o podpisu, v imenu Evropske unije, in začasni uporabi Sporazuma med Evropsko unijo in Republiko Palau o odpravi vizumske obveznosti za kratkoročno bivanje

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

Uredba Sveta (ES) št. 539/2001 navaja tretje države, katerih državljani morajo pri prehodu zunanjih meja držav članic imeti vizum, in države, katerih državljani so oproščeni te zahteve. Uredbo (ES) št. 539/2001 uporabljajo vse države članice razen Irske in Združenega kraljestva.

Uredba (ES) št. 539/2001 je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 509/2014 Evropskega parlamenta in Sveta, in sicer je bilo 19 držav prenesenih v Prilogo II, ki navaja tretje države, katerih državljani so izvzeti iz vizumske obveznosti. Teh 19 držav je: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbija, Marshallovi otoki, Mikronezija, Nauru, Palau, Peru, Saint Vincent in Grenadine, Salomonovi otoki, Samoa, Sveta Lucija, Tonga, Trinidad in Tobago, Tuvalu, Vanuatu, Vzhodni Timor ter Združeni arabski emirati. Sklic na vsako od teh držav v Prilogi II je opremljen s sprotno opombo, v skladu s katero se „izvzetje iz vizumske obveznosti [...] uporablja od dne začetka veljavnosti sporazuma o izvzetju iz vizumske obveznosti, sklenjenega z Evropsko unijo“.

Uredba (EU) št. 509/2014 je bila sprejeta 20. maja 2014, veljati pa je začela 9. junija 2014. Komisija je julija 2014 Svetu predložila priporočilo, naj jo pooblasti za začetek pogajanj o sporazumih o odpravi vizumske obveznosti z vsako od naslednjih 17 držav: Dominika, Grenada, Kiribati, Marshallovi otoki, Mikronezija, Nauru, Palau, Saint Vincent in Grenadine, Salomonovi otoki, Samoa, Sveta Lucija, Tonga, Trinidad in Tobago, Tuvalu, Vanuatu, Vzhodni Timor ter Združeni arabski emirati. Svet je 9. oktobra 2014 izdal pogajalske smernice za Komisijo.

Prvi sklop sporazumov o odpravi vizumske obveznosti je bil podpisan 6. maja 2015 (Združeni arabski emirati), 26. maja 2015 (Vzhodni Timor) in 28. maja 2015 (Dominika, Grenada, Saint Vincent in Grenadine, Samoa, Sveta Lucija, Trinidad in Tobago ter Vanuatu), pri čemer se ti sporazumi začasno uporabljajo od datuma podpisa do začetka njihove veljavnosti.

Pogajanja s Palauom so se začela 17. decembra 2014 in so bila izvedena z izmenjavo pisem. Med nadaljnjimi izmenjavami je bilo doseženo soglasje o vseh vidikih. Glavni pogajalci so z izmenjavo pisem sporazum parafirali 27. maja 2015 (Palau) in 10. junija 2015 (Unija). Države članice so bile obveščene na seji delovne skupine Sveta za vizume 15. junija 2015.

2.PRAVNA PODLAGA

Kar zadeva Unijo, je pravna podlaga za sklenitev sporazuma člen 77(2)(a) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) v povezavi s členom 218 PDEU.

Priloženi predlog je pravni instrument za podpis sporazuma. Svet bo o njem odločil s kvalificirano večino.

Glede na to, da bo Palau svoj notranji postopek ratifikacije lahko zaključil hitro in je Komisija prvič predlagala izvzetje iz vizumske obveznosti za državljane Palaua že novembra 2012, predlagani sklep o podpisu v skladu s členom 218(5) PDEU določa začasno uporabo sporazuma od dneva po datumu njegovega podpisa. Glede na to, da je pred sklenitvijo sporazuma potrebna odobritev Evropskega parlamenta, Komisija Evropski parlament obvesti o začasni uporabi sporazuma.

3.IZID POGAJANJ

Komisija meni, da so bili cilji, ki jih je Svet določil v pogajalskih smernicah, doseženi in da je osnutek sporazuma o odpravi vizumske obveznosti sprejemljiv za Unijo.

Vsebino končne različice sporazuma je mogoče povzeti, kot sledi:

Namen

Sporazum državljanom Evropske unije in državljanom Palaua omogoča potovanje brez vizumov na ozemlje druge pogodbenice za največ 90 dni v katerem koli 180-dnevnem obdobju.

Zaradi zagotovitve enake obravnave vseh državljanov EU je bila v sporazum vključena določba, v skladu s katero lahko Palau sporazum začasno preneha izvajati ali ga odpove samo za vse države članice Evropske unije, Unija pa lahko sporazum začasno preneha izvajati ali ga odpove samo za vse svoje države članice skupaj.

Posebni položaj Združenega kraljestva in Irske je opredeljen v preambuli.

Področje uporabe