[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 12.4.2005

KOM(2005) 139 končno

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

DESETLETNICA EVRO-SREDOZEMSKEGA PARTNERSTVA:

Program dela za spopadanje z izzivi

naslednjih petih let {SEK(2005) 482} {SEK(2005) 483}

1. UVOD: EU JE V CELOTI ZAVEZANA EVRO-SREDOZEMSKEMU PARTNERSTVU

Srečanje evro-sredozemskih zunanjih ministrov v Barceloni 27. in 28. novembra 1995 je prineslo preobrat v odnosih med Evropsko unijo ter njenimi sosedami na južnih in vzhodnih obalah Sredozemskega morja. Začelo se je partnerstvo, ki je zelo obsežno tako po svojem geografskem zajetju kot po številu sektorjev ter usmerjeno v prihodnost po svojih političnih, gospodarskih in socialnih prizadevanjih.

Barcelonski proces je razvil močno partnerstvo na podlagi skupnega lastništva , dialoga in sodelovanja. Uspešno je oblikoval dolgoročne politične in institucionalne povezave med Evropo in sredozemskimi partnerskimi državami ter popeljal sredozemske partnerske države na pot reform. Še pomembneje, partnerstvo je poganjala skupna politična volja, da se skupaj zgradi prostor dialoga, miru, varnosti in skupne blaginje. Za EU je partnerstvo tudi okrepilo zgodovinsko in strateško močne povezave ter trdne odnose s sredozemskimi partnerskimi državami.

V vedno bolj globaliziranem svetu ostaja danes EU glavna partnerica sredozemskih partnerskih držav na področju trgovine z blagom in storitvami. Več kot 50 % njihove trgovine se izvede v EU in nekatere države v EU izvozijo več kot 70 % svojega izvoza. Evropa je največja neposredna tuja vlagateljica (36 % skupnih neposrednih tujih naložb), EU pa je s skoraj tremi milijardami eurov letno v obliki posojil in donacij največja ponudnica finančne pomoči in financiranja v regiji. Poleg tega je EU tudi glavni vir turizma in glavni namembni kraj za migrante.

Med EU in sredozemskimi partnerskimi državami so bili sicer sklenjeni pridružitveni sporazumi[1], vendar pa je oblikovanje pravega regionalnega trga še naprej ovirano, predvsem zaradi počasnega medsebojnega povezovanja sredozemskih držav. Trajna razdrobljenost južnih sredozemskih trgov zadržuje večje domače in tuje naložbe. Trgovina znotraj regije južnega Sredozemlja, ki je pod 15 odstotki celotne trgovine, je v primerjavi s katero koli regijo takšne velikosti najmanjša na svetu. Čeprav je EU največja partnerica regije, partnerstvo še ni zaživelo v celoti.

Regionalna razsežnost partnerstva se je precej povečala tudi z ustanovitvijo FEMIP (Evro-sredozemski uvajalnica za naložbe v Sredozemlju, ki je v okviru Evropske investicijske banke) leta 2003, oblikovanjem Evro-sredozemske parlamentarne skupščine leta 2004, s Fundacijo Anne Lindth za dialog med kulturami v Aleksandriji, ustanovljeno leta 2005 na podlagi sklepa ministrov, sprejetega leta 2004, in podpisom Sporazuma iz Agadirja[2] leta 2004.

Desetletnica konference pomeni priložnost, da opravimo inventuro doseženega v okviru Barcelonskega procesa in pregledamo, kje so ovire za napredek in kako bi lahko začeli reševati nekatera zahtevnejša vprašanja, da bi zagotovili uresničitev naših skupnih ciljev.

To bo tudi priložnost, da si ogledamo, kako lahko evropska politika sosedstva (EPS) prek akcijskih načrtov, dogovorjenih s partnerskimi državami, in Barcelonski proces dosežeta kakovostno spremembo evro-sredozemskih odnosov. Eden glavnih ciljev ESP je podpirati in pospeševati domače reforme. Tako dvostranski akcijski načrti določajo visoko zastavljen načrt za regulativno zbliževanje z EU. ESP in Barcelonski proces bosta po tej poti delovala v smeri dopolnjevanja in vzajemne krepitve.

Evropska politika sosedstva ponuja partnerjem možnost vlaganja na notranjem trgu EU in sodelovanja v programih in politikah EU (na podlagi uresničevanja dogovorjenih prednostnih nalog, ki izražajo skupne vrednote in politične cilje). Pomaga pa tudi krepiti sodelovanje med državami v Barcelonskem procesu ter nadalje spodbujati regionalno in podregionalno sodelovanje. Evropski instrument sosedstva in partnerstva (ENPI) bo zagotovil finančno podporo čezmejnemu in transnacionalnemu sodelovanju, ki bo potekalo poleg sedanjega dvostranskega in regionalnega sodelovanja.

Medtem ko Barcelonska deklaracija in njen celoten pristop ostajata veljavna, ne smemo počivati na lovorikah. Poročila Programa ZN za razvoj (UNDP) o človekovem razvoju v arabskem svetu in deklaraciji iz Sane in Aleksandrije ter srečanje na vrhu Arabske lige v Tunisu leta 2004 so poudarile potrebo po napredovanju na področjih, kot so politična in gospodarska reforma, pravice žensk in izobraževanje, da regija ne bi zaostajala. Napredek v smeri številnih ciljev, določenih v Barcelonski deklaraciji, je bil počasen, deloma zato, ker se partnerske države včasih niso zdele popolnoma predane uresničevanju načel, ki so se jim zavezale, deloma pa tudi zaradi težav, ki so jih povzročili stalni spori v regiji, in ker je iskanje soglasja včasih zaviralo tiste, ki so želeli napredovati hitreje. Poleg tega razvoj dogodkov, kot sta vedno večja globalizacija ter politična in gospodarska soodvisnost med državami, zahteva ponovno skupno preučitev partnerstva. V gospodarstvu sta pomanjkanje odločnosti pri izvajanju gospodarskih reform ter spopadanju z izzivi liberalizacije gospodarstva in trgovine preprečila večji skok ravni gospodarskega blagostanja, ki ga prinaša gospodarsko povezovanje. Treba je podvojiti prizadevanja za zmanjšanje razlike v blagostanju med severom in jugom. Priloga k temu sporočilu vsebuje podrobno analizo dosežkov in pomanjkljivosti Barcelonskega procesa od njegovega začetka leta 1995 na treh področjih partnerstva (političnem, gospodarskem in socialnem). Poudariti je treba, da je to sporočilo osredotočeno na predloge za krepitev in poglobitev partnerstva v prihodnosti. Ta seznam predlogov ni izčrpen ter je namenjen dopolnjevanju različnih pobud in programov, ki trenutno potekajo.

