[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 21.12.2010

COM(2010) 799 konč.

2010/0385 (COD)

Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

- Razlogi za predlog in njegovi cilji

Namen predloga je uskladiti Uredbo Sveta (ES) št. 1234/2007[1] o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov z razlikovanjem med prenesenimi in izvedbenimi pooblastili Komisije, uvedeno s členoma 290 in 291 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).

Obenem ta predlog zaradi popolnosti vključuje predloge za spremembe Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007, ki jih je Komisija že ločeno predložila Evropskemu parlamentu in Svetu, s čimer se izboljšuje razumljivost in dostopnost skupne ureditve trga za vse zainteresirane strani.

- Splošno ozadje

Prenesena in izvedbena pooblastila

Člena 290 in 291 PDEU določata jasno razlikovanje med pooblastili, prenesenimi na Komisijo za sprejemanje nezakonodajnih aktov na eni strani, in pooblastili, podeljenimi Komisiji za sprejemanje izvedbenih aktov na drugi strani:

- Člen 290 PDEU omogoča zakonodajnemu organu, da na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje nezakonodajnih aktov, ki se splošno uporabljajo in dopolnjujejo ali spreminjajo nekatere nebistvene elemente zakonodajnega akta. Pravni akti, ki jih Komisija sprejme na tak način, se v izrazoslovju, ki ga uporablja Pogodba, imenujejo „delegirani akti“ (člen 290(3)).

- Člen 291 PDEU od držav članic zahteva, da sprejmejo vse potrebne ukrepe notranjega prava, ki so potrebni za izvajanje pravno zavezujočih aktov Unije. S temi akti se lahko Komisiji podelijo izvedbena pooblastila, če so potrebni enotni pogoji za njihovo izvajanje. Pravni akti, ki jih Komisija sprejme na tak način, se v izrazoslovju, ki ga uporablja Pogodba, imenujejo „izvedbeni akti“ (člen 291(4)).

Predlagana uskladitev Uredbe (ES) št. 1234/2007 z novimi zahtevami iz členov 290 in 291 PDEU temelji na previdni opredelitvi obstoječih pooblastil Komisije na podlagi Uredbe (ES) št. 1234/2007 kot „delegiranih“ in „izvedbenih“, kar je bilo sprejeto na podlagi izvedbenih ukrepov, ki jih je sprejela Komisija na podlagi svojih trenutnih pooblastil.

Na podlagi tega prilagajanja je bil pripravljen osnutek za spremembe Uredbe (ES) št. 1234/2007. Ta projekt zakonodajalcu omogoča opredeliti bistvene elemente skupne ureditve kmetijskih trgov. Zakonodajalec določa splošne smernice skupne ureditve trgov in splošna načela, na katerih temelji. Zakonodajalec npr. določa cilje tržnih intervencijskih ukrepov, sistemov omejevanja proizvodnje in shem pomoči. Na podoben način zakonodajalec določa načela vzpostavitve sistema uvoznih in izvoznih dovoljenj, bistvenih elementov predpisov o trženju in proizvodnji ter načela uporabe sankcij, znižanj in izključitev. Zakonodajalec poskrbi tudi za specifične določbe za posamezne sektorje.

V skladu s členom 290 PDEU zakonodajalec da Komisiji pooblastila, da dopolni ali spremeni nekatere nebistvene elemente njegove sheme. Delegirani akt Komisije lahko zato določi dodatne elemente, potrebne za pravilno delovanje skupne ureditve trgov, ki jo vzpostavi zakonodajalec. Komisija npr. sprejme delegirane akte, s katerimi določi pogoje, po katerih lahko izvajalci sodelujejo v določeni shemi, obveznosti, ki izhajajo iz izdaje dovoljenja, in, če je potrebno glede na gospodarski položaj, morebitno jamstvo za izdajo dovoljenj. Zakonodajalec podobno prenese na Komisijo pooblastila, da sprejme ukrepe za določitev meril za upravičenost za proizvode v primeru tržne intervencije. Obenem lahko Komisija sprejme delegirane akte o opredelitvah.

Države članice so v skladu s členom 291 PDEU odgovorne za izvajanje režima, ki ga določi zakonodajalec. Vendar je treba zagotoviti enotno izvajanje sheme v državah članicah. Zato zakonodajalec na Komisijo prenese izvedbena pooblastila v skladu z drugim odstavkom člena 291 PDEU glede enotnih pogojev za izvajanje skupne ureditve trga in splošnega okvira preverjanj, ki jih izvajajo države članice.

Pooblastila Sveta na podlagi člena 43(3) PDEU

Člen 43(3) PDEU določa, da „Svet na predlog Komisije sprejme ukrepe o določitvi cen, prelevmanov, pomoči in količinskih omejitev (…)“. Ta določba pomeni odstopanje od člena 43(2) PDEU, ki zahteva uporabo rednega zakonodajnega postopka za določitev „skupne ureditve kmetijskih trgov … in drugih določb, potrebnih za doseganje ciljev skupne kmetijske politike“. Takšna ureditev je odraz splošnega trenda v Lizbonski pogodbi, po katerem je redni zakonodajni postopek postal standardni postopek za sprejemanje zakonodajnih aktov EU.

Člen 43(3) PDEU je torej v smislu odstopanja treba razumeti restriktivno v smislu, da se zagotovi, da lahko zakonodajalec izvaja svoje zakonodajne pristojnosti na podlagi člena 43(2) PDEU. To med drugim pomeni, da zakonodajalec ureja bistvene elemente skupne kmetijske politike in sprejema politične odločitve, ki vplivajo na njeno strukturo, instrumente in učinke. Na tej podlagi je specifični postopek iz člena 43(3) PDEU treba uporabiti samo takrat, ko odprto vprašanje iz te določbe ni del odločitev o temeljnih politikah, ki na podlagi člena 43(2) PDEU pripadajo zakonodajalcu. Če je torej takšno odprto vprašanje neločljivo povezano s politično vsebino odločitev, ki jih mora sprejeti zakonodajalec, se člena 43(3) PDEU ne sme uporabiti.

Predlog zato temelji na naslednjih načelih:

- o strukturnih parametrih in bistvenih elementih skupne kmetijske politike lahko odloča zgolj zakonodajalec (Evropski parlament in Svet). Na primer javno posredovanje (vključno z okvirom, po katerem lahko Komisija določi nekatere intervencijske cene prek razpisnega postopka) ter sheme kvot mleka in sladkorja, kot jih določa Uredba št. 1234/2007, morajo ostati v pristojnosti zakonodajalca, saj so ti elementi neločljivo povezani z opredelitvijo vsebine sheme, kot jo določi zakonodajalec, in z razmejitvami tega režima.

- ukrepe za določitev cen, prelevmanov, pomoči in količinskih omejitev iz člena 43(3), ki ne spadajo v okvir člena 43(2) PDEU, sprejme Svet. Komisija bo predložila predlog Uredbe na podlagi člena 43(3) PDEU glede določb člena 21 o pogojih za obvezno pomoč pri zasebnem skladiščenju masla, člena 99 o proizvodnih nadomestilih v sektorju sladkorja, členov 101 in 102 o pomoči sektorju mleka in mlečnih izdelkov, člena 108 o oskrbi šolarjev z mlečnimi izdelki, člena 155 o pomoči sektorju sviloprejk, člena 273 o izvoznih nadomestilih in člena 281 o minimalnih izvoznih cenah živih rastlin. V predlaganih direktivah bo glede teh določb predvideno, da bi moral Svet na podlagi člena 43(3) PDEU določiti pogoje za določanje zneskov pomoči, izvoznih nadomestil in minimalnih izvoznih cen ter da bi morala Komisija z izvedbenimi akti določiti zneske takih pomoči, nadomestil in ravni cen.

Člen 43(3) PDEU predstavlja avtonomno osnovo, po kateri lahko Svet sprejema pravne akte. Vendar kjer se uporabi člen 43(3) PDEU, se predlog zaradi jasnosti ( à titre déclaratoire ) izrecno nanaša na navedeno klavzulo v vsaki zadevni določbi o skupni ureditvi trgov. Komisija bo Svetu pravočasno predložila potrebne predloge glede člena 43(3) PDEU.

- Obstoječe določbe na področju, na katero se nanaša predlog

Člena 290 in 291 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).

- Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije

Ni relevantno.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENE UČINKA

- Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

- Zbiranje in uporaba izvedenskih mnenj

Posvetovanje z zainteresiranimi strani ali uporaba zunanjih strokovnjakov nista bila potrebna, ker je predlog za uskladitev Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z Lizbonsko pogodbo medinstitucionalna zadeva, ki vpliva na vse uredbe Sveta.

- Ocena učinka

Ocena učinka ni bila potrebna, ker je predlog za uskladitev Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z lizbonsko pogodbo medinstitucionalna zadeva, ki vpliva na vse uredbe Sveta.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

- Povzetek predlaganih ukrepov

Določiti delegirana in izvedbena pooblastila Komisije v Uredbi Sveta (ES) št. 1234/2007 in vzpostaviti ustrezni postopek za sprejem zadevnih aktov.

Vsebina naslednjih predlogov je vključena v ta predlog:

(i) Predlog Uredbe Evropskega Parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 (Uredba o enotni SUT) v zvezi s pomočjo, dodeljeno v okviru nemškega alkoholnega monopola (COM(2010)336 konč.);

(ii) Predlog Uredbe Evropskega Parlamenta in Sveta o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 1234/2007, kar zadeva razdelitev prehrambnih izdelkov najbolj ogroženim osebam v Uniji (COM(2010) 486 konč.);

(iii) Predlog spremembe Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 glede standardov trženja [načrtovanje časovnega razporeda 2010/AGRI/010];

(iv) Predlog spremembe Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 glede pogodbenih odnosov v sektorju mleka in mlečnih izdelkov [načrtovanje časovnega razporeda 2010/AGRI/026].

- Pravna podlaga

Prvi pododstavek člena 42 in člen 43(2) PDEU.

- Načelo subsidiarnosti

Kmetijska politika je v skupni pristojnosti EU in držav članic. To pomeni, da države članice ohranijo pristojnost, dokler EU zakonsko ne uredi sektorja. Ta predlog je omejen na prilagajanje skupne ureditve trgov na nove zahteve iz Lizbonske pogodbe. Predlog torej ne vpliva na obstoječi pristop Unije.

- Načelo sorazmernosti

Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti.

- Izbira instrumentov

Predlagani instrument: Uredba Evropskega parlamenta in Sveta.

Druga sredstva ne bi ustrezala iz naslednjega razloga: zaradi narave skupne kmetijske politike in njenih zahtev o upravljanju je neposredna uporaba bistvena značilnost zakonodaje skupne kmetijske politike.

4. PRORAČUNSKE POSLEDICE

Ta ukrep ne zahteva dodatnih izdatkov Unije.

5. DODATNE INFORMACIJE

- Poenostavitev

Po bistvenih spremembah Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 bo predlog izboljšal razumljivost in dostopnost enotne skupne ureditve trgov.

2010/0385 (COD)

Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti prvega pododstavka člena 42 in člena 43(2) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije[2],

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomskega in socialnega odbora[3],

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom[4],

ob upoštevanju naslednjega:

1. Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“)[5] je bila večkrat spremenjena. Zaradi začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe so potrebne dodatne spremembe, da se pooblastila, podeljena Evropskemu parlamentu in Svetu, in zlasti tista, podeljena Komisiji, uskladijo s členoma 290 in 291 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba). Zaradi obsega teh sprememb je primerno razveljaviti Uredbo (ES) št. 1234/2007 in jo nadomestiti z novo enotno uredbo o skupni ureditvi trgov. V interesu tehnične poenostavitve je primerno v to uredbo vključiti Uredbo Sveta (EGS) št. 922/72 z dne 2. maja 1972 o določitvi splošnih pravil za dodeljevanje pomoči v zvezi s sviloprejkami za gojitveno leto 1972/73[6]. Zato je treba razveljaviti tudi Uredbo (EGS) št. 922/72.

2. Na podlagi člena 43(3) Pogodbe Svet sprejme ukrepe o določitvi cen, prelevmanov, pomoči in količinskih omejitev. Kadar velja člen 43(3) Pogodbe, bi morala ta uredba zaradi jasnosti izrecno navajati dejstvo, da bo Svet na tej podlagi sprejel ukrepe.

3. Ta uredba bi morala vsebovati vse bistvene elemente enotne skupne ureditve trgov. Določanje cen, prelevmanov, pomoči in količinskih omejitev je v nekaterih primerih neločljivo povezano s temi osnovnimi elementi.

4. Komisija bi morala imeti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 290 Pogodbe, z namenom, da dopolni ali spremeni nekatere nebistvene elemente te uredbe. Treba bi bilo določiti elemente, za katere se to pooblastilo lahko uporabi, ter pogoje, ki naj za to pooblastilo veljajo.

5. Za izjemne primere bi bilo treba določiti uporabo nujnega postopka, kjer je to potrebno za učinkovit in uspešen odziv na morebitne ali dejanske motnje na trgu. Izbira nujnega postopka bi morala biti upravičena, prav tako je treba določiti primere, v katerih naj se uporabi nujni postopek.

6. V skladu s členom 291 Pogodbe morajo biti države članice odgovorne za izvajanje skupne ureditve kmetijskih trgov (v nadaljnjem besedilu: SUT), kot je določena v tej uredbi. Da se zagotovi enotno izvajanje SUT v državah članicah in prepreči nepoštena konkurenca ali diskriminacija med izvajalci, bi morala biti Komisija zmožna sprejeti izvedbene akte v skladu s členom 291(2) Pogodbe. Komisiji je zato treba v skladu s to določbo podeliti izvedbena pooblastila, zlasti v zvezi z enotnimi pogoji, po katerih je treba izvajati ukrepe upravljanja trga, enotnimi pogoji za izvajanje shem pomoči in za uporabo predpisov o trženju in proizvodnji, in v zvezi s predpisi o trgovanju s tretjimi državami. Komisija bi morala določiti tudi minimalni okvir nadzora, ki ga morajo izvajati države članice.

