SL Uradni list Evropske unije C 194/6

Objava vloge v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2016/C 194/05)

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo.

ENOTNI DOKUMENT

„ŠTAJERSKI HMELJ“

EU št.: SI-PGI-0005-01191 – 10.1.2014

ZOP ( ) ZGO ( X )

1. Ime

„Štajerski hmelj“

2. Država članica ali tretja država

Slovenija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.8 Ostali proizvodi iz Priloge I k Pogodbi (začimbe itd.)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

Hmelj je zelnata trajnica, ovijalka. Je dvodomna rastlina, kar pomeni, da na eni rastlini najdemo le moške ali le ženske cvetove. Gospodarsko zanimive so le ženske rastline, saj se samo na ženskih rastlinah razvijejo hmeljevi storžki.

Štajerski hmelj odlikuje fina hmeljska aroma, s pridihom zeliščne, sadne ali cvetlične note. Predstavljajo ga slovenske sorte hmelja, ki so vpisane v slovensko sortno listo. To so predvsem sledeče: Savinjski golding, Aurora, Atlas, Ahil, Apolon, Bobek, Buket, Blisk, Celeia, Cekin, Cicero, Cerera, Dana, Styrian gold, Styrian Eureka in Styrian Eagle. V največjem obsegu se pridelujejo sorte hmelja Aurora, Bobek, Celeia in Savinjski golding, nekaj odstotni delež pridelave zavzemata novejši sorti Dana in Styrian gold. Sorte spadajo med fino-aromatične in aromatične sorte (Aurora, Bobek, Celeia, Savinjski golding) ter grenčične (Dana).

Inštitut za hmeljarstvo in pivovarstvo Slovenije pri sveže obranih in posušenih storžkih sort hmelja, rastočih na zaščitenem geografskem območju, vsako leto ugotavlja povprečno vsebnost in sestavo eteričnih olj. Pri najbolj razširjeni sorti Aurora je 10-letno povprečje v obdobju od 2005-2014 znašalo 1,4 ml eteričnega olja/100 g suhih storžkov, 6,1 rel.% farnezena in 0,8 rel.% linalola. Razmerje med alfa-humulenom in beta-kariofilenom je bilo 3,1. Pri sorti Savinjski golding je 10-letno povprečje v obdobju od 2005-2014 znašalo 1,1 ml eteričnega olja/100 g suhih storžkov-, 6,0 rel.% farnezena in 0,5 rel.% linalola. Razmerje med alfa-humulenom in beta-kariofilenom je bilo 2,9.

Minimalna vsebnost eteričnega olja v Štajerskem hmelju znaša 0,5 ml eteričnega olja/100 gramov suhih storžkov.

Registracija imena Štajerski hmelj se nanaša na posušene hmeljeve storžke ter iz njih pridobljene proizvode v obliki hmeljevih briketov ter hmeljevih ekstraktov. Vse oblike proizvodov izhajajo iz posušenih hmeljevih storžkov. Za konvencionalne hmeljeve izdelke se štejejo briketi tipa 90, z lupulinom obogateni briketi tipa 45 ter hmeljev ekstrakt s CO2 ali z etanolom.

Izdelava briketov tipa 90 poteka z mletjem hmelja, na kar se s stiskanjem skozi matrico s pomočjo pritiska oblikujejo briketi. Izdelava briketov tipa 45 se izvede z mletjem zamrznjenega posušenega hmelja, ki se mu s sejanjem odstrani del frakcije storžkov, ki ne vsebujejo lupulina.

3.3 Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

—

3.4 Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Vse stopnje pridelave Štajerskega hmelja vključno s sušenjem hmeljevih storžkov morajo potekati znotraj določenega geografskega območja.

Briketi in ekstrakt se lahko izdelujejo tudi izven opredeljenega geografskega območja. Pri izdelavi briketov in ekstrakta se posušenim hmeljevim storžkom ne dodajo nobene snovi.

3.5 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

—

3.6 Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Štajerski hmelj se označuje z enotnim logotipom za Štajerski hmelj.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Geografsko območje označbe določajo: meja Štajerske pokrajine na zahodu, kjer se na jugozahodu in jugu nadaljuje po reki Savi. Na jugovzhodu je meja območja državna meja z Republiko Hrvaško, na vzhodu reka Mura in na severu državna meja z Avstrijo.

