Bruselj, 29.9.2004

KOM(2004) 626 končno

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

o instrumentih zunanje pomoči v okviru prihodnje finančne perspektive za obdobje 2007-2013

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

o instrumentih zunanje pomoči v okviru prihodnje finančne perspektive za obdobje 2007-2013

Sporočilo Komisije z dne 10. februarja 2004 (Izgradnja naše skupne prihodnosti [KOM(2004) 101]) in Sporočilo Komisije z dne 14. julija 2004 (Finančne perspektive za obdobje 2007–2013 [KOM(2004) 487]) sta vzpostavili okvir za novo in poenostavljeno politično in upravno strukturo za izvajanje programov pomoči in sodelovanja. Tako je sedaj namesto vrste obstoječih[1] številnih geografskih in tematskih instrumentov, ki se je postopoma spontano širila, predlaganih šest instrumentov, od katerih so trije namenjeni izvajanju posebnih politik, trije pa zagotavljanju potrebnega odziva na posebne potrebe.

Samo štirje od teh šestih instrumentov so novi, dva že obstajata in ne potrebujeta nikakršnih nadaljnjih sprememb. Spričo tega to sporočilo opredeljuje te štiri nove pravne instrumente, potrebne za uveljavljanje novega okvira in strukture. Ti novi instrumenti so naslednji:

1) Instrument predpristopne pomoči

2) Evropski instrument za sosednje države in partnerstva

3) Instrument za razvojno in gospodarsko sodelovanje

4) Instrument za stabilnost

***

Širitev je Evropski uniji naložila še večje pristojnosti na področju zunanjih dejavnosti, in sicer pristojnosti, usmerjene v uresničevanje treh poglavitnih ciljev: zagotavljanje stabilnosti, varnosti in blaginje v soseščini EU ("EU in njena sosedska politika"); dejavno delo na zagotavljanju podpore trajnostnemu razvoju na mednarodni ravni ("EU kot partner pri uresničevanju trajnostnega razvoja"); spodbujanje globalnega političnega upravljanja in zagotavljanje strateške in civilne varnosti ("EU kot globalni dejavnik") [2] .

Za uveljavljanje teh pristojnosti je bil v Sporočilu "Izgradnja naše skupne prihodnosti–Politični izzivi in proračunska sredstva razširjene Unije v obdobju 2007-2013", sprejetem 10. februarja 2004, zastavljen ambiciozen cilj okrepiti vpliv Unije, ki naj ga podpirajo učinkovitejša orodja. To sporočilo predstavlja nadaljnji korak, pri čemer se Komisija ne namerava ponavljati, temveč prikazati dodano vrednost posredovanja EU, dodatno opisati pristop, ki ga uporablja za uresničevanje političnih ciljev ter predlagati instrumente v podporo teh ciljev.

Z več kot 450 milijoni prebivalci in s četrtino svetovne proizvodnje, kakor tudi kot največji darovalec pomoči in največji trgovinski partner 100 držav, bi lahko Unija s 25 – kmalu pa tudi s 27 – državami članicami imela precejšen vpliv na politične in gospodarske odločitve, ki narekujejo blaginjo in stabilnost v Evropi in širše v svetu, od katerih sta seveda odvisna blagostanje in varnost Evropejcev.

Ta potencial pa še vedno ni v celoti izkoriščen. Obstaja namreč vrzel med gospodarsko težo EU in njenim političnim vplivom.

Stroški zoženega manevrskega prostora Evrope na področju zunanjih odnosov, tako politični kot finančni, so dejstvo, s katerim se dejansko soočamo. Zunanji svet nenehno in močno preskuša našo sposobnost delovanja in odzivanja na bolj usklajen način. Tudi če odmislimo iraško in argentinsko krizo, je še veliko primerov, s katerimi se vsakodnevno srečujemo in ki potrjujejo obseg teh stroškov.

Pogled v obdobje 2007-2013 torej pokaže, da mora EU zavzeti dolgoročno stališče in načrtovati svoje delovanje, namesto da se zgolj odziva na dogodke. Če želi imeti več besede na mednarodnem prizorišču, mora EU nastopiti enotno in spodbujati resnično skupno strategijo . Mora okrepiti svojo sposobnost, da s svojimi večstranskimi in dvostranskimi politikami povečuje učinkovitost globalnega upravljanja in spodbuja trajnostni razvoj in politično stabilnost. EU mora tudi povečati svojo sposobnost oblikovanja obsežnih zunanjepolitičnih usmeritev tako, da premosti delitev na stebre, ki spodkopava usklajenost njenega delovanja; mora tudi zagotoviti, da po svojem sprejetju te politične usmeritve v skladu z ustreznimi postopki odločanja dobijo podporo iz vseh virov Skupnosti in vseh nacionalnih instrumentov.

