Skupni predlog SKLEP SVETA o načinu izvajanja solidarnostne klavzule s strani Unije /* JOIN/2012/039 final - 2012/0370 (NLE) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA Člen 222 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) vsebuje novo določbo za „solidarnostno klavzulo“, ki določa, da Unija in njene države članice delujejo skupaj v duhu solidarnosti, če je država članica žrtev terorističnega napada, naravne nesreče ali nesreče, ki jo je povzročil človek. Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko morata v skladu s prvim stavkom člena 222(3) predložiti skupni predlog, na podlagi katerega Svet sprejme sklep o načinu izvajanja solidarnostne klavzule s strani Unije. Evropski parlament mora biti obveščen. Zaradi širokega področja uporabe tega člena Pogodbe način izvajanja solidarnostne klavzule zajema številna področja politik in številne instrumente. Mednje spadajo strategija notranje varnosti EU[1], mehanizem Unije na področju civilne zaščite in finančni instrument za civilno zaščito[2], Solidarnostni sklad Evropske unije[3], pobuda za zdravstveno varnost pri resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje[4], strukture za krizno odzivanje in analizo kriz v ESZD ter ureditev za krizno usklajevanje v Svetu. Način izvajanja je skladen tudi z oblikovanjem evropskega območja pravice v Uniji. 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI Države članice so na podlagi vprašalnika, ki sta ga skupaj pripravili Komisija in ESZD, zagotovile dragocene pisne prispevke k pripravi predloga. Poleg tega so predstavniki držav članic razpravljali v različnih odborih Sveta. Ti vključujejo Politični in varnostni odbor, Stalni odbor za operativno sodelovanje na področju notranje varnosti, Usklajevalni odbor na področju policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah ter Vojaški odbor. Evropski parlament je tudi zagotovil zelo koristen prispevek v obliki resolucije „Klavzule o medsebojni obrambi in solidarnosti EU: politične in operativne razsežnosti“[5]. 3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA Cilj predloga je izpolnitev člena 222(3), ki zahteva, da Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko Svetu predložita predlog o načinu izvajanja solidarnostne klavzule s strani Unije. V predlogu so opredeljeni geografsko področje uporabe, mehanizem aktiviranja in ureditev odzivanja na ravni Unije. V skladu s členom 222(2) predlog upošteva ureditev usklajevanja v Svetu (na podlagi ureditve za krizno usklajevanje) in je skladen z njo. Ob upoštevanju člena 222(4) predlog ureja: (i) celovito oceno nevarnosti in tveganj na ravni Unije, ki je podlaga za redno ocenjevanje s strani Evropskega sveta, in (ii) ukrepe pripravljenosti Unije in držav članic, sprejete na podlagi smernic Evropskega sveta. Klavzula velja za nesreče in teroristične napade na ozemlju EU, bodisi na kopnem, morju ali v zraku. Velja ne glede na to, ali kriza izvira znotraj ali zunaj EU. Klavzula velja tudi za ladje (v mednarodnih vodah) in letala (v mednarodnem zračnem prostoru) ter kritične infrastrukture (npr. naftne in plinske naprave na morju), ki spadajo pod jurisdikcijo države članice. Klavzula se nanaša na vse strukture kriznega odzivanja na ravni EU. Glede na notranjo razsežnost klavzule je večina zadevnih struktur vzpostavljenih v okviru Komisije (GD ECHO, HOME, SANCO, TAXUD itd.) ali decentraliziranih agencij EU (FRONTEX, ECDC, EUROPOL, EMSA, EFSA, EMA itd.). Evropska služba za zunanje delovanje ima na voljo strukture za spremljanje razmer, obveščevalne in vojaške strukture[6] ter mrežo delegacij, ki lahko prispevajo k odzivanju na nevarnosti ali nesreče na ozemlju držav članic ali na krize z zunanjo razsežnostjo. Usklajevanje in izmenjava informacij med Komisijo, ESZD in ustreznimi agencijami potekata v okviru sestankov, ki jih skliče Komisija za pripravo predlaganih ukrepov za odzivanje na krizne razmere. Način izvajanja solidarnostne klavzule ne nadomešča obstoječih instrumentov in politik ter posebnih postopkov