7. Da se obenem zagotovi učinkovitost shem na podlagi enotne SUT, bi bilo treba Komisiji podeliti potrebna pooblastila za ukrepe upravljanja trga in dnevne naloge upravljanja. Za nemoteno delovanje enotne SUT bi bilo treba Komisiji tudi podeliti pooblastila za urejanje nekaterih zadev tehnične narave in za sprejetje predpisov o obvestilih, informacijah in poročanju ter postopkih in tehničnih merilih v zvezi s proizvodi in upravljavci, ki so upravičeni do tržne podpore. Da se obenem zagotovi ustrezno delovanje SUT, bi morala Komisija določiti zlasti datume, časovne omejitve, operativne dogodke za menjalne tečaje, reprezentativna obdobja in obrestne mere in, kar zadeva sheme pomoči, bi morala biti Komisija pooblaščena, da zlasti s pravno podlago določi pomoč in sprejme predpise o upravljanju, spremljanju in vrednotenju programov, o objavljanju izplačanih zneskov pomoči, in predpise o izvajanju načrtov socialnih shem. Komisija bi morala biti pooblaščena za določanje postopkov v zvezi s plačili pomoči in predujmi pomoči.

8. Za dosego ciljev enotne SUT in upoštevanje njenih načel bi morala biti Komisija pooblaščena tudi, da sprejema predpise, vključno s predpisi o upravljanju shem, katerih namen je omejiti proizvodnjo mleka, sladkorja in vina, ter predpisi o inšpekcijah in pregledih, obenem pa bi morala biti pooblaščena, da določi zneske varščin, določi pravila in postopke glede izterjave neupravičenih izplačil in sprejme predpise o pogodbah v zvezi s tržno podporo.

9. V vinskem sektorju bi morala biti Komisija pooblaščena, da zagotovi skladnost zahtevkov za zaščitene označbe porekla in zaščitene geografske označbe ter tradicionalnih poimenovanj s pogoji iz te uredbe, da se zagotovi enotna uporaba po vsej Uniji. Kar zadeva predstavitev in označevanje proizvodov iz vinskega sektorja, bi morala biti Komisija pristojna, da sprejme vse potrebne predpise v zvezi s postopki, uradnimi obvestili in tehničnimi merili.

10. Da se uresničijo cilji zakonodajnega okvira iz te uredbe, bi morala imeti Komisija pooblastila za stalno spremljanje nekaterih dejavnosti organizacij proizvajalcev, skupin proizvajalcev, medpanožnih organizacij in organizacij upravljavcev. Da se ohrani struktura, določena z enotno SUT, in njeni osnovni parametri, bi morala biti Komisija pristojna, da sprejme vse potrebne predpise v zvezi z izrednimi tržnimi ukrepi in izrednimi ukrepi upravljanja, katerih namen je rešiti nujne in nepredvidljive probleme v eni ali več držav članic.

11. Razen če ni izrecno določeno drugače, bi morala Komisija sprejeti izvedbene akte v skladu z določbami Uredbe (EU) št. XX/XXXX Evropskega parlamenta in Sveta o [ naslov uredbe ].

12. Komisija bi morala biti pooblaščena, da brez pomoči odbora sprejme izvedbene akte o nekaterih ukrepih na podlagi te uredbe, za katere je potrebno takojšnje ukrepanje ali pri katerih gre zgolj za uporabo splošnih določb pri specifičnih okoliščinah, brez diskrecije.

13. Komisija bi morala biti obenem pooblaščena, da izvaja nekatere upravne ali upravljavske naloge, ki ne pomenijo sprejemanja delegiranih ali izvedbenih aktov.

14. Zaradi zamenjave z novo enotno uredbo o SUT ne bi smele postati vprašljive politične odločitve, sprejete v preteklih letih v okviru skupne kmetijske politike (v nadaljnjem besedilu: SKP). Namen te uredbe bi moral torej biti zgolj uskladitev pooblastil, podeljenih Komisiji, s Pogodbo. Uredba torej ne sme preklicati ali spreminjati obstoječih določb, za katere še vedno velja obstoječa utemeljitev, razen če so te določbe zastarele, prav tako ne sme predvideti sprejetja novih predpisov ali ukrepov. Izjeme od tega pristopa zadevajo razdeljevanje prehrambnih izdelkov najbolj ogroženim osebam v Uniji in pomoč, ki se dodeli v okviru nemškega alkoholnega monopola. Določbe o tržnih standardih odražajo predloge, predstavljene v okviru celovite revizije politike kakovosti.

15. Določiti bi bilo treba tržna leta za žita, riž, sladkor, posušeno krmo, semena, oljčno olje in namizne oljke, lan in konopljo, banane, mleko in mlečne izdelke ter sviloprejke, ki morajo v glavnem biti prilagojena biološkim proizvodnim ciklom vsakega od teh proizvodov.

16. Da bi se stabilizirali trgi in zagotovil primeren življenjski standard za kmetijsko skupnost, je bil oblikovan diferenciran sistem zaščite cen za različne sektorje, vzporedno z uvedbo neposrednih podpornih shem ter ob upoštevanju različnih potreb v vsakem od teh sektorjev na eni strani in medsebojnih odvisnosti med različnimi sektorji na drugi strani. Ti ukrepi so bodisi v obliki javne intervencije bodisi izplačila pomoči za zasebno skladiščenje proizvodov sektorjev žit, riža, sladkorja, oljčnega olja in namiznih oljk, govejega in telečjega mesa, mleka in mlečnih izdelkov, prašičjega, ovčjega in kozjega mesa. Glede na cilje naknadnih sprememb Uredbe (ES) št. 1234/2007, zlasti z Uredbo Sveta (ES) št. 72/2009 z dne 19. januarja 2009 o spremembah skupne kmetijske politike s spremembo uredb (ES) št. 247/2006, (ES) št. 320/2006, (ES) št. 1405/2006, (ES) št. 1234/2007, (ES) št. 3/2008 in (ES) št. 479/2008 in razveljavitvi uredb (EGS) št. 1883/78, (EGS) št. 1254/89, (EGS) št. 2247/89, (EGS) št. 2055/93, (ES) št. 1868/94, (ES) št. 2596/97, (ES) št. 1182/2005 in (ES) št. 315/2007[7], in na podlagi tamkajšnje utemeljitve, je torej treba ohraniti cenovne podporne ukrepe, kadar so predvideni v instrumentih, kakor so bili oblikovani v preteklosti, brez bistvenih sprememb v primerjavi s prejšnjo pravno ureditvijo.

17. Zaradi jasnosti in preglednosti je treba za določbe, ki urejajo te ukrepe, predvideti skupno strukturo, pri čemer je treba ohraniti politiko, ki se izvaja v vsakem sektorju. Zaradi tega je ustrezno razlikovati med referenčnimi in intervencijskimi cenami.

18. SUT za žita, goveje in telečje meso ter mleko in mlečne izdelke so vsebovale določbe, v skladu s katerimi je bil Svet skladno s postopkom, določenim v členu 37(2) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, pooblaščen, da spremeni ravni cen. Zaradi občutljivosti cenovnih sistemov bi bilo treba jasno navesti, da možnost spreminjanja ravni cen v skladu s členom 43(2) Pogodbe obstaja v vseh sektorjih, ki jih zajema ta uredba.

19. Določiti bi bilo treba referenčne cene za standardno kakovost belega in surovega sladkorja. Ta standardna kakovost bi morala biti povprečna kakovost, ki je reprezentativna za sladkor, proizveden v Uniji, in jo je treba opredeliti na podlagi meril, ki se uporabljajo v trgovini s sladkorjem. Standardno kakovost bi moralo biti mogoče tudi preveriti in spremeniti, da bi se upoštevalo zlasti komercialne zahteve in razvoj na področju tehnične analize.

20. Da bi zagotovili zanesljive podatke o cenah sladkorja na trgu Unije, bi bilo treba sistem poročanja o cenah, določen v tej uredbi, vključiti v to uredbo in na podlagi tega bi bilo treba določiti raven tržnih cen za beli sladkor.

21. Na podlagi sprememb, ki jih uvaja Uredba (ES) št. 72/2009, se za nekatera obdobja leta uvede sistem intervencij za žita, riž, maslo in posneto mleko v prahu. Za izdelke iz govejega, telečjega in svinjskega mesa ter masla bi morala biti začetek in konec javne intervencije odvisna od ravni tržne cene v posameznem obdobju.

22. Raven cen, po kateri bi bilo treba izvajati odkup z javno intervencijo, je bila v preteklosti znižana v okviru SUT za žita, riž ter goveje in telečje meso in določena z uvedbo shem neposrednih podpor v teh sektorjih. Pomoč v okviru navedenih shem na eni strani in intervencijske cene na drugi so zato tesno povezane. Za proizvode sektorja mleka in mlečnih izdelkov je bila ta raven cen določena zaradi pospeševanja porabe zadevnih proizvodov in izboljšanja njihove konkurenčnosti. Te politične odločitve še vedno veljajo.

23. V tej uredbi bi bilo treba zagotoviti možnost za prodajo proizvodov, odkupljenih z javno intervencijo. Take ukrepe bi bilo treba sprejeti na način, s katerim bi se bilo mogoče izogniti motnjam na trgu in ki zagotavlja enak dostop do blaga in enakopravno obravnavo kupcev.

24. Cilji SKP, kot so opredeljeni v členu 39(1) Pogodbe, vključujejo stabilizacijo trgov in zagotavljanje, da je preskrba potrošnikom dostopna po primernih cenah. Z leti je shema razdeljevanja hrane omogočila uspešno uresničitev obeh ciljev. Še naprej bi morala omogočati uresničevanje ciljev SKP in pripomoči k doseganju ciljev kohezije. Vendar so zaporedne reforme SKP povzročile postopno zmanjšanje intervencijskih zalog ter tudi razpona razpoložljivih proizvodov. Posledično morajo nakupi na trgu postati stalni vir dobave v okviru sheme.

25. Da se zagotovi dobro upravljanje s proračunom in da bo mogoče polno izkoristiti kohezijsko razsežnost sheme Unije, je treba določiti fiksni prag pomoči Unije in državam članicam omogočiti sofinanciranje programa razdeljevanja hrane. Izkušnje obenem kažejo, da shema potrebuje dolgoročnejšo perspektivo. Komisija bi morala zato določiti triletne načrte za izvedbo sheme, države članice pa morajo pripraviti nacionalne programe razdeljevanja hrane skupaj z njihovimi cilji in prednostnimi nalogami glede sheme, vključno s prehranskimi vidiki. Obenem morajo države članice izvesti primerna administrativna in fizična preverjanja ter v primeru nepravilnosti določiti kazni, da se zagotovi izvajanje triletnega načrta v skladu z veljavnimi pravili.

26. Da se zagotovi pregledno, koherentno in učinkovito delovanje sheme za najbolj ogrožene osebe, bi morala Komisija določiti postopke za sprejetje in revizijo triletnih načrtov in obenem sprejeti te načrte in jih po potrebi revidirati. Komisija bi morala obenem sprejeti določbe o dodatnih elementih, ki naj se vključijo v triletne načrte, pravila za preskrbo s proizvodi ter postopke in časovne omejitve, ki veljajo za umik intervencijskih proizvodov, vključno s prenosi med državami članicami, in predpisi o obliki nacionalnih programov razdeljevanja hrane in letnimi poročili o izvajanju. Da bodo obenem države članice enotno izvajale triletne načrte, bi morala Komisija sprejeti postopke za povračilo stroškov dobrodelnih organizacij, ki jih države članice po lastni presoji obravnavajo kot upravičene, vključno s časovnimi omejitvami in finančnimi pragovi, razpisnimi pogoji ter pogoji, ki veljajo za prehrambne izdelke in preskrbo z njimi. Poleg tega je treba sprejeti predpise o obveznostih držav članic glede pregledov, postopkov in končnih rokov plačil, znižanj v primeru neupoštevanja takih rokov, ter določbe o obračunavanju in naloge, ki jih morajo izpolniti nacionalni intervencijski organi, tudi v primeru prenosov med državami članicami.

27. Ta uredba omogoča dodeljevanje pomoči za zasebno skladiščenje nekaterih izdelkov masla, da bi s tem prispevala k uravnoteženju trga mleka in stabilizaciji tržnih cen. Komisija bi morala biti tudi pooblaščena, da določi dodelitev pomoči za zasebno skladiščenje belega sladkorja, nekaterih vrst oljčnega olja in nekaterih izdelkov iz govejega in telečjega mesa, prašičjega mesa ter ovčjega in kozjega mesa.

28. Lestvice Unije za razvrščanje trupov v sektorjih govejega in telečjega mesa, prašičjega mesa ter ovčjega in kozjega mesa so nujnega pomena za spremljanje cen in za uporabo intervencijskih ukrepov v teh sektorjih. Poleg tega je njihov cilj izboljšati preglednost trga.

29. Omejitve prostega pretoka, ki temelji na uporabi ukrepov, katerih namen je preprečiti širitev živalskih bolezni, lahko povzročijo težave na trgu nekaterih proizvodov v eni ali več državah članicah. Izkušnje kažejo, da so hude motnje na trgu, kakor je znatno znižanje porabe ali cen, povezane z izgubo zaupanja potrošnikov zaradi tveganj za zdravje ljudi ali živali.

30. Izjemni ukrepi za podporo trgu govejega in telečjega mesa, mleka in mlečnih izdelkov, prašičjega mesa, ovčjega in kozjega mesa, jajc, perutninskega mesa bi morali biti neposredno povezani z zdravstvenimi in veterinarskimi ukrepi ali izhajati iz teh ukrepov, sprejetih za boj proti širjenju bolezni. Treba bi jih bilo sprejeti na zahtevo držav članic, da bi se bilo mogoče izogniti hudim motnjam na zadevnih trgih.

31. V tej uredbi bi bilo treba ohraniti možnost, da Komisija sprejme posebne intervencijske ukrepe, kadar se pokaže, da je to potrebno, zaradi uspešnega in učinkovitega odzivanja ob morebitnih motnjah na trgu v sektorju žit in zato, da se za sektor riža prepreči množična uporaba javne intervencije v nekaterih regijah Unije ali pri odpravi pomanjkanja neoluščenega riža zaradi naravnih nesreč.

32. Treba bi bilo določiti najnižjo ceno za kvoto pese, ki ustreza standardni kakovosti, ki bi jo bilo treba opredeliti, da bi se pridelovalcem sladkorne pese in sladkornega trsa v Unije zagotovil primeren življenjski standard.

33. Potrebni so posebni instrumenti za zagotovitev poštenega ravnovesja pravic in obveznosti med podjetji za proizvodnjo sladkorja in pridelovalci sladkorne pese. Zato je treba določiti standardne določbe, ki urejajo panožne sporazume.

