P6_TA(2006)0495

Izvajanje evropske varnostne strategije v okviru EVOP

Resolucija Evropskega parlamenta o izvajanju evropske varnostne strategije v okviru EVOP (2006/2033(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju Evropske varnostne strategije (EVS), ki jo je 12. decembra 2003 sprejel Evropski svet,

- ob upoštevanju Pogodbe o Ustavi za Evropo, podpisane 29. oktobra 2004 v Rimu,

- ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskih svetov 16. in 17. junija ter 15. in 16. decembra 2005, zlasti poročil predsedstva o Evropski varnostni in obrambni politiki,

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 14. aprila 2005 o Evropski varnostni strategiji [1],

- ob upoštevanju strategije EU proti širjenju orožja za množično uničevanje, ki jo je Svet potrdil 9. decembra 2003,

- ob upoštevanju poročila z naslovom "Za evropsko enoto civilne zaščite: europe aid", ki ga je maja 2006 predstavil nekdanji komisar Michel Barnier,

- ob upoštevanju sklepov s seje usmerjevalnega odbora Evropske obrambne agencije septembra 2005,

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 2. februarja 2006 o letnem poročilu Sveta Evropskemu parlamentu o glavnih vidikih in temeljnih usmeritvah SZVP, vključno s finančnimi posledicami za skupni proračun Evropske unije - 2004 [2],

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve (A6-0366/2006),

Splošni vidiki

A. ker je EVS del celovite Skupne zunanje in varnostne politikw (SZVP) in Evropske varnostne in obrambne politike (EVOP), v okviru katerih lahko Evropska unija uporabi celo vrsto mogočih političnih dejavnosti, vključno z diplomatskimi, gospodarskimi ali razvojnimi ukrepi,

B. ker so raziskave javnega mnenja v zadnjih 10 letih nenehno kazale visoko raven podpore; pokazalo se je namreč, da več kot 60 % državljanov EU podpira skupno zunanjo politiko Evropske unije in jih več kot 70 % podpira skupno obrambno politiko Evropske unije; ker druge raziskave poleg tega kažejo, da povečanje izdatkov za vojsko nima podpore,

C. ker se varnost in boj proti širjenju orožja za množično uničevanje in proti mednarodnemu terorizmu obravnavata kot prednostna naloga EU; ker sta v okviru EVOP potrebna skupen odziv in skupna strategija,

D. ker morata Evropska unija in mednarodna skupnost okrepiti nadzor nad izvozom orožja,

1. priznava, da EVS, ki je bila na pobudo grškega predsedstva sprejeta decembra 2003, vsebuje odlično analizo groženj za moderni svet in potrjuje temeljna načela zunanje politike EU; vendar pa poudarja, da je treba redno spremljati njeno izvajanje, da bi se lahko odzvali na nove geopolitične okoliščine;

2. ugotavlja, kot je navedeno v EVS, da mednarodni terorizem, širjenje orožja za množično uničevanje, regionalni konflikti, razpadle države in organizirani kriminal danes predstavljajo poglavitne grožnje, s katerimi so soočeni Evropska unija in njeni državljani; poudarja, da je treba v nadaljnji razvoj EVS kot strateški cilj vključiti zaostreno tekmovanje za vodne in energetske vire po celem svetu, pa tudi naravne nesreče in varnost zunanjih meja Unije; je zaskrbljen, ker se na globalni in na regionalni ravni obetajo nove oboroževalne tekme ter zaradi nenehnega širjenja konvencionalnega orožja;

3. priznava, da boja proti terorizmu vendarle ni mogoče voditi le z vojaškimi sredstvi ter da preprečevanje in zatiranje terorizma zahtevata celo vrsto nevojaških ukrepov, kot sta izmenjava obveščevalnih podatkov ter sodelovanje policije in sodstva, za kar je potrebno popolno sodelovanje med institucijami in med stebri, ter da je nujna gradnja demokratičnih institucij, infrastrukture in civilne družbe v razpadlih ali razpadajočih državah; poudarja, da je eden od največjih prispevkov Evropske unije k preprečevanju mednarodnega terorizma njena sposobnost učinkovite gradnje ali obnove demokratičnih institucij, socialne in gospodarske infrastrukture, dobrega upravljanja in civilne družbe ter uspešen boj proti rasizmu in ksenofobiji;

