SL Uradni list Evropske unije C 324/42

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o gostovanju v tujih javnih mobilnih omrežjih v Skupnosti in o spremembi Direktive 2002/21/ES o skupnem zakonodajnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve

COM(2006) 382 konč. — 2006/0133 (COD)

(2006/C 324/19)

Svet EU je 4. septembra 2006 sklenil, da v skladu s členom 95 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o zgoraj omenjenem dokumentu.

Predsedstvo Odbora je 12. septembra 2006 strokovno skupino za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo zadolžilo za pripravo dela Odbora na tem področju.

Zaradi nujnosti zadeve je Evropski ekonomsko-socialni odbor na 430. plenarnem zasedanju 26. oktobra 2006 imenoval g. HERNÁNDEZA BATALLERJA za glavnega poročevalca ter mnenje sprejel s 131 glasovi za, 7 glasovi proti in 12 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Komisija je zaradi visokih cen gostovanja v tujih mobilnih omrežjih predložila predlog uredbe, v katerem je določila vrsto meril, ki jih Odbor podpira. Predlog Komisije omogoča oblikovanje enotne pravne podlage za ukrepanje, ki naj bi pospešilo dokončanje notranjega trga na področju elektronske komunikacije in v središče politike Skupnosti postavilo državljane.

1.2 Predlog je nujen in primeren ter zagotavlja večje varstvo potrošnikov, pri čemer zlasti izboljšuje pravico potrošnikov do informacij z ukrepi za večjo transparentnost in varstvo njihovih gospodarskih interesov ter predpisuje zgornjo mejo za cene storitev gostovanja glasovnih klicev med državami članicami tako na maloprodajni kot velikoprodajni ravni.

1.3 Po mnenju Odbora bi morala Komisija pri preverjanju delovanja uredb svoje nadaljnje predloge oblikovati na podlagi načela „plača klicalec“ (Calling-Party-Pays) in poskrbeti, da so cene, ki jih stranke plačujejo za gostovanje v tujih omrežjih, podobne cenam za klice v domačem omrežju (načelo cene domačega omrežja).

2. Uvod

2.1 Zaradi vedno večje mobilnosti državljanov EU prek meja svojih držav, zlasti znotraj EU, je vedno večja tudi potreba po omogočanju telefonskih pogovorov z vse bolj razširjenimi mobilnimi telefoni. Možnost, da uporabniki mobilnih telefonov na podlagi sporazumov med operaterji omrežij iz posameznih držav tudi na potovanjih v tujini kličejo in sprejemajo telefonske klice, se imenuje gostovanje.

2.1.1 Gre torej za storitve, ki jih določeni operater mobilnega omrežja v določeni državi članici (gostiteljsko omrežje) ponuja za drugega operaterja mobilnega omrežja iz druge države (domače omrežje). Ta trg na splošno obsega naslednje storitve: — izvajanje storitev za operaterja mobilnega omrežja iz druge države članice ali tretje države za klice z mobilne lokacije v njegovo omrežje; — izvajanje storitev za operaterja mobilnega omrežja iz druge države članice ali tretje države za klice z mobilne lokacije iz njegovega omrežja; — izvajanje storitev za operaterja mobilnega omrežja znotraj iste države članice ali tretje države za prenos podatkov z mobilne lokacije iz njegovega omrežja; — izvajanje storitev za operaterja mobilnega omrežja znotraj iste države članice ali tretje države kot tranzitne države, za prenos klicev in podatkov prek njegovega omrežja uporabnikom mobilnih ali fiksnih omrežij znotraj in zunaj države.

2.1.2 Ocenjuje se, da skoraj 150 milijonov evropskih državljanov uporablja te storitve na potovanjih in zlasti za potrebe dela (tri četrtine celotne uporabe).