34. Raznolikost naravnih, gospodarskih in tehničnih okoliščin otežuje poenotenje odkupnih pogojev za sladkorno peso v vsej Uniji. Panožni sporazumi med združenji pridelovalcev sladkorne pese in podjetji za proizvodnjo sladkorja že obstajajo. Zato bi bilo treba z okvirnimi določbami določiti le minimalna jamstva, ki jih zahtevajo pridelovalci sladkorne pese in industrija sladkorja, da se zagotovi neovirano delovanje trga za sladkor z možnostjo odstopanja od nekaterih pravil v okviru panožnih sporazumov.

35. V tej uredbi bi bilo treba predvideti proizvodno dajatev za sektor sladkorja, ki bi prispevala k financiranju nastalih stroškov.

36. Za ohranitev strukturnega ravnovesja trgov za sladkor na cenovni ravni, ki je blizu referenčni ceni, bi bilo treba določiti možnost, da se odloči za umik sladkorja s trga za toliko časa, kolikor je potrebno, da se na trgu ponovno vzpostavi ravnovesje.

37. Kar zadeva žive rastline, goveje in telečje meso, prašičje meso, ovčje in kozje meso, jajca in perutnino, je treba predvideti možnost za sprejetje nekaterih ukrepov za lažjo prilagoditev oskrbe potrebam trga. Taki ukrepi bi lahko prispevali k stabiliziranju trgov in zagotavljanju primernega življenjskega standarda zadevne kmetijske skupnosti.

38. Količinska omejitev proizvodnje je osnovni instrument tržne politike v sektorju sladkorja. Razlogi, zaradi katerih je Skupnost v preteklosti sprejela sisteme proizvodnih kvot v sektorju sladkorja, še vedno veljajo.

39. Sistem kvot za sladkor iz te uredbe bi moral zlasti ohraniti pravni status kvot, saj sistem kvot, glede na sodno prakso Sodišča Evropske unije, oblikuje mehanizem za urejanje trga v sektorju sladkorja za izpolnitev ciljev javnega interesa.

40. Ta uredba bi morala omogočiti prilagajanje kvot sladkorja, da se lahko upoštevajo sklepi držav članic glede prerazporeditve nacionalnih kvot.

41. Glede na potrebo po omogočanju določene mere nacionalne prožnosti pri strukturnem prilagajanju predelovalne industrije ter pridelovanja sladkorne pese in sladkornega trsa v obdobju uporabe kvot, bi morale države članice določiti možnost, da v okviru nekaterih omejitev spremenijo kvote podjetij, če pri tem ne ovirajo delovanja sklada za prestrukturiranje kot instrumenta.

42. Da bi se bilo mogoče izogniti presežkom sladkorja, ki izkrivljajo trg za sladkor, bi bilo treba Komisiji omogočiti, da v skladu z nekaterimi merili zagotovi prenos presežkov sladkorja, izoglukoze ali inulinskega sirupa v kvoto proizvodnje za naslednje tržno leto. Če poleg tega veljavni pogoji za nekatere količine niso izpolnjeni, je prav tako določeno, da se pobira dajatev na presežek, s čimer naj bi se izognili kopičenju teh količin, ki ogrožajo stanje na trgu.

43. Do izteka njegove veljavnosti leta 2015 bi bilo treba ohraniti sistem kvot za mleko, vključno z uporabo dajatve za količine mleka, zbrane ali prodane za namene neposredne porabe nad določenim zajamčenim pragom.

44. Ohraniti je treba razliko med oddajo in neposredno prodajo mleka, shema pa bi se morala uporabljati na podlagi individualnih reprezentativnih vsebnosti maščob in nacionalno referenčno vsebnostjo maščobe. Kmetom bi pod nekaterimi pogoji moral biti dovoljen začasen prenos njihovih individualnih kvot. Prav tako bi bilo treba ohraniti načelo, da se ob prodaji, zakupu ali prenosu kmetije z dedovanjem ustrezna kvota prenese na kupca, zakupnika ali dediča skupaj z ustreznim zemljiščem, medtem ko bi bilo treba izjeme pri načelu, v skladu s katerim so kvote povezane s kmetijami, ohraniti, da bi se lahko nadaljevala prestrukturiranje proizvodnje mleka in izboljšanje okolja. Skladno z različnimi vrstami prenosa kvot in z uporabo objektivnih meril, bi bilo treba določiti predpise, ki državam članicam dovoljujejo, da del prenesenih količin uvrstijo v nacionalne rezerve.

45. Presežno dajatev, ki se plača za mleko in druge mlečne izdelke, je treba določiti na ravni, katere učinek bi bil odvračilen, in bi jo morale plačati države članice takoj, ko je nacionalna kvota presežena. Država članica bi nato morala breme plačila porazdeliti med proizvajalce, ki so prispevali k prekoračitvi. Ti proizvajalci bi morali biti dolžni državi članici plačati svoj prispevek k dajatvi zgolj zaradi dejstva, da so presegli svojo razpoložljivo količino. Države članice bi morale Evropskemu kmetijskemu jamstvenemu skladu (EKJS) plačati dajatev, ki ustreza prekoračitvi njihove nacionalne kvote, zmanjšane za 1-odstotni pavšalni znesek, in sicer zaradi upoštevanja primerov stečaja ali dokončne nesposobnosti nekaterih proizvajalcev, da bi prispevali k plačilu dolgovane dajatve.

46. Osrednji namen sistema kvot za mleko, tj. zmanjšati nesorazmerje med ponudbo in povpraševanjem na zadevnem trgu in iz tega nesorazmerja izhajajoče strukturne presežke ter na ta način doseči boljšo uravnoteženost trga, je očitno zmanjšal tržno usmerjenost, saj je izkrivil odziv kmetov na cenovne signale in zaradi upočasnjenega prestrukturiranja preprečil večjo učinkovitost sektorja. Zato je predvideno postopno opuščanje mlečnih kvot z letnimi povečanji v višini 1 % na tržno leto med leti 2009/2010 do 2013/2014. V okviru prestrukturiranja sektorja bi moralo biti državam članicam dovoljeno, da do 31. marca 2014 v določenem obsegu odobrijo dodatno nacionalno pomoč. Povečanje kvot, ki je bilo vključeno v Uredbo (ES) št. 1234/2007, kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 248/2008[8], in 1-odstotno letno povečanje, skupaj z drugimi spremembami, ki zmanjšujejo verjetnost nastanka presežnih dajatev, pomenijo, da bi le Italiji grozilo plačilo dajatve na osnovi sedanjih vzorcev proizvodnje, če bi se od leta 2009/2010 do 2013/2014 uporabljalo 1-odstotno letno povečanje. Zato je bilo ob upoštevanju sedanjih vzorcev proizvodnje v vseh državah članicah opravljeno enkratno povečanje kvote za Italijo, da bi se izognili temu tveganju.

47. Uredba (ES) št. 1234/2007 določa različne vrste shem pomoči. S shemo za posušeno krmo ter lan in konopljo je bila za te sektorje uvedena pomoč za predelavo kot sredstvo za urejanje notranjega trga za zadevne sektorje. Kot rezultat sprememb, ki jih je uvedla Uredba (ES) št. 72/2009, in na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003[9] se bo pomoč do 1. aprila 2012 še naprej zagotavljala za posušeno krmo, do tržnega leta 2011/2012 pa za dolga lanena vlakna, kratka lanena vlakna in konopljina vlakna. Sistem kvot za krompirjev škrob iz Uredbe (ES) št. 1234/2007, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 72/2009, ter s tem povezana minimalna cena veljata samo do konca tržnega leta 2011/12.

48. Kot prispevek k uravnoteženju trga mleka in za stabilizacijo tržnih cen mleka in mlečnih izdelkov so potrebni ukrepi, ki povečujejo možnost prodaje mlečnih izdelkov. Ta uredba bi morala predvideti dodeljevanje pomoči za trženje nekaterih mlečnih izdelkov glede na specifične uporabe in namembne kraje. Poleg tega bi morala predvideti, da Unija krije del stroškov odobritve pomoči za dobavo mleka otrokom v šolah, da bi se s tem spodbujala poraba mleka pri mladini.

49. Treba bi bilo določiti možnost dodelitve nadomestila za proizvodnjo, kadar se glede na proizvodnjo nekaterih industrijskih, kemičnih ali farmacevtskih izdelkov pojavi potreba po ukrepih, katerih cilj je dati na voljo nekatere izdelke iz sladkorja.

50. V skladu z Uredbo (ES) št. 73/2009 je bilo s 1. januarjem 2010 prekinjeno plačilo na površino za hmelj. Da bi lahko organizacije proizvajalcev hmelja tudi v prihodnje opravljale svoje dejavnosti kot doslej, bi bilo treba v posebni določbi predvideti, da se v zadevni državi članici za iste dejavnosti uporabijo ustrezni zneski.

51. Financiranje Unije, ki pomeni odstotek neposredne pomoči, ki jo države članice smejo zadržati v skladu z Uredbo (ES) št. 73/2009, je potrebno za spodbujanje odobrenih organizacij izvajalcev, da pripravijo delovne programe s ciljem izboljšati kakovost proizvodnje oljčnega olja in namiznih oljk. V tem okviru bi morala ta uredba predvideti, da bo podpora Unije dodeljena glede na prednostne ukrepe na področju dejavnosti, ki se izvajajo v okviru zadevnih delovnih programov.

52. Ta uredba razlikuje med sadjem in zelenjavo na eni strani, kar vključuje sadje in zelenjavo, namenjene za trženje, ter sadje in zelenjavo, namenjene predelavi, in predelanim sadjem in zelenjavo na drugi strani. Predpisi o organizacijah proizvajalcev, operativnih programih in finančni pomoči Unije veljajo samo za sadje in zelenjavo ter za sadje in zelenjavo, ki sta izključno namenjena predelavi.

53. Organizacije proizvajalcev so glavni akterji v ureditvi trga sadja in zelenjave. Zaradi vedno večje koncentracije povpraševanja je združevanje ponudbe prek teh organizacij še vedno gospodarska nujnost, da bi se okrepil položaj proizvajalcev na trgu. Tako združevanje bi moralo potekati prostovoljno in bi moralo z obsegom in učinkovitostjo storitev, ki jih organizacije proizvajalcev nudijo svojim članom, dokazati svojo koristnost. Ker organizacije proizvajalcev delujejo izključno v korist svojih članov, bi se moralo šteti, da v gospodarskih zadevah delujejo v imenu svojih članov in za svoje člane.

54. Proizvodnja sadja in zelenjave je nepredvidljiva, proizvodi pa so pokvarljivi. Celo omejeni presežki lahko bistveno izkrivijo trg. Zato je treba uvesti ukrepe za krizno upravljanje. Da bodo organizacije proizvajalcev privlačnejše, bi bilo treba te ukrepe vključiti v operativne programe.

55. Proizvodnja in trženje sadja in zelenjave bi morala v celoti upoštevati varovanje okolja, vključno z načinom obdelovanja, ravnanjem z odpadki in uničenjem proizvodov, ki se umaknejo s trga, zlasti glede varstva kakovosti vode, ohranjanja biološke raznovrstnosti in ohranjanja podeželja.

56. Skupinam proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave v državah članicah, ki so k Evropski uniji pristopile 1. maja 2004 ali po tem datumu, v najbolj oddaljenih regijah Unije ali na manjših Egejskih otokih, in želijo pridobiti status organizacije proizvajalcev v skladu s to uredbo, bi bilo treba omogočiti prehodno obdobje, v katerem lahko prejemajo državno finančno pomoč in finančno pomoč Unije, če te skupine proizvajalcev sprejmejo določene obveznosti.

57. Z namenom, da se organizacijam proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave naloži predvsem večjo odgovornost za njihove finančne odločitve in da se dodeljena javna sredstva uporabljajo za pripravo na prihodnje zahteve, je potrebno določiti pogoje za uporabo javnih sredstev. Ustrezna rešitev je skupno financiranje operativnih skladov, ki jih ustanovijo organizacije proizvajalcev. V določenih primerih je treba dovoliti dodatno področje financiranja. Operativne sklade je treba uporabiti samo za financiranje operativnih programov v sektorjih sadja in zelenjave. Zaradi zmanjševanja izdatkov Unije je treba omejiti pomoč za organizacije proizvajalcev, ki ustanovijo operativne sklade.

58. V regijah, kjer je organizacija proizvodnje v sektorju sadja in zelenjave slaba, je treba dovoliti dodeljevanje dodatne državne finančne pomoči. V primeru držav članic, ki so glede teh struktur v posebej neugodnem položaju, bi morala pomoč povrniti Unija.

59. Za poenostavitev tega sistema in zmanjšanje s tem povezanih stroškov bi bilo treba, kadar je to mogoče, postopke in pravila za upravičenost odhodkov v okviru operativnih skladov uskladiti s tistimi za programe razvoja podeželja, pri čemer morajo države članice oblikovati nacionalne strategije za operativne programe.

60. Zaželeno bi bilo, da bi se na nizko porabo odzvali s trajnim povečanjem deleža sadja in zelenjave v prehrani otrok v obdobju, ko se njihove prehrambne navade še oblikujejo. Zato bi bilo treba določiti postopek, po katerem bi se s pomočjo Unije sofinanciralo zagotavljanje proizvodov iz sektorjev sadja in zelenjave, predelanega sadja in zelenjave ter banan otrokom v izobraževalnih ustanovah, ter za sofinanciranje nekaterih s tem povezanih stroškov logistike, razdeljevanja, opreme, oglaševanja, spremljanja in vrednotenja. Da bi zagotovile redno izvajanje sistema razdeljevanja sadja v šolah bi morale države članice, ki ga želijo uporabljati, najprej pripraviti strategijo, med drugim vključno s seznamom upravičenih proizvodov, izbranih na podlagi objektivnih kriterijev, vključno s sezonskostjo, dostopnostjo in okoljevarstvenimi vprašanji.

61. Da se zagotovi dobro upravljanje s proračunom sistema razdeljevanja sadja v šolah, je treba določiti zgornjo mejo za pomoč Unije in najvišjo stopnjo sofinanciranja. Pomoči Unije se ne uporabljati kot nadomestilo financiranja katerih koli obstoječih nacionalnih sistemov razdeljevanja sadja v šolah. Odvisno od proračunskih omejitev bi morale biti države članice kljub temu sposobne svoje finančne prispevke v sistem razdeljevanja sadja v šolah nadomestiti s prispevki iz zasebnega sektorja. Da bo njihov sistem učinkovit, morajo države članice zagotoviti spremljevalne ukrepe, za katere bi moralo biti državam članicam dovoljeno podeliti nacionalno pomoč.