4. poudarja, da je naloga SZVP, da z delovanjem v vlogi globalnega akterja, ki je odgovoren za mir in demokracijo po svetu ščiti državljane EU pred temi grožnjami, brani upravičene interese EU in podpira cilje Ustanovne listine Združenih narodov; močno podpira zamisel EVS, da je najboljše sredstvo za dosego teh ciljev "učinkoviti multilateralizem", ki vključuje mednarodne institucije in mednarodno pravo;

5. ponovno poudarja svoje stališče, da mora EU prek EVOP svoje naloge izpolnjevati v prvi vrsti na civilen in miroljuben način, z vojaškimi sredstvi pa le, če so bile vse možnosti za pogajanja popolnoma izčrpane in so se izkazale za slepo ulico; pri izvajanju teh legitimnih nalog je treba najprej upoštevati nedvoumno spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin državljanov znotraj in zunaj meja EU;

6. meni, da so se od sprejetja EVS leta 2003 znatno spremenili geopolitični izzivi, zaradi česar je najpozneje leta 2008 potrebna njena posodobitev; meni, da bi bilo treba EVS pregledati vsakih 5 let ter da bi bilo treba o njej razpravljati v Evropskem parlamentu in v parlamentih držav članic;

7. poudarja, da je izredno pomembno učinkovito usklajevati civilne in vojaške elemente odziva mednarodne skupnosti na krizo;

8. poziva države članice, naj podprejo parlamentarno razsežnost EVOP, v kateri razvoj dogodkov na institucionalni in finančni ravni ustreza razširjanju parlamentarnih pravic do nadzora; opozarja, da si odgovornost za parlamentarno spremljanje EVOP delijo parlamenti držav članic in Evropski parlament na podlagi njihovih zadevnih pravic in dolžnosti po ustreznih pogodbah in ustavah;

9. zagovarja pobude za tesnejše odnose in bolj poglobljeno izmenjavo informacij med parlamenti držav članic in Evropskim parlamentom v zvezi z vprašanji, povezanimi z EVOP, da se omogoči bolj strukturiran in rednejši dialog med parlamenti;

10. poudarja, da mora biti Evropska unija zmožna veliko prispevati za:

a) obrambo pred vsako dejansko in nedvoumno grožnjo svoji varnosti;

b) zagotavljanje miru in stabilnosti najprej v svojem ozemeljskem sosedstvu in, v skladu z načeli iz Ustanovne listine ZN, v drugih delih sveta;

c) izvajanje humanitarnih intervencij in reševalnih akcij;

d) preprečevanje in upravljanje konfliktov ter spodbujanje demokracije in spoštovanja človekovih pravic;

e) spodbujanje regionalnega in globalnega razoroževanja;

11. poudarja, da v primeru napada oboroženih sil tretje države na ozemlju Unije, Nato ostaja porok kolektivne obrambe, od EU pa se pričakuje, da ravna solidarno in da napadenim državam članicam ponudi vso potrebno pomoč v skladu s členom 51 Ustanovne listine ZN; pozdravlja rastočo sposobnost Nata, da odigra vlogo v operacijah na ozemljih, ki niso pod njegovim neposrednim nadzorom; obenem meni, da je NATO primeren forum za čezatlantski dialog o varnostnih vprašanjih;

12. priznava, da na zmogljivosti oboroženih sil držav članic in njihovo razpoložljivost za EU vpliva dejstvo, da so države v večini članice tako EU kot Nata ter da imajo le po eno vojsko, ki je na voljo obema organizacijama; zato zahteva, da EU še naprej poglobljeno sodeluje z Natom, zlasti na področju razvoja zmogljivosti;

13. poudarja "strateško avtonomnost", ki jo vsebuje EVS, namreč sposobnost izvajanja operacij iz svojega področja delovanja neodvisno od drugih akterjev, kar zahteva medobratovalnost in bolj trajnostno ter zanesljivo dobavno verigo, ki temelji na medsebojni podpori in pomoči, izogibajoč se podvajanju in neoptimalni uporabi redkih virov na evropski ravni ali med državami članicami; opozarja pred nepotrebnim podvajanjem prizadevanj med Natom in EU ter med državami članicami EU;