Evropski državljani si močno želijo, da Evropa postane bolj angažirana na mednarodnem prizorišču, tudi na področjih, kjer politike Skupnosti trenutno niso v ospredju. Raziskave javnega mnenja kažejo, da velika večina državljanov meni, da je delovanje na evropski ravni najbolj primerno prav na področju zunanjih dejavnosti, ki se uvršča veliko višje kot delovanje na nacionalni ravni. Dve tretjini evropskih državljanov podpira skupno zunanjo politiko, skupna obrambna politika pa uživa podporo celo treh četrtin vseh državljanov. Državljani pričakujejo, da bo EU pogosteje spodbujala njihove skupne interese in vrednote na mednarodnem prizorišču, hkrati pa ohranila orientiranost v okviru večstranskih pogajanj in vpliv na potek razvoja globalizacije. Izkušnje EU na področju integracije jo spodbujajo k vzpostavljanju multilateralnega institucionalnega okvira, namesto k enostranskosti pa k oblikovanju pravil. EU mora tudi povečati usklajenost svojega notranjega odločanja v smislu vpliva svojih odločitev na preostali svet ter izboljšati dialog s civilno družbo, da tudi v prihodnje zagotovi upoštevanje interesov vseh interesnih skupin.

V svetu, za katerega sta značilni odprtost in nestabilnost, so državljani vedno bolj izpostavljeni različnim tveganjem, kakor so oboroženi spopadi, naravne nesreče in pandemije. Brez notranjih meja je EU ranljiva in izpostavljena posledicam takih tveganj in groženj, zaradi česar mora ustrezno delovati zunaj svojih meja in učinkovito podpirati mednarodna prizadevanja, od katerih sta odvisna ne samo fizična varnost civilnega prebivalstva in njegov razvojni potencial, temveč tudi splošna varnost in stabilnost. Kakor je opisano v nadaljevanju, bo usklajen pristop EU na področju zunanjih odnosov povečal vpliv EU do mere, ki močno presega zmožnost držav članic, če bi te delovale ločeno ali celo sočasno.

PRIMERJALNA PREDNOST PORABE NA RAVNI EU

Neizpodbitna dodana vrednost, ki jo ustvarja EU, je ključnega pomena za uresničevanje zgoraj predstavljenih strateških ciljev. To dodano vrednost pa je možno še dodatno povečati.

Skupnost je svoja posredovanja v primeru programov, usmerjenih izključno v razvojna vprašanja, omejila na zgodnje obdobje poteka, medtem pa je vzpostavila obsežne partnerske sporazume in sporazume o sodelovanju z večino držav v svetu, tako da se zdaj loteva zapletenih razmer. Spričo tega je razvila ambiciozne in večnamenske programe, ki ji omogočajo, da se spopade s celo vrsto izzivov, s katerimi se soočajo tretje države, od krepitve institucij do razvoja učinkovitega zasebnega sektorja. Programi porabe niso in ne morejo biti vseobsegajoči. Sestavljeni so iz primerne kombinacije politik, opredeljenih za vsako posamezno državo partnerico posebej. Zaradi razlogov, ki so pojasnjeni v nadaljevanju, ima vsak EURO, porabljen na ravni EU, večjo težo in posledično več vpliva od enakovredne porabe na nacionalni ravni.

- Učinkovitost zunanjih dejavnosti EU: prava raven delovanja

Posredovanje na ravni EU je upravičeno preprosto že zaradi tega, ker je najučinkovitejši ali celo edini učinkovit način za ustrezno uresničevanje našega cilja. Dodana vrednost izhaja iz dejstva, da je raven Skupnost preprosto edina prava raven delovanja . Že samo dejstvo evropskega združevanja kot tako pomeni, da prednosti, ki jih zunanje dejavnosti prinašajo eni državi članici, koristijo tudi drugim državam članicam. Vendar je težko te "evropske" dejavnike vključiti v odločitve, ki se sprejemajo na nacionalni ravni, posledica česar je lahko neuspeh pri izpolnjevanju pričakovanj. Vse to jasno upravičuje posredovanje na ravni Skupnosti.