2.2 Gostovanje ima za državljane brez dvoma socialne in gospodarske koristi, vendar se uporabniki, združenja potrošnikov, regulativni organi in politiki redno pritožujejo zaradi tarif gostovanja, ki so veliko višje od tarif za pogovore v notranjem telefonskem prometu. Tarča kritik so zlasti cene gostovanja, ki za končnega uporabnika še zdaleč niso transparentne in glede na dejanske stroške izvajanja teh storitev niso upravičene ter pri katerih obstajajo velike razlike med posameznimi državami in operaterji omrežij. Cene nihajo med 0,20 EUR, kolikor plača finski uporabnik, ki iz Švedske kliče domov, in 13,05 EUR, kolikor plača Maltežan, ki iz Latvije kliče domov. Vseevropske raziskave v tej panogi kažejo, da telefonske družbe letno zaslužijo 8,5 milijard EUR za storitve gostovanja v EU, kar znaša 3 do 7 % njihovega skupnega prometa, ta vrednost pa še narašča.

2.3 Komisija je prek pobud od konca devetdesetih let večkrat izrazila zaskrbljenost zaradi visokih cen gostovanja za uporabnike mobilnih omrežij na potovanju znotraj Evrope: — Sredi leta 1999 je Komisija izvedla študijo o nacionalnih in mednarodnih storitvah gostovanja, nakar je proti nekaterim operaterjem mobilnih omrežij v Veliki Britaniji in Nemčiji sprožila pravni postopek zaradi kršitev veljavnih predpisov. — Ko je bil leta 2002 sprejet evropski zakonodajni okvir za elektronsko komunikacijo (1), je Komisija v priporočilu z dne 11. februarja 2003 (2) o pomembnih proizvodnih in storitvenih trgih sektorja elektronskih komunikacij vključila državni velikoprodajni trg za gostovanje v tujih javnih mobilnih omrežjih kot eno od storitev predhodne uredbe. — Maja 2005 je skupina evropskih regulatorjev (SER) (3) ugotovila, da so tarife za končne uporabnike zelo visoke, ne da bi bilo jasno utemeljeno zakaj, kar si je bilo mogoče razlagati z visokimi velikoprodajnimi cenami tujih operaterjev omrežij, v mnogih primerih pa tudi z visokimi pribitki na maloprodajne cene domačih ponudnikov. SER je tudi ugotovila, da nižje velikoprodajne tarife pogosto niso bile posredovane končnemu uporabniku in da potrošniki pogosto niso imeli na voljo jasnih informacij o tarifah gostovanja v tujih omrežjih. — Oktobra 2005 je Komisija znova opozorila na problem visokih tarif gostovanja v tujih omrežjih in nezadostno transparentnost cen ter na internetu objavila spletno stran za obveščanje potrošnikov, s katero je ponazorila, da so tarife v mnogih primerih očitno pretirane, hkrati pa pokazala, da znotraj Skupnosti obstajajo velike cenovne razlike, ki so za klice z enakimi lastnostmi neupravičene. — Evropski parlament je v Sklepu z dne 1. decembra 2005 o evropskih predpisih in trgih na področju elektronske komunikacije 2004 (4) pozdravil pobudo Komisije za večjo transparentnost gostovanja v tujih omrežjih in pozval Komisijo, da pripravi nove pobude za znižanje visokih tarif v čezmejnem mobilnem telefonskem prometu. — Decembra 2005 je skupina evropskih regulatorjev Komisiji izrazila pomislek, da ukrepi, ki so jih uvedli državni upravni organi, ne bodo rešili problema visokih cen, in pripomnila, da je gostovanje izjema, pri kateri očitnega problema škode za potrošnike ni mogoče rešiti preventivno z uporabo zakonodajnega okvira. — V zvezi z nujno uresničitvijo ciljev na evropski in nacionalni ravni o uresničevanju osredotočene, učinkovite in poenotene politike informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT), ki so bili opredeljeni v prenovljeni lizbonski strategiji (5) za gospodarsko rast in produktivnost, je Evropski svet marca 2006 opozoril, kako pomembno je znižanje tarif gostovanja v tujih omrežjih za konkurenco.

