Poročilo v zvezi s členom 503 Uredbe (EU) št. 575/2013

KAPITALSKE ZAHTEVE ZA KRITE OBVEZNICE

OZADJE

Krite obveznice so dolžniške obveznosti, ki jih izdajo kreditne institucije in so zavarovane z omejeno skupino sredstev (v nadaljnjem besedilu: kritno premoženje), v zvezi s katerimi lahko imetniki obveznic neposredno uveljavljajo pravice kot prednostni upniki. Imetniki obveznic imajo hkrati pravico, da od izdajatelja ali povezanega subjekta izdajatelja kot navadni upniki terjajo vse preostale zneske, ki niso v celoti poravnani z likvidacijo kritnega premoženja. Ta dvojna terjatev do kritnega premoženja in izdajatelja se imenuje „dvojno zavarovanje“. Kritno premoženje zajema visokokakovostna sredstva, običajno, a ne izključno, hipotekarne kredite in javni dolg. Izdajatelj mora običajno zagotoviti, da je vrednost sredstev v kritnem premoženju vedno vsaj enaka vrednosti kritih obveznic, in zamenjati sredstva, ki so postala nedonosna ali drugače ne izpolnjujejo relevantnih meril primernosti.

Opisane značilnosti prispevajo k temu, da so krite obveznice dolžniški instrumenti z nizkim tveganjem, in zato utemeljujejo ugodnejše regulativne kapitalske zahteve, določene v členu 129 Uredbe št. 575/2013 (v nadaljnjem besedilu: uredba o kapitalskih zahtevah). Kreditne institucije, ki vlagajo v krite obveznice, ki izpolnjujejo merila iz člena 129, lahko imajo nižjo raven regulativnega kapitala v razmerju do navedenih instrumentov od tiste, ki bi se sicer uporabljala za nadrejeni nezavarovan bančni dolg (npr. 10-odstotna utež tveganja za krito obveznico s stopnjo kreditne kakovosti 1 v primerjavi z 20-odstotno utežjo za druge vrste neposredne izpostavljenosti do kreditne institucije z isto kreditno kakovostjo). Te primerljivo nižje kapitalske zahteve se v uredbi o kapitalskih zahtevah imenujejo „ugodnejše uteži tveganja“.

Navedene ugodnejše uteži tveganja so na voljo samo za krite obveznice, ki izpolnjujejo merila, torej za tiste, ki so krite z visokokakovostnimi sredstvi, določenimi v členu 129 uredbe o kapitalskih zahtevah, Kritno premoženje lahko med drugim vključuje nadrejene enote, ki izpolnjujejo merila in jih izdajo francoski Fonds Communs de Creances (v nadaljnjem besedilu: FCC), ali enakovredne instrumente listinjenja v obsegu do največ 10 % vrednosti izdaje kritih obveznic, to zgornjo mejo pa lahko pristojni organi do 31. decembra 2017 opustijo v skladu s členom 496 uredbe o kapitalskih zahtevah.

Člen 503 uredbe o kapitalskih zahtevah od Komisije zahteva, da sozakonodajalcema poroča o več točkah, povezanih z obravnavo regulativnega kapitala kritih obveznic v skladu z uredbo o kapitalskih zahtevah, ob upoštevanju priporočil Evropskega bančnega organa (v nadaljnjem besedilu: EBA) o vsaki zadevi, določeni v razdelku 10 poročila EBA o okvirih in obravnavi kapitala kritih obveznic EU (v nadaljnjem besedilu: poročilo EBA).

TOČKA ŠT. 1: ALI SO UGODNEJŠE UTEŽI TVEGANJA PRIMERNE ZA KRITE OBVEZNICE?

Odstavek 1 člena 503 uredbe o kapitalskih zahtevah od Komisije zahteva, da poroča, ali so ugodnejše uteži tveganja, določene v členu 129, in kapitalske zahteve za posebna tveganja iz člena 336(3) uredbe o kapitalskih zahtevah primerne za krite obveznice, ki izpolnjujejo merila, ob upoštevanju različnih vrst kritnega premoženja, stopnje preglednosti kritnega premoženja in učinka izdaje kritih obveznic na nezavarovane upnike izdajatelja (obremenitev sredstev).