Širitev je lep primer, ki kaže, da je delovanje na ravni Skupnosti edina prava možnost: Posredovanje je usmerjeno v podporo, ki državam kandidatkam pomaga, da izpolnijo merila za pristop in se pripravijo na upravljanje finančnih sredstev EU. Obstaja jasna potreba po delovanju na ravni EU, tudi če je to v obliki zanašanja na izkušnje, ki si so jih sčasoma nabrale držav članic (npr. medinstitucionalno sodelovanje ali "twinning"). Podobno je cilje sosedske politike mogoče doseči samo z delovanjem na ravni EU: Varnost in migracije sta nadaljnja dva primera, ki kažeta, da je ukrepe možno optimizirati, če se izvajajo na ravni EU. Enako velja za standardizacijo in vzpostavljanje norm, kakor tudi za zunanjo preslikavo notranjih politik EU (biološka raznolikost, globalno segrevanje, upravljanje podjetij itn.)

Dodana vrednost porabe Skupnosti izhaja tudi iz dejstva, da ima Skupnost hkraten nadzor nad vsemi vzvodi delovanja v okviru svojih odnosov s tretjimi državami . Skupnost lahko zato zagotovi skladnost in sinergijo med glavnimi instrumenti na področju zunanjih odnosov: političnim dialogom, trgovino, pomočjo, gospodarskim sodelovanjem, zunanjo preslikavo notranjih politik. Dvostranski odnosi nekaterih držav članic (na primer na političnem področju) z nekaterimi tretjimi državami ali celo regijami so lahko starejši in tesnejši. Kljub temu pa je celotna paleta instrumentov na voljo zgolj na ravni EU. Posledica tega je, da ima poraba Skupnosti v kombinaciji z drugimi razpoložljivimi instrumenti večjo težo kot nacionalna ali celo večstranska poraba, ki sta omejeni, ker je nemogoče v celoti izkoristiti prednosti, ki jih prinašajo raznovrstna dopolnjevanja med to porabo in drugimi politikami.

Primer: Primerjalna prednost pristopa EU je lepo ponazorjena na zahodnem Balkanu, kjer je EU podpirala obvladovanje krize, sedaj pa spodbuja stabilizacijo regije (z uporabo kombinacije političnega dialoga, začasnega trgovinskega režima, obsežnih finančnih programov, ki zajemajo sodelovanje na področju pravosodja in notranjih zadev, ukrepov demokratične stabilizacije, gospodarske reforme itn.) v obsegu, ki ga vzporedno delovanje posameznih držav članic najverjetneje ne bi moglo nikoli doseči.

- Racionalnost zunanjega delovanja EU: združevanje virov

Dodana vrednost posredovanja EU je neposredno povezana z vplivom in prepoznavnostjo, ki izhajata iz gospodarske teže Skupnosti, kritične finančne mase in znatnih ekonomij obsega, ki jih lahko ustvari.

Primer: Na področju gospodarjenja z vodami je Skupnosti uspelo mobilizirati kritično maso finančnih sredstev, ki bodo imela globalne učinke (po srečanju v okviru Svetovnega vrha o trajnostnem razvoju (WSSD) bo Skupnost namenila milijardo eurov pobudi Voda za življenje). Tudi če lahko posamezne države članice na tem področju razvijejo strokovno znanje, obseg pomoči in raznotera strokovna znanja, ki ju EU lahko mobilizira sočasno, ustvarjajo veliko večji učinek za vsak namensko porabljen euro.

- Katalitičen učinek delovanja EU: združevanje strokovnih znanj

Skupnost sodeluje z večino držav sveta. To državam članicam omogoča, da učinkovito, četudi posredno, prispevajo k dejavnostim, ki se izvajajo v vseh državah v razvoju ali državah v tranziciji. Izkušnje Skupnosti na področju regionalnega združevanja ji zagotavljajo nedvomno prednost pri ukvarjanju z drugimi regionalnimi subjekti in spodbujanju regionalnih procesov. Eden od takih primerov je sodelovanje z afriškimi regionalnimi subjekti in območjem Mercosur.

Dodana vrednost EU izhaja tudi iz njenih metod in okrepljene skladnosti in doslednosti, ki ju EU zagotavlja kot katalizator posameznih prizadevanj držav članic.

