Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o dejavnostih in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje (prenovitev) /* COM/2014/0167 final - 2014/0091 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. Ozadje predloga Evropska družba se stara. Pokojninski sistemi po vsej Evropski uniji se morajo prilagoditi, da bodo lahko zagotavljali ustrezna, varna in trajnostna pokojninska zavarovanja. To ni enostavno. Za učinkovito spopadanje s temi izzivi je potrebno tesno usklajeno ukrepanje držav članic. Predlagani pregled Direktive 2003/41/ES o dejavnostih in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje (v nadaljnjem besedilu: institucije)[1] bo zagotovil boljše upravljanje teh institucij, večjo preglednost njihovega poslovanja in povečal njihove možnosti za opravljanje čezmejnih dejavnosti, kar bo okrepilo notranji trg. Pregled Direktive v številnih pogledih že močno zamuja. Prvič, potrebno je uveljaviti višje standarde upravljanja, ki odražajo najboljše nacionalne prakse, ki so jih države članice uvedle po gospodarski in finančni krizi, da se zaščitijo člani in upravičenci pokojninskih načrtov ter se olajša varno čezmejno poslovanje zavarovalnic. Nekatere institcije so velike finančne institucije in njihov propad bi lahko vplival na finančno stabilnost in imel precejšnje družbene posledice. To je zlasti relevantno, saj je vse več poklicnih pokojninskih zavarovanj v obliki pokojninskih načrtov z določenimi prispevki. Za pokojnine članov teh pokojninskih načrtov obstaja tveganje v primeru nezadostnega obvladovanja tveganj ali neustreznega upravljanja.[2] Drugič, treba je odpraviti različne regulativne ureditve, podvajanje zahtev in čezmerno kompleksne čezmejne postopke. Posvetovanja, ki jih je izvedla Komisija, so pokazala, da je to del ovir pri razvoju čezmejnih trgov za poklicna pokojninska zavarovanja. Zmanjšanje teh ovir bi podjetjem, vključno z MSP in večnacionalnimi družbami, pomagalo pri učinkovitejši organizaciji zagotavljanja pokojninskih zavarovanj v evropskem merilu.[3] Čezmejne institucije, kot sta vseevropski pokojninski sklad za raziskovalce[4] ali načrtovani čezmejni pokojninski načrt za avstrijske delodajalce[5], so za zdaj maloštevilne. Vendar je verjetno, da bo vse močnejši pritisk na sektor poklicnih pokojnin še precej narasel, in sicer zaradi vse večjih omejitev sistemov javnih pokojnin. Čezmejne institucije imajo potencial, da prevzamejo vse večji delež zagotavljanja poklicnih pokojnin. Več držav članic je uvedlo novo zakonodajo, na podlagi katere naj bi čezmejne institucije pri izbiri lokacije za svoje poslovanje prednostno izbirale te države.[6] Tretjič, obstajajo dokazi o precejšnjih vrzelih v ravni informiranosti članov in upravičencev pokojninskih načrtov po EU. Številni člani pokojninskih načrtov se ne zavedajo, da njihove pokojninske pravice niso zajamčene, oziroma, četudi so jih zbrali, jih lahko institucija zmanjša – v nasprotju z drugimi finančnimi institucijami.[7] Prav tako se pogosto ne zavedajo, da stroški močno vplivajo na pokojninske pravice. Ta predlog temelji na več pobudah iz zadnjih nekaj let, kot so bela knjiga o pokojninah[8] in zelena knjiga o dolgoročnem financiranju evropskega gospodarstva[9]. Na podlagi slednje je namen pregleda Direktive tudi okrepiti zmožnost institucij za vlaganje v sredstva z dolgoročno ekonomsko perspektivo in podporo financiranju vzdržne rasti realnega gospodarstva. V mnogih državah, v katerih so imele poklicne pokojnine doslej le omejeno vlogo, se sektor institucij zdaj razvija, vključno z vzpostavljanjem regulativnih okvirov. Če EU ne bo sposobna vzpostaviti sodobnega regulativnega okvira bo to pomenilo tveganje, da bodo države članice še naprej razvijale različne rešitve, s čimer se bo še stopnjevala regulativna razdrobljenost. Poleg tega bo do uresničitve povečanja uspešnosti poklicnih pokojninskih zavarovanj preteklo še kar nekaj časa. Če ne ukrepamo zdaj, bomo zamudili priložnost v smislu prihrankov pri stroških in naložbenih donosov, posledica pa bo tudi neustrezno finančno načrtovanje milijonov Evropejcev. Nesorazmerno bi se povečalo tudi breme za mlade generacije in oslabila medgeneracijska solidarnost. Ta predlog ne proučuje uvedbe novih pravil o solventnosti, ki v vsakem primeru niso relevantna za pokojninske načrte z določenimi prispevki. Poleg tega je kvantitativna ocena učinka[10], ki jo je v letu 2013 izvedel Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine (v nadaljnjem besedilu: EIOPA), pokazala, da so potrebni popolnejši podatki o vidikih solventnosti, preden bo mogoče sprejeti odločitev o navedenih vidikih. 1.1. Cilji predloga Splošni cilj tega predloga je omogočiti prihranke za poklicne pokojnine. Varnejša in učinkovitejša poklicna pokojninska zavarovanja bodo prispevala k primernosti in vzdržnosti pokojnin, in sicer s povečanjem prispevka dopolnilnega pokojninskega varčevanja k pokojninskim prihodkom. Prav tako bodo utrdila vlogo institucij kot institucionalnih vlagateljev v realno gospodarstvo EU ter okrepila sposobnost evropskega gospodarstva, da usmeri dolgoročne prihranke v naložbe, ki spodbujajo rast. Ta predlog ima štiri specifične cilje: (1) odstraniti preostale ovire v zvezi s skrbnim in varnim poslovanjem za čezmejne institucije, zlasti z uvedbo zahteve, da morajo veljati pravila o naložbah in o razkritju informacij članom in upravičencem, ki veljajo v matični državi članici, pa tudi s pojasnitvijo postopkov za čezmejne dejavnosti ter jasno opredelitvijo obsega ukrepanja matične in gostiteljske države članice; (2) zagotoviti dobro upravljanje in obvladovanje tveganj, (3) članom in upravičencem zagotoviti jasne in relevantne informacije ter (4) zagotoviti, da so nadzorniki ustrezno opremljeni za učinkovit nadzor institucij. 1.2. Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije Cilji tega predloga so skladni s politikami in cilji, za katere si prizadeva Unija. Pogodba o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU) določa ukrepe, s katerimi se zagotovita vzpostavitev in delovanje notranjega trga z visoko ravnjo varstva potrošnikov ter svoboda opravljanja storitev. Ta predlog je skladen z belo knjigo o pokojninah. Hkrati je skladen tudi s strategijo Evropa 2020, ki poziva k fiskalni konsolidaciji in dolgoročni finančni stabilnosti ter strukturnim reformam pokojninskih sistemov v državah članicah.[11] Končno je ta predlog skladen tudi z drugimi pobudami na področju finančnih storitev, kot so direktive Solventnost II[12], AIFMD[13] in MiFID[14]. Kot tak spada v okvir agende Komisije za močnejši finančni sektor v podporo gospodarski rasti.[15] Predlog spodbuja človekove pravice, saj ščiti zagotavljanje pokojninskih zavarovanj. Je skladen s členom 25 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki poziva k spoštovanju pravice starejših do dostojnega in samostojnega življenja. Predlagani ukrepi bi pozitivno učinkovali na varstvo potrošnikov iz člena 38 in svobodo gospodarske pobude iz člena 16, zlasti z zagotavljanjem visoke ravni preglednosti pri ponudbi pokojninskih zavarovanj, informiranega osebnega finančnega in pokojninskega načrtovanja ter omogočanjem čezmejnega poslovanja za institucije in njihova ustanoviteljska podjetja. Splošni cilj opravičuje določeno omejevanje svobode gospodarske pobude (člen 16), saj je namenjen zagotovitvi integritete in stabilnosti trga. 2. Rezultati posvetovanja z zainteresiranimi stranmi in ocena učinka Ta predlog temelji na večkratnih javnih posvetovanjih v zvezi z zahtevami glede kvantitativnih vidikov, upravljanja in razkrivanja informacij. Glede na posebno naravo dejavnosti institucij so bili v posvetovanja vedno vključeni socialni partnerji (delodajalci in sindikati). Komisija je julija 2010 organizirala posvetovanja v zvezi z zeleno knjigo, v kateri je začrtala več zamisli glede tega pregleda.[16] Med posvetovanjem je bilo prejetih skoraj 1 700 odgovorov iz celotne EU, od tega več kot 350 od držav članic, nacionalnih parlamentov, poslovnih in sindikalnih organizacij, civilne družbe ter predstavnikov pokojninskega sektorja.[17] Ob upoštevanju odziva na zeleno knjigo so službe Komisije aprila 2011 zaprosile EIOPA za tehnični nasvet, kako spremeniti direktivo. EIOPA je priporočil, da se ob upoštevanju načela sorazmernosti za institucij uporabi okvir upravljanja iz direktive Solventnost II. Objavi osnutka nasveta[18] je sledilo obsežno posvetovanje[19]. EIOPA je svoj dokončni nasvet predložil februarja 2012, Generalni direktorat za notranji trg in storitve pa je na njegovi podlagi organiziral izmenjavo stališč med deležniki v okviru javne obravnave 1. marca 2012. Službe Komisije so nato izvedle kvantitativno oceno učinka v zvezi s kvantitativnimi zahtevami, pa tudi študijo o upravnem bremenu upravljanja in razkrivanja informacij. Obe študiji sta se oprli na prispevke panoge in socialnih partnerjev. Ta predlog spremlja poročilo o oceni učinka, v katerem so proučene različne možnosti in podmožnosti politik. Poročilo je bilo odboru za oceno učinka prvič predloženo 4. septembra 2013. Odbor je zaprosil za ponovno predložitev poročila z dodatnimi informaciji glede stališč različnih skupin deležnikov, z opredelitvijo problemov, vidikoma subsidiarnosti in sorazmernosti ter predstavljenimi različnimi možnostmi in pričakovanimi učinki. V poročilo so bile v skladu s tem uvedene naslednje glavne spremembe: (i) celovitejši opis stališč držav članic in različnih kategorij deležnikov, (ii) podrobnejša pojasnitev problemov, ki jih obravnava predlagani ukrep, (iii) kar zadeva subsidiarnost, podrobnejši opis razlogov za ukrepanje na ravni EU, (iv) pojasnilo, da se ne predlaga nadaljnja uskladitev nadzornega poročanja, (v) novo poglavje o učinku pobude na mala in srednja podjetja in (vi) podrobnejši opis predpostavk, uporabljenih za izračun pričakovanih koristi in stroškov različnih možnosti. Ocena učinka je bila znova predložena 16. oktobra 2013. Odbor je 6. novembra izjavil, da ne more sprejeti pozitivnega mnenja, in zahteval nekatere nadaljnje spremembe. 3. Pravni elementi predloga 3.1. Pravna podlaga Ta predlog prenavlja Direktivo 2003/41/ES. Hkrati kodificira njene nespremenjene določbe in jo spreminja. Pravna podlaga Direktive 2003/41/ES so nekdanji členi 47(2), 55 in 95 PES (zdaj členi 53, 62 in 114(1) PDEU). Predlog ohranja pravno podlago Direktive. Njen namen je vzpostaviti notranji trg z uveljavitvijo svobode opravljanja storitev in svobode ustanavljanja pri urejanju uporabe in izvajanja dejavnosti samozaposlenih oseb in pri vzpostavljanju visoke ravni varstva potrošnikov. Direktiva 2003/41/ES ureja področja, kot so pogoji poslovanja institucij, vključno s skupnim pristopom k registraciji ali pooblastitvi, pravila in postopke, ki jih je treba upoštevati, če želi institucija ponujati svoje storitve v drugih državah članicah, kvantitativna pravila glede kapitalske ustreznosti, pravila o naložbah na podlagi načela preudarne osebe, zahteve glede učinkovitega upravljanja, uporabo notranje revizije in aktuarskih storitev, zahteve glede obvladovanja tveganj, uporabo depozitarjev, dolžnost obveščanja članov in upravičencev ter nadzorna pooblastila in obveznosti poročanja. Ta predlog gradi na navedenih elementih. Kar zadeva informacije, ki jih morajo razkriti institucije, uvaja na primer vseevropski izkaz pokojninskih prejemkov. V zvezi z učinkovitim upravljanjem institucij določa podrobnejša pravila glede sposobnosti in primernosti, funkcij in obvladovanja tveganj. Namen predloga je prav tako olajšati čezmejne dejavnosti. Ohranjena sta oba cilja Direktive 2003/41/ES. Nobeden od ciljev ni drugotnega pomena ali neposreden v primerjavi z drugim. Na primer, profesionalizacija upravljanja institucij z opredelitvijo nalog in odgovornosti ključnega upravnega osebja ter uvedbo lastne v prihodnost usmerjene ocene tveganj krepi varstvo potrošnikov. Nasprotno, boljše informiranje s pomočjo izkaza pokojninskih prejemkov daje članom in upravičencem moč, da od uprave institucije zahtevajo večjo odgovornost. Večji obseg usklajevanja navedenih zahtev lajša čezmejne dejavnosti, saj znižuje transakcijske stroške in spodbuja inovacije na trgu. 3.2. Subsidiarnost in sorazmernost Ukrepanje na ravni EU na tem področju prinaša dodano vrednost, saj ukrepanje samih držav članic ne bo: (i) odstranilo ovir za čezmejne dejavnosti institucij, (ii) zagotovilo višje vseevropske minimalne ravni varstva potrošnikov, (iii) omogočilo ekonomij obsega, diverzifikacije tveganj in inovacij, ki so neločljivo povezane s čezmejnimi dejavnostmi, (iv) preprečilo pojava regulativne arbitraže med sektorji finančnih storitev, (v) preprečilo regulativne arbitraže med državami članicami niti (vi) upoštevalo interesov čezmejnih delavcev. S predlaganim ukrepanjem države članice ohranijo polno odgovornost za organizacijo lastnih pokojninskih sistemov. Pregled direktive te posebne pravice ne postavlja pod vprašaj. Prav tako ne zajema vprašanja nacionalnega socialnega in delovnega prava, fiskalne zakonodaje ali obligacijskega prava. Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti, predpisanim v členu 5(4) Pogodbe o Evropski uniji. Namen izbranih možnosti politike je najti ravnotežje med javnim interesom, varstvom članov in upravičencev ter stroški institucij, ustanoviteljskih podjetij in nadzornikov. Možnosti so bile skrbno proučene, zasnovane kot minimalni standardi in prilagojene različnim poslovnim modelom. Zato bo predlog na splošno spodbudil zagotavljanje poklicnih pokojninskih zavarovanj. 3.3. Sklicevanje na druge direktive Ta predlog je prenovitev in zadeva direktive 2003/41/ES, 2009/138/ES, 2010/78/EU[20], 2011/61/EU in 2013/14/EU[21]. Ta direktiva bo razveljavila Direktivo 2003/41/ES. 3.4. Podrobna obrazložitev predloga Ker je to prenovitev Direktive 2003/41/ES, se obrazložitev v nadaljevanju osredotoča izključno na nove določbe, ali določbe, ki jih je treba spremeniti. Naslov I — SPLOŠNE DOLOČBE V členu 6 so zdaj vključene nove in/ali pojasnjene opredelitve pojmov „ustanoviteljsko podjetje“, „matična država članica“, „gostiteljska država članica“, „izvorna institucija“ in „namembna institucija“, „organizirani trg“, „večstranski sistem trgovanja“, „organizirani trgovalni sistem“, „trajni nosilec podatkov“ in „ključne funkcije“. Člen 9 v povezavi s členom 10 ne navaja več pogojev za poslovanje ločeno, ampak državam članicam nalaga odgovornost za zagotovitev, da je vsaka institucija registrirana ali pooblaščena ter da imajo vse primerno urejena pravila za pokojninske načrte. Člen 12 je spremenjen na tri načine. Prvič, določa, da institucija opravlja čezmejno dejavnost, kadar upravlja pokojninski načrt, za katerega se uporablja socialno in delovno pravo druge države članice, tudi v situacijah, v katerih se institucija in ustanoviteljsko podjetje nahajata v isti državi članici.[22] Drugič, odstavek 4 zahteva, da pristojni organ matične države članice v primeru, če posamezen organ prepove čezmejno dejavnost, sprejme utemeljen sklep. Poleg tega, če pristojni organ matične države članice ne obvesti pristojnega organa gostiteljske države članice, to zavrnitev ustrezno utemelji. Tretjič, matična država članica ne more več naložiti dodatnih zahtev po informacijah za institucije, ki opravljajo čezmejne dejavnosti. To pa zato, ker predlog uvaja standardiziran izkaz pokojninskih prejemkov (glej člene 40 do 54). Člen 13 določa nova pravila za čezmejne prenose pokojninskih načrtov, ki jih mora predhodno dovoliti pristojni organ matične države članice namembne institucije. Razen če je v nacionalnem socialnem in delovnem pravu o organizaciji pokojninskih načrtov določeno drugače, je za prenos in pogoje prenosa potrebno pridobiti predhodno odobritev zadevnih članov in upravičencev, ali, če je primerno, njihovih zastopnikov. Člen 13 vsebuje tudi pravila o izmenjavi informacij v zvezi z veljavnim socialnim in delovnim pravom, na podlagi katerega je treba upravljati pokojninske načrte. Če bi namembna institucija po izvedenem prenosu opravljala čezmejno dejavnost, se uporablja člen 12(8) in (9). Institucija upravlja pokojninski načrt v skladu s socialnim in delovnim pravom gostiteljske države članice[23], kar pomeni, da ne spremeni ravni varstva članov in upravičencev, na katere se nanaša prenos. Naslov II – KVANTITATIVNE ZAHTEVE Člen 20 o naložbenih pravilih je spremenjen s treh vidikov. Kot prvo matična država članica ne more več naložiti dodatnih naložbenih pravil za institucije, ki opravljajo čezmejne dejavnosti. To olajšuje organizacijo upravljanja naložb, zlasti za pokojninske načrte z določenimi prispevki. Ne izpodbija pa varstva članov in upravičencev, saj ga utrjujejo okrepljena pravila za upravljanje in nadzor. Poleg tega je bil člen 20(6)(a) posodobljen, tako da odraža terminologijo iz Uredbe (EU) št. .../... [MiFIR]. Kot tretje je dvoumni izraz „tvegani kapitalski trgi“ (člen 20(6)(c)) v tem členu nadomestila terminologija, ki bolje odraža izvirni pomen te določbe, namreč, da države članice institucijam ne morejo preprečevati, da vlagajo v dolgoročne instrumente, s katerimi se ne trguje na organiziranih trgih. Poleg tega naložbena pravila ne bi smela omejevati naložb v sredstva, ki ne kotirajo na borzi, ki financirajo projekte za nizkoogljično infrastrukturo in infrastrukturo, ki je odporna na podnebne spremembe. Ne predlaga se nadaljnja uskladitev pravil, ki se nanašajo na plačilno sposobnost institucije. Naslov III – POGOJI, KI UREJAJO OPRAVLJANJE DEJAVNOSTI V zvezi z majhnimi institucijami predlog ohranja možnost, da države članice izločijo institucije, ki upravljajo načrte s skupno manj kot 100 člani. Za druge institucije je s posebnimi ukrepi, na primer v zvezi s ključnimi funkcijami in oceno tveganj, zagotovljena sorazmernost zahtev glede upravljanja. POGLAVJE 1 – Sistem upravljanja Razen členov 31 in 32 (prej člena 10 in 12) je to poglavje novo v tej direktivi in določa nove podrobne zahteve o upravljanju za institucije. Člen 21 določa, da je upravni, upravljalni ali nadzorni organ institucije končno odgovoren za skladnost institucije z zakoni in drugimi predpisi, sprejetimi na podlagi te direktive. Pravila o upravljanju institucij ne posegajo v vlogo socialnih partnerjev pri njihovem vodenju. Člen 22 določa, da morajo institucije uvesti učinkovit sistem upravljanja, ki zagotavlja dobro in preudarno upravljanje njihovih dejavnosti. Ta sistem mora biti sorazmeren z naravo, obsegom in kompleksnostjo dejavnosti institucij, da se tako zagotovi, da zahteve o upravljanju ne bodo premočno obremenile na primer majhnih institucij. Člen 23 od institucij zahteva, da zagotovijo, da so vse osebe, ki dejansko vodijo institucijo ali izvajajo ključne funkcije v instituciji, ustrezno strokovno usposobljene, imajo potrebno znanje in izkušnje, ki so primerne za zagotavljanje preudarnega in učinkovitega upravljanja institucij ali za primerno izvajanje njihovih ključnih funkcij (sposobnost), ter so osebe dobrega ugleda in imajo integriteto (primernost). Člen 24 določa, da morajo imeti institucije oblikovano zdravo politiko prejemkov in da se navedena politika razkrije javnosti. V tem členu je predlagana tudi pooblastitev Komisije za sprejetje delegiranega akta. Člen 25 določa splošna načela glede ključnih funkcij. institucije lahko dovolijo, da ena oseba ali organizacijska enota opravlja več kot eno ključno funkcijo, vendar funkcijo obvladovanja tveganj vedno dodelijo osebi ali organizacijski enoti, ki ne opravlja funkcije notranje revizije Člen 26 navaja, da morajo institucije uvesti učinkovit sistem obvladovanja tveganj, ki je potreben za redno odkrivanje, spremljanje, upravljanje in poročanje vseh tveganj, vključno s tistimi, ki se nanašajo na dejavnosti, oddane v zunanje izvajanje ali nadaljnje oddane v podizvajanje, ki so jim ali bi jim lahko bile izpostavljene, ter njihovih medsebojnih odvisnosti. Obvladovanje tveganj mora biti sorazmerno z velikostjo, notranjo organizacijo ter naravo, obsegom in kompleksnostjo dejavnosti institucije. Člen 27 določa uvedbo učinkovite službe notranje revizije, ki ocenjuje ustreznost in učinkovitost sistemov notranje kontrole in drugih elementov sistema upravljanja, vključno z dejavnostmi, oddanimi v zunanje izvajanje ali nadaljnje oddanimi v podizvajanje. Funkcijo notranje revizije mora prevzeti vsaj ena neodvisna oseba znotraj ali zunaj institucije. Člen 28 zahteva, da učinkovita aktuarska služba koordinira in nadzira izračun zavarovalno-tehničnih rezervacij, pa tudi ocenjuje ustreznost uporabljenih metodologij in osnovnih modelov, če člani in upravičenci ne nosijo vseh tveganj. Člen 29 določa, da morajo institucije redno in takoj po vsaki znatni spremembi profila tveganj institucije izdelati oceno tveganj za pokojnine. Ocena mora pokazati združljivost več elementov v skladu z nacionalnimi zahtevami. Ocena naj bi vključevala nova ali nastajajoča tveganja, povezana s podnebnimi spremembami, rabo virov in okoljem. Ocena tveganj za pokojnine mora biti sorazmerna z velikostjo, notranjo organizacijo ter naravo, obsegom in kompleksnostjo dejavnosti institucije. Člen 30 predlaga pooblastitev Komisije za sprejetje delegiranega akta v zvezi z oceno tveganj za pokojnine. POGLAVJE 2 – Zunanje izvajanje in upravljanje naložb Člen 33 določa pravila za oddajo pogodb tretjim osebam (oddajanje v zunanje izvajanje), vključno z nadaljnjim oddajanjem v podizvajanje. POGLAVJE 3 – Depozitar V členih 35 do 37 je določeno, da mora institucija imenovati enega depozitarja za varno hrambo premoženja in dolžnosti nadzora, če člani in upravičenci nosijo celotno naložbeno tveganje. Naslov IV – DOLŽNOST OBVEŠČANJA POTENCIALNIH ČLANOV, ČLANOV IN UPRAVIČENCEV POGLAVJE 1 – Splošne določbe V tem poglavju so določene podrobnosti glede informacij, ki jih je treba zagotoviti članom, potencialnim članom in po upokojitvi upravičencem; temelji na prejšnjem členu 11. Člen 38 določa splošna načela za razkrivanje informacij. Člen 39 določa vrste informacij, ki jih morajo prejeti člani (in upravičenci), kot so pravice in obveznosti obeh strani, tveganja in naložbene možnosti, ter ali gre za standardne možnosti ali ne. Pogoji za posamezen pokojninski načrt morajo biti objavljeni na spletišču zadevne institucije. Člen 40 institucijam nalaga obveznost, da vsakih dvanajst mesecev predložijo izkaz pokojninskih prejemkov (v nadaljnjem besedilu: izkaz) za posameznika, ki mora biti kar se da jasen in je podlaga za posredovanje informacij potencialni službi za sledenje pokojnin, kot je opisano v beli knjigi o pokojninah.[24] Če države članice za en ali več pokojninskih stebrov že zagotavljajo celovite informacije posameznikom, ohranijo prožnost oblikovanja svojih sistemov pokojninskih informacij, kolikor izpolnjujejo zahteve tega predloga. POGLAVJE 2 – Izkaz pokojninskih prejemkov Členi 40 do 44 določajo splošne določbe za izkaz, ki so namenjene aktivnim članom pokojninskega sklada. Zamisel o izkazu temelji na nasvetu EIOPA Evropski komisiji v zvezi s pregledom direktive o dejavnostih in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje, ter se zgleduje po nacionalnih dobrih praksah več držav članic ter mednarodnih prispevkih, ki jih je razvila organizacija OECD.[25] Izkaz zagotavlja primerljivost informacij, ki jih v drugih finančnih sektorjih zahteva zakonodaja, kot je ključni dokument za vlagatelje za odprte investicijske sklade (KNPVP), pri čemer upošteva značilnosti sektorja poklicnih pokojninskih zavarovanj. Poleg tega izkaz dopušča dovolj prostora, da lahko države članice uvedejo bolj specifične zahteve in integrirane sisteme, ki omogočajo primerljivost med različnimi stebri pokojninskega sistema. Standardizacija izkaza bi morala omogočiti avtomatizacijo redne priprave izkazov in njeno morebitno oddajanje v zunanje izvajanje, s čimer bi se zagotovili nizki stroški, zlasti za manjše institucije. Členi 46 do 53 določajo sestavne dele izkaza, ki jih je treba brati v povezavi s členom 45. Sestavni deli so: · osebni podatki o članu, · identifikacija institucije, · jamstva, · saldo, prispevki in stroški, · pokojninske projekcije, · naložbeni profil, · pretekla uspešnost in · dopolnilne informacije. Člen 54 predlaga pooblastitev Komisije za sprejetje delegiranega akta v zvezi z izkazom pokojninskih prejemkov. POGLAVJE 3 – Druge informacije in dokumenti, ki jih je treba predložiti To poglavje se nanaša na informacije, ki bi jih morale institucije predložiti članom in upravičencem v različnih fazah upokojitve, kot je obdobje pred vpisom, tik pred upokojitvijo in v fazi izplačevanja. Člen 55 določa specifična pravila za institucije glede informacij, ki jih morajo zagotoviti potencialnim članom pred vključitvijo v pokojninski načrt institucije. Člen 56 določa informacije, ki jih je treba predložiti članom pred upokojitvijo. Te informacije se predložijo poleg izkaza vsaj dve leti pred upokojitveno starostjo, ne glede na to, ali je ta starost vnaprej določena ali ne. Člen 57 podrobno navaja informacije, ki jih je treba zagotoviti upravičencem v fazi izplačevanja. Te informacije upravičencem naj bi nadomestile izkaz pokojninskih prejemkov. Člen 58 določa informacije, ki jih je treba na zahtevo predložiti članom in upravičencem. Naslov V – BONITETNI NADZOR POGLAVJE 1 – Splošna pravila o bonitetnem nadzoru Člen 59 predpisuje zaščito članov in upravičencev pokojninskega načrta kot glavni cilj bonitetnega nadzora. Člen 60 opredeljuje, katera področja je treba razumeti kot del bonitetnega nadzora v okviru te direktive. Ta člen odpravlja pravno negotovost za institucije, ki so jo povzročale razlike v področju uporabe bonitetnih ureditev držav članic. Člen 61 določa splošna načela bonitetnega nadzora. Določa na primer, da je pristojni organ matične države članice izključno odgovoren za bonitetni nadzor vseh institucij, ki so pooblaščene ali registrirane v okviru njegove pristojnosti. Člen nadalje določa načelo, da mora biti nadzor institucij usmerjen v prihodnost in temeljiti na tveganjih, mora pa biti tudi pravočasen in sorazmeren. Člen 63 uvaja postopek nadzornega pregleda, katerega cilj je identifikacija institucij s finančnimi, organizacijskimi in drugimi značilnostmi, ki bi lahko uvrstile institucijo v profil z višjim tveganjem. Člen 64 zagotavlja, da se vse nove zahteve, ki jih uvaja ta predlog, odražajo v pooblastilu, ki se pristojnim organom podeli v zvezi z zagotavljanjem informacij. Člen 65 določa, da morajo pristojni organi svoje naloge opravljati pregledno in odgovorno. POGLAVJE 2 – Poklicna skrivnost in izmenjava informacij Členi 66 do 71 določajo pravila in pogoje za izmenjavo informacij med pristojnimi organi ter organi in telesi, ki pomaga krepiti stabilnost finančnega sistema. Naslov VI – KONČNE DOLOČBE Členi 73 do 81 določajo obveznosti sodelovanja in poročanja ter pogoje za obdelavo osebnih podatkov. Vključujejo oceno in pregled Direktive, spremembo Direktive 2009/138/ES (Solventnost II), rok za izvajanje Direktive, razveljavitve in naslovnike. 