14. meni, da ima EVOP trenutno na voljo omejene vire za civilne in vojaške operacije; zato zahteva, da EU - da kot globalni akter razvije svojo verodostojnost - svoje zmogljivosti osredotoči na svoje ozemeljsko sosedstvo, zlasti na Balkan; obenem predvideva razvoj nadaljnjih zmogljivosti, ki bi EU omogočile, da dejavno prispeva k reševanju sporov tudi v drugih delih sveta, v skladu z načeli Ustanovne listine ZN;

Celovito civilno-vojaško sodelovanje

15. pozdravlja poudarek EU na okrepitvi civilnega in vojaškega sodelovanja pri kriznem upravljanju in priznava, da je bil razvoj zmogljivosti za civilno krizno upravljanje izstopajoča značilnost, ki zagotavlja dodano vrednost razvoju EVOP in celotnemu nizu odzivov na preprečevanje konfliktov ter humanitarnim intervencijam, obnovi po konfliktih in vzpostavljanju miru; poudarja, da je treba vključiti specializirane mednarodne in lokalne nevladne organizacije ter njihova omrežja; odločno poziva EU, da v skladu s sklepi Evropskega sveta v Göteborgu dne 15. in 16. junija 2001 vloži dodatna prizadevanja za izvajanje usklajene politike na področju preprečevanja sporov;

16. pozdravlja nedavne poskuse v okviru ciljev za razvoj civilnih zmogljivosti do 2008 (Civilian Headline Goal 2008), da bi se odpravilo prejšnje pomanjkanje poudarka na razvoju civilnih zmogljivosti in sposobnosti; meni, da je spodbuden potencial civilne in vojaške celice ter operativnega centra za igranje pomembne vloge pri razvoju pristopa EU k celovitemu civilno-vojaškemu sodelovanju in usklajevanju; zato priporoča, da se civilna in vojaška celica ter operativni center nadgradita v evropski generalni štab za izvedbo civilnovojaških posredovanj;

17. priznava, da so ključne zmogljivosti na področju satelitskih in letalskih obveščevalnih sistemov, povezanih telekomunikacijskih sistemov ter strateškega prevoza po morju in zraku so bistvene tako za operacije civilnega kot vojaškega kriznega upravljanja; poziva k uvedbi celovitih raziskovalnih in razvojnih postopkov s strani Evropske obrambne agencije (EDA) skupaj s Komisijo na področjih, ki krepijo povezane in usklajene civilno-vojaške pristope, in zlasti na področju satelitskih in letalskih obveščevalnih sistemov ter povezanih telekomunikacijskih sistemov;

Krizno upravljanje

18. pozdravlja uvedbo svetovnega sistema za opozarjanje in usklajevanje ob nesrečah, ki ga financira Komisija v tesnem sodelovanju z Združenimi narodi; poudarja, da bi moral ta sistem znatno izboljšati sposobnost EU za odzivanje;

19. opaža dejavnosti ustanove za operacije v nujnih zdravstvenih primerih, ki jo je ustanovila Komisija; poudarja pomen te ustanove glede shranjevanja informacij in podatkov ter sposobnosti obveščanja o pandemijah in epidemijah ter tudi o bioloških in kemičnih grožnjah; zato poziva Svet in Komisijo, da sprejmeta ustrezno ureditev, s katero bo Komisija vključena v usklajevanje ukrepov v nujnih zdravstvenih primerih in čezmejnih terorističnih napadih z biološkim orožjem;

20. pozdravlja prizadevanje Komisije za oblikovanje postopka Skupnosti za zaščito pred nesrečami, vključno v primeru resnega terorističnega napada; ugotavlja, da ta postopek temelji predvsem na informacijah v zbirki podatkov, ki vsebuje podrobnosti o nacionalnih virih, ki lahko zagotovijo pomoč; ugotavlja, da bi bilo učinek prihranka časa s to zbirko podatkov, ki tudi spodbuja sinergijo, mogoče znatno izboljšati, če bi se vanjo vključila tudi vsebina zbirke podatkov vojaškega osebja EU, ki vsebuje podrobnosti vseh virov, razpoložljivih za krizno upravljanje; zato poziva Svet in Komisijo, naj pripravita potrebno razpravo in sprejmeta potrebne, da se omogoči ta vključitev;

