EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 17.11.2021 COM(2021) 706 final 2021/0366(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o omogočanju dostopnosti nekaterih primarnih in drugih proizvodov, povezanih s krčenjem in degradacijo gozdov, na trgu Unije in njihovem izvozu iz Unije ter o razveljavitvi Uredbe (EU) št. 995/2010 (Besedilo velja za EGP) {SEC(2021) 395 final} - {SEC(2021) 396 final} - {SWD(2021) 325 final} - {SWD(2021) 326 final} - {SWD(2021) 327 final} - {SWD(2021) 328 final} - {SWD(2021) 329 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Krčenje in degradacija gozdov se odvijata z zaskrbljujočo hitrostjo ter poslabšujeta podnebne spremembe in povzročata izgubo biotske raznovrstnosti. Glavni vzrok za krčenje in degradacijo gozdov je širjenje kmetijskih zemljišč za proizvodnjo primarnih proizvodov, kot so govedo, les, palmovo olje, soja, kakav ali kava. Zaradi vse številčnejšega svetovnega prebivalstva in vse večjega povpraševanja po kmetijskih proizvodih, zlasti tistih živalskega izvora, naj bi se po pričakovanjih povečalo povpraševanje po kmetijskih zemljiščih in dodatno obremenilo gozdove, spreminjajoči se podnebni vzorci pa bodo vplivali na proizvodnjo hrane. Zato bo nujen prehod na trajnostno proizvodnjo, ki ne bo vodila v nadaljnje krčenje in degradacijo gozdov. EU je pomembna potrošnica primarnih proizvodov, povezanih s krčenjem in degradacijo gozdov, nima pa posebnih in učinkovitih pravil, s katerimi bi lahko zmanjšala svoj prispevek k tem pojavom. Cilj te pobude je zato omejiti krčenje in degradacijo gozdov, ki ju povzročata proizvodnja in potrošnja v EU. To naj bi zmanjšalo emisije toplogrednih plinov in izgubo biotske raznovrstnosti na svetovni ravni. Cilj pobude je čim bolj zmanjšati porabo proizvodov iz dobavnih verig, povezanih s krčenjem ali degradacijo gozdov, ter povečati povpraševanje EU po primarnih in drugih proizvodih zakonitega izvora, ki ne povzročajo krčenja gozdov, ter trgovino z njimi. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Predlog je bil prvič napovedan v sporočilu Komisije z naslovom „Okrepitev ukrepov EU za zaščito in obnovo svetovnih gozdov“ iz leta 2019 (v nadaljnjem besedilu: sporočilo iz leta 2019), v katerem se je Komisija zavezala, da bo „ocenila dodatne regulativne in neregulativne ukrepe na strani povpraševanja, da se zagotovijo enaki konkurenčni pogoji in enotno razumevanje dobavnih verig, ki ne povzročajo krčenja gozdov, z namenom povečanja preglednosti dobavne verige in čim večjega zmanjšanja tveganja za krčenje in degradacijo gozdov, povezanega z uvozom primarnih proizvodov v EU“. Ta zaveza je bila nato potrjena v evropskem zelenem dogovoru, strategiji EU za biotsko raznovrstnost do leta 2030 in strategiji „od vil do vilic“, pri čemer je bil v zadnjih dveh napovedan ustrezen zakonodajni predlog za leto 2021. Predlog je sestavni del splošnih ciljev evropskega zelenega dogovora in vseh pobud, razvitih v okviru tega dogovora, ter skladen z njimi. Zlasti se dopolnjuje z drugimi ukrepi, predlaganimi v sporočilu iz leta 2019, in sicer: 1) partnersko sodelovanje z državami proizvajalkami za odpravo temeljnih vzrokov za krčenje gozdov in spodbujanje trajnostnega gospodarjenja z gozdovi ter 2) mednarodno sodelovanje z glavnimi državami porabnicami za zmanjšanje selitve težav v druge regije in spodbujanje sprejetja podobnih ukrepov, da se prepreči dajanje proizvodov iz dobavnih verig, povezanih s krčenjem in degradacijo gozdov, na trg. Komisija bo zato še naprej partnersko sodelovala z državami proizvajalkami in ponujala nove oblike podpore in spodbud v zvezi z varstvom gozdov, izboljšanjem upravljanja in lastništva zemljišč, krepitvijo izvrševanja zakonodaje in spodbujanjem trajnostnega gospodarjenja z gozdovi, kmetijstva, odpornega na podnebne spremembe, trajnostne intenzifikacije in diverzifikacije, agroekologije in kmetijsko-gozdarskih sistemov. V obstoječem zakonodajnem okviru EU se krčenje gozdov obravnava le delno. Akcijski načrt EU o izvrševanju zakonodaje, upravljanju in trgovanju na področju gozdov (FLEGT) iz leta 2003 je najpomembnejši instrument politike EU za boj proti nezakoniti sečnji in z njo povezani trgovini. Akcijski načrt FLEGT sicer obravnava nezakonito sečnjo in z njo povezano trgovino, ne obravnava pa krčenja gozdov kot takega. Pomemben element akcijskega načrta FLEGT je prostovoljna shema, ki zagotavlja, da se v EU uvaža samo zakonito pridobljeni les iz držav, ki so privolile v sodelovanje v tej shemi. Notranji pravni okvir EU za to shemo je uredba o izvrševanju zakonodaje, upravljanju in trgovanju na področju gozdov (uredba o shemi FLEGT), ki vzpostavlja sistem izdajanja dovoljenj, ki je podlaga za sporazume o prostovoljnem partnerstvu FLEGT. Drugi pomemben element akcijskega načrta FLEGT je uredba o lesu, ki prepoveduje dajanje nezakonito pridobljenega lesa in lesnih proizvodov na trg EU ter določa obveznosti za gospodarske subjekte, ki les prvič dajejo na trg. Tako za uredbo o shemi FLEGT in uredbo o lesu je bilo opravljeno preverjanje primernosti, možnosti politike, predstavljene v tej uredbi, pa temeljijo tudi na ugotovitvah preverjanja primernosti. Komisija bo na podlagi izkušenj in spoznanj, pridobljenih v okviru akcijskega načrta FLEGT in uredbe o shemi FLEGT po potrebi vzpostavila partnerstva za gozdove z zadevnimi partnerskimi državami. Glavni cilj partnerstev za gozdove bo celovito in celostno varstvo, obnova in/ali zagotavljanje trajnostne rabe gozdov, da se izpolnijo prednostne naloge evropskega zelenega dogovora in cilji razvojnega sodelovanja EU, kot so odpravljanje revščine, dobro upravljanje in človekove pravice. Spodbujala bodo gospodarjenje z gozdovi in reforme politik za trajnostno gospodarjenje z gozdovi ter prispevala k zajezitvi krčenja in degradacije gozdov. •Skladnost z drugimi politikami Unije V sporočilu iz leta 2019 je določen splošni cilj varstva in izboljšanja zdravja obstoječih gozdov, zlasti pragozdov, ter povečanja trajnostne in biotsko raznovrstne gozdnatosti po vsem svetu. V okviru evropskega zelenega dogovora strategija EU za biotsko raznovrstnost do leta 2030 in strategija „od vil do vilic“ opredeljujeta ta zakonodajni predlog in druge ukrepe za preprečevanje ali zmanjšanje dajanja proizvodov iz dobavnih verig, povezanih s krčenjem ali degradacijo gozdov, na trg EU, kot pomembne za doseganje njunih ciljev. Druge pomembne pobude vključujejo na primer sporočilo z naslovom „Dolgoročna vizija za podeželska območja EU“. Nova strategija EU za gozdove potrjuje, da ukrepi, ki so bili opredeljeni že v sporočilu iz leta 2019, določajo temeljni okvir za globalno ukrepanje EU, vključno s to zakonodajno pobudo, ter se bodo ustrezno in dosledno upoštevali pri oblikovanju notranjih politik. Ta uredba bo dopolnjevala zakonodajno pobudo o trajnostnem upravljanju podjetij, katere cilj je izboljšati regulativni okvir EU na področju prava družb in upravljanja podjetij. Pobuda o trajnostnem upravljanju podjetij temelji na horizontalnem pristopu, ki obravnava škodljive učinke na človekove pravice in okolje, ki vplivajo na ravnanje podjetij pri njihovem poslovanju in v njihovih vrednostnih verigah. Ureditev trajnostnega upravljanja podjetij bo obravnavala poslovne dejavnosti in vrednostne verige na splošno, pristop h krčenju gozdov pa se osredotoča na specifične proizvode in dobavne verige proizvodov. Čeprav so splošni cilji obeh pobud lahko skupni in se medsebojno podpirajo, pa so specifični cilji različni. Obveznost potrebne skrbnosti iz pobude o trajnostnem upravljanju podjetij naj bi se uporabljala za vrsto velikih podjetij EU v različnih sektorjih (z bolj ciljno usmerjeno ureditvijo za nekatera srednja podjetja), zajeta pa naj bi bila tudi podjetja zunaj EU. Zakonodajna pobuda o krčenju gozdov ima zelo specifičen cilj, in sicer da se omeji dajanje proizvodov, povezanih s krčenjem gozdov, na trg EU, njene zahteve pa bodo na nekaterih področjih bolj specifične v primerjavi s splošnimi obveznostmi iz pobude o trajnostnem upravljanju podjetij. Vključuje tudi prepoved, ki se bo uporabljala za vse gospodarske subjekte, ki dajejo zadevne proizvode na trg, vključno s podjetji v EU in zunaj nje, ne glede na njihovo pravno obliko in velikost. Kadar zahteve pobude o trajnostnem upravljanju podjetij presegajo zahteve iz uredbe o krčenju gozdov, se uporabljajo skupaj. Ta pobuda ne bo posebej obravnavala finančnega sektorja in naložb. Obstoječe pobude na področju trajnostnega financiranja, kot sta izvajanje uredbe EU o taksonomiji in prihodnja direktiva o poročanju podjetij o trajnostnosti (sedanja direktiva o nefinančnem poročanju), so zelo primerne za obravnavo učinkov krčenja gozdov v finančnem in naložbenem sektorju ter tako dopolnjujejo in podpirajo to zakonodajno pobudo o krčenju gozdov. Direktiva o poročanju podjetij o trajnostnosti in uredba o taksonomiji tudi nefinančnim podjetjem nalagata obveznosti razkritja: direktiva o poročanju podjetij o trajnostnosti predvideva objavo sektorskih standardov poročanja do oktobra 2023; v skladu z uredbo EU o taksonomiji pa so bila na podlagi delegiranega akta za blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje že določena tehnična merila za gozdarstvo, medtem ko je bila objava meril za kmetijstvo odložena. Obe gospodarski dejavnosti sta lahko zajeti v okviru delegiranih aktov za druge štiri okoljske cilje. Pričakuje se, da se bo ta predlog uredbe uporabljal skupaj z direktivo o energiji iz obnovljivih virov tudi za nekatere primarne proizvode, ki se uporabljajo kot pogonska biogoriva ali za proizvodnjo pogonskih biogoriv, kot so lesni peleti ali derivati soje in palmovega olja. Cilji obeh sklopov predpisov EU se dopolnjujejo, saj oba obravnavata krovna cilja boja proti podnebnim spremembam in izgubi biotske raznovrstnosti. Ta zakonodajna pobuda določa zahteve za primarne in druge proizvode, povezane s krčenjem in degradacijo gozdov, ki se dajejo na trg EU. Njen namen je zajeziti krčenje gozdov, ki ga povzroča EU. Direktiva o energiji iz obnovljivih virov med drugim določa pravila o trajnostnih merilih za pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva, ki se štejejo za trajnostna, ter določa cilje za dosego cilja EU, da do leta 2030 doseže vsaj 32-odstotni delež energije iz obnovljivih virov. Kar zadeva njuno medsebojno delovanje v praksi, bodo za primarne in druge proizvode, ki spadajo na področje uporabe obeh aktov, veljale zahteve za splošni dostop do trga in za njihovo vključenost med obnovljive vire energije. Te zahteve so združljive in se medsebojno krepijo. V posebnem primeru sistemov certificiranja nizkega tveganja za posredno spremembo rabe zemljišč v skladu z Uredbo Komisije (EU) 2019/807 o dopolnitvi Direktive (EU) 2018/2001 „glede določitve surovin z visokim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč, v zvezi s katerimi se ugotavlja znatna širitev proizvodnega območja na zemljišča z visoko zalogo ogljika, ter certificiranja pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv in biomasnih goriv z nizkim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč“, lahko te sisteme certificiranja uporabljajo tudi gospodarski subjekti in trgovci v okviru svojih sistemov potrebne skrbnosti za pridobivanje informacij, kot jih zahteva ta uredba, da izpolnijo nekatere zahteve glede sledljivosti in informacij, določene v členu 9 te uredbe. Kot pri vseh drugih sistemih certificiranja njihova uporaba ne posega v pravno odgovornost in obveznosti gospodarskih subjektov in trgovcev iz te uredbe, da ravnajo s potrebno skrbnostjo.