EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 14.11.2018 COM(2018) 742 final POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU Povzetek letnih poročil o izvajanju za operativne programe, ki jih je Sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim sofinanciral v letu 2016









Povzetek letnih poročil o izvajanju za operativne programe, ki jih je Sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim sofinanciral v letu 2016 1.UVOD Sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim (FEAD) prispeva k ublažitvi najhujših oblik revščine v EU, kot so pomanjkanje hrane, revščina otrok in brezdomstvo. Čeprav se je stanje leta 2016 izboljšalo, sta deleža ljudi, ki jim grozi revščina ali socialna izključenost (23,5 %), in ljudi, ki trpijo resno materialno prikrajšanost (7,5 %), ostala velika. FEAD z zagotavljanjem hrane in osnovnega potrošniškega blaga, kot so šolske in toaletne potrebščine, ali organizacijo dejavnosti socialnega vključevanja podpira najbolj prikrajšane skupine v družbi. Skupni razpoložljivi znesek sredstev FEAD znaša 3,8 milijarde EUR v tekočih cenah. EU zagotavlja največ 85 % ustreznega financiranja za dopolnitev sredstev, ki jih dodelijo države članice, kar pomeni, da znaša skupna vrednost sklada približno 4,5 milijarde EUR. Dodaja vrednost, tako da zagotavlja namensko podporo skupini ljudi, ki morda ne morejo imeti neposrednega dostopa do drugih instrumentov financiranja EU, kot so evropski strukturni in investicijski skladi, in koristi od njih . Kar zadeva zasnovo programov, lahko države članice izberejo razvoj (i) operativnega programa za hrano in/ali osnovno materialno pomoč (OP I) in/ali (ii) operativnega programa socialnega vključevanja (OP II). Določijo lahko ciljne skupine, posebne vrste podpore, ki se zagotavlja, in geografsko pokritost svojih programov. Hrano in/ali osnovno materialno pomoč je treba dopolniti s spremljevalnimi ukrepi, na primer z napotitvijo k socialnim službam. V skladu s členom 13(9) Uredbe (EU) št. 223/2014 (uredba o FEAD) ta povzetek temelji na informacijah iz poročil o izvajanju za leto 2016, kot jih je sprejela Komisija. Poročila o izvajanju so predložile vse države članice, razen Združenega kraljestva, v katerem se izvajanje sklada še ni začelo. Zaradi časovnega zamika med izvajanjem in obdobjem poročanja poročilo vsebuje tudi informacije o poznejšem razvoju, če so na voljo. 2.NAPREDEK PRI IZVAJANJU OPERATIVNIH PROGRAMOV 2.1.Splošni razvoj in razvoj na ravni EU Komisija je do konca leta 2016 sprejela pravni okvir ter objavila vse izvedbene in delegirane akte. Začela je revizijo finančne uredbe, vključno s spremembami uredbe o FEAD za razširitev uporabe poenostavljenih možnosti obračunavanja stroškov in zagotovitev večje prožnosti. Spremembe vključujejo zaščito za nepovratna sredstva, dodeljena partnerskim organizacijam. Ta zaščita zagotavlja, da finančni popravek, ki se uporablja za nakupne stroške javnega organa zaradi neskladnosti z veljavno zakonodajo, ne povzroči znižanja upravičenih stroškov partnerskih organizacij, če so te drugi organi. Komisija je do marca 2015 sprejela vse operativne programe, ki so zdaj vsi v fazi izvajanja, razen v Združenem kraljestvu, kjer se izvajanje še ni začelo. Poleg tega je večina držav članic do leta 2016 končala postopek imenovanja organov. Več operativnih programov je bilo leta 2016 spremenjenih, da bi se izboljšal mehanizem za opredelitev najbolj ogroženih posameznikov, izbiro partnerskih organizacij (BG, HU) ali dodajanje dodatnih ukrepov, kot so šolska kosila (CZ). Strokovna skupina FEAD, ki jo sestavljajo člani organov upravljanja, se je leta 2016 dvakrat sestala, da bi obravnavala vprašanja glede izvajanja, ki vplivajo na program FEAD. Države članice so na teh sestankih predstavile pregled različnih vprašanj, vključno s tem, kako so smernice o uravnoteženi prehrani uveljavljene na nacionalni ravni, in pregled razdeljevanja sveže hrane. Razpravljale so tudi o morebitni uporabi intervencijskih zalog na podlagi uredbe o FEAD. Poleg tega je Komisija do julija 2017 gostila 11 sestankov mreže FEAD. Mrežo sestavljajo zainteresirane strani FEAD, njen namen pa je izmenjava izkušenj in dobrih praks. Leta 2016 so bili sestanki osredotočeni na različne vidike FEAD, katerih namen je pomagati podpirati socialno vključevanje