V letu 2005 se bodo zunanji ministri partnerstva 30. in 31. maja sestali v Luxembourgu („Barcelona VII“), konec novembra pa bo v Barceloni organizirana izredna konferenca. To sporočilo naj bi se uporabilo kot priprava na obe srečanji. Vsebuje predloge za konkreten napredek na nekaterih kritičnih področjih za prihodnost regije in za odnose EU z našimi sredozemskimi partnericami. Ko bodo pobude dogovorjene, bodo pomagale pri odgovoru na kratkoročne in srednjeročne izzive, pred katerimi se bodo znašle naše partnerice v naslednjih petih letih:

(1) Človekove pravice in demokracija

Cilj je pospešiti politične reforme v smeri človekovih pravic, demokracije, miru in varnosti ter odločneje sodelovati pri krepitvi upravljanja in participativni demokraciji.

(2) Trajnostna gospodarska rast in reforma

Potrebna je posodobitev gospodarstev evro-sredozemskih partnerskih držav, da bi lahko prejele koristi iz priložnosti, ki jih ponujata globalizacija in prosta trgovina z Evropo. Poglobitev gospodarskega povezovanja med EU in sredozemskimi državami – skupaj z regionalnim povezovanjem jug–jug – bo eden glavnih ciljev za prihodnja leta. Dosežen bo z liberalizacijo trgovine in storitev, večjimi naložbami in regulativnim zbliževanjem. Poleg tega bo za zdravo makroekonomsko okolje odločilno nadaljevanje strukturnih reform, katerih namen je odstranitev ovir za rast, naložbe in odpiranje novih delovnih mest. Gospodarske koristi za regijo v smislu zaposlovanja in rasti bodo sredozemskim partnerskim državam pomagale ustvariti 5 milijonov delovnih mest na leto, ki jih potrebujejo, da novim udeležencem na svojih trgih delovne sile ponudijo boljše gospodarske možnosti ob hkratnem prizadevanju za trajnostni razvoj.

(3) Izobraževanje

Povečanje kakovosti izobraževanja in zagotavljanje izobraževanja za vse sta bistvena za socialni in človeški razvoj sredozemskih partnerskih držav. Tretjina prebivalstva sredozemskih partnerskih držav je mlajša od 15 let. Politike izobraževanja, pridobivanje in širjenje znanja so glavni dejavniki trajnostnega in v prihodnost usmerjenega razvoja ljudi v regiji.

Razprava pa ne bi smela biti omejena samo na navedena področja, zato predlagane pobude v tem sporočilu vsebujejo predloge na področjih, kot so socialne reforme, migracija, orožja za množično uničevanje in boj proti terorizmu, ki so namenjeni tudi spopadanju z izzivi, pred katerimi se bomo znašli v naslednjih petih letih.

Ta program dela naj bi se razvil prek institucionalnega okvira Barcelonskega procesa in politike sosedstva ter še zlasti nacionalnih akcijskih načrtov, ki so njegov ključni instrument. Časovni okvir tega programa dela je povzet v oddelku 3 sporočila. V skladu s Perspektivami 2007–2013 bo potrebna precejšnja okrepitev finančnih virov, pa tudi Komisija je že predložila predloge za nov evropski instrument sosedstva in partnerstva.

Zaporedna ministrska srečanja so poudarila potrebo po večji prepoznavnosti partnerstva v EU in partnerskih državah. Desetletnica in praznovanje leta 2005 kot leta Sredozemlja prinašata veliko priložnost, da se tega stanja lotimo s trajno strategijo dejavnosti in dogodkov za povečanje ozaveščenosti.

Za povečanje prepoznavnosti so potrebna številna vzajemno dogovorjena, jasna in skladna sporočila, namenjena povprečnim ljudem, z uporabo najučinkovitejših sredstev komunikacije in širjenja. Pri tem imajo odločilno vlogo mediji.

Komisija je partnerskim državam že predložila podroben seznam regionalno in nacionalno načrtovanih ukrepov za obveščanje in sporočanje. Vključujejo satelitske televizijske programe na regionalni podlagi, dvostranske dejavnosti na nacionalnih televizijskih in radijskih mrežah, pobude v nacionalnem in regionalnem tisku, proaktivno organizacijo dogodkov in priložnosti izmenjave za novinarje ter namenske dejavnosti, usmerjene v sektorja civilne družbe in mladih. V tem okviru bi bilo treba povečati tudi boj proti rasističnim avdiovizualnim vsebinam.

Kot je bilo ugotovljeno na zadnjem srečanju zunanjih ministrov v Haagu, je učinkovita komunikacija odvisna od podobne usmerjenosti sporočil, ki jih pošljejo vse partnerske države. Komisija priporoča partnerskim državam, da naj za dosego tega pritegnejo vladne in nevladne kanale.

2. PROGRAM DELA ZA NASLEDNJIH 5 LET

2.1. Napredovanje na področju človekovih pravic in demokracije

Napredovanje na področju političnih reform v smeri človekovih pravic in demokracije je za dosego trajne varnosti in stabilnosti ključnega pomena. Na podlagi sporočila Komisije iz maja 2003[3] o človekovih pravicah in demokratizaciji je bil dan večji poudarek sodelovanju na teh področjih. Partnerske države bi morale premisliti, kako nadaljevati, vključno z razvojnimi politikami za pospeševanje enakopravnosti spolov, temeljnih in socialnih pravic, ter pritegniti in vključiti socialne partnerje in civilno družbo ter spodbuditi razvoj sodelovanja. V zvezi s tem si je pomembno prizadevati za skupno razumevanje izzivov demokratizacije, vključno z vlogo demokratičnih islamskih političnih gibanj v nacionalnih politikah. Konferenca v Sani januarja 2004 se je izkazala za konstruktiven, dobro oglaševan dogodek z 800 udeleženci iz civilne družbe, vlad in mednarodnih organizacij iz arabskega sveta. Deklaracija konference je povzela 10 točk, vključno z zaščito človekovih pravic, večjimi pravicami žensk, krepitvijo demokracije, pluralizmom in neodvisnim sodstvom. O nekaterih izmed teh sklepov je mogoče koristno razpravljati v okviru evro-sredozemskega partnerstva. Nedavno poročilo Programa ZN za razvoj (UNDP) o človekovem razvoju v arabskem svetu (izdano 5. aprila 2005) „V smeri svobode v arabskem svetu“ temeljito preučuje pomanjkanje svobode in dobrega upravljanja ter je osredotočeno na položaj svoboščin in gospodarskih in socialnih pravic v arabskih državah ter na njihovo dejansko udejanjanje v praksi.

V skladu s sporočilom Komisije iz maja 2003 Komisija predlaga organizacijo evro-sredozemske konference leta 2006, ki bi bila pripravljena na podregionalni ravni ter bi obravnavala človekove pravice in demokratizacijo. Konferenca bi bila osrednja točka in priložnost za pospešitev regionalnih prizadevanj za okrepitev demokracije in pluralizma, pomenila bi javno promocijo skupnih prizadevanj v okviru politike sosedstva, omogočila izmenjavo dobre prakse in spodbudila vključevanje arabske civilne družbe. Ukrepi za pospeševanje državljanske ozaveščenosti in izobraževanje o človekovih pravicah bodo podprti na regionalni in nacionalni ravni. Na konferenci naj bi se oblikovale konkretne zamisli za prihodnost, njeni izidi pa naj bi postali dejavni prek politike sosedstva in instrumentov financiranja.