za njihovo aktiviranje. Zagotavlja krovni okvir za primere izredne nevarnosti ali škode, ki presegajo zmogljivosti odzivanja prizadetih držav članic. Za izboljšanje učinkovitosti ter v izogib podvajanju struktur in funkcij bo uporabljen mrežni pristop. Najustreznejši center EU za odzivanje glede na posamezno krizo bo deloval kot središče in vmesnik z državami članicami („gravitacijsko središče“), podpiral pa ga bo celoten spekter specializiranih storitev. Predlog določa, da bi morala EU ukrepati samo v izjemnih okoliščinah in na zaprosilo političnih organov države članice, ki meni, da so njene zmogljivosti preobremenjene zaradi dejanskega ali neposredno grozečega terorističnega napada oziroma naravne nesreče ali nesreče, ki jo povzroči človek. Zadevna država članica lahko uveljavlja solidarnostno klavzulo. Svoje zaprosilo mora nasloviti na Komisijo in hkrati uradno obvestiti predsedstvo Sveta. Pristojni organi zadevne države članice morajo takoj stopiti v stik s središčem Komisije za odzivanje v izrednih razmerah (ERC), ki bo delovalo 24 ur na dan, 7 dni na teden kot prva enotna kontaktna točka na ravni služb Unije. Po uveljavljanju solidarnostne klavzule s strani države članice morata Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko v skladu s tem sklepom ukrepati tako: · najprej morata določiti in uporabiti vse instrumente Unije, ki lahko pomagajo pri odzivanju na zadevno krizo. Ti vključujejo vse sektorske, operativne ali politične instrumente, ki so v njuni pristojnosti. Poleg tega morata določiti in predlagati uporabo instrumentov in virov, ki spadajo v pristojnost agencij Unije; · nato morata v tesnem stiku z zadevno državo članico oceniti, ali obstoječi instrumenti zadoščajo ali je potrebna dodatna podpora, po potrebi dopolnjena s finančno pomočjo iz Solidarnostnega sklada EU; · če je primerno, morata Svetu predložiti predloge glede operativnih odločitev za okrepitev obstoječih mehanizmov, odločitev o izrednih ukrepih držav članic, ki niso predvideni v obstoječih instrumentih, usklajevanja politik in izmenjave informacij ter operativnih ali podpornih ukrepov za hitro ukrepanje držav članic. Če je potrebna vojaška podpora, ki presega tisto, kar je že predvideno v okviru mehanizma civilne zaščite, bo visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko predložil ločen predlog v skladu z ustreznimi določbami Pogodbe. Komisija in Evropska služba za zunanje delovanje bosta pripravili skupna poročila o celoviti oceni razmer. Ta poročila bo pripravilo središče za odzivanje v izrednih razmerah (ERC) ali imenovano operativno središče v sodelovanju s Situacijskim centrom EU na podlagi prispevkov različnih centrov za spremljanje razmer in krizno upravljanje v državah članicah, Komisiji, ESZD, agencijah EU in ustreznih mednarodnih organizacijah. Poročila se bodo posredovala državam članicam za obveščanje in podporo usklajevanja in odločanja na politični ravni v Svetu. ERC bo sprva deloval kot enotno operativno središče na ravni Unije. Komisija lahko pozneje v posvetovanju z visokim predstavnikom Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko imenuje drugo središče, ki je ob upoštevanju narave krize bolj primerno za to nalogo. Imenovano operativno središče bo delovalo kot prva kontaktna točka za države članice. Prevzelo bo vodilno vlogo pri usklajevanju operativnega odzivanja in pripravi skupnih poročil o oceni razmer. Po uveljavljanju klavzule s strani države članice lahko predsedstvo Sveta odloči o uporabi ureditve za krizno usklajevanje ter opredeli najbolj primeren način za hitro posvetovanje in odločanje v Svetu v skladu z obveznostjo držav članic po členu 222(2), da pomagajo. Podporo pri uporabi ureditve za krizno usklajevanje zagotavljajo generalni sekretariat Sveta, Komisija in ESZD. Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko bosta od leta 2015 redno pripravljala skupno poročilo o celoviti oceni nevarnosti in tveganj na ravni Unije. To poročilo bo temeljilo na ocenah nevarnosti, groženj in tveganj, ki se trenutno pripravljajo na različnih področjih (kot so terorizem, organizirani kriminal, civilna zaščita, zdravje, podnebne spremembe in okolje). Temeljilo bo zlasti na spremljanju, razlagi in izmenjavi informacij, ki jih predložijo države članice (prek obstoječih sektorskih mrež ali kriznih centrov), agencije EU ter ustrezne mednarodne organizacije. Poročila o celoviti oceni nevarnosti in tveganj bodo podlaga za redno ocenjevanje s strani Evropskega sveta. Pravna podlaga Pravna podlaga tega predloga je člen 222 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Načelo subsidiarnosti Predlog določa, da bi morala EU ukrepati samo v izjemnih okoliščinah in na zaprosilo političnih organov države članice, ki meni, da so njene zmogljivosti preobremenjene. Načelo sorazmernosti Predlog ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje ciljev solidarnostne klavzule. V ta namen predvideva ustrezno uporabo vseh običajnih obstoječih instrumentov pomoči EU. 2012/0370 (NLE) Skupni predlog SKLEP SVETA o načinu izvajanja solidarnostne klavzule s strani Unije SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega stavka člena 222(3) Pogodbe, ob upoštevanju skupnega predloga Evropske komisije in visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, ob upoštevanju naslednjega: (1) Ta sklep zadeva izvajanje solidarnostne klavzule s strani Unije. Vendar pa bi bilo treba doseči skladnost in komplementarnost ukrepov Unije z drugo pomočjo, ki jo zagotovijo države članice v skladu s členom 222(2) Pogodbe in izjavo 37, ki je priložena Pogodbi in določa, da lahko država članica izbere najustreznejša sredstva za izpolnitev lastne zaveze solidarnosti do druge države članice. (2) Izvajanje solidarnostne klavzule s strani Unije: temelji na obstoječih instrumentih, kolikor je to mogoče; povečuje učinkovitost s krepitvijo usklajevanja in preprečevanjem podvajanja; poteka brez dodatnih virov; državam članicam zagotavlja preprost in jasen vmesnik na ravni Unije ter spoštuje institucionalne pristojnosti vsake institucije in službe. (3) Ta sklep se nanaša na številne politične instrumente, zlasti na: strategijo notranje varnosti Evropske unije, mehanizem Evropske unije na področju civilne zaščite, Solidarnostni sklad Evropske unije, sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje in na strukture, oblikovane v okviru skupne varnostne in obrambne politike. (4) Usklajevanje držav članic v Svetu bi moralo temeljiti na ureditvi EU za krizno usklajevanje, kakor je bila revidirana na podlagi pooblastila Sveta in njegovih poznejših sklepov[7], ki navajajo, da bi bilo treba skladnost zagotoviti z izvajanjem solidarnostne klavzule, da bi se moral način izvajanja opirati na dobro znane redne postopke Sveta namesto uporabe vnaprej določenih ad hoc skupin, in da bi bilo treba priznati pomen zmogljivosti za celovito spremljanje razmer v EU. (5) Geografsko področje uporabe načina izvajanja je treba jasno opredeliti. (6) Kar zadeva boj proti terorizmu[8], so na voljo različni instrumenti, ki krepijo varovanje kritične infrastrukture na področju energetike in prometa[9], spodbujajo sodelovanje med organi kazenskega pregona, krepijo preprečevanje radikalizacije ter omejujejo dostop teroristov do finančnih sredstev in eksplozivov ter kemičnih, bioloških, radioloških in jedrskih snovi[10]. (7) Kar zadeva način izvajanja, je treba na ravni Unije opredeliti mehanizem aktiviranja, ki temelji na zaprosilu političnih organov zadevnih držav članic in ki ga podpira enotna vstopna točka na ravni Unije. (8) Učinkovitost ureditve odzivanja na ravni Unije bi bilo treba izboljšati z okrepljenim usklajevanjem na podlagi obstoječih instrumentov. (9) Mehanizem civilne zaščite[11] spodbuja okrepljeno sodelovanje med državami članicami in Unijo na področju civilne zaščite. Predlog Komisije za mehanizem Unije na področju civilne zaščite[12] predvideva vzpostavitev središča za odzivanje v izrednih razmerah (v nadaljnjem besedilu: ERC), ki bo zagotavljalo operativno zmogljivost 24 ur na dan, 