[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 26.6.2008

COM(2008) 392 konč.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

O ŽIVILIH, NAMENJENIH OSEBAM Z MOTNJAMI V PRESNOVI OGLJIKOVIH HIDRATOV (DIABETESOM)

KAZALO

1. Namen poročila 3

2. Diabetes mellitus 3

2.1. Motnje v presnovi 4

3. Zdravljenje diabetesa 5

4. Prehranski nasveti 5

4.1. Znanstvena podlaga za prehranske nasvete 5

4.2. Evropska prehranska priporočila 6

4.2.1. Priporočila Študijske skupine za diabetes in prehrano Evropskega združenja za raziskave diabetesa 6

4.2.2. Priporočila nacionalnih organizacij držav članic za diabetes 6

4.3. Povzetek prehranskih nasvetov 6

5. Informacije o živilih za osebe z diabetesom, ki so jih predložile države članice in druge zainteresirane strani 7

5.1. Sedanji pravni status v nekaterih državah članicah EU 8

5.2. Živila, ki se na evropskem trgu trenutno tržijo kot primerna za diabetike 9

5.3. Stališča drugih zainteresiranih strani 9

6. Zakonodaja 10

6.1. Sedanji zakonodajni okvir 10

6.2. Morebitne zakonodajne možnosti 11

7. Sklepne ugotovitve 11

SKLICEVANJE 13

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

O ŽIVILIH, NAMENJENIH OSEBAM Z MOTNJAMI V PRESNOVI OGLJIKOVIH HIDRATOV (DIABETESOM)

NAMEN POROčILA

Direktiva 89/398/EGS o živilih za posebne prehranske namene[1], poimenovanih drugače dietetična živila, predvideva, da Komisija poroča o zaželenosti posebnih določb za živila, namenjena osebam z motnjami v presnovi ogljikovih hidratov (diabetesom). To poročilo povzema prehranska priporočila za osebe z diabetesom in veljavno evropsko zakonodajo o živilih zanje, tako da je mogoče oceniti zaželenost posebnih določb za živila, namenjena osebam z diabetesom.

Diabetes mellitus

Diabetes mellitus je skupina motenj v presnovi, za katero je značilna kronična hiperglikemija (visoka raven glukoze v krvi) in intoleranca za glukozo zaradi pomanjkanja inzulina, oslabljenega delovanja inzulina ali obojega. Ker hormon inzulin, ki ga proizvaja trebušna slinavka, omogoča prehajanje glukoze iz krvi v telesne celice, v katerih se uporabi kot vir energije, običajno nadzoruje raven glukoze v krvi.

Svetovna zdravstvena organizacija je opredelila dve glavni klasifikaciji za diabetes mellitusi:

Diabetes tipa 1 (prej imenovan od inzulina odvisni diabetes mellitus (IDDM) ali juvenilni diabetes), pri katerem trebušna slinavka ne proizvaja inzulina, bistvenega za preživetje. Ta oblika diabetesa se običajno razvije pri otrocih in mladostnikih, vendar se vse pogosteje pojavlja tudi v poznejših življenjskih obdobjih. Zdravi se z inzulinskimi injekcijami in nadzorovanim načinom prehrane.

Diabetes tipa 2 (prej imenovan od inzulina neodvisni diabetes mellitus (NIDDM) ali diabetes, ki se pojavi v poznejših življenjskih obdobjih) je posledica nezmožnosti telesa, da se ustrezno odzove na delovanje inzulina, ki ga proizvaja trebušna slinavka. Diabetes tipa 2 predstavlja približno 90 % vseh primerov diabetesa na svetu. Običajno se pojavi pri odraslih, vendar je vse pogosteje opažen pri mladostnikih in otrocih. Ta oblika diabetesa se ponavadi zdravi zgolj s spremembo življenjskega sloga, na primer s prehrano in fizično aktivnostjo, ali skupaj z jemanjem oralnih antidiabetikov, včasih pa so potrebne tudi inzulinske injekcije.

Obstajajo tudi druge klasifikacije diabetesa zaradi genskih okvar, bolezni trebušne slinavke in motenj zaradi jemanja zdravil ali kemično povzročenih motenj. Nosečnostni diabetes , ki prizadene ženske med nosečnostjo, običajno izgine po rojstvu otroka. Pri ženskah, ki so obolele za nosečnostnim diabetesom, je tveganje za razvoj diabetesa v poznejših življenjskih obdobjih večje.