5. Povezava z geografskim območjem

Ugodni podnebni in talni pogoji so omogočili, da se je na geografskem območju že pred stoletji razvila pridelava hmelja, hkrati pa so veliko prispevali k visoki kakovosti Štajerskega hmelja in s tem tudi k njegovemu mednarodnemu slovesu in prepoznavnosti.

Na geografskem območju pridelave Štajerskega hmelja teče več rek (Savinja, Mislinja, Drava, Mura), ki imajo pomemben vpliv na rast in razvoj rastlin ter kakovost pridelka. Na terasah rek prevladujejo evtrična rjava tla, nastala na peščeno prodnati osnovi, srednje globoka do globoka, ki jih uvrščamo v razred kambičnih tal. Takšna tla so najprimernejša za pridelavo hmelja. Temperatura je prav tako pomemben dejavnik, od katerega je odvisna dinamika rasti in razvoj rastlin hmelja. Optimalno rast hmelja omogočajo temperature med 15 in 18 °C. Celotno geografsko območje pridelave hmelja dosega optimalne vrednosti temperatur, primernih za pridelavo hmelja. Hmelj v rastni dobi potrebuje od 500 do 600 mm padavin. Na geografskem območju pade v rastni dobi (od aprila do septembra) povprečno 690 mm dežja.

Navedeno geografsko območje ima na pridelavo hmelja velik vpliv, saj klimatske razmere, tla in tradicija pridelave prispevajo h kakovosti in s tem tudi k slovesu Štajerskega hmelja. Na primeru sorte Savinjski golding se lahko dokaže vpliv geografskega območja. Angleška sorta Fuggle je bila konec 19. stoletja prenesena iz Anglije, po letu 1926, ko je druge občutljivejše sorte uničila hmeljeva peronospora, pa se je posebej uveljavil njen ekotip Savinjski golding. Kljub temu, da genetsko spada Savinjski golding v skupino Fugglov, pa se kakovost eteričnega olja razlikuje od sorte Fuggle. Le-to je posledica vpliva območja pridelave, ki se odraža v sestavi in kakovosti eteričnega olja (Joh. Barth & Sohn GmbH). Iz primerjave posameznih komponent eteričnega olja več vzorcev obeh sort je razvidno, da Savinjski golding dosega nižje maksimalne vrednosti beta-kariofilena, zaradi česar je dosežena višja maksimalna vrednost razmerja med alfa-humulenom in beta-kariofilenom. Razmerje med alfa-humulenom in beta-kariofilenom je eden izmed značilnih pokazateljev kakovosti arome hmelja. Prav tako so maksimalne vrednosti farnesena in linalola, ki sta prav tako značilna pokazatelja fine arome hmelja, višje pri vzorcih Savinjskega goldinga kot pri sorti Fuggle (povzeto po številnih izsledkih več kot 60-letnega dela Inštituta za hmeljarstvo in pivovarstvo Slovenije (IHPS)). Ravno ta sorta, Savinjski golding, je v trgovini s hmeljem ponesla sloves Štajerskega hmelja (Styrian hops) po vsem svetu.

Štajerski hmelj se v 99 % uporablja v pivovarstvu, pri čemer daje pivu značilno grenkobo in aromo, ki jo dajejo hmeljne grenčice in eterično olje hmelja. Širom po svetu je poznan po fini aromi, odlikuje ga tudi visoka količina eteričnega olja, ki je lahko v nekaterih primerih tudi nad 4,0 ml/100 g suhih storžkov.

Kakovost, npr. višja vsebnost alfa-kislin ali količina eteričnega olja, izenačenost in stabilnost kvalitete pridelka so se z usmerjenim žlahtnjenjem še izboljševale, zato so bile razvite nove slovenske sorte hmelja. Povišane vrednosti alfa-kislin in količine eteričnega olja najdemo v vseh oblikah proizvoda. Sorti Savinjski golding so sledile nove, lastne slovenske sorte, ki ohranjajo tipično prijetno hmeljsko aromo, z različicami sadne in cvetlične note. Imajo edinstveni sloves v svetu in dajejo pivu prijetno, zaokroženo grenčico in kakovostno aromo.

Na kakovost pridelanega hmelja vpliva tudi vzgoja rastlin iz visokokavostnega sadilnega materiala, brezvirusnih in brezviroidnih matičnih rastlin.