62. Pomembno je, da se določijo podporni ukrepi v vinskem sektorju, ki bi lahko okrepili konkurenčne strukture. Medtem ko naj bi te ukrepe financirala in določila Unija, bi bilo treba državam članicam omogočiti, da same izberejo primerne ukrepe, ki bodo ustrezali potrebam njihovih regionalnih organov, po potrebi ob upoštevanju njihovih posebnosti, in jih vključili v nacionalne podporne programe. Države članice bi morale biti odgovorne za izvajanje teh programov.

63. Eden od ključnih ukrepov, upravičenih do nacionalnih podpornih programov, bi morala biti promocija in trženje vin Unije v tretjih državah. Še naprej bi morale biti zajete dejavnosti prestrukturiranja in preusmeritve zaradi njihovih pozitivnih strukturnih učinkov na vinski sektor. Podpora bi se morala zagotoviti tudi za naložbe v vinskem sektorju, namenjene izboljšanju gospodarske zmogljivosti podjetij kot takih. Podpora za destilacijo stranskih proizvodov bi morala biti kot ukrep, ki je na voljo vsem državam članicam, ki želijo takšen instrument uporabljati za zagotovitev kakovosti vina ter varovanje okolja.

64. Preventivna sredstva, kot so zavarovanje letine, vzajemni skladi in zelena trgatev, bi morala biti upravičena do podpore na podlagi podpornih programov, da bi spodbudila odgovoren pristop do kriznih razmer.

65. Države članice lahko kmetom iz različnih razlogov raje dodelijo nevezano pomoč v okviru sheme enotnih plačil. O tej možnosti bi torej države članice morale odločati same, zaradi posebnosti sheme enotnih plačil pa bi moral biti vsak tovrsten prenos nepreklicen in bi moral ustrezno zmanjšati proračunska sredstva, namenjena nacionalnim podpornim programom v naslednjih letih.

66. Podpora vinskemu sektorju se lahko zagotovi tudi iz strukturnih ukrepov na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP)[10]. Da bi se povečala finančna sredstva, ki so na voljo na podlagi Uredbe (ES) št. 1698/2005, bi bilo treba sredstva postopoma prenesti v proračun iz navedene uredbe, če so zadevni zneski dovolj visoki.

67. Da bi izboljšale delovanje trga za vina, bi morale imeti države članice možnost, da uresničujejo odločitve, ki jih sprejmejo medpanožne organizacije. Področje uporabe takih odločitev pa bi moralo izključevati ravnanja, ki bi lahko izkrivljala konkurenco.

68. Presežna proizvodnja vina v Uniji se je še poslabšala zaradi kršitev prehodne prepovedi nove zasaditve. V Uniji je veliko nezakonitih zasaditev, ki so vir nepoštene konkurence in zaostrujejo težave vinskega sektorja, zato jih je treba odpraviti.

69. Medtem ko prehodna prepoved novih zasaditev vpliva na ravnotežje med ponudbo in povpraševanjem na trgu za vino, je hkrati ustvarila oviro za konkurenčne proizvajalce, ki se želijo prilagoditi povečanemu povpraševanju. Ker tržno ravnotežje še ni bilo doseženo in ker spremljevalni ukrepi, kot je program izkrčitve, potrebujejo nekaj časa, da se pokaže njihov učinek, je primerno, da prepoved novih zasaditev velja še do 31. decembra 2015, ko naj bi bila dokončno odpravljena, da bi se konkurenčni proizvajalci lahko prosto odzivali na razmere na trgu. Vendar pa bi morale imeti države članice možnost, da bi prepoved za svoja ozemlja podaljšale do 31. decembra 2018, če menijo, da je to potrebno.

70. Za izboljšanje gospodarjenja z vinogradniškimi površinami in za pospešitev učinkovite uporabe pravic do zasaditve ter s tem za nadaljnjo omilitev vpliva prehodnih omejitev zasaditve bi bilo treba ohraniti sistem nacionalnih ali regionalnih rezerv.

71. Pravilno delovanje enotnega trga bi bilo z dodelitvijo državne pomoči ogroženo. Določbe Pogodbe o državnih pomočeh bi bilo treba načeloma uporabljati za proizvode, ki jih zajema SUT za vino. Vendar določbe o premijah za izkrčitev in nekateri ukrepi na podlagi podpornih programov sami na sebi ne bi smeli ovirati dodelitve nacionalne pomoči za iste namene.

72. Da bi se določila vključitev vinskega sektorja v shemo enotnih plačil, bi morale biti vse dejavno obdelane vinogradniške površine upravičene do sheme enotnih plačil iz Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009.

73. Za čebelarstvo kot kmetijski sektor so značilni raznovrstnost proizvodnih pogojev in pridelkov ter razpršenost in raznolikost gospodarskih subjektov, tako v fazi proizvodnje kot trženja. Poleg tega je v več državah članicah zaradi širjenja varoze v zadnjih letih, in problemov, ki jih ta bolezen povzroča pri proizvodnji medu, še vedno potrebno ukrepanje Unije, saj se varoze ne da popolnoma izkoreniniti in jo je treba zdraviti z odobrenimi proizvodi. Glede na take okoliščine ter za izboljšanje proizvodnje in trženja čebelarskih proizvodov v Uniji je treba vsaka tri leta pripraviti nacionalne programe, ki vključujejo tehnično pomoč, nadzor varoze, racionalizacijo sezonskih selitev panjev zaradi paše, upravljanje obnove čebeljega fonda v Unije ter sodelovanje pri raziskovalnih programih o čebelarstvu in čebelarskih proizvodih, da bi se izboljšali splošni pogoji za proizvodnjo in trženje čebelarskih proizvodov. Navedene nacionalne programe bi morala deloma financirati Unija.

74. Pomoč Unije za gojenje sviloprejk je treba zagotoviti na uporabljeni zabojček jajčec sviloprejke.

75. Uporaba standardov za trženje kmetijskih proizvodov lahko prispeva k izboljšanju gospodarskih pogojev za proizvodnjo in trženje ter tudi kakovosti takih proizvodov. Uporaba takih standardov je zato v interesu proizvajalcev, trgovcev in potrošnikov.

76. Po Sporočilu Komisije o politiki kakovosti kmetijskih proizvodov[11] in razpravah, ki so mu sledile, se zdi primerno ohranjati tržne standarde po sektorjih ali proizvodih, da se upoštevajo pričakovanja potrošnikov in se prispeva k izboljšanju gospodarskih pogojev za proizvodnjo in trženje kmetijskih proizvodov ter njihove kakovosti.

77. Da se zagotovi, da so vsi proizvodi dobre in neoporečne tržne kakovosti, brez poseganja v določbe, sprejete v sektorju hrane, in zlasti v splošno prehrambno zakonodajo iz Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane[12], ter njena načela in zahteve, bi moral za proizvode, ki niso zajeti v tržnih standardih po sektorjih ali proizvodih, ustrezati osnoven splošni tržni standard, kot je predviden v zgoraj omenjenem sporočilu Komisije. Kadar so takšni proizvodi skladni z ustreznim veljavnim mednarodnim standardom, bi se moralo šteti, da so skladni s splošnim tržnim standardom.

78. Za nekatere sektorje in/ali proizvode so opredelitve, poimenovanja in/ali prodajne oznake pomemben element za določitev konkurenčnih pogojev. Zato je primerno določiti opredelitve, poimenovanja in prodajne oznake za tiste sektorje in/ali proizvode, ki jih je treba uporabiti samo v Uniji za trženje proizvodov, ki so skladni z ustreznimi zahtevami.

79. Uredba (ES) št. 1234/2007 je ohranila sektorski pristop, ki ga določajo prejšnje SUT o tržnih standardih. Primerno je uvesti določbe horizontalne narave.

80. Na podlagi Uredbe (ES) št. 1234/2007 je bilo Komisiji doslej naloženo sprejetje določb glede tržnih standardov za nekatere sektorje. Zaradi njihove zelo podrobne tehnične narave in potrebe, da so vse bolj učinkoviti in da se prilagajajo razvijajočim se trgovskim praksam, se zdi ustrezno razširiti ta pristop na vse tržne standarde pri določanju meril, ki jih je treba upoštevati pri oblikovanju ustreznih pravil.

81. Tržni standardi se morajo uporabljati samo toliko, da omogočijo preskrbo trga s proizvodi standardne in zadovoljive kakovosti. Nanašati se morajo predvsem na opredelitve, razvrstitve v razrede, predstavitev in označevanje, pakiranje, metodo proizvodnje, hranjenje, prevoz, podatke o proizvajalcih, vsebino določenih snovi, povezano upravno dokumentacijo, skladiščenje, certifikacijo in časovne omejitve.

82. Ob upoštevanju zlasti interesa potrošnikov za prejemanje primernih in preglednih informacij o proizvodu je treba omogočiti opredelitev ustreznih označb območja kmetovanja, za vsak primer posebej glede na ustrezno geografsko raven, pri čemer je obenem treba upoštevati lastnosti nekaterih sektorjev, zlasti kar zadeva predelane kmetijske proizvode.

83. Pri opredeljevanju tržnih standardov po sektorjih ali proizvodih bi morala Komisija upoštevati pričakovanja potrošnikov, lastnosti vsakega posameznega sektorja ter priporočila mednarodnih organov.

84. Poleg tega bi bilo treba omogočiti, da se po potrebi sprejmejo posebni ukrepi, zlasti v zvezi z analitskimi metodami, da se izogne zlorabam glede kakovosti in pristnosti proizvodov, predstavljenih potrošnikom.

85. Za zagotovitev izpolnjevanja tržnih standardov sta potrebna nadzor in uporaba kazni v primeru neizpolnjevanja zadevnih obveznosti. Države članice bi morale biti odgovorne za izvajanje takih pregledov.

86. Tržni standardi bi načeloma morali veljati za vse proizvode na trgih Unije.

87. Primerno je določiti posebna pravila za proizvode, uvožene iz tretjih držav, v skladu s katerimi je s posebnimi določbami, ki veljajo v nekaterih tretjih državah, mogoče upravičiti odstopanja od tržnih standardov, če se zagotovi njihovo enakovrednost z zakonodajo Unije.

88. Kar zadeva mazave maščobe, je primerno uvesti možnost, da države članice ohranijo ali sprejmejo določene nacionalne predpise o ravneh kakovosti.

89. Določbe o vinu bi se morale uporabljati ob upoštevanju sporazumov, sklenjenih na podlagi člena 218 Pogodbe.

90. Primerno je določiti predpise za razvrstitev sort vinske trte, po kateri so države članice, ki pridelajo več kot 50 000 hektolitrov na leto, še naprej odgovorne za razvrščanje sort vinske trte, iz katerih se na njihovih ozemljih lahko prideluje vino. Nekatere sorte vinske trte bi bilo treba izključiti.

91. Primerno je določiti nekatere enološke prakse in omejitve za proizvodnjo vina, zlasti kar zadeva rezanje in uporabo nekaterih vrst grozdnega mošta, grozdnega soka in svežega grozdja iz tretjih držav. Z namenom izpolnjevati mednarodne standarde bi se morala Komisija praviloma opirati na enološke postopke, ki jih priporoča Mednarodni urad za vinsko trto in vino (OIV).

92. Za vinski sektor bi moralo biti državam članicam omogočeno, da omejijo ali izključijo uporabo nekaterih enoloških praks in ohranijo strožje omejitve za vina, ki se pridelujejo na njihovem ozemlju, in eksperimentalno uporabo nedovoljenih enoloških praks po pogojih, ki jih je treba še določiti.

93. Pojem kakovostnih vin v Uniji temelji med drugim na posebnih lastnostih, ki se pripisujejo geografskemu poreklu vina. Takšna vina potrošniki prepoznajo po zaščitenih označbah porekla in geografskih označbah. Da se omogoči pregleden in bolj izdelan okvir, ki bi podprl trditve o kakovosti zadevnih proizvodov, bi bilo treba vzpostaviti ureditev za pregledovanje zahtevkov za označbo porekla ali geografsko označbo v skladu s pristopom horizontalne politike Unije za kakovost, ki se uporablja za živila razen vina in žganih pijač v Uredbi Sveta (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila[13].

94. Za ohranitev posebne kakovostne značilnosti vin z označbo porekla ali geografsko označbo, bi bilo treba omogočiti državam članicam, da uporabljajo strožja pravila o tem.

95. Da bi bili izpolnjeni pogoji za zaščito v Uniji, bi bilo označbe porekla in geografske označbe treba priznati in registrirati na ravni Unije. Za zagotovitev, da zadevna imena izpolnjujejo pogoje iz te uredbe, bi morali zahtevke pregledati nacionalni organi zadevne države članice ob upoštevanju minimalnih skupnih določb, vključno z nacionalnim postopkom ugovora. Komisija bi morala nato temeljito pregledati zahtevke, da zagotovi, da v njih ni nobenih očitnih napak ter da se upoštevajo zakonodaja Unije in interesi zainteresiranih strani zunaj države članice, v kateri je bila podan zahtevek.

96. Možnost za zaščito bi morale imeti tudi označbe porekla in geografske označbe iz tretjih držav, če so zaščitene v državi porekla.

97. Postopek registracije bi moral vsaki fizični ali pravni osebi z zakonitim interesom omogočiti, da v državi članici ali tretji državi z vlaganjem ugovorov uveljavlja svoje pravice.

98. Registrirane označbe porekla in geografske označbe bi bilo treba zaščititi pred uporabami, ki neupravičeno izkoriščajo ugled ustreznih proizvodov. Zaradi pospeševanja poštene konkurence in preprečevanja zavajanja potrošnikov bi bilo treba to zaščito razširiti tudi na proizvode in storitve, ki jih ta uredba ne zajema, vključno s proizvodi, ki niso navedeni v Prilogi I k Pogodbi.

99. Nekateri izrazi se v Uniji tradicionalno uporabljajo, iz njih pa potrošniki dobijo informacije o posebnostih in kakovosti vin, ki dopolnjujejo informacije, ki izhajajo iz označb porekla in geografskih označb. Da bi zagotovili delovanje notranjega trga in pošteno konkurenco ter se izognili zavajanju potrošnikov, bi morali biti ti tradicionalni izrazi upravičeni do zaščite v Uniji.