Motnje v presnovi

Presnovni učinek diabetesa mellitusa je več kot motnja v presnovi ogljikovih hidratov, saj vključuje tudi motnje v presnovi beljakovin in maščob zaradi pomanjkljivega delovanja inzulina na ciljna tkiva, ki je posledica neobčutljivosti na inzulin ali njegovega pomanjkanja. Posledica tega je zmanjšana sposobnost telesa za pretvorbo glukoze v energijo.

Diabetes se ponavadi kaže kot hiperglikemija, ki nastane zaradi sproščanja glukoze v obtok v veliko večji količini, kot jo je telo sposobno odstraniti. Raven glukoze v krvi na tešče in po obedu (postprandialno) uravnavajo mehanizmi, ki so nekoliko različni. Raven postprandialne glukoze v krvi je zlasti odvisna od sestave obroka, medtem ko raven glukoze na tešče večinoma odraža stopnjo proizvajanja glukoze v jetrih.

Znani so različni prehranski parametri, ki vplivajo na raven glukoze v krvi, kot sta količina in vrsta zaužitih živil in njihove lastnosti. Ugotovljeno je bilo, da imajo lahko nekatere vrste običajnih živil, ki vsebujejo enako vrsto in količino ogljikovih hidratov, različne učinke na raven glukoze v krvi (glikemični odziv). Različni glikemični odzivi na živila, ki vsebujejo enako količino ogljikovih hidratov, so odvisni večinoma od stopnje absorpcije v tankem črevesju. Glavni dejavnik, ki vpliva na absorpcijo, je vrsta ogljikovega hidrata. Na stopnjo absorpcije vplivata tudi kuhanje in predelava živil.

Alkohol vpliva na raven glukoze v krvi, saj zavira proizvajanje glukoze v jetrih, zaradi česar se zniža raven glukoze v plazmi. Vendar pogosto uživanje alkohola v velikih količinah oslabi občutljivost za inzulin, posledično pa se zviša raven glukoze v plazmi.

Slabo zdravljeni diabetes povečuje tveganje za razvoj žilnih in nevroloških bolezni ter skrajša življenje. Spremljajo ga tudi zapleti, kot so izguba vida, povezana s poškodbami krvožilja in živčevja zaradi neprestano visoke ravni glukoze v krvi. Vzdrževanje strogega nadzora nad ravnijo glukoze v krvi (in krvnim pritiskom) lahko zmanjša verjetnost zapletov.

Zdravljenje diabetesa

Cilj zdravljenja oseb z diabetesom je normalizirati ravni glukoze v krvi in zmanjšati verjetnost zapletov, ki nastanejo zaradi diabetesa. Zdravljenje mora biti prilagojeno posamezniku, ki se mora naučiti, kako povezati spremljanje ravni glukoze v krvi z nadzorovanim načinom prehrane in telesno dejavnostjo ter po potrebi z jemanjem oralnih antidiabetikov ali inzulinskimi injekcijami.

Prehranski nasveti

V preteklosti se je priporočena prehrana za osebe z diabetesom osredotočala na vnos ogljikovih hidratov. Pred letom 1980 je veljalo mnenje, da nadzora nad ravnijo glukoze v krvi ni mogoče doseči brez omejitve ogljikovih hidratov. Svetovana je bila omejitev vnosa ogljikovih hidratov, zlasti saharoze, tako da predstavljajo manj kot 40 % energijskega vnosa. Raziskave od sedemdesetih let naprej so pokazale, da bolj svoboden pristop k vnosu ogljikovih hidratov ne škoduje dobremu nadzoru ravni glukoze v krvi; v skladu s teorijo, ki je bila postavljena v začetku osemdesetih let, pa ima večji vpliv na raven glukoze skupni energijski vnos kot zgolj vnos ogljikovih hidratov. Poleg tega je prehrana z veliko maščobami prispevala k nastanku zapletov pri diabetesu, kot so žilne okvare, ki vodijo v bolezni srca. V osemdesetih letih so se prehranski nasveti spremenili, v okviru energijskega vnosa se je povečal delež ogljikovih hidratov ter zmanjšal delež maščob, zlasti nasičenih, in beljakovin. Priporočalo se je več vlaknin v prehrani in uživanje večje količine sadja in zelenjave. Sedanji prehranski nasveti za osebe z diabetesom temeljijo na enakih nasvetih za zdravo prehrano, kot veljajo za splošno populacijo, prilagojeno potrebam posameznikov.