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Pristojnost EU za ukrepanje na področju krčenja in degradacije gozdov izhaja iz členov Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), ki se nanašajo na varstvo okolja. V skladu s členom 191(1) PDEU so kot cilji okoljske politike Unije opredeljeni „ohranjanj[e], varstv[o] in izboljšanj[e] kakovosti okolja; varovanj[e] človekovega zdravja; skrbn[a] in preudarn[a] rab[a] naravnih virov; spodbujanj[e] ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih ali globalnih okoljskih problemov, zlasti v boju proti podnebnim spremembam“. Sprejetje ukrepov za boj proti krčenju in degradaciji gozdov na ravni Unije bo prispevalo k zmanjševanju emisij toplogrednih plinov, povečevanju odpornosti na podnebne spremembe in zmanjševanju človeškega vpliva na biotsko raznovrstnost ter tako znatno prispevalo k vsakemu od ciljev okoljske politike. Člen 192 PDEU bi zato bilo treba uporabiti kot pravno podlago tega predloga. Kot pri mnogih okoljskih vprašanjih imajo lahko posledice krčenja gozdov na nekem območju posledice na svetovni ravni. Zato je primerno, da so v predlog na predlagani pravni podlagi zajeti tako domači proizvodi kot proizvodi, ki so sproščeni v prosti promet ali izvoženi. To bo omogočilo skladnost s členom 191(2) PDEU, ki določa, da mora okoljska politika Unije doseči visoko raven varstva, in s členom 3(3) Pogodbe o Evropski uniji (PEU), v skladu s katerim je kot eden od ciljev Unije opredeljeno spodbujanje visoke ravni varstva in izboljšanje kakovosti okolja. Člen 192(1) PDEU določa, da se „Evropski parlament in Svet [...] po rednem zakonodajnem postopku ter po posvetovanju z Ekonomsko-socialnim odborom in Odborom regij odločita, katere ukrepe naj Unija sprejme za doseganje ciljev iz člena 191“. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Glavni dejavniki krčenja in degradacije gozdov so povezani tako s trgom EU kot z mednarodno trgovino. Ukrepanje na ravni EU je potrebno za usklajeno in harmonizirano obravnavo odtisa potrošnje EU in vprašanj mednarodne trgovine, pri čemer je treba zagotoviti pravno varnost in jasnost, ki sta potrebni za pravilno delovanje trga EU. Brez harmoniziranega pristopa bi več držav članic sprejelo ukrepe, ki omejujejo notranjo trgovino, kar bi oviralo delovanje notranjega trga. To bi imelo resne posledice za delovanje trga EU, ogrozilo zmožnost evropskih gospodarskih subjektov, da nabavljajo proizvode/primarne proizvode s področja uporabe te uredbe, in spodkopalo verodostojnost ukrepov EU. Druge države članice bi se lahko odločile, da ne bodo sprejele ukrepov, ki bi omejevali morebitni vpliv ukrepov, ki bi jih sprejele druge države članice v zvezi s krčenjem gozdov. Dobavne verige za proizvode, ki jih zajema pobuda, so mednarodne in zelo pogosto globalne. Izkušnje EU pri reševanju zapletenih vprašanj o dobavnih verigah (npr. zaradi zakonodaje, povezane z nezakonito sečnjo) kažejo, da je ključnega pomena, da se zagotovijo enaki konkurenčni pogoji za gospodarske subjekte v smislu zahtev, ki jih morajo izpolnjevati, preden dajo proizvode (primarne in pridobljene proizvode) prvič na trg EU. Ker na evropski ravni ni ustreznih pravil, so odgovorni poslovni subjekti, ki so pripravljeni očistiti svoje dobavne verige, v slabšem konkurenčnem položaju, netrajnostno ravnanje pa je nagrajeno. Čeprav je okolje v deljeni pristojnosti EU in držav članic, so potrebni ukrepi na ravni EU, da se zagotovi enotno razumevanje dobavnih verig, ki ne povzročajo krčenja in degradacije gozdov, poveča preglednost takih dobavnih verig in z obsegom ukrepov omogoči znaten vpliv na krčenje gozdov. Za blago, ki je sproščeno v prosti promet ali izvoženo s trga Unije, kolikor je zajeto v tej pobudi, bi bilo ukrepanje na ravni Unije učinkovitejše od ukrepanja na nacionalni ravni, saj bi preprečilo morebiten negativen vpliv na delovanje notranjega trga in trgovinske vidike. Ukrepi EU lahko zato dopolnjujejo in krepijo nacionalna prizadevanja držav članic. Če EU ne bi ukrepala, bi se problem krčenja in degradacije gozdov, povezan s potrošnjo v EU, nadaljeval in še poslabšal. To bi lahko negativno vplivalo na prizadevanja EU na področju globalnega varstva biotske raznovrstnosti in podnebnih sprememb. •Sorazmernost S to zakonodajno pobudo EU nadgrajuje ukrepe proti krčenju in degradaciji gozdov z vzpostavitvijo regulativnega okvira, ki je ambiciozen in izvedljiv ter spodbuja prehod na trajnostne dobavne verige v vseh državah proizvajalkah v EU in zunaj nje. S tem bi EU postala verodostojna svetovna določevalka standardov. Minimalne denarne koristi jasno odtehtajo stroške. Pobuda je tudi skladna z resnostjo in nujnostjo problema, ki ga želi rešiti, ter s prednostnimi nalogami evropskega zelenega dogovora. Cilj te zakonodajne pobude je kar najbolj zmanjšati prispevek EU h krčenju in degradaciji gozdov. Ta cilj bo dosežen z vzpostavitvijo večstopenjskega obveznega sistema potrebne skrbnosti, ki bo temeljil na opredelitvi pojma „ne povzroča krčenja gozdov“ v kombinaciji s sistemom primerjalne analize. Kot je analizirano v oceni učinka v zvezi z zmanjšanjem tveganja za krčenje in degradacijo gozdov, ki sta povezana s proizvodi, danimi na trg EU (v nadaljnjem besedilu: ocena učinka), se pričakuje, da bodo ti ukrepi najučinkovitejši pri omejevanju krčenja gozdov, ki ga povzroča EU, in najučinkovitejši med tistimi, ki so bili pregledani v okviru priprave te pobude. Ugotovitve ocene učinka kažejo, da bi bile pravno zavezujoče možnosti (kot so zahteva po nepovzročanju krčenja gozdov, obvezna potrebna skrbnost itd.) učinkovitejše od prostovoljnih ukrepov (kot so prostovoljna potrebna skrbnost, prostovoljno označevanje ali prostovoljno zasebno certificiranje). Te ugotovitve so bile podprte z izsledki odprtega javnega posvetovanja, na katerem je velika večina deležnikov, tj. poslovnih združenj in nevladnih organizacij, podprla ureditev obvezne potrebne skrbnosti. •Izbira instrumenta Predlagani instrument je uredba, saj je treba zagotoviti najvišjo raven harmonizacije, da se prepreči soobstoj različnih standardov v državah članicah, kar bi ogrozilo temeljno načelo prostega pretoka blaga. Z uredbo se bodo določile neposredne zahteve za vse gospodarske subjekte, s čimer bosta zagotovljeni potrebna pravna varnost in možnost izvrševanja popolnoma povezanega trga po vsej EU. Poleg tega se z uredbo zagotovi sočasno in enako izvajanje obveznosti v vseh 27 državah članicah. Z uredbo se bodo zmanjšale negotovosti glede časovnih okvirov med postopkom prenosa v nacionalno zakonodajo, ki so običajno povezane z direktivami na področju, na katerem sta čas in pravna varnost ključna zaradi napovedanih povečanj velikosti trga in splošnejših sprememb dinamike trga. Instrument je bil zasnovan tudi kot dinamičen sistem, primeren za prihodnost, ki se bo lahko prilagajal razvoju trga in novim podatkom ter znanstvenim dokazom. V ta namen je za Komisijo predvidenih več pooblastil, ki bodo omogočila razvoj izvedbenih ukrepov, med drugim za objavo rezultatov primerjalne analize držav in revizijo primarnih proizvodov, ki spadajo na področje uporabe uredbe. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Ta pobuda temelji na ugotovitvah preverjanja primernosti uredbe o lesu in uredbe o shemi FLEGT, ki je bilo izvedeno hkrati z oceno učinka te uredbe. Kar zadeva uredbo o lesu, je preverjanje primernosti pokazalo, da se je zaradi uredbe o lesu izboljšalo stanje v tretjih državah, tudi v državah, ki so se odločile, da ne bodo sodelovale v postopkih prostovoljnih sporazumov o partnerstvu. Glavni trgovinski partnerji EU so sprejeli ukrepe za okrepitev svojih sistemov gospodarjenja z gozdovi in zmanjšanje nezakonite sečnje, da bi izpolnili zahteve iz uredbe o lesu. Čeprav ima uredba o lesu več pomanjkljivosti v zasnovi in se sooča z izzivi pri izvrševanju, je bilo z njo doseženih nekaj pozitivnih rezultatov v smislu uspešnosti in učinkovitosti. Njena svetovna razsežnost je EU zagotovila podlago za tesno sodelovanje z drugimi državami porabnicami. Druge države porabnice in trgovinski partnerji po vsem svetu so sprejeli zakonodajne pristope, podobne uredbi o lesu. V širšem okviru krčenja gozdov je to še posebej pomembno, saj kaže, da ima lahko EU kljub vse manjšemu tržnemu deležu vpliv in vodilno vlogo na svetovni ravni.

Kljub izzivom pri izvajanju te uredbe ugotovitve preverjanja primernosti kažejo, da pristop, sprejet za uredbo o lesu, tj. potrebna skrbnost, omogoča prožnost pri odzivanju na nove in nastajajoče izzive, povezane z nezakonito sečnjo in nezakonito spremembo rabe zemljišč. Splošna zahteva (potrebna skrbnost), ki velja za vse gospodarske subjekte s sedežem v EU, omogoča tudi prožnost uredbe v zvezi s spremembami vzorcev trgovanja in profilov tveganja držav. Predlagana možnost bo vključevala in izboljšala okvir, vzpostavljen z uredbo o lesu, ki bi bila zato razveljavljena. Postopek potrebne skrbnosti, vzpostavljen z uredbo o lesu, bo v tej uredbi prilagojen in izboljšan, in sicer z uvedbo novih elementov, kot so izjava o potrebni skrbnosti (člen 4), zahteva po geografskih podatkih ali geolokaciji, ki primarne in druge proizvode povezuje z zemljiščem, na katerem so bili proizvedeni (člen 9), okrepljeno sodelovanje s carinskimi organi (člena 14 in 24), minimalne ravni inšpekcijskih pregledov (člen 14) in primerjalna analiza držav (člena 25 in 26). V zvezi z uredbo o shemi FLEGT so bili s preverjanjem primernosti potrjeni dosežki sporazumov o prostovoljnem partnerstvu FLEGT v smislu večje udeležbe deležnikov in izboljšanih okvirov za gospodarjenje z gozdovi v partnerskih državah, a hkrati izpostavljene številne pomanjkljivosti. Poudarjeno je bilo tudi, da obstajajo omejeni dokazi, da so sporazumi o prostovoljnem partnerstvu na splošno prispevali k zmanjšanju nezakonite sečnje. Čeprav bi bil sistem EU, vzpostavljen z uredbo, učinkovito orodje za znižanje stroškov zagotavljanja skladnosti za gospodarske subjekte v EU, glavni instrument za njegovo izvajanje, tj. sporazumi o prostovoljnem partnerstvu, ni prinesel rezultatov. Ena glavnih težav v zvezi z uredbo o shemi FLEGT je dejstvo, da glavni trgovinski partnerji EU niso pokazali zanimanja za sodelovanje v postopkih sporazumov o prostovoljnem partnerstvu in so zato le 3 % lesa, uvoženega v EU, vključeni v delujoč sistem sporazumov o prostovoljnem partnerstvu. Več kot 15 let po tem, ko je bil leta 2003 z akcijskim načrtom FLEGT določen temelj za te postopke, ima samo ena od 15 držav, s katerimi je EU sodelovala v postopku sporazumov o prostovoljnem partnerstvu, vzpostavljen delujoč sistem za izdajanje dovoljenj FLEGT in le ena od desetih največjih partneric EU pri trgovini z lesom sodeluje v postopku sporazumov o prostovoljnem partnerstvu. Da bi spoštovali dvostranske zaveze, ki jih je sprejela Evropska unija, in ohranili napredek, dosežen s partnerskimi državami, ki imajo vzpostavljen delujoč sistem (faza izdajanja dovoljenj FLEGT), ta uredba vključuje določbo, v skladu s katero se za les, za katerega je bilo izdano dovoljenje FLEGT, šteje, da je skladen z zahtevo po zakonitosti. Nekateri elementi sporazumov o prostovoljnem partnerstvu se lahko vključijo v posebne programe sodelovanja, kot so partnerstva za gozdove ali drugi programi za nadaljnjo podporo gospodarjenju z gozdovi, če je to izvedljivo in se o tem dogovorijo partnerji. •Posvetovanja z deležniki V okviru odprtega javnega posvetovanja, ki ga je Komisija izvedla leta 2020, je bilo prejetih skoraj 1,2 milijona odgovorov. Večina deležnikov se je strinjala, da je potrebno posredovanje na ravni EU za zmanjšanje prispevka EU h krčenju in degradaciji gozdov po svetu. Večina deležnikov se je strinjala tudi, da je za takšno posredovanje treba opredeliti pojem „ne povzroča krčenja gozdov“ na ravni EU. Kar zadeva ukrepe politike, je bila v odprtem javnem posvetovanju izražena močna podpora pravno zavezujočim možnostim (zahteva po nepovzročanju krčenja gozdov, obvezni postopek potrebne skrbnosti, obvezno javno certificiranje itd.), nezavezujoči, prostovoljni ukrepi, kot so prostovoljni postopki potrebne skrbnosti, prostovoljno označevanje ali prostovoljno zasebno certificiranje, pa so bili ocenjeni kot premalo učinkoviti. Velika večina deležnikov – podjetniških združenj in nevladnih organizacij – je podprla ureditev z obveznim postopkom potrebne skrbnosti, čeprav se mnenja udeležencev posvetovanja o podrobnostih sistema razlikujejo. Podrobni zaključki posvetovanja z deležniki, vključno s povratnimi informacijami o začetni oceni učinka, izsledki odprtega javnega posvetovanja in izidom ciljno usmerjenega posvetovanja z deležniki, so vključeni v Prilogo 2 k oceni učinka. Skladno z napovedjo iz sporočila iz leta 2019, evropskega zelenega dogovora, strategije EU za biotsko raznovrstnost do leta 2030 in strategije „od vil do vilic“ se ta pobuda osredotoča na gozdove. Evropski parlament in nevladne organizacije so se zavzemali za vključitev drugih ekosistemov. Na podlagi izkušenj z obstoječo zakonodajo se je takšna razširitev področja uporabe štela za preuranjeno, saj bi pomanjkanje praktičnih izkušenj ogrozilo učinkovitost in izvršljivost ukrepov politike, ki so predmet ocene. Potreba po razširitvi področja uporabe na druge ekosisteme in njena izvedljivost bosta ocenjeni v okviru zgodnjega pregleda. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj V podporo analizi različnih možnosti je Komisija zunanjim strokovnjakom dodelila pogodbo o podpori za izvedbo dveh študij: ocene učinka ukrepov na strani povpraševanja za odpravo krčenja gozdov in podporne študije za preverjanje primernosti uredbe o lesu in uredbe o shemi FLEGT. Študiji sta zagotovili del analize in podatke, na katerih temeljijo možnosti politike, predstavljene v oceni učinka in tej uredbi. Ta pobuda temelji tudi na ugotovitvah tretje študije, ki se osredotoča na sheme certificiranja in preverjanja v gozdarskem sektorju in za lesne proizvode in ki je bila izvedena sočasno z oceno učinka. Komisija je uporabila tudi prispevke s srečanj strokovne skupine Komisije/platforme več deležnikov za zaščito in obnovo svetovnih gozdov, vključno z uredbo o lesu in uredbo o shemi FLEGT. Skupina se je od začetka izvajanja časovnega načrta za to zakonodajno pobudo februarja 2020 sestala devetkrat v različnih sestavah, vključevala pa je štiri posebne delavnice, da bi zbrala prispevke o možnostih politike, preučenih v oceni učinka. Poleg navedenih podpornih študij, srečanj strokovne skupine in posvetovanj z deležniki je Komisija skrbno pozornost namenila tudi resoluciji Evropskega parlamenta z dne 22. oktobra 2020 s priporočili Komisiji o pravnem okviru EU za zaustavitev in obrnitev trenda krčenja gozdov po svetu, ki ga povzroča EU (2020/2006(INL)), ter stališčem, ki jih je izrazil Svet EU, zlasti sklepom Sveta o sporočilu iz leta 2019. •Ocena učinka V začetnem pregledu izvedljivosti, izvedenem v okviru pripravljalne ocene učinka, je bilo obravnavanih skupno 17 ukrepov politike. Ta začetni seznam možnih ukrepov je zajemal širok nabor možnih ukrepov, vključno z regulativnimi in neregulativnimi instrumenti. Pri pregledu izvedljivosti je bil vsak ukrep politike ocenjen na podlagi več meril, kot so pravna, tehnična in politična izvedljivost ter sorazmernost, njihova potencialna uspešnost in učinkovitost ter povratne informacije, prejete od deležnikov, držav članic EU in tretjih držav. Na podlagi pregleda izvedljivosti je bilo ohranjenih in podrobneje preučenih pet možnosti politike: (1) izboljšan obvezni postopek potrebne skrbnosti; (2) sistem primerjalne analize in seznam gospodarskih subjektov, ki kršijo pravila, v kombinaciji z večstopenjskim izboljšanim sistemom obvezne potrebne skrbnosti; (3) obvezno javno certificiranje v kombinaciji z izboljšano zahtevo glede potrebne skrbnosti; (4) obvezno označevanje v kombinaciji z izboljšano zahtevo glede potrebne skrbnosti; (5) zahteva po nepovzročanju krčenja gozdov, ki jo je treba izpolniti za dajanje na trg EU, podprta s primerjalnimi analizami in sistemi izdajanja kartonov državam. Vse obravnavane možnosti politike temeljijo na skupnih elementih: (1) opredelitev pojma „ne povzroča krčenja gozdov“, ki temelji na opredelitvi FAO in s katero morajo biti skladni proizvodi; dodatna zahteva, da morajo biti proizvodi zakoniti, tj. skladni z zakoni države proizvajalke; (2) obseg proizvodov, ki se redno pregleduje in posodablja, s poudarkom na primarnih proizvodih z največjim prispevkom h krčenju gozdov, ki ga povzroča EU (govedina, palmovo olje, soja, les, kakav in kava) in z njimi povezanih proizvodih; (3) prepoved dajanja primarnih in drugih proizvodov, ki so povezani s krčenjem in degradacijo gozdov ter ki niso bili proizvedeni v skladu z veljavno in zadevno zakonodajo držav proizvajalk, na trg EU. Možnosti 2, 3 in 4 vključujejo obvezno zahtevo glede potrebne skrbnosti, kot je predlagana v okviru možnosti 1. Možnost 2 je bila izbrana kot prednostna. Ta možnost združuje zahtevo glede potrebne skrbnosti s sistemom primerjalne analize države, s katerim bodo države razvrščene glede na krčenje in degradacijo gozdov, povezana z zadevnimi primarnimi proizvodi, skupaj z merili v zvezi z vključenostjo držav v boj proti krčenju in degradaciji gozdov. Države bodo razvrščene v tri kategorije: države z nizkim, standardnim in visokim tveganjem. Obveznosti gospodarskih subjektov in organov držav članic se bodo razlikovale glede na stopnjo tveganja, ki jo predstavlja država proizvodnje, pri čemer bodo za države z nizkim tveganjem veljale poenostavljene dolžnosti potrebne skrbnosti, za države z visokim tveganjem pa okrepljen nadzor. Pričakuje se, da bi prednostna možnost preprečila krčenje gozdov zaradi proizvodnje in potrošnje šestih primarnih proizvodov, vključenih v področje uporabe, v EU. Po pričakovanjih naj bi bilo tako do leta 2030 pred krčenjem in degradacijo gozdov, ki ju povzroča EU, letno obvarovanih precej več kot 71 920 hektarov gozdov. To bi pomenilo tudi letno zmanjšanje emisij ogljika v ozračje, ki nastanejo zaradi proizvodnje in potrošnje zadevnih primarnih proizvodov v EU, za vsaj 31,9 milijona metričnih ton, kar bi lahko pomenilo ekonomski prihranek v višini vsaj 3,2 milijarde EUR letno. Poleg tega se pričakuje, da bo ta možnost odločilno prispevala k zaščiti biotske raznovrstnosti, ki je prav tako tesno povezana s preprečevanjem podnebnih sprememb. Ta možnost naj bi prispevala tudi k doseganju posebnih ciljev posredovanja EU, in sicer k ustvarjanju enakih konkurenčnih pogojev za podjetja, ki poslujejo na trgu EU; zmanjšanju potrošnje proizvodov iz dobavnih verig, povezanih s krčenjem ali degradacijo gozdov, na najmanjšo možno raven; in povečanju povpraševanja EU po zakonitih primarnih in drugih proizvodih, ki ne povzročajo krčenja gozdov, ter povečanju trgovine z njimi. Mali kmetje, ki proizvajajo zadevne primarne proizvode, bi lahko imeli težave s prilagajanjem. Pričakuje se, da bodo vsi ti dejavniki ublaženi zaradi predlaganega presečnega datuma leta 2020, saj bi večina proizvodov, s katerimi se trenutno trguje, izhajala iz zemljišč, ki so se začela izkoriščati pred letom 2020. •Primernost in poenostavitev ureditve

Pričakuje se, da bo ta uredba ustvarila enake konkurenčne pogoje za podjetja, ki poslujejo na trgu EU. Pričakuje se, da bodo proizvajalci z bolj trajnostno proizvodnjo in preglednejšimi dobavnimi verigami pridobili delež na trgu EU in povečali svojo konkurenčnost v primerjavi s proizvajalci, ki povzročajo krčenje gozdov, ne glede na njihovo velikost. Glavni razlog za stroške zaradi obveznosti potrebne skrbnosti so kompleksnost dobavnih verig in tveganja, povezana z državo izvora, in ne velikost podjetij. Čeprav je lahko izvajanje postopkov potrebne skrbnosti (in po potrebi prilagoditev dobavnih verig) za MSP zahtevnejše, bi zahteva glede potrebne skrbnosti skupaj s primerjalno analizo gospodarskim subjektom in trgovcem, ki so MSP, omogočila, da izkoristijo nižje stroške poenostavljenega postopka za potrebno skrbnost z izbiro proizvodov, ki izvirajo iz dobavnih verig z nizkim tveganjem. Predlog vključuje „informacijski in komunikacijski sistem“ (člen 29), ki bi omogočil elektronsko obdelavo informacij tako med pristojnimi organi kot tudi med pristojnimi organi in gospodarskimi subjekti. Ta sistem bo olajšal in poenostavil dolžnosti gospodarskih subjektov in izvrševanje pristojnih organov. •Temeljne pravice Predlagana možnost politike bo zahtevala, da so proizvodi proizvedeni v skladu z opredelitvijo pojma „ne povzroča krčenja gozdov“ in zakonodajo države proizvodnje. To pomeni, da bo treba pri ocenjevanju skladnosti proizvodov s to pobudo upoštevati delovno in okoljsko zakonodajo ter zakonodajo o človekovih pravicah, ki se uporablja v državi proizvodnje (tako na nacionalni kot mednarodni ravni). To zajema tudi pravice domorodnih ljudstev, kar naj bi prispevalo k varstvu pravic ranljivih lokalnih skupnosti. Na ravni Unije je predlog v skladu z Listino EU o temeljnih pravicah, zlasti členom 2 (pravica do življenja), členom 8 (varstvo osebnih podatkov), členom 16 (svoboda gospodarske pobude), členom 17 (lastninska pravica) in členom 37 (varstvo okolja). V skladu s členom 52(1) te listine je vsakršno omejevanje uresničevanja pravic in svoboščin, priznanih v listini, s tem zakonodajnim predlogom predpisano z zakonom in spoštuje bistveno vsebino teh pravic in svoboščin. Ob upoštevanju načela sorazmernosti so omejitve dovoljene samo, če so potrebne in če dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali če so potrebne zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih. Zlasti zagotavljanje visoke ravni varstva in izboljšanje kakovosti okolja sta cilja splošnega interesa, ki ju priznava Listina in ki bi lahko upravičila omejevanje drugih temeljnih pravic. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE V oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, ki je priložena temu predlogu, so navedene posledice za proračunske, človeške in upravne vire. Za vzpostavitev in izvajanje uredbe v prvih petih letih njene veljave (predvidoma od leta 2023 do leta 2027) je predviden skupni proračun v višini 16 519 000 EUR. To vključuje proračun v višini 6 650 000 EUR iz razdelka 7 večletnega finančnega okvira za človeške vire (pet dodatnih uslužbencev v GD ENV za izvajanje uredbe in mednarodno sodelovanje, dva dodatna uslužbenca v GD INTPA za s tem povezano sodelovanje in razvoj ter en uslužbenec v GD TAXUD za izvajanje obveznosti carin) ter druge upravne stroške. Vključuje tudi proračun v višini 9 869 000 EUR v okviru razdelka 3 večletnega finančnega okvira. Ta je povezan s podporo različnim izvedbenim nalogam, povezanim z zakonodajnimi določbami, ki jih bodo službe Komisije izvajale med letoma 2022 in 2027, vključno z javnim naročanjem in morebitnimi upravnimi dogovori. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Za izvrševanje te uredbe so odgovorni organi držav članic (zlasti pristojni organi, kot so opisani v poglavju 3). V ta namen pripravijo načrte inšpekcijskih pregledov na podlagi pristopa, ki temelji na oceni tveganja, pri čemer upoštevajo stopnjo tveganja, določeno s sistemom primerjalne analize držav. Okvir za poročanje, določen v členu 20, temelji na izkušnjah iz uredbe o lesu in je namenjen krepitvi pregleda nadzornih dejavnosti držav članic, vsebine in kakovosti pregledov ter njihovega nadaljnjega spremljanja. Sistem bi bilo treba pregledati po treh letih polnega delovanja, da se ugotovijo morebitne težave in prostor za izboljšave, nato pa vsakih pet let. Člen 32 izrecno predvideva, da bi moral prvi pregled vključevati oceno o potrebi in izvedljivosti razširitve področja uporabe uredbe na druge ekosisteme. Poleg tega bo Komisija najpozneje dve leti po začetku veljavnosti na podlagi znanstvenih dokazov izvedla prvi pregled Priloge I. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga · Člen 1: Predmet urejanja in področje uporabe Člen 1(1) določa področje uporabe rationae materiae te uredbe z opredelitvijo „zadevni[h] primarni[h] proizvod[ov]“ (tj. goveda, kakava, kave, oljne palme, soje in lesa) in zadevnih drugih proizvodov (tj. proizvodov iz Priloge I, ki vsebujejo zadevne primarne proizvode, so bili z njimi krmljeni ali iz njih proizvedeni), za katere se bo uporabljala ta uredba. Pojasnjuje tudi, da se bo uredba uporabljala enako za dajanje na trg Unije in omogočanje dostopnosti na trgu Unije ter za izvoz iz Unije. Odstavek 2 pojasnjuje uporabo rationae temporis te uredbe in določa, da se ta uredba ne bo uporabljala za zadevne primarne in druge proizvode, dane na trg Unije ali izvožene z njega, ki so bili proizvedeni pred datumom začetka veljavnosti, kot je predvideno v členu 36. ·Člen 2: Opredelitev pojmov Člen 2 določa opredelitve pojmov, ki se uporabljajo v preostalem operativnem delu te uredbe. Te vključujejo opredelitve [odstavki (1) do (8)], potrebne za uresničitev glavnega cilja instrumenta, npr. krčenje gozdov, gozd, nasadi, pojem „ne povzroča krčenja gozdov“ in proizvedeno. Opredelitve se v največji možni meri opirajo na koncepte, razvite na mednarodni ravni, zlasti v okviru Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo (FAO).