najbolj ogroženih oseb. Udeleženci so predstavili študije primerov ter si izmenjali izzive in rešitve glede vprašanj skupnega interesa v zvezi z izvajanjem programa FEAD. Komisija je na sestanku s predstavniki partnerskih organizacij na ravni EU, ki je potekal 5. decembra 2016, predstavila stanje FEAD na podlagi prejšnjega letnega poročila o izvajanju in kratek pregled predlaganih sprememb uredbe o FEAD. V predstavitvi je bilo preučeno, kako je civilna družba pomagala pripraviti uredbo o FEAD. Temu je sledil pregled prvega leta delovanja mreže FEAD za olajšanje izmenjav dobrih praks med vsemi zainteresiranimi stranmi, ki sodelujejo pri izvajanju FEAD. Komisija je nadalje napredovala pri pripravi vmesne ocene FEAD. Odprto javno posvetovanje z zainteresiranimi stranmi FEAD in splošno javnostjo se je končalo ter se skupaj z izvedenimi strukturiranimi raziskavami upoštevalo pri pripravi osnutka poročila o oceni. Osnutek poročila je bil predstavljen strokovni skupini FEAD. Končna različica vmesne ocene bo Evropskemu parlamentu in Svetu predstavljena do 31. decembra 2018. 2.2.Finančno izvajanje Finančno izvajanje programov FEAD se je na splošno pospešilo že leta 2015, ta trend rasti pa se je nadaljeval tudi v letu 2016. Podpori dejavnostim FEAD v 27 državah članicah je bilo leta 2016 namenjenega 508,6 milijona EUR, kar je več kot leta 2015, ko je bilo na voljo 470,0 milijona EUR. To pomeni, da so kumulativni predvideni izdatki za obdobje 2014–2016 znašali 1 315,9 milijona EUR, kar ustreza 30 % vseh virov programov (sredstva EU in nacionalno sofinanciranje). Podobno so se plačila upravičencem še naprej povečevala, in sicer je bilo leta 2015 izplačanega 385,9 milijona EUR, leta 2016 pa 429,4 milijona EUR. Podrobna finančna razčlenitev, tudi po državah članicah, je predstavljena v preglednici I v Prilogi. Največji napredek je bil dosežen na področju zahtevkov za plačila, predloženih Komisiji. Leta 2016 je 24 držav članic skupaj prijavilo 353,8 milijona EUR upravičenih javnih odhodkov, kar v primerjavi z letom 2015 (46,3 milijona EUR) pomeni več kot sedemkratno povečanje. Poleg tega so kumulativna plačila do 31. decembra 2017 znašala 1 022 milijonov EUR, od tega je bilo za 603 milijone EUR vmesnih plačil. 2.3.Dejansko izvajanje

Leta 2016 je skupno 23 držav članic zagotovilo hrano in materialno pomoč ter podpiralo socialno vključevanje najbolj ogroženih oseb v EU. Devetnajst držav članic je razdeljevalo hrano in/ali osnovno materialno pomoč ter izvajalo spremljevalne ukrepe (OP I), štiri pa so začele programe socialnega vključevanja na podlagi OP II (glej sliko 1). V petih državah članicah so se pojavile ovire, ki so preprečile izvajanje. Ocenjuje se, da je imelo v letu 2016 koristi od pomoči FEAD skoraj 16 milijonov ljudi, kar pomeni velik napredek v primerjavi z letom 2015. To je mogoče razčleniti na 15,2 milijona ljudi (96 %), ki so prejeli pomoč v hrani, več kot 662 000 ljudi (4 %), ki so prejeli osnovno materialno pomoč, in približno 23 000 ljudi, ki so sodelovali v programih socialnega vključevanja (OP II). FEAD je v obdobju 2014–2016 zagotovil podporo približno 38 milijonom ljudi. Izvajanje OP I in OP II se je leta 2016 nadaljevalo, pri čemer je v primerjavi s podatki za leto 2015 podporo FEAD prejelo dodatnih 2,2 milijona ljudi. Štiri države članice (GR, IE, MT in SK), ki so leta 2016 začele zagotavljati pomoč, so pomoč v hrani zagotovile dodatnim 657 000 ljudem, druge štiri (BG, FI, FR in RO) pa so dosegle 1,5 milijona več ljudi kot leta 2015. Šest držav članic, ki so zagotavljale osnovno materialno pomoč (AT, CZ, GR, LU, LV in SK), je poročalo o skoraj devetkratnem povečanju števila ljudi, ki so prejeli tako pomoč, v primerjavi z letom 2015. OP Vrsta pomoči Država članica OP I hrana BE, BG, EE, ES, FI, FR, IE, IT, LT, MT, PL, RO, SI (13) osnovna materialna pomoč AT (1) oboje CZ, GR, LU, LV, SK (5) OP II socialno vključevanje DE, DK, NL, SE (4) OP I – hrana in osnovna materialna pomoč Leta 2016 je pomoč v hrani zagotavljalo 18 držav članic. Več kot 90 % pomoči v hrani, merjene glede na težo, je zagotovilo naslednjih pet držav: ES, FR, RO, PL in IT. Leta 2016 je bilo razdeljenih skupno 377 500 ton hrane, kar pomeni, da je skupna količina hrane, razdeljene v obdobju 2014–2016, znašala 939 600 ton. Medtem ko je sestava vrst hrane