Komisija bo na podlagi dejavnosti, ki jih je začela na področju človekovih pravic in demokratizacije, predlagala uvedbo Pomoči za demokracijo, ki bo namenjena promociji, podpori in nagrajevanju tistih partnerskih držav, ki kažejo jasno zavezanost skupnim vrednotam in dogovorjenim prednostnim nalogam politične reforme. Ta pomoč v okviru evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva (ENPI) naj bi presegala specifično podporo, ki jo je mogoče mobilizirati v skladu z regionalnimi ali nacionalnimi akcijskimi načrti. Delovati bo začela leta 2007. Omogočila bo tudi nadaljnje usmerjanje dobrega upravljanja, spodbujanja in spoštovanja človekovih pravic ter demokratičnih načel.

2.2. Pomoč pri odpiranju novih delovnih mest in trajne gospodarske rasti prek liberalizacije trgovine in regionalnega povezovanja

Pregled Barcelonskega procesa kaže, da je bilo partnerstvo zelo uspešno pri doseganju cilja proste trgovine z industrijskim blagom med EU in posameznimi sredozemskimi partnerskimi državami. Partnerske države morajo zdaj sprejeti potrebne ukrepe za širitev obsega tega osrednjega področja proste trgovine s povečevanjem liberalizacije trgovine s kmetijskimi in ribiškimi proizvodi ter nadaljnjim odpiranjem trgov za nova področja, kot so storitve in ustanavljanje podjetij. Ocenjeno je, da storitveni sektor in kmetijstvo prispevata dve tretjini skupne dodane vrednosti. Slika ni tako jasna glede splošnega cilja oblikovanja pravega regionalnega trga, ki bo povečal naložbe in rast na jugu ter zmanjšal razliko v blagostanju med Evropo in njenimi sosedami. Glede na visoke stopnje rasti prebivalstva v Sredozemlju mora biti v naslednjih petih letih prednostna naloga odnosa uvedba nove dinamike v povezovanje trgov, da bi ustvarili več naložb, višje stopnje rasti in odpiranje novih delovnih mest. Spodaj je opisano, kako je to mogoče doseči.

a) Liberalizacija trgovine s storitvami in ustanavljanja podjetij na regionalni podlagi med zainteresiranimi partnerskimi državami

Liberalizacija trgovine s storitvami in ustanavljanja podjetij sta cilja, predvidena v pridružitvenih sporazumih z vsemi sredozemskimi partnerskimi državami EU. Predstavlja glavno prednostno nalogo za doseganje pravega območja proste trgovine okrog Sredozemskega morja, ki presega prost pretok blaga. To bi lahko postalo močno politično sredstvo za rast v sredozemski regiji, ki jo poganja trgovina, s poznejšimi učinki na druga gospodarska območja.

Storitve prispevajo v sredozemskih državah okrog 60 % BDP. Študije Svetovne banke kažejo, da liberalizacija trgovine s storitvami veliko prispeva k rasti blaginje (v skladu z nekaterimi ocenami do trikrat več koristi, pričakovanih od liberalizacije trgovine z blagom). Pri zahtevanju obsežnih domačih reform prispeva liberalizacija storitev tudi k domačemu gospodarskemu prilagajanju in reformi.

Tuje naložbe v regijo so še naprej nezadostne in so bile opredeljene kot ena glavnih pomanjkljivosti gospodarskega partnerstva. Za rešitev tega nujnega vprašanja bi morale sredozemske partnerske države pospešiti ustanavljanje podjetij v svoji regiji. To ne bi smelo biti omejeno samo na izboljšanje regulativnega okolja za tuje in domače naložbe – kjer je že prišlo do napredka –, temveč bi moralo vključevati tudi pregled širšega institucionalnega okolja, da bi odpravili preostala ozka grla, kot so med drugim transakcijski stroški, varnost in izvajanje pogodb ter šibka zaščita intelektualne lastnine.

S pospeševanjem trgovine in naložb med EU in njenimi sredozemskimi partnerskimi državami bo liberalizacija trgovine s storitvami in ustanavljanja podjetij prispevala k odpravi gospodarske vrzeli med severom in jugom partnerstva. Ta proces liberalizacije bi moral biti podprt z močno sestavino regulativnega zbliževanja predpisov enotnega trga EU in partnerskih držav.

Glede na takšno ozadje bi morala biti EU pripravljena, da povabi svoje sredozemske partnerske države, da naj začnejo novo poglavje povezovanja z uvedbo pogajanj, pri tem pa naj ne uporabijo tradicionalnega modela („pesta in napere“), ki so ga uporabljale od leta 1995, temveč način, ki bi kombiniral trgovinsko povezovanje v smeri sever–jug in jug–jug. Načelo prostovoljnega sodelovanja mora biti popolnoma jasno in v celoti spoštovano. Ta novi pristop bi pomenil odpiranje pogajanj na regionalni podlagi za tiste države, ki to želijo.

Ta pristop izraža pristop okvirnega protokola o storitvah, ki so ga julija 2004 v Istanbulu sprejeli ministri za trgovino in bo uporabljen kot predloga za prihodnja pogajanja. Sodelujoče države se bodo še naprej medsebojno dvostransko pogajale, rezultati teh pogovorov pa bodo združeni in razširjeni na druge na podlagi načela nerazlikovanja, vključenega v tako imenovano „določilo regionalne države z največjimi ugodnostmi“. To določilo bo zagotovilo, da bodo vse sredozemske partnerske države zanesljivo prejele najboljšo ponudbo EU v katerem koli sektorju za katero koli državo. V povračilo bodo sodelujoče države odprle svoje sektorje druga drugi in EU.

Zato bi se morale EU in sredozemske države dogovoriti, da se bodo pogajale o liberalizaciji in povezovanju trgovine s storitvami in ustanavljanja podjetij v skladu z zavezami, sprejetimi na regionalni ravni in v akcijskih načrtih politike sosedstva. To pogajanje bo odprto vsem sredozemskim partnerskim državam, ki so pripravljene skleniti takšen regionalni sporazum (razen Turčije zaradi njenega statusa države kandidatke). Komisija bo Svetu predložila predlog za pogajalske smernice, da bi v drugi polovici leta 2005 lahko začela pogajanja s partnerskimi državami. Partnerske države se morajo dogovoriti, da bodo sklenile pogajanja o liberalizaciji trgovine s storitvami in ustanavljanja podjetij z močno regionalno razsežnostjo, da bi ta proces uskladile s ciljem območja proste trgovine do leta 2010.

