OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Republika Indonezija, Malezija, Republika Filipini, Republika Singapur in Kraljevina Tajska so 24. februarja 1976 podpisale Pogodbo o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji (v nadaljnjem besedilu: Pogodba). Pogodba je bila spremenjena s Protokolom dne 15. decembra 1987 in Drugim protokolom dne 25. julija 1998. S protokoloma je bilo med drugim omogočeno, da k Pogodbi pristopijo tudi države zunaj jugovzhodne Azije. Visoke pogodbenice (države podpisnice) Pogodbe so danes: Država Brunej, Kraljevina Kambodža, Republika Indonezija, Laoška ljudska demokratična republika, Malezija, Zveza Mjanmar, Republika Filipini, Republika Singapur, Kraljevina Tajska, Socialistična republika Vietnam, Neodvisna država Papua Nova Gvineja, Ljudska republika Kitajska, Republika Indija, Japonska, Islamska republika Pakistan, Republika Koreja, Ruska federacija, Nova Zelandija, Mongolija, Avstralska zveza, Francoska republika, Demokratična republika Vzhodni Timor, Ljudska republika Bangladeš, Demokratična socialistična republika Šrilanka, Demokratična ljudska republika Koreja, Združene države Amerike, Republika Turčija in Kanada.

Pogodba o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji je namenjena podpiranju miru, stabilnosti in sodelovanja v regiji. Zato poziva k mirni rešitvi sporov, ohranjanju miru, preprečevanju konfliktov in okrepitvi varnosti v jugovzhodni Aziji. V njej so določeni mehanizmi za spravo in mediacijo, ki se lahko uporabijo v primeru sporov. Pogodba določa, da se njene pogodbenice vzdržijo groženj in uporabe sile. Poleg tega je v njej določena krepitev sodelovanja na gospodarskem, trgovinskem, družbenem, tehničnem in znanstvenem področju, pa tudi pospešitev gospodarske rasti v regiji s spodbujanjem obsežnejše uporabe kmetijstva in industrij narodov jugovzhodne Azije, razširitev njihove trgovine in izboljšanje njihove gospodarske infrastrukture. Poziva tudi k sprejetju regionalnih strategij za gospodarski razvoj in vzajemno pomoč ter k ohranitvi stikov in posvetovanj glede mednarodnih in regionalnih vprašanj.

Svet je na svojem 2768. zasedanju 4. in 5. decembra 2006 pooblastil predsedstvo in Komisijo za pogajanja o pristopu Evropske unije in Evropske skupnosti k Pogodbi.

EU in ES sta s pismom z dne 7. decembra 2006 obvestili Kambodžo kot koordinatorico Združenja držav jugovzhodne Azije (združenje ASEAN) za odnose z EU o svoji odločitvi za vložitev prošnje za pristop k Pogodbi. V skladu s pooblastilom za pogajanje in pogajalskimi smernicami za pristop EU in ES k Pogodbi sta EU in ES v pismu zapisali naslednje enotno razumevanje. Pogodbo je treba razlagati skladno z načeli Ustanovne listine Združenih narodov in ne vpliva na pravice in obveznosti, ki iz nje izhajajo. Poleg tega pristop EU in ES k Pogodbi ne posega v njune pravice in obveznosti v okviru drugih dvo- in večstranskih sporazumov in tudi ne v pravni red EU in ES. Prav tako ne bo vplival na zmožnost EU in ES za sodelovanje v mednarodnih forumih. Pogodba se tudi ne bo uporabljala za odnose EU in ES z državami, ki niso pogodbenice Pogodbe, niti ne bo nanje vplivala.

Na ministrskem srečanju med združenjem ASEAN[1] in EU 28. maja 2009 v Phnom Penhu sta bili izdani dve izjavi o Pogodbi: (i) izjava o pristopu Evropske unije in Evropske skupnosti k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji, pri čemer sta EU in ES izrazili svojo „namero, da pristopita k Pogodbi na podlagi vloge z dne 7. decembra 2006, ob začetku veljavnosti Tretjega protokola...“, in (ii) izjava o soglasju k pristopu Evropske unije in Evropske skupnosti k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji, pri čemer je Tajska, tedanja predsedujoča združenju ASEAN, v imenu vlad vseh držav članic združenja ASEAN izrazila „soglasje vseh držav jugovzhodne Azije k pristopu Evropske unije in Evropske skupnosti k Pogodbi, pod pogojem, da začne veljati Tretji protokol…“.