Uvedba opredelitve pojma „ne povzroča krčenja gozdov“ je ena glavnih novosti predlagane uredbe v zvezi z uredbo o lesu. Rezultati ocene učinka kažejo, da naj bi določitev skupne zahteve za primarne in druge proizvode ne glede na državo proizvodnje povečala učinkovitost posredovanja, saj bi preprečila vrzeli, povezane z zakonitim krčenjem gozdov, in olajšala izvajanje s spremljanjem na daljavo. Poleg tega se pričakuje, da bo opredelitev pojma „ne povzroča krčenja gozdov“ preprečila ustvarjanje napačnih spodbud za partnerske države, ki bi sicer morda želele znižati okoljske standarde, da bi olajšale dostop svojih proizvodov v EU, če bi bil v predlogu vzpostavljen le nadzor zakonitosti. V opredelitvi pojma „ne povzroča krčenja gozdov“ je za presečni datum določen 31. december 2020. To pomeni, da noben primarni in drug proizvod s področja uporabe uredbe ne bi smel vstopiti na trg EU ali ga zapustiti, če je po tem datumu proizveden na zemljiščih, na katerih je prišlo do krčenja ali degradacije gozdov. Predlagani datum zmanjšuje motnje v dobavnih verigah in morebitne negativne učinke v partnerskih državah. Ustreza mednarodnim zavezam za zaustavitev krčenja gozdov, ki so na primer vključene v cilje trajnostnega razvoja (cilj 15.2). Preostale opredelitve pojmov [odstavki (9) do (30)] se nanašajo na nosilce dolžnosti in regulirane dejavnosti, kot so gospodarski subjekt, trgovec, dajanje na trg, omogočanje dostopnosti na trgu itd. V največji možni meri temeljijo na pojmih, ki v zadevni zakonodaji EU o notranjem trgu in carinski zakonodaji že obstajajo, obravnavajo pa tudi posebna vprašanja, ki so se pojavila pri izvrševanju uredbe o lesu. Opredelitve pojmov so bile nekoliko spremenjene v primerjavi z oceno učinka, da bi se povečala njihova pravna natančnost in upošteval nov razvoj s tem povezane zakonodaje EU. ·Člen 3: Prepoved Člen 3 je temelj uredbe, saj jasno določa prepoved dajanja zadevnih primarnih in drugih proizvodov z njenega področja uporabe, ki niso skladni s to uredbo, na trg Unije, omogočanja dostopnosti na njem ali izvoza s trga Unije ter pojasnjuje, da je pri izvajanju takih gospodarskih dejavnosti vedno obvezna izjava o potrebni skrbnosti. Sklicevanje na krčenje gozdov (a) in zakonitost (b) je potrebno za celovito obravnavo glavnih ciljev te uredbe. Prepoved iz točke (c) dopolnjuje drugi dve, saj uvaja splošno obveznost predložitve izjav o potrebni skrbnosti pri dajanju zadevnih primarnih in drugih proizvodov na trg. Ta prepoved zagotavlja, da se gospodarski subjekti zavedajo svojih dolžnosti izvajanja potrebne skrbnosti in da se jih odvrača od opustitve postopkov potrebne skrbnosti. Na podlagi izkušenj z uredbo o lesu bo ta zahteva olajšala izvrševanje in po potrebi sodne postopke za odpravo ali sankcioniranje takšnih kršitev. ·Člen 4: Obveznosti gospodarskih subjektov Člen 4 določa obveznosti gospodarskih subjektov v skladu s to uredbo. Opisuje postopek potrebne skrbnosti in tako služi kot splošno pravilo o obveznostih gospodarskih subjektov. Odstavek 1 gospodarskim subjektom nalaga obveznost, da izvedejo postopek potrebne skrbnosti za vse zadevne primarne in druge proizvode, da zagotovijo njihovo skladnost s prepovedjo iz člena 3(a) in (b), ter predložijo izjavo o primerni skrbnosti, preden jih dajo na trg Unije ali izvozijo z njega. Informacije, ki jih mora vsebovati izjava o potrebni skrbnosti, so navedene v Prilogi II. V odstavku 2 je opisan poseben postopek, ki ureja predložitev izjav o potrebni skrbnosti. Gospodarski subjekt mora po ugotovitvi, da je zadevni primarni ali drug proizvod skladen z uredbo, v informacijski sistem (glej člen 31) predložiti izjavo o potrebni skrbnosti, preden se primarni ali drug proizvod da na trg. Za zadevne primarne in druge proizvode, ki se sprostijo v prosti promet ali izvozijo, se je treba v carinski deklaraciji sklicevati na izjavo o potrebni skrbnosti, kar bo omogočilo potrebno tesno sodelovanje med carinskimi in pristojnimi organi. V skladu z odstavkom 3 gospodarski subjekti prevzamejo odgovornost za skladnost proizvodov s podajo izjave o potrebni skrbnosti. Odstavek 4 izrecno zahteva, da se gospodarski subjekti vzdržijo dajanja na trg ali izvoza brez predhodne predložitve izjave o potrebni skrbnosti. Odstavek 5 določa enako obveznost, če (1) zadevni proizvodi ali primarni proizvodi ne izpolnjujejo zahtev glede nepovzročanja krčenja gozdov ali zakonitosti ali (2) če je bilo v postopku potrebne skrbnosti ugotovljeno, da tveganje za neskladnost ni zanemarljivo, ali (3) če postopek potrebne skrbnosti ni bil zaključen. Odstavek 6 zavezuje gospodarske subjekte, da ukrepajo in obvestijo pristojne organe, če so po zaključku postopka potrebne skrbnosti in predložitvi izjave na voljo nove informacije. ·Člen 6: Obveznosti trgovcev Za namene te uredbe je lahko trgovec, enako kot v uredbi o lesu, opredeljen kot „vsak[a] fizičn[a] ali pravn[a] oseb[a], ki v okviru gospodarske dejavnosti omogoči dostopnost zadevnih primarnih in drugih proizvodov na trgu Unije“ [člen 2, točka (j)]. Na splošno za trgovce veljajo manj stroge obveznosti kot za gospodarske subjekte, saj so v času, ko lahko trgovec razpolaga z zadevnimi primarnimi ali drugimi proizvodi, ti že dani na trg. Vendar imajo trgovci, zlasti veliki trgovci, pomemben vpliv na dobavne verige in imajo pomembno vlogo pri zagotavljanju, da zadevni primarni ali drugi proizvodi ne povzročajo krčenja gozdov. Zato ta člen razlikuje med obveznostmi, ki veljajo za velike trgovce, ki niso mala in srednja podjetja (MSP), in obveznostmi, ki veljajo za trgovce, ki so MSP. V skladu z odstavkoma 2 in 3 morajo trgovci, ki so MSP, zbirati podatke o svojih dobaviteljih in kupcih, te informacije hraniti vsaj pet let in jih na zahtevo dati na voljo pristojnim organom. Ocenjuje se, da bo ta zahteva povzročila le zanemarljive stroške, saj je mogoče pričakovati, da so te informacije že del običajnega poslovanja. Od trgovcev, ki so MSP, se tudi pričakuje, da bodo ukrepali in obvestili pristojne organe, če bodo na voljo nove informacije v zvezi z neskladnostjo njihovih primarnih in drugih proizvodov (odstavek 4). Nasprotno pa za velike trgovce, ki niso MSP, veljajo enake obveznosti kot za gospodarske subjekte (odstavek 5). Zato morajo veliki trgovci predložiti izjavo o potrebni skrbnosti v skladu s členom 4, s čimer postanejo odgovorni za skladnost zadevnega primarnega ali drugega proizvoda s to uredbo. Poleg tega zanje velja isti postopek potrebne skrbnosti kot za gospodarske subjekte: poleg zbiranja informacij morajo opraviti oceno tveganja in po potrebi postopek zmanjševanja tveganja v skladu s členom 10. Trgovci, ki so MSP, so teh obveznosti oproščeni. Podobno za velike trgovce veljajo enaki pregledi kot za gospodarske subjekte, kot so predvideni v členu 15, medtem ko za trgovce, ki so MSP, veljajo pregledi iz člena 16. ·Člen 8: Postopek potrebne skrbnosti V členu 8 je opisan postopek potrebne skrbnosti, ki predstavlja obveznost gospodarskih subjektov v skladu s členom 4(1) in trgovcev, ki niso MSP, v skladu s členom 6(5). Vsak postopek potrebne skrbnosti bi moral zagotavljati, da je tveganje, da se zadevni primarni ali drugi proizvodi, ki ne izpolnjujejo zahtev, dajo na trg EU ali izvozijo z njega, zanemarljivo. V ta namen gospodarski subjekti in trgovci, ki niso MSP, zberejo vse zadevne informacije (kot so navedene v členu 9), kar je prvi korak v postopku potrebne skrbnosti. Na podlagi teh informacij opredelijo in ocenijo tveganje morebitne neskladnosti zadevnih primarnih in drugih proizvodov z zahtevami iz te uredbe [člen 10(1) do (4) in 10(6)], kar je drugi korak v postopku potrebne skrbnosti. Po potrebi taka tveganja ustrezno zmanjšajo na zanemarljivo raven [člen 10(5)], kar je tretji korak v postopku potrebne skrbnosti. Postopek potrebne skrbnosti je treba izvesti pred vsakim dajanjem zadevnih primarnih in drugih proizvodov na trg EU ali pred izvozom s trga EU. Če se na podlagi ocene tveganja ugotovi, da tveganje, da bi neskladni primarni ali drugi proizvodi vstopili na trg EU, ni zanemarljivo, mora gospodarski subjekt sprejeti ukrepe za zmanjšanje tveganja, potrebne za zmanjšanje tveganja na zanemarljivo raven. Če ni veljavna zakonodaja ali druge zadevne informacije niso dostopne, tveganja ni mogoče v celoti oceniti in ga zato ni mogoče zmanjšati na zanemarljivo raven. Če tveganja ni mogoče zmanjšati na zanemarljivo raven, gospodarski subjekt zadevnih primarnih ali drugih proizvodov ne da na trg EU [člen 10(1)]. ·Člen 9: Zahteve po informacijah Pomembna novost v primerjavi z uredbo o lesu je obveznost geografskih informacij iz člena 9, ki od gospodarskih subjektov zahteva, da zbirajo geografske koordinate (ali geolokacijo po zemljepisni širini in dolžini) vseh zemljišč, na katerih so bili proizvedeni zadevni primarni in drugi proizvodi. Ker je krčenje gozdov povezano s spremembo rabe zemljišč, spremljanje krčenja gozdov zahteva natančno povezavo med primarnim ali drugim proizvodom, danim na trg EU ali izvoženim s trga EU, in zemljiščem, na katerem je bil pridelan ali vzrejen. Zahteva, da zemljišče ali kmetija, na kateri je bil primarni proizvod proizveden, omogoča uporabo satelitskih posnetkov in določanja položaja (splošno dostopnih in brezplačnih digitalnih orodij), da se preveri, ali je primarni ali drug proizvod skladen s predpisi. Geografski podatki o zemljiščih v kombinaciji s satelitskim spremljanjem so preizkušeno orodje na terenu, ki se je v preteklosti že izkazalo kot sposobno zajeziti krčenje gozdov na določenem območju, in naj bi po pričakovanjih povečalo učinkovitost posredovanja, hkrati pa bodo zato goljufije v dobavnih verigah težje izvedljive in lažje odkrite. Unija je razvila lastno tehnologijo satelitske navigacije ter satelitskega določanja položaja in časa (sistem EGNOS/Galileo) ter svoj lastni sistem za opazovanje in spremljanje Zemlje (Copernicus). Sistema EGNOS/Galileo in Copernicus ponujata napredne storitve, ki zagotavljajo pomembne gospodarske koristi za javne in zasebne uporabnike. Zato so lahko satelitski posnetki in določanje položaja, ki izhajajo iz uporabe sistemov EGNOS/Galileo in Copernicus, del podatkov, ki se uporabljajo za preverjanje skladnosti. Geografske podatke, ki povezujejo proizvode z zemljiščem, že uporabljajo v panogi in organizacijah za certificiranje ter zadevni zakonodaji EU. Direktiva (EU) 2018/2001 za problematične države zahteva podatek o „območju izvora“. Več pravil EU zagotavlja sledljivost govejega mesa „od rojstva do smrti“, tudi s sredstvi, kot so ušesne značke, potni listi za govedo in računalniška zbirka podatkov.