21. pozdravlja prizadevanja Sveta za zagotavljanje hitre in učinkovite razpoložljivosti številnih virov EVOP v primeru nesreče; v zvezi s tem poudarja, kako nujno je zapolniti vrzeli glede strateškega usklajevanja (zračnega) prometa; zato poziva države članice, naj čim prej zagotovijo finančna sredstva za rešitev te težave; razen tega poziva Svet, da zelo resno preuči predloge iz zgoraj navedenega poročila, ki ga je predstavil nekdanji komisar Michel Barnier, vključno in predvsem predloge za oblikovanje neformalnega evropskega civilnega varnostnega sveta, enotnega evropskega pristopa za predvidevanje kriz, združevanje obstoječih nacionalnih sredstev in ustanavljanje evropskih konzulatov za pomoč državljanom EU v tujini; ter poziva Svet in Komisijo, naj sodelujeta, da bi postopoma uresničili te predloge;

22. meni, da je razvoj EVOP prispeval k pojavu "sivih območij" v zvezi s pristojnostmi Sveta in Komisije pri predvsem izvajanju civilnih misij; pričakuje, da bo sprejetje instrumenta stabilnosti zagotovilo večjo jasnost, ne da bi to negativno vplivalo na prilagodljivost kriznega upravljanja, kot je bila doslej prikazana v praksi;

23. pozdravlja napredek v zvezi s cilji za razvoj civilnih zmogljivosti do 2008 in zlasti razvoj načrtov za uporabo civilnih skupin za odziv in enotnih policijskih skupin; opaža tudi razvoj strokovnega znanja in izkušenj v zvezi z bojem proti organiziranemu kriminalu in trgovanju z ljudmi; prav tako pozdravlja ustanovitev krizne platforme pri Komisiji, ki si je zastavila za cilj pospeševanje začetne stopnje posredovanj EVOP na kraju samem; poziva Svet in Komisijo, naj usklajujeta svoja prizadevanja, in zato predlaga uvedbo skupnega programa usposabljanja za vse osebje, ki deluje na področju načrtovanja misij;

Domovinska varnost

24. poudarja, da je varovanje lastnega ozemlja prva naloga vsake varnostne politike; ugotavlja, da državljani Evrope od evropske obrambne politike pričakujejo predvsem večji prispevek k zaščiti njihove osebne varnosti, ki ga spremlja spoštovanje njihovih temeljnih človekovih pravic;

25. poudarja, da mora EU zavarovati svoje zunanje meje, zaščititi svojo življenjsko pomembno infrastrukturo, uničiti mednarodna omrežja za financiranje terorizma in se boriti proti organiziranemu kriminalu; s tem v zvezi poziva Komisijo in države članice, naj razvijejo sistem integriranega upravljanja zunanjih meja EU, ne da bi omejile spoštovanje človekovih in temeljnih pravic ter humanitarnega prava, zlasti glede beguncev in prosilcev za azil;

26. poudarja, da mora EU:

- zagotoviti prost pretok dobave za industrijo in posamezne potrošnike, zlasti ogljikovodikov, kar pomeni zavarovanje ladijskega prometa, poletov in cevovodov;

- zagotoviti zaščito pred kibernetskimi napadi, ki lahko prekinejo osnovne komunikacijske, finančne in energetske sisteme;

Hitro ukrepanje na podlagi Ustanovne listine ZN

27. potrjuje dejstvo, da EVS - ob domnevi, da mora biti, glede na nove grožnje, EU pripravljena ukrepati še preden izbruhne kriza ter sprejeti zgodnje preprečevalne ukrepe za obvladovanje sporov in groženj - brez pridržkov temelji na Ustanovni listini ZN kot temeljnem okviru mednarodnih odnosov;

Pravila ravnanja/usposabljanje

28. toplo pozdravlja dejstvo, da ravnanje osebja v vseh operacijah EVOP ureja veliko smernic in splošnih pravil ravnanja iz dokumentov; pozdravlja prve znake upoštevanja standardov in določb na področju človekovih pravic v teh smernicah in pravilih; vztraja, da je izpolnjevanje teh pravil v celoti obvezno in da morajo biti poveljniki na dolžnosti odgovorni za disciplino in vedenje svojega osebja, celo v izredno stresnih pogojih v vojnih razmerah; ravno tako je naklonjen prizadevanju, ki bo zagotovilo, da bo razsežnost spola v različnih vrstah politik, programih in pobudah EVOP v prihodnosti pomembnejša;