100. Opis, označevanje in predstavitev proizvodov vinskega sektorja, ki so zajeti v tej uredbi, lahko pomembno vplivajo na njihovo trženje. Razlike med zakonodajami držav članic pri označevanju vinskih proizvodov lahko ovirajo nemoteno delovanje notranjega trga. Zato bi bilo treba določiti pravila, ki bodo upoštevala zakonite interese potrošnikov in pridelovalcev. Zato je primerno določiti predpise Unije o označevanju.

101. Če se nakopičijo presežki mlečnih izdelkov ali pa je verjetno, da lahko do njih pride, kar povzroča ali utegne povzročiti resno neravnotežje na trgu, se lahko odobri pomoč za posneto mleko in posneto mleko v prahu, proizvedeno v Uniji, namenjeno uporabi za krmo. Pravila, ki se nanašajo na uporabo kazeina in kazeinatov pri proizvodnji sira, so namenjena preprečevanju škodljivih učinkov, ki bi lahko temeljili na navedeni shemi pomoči, ob upoštevanju tveganja pri siru zaradi zamenjave s kazeinom ali kazeinati in z namenom stabilizirati trg.

102. Ta uredba se zaradi doseganja ciljev politike osredotoča na različne načine organizacije, zlasti z namenom stabilizirati trge ter izboljšati in zagotoviti kakovost zadevnih proizvodov s skupnim ukrepanjem. Ustrezne določbe Uredbe (ES) št. 1234/2007 temeljijo na organizacijah, ki jih priznavajo države članice ali pod nekaterimi pogoji Komisija. Te določbe bi bilo treba ohraniti.

103. Da bi se vpliv organizacij proizvajalcev in njihovih združenj v sektorju sadja in zelenjave še bolj okrepil in zagotovil zaželeno stabilnost trga, je pod določenimi pogoji potrebno dovoliti državam članicam, da pravila, zlasti o proizvodnji, trženju in varstvu okolja, ki so jih za svoje člane sprejele organizacije ali združenja organizacij na tem področju, pod določenimi pogoji razširijo na proizvajalce nečlane na svojem področju.

104. Zlasti v sektorju sadja in zelenjave bi moralo biti možno dodeliti posebno priznanje tistim organizacijam, ki lahko dokažejo zadostno predstavnost in izvajajo praktične ukrepe v zvezi s cilji iz člena 39 Pogodbe. Glede na podobnost zastavljenih ciljev je treba določbe o razširitvi pravil, ki so jih sprejele organizacije proizvajalcev in njihova združenja, in o skupnem pokrivanju stroškov te razširitve uporabljati tudi za medpanožne organizacije. Podoben pristop velja za medpanožne organizacije v sektorju tobaka.

105. Da se zagotovi racionalen razvoj proizvodnje in da se proizvajalcem mleka omogoči zadovoljiv življenjski standard, je treba okrepiti njihovo pogajalsko moč nasproti predelovalcem, kar naj bi privedlo do pravičnejše porazdelitve dodane vrednosti po dobavni verigi. Za uresničitev teh ciljev skupne kmetijske politike je zato treba sprejeti določbo na podlagi členov 42 in 438(2) Pogodbe, ki bo organizacijam proizvajalcev, ki so jih ustanovili proizvajalci mleka ali njihova združenja, omogočil, da se z mlekarsko industrijo skupaj pogajajo o pogodbenih pogojih, vključno s cenami, za proizvodnjo vseh ali le dela svojih članov. Da se ohrani učinkovita konkurenca na trgu mleka in mlečnih proizvodov, bi morale za to možnost veljati primerne količinske omejitve. Takšne organizacije proizvajalcev bi morale biti tudi upravičene do priznanja na podlagi SUT.

106. Na ravni EU so bili v nekaterih sektorjih uvedeni predpisi za medpanožne organizacije Takšne organizacije lahko omogočajo dialog med akterji v dobavni verigi ter pri spodbujanju najboljših praks in preglednosti trga. Takšne predpise je prav tako treba uporabljati v sektorju mleka in mlečnih izdelkov skupaj z določbami, ki pojasnjujejo položaj takšnih organizacij na podlagi konkurenčnega prava, obenem pa zagotavljajo, da takšne organizacije ne izkrivljajo konkurence ali notranjega trga in ne vplivajo na nemoteno delovanje organizacij skupnega trga.]

107. Države članice se lahko odločijo, da v sektorjih, v katerih trenutna pravila določajo priznavanje organizacij proizvajalcev ali medpanožnih organizacij, in v nekaterih drugih sektorjih priznajo tovrstne organizacije na podlagi nacionalne zakonodaje, če je to v skladu z zakonodajo Unije.

108. Enotni trg vključuje trgovinski sistem na zunanjih mejah Unije. Navedeni trgovinski sistem bi moral vključevati uvozne dajatve in izvozna nadomestila in bi načeloma moral stabiliziral trg Unije. Trgovinski sistem bi moral temeljiti na zavezah, sprejetih v okviru urugvajskega kroga večstranskih trgovinskih pogajanj.

109. Spremljanje trgovinskih tokov je predvsem vprašanje upravljanja, ki se ga je treba lotiti na zelo prožen način. Odločitev o uvedbi zahtev za dovoljenja je treba sprejeti ob upoštevanju potrebe po dovoljenjih za upravljanje zadevnih trgov in zlasti za spremljanje uvoza zadevnih proizvodov.

110. V glavnem so carine, ki se uporabljajo za kmetijske proizvode v okviru sporazumov Svetovne trgovinske organizacije (STO), določene v skupni carinski tarifi. Vendar je za nekatere proizvode iz sektorja žit in riža treba zaradi uvedbe dodatnih mehanizmov predvideti možnost za sprejetje odstopanj.

111. Da se preprečijo škodljivi učinki na trgu Unije, ki bi lahko nastali zaradi uvoza nekaterih kmetijskih proizvodov, bi bilo treba pri uvozu teh proizvodov zaračunati dodatno dajatev, če so izpolnjeni nekateri pogoji.

112. Pod nekaterimi pogoji je primerno odpreti in upravljati uvozne tarifne kvote, ki izhajajo iz mednarodnih sporazumov, sklenjenih v skladu s Pogodbo, ali iz drugih aktov.

113. Cilj uvoznih prelevmanov za mešanice je zagotoviti pravilno delovanje sistema carin pri uvozu mešanic žit, riža in lomljenega riža.

114. Ta uredba določa tradicionalno potrebo po dobavi sladkorja, namenjenega rafiniranju, za tržno leto. Da se rafinerijam v Uniji zagotovi preskrba, je treba v prvih treh mesecih vsakega tržnega leta za stalne rafinerije ohraniti uvozna dovoljenja za sladkor, namenjen rafiniranju, v okviru omejitev, ki jih določa tradicionalna potreba po dobavi.

115. Da bi preprečili motnje v SUT za konopljo za vlakna, ki bi jih povzročili prepovedani pridelki, bi morala ta uredba predvideti nadzor nad uvozom konoplje in semena konoplje, tako da se zagotovi ustreznost takih proizvodov glede vsebnosti tetrahidrokanabinola. Poleg tega bi moral za uvoz semen konoplje, ki niso namenjena setvi, še naprej veljati nadzorni sistem, ki zagotavlja sistem dovoljenj za zadevne uvoznike.

116. Sistem carin omogoča odpravo vseh drugih zaščitnih ukrepov na zunanjih mejah Unije. Mehanizem notranjega trga in carin bi se lahko v izrednih razmerah izkazal kot neustrezen. Da v takšnih primerih trg Unije ne ostane brez zaščite proti motnjam, ki se lahko pojavijo, bi morala biti Unija zmožna nemudoma sprejeti vse potrebne ukrepe. Taki ukrepi bi morali biti v skladu z mednarodnimi obveznostmi Unije.

117. Treba bi bilo predvideti možnost, da se prepovejo postopki aktivnega ali pasivnega oplemenitenja. Zato je v takih okoliščinah primerno omogočiti opustitev uporabe postopkov aktivnega in pasivnega oplemenitenja.

118. Določbe o odobritvi nadomestil za izvoz v tretje države, ki temeljijo na razliki med cenami v Uniji in na svetovnem trgu ter spadajo v okvir omejitev, določenih z obveznostmi v STO, bi morale zajamčiti udeležbo Unije v mednarodni trgovini z nekaterimi proizvodi, ki spadajo v to uredbo. Subvencionirani izvozi bi morali biti omejeni glede vrednosti in količine.

119. Upoštevanje vrednostnih omejitev bi bilo treba zagotoviti ob določitvi izvoznih nadomestil s spremljanjem plačil na podlagi pravil v zvezi z EKJS. Spremljanje se lahko olajša z obvezno vnaprejšnjo določitvijo izvoznih nadomestil in z možnostjo, da se pri diferenciranih izvoznih nadomestilih dopusti sprememba navedenega namembnega kraja znotraj geografskega območja, za katerega se uporablja enotna stopnja izvoznega nadomestila. Pri spremembi namembnega kraja se plača izvozno nadomestilo, ki se uporablja za dejanski namembni kraj in je navzgor omejeno z zneskom, ki se uporablja za vnaprej določen namembni kraj.

120. Upoštevanje količinskih omejitev bi bilo treba zagotoviti z zanesljivim in učinkovitim sistemom spremljanja. Zato bi morala biti odobritev izvoznih nadomestil odvisna od predložitve izvoznega dovoljenja. Izvozna nadomestila bi bilo treba odobriti v okviru razpoložljivih omejitev, odvisno od posamezne okoliščine za vsak zadevni proizvod. Izjeme pri tem pravilu bi smele biti dovoljene samo za predelane proizvode, ki niso navedeni v Prilogi I k Pogodbi in za katere se ne uporabljajo količinske omejitve. Predvideti bi bilo treba odstopanje od strogega upoštevanja pravil upravljanja, kadar ni verjetno, da bi izvoz, ki je upravičen do izvoznih nadomestil, presegel določene količine.

121. Za izvoz živega goveda bi bilo treba sprejeti določbo, da so izvozna nadomestila dodeljena in izplačana le, če so upoštevane določbe iz zakonodaje Unije, ki se nanašajo na dobro počutje živali, in zlasti tiste, ki se nanašajo na zaščito živali med prevozom.

122. Kmetijski proizvodi so v nekaterih primerih lahko upravičeni do posebnih ugodnosti pri uvozu v tretje države, če izpolnjujejo nekatere zahteve in/ali cenovne pogoje. Za zagotovitev pravilne uporabe takšnega sistema je potrebno upravno sodelovanje med organi tretje države uvoznice in Unije. V ta namen bi moral proizvode spremljati certifikat, izdan v Uniji.

123. Izvoz cvetnih čebulic v tretje države je velikega gospodarskega pomena za Unijo. Nadaljevanje in povečevanje tega izvoza je mogoče zagotoviti s stabilizacijo cen v tej trgovini. Ta uredba bi zato morala predvideti najnižje izvozne cene zadevnih proizvodov.

124. V skladu s členom 42 Pogodbe se določbe poglavja Pogodbe v zvezi s pravili o konkurenci uporabljajo za proizvodnjo kmetijskih proizvodov in trgovino z njimi le v obsegu, ki ga določa zakonodaja Unije v okviru člena 43(2) in (3) Pogodbe ter v skladu s postopkom, določenim v tem členu. V veliki meri so se uporabljale določbe o državni pomoči. Uporaba zlasti pravil Pogodbe, ki se nanašajo na podjetja, je bila nadalje opredeljena v Uredbi Sveta (ES) št. 1184/2006 z dne 24. julija 2006 o uporabi nekaterih pravil konkurence v proizvodnji in trgovini s kmetijskimi proizvodi[14]. V skladu s ciljem oblikovati celovit sklop pravil tržne politike je primerno v tej uredbi določiti zadevna pravila.

125. Pravila o konkurenci, ki se nanašajo na sporazume, sklepe in ravnanja iz člena 101 Pogodbe ter na zlorabo prevladujočega položaja, bi bilo treba uporabljati za proizvodnjo kmetijskih proizvodov in trgovino z njimi, če njihova uporaba ne ovira delovanja nacionalnih organizacij kmetijskih trgov ali ne ogroža izpolnjevanje ciljev SKP.

126. Posebna pozornost je posvečena organizacijam kmetov, katerih cilj je zlasti skupna proizvodnja ali trženje kmetijskih proizvodov ali uporaba skupnih objektov, razen če tako skupno delovanje izključuje konkurenco ali ogroža izpolnjevanje ciljev iz člena 39 Pogodbe.

127. Da ne bi bil ogrožen razvoj SKP ter bi bila hkrati zagotovljena pravna varnost in nediskriminatorna obravnava zadevnih podjetij, bi morala imeti Komisija izključno pristojnost, ki jo mora nadzorovati Sodišče, da ugotovi, ali so sporazumi, sklepi in ravnanja iz člena 101 Pogodbe v skladu s cilji SKP.

128. Pravilno delovanje enotnega trga na podlagi skupnih cen bi bilo z dodelitvijo državne pomoči ogroženo. Zato bi bilo treba določbe Pogodbe, ki urejajo državno pomoč, praviloma uporabljati za proizvode, zajete v to uredbo. V nekaterih okoliščinah bi morale biti dovoljene izjeme. Kadar se take izjeme uporabijo, pa bi morala biti Komisija zmožna sestaviti seznam obstoječih, novih ali predlaganih državnih pomoči, dajati ustrezne pripombe državam članicam in jim predlagati primerne ukrepe.

129. Od njunega pristopa lahko Finska in Švedska zaradi posebnega gospodarskega položaja proizvodnje in trženja severne jelenjadi in proizvodov iz severne jelenjadi dodelita pomoč za ta sektor. Poleg tega lahko Finska zaradi posebnih podnebnih razmer na podlagi dovoljenja Komisije dodeli pomoč za določene količine semen in za določene količine semen žit, proizvedenih samo na Finskem.

130. Da bi države članice upravičene krizne primere obravnavale tudi po koncu prehodnega podpornega ukrepa krizne destilacije, predvidenega v podpornih programih leta 2012, bi morale države članice biti sposobne zagotoviti pomoč za krizno destilacijo v splošnem proračunskem okviru v višini 15 % zadevne vrednosti ustreznega letnega proračuna države članice za njen nacionalni podporni program. O vsakršni takšni pomoči, bi se moralo Komisijo uradno obvestiti in jo potrditi v skladu s to uredbo, pred njeno odobritvijo.