Primer : Skupnost je na političnem področju človekoljubne pomoči ustvarila dodano vrednost na podlagi skupnega razumevanja učinkov medsebojnega dopolnjevanja ukrepov in usklajenosti, kar je vse skupaj privedlo do produktivne delitve dela med dvostransko pomočjo držav članic in pomočjo Skupnosti (primerjalni učinek – ti. " benchmark effect"). EU kot celota dostavlja 50 % skupne svetovne človekoljubne pomoči na leto, pri čemer urad ECHO sam prispeva 25 % celotne pomoči EU: to pa Uniji omogoča, da vpliva na mednarodni človekoljubni odziv v okviru njenih odnosov z drugimi glavnimi darovalci, kot so ZDA, in organizacijami, kot je denimo OZN.

Dodana vrednost EU torej priteka iz njenih metod, predvsem iz sproščanja pomoči, sektorske in proračunske podpore, kar spodbuja boljše sprejemanje ukrepov na državni ravni, povečuje učinkovitost nacionalnih proračunskih sistemov, nacionalnim sistemom za načrtovanje omogoča, da vzpostavijo optimalno ravnovesje med spremenljivimi in kapitalskimi stroški, zagotavlja usklajenost v okviru nacionalnih prednostnih nalog in nacionalnih koledarjev ter spodbuja vlade k večji usmerjenosti v doseganje rezultatov. Komisija je tudi zasnovala pristop k razvoju, ki je resnično usmerjen v doseganju rezultatov, saj količine pomoči povezuje neposredno z dosežki držav na področju uresničevanja nacionalnih ciljev, povezanih z zmanjševanjem revščine.

- Nadaljnje iskanje rezerv za povečanje dodane vrednosti

V primerjavi s tem, kar lahko države članice naredijo ločeno ali sočasno, dodana vrednost posredovanja EU še ni dosegla svojega polnega potenciala. Večja usklajenost zunanjih dejavnosti Unije lahko poveča njen vpliv, če bodo prizadevanja, namenjena notranjim razpravam, preusmerjena v zunanje delovanje.

Reforma strateškega načrtovanja, vzpostavitev EuropeAid in prenos pristojnosti za vodenje projektov na nižje ravni so oblikovalcem programov že omogočili, da bolje določijo lokalne potrebe, Unijo pa večjo usklajenost z drugimi darovalci in pospešeno programsko izvajanje (ki se je v povprečju skrajšalo za eno leto). Delovanje na ravni EU je bilo usmerjeno tudi v področja, kjer ustvarja največ dodane vrednosti: trgovino in razvoj, regionalno združevanje, makroekonomsko podporo, infrastrukturo, vodenje in "težavna partnerstva". Obstajajo pa še neizkoriščene rezerve za povečanje dodane vrednosti. Te rezerve se skrivajo v boljšem obvladovanju kriz (kjer ni dostopa do tradicionalne pomoči), večji skladnosti zunanjih politik EU in boljšem dopolnjevanju med njimi in politikami držav članic.

Vse več dokazov je tudi, da je treba notranjepolitične cilje EU, kakor sta trajnostna rast in varnost, približati njenim zunanjepolitičnim ciljem, kakor sta trajnostni razvoj in spodbujanje človekovih pravic in demokracije.

POTREBA PO VEČJI UČINKOVITOSTI: POPOLNA REVIZIJA INSTRUMENTOV ZA PODROčJE ZUNANJIH ODNOSOV

Kot smo že omenili, tukaj predstavljeni predlogi ponujajo bistveno poenostavitev obstoječih instrumentov za področje za zunanjih odnosov (RELEX). Trenutno se pomoč in sodelovanje Skupnosti izvajata skozi vrsto regionalnih instrumentov, kot so na primer CARDS, TACIS MEDA itn., ter na podlagi ureditev, opredeljenih v Evropskem razvojnem skladu (ERS) in Sporazumu Cotonou, ki jih spremlja precejšnje število tematskih instrumentov (na primer Evropska pobuda za demokracijo in človekove pravice).

Zapletenost teh zadev ponazarja dejstvo, da se sodelovanje in pomoč v okviru odnosov z južnim Sredozemljem, Bližnjim Vzhodom in Daljnim Vzhodom izvajata na podlagi enajstih različnih uredb. Podobno velja za regijo Tacis ter za azijsko in latinsko ameriško regijo. Predpristopna pomoč se zagotavlja prek treh diskretnih instrumentov, ki jih urejajo ločene uredbe Sveta in usklajevalna uredba.