Znanstvena podlaga za prehranske nasvete

V imenu Študijske skupine za prehrano in diabetes v okviru Evropskega združenja za raziskave diabetesa (Diabetes and Nutrition Study Group of the European Association for the Study of Diabetes – DNSG v okviru EASD) je leta 2004 Mannii pregledal dokaze za prehranske nasvete za osebe z diabetesom in oblikoval priporočila. V Prilogi I so povzete glavne točke, navedene v pregledu.

Skupina, ki jo je vodila Franzovaiii, je leta 2002 objavila tehnični pregled zbirke dokazov za prehranska načela in priporočila za zdravljenje in preprečevanje diabetesa in z njim povezanih zapletov, na katerem temelji izjava o stališču Ameriške zveze za diabetesiv v zvezi s tem vprašanjem. Splošni sklepi tehničnega pregleda Franzoveiii so bili podobni tistim, ki jih je oblikoval Mannii.

Evropska prehranska priporočila

Priporočila Študijske skupine za diabetes in prehrano Evropskega združenja za raziskave diabetesa

V številnih državah EU, na primer na Danskem, Finskem, Švedskem, Madžarskem ter v Grčiji, Nemčiji in Sloveniji, prehranski nasveti za osebe z diabetesom temeljijo na priporočilih Študijske skupine za diabetes in prehrano v okviru Evropskega združenja za raziskave diabetesa (DNSG v okviru EASD).

Priporočila DNSG iz leta 2004 upoštevajo dokaze o vlogi različnih nenasičenih maščobnih kislin, vrednosti živil z nizkim glikemičnim indeksom, morebitnih učinkih antioksidantov na varovanje srca, potrebi po izogibanju prekomernemu vnosu beljakovin in prednostih telesne dejavnosti. DNSG poudarja, da so prehranska priporočila za osebe z diabetesom zelo podobna priporočilom za celotno populacijo pri uveljavljanje boljšega zdravja. Povzetek prehranskih priporočil in nasvetov je v Prilogi II.

Priporočila nacionalnih organizacij držav članic za diabetes

Nekatere nacionalne organizacije za diabetes imajo svoje smernice za splošni profil hranilnih snovi v prehrani za diabetike. Francija, Švedska in Združeno kraljestvo na primer so zagotovili lastne prehranske nasvete za osebe z diabetesom. Priporočila za makrohranilne snovi so podobna, tj. ogljikovi hidrati predstavljajo približno 45–60 %, maščobe manj kot 30–35 % in beljakovine 10–15 % skupnega energijskega vnosa. Delež različnih vrst maščobnih kislin v energijskem vnosu je prav tako podoben: nasičene ali trans maščobne kisline predstavljajo manj kot 10 %, večkrat nenasičene maščobne kisline manj kot 10 %, enkrat nenasičene maščobne kisline pa približno 10–20 % energijskega vnosa. Ta priporočila so tudi v skladu z nasveti DNSG v okviru EASD.

V Prilogi II so povzeti posebni nasveti različnih evropskih organizacij za nadzorovano prehrano pri diabetesu.

Povzetek prehranskih nasvetov

Diabetes je motnja v presnovi makrohranilnih snovi. Glavni cilj zdravljenja je nadzor ravni glukoze v krvi in omejitev tveganja za nastanek zapletov, kot so žilne in nevrološke okvare. Za diabetike je nujno, da skušajo doseči tudi optimalno raven lipidov v krvi. Te cilje je mogoče doseči na različne načine, med drugim z ustreznim prehranjevanjem.

V dveh tehničnih pregledih dokazov o nadzorovani prehrani bolnikov z diabetesom – prvi je bil opravljen v imenu Študijske skupine za prehrano in diabetes v okviru Evropskega združenja za raziskave diabetesa (DNSG v okviru EASD), drugi pa za Ameriško zvezo za diabetes – je navedeno, da bi se morale osebe z diabetesom glede na znanstvene dokaze odločiti za zdrav način prehrane, ki bi ga lahko izvajale z običajnimi živili.