131. V državah članicah, v katerih se bo kvota za sladkor občutno zmanjšala, bodo imeli pridelovalci sladkorne pese velike težave s prilagajanjem. V takšnih primerih prehodna pomoč Unije pridelovalcem sladkorne pese iz Uredbe (ES) št. 73/2009 ne bo v celoti rešila njihovih težav. Zato bi bilo treba državam članicam, ki so svojo kvoto zmanjšale za več kakor 50 % kvote za sladkor, določene 20. februarja 2006 v Prilogi III k Uredbi Sveta (ES) št. 318/2006 z dne 20. februarja 2006 o skupni ureditvi trgov v sektorju sladkorja[15], dovoliti, da v obdobju izvajanja prehodne pomoči Unije pridelovalcem sladkorne pese odobrijo državno pomoč. Da se prepreči, da bi države članice odobrile državno pomoč, ki bi presegla potrebe pridelovalcev sladkorne pese, bi morala biti za določitev celotnega zneska zadevne državne pomoči še vedno potrebna odobritev Komisije, razen v primeru Italije, kjer je bila največja potreba največjih pridelovalcev sladkorne pese zaradi prilagoditve tržnim pogojem po reformi ocenjena na 11 EUR na tono proizvedene sladkorne pese. Poleg tega bi bilo treba zaradi posebnih težav, ki se pričakujejo v Italiji, ohraniti ureditev, ki bo pridelovalcem sladkorne pese omogočala, da odobreno državno pomoč prejemajo neposredno ali posredno.

132. Na Finskem se sladkorna pesa prideluje v posebnih geografskih in podnebnih razmerah, kar bo poleg splošnih učinkov reforme sektorja sladkorja prispevalo k dodatnim negativnim vplivom na sektor. Tej državi članici bi bilo zato treba dovoliti, da lahko svojim pridelovalcem sladkorne pese trajno dodeljuje ustrezen znesek državne pomoči.

133. Posebna pravila za pomoč, ki se dodeli v okviru nemškega alkoholnega monopola, naj bi z 31. decembrom 2010 prenehala veljati. Obseg prodaje v okviru monopola se je od leta 2003 zmanjšal, destilarne ter male in srednje velike kmetije, ki destilarne oskrbujejo z materialom, pa so si prizadevale pripraviti se za vstop na prosti trg. Ker je za takšno pripravo potrebnega več časa, je treba podaljšati rok za odpravo monopola in za pomoč tovrstnim upravičencem do 31. decembra 2013. Žganjarne, za katere je proizvodnja v davčne namene ocenjena po standardni stopnji, uporabniki žganjarn in združenja proizvajalcev sadnega žganja, ki z uporabo lokalnih surovin zlasti prispevajo k ohranjanju tradicionalnih krajin in biotske raznovrstnosti, lahko prejemajo pomoč, dodeljeno v okviru monopola, do 31. decembra 2017; po navedenem datumu naj bi bil monopol odpravljen. V ta namen bi morala Nemčija predstaviti letni načrt za odpravo od leta 2013 dalje.

134. Če želi država članica na svojem ozemlju podpreti ukrepe za pospeševanje porabe mleka in mlečnih izdelkov v Uniji, bi bilo treba predvideti možnost financiranja takih ukrepov s promocijsko dajatvijo za proizvajalce mleka na nacionalni ravni.

135. [Ker ne obstaja zakonodaja EU o formaliziranih pisnih pogodbah, lahko države članice v okviru svojih lastnih pogodbenih pravnih sistemov uporabljajo takšne pogodbe, pod obveznim pogojem, da pri tem spoštujejo zakonodajo EU in da zlasti spoštujejo nemoteno delovanje notranjega trga in ureditev skupnega trga. Ker je stanje v EU v tem pogledu zelo različno, bi morala takšna odločitev v interesu načela subsidiarnosti ostati v rokah držav članic. Da se zagotovijo ustrezni minimalni standardi takšnih pogodb ter nemoteno delovanje notranjega trga in ureditve skupnega trga, je treba na ravni EU določiti nekatere osnovne pogoje za uporabo takšnih pogodb. Nekatere mlečne zadruge lahko v svojih statutih uporabljajo pravila s podobnim učinkom, zato jih je zaradi poenostavitve treba izvzeti iz obveznosti pogodb. Da se zagotovi učinkovitost takšnega sistema, kadar posredniki zbirajo mleko od kmetov, da bi ga dostavili predelovalcem, bi se moral enakovredno uporabljati tudi v takšnih primerih.]

136. Potrebne so ustrezne informacije o trenutnem stanju trga za hmelj v okviru Unije in možnostih njegovega razvoja. Zaradi tega je treba predvideti obveznost registracije vseh pogodb glede dobav hmelja, proizvedenega v Uniji.

137. Zaradi boljšega gospodarjenja z vinogradniškimi površinami morajo države članice Komisiji poslati preglednico obsega vinogradniških površin. Kot spodbuda za države članice, da pošljejo preglednico, je možnost podpore za prestrukturiranje in preusmeritev omejena na tiste države članice, ki so jo poslale. Da bi bile na voljo informacije, potrebne za sprejemanje ustreznih politik in upravne izbire, bi morali pridelovalci vinskega grozdja, mošta in vina oddati prijavo pridelka. Države članice lahko zahtevajo, da trgovci z vinskim grozdjem vsako leto prijavijo količine zadnje trgatve v prometu. Pridelovalci mošta in vina ter trgovci, razen trgovcev na drobno, morajo prijaviti svoje zaloge mošta in vina.

138. Da se zagotovi zadovoljiva raven sledljivosti zadevnih proizvodov, zlasti zaradi varstva potrošnikov, bi bilo treba določiti, da so vsi proizvodi, ki so zajeti v tej uredbi, opremljeni s spremnim dokumentom, kadar so v obtoku znotraj Unije.

139. Pod nekaterimi pogoji in za nekatere proizvode je ustrezno predvideti ukrepe, ki jih je treba sprejeti, kadar se pojavijo motnje ali se bodo najverjetneje pojavile zaradi velikih sprememb cen na notranjem trgu ali glede kotacij ali cen na svetovnem trgu.

140. Organi držav članic bi morali biti odgovorni za zagotovitev skladnosti s to uredbo, obenem pa bi bilo treba ustrezno poskrbeti za to, da Komisija lahko spremlja in zagotavlja takšno skladnost v vinskem sektorju.

141. Vzpostaviti je treba okvir posebnih ukrepov za etilni alkohol kmetijskega porekla, s katerimi se lahko zbirajo gospodarski podatki in analizirajo statistične informacije zaradi spremljanja trga. Če je trg za etilni alkohol kmetijskega porekla na splošno povezan s trgom za etilni alkohol, morajo biti na voljo tudi informacije o trgu za etilni alkohol nekmetijskega porekla.

142. Stroške, ki jih imajo države članice zaradi obveznosti, ki izhajajo iz uporabe te uredbe, financira Unija v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike[16].

143. Da bi se povečala finančna sredstva, ki so na voljo za vinski sektor na podlagi Uredbe (ES) št. 1698/2005, bi bilo treba sredstva postopoma prenesti v proračun iz navedene uredbe, če so zadevni zneski dovolj visoki.

144. Komisija bi morala biti pooblaščena za sprejemanje potrebnih ukrepov za reševanje specifičnih praktičnih problemov v nujnih primerih.

145. Ker se skupni trg za kmetijske proizvode neprestano razvija, bi se morale države članice in Komisija medsebojno obveščati o pomembnih spremembah ter sprejeti načine uradnega obveščanja o zadevnih dogodkih in o ustreznih podatkih.

146. Da bi se preprečile zlorabe katere koli od ugodnosti iz te uredbe, se take ugodnosti ne bi smele odobriti ali bi jih bilo treba glede na okoliščine umakniti, kadar se ugotovi, da so bili pogoji, potrebni za pridobitev katere koli od teh ugodnosti, ustvarjeni umetno in v nasprotju s cilji te uredbe.

147. Da se zagotovi spoštovanje obveznosti iz te uredbe, so potrebni pregledi ter uporaba upravnih ukrepov in upravnih kazni v primerih nespoštovanja, prav tako so potrebna pravila o pologu in sprostitvi varščine, ki jamčijo za zanesljivo upravljanje enotnega skupnega trga v okviru SKP. Te določbe morajo vsebovati tudi izterjavo neupravičeno izplačanih zneskov ter obveznosti držav članic v zvezi s poročanjem, ki izhajajo iz uporabe te uredbe.

148. Na podlagi Uredbe (ES) št. 1234/2007 se bodo številni ukrepi za panožno upravljanje trga prenehali izvajati leta 2012. Po preklicu Uredbe (ES) št. 1234/2007 bi morale ustrezne določbe še naprej veljati do izteka zadevnih shem.

149. Da se zagotovi pravna varnost pri uporabi pravil trženja, bi morala Komisija določiti datum, s katerim določene določbe Uredbe (ES) št. 1234/2007 prenehajo veljati za zadevni sektor.

150. Da se zagotovi nemoten prehod z ureditev iz Uredbe (ES) št. 1234/2007 glede sektorjev sadja in zelenjave ter glede določb iz te uredbe, bi morala biti Komisija pooblaščena, da sprejme prehodne ukrepe.

151. Ta uredba bi se morala uporabljati od začetka svoje veljavnosti. Vendar bi morala določba o določitvi splošnega tržnega standarda veljati samo od [eno leto po začetku veljavnosti uredbe].

152. [Kar zadeva pogodbene odnose ter organizacije proizvajalcev in medpanožne organizacije v sektorjih mleka in mlečnih izdelkov, so ukrepi iz te uredbe upravičeni v smislu trenutnih gospodarskih okoliščin na mlekarskem trgu ter strukture dobavne verige. Zato bi se morali izvajati dovolj dolgo (pred odpravo mlečnih kvot in po njej), da se jim omogoči poln učinek. Glede na njihovo daljnosežnost bi vendarle morali biti začasne narave, obenem pa bi morali biti podvrženi pregledovanju, da se ugotovi, kako delujejo in ali naj se izvajajo še naprej. Slednje je treba obravnavati v poročilih Komisije o razvoju trga z mlekom, ki morajo še zlasti obravnavati morebitne spodbude kmetom za sklepanje sporazumov o skupni proizvodnji, predložiti pa jih je treba do 30. junija 2014 in 31. decembra 2018] –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

KAZALO

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 2

1. OZADJE PREDLOGA 2

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENE UČINKA 4

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA 4

4. PRORAČUNSKE POSLEDICE 5

5. DODATNE INFORMACIJE 5

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) 6

DEL I UVODNE DOLOČBE 36

DEL II NOTRANJI TRG 39

NASLOV I TRŽNA INTERVENCIJA 39

POGLAVJE I Javna intervencija in zasebno skladiščenje 39

Oddelek I Uvodne določbe o javni intervenciji in zasebnem skladiščenju 39

Oddelek II Javna intervencija 41

Pododdelek I Splošne določbe 41

Pododdelek II Začetek odkupa 42

Pododdelek III Intervencijske cene 43

Pododdelek IV Prodaja iz intervencije 44

[Pododdelek V Razdeljevanje najbolj ogroženim osebam v Uniji 45

Oddelek III Zasebno skladiščenje 49

Pododdelek I Obvezna pomoč 49

Pododdelek II Neobvezna pomoč 49

Oddelek IV Skupne določbe o javni intervenciji in zasebnem skladiščenju 52

Pododdelek I Splošne določbe 52

Pododdelek II Posebne določbe o razvrščanju trupov 56

POGLAVJE II Posebni intervencijski ukrepi 59

Oddelek I Izredni ukrepi za podporo trga 59

Oddelek II Ukrepi v sektorjih žit in riža 60

Oddelek III Ukrepi v sektorju sladkorja 61

Oddelek IV Prilagoditev oskrbe 64

POGLAVJE III Sistem omejevanja proizvodnje 65

Oddelek I Splošne določbe 65

Oddelek II Sladkor 65

Pododdelek I Dodelitev in upravljanje kvot 65

Pododdelek II Prekoračitev kvote 67

Oddelek III Mleko 69

Pododdelek I Splošne določbe 69

Pododdelek II Dodelitev in upravljanje kvot 71

Pododdelek III Prekoračitev kvote 76

Oddelek IV Postopkovna pravila v zvezi s kvotami za sladkor in mleko 80

Pododdelek I Postopkovna pravila v zvezi s kvotami za sladkor 80

Pododdelek II Postopkovna pravila v zvezi s kvotami za mleko 81

Oddelek V Obseg vinogradniških površin v vinskem sektorju 82

Pododdelek I Nezakonite zasaditve 82

Pododdelek II Prehodna ureditev pravic do zasaditve 85

Pododdelek III Pravila trženja za izboljšanje in stabilizacijo delovanja skupnega trga za vino 90

POGLAVJE IV Sheme pomoči 91

Oddelek I Proizvodno nadomestilo v sektorju sladkorja 91

Oddelek II Pomoči v sektorju mleka in mlečnih izdelkov 91

Pododdelek I Pomoč za posebno uporabo 91

Pododdelek II Pogoji za proizvodnjo sira 93

Pododdelek III Pomoč za dobavo mleka učencem 94

Oddelek IV Pomoči v sektorju hmelja 96

Oddelek V Pomoči v sektorju oljčnega olja in namiznih oljk 97

Oddelek VI Pomoči v sektorju sadja in zelenjave 99

Pododdelek I Skupine proizvajalcev 99

Pododdelek II Operativni skladi in operativni programi 101

Pododdelek III Sistem razdeljevanja sadja v šolah 108

Oddelek VII Podporni programi v vinskem sektorju 110

Pododdelek I Uvodne določbe 110

Pododdelek II Predložitev in vsebina podpornih programov 111

Pododdelek III Posebni podporni ukrepi 114

Pododdelek IV Postopkovne določbe 119

Oddelek VIII Posebne določbe za sektor čebelarstva 120

Oddelek IX Pomoči v sektorju sviloprejk 122

NASLOV II PRAVILA V ZVEZI S TRŽENJEM IN ORGANIZACIJAMI PROIZVAJALCEV 124

[POGLAVJE I Pravila o trženju 124

Oddelek I Tržni standardi 124

Pododdelek I Uvodne določbe 124

Pododdelek II Splošen tržni standard 124

Pododdelek III Tržni standardi po sektorjih ali proizvodih 125

Pododdelek IV Tržni standardi v zvezi z uvozom in izvozom 131

Pododdelek V Skupne določbe 132

Oddelek II Označbe porekla, geografske označbe in tradicionalni izrazi v vinskem sektorju 132