Ministri za zunanje zadeve držav podpisnic Pogodbe so 23. julija 2010 podpisali Tretji protokol o spremembi Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji. V Tretjem protokolu je določeno, da „[t]udi… regionalne organizacije, katerih članice so le suverene države, lahko pristopijo k tej pogodbi…“. Tretji protokol bo začel veljati na dan, ko bodo visoke pogodbenice v sekretariatu združenja ASEAN deponirale zadnjo listino o ratifikaciji. Do danes (januarja 2012) je Tretji protokol ratificiralo dvajset držav podpisnic. Preostalih osem držav podpisnic je EU dalo zagotovilo, da bodo uspele svoje procese ratifikacije končati v februarju/marcu leta 2012.

Če začne Tretji protokol veljati, naj bi EU, ki je nadomestila in nasledila Evropsko skupnost, pristopila k Pogodbi.

Pristop k Pogodbi temelji na razvoju odnosov z regionalnimi organizacijami, ki so jim skupna načela iz člena 21(1) PEU v okviru SZVP, in na politikah zunaj tega okvira (razvojno sodelovanje ter gospodarsko, finančno in tehnično sodelovanje (člena 209 in 212 PDEU)).

Pristop k Pogodbi bo spodbujal cilje EU, še zlasti ker se nanašajo na ohranjanje miru, preprečevanje konfliktov in krepitev varnosti v jugovzhodni Aziji. Poleg tega bo omogočil trajnostni gospodarski, družbeni in okoljski razvoj v državah v razvoju te regije.

Pristop EU k Pogodbi bo, pod pogojem, da začne veljati Tretji protokol, začel veljati na dan deponiranja listine o pristopu k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji.

Podpis in deponiranje listine o pristopu naj bi se opravila na ministrskem srečanju med združenjem ASEAN in EU, ki je načrtovano za 27. april 2012 v Bruneju in se ga bodo udeležili vsi ministri za zunanje zadeve držav članic EU in združenja ASEAN.

2012/0028 (NLE)

Skupni predlog

SKLEP SVETA

o pristopu Evropske unije k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in Pogodbe o delovanju Evropske unije, ter zlasti člena 37 PEU ter členov 209 in 211 PDEU v povezavi s členom 31(1) PEU ter členom 218(6)(a) in drugim pododstavkom člena 218(8) PDEU,

ob upoštevanju skupnega predloga Evropske komisije in Visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,

ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Republika Indonezija, Malezija, Republika Filipini, Republika Singapur in Kraljevina Tajska so 24. februarja 1976 podpisale Pogodbo o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji. Visoke pogodbenice Pogodbe so danes: Država Brunej, Kraljevina Kambodža, Republika Indonezija, Laoška ljudska demokratična republika, Malezija, Zveza Mjanmar, Republika Filipini, Republika Singapur, Kraljevina Tajska, Socialistična republika Vietnam, Neodvisna država Papua Nova Gvineja, Ljudska republika Kitajska, Republika Indija, Japonska, Islamska republika Pakistan, Republika Koreja, Ruska federacija, Nova Zelandija, Mongolija, Avstralska zveza, Francoska republika, Demokratična republika Vzhodni Timor, Ljudska republika Bangladeš, Demokratična socialistična republika Šrilanka, Demokratična ljudska republika Koreja, Združene države Amerike, Republika Turčija in Kanada.

(2) Pogodba o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji je namenjena podpiranju miru, stabilnosti in sodelovanja v regiji. Zato poziva k mirni rešitvi sporov, ohranjanju miru, preprečevanju konfliktov in okrepitvi varnosti v jugovzhodni Aziji. Pravila in načela iz Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju torej ustrezajo ciljem skupne zunanje in varnostne politike Unije.

