bil izum ustvarjen v okviru delovnega razmerja. Te pravice se ne sme nikakor spodkopati.

5. Sodelovanje pri razvoju raziskovalne infrastrukture – ohranjanje strokovnega znanja

5.1 Oranje ledine na področju tehnologije – unikati. Poleg že obravnavane kategorije sodelovanja med področjem raziskav in industrijo obstaja še ena prav tako pomembna kategorija, pri kateri raziskovalne ustanove niso primarno ponudniki novega znanja za razvoj inovativnih serijskih izdelkov (ali postopkov), ampak naročniki in stranke. Pri tem gre predvsem za razvoj novih raziskovalnih infrastruktur kot npr. pospeševalnikov, virov sevanja, satelitov, prizemne astronomske naprave ali naprave za fuzijo. Industrija – pogosto na podlagi predhodnih naročil za razvoj – razvija in proizvaja pomembne nove sestavne dele.

5.2 Specializacija in tveganje. Za to inovativno področje, je potrebna najsposobnejša in specializirana delovna sila v podjetjih ter – zaradi možnosti neuspeha – pripravljenost podjetja za tveganje. Neposreden finančni donos je večinoma majhen, čeprav gre pri proizvedenih izdelkih skoraj izključno za unikate in podjetja pogosto podcenijo s tem povezane stroške: meje obstoječega strokovnega znanja je treba praviloma bistveno prekoračiti.

5.3 Gonilo tehničnega napredka. Zaradi tovrstnih naročil sicer udeležena podjetja bistveno pridobijo strokovno znanje na področju visoke tehnologije, ki dolgoročno povečuje njihovo konkurenčnost na sorodnih področjih in na splošno služi tehničnemu napredku. Kljub temu pa podjetja s težavo uporabljajo svoj potencial za nadaljnja naročila, ki ne sledijo neposredno, vključno z delavci in inženirji na posameznem specializiranem področju, zlasti ker se bolj izplača njihovo delovanje pri razvojnih in proizvodnih procesih serijskih izdelkov, ki so gospodarsko veliko donosnejši.

5.4 Uporaba pravil o konkurenci in oddaji naročil. Uporaba obstoječih pravil o konkurenci in oddaji naroči lahko oteži položaj, med drugim zato, ker se ne dopušča, da podjetje, ki je izvedlo naročilo za razvoj, avtomatično dobi tudi naročilo za proizvodnjo. Zaradi tega se lahko zgodi, da naročilo za proizvodnjo dobi manj izkušeno podjetje, ki ravno zaradi omejenih izkušenj podceni težave in zato odda cenovno ugodnejšo ponudbo. Ta problem je povzročil celo to, da se nekatera podjetja ne prijavljajo več za tovrstna naročila oz. tovrstnih naročil več ne sprejemajo. Tudi instrument „predkomericalnih naročil (23)“ ni točen odziv na opisano problematiko, saj pozneje ne pride do proizvodnje serijskih izdelkov.

5.5 Problemi in iskanje rešitev. Tudi Odbor tu ne more predlagati idealne formule. Želi pa opozoriti na resen problem, zaradi katerega se ne le dražijo in zavlačujejo tovrstni veliki projekti, ampak se tudi ne izkorišča optimalno tako pridobljenega strokovnega znanja in izkušenj, saj se dragoceno strokovno znanje pogosto spet izgubi. Zato priporoča, da Komisija imenuje skupino strokovnjakov na visoki ravni (24), ki se bo ukvarjala z dosedanjimi izkušnjami. To bi lahko pokazalo, ali dosedanja pravila o pomočeh, proračunu, konkurenci in naročilih ter njihova uporaba ustrezajo temu posebnemu položaju ali pa je potrebna nova vrsta instrumentov za to področje industrijske politike.

5.6 ITER. Odbor ima vtis, da se Komisija povsem zaveda problema, npr. v zvezi z mednarodnim projektom ITER, in da so bili zato v zvezi s tem že sprejeti ustrezni ukrepi za sodelovanje industrije. Ta pristop je treba čim prej prenesti tudi na zahteve novih raziskovalnih infrastruktur, ki jih je treba vzpostaviti (seznam ESFRI).

6. Seznam mnenj Odbora s tega področja v zadnjih 3 letih

V pričujočem mnenju so bila upoštevana naslednja mnenja s tega področja v zadnjih 3 letih:

— 7. okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (INT/269, CESE 1484/2005 – UL C 65/9, 17.3.2006)

— Nanoznanosti in nanotehnologije (INT/277, CESE 582/2006 – UL C 185/1, 8.8.2006)

— Petletna ocena raziskovalnih dejavnosti (1999–2003) (INT/286, CESE 729/2006 – UL C 195/1, 18.8.2006)

— Raziskave in razvoj – posebni programi (INT/292, CESE 583/2006 – UL C 185/10, 8.8.2006)

— Raziskave in inovacije (INT/294, CESE 950/2006 – UL C 309/10, 16.12.2006)

— Udeležba podjetij pri ukrepih v okviru 7. okvirnega programa (2007–2013) (INT/309, CESE 956/2006 – UL C 309/35, 16.12.2006)