Vse te uredbe se med seboj precej razlikujejo v smislu komitologije in programskega oblikovanja. Učinkovito in usklajeno vodenje programov Skupnosti na podlagi take mešane in zapletene skupine instrumentov postaja vse težja naloga.

- Politično naravnani instrumenti

Kakor je predvideno v Sporočilu z dne 10. februarja 2004 in Sporočilu z dne 14. julija 2004, Komisija zato predlaga korenito poenostavitev instrumentov, ki izhaja iz potrebe po večji skladnosti in doslednosti zunanjega delovanja ter po boljših in večjih izkoristkih razpoložljivih virov, in sicer na podlagi naslednjih načel:

- Zagotavljanje splošne skladnosti politik: Primerna kombinacija politik in ravnovesje med potrebami po kratkoročnem odzivu in dolgoročnimi strategijami bosta zagotovljena z državnimi strateškimi dokumenti (DSD) in regionalnih strateškimi dokumenti (RSD), kakor tudi s pristopnimi in tematskimi strategijami. Na podlagi rednih pregledov in z uporabo primerne kombinacije novih predlaganih instrumentov, bo zagotovljena potrebna usklajenost pristopa.

- Poenostavitev strukture in postopkov [3] : Proračunske postavke in postopki (instrumenti financiranja in njihove pravne podlage) bodo racionalizirani, kar bo povečalo tako splošno kot stroškovno učinkovitost, zlasti v nujnih primerih in krizah, ter izboljšalo njihovo odzivnost na nove pobude, kakor je Svetovni sklad za boj proti HIV/AIDS, tuberkulozi in malariji ali pobuda, ki zajema močno zadolžene revne države.

- Dodeljevanje virov na podlagi rezultatov: Obstaja široko soglasje o nujnosti dodeljevanja virov glede na pričakovano in merjeno uspešnost. Proces DSD–RSD, podprt z močnejšimi analitskimi zmogljivostmi, je treba soočiti z začetnimi cilji in dejanskimi dosežki.

- Boljši dialog in večja usklajenost z drugimi darovalci in institucijami: v prvi vrsti z drugimi institucijami EU, pa tudi z drugimi državami članicami in institucijami Bretton Woods.

- Boljši dialog s tretjimi državami: Vse države bodo zajete s to novo in poenostavljeno skupino ciljno naravnanih instrumentov, kar bo prineslo boljše razumevanje in berljivost.

Za nadaljnje povečanje skupne učinkovitosti pomoči EU, ki jo upravlja Komisija, bodo novi instrumenti in finančne dodelitve bolj temeljili na potrebah in merilih uspešnosti. Vključevanje nekdanje pomoči ERS v proračun bo pospešilo izmenjavo izkušenj, na podlagi česar bo določena najboljša praksa iz doslej dveh sistemov. Komisija si bo še naprej prizadevala za ugoden izvedbeni položaj na podlagi novega okvira, ki ureja programsko oblikovanje in zagotavljanje pomoči.

- Prehod k zgolj šestim instrumentom, med katerimi so štirje novi

Okvir, ki ga vzpostavlja to sporočilo, korenito zmanjšuje zapletenost prejšnjega sistema in njegove nedoslednosti ter predlaga tri nove glavne instrumente za tri krovne politike na področju zunanjih odnosov, in sicer predpristopno politiko, politiko Unije do sosednjih držav ter politiko Unije do podpiranja gospodarskega sodelovanja in razvoja z drugimi državami. Te tri glavne instrumente dopolnjujejo trije posebni instrumenti, od katerih je eden nov, za izpolnjevanje posebnih potreb, zlasti pa za zagotavljanje odziva v kriznih razmerah.

Te tri glavne politike in instrumenti so:

Predpristopna politika

Ta politika se ukvarja z državami kandidatkami (Turčijo in Hrvaško) in morebitnimi državami kandidatkami (zahodnim Balkanom), pri čemer temelji na pristopnem in predpristopnem okviru, in sicer na strateških dokumentih, rednih poročilih, evropskih in pristopnih partnerstvih ter na pogajanjih.

Predpristopni instrument bo nadomestil vrsto obstoječih instrumentov (PHARE, ISPA, SAPARD, CARDS itn.) in bo zajemal krepitev institucij, regionalno in čezmejno sodelovanje, regionalni razvoj, razvoj podeželja ter razvoj človeških virov, namenjen pa bo izpolnjevanju potrebe po prilagodljivem pristopu zaradi hitrega uresničevanja novih prednostnih nalog.