(3) Poleg tega je v Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju določena krepitev sodelovanja na gospodarskem, trgovinskem, družbenem, tehničnem in znanstvenem področju, pa tudi pospešitev gospodarske rasti v regiji s spodbujanjem obsežnejše uporabe kmetijstva in industrij narodov jugovzhodne Azije, razširitev njihove trgovine in izboljšanje njihove gospodarske infrastrukture. Pogodba na ta način spodbuja sodelovanje z državami v razvoju te regije, pa tudi gospodarsko, finančno in tehnično sodelovanje z drugimi državami te regije.

(4) Svet je na svojem 2768. zasedanju 4. in 5. decembra 2006 pooblastil predsedstvo in Komisijo za pogajanja o pristopu Evropske unije in Evropske skupnosti k Pogodbi.

(5) Evropska unija in Evropska skupnost sta s pismom z dne 7. decembra 2006 obvestili Kambodžo kot koordinatorico združenja ASEAN za odnose z EU o svoji odločitvi za vložitev prošnje za pristop k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji, pod pogojem, da se upoštevajo razumevanja, izražena v pismu.

(6) Tajska, tedanja predsedujoča združenju ASEAN, je 28. maja 2009 izrazila soglasje vseh držav jugovzhodne Azije k pristopu Evropske unije in Evropske skupnosti k Pogodbi, pod pogojem, da začne veljati Tretji protokol k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji.

(7) Tretji protokol k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji je bil podpisan 23. julija 2010, kar pomeni, da lahko k navedeni pogodbi pristopijo tudi regionalne organizacije. Po končanju procesa ratifikacije je Tretji protokol začel veljati XX.XX.2012.

(8) Evropska unija naj bi torej pristopila k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji –

SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

Pristop Evropske unije k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji se odobri v imenu Unije.

Besedila Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji in treh protokolov o njeni spremembi ter listine o pristopu Evropske unije k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju so priložena temu sklepu.

Člen 2

Visoka predstavnica v vlogi visoke predstavnice za zunanje zadeve in varnostno politiko ter podpredsednice Komisije v imenu Evropske unije podpiše in deponira listino o pristopu k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju.

Člen 3

Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

PRILOGA

Pogodba o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji Indonezija, 24. februarja 1976