2.4 Kljub jasnim ugotovitvam v izraženih kritikah, pobudam evropskih institucij, ukrepom nekaterih držav članic in celo kljub znižanjem tarif določenih operaterjev do zdaj še ni bilo mogoče uvesti ukrepov, ki bi dosegli usklajeno in bistveno znižanje tarif za gostovanje v tujih mobilnih omrežjih Skupnosti.

2.5 Ko je Komisija pregledala različne zakonodajne možnosti in njihove posledice, je 12. julija 2006 predložila predlog uredbe o gostovanju v tujih javnih mobilnih omrežjih v Skupnosti, ki omejuje tako tarife, ki jih lahko operaterji omrežij zahtevajo drug od drugega za opravljanje telefonskih pogovorov v mobilnem omrežju, kot tudi maloprodajne tarife odhodnih in prihodnih klicev v mobilnih omrežjih v tujini (vendar le znotraj EU). Ta uredba naj bi spremenila direktivo 2002/21/ES o skupnem zakonodajnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve.

3. Predlog Komisije

3.1 Komisija si s predlogom uredbe prizadeva za enotno, objektivno, koherentno in primerno pravno podlago, ki bo spodbudila dokončanje notranjega trga na področju elektronske komunikacije ter je v skladu s prenovljeno lizbonsko strategijo za spodbujanje gospodarske rasti in zaposlovanja s krepitvijo konkurenčnosti ter s tem ustreza pobudi Komisije i2010.

3.2 Na osnovi te pravne podlage bi bilo mogoče operaterjem zemeljskih mobilnih omrežij v Skupnosti predpisati najvišje tarife na minuto za izvajanje storitev gostovanja za glasovne klice med državami članicami tako na maloprodajni kot velikoprodajni ravni. Pri postavljanju zgornjih mej cen je treba upoštevati elemente, ki so sestavni deli izvajanja odhodnega gostujočega klica v tujino (vključno s skupnimi stroški, signalizacijo, začenjanjem klica, prenosom in zaključevanjem klica), in razlike v dejanskih stroških izvajanja teh storitev.

3.3 S „pristopom evropskega domačega trga“ naj bi okrepili varstvo potrošnikov za uporabnike javnih mobilnih omrežjih na potovanju znotraj Skupnosti in ustvarili učinkovito konkurenco med posameznimi operaterji mobilnih omrežij, ki lahko različno oblikujejo ponudbo, svojo cenovno strukturo pa prilagajajo pogojem na trgu in željam strank.

3.4 Pri postavljanju cenovnih omejitev je treba upoštevati naslednje: — Velikoprodajne cene za pogovore v notranjem telefonskem prometu obiskane države ne smejo preseči dvakratne vrednosti povprečne tarife za zaključevanje klica pri mobilnih operaterjih z znatno tržno močjo. Povprečna tarifa za zaključevanje klica v mobilnem omrežju velja za zanesljivo merilo za primerjavo, saj so te tarife že podvržene pravnemu nadzoru v skladu s skupnim zakonodajnim okvirom za elektronske komunikacije iz leta 2002 in so zato določene na podlagi načela usmerjanja cen. — Cena pogovorov iz tujine v domovino ali tretjo državo znotraj Skupnosti ne sme preseči trikratne vrednosti zgoraj omenjene povprečne tarife za zaključevanje klica. — Zgornja meja maloprodajnih cen za tovrstne gostujoče klice znaša 130 % zgornje meje na velikoprodajni ravni, v kar ni vštet DDV, všteti pa so vsi stalni sestavni deli izvajanja gostujočih klicev, za katere velja uredba, kot so naročniške ali predplačniške tarife. Zgornje meje maloprodajnih cen za odhodne gostujoče klice, za katere velja uredba, postanejo pravno obvezujoče šest mesecev po začetku veljavnosti predlagane uredbe, da lahko operaterji izvedejo potrebne prilagoditve. — Predlog poleg tega predvideva zgornjo mejo v višini 130 % zgoraj omenjene cene za zaključevanje klica za tiste tarife, ki jih zaračunajo uporabnikom gostovanja za dohodne klice, kadar potujejo znotraj Skupnosti, v kar ni vštet DDV, všteti pa so vsi stalni sestavni deli izvajanja gostujočih klicev, za katere velja uredba, kot so naročniške ali predplačniške tarife.