Pridelava hmelja ima v Sloveniji že dolgoletno tradicijo, saj se hmelj za varjenje piva omenja že okrog leta 1160 v urbariju škofjeloškega gospostva, ki je sodilo pod freisinško nadškofijo. Intenzivneje se je pridelava hmelja začela razvijati po letu 1870.

Leta 1852 je v časopisu „Novice kmetijskih, obertnijskih in narodnih reči“ (dr. Janez Bleiweiss, 15. februar 1852) pod naslovom „Priporočilo hmelja“ objavljeno prvo večje navodilo o hmelju v slovenskem jeziku.

Štajerski hmelj je omenjen že leta 1883 v „Gospodarski prilogi“ Štajerskega gospodarskega društva z dne 12. avgusta 1883, kjer je navedeno, da je bil leta 1881 in 1882 Štajerski hmelj prvi naprodaj v Nürnbergu.

V časopisu „Jutro“ z dne 24. septembra 1929 je zapisano, da se je za Štajerski hmelj 20. 9. 1929 na trgu v Strasbourgu plačala dvakratna cena, kakor se plačuje za najboljše alzaške kvalitete, kar je znak, da si pridobiva štajerski hmelj v inozemstvu sloves, ki mu gre.

Štajerski hmelj je v tujini bolj prepoznaven in cenjen predvsem z angleško različico imena Štajerski hmelj - Styrian hops.

Ekomuzej hmeljarstva in pivovarstva v Žalcu hrani knjižico z naslovom Styrian hops, ki je bila tiskana še v času Kraljevine Jugoslavije (1929-1945). V knjižici je zapisano, da poraba Štajerskega hmelja v Jugoslaviji ni bila velika, zato se ga je večina izvozila v Združeno kraljestvo, Združene države Amerike, Kanado, Belgijo, Francijo, Daljni vzhod. Med drugim je še posebej opisano, na katere oznake oziroma certifikat morajo biti kupci Štajerskega hmelja pozorni v izogib nakupu potvorjenega Štajerskega hmelja.

Danes je Štajerski hmelj pod imenom Styrian hops poznan v vseh vodilnih, kakor tudi v številnih manjših pivovarnah po svetu. Je visoko ocenjen in velja za enega izmed kakovostnejših na mednarodnih razstavah in degustacijah uveljavljenih degustatorjev piva.

Zaradi visoke kakovosti Štajerskega hmelja mnogi odjemalci prisegajo tudi na proizvode iz Štajerskega hmelja, ki so nepogrešljivi v njihovi pivovarski proizvodnji. Trgovina s hmeljem je v Sloveniji izrazito izvozno usmerjena, saj se na tuje trge že daljše obdobje izvozi več kot 95 % pridelka.

Sloves Štajerskega hmelja se je ohranil vse do danes, k čemur prispevajo tudi tradicionalna hmeljarska praznovanja, kot je avgusta „Praznik hmeljarjev v Braslovčah“, na začetku oktobra „Hmeljarski likof“ v Žalcu in letno imenovanje hmeljarske starešine in princese. Pred leti je bil ustanovljen tudi Ekomuzej hmeljarstva in pivovarstva v Žalcu, ki poudarja tradicijo hmeljarstva v Sloveniji.

Sedanji sloves Štajerskega hmelja potrjujejo različni viri (knjige, spletne strani, oddaje, idr.), ki poudarjajo kakovost in sloves Štajerskega hmelja (npr. Slohops, A small flower is a big industry for a Slovenian valley – 7. 8. 2015 – Ljubljana, MMC RTV SLO, …).

V knjigi World Beer, pisatelja Tima Hampsona (Dorling Kindersley Ltd., 2013, London, Združeno kraljestvo) je navedeno, da pivu tipa Green King, IPA, daje okus po pomarančah in grenivkah uporaba Štajerskega hmelja. Prav tako v knjigi The Beer Book istega avtorja, in izdane pri isti založbi (Dorling Kindersley Ltd., 2008, 2015) navajajo Štajerski hmelj kot osnovo pri pripravi piva v Lion Brewery, s sedežem na Sri Lanki.

Sklic na objavo specifikacije

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

http://www.mkgp.gov.si/fileadmin/mkgp.gov.si/pageuploads/podrocja/Kmetijstvo/zascita_kmetijskih_pridelkov_zivil/SPEC_HMELJ_25_3_2016.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.