4. Proračunske posledice Specifične proračunske posledice so predstavljene v oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga in se nanašajo na naloge, dodeljene EIOPA. ê 2003/41/ES 2014/0091 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o dejavnostih in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje (prenovitev) (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnostio delovanju Evropske unije, zlasti člena 47(2)53, člena 6255 in člena 114(1)95(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, ò novo po predložitvi osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ê 2003/41/ES ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ò novo po posvetovanju z evropskim nadzornikom za varstvo podatkov, ê 2003/41/ES v skladu zs rednim zakonodajnim postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe [3], ob upoštevanju naslednjega: ò novo (1) Direktiva 2003/41/ES Evropskega parlamenta in Sveta[26] je bila večkrat vsebinsko spremenjena.[27] Ker so potrebne dodatne spremembe, bi jo bilo treba zaradi jasnosti prenoviti. ê 2003/41/ES uvodna izjava 1 Pravi notranji trg finančnih storitev je bistvenega pomena za gospodarsko rast in ustvarjanje novih delovnih mest v Skupnosti. ê 2003/41/ES uvodna izjava 2 (prilagojeno) ð novo (2) Pri vzpostavljanju Notranji trgnotranjega trga je bil storjen velik napredek, ki omogoča ð bi moral ï finančnim institucijam ð omogočiti ï poslovanje v drugih državah članicah in zagotoviti zagotavlja uporabnikom finančnih storitev visoko stopnjo varnosti ð za člane in upravičence poklicnih pokojninskih načrtov ï. ê 2003/41/ES uvodna izjava 3 (prilagojeno) V sporočilu Komisije z naslovom „Izvajanje okvira za finančne trge: akcijski načrt“ je navedena cela vrsta ukrepov, ki so potrebni za dokončno oblikovanje notranjega trga finančnih storitev, Evropski svet pa je na svojem zasedanju v Lizboni 23. in 24. marca 2000 pozval k izvajanju tega akcijskega načrta do leta 2005. ê 2003/41/ES uvodna izjava 4 (prilagojeno) V akcijskem načrtu za finančne storitve je potreba po pripravi direktive o bonitetnem nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje izpostavljena kot izrecna prednostna naloga, ker so te institucije velike finančne ustanove, ki imajo ključno vlogo pri zagotavljanju vključevanja, učinkovitosti in likvidnosti finančnih trgov, niso pa predmet nobenega koherentnega zakonodajnega okvira Skupnosti in lahko zato v celoti koristijo prednosti notranjega trga. ò novo (3) Direktiva 2003/41/ES je pomenila prvi zakonodajni ukrep na poti k notranjemu trgu za zagotavljanje poklicnega pokojninskega zavarovanja, organiziranega v evropskem merilu. Resnični notranji trg za poklicno pokojninsko zavarovanje ostaja ključnega pomena za gospodarsko rast in ustvarjanje delovnih mest v Evropski uniji ter tudi za spopadanje z izzivi zaradi staranja evropske družbe. Direktiva iz leta 2003 ni bila vsebinsko spremenjena, da bi bilo mogoče sodoben sistem upravljanja na podlagi tveganj uvesti tudi za institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje. ê 2003/41/ES uvodna izjava 5 (prilagojeno) ð novo (4) ð Treba je sprejeti ukrepe za nadaljnji razvoj dodatnega zasebnega pokojninskega varčevanja, kot so poklicne pokojnine. To je pomembno, saj so sistemi socialne varnosti pod vse večjimi pritiski, kar pomeni, da se bodo prebivalci vse pogosteje zanašali na poklicne pokojnine kot na dopolnilni sistem. ï Ker pa se sistemi socialne varnosti soočajo z naraščajočim pritiskom, se bodo v prihodnosti poklicne pokojnine vedno bolj obravnavale kot dopolnilo. Zaradi tega je treba razviti Razviti je treba poklicne starostne pokojnine, ne da bi s tem postavili pod vprašaj pomen pokojninskih sistemov socialnega zavarovanja glede na varnost, trajnost in učinkovitost socialne zaščite, ki bi morali na starost zagotavljati dostojen življenjski standard in predstavljati osrednjo točko krepitve evropskega socialnega modela. ò novo (5) Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti pravico do varstva osebnih podatkov, svobodo gospodarske pobude in visoke ravni varstva potrošnikov, in sicer predvsem z zagotavljanjem visoke ravni preglednosti pri ponudbi pokojninskih zavarovanj, dobre informiranosti pri osebnem finančnem in pokojninskem načrtovanju ter olajšanjem čezmejnega poslovanja za institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje in gospodarske družbe. To direktivo je treba izvajati v skladu z navedenimi pravicami in načeli. (6) Kljub začetku veljavnosti Direktive 2003/41/ES še vedno obstajajo precejšnje ovire v zvezi s skrbnim in varnim poslovanjem, zaradi katerih je upravljanje čezmejnih pokojninskih načrtov za institucije dražje. Poleg tega je treba povečati sedanjo minimalno raven varstva članov in upravičencev. To je še toliko pomembnejše, ker se je znatno povečalo število Evropejcev, ki se zanašajo na pokojninske načrte, ki tveganje dolgoživosti in tržna tveganja prenašajo z institucij ali podjetij, ki ponujajo poklicno pokojninsko zavarovanje („ustanoviteljsko podjetje“), na posameznike. Poleg tega je treba povečati sedanjo minimalno raven informiranosti članov in upravičencev. Vse to upravičuje spremembo Direktive. ê 2003/41/ES uvodna izjava 7 (prilagojeno) (7) Pravila o preudarnosti, določena v tej direktivi, so namenjena zagotavljanju visoke ravni varnosti za bodoče upokojence prek uvedbe strogih nadzornih standardov in pripravi poti učinkovitemu upravljanju poklicnih pokojninskih načrtov Ö poklicnega zavarovanja Õ . ê 2003/41/ES uvodna izjava 8 (8) Institucije, ki so v celoti ločene od kakršnega koli ustanoviteljskega podjetja in ki opravljajo svojo dejavnost na podlagi kapitalskega kritja, z enim samim ciljem, to je zagotavljati pokojnine, bi morale imeti, ne glede na to, ali se jih obravnava kot pravne osebe, svobodo opravljanja storitev in svobodo vlaganja, pogoj za to pa je le upoštevanje usklajenih preudarnih predpisov. ê 2003/41/ES uvodna izjava 9 (9) V skladu z načelom subsidiarnosti bi morale države članice v celoti obdržati odgovornost za organizacijo njihovih pokojninskih sistemov, kot tudi za odločanje o vlogi vsakega od treh „stebrov“ pokojninskega sistema v posameznih državah članicah. V okviru drugega stebra bi morale v celoti obdržati tudi odgovornost za vlogo in naloge različnih institucij, ki zagotavljajo prejemke iz poklicnega pokojninskega zavarovanja, kot so vsepanožni pokojninski skladi za celo dejavnost ali panogo, podjetniški pokojninski skladi in življenjske zavarovalnice. Namen Direktive ni postaviti pod vprašaj teh posebnih pravic. ê 2003/41/ES uvodna izjava 10 (10) Nacionalni predpisi o udeležbi samozaposlenih oseb pri institucijah za poklicno pokojninsko zavarovanje se razlikujejo. V nekaterih državah članicah lahko institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje poslujejo na podlagi sporazumov s panogo ali panožnimi združenji, katerih člani delujejo v svojstvu samozaposlenih oseb, ali neposredno s samozaposlenimi ali zaposlenimi osebami. V nekaterih državah članicah lahko postane samozaposlena oseba tudi član institucije, če deluje kot delodajalec ali zagotavlja svoje poklicne storitve podjetju. V nekaterih državah članicah lahko samozaposlene osebe pristopijo k instituciji za poklicno pokojninsko zavarovanje le pod pogojem, da izpolnjujejo določene zahteve, vključno s tistimi, ki jih predpisujeta socialno in delovno pravo. ê 2003/41/ES uvodna izjava 11 (prilagojeno) (11) S področja uporabe te direktive bi morale biti izključene na ravni SkupnostiUnije že usklajene institucije, ki upravljajo sisteme socialne varnosti. Vendar pa je treba pri tem upoštevati specifičnost institucij, ki v posamezni državi članici upravljajo tako sisteme socialne varnosti kot tudi sisteme poklicnega pokojninskega zavarovanja Ö pokojninske načrte poklicnega zavarovanja Õ . ê 2003/41/ES uvodna izjava 12 (prilagojeno) (12) Finančne institucije, ki že koristijo ugodnosti zakonodajnega okvira SkupnostiUnije, bi morale biti na splošno izključene s področja uporabe te direktive. Ker pa lahko te institucije v nekaterih primerih ponujajo tudi storitve poklicnega pokojninskega zavarovanja, je pomembno zagotoviti, da ta direktiva ne vodi k izkrivljanju konkurence. Takšnim izkrivljanjem se lahko je mogoče izognitie z uporabo smotrnih zahtev Ö glede skrbnega in varnega poslovanja Õ te direktive za dejavnosti poklicnih pokojninskih zavarovanj, ki jih izvajajo življenjske zavarovalnice. Komisija bi morala tudi skrbno spremljati položaj na trgu poklicnih pokojninskih zavarovanj in oceniti možnost razširitve izbirne uporabe te direktive na druge, s predpisi opredeljene finančne institucije. ê 2003/41/ES uvodna izjava 13 (13) Če je cilj zagotoviti finančno materialno varnost v pokoju, bi moral obseg prejemkov, ki jih plačujejo institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje, na splošno zadostovati za plačevanje doživljenjske pokojnine. Možno bi moralo biti tudi izplačilo v obliki časovno omejene rente ali izplačilo enkratnega zneska. ê 2003/41/ES uvodna izjava 14 (14) Pomembno je zagotoviti, da starejše osebe in invalidi niso izpostavljeni tveganju revščine in da lahko uživajo spodoben dostojen življenjski standard. Primerno pokritje biometričnih tveganj v sistemih poklicnih pokojninskih zavarovanj je pomemben dejavnik boja proti revščini in nezadostni varnosti pri starejših ljudeh. Ob vzpostavitvi pokojninskega sistema bi morali delodajalci in delojemalci ali njihovi zastopniki proučiti možnost pokojninskega sistema, ki vključuje možnost pokrivanja tveganja dolgoživosti in tveganja poklicne invalidnosti kot tudi skrb za nepreskrbljene svojce. ê 2003/41/ES uvodna izjava 15 (15) Omogočanje državam članicam, da s področja uporabe nacionalne izvedbene zakonodaje izključijo institucije, ki upravljajo načrte z manj kot skupno 100 člani, lahko v nekaterih državah članicah olajša nadzor, ne da bi bilo s tem ogroženo pravilno delovanje notranjega trga na tem področju. Vendar to ne bi smelo ogroziti pravice takšnih institucij, da za upravljanje svojih naložbenih portfeljev in za skrbništvo nad svojimi premoženjskimi naložbami imenujejo upravitelje in skrbnike, ki imajo svoj sedež v drugi državi članici in so za opravljanje zadevne dejavnosti pravilno pooblaščeni. ê 2003/41/ES uvodna izjava 16 (16) Institucije kot so „Unterstützungskassen“ (podporne blagajne) v Nemčiji, v katerih člani nimajo zakonske pravice do prejemkov v določenem znesku in kjer so njihovi interesi zaščiteni z obvezno predpisanim zavarovanjem pred plačilno nesposobnostjo, bi morale biti izključene s področja uporabe Direktive. ê 2003/41/ES uvodna izjava 17 (17) Zaradi zaščite članov in upravičencev bi morale institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje omejiti svoje dejavnosti na dejavnosti iz te direktive in na tiste, ki iz njih izhajajo. ê 2003/41/ES uvodna izjava 18 (18) V primeru stečaja pokroviteljskega podjetja je član soočen tako s tveganjem izgube delovnega mesta kot tudi pridobljenih pravic do pokojnine. Zaradi tega je treba zagotoviti nedvoumno razmejitev med tem podjetjem in institucijo ter določiti minimalna preudarna načela za zaščito članov. ê 2003/41/ES uvodna izjava 19 (19) Pri poslovanju in nadzoru institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje obstajajo v državah članicah znatne razlike. V nekaterih državah članicah se lahko nadzor izvaja ne le nad samimi institucijami, marveč tudi nad subjekti ali družbami, ki so pooblaščene za upravljanje teh institucij. Države članice bi morale biti sposobne upoštevati takšno specifičnost, dokler so vse zahteve iz te direktive dejansko izpolnjene. Države članice bi morale biti prav tako sposobne omogočiti zavarovalniškim in drugim finančnim subjektom upravljanje institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje. ê 2003/41/ES uvodna izjava 20 (20) Institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje so ponudniki finančnih storitev, ki prevzemajo veliko odgovornost za zagotavljanje prejemkov iz poklicnih pokojninskih zavarovanj, zaradi česar bi morale izpolnjevati določena minimalna preudarna načela glede svojih dejavnosti in pogojev poslovanja. ê 2003/41/ES uvodna izjava 21 (21) Zelo veliko število institucij v določenih državah članicah zahteva pragmatično rešitev glede predhodne pooblastitve institucij. Če pa želi institucija upravljati sistem v drugi državi članici, bi bilo treba v ta namen predpisati predhodno pooblastitev s strani pristojnega organa matične države članice bi morala od pristojnega organa matične države članice pridobiti predhodno pooblastitev. ê 2003/41/ES uvodna izjava 36 (prilagojeno) ð novo (22) Brez poseganja v nacionalno socialno in delovno zakonodajo o organizaciji pokojninskih načrtov, vključno z obveznim članstvom in rezultati pogajanj o sklenitvi kolektivnih pogodb, bi morale imeti institucije možnost zagotavljanja svojih storitev v drugih državah članicah ð po prejemu pooblastila, ki ga izda pristojni organ v matični državi članici institucije ï InstitucijamDovoljeno bi jim moralo biti dovoljeno sprejeti ustanovitev (plačevanje premij) podjetij, ki se nahajajo v ð kateri koli ï drugih državiah članiciah, in upravljati pokojninske načrte s člani iz več kot ene države članice. To lahko za te institucije morebiti privede do znatne ekonomije obsega, izboljša konkurenčnost industrije UnijeSkupnosti in olajša poklicno mobilnost delovne sile. To zahteva vzajemno priznavanje meril za presojanje. Pravilno izvajanje teh meril za presojanje bi morali nadzorovati pristojni organi matične države članice, razen če ni predvideno drugače. ê 2003/41/ES uvodna izjava 37 (prilagojeno) ð novo (23) Pravico institucije s sedežem v eni državi članici do pogodbeno sklenjenega upravljanja poklicnega pokojninskega načrta Ö poklicnega zavarovanja Õ v drugi državi članici bi smelo biti mogoče uveljavljati le ob popolnem upoštevanju določb veljavnega socialnega in delovnega zakonodaje prava gostiteljske države članice, kolikor je to pomembno za poklicne pokojnine, na primer opredelitev in plačevanje pokojninskih prejemkov in pogoji prenosljivosti pokojninskih pravic. ð Pojasniti bi bilo treba področje uporabe pravil skrbnega in varnega poslovanja, da se zagotovi pravna varnost za vse čezmejne dejavnosti institucij. ï ò novo (24) Institucije bi morale imeti možnost čezmejnega prenosa pokojninskih načrtov na druge institucije v Uniji, da bi se olajšala organizacija poklicnega pokojninskega zavarovanja na ravni Unije, pri čemer pa bi bilo treba le pridobiti pooblastilo pristojnega organa matične države članice institucije, ki bi prejela pokojninski načrt (v nadaljnjem besedilu: namembna institucija). Razen če je v nacionalnem socialnem in delovnem pravu o organizaciji pokojninskih sistemov določeno drugače, bi bilo treba za prenos in pogoje prenosa pridobiti predhodno odobritev zadevnih članov in upravičencev, ali, če je primerno, njihovih zastopnikov. ê 2003/41/ES uvodna izjava 26 (prilagojeno) (25) Izračun zavarovalno-tehničnih rezervacij, izveden v skladu z načelom preudarnosti Ö skrbnega in varnega poslovanja Õ , je bistveni pogoj za zagotovitev izpolnjevanja obveznosti, ki se nanašajo na plačevanje pokojninskih prejemkov. Zavarovalno-tehnične rezervacije bi bilo treba morale biti izračunatine na podlagi priznanih aktuarskih metod in overjene s strani usposobljenih oseb overiti bi jih morale usposobljene osebe. Najvišje obrestne mere bi morale biti preudarno izbrane preudarno v skladu z vsemi zadevnimi nacionalnimi predpisi. Najnižji znesek zavarovalno-tehničnih rezervacij bi moral po eni strani zadostovati za nadaljevanje izplačil prejemkov, ki se že plačujejo upravičencem, po drugi pa odražati obveznosti, ki izhajajo iz pridobljenih pokojninskih pravic članov. ê 2003/41/ES uvodna izjava 27 (26) Tveganja, ki jih krijejo institucije, se od ene do druge države članice znatno razlikujejo. Zaradi tega bi morale imeti matične države članice pri izračunavanju zavarovalno-tehničnih rezervacij možnost predvideti dodatna in podrobnejša pravila, kot določa ta direktiva. ê 2003/41/ES uvodna izjava 28 (27) Zadostna in primerna sredstva za pokrivanje zavarovalno-tehničnih rezervacij ščitijo interese članov in upravičencev pokojninskih načrtov v primeru plačilne nesposobnosti ustanoviteljskega podjetja. Zlasti v primerih čezmejne dejavnosti zahteva vzajemno priznavanje v državah članicah veljavnih načel nadzora vseskozi popolno finančno pokritje zavarovalno-tehničnih rezervacij z ustreznim premoženjem. ê 2003/41/ES uvodna izjava 29 (28) Če institucija ne deluje na tujih trgih, bi morale imeti države članice možnost dopustitve podkapitalizacije pod pogojem, da se pripravi primeren načrt za ponovno vzpostavitev popolnega kapitalskega pokritja in da se ne posega v zahteve Direktive Sveta 80/987/EGS z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca.[28] ê 2003/41/ES uvodna izjava 30 (29) V številnih primerih lahko ustanoviteljsko podjetje in ne institucija sama krije kakršno koli biometrično tveganje ali jamči za določene prejemke ali uspešnost naložb. Vendar pa je v določenih primerih institucija tista, ki zagotavlja takšno pokritje ali jamstva, ustanovitelj (plačnik premije za svoje zaposlene) pa na splošno izčrpa svoje obveznosti s plačilom potrebnih prispevkov. V takšnih okoliščinah so ponujeni izdelki produkti podobni tistim, ki jih zagotavljajo življenjske zavarovalnice, in zadevne institucije bi morale razpolagati vsaj z enakimi dodatnimi lastnimi sredstvi (minimalnim kapitalom) kot življenjske zavarovalnice. ê 2003/41/ES uvodna izjava 31 (30) Institucije so zelo dolgoročne vlagateljice. Odkup sredstev, ki so v lasti teh institucij, ne sme imeti načeloma nobenega drugega namena, kot zagotavljanje pokojnin. Zaradi ustrezne zaščite pravic članov in upravičencev, bi morale imeti institucije možnost izbire porazdelitve sredstev, ki ustreza točno določeni vrsti in trajanju njihovih obveznosti. Ti vidiki zahtevajo učinkovit nadzor in pristop do predpisov o naložbah, ki omogočajo institucijam omogočajo zadostno prožnost pri odločanju o najvarnejši in najučinkovitejši politiki naložb in jih zavezujejo k preudarnemu ravnanju. Upoštevanje „pravila preudarne osebe“ zato zahteva politiko naložb, ki je prilagojena strukturi članstva posamezne institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje. ê 2003/41/ES uvodna izjava 6 (prilagojeno) (31) S tem predstavlja ta direktiva prvi korak na poti k notranjemu trgu za zagotavljanje poklicnega pokojninskega zavarovanja, organiziranega v evropskem merilu. S postavitvijo preudarnostnih Ö „pravil preudarne osebe“ Õ kot temeljnega načela kapitalskih vlaganj in z omogočanjem opravljanja dejavnosti na tujih trgih institucijam, da opravljajo čezmejne dejavnosti, se spodbuja preusmeritev prihrankov v sektor poklicnega pokojninskega zavarovanja, kar prispeva h gospodarskemu in socialnemu napredku. ê 2003/41/ES uvodna izjava 32 (prilagojeno) (32) Metode in običajni postopki nadzora se od ene do druge države članice razlikujejo. Zaradi tega bi morale imeti države članice do neke mere diskrecijsko pravico do lastne presoje predpisov v zvezi s predpisi o naložbah, ki jih želijo uvesti za institucije z lokacijo na njihovem ozemlju. Vendar pa ti predpisi ne smejo Ö bi smeli Õ omejevati prostega pretoka kapitala, razen če jih ne to upravičujejo preudarnostni razlogi Ö skrbnega in varnega poslovanja Õ . ê 2003/41/ES uvodna izjava 33 (prilagojeno) ð novo (33) Kot zelo dolgoročni vlagatelji z majhnimi likvidnostnimi tveganji lahko institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje v razumnih mejah vlagajo v neunovčljiva nelikvidna sredstva, kot so delnice, pa tudi v ð instrumente z dolgoročno ekonomsko perspektivo, s katerimi se ne trguje na organiziranih trgih, v večstranskih sistemih trgovanja ali organiziranih trgovalnih sistemih ï trge rizičnega kapitala. Koristi imajo lahko tudi od prednosti mednarodne diverzifikacije. Vlaganj v delnice, trge rizičnega kapitala in Ö , v Õ valute, ki niso valute njihovih obveznosti, ð in instrumente z dolgoročno ekonomsko perspektivo, s katerimi se ne trguje na organiziranih trgih, v večstranskih sistemih trgovanja ali organiziranih trgovalnih sistemih, ï se razen iz preudarnostnih razlogov Ö skrbnega in varnega poslovanja Õ zaradi tega ne bi smelo omejevati. ò novo (34) Razumevanje, kaj sestavljajo instrumenti z dolgoročno ekonomsko perspektivo, je široko. Ti instrumenti so neprenosljivi vrednostni papirji in zato nimajo dostopa do likvidnosti na sekundarnih trgih. Pogosto zahtevajo obveznosti za določen čas, kar omejuje možnosti njihovega trženja. Ti instrumenti bi morali vključujevati udeležbe v kapitalu, dolžniške instrumente v podjetjih, ki ne kotirajo na borzi, in posojila tem podjetjem. Podjetja, ki ne kotirajo na borzi, vključujejo infrastrukturne projekte, družbe, ki ne kotirajo na borzi, ki si prizadevajo za rast, nepremičnine ali drugo premoženje, ki bi lahko bili primerni za dolgoročne naložbe. Projekti za nizkoogljično infrastrukturo in infrastrukturo, ki je odporna na podnebne spremembe, so pogosto v obliki sredstev, ki ne kotirajo na borzi, in se financirajo pretežno z dolgoročnimi krediti. ê 2003/41/ES uvodna izjava 34 (prilagojeno) Če pa deluje institucija na čezmejni osnovi, jo lahko pristojni organi gostiteljske države članice pozovejo, da za naložbe v delnice in podobne premoženjske vrednosti, s katerimi se ne more trgovati na urejenem trgu, v vrednostne papirje in druge instrumente, ki jih izda isto podjetje, ali v premoženje, vrednoteno v nekongruentnih valutah, uporablja zgornje vrednosti, če se ti predpisi uporabljajo tudi za institucije, ki se nahajajo v gostiteljski državi članici. ê 2003/41/ES uvodna izjava 35 (prilagojeno) Omejitve glede proste izbire odobrenih premoženjskih upraviteljev in skrbnikov zožujejo konkurenco na notranjem trgu in bi jih bilo zaradi tega treba odpraviti. ò novo (35) Institucijam bi moralo biti dovoljeno vlaganje v drugih državah članicah v skladu s pravili matične države članice, da se zmanjšajo stroški čezmejne dejavnosti. Zato gostiteljski državi članici ne bi smelo biti dovoljeno, da za institucije, ki se nahajajo v drugih državah članicah, predpiše dodatne zahteve glede naložb. (36) Nekaterih tveganj ni mogoče zmanjšati s kvantitativnimi zahtevami, ki jih odražajo zahteve glede zavarovalno-tehničnih rezervacij in financiranja, vendar jih je mogoče ustrezno obravnavati le z zahtevami glede upravljanja. Zato je zagotovitev učinkovitega sistema upravljanja nujna za ustrezno obvladovanje tveganj. Navedeni mehanizmi bi morali biti sorazmerni z naravo, obsegom in kompleksnostjo dejavnosti. (37) Politike prejemkov, ki spodbujajo prekomerno prevzemanje tveganj, lahko spodkopljejo premišljeno in učinkovito upravljanje tveganj institucij. Načela politik prejemkov in zahteve glede njihovega razkritja, ki se uporabljajo za druge vrste finančnih institucij v Uniji, bi se morale uporabljati tudi za institucije, pri čemer pa bi bilo treba upoštevati posebno strukturo upravljanja institucij v primerjavi z drugimi vrstami finančnih institucij ter potrebo po upoštevanju velikosti, narave, obsega in kompleksnosti dejavnosti institucij. (38) Ključna funkcija je notranja zmogljivost za opravljanje določenih