7 dni na teden ter služilo državam članicam in Komisiji. (10) Evropska služba za zunanje delovanje ima na voljo obveščevalne in vojaške strukture (na primer Center EU za analizo obveščevalnih podatkov, Vojaški štab EU in Situacijski center EU) ter mrežo delegacij, ki lahko tudi prispevajo k odzivanju na nevarnosti ali nesreče na ozemlju držav članic ali na krize z zunanjo razsežnostjo. (11) Center za strateško analizo in odzivanje, ustanovljen leta 2011 v okviru Generalnega direktorata Komisije za notranje zadeve, je pristojen za ocenjevanje in upravljanje tveganj in kriz, ki vplivajo na notranjo varnost Unije, vključno s tistimi, ki se nanašajo na terorizem. (12) Kadar je to glede na nujnost potrebno in izvedljivo, bi bilo treba ureditev odzivanja na ravni Unije dopolniti s sprejetjem pravnih aktov ali spremembo veljavnih aktov v skladu z ustreznimi določbami Pogodbe. (13) Ta sklep ne vpliva na obrambo. Če so v primeru krize potrebni ukrepi skupne zunanje in varnostne politike (SZVP), ki presegajo uporabo vojaških sredstev, ki jih zajema veljavna ureditev civilne zaščite, bi moral Svet sprejeti odločitev v skladu z ustreznimi določbami Pogodbe. (14) V sporočilu Komisije z naslovom „Izvajanje strategije notranje varnosti EU: pet korakov k varnejši Evropi“[13] je bil določen cilj povečanja odpornosti Evrope proti krizam in nesrečam s številnimi ukrepi, vključno z uporabo solidarnostne klavzule v celoti in razvojem pristopa k ocenjevanju nevarnosti in tveganj, ki upošteva vse grožnje. V skladu s tem bi bilo prav tako treba pripraviti in redno posodabljati medsektorski pregled naravnih nesreč in nesreč, ki jih povzroči človek. (15) Na ravni Unije bi bilo treba vzpostaviti postopek celovite ocene nevarnosti in tveganj, ki bi Evropskemu svetu omogočil, da ocenjuje nevarnosti, s katerimi se sooča Unija, da bi Uniji in njenim državam članicam omogočil učinkovito ukrepanje. (16) Evropski parlament je 22. novembra 2012 sprejel resolucijo 2012/2223 z naslovom „Klavzule o medsebojni obrambi in solidarnosti EU: politične in operativne razsežnosti“. (17) Ureditev, ki je določena v navedeni resoluciji, ne vpliva na nadaljnji razvoj posebnih ureditev za obravnavo kriznih razmer, ki nastanejo zunaj ozemlja držav članic. (18) Ta sklep spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, ter ga je treba uporabljati v skladu s temi pravicami in načeli. (19) Ker ciljev tega sklepa, to je izvajanja solidarnostne klavzule s strani Unije, države članice same ne morejo zadovoljivo doseči in ga je torej lažje doseči na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta sklep ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenih ciljev – SPREJEL NASLEDNJI SKLEP: Člen 1 Splošni cilj in vsebina 1. Ta sklep določa pravila in postopke za izvajanje določbe prvega stavka člena 222(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: solidarnostna klavzula). 2. Način izvajanja na ravni Unije temelji na mehanizmih Komisije in agencij Unije za zagotavljanje informacij in podpore ter jih dopolnjuje. Pri krizah z zunanjo razsežnostjo ali krizah, ki zahtevajo zagotavljanje obveščevalnih podatkov, vojaška sredstva ali ukrepe SZVP, sprejmeta visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter ESZD ustrezne pobude ter zagotovita ustrezne informacije in podporo v okviru pristojnosti visokega predstavnika. 3. Ta način izvajanja bo pripomogel k večji učinkovitosti, ki temelji na boljšem usklajevanju odzivanja Unije in držav članic. 