Države upravičenke bodo razdeljene v dve kategoriji, in sicer glede na njihov status bodisi kot države kandidatke ali kot morebitne države kandidatke (na podlagi priznanja s strani Sveta). Morebitne države kandidatke bodo še naprej prejemale pomoč v skladu s pogoji, opredeljenimi v uredbi CARDS: krepitev institucij in demokratizacija, gospodarski in družbeni razvoj, regionalno in čezmejno sodelovanje ter določena stopnja usklajenosti s pravnim redom EU, zlasti v primerih, ko je to v medsebojnem interesu EU in države upravičenke. Države kandidatke bodo prejemale enako vrsto pomoči, dodatno pa še pomoč, namenjeno:

- kot pomoč državam, da izpolnijo politična, gospodarska in zakonska (pravni red EU) merila za članstvo (pristopna merila), ter da okrepijo svojo upravno in pravosodno usposobljenost za izvajanje pravnega reda EU;

- kot pomoč državam, da se pripravijo za strukturni sklad, kohezijski sklad in sklad za razvoj podeželja EU (skladi EU) po pristopu, tako s pripravo potrebnih struktur, kakor tudi s financiranjem projektov.

Ob upoštevanju zgodovine in razmer na Balkanu, je v okvir teh krovnih ciljev umeščen okrepljen poudarek na stabilizaciji, regionalnem sodelovanju, ukrepih za krepitev zaupanja in gospodarskem razvoju.

Skupina EIB bo v celoti podprla te cilje, vključno s sofinanciranjem regionalnih programov, drugimi oblikami sofinanciranja in posebnimi nalogami.

Evropski instrument za sosednje države in partnerstva

Ta instrument je namenjen državam, s katerimi se ukvarja Evropska sosedska politika, tj. državam v južnem in vzhodnem Sredozemlju (države MEDA), zahodnim novim neodvisnim državam in državam na južnem Kavkazu. Podprl bo tudi strateško partnerstvo z Rusijo.

Evropski instrument za sosednje države in partnerstva (EISDP) ima dva poglavitna cilja:

- spodbujati postopno gospodarsko združevanje in intenzivnejše politično sodelovanje med EU in partnerskimi državami

- obravnavati posebne priložnosti in izzive, ki izhajajo iz geografske bližine med EU in njenimi sosedami.

EISDP bo prispeval k večjemu političnemu, gospodarskemu, kulturnemu in varnostnemu sodelovanju med EU in njenimi sosednjimi državami. Ta instrument bo obsežen, saj bo nadomeščal instrument MEDA in Tacis, kakor tudi druge obstoječe instrumente, kot so Evropska pobuda za demokracijo in človekove pravice (EIDHR). EISDP bo "politično naravnan" instrument, ki bo deloval v okviru obstoječih dvostranskih sporazumov med Skupnostjo in njenimi sosednjimi državami. Njegov poudarek bo zlasti na podpori izvajanja akcijskih načrtov ENP. Njegovo področje uporabe bo segalo onkraj spodbujanja ciljev, kot sta trajnostni razvoj ali boj proti revščini, saj bo pokrival med drugim tudi znatno podporo ukrepom, ki peljejo v postopno udeležbo na notranjem trgu EU. Približevanje zakonodaje, zbliževanje regulativnih sistemov in institucionalna krepitev bodo podprti z mehanizmi, kot so izmenjava izkušenj, dogovori o dolgoročnem medinstitucionalnem sodelovanju z državami članicami ali udeležba v programih in agencijah Skupnosti.

Ena od posebnih in inovativnih značilnosti je komponenta čezmejnega sodelovanja. EISDP bo financiral "skupne programe", ki združujejo regije držav članic in partnerskih držav s skupnimi mejami. Ta instrument bo prinesel temeljito poenostavitev postopkov in občutno povečanje učinkovitosti. Temeljil bo na pristopu "strukturnih skladov", in sicer na podlagi večletnega programskega oblikovanju, partnerstva in sofinanciranja.

Čezmejno sodelovanje na zunanjih mejah EU bo potekalo na podlagi skupne metodologije prek bodisi IPP ali EISDP, glede na zadevno sosednjo državo. Komponento čezmejnega sodelovanja v okviru EISDP in IPP bo v primeru dejavnosti na zunanjih mejah EU sofinanciral Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR).

EIB bo na svojih področjih pristojnosti okrepila svojo podporo zgoraj navedenim ciljem, predvsem z naslednjo generacijo svojega zunanjega delovanja, kakor tudi z zagotavljanjem optimalne kombinacije lastnih virov in proračunskih sredstev prek cele vrste finančnih instrumentov.