ostala zelo podobna kot v prejšnjem letu, se je skupna količina razdeljene pomoči v hrani v primerjavi s prejšnjim letom zmanjšala za 7 %. To je predvsem posledica dejstva, da je IT sporočila manj ton hrane kot leta 2015, delno zaradi zamud pri razpisnih postopkih. Poleg tega je bilo razdeljevanje hrane v PT leta 2016 prekinjeno zaradi prenove programa. V LT, BE, PL in RO se je količina pomoči v hrani nekoliko zmanjšala. V ostalih 13 državah se je količina pomoči v hrani povečala, vendar to povečanje ni moglo izravnati zmanjšanj v drugih državah članicah: v absolutnem smislu se je ta pomoč povečala predvsem v ES in FR (za 17 % oziroma 8 %). GR, SK, MT in IE so leta 2016 začele zagotavljati pomoč v hrani, v BG in CZ pa je bilo zagotovljene veliko več take pomoči (glej tudi sliko 2). Donacije hrane so bile v štirih državah del zagotavljanja pomoči v hrani, vendar so ostale omejene. Vir: skupni kazalnik učinka FEAD (ID 11), 2014–2016. Pakete hrane je zagotavljalo 17 držav članic, od katerih jih je deset zagotavljalo tudi pripravljene obroke. Skupno število paketov hrane je bilo podobno kot leta 2015. Število obrokov se je na medletni ravni povečalo za 14 %. Pomoč v hrani, zagotovljena v BG, ES in MT, je bila v celoti financirana s sredstvi FEAD. V drugih državah je bila pomoč v hrani dopolnjena s prehrambnimi proizvodi, financiranimi ali podarjenimi iz drugih virov. V LU je 44 % razdeljene hrane predstavljala podarjena hrana, za katero je FEAD kril stroške prevoza, skladiščenja in razdeljevanja. Šest držav članic je zagotavljalo osnovno materialno pomoč, kot so šolske potrebščine in higienski izdelki. Vse, razen AT, so to pomoč zagotavljale poleg pomoči v hrani. Dobrine, razdeljene v AT in GR, so predstavljale približno 80 % skupne denarne vrednosti razdeljenih dobrin (7,6 milijona EUR). Skupna denarna vrednost dobrin, razdeljenih leta 2016, se je v primerjavi z letom 2015 zelo povečala. Razlog za to je bil, da so AT, LV in LU od leta 2015 do leta 2016 povečali zagotavljanje materialne pomoči ter da so GR, CZ in SK leta 2016 začele zagotavljati osnovno materialno pomoč. AT in LV sta zagotavljali šolske torbe in drugo šolsko opremo (med drugim pisalne potrebščine, knjige z vajami, pisala in potrebščine za likovni pouk). LV in SK sta razdeljevali higienske pakete, ki so vsebovali osnovne higienske izdelke. CZ, GR, LU in SK so otrokom in brezdomcem razdeljevali higienske potrebščine (komplete za prvo pomoč, milo, zobne ščetke, britvice za enkratno uporabo itd.). Vir: skupni kazalnik učinka FEAD (ID 15), 2014–2016. Načini zagotavljanja pomoči v hrani in/ali osnovne materialne pomoči so se med državami članicami razlikovali. Ena od glavnih razlik je bila raven vključenosti vladnih institucij (organov upravljanja, posredniških organov in/ali drugih) v postopku (npr. pri določanju upravičencev, razširjanju informacij, organizaciji logistike in razdeljevanja itd.). To je v skladu s pravno podlago programa FEAD, saj lahko vsaka država članica odloča o svojem mehanizmu zagotavljanja pomoči. V SK je vlada upravičence določila na podlagi upravnih podatkov o socialni varnosti in načrtovanega zagotavljanja pomoči, pri čemer je tesno sodelovala z lokalnimi občinami. Druge države so se odločile več nalog prenesti na partnerske organizacije. V IE je bila nacionalna neprofitna organizacija odgovorna za pridobivanje (prek donacij in nakupov) in razdeljevanje hrane manjšim lokalnim dobrodelnim organizacijam, ki so bile odgovorne za določitev upravičencev, ki so jim nato razdelile hrano. V FI so partnerske organizacije organizirale predvsem „odprte dogodke za razdeljevanje“ in zagotavljale pomoč vsem, ki so zaprosili zanjo. Organizacije, odgovorne za zagotavljanje pomoči končnim prejemnikom, so bile najpogosteje nevladne organizacije na vseh ravneh (lokalni, regionalni, nacionalni in mednarodni). V nekaterih državah so končni prejemniki dobili paket vnaprej izbrane hrane ali drugih predmetov (BE, BG, LT, LU, LV, MT, PL, ES, SI, SK in RO), v drugih pa so organizacije, odgovorne za razdeljevanje, pomoč prilagodile potrebam posameznikov (FR, IE in CZ). V AT so lahko končni prejemniki izbirali med več vrstami paketov pomoči. Pomoč v hrani je prejelo 7,5 milijona žensk, osnovno materialno pomoč pa 346 000 žensk. Podatki za posamezne ciljne skupine temeljijo na