Prehranska priporočila za osebe z diabetesom so podobna v različnih državah članicah. Na splošno so prehranski nasveti za osebe z diabetesom enaki kot nasveti za zdrav način prehranjevanja splošne populacije. Izločitev posameznih živil ali hranilnih snovi iz prehrane ni potrebna, vendar je nujna splošna uravnoteženost prehrane. Posamezniki z diabetesom morajo načrtovati svoje obroke tako, da zmanjšajo spremembe v koncentraciji glukoze v krvi, in izbrati svoj način prehranjevanja tako, da ustreza njihovim individualnim potrebam, pri čemer morajo upoštevati makrohranilno sestavo živil in stopnjo absorpcije. Splošni nasvet je, naj posamezniki dosežejo ali ohranijo optimalno telesno težo. Živila, bogata z ogljikovimi hidrati, bi morala predstavljati bistven delež v prehrani. Zlasti so priporočena živila, bogata s prehranskimi vlakninami ali z nizkim glikemičnim indeksom (na primer zrna stročnic, polnozrnata žita in testenine). Vsebnost maščob v prehrani ne sme presegati 35 % energijskega vnosa, pri čemer enkrat nenasičene maščobne kisline (ki se na primer nahajajo v olivnem olju in olju iz oljne ogrščice) predstavljajo 10–20 % energije. Tako nasičene maščobne kisline (na primer v živilih živalskega izvora in trdih užitnih maščobah) kot tudi večkrat nenasičene maščobne kisline (na primer v rastlinskih oljih, mehkih užitnih maščobah in ribah) morajo predstavljati manj kot 10 % energijskega vnosa, vnos beljakovin pa mora ustrezati potrebam posameznika.

Splošni nasvet je:

( izbirajte raznolika živila;

( obroki in prigrizki naj temeljijo na škrobnih živilih, kot so polnozrnata žita, kruh, krompir in druga škrobna zelenjava;

( uživajte veliko sadja in zelenjave, najmanj pet obrokov dnevno;

( zmerno uživajte mlečne izdelke in meso, ribe ali njihove nadomestke (živila iz soje, oreške itd.) ter

( omejite uživanje mastne ali sladke hrane in alkohola.

V Prilogi I je podrobnejši povzetek prehranskih nasvetov.

Informacije O žIVILIH ZA OSEBE Z DIABETESOM, KI SO JIH PREDLOžILE DRžAVE čLANICE IN DRUGE ZAINTERESIRANE STRANI

KOMISIJA JE DRžAVE čLANICE ZAPROSILA ZA INFORMACIJE O sedanjem stanju glede prehranskih nasvetov, urejanja živil, ki se tržijo kot primerna za diabetike, uporabe trditve „primerno za diabetike” in glavnih proizvodov, ki so na voljo na njihovih trgih. Informacije je prejela od osemnajstih držav članic.

Sedanji pravni status v nekaterih državah članicah EU

Sledi kratek povzetek informacij, ki so jih predložile države članice v zvezi s svojimi nacionalnimi predpisi. V Prilogi III je podrobnejši povzetek.

Prehranski nasveti – Na splošno so prehranski nasveti za osebe z diabetesom v skladu s priporočili za zdravo prehrano za celotno populacijo, vendar so prilagojeni tako, da ustrezajo potrebam posameznika. V številnih državah nasveti temeljijo na priporočilih DNSG v okviru EASD.

Predpisi o živilih, namenjenih osebam z diabetesom – V petih državah članicah veljajo standardi o sestavi. V Franciji veljajo standardi o sestavi za „živila z nizko vsebnostjo ogljikovih hidratov“, na Madžarskem za „živila, primerna za diabetike“ ali živila z oznako „diabetični (ime proizvoda)“ ali „za diabetike“, v Nemčiji, Španiji in na Slovaškem pa obstajajo nekatere zahteve o sestavi živil, ki se jih lahko označi kot „primerna za diabetike“.

V francoskih predpisih (Odlok št. 91-827, kakor je bil spremenjen) je določeno, da v živilskih proizvodih, ki se opredeljujejo kot živila z nizko vsebnostjo ogljikovih hidratov, skupna teža ogljikovih hidratov, ki se lahko asimilirajo, ne sme presegati 50 % količine, ki ustreza običajnim živilom. Vendar je lahko delež pod nekaterimi opredeljenimi pogoji do 70 % za škrobne proizvode in živila, ki vsebujejo fruktozo ali sorbitol. Živila je treba prodajati z oznakami, ki vključujejo opredelitve „nizka vsebnost ogljikovih hidratov“ ali „zmanjšana vsebnost ogljikovih hidratov“. Poleg tega je treba označiti vsebnost ogljikovih hidratov, ki se lahko asimilirajo, slediti pa mora opozorilo „vključiti v dnevno količino, ki jo je predpisal zdravnik“.