4. Usklajevanje na politični ravni v Svetu temelji na ureditvi za krizno usklajevanje ter zagotavlja tudi skladnost in komplementarnost z ukrepi Unije. Člen 2 Področje uporabe Ta sklep se uporablja v primeru terorističnih napadov, naravnih nesreč ali nesreč, ki jih povzroči človek, in sicer ne glede na to, ali je njihov izvor znotraj ali zunaj ozemlja držav članic: (a) na ozemlju držav članic, za katere velja Pogodba, vključno s površino, teritorialnim morjem in zračnim prostorom; (b) če gre za ladje (v mednarodnih vodah), letala (v mednarodnem zračnem prostoru) ali kritične infrastrukture (npr. naftne in plinske naprave na morju), ki spadajo pod jurisdikcijo države članice. Člen 3 Opredelitev pojmov V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (a) kriza: resno, nepričakovano in pogosto nevarno stanje, ki zahteva pravočasno ukrepanje; stanje, ki lahko vpliva na življenje, okolje, kritične infrastrukture ali ključne družbene funkcije ali jih ogroža in ki ga lahko povzročijo naravne nesreče ali nesreče, ki jih povzroči človek, ali teroristični napadi; (b) nesreča: vsaka situacija, ki negativno vpliva ali bi lahko negativno vplivala na ljudi, okolje ali premoženje; (c) teroristični napad: teroristično kaznivo dejanje, kakor je opredeljeno v Okvirnem sklepu Sveta 2002/475/PNZ z dne 13. junija 2002 o boju proti terorizmu, kakor je bil spremenjen z Okvirnim sklepom Sveta 2008/919/PNZ z dne 28. novembra 2008; (d) pripravljenost: stanje pripravljenosti in zmožnost, da se s človeškimi in materialnimi viri na podlagi vnaprej izvedenih ukrepov zagotovi učinkovit hiter odziv v nujnih primerih; (e) odziv: vsak ukrep, ki se izvede med nesrečo ali po njej oziroma med dejanskim ali neposredno grozečim terorističnim napadom ali po njem, da se odpravijo takojšnje škodljive posledice nesreče oziroma terorističnega napada. Člen 4 Aktiviranje 1. Država članica, ki je žrtev dejanskega ali neposredno grozečega terorističnega napada oziroma žrtev naravne nesreče ali nesreče, ki jo povzroči človek, lahko uveljavlja solidarnostno klavzulo, če, potem ko je izkoristila možnosti, ki jih ponujajo obstoječa sredstva in orodja na nacionalni ravni ali ravni Unije, meni, da situacija preobremenjuje njene odzivne zmogljivosti. 2. Zadevna država članica naslovi svoje zaprosilo prek središča za odzivanje v izrednih razmerah na predsednika Evropske komisije ter hkrati uradno obvesti predsedstvo Sveta. 3. Središče za odzivanje v izrednih razmerah deluje 24 ur na dan, 7 dni na teden kot prva enotna kontaktna točka za pristojne organe zadevne države članice. Člen 5 Ureditev odzivanja na ravni Unije 1. Po uveljavljanju solidarnostne klavzule s strani države članice Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko v skladu s členom 1(2): (a) določita in uporabita vse ustrezne instrumente Unije, s katerimi se je mogoče najbolje odzvati na krizo, vključno s sektorskimi, operativnimi, političnimi ali finančnimi odločitvami (npr. mehanizem civilne zaščite, center za strateško analizo in odzivanje, središče za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah, obveščevalni viri Centra EU za analizo obveščevalnih podatkov INTCEN), ki spadajo v pristojnost Komisije in visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, ter vojaška sredstva prek Vojaškega štaba Evropske unije; poleg tega določita instrumente in vire, ki spadajo v pristojnost agencij Unije, ter predlagata njihovo uporabo; (b) ocenita, ali obstoječi instrumenti zadoščajo; (c) redno pripravita poročila o celoviti oceni in analizi razmer za obveščanje in podporo usklajevanja ter odločanja na politični ravni v Svetu; (d) če je primerno, predložita Svetu predloge, zlasti glede: operativnih odločitev o okrepitvi obstoječih mehanizmov, odločitev o izrednih ukrepih držav članic, ki niso predvideni v obstoječih instrumentih, usklajevanja politik in izmenjave informacij z namenom ustvariti potrebne regulativne pogoje ter glede operativnih ali podpornih ukrepov za hitro ukrepanje držav članic. Komisija skliče sestanke za pripravo predlaganih ukrepov za odzivanje na krizne razmere. Povabi ESZD in ustrezne agencije EU. 2. Središče za odzivanje v izrednih razmerah (ERC) sprva deluje kot enotno operativno središče za države članice na ravni Unije. Komisija lahko pozneje v posvetovanju z visokim predstavnikom Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko imenuje drugo središče, ki je ob upoštevanju narave krize bolj primerno za to nalogo. Imenovano operativno središče deluje kot prva vstopna točka za države članice. Vodi usklajevanje