3.5 Predlog obravnava tudi transparentnost cen, saj za mobilne operaterje uvaja obveznost, da svoje uporabnike gostovanja na njihovo zahtevo seznanijo z osebnimi informacijami o maloprodajnih tarifah gostovanja. Stranke bodo lahko izbrale, ali želijo te brezplačne informacije prejeti prek svojega mobilnega telefona s kratkim sporočilom (SMS) ali telefonskim klicem. Poleg tega morajo mobilni operaterji stranke že ob sklenitvi pogodbe seznaniti s tarifami za gostovanje ter jih sproti obveščati o njih in o bistvenih spremembah.

3.6 Predpisane cene v tem predlogu morajo veljati ne glede na to, ali je uporabnik gostovanja pri domačem operaterju predplačnik ali naročnik, tako da bodo imeli vsi uporabniki mobilnih telefonov koristi od teh predpisov.

3.7 Na podlagi predloga bodo državni regulativni organi pooblaščeni, da te predpise uveljavljajo v skladu s svojo dosedanjo vlogo znotraj skupnega zakonodajnega okvira za elektronske komunikacije. Zadolženi so za posredovanje povprečnih tarif mobilnih operaterjev za zaključevanje klica, ki jih redno objavlja Komisija, in nadzor nad razvojem velikoprodajnih in maloprodajnih tarif za izvajanje prenosa klicev in podatkov za uporabnike gostovanja, vključno s prenosom kratkih sporočil (SMS) in multimedijskih sporočil (MMS), zlasti na skrajnih obrobnih območjih Skupnosti. To služi tako ocenjevanju gospodarnosti in povračila stroškov operaterjev ter izrekanju sankcij v primeru kršitev te uredbe.

3.8 Ukrepe, potrebne za izvajanje te direktive, je treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za izvajanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (6). Obdobje iz člena 5(6) Sklepa 1999/468/ES znaša tri mesece. Komisiji pomaga Odbor za komunikacije, ki je bil ustanovljen s členom 22 Direktive 2002/21/ES.

3.9 Predlog zahteva pregled direktive po dveh letih. To pomeni, da bo Komisija v skladu z načeli boljše zakonodaje razmislila o razveljavitvi direktive, če se bo izkazalo, da zaradi razvoja na trgu ni več potrebna.

4. Splošne ugotovitve

4.1 Odbor pozdravlja prizadevanja Komisije za oblikovanje pravne podlage za učinkovite ukrepe, s katerimi želi doseči znižanje tarif mobilnih operaterjev za gostovanje v Skupnosti. Pri tem je treba pripomniti, da Komisija predvideva do 70-odstotno znižanje tarif za gostovanje, s čimer bi uporabniki prihranili 5 milijard eurov.

4.1.1 Odbor meni, da bodo predlagani ukrepi prispevali h krepitvi varstva potrošnikov in sicer z vidika gospodarskih interesov potrošnikov z znižanjem tarif gostovanja, z vidika boljše transparentnosti cen pa s krepitvijo pravice potrošnikov do dostopa do informacij. Odbor se strinja z merili, ki so Komisijo spodbudila, da je predložila ta predlog, ki ga EESO podpira.