Predpisi v Nemčiji (Verordnung über diätetische Lebensmittel § 12 – Uredba o dietetičnih živilih § 12), ki urejajo živila, proizvedena posebej za osebe z diabetesom vključujejo podrobnosti o sladkorjih, ki se lahko dodajo, in pogojih, pod katerimi se lahko dodajo. Poleg tega veljajo omejitve glede energijske vrednosti kruha in vsebnosti ogljikovih hidratov v pivu. Po nasvetu znanstvene skupnosti se ti predpisi pregledujejo.

Španski predpisi vključujejo omejitve glede vsebnosti ogljikovih hidratov v živilih, sladkorjev, ki se lahko dodajo, in maščob. Obstajajo nekatere zahteve za označevanje živil, ki vsebujejo sorbitol ali aspartam.

Madžarski predpisi vključujejo omejitve glede vsebnosti ogljikovih hidratov v živilih kot tudi omejitve pri uporabi mono- in disaharidnih ogljikovih hidratov, vključno s fruktozo.

Slovaški predpisi vključujejo omejitve glede vsebnosti ogljikovih hidratov v živilih, energijske vrednosti ter vsebnosti maščob, živalskih beljakovin, holesterola in soli.

Določbe za oblikovanje trditve „primerno za diabetike“ – na Madžarskem in Slovaškem ter v Nemčiji in Španiji morajo biti živila v skladu z zahtevami o sestavi, določenimi v njihovih nacionalnih zakonodajah. V večini drugih držav članic poročevalk mora biti trditev v skladu s predpisi o označevanju živil za določene prehranske namene. Nekatere države članice ne podpirajo uporabe takšnih trditev zaradi sklepov DNSG v okviru EASD, da določena diabetična živila niso znanstveno utemeljena.

Živila, ki se na evropskem trgu trenutno tržijo kot primerna za diabetike

Med živili, ki so jih navedle države članice in se tržijo izrecno kot primerna za diabetike, so: čokolada, slaščice, pijače, piškoti in džemi s fruktozo ter polioli ali umetna sladila namesto saharoze. Kakor je navedeno zgoraj morajo v Franciji „živila z nizko vsebnostjo ogljikovih hidratov“ izpolnjevati zahteve o sestavi živil, kakor je določeno v nacionalni zakonodaji. Dopustno je označiti, da jih lahko nekateri diabetiki po nasvetu zdravnika vključijo v svojo prehrano. Čista fruktoza, vodna fruktoza in sorbitol so tudi vključeni v francoske predpise kot živila za prehrano z nizko vsebnostjo ogljikovih hidratov, kadar so uporabljeni kot sladila. V Nemčiji nacionalna zakonodaja o živilih za diabetike vključuje posebne določbe za kruh in pivo. Živila, skladna s predpisi o označevanju, so pekovski izdelki, džemi, čokolada, slaščice, poobedki in mlečni izdelki, ki vsebujejo fruktozo in/ali sladkorne alkohole namesto saharoze. Na Portugalskem obstajajo živila, namenjena za enteralno prehrano, ki jih uporabljajo za posebne medicinske namene in so primerna za osebe z diabetesom. Poleg tega se nekatera običajna živila z zmanjšano energijsko vrednostjo in fruktozo, polioli ali umetnimi sladili namesto saharoze tržijo kot „primerna za diabetike“. Vendar nobeno od teh običajnih živil ni bilo predmet predvidenega postopka, ki omogoča, da se pri živilih za običajno uporabo, ki ustrezajo posebnim prehranskim namenom, takšna ustreznost označi.

Stališča drugih zainteresiranih strani

Glede na informacije, ki so jih predložile države članice in zainteresirane strani, je videti, da mnogo organizacij za raziskave diabetesa in podporo bolnikom ne podpira uporabe živil, proizvedenih in trženih izrecno za osebe z diabetesom. Menijo, da bi spodbujanje uporabe teh živil osebe z diabetesom lahko odvrnilo od upoštevanja splošnih prehranskih nasvetov za diabetike; saj so splošna prehranska priporočila za diabetike enaka priporočilom za zdrav način prehranjevanja celotne populacije. Nekatere države članice ugotavljajo, da običajna živila z manj maščobami, sladkorja in/ali manjšo energijsko vrednostjo, osebam z diabetesom olajšajo upoštevanje prehranskih priporočil.