Ta prizadevanja bi morala imeti za cilj kombinacijo socialnega in gospodarskega razvoja. V zvezi s tem in za zagotovitev upoštevanja temeljnih socialnih in gospodarskih pravic bi morala pomemben prispevek zagotoviti stalna presoja vplivov območja proste trgovine na trajnostni razvoj, njena priporočila pa bi morala pomagati usmerjati prihodnjo politiko.

b) Liberalizacija trgovine in sodelovanje na področju kmetijskih in ribiških proizvodov

Na podlagi dela, opravljenega na panožnih sestankih visokih uradnikov na področju kmetijstva, se je treba dogovoriti o načrtu liberalizacije trgovine na področju kmetijskih, predelanih kmetijskih in ribiških proizvodov z regionalnim mandatom, ki zagotavlja visoko raven liberalizacije z zelo omejenim številom izjem in urnikom uresničevanja , skladno z določbami in cilji pridružitvenih sporazumov. To bi spremljali zaveza za uvedbo programa regionalnega sodelovanja za razvoj podeželja in optimizacija kakovostne proizvodnje od leta 2007 dalje, skladno s cilji politike sosedstva. Po pričakovanih rezultatih majske evro-sredozemske konference v Luxembourgu bo Komisija v potrditev Svetu predložila predlog za pogajanje o smernicah glede liberalizacije trgovine na področju kmetijstva in ribištva, s ciljem začeti pogajanja v drugi polovici leta 2005. Pogajanja naj bi se končala v enem letu, njihov namen pa je uskladitev liberalizacije trgovine na področju kmetijstva in ribištva s cilji območja proste trgovine do leta 2010.

c) Zagotavljanje zbliževanja tehnične zakonodaje za pospeševanje trgovine

Približevanje tehnične zakonodaje na področju standardov in ugotavljanja skladnosti je pomembno v smislu možnosti ustvarjanja trgovine, pritegnitve naložb in morebitnega povezovanja gospodarstev. Cilj je pospešiti trgovino z uskladitvijo standardov in tehničnih zahtev, zmanjševanjem stroškov, povezanih s preizkušanjem in certificiranjem, ter tako olajšati dostop do trga. Delo za harmonizacijo gospodarske zakonodaje se je že začelo na podlagi programa dela, sprejetega na Euromedovi ministrski konferenci za trgovino v Palermu (julija 2003), in doseženi so bili številni pomembni koraki v smeri postopne harmonizacije in/ali vzajemnega priznanja s trgovino povezanih standardov v Euromedovi regiji. Predvsem so bile zaradi usklajevalnih prizadevanj z vsako partnersko državo določene zakonodajne prioritete. Nadaljevati je treba v smeri skupnega dela znotraj evropske politike sosedstva na področju dejanskega približevanja, regulativne in infrastrukturne nadgradnje, ob podpori zahtevane pomoči. Ko bo uskladitev končana in bo veljala ustrezna zakonodaja, se bo povsod, kjer bo izvedljivo, mogoče pogajati o sporazumih o ugotavljanju skladnosti in sprejemljivosti industrijskih proizvodov ter tako vzpostaviti regulativne „trgovinske koridorje“ v korist gospodarskemu povezovanju in rasti.

d) Gospodarsko povezovanje jug–jug

Pri Euromedovem procesu ne gre samo za izgradnjo preferencialnih in vzajemnih trgovinskih odnosov med EU in posameznimi sredozemskimi državami. Nujna sestavina Barcelonskega procesa je krepitev trgovinskih vezi med samimi sredozemskimi državami. Le tako lahko regionalno območje proste trgovine, predvideno v Barcelonski deklaraciji, zaživi v celoti. Širitev trgovinskih povezav jug–jug v regiji je bistvenega gospodarskega interesa za sredozemske države. Študije kažejo ogromne neizkoriščene gospodarske koristi v smislu potencialnih tujih naložb pri odpiranju trgovine med sredozemskimi državami (trgovina jug–jug). Koristi bi bilo čutiti predvsem v smislu gospodarske razvejanosti in zaposlovanja, ki sta med glavnimi izzivi, s katerimi se srečuje regija. Regionalno povezovanje jug–jug, v partnerstvu z utrjenimi povezavami sever–jug, je ključno za doseganje dinamičnih in razvejanih gospodarstev v sredozemskih državah. Eden nedavnih dosežkov je bil podpis Sporazuma iz Agadirja o prosti trgovini med Egiptom, Jordanijo, Marokom in Tunizijo februarja 2004. Leta 2004 so bili sklenjeni tudi drugi sporazumi o prosti trgovini, predvsem med Turčijo in Marokom, Turčijo in Tunizijo, Turčijo in palestinskimi oblastmi, kar priča o napredku pri regionalnem povezovanju v sredozemski regiji.

Vendar pa je treba za dosego polnopravnega območja proste trgovine v Euromedovi regiji do dogovorjenega roka, ki je leto 2010, podpisati še precej več sporazumov, obstoječe sporazume pa nadgraditi v prave sporazume o prosti trgovini. Zato morajo sredozemske države pospešiti medsebojno sklepanje pravih sporazumov o prosti trgovini, da bi dosegle cilj obsežnega evro-sredozemskega območja proste trgovine, o katerem trenutno poteka presoja vplivov na trajnostni razvoj.

Poleg tega bodo sporazumi o prosti trgovini omogočili tudi uresničevanje vseevromediteranske kumulacije porekla. Ta sistem kumulacije porekla dejansko predvideva obstoj preferencialnih odnosov med vpletenimi partnerskimi državami (po definiciji so preferencialna pravila porekla povezana s preferencialnimi ureditvami). Vseevromediteranska kumulacija porekla naj bi precej pomagala gospodarskim udeležencem, predvsem z lažjim dostopom do preference in večjo izbiro virov za industrialce.

Glede liberalizacije trgovine s storitvami in ustanavljanja podjetij bo regionalni pristop, kot je predviden z načelom regionalne države z največjimi ugodnostmi v okvirnem protokolu o trgovini s storitvami, zagotovil močno povezovanje jug–jug.