4.2 Glede na pridržke določenih regulativnih organov in tudi mobilnih operaterjev se Odbor zaveda težav pri iskanju soglasja glede ukrepov o pocenitvi tarif gostovanja. Vpletene strani so na splošno najbolj kritizirale naslednje: da gre pobuda Komisije pri regulaciji predaleč; da ni bilo zadostnih posvetovanj z udeleženimi akterji; da naj bi predpisi začeli veljati takoj in v zelo kratkem času, zato se podjetja ne bi imela časa prilagoditi; da bi morali dati podjetjem v tej panogi možnost za samoregulacijo; da bi moral predpis zajemati samo maloprodajne cene, ne pa tudi velikoprodajnih; da bo ta pobuda morebiti škodila zlasti mobilnim operaterjem v državah z velikim številom turistov oziroma da bi lahko imela neželen učinek zvišanja cen drugih telekomunikacijskih storitev; in da so ogrožene naložbe v razvoj elektronske komunikacije (mobilna tehnologija tretje generacije — 3G, širokopasovnost itd.).

4.3 Po drugi strani pa so dohodki mobilnih operaterjev tako visoki, da bo njihovo gospodarsko preživetje zagotovljeno tudi po znižanju cen, kar so v svojih študijah priznali tudi sami ponudniki storitev.

4.3.1 Glede primerne oblike predpisa Odbor ugotavlja, da so si določeni mobilni operaterji sicer že prizadevali za znižanje cen gostovanja, izkušnje pa kažejo, da takšne pobude ne morejo zagotoviti ustrezno hitre in usklajene rešitve problema.

4.3.2 Odbor meni, da je treba uvesti uredbo, ker bi bila veljavna neposredno v državah članicah. Uredbi je treba v tem primeru dati prednost pred golo samoregulacijo trga in morebitnimi ukrepi držav članic, ker gre za čezmejen problem, pri katerem imajo posamezni državni regulativni organi zvezane roke.

4.4 Možnost za ustanovitev operaterjev navideznih mobilnih omrežij v prihodnosti nakazuje nevarnost, da bodo v posameznih območjih EU sprejete različne odločitve, kar bi lahko pozneje ogrozilo skupni razvoj elektronske komunikacije po vsej Evropi.

4.5 Poleg zgornjih ugotovitev EESO tudi obžaluje, da ukrepi Komisije proti previsokim cenam gostovanja navsezadnje močno zaostajajo za pričakovanji uporabnikov in tudi za prvotnimi ukrepi, ki si jih je zadala Komisija.

4.6 Odbor meni, da si je treba prizadevati za popolno odpravo cenovnih razlik med posameznimi državami članicami, ki so udeležene pri gostovanju, ne da bi pri tem ogrozili konkurenco med ponudbo posameznih operaterjev. To pomeni, da bi stranke ne glede na to, kje se nahajajo, plačevale enako vsoto kot v domovini (pristop evropskega domačega trga). S tem predlogom uredbe kljub znižanju tarif ne bo doseženo poenotenje domačih cen in cen gostovanja.

4.7 Za tarife prihodnih gostujočih klicev so v predlogu uredbe sicer določene zgornje meje, vendar te tarife ne bodo odpravljene, kar že dolgo zahtevajo velikoprodajni in maloprodajni uporabniki in kar je Komisija prvotno načrtovala. Odbor meni, da bi bilo smotrnejše, če bi si v prihodnosti prizadevali za načelo „plača klicalec“ (Calling-Party-Pays), ker bi bil takšen način pravičnejši.

4.8 EESO obžaluje, ker Komisija ni upoštevala morebitnih socialnih posledic tega ukrepa na zaposlovanje, in upa, da njegova uvedba ne bo povzročila upada delovnih mest ali poslabšanja delovnih pogojev v tej panogi, temveč bo omogočala izpolnjevanje pričakovanj evropske socialne agende (7).

4.8.1 Obdobje šestih mesecev, po katerem začnejo veljati cenovne omejitve za končne uporabnike, je po mnenju Odbora predolgo. Mobilni operaterji se lahko brez težav prilagodijo novim razmeram, zato bi morali ta odlog odpraviti.