V zvezi s splošnim vprašanjem o primernosti ugodnejših uteži tveganja EBA meni, da je „zaradi dobrih preteklih rezultatov glede neplačil in izgub pri kritih obveznicah v EU načela dvojnega zavarovanja, ki je vgrajeno v okvire kritih obveznic, [...], posebnega javnega nadzora [...] in obstoja meril ustreznosti iz člena 129 uredbe o kapitalskih zahtevah obravnava z ugodnejšimi utežmi tveganja, določena v členu 129 uredbe o kapitalskih zahtevah, načeloma primerna bonitetna obravnava“.

Ob upoštevanju navedenega Komisija v skladu z odstavkom 1 člena 503 uredbe o kapitalskih zahtevah predlaga naslednje:

čeprav je odločitev vlad držav članic, da določene izdajatelje kritih obveznic podprejo ali celo rešijo iz finančnih težav, morda prispevala k odsotnosti vsakršnih formalnih neplačil pri teh obveznicah, Komisija priznava, da je bila splošna kreditna učinkovitost evropskih kritih obveznic v obdobjih izjemnih tržnih pogojev med letoma 2008 in 2012 zanesljiva, zlasti v primerjavi z drugimi finančnimi instrumenti (in sicer vrednostnimi papirji s premoženjskim kritjem). Trije programi nakupa kritih obveznic Eurosistema so prav tako imeli pomembno vlogo pri zagotavljanju likvidnosti evropskih trgov kritih obveznic;

poročilo EBA kaže, da je načelo dvojnega zavarovanja učinkovito vgrajeno v zakone držav članic o kritih obveznicah v skladu z zahtevami iz člena 52(4) Direktive 2009/65/ES in da navedeni zakoni v veliki meri spoštujejo standarde glede kreditne kakovosti, izdaje in preglednosti, določene v členu 129 uredbe o kreditnih zahtevah. Čeprav je stopnja usklajenosti zakonov o kritih obveznicah, ki jo prinašajo te določbe, samo posredna in na visoki ravni, Komisija priznava, da je vseeno prispevala k krepitvi finančne stabilnosti za celoten trg in predstavlja referenčno merilo v smislu kakovosti, na katerega se zanašajo vlagatelji.

Posledično se Komisija strinja s priporočilom EBA, da ugodnejše uteži tveganja, določene v členu 129, in kapitalske zahteve za posebna tveganja iz člena 336(3) uredbe o kapitalskih zahtevah ostanejo ustrezna bonitetna obravnava za krite obveznice, ki izpolnjujejo merila.

Brez poseganja v navedeno je iz poročila EBA razvidno, da se zakoni držav članic o kritih obveznicah močno razlikujejo v nekaterih ključnih tehničnih vidikih, zlasti v zvezi z varnostjo in preglednostjo navedenih instrumentov. Da bi upravičila trenutni obstoj ugodnejše bonitetne obravnave, EBA priporoča več konvergence med zakoni držav članic o kritih obveznicah na podlagi načel dobre prakse, navedenih v poročilu. Takšne konvergence ni mogoče doseči samo s spremembami meril ustreznosti, določenih v členu 129 uredbe o kapitalskih zahtevah, saj je področje uporabe tega člena omejeno na bonitetno obravnavo podskupine teh instrumentov. Komisija namerava zato pridobiti povratne informacije deležnikov o uporabnosti in obliki celovitega okvira EU za krite obveznice na podlagi posebnega posvetovalnega dokumenta o kritih obveznicah (v nadaljnjem besedilu: posvetovalni dokument), kot je bil napovedan v zeleni knjigi o uniji kapitalskih trgov 18. februarja.

V zvezi s posebnimi zadevami, določenimi v odstavku 2 člena 503 uredbe o kapitalskih zahtevah, Komisija predlaga:

ugodnejše uteži tveganja bi se morale še naprej enako uporabljati za vse krite obveznice, ki izpolnjujejo merila, ne glede na razlike v skupinah sredstev ali državami članicami, v katerih so bile izdane. Vendar želi Komisija z deležniki razpravljati, ali bi bilo ustrezno: (i) zamenjati pogoje na visoki ravni, določene v členu 129 uredbe o kapitalskih zahtevah, s sklopom celovitejših meril ustreznosti in (ii) priznati zavarovane instrumente, ki uporabljajo kritim obveznicam podobne strukture, krite s krediti, ki financirajo nefinančne dejavnosti, za namene hipotetičnega evropskega pravnega/regulativnega okvira (glej točko št. 2 tega poročila);