nalog upravljanja. Institucije bi morale imeti zadostne zmogljivosti, da bi lahko imele službo za obvladovanje tveganj, službo za notranjo revizijo, po potrebi pa tudi aktuarsko službo. Identifikacija posamezne ključne funkcije instituciji ne preprečuje, da bi se prosto odločala o načinu organizacije te ključne funkcije v praksi, razen če je v tej direktivi drugače določeno. To ne bi smelo povzročati neupravičeno obremenjujočih zahtev, saj je treba pri tem upoštevati naravo, obseg in kompleksnost dejavnosti institucije. (39) Vse osebe, ki izvajajo ključne funkcije bi morale biti sposobne in primerne. Vendar bi morale zahteve glede obveščanja pristojnega organa veljati le za nosilce kjlučnih funkcij. (40) Poleg tega bi moralo biti z izjemo službe za notranjo revizijo mogoče, da bi v manjših in manj kompleksnih institucijah ena oseba ali organizacijska enota opravljala več kot eno ključno funkcijo. Toda, oseba ali enota, ki bi opravljala posamezno ključno funkcijo, bi morala biti različna od osebe ali enote s podobno ključno funkcijo v ustanoviteljskem podjetju; kljub temu bi moral biti pristojni organ pooblaščen za odobritev izjeme ob upoštevanju velikosti, narave, obsega in kompleksnosti dejavnosti institucij. (41) Institucije morajo nujno izboljšati svoje sposobnosti obvladovanja tveganj, da bo mogoče resnično razumeti potencialne ranljivosti v zvezi z vzdržnostjo pokojninskih načrtov ter o tem razpravljati s pristojnimi organi. Institucije bi morale v okviru sistemov obvladovanja tveganj izdelati ocene tveganj lastnih dejavnosti, povezanih s pokojninami. Navedene ocene tveganj bi morale biti predložene tudi pristojnim organom. Institucije bi morale v svoje ocene med drugim vključiti kvalitativni opis ključnih elementov, ki določajo njihovo financiranje v skladu z nacionalno zakonodajo, učinkovitost njihovega sistema obvladovanja tveganj in zmožnost izpolnjevanja zahtev glede zavarovalno-tehničnih rezervacij. V oceno tveganj bi bilo treba vključiti nova ali nastajajoča tveganja, kot so tveganja, povezana s podnebnimi spremembami, rabo virov ali okoljem. ê 2003/41/ES uvodna izjava 22 (prilagojeno) (42) Vsaka država članica bi morala zahtevati, da vsaka institucija, ki se nahaja na njenem ozemlju, pripravi letne računovodske izkaze in letna poročila, v katerih so upoštevani vsi pokojninski načrti, ki jih upravlja ta institucija, in če je primerno pa tudi letne računovodske izkaze in letna poročila za vsak posamezen pokojninski načrt. S strani pooblaščene osebe pravilno preverjeni Lletni računovodski izkazi in letna poročila, ki odražajo dejansko in pošteno sliko premoženja, obveznosti in finančnega položaja institucije, ob upoštevanju vsakega pokojninskega načrta, ki ga upravlja institucija, Ö ter ki jih pravilno potrdi pooblaščena oseba, Õ predstavljajo bistven vir informacij za člane in upravičence načrta in za pristojne organe. Pristojnim organom zlasti omogočajo spremljanje finančne solidnosti institucije in ugotavljanje, ali je institucija sposobna izpolnjevati svoje pogodbene obveznosti. ê 2003/41/ES uvodna izjava 24 (43) Naložbena politika institucije je odločujoč dejavnik tako za varnost kot tudi za izvedljivost financiranja poklicnih pokojnin. Zaradi tega bi morale institucije pripraviti in vsaj vsaka tri leta proučiti izjavo o načelih vlaganj. Izjava bi morala biti dostopna pristojnim organom, na zahtevo pa tudi članom in upravičencem vsakega pokojninskega načrta. ò novo (44) Institucije bi morale imeti pravico, da svoje upravljanje v celoti ali delno prenesejo na druge subjekte, ki delujejo v njihovem imenu. Ostati pa bi morale v celoti odgovorne za izpolnjevanje vseh svojih obveznosti v okviru te direktive, če ključne funkcije ali kakršne koli druge dejavnosti oddajo v zunanje izvajanje. (45) Dolžnosti varne hrambe in nadzora sredstev institucij bi bilo treba okrepiti, in sicer s pojasnitvijo vlog in dolžnosti depozitarja. Le institucije, ki upravljajo pokojninske načrte, v okviru katerih člani in upravičenci nosijo vsa tveganja, bi morale imenovati depozitarja. ê 2003/41/ES uvodna izjava 23 (prilagojeno) Za člane in upravičence pokojninskega načrta so pravilne informacije bistvenega pomena. Ta pomen se zlasti nanaša na zahtevke za informacije o finančni stabilnosti institucije, pogodbenih pravilih, prejemkih in dejanskem financiranju pridobljenih upravičenj do pokojnin, politiki vlaganj in o obvladovanju tveganj in stroškov. ò novo (46) Institucije bi morale potencialnim članom, članom in upravičencem zagotavljati jasne in primerne informacije, na podlagi katerih bi se ti odločali o svoji upokojitvi, s čimer bi zagotovile visoko stopnjo preglednosti prek različnih faz izvajanja načrta, tj. obdobje pred sklenitvijo, članstvo (vključno z obdobjem pred upokojitvijo) in obdobje po upokojitvi. Zlasti bi morale zagotoviti informacije o pridobljenih pokojninskih pravicah, napovedani višini pokojnin, tveganjih in jamstvih ter stroških. Če naložbeno tveganje nosi član, so nujne tudi dodatne informacije o naložbenem profilu, vseh razpoložljivih naložbenih možnostih in pretekli uspešnosti naložb. (47) Pred pristopom k načrtu bi bilo treba potencialnim članom predložiti vse potrebne informacije za informirano odločitev, kot so možnost izvzetij, višina prispevkov in stroškov ter naložbene možnosti, če je ustrezno. (48) Za člane institucij, ki se še niso upokojili, bi morale institucije pripraviti standardiziran izkaz pokojninskih prejemkov, ki bi vseboval ključne osebne in splošne informacije o pokojninskem načrtu. Izkaz pokojninskih prejemkov bi moral biti v standardnem formatu, da bi bilo lažje razumeti pokojninske pravice skozi čas in po posameznih načrtih ter bi bil v podporo mobilnosti delovne sile. (49) Institucije bi morale člane dovolj časa pred upokojitvijo obvestiti o možnostih izplačila. Če se pokojnina ne izplača v obliki doživljenjske pokojninske rente, bi morali člani, ki se približujejo upokojitvi, prejeti informacije o razpoložljivih plačilnih produktih za izplačilo pokojnine, da se omogoči finančno načrtovanje za upokojitev. (50) Upravičenci bi morali informacije o svojih prejemkih in ustreznih možnostih izplačila prejemati tudi v fazi izplačevanja pokojnine. To je zlasti pomembno, če upravičenec v fazi izplačevanja nosi znatno stopnjo naložbenega tveganja. (51) Pristojni organ bi moral pri izvajanju svojih pooblastil slediti glavnemu cilju, tj. varstvu članov in upravičencev. (52) Obseg bonitetnega nadzora se med državami članicami razlikuje. To je lahko vir težav, če mora ena institucija izpolnjevati bonitetne predpise svoje matične države članice, hkrati pa spoštovati socialno in delovno pravo svoje gostiteljske države članice. Pojasnitev, katera področja se štejejo za del bonitetnega nadzora za namene te direktive, zmanjšuje pravno negotovost in s tem povezane transakcijske stroške. (53) Notranji trg za institucije zahteva medsebojno priznavanje bonitetnih standardov. Pristojni organi matične države članice posamezne institucije bi morali nadzirati, ali institucija upošteva navedene standarde. Države članice bi morale pristojnim organom podeliti ustrezna pooblastila za uporabo preventivnih ali popravnih ukrepov, če institucije kršijo katero koli od zahtev iz te direktive. ê 2003/41/ES uvodna izjava 25 (prilagojeno) Da bi lahko izpolnjevali svoje zakonsko predpisane funkcije, bi morale biti pristojnim organom zagotovljene ustrezne pravice dostopa do informacij in pooblastila za posredovanje, ki se nanašajo na institucije in osebe, ki jih dejansko vodijo. Če je institucija za poklicno pokojninsko zavarovanje prenesla funkcije materialnega pomena kot so upravljanje naložb, informacijska tehnologija ali računovodstvo na druge družbe (izločeni posli), bi morali pristojni organi imeti tudi pravice do informacij in pooblastil za ukrepanje do drugih družb tako, da je s tem omogočen nadzor nad izločenimi posli in drugimi družbami, ali se izločeni posli opravljajo v skladu s predpisi o nadzoru. ò novo (54) Da se zagotovi učinkovit nadzor dejavnosti, oddanih v zunanje izvajanje, vključno z vsem nadaljnjim oddajanjem v zunanje podizvajanje, je nujno, da imajo pristojni organi dostop do vseh relevantnih podatkov, s katerimi razpolagajo ponudniki storitev, ki so jim bile dejavnosti oddane v izvajanje, ne glede na to, ali so slednji regulirane ali neregulirane osebe, ter imajo pristojni organi pravico izvajati preverjanja na kraju samem. Da se upošteva razvoj trga in zagotovi neprekinjeno izpolnjevanje pogojev za zunanje izvajanje, bi morale institucije obvestiti pristojne organe še pred oddajo kritičnih ali pomembnih dejavnosti v zunanje izvajanje. (55) Treba bi bilo omogočiti izmenjavo informacij med nadzornimi organi ter organi ali telesi, katerih naloga je krepiti stabilnost finančnega sistema. Zato je treba opredeliti pogoje, pod katerimi bi bile te izmenjave informacij mogoče. Kjer je informacije dovoljeno razkriti samo z izrecnim soglasjem pristojnih organov, bi bilo treba tem organom omogočiti, da po potrebi svoje soglasje pogojujejo z izpolnjevanjem strogih pogojev. (56) Direktiva 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta[29] ureja obdelavo osebnih podatkov, ki jo v okviru te direktive in pod nadzorom pristojnih organov izvajajo države članice. Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta[30] ureja obdelavo osebnih podatkov, ki jo izvajajo evropski nadzorni organi v skladu s to direktivo in pod nadzorom Evropskega nadzornika za varstvo podatkov. Vsaka obdelava osebnih podatkov, ki se izvede v okviru te direktive, kot je izmenjava ali prenos osebnih podatkov, ki ga izvedejo pristojni organi, bi morala biti v skladu z nacionalnimi predpisi za izvajanje Direktive 95/46/ES, vsaka izmenjava ali prenos informacij, ki ga izvedejo evropski nadzorni organi, pa bi morala biti v skladu z Uredbo (ES) št. 45/2001. (57) Da se zagotovi nemoteno delovanje notranjega trga za zagotavljanje poklicnega pokojninskega zavarovanja, organiziranega v evropskem merilu, bi morala Komisija po posvetovanju z EIOPA štiri leta po začetku veljavnosti te direktive pregledati njeno uporabo in o tem poročati, navedeno poročilo pa predložiti Evropskemu parlamentu in Svetu. V navedenem pregledu bi bilo treba zlasti oceniti uporabo pravil v zvezi z izračunom zavarovalno-tehničnih rezervacij, financiranjem zavarovalno-tehničnih rezervacij, predpisanimi lastnimi viri sredstev, minimalnim kapitalom, predpisi o naložbah in v zvezi s katerimi koli drugimi vidiki plačilne sposobnosti institucije. (58) Da se zagotovi lojalna konkurenca med institucijami, bi bilo treba prehodno obdobje, ki zavarovalnicam, za katere se uporablja Direktiva 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta[31], omogoča, da svojo dejavnost poklicnega pokojninskega zavarovanja izvajajo po pravilih iz člena 4 Direktive 2009/138/ES, podaljšati do 31. decembra 2022. Direktivo 2009/138/ES bi bilo zato treba ustrezno spremeniti. (59) Da se opredelijo zahteve iz te direktive, bi bilo treba Komisijo pooblastiti za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 290 PDEU, in sicer v zvezi s politiko prejemkov, oceno tveganj za pokojnine in izkazom pokojninskih prejemkov. Še zlasti je pomembno, da Komisija med pripravami izvede ustrezna posvetovanja, med drugim tudi na strokovni ravni. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti hkratno, pravočasno in ustrezno predložitev zadevnih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. ê 2003/41/ES uvodna izjava 38 (prilagojeno) Če je pokojninski načrt ločen posel, se določbe te direktive posamično uporabljajo za ta načrt. ê 2003/41/ES uvodna izjava 39 (prilagojeno) Za nadzorne namene je pomembno zagotoviti sodelovanje med pristojnimi organi držav članic, za druge namene pa med temi organi in Komisijo. Zaradi opravljanja svojih dolžnosti in prispevanja k doslednemu in pravočasnemu izvajanju te direktive, bi morali pristojni organi drug drugemu zagotavljati informacije, ki so potrebne za izvajanje določb Direktive. Komisija je izrazila svoj namen ustanoviti odbor nadzornih organov in s tem spodbuditi sodelovanje, usklajevanje in izmenjavo stališč med pristojnimi nacionalnimi organi ter podpreti dosledno izvajanje te direktive. ê 2003/41/ES uvodna izjava 40 (60) Ker cilja predlaganih ukrepov, namreč oblikovanja pravnega okvira UnijeSkupnosti za institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje, ni mogoče zadovoljivo uresničiti na ravni držav članic in ga je zaradi obsega in učinka ukrepov mogoče bolje poskusiti doseči na ravni UnijeSkupnosti, lahko UnijaSkupnost sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, določenim v členu 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. ò novo (61) Države članice so se v skladu s Skupnimi političnimi izjavami z dne 28. septembra 2011 držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih[32] zavezale, da bodo uradnemu obvestilu o ukrepih za prenos v upravičenih primerih priložile en ali več dokumentov, v katerih bo obrazloženo razmerje med sestavnimi elementi direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je predložitev takšnih dokumentov v primeru te direktive upravičena. (62) Obveznost prenosa te direktive v nacionalno pravo bi morala biti omejena na tiste določbe, ki pomenijo vsebinsko spremembo v primerjavi s predhodnimi direktivami. Obveznost prenosa določb, ki so nespremenjene, izhaja iz predhodnih direktiv. (63) Ta direktiva ne bi smela posegati v obveznosti držav članic glede rokov za prenos v nacionalno pravo in začetka uporabe direktiv, ki so določeni v delu B Priloge I – ê 2003/41/ES SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: ò novo Naslov I SPLOŠNE DOLOČBE ê 2003/41/ES (prilagojeno) Člen 1 Predmet Ö Predmet urejanja Õ V tej direktivi so določena pravila za ustanovitev in začetek izvajanja dejavnosti institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje. Člen 2 Področje uporabe 1. Direktiva se uporablja za institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje. Če v skladu z nacionalno zakonodajo institucije za poklicno pokojninsko zavarovanje nimajo statusa pravne osebe, uporabljajo države članice to direktivo ali za te institucije ali, ob upoštevanju odstavka 2, za pooblaščene subjekte, ki so odgovorni za njihovo upravljanje in delujejo v njihovem imenu. 2. Ta direktiva se ne uporablja za: ê 2003/41/ES (prilagojeno) (a) institucije, ki upravljajo sisteme socialne varnosti iz Uredbe uredb (EGS) št. 1408/71[33]883/2004[34] in Uredbe (EGS) št. 574/72[35]987/2009 Ö Evropskega parlamenta in Sveta Õ[36]; ê 2011/61/EU člen 62(1) (b) institucije, za katere se uporabljajo direktive 73/239/EGS[37], 85/611/EGS[38], 93/22/EGS[39], 2000/12/ES[40], 2002/83/ES[41] in 2004/39/ES[42], 2009/65/ES[43], 2009/138/ES, 2011/61/EU[44] in 2013/36/EU[45]; ê 2003/41/ES (c) institucije, ki poslujejo na podlagi sprotnega prispevnega kritja (dokladnega sistema); (d) institucije, v katerih uslužbenci ustanoviteljskega podjetja nimajo zakonskih pravic do prejemkov in v katerih lahko ustanoviteljsko podjetje kadarkoli odkupi sredstva in mu ni nujno treba izpolniti svojih obveznosti plačevanja pokojnin; (e) družbe, ki zaradi izplačila pokojnin svojim uslužbencem uporabljajo sistem pokojninskih rezervacij. Člen 3 Uporaba za institucije, ki vodijo sisteme socialne varnosti Pri institucijah za poklicno pokojninsko zavarovanje, ki istočasno vodijo tudi sisteme obveznega pokojninskega zavarovanja iz zaposlitve, ki se v smislu Uredb (EGS) št. 1408/71 883/2004 in (EGS) št. 574/72 987/2009 obravnavajo kot sistemi socialne varnosti, se ta direktiva uporablja le za njihovo dejavnost neobveznega poklicnega pokojninskega zavarovanja. V tem primeru se za obveznosti in ustrezno premoženje vzpostavi ločena obračunska enota, tako da jih ni mogoče prenesti na obvezne pokojninske sisteme, ki se obravnavajo kot sistemi socialne varnosti, ali obratno. Člen 4 Izbirna uporaba za institucije iz Direktive 2002/83/ES 2009/138/ES ê 2003/41/ES (prilagojeno) Matične države članice se lahko odločijo uporabljati določbe členov 9 do 16 in členov 18 do 20 Ö 9 do 15, členov 20 do 24(2), členov 25 do 29, členov 31 do 53 in členov 55 do 71 Õ te direktive za dejavnosti poklicnegao pokojninskegao zavarovanjae s strani , ki ga zagotavljajo Ö življenjske Õ zavarovalnice, ki jih obravnava Direktiva 2002/83/ES 2009/138/ES. V tem primeru se za celotno premoženje in vse obveznosti, ki ustrezajo takšnim dejavnostim, vzpostavi ločena obračunska enota, upravljajo in organizirajo pa se ločeno od drugih dejavnosti Ö življenjskih Õ zavarovalnic brez možnosti prenosa. V takšnem primeru in le kolikor se to nanaša na njihovo dejavnost poklicnih pokojninskih zavarovanj, se določbe členov 20 do 26, 31 in 36 Ö 76 do 86, člen 132, člen 134(2), člen 173, člen 185(5), člen 185(7) in (8) ter člen 209 Õ Direktive 2002/83/ES 2009/138/ES ne uporabljajo za Ö življenjske Õ zavarovalnice. Matična država članica zagotovi, da pristojni organi ali organi, ki so odgovorni za nadziranje Ö življenjskih Õ zavarovalnic iz Direktive 2002/83/ES 2009/138/ES, kot del njihovih nadzornih nalog, preverijo strogo ločenost dejavnosti poklicnega pokojninskega zavarovanja. Člen 5 Majhne pokojninske institucije in zakonsko predvideni sistemi predpisani načrti Z izjemo člena 19 Ö členov 34 do 37 Õ , se lahko države članice odločijo, da v celoti ali delno ne uporabljajo te direktive za institucije na njihovem ozemlju, ki upravljajo pokojninske načrte s skupno manj kot 100 člani. Ob upoštevanju člena 2(2), bi morale imeti Ö imajo Õ takšne institucije kljub temu pravico do uporabe te direktive na prostovoljni podlagi. Člen 20 12 se lahko uporablja le ob uporabi vseh drugih določb te direktive. Državeam članiceam ni treba uporabljati Ö lahko uporabljajo Õ členeov 9 do 17 Ö 1 do 8, člen 12, člen 20 in člene 34 do 37 Õ za institucije, pri katerih je v skladu z zakonodajo poklicno pokojninsko zavarovanje zakonsko predpisano in zanj jamči državna ustanova Ö javni organ Õ . Člen 20 12 se lahko uporablja le ob uporabi vseh drugih določb te direktive. ê 2003/41/ES (prilagojeno) Člen 6 Opredelitve Ö Opredelitev pojmov Õ Za namene te direktive imajo izrazi naslednji pomen Ö V tej direktivi Õ : (a) „institucija za poklicno pokojninsko zavarovanje“ ali „institucija“ pomeni ne glede na njeno pravno obliko pomeni institucijo, ki posluje na podlagi kapitalskega kritja in je ustanovljena ločeno od kakršnega koli podjetja, ki plačuje premijo Ö ustanoviteljskega podjetja Õ ali poklicnega združenja z namenom zagotavljati pokojnine v smislu okviru poklicne dejavnosti na podlagi sporazuma ali pogodbe, sklenjenima: – individualno ali kolektivno med delojemalcem/delojemalci in delodajalcem/delodajalci delojemalci in delodajalci ali njihovimi zastopniki, ali – s samozaposlenimi osebami v skladu z zakonodajo matične in gostiteljske države članice, ki opravljajo neposredno iz njiju izhajajoče dejavnosti; (b) „pokojninski načrt“ pomeni pogodbo, sporazum, skrbniško pogodbo ali predpise o vrsti priznane pokojnine in pogojih za njeno odobritev; ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo (c) „ustanoviteljsko podjetje“ pomeni podjetje ali drug subjekt, ki plačuje prispevke v institucijo za poklicno pokojninsko zavarovanje, ne glede na to, ali to podjetje ali ta subjekt vključuje eno ali več pravnih ali fizičnih oseb, ki delujejo kot delodajalci ali samozaposleni, ali pa sestoji iz poljubne kombinacije teh možnosti ð ki je po nacionalni zakonodaji pravno zavezan, da ponuja pokojninski načrt, ali se k temu prostovoljno zaveže; ï ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo (d) „pokojnina “ pomeni prejemke, plačane ob upoštevanju odhoda ali v pričakovanju odhoda v pokoj, ali dodatne prejemke kot dopolnilo predhodno omenjenim prejemkom v obliki izplačil v primeru smrti ali invalidnosti ali prenehanja zaposlitve ali v obliki podpornih izplačil ð ali storitev ï v primeru bolezni, pomanjkanja ali smrti. Zaradi omogočanja finančne Ö materialne Õ varnosti upokojencev, se te prejemke praviloma plačuje vse življenje. Izvajajo pa se lahko tudi kot časovno omejena plačila ali v obliki pavšalnega enkratnega zneska; (e) „član“ pomeni osebo, katere poklicne dejavnosti ji dajejo ali ji bodo dale pravico do pokojnine v skladu z določbami pokojninskega načrta; (f) „upravičenec“ pomeni osebo, ki prejema pokojnino; (g) „pristojni organi“ pomeni državne organe, imenovane za opravljanje v tej direktivi navedenih nalog; (h) „biometrična tveganja“ pomeni tveganja, povezana s smrtjo, invalidnostjo in dolgoživostjo; ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo (i) „matična država članica“ pomeni državo članico, ð v kateri je bila institucija pooblaščena ali registrirana in v kateri je njena glavna uprava. Kraj glavne uprave se nanaša na kraj, v katerem se sprejemajo glavne strateške odločitve organa odločanja institucije; ï v kateri ima institucija svoj uradni sedež in svojo glavno upravo ali, če nima sedeža, svojo glavno upravo; ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo (j) „gostiteljska država članica“ pomeni državo članico, katere socialno in delovno pravo, ki je merodajno za področje poklicnega pokojninskega zavarovanja Ö pokojninskih načrtov poklicnega zavarovanja Õ , se uporablja za odnos med ustanoviteljskim podjetjem in člani ð ali upravičenci ï;. ò novo (k) „izvorna institucija“ pomeni institucijo, ki prenese vse pokojninske načrte ali njihov del na institucijo v drugi državi članici; (l) „namembna institucija“ pomeni institucijo, ki prejme vse pokojninske načrte ali njihov del od institucije v drugi državi članici; (m) „organizirani trg“ pomeni večstranski sistem v Uniji v smislu člena 2(1)(5) Uredbe (EU) št. .../... [uredba o trgih finančnih instrumentov]; (n) „večstranski sistem trgovanja“ pomeni večstranski sistem v Uniji v smislu člena 2(1)(6) Uredbe (EU) št. .../... [uredba o trgih finančnih instrumentov]; (o) „organizirani trgovalni sistem (OTF)“ pomeni sistem ali instrument v Uniji v smislu člena 2(1)(7) Uredbe [uredba o trgih finančnih instrumentov]; (p) „trajni nosilec podatkov“ pomeni sredstvo, ki članu ali upravičencu omogoča shranjevanje osebno nanj naslovljenih podatkov, tako da so mu dostopni za poznejšo uporabo za obdobje, primerno za namene teh podatkov, in ki mu omogočajo nespremenjeno reprodukcijo shranjenih podatkov; (q) „ključna funkcija“ v okviru sistema upravljanja pomeni notranjo zmogljivost opravljanja praktičnih nalog; sistem upravljanja vključuje službo za obvladovanje tveganj, službo za notranjo revizijo in, če institucija prevzame finančne zaveze ali oblikuje zavarovalno-tehnične rezervacije, tudi aktuarsko službo. ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo Člen 7 Dejavnosti institucije Vsaka Ddržavea članicea zahtevajo od institucij, ki se nahajajo na njenem ozemlju njihovih ozemljih, da omejijo svoje dejavnosti na pokojninske posle in z njimi povezane dejavnosti. Če vodi Ö življenjska Õ zavarovalnica v skladu s členom 4 dejavnost poklicnega pokojninskega zavarovanja vodi s pomočjo ločene Ö namenske Õ obračunske enote, se njeno premoženje in obveznosti omejijo na pokojninske posle v okviru zagotavljanja pokojnin in na dejavnosti, ki so z njimi neposredno povezane dejavnosti. Člen 8 Pravna ločitev med ustanoviteljskimi podjetji in institucijami za poklicno pokojninsko zavarovanje Vsaka Ddržavea članicea zagotavljajo pravno ločitev med ustanoviteljskim podjetjem in institucijo za poklicno pokojninsko zavarovanje, da bi v interesu članov in upravičencev zavarovala premoženje institucije v primeru stečaja ustanoviteljskega podjetja. Člen 9 Pogoji delovanja ð Registracija ali pooblastilo ï 1. Državea članicea glede za vsake vse institucije, ki se nahajajo na njenem ozemlju njihovih ozemljih, zagotovijo naslednje: ê 2010/78/EU člen 4/1)(a) (prilagojeno) (a) da pristojni organ je institucijoa vpiševpisana v nacionalni register s strani pristojnega organa ali da Ö jo pooblasti Õ; v primeru opravljanja dejavnosti na tujih trgih v smislu člena 1220 so v registru navedene tudi države članice, v katerih institucija posluje; te informacije se posredujejo Evropskemu nadzornemu organu (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine) (v nadaljnjem besedilu: EIOPA), ustanovljenem z Uredbo (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta[46], ki jih objavi na svojem spletnem mestu;. ê 2003/41/ES (prilagojeno) (b) da institucijo dejansko vodijo ugledne osebe, ki morajo imeti ustrezne poklicne kvalifikacije in izkušnje, ali zaposlujejo svetovalce z ustreznimi poklicnimi kvalifikacijami in izkušnjami; ò novo Člen 10 Predpisi za pokojninske načrte ê 2003/41/ES (c) Države članice za vse institucije, ki se nahajajo na njihovih ozemljih, zagotovijo, da je delovanje vsakega pokojninskega načrta, ki ga upravlja institucija, primerno urejeno s predpisi, s katerimi so bili člani ustrezno seznanjeni. ê 2003/41/ES (prilagojeno) (d) da vse zavarovalno-tehnične rezervacije izračuna in overi aktuar, v nasprotnem primeru pa drug strokovnjak s tega področja, vključno z revizorjem, v skladu z nacionalno zakonodajo na podlagi aktuarskih metod, ki jih priznavajo pristojni organi matične države članice; ò novo Člen 11 Zaveze glede rednega financiranja in dodatni prejemki ê 2003/41/ES (e)1. Države članice za vse institucije, ki se nahajajo na njihovih ozemljih, zagotovijo, da je ustanoviteljsko podjetje zavezano k rednemu financiranju, če jamči za izplačevanje pokojnin;. ê 2003/41/ES (prilagojeno) (f) da so člani zadostno obveščeni o pogojih pokojninskega načrta, zlasti glede: (i) pravic in obveznosti strank, udeleženih v pokojninskem načrtu; (ii) finančnih, tehničnih in drugih tveganj, povezanih s pokojninskim načrtom; (iii) vrste in porazdelitve teh tveganj. ê 2003/41/ES 2. V skladu z načelom subsidiarnosti in ob upoštevanju obsega pokojnin, ki jih ponujajo sistemi socialne varnosti, lahko države članice predvidijo, da se upravičencem izbirno ponudijo kritje dolgoživosti in invalidnosti ter oskrba za preživele nepreskrbljene osebe in jamstvo za povračilo vplačanih prispevkov kot dodatnih prejemkov, če se delodajalci in delojemalci ali njihovi zastopniki o tem sporazumejo. ê 2003/41/ES (prilagojeno) 3. Država članica lahko zaradi primerne zaščite interesov članov in upravičencev postavi instituciji na njenem teritoriju pogoje delovanja, ki so odvisni od drugih zahtev. ê 2010/78/EU člen 4(1)(a) (prilagojeno) 5. V primeru opravljanja dejavnosti na tujih trgih v smislu člena 20, morajo pogoje delovanja institucije predhodno odobriti pristojni organi matične države članice. Države članice o takšni odobritvi takoj obvestijo EIOPA. ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo Člen 2012 Ö Čezmejne Õ Opravljanje dejavnosti ð in postopki ï na tujih trgih 1. Brez poseganja v nacionalno socialno in delovno zakonodajo pravo o organizaciji pokojninskih sistemov, vključno z obveznim članstvom in rezultati pogajanj o sklenitvi kolektivnih pogodb, države članice dovolijo podjetjem, ki se nahajajo na njihovih ozemljih, ustanavljanje institucij da ustanavljajo institucije ð , ki predlagajo izvajanje ali izvajajo dejavnosti na tujih trgih ï za poklicno pokojninsko zavarovanje s pooblastilom v drugih državah članicah. Institucijam Ö s pooblastilom na njihovih ozemljih Õ za poklicno pokojninsko zavarovanje s pooblastilom na njihovih ozemljih dovolijo tudi ð opravljanje čezmejnih dejavnosti ï sprejetje Ö s sprejetjem Õ ustanoviteljstva podjetij, ki se nahajajo na ozemljuih drugih ð katere koli ï države članice. 2. Institucija, ki Ö predlaga Õ želi ð opravljanje čezmejnih dejavnosti in ï sprejeti sponzorstvo Ö sprejetje financiranja Õ ustanoviteljskega podjetja, ki se nahaja na ozemlju druge države članice , mora v skladu s členom 9(5) pridobiti predhodno dovoljenje pristojnih organov njene matične države članice. O svoji nameri glede sprejetja sponzorstva ustanoviteljskega podjetja, ki se nahaja na ozemlju druge države članice, obvesti pristojne organe matične države članice, v kateri je registrirana. 3. Države članice zahtevajo od institucij, ki ð so pooblaščene ali registrirane ï se nahajajo na njihovem ozemlju, in predlagajo financiranje Ö sprejetje financiranja Õ s strani podjetja, ki se nahaja na ozemlju druge države članice da vsebuje predloženo Ö v Õ obvestiluo iz odstavka 2 Ö navedejo Õ naslednje informacije: (a) gostiteljska država članica ali gostiteljske države članice; (b) ime ð in lokacijo uprave ï ustanoviteljskega podjetja; (c) glavne značilnosti pokojninskega načrta, ki se ga upravlja za ustanoviteljsko podjetje. ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo 4. Če prejme pristojni organ matične države članice prejme obvestilo v skladu z odstavkom 2 in če zanj ne obstaja noben dvom ð ni izdal sklepa ï dao upravnai strukturai ali finančnoem stanjeu institucije ali ugledu aliin poklicneih kvalifikacijeah ali izkušnjeah vodstvenega osebja glede na združljivost ð niso ï Ö združljivi Õ z Ö načrtovanimi Õ dejavnostmi, , načrtovanimi v gostiteljski državi članici, posreduje v roku treh mesecev po prejemu vseh informacij iz odstavka 3 pristojnim organom gostiteljske države članice te informacije in s tem seznani institucijo. ò novo Sklep iz prvega pododstavka se utemelji. Če pristojni organ matične države članice zavrne sporočanje informacij iz prvega pododstavka pristojnim organom gostiteljske države članice, zadevni instituciji sporoči razloge za zavrnitev v treh mesecih po prejemu vseh informacij iz odstavka 3. Ob zavrnitvi ali opustitvi ukrepanja se lahko vloži zahtevek za sodno presojo pri sodišču matične države članice. ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo 5. Preden začne institucija upravljati Ö opravljati čezmejno dejavnost Õ pokojninski načrt za ustanoviteljsko podjetje v drugi državi članici, pristojni organ gostiteljske države članice v roku dveh ð enega ï meseceva po prejemu informacij iz odstavka 3 po potrebi seznanijo pristojne organe matične države članice z zagtevami veljavnega socialnega in delovnega prava na področju poklicnega pokojninskega zavarovanja, ki jih je treba upoštevati pri upravljanju pokojninskega načrta, financiranega s strani podjetja v gostiteljski državi članici , in z vsemi pravili, ki jih je treba uporabljati v skladu s členom 18(7) in z odstavkom 7 tega člena. Pristojni organi matične države članice posredujejo te informacije instituciji. 6. Po prejemu obvestila v skladu iz odstavkaom 5 ali če pristojni organi matične države članice po izteku roka, predvidenega določenega v odstavku 5, ne pošljejo nobenega obvestila, lahko začne institucija Ö opravljati čezmejno dejavnost Õ upravljati pokojninski načrt, ki ga financira podjetje v gostiteljski državi članici v skladu v skladu z zahtevami veljavnega socialnega in delovnega prava gostiteljske države članice na področju poklicnega pokojninskega zavarovanja in ob upoštevanju vseh pravil, ki jih je treba uporabljati v skladu s členom 18(7) in odstavkom 7 tega člena. ê 2003/41/ES (prilagojeno) 7. Institucija, ki jo financira podjetje s sedežem v drugi državi članici, mora glede zadevnih članov še zlasti upoštevati obveznost obveščanja, ki jo v skladu s členom 11 nalagajo pristojni organi gostiteljske države članice institucijam, ki se nahajajo v tej državi članici. ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo 87. Pristojni organi gostiteljske države članice obvestijo pristojne organe matične države članice o vseh večjih spremembah v zahtevah veljavnega socialnega in delovnega prava na področju poklicnih pokojninskih načrtov Ö poklicnega zavarovanja Õ gostiteljske države članice, ki bi lahko vplivale na značilnosti pokojninskega načrta, kolikor to zadeva ð čezmejno dejavnost ï upravljanje pokojninskega načrta, ki ga financira podjetje v gostiteljski državi članici, kot tudi o večjih spremembah v pravilih, ki jih je treba uporabljati v skladu s členom 18(7) in z odstavkom 7 tega člena. 98. Pristojni organi gostiteljske države članice poleg tega stalno nadzorujejo institucijo glede skladnosti njenih dejavnosti z zahtevami veljavnega socialnega in delovnega prava na področju sistemov poklicnih pokojninskih zavarovanj iz odstavka 5 in z zahtevami obveščanja iz člena 7. Če bi ta nadzor razkril nepravilnosti, pristojni organi gostiteljske države članice o tem nemudoma obvestijo pristojne organe matične države članice. Pristojni organi matične države članice sprejmejo ob uskladitvi s pristojnimi organi gostiteljske države članice sprejmejo potrebne ukrepe in z njimi zagotovijo prenehanje razkritega kršenja Ö , da institucija konča ugotovljene kršitve Õ socialnega in delovnega prava s strani institucije. ê 2003/41/ES (prilagojeno) 109. Če navzlic navkljub ukrepom, ki jih sprejmejo pristojni organi matične države članice, ali če zaradi odsotnosti primernih ukrepov v matični državi članici institucija vztraja pri kršenju veljavnih določb o zahtevah socialnega in delovnega prava na področju sistemov poklicnih pokojninskih zavarovanj Ö načrtov poklicnega zavarovanja Õ gostiteljske države članice, lahko pristojni organi gostiteljske države članice, potem ko so obvestili pristojne organe matične države članice, sprejmejo primerne ukrepe za preprečitev ali kaznovanje nadaljnjih nepravilnosti, vključno, če je to nujno potrebno, s prepovedjo delovanja institucije za ustanoviteljsko podjetje v gostiteljski državi članici. ò novo 10. Države članice zagotovijo, da za institucije, ki opravljajo čezmejno dejavnost, ne veljajo nobene zahteve v zvezi z zagotavljanjem informacij članom in upravičencem, ki jih naložijo pristojni organi gostiteljske države članice v zvezi s člani, na katere se nanaša navedena čezmejna dejavnost. Člen 13 Čezmejni prenosi pokojninskih načrtov 1. Države članice dovolijo institucijam, ki so pooblaščene ali registrirane na njihovih ozemljih, da prenesejo vse svoje pokojninske načrte ali njihov del na namembne institucije, ki so pooblaščene ali registrirane v drugih državah članicah. 2. Za prenos vseh pokojninskih načrtov ali njihovega dela med izvornimi in namembnimi institucijami, ki so pooblaščene ali registrirane v različnih državah članicah, je treba pridobiti predhodno dovoljenje pristojnega organa matične države članice namembne institucije. Vlogo za dovoljenje za prenos predloži namembna institucija. 3. Razen če je v nacionalnem socialnem in delovnem pravu o organizaciji pokojninskih načrtov določeno drugače, je za prenos in pogoje prenosa potrebno pridobiti predhodno odobritev zadevnih članov in upravičencev, ali, če je primerno, njihovih zastopnikov. V vsakem primeru se zadevni člani in upravičenci ali, če je primerno, njihovi zastopniki seznanijo s pogoji prenosa vsaj štiri mesece pred vložitvijo vloge iz odstavka 2. 4. Vloga iz odstavka 2 vsebuje naslednje informacije: a) pisni dogovor med izvorno in namembno institucijo, v katerem so določeni pogoji prenosa, vključno z glavnimi značilnostmi pokojninskega načrta in opisom prenesenega premoženja ter po potrebi ustreznimi obveznostmi; b) ime in sedež izvorne institucije; c) lokacijo uprave ustanoviteljskega podjetja in ime ustanoviteljskega podjetja; d) matično državo članico ali gostiteljske države članice, če jih je več. 5. Če pristojni organ matične države članice namembne institucije prejme vlogo iz odstavka 2 in če ni izdal sklepa z navedbo, da upravna struktura ali finančno stanje institucije ali ugled in poklicne kvalifikacije ali izkušnje vodstvenega osebja namembne institucije niso združljivi z načrtovanimi dejavnostmi v gostiteljski državi članici namembne institucije, v roku treh mesecev po prejemu vseh informacij iz odstavka 4 namembni instituciji in pristojnemu organu matične države članice izvorne institucije posreduje svoj sklep o dovolitvi prenosa. Pristojni organ matične države članice izvorne institucije obvesti izvorno institucijo o navedenem sklepu. Sklep iz prvega pododstavka se utemelji. Če pristojni organ matične države članice namembne institucije zavrne sporočanje informacij iz prvega pododstavka pristojnim organom gostiteljske države članice izvorne institucije, zadevni instituciji sporoči razloge za zavrnitev v treh mesecih po prejemu vseh informacij iz odstavka 4. Ob zavrnitvi ali opustitvi ukrepanja ima namembna institucija pravico, da vloži zahtevek za sodno presojo pri sodiščih matične države članice namembne institucije. 6. Pristojni organ matične države članice izvorne institucije v enem mesecu od prejema informacij iz odstavka 5 obvesti pristojni organ matične države članice namembne institucije o zahtevah socialnega in delovnega prava na področju poklicnih pokojninskih zavarovanj gostiteljske države članice, v skladu s katerimi je treba upravljati pokojninski načrt. Pristojni organ matične države članice namembne institucije posreduje te informacije namembni instituciji. 7. Po prejemu obvestila iz odstavka 6, ali če pristojni organ matične države članice namembne institucije po izteku roka, določenega v odstavku 6, ne pošlje nobenega obvestila, lahko začne namembna institucija upravljati pokojninski načrt v skladu z zahtevami socialnega in delovnega prava gostiteljske države članice na področju poklicnega pokojninskega zavarovanja. 8. Če namembna institucija opravlja čezmejno dejavnost, se uporablja člen 12(8) in (9). Naslov II KVANTITATIVNE ZAHTEVE ê 2003/41/ES (prilagojeno) ð novo Člen 1514 Zavarovalno-tehnične rezervacije 1. Matične države članice zagotovijo, da institucije, ki upravljajo poklicne pokojninske načrte Ö poklicnega zavarovanja Õ, glede na skupni obseg svojih pokojninskih načrtov vselej vzpostavijo primeren obseg zavarovalno-tehničnih rezervacij ð obveznosti ï , ki ustrezajo finančnim obveznostim, ki izhajajo iz njihovega portfelja obstoječih pokojninskih pogodb. 