Pododdelek I Uvodne določbe 133

Pododdelek II Označbe porekla in geografske označbe 133

Pododdelek III Tradicionalni izrazi 145

Oddelek III Označevanje in predstavitev v vinskem sektorju 147

POGLAVJE II Organizacije proizvajalcev, skupine proizvajalcev, medpanožne organizacije, organizacije izvajalcev 151

Oddelek I Splošna načela 151

Oddelek II Pravila za organizacije proizvajalcev in medpanožne organizacije ter skupine proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave 156

Pododdelek I Poslovnik in priznanje organizacij proizvajalcev 156

Pododdelek II Združenje organizacij proizvajalcev in skupin proizvajalcev 158

Pododdelek III Razširitev pravil na proizvajalce na gospodarskem območju 159

Pododdelek IV Medpanožne organizacije v sektorju sadja in zelenjave 161

Oddelek III Pravila o organizacijah proizvajalcev in medpanožnih organizacijah v sektorju vina 165

Oddelek IV Pravila o medpanožnih organizacijah v sektorju tobaka 166

[Oddelek V 167

Organizacije proizvajalcev v sektorju mleka in mlečnih izdelkov 167

Oddelek VI Postopkovna pravila 168

DEL III TRGOVINA S TRETJIMI DRŽAVAMI 170

POGLAVJE I Splošne določbe 170

POGLAVJE II Uvoz 171

Oddelek I Uvozna dovoljenja 171

Oddelek II Uvozne dajatve in prelevmani 174

Oddelek III Upravljanje uvoznih kvot 178

Oddelek IV Posebne določbe za nekatere proizvode 181

Pododdelek I Posebne določbe za uvoz za sektorja žit in riža 181

Pododdelek II Uvozni režim za sladkor 182

Pododdelek III Posebne določbe za uvoz konoplje 183

Pododdelek IV Posebne določbe za uvoz hmelja 184

Oddelek V Zaščitni ukrepi in aktivno oplemenitenje 184

POGLAVJE III Izvoz 186

Oddelek I Izvozna dovoljenja 186

Oddelek II Izvozna nadomestila 188

Oddelek III Upravljanje izvoznih kvot v sektorju mleka in mlečnih izdelkov 193

Oddelek IV Posebne ugodnosti pri uvozu v tretje države 194

Oddelek V Posebne določbe za žive rastline 194

Oddelek VI Pasivno oplemenitenje 195

DEL IV PRAVILA KONKURENCE 196

POGLAVJE I Pravila za podjetja 196

POGLAVJE II Pravila o državni pomoči 201

DEL V POSEBNE DOLOČBE ZA VEČ SEKTORJEV IN POSAMEZNE SEKTORJE 205

POGLAVJE I Posebne določbe za več sektorjev 205

Oddelek I Motnje na trgih 205

Oddelek II Poročanje 206

POGLAVJE II POSEBNE DOLOČBE ZA POSAMEZNE SEKTORJE 207

Oddelek I Hmelj 207

Oddelek II Vino 208

Oddelek III Mleko in mlečni izdelki 211

Oddelek IV Etilni alkohol 212

DEL VI SPLOŠNE DOLOČBE 214

DEL VII PRENOS POOBLASTIL, IZVEDBENE DOLOČBE, PREHODNA IN KONČNA PRAVILA 218

POGLAVJE I Prenos pooblastil in izvedbene določbe 218

POGLAVJE II Prehodne in končne določbe 220

PRILOGA I SEZNAM IZDELKOV IZ ČLENA 1(1) Del I: Žita 222

Del II: Riž 225

Del III: Sladkor 226

Del IV: Posušena krma 226

Del V: Semena 227

Del VI: Hmelj 228

Del VII: Oljčno olje in namizne oljke 228

Del VIII: Lan in konoplja, gojena za vlakna 228

Del IX: Sadje in zelenjava 229

Del X: Proizvodi iz predelanega sadja in zelenjave 229

Del XI: Banane 232

Del XII: Vino 232

Del XIII: Živo drevje in druge rastline, čebulice, korenine in podobno, rezano cvetje in okrasno listje 233

Del XIV: Surovi tobak 233

Del XV: Goveje in telečje meso 233

Del XVI: Mleko in mlečni izdelki 234

Del XVII: Prašičje meso 234

Del XVIII: Ovčje in kozje meso 235

Del XIX: Jajca 235

Del XX: Perutninsko meso 236

Del XXI: Drugi proizvodi 236

PRILOGA II SEZNAM IZDELKOV, ZA KATERE SO BILI UVEDENI POSEBNI UKREPI IZ ČLENA 1(2) Del I: Etanol kmetijskega porekla 243

Del II: Čebelji izdelki 243

Del III: Sviloprejke 243

PRILOGA III OPREDELITVE IZ ČLENA 2(1) Del I: Opredelitve v zvezi s sektorjem riža 244

Del II: Opredelitve pojmov v zvezi s sektorjem sladkorja 247

Del III: Opredelitve pojmov v zvezi s sektorjem hmelja 248

Del IV: Opredelitve pojmov v zvezi z vinskim sektorjem 248

Del V: Opredelitve pojmov v zvezi s sektorjem govejega in telečjega mesa 251

Del VI: Opredelitve pojmov v zvezi s sektorjem mleka in mlečnih izdelkov 251

Del VII: Opredelitve pojmov v zvezi s sektorjem jajc 251

Del VIII: Opredelitve pojmov v zvezi s sektorjem perutninskega mesa 252

Del IX: Opredelitve pojmov v zvezi s sektorjem čebelarstva 253

PRILOGA IV STANDARDNA KAKOVOST RIŽA IN SLADKORJA IZ ČLENA 8(1) IN (3) 255

PRILOGA V LESTVICE UNIJE ZA RAZVRŠČANJE TRUPOV IZ ČLENA 34 257

PRILOGA VI NACIONALNE IN REGIONALNE KVOTE ZA PROIZVODNJO SLADKORJA, IZOGLUKOZE IN INULINSKEGA SIRUPA IZ ČLENA 50 od tržnega leta 2010/2010 dalje 261

PRILOGA VII PODROBNA PRAVILA O PRENOSU KVOT SLADKORJA ALI IZOGLUKOZE V SKLADU S ČLENOM 53 I 263

PRILOGA VIII NACIONALNE KVOTE ZA PROIZVODNJO MLEKA IN DRUGIH MLEČNIH IZDELKOV IZ ČLENA 59 266

PRILOGA IX REFERENČNA VSEBNOST MAŠČOB IZ ČLENA 63 268

PRILOGA X PRORAČUNSKA SREDSTVA ZA PODPORNE PROGRAME IZ ČLENA 136(1) 269

PRILOGA XI MEDNARODNE ORGANIZACIJE IZ ČLENA 159(3) 270

PRILOGA XII OPREDELITVE, OZNAČEVANJE IN PRODAJNE OZNAKE PROIZVODOV IZ ČLENA 163 271

Del I. Meso, pridobljeno iz goveda, starega največ dvanajst mesecev 271

I. Opredelitev 271

II. Prodajne oznake 271

Del II.Proizvodi vinske trte 274

Del III. Mleko in mlečni izdelki 280

Del IV. Mleko za prehrano ljudi iz oznake KN 0401 282

Del V. Proizvodi iz sektorja perutninskega mesa 285

Del VI. Mazave maščobe 287

Del VII. Opisi in opredelitve oljčnega olja in olja iz oljčnih tropin 290

Dodatek k Prilogi XII (iz dela II) Vinorodne cone 291

PRILOGA XIII Del I Obogatitev, dokisanje in razkisanje v nekaterih vinorodnih conah 297

Del II Omejitve 300

PRILOGA XIV IZČRPEN SEZNAM PRAVIL, KI SE LAHKO V SKLADU S ČLENOM 218 IN ČLENOM 224 RAZŠIRIJO NA PROIZVAJALCE NEČLANE 303

PRILOGA XV UVOZNE DAJATVE ZA RIŽ IZ ČLENOV 242 IN 244 304

PRILOGA XVI SORTE RIŽA BASMATI IZ ČLENA 243 306

PRILOGA XVII SEZNAM BLAGA IZ SEKTORJEV ŽIT, RIŽA, SLADKORJA, MLEKA IN JAJC ZA POTREBE ČLENA 16(a)(ii) IN ZA ODOBRITEV IZVOZNIH NADOMESTIL IZ ODDELKA II POGLAVJA III DELA III Del I: Žita 307

Del II: Riž 310

Del III: Sladkor 312

Del IV: Mleko 315

Del V: Jajca 318

PRILOGA XVIII SEZNAM NEKATEREGA BLAGA, KI VSEBUJE SLADKOR, ZA POTREBE ODOBRITVE IZVOZNIH NADOMESTIL IZ ODDELKA II POGLAVJA III DELA III 319

PRILOGA XIX PRORAČUNSKA DODELITEV ZA RAZVOJ PODEŽELJA V VINORODNIH REGIJAH IZ ČLENA 314(3) 320

PRILOGA XX KORELACIJSKA TABELA IZ ČLENA 325(3) 321

DEL IUVODNE DOLOČBE

Člen 1 Področje uporabe

1. Ta uredba vzpostavlja skupno ureditev trgov za proizvode, kakor so nadalje določeni v Prilogi I, v naslednjih sektorjih:

(a) žita, del I Priloge I;

(b) riž, del II Priloge I;

(c) sladkor, del III Priloge I;

(d) posušena krma, del IV Priloge I;

(e) semena, del V Priloge I;

(f) hmelj, del VI Priloge I;

(g) oljčno olje in namizne oljke, del VII Priloge I;

(h) lan in konoplja, del VIII Priloge I;

(i) sadje in zelenjava, del IX Priloge I;

(j) predelano sadje in zelenjava, del X Priloge I;

(k) banane, del XI Priloge I;

(l) vino, del XII Priloge I;

(m) žive rastline in cvetličarski proizvodi, del XIII Priloge I (v nadaljnjem besedilu: „sektor živih rastlin“);

(n) surov tobak, del XIV Priloge I;

(o) goveje in telečje meso, del XV Priloge I;

(p) mleko in mlečni izdelki, del XVI Priloge I;

(q) prašičje meso, del XVII Priloge I;

(r) ovčje in kozje meso, del XVIII Priloge I;

(s) jajca, del XIX Priloge I;

(t) perutninsko meso, del XX Priloge I;

(u) drugi proizvodi, del XXI Priloge I.

2. Ta uredba vzpostavlja posebne ukrepe za sektorje, kakor so navedeni in po potrebi nadalje opredeljeni v Prilogi II:

(a) etilni alkohol kmetijskega porekla, del I Priloge II (v nadaljnjem besedilu: „sektor etilnega alkohola kmetijskega porekla“);

(b) čebelarski proizvodi, del II Priloge II (v nadaljnjem besedilu: „sektor čebelarstva“);

(c) sviloprejke, del III Priloge II.

3. Za krompir, svež ali ohlajen, z oznako KN 0701 se uporablja poglavje II dela IV.

Člen 2 Opredelitve pojmov

1. Za namene te uredbe se uporabljajo opredelitve pojmov v zvezi s posameznimi sektorji, kakor so navedene v Prilogi III.

2. Za namene te uredbe:

(a) „kmet“ pomeni kmeta, kakor je opredeljen v členu 2(a) Uredbe (ES) št. 73/2009;

(b) „plačilna agencija“ pomeni organ ali organe, ki jih določi država članica v skladu z Uredbo (ES) št. 1290/2005;

(c) „intervencijska cena“ pomeni ceno, po kateri se proizvodi odkupijo v okviru javne intervencije.

Člen 3 Tržna leta

Določijo se naslednja tržna leta:

(a) od 1. januarja do 31. decembra posameznega leta za sektor banan;

(b) od 1. aprila do 31. marca naslednjega leta za:

(i) sektor posušene krme;

(ii) sektor sviloprejk;

(c) od 1. julija do 30. junija naslednjega leta za:

(i) sektor žit;

(ii) sektor semen;

(iii) sektor oljčnega olja in namiznih oljk;

(iv) sektor lana in konoplje;

(v) sektor mleka in mlečnih izdelkov;

(d) od 1. avgusta do 31. julija naslednjega leta za vinski sektor;

(e) od 1. septembra do 31. avgusta naslednjega leta za sektor riža;

(f) od 1. oktobra do 30. septembra naslednjega leta za sektor sladkorja.

Da se upoštevajo lastnosti sektorjev sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave, Komisija za te proizvode po potrebi z delegiranimi akti določi tržna leta.

Člen 4 Prenesena pooblastila

Da se upoštevajo lastnosti vsakega posameznega sektorja in da se upoštevajo spremembe v razmerah na trgu, lahko Komisija z delegiranimi akti posodobi opredelitve iz dela I Priloge III.

Člen 5 Izvedbena pooblastila

Komisija lahko z izvedbenimi akti:

(a) določi pretvorbene količnike za riž v različnih fazah predelave, stroške predelave in vrednost stranskih proizvodov;

(b) sprejme vse potrebne ukrepe glede uporabe pretvorbenih količnikov.

DEL II NOTRANJI TRG

NASLOV I TRŽNA INTERVENCIJA

POGLAVJE IJavna intervencija in zasebno skladiščenje

Oddelek IUvodne določbe o javni intervenciji in zasebnem skladiščenju

Člen 6 Področje uporabe

1. To poglavje določa pravila, ki se nanašajo, kadar je to ustrezno, na odkup v okviru javne intervencije in dodelitev pomoči za zasebno skladiščenje za sektorje:

(a) žit;

(b) riža;

(c) sladkorja;

(d) oljčnega olja in namiznih oljk;

(e) govejega in telečjega mesa;

(f) mleka in mlečnih izdelkov;

(g) prašičjega mesa;

(h) ovčjega in kozjega mesa.

2. Za namene tega poglavja:

(a) „žita“ pomeni žita, požeta v Uniji;

(b) „mleko“ pomeni kravje mleko, proizvedeno v Uniji;

(c) „smetana“ pomeni smetano, pridobljeno neposredno in izključno iz mleka.