Visoke pogodbenice: ZAVEDAJOČ SE obstoječih zgodovinskih, zemljepisnih in kulturnih vezi, ki so povezale njihove narode, V ŽELJI spodbujati mir in stabilnost v regiji z uveljavljanjem spoštovanja pravičnosti in pravne države ter krepitvijo regionalne vzdržljivosti v njihovih medsebojnih odnosih, V ŽELJI krepiti mir, prijateljstvo in skupno sodelovanje pri reševanju zadev, ki vplivajo na jugovzhodno Azijo, v skladu z duhom in načeli Ustanovne listine Združenih narodov, desetih načel, sprejetih na azijsko-afriški konferenci v Bandungu 25. aprila 1955, izjave Združenja držav jugovzhodne Azije, podpisane v Bangkoku 8. avgusta 1967, ter izjave, podpisane v Kuala Lumpurju 27. novembra 1971, V PREPRIČANJU, da bi moralo reševanje nesoglasij ali sporov med njihovimi državami temeljiti na racionalnih, učinkovitih in dovolj prožnih postopkih, pri čemer bi se bilo treba izogniti negativni naravnanosti, ki bi lahko ogrozila ali ovirala sodelovanje, V PREPRIČANJU o potrebi po sodelovanju z vsemi miroljubnimi narodi v jugovzhodni Aziji in zunaj nje za spodbujanje svetovnega miru, stabilnosti in sožitja – SVEČANO SOGLAŠAJO s sklenitvijo Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju, kot je določeno v nadaljevanju: 1.1.1.1. POGLAVJE I: NAMEN IN NAČELA Člen 1 Namen te pogodbe je spodbujati trajen mir, prijateljstvo in sodelovanje med narodi visokih pogodbenic, kar bo prispevalo k njihovi moči, solidarnosti in tesnejšim odnosom. Člen 2 Visoke pogodbenice se v medsebojnih odnosih ravnajo po naslednjih temeljnih načelih: a. medsebojno spoštovanje neodvisnosti, suverenosti, enakopravnosti, ozemeljske celovitosti in nacionalne identitete vseh narodov; b. pravica vsake države do nacionalnega obstoja brez zunanjega vmešavanja, prevratov ali prisile; c. nevmešavanje v notranje zadeve drugih pogodbenic; d. mirno reševanje nesoglasij ali sporov; e. odpoved grožnjam ali uporabi sile; f. učinkovito medsebojno sodelovanje. 1.1.1.2. POGLAVJE II: PRIJATELJSTVO Člen 3 Visoke pogodbenice si ob uresničevanju ciljev te pogodbe prizadevajo za razvoj in okrepitev tradicionalnih, kulturnih ter zgodovinskih prijateljskih vezi, dobrih sosedskih odnosov in sodelovanja, ki jih povezujejo, ter v dobri veri izpolnjujejo obveznosti, ki so jih po tej pogodbi prevzele. Za boljše medsebojno razumevanje visoke pogodbenice spodbujajo in omogočajo navezovanje stikov in odnosov med svojimi narodi. 1.1.1.3. POGLAVJE III: SODELOVANJE Člen 4 Visoke pogodbenice spodbujajo dejavno sodelovanje na gospodarskem, družbenem, tehničnem, znanstvenem in administrativnem področju, pa tudi v zadevah, ki se navezujejo na skupne ideale in želje po mednarodnem miru in stabilnosti v regiji, ter vseh drugih zadevah v skupnem interesu. Člen 5 Visoke pogodbenice si za namene iz člena 4 večstransko in dvostransko kar najbolj prizadevajo, in sicer na podlagi enakopravnosti, nediskriminacije in skupne koristi. Člen 6 Visoke pogodbenice sodelujejo pri pospeševanju gospodarske rasti v regiji, da bi okrepile temelje za uspešno in mirno skupnost narodov v jugovzhodni Aziji. V ta namen spodbujajo obsežnejšo uporabo kmetijstva in industrij, razširitev trgovine in izboljšanje gospodarske infrastrukture za skupno korist vseh svojih narodov. V tem okviru še naprej na vse možne načine tesno in plodno sodelujejo z drugimi državami, pa tudi z mednarodnimi in regionalnimi organizacijami zunaj regije. Člen 7 Visoke pogodbenice krepijo gospodarsko sodelovanje, da bi dosegle socialno pravičnost in povišale življenjski standard narodov v regiji. V ta namen sprejmejo ustrezne regionalne strategije za razvoj gospodarstva in vzajemno pomoč. Člen 8 Visoke pogodbenice si prizadevajo za kar najtesnejše sodelovanje v čim širšem obsegu ter si poskušajo medsebojno pomagati v obliki zmogljivosti za usposabljanje in raziskave na družbenem, kulturnem, tehničnem, znanstvenem in administrativnem