Dogovoriti se je treba o načrtu za oblikovanje območja proste trgovine do leta 2010, vključno s prosto trgovino s storitvami in ustanavljanjem podjetij, ter liberalizacijo kmetijskih in ribiških proizvodov, temelječ na obstoječih dvostranskih in regionalnih sporazumih o prosti trgovini, vključno s Sporazumom iz Agadirja, ter na vseevromediteranskem protokolu porekla.

e) Zdravo makroekonomsko okolje

Zdravo makroekonomsko okolje je treba ohranjati z ustreznimi davčnimi in monetarnimi politikami, te pa morajo spremljati strukturne reforme, katerih namen je odstranitev ovir za rast, naložbe in odpiranje novih delovnih mest. Posebno pozornost je treba v zvezi s tem nameniti ustvarjanju ugodnega okolja za podjetja z izboljšanjem upravljanja in vnovično opredelitvijo vloge države v gospodarstvu. Glede tega se sredozemske partnerske države spodbuja, da naj čim bolj izkoristijo gospodarske dialoge, predvidene v pridružitvenem sporazumu, ter tako utrdijo napredek na področju makroekonomske stabilizacije in politik rasti, kot je navedeno v akcijskih načrtih evropske politike sosedstva. Ta vprašanja bodo obravnavana na ministrski konferenci, ki bo junija 2005 v Rabatu.

f) Evro-sredozemska razvojna banka

Sredozemske partnerske države so pred kratkim poudarile pomen ustanovitve evro-sredozemske banke za razvoj. Oceniti je treba napredek, ki ga je dosegel FEMIP pri podpori dejavnostim zasebnega sektorja. Svet za ekonomske in finančne zadeve (ECOFIN) se je novembra 2003 strinjal, da bo pred koncem leta 2006 preučil mandat FEMIP. Možnost ustanovitve evro-sredozemske razvojne banke je treba vnovič pozorno preučiti na podlagi izkušenj FEMIP, izkušenj s prejšnjimi pregledi te zamisli in upoštevanja celotnega pregleda zunanjih mandatov Evropske investicijske banke. Komisija bo oceno v zvezi s tem ob posvetovanju z Evropsko investicijsko banko predložila leta 2006.

g) Promet

Razvoj evro-sredozemskega prometnega omrežja, ki temelji na dobrih medsebojnih povezavah (med EU in sredozemskimi partnerskimi državami ter med samimi sredozemskimi partnerskimi državami), ter skupni politični cilji so bistveni predpogoj za učinkovito delovanje sporazuma o prosti trgovini. Poleg nujne reforme zakonodaje in odpiranja trgov so potrebne tudi precejšnje naložbe v infrastrukturo. Pri FEMIP so na voljo pomembni viri za naložbe. Evro-sredozemsko prometno ministrsko srečanje leta 2005 bo ob sodelovanju Evropske investicijske banke potrdilo regionalno omrežje prometne infrastrukture s seznamom prednostnih projektov in sprejelo vrsto priporočil, da bi tako pospešilo evro-sredozemsko prometno sodelovanje in reformo prometnega sektorja v sredozemskih partnerskih državah.

h) Energija

Postopna vzpostavitev evro-sredozemskega energetskega trga ima osrednjo vlogo pri doseganju ciljev Barcelonske deklaracije ter splošnem gospodarskem in socialnem razvoju v regiji. Za razvoj takšnega trga se izvajajo pomembni podobmočni projekti, kot so progresivno povezovanje trgov električne energije držav Magreba s trgom električne energije EU, povezovanje trgov plina v regiji Mashreqa, z energijo povezani projekti skupnega interesa za Izrael in palestinske oblasti ter izgradnja Medgaza in arabskega plinovoda.

Evro-sredozemsko ministrsko srečanje za energijo bo organizirano leta 2006 zaradi razvoja podobmočnega povezovanja energetskih trgov in infrastruktur.

i) Okolje in trajnostni razvoj

Desetletnica evro-sredozemskega partnerstva je primeren trenutek za začetek pomembne, zelo opazne in ambiciozno zastavljene pobude, namenjene izboljšanju kakovosti življenja povprečnega državljana z depolucijo Sredozemskega morja do leta 2020. Cilj je lotiti se vseh glavnih virov onesnaževanja, vključno z industrijskimi emisijami, komunalnimi odpadki in zlasti komunalno odpadno vodo. Ta pobuda naj bi izboljšala možnosti za razvoj turizma, prispevala k zajezitvi upadanja lokalnih ribjih staležev ter zagotovila varno pitno vodo milijonom državljanov.

Potrebni bodo jasna politična podpora in precejšnje finančne naložbe za uresničitev potrebne izgradnje zmogljivosti in podpore na lokalni ravni (vključno s podporo za trajnostno komunalno upravljanje in mobilizacijo lokalnih udeležencev), prenos najboljših praks (vključno s celostnim upravljanjem obalnih območij), pa tudi velike naložbe v okoljsko infrastrukturo. To bo izvedljivo ob jasni zavezanosti koncentraciji finančne pomoči v smeri doseganja tega cilja.

Komisija predlaga sprejetje natančnega časovnega razporeda s sredozemskimi partnerskimi državami glede sprejetja ukrepov za temeljito depolucijo Sredozemskega morja do leta 2020. Ta časovni razpored naj bi sprejeli leta 2006.

2.3. Prispevanje k boljšemu izobraževanju za vse

a) Izobraževanje in poklicno usposabljanje

Poročila o človekovem razvoju v arabskem svetu so poudarila potrebo po precejšnjih izboljšavah na področju izobraževanja. To vprašanje je bilo pred kratkim obravnavano na forumu za prihodnje ministrsko srečanje, ki bo 11. decembra 2004 v Rabatu. Prav tako bo tudi predmet foruma za prihodnje ministrsko srečanje na področju izobraževanja, ki bo maja 2005 v Jordaniji.

Komisija priznava izreden pomen razvoja človeških virov za gospodarski in socialni razvoj sredozemskih držav. Zato v skladu z veljavnim programom MEDA za obdobje 2000–2006 namenja 704 milijone eurov tekočim podpornim programom na področju izobraževanja in poklicnega usposabljanja v sredozemskih partnerskih državah.

Za zagotovitev, da sredozemske partnerske države lahko sodelujejo v družbi znanja in imajo od nje koristi, je potreben dogovor o povečanju virov, namenjenih programom izobraževanja in poklicnega usposabljanja, ki temeljijo na partnerskem pristopu ter so osredotočeni v pospešitev in podporo po meri narejenim reformam, ki jih te države potrebujejo. To bi moralo imeti za posledico precejšnje povečanje odstotka sredstev EU, namenjenih tem sektorjem. Komisija predlaga sodelovanje v dialogu med partnerskimi državami in državami članicami, da bi bistveno povečali dvostransko sodelovanje na področju sektorja izobraževanja in poklicnega usposabljanja. Cilj bi bil od leta 2007 vsaj 50-odstotno povečati delež finančnega sodelovanja, namenjenega izobraževanju, vzporedno z obnovljenimi prizadevanji nacionalnih vlad za naložbe v ta sektor.

Zaradi teže teh izzivov sta poleg povečanja sredstev EU potrebni tudi večja in boljša koordinacija in vključenost drugih donatorjev, kot so Evropska investicijska banka, Svetovna banka in Program ZN za razvoj (UNDP). Bistveno je tudi vključiti zavezo samih sredozemskih partnerskih držav, da bodo precejšen odstotek nacionalnega odhodka namenile izobraževanju in odpravljanju nepismenosti ter uvedle ukrepe za izboljšanje učinkovitosti tega odhodka.