ocenah in se delno prekrivajo. Pomoč v hrani je prejelo 4,4 milijona otrok, starih 15 let ali manj, osnovno materialno pomoč pa več kot 246 000 otrok. Doseženih je bilo približno 1,7 milijona starejših ljudi in več kot 940 000 invalidov, kar pomeni 32 % oziroma 21 % več kot leta 2015. Starejši ljudje so bili tudi ena od skupin, ki so se leta 2016 v primerjavi z letom 2015 najbolj povečale, tudi v smislu osnovne materialne pomoči (135 leta 2015 v primerjavi z 21 500 leta 2016). Leta 2016 se je bistveno povečala tudi pomoč, zagotovljena brezdomcem. Leta 2015 je osnovno materialno pomoč (osnovne dobrine) prejelo 42 brezdomcev samo v eni državi članici (LU), leta 2016 pa se je to število povečalo na več kot 8 700 brezdomcev v štirih državah članicah (CZ, GR, LU in SK). Vendar je bilo skupno število brezdomcev, ki so prejeli pomoč v hrani, glede na kazalnike leta 2016 bistveno manjše kot leta 2015 (1,2 milijona leta 2015 v primerjavi z 200 000 leta 2016). To je predvsem posledica dejstva, da FR ni poročala o številu brezdomcev, ki so leta 2016 prejeli pomoč v hrani. CZ, FI in SI so zabeležile bistveno povečanje števila doseženih brezdomcev, GR, IE in SK pa so tej skupini leta 2016 začele zagotavljati pomoč v hrani. Migranti (ali osebe tujega rodu in manjšine) so bili leta 2016 tretja največja ciljna skupina, ki ji je bila razdeljena osnovna materialna pomoč, in četrta največja ciljna skupina pomoči v hrani. Skupno število migrantov, ki jih je dosegla osnovna materialna pomoč, je bilo več kot dvakrat večje kot leta 2015 (17 800 leta 2015 v primerjavi s 40 000 leta 2016). Vendar je bilo skupno število ljudi v tej skupini, ki so prejeli pomoč v hrani, manjše kot leta 2015 (približno 2 milijona leta 2015 v primerjavi z 1,6 milijona leta 2016). BE, ES, IT, LV, PL in SI so poročale, da je bilo doseženih manj migrantov kot leta 2015. Po drugi strani so BG, CZ in FI zabeležile velika povečanja. Države članice so leta 2016 izvajale različne spremljevalne ukrepe. Ti so vključevali:

·svetovalne storitve/psihosocialno podporo (npr. v EE, GR, FI, FR, LV, LT, SI in SK); ·nasvete/informacije o socialnih in zdravstvenih storitvah (ES, FI, IE, IT in RO); ·upravljanje družinskega proračuna (BE, EE, GR, HR, LV in SK); ·šport in prosti čas (SI in LV); ·higieno/zdravje (HR, LV, RO in SK); ·delavnice/informacije o kuhanju/zdravi uravnoteženi prehrani (BE, BG, GR, FI, FR, HR, LV, PL, RO in SI); ·nujno ukrepanje/ukrepanje ob nesrečah (BG); ·razvoj socialnih spretnosti (LV in SI); ·izogibanje telefonskim prevaram (BG); ·preprečevanje nastajanja odpadne hrane (PL); ·zavetišče za brezdomce (BG) ter ·spodbujanje družabnih dogodkov s postreženo hrano, prostovoljnega dela (FI) in tečajev pismenosti/jezikov (FR in SI). EE je zagotavljala tudi posebne programe usposabljanja za nekdanje zapornike in alkoholike. Države članice so poročale, da so spremljevalni ukrepi prispevali k doseganju cilja FEAD na področju socialnega vključevanja. V EE je bilo 72 % upravičencev vključenih v izobraževanje in/ali je sodelovalo v ponujenih storitvah, skoraj vsi prejemniki pomoči v hrani, mlajši od 16 let, pa so obiskovali šolo/vrtec. V IT so bili spremljevalni ukrepi v celoti vključeni v dejavnosti FEAD, nacionalni in lokalni akterji pa so veliko pozornosti namenili socialnemu vključevanju. V CZ je bilo mogoče brezdomce uspešno napotiti, da so lahko uporabljali storitve dnevnih centrov. V SK so bili upravičenci zainteresirani za dodatne podporne storitve, kot so svetovanje in druge psihosocialne storitve, ki so bile na voljo po vsaki razdelitvi. LV je navedla, da so udeleženci uvedenih spremljevalnih ukrepov (svetovalne storitve, svetovanje o upravljanju proračuna, higiena/zdravje, razvoj socialnih spretnosti itd.) menili, da so jim bile zagotovljene koristne informacije in/ali da so izboljšali svoje socialne spretnosti. Države članice so se srečevale tudi z izzivi. V EE se dejavnosti socialnega vključevanja, namenjenih odraslim z nizkimi stopnjami izobrazbe, ni udeležil noben upravičenec. IT je predlagala, da bi se lahko učinkovitost ukrepov na področju spodbujanja socialnega vključevanja izboljšala s povečanjem podpore prostovoljcem in krepitvijo vloge lokalnih služb. Kljub temu pa je poročanje o spremljevalnih ukrepih na splošno ostalo omejeno, deloma zaradi zamud pri izvajanju.