Politika razvojnega in gospodarskega sodelovanja z drugimi državami

Ta politika zajema zlasti vse države, ozemlja in regije, ki niso upravičeni do pomoči iz predpristopnega instrumenta ali Evropskega instrumenta za sosednje države in partnerstva. Namen politike razvojnega in gospodarskega sodelovanja Skupnosti je podpirati razvojno sodelovanje, gospodarsko sodelovanje, finančno sodelovanje, znanstveno in tehnično sodelovanje ter kakršno koli drugo obliko sodelovanja s partnerskimi državami in regijami in na ta način pomagati državam v razvoju, da dosežejo Cilje razvoja v novem tisočletju in posledično zmanjšati revščino. To sodelovanje poteka v okviru načel in ciljev zunanjega delovanja EU ter v skladu s členoma 179 in 181 Pogodbe ES.

Instrument za razvojno in gospodarsko sodelovanje (IRGS) bo glavni vir podpore prizadevanjem držav v razvoju za uresničevanje teh ciljev. Instrument za razvojno in gospodarsko sodelovanje je obsežen, saj zajema sodelovanje tako s partnerskimi državami in partnerskimi regijami, kakor tudi vse horizontalne ali tematske pobude v korist partnerskih držav, ki so primerne za doseganje ciljev, opredeljenih v členih 177 do 181a Pogodbe ES, ter za izpolnjevanje mednarodnih obveznosti Skupnosti. Vključeval bo tudi naslednika devetega ERS . Ta vključitev v proračun bo pospešila navzkrižne izmenjave praks, kar bo privedlo do oblikovanja najboljše prakse, izluščene iz obeh sistemov.

Ti trije glavni instrumenti temeljijo na politikah, zaradi česar imajo poseben geografski pomen in geografsko pokritje. Dopolnjujejo jih trije instrumenti/programi, katerih namen je odzvati se na posebne krize. To so:

Instrument za stabilnost

To je nov instrument, katerega namen je zagotoviti ustrezen odziv na nestabilnost in krize, kakor tudi na dolgoročne izzive z vidika stabilnosti ali varnosti. Ta instrument bo dopolnjeval predpristopni instrument, instrument za sosednje države in partnerstvo ter instrument za razvojno in gospodarsko sodelovanje, zagotavljal pa bo tudi pomoč, katere namen bo vzpostaviti potrebne pogoje za izvajanje politik, ki jih podpirajo IPP, EISPD in IRGS.

Instrument za stabilnost bo Skupnosti predvsem omogočil, da;

- z enim samim pravnim instrumentom zagotovi učinkovit, takojšen in integriran odziv na krizne in nestabilne razmere v tretjih državah, dokler se ponovno ne vzpostavi normalno sodelovanje na podlagi enega od splošnih instrumentov za sodelovanje in pomoč. To bo nadgradnja dodane vrednosti, ki je bila že izkazana z mehanizmom hitrega posredovanja, in določb o nujnih primerih, ki so že vključene v obstoječih finančnih instrumentih na področju zunanjih odnosov;

- se spopade s svetovnimi in regionalnimi čezmejnimi izzivi, ki vključujejo razsežnost varnosti ali stabilnosti in se pojavljajo v tretjih državah, vključno z zadevami, kot so jedrska varnost in neširjenje jedrskega orožja, boj proti nedovoljeni trgovini, boj proti organiziranemu kriminalu in terorizmu ter boj proti nepredvidljivim nevarnostim, ki ogrožajo javno zdravje;

- Skupnosti omogoči, da zagotovi pravočasen odziv na nujne politične izzive, s katerimi se bo Skupnost soočala v prihodnosti, tako da usmerja ukrepe, ki niso predvideni v treh politično naravnanih instrumentih, dokler jih ne bo možno ustrezno vključiti v politični okvir teh instrumentov.

Instrument za stabilnost se izvaja v celoti v okviru prvega stebra. Kljub temu pa njegova zasnova upošteva potrebo po učinkovitem operativnem usklajevanju med delovanjem Skupnosti in ukrepi, sprejetimi v skladu s Skupno zunanjo in varnostno politiko.