·Člen 10: Ocenjevanje in zmanjševanje tveganj Člen 10 določa ukrepe, ki jih je treba sprejeti za oceno in zmanjšanje tveganja, da se zadevni primarni in drugi proizvodi, povezani s krčenjem in degradacijo gozdov, dajo na trg. Ta člen podrobno opisuje merila in načine izvajanja ocene in zmanjševanja tveganja, kar ustreza drugemu oziroma tretjemu koraku postopka potrebne skrbnosti, kot je uveden v členu 8. V členu 10, odstavek 1, je pojasnjen namen ocene tveganja, tj. ugotavljanje morebitne neskladnosti zadevnih primarnih in drugih proizvodov s to uredbo, ter določena osrednja obveznost za gospodarske subjekte, da zadevnega primarnega ali drugega proizvoda ne dajo na trg, razen če lahko dokažejo, da je tveganje za neskladnost zanemarljivo. Pojem zanemarljivega tveganja je opredeljen v členu 2(18), in sicer v primeru, ko popolna ocena tako posebnih kot splošnih informacij o skladnosti zadevnih primarnih ali drugih proizvodov s členom 3(a) in (b) ne pomeni razloga za zaskrbljenost. Odstavek 2 temelji na merilih za oceno tveganja, določenih v uredbi o lesu, ter jih dodatno opredeljuje in gospodarskim subjektom zagotavlja dodatne informacije o elementih, ki jih je treba upoštevati, kar odraža dejstvo, da se ta uredba osredotoča tako na zakonitost kot na trajnostnost (tj. „ne povzroča krčenja gozdov“). Poleg stopnje tveganja, ki jo določa sistem primerjalne analize držav, seznam vključuje informacije o državi oz. območju proizvodnje, značilnostih zadevnega primarnega in drugega proizvoda ter dobavne verige ter druge zadevne dopolnilne informacije, kot so certificiranje ali druga orodja za preverjanje, ki jih uporabljajo tretje osebe, če izpolnjujejo zahteve po informacijah iz člena 9. ·Člen 12: Poenostavljen postopek potrebne skrbnosti V členu 12 so opisane obveznosti, ki izhajajo iz nabave zadevnih primarnih in drugih proizvodov iz države (ali njenih delov), ki je v skladu s primerjalno analizo držav iz poglavja 4 ocenjena kot država z nizkim tveganjem. Kadar je v državi proizvodnje ali njenih delih v okviru primerjalne analize ugotovljeno nizko tveganje, za gospodarske subjekte še vedno velja obveznost, opisana v členu 9, torej prvi korak postopka potrebne skrbnosti v zvezi z zbiranjem informacij, dokumentov in podatkov, ki dokazujejo, da so zadevni primarni in drugih proizvodi skladni s členom 3 te uredbe. Vendar pa jim ni treba izvesti drugega in tretjega koraka postopka potrebne skrbnosti, tj. ocene in zmanjševanja tveganja, kot sta opisana v členu 10. Zato v tem primeru gospodarskim subjektom načeloma ni treba dokazati, da je tveganje neskladnosti zanemarljivo. Če pa je gospodarski subjekt seznanjen, na primer med zbiranjem informacij, z informacijami v zvezi s specifičnim tveganjem za neskladnost, morajo biti izpolnjene vse obveznosti iz člena 8 in mora zato opraviti vse tri korake postopka potrebne skrbnosti [člen 12(2)]. ·Člen 14: Obveznosti izvajanja pregledov Člen 14 določa splošne obveznosti pristojnih organov v skladu z uredbo. V odstavkih 1 in 2 je določena osrednja obveznost pristojnih organov za izvajanje pregledov gospodarskih subjektov in trgovcev, da lahko ocenijo, ali izpolnjujejo zahteve glede postopkov potrebne skrbnosti, ter ugotovijo, ali so zadevni primarni in drugi proizvodi, ki so dani na trg Unije, na njem dostopni ali z njega izvoženi, skladni s to uredbo. Odstavek 3 se nanaša na načrt, ki temelji na oceni tveganja in je ključno orodje za preglede, ki jih izvaja pristojni organ. Načrti pregledov bi morali vključevati merila za izvedbo analize tveganja na podlagi izjave o potrebni skrbnosti. Načrte bi bilo treba redno pregledovati glede na rezultate njihovega izvajanja. Za tiste gospodarske subjekte in trgovce, ki izkazujejo dosledno skladnost s predpisi, bi morala veljati manjša pogostost pregledov. Odstavek 4 zahteva, da pristojni organi izvedejo analizo tveganja izjav o potrebni skrbnosti s tehnikami elektronske obdelave podatkov, vgrajenimi v informacijski sistem iz člena 31. Odstavek 5 določa, da bi morala analiza tveganja pristojnim organom omogočiti opredelitev gospodarskih subjektov ali trgovcev oziroma zadevnih primarnih in drugih proizvodov, ki jih je treba preveriti. Odstavek 6 zahteva, da pristojni organi nemudoma ukrepajo, če analiza tveganja pokaže, da nekateri primarni in drugi proizvodi predstavljajo visoko tveganje za neskladnost. Tako ukrepanje lahko vključuje ukrepe za začasno ustavitev dajanja primarnih in drugih proizvodov na trg ali omogočanja njihove dostopnosti na trgu. V primeru blaga, ki vstopa na trg Unije ali ga zapušča, lahko pristojni organi po vzpostavitvi elektronskega vmesnika iz člena 26(1) od carinskih organov zahtevajo, da začasno ustavijo sprostitev blaga z visokim tveganjem v prosti promet ali izvoz. Začasna ustavitev primarnih in drugih proizvodov z visokim tveganjem bi morala pristojnim organom omogočiti izvajanje potrebnih pregledov skladnosti primarnih in drugih proizvodov. Odstavek 7 določa začetno obdobje ustavitve treh delovnih dni, ki se lahko podaljša, če pristojni organi potrebujejo več časa. Odstavek 8 določa, da si morajo pristojni organi izmenjavati informacije in usklajevati razvoj meril tveganja, vključenih v načrte pregledov. To bi moralo spodbuditi enotno uporabo uredbe in izboljšati njeno učinkovitost. Odstavek 9 določa pomembno obveznost držav članic, da zagotovijo učinkovite preglede prek svojih pristojnih organov. Oba parametra v uporabi zagotavljata, da se preveri določeno število gospodarskih subjektov in trgovcev, hkrati pa se zahteva določen odstotek tržne vrednosti za vsako kategorijo primarnih in drugih proizvodov. Enodimenzionalni pristopi, kot sta preverjanje majhnega števila gospodarskih subjektov in trgovcev z velikim tržnim deležem ali preverjanje večjega števila malih gospodarskih subjektov in trgovcev z zanemarljivim tržnim deležem, ne bi zagotovili potrebne učinkovitosti te uredbe in so zato v odstavku 5 izključeni. Odstotki pokritosti so potrebni, da se omogoči celovit nadzor trga, ki odvrača od morebitnih kršitev. Odstavek 10 se nanaša na sistem primerjalne analize držav in določa potrebo po okrepljenem nadzoru (člen 20) s strani pristojnih organov v zvezi s primarnimi in drugimi proizvodi, proizvedenimi v državah ali delih držav z visokim tveganjem. Sistem tako povezuje dolžnosti pristojnih organov s tristopenjskim sistemom primerjalne analize (kot je opisan v členu 27). Ne glede na pomembnost pregledov, ki se izvajajo v skladu z načrtom, ki temelji na oceni tveganja, odstavek 11 pojasnjuje, da pristojni organi izvajajo tudi preglede zunaj področja uporabe takih načrtov, kadar pridobijo dokaze ali druge zadevne informacije v zvezi z morebitno neskladnostjo s to uredbo. ·Člen 15: Pregledi gospodarskih subjektov Ta člen določa obveznost pristojnih organov v zvezi s pregledi, ki jih je treba opraviti pri gospodarskih subjektih. Temelji na členu 10(3) uredbe o lesu, vendar zagotavlja dodatno jasnost in smernice glede posebnih meril za preglede, ki jih mora opraviti pristojni organ, za boljšo analizo zadevne dokumentacije sistema potrebne skrbnosti, ki se uporablja, in za boljšo oceno tveganja neskladnosti. Jasni standardi za pristojne organe o preverjanju skladnosti so bistven element za zagotovitev učinkovite in enotne uporabe te uredbe po vsej Uniji. Odstavek 2 razlikuje med obveznimi in neobveznimi ukrepi. Obvezni ukrepi iz točk (a) do (d) vključujejo preglede dokumentacije in postopkov potrebne skrbnosti, za katere pristojnim organom na kraju samem ni treba izvajati tehničnih analiz proizvodov ali drugih dejavnosti. Neobvezni ukrepi iz točk (e) do (h) vključujejo inšpekcijske preglede na kraju samem ter tehnične in znanstvene preglede, ki so primerni za določitev natančnega kraja proizvodnje zadevnega primarnega ali drugega proizvoda ter opredelitev, ali so bili proizvedeni brez povzročanja krčenja gozdov. ·Člen 19: Poročanje

Člen 19 določa obveznosti poročanja držav članic v zvezi z izvajanjem predlagane uredbe. Ta člen temelji na členu 20 uredbe o lesu (Poročanje), kakor je bila pozneje spremenjena z Uredbo 2019/1010, ki je uskladila obveznosti poročanja v okoljski zakonodaji. Zato člen 19 potrjuje, da države članice vsako leto poročajo o uporabi te uredbe (odstavek 1) in da bodo službe Komisije vsako leto objavile pregled stanja po vsej Uniji na podlagi podatkov, ki jih predložijo države članice (odstavek 3). Odstavek 2 nadalje opredeljuje informacije, ki jih morajo države članice zagotoviti, da bi okrepile obveznosti poročanja in Komisiji omogočile natančnejšo analizo kakovosti dejavnosti spremljanja v državah članicah. To je v skladu z ugotovitvami iz Posebnega poročila Evropskega računskega sodišča št. 21/2021, v katerem so bile poudarjene pomanjkljivosti sistema poročanja v okviru uredbe o lesu, in bo Komisiji omogočilo, da učinkovito obravnava priporočilo Računskega sodišča za okrepitev nadzora nad pregledi držav članic. ·Člen 20: Okrepljen nadzor Kadar zadevni primarni in drugi proizvodi izvirajo iz države ali njenih delov, ki so bili ocenjeni kot visoko tvegani v skladu s sistemom primerjalne analize držav iz poglavja 5, morajo zadevni pristojni organi zanje izvajati okrepljen nadzor. V nasprotju s členom 12 pa člen 20 ne opredeljuje drugačnega sklopa obveznosti glede postopka potrebne skrbnosti za gospodarske subjekte ali trgovce. Pristojni organi zagotovijo, da pregledi, ki jih izvajajo letno, zajemajo vsaj 15 % gospodarskih subjektov ter 15 % količine zadevnih primarnih in drugih proizvodov, proizvedenih v državah ali njihovih delih z visokim tveganjem. Poudariti je treba, da bo v skladu s členom 27 ob začetku veljavnosti te uredbe vsem državam dodeljena standardna stopnja tveganja. Zato bodo zgoraj navedene obveznosti za pristojne organe nastale takoj, ko bodo država ali njeni deli z visokim tveganjem vključeni na seznam, ki ga bo Komisija objavila v skladu s členom 27(1), in dokler se bodo zadevni primarni in drugi proizvodi, proizvedeni v državi ali njenih delih z visokim tveganjem, dajali na trg ali bo omogočena njihova dostopnost na trgu. ·Člen 22: Ukrepi za nadzor trga Člen 22 določa obveznost pristojnih organov, da ukrepajo takoj, ko ugotovijo, da zadevni primarni ali drug proizvod ni skladen s to uredbo. V tem primeru pristojni organi zahtevajo, da zadevni gospodarski subjekt ali trgovec sprejme ustrezne in sorazmerne popravne ukrepe za odpravo neskladnosti. V odstavku 2 so opisani možni popravni ukrepi, ki se lahko zahtevajo od gospodarskega subjekta ali trgovca. Ta določba izhaja zlasti iz člena 16 uredbe o nadzoru trga; v skladu s členom 3 navedene uredbe „odpoklic“ pomeni „vsak ukrep za dosego vračila proizvoda, ki je že dostopen končnemu uporabniku“; „umik“ pa pomeni „vsak ukrep za preprečitev dostopnosti proizvoda iz dobavne verige na trgu“. ·Člen 23: Kazni Člen 23 določa obveznost držav članic, da določijo pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve te uredbe. Obstoj in uporaba učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih kazni v nacionalnih sistemih sta ključna elementa za učinkovito in enotno izvajanje te uredbe po vsej Uniji. Zato je v odstavku 2 naveden seznam kazni, ki jih je treba določiti v nacionalnih pravnih sistemih. Ta seznam vključuje denarne kazni, zaseg zadevnih primarnih in drugih proizvodov ter zaseg prihodkov, začasno ustavitev ali prepoved zadevnih gospodarskih dejavnosti ter izključitev gospodarskih subjektov in trgovcev, ki kršijo uredbo, iz postopkov javnega naročanja. Zakonodaja držav članic mora določiti spremenljive zneske denarnih kazni, ki so odvisni od letnega prometa gospodarskega subjekta ali trgovca, ki je kršil uredbo. To je še zlasti pomembno kot odvračilni dejavnik, ki velike gospodarske subjekte in trgovce, ki niso MSP, odvrača od kršenja uredbe. S tem se doseže namen uvedbe učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih kazni. ·Člen 24: Nadzor Člen 24 določa pravila za nadzor zadevnih primarnih in drugih proizvodov, danih v carinski postopek sprostitve v prosti promet ali izvoza. Odstavek 2 določa, da so pristojni organi odgovorni za preverjanje skladnosti s to uredbo, tudi za primarne ali druge proizvode, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo. Pojasnjuje tudi povezavo z določbami uredb (EU) št. 952/2013 in (EU) št. 2019/1020. V odstavku 3 je opredeljena temeljna vloga carine, ki zajema nadzor pravilne deklaracije zadevnih primarnih in drugih proizvodov, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo. Izjava o potrebni skrbnosti v zvezi z zadevnim primarnim ali drugim proizvodom, ki vstopa na trg Unije ali ga zapušča, se evidentira v informacijskem sistemu iz člena 31. V skladu z odstavkom 4 navedeni informacijski sistem nato izjavi o potrebni skrbnosti dodeli referenčno številko, ki bo carinskim organom na voljo ob vložitvi carinske deklaracije za sprostitev v prosti promet ali izvoz zadevnega primarnega ali drugega proizvoda, razen kadar se izjava o potrebni skrbnosti vloži v skladu s členom 26(2). Odstavek 5 zahteva, da carinski organi ob vložitvi carinske deklaracije za sprostitev v prosti promet ali izvoz zadevnega primarnega ali drugega proizvoda, ki vstopa na trg Unije ali ga zapušča, preverijo status izjave o potrebni skrbnosti v zvezi z zadevnim primarnim ali drugim proizvodom z uporabo elektronskega vmesnika iz člena 26(1). Odstavek 6 določa, da kadar je v analizi tveganja, ki jo izvedejo pristojni organi v skladu s členom 14(4), ugotovljeno, da zadevni primarni ali drug proizvod predstavlja visoko tveganje neskladnosti z zahtevami te uredbe, se status izjave o potrebni skrbnosti v zvezi z zadevnim primarnim ali drugim proizvodom v informacijskem sistemu ustrezno spremeni. V takih okoliščinah bi morali carinski organi začasno ustaviti sprostitev v prosti promet ali izvoz zadevnega primarnega ali drugega proizvoda. V odstavku 7 so navedeni pogoji, pod katerimi bi morali carinski organi dovoliti sprostitev v prosti promet ali izvoz zadevnega primarnega ali drugega proizvoda. Odstavek 8 določa način ukrepanja, če pristojni organi ugotovijo, da zadevni primarni ali drug proizvod, ki vstopa na trg Unije ali ga zapušča, ni skladen s to uredbo. V tem primeru bi morali pristojni organi v informacijskem sistemu ustrezno spremeniti status zadevne izjave o potrebni skrbnosti, lahko pa v informacijskem sistemu navedejo tudi, da nasprotujejo drugim carinskim postopkom za zadevni primarni ali drug proizvod.