Vodilno načelo strategije EU sta lastništvo partnerskega upravljanja in potreba po zagotovitvi uravnoteženega pristopa, ki bo zagotovil dolgoročno trajnost reform. Komisija bo še naprej spodbujala načelo enakosti, ki posebej poudarja neprivilegirane skupine in lokalne populacije: nepismene populacije, študentke ter populacije na podeželskih in predmestnih območjih. Komisija bo tudi podprla prizadevanja za posodobitev sistemov in razširitev dostopa do informacijske in komunikacijske tehnologije. Zadnje vprašanje naj bi obravnavali na evro-sredozemskem ministrskem srečanju o informacijski družbi, ki bo organizirano aprila na Irskem.

Cilj partnerstva je izboljšati kakovost , ustreznost in skladnost izobraževanja in poklicnega usposabljanja glede na socialno-ekonomske potrebe regije ter povečati dostop in stopnje obdržanja predvsem za populacije, ki jim grozi izločitev. V skladu z razvojnimi cilji novega tisočletja in s kombinacijo podpore različnim politikam bi se morale EU in partnerske države usmeriti v doseganje treh ključnih ciljev do leta 2015: odpravljanje nepismenosti v regiji, vpis vseh deklic in dečkov v osnovno šolo ter odpravljanje neenakosti med spoloma na vseh ravneh izobraževanja, zahtevati bi morale posebno prizadevanje za zagotovitev sodelovanja žensk na vseh ravneh izobraževanja.

b) Mobilnost in visokošolsko izobraževanje

Od leta 2002 je evro-sredozemsko partnerstvo sprejelo številne pobude na področju mobilnosti in akademskih stikov, da bi že na začetku izboljšalo medsebojno razumevanje in ozaveščenost. Leta 2002 je Komisija na ministrski konferenci v Valencii predlagala, Svet pa pozneje sprejel, razširitev programa Tempus na sredozemske partnerske države in povečanje sodelovanja v skladu z evro-sredozemskim programom za mlade. To so dopolnilne dejavnosti v podporo sistemskim reformam. V okviru politike sosedstva so se partnerske države strinjale o nadaljevanju socialno-kulturnih in izobraževalnih izmenjav. To so dopolnilne dejavnosti v podporo sistemskim reformam. Leta 2006 namerava Komisija okrepiti obstoječe programe mobilnosti z uvedbo obsežnih programov štipendij za univerzitetne študente, ki jih bodo sofinancirale Komisija in države gostiteljice v evro-sredozemski regiji. Ta program štipendij bo uresničen v okviru obstoječih instrumentov, tj. prek posebnega okna v okviru programa Erasmus Mundus ali z okrepitvijo mobilnosti študentov znotraj programa Tempus. Določen odstotek tega programa bo namenjen ženskam. Komisija bo tudi predlagala, da naj partnerske države premislijo o tem, da bi otrokom, ki se bližajo koncu svojega izobraževanja, ponudile možnost, da preživijo celo šolsko leto v drugi partnerski državi ali pa se v njej udeležijo poletnega tečaja na šoli. Še naprej je treba z izmenjavami mladih, prostovoljnimi storitvami in drugimi neformalnimi izobraževalnimi dejavnostmi spodbujati medkulturni dialog med mladimi.

Da bi pospešili izmenjavo ljudi med EU in partnerskimi državami, si moramo skupaj prizadevati razviti sistem priznanja akademskih in poklicnih kvalifikacij. Za dosego tega bi morale partnerske države premisliti glede splošnega dokazila o univerzitetni izobrazbi po vsej regiji, ki bi bilo priznano v EU in mednarodno.

Glede na poudarjanje politike sosedstva in njene cilje so sredozemske partnerske države zainteresirane za poglabljanje znanja o evropskem povezovanju. Zato bi se morale partnerske države sporazumeti o spodbujanju evropskih študij na akademskih ustanovah sredozemskih partnerskih držav.

2.4 Pravica, varnost in svoboda, vključ no z migracijo in socialnim vključevanjem

Treba je povečati sodelovanje za razvoj skupnih ukrepov na področju pravice, svobode in varnosti v Sredozemlju. Partnerstvo v boju proti grožnjam za varnost, kot so organizirani kriminal, nezakonito trgovanje in terorizem, ter pri oživljanju procesa upravljanja in razvoju demokracije, človekovih pravic in pravne države, bo pomagalo, da se sredozemske države približajo EU.

Sprejetje regionalnega okvirnega dokumenta v Valencii in nadaljnje uresničevanje regionalnega programa „JLS“ sta pomenila resničen korak naprej, ki je spodbudil tudi sodelovanje na dvostranski ravni.

Zdaj je treba uresničiti nove programe in ukrepe, katerih cilj so spodbujanje reforme pravosodnih sistemov in sodelovanje med temi sistemi, boj proti organiziranemu kriminalu, drogam in terorizmu ter zagotavljanje skupnega pristopa k upravljanju migracijskih tokov.

Komisija meni, da je vloga pridružitvenih sporazumov in akcijskih načrtov politike sosedstva še posebej pomembna, predvsem zaradi institucionalnega dialoga, ki poteka v pododboru za „pravico in varnost“ in delovni skupini za „migracije in socialne zadeve“.

Tesno sodelovanje med EU in upravami sredozemskih partnerskih držav je na tem posebnem področju še posebej koristno in ga je treba nadalje spodbujati. Pilotne projekte je mogoče podpreti v okviru akcijskih načrtov politike sosedstva in evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva.

Migracija in socialno vključevanje migrantov sta še posebej občutljivi vprašanji. Okrog 5 milijonov državljanov po poreklu iz sredozemskih partnerskih držav ima zdaj zakonito bivališče v EU. Večina jih je maroškega, alžirskega in turškega porekla[4]. Zaradi demografskih razmer v EU prihaja do potrebe po novih migrantih, ki naj bi se pridružili delovni sili[5]. Namesto da se partnerske države ukvarjajo z zmanjševanjem migracijskih pritiskov, bi se morale dogovoriti o bolj strateškem pristopu, katerega cilj je optimizacija koristi migracije za vse partnerske države. Takšen pristop bi vključeval okrepljeno sodelovanje, katerega cilj je preprečevanje človeških tragedij, ki se dogajajo v Sredozemlju kot posledica poskusov nezakonitega vstopa v EU. Preprečevanje nadaljnjih izgub življenj mora biti jasna prednostna naloga v okviru partnerstva.