Po drugi strani pa nekateri bolniki in organizacije proizvajalcev menijo, da se lahko proizvedejo nova živila, ki dokazano koristijo diabetikom, in se vključijo v izboljšano prehrano. Sem lahko spadajo živila, ki se razlikujejo od običajno zaužitih alternativnih živil, na primer glede vrste maščob ali vsebnosti vlaken, ali imajo nizek glikemični indeks. Za organizacije pomenita industrijsko vnaprej pripravljena in hitro pripravljena hrana pomembno razvojno področje. Menijo, da bi ob proizvodnji takšnih živil, ta lahko bila primerna tudi za celotno populacijo, saj bi z njihovo pomočjo ljudje lahko uveljavili življenjski slog, zaradi česar bi se zmanjšalo tveganje za nastanek diabetesa.

Zakonodaja

Sedanji zakonodajni okvir

V členu 1(2) Direktive 89/398/EGS (okvirna direktiva) so za dietetična živila opredeljene tri glavne značilnosti:

( jasno se razlikujejo od običajnih živil (posebna sestava ali proizvodni postopek);

( namenjeni so posebnim skupinam oseb, ne pa splošni populaciji;

( zadovoljujejo posebne prehranske zahteve oseb, katerim so namenjene. To je treba podpreti s splošno sprejetimi znanstvenimi podatki.

Nekatere vrste živil za posebno prehransko uporabo iz Priloge k zgoraj navedeni direktivi urejajo posebne direktive, ki določajo merila o sestavi in/ali določbe o označevanju, zato da bi se zagotovilo ustrezno uporabo živil ter minimalno in/ali maksimalno raven nekaterih hranilnih snovi. Nekatera od teh živil so lahko edini vir hrane, na primer začetna formula za dojenčke in nekatera živila za posebne medicinske namene. Takšna živila morajo zadovoljiti vse prehranske zahteve posameznikov, saj v nekaterih primerih ne obstaja alternativni vir prehrane. Druga živila, kot so živila na osnovi žita in živila za dojenčke ter živila za zmanjšanje telesne teže, se lahko obravnavajo kot „namenska živila“, saj posebne prehranske potrebe oseb, za katere so namenjena, lahko zadosti tudi skrbna izbira običajnih živil.

Živila za posebno prehransko uporabo, ki niso našteta v Prilogi, se lahko tržijo v skladu z določbami člena 9 okvirne direktive. V skladu s temi določbami morajo proizvajalci ali uvozniki pri trženju teh živil izpolniti dvoje postopkovnih obveznosti:

( obvestiti morajo pristojni organ zadevne države članice o dajanju živila na trg in istočasno posredovati vzorec uporabljene oznake. Ko isto živilo pozneje pride na trg druge države članice, je treba priglasitveni postopek ponoviti;

( dokumentacijo o znanstvenem delu in podatkih o tem, da je živilo skladno z opredelitvijo živil za posebne prehranske namene, z drugimi besedami, da živilo zadovoljuje posebne prehranske zahteve skupine oseb, katerim je namenjeno, morajo hraniti na voljo pristojnim organom.

Živila, skladna z določbami okvirne direktive in veljavnimi posebnimi direktivami, lahko prosto krožijo v Skupnosti. Nadzor, ki ga izvedejo pristojni organi, mora biti v skladu z veljavno zakonodajo Skupnosti in ga je treba izvesti po trženju. Države članice so pristojne tudi za zagotovitev, da so živila, ki se tržijo v skladu s pravili iz člena 9 Direktive 89/398/EGS, v resnici dietetična živila.

Označevanje dietetičnih živil, kot tudi vseh živil, mora biti v skladu z določbami iz Direktive 2000/13/ES o označevanju živil. Poleg tega je treba v skladu z okvirno direktivo na oznaki navesti:

( posebne hranilne značilnosti živila;

( posebne kvalitativne in kvantitativne elemente sestave glede na nameravano uporabo ter

( vsebnost energije, beljakovin, ogljikovih hidratov in maščob v živilu.