Po uradnem obvestilu o tem statusu carinski organi ne bi smeli dovoliti sprostitve v prosti promet ali izvoza zadevnega primarnega ali drugega proizvoda in bi morali obvestilo vključiti v carinski sistem za obdelavo podatkov, po možnosti pa tudi v vsak dokument, ki spremlja zadevni primarni ali drug proizvod. Kadar se zadevni primarni ali drug proizvod naknadno deklarira v druge carinske postopke in če pristojni organi niso nasprotovali takšni uvrstitvi, gospodarski subjekti obvestilo vključijo v carinske deklaracije in ga pod enakimi pogoji evidentirajo v carinskem sistemu za obdelavo podatkov in, če je mogoče, na spremnih dokumentih, ki se uporabljajo v zvezi s temi postopki. V skladu z odstavkom 10 lahko carinski organi na zahtevo pristojnih organov ali kadar menijo, da je to potrebno in sorazmerno, uničijo ali drugače onemogočijo uporabo zadevnega neskladnega primarnega ali drugega proizvoda. Stroške uničenja nosi imetnik zadevnega primarnega ali drugega proizvoda. ·Člen 25: Izmenjava informacij in sodelovanje med organi Ta člen določa obveznost sodelovanja pristojnih organov, carinskih organov in Komisije pri izvajanju uredbe (odstavek 1). Odstavka 2 in 3 vzpostavljata povezavo z mehanizmi sodelovanja in izmenjave informacij v skladu z Uredbo (EU) št. 952/2013. ·Člen 26: Elektronski vmesniki Odstavek 1 določa, da mora Komisija vzpostaviti elektronski vmesnik za povezavo okolja enotnega okenca EU z informacijskim sistemom, vzpostavljenim v skladu s členom 31. Odstavek 2 določa osnovno funkcionalnost takega vmesnika, odstavek 3 pa pooblašča Komisijo, da sprejme izvedbene akte za opredelitev podrobnih podatkov in delovanja vmesnika. ·Člen 27: Ocena držav Člen 27 uvaja sistem primerjalne analize držav, ki je pomembna značilnost te uredbe. Cilj primerjalne analize je spodbuditi države, da zagotovijo boljše varstvo gozdov in gospodarjenje z njimi, olajšajo trgovino in bolje uskladijo prizadevanja za izvrševanje, tako da pristojnim organom pomagajo vire usmeriti tja, kjer so najbolj potrebni, ter zmanjšajo stroške podjetij za zagotavljanje skladnosti. Komisija bo s sistemom primerjalne analize ocenila tveganje za to, da države ali njihovi deli proizvajajo zadevne primarne in druge proizvode, ki povzročajo krčenje gozdov. Sistem primerjalne analize bo vsaki državi ali njenim delom dodelil eno od treh možnih stopenj tveganja: nizko, standardno in visoko tveganje. Ob začetku veljavnosti te uredbe bo vsem državam dodeljena standardna stopnja tveganja. Ocena bo temeljila na merilih, opisanih v odstavku 2. V odstavku 3 je opisan postopek, ki ga mora Komisija upoštevati pred spremembo obstoječe kategorije tveganja za državo ali njene dele. Ta postopek bo vključeval poziv državi, naj se pravočasno odzove in zagotovi informacije, za katere meni, da so koristne, vključno z ukrepi, ki jih je država sprejela za izboljšanje stanja. Komisija bi s sprejetjem izvedbenih aktov javno objavila kategorizacijo tveganja za države in seznam po potrebi posodobila, če bi bilo to potrebno zaradi novih znanstvenih dokazov. Obveznosti gospodarskih subjektov in pristojnih organov držav članic se razlikujejo glede na stopnjo tveganja države proizvodnje ali njenih delov, pri čemer imajo gospodarski subjekti poenostavljene dolžnosti potrebne skrbnosti pri nabavi iz držav z nizkim tveganjem ali njihovih delov (člen 12), pristojni organi, ki izvajajo preglede zadevnih primarnih in drugih proizvodov, proizvedenih v državah z visokim tveganjem ali njihovih delih, pa dolžnosti okrepljenega nadzora (člen 20). ·Člen 29: Utemeljeni pomisleki fizičnih ali pravnih oseb V skladu s členoma 15 in 16 lahko pristojni organ izvaja preglede gospodarskih subjektov in trgovcev, kadar ima na voljo zadevne informacije, tudi na podlagi utemeljenih pomislekov tretjih oseb. V skladu s členom 2(21) „utemeljen pomislek pomeni „utemeljeno navedbo, ki temelji na objektivnih in preverljivih informacijah o neskladnosti s to uredbo in s katero se lahko zahteva posredovanje pristojnih organov“. Utemeljeni pomisleki se lahko nanašajo na posamezne pošiljke, dobavitelje, gospodarske subjekte, trgovce ali okoliščine v posameznih državah proizvodnje, ki povzročajo tveganje za dajanje zadevnega primarnega ali drugega proizvoda na trg in zaradi katerih je lahko potrebno posredovanje pristojnih organov. Utemeljeni pomisleki so bili tudi del sistema, vzpostavljenega v uredbi o lesu [člen 10(2)]. Člen 29 temelji na teh izkušnjah in pojasnjuje obveznosti pristojnega organa, da oceni utemeljene pomisleke in sprejme potrebne operativne ukrepe, ki so morda potrebni za odkrivanje kršitev ter preprečevanje nadaljnjega dajanja na notranji trg in kroženja na njem. Utemeljeni pomisleki so pomembni tudi za gospodarske subjekte in trgovce. Člen 4(6) te uredbe določa obveznost gospodarskega subjekta, ki je na podlagi utemeljenega pomisleka izvedel za neskladnost zadevnega primarnega ali drugega proizvoda, da nemudoma obvesti zadevni pristojni organ države, v kateri je bil proizvod dan na trg ali iz katere je bil izvožen. Enaka obveznost velja za trgovce, ne glede na njihovo velikost [člena 6(4) in (5)]. Člen 10(2)(i) zahteva tudi, da se obstoj utemeljenega pomisleka upošteva kot merilo za oceno tveganja. ·Člen 31: Informacijski sistem „Register“ Člen 31 zahteva, da Komisija vzpostavi informacijski sistem, prek katerega je treba pristojnim organom dati na voljo izjave o primerni skrbnosti, predvidene v členu 4(2). Odstavek 2 določa minimalne zahtevane funkcionalnosti sistema, med drugim tudi njegovo povezavo s carino prek okolja enotnega okenca EU za carino. Odstavek 3 Komisiji nalaga, da z izvedbenim aktom določi pravila o delovanju sistema.

Odstavka 4 in 5 se nanašata na dostop do informacijskega sistema. Gospodarski subjekti in trgovci ter pristojni organi imajo dostop do informacijskega sistema kot osrednje podatkovne zbirke za izvajanje uredbe, podrobnosti dostopa pa so odvisne od njihovih obveznosti. Dostop do anonimiziranih podatkov ima tudi širša javnost. ·Člen 32: Pregled Člen 32 določa pravila, ki urejajo pregled uredbe. Odstavek 1 določa, da se prvi pregled izvede najpozneje dve leti po začetku veljavnosti in da se na njegovi podlagi pripravijo poročilo in morebitni zakonodajni predlogi za spremembo uredbe. Ta prvi pregled se bo osredotočil na potrebo po razširitvi področja uporabe uredbe tudi na druge ekosisteme poleg gozdov in druge primarne proizvode ter na izvedljivost te razširitve. Splošni pregled iz odstavka 2 bo opravljen pet let po datumu, predvidenem v členu 32(2), tj. 12 mesecev po začetku veljavnosti. Ta določba predvideva tudi vsebino tega prvega splošnega pregleda, ki bo vključeval oceno priložnosti za uvedbo dodatnih orodij za olajševanje trgovine in vpliva prvih let uporabe te uredbe na kmete. Odstavek 3 se osredotoča tudi na pregled zadevnih proizvodov iz Priloge 1. Ta pregled bo izveden dve leti po začetku veljavnosti uredbe, nato pa v rednih časovnih presledkih, s čimer bo omogočeno postopno širjenje obsega proizvodov. Sprememba seznama proizvodov iz Priloge 1 bo izvedena z delegiranim aktom (odstavek 4). ·Člen 36: Začetek veljavnosti in datum začetka uporabe Ta uredba se uporablja od datuma začetka veljavnosti. Vendar odstavek 2 določa, da se členi 3 do 12, 14 do 22, 24, 29 in 30 začnejo uporabljati 12 mesecev po začetku veljavnosti te uredbe. Odstavek 3 določa, da se navedeni členi začnejo uporabljati 24 mesecev od začetka veljavnosti te uredbe za gospodarske subjekte, ki so mikropodjetja, ustanovljena do 31. decembra 2020, razen za proizvode, zajete v Prilogi k Uredbi (EU) št. 995/2010 (uredba o lesu). Ti zamiki začetka uporabe ustvarjajo prehodno obdobje, v katerem se obveznosti gospodarskih subjektov in trgovcev ter obveznosti pristojnih organov glede izvajanja pregledov ne uporabljajo. Tako prehodno obdobje, ki je daljše za mikropodjetja, bo gospodarskim subjektom in trgovcem dalo dovolj časa, da se prilagodijo svojim obveznostim iz te uredbe. 2021/0366 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o omogočanju dostopnosti nekaterih primarnih in drugih proizvodov, povezanih s krčenjem in degradacijo gozdov, na trgu Unije in njihovem izvozu iz Unije ter o razveljavitvi Uredbe (EU) št. 995/2010 (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 192 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega: (1)Gozdovi zagotavljajo številne okoljske, gospodarske in družbene koristi, vključno z lesnimi in nelesnimi gozdnimi proizvodi ter okoljskimi storitvami, pomembnimi za človeštvo, saj je večina kopenske biotske raznovrstnosti na Zemlji prav v njih. Ohranjajo funkcije ekosistemov, pomagajo varovati podnebni sistem, zagotavljajo čist zrak in imajo bistveno vlogo pri čiščenju voda in tal ter pri zadrževanju vode. Poleg tega gozdovi zagotavljajo preživetje in dohodek približno tretjini svetovnega prebivalstva, njihovo uničenje pa ima resne posledice za preživetje najranljivejših ljudi, vključno z domorodnimi ljudstvi in lokalnimi skupnostmi, ki so močno odvisni od gozdnih ekosistemov. Krčenje in degradacija gozdov zmanjšujeta tudi bistvene ponore ogljika in povečujeta verjetnost širjenja novih bolezni z živali na ljudi. (2)Krčenje in degradacija gozdov se odvijata z zaskrbljujočo hitrostjo. Organizacija Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo ocenjuje, da je bilo med letoma 1990 in 2020 po vsem svetu izgubljenih 420 milijonov hektarov gozdov, kar je približno 10 % preostalih svetovnih gozdov oziroma območje, večje od Evropske unije. Krčenje in degradacija gozdov sta posledično pomembna dejavnika globalnega segrevanja in izgube biotske raznovrstnosti, ki sta najpomembnejša okoljska izziva našega časa. Kljub temu pa svet vsako leto izgubi 10 milijonov hektarov gozdov. (3)Krčenje in degradacija gozdov prispevata k svetovni podnebni krizi na več načinov. Predvsem povečujeta emisije toplogrednih plinov zaradi z njima povezanih gozdnih požarov, trajno škodujeta zmogljivosti ponorov ogljika in odpornosti prizadetega območja na podnebne spremembe ter znatno zmanjšujeta biotsko raznovrstnost. Samo krčenje gozdov povzroča 11 % emisij toplogrednih plinov. (4)Podnebni zlom povzroča izgubo biotske raznovrstnosti po vsem svetu, izguba biotske raznovrstnosti pa poslabšuje podnebne spremembe; oboje je neločljivo povezano, kot so potrdile nedavne študije. Biotska raznovrstnost pomaga blažiti podnebne spremembe. Žuželke, ptice in sesalci so opraševalci in raznašalci semen ter lahko neposredno ali posredno pomagajo učinkoviteje skladiščiti ogljik. Gozdovi zagotavljajo tudi stalno obnavljanje vodnih virov ter preprečujejo sušo in njene škodljive posledice za lokalne skupnosti, vključno z domorodnimi ljudstvi. Občutno zmanjšanje krčenja in degradacije gozdov ter sistematično obnavljanje gozdov in drugih ekosistemov predstavljata največjo naravno priložnost za blažitev podnebnih sprememb. (5)Biotska raznovrstnost je bistvena za odpornost ekosistemov in njihovih storitev na lokalni in svetovni ravni. Več kot polovica svetovnega bruto domačega proizvoda je odvisna od narave in storitev, ki jih ta zagotavlja. Trije pomembni gospodarski sektorji – gradbeništvo, kmetijstvo, hrana in pijača – so vsi močno odvisni od narave. Izguba biotske raznovrstnosti ogroža trajnostne vodne cikle in naše prehranske sisteme, s tem pa tudi našo prehransko in hranilno varnost. Več kot 75 % vrst prehrambnih posevkov na svetu je odvisnih od živalskega opraševanja. Poleg tega se več industrijskih sektorjev zanaša na gensko raznovrstnost in ekosistemske storitve kot ključne surovine za proizvodnjo, zlasti za zdravila. (6)Podnebne spremembe, izguba biotske raznovrstnosti in krčenje gozdov so najbolj pereči svetovni problemi, saj vplivajo na preživetje človeštva in vzdržne življenjske razmere na Zemlji. Zaradi pospešenih podnebnih sprememb, izgube biotske raznovrstnosti in degradacije okolja ter oprijemljivih primerov njihovih uničujočih učinkov na naravo, življenjske razmere ljudi in lokalna gospodarstva je zeleni prehod prepoznan kot odločilni cilj našega časa in vprašanje medgeneracijske pravičnosti. (7)Potrošnja v Uniji je pomemben dejavnik krčenja in degradacije gozdov na svetovni ravni. V oceni učinka pobude je bilo ocenjeno, da bosta brez ustreznega regulativnega posredovanja proizvodnja in potrošnja šestih primarnih proizvodov, vključenih v področje uporabe (les, govedo, soja, palmovo olje, kakav in kava), v EU do leta 2030 odgovorni za krčenje približno 248 000 hektarov gozdov na leto. (8)Kar zadeva stanje gozdov v EU, poročilo o stanju evropskih gozdov v letu 2020 navaja, da se je med letoma 1990 in 2020 površina gozdov v Evropi povečala za 9 %, količina ogljika, shranjenega v biomasi, za 50 %, oskrba z lesom pa se je povečala za 40 %. Vendar pa se po podatkih poročila Evropske