2. Matične države članice zagotovijo, da institucije, ki upravljajo poklicne pokojninske načrte Ö poklicnega zavarovanja Õ , pri katerih institucija prevzema biometrična tveganja in/ali jamči za rezultate uspešnost vlaganj ali za določeno raven prejemkov, vzpostavijo zadostne zavarovalno-tehnične rezervacije glede skupnega obsega teh načrtov. 3. Zavarovalno-tehnične rezervacije se izračunajo vsako leto. Vendar pa lahko matična država članica dovoli, da se izračun opravi vsaka tri leta, če institucija predloži članom in/ali pristojnim organom predloži potrdilo ali poročilo o prilagoditvah za vmesna leta. Potrdilo ali poročilo odražata prilagojen razvoj zavarovalno-tehničnih rezervacij in spremembe v kritju tveganj. 4. Zavarovalno-tehnične rezervacije izračuna in overi v skladu z nacionalno zakonodajo aktuar, v nasprotnem primeru pa drug strokovnjak s tega področja, vključno z revizorjem Ö lahko tudi revizor Õ , in sicer na podlagi aktuarskih metod, ki jih priznavajo pristojni organi matične države članice, v skladu z naslednjimi načeli: (a) najmanjši znesek zavarovalno-tehničnih rezervacij se izračuna po dovolj preudarnem aktuarskem postopku, ki upošteva vse obveznosti glede prejemkov in prispevkov v skladu s pokojninskim režimom institucije. Zadoščati mora tako za pokojnine in prejemke, ki se že izplačujejo upravičencem in se bodo izplačevale še naprej, kot tudi odražati obveznosti, ki izhajajo iz pridobljenih pokojninskih pravic članov. Tudi ekonomske in aktuarske predpostavke za vrednotenje obveznosti je treba izbrati preudarno in pri tem po potrebi upoštevati primerno mejo škodljivih odstopanj; (b) najvišje obrestne mere se izberejo preudarno in določijo v skladu s predpisi matične države članice. Preudarne obrestne mere se določijo ob upoštevanju: (i) donosa na ustrezno razpoložljivo premoženje institucije in bodočega naložbenega dobička, in/ali (ii) tržnih donosov visoko kakovostnih ali državnih obveznic; (c) biometrične tabele za izračunavanje zavarovalno-tehničnih rezervacij temeljijo na načelih preudarnosti, pri čemer je treba upoštevati glavne značilnosti skupine članov in pokojninskih načrtov, zlasti pričakovane spremembe pri tveganjih; (d) metoda in osnova za izračunavanje zavarovalno-tehničnih rezervacij ostajata od enega do drugega poslovnega leta na splošno nespremenjeni. Vendar pa se lahko odstopanja utemeljijo s spremembo pravnih, demografskih ali ekonomskih okoliščin, ki so podlaga za predpostavke. 5. Matična država članica lahko zaradi primerne zaščite interesov članov in upravičencev izvede izračun zavarovalno-tehničnih rezervacij ob upoštevanju dodatnih in natančnejših zahtev. ê 2010/78/EU člen 4(4) 6. Zaradi nadaljnje opravičljive uskladitve predpisov o izračunavanju zavarovalno-tehničnih rezervacij – zlasti obrestnih mer in drugih predpostavk, ki vplivajo na raven zavarovalno-tehničnih rezervacij – Komisija na podlagi nasveta EIOPA vsaki dve leti ali na zahtevo države članice izda poročilo o stanju razvoja opravljanja dejavnosti na tujih trgih. ê 2003/41/ES (prilagojeno) Komisija predlaga vse potrebne ukrepe za preprečitev morebitnih izkrivljanj zaradi različnih stopenj obrestnih mer in za zaščito interesov upravičencev in članov katerega koli načrta. ê 2003/41/ES (prilagojeno) Člen 1615 Financiranje zavarovalno-tehničnih rezervacij 1. Matična država članica zahteva od vsake institucije stalno razpolaganje z zadostnim in primernim premoženjem za kritje zavarovalno-tehničnih rezervacij glede na skupni obseg upravljanih pokojninskih načrtov. 2. Matična država članica lahko instituciji za omejeno obdobje dovoli, da njeno premoženje ne zadošča za kritje zavarovalno-tehničnih rezervacij. V takšnem primeru zahtevajo pristojni organi od institucije sprejetje stvarnega in uresničljivega sanacijskega načrta, da bi ponovno izpolnjevala zahteve iz odstavka 1. Načrt mora izpolnjevati naslednje pogoje: (a) institucija predloži stvaren in uresničljiv načrt za ponovno vzpostavitev zahtevane višine premoženja za pravočasno popolno kritje zavarovalno-tehničnih rezervacij. Načrt se da na voljo članom ali po potrebi njihovim zastopnikom, odobriti pa ga morajo pristojni organi matične države članice; (b) pri pripravi načrta je treba upoštevati specifičen položaj institucije, zlasti strukturo njene aktive in pasive, rizični profil, likvidnostni načrt, starostni profil članov, upravičenih do prejemanja pokojnine, dejstvo, da gre za na novo vzpostavljen načrt ali načrt, ki prehaja iz doklad ali delnega financirana na polno financiranje; (c) v primeru prenehanja upravljanja pokojninskega načrta v obdobju, navedenem v Ö prvem stavku Õ tegam odstavkau zgoraj, obvesti institucija pristojne organe matične države članice. Institucija uvede postopek za prenos premoženja in pripadajočih obveznosti na drugo finančno institucijo ali podoben subjekt. S tem postopkom se seznanijo pristojni organi matične države članice, splošen prikaz postopka pa se da na voljo članom in po potrebi njihovim zastopnikom v skladu z načelom zaupnosti. 3. V primeru opravljanja dejavnosti na tujih trgih v skladu s členom 1220, mora vrednost naložb vedno biti najmanj enaka višini zavarovalno-tehničnih rezervacij glede na skupni obseg upravljanih pokojninskih načrtov. Če ti pogoji niso izpolnjeni, mora pristojni organi matične države članice posredovati v skladu s členom 6214. Da bi zadostila tej zahtevi, lahko matična država zahteva oblikovanje ločene obračunske enote za premoženje in obveznosti. Člen 1716 Predpisani lastni viri sredstev 1. Matična država članica zagotovi, da institucije, pri katerih je za njihove pokojninske načrte značilno, da prevzema institucija sama in ne ustanoviteljsko podjetje Ö ki upravljajo pokojninske načrte, pri katerih institucija sama – in ne ustanoviteljsko podjetje – prevzema Õ jamstvo za biometrična tveganja ali jamči za določeno rezultat uspešnost vlaganj oziroma določeno raven prejemkov, ves čas razpolagajo z dodatnim premoženjem, ki presega zavarovalno-tehnične rezervacije in služi kot varnostni element. Obseg teh sredstev se ravna po vrsti tveganja in osnovnem premoženju glede na skupni obseg upravljanih načrtov. To premoženje je prosto vseh predvidljivih obveznosti in služi kot varnostni kapital za izenačitev odstopanj med pričakovanimi in dejanskimi stroški in dobički. ê 2009/138/ES člen 303(1) 2. Za izračunavanje najmanjšega zneska dodatnega premoženja se uporabljajo predpisi pravila, določenia v členih 17a do 17d17, 18 in 19. ê 2003/41/ES (prilagojeno) 3. Vendar pa odstavek 1 ne preprečuje državam članicam, da od institucij, ki se nahajajo na njihovem ozemlju, ne bi zahtevale razpolaganja s predpisanimi lastnimi viri sredstev ali določitve podrobnejših predpisov pravil, kolikor so tai opravičljivai z vidika preudarnosti Ö skrbnega in varnega poslovanja Õ . ê 2009/138/ES člen 303(2) (prilagojeno) ð novo Člen 17a 17 Razpoložljivi minimalni kapital 1. Vsaka država Države članice od vsake institucije iz člena 1716(1), ki se nahajajonahaja na njihovih ozemljih njenem ozemlju zahtevajo, da ima ves čas ustrezni razpoložljivi minimalni kapital glede na njeno celotno poslovno dejavnost, ki je najmanj enak zahtevam v tej direktivi. 2. Razpoložljivi minimalni kapital je sestavljen iz sredstev institucije, prostih vseh predvidljivih obveznosti, z odštetimi vsemi neopredmetenimi postavkami, vključujoč: (a) vplačan osnovni kapital ali v primeru institucije v obliki družbe za vzajemno zavarovanje, dejanski ustanovni kapital in sredstva na računih članov družbe za vzajemno zavarovanje, ki izpolnjujejo vsa naslednja merila: (i) akt o ustanovitvi družbe in statut morata določati, da je plačila članom Ö družbe za vzajemno zavarovanje Õ iz teh računov možno opraviti le tedaj, ko to ne povzroči, da razpoložljivi minimalni kapital pade pod zahtevano raven, ali po prenehanju družbe za vzajemno zavarovanje, ko so poravnani vsi drugi dolgovi podjetja družbe; (ii) akt o ustanovitvi družbe in statut morata določati, da je treba glede vseh plačil iz točke (i), ki se opravijo v namene, ki ne vključujejo posameznega prenehanja članstva v družbi za vzajemno zavarovanje, pristojne organe obvestiti najmanj en mesec vnaprej, ti pa lahko v tem obdobju prepovejo plačilo; in (iii) ustrezne določbe akta o ustanovitvi družbe in statuta je mogoče spremeniti šele potem, ko so pristojni organi izjavili, da ne nasprotujejo spremembi, brez poseganja v merila, navedena v Ö točkah Õ (i) in (ii); (b) rezerve (obvezne in proste), ki ne ustrezajo prevzetim obveznostim iz zavarovalnih pogodb; (c) preneseni dobiček, po odbitku dividend, ki jih je treba plačati; in (d) če je dovoljeno po nacionalnem pravu, rezerve iz dobička, ki se pojavljajo v bilanci stanja, če se lahko uporabijo za kritje izgub, ki se lahko pojavijo, ali če niso na voljo za razdelitev članom in upravičencem. Razpoložljivi minimalni kapital se zmanjša za znesek lastnih delnic, ki so v neposredni lasti institucije. 3. Države članice lahko zagotovijo, da razpoložljivi minimalni kapital lahko predstavlja(-jo) zajema tudi: (a) kumulativni prednostni delniški kapital in podrejen dolžniški kapital do 50 % vrednosti razpoložljivega minimalnega kapitala ali zahtevanega minimalnega kapitala, glede na manjšo vrednost, od tega največ 25 % predstavljajo podrejeni dolgovi s fiksno dospelostjo ali kumulativni prednostni osnovni kapital za določen čas, če obstajajo zavezujoči sporazumi, na podlagi katerih se ob stečaju ali likvidaciji institucije podrejeni dolžniški kapital ali prednostni delniški kapital uvrsti za terjatve vseh drugih upnikov in se ne poplača, dokler vsi drugi takrat zapadli dolgovi niso poravnani; (b) vrednostne papirje brez določenega datuma dospelosti in druge instrumente, vključno s kumulativnimi prednostnimi delnicami, razen tistih iz točke (a), do 50 % razpoložljivega ali zahtevanega minimalnega kapitala, glede na manjšo vrednost, za skupni obseg takšnih vrednostnih papirjev in podrejenega dolžniškega kapitala iz točke (a), če izpolnjujejo naslednje: (i) ne smejo biti poplačani na pobudo prinosnika ali brez predhodne odobritve pristojnega organa; (ii) pogodba o izdaji instituciji omogoča, da odloži plačilo obresti posojila; (iii) terjatve posojilodajalca do institucije so v celoti uvrščene za terjatvami vseh nepodrejenih upnikov; (iv) listine, ki urejajo izdajo vrednostnih papirjev, določajo sposobnost absorpcije izgube dolga in neplačanih obresti, istočasno pa omogočajo, da institucija lahko nadaljuje poslovanje; in (v) upoštevajo se le v celoti plačani zneski. Za namene točke (a) podrejeni dolžniški kapital izpolnjuje tudi naslednje pogoje: (i) upoštevajo se le v celoti vplačana sredstva; (ii) za posojila z določenim rokom zapadlosti je prvotna zapadlost najmanj pet let. Najpozneje eno leto pred datumom odplačila institucija pristojnim organom v potrditev predloži načrt, iz katerega je razvidno, kako se bo razpoložljivi minimalni kapital ohranil ali privedel na zahtevano raven ð ob ï zapadlosti, razen če se obseg, v katerem se posojilo lahko razvrsti kot sestavni del razpoložljivega minimalnega kapitala, postopno zmanjšuje v obdobju najmanj petih let pred datumom odplačila. Pristojni organi lahko dovolijo predčasno odplačilo takšnih posojil, če institucija, ki jih je izdala, predloži vlogo in njen razpoložljivi minimalni kapital ne pade pod zahtevano raven; (iii) posojila, katerih rok zapadlosti ni določen, so odplačljiva le s petletnim odpovednim rokom, razen če ne predstavljajo več sestavine razpoložljivega minimalnega kapitala ali se za predčasno odplačilo posebej ne zahteva predhodna privolitev pristojnih organov. V takšnem primeru institucija obvesti pristojne organe najmanj šest mesecev pred datumom nameravanega poplačila ter pri tem navede razpoložljivi in zahtevani minimalni kapital pred odplačilom in po njem. Pristojni organi dovolijo odplačilo le, če razpoložljivi minimalni kapital institucije ne pade pod zahtevano raven; (iv) posojilna pogodba ne vsebuje klavzule o tem, da bo v določenih okoliščinah, razen pri prenehanju institucije, dolg postal odplačljiv pred dogovorjenimi datumi za odplačilo; in (v) posojilno pogodbo je mogoče spremeniti šele potem, ko pristojni organi izjavijo, da ne nasprotujejo spremembi; 4. Na zahtevo, ki jo podprto z dokazi institucija institucija podpre z dokazi in predloži pristojnemu organu matične države članice, in s soglasjem tega pristojnega organa, lahko razpoložljivi minimalni kapital predstavlja(-jo) z