OP II – socialno vključevanje Leta 2016 so OP II za začetek dejavnosti socialnega vključevanja uporabljale naslednje štiri države: DE, DK, NL in SE. DE je bila edina država, ki je leta 2015 začela uvajati dejavnosti socialnega vključevanja, DK, NL in SE pa so take dejavnosti uvedle leta 2016. Te štiri države so leta 2016 skupaj dosegle približno 23 000 ljudi. V smislu ciljnih skupin (ki se prekrivajo) so bili migranti (ali osebe tujega rodu in manjšine) najpogostejši uporabniki programov socialnega vključevanja (OP II), sledili pa so jim ženske in brezdomci. Ciljne skupine so bile na splošno uspešno dosežene. DE je bila posebej učinkovita pri doseganju novoprispelih odraslih in otrok iz EU (predvsem Romov) ter brezdomcev. DK je prav tako na pravi poti, saj je z zagotavljanjem zavetišč in sestankov s socialnimi delavci že v prvem letu izvajanja dosegla 34 % od 1 400 brezdomcev, ki jih namerava doseči v obdobju 2016–2019. Od teh jih je približno 30 % uporabljalo druge obstoječe socialne storitve po sodelovanju v programu socialne pomoči. NL je zaradi poznega izvajanja FEAD, ki se je začelo leta 2016, dosegla samo 6 % oseb, starih 65 let in več. SE se je osredotočila na migrante EU/EGP, in sicer je z dejavnostmi, ki so zajemale vključevanje tujcev v družbo, kot so navodila za dostop do zavetišč, informacije o pravicah in obveznostih v SE, storitve prevajanja in spodbujanje zdravja, dosegla 581 posameznikov. DE je leta 2016 začela 84 projektov, osredotočenih na izboljšanje dostopa: (1) prikrajšanih novoprispelih oseb iz EU do rednih ukrepov za svetovanje in podporo; (2) novoprispelih otrok do predšolske vzgoje in ukrepov za socialno vključevanje (npr. jezikovnih tečajev, dejavnosti za prosti čas, otroškega varstva) ter (3) brezdomcev in ljudi, ki jim grozi brezdomstvo, do rednih ukrepov za svetovanje in podporo. Ovire pri izvajanju Več držav članic leta 2016 ni moglo razdeljevati pomoči ali pa so jo začele razdeljevati pozno. Večino zamud je še vedno mogoče pripisati poznemu imenovanju organov upravljanja. CY je načrtoval, da bo začel pomoč zagotavljati leta 2016, vendar je bil program nato zaradi več dejavnikov reorganiziran in spremenjen. V HR je prišlo do zamud pri zagonu, čeprav so bile leta 2016 sklenjene pogodbe o projektih za razdeljevanje pomoči v hrani v šolah ter samskim osebam in družinam, ki živijo v revščini ali jim ta grozi. V PT se je leta 2016 začela zagotavljati samo pomoč v hrani, financirana iz državnega proračuna, saj so bile za zagotovitev nemotenega prehoda z nekdanjega programa MDP potrebne spremembe. HU je preoblikovala svojo pomoč, zato so se dejavnosti začele šele decembra 2016. Pomoč se zdaj zagotavlja v vseh zadevnih državah članicah, s čimer se je njihovo skupno število povečalo na 27. UK je edina država, ki še ni začela izvajati operativnega programa FEAD.