Instrument za človekoljubno pomoč in makrofinančna pomoč

Ta dva instrumenta bosta ostala nespremenjena, z izjemo prenosa pomoči v hrani človekoljubne narave v človekoljubno pomoč, tako da tovrstne pomoči je ne bo več urejala ločena uredba. Kar zadeva človekoljubno pomoč, prevladuje mnenje, da so njeni področje uporabe in cilji dovolj opredeljeni, saj je uspešna tako v smislu izvajanja kot v smislu učinkovitosti. Poleg tega makrofinančna pomoč že od svoje uvedbe leta 1990 potrjuje, da je učinkovit instrument za gospodarsko stabilizacijo in gonilna sila strukturnih reform v državah upravičenkah, tako da ne terja nikakršnih sprememb.

- Zunanji vidiki notranjih politik

Omenili smo že, da preslikava notranjih politik zunaj Unije zagotavlja pomembno dodano vrednost delovanja na ravni Evropske unije. Za učinkovito projekcijo teh politik je bistvenega pomena ustrezno uskladiti potrebo po politični usklajenosti in tematsko prepoznavnost zadevnih notranjih politik (zlasti na področju izobraževanja; okolja; priseljevanja in azila; carinskih zadev in obdavčenja; in vzpostavljanja mrež), s potrebo po splošni usklajenosti zunanjih odnosov (kakor so opredeljeni v državnih ali regionalnih strateških dokumentih ali v okvirnih dokumentih o predpristopni politiki).

S to prevladujočo potrebo v mislih bodo ti trije splošni politično naravnani instrumenti pokrili vsa politična področja , bodisi v obliki posebnega tematskega poudarka ali v okviru ustrezne kombinacije politik, vzpostavljene za dano tretjo državo ali regijo s pripravo in sprejemom državnih/regionalnih strateških dokumentov in programov ali evropskih in pristopnih partnerstev. Spričo tega ni nikakršne sistematične potrebe po ločenih pravnih instrumentih ali uredbah za urejanje zunanjih vidikov notranjih politik.

Priloženi osnutki uredb predvidevajo to zahtevo.

Zaradi tega so v zadevne instrumente in uredbe vključene ustrezne in celovite določbe, ki zagotavljajo primerno pokritost zunanjih vidikov notranjih politik. To omogoča ukrepe v podporo političnim področjem, kakor so okolje, izobraževanje, promet ter carinske zadeve in obdavčenje, ki jih bodo obravnavali štirje novi instrumenti. V nekaterih primerih bo uresničevanje določenega političnega cilja zahtevalo, da se sredstva ne programirajo geografsko, glede na to, da bodo namenjena večstranskim ciljem, na primer cilju omogočiti, da Evropska unija spodbuja okoljske cilje v multilateralnem okviru, neodvisno od prednostnih nalog posameznih upravičenk.

Komisija se bo spustila v dialog s Svetom in Parlamentom o načinu, kako namerava zagotoviti skladnost ciljev teh politik in instrumentov ter njihovo usklajenost s splošno usmeritvijo in zagonom politike Unije, hkrati pa v čim večji meri odpraviti podvajanja in vrzeli med tematskimi in geografskimi instrumenti. Kakor je bilo obrazloženo v prejšnjih sporočilih, zagotavljanje splošne usklajenosti zahteva, da instrumenti temeljijo na politiki.

Poleg tega bo novi okvir povečal učinkovitost in racionalnost postopkov financiranja, in sicer z omogočanjem večje prilagodljivosti in predvidljivosti ter posledično s skrajšanjem obdobij med političnimi odločitvami in njihovo izvedbo.

Svet in Parlament sta pozvana, da sprejmeta predlagane uredbe za Evropski instrument za sosednje države in partnerstva in Instrument za gospodarsko in razvojno sodelovanje, opredeljena pod točko 2) in točko 3).

Svet je pozvan, da po posvetovanju z Evropskim parlamentom sprejme predpristopni instrument in instrument za stabilnost, opredeljena pod točko 1) in točko 4).

[1] Vsi tekoči zakonodajni predlogi bodo zgolj nadaljevani, če je sprejetje predloga potrebno, da omogoči izvrševanje odobrenih proračunskih sredstev v skladu s sedanjo finančno perspektivo. Komisija bo pravočasno umaknila tiste predloge, katerih sprejem ni nujen.

[2] Ti cilji so podrobno opisani v Sporočilu z dne 10. februarja 2004.

[3] Na političnih področjih znotraj družine RELEX je trenutno 91 proračunskih postavk. To ne vključuje proračunskih postavk v drugih na politikah temelječih virih iz trenutne rubrike 4.