29. upošteva prizadevanje Sveta, da se dodatno razvijejo ciljni programi za usposabljanje EVOP - na strateški in operativni ravni - diplomatskega, vojaškega in civilnega osebja; pričakuje, da bo Evropski parlament lahko sodeloval v teh programih; potrjuje pristop k vzpostavitvi minimalnih standardov za usposabljanje osebja v kraju, kjer posreduje EVOP, in poziva Svet, da skupaj s Komisijo in državami članicami standardizira vse ukrepe usposabljanja na vseh ravneh;

30. meni, da bodo vojaki izpostavljeni nepotrebnim tveganjem, če njihova linija poveljevanja, oprema in oborožitev ne bodo dorasle operacijam; zato meni, da je še posebej pomembno zagotoviti ustrezno opremljenost enot, ki bodo pod poveljstvom EU;

31. meni, da učinkovita uporaba vojaških zmogljivosti ne bo mogoča brez resne krepitve sposobnosti Evrope, da usmerja svojo moč, vključno s prevozom po zraku in vodi; v tem okviru jemlje na znanje prizadevanja različnih držav, da povečajo svoje sposobnosti zračnega prevoza in amfibijske zmožnosti ter načrte za pridobivanje več letalonosilk;

32. se zaveda, da se zaradi različne - pogosto tudi nezdružljive - opreme in oborožitve enot, ki sodelujejo v večnacionalnih posegih, pojavljajo dodatni stroški in zmanjšuje učinkovitost; zato meni, da mora EU spodbujati ukrepe za usklajevanje opreme in oborožitve ob upoštevanju optimizacije virov in učinkovitosti večnacionalnih operacij;

Obveščevalni podatki

33. obsoja še posebej zaskrbljujoče dejstvo, da nimajo vse bojne skupine, ki se trenutno še razvijajo, enakega dostopa do izvidniških podatkov iz zraka in iz vesolja, ter obžaluje, da storitve nacionalnih izvidniških satelitskih sistemov Helios, SAR-Lupe in Cosmo-Skymed niso v enaki meri razpoložljive za vse države članice;

34. da bi odpravili te pomanjkljivosti:

a) odločno zahteva, da bojne skupine, ki se še razvijajo, dobijo skupno ali vsaj združljivo opremo na obveščevalnem področju in na področju telekomunikacij;

b) zahteva, da se naslednja generacija satelitskih izvidniških sistemov vključi v evropski sistem, ki bi zagotavljal informacije za vojaške in policijske namene ter za varovanje v primeru nesreč z uporabo satelitskih središč v Torrejónu;

35. poudarja, da Nato, poleg nacionalnih sistemov, ki že obstajajo ali so v fazi razvoja, trenutno razvija zračni izvidniški sistem nadzorovanje zemlje iz zraka (AGS); vztraja pri zahtevi, da je ta sistem na voljo vsem državam članicam EU, zlasti v okviru bojnih skupin EU;

36. meni, da je treba na področju telekomunikacij razviti skupen sistem za poveljevanje večnacionalnim enotam; zato je mnenja, da bi morale biti vojaške in policijske enote ter enote civilne zaščite opremljene v skladu z istimi tehničnimi standardi, kot to velja na primer na Finskem;

Nadzor meja

37. poudarja pomen povečanja skupnih zmogljivosti EU za obrambo svojih zunanjih meja;ostaja posebej zaskrbljen zaradi nezdružljivosti in kakovosti opreme za nadzor meja ter poudarja potrebo po novih tehnologijah za izboljšanje tega položaja;

Prevoz

38. ker je prevoz, zlasti strateška preskrba, bistvena pomanjkljivost vseh ukrepov za krizno upravljanje v EU, meni, da bi bilo treba oblikovati samostojen evropski sporazum za zagotavljanje dostopa do konvencionalnega civilnega večmodalnega prevoza, ki bi gradil na celovitem civilno-vojaškem pristopu in zagotavljal ekonomije obsega vsem evropskim udeležencem v kriznem upravljanju za namene EVOP in pomoč ob nesrečah;

Slabosti v postopku odločanja EVOP

39. meni, da so za politični postopek odločanja, ki nastopi pred odločitvijo o izvedbi misije v okviru EVOP, značilne številne slabosti, kar je bilo videti v primeru posredovanja v Demokratični republiki Kongo; zato poziva Svet, naj revidira različne stopnje tega postopka in, če je to ustrezno, sprejme ukrepe za odpravljanje teh slabosti; v povezavi s tem opozarja Svet, zlasti njegov politični in varnostni odbor, na njegovo obvezo, da se posvetuje s Parlamentom;