Ostale države članice niso poročale o nobenih večjih ovirah. Pojavile so se nekatere težave s (i) prevoznimi zahtevami (FI, GR, LV); (ii) regionalnim usklajevanjem količin hrane (PL); (iii) nezadostnimi zmogljivostmi organizacij, odgovornih za razdeljevanje (GR, PL); (iv) zapletenimi postopki za oddajo javnih naročil (HU) in (v) drugimi zamudami (BE, MT). Države članice, ki so izvajale OP II, niso poročale o nobenih večjih ovirah. V SE je bilo izvajanje programa oteženo le med začetno fazo izvajanja leta 2016, in sicer zaradi počasnega zaposlovanja delavcev in pridobivanja prostovoljcev ter potrebe po prilagoditvi načrtovanih dejavnosti posameznim skupnostim. Vendar je večina držav članic opozorila na več širših ovir pri izvajanju. Največja skupina je poročala o težavah v zvezi z javnim naročanjem dobrin (zlasti IT in GR), proračunskim upravljanjem/finančnim poslovodenjem in zmogljivostmi partnerskih organizacij, ki so povzročale zamude pri izvajanju. Manjša skupina držav članic je navedla različne težave, ki so bile večinoma upravne. Na splošno je bila odpravljena večina teh ovir, kar kaže na hitrejše izvajanje po letu 2016. Horizontalna načela Večina držav članic ima vzpostavljene mehanizme usklajevanja za zagotavljanje dopolnjevanja z Evropskim socialnim skladom (ESS) in drugimi politikami EU ter za preprečevanje dvojnega financiranja. Države članice imajo mediacijske organe ali skupine za usklajevanje/delovne skupine za zagotavljanje, da projekti in partnerske organizacije ne prejmejo finančnih sredstev iz obeh skladov (ESS in FEAD) ter da so dejavnosti usklajene. Več držav članic je poudarilo, da je mogoče z določitvijo enega organa upravljanja, odgovornega za FEAD in ESS, zagotoviti trdne temelje za usklajevanje in preprečevanje morebitnega dvojnega financiranja. Države članice so ugotovile, da se ESS in FEAD medsebojno podpirata ter da niti FEAD niti ESS sama ne moreta rešiti težav socialne izključenosti in revščine, zato ju je treba dodatno povezati in zagotoviti sinergije. Zaradi te pomembne ugotovitve je Komisija predlagala združitev skladov za obdobje financiranja po letu 2020. V MT na primer centri LEAP!, ki so bili financirani s sredstvi ESS, zagotavljajo socialno podporo prikrajšanim skupnostim. Operativno izvajanje projekta je bilo spremenjeno, da bi se zagotovilo, da ne omogoča le razdeljevanja paketov hrane (ob podpori FEAD), ampak družinam in njihovim članom tudi pomaga izboljšati kakovost življenja in se osvoboditi socialnih prejemkov. Program ESS v Litvi se je pri doseganju svojih ciljnih skupin prav tako srečeval z izzivi, zato si je Litva prizadevala uporabiti FEAD kot priložnost za doseganje in spodbujanje ciljnih skupin k sodelovanju v ukrepih, financiranih s sredstvi ESS. Večina držav članic je poročala o upoštevanju enakosti spolov in nediskriminatornih načel. Države članice so spodbujale enakost spolov in vključevanje načela enakosti spolov v različne faze projektnega cikla. CZ je poudarila, da so se pri zagotavljanju pomoči upoštevale posebne potrebe ciljnih skupin, na primer z vključitvijo posebnih predmetov, ki jih uporabljajo matere samohranilke ali matere v nočnih zavetiščih. DE, LV, SE in SK so pojasnile, da je bil pri izbiri zaposlenih in partnerskih organizacij ter vrst pomoči, zagotovljenih ciljnim skupinam, uporabljen pristop, ki upošteva vprašanje spolov. HU, MT in PL so izrecno navedle, da so se pri razdeljevanju hrane in izbiri lokacij delavnic upoštevale potrebe invalidov. SE je poročala o nekaterih izzivih pri uporabi tega horizontalnega načela, zlasti v zvezi s porokami otrok in drugimi vprašanji, povezanimi z nasiljem nad ženskami in dekleti; za zmanjšanje te težave v prihodnosti so bili organizirani delavnice in srečanja z zainteresiranimi stranmi. LV je za obravnavo enakosti spolov zagotovila, da je čas razdeljevanja paketov hrane ostal prilagodljiv ter da je bila na voljo tudi možnost dostave na dom in dostave po koncu delovnega dne. Spremljevalni ukrepi na področju otroškega varstva so bili prav tako prilagojeni, da bi dosegli ljudi. Na mestih razdeljevanja je bilo zagotovljeno tudi varstvo