agencije za okolje o stanju okolja v letu 2020 manj kot 5 % evropskih gozdnih območij šteje za neokrnjene ali naravne. (9)Komisija je leta 2019 sprejela več pobud za odziv na globalne okoljske krize, vključno s posebnimi ukrepi na področju krčenja gozdov. Komisija je v sporočilu z naslovom „Okrepitev ukrepov EU za zaščito in obnovo svetovnih gozdov“ kot prednostno nalogo opredelila zmanjšanje odtisa porabe Unije na zemljišča in spodbujanje k porabi proizvodov iz dobavnih verig, ki ne povzročajo krčenja gozdov, v Uniji. Komisija je v svojem sporočilu z dne 11. decembra 2019 z naslovom „Evropski zeleni dogovor“ določila novo strategijo za rast, katere cilj je preobraziti Unijo v pravično in uspešno družbo s sodobnim, konkurenčnim in z viri gospodarnim gospodarstvom, ki v letu 2050 ne bo ustvarjalo nobenih neto emisij toplogrednih plinov, v katerem bo gospodarska rast ločena od rabe virov in v kateri ne bo prezrta nobena oseba ali kraj. Njen cilj je tudi zavarovati, ohraniti in poživiti naravni kapital Unije ter zaščititi zdravje in dobrobit državljanov in državljank ter prihodnjih generacij pred nevarnostmi, ki izhajajo iz okolja, in njegovimi učinki. Poleg tega je cilj evropskega zelenega dogovora državljanom in državljankam ter prihodnjim generacijam med drugim zagotoviti svež zrak, čisto vodo, zdrava tla in biotsko raznovrstnost. V ta namen je v strategiji EU za biotsko raznovrstnost do leta 2030, strategiji „od vil do vilic“, strategiji EU za gozdove, akcijskem načrtu EU za ničelno onesnaževanje in drugih zadevnih strategijah, razvitih v okviru evropskega zelenega dogovora, dodatno poudarjen pomen ukrepov za varstvo in odpornost gozdov. Cilj strategije EU za biotsko raznovrstnost je zlasti zaščititi naravo in obrniti trend degradacije ekosistemov. Poleg tega strategija EU za biogospodarstvo krepi varstvo okolja in ekosistemov, hkrati pa z iskanjem novih načinov proizvodnje in potrošnje obravnava vse večje povpraševanje po hrani, krmi, energiji, materialih in proizvodih. (10)Države članice so večkrat izrazile zaskrbljenost zaradi vztrajnega krčenja gozdov. Poudarile so, da sedanje politike in ukrepi na svetovni ravni na področju ohranjanja, obnove in trajnostnega gospodarjenja z gozdovi ne zadostujejo za zaustavitev krčenja in degradacije gozdov, zato je potrebno okrepljeno ukrepanje Unije, da bi učinkoviteje prispevali k doseganju ciljev trajnostnega razvoja v okviru agende za trajnostni razvoj do leta 2030, ki so jo leta 2015 sprejele vse države članice Združenih narodov. Svet je izrecno podprl napoved Komisije v sporočilu „Okrepitev ukrepov EU za zaščito in obnovo svetovnih gozdov“, da bo ovrednotila dodatne regulativne in neregulativne ukrepe ter predstavila ustrezne predloge. (11)Evropski parlament je poudaril, da je sedanje uničevanje svetovnih gozdov v veliki meri povezano s širitvijo kmetijske proizvodnje, zlasti s spreminjanjem gozdov v kmetijska zemljišča, namenjena proizvodnji številnih primarnih in drugih proizvodov, po katerih je veliko povpraševanje. Parlament je 22. oktobra 2020 v skladu s členom 225 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) sprejel resolucijo, v kateri je Komisijo pozval, naj na podlagi člena 192(1) PDEU predloži predlog „pravnega okvira EU za zaustavitev in obrnitev trenda krčenja gozdov po svetu, ki ga povzroča EU“. (12)Boj proti krčenju in degradaciji gozdov je pomemben del svežnja ukrepov, potrebnih za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov in izpolnitev zaveze Unije v okviru evropskega zelenega dogovora in Pariškega sporazuma o podnebnih spremembah iz leta 2015 ter pravno zavezujoče zaveze v skladu z evropskimi podnebnimi pravili, da se do leta 2050 doseže podnebna nevtralnost in da se emisije toplogrednih plinov do leta 2030 zmanjšajo za vsaj 55 % v primerjavi z ravnjo iz leta 1990. (13)Širjenje kmetijstva je vzrok za skoraj 90 % svetovnega krčenja gozdov, pri čemer je več kot polovica izgube gozdnih površin posledica spreminjanja gozdov v obdelovalne površine, paša živine pa je odgovorna za skoraj 40 % izgube gozdnih površin. (14)Unija je med letoma 1990 in 2008 uvozila in potrošila tretjino kmetijskih proizvodov, s katerimi se je trgovalo na svetovni ravni in ki so povezani s krčenjem gozdov. V tem obdobju je bila potrošnja Unije odgovorna za 10 % svetovnega krčenja gozdov, povezanega s proizvodnjo blaga ali storitvami. Čeprav se relativni delež potrošnje EU zmanjšuje, predstavlja potrošnja EU nesorazmerno velik dejavnik krčenja gozdov. Unija bi zato morala sprejeti ukrepe za zmanjšanje svetovnega krčenja in degradacije gozdov, ki sta posledica njene potrošnje nekaterih primarnih in drugih proizvodov, ter si tako prizadevati za zmanjšanje svojega prispevka k emisijam toplogrednih plinov in izgubi svetovne biotske raznovrstnosti ter spodbujati trajnostne vzorce proizvodnje in potrošnje v Uniji in po svetu. Da bi politika Unije imela največji učinek, bi moral biti njen cilj vpliv na svetovni trg in ne le na dobavne verige v Uniji. V zvezi s tem so bistvenega pomena partnerstva in učinkovito mednarodno sodelovanje z državami proizvajalkami in državami porabnicami. (15)Ustavitev krčenja in degradacije gozdov je bistvena sestavina ciljev trajnostnega razvoja. Ta uredba bi morala prispevati zlasti k doseganju ciljev glede življenja na kopnem (cilj trajnostnega razvoja 15), podnebnih ukrepov (cilj trajnostnega razvoja 13), odgovorne porabe in proizvodnje (cilj trajnostnega razvoja 12), odprave lakote (cilj trajnostnega razvoja 2) ter zdravja in dobrega počutja (cilj trajnostnega razvoja 3). Zadevni cilj 15.2 za zaustavitev krčenja gozdov do leta 2020 ni bil dosežen, kar poudarja nujnost ambicioznih in učinkovitih ukrepov. (16)Ta uredba bi morala biti tudi odgovor na newyorško deklaracijo o gozdovih, pravno nezavezujočo politično izjavo, ki potrjuje svetovni časovni načrt za zmanjšanje izgube naravnih gozdov za polovico do leta 2020 in si prizadeva za njeno odpravo do leta 2030. Deklaracijo je podprlo več deset vlad, številna največja svetovna podjetja in vplivne organizacije civilne družbe in domorodcev. V njej je bil poleg tega zasebni sektor pozvan, naj najpozneje do leta 2020 izpolni cilj odprave krčenja gozdov zaradi proizvodnje primarnih kmetijskih proizvodov, kot so palmovo olje, soja, papir in proizvodi iz govejega mesa, vendar ta cilj ni bil dosežen. Uredba bi morala poleg tega prispevati k strateškemu načrtu Združenih narodov za gozdove za obdobje od 2017 do 2030, katerega prvi svetovni cilj za gozdove je odpraviti izgubo gozdnih površin po vsem svetu s pomočjo trajnostnega gospodarjenja z gozdovi, vključno z varstvom, obnovo, pogozdovanjem in ponovnim pogozdovanjem, ter povečati prizadevanja za preprečevanje degradacije gozdov in povečanja prispevka gozdov k podnebnim spremembam. (17)Ta uredba bi morala biti tudi odgovor na deklaracijo svetovnih voditeljev o gozdovih in rabi zemljišč iz Glasgowa leta 2021, ki potrjuje, da bodo za izpolnitev ciljev glede rabe zemljišč, podnebja in biotske raznovrstnosti ter ciljev trajnostnega razvoja, tako na svetovni kot nacionalni ravni, potrebni nadaljnji ukrepi za korenite spremembe na medsebojno povezanih področjih trajnostne proizvodnje in potrošnje; razvoja infrastrukture; trgovine, financ in naložb ter podpore malim kmetom, domorodnim ljudstvom in lokalnim skupnostim. Podpisnice so v deklaraciji poudarile tudi, da bodo okrepile skupna prizadevanja za spodbujanje trgovinskih in razvojnih politik na mednarodni in nacionalni ravni, ki spodbujajo trajnostni razvoj ter trajnostno proizvodnjo in potrošnjo primarnih proizvodov v vzajemno korist držav ter ne spodbujajo krčenja gozdov in degradacije zemljišč. (18)Unija je kot članica Svetovne trgovinske organizacije (STO) zavezana k spodbujanju univerzalnega, na pravilih temelječega, odprtega, preglednega, predvidljivega, vključujočega, nediskriminatornega in pravičnega večstranskega trgovinskega sistema v okviru STO ter odprte, trajnostne in odločne trgovinske politike. Področje uporabe te uredbe bo zato vključevalo primarne in druge proizvode, proizvedene v Uniji, ter primarne in druge proizvode, uvožene v Unijo. (19)Ta uredba upošteva tudi sporočilo Komisije z naslovom „Odprta, trajnostna in odločna trgovinska politika“,v katerem je navedeno, da EU zaradi novih notranjih in zunanjih izzivov ter zlasti novega, bolj trajnostnega modela rasti, kot je opredeljen v evropskem zelenem dogovoru in evropski digitalni strategiji, potrebuje novo strategijo trgovinske politike, ki bo podpirala doseganje njenih ciljev notranje in zunanje politike ter spodbujala večjo trajnostnost v skladu z zavezo, da bo v celoti izvajala cilje ZN za trajnostni razvoj. Trgovinska politika mora v celoti odigrati svojo vlogo pri okrevanju po pandemiji COVID-19, pri zeleni in digitalni preobrazbi gospodarstva in pri vzpostavitvi odpornejše Evrope v svetu.

(20)Ta uredba bi morala poleg tega dopolnjevati druge ukrepe, predlagane v Sporočilu Komisije z naslovom „Okrepitev ukrepov EU za zaščito in obnovo svetovnih gozdov“, zlasti: (1) partnersko sodelovanje z državami proizvajalkami, podpora državam pri odpravljanju temeljnih vzrokov krčenja gozdov, kot so slabo upravljanje, neučinkovito izvrševanje zakonodaje in korupcija, ter 2) krepitev mednarodnega sodelovanja z glavnimi državami porabnicami, da se spodbudi sprejetje podobnih ukrepov za preprečevanje dajanja proizvodov iz dobavnih verig, povezanih s krčenjem in degradacijo gozdov, na njihove trge. (21)Komisija bi morala še naprej partnersko sodelovati z državami proizvajalkami in na splošno sodelovati z mednarodnimi organizacijami in organi ter okrepiti svojo podporo in spodbude v zvezi z varstvom gozdov in prehodom na proizvodnjo, ki ne povzroča krčenja gozdov, ob priznavanju vloge domorodnih ljudstev, izboljšanju upravljanja zemljiške posesti, krepitvi izvrševanja zakonodaje in spodbujanju trajnostnega gospodarjenja z gozdovi, kmetijstva, odpornega proti podnebnim spremembam, trajnostne intenzifikacije in diverzifikacije, agroekologije in kmetijskega gozdarstva. Pri tem bi morala priznavati vlogo domorodnih ljudstev pri varstvu gozdov. Na podlagi izkušenj in spoznanj, pridobljenih v okviru že obstoječih pobud, bi morale Unija in države članice v partnerstvu z državami proizvajalkami na njihovo zahtevo sodelovati, da bi izkoristile večnamenskost gozdov, jih podpreti pri prehodu na trajnostno gospodarjenje z gozdovi ter se spopasti s svetovnimi izzivi, hkrati pa izpolnjevati lokalne potrebe in posvečati pozornost izzivom, s katerimi se soočajo mali kmetje, v skladu s sporočilom o okrepitvi ukrepov za zaščito in obnovo svetovnih gozdov. Partnerski pristop bi moral državam proizvajalkam pomagati pri zaščiti, obnovi in trajnostni rabi gozdov ter tako prispevati k cilju te uredbe, da se zmanjšata krčenje in degradacija gozdov. (22)Drugi pomemben ukrep, napovedan v sporočilu, je ustanovitev evropske opazovalnice krčenja in degradacije gozdov, sprememb v svetovni gozdni površini in s tem povezanih dejavnikov (v nadaljnjem besedilu: opazovalnica EU), ki jo bo Komisija ustanovila, da bo lahko bolje spremljala spremembe v svetovnih gozdnih površinah in z njimi povezane dejavnike. Poleg tega bo evropska opazovalnica na podlagi že obstoječih orodij za spremljanje, vključno s produkti programa Copernicus, javnim subjektom, potrošnikom in podjetjem olajšala dostop do informacij o dobavnih verigah, pri čemer bo zagotavljala lahko razumljive podatke in informacije, ki bodo krčenje in degradacijo gozdov ter spremembe v gozdnih površinah po svetu povezali s povpraševanjem v EU po primarnih in drugih proizvodih in trgovino z njimi. Evropska opazovalnica bo tako neposredno podpirala izvajanje te uredbe z zagotavljanjem znanstvenih dokazov o krčenju in degradaciji gozdov po svetu ter s tem povezani trgovini. Evropska opazovalnica bo tesno sodelovala z zadevnimi mednarodnimi organizacijami, raziskovalnimi inštituti in tretjimi državami. (23)Obstoječi zakonodajni okvir EU se osredotoča na boj proti nezakoniti sečnji in z njo povezani trgovini, krčenja gozdov pa neposredno ne obravnava. Sestavljata ga Uredba (EU) št. 995/2010 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi obveznosti gospodarskih subjektov, ki dajejo na trg les in lesne proizvode, ter Uredba Sveta (ES) št. 2173/2005 o vzpostavitvi sheme izdajanja dovoljenj FLEGT za uvoz lesa v Evropsko skupnost. Obe uredbi sta bili ocenjeni v okviru preverjanja primernosti, s katerim je bilo ugotovljeno, da čeprav je zakonodaja pozitivno vplivala na gospodarjenje z gozdovi, cilji obeh uredb, in sicer omejitev nezakonite sečnje in z njo povezane trgovine ter zmanjšanje porabe nezakonito pridobljenega lesa v EU, niso bili doseženi, ugotovljeno pa je bilo tudi, da osredotočanje zgolj na zakonitost lesa