Pridružitveni sporazumi in akcijski načrti politike sosedstva bodo pomagali pri spodbujanju skupnega obvladovanja gibanja ljudi (vključno z lažjim pridobivanjem vizumov) in socialnem vključevanju migrantov. Nekateri pridružitveni sporazumi so omogočili določen napredek v smeri enakega obravnavanja delavcev migrantov. Nadaljevati je treba prizadevanja za pospeševanje vključevanja v državi gostiteljici, vključno s krepitvijo boja proti diskriminaciji in socialni izključenosti. Novi evropski instrument sosedstva in partnerstva je mogoče uporabiti za spodbujanje izčrpnega pristopa, vključno s čezmejnim sodelovanjem med partnerskimi državami ter med njimi in njihovimi sosedami, lahko pa bi raziskali tudi možnosti za oblikovanje Euromedovega centra za migracijske študije. Treba je upoštevati vse vidike, vključno z zahtevami arabskih partnerskih držav za razpravo o boju proti rasizmu in ksenofobiji ter študijo trgov delovne sile v EU in partnerskih državah.

Po skrbni pripravi na ravni visokih uradnikov naj bi se najpozneje leta 2007 sestali evro-sredozemski ministri za socialne zadeve, pravosodje in notranje zadeve, da se dogovorijo o vrsti nadaljnjih ukrepov za pospešitev sodelovanja na teh področjih. Pri obravnavanju teh vprašanj je treba upoštevati tudi vlogo lokalnih oblasti in civilne družbe.

2.5 Terorizem

Od leta 1995 so se grožnje za varnost partnerstva močno povečale. To se najbolj izraža v boju proti terorizmu. Dosežen je bil napredek pri krepitvi sodelovanja med policijo, pravosodjem in drugimi oblastmi, ki se bo nadalje razvijal v drugi fazi regionalnega programa; vendar pa ostaja še precej dela za izgradnjo zaupanja, potrebnega za pospešitev izmenjave informacij organizacij in posameznikov o nevarnosti. Izkazalo se je, da dvostransko meddržavno sodelovanje ne zadošča za spopad s svetovno grožnjo terorizma. Od leta 2001 so bile evro-sredozemske države cilj vrste terorističnih napadov, regionalni dialog o njihovem obravnavanju pa se je prepogosto spotikal ob nesoglasja glede definicij.

Partnerske države bi se morale dogovoriti o vzporednih poteh večjega praktičnega sodelovanja v boju proti terorizmu ob polnem spoštovanju človekovih pravic in političnega dialoga o njegovih vzrokih. Poleg tega Komisija predlaga, da začnejo evro-sredozemske države razprave o kodeksu ravnanja glede ukrepov za boj proti terorizmu, vključno z njegovimi finančnimi vidiki, kot so predlagale arabske partnerske države, s ciljem sklenitve sporazuma pred koncem leta 2007.

Treba je okrepiti sodelovanje na dvostranski ravni in v celoti uresničiti poglavje akcijskih načrtov evropske politike sosedstva, ki se nanaša na to področje. Z vidika sodelovanja je pomemben tudi širok geografski pristop, vključno s podsaharskimi državami. Zato so dobrodošle pobude, kot je oblikovanje regionalnega centra za boj proti terorizmu v Alžiru.

2.6 Orožja za množično uničevanje in EVOP

EU si s sredozemskimi partnerskimi državami prizadeva doseči cilje iz Barcelonske deklaracije o sredozemski regiji brez orožij za množično uničevanje ter da bi vse države regije v celoti izpolnjevale in uresničevale svoje mednarodne obveznosti na tem področju. Ti cilji so zajeti v pridružitvenem sporazumu, parafiranem s Sirijo, ter v akcijskih načrtih politike sosedstva.

Komisija pozdravlja pobudo visokega predstavnika generalnega sekretarja za organizacijo delavnice na to temo. Delavnica bo organizirana leta 2005. Partnerske države naj bi se dogovorile o zagotovitvi učinkovitega sodelovanja za uresničitev njihovih zavez, predvsem o nadzoru izvoza, tranzitu in končni uporabi ter postopkih izvajanja. Komisija je pripravljena preučiti ustrezno tehnično pomoč na tem področju.

Sodelovanje v okviru evropske varnostne in obrambne politike (EVOP) je treba nadalje razvijati na regionalni, podobmočni ali dvostranski podlagi, da bi izboljšali ozaveščenost o priložnostih za sodelovanje pri preprečevanju spopadov in dejavnostih kriznega upravljanja. Ena takšnih priložnosti je načrtovani seminar, ki naj bi bil junija organiziran v Atenah.

2.7 Mirovni proces na Srednjem vzhodu

Pregled kaže, da stalni spopadi ovirajo napredek partnerstva. To še posebej velja za mirovni proces na Srednjem vzhodu. Dokument[6] arabskih partnerskih držav to še posebej poudarja. Po nedavnem sestanku med izraelskim ministrskim predsednikom in predsednikom palestinskih oblasti prihaja do spodbudnih znakov napredka. Barcelonski proces lahko prispeva k spodbujanju tega, četudi ne gre za forum, na katerem bo dosežena rešitev spora. Partnerske države morajo pozvati h krepitvi prizadevanja četverice in pospešiti izvajanje načrtovanih ciljev za oblikovanje demokratične palestinske države, ki živi v miru in varnosti z Izraelom, kar je vodilni okvir za izraelsko-palestinski mirovni proces. Evro-sredozemsko partnerstvo mora zagotoviti stalno podporo sodelovanju med udeleženkami, predvsem v industrijskem in gospodarskem sektorju, ki naj dopolnjuje politični proces. V okviru reševanja spora mora zagotoviti instrument za Evropo, ki bo pomagal ohranjati mir, ko bo dosežen, z listino za mir in stabilnost ter čim tesnejšim povezovanjem vseh partnerskih držav v evropski prostor prek politike sosedstva.

2.8 Prispevanje k reševanju drugih sporov

Poleg tega mora EU pokazati pripravljenost za pomoč pri reševanju drugih sporov v regiji, kot je spor v Zahodni Sahari, ter s tem odpravljati precejšnjo oviro za razvoj nadaljnjega povezovanja znotraj arabske zveze Magreb. V tem okviru ima podpora EU, namenjena regionalnemu povezovanju v Magrebu, že zdaj pomembno vlogo.

2.9 Civilna družba

V tem okviru bi s podporo obstoječih regionalnih programov in Fundacije Anne Lindth lahko vzpostavili navidezne mreže univerz v evro-sredozemski regiji. Fundacijo bi lahko uporabili za promocijo vloge civilne družbe v procesu, za premagovanje stereotipov in sovražnosti, ki temeljijo na nevednosti, ter za pomoč pri doseganju resničnega partnerstva med narodi. Skladno z zamislijo, ki je že vključena v Barcelonsko deklaracijo, bi bilo treba v okviru instrumentov partnerstva oblikovati regionalno strategijo „proti rasizmu, ksenofobiji in nestrpnosti“, vključno s Fundacijo Anne Lindth.