40. ponovno potrjuje svojo zahtevo po neomejeni vključenosti in pravici do letnega predhodnega posvetovanja o prihodnjih vidikih in možnostih, kot določajo obstoječe pogodbe; poziva Svet, da uveljavi veliko bolj odprto in pregledno informacijsko politiko do Parlamenta v zvezi s SZVP in EVOP; v povezavi s tem obsoja sedanji postopek po katerem Parlament dostopa do "zaupnih dokumentov" Sveta, ki v večini primerov vsebujejo le zelo splošne podatke;

41. ponovno poudarja svoje stališče, da se nobena vojaška misija, v katero je vključena EU, ne bi smela začeti, preden o tem Evropski parlament ni ustrezno obveščen in z njim ni opravljeno posvetovanje;

42. zahteva, da se izdatki za vojaško opremo in oborožitev sprejmejo v proračunih, ki so pod parlamentarnim nadzorom; zato meni, da bi se bilo treba izogibati vzporednim proračunom in mehanizmom, ki jih ne morejo učinkovito nadzirati niti nacionalni parlamenti niti evropski parlament;

43. opaža, da proračun Evropske unije vsebuje različne postavke v zvezi z varnostnimi vidiki, kot so odobrena sredstva za krizna posredovanja, za varovanje zunanjih meja in bistvene infrastrukture, za varnostne raziskave in za izvedbo programov Galileo in Globalno spremljanje okolja in varnosti (GMES);

44. še zlasti poziva k nadaljnjemu povečevanju proračunskih sredstev za krizno upravljanje, varnost zunanjih meja, varnostne raziskave in za program Galileo; dolgoročno je treba raziskave na področju varnosti prilagoditi zahtevam po financiranju, ki jih opredeljuje skupina na visoki ravni za raziskave na področju varnosti;

45. zahteva tudi, da se operacije vojaškega kriznega upravljanja financirajo iz proračuna Evropske unije in da za ta namen države članice zagotovijo dodatne vire EU;

46. obsoja dejstvo, da zaradi mehanizma ATHENA in drugih ad hoc mehanizmov, ki jih financirajo države članice ali celo Evropski razvojni sklad, Evropski parlament ne more izvajati proračunskega nadzora nad vojaškimi operacijami v okviru EVOP; poudarja, da je potrebna večja preglednost tudi v civilno-vojaških operacijah (kot so policijska posredovanja), ki spadajo v sivo območje med ad hoc mehanizmi in proračunskim financiranjem SZVP;

47. posledično poziva k uvedbi nove proračunske metodologije, da se poveča preglednost pri porabi proračunskih sredstev, namenjenih EVOP, in za podporo razvoju vojaških in civilnih zmogljivosti, potrebnih za izpolnjevanje ciljev EVS:

a) v začetni fazi, ki bi se morala začeti z letom 2007 in bi ne trajala več kot dve leti, bi Svet pripravil proračunski dokument, iz katerega bi bile razvidne zaveze držav članic za izpolnitev civilnega globalnega cilja 2008 in vojaškega globalnega cilja 2010 in ki bi temeljil na različnih obstoječih katalogih (katalog zahtev, katalog sil in katalog napredka);

b) v drugi fazi bi se morale države članice zavezati k EVOP prek navideznega "proračuna", v katerem bi na večletni osnovi zagotovile sredstva za financiranje opreme in osebja, potrebnega za operacije EVOP. Čeprav ta dokument ne bi bil pravno zavezujoč, bi vseeno postal pomemben politični dokument, takoj za proračunom EU, iz njega pa bi bile razvidne vsote, ki so jih države članice pripravljene porabiti za EVOP. Ta dokument bi z zagotavljanjem večje preglednosti pri porabi za vojaške namene olajšal porazdelitev bremena med državami članicami, Evropski parlament in parlamenti držav članic pa bi o njem razpravljali vsako leto;

c) končni sklepi o racionalizaciji proračuna za SZVP in EVOP, vključno z računovodstvom za nacionalne odhodke na ravni EU na področjih varnosti in obrambe, bi morali biti del spremenjenega finančnega sistema EU, predvidenega za 2008-2009;