Morebitne zakonodajne možnosti

Komisija je na tej stopnji ugotovila tri morebitne zakonodajne možnosti za obravnavo živil, namenjenih osebam z motnjami v presnovi ogljikovih hidratov (diabetes):

A. sprejetje direktive Komisije o določitvi posebnih zahtev za sestavo takšnih živil;

B. sprememba okvirne Direktive 89/398/EGS tako, da se ta živila črta iz Priloge I, tj. niso predmet posebne direktive, vendar se lahko tržijo v skladu z določbami člena 9;

C. sprememba okvirne direktive 89/398/EGS tako, da se živila, namenjena osebam z diabetesom, izvzamejo s področja uporabe navedene direktive, tj. ni jih mogoče tržiti kot živila za posebne prehranske namene.

Sklepne ugotovitve

V tem poročilu sta bila upoštevana dva tehnična pregledaii & iii dokazov o nadzorovani prehrani bolnikov z diabetesom. Oba pregleda navajata, da bi se morale osebe z diabetesom odločiti za zdrav način prehrane, ki bi ga lahko izvajale z običajnimi živili. Na podlagi teh dveh pregledov ni razloga za oblikovanje posebnih zahtev za sestavo živil, namenjenih osebam z diabetesom.

Znanstveni odbor za prehrano je bil zaprošen za mnenje o znanstvenih sklepnih ugotovitvah tega poročila zlasti v zvezi z znanstveno podlago za opredelitev posebnih meril za sestavo živil, namenjenih osebam, ki so obolele za diabetesom mellitusom. Odbor podpira naslednje: „Izbira načina prehranjevanja oseb z diabetesom lahko vpliva na dolgoročno zdravstveno tveganje, povezano z boleznijo. Zaželena prehranska sestava za osebe z diabetesom je podobna tisti, ki se priporoča celotni populaciji. Zato bi morale osebe z diabetesom svoje prehranske potrebe zadovoljiti z ustrezno izbiro med običajnimi živili. Znanstveni razlogi za posebna merila za sestavo živil za posebno prehransko uporabo pri osebah z diabetesom ne obstajajo. Vendar bi morale biti osebe z diabetesom seznanjene s prehranskimi potrebami pri diabetesu in s sestavo živil, da bi lahko izbrale uravnotežen način prehranjevanja, ki bo zadovoljil njihove zahteve.“

Zato bo Komisija glede na te ugotovitve predlagala, da se Direktiva 89/398/EGS spremeni tako, da za to kategorijo živil ne bo potrebna nobena posebna direktiva. Najbolj ustrezna in uravnotežena rešitev za obravnavo živil, namenjenih osebam z motnjami v presnovi ogljikovih hidratov (diabetesom), se pripravi in predstavi v okviru revizije navedene direktive. V zvezi s tem bo treba pozorno proučiti in oceniti različne politične možnosti ob upoštevanju morebitnega znanstvenega in tehnološkega razvoja in drugih ustreznih zakonitih dejavnikov, kot so pravni položaj v državah članicah in vplivi na zdravje in socialno-ekonomski vplivi.

SKLICEVANJE

i. World Health Organisation. Definition, diagnosis and classification of diabetes mellitus and its complications. Report of a WHO Consultation. Part 1 Diagnosis and classification of diabetes mellitus. WHO/NCD/99.2. 1999, Geneva, Department of Noncommunicable Disease Surveillance.http://whqlibdoc.who.int/hq/1999/WHO_NCD_NCS_99.2.pdf

ii. Mann, J.I. et al . Evidence-based nutritional approaches to the treatment and prevention of diabetes mellitus. Nutrition, Metabolism, and Cardiovascular Diseases (2004) 14: 373–394.

iii. Franz M.J. et al. Evidence-based nutrition principles and recommendations for the treatment and prevention of diabetes and related complications (Technical review). Diabetes Care, 2002, 25: 148–198.http://care.diabetesjournals.org/cgi/content/full/25/1/148

iv. American Diabetes Association. Nutrition principles and recommendations in diabetes (Position statement). Diabetes Care, 2004, 27: S36-S46. http://care.diabetesjournals.org/cgi/content/full/27/1/148

v. Minutes of the 132nd Plenary meeting of the Scientific Committee on Food held on 15/16/17 April 2002 in Brussels, p. 5.http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out132_en.pdf

[1] Direktiva Sveta 89/398/EGS z dne 3. maja 1989 o približevanju zakonodaje držav članic, ki se nanaša na živila za posebne prehranske namene. UL L 186, 30.6.1989, str. 27.