otrok. Večina držav članic je navedla več načinov za zmanjšanje odpadne hrane. Večina pristopov je vključevala razdeljevanje hrane z dolgim rokom trajanja in prilagoditev hrane potrebam/okusom ciljnih skupin, da bi se zmanjšalo razdeljevanje neželenih izdelkov. MT je na primer zagotovila, da se je hrana, ki ni bila razdeljena, shranila in ponovno uporabila. LV je določila namenska mesta, kjer je bilo mogoče pustiti odvečne predmete, da se ti ne bi zavrgli. PL je hrano pridobila od kmetov, ki se ukvarjajo z mlečno živinorejo in so imeli neprodane izdelke. Proizvajalci mleka in mlečnih izdelkov so poleti in med vročinskimi vali tudi podarili izdelke za razdelitev tistim, ki jih potrebujejo. Kar zadeva podnebne in okoljske vidike, so države članice uporabljale trajnostne materiale, ki jih je mogoče reciklirati in/ali so biološko razgradljivi ter so zmanjšale emisije, ki nastanejo pri prevozu, v distribucijski verigi. BE je na primer razdeljevala trajnostno hrano in žita brez gensko spremenjenih organizmov, izogibala se je palmovemu olju ter zagotavljala izdelke pravične trgovine in ekološke proizvode. Skoraj vse države članice, v katerih se je izvajal OP I, so poudarile, kako so upravičencem pomagale doseči uravnoteženo prehrano. Na splošno so zagotavljale košarice s hrano z nizko vsebnostjo ogljikovih hidratov, soli, sladkorja in maščob ter visoko vsebnostjo beljakovin, vlaknin, vitaminov in mineralov. Dve državi (ES in FI) sta zagotavljali tudi hrano, ki zmanjšuje pomanjkanje hranilnih snovi, na primer otroško hrano in mleko v prahu, ki vsebuje vitamin D. BE je uvedla postopek sodelovanja za izbiro sestave paketov hrane in zagotavljanje uravnotežene prehrane. Ta postopek izbire je bil v katalogu študij primerov FEAD, ki ga je leta 2017 objavila mreža FEAD, predstavljen kot „dobra praksa“. Izvedene ocene Leta 2016 je več držav članic (AT, IT, LV, MT in SE) izvedlo raziskovalne študije, ocene in/ali raziskave za oceno uspešnosti svojih dejavnosti in zadovoljstva končnih prejemnikov s prejeto pomočjo. AT je leta 2016 10 000 prikrajšanim gospodinjstvom poslala vprašalnik za povratne informacije. Raziskava je pokazala ugodne rezultate, saj je 86 % gospodinjstev menilo, da je bila s šolsko torbo zagotovljena „zelo dobra“ podpora, 13 % pa jih je menilo, da je bila ta podpora „dobra“. SE je ocenila upravljanje FEAD in prve faze izvajanja projektov, ki jih je izvajal zunanji izvajalec. Za obravnavo nekaterih ugotovljenih vprašanj je poročilo o oceni vsebovalo nekaj priporočil, kot so jasnejši cilji programa za cilje nacionalne socialne politike in spremljanje rezultatov udeležencev. IT je konec leta 2015 izvedla pilotno študijo o svojem zagotavljanju hrane, njene rezultate pa je sporočila leta 2016. Študija je pokazala, da je 71 % partnerskih organizacij, ki so zagotavljale pomoč v hrani, uvedlo tudi spremljevalne ukrepe, kar se lahko šteje za dobro izhodišče. Prispevek k splošnim in posebnim ciljem FEAD Države članice menijo, da FEAD prispeva k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 glede zmanjševanja revščine in socialnega vključevanja, saj deluje skupaj z drugimi politikami in programi EU in držav članic. To je povezano s splošnim ciljem FEAD, tj. spodbujati socialno kohezijo, povečati socialno vključevanje in pomagati izkoreniniti revščino, da bi se dosegel cilj strategije Evropa 2020, da se „za vsaj 20 milijonov zmanjša število ljudi, ki jim grozi revščina in socialna izključenost“. EE je poročala, da je pomoč FEAD v hrani – skupaj z vladnimi politikami v zvezi s trgom dela, izobraževanjem in socialno varnostjo, reformo na področju zaposlovanja, financirano s sredstvi ESS, povečanjem socialnih prejemkov in splošno rastjo gospodarstva – močno vplivala na revščino, ki se od leta 2012 zmanjšuje. V DE je FEAD ljudem, ki jim grozi revščina, pomagal premagati socialno izključenost. Poleg tega jim je z olajšanjem sodelovanja v projektu ESS zagotovil večje možnosti, da pridobijo kvalifikacije za trg dela. Splošna ocena je, da je FEAD zmanjšal revščino in povečal socialno vključevanje. Države članice so v zvezi s posebnim ciljem 1 (pomagati ublažiti