področju. Člen 9 Visoke pogodbenice si prizadevajo za tesnejše sodelovanje pri vzpostavljanju miru, sožitja in stabilnosti v regiji. V ta namen visoke pogodbenice ohranjajo redne medsebojne stike in posvetovanja o mednarodnih in regionalnih zadevah, da bi uskladile svoja stališča, ukrepe in politike. Člen 10 Nobena visoka pogodbenica na noben način in v nobeni obliki ne sodeluje v nobenih dejavnostih, ki lahko ogrozijo politično in gospodarsko stabilnost, suverenost ali ozemeljsko celovitost druge visoke pogodbenice. Člen 11 Visoke pogodbenice si prizadevajo okrepiti svojo nacionalno vzdržljivost na političnem, gospodarskem, družbeno-kulturnem in varnostnem področju v skladu z lastnimi ideali in željami, brez zunanjega vmešavanja ter notranjih prevratov, da bi ohranile lastno nacionalno identiteto. Člen 12 Visoke pogodbenice se v svojih prizadevanjih za regionalno blaginjo in varnost zavzemajo za sodelovanje na vseh področjih za spodbujanje regionalne vzdržljivosti, ki se opira na načela samozavesti, samozaupanja, medsebojnega spoštovanja, sodelovanja in solidarnosti, kar bo temelj za močno in uspešno skupnost narodov v jugovzhodni Aziji. 1.1.1.4. POGLAVJE IV: MIRNO REŠEVANJE SPOROV Člen 13 Visoke pogodbenice odločno in v dobri veri preprečujejo morebitne spore. V primeru sporov o zadevah, ki jih neposredno zadevajo, zlasti sporov, ki bi lahko skalili mir in sožitje v regiji, se vzdržijo groženj in uporabe sile ter vedno rešujejo tovrstne medsebojne spore z mirnimi pogajanji. Člen 14 Visoke pogodbenice za reševanje sporov v okviru regionalnih procesov ustanovijo visoki svet kot stalni organ, ki ga sestavljajo predstavniki vseh visokih pogodbenic na ministrski ravni, da se seznani z obstojem sporov ali razmer, ki bi lahko skalile mir in sožitje v regiji. Člen 15 Če z neposrednimi pogajanji ni dosežena rešitev, se visoki svet seznani s sporom ali razmerami in strankam v sporu priporoči ustrezne oblike poravnave, kot so dobre usluge, mediacija, preiskava ali sprava. Visoki svet pa lahko tudi ponudi svoje dobre usluge ali se v dogovoru s strankami v sporu določi za mediacijski, preiskovalni ali spravni odbor. Visoki svet po potrebi priporoči ustrezne ukrepe za preprečitev zaostritve spora ali razmer. Člen 16 Predhodne določbe tega poglavja se ne uporabijo za rešitev spora, razen če se stranke v sporu strinjajo z njihovo uporabo v zadevnem sporu. Vendar to ne preprečuje drugim visokim pogodbenicam, ki niso udeležene v sporu, da ponudijo vso mogočo pomoč za rešitev zadevnega spora. Stranke v sporu bi morale z naklonjenostjo sprejeti tako ponujeno pomoč. Člen 17 Nič v tej pogodbi ne preprečuje uporabe načinov mirnega reševanja iz člena 33(1) Ustanovne listine Združenih narodov. Visoke pogodbenice, ki so udeležene v sporu, bi bilo treba spodbuditi k njegovi rešitvi z mirnimi pogajanji, preden bi se zatekle k drugim postopkom, določenim v Ustanovni listini Združenih narodov. 1.1.1.5. POGLAVJE V: Splošne določbe Člen 18 To pogodbo podpišejo Republika Indonezija, Malezija, Republika Filipini, Republika Singapur in Kraljevina Tajska. Vsaka država podpisnica jo ratificira v skladu s svojimi ustavnimi postopki. K Pogodbi lahko pristopijo tudi druge države jugovzhodne Azije. Člen 19 Ta pogodba začne veljati na dan deponiranja pete listine o ratifikaciji pri vladah držav podpisnic, ki so določene za depozitarke te pogodbe in listin o ratifikaciji ali pristopu. Člen 20 Ta pogodba je sestavljena v uradnih jezikih visokih pogodbenic, pri čemer so vse različice enako verodostojne. Visoke pogodbenice se dogovorijo o enotnem prevodu besedila v angleški jezik. Vse različne razlage skupnega besedila se usklajujejo s pogajanji. Z ZAUPANJEM V NAVEDENO so visoke pogodbenice podpisale Pogodbo in jo opremile s svojimi pečati. V Denpasarju na Baliju, štiriindvajsetega februarja tisoč devetsto šestinsedemdeset