4.8.2 Bilo pa bi primerno, da bi predlog uredbe za to obdobje predvidel prehodne predpise z ustreznimi pomožnimi ukrepi za mobilne operaterje zlasti v novih državah članicah, pri katerih bi lahko zaradi uvedbe uredbe prišlo do enostranskih obremenitev. Prehodni predpisi so seveda mogoči le, če zaradi njih ne pride do diskriminacije uporabnikov iz teh držav članic.

4.9 Odbor upa, da z uvedbo uredbe ne bo prišlo do takšnih prilagoditev tarif mobilne telefonije, pri katerih bi nekateri operaterji — sklicujoč se na določene okoliščine — poskušali svoje stroške kriti z zvišanjem dohodkov od drugih storitev. Zato je treba zagotoviti, da bodo ukrepi za določanje cen na velikoprodajni in maloprodajni ravni popolnoma pokrili vse stroške storitev.

4.9.1 Glede na to, da je trg elektronskih komunikacij zelo dinamičen, se Odbor strinja s predlogom Komisije, da najpozneje dve leti po začetku veljave te uredbe pregleda njeno delovanje in nato pripravi poročilo, v katerem mora utemeljiti potrebo po nadaljnji regulaciji, ali pa možnost za razveljavitev uredbe na podlagi razvoja na trgu in stanja konkurence.

4.9.2 Pri pregledu delovanja uredbe je treba preučiti tudi njen vpliv na zaposlovanje, delovne pogoje in naložbe operaterjev ter na podlagi tega pripraviti ustrezne sklepe.

4.10 Odbor tudi meni, da uvedba novega zakonodajnega okvira poleg reševanja previsokih cen gostovanja odpira priložnost za reševanje drugih problemov, povezanih z gostovanjem, na primer enako nepravičnega aktiviranja storitve gostovanja na obmejnih območjih med dvema državama članicama.

V Bruslju, 26. oktobra 2006 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Dimitris DIMITRIADIS

(1) Direktiva 2002/21/ES z dne 7. marca 2002 o skupnem zakonodajnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) (UL L 108, 24. 4. 2002, str.33). Isti dan so bile sprejete tudi naslednje direktive: Direktiva 2002/19/ES o dostopu do elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajočih naprav ter o njihovem medomrežnem povezovanju (Direktiva o dostopu) (UL L 108, 24. 4. 2002, str. 7), Direktiva 2002/20/ES o odobritvi elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev (Direktiva o odobritvi) (UL L 108, 24. 4. 2002, str.21) in Direktiva 2002/22/ES o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (Direktiva o univerzalnih storitvah) (UL L 108, 24. 4. 2002, str. 51). K temu seznamu je treba dodati še Direktivo 2002/58/ES o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (UL L 201, 31. 7. 2002, str. 37).

(2) Priporočilo Komisije z dne 11. februarja 2003 o pomembnih proizvodnih in storitvenih trgih sektorja elektronskih komunikacij, ki na podlagi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2002/21/ES o skupnem zakonodajnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve pridejo v poštev za predhodno uredbo — C(2003) 497 (UL L 114, 8. 5. 2003, str. 45). V njem je navedenih 18 trgov, ki so opredeljeni kot trgi, ki so v skladu s predpisi prava Skupnosti.

(3) Sklep Komisije 2002/627/ES z dne 29. julija 2002 o ustanovitvi skupine evropskih regulatorjev za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (UL L 200, 30. 7. 2002, str. 38), ki je bil spremenjen s Sklepom Komisije 2004/641/ES z dne 14. septembra 2004 (UL L 293, 16. 9. 2004, str. 30).

(4) Sklep Evropskega parlamenta 2005/2052 (INI).

(5) Sporočilo spomladanskemu Evropskemu svetu: Skupna prizadevanja za gospodarsko rast in nova delovna mesta — nov začetek za Lizbonsko strategijo — COM(2005) 24 z dne 2. februarja 2005 — in sklepi predsedstva na zasedanju Evropskega sveta 22. in 23. marca 2005.

(6) UL L 184, 17. 7. 1999, str. 23.

(7) COM(2005) 33 konč., Sporočilo Komisije o socialni agendi.