najhujše oblike revščine z zagotavljanjem nefinančne pomoči najbolj ogroženim ljudem) poročale, da: (1) je FEAD pomagal zmanjšati resno materialno prikrajšanost: ker je FEAD pomagal ustvariti sinergije z drugimi nacionalnimi programi socialne pomoči, je PL poročala, da približno 13 000 ljudi zaradi izboljšanja razmer ni bilo več upravičenih do pomoči FEAD v hrani. GR je navedla, da je FEAD pozitivno vplival na zmanjšanje najhujših oblik revščine v državi, čeprav sta se obseg in stopnja revščine med gospodarsko krizo povečala oziroma poslabšala. V SK je zagotavljanje hrane in/ali higienskih izdelkov pomagalo zagotoviti osnovne življenjske pogoje za upravičence, na primer z izboljšanjem raznolikosti in hranilne vrednosti njihove prehrane ter izboljšanjem njihovih higienskih navad; (2) je FEAD najbolj ogroženim zagotovil pomoč: v LV in BG je zagotavljanje hrane pomagalo razbremeniti proračune gospodinjstev, ki so lahko tako izpolnila druge osnovne potrebe. V LV je na primer 82 % upravičencev, ki so leta 2016 sodelovali v raziskavi, menilo, da jim je FEAD pomagal prihraniti in izboljšati blaginjo družine; 78 % jih je navedlo tudi, da so dodatne prihranke porabili za nakup več hrane. Nekatera gospodinjstva so denar porabila za obšolske dejavnosti otrok, kar je pripomoglo k zmanjšanju tveganja socialne izključenosti. Kljub temu je FR ponovno poudarila, da čeprav so paketi hrane ljudem omogočili, da dohodke porabijo za druge stvari, pomoč v hrani sama po sebi ni pokrila dnevnih potreb in je ni mogoče uporabljati kot edino orodje za boj proti revščini; (3) je FEAD ljudem olajšal izhod iz revščine: partnerske organizacije v CZ so poročale o bistvenem vplivu na zagotavljanje (pred)šolskih obrokov, zlasti o izboljšanju prisotnosti učencev pri pouku, njihove fizične sposobnosti, duševnega počutja, sposobnosti za sodelovanje v šolskih dejavnostih in koncentracije. Omenile so tudi izboljšanje položaja upravičencev med vrstniki in boljše socialne spretnosti. V DK je bilo ugotovljeno, da program z izboljšanjem dostopa brezdomcev do obstoječih javnih socialnih storitev poveča možnosti za zagotavljanje trajnejše socialne podpore brezdomcem, kar jim lahko pomaga, da se rešijo revščine. Kar zadeva posebni cilj 2 (dopolnjevanje politik trajnostnega izkoreninjanja revščine in socialnega vključevanja na nacionalni ravni), države članice menijo, da FEAD dopolnjuje nacionalne politike s: (1) pomočjo skupinam, ki sicer ne bi prejele nobene pomoči: v SE je FEAD podpiral migrante EGP/EU, ki so bili izključeni iz nacionalnih programov socialne pomoči. V DE so dejavnosti FEAD ciljnim skupinam omogočile uporabo rednih socialnih storitev, do katerih sicer ne bi imele dostopa. V FI je FEAD omogočil dopolnitev nacionalne socialne pomoči posameznikom, ki potrebujejo pomoč v hrani in jim vlada ni mogla pomagati, ker ni drugega programa zagotavljanja hrane, ki bi ga podpirala vlada; (2) izboljšanjem obstoječih nacionalnih pobud za boj proti revščini in socialni izključenosti: MT je navedla, da FEAD dopolnjuje njeno „nacionalno strateško politiko za zmanjševanje revščine in socialno vključevanje“ ter prispeva k ciljem strategije Evropa 2020. EE je navedla, da FEAD dopolnjuje njen razvojni načrt za blaginjo (2016–2023) in ukrepe, financirane s sredstvi ESS. IT je poročala, da je program FEAD vplival na nove nacionalne politike, kot sta podpora dejavnemu vključevanju, ki je zdaj program na nacionalni ravni, ter nacionalni sklad za boj proti revščini in socialni izključenosti. Jasno je, da FEAD deluje skupaj z drugimi politikami in programi na ravni EU in na nacionalni ravni, da bi pomagal doseči cilje strategije Evropa 2020 v zvezi z zmanjševanjem revščine in socialnim vključevanjem. Kot tak je prispevek FEAD skromen, čeprav je njegov bistveni sestavni del. Poleg tega je nekatere vidike ciljev FEAD, kot je socialna kohezija, težko izmeriti in količinsko opredeliti. Države članice so bile na splošno previdne pri pripisovanju jasne vzročnosti med dejavnostmi FEAD in zmanjševanjem revščine ter so raje navajale korelacijo. Kljub temu so potrdile, da FEAD prinaša dragocen prispevek.