Protokol o spremembi Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji Filipini, 15. decembra 1987

Vlada Države Brunej, Vlade Republike Indonezije, Vlada Malezije, Vlada Republike Filipini, Vlada Republike Singapur, Vlada Kraljevine Tajske – V ŽELJI nadalje okrepiti sodelovanje z vsemi miroljubnimi narodi v jugovzhodni Aziji in zunaj nje, ter zlasti s sosednjimi državami jugovzhodnoazijske regije, OB UPOŠTEVANJU odstavka 5 preambule Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji, sestavljene v Denpasarju na Baliju 24. februarja 1976 (v nadaljnjem besedilu: Pogodba o prijateljstvu), ki se sklicuje na potrebo po sodelovanju z vsemi miroljubnimi narodi v jugovzhodni Aziji in zunaj nje za spodbujanje svetovnega miru, stabilnosti in sožitja – SOGLAŠAJO Z NASLEDNJIM: Člen 1 Člen 18 Pogodbe o prijateljstvu se spremeni, tako da se glasi: „To pogodbo podpišejo Republika Indonezija, Malezija, Republika Filipini, Republika Singapur in Kraljevina Tajska. Vsaka država podpisnica jo ratificira v skladu s svojimi ustavnimi postopki. K pogodbi lahko pristopijo tudi druge države jugovzhodne Azije. Tudi države zunaj jugovzhodne Azije lahko pristopijo k tej pogodbi, če s tem soglašajo vse države jugovzhodne Azije, ki so podpisnice te pogodbe, ter Država Brunej.“ Člen 2 Člen 14 Pogodbe o prijateljstvu se spremeni, tako da se glasi: „Visoke pogodbenice za reševanje sporov v okviru regionalnih procesov ustanovijo visoki svet kot stalni organ, ki ga sestavljajo predstavniki vseh visokih pogodbenic na ministrski ravni, da se seznani z obstojem sporov ali razmer, ki bi lahko skalile mir in sožitje v regiji. Vendar se ta člen uporablja za vsako državo zunaj jugovzhodne Azije, ki je pristopila k Pogodbi, le če je ta država neposredno udeležena v sporu, ki se rešuje v okviru regionalnih procesov.“ Člen 3 Ta protokol se ratificira in začne veljati na dan, ko visoke pogodbenice deponirajo zadnjo listino o ratifikaciji. V Manili, petnajstega decembra tisoč devetsto sedeminosemdeset

Drugi protokol o spremembi Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji Manila, Filipini, 25. julija 1998

Vlada Države Brunej, Vlada Kraljevine Kambodže, Vlade Republike Indonezije, Vlada Laoške ljudske demokratične republike, Vlada Malezije, Vlada Zveze Mjanmar, Vlada Republike Filipini, Vlada Republike Singapur, Vlada Kraljevine Tajske, Vlada Socialistične republike Vietnam, Vlada Neodvisne države Papua Nova Gvineja (v nadaljnjem besedilu: visoke pogodbenice) – V ŽELJI zagotoviti ustrezno okrepitev sodelovanja z vsemi miroljubnimi narodi v jugovzhodni Aziji in zunaj nje, ter zlasti s sosednjimi državami jugovzhodnoazijske regije, OB UPOŠTEVANJU odstavka 5 preambule Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji, sestavljene v Denpasarju na Baliju 24. februarja 1976 (v nadaljnjem besedilu: Pogodba o prijateljstvu), ki se sklicuje na potrebo po sodelovanju z vsemi miroljubnimi narodi v jugovzhodni Aziji in zunaj nje za spodbujanje svetovnega miru, stabilnosti in sožitja – SOGLAŠAJO Z NASLEDNJIM: Člen 1 Člen 18(3) Pogodbe o prijateljstvu se spremeni, tako da se glasi: „Tudi države zunaj jugovzhodne Azije lahko pristopijo k tej pogodbi, če s tem soglašajo vse države jugovzhodne Azije, in sicer Država Brunej, Kraljevina Kambodža, Republika Indonezija, Laoška ljudska demokratična republika, Malezija, Zveza Mjanmar, Republika Filipini, Republika Singapur, Kraljevina Tajska in Socialistična republika Vietnam.“ Člen 2 Ta protokol se ratificira in začne veljati na dan, ko visoke pogodbenice deponirajo zadnjo listino o ratifikaciji. V Manili, petindvajsetega julija tisoč devetsto osemindevetdeset

Tretji protokol o spremembi Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji Hanoj, Vietnam, 23. julija 2010