— Udeležba podjetij – sedmi okvirni program 2007–2011 (Euratom) (INT/314, CESE 957/2006 – UL C 309/41, 16.12.2006)

— Naložbe v znanje in inovacije (lizbonska strategija) (INT/325, CESE 983/2007 – UL C 256/17, 27.10.2007)

— Evropski potencial/Raziskave, razvoj in inovacije (INT/326, CESE 1566/2006 – UL C 325/16, 30.12.2006)

— Evropski tehnološki inštitut (INT/335, CESE 410/2007 – UL C 161/28, 13.7.2007)

— Zelena knjiga – Evropski raziskovalni prostor: Nove perspektive (INT/358, CESE 1440/2007 – UL C 44/1, 16.2.2008)

— Pobuda za inovativna zdravila – ustanovitev skupnega podjetja (INT/363, CESE 1441/2007 – UL C 44/11, 16.2.2008)

— Tehnološka pobuda o vgrajenih računalniških sistemih – ARTEMIS (INT/364, CESE 1442/2007 – UL C 44/15, 16.2.2008)

— Ustanovitev skupnega podjetja Čisto nebo (INT/369, CESE 1443/2007 – UL C 44/19, 16.2.2008)

— Ustanovitev skupnega podjetja ENIAC (INT/370, CESE 1444/2007 – UL C 44/22, 16.2.2008)

— Raziskovalni in razvojni program za MSP (INT/379, CESE 977/2008 – UL C 224/18, 30.8.2008)

— Z raziskavami in inovacijami do konkurenčnih evropskih regij (INT/383, CESE 751/2008 – UL C 211/1, 19.8.2008)

— Skupno podjetje – gorivne celice in vodik (INT/386, CESE 484/2008 – UL C 204/19, 9.8.2008)

— Evropsko partnerstvo za raziskovalce (INT/435, CESE 1908/2008 – še ni objavljeno v Uradnem listu)

— Pravni okvir Skupnosti za evropsko raziskovalno infrastrukturo (INT/450, CESE 40/2009 – še ni objavljeno v Uradnem listu)

V Bruslju, 26. februarja 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Glej točko 6.

(2) INT/450, CESE 40/2009 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

(3) C(2008) 1329, 10. april 2008.

(4) URL: http://ec.europa.eu/research/science-society/pdf/scientific-publication-study_en.pdf.

(5) Open Access. Chancen und Herausforderungen – ein Handbuch. (Odprt dostop. Priložnosti in izzivi – priročnik). Evropska komisija / Nemška komisija za UNESCO, 2008.

(6) COM(2007) 56 z dne 14.2.2007; C(2008) 1329 z dne 10.4.2008 – priloga II.

(7) http://ec.europa.eu/research/research-eu.

(8) http://cordis.europa.eu/.

(9) http://www.ott.csic.es/english/index.html v Španiji ali http://www.technologieallianz.de/ v Nemčiji.

(10) C(2008) 1329, 10.4.2008, priloga 2, točka 7.

(11) COM(2007) 182, 4.4.2007.

(12) http://www.earto.org/; http://www.astp.net/; ali http://www.protoneurope.org/.

(13) European Enterprise Network (EEN): http://www.enterprise-europe-network.ec.europa.eu/services_en.htm in portal za MSP http://ec.europa.eu/enterprise/sme/index_de.htm.

(14) UL C 204, 18.7.2000, str. 70.

(15) C(2008) 1329 z dne 10.4.2008, priporočilo št. 4 državam članicam in v prilogi I, št. 7 javnim raziskovalnim organizacijam.

(16) Kot je bilo to urejeno npr. v nemškem patentnem pravu.

(17) In po prestižu revij, v katerih so objavljeni rezultati.

(18) UL C 204, 18.7.2000, str. 70.

(19) Priporočilo Komisije o upravljanju intelektualne lastnine pri dejavnostih prenosa znanja ter kodeks ravnanja za univerze in druge javne raziskovalne organizacije. (2008) ISBN 978-92-79-09850-5. V zadnjem odstavku točke 4.3 je zapisano: „Kljub temu se strani lahko pogajajo o drugačnih sporazumih o lastništvu (in/ali morebitnih pravi uporabe) novih znanj, saj načela v kodeksu ravnanja zagotavljajo le izhodišče za pogajanja …“.

(20) C(2008) 1329 z dne 10.4.2008, priloga I, točka 17.

(21) Ta misel je tudi podlaga za izplačilo nadomestila za izume, ki jih ustvarjajo delavci, glej točko 4.10.

(22) UL C 309, 16.12.2006, str. 35.

(23) COM(2007) 799 konč., sporočilo Komisije: Predkomercialna naročila: spodbujanje inovacij za zagotavljanje visokokakovostnih trajnostnih javnih storitev v Evropi. Glej tudi mnenje Odbora INT/399 Predkomercialna naročila CESE 1658 (2008) (še ni objavljeno v Uradnem listu).

(24) Po možnosti tudi z vključitvijo raziskovalnih ustanov v okviru EIROforuma.