Člen 7 Poreklo iz EU

Brez poseganja v člen 6(2) so samo proizvodi s poreklom iz Unije upravičeni do odkupa v okviru javne intervencije ali dodelitve pomoči za njihovo zasebno skladiščenje.

Člen 8 Referenčne cene

1. Za proizvode, za katere veljajo intervencijski ukrepi iz člena 6(1), se določijo naslednje referenčne cene:

(a) za sektor žit 101,31 EUR na tono;

(b) za neoluščeni riž 150 EUR na tono za standardno kakovost, kakor je opredeljeno v točki A Priloge IV;

(c) za sladkor:

(i) za beli sladkor: 404,4 EUR na tono od tržnega leta 2009/2010;

(ii) za surovi sladkor: 335,2 EUR na tono od tržnega leta 2009/2010.

(d) za sektor govejega in telečjega mesa 2 224 EUR na tono za trupe moškega goveda razreda R3, kakor je določeno z lestvico Unije za razvrščanje trupov odraslega goveda iz člena 34(1)(a);

(e) za sektor mleka in mlečnih izdelkov:

(i) 246,39 EUR za 100 kg za maslo;

(ii) 169,80 EUR za 100 kg za posneto mleko v prahu;

(f) za sektor prašičjega mesa 1 509,39 EUR na tono za trupe prašičev standardne kakovosti, opredeljeno glede na težo in vsebnost pustega mesa v skladu z lestvico Unije za razvrščanje trupov prašičev iz člena 34(1)(b):

(i) trupi, težji od 60 kg in lažji od 120 kg: razred E, kakor je določeno v točki B II Priloge V;

(ii) trupi, težki med 120 in 180 kg: razred R, kakor je določeno v točki B II Priloge V.

2. Referenčne cene za žita in riž, določene v točkah (a) in (b) odstavka 1, se nanašajo na prodajo na debelo za blago, dobavljeno v skladišče, pred raztovarjanjem. Te referenčne cene veljajo za vse intervencijske centre Unije iz člena 30.

3. Referenčne cene, določene v točkah (i) in (ii) odstavka 1(c), se uporabljajo za nepakirani sladkor, franko tovarna, standardne kakovosti, kakor je opredeljeno v točki B Priloge IV.

4. Referenčne cene, določene v odstavku 1 tega člena, se glede na razvoj dogodkov v proizvodnji in na trgih lahko spremenijo v skladu s postopkom iz člena 43(2) Pogodbe.

Člen 9 Poročanje o cenah na trgu za sladkor

Komisija z izvedbenimi akti vzpostavi informacijski sistem za cene na trgu za sladkor, vključno s sistemom za objavo ravni cen za trg za sladkor.

Sistem temelji na informacijah, ki jih predložijo podjetja za proizvodnjo belega sladkorja ali drugi gospodarski subjekti, ki se ukvarjajo s trgovino s sladkorjem. Te informacije se obravnavajo zaupno.

Komisija zagotovi, da objavljene informacije ne omogočijo prepoznavanja cen posameznih podjetij ali gospodarskih subjektov.

Oddelek IIJavna intervencija

PODODDELEK I SPLOšNE DOLOčBE

Člen 10 Proizvodi, za katere je upravičena javna intervencija

Javna intervencija se uporablja za naslednje proizvode, za katere veljajo pogoji, določeni v tem oddelku, ter dodatne zahteve in pogoji, ki jih določi Komisija z delegiranimi akti in izvedbenimi akti v skladu s členom 31 in členom 32:

(a) navadno pšenico, trdo pšenico, ječmen, koruzo in sirek;

(b) neoluščeni riž;

(c) sektor svežega ali hlajenega govejega in telečjega mesa, ki spada pod oznake KN 0201 10 00 in 0201 20 20 do 0201 20 50;

(d) maslo, izdelano neposredno in izključno iz pasterizirane smetane v odobrenem podjetju v Uniji z najmanjšo vsebnostjo mlečne maslene maščobe 82 utežnih odstotkov in največjo vsebnostjo vode 16 utežnih odstotkov;

(e) posneto mleko v prahu najvišje kakovosti, izdelano po pršnem postopku in pridobljeno v odobrenem podjetju v Uniji, neposredno in izključno iz posnetega mleka, z najmanjšo vsebnostjo beljakovin 34,0 utežnih odstotkov nemastnega suhega ekstrakta.

Pododdelek IIZačetek odkupa

Člen 11 Obdobja javne intervencije

Javna intervencija je na voljo:

(a) za žita od 1. novembra do 31. maja;

(b) za neoluščeni riž od 1. aprila do 31. julija;

(c) za goveje in telečje meso med celotnim, katerim koli tržnim letom;

(d) za maslo in posneto mleko v prahu od 1. marca do 31. avgusta.

Člen 12 Začetek javne intervencije

1. V obdobjih iz člena 11 je javna intervencija:

(a) na voljo za navadno pšenico;

(b) na voljo za trdo pšenico, ječmen, koruzo, sirek, neoluščeni riž, sladkor, maslo in posneto mleko v prahu do intervencijskih omejitev iz člena 13(1);

(c) dana na voljo s strani Komisije za goveje in telečje meso z izvedbenimi akti in brez pomoči odbora iz člena 323(1), če je povprečna tržna cena za goveje in telečje meso v reprezentativnem obdobju v državi članici ali regiji države članice, zabeležena na podlagi lestvice Unije za razvrščanje trupov iz člena 34(1), pod 1 560 EUR na tono.

2. Javno intervencijo za goveje in telečje meso iz točke (c) odstavka 1 Komisija konča z izvedbenimi akti brez pomoči odbora iz člena 323(1), če v reprezentativnem obdobju niso več izpolnjeni pogoji iz navedene točke.

Člen 13 Omejitve intervencije

1. Javni intervencijski odkup se izvede le v okviru naslednjih omejitev:

(a) za trdo pšenico, ječmen, koruzo, sirek in neoluščen riž 0 ton za obdobja iz člena 11(a) oziroma (b);

(b) za maslo 30 000 ton za vsako obdobje iz člena 11(d);

(c) za posneto mleko v prahu 109 000 ton za vsako obdobje iz člena 11(d).

2. Za proizvode iz odstavka 1 lahko Komisija z izvedbenimi akti odloči, da javno intervencijo nadaljuje nad količinami iz navedenega odstavka, če tako zahtevajo razmere na trgu in zlasti razvoj tržnih cen.

Pododdelek IIIIntervencijske cene

Člen 14 Intervencijske cene

1. Intervencijska cena:

(a) za navadno pšenico je enaka referenčni ceni za največjo ponujeno količino v višini 3 milijonov ton na intervencijsko obdobje iz člena 11(a);

(b) za maslo znaša 90 % referenčne cene za zneske, ponujene v okviru meje iz člena 13(1)(b);

(c) za posneto mleko v prahu je enaka referenčni ceni za zneske, ponujene v okviru meje iz člena 13(1)(c).

2. Komisija z izvedbenimi akti in z razpisnimi postopki določi intervencijske cene in količine za intervencijo za naslednje proizvode:

(a) navadno pšenico za zneske, ki presegajo največjo ponujeno količino v višini 3 milijonov ton na intervencijsko obdobje iz člena 11(a);

(b) trdo pšenico, ječmen, koruzo, sirek in neoluščen riž, ob uporabi člena 13(2);

(c) goveje in telečje meso;

(d) maslo za zneske, ki presegajo mejo iz člena 13(1)(b), ob uporabi člena 13(2), in

(e) posneto mleko v prahu za zneske, ki presegajo mejo iz člena 13(1)(c), ob uporabi člena 13(2).

V posebnih okoliščinah lahko Komisija z izvedbenimi akti omeji razpisne postopke na določene države članice ali regije države članice ter intervencijske cene in količine za intervencijo določi za državo članico ali za regijo države članice na podlagi evidentiranih povprečnih tržnih cen.

3. Najvišja cena odkupa, določena v skladu z razpisnimi postopki iz odstavka 2:

(a) za žita in neoluščeni riž ne sme biti višja od ustrezne referenčne cene;

(b) za goveje in telečje meso ne sme biti višja od povprečne tržne cene, zabeležene v državi članici ali regiji države članice, in povečane za znesek, ki ga določi Komisija z izvedbenimi akti in na podlagi objektivnih meril;

(c) za maslo ne sme biti višja od 90 % referenčne cene;

(d) za posneto mleko v prahu ne sme biti višja od referenčne cene.

4. Intervencijske cene iz odstavkov 1, 2 in 3:

(a) za žita ne posegajo v zvišanja ali znižanja cen zaradi kakovosti in

(b) se za neoluščeni riž po potrebi zvišajo ali znižajo, če se kakovost proizvodov, ponujenih plačilni agenciji, razlikuje od standardne kakovosti, opredeljene v točki A Priloge IV. Da se obenem zagotovi, da je proizvodnja usmerjena na določene sorte, lahko Komisija z delegiranimi akti določi povečanja in znižanja intervencijske cene.

Pododdelek IVProdaja iz intervencije

Člen 15 Splošna načela

Prodaja proizvodov, odkupljenih v okviru javne intervencije, se izvede na način, s katerim se izogne morebitnim motnjam na trgu, zagotovi enak dostop do blaga in enakopravno obravnavo kupcev, ob tem pa se upošteva obveznosti iz sporazumov, sklenjenih v skladu s členom 218 Pogodbe.

Člen 16 Prodaja sladkorja

Za odkupljeni sladkor v okviru javne intervencije lahko plačilne agencije prodajajo sladkor le po ceni, ki je višja od referenčne cene, določene za tržno leto, v katerem se prodaja izvede.

Vendar da bi izkoristila posebne priložnosti za prodajo intervencijskih zalog brez izkrivljanja trga, lahko Komisija z delegiranimi akti odloči, da plačilne agencije:

(a) lahko prodajajo sladkor po ceni, ki je enaka referenčni ceni iz prvega odstavka ali nižja od nje, če je sladkor namenjen:

(i) za živalsko krmo ali

(ii) za izvoz bodisi brez nadaljnje obdelave ali po nadaljnji obdelavi v proizvode iz Priloge I k Pogodbi ali v blago iz dela III Priloge XVII k tej uredbi, ali

(iii) za industrijsko uporabo iz člena 55;

(b) dajo na voljo nepredelan sladkor, ki ga hranijo za prehrano ljudi na notranjem trgu Unije, dobrodelnim organizacijam – ki jih priznava zadevna država članica ali Komisija, kadar država članica ne prizna nobene take organizacije –, in sicer po ceni, ki je nižja od trenutne referenčne cene, ali brezplačno za namene razdeljevanja kot dela pomoči v posameznih nujnih primerih.

[Pododdelek VRazdeljevanje najbolj ogroženim osebam v Uniji

Člen 17 Program razdeljevanja hrane najbolj ogroženim osebam v Uniji

1. Vzpostavi se program, s katerim lahko organizacije, ki jih imenujejo države članice, prehrambne proizvode razdelijo najbolj ogroženim osebam v Uniji. Za ta namen se dajo na voljo proizvodi iz intervencijskih zalog, če pa intervencijske zaloge, primerne za program razdeljevanja, niso na voljo, se prehrambni proizvodi kupijo na trgu.

Za namene programa iz prvega pododstavka „najbolj ogrožene osebe“ pomenijo fizične osebe, in sicer posameznike in družine ali skupine, sestavljene iz takšnih oseb, katerih stanje socialne in finančne odvisnosti je ugotovljeno ali priznano na podlagi meril o izpolnjevanju pogojev, ki jih sprejmejo pristojni nacionalni organi, ali so tako ocenjene na podlagi meril imenovanih organizacij in ki jih potrdijo navedeni pristojni organi.

2. Države članice, ki želijo sodelovati v programu iz odstavka 1, Komisiji predložijo programe razdeljevanja hrane, ki vsebujejo

(a) podrobnosti o njihovih glavnih značilnostih in ciljih,

(b) imenovane organizacije,

(c) zahtevke za količine prehrambnih proizvodov za razdeljevanje v triletnem obdobju ter druge ustrezne informacije.

Države članice prehrambne proizvode izberejo na podlagi objektivnih meril, vključno s prehransko vrednostjo in primernostjo za razdeljevanje. V ta namen lahko države članice dajo prednost prehrambnim proizvodom s poreklom iz EU.

3. Na podlagi zahtevkov, ki jih uradno sporočijo države članice v skladu s prvim pododstavkom odstavka 2, in drugih informacij, ki veljajo za pomembne, Komisija sprejme triletne načrte.

V vsakem triletnem načrtu so določeni letni zneski, ki jih Unija dodeli posamezni državi članici, ter najmanjši letni finančni prispevki držav članic. Razdelitve za drugo in tretje leto programa so okvirne.

Države članice, ki sodelujejo v programu, vsako leto potrdijo zahtevke iz točke (c) prvega pododstavka odstavka 2. Komisija bi morala nato na podlagi teh potrditev vsako naslednje leto odločiti o dokončnih dodeljenih zneskih v mejah odobrenih sredstev v proračunu.

Kadar proizvodi, vključeni v triletni načrt, niso na voljo v intervencijskih zalogah države članice, v kateri so takšni proizvodi potrebni, je v triletnem načrtu določen njihov prenos iz držav članic, v katerih so v intervencijskih zalogah na voljo.

Triletni načrt se lahko revidira v primeru pomembnih dogodkov, ki vplivajo na njegovo izvajanje.

4. Organizacije, ki jih imenujejo države članice, iz odstavka 1 ne morejo biti komercialna podjetja.

Prehrambni proizvodi se imenovanim organizacijam izročijo brezplačno.

Prehrambni proizvodi se najbolj ogroženim osebam razdelijo:

(a) brezplačno ali

(b) po ceni, ki nikakor ni višja od tiste, ki temelji na stroških, ki jih imajo določene organizacije za izvajanje dejavnosti, razen stroškov, ki jih je mogoče kriti na podlagi točk (a) in (b) drugega pododstavka odstavka 7.

5. Države članice, ki sodelujejo v programu:

(a) Komisiji predložijo letno poročilo o izvajanju programa;

(b) pravočasno obveščajo Komisijo o razvoju dogodkov, ki vplivajo na izvajanje programov razdeljevanja hrane.

6. Unija sofinancira upr