Evropski trg obrambne opreme in kooperativno raziskovanje

48. poudarja, da evropska varnostna strategija predpostavlja močno in neodvisno evropsko obrambno industrijo ter zmogljivosti za samostojne tehnološke raziskave in razvoj, ki bodo zmožne ustrezno zaščititi temeljne varnostne interese EU in držav članic; iz javne razprave sklepa, da moramo za pospeševanje konkurenčnosti evropske obrambne industrije in razvoj neodvisnega industrijskega temelja, ki zagotavljata potrebne obrambne zmogljivosti, sprejeti pravila notranjega trga za obrambne proizvode, prilagojena posebnostim tega sektorja; poudarja, da morajo taka pravila olajšati industrijsko sodelovanje in trgovanje znotraj Skupnosti; opozarja, da odstopanje v členu 296 Pogodbe ES ne spreminja dolžnosti institucij Skupnosti glede izdajanja zakonov o razvoju notranjega trga za obrambno opremo in storitve, če taka zakonodaja ščiti temeljne varnostne interese držav članic in EU; trdi, da je treba doseči visoko raven zaščite;

49. zato pričakuje sporočilo Komisije s pojasnili o uporabi člena 296, predlog Komisije o posebni direktivi o javnih naročilih za obrambo ter oblikovanje zavezujočega pravnega instrumenta o lažjem premeščanju obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti, ki bo obstoječa nacionalna izvozna dovoljenja nadomestil s poenostavljenim enotnim sistemom; meni, da bi moral ta sistem zaščititi temeljne varnostne interese EU in držav članic s tem, da bi na podlagi pravil Evropske unije o ravnanju pri izvozu orožja opredelil načela evropske izvozne politike;

50. opozarja, da pravila, kot je člen XXIII iz Sporazuma STO o vladnih naročilih, priznavajo možnost zaščite temeljnih varnostnih interesov, povezanih z javnimi naročili za obrambo; opozarja, da je treba za zagotovitev zaščite teh interesov EU in držav članic sprejeti skupna pravila, ki bi dajala prednost obrambnim proizvodom evropskega izvora pred tistimi iz tretjih držav, v celoti uveljavila načelo recipročnosti v trgovinskih odnosih in podpirala uporabo tehnologije, zaščitene s pravicami evropske industrijske lastnine;

51. pozdravlja kodeks ravnanja pri javnih naročilih za obrambo, ki ga je pripravila Evropska obrambna agencija, in poziva vse države članice, naj ga sprejmejo; vztraja pri tem, da se odpravi prakso nadomestil in "pravičnega donosa na naložbe"; meni, da je treba v okviru EVOP povečati obseg dela Evropske obrambne agencije;

52. priznava pomen kooperativnega raziskovanja za konkurenčnost evropske industrije; zato zahteva večje dopolnjevanje med delom Komisije in Evropske obrambne agencije z učinkovitejšim dialogom o civilnih, varnostnih in obrambnih raziskavah v Evropi; poudarja, da bi si morala EU postaviti za cilji in siprizadevati za zagotavljanje tehnologij z dvojno rabo in večnamenske zmogljivosti ter premagovanje delitve, ki ločuje raziskave za civilne in za obrambne namene; meni, da je treba, zaradi raznolikosti struktur podjetij v tem sektorju v primerjavi z drugimi področji raziskav, prilagoditi opredelitev malih in srednje velikih podjetij v domeni evropskih raziskav s področja varnosti;

53. poziva, naj se Pravilom Evropske unije o ravnanju pri izvozu orožja iz leta 1998 podeli status zakona ter naj se v vseh državah članicah pravilno uporabljajo in izvajajo; meni, da bi bilo treba na skupni osnovi sprejemati vse odločitve glede tega, ali države prejemnice izpolnjujejo merila, ki so določena v pravilih;

Orožje za množično uničenje/Iran

54. se zaveda, da ni mogoče zagotoviti, da bodo poskusi ustavitve Irana pri proizvodnji obogatenega urana za orožje uspešni; kljub temu meni, da ponudba za skupna pogajanja, ki so jo predlagale trojka EU, Združene države, Rusija in Kitajska, predstavlja najbolj obetavno pot; pozdravlja večstranski pristop, ki podpira to ponudbo; obžaluje, da pogovori med visokim predstavnikom EU in trojko EU na eni strani ter Iranom na drugi strani do sedaj niso dali zadovoljivih rezultatov; zato kot posledico sprejema dejstvo, da se bo zadeva obravnavala na ravni Varnostnega sveta ZN; poudarja, da se lahko pogajanja kadarkoli nadaljujejo, če iranska stran pokaže pripravljenost, da bi se pogajanja utegnila uspešno zaključiti; bi pozdravila odločitev Združenih držav o pridružitvi tem pogajanjem z Iranom;