Država Brunej, Kraljevina Kambodža, Republika Indonezija, Laoška ljudska demokratična republika, Malezija, Zveza Mjanmar, Republika Filipini, Republika Singapur, Kraljevina Tajska, Socialistična republika Vietnam, Avstralska zveza, Ljudska republika Bangladeš, Ljudska republika Kitajska, Demokratična ljudska republika Koreja, Francoska republika, Republika Indija, Japonska, Mongolija, Nova Zelandija, Islamska republika Pakistan, Neodvisna država Papua Nova Gvineja, Republika Koreja, Ruska federacija, Demokratična socialistična republika Šrilanka, Demokratična republika Vzhodni Timor, Republika Turčija, Združene države Amerike (v nadaljnjem besedilu: visoke pogodbenice) – V ŽELJI zagotoviti ustrezno okrepitev sodelovanja z vsemi miroljubnimi narodi v jugovzhodni Aziji in zunaj nje, ter zlasti s sosednjimi državami jugovzhodnoazijske regije, ter regionalnimi organizacijami, katerih članice so le suverene države, OB UPOŠTEVANJU odstavka 5 preambule Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji, sestavljene v Denpasarju na Baliju 24. februarja 1976 (v nadaljnjem besedilu: Pogodba o prijateljstvu), ki se sklicuje na potrebo po sodelovanju z vsemi miroljubnimi narodi v jugovzhodni Aziji in zunaj nje za spodbujanje svetovnega miru, stabilnosti in sožitja – SOGLAŠAJO Z NASLEDNJIM: Člen 1 Člen 18(3) Pogodbe o prijateljstvu se spremeni, tako da se glasi: „Tudi države zunaj jugovzhodne Azije ter regionalne organizacije, katerih članice so le suverene države, lahko pristopijo k tej pogodbi, če s tem soglašajo vse države jugovzhodne Azije, in sicer Država Brunej, Kraljevina Kambodža, Republika Indonezija, Laoška ljudska demokratična republika, Malezija, Zveza Mjanmar, Republika Filipini, Republika Singapur, Kraljevina Tajska in Socialistična republika Vietnam.“ Člen 2 Člen 14(2) Pogodbe o prijateljstvu se spremeni, tako da se glasi: „Vendar se ta člen uporablja za vsako visoko pogodbenico, ki je pristopila k Pogodbi, le če je ta visoka pogodbenica neposredno udeležena v sporu, ki se rešuje v okviru regionalnih procesov.“ Člen 3 Ta protokol se ratificira in začne veljati na dan, ko visoke pogodbenice deponirajo zadnjo listino o ratifikaciji. V Hanoju v Vietnamu, triindvajsetega julija dva tisoč deset, v enem izvodu v angleškem jeziku

Listina o pristopu Evropske unije k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji KER je bila Pogodba o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji, ki je bila podpisana 24. februarja 1976 na Baliju v Indoneziji, spremenjena s Prvim, Drugim in Tretjim protokolom o spremembi Pogodbe o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji, ki so bili podpisani 15. decembra 1987, 25. julija 1998 oziroma 23. julija 2010, KER člen 18(3) navedene pogodbe, kakor je bila spremenjena s členom 1 navedenega tretjega protokola, določa, da tudi regionalne organizacije, katerih članice so le suverene države, lahko pristopijo k pogodbi, če s tem soglašajo vse države jugovzhodne Azije, in sicer Država Brunej, Kraljevina Kambodža, Republika Indonezija, Laoška ljudska demokratična republika, Malezija, Zveza Mjanmar, Republika Filipini, Republika Singapur, Kraljevina Tajska in Socialistična republika Vietnam, KER sta finski minister za zunanje zadeve in članica Evropske komisije, pristojna za zunanje odnose in evropsko sosedsko politiko, s pismom z dne 7. decembra 2006 vložila vlogo za pristop Evropske unije k Pogodbi, KER so države jugovzhodne Azije soglašale s pristopom Evropske unije k Pogodbi – Evropska unija pristopi k Pogodbi o prijateljstvu in sodelovanju v jugovzhodni Aziji z učinkom z dnem deponiranja te listine. V POTRDITEV TEGA [NAZIV] podpiše listino o pristopu. V [kraj] [država], [dan] [mesec] dva tisoč [leto] Za Evropsko unijo

[1] Države članice Združenja držav jugovzhodne Azije (ali ASEAN) so Država Brunej, Kraljevina Kambodža, Republika Indonezija, Laoška ljudska demokratična republika, Malezija, Zveza Mjanmar, Republika Filipini, Republika Singapur, Kraljevina Tajska in Socialistična republika Vietnam.