ne zadostuje za izpolnitev zastavljenih ciljev. (24)Razpoložljiva poročila potrjujejo, da je znaten del trenutnega krčenja gozdov zakonit v skladu z zakoni države proizvajalke. V nedavnem poročilu je bilo ocenjeno, da je bilo med letoma 2013 in 2019 približno 30 % krčenja gozdov, povzročenega zaradi komercialnega kmetijstva v tropskih državah, zakonitega. Razpoložljivi podatki se običajno osredotočajo na države s šibkim upravljanjem – svetovni delež nezakonitega krčenja gozdov je morda manjši, vendar je iz podatkov jasno razvidno, da neupoštevanje krčenja gozdov, ki je v državi proizvodnje zakonito, ogroža učinkovitost ukrepov politike. (25)V oceni učinka morebitnih ukrepov politike za obravnavanje krčenja in degradacije gozdov, ki ju povzroča Unija, je v sklepih Sveta in resoluciji Evropskega parlamenta iz leta 2020 jasno opredeljena potreba po določitvi krčenja in degradacije gozdov kot vodilnega merila za prihodnje ukrepe Unije. Zato bi moral novi pravni okvir Unije obravnavati tako zakonitost kot tudi vprašanje, ali je proizvodnja zadevnih primarnih in drugih proizvodov taka, da ne povzroča krčenja gozdov. (26)Opredelitev pojma „ne povzroča krčenja gozdov“ bi morala biti dovolj široka, da zajame tako krčenje kot degradacijo gozdov, zagotoviti bi morala pravno jasnost in biti merljiva na podlagi kvantitativnih, objektivnih in mednarodno priznanih podatkov. (27)Uredba bi morala zajemati tiste primarne proizvode, katerih potrošnja v Uniji je najpomembnejša z vidika povzročanja krčenja in degradacije svetovnih gozdov in za katere bi lahko posredovanje politike Unije prineslo največje koristi glede na vrednost na enoto trgovine. V okviru študije v podporo ocene učinka je bil izveden obsežen pregled znanstvene literature (primarnih virov, ki ocenjujejo vpliv potrošnje v EU na krčenje gozdov po svetu in ta odtis povezujejo s specifičnimi primarnimi proizvodi), ki je bil navzkrižno preverjen z obsežnim posvetovanjem z deležniki. Na podlagi tega postopka je bil sestavljen prvi seznam osmih primarnih proizvodov. V področje uporabe je bil neposredno vključen les, saj je že zajet v uredbi o lesu. Seznam primarnih proizvodov se je nato dodatno zmanjšal po analizi učinkovitosti v oceni učinka. Analiza učinkovitosti je primerjala hektarje krčenja gozdov, povezanega s potrošnjo v EU, kot so bili ocenjeni v nedavnem znanstvenem članku, s povprečno vrednostjo uvoza v EU, in sicer za vsak primarni proizvod s seznama. V skladu z znanstvenim člankom, uporabljenim za analizo učinkovitosti, je od osmih primarnih proizvodov, analiziranih v navedenem članku, šest odgovornih za največji delež krčenja gozdov, ki ga povzroča EU, in sicer: palmovo olje (33,95 %), soja (32,83 %), les (8,62 %), kakav (7,54 %), kava (7,01 %) in govedina (5,01 %). (28)Ob upoštevanju, da bi bilo treba spodbujati uporabo recikliranih primarnih in drugih proizvodov ter da bi vključitev tovrstnih primarnih in drugih proizvodov v področje uporabe te uredbe pomenila nesorazmerno obremenitev za gospodarske subjekte, bi bilo treba s področja uporabe te uredbe izključiti rabljene primarne in druge proizvode, ki so na koncu svojega življenjskega cikla in bi bili sicer v nasprotnem primeru odstranjeni kot odpadki. (29)V tej uredbi bi bilo treba določiti obveznosti v zvezi z zadevnimi primarnimi in drugimi proizvodi, da se bomo lahko učinkovito borili proti krčenju in degradaciji gozdov ter spodbujali dobavne verige, ki ne povzročajo krčenja gozdov. (30)Številne mednarodne organizacije in organi (npr. Organizacija Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo, Medvladni panel za podnebne spremembe, Program Združenih narodov za okolje, Pariški sporazum, Mednarodna zveza za ohranjanje narave in naravnih virov, Konvencija o biološki raznovrstnosti) so dejavni na področju krčenja in degradacije gozdov, opredelitve v tej uredbi pa izhajajo iz njihovega dela. (31)Določiti bi bilo treba presečni datum, ki bo podlaga za oceno, ali je na zadevnem zemljišču prišlo do krčenja ali degradacije gozdov, kar pomeni, da za primarne in druge proizvode s področja uporabe te uredbe vstop na trg Unije ali izvoz ne bi bil mogoč, če so bili proizvedeni na zemljiščih, na katerih je po tem datumu prišlo do krčenja ali degradacije gozdov. Omogočati bi moral ustrezno preverjanje in spremljanje, ustrezati obstoječim mednarodnim zavezam, kot so cilji trajnostnega razvoja in newyorška deklaracija o gozdovih, ter tako zmanjšati nenadne motnje v dobavnih verigah zaradi začetka veljavnosti te uredbe in hkrati odpraviti vse spodbude za pospeševanje dejavnosti, ki povzročajo krčenje in degradacijo gozdov. (32)Za okrepitev prispevka Unije k zaustavitvi krčenja in degradacije gozdov ter za zagotovitev, da se primarni in drugi proizvodi iz dobavnih verig, povezani s krčenjem in degradacijo gozdov, ne dajejo na trg Unije, se zadevni primarni in drugi proizvodi ne bi smeli dajati na trg Unije, ne bi smeli biti dostopni na trgu Unije in se ne bi smeli izvažati s trga Unije, razen če so bili proizvedeni na način, ki ne povzroča krčenja gozdov, in v skladu z zadevno zakonodajo države proizvodnje. Za potrditev tega bi jim morala biti vedno priložena izjava o potrebni skrbnosti. (33)Na podlagi sistemskega pristopa bi morali gospodarski subjekti sprejeti ustrezne ukrepe, da bi se prepričali, da zadevni primarni in drugi proizvodi, ki jih nameravajo dati na trg Unije, izpolnjujejo zahteve iz te uredbe o nekrčenju gozdov in zakonitosti. V ta namen bi morali gospodarski subjekti vzpostaviti in izvajati postopke potrebne skrbnosti. Postopek potrebne skrbnosti, ki ga zahteva ta uredba, bi moral vključevati tri elemente: zahteve v zvezi z informacijami, oceno tveganja in ukrepe za zmanjševanje tveganja. Postopki potrebne skrbnosti bi morali biti oblikovani tako, da zagotovijo dostop do informacij o virih in dobaviteljih primarnih in drugih proizvodov, ki se dajejo na trg Unije, vključno z informacijami, ki dokazujejo, da so izpolnjene zahteve o nepovzročanju krčenja in degradacije gozdov ter zahteve o zakonitosti, med drugim z opredelitvijo države in območja proizvodnje, vključno z geolokacijskimi koordinatami zadevnih zemljišč. Te geolokacijske koordinate, ki temeljijo na določanju točnega časa, določanju položaja in/ali opazovanju Zemlje, lahko uporabljajo podatke iz vesolja in storitve, ki se zagotavljajo v okviru vesoljskega programa Unije (EGNOS/Galileo in Copernicus). Gospodarski subjekti bi morali na podlagi teh informacij izvesti oceno tveganja. Če je ugotovljeno tveganje, bi ga morali gospodarski subjekti zmanjšati na raven, ko ga ni več ali ko je zanemarljivo. Šele po zaključku zahtevanih korakov postopka potrebne skrbnosti in ugotovitvi, da tveganja, da zadevni primarni ali drug proizvod ni skladen s to uredbo, ni ali da je zanemarljivo, bi se gospodarskemu subjektu smelo dovoliti dajanje zadevnega primarnega ali drugega proizvoda na trg Unije oziroma njegov izvoz. (34)Gospodarski subjekti bi morali formalno prevzeti odgovornost za skladnost zadevnih primarnih ali drugih proizvodov, ki jih nameravajo dati na trg Unije ali izvažati, in sicer tako, da dajo na voljo izjave o potrebni skrbnosti. Ta uredba bi morala vsebovati predlogo za te izjave. To naj bi olajšalo izvrševanje te uredbe prek pristojnih organov in sodišč ter povečalo skladnost gospodarskih subjektov s predpisi. (35)Za priznanje dobre prakse bi se v postopku ocenjevanja tveganja lahko uporabljale certifikacijske sheme ali sheme, ki jih preverjajo tretje strani, vendar ne bi smele nadomestiti odgovornosti gospodarskega subjekta v zvezi s postopkom potrebne skrbnosti. (36)Trgovci bi morali odgovarjati za zbiranje in hranjenje informacij, ki zagotavljajo preglednost dobavne verige zadevnih primarnih in drugih proizvodov, katerih dostopnost na trgu omogočajo. Veliki trgovci, ki niso mala in srednja podjetja, močno vplivajo na dobavne verige in imajo pomembno vlogo pri zagotavljanju, da delujejo tako, da ne povzročajo krčenja gozdov, zato bi morali imeti enake obveznosti kot gospodarski subjekti. (37)Da bi spodbudili preglednost in olajšali izvrševanje, bi morali gospodarski subjekti, ki niso MSP, vsako leto javno poročati o svojem sistemu potrebne skrbnosti, vključno z ukrepi, sprejetimi za izvajanje njihovih obveznosti. (38)Drugi zakonodajni instrumenti EU, ki določajo zahteve glede postopkov potrebne skrbnosti v vrednostni verigi v zvezi s škodljivimi vplivi na človekove pravice ali okolje, bi se morali uporabljati, če v tej uredbi ni posebnih določb z enakim ciljem, naravo in učinkom, ki bi se lahko prilagodile glede na prihodnje zakonodajne spremembe. Obstoj te uredbe ne bi smel izključevati uporabe drugih zakonodajnih instrumentov EU, ki določajo zahteve glede postopkov potrebne skrbnosti v vrednostni verigi. Kadar drugi takšni zakonodajni instrumenti EU vsebujejo podrobnejše določbe ali dodajajo zahteve določbam iz te uredbe, bi bilo treba take določbe uporabljati v povezavi z določbami te uredbe. Kadar ta uredba vsebuje podrobnejše določbe, se te ne bi smele razlagati na način, ki bi ogrozil učinkovito uporabo drugih zakonodajnih instrumentov EU pri postopkih potrebne skrbnosti ali doseganju njihovega splošnega cilja. (39)Gospodarski subjekti, ki spadajo na področje uporabe drugih zakonodajnih instrumentov EU, ki določajo zahteve glede postopkov potrebne skrbnosti v vrednostni verigi v zvezi s škodljivimi vplivi na človekove pravice ali okolje, bi morali biti sposobni izpolniti obveznosti poročanja iz te uredbe tako, da pri poročanju na podlagi drugega zakonodajnega instrumenta EU vključijo zahtevane informacije.

(40)Za izvrševanje te uredbe bi morale biti odgovorne države članice, njihovi pristojni organi pa bi morali zagotoviti, da se ta uredba v celoti upošteva. Enotno izvrševanje te uredbe v zvezi z zadevnimi primarnimi in drugimi proizvodi, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo, je mogoče doseči le s sistematično izmenjavo informacij in sodelovanjem med pristojnimi organi, carinskimi organi in Komisijo. (41)Uspešno in učinkovito izvajanje in izvrševanje te uredbe sta bistvena za doseganje njenih ciljev. V ta namen bi morala Komisija vzpostaviti in upravljati informacijski sistem, ki bo gospodarskim subjektom in pristojnim organom pomagal pri podajanju potrebnih informacij o zadevnih primarnih in drugih proizvodih, danih na trg, in dostopu do njih. Gospodarski subjekti bi morali izjave o potrebni skrbnosti predložiti v informacijski sistem. Informacijski sistem bi moral biti dostopen pristojnim organom in carinskim organom, da se jim olajša izpolnjevanje obveznosti iz te uredbe. Informacijski sistem bi moral biti dostopen tudi širši javnosti, anonimizirani podatki pa bi morali biti na voljo v odprti in strojno berljivi obliki v skladu s politiko odprtih podatkov Unije. (42)Pri zadevnih primarnih proizvodih, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo, so pristojni organi zadolženi za preverjanje skladnosti zadevnih primarnih in drugih proizvodov z obveznostmi iz te uredbe, naloga carinskih organov pa je zagotoviti, da je sklic na izjavo o potrebni skrbnosti na voljo v carinski deklaraciji, če je to ustrezno, in poleg tega od trenutka, ko bo vzpostavljen elektronski vmesnik za izmenjavo informacij med carinskimi organi in pristojnimi organi, preverjati status izjave o potrebni skrbnosti po začetni analizi tveganja, ki jo pristojni organi izvedejo v informacijskem sistemu, ter ustrezno ukrepati (tj. začasno ustaviti ali zavrniti primarni ali drugi proizvod, če se to zahteva prek statusa v informacijskem sistemu). Ta posebna organizacija nadzora opušča uporabo poglavja VII Uredbe (EU) 2019/1020, kar zadeva uporabo in izvrševanje te uredbe. (43)Države članice bi morale zagotoviti, da so vedno na voljo ustrezna finančna sredstva za ustrezno osebje in opremo pristojnih organov. Za učinkovite preglede je potrebnih veliko virov, zato bi bilo treba zagotoviti takšno raven stabilnih virov, ki bi ustrezala potrebam izvrševanja v vsakem danem trenutku. Države članice bi morale imeti možnost dopolniti javno financiranje tako, da od zadevnih gospodarskih subjektov izterjajo stroške, nastale pri izvajanju pregledov v zvezi z zadevnimi primarnimi in drugimi proizvodi, za katere je bilo ugotovljeno, da so neskladni. (44)Ta uredba ne posega v drugo zakonodajo Unije o blagu in proizvodih, ki vstopajo na trg Unije ali ga zapuščajo, zlasti v določbe carinskega zakonika Unije glede pooblastil carinskih organov in carinskih kontrol. Uvoznike bi bilo treba opomniti, da členi 220, 254, 256, 257 in 258 Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta določajo, da se proizvodi, ki vstopajo na trg Unije in potrebujejo nadaljnjo oplemenitenje, predajo v ustrezen carinski postopek, ki omogoča takšno oplemenitenje. Na splošno se