Za varnostno in obrambno unijo

55. poudarja, da je EU na poti, da se razvije tudi v obrambno in varnostno unijo, ki bo zajemala zunanjo varnost ter različne vidike notranje varnosti, boja proti terorizmu v vseh njegovih oblikah in varovanja v primeru naravnih nesreč, sestavljajo pa jo naslednji elementi:

a) zaveza držav članic, da lahko:

- v 60 dneh zagotovijo 60000 vojakov in jih eno leto vzdržujejo pri operacijah ohranjanja in vzpostavljanja miru, kot je odločil Evropski svet v Helsinkih, ter oblikujejo 13 bojnih skupin za hitro posredovanje, od katerih sta od leta 2007 dve v stalni pripravljenosti;

- razvijejo zmogljivosti za civilno krizno upravljanje na področjih policijskih operacij, pravne države, civilne uprave in civilne zaščite v skladu z odločitvijo Evropskega sveta 19. in 20. junija 2000 v Santa Marii da Feiri;

b) evropska struktura poveljevanja, ki jo sestavljajo Politični in varnostni odbor, Vojaški odbor, vojaško osebje (vse našteto deluje od leta 2001) ter civilna in vojaška celica z nastajajočim operativnim centrom;

c) evropske orožniške sile s sedežem v Vicenzi, ki naj bi se uporabile za prihodnjo policijsko misijo na Kosovu;

d) EDA, ki jo je predlagal Evropski svet in deluje od leta 2004;

e) Europol in evropski nalog za prijetje;

f) skupna pravila za javna naročila orožja in izvoz orožja;

g) evropske raziskave na področju varnosti kot samostojna tematska prednostna naloga v okviru 7. raziskovalnega programa;

56. meni, da bi bilo treba ta proces okrepiti z naslednjimi elementi:

a) vzpostavitev skupnega trga na področju obrambe, s katerim bi se oblikovali resnično enotni evropski obrambni in tehnološko-industrijski temelji v skladu z načeli soodvisnosti in specializacije med državami članicami EU;

b) skupni sistem satelitskega in zračnega obveščanja ter skupni telekomunikacijski standardi, ki so na voljo vojski, policiji in službam za varovanje v primeru nesreč;

c) oblikovanje stalnih evropskih pomorskih sil, vključno s službo obalne straže, aktivnih v Sredozemskem morju, da se izkaže evropska prisotnost in okrepi zmogljivosti kriznega upravljanja EU v tej regiji, ki ima velik za njene varnostne interese;

d) evropski proračun, v katerem ne bodo zajeti le civilni, temveč tudi vojaški vidiki varnosti;

e) namestnik evropskega ministra za zunanje zadeve, ki bo pristojen za varnostno in obrambni politiko;

f) pogostejša srečanja obrambnih ministrov EU;

g) evropske sile civilne zaščite, kot jih v zgoraj navedenem poročilu predlaga Michel Barnier, pa tudi evropske civilne mirovne sile in partnerstvo za vzpostavljanje miru;

h) razpoložljive evropske zmogljivosti zračnega in pomorskega prevoza za pomoč pri nesrečah, reševalne operacije in obrambne operacije (večmodalni prevoz, ki ga sestavljajo najustreznejša sredstva);

i) ustrezen parlamentarni nadzor, ki ga izvajajo parlamenti držav članic in Evropski parlament;

57. poudarja pomembnost Pogodbe o Ustavi za Evropo, ki bo prinesla velik napredek pri oblikovanju obrambne in varnostne unije, zlasti

a) z uradom evropskega ministra za zunanje zadeve, ki je hkrati podpredsednik Evropske komisije;

b) s solidarnostno klavzulo za primere, ko je kakšna država članica žrtev terorističnega napada, naravne nesreče ali nesreče, ki jo je povzročil človek;

c) s klavzulo o medsebojni pomoči med državami članicami v primeru oboroženega napada na ozemlje države članice;

*

* *

58. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam in parlamentom držav članic ter generalnim sekretarjem Združenih narodov, NATO, OVSE in Sveta Evrope.

[1] UL C 33 E, 9.2.2006, str. 580.

[2] Sprejeta besedila, P6_TA(2006)0037.

--------------------------------------------------