operativnega odzivanja in pripravlja poročila o oceni razmer. Člen 6 Način usklajevanja v Svetu Po uveljavljanju solidarnostne klavzule s strani države članice lahko predsedstvo Sveta odloči o uporabi ureditve za krizno usklajevanje ter opredeli najbolj primeren način za hitro posvetovanje in odločanje v Svetu v zvezi z obveznostjo za zagotovitev pomoči. Podporo pri uporabi ureditve za krizno usklajevanje zagotavljajo generalni sekretariat Sveta, Komisija in ESZD. Člen 7 Poročila o oceni razmer Poročila o oceni razmer pripravlja ERC ali imenovano operativno središče v sodelovanju s Situacijskim centrom EU. Poročila se pripravljajo na podlagi prispevkov različnih centrov za spremljanje razmer in krizno upravljanje v državah članicah, Komisiji, ESZD, ustreznih agencijah EU ter ustreznih mednarodnih organizacijah. Člen 8 Celovita ocena nevarnosti in tveganj na ravni Unije 1. Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko od leta 2015 redno pripravljata skupno poročilo o celoviti oceni nevarnosti in tveganj na ravni Unije. 2. To poročilo temelji na ocenah nevarnosti, groženj in tveganj, ki se trenutno pripravljajo na različnih področjih (kot so terorizem, organizirani kriminal, civilna zaščita, zdravje, okolje, podnebne spremembe itd.), zlasti na podlagi spremljanja, razlage in izmenjave informacij, ki jih predložijo države članice (prek obstoječih sektorskih omrežij ali kriznih centrov), agencije Unije ter ustrezne mednarodne organizacije. 3. Poročila o celoviti oceni nevarnosti in tveganj so podlaga za redno ocenjevanje s strani Evropskega sveta. Člen 9 Pripravljenost Države članice, Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko lahko ocenijo sredstva, ki so v Uniji in državah članicah na voljo za odzivanje na velike nevarnosti, pri čemer ugotovijo morebitne vrzeli ter najbolj uspešne in stroškovno učinkovite načine za obravnavanje teh vrzeli in izgradnjo sredstev za učinkovito solidarnost. Člen 10 Začetek veljavnosti Ta sklep začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. V Bruslju, Za Svet Predsednik [1] Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z dne 22. novembra 2010 z naslovom „Izvajanje strategije notranje varnosti EU: pet korakov k varnejši Evropi“ (COM(2010) 673 final). [2] Odločba Sveta o vzpostavitvi mehanizma Skupnosti na področju civilne zaščite (prenova) (2007/779/ES, Euratom); Odločba Sveta o vzpostavitvi finančnega instrumenta za civilno zaščito (2007/162/ES, Euratom). [3] Uredba Sveta (ES) št. 2012/2002 z dne 11. novembra 2002 o ustanovitvi Solidarnostnega sklada Evropske unije. [4] Predlog sklepa Evropskega parlamenta in Sveta o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje, COM(2011) 866 final. [5] 2012/2223 z dne 22. novembra 2012. [6] Na primer Center EU za analizo obveščevalnih podatkov, Vojaški štab EU in Situacijski center EU. [7] Sklepi Sveta PNZ z dne 1. junija 2006, dok. 9409/06, sklepi Coreperja z dne 10. decembra 2010; sklepi Coreperja z dne 23. novembra 2011 in 30. maja 2012. [8] Terorizem, kot je opredeljen v okvirnih sklepih Sveta o boju proti terorizmu iz leta 2002 in 2008 (UL L 164, 22.6.2002, str. 3; UL L 330, 9.12.2008, str. 21). [9] Kot je opredeljeno v Direktivi Sveta (ES) št. 114/2008 z dne 8. decembra 2008 o evropski kritični infrastrukturi (UL L 345, 23.12.2008). [10] Sporočilo Komisije z naslovom „Politika EU za boj proti terorizmu: glavni dosežki in izzivi za prihodnost“ (COM(2010) 386 final z dne 20. julija 2010). Nato so bili sprejeti nadaljnji ukrepi, na primer predlog uredbe o trženju in uporabi predhodnih sestavin za eksplozive (COM(2010) 473 final), vzpostavitev mreže za ozaveščanje o radikalizaciji (RAN) ter okrepljena prizadevanja na področju CBRN ter varovanja in odkrivanja eksplozivov. [11] Odločba Sveta (2007/779/ES, Euratom) o vzpostavitvi mehanizma Skupnosti na področju civilne zaščite (prenova) in Odločba Sveta o vzpostavitvi finančnega instrumenta za civilno zaščito (2007/162/ES, Euratom). [12] COM(2011) 934 final. [13] COM(2010) 673 final.