O vlogi civilne družbe in socialnih partnerjev bi bilo treba doseči dogovor o mehanizmih krepitve njihove navzočnosti v partnerstvu. Lahko bi jih razvili s spodbujanjem sodelovanja skupin civilne družbe na regionalni in nacionalni ravni pri splošnih posvetovanjih in posvetovanjih, značilnih za panogo, da bi dobile priložnost izčrpneje in učinkoviteje izraziti svoje poglede na vse zadeve, povezane s partnerstvom. Glede uresničevanja sporazumov o pridružitvi in politike evropskega sosedstva bi se lahko dogovorili za organizacijo rednih pripravljalnih sestankov z organizacijami civilne družbe pred vsakim sestankom pododbora za človekove pravice in demokratizacijo ter po njem.

Enakost možnosti za moške in ženske je za vse zanimivo vprašanje, ki vpliva na človeški in gospodarski razvoj.

Koristno bi bilo organizirati evro-sredozemsko konferenco vladnih predstavnikov in civilne družbe za povečanje ozaveščenosti o pomembnosti tega vprašanja in izvedbo praktičnih korakov za izboljšanje položaja. Ta konferenca naj bi bila leta 2006 , na njej pa naj bi zbrali konkretne zamisli za prihodnost, medtem ko bi se rezultati uresničevali prek politike sosedstva in njenega finančnega instrumenta.

Leto 2005 pomeni tudi desetletnico Pekinške deklaracije in platforme za ukrepanje glede pravic žensk, zato bi bilo treba na obeh srečanjih Euromeda poudariti pomen, ki ga Barcelonski proces pripisuje dajanju večjih pravic ženskam. Komisija polno sodeluje z Arabskim mednarodnim forumom žensk pri njegovih prizadevanjih za napredek na tem področju ter predlaga ustanovitev mreže žensk na vodilnih položajih v poslovnem svetu, umetnosti, politiki in civilni družbi v vsej regiji.

3. ČASOVNI RAZPORED NAJPOMEMBNEJšIH POBUD

V skladu z zgoraj povedanim Komisija priporoča, naj se na ministrskih srečanjih v Luxembourgu in Barceloni letos sprejme sporazum o naslednjih pobudah za prihodnost partnerstva:

2005 | Evro-sredozemske partnerske države naj začnejo prostovoljna regionalna pogajanja o liberalizaciji storitev in ustanavljanja podjetij. Komisija bo v ta namen Svetu predložila v potrditev pogajalske smernice. Evro-sredozemske partnerske države naj se dogovorijo o načrtu za liberalizacijo na področju kmetijstva, vključno s predelanimi kmetijskimi proizvodi in ribištvom. Komisija bo Svetu v potrditev predložila pogajalske smernice za začetek pogajanj s partnerskimi državami. Vseevromediteranski protokol porekla se bo od leta 2005 postopoma izvajal po celotnem Euromedu. |

Organizacija delavnice o orožjih za množično uničevanje leta 2005. |

Pred koncem leta naj bi bilo ob sodelovanju Evropske investicijske banke organizirano evro-sredozemsko srečanje prometnih ministrov, na katerem naj bi potrdili regionalno omrežje prometne infrastrukture, povezano z vseevropskim prometnim omrežjem, ter se dogovorili o prednostnih nalogah evro-sredozemskega prometnega sodelovanja v naslednjih nekaj letih. V Rabatu bo ministrska konferenca o gospodarskih in finančnih zadevah. |

2006 | Organizirana bo evro-sredozemska konferenca o človekovih pravicah in demokratizaciji, pripravljena na podregionalni ravni. |

Treba bo okrepiti prizadevanja na področju približevanja tehnične zakonodaje, standardov in postopkov certificiranja, da bi odprli pot pogajanjem o sporazumih o ugotavljanju skladnosti. |

Organizirali naj bi evro-sredozemsko konferenco o enakosti spolov ob sodelovanju vladnih predstavnikov in civilne družbe. Konferenca naj bila posvečena primerjavi najboljših praks v regiji za okrepitev vloge žensk v družbi in njihovega prispevka k človeškemu razvoju. |

Sprejet bo časovni razpored konkretnih ukrepov s ciljem temeljite depolucije Sredozemskega morja do leta 2020. |

Glede na izkušnje FEMIP in po posvetovanjih s partnerskimi državami bo Komisija pred koncem leta ocenila možnost ustanovitve Evro-sredozemske razvojne banke. Komisija bo uvedla program štipendij za univerzitetne študente v okviru obstoječega programa Erasmus Mundus ali z okrepitvijo dejavnosti na področju mobilnosti znotraj programa Tempus. |

Organizirali naj bi evro-sredozemsko ministrsko srečanje za energijo zaradi razvoja podregijskega povezovanja energetskih trgov in infrastruktur. |

2007 | Evro-sredozemske partnerske države naj bi pred koncem leta dosegle dogovor o kodeksu ravnanja glede ukrepov za boj proti terorizmu. |

Organizirali naj bi evro-sredozemsko konferenco ministrov za pravosodje in notranje zadeve, na kateri bodo sodelovale tudi lokalne oblasti, obravnavali pa naj bi upravljanje migracijskih tokov in socialno vključevanje. |

Določili naj bi regionalni program o razvoju podeželja in optimizaciji kakovostne proizvodnje za izvajanje. |

Po posvetovanju s partnerskimi državami naj bi se odstotek, namenjen dvostranskemu sodelovanju v sektorju izobraževanja, povečal za 50 % nacionalnih in regionalnih orientacijskih programov. Začela bo delovati Pomoč za demokracijo. |

2010 | Do konca leta naj bi bili sklenjeni in izvedeni vsi sporazumi o prosti trgovini jug–jug, vključno s storitvami, ustanavljanjem podjetij in kmetijstvom. |

Dokončno bodo oblikovani evro-sredozemski trgi za električno energijo in plin ter infrastrukturne povezave. |

- [1] Veljajo sporazumi z Marokom, Tunizijo, Egiptom, Jordanijo, Izraelom, palestinskimi oblastmi in Libanonom. Sporazum z Alžirijo je že podpisan in čaka na ratifikacijo. Sporazum s Sirijo je bil parafiran.

[2] Sporazum iz Agadirja za območje proste trgovine na jugu je bil podpisan med Marokom, Tunizijo, Egiptom in Jordanijo.

[3] Ponovna oživitev ukrepov EU na področju človekovih pravic in demokratizacije s sredozemskimi partnerskimi državami (COM(2003) 294).

[4] Podatki iz letnega poročila o azilu in migraciji (2001), na voljo na spletni strani http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/asylum/statistical/doc_annual_report_2001_en.htm .

Omeniti je treba, da se ta podatek nanaša le na imetnike državljanstva tretjih držav in ne vključuje nekdanjih državljanov tretjih držav iz sredozemskih partnerskih držav, ki so se naturalizirali in prejeli državljanstvo države gostiteljice.

[5] Zelena knjiga o pristopu EU k upravljanju gospodarske migracije – COM (2004) 811 konč.

[6] Arabske partnerske države Barcelonskega procesa so 31. januarja izdale dokument „Elementi arabskega prispevka k ocenjevanju in širitvi Barcelonskega procesa“.