[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 23.11.2005

COM(2005) 592 konč

2005/0241 (COD)

.

Predlog

UREDBE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o odgovornosti prevoznikov potnikov po morju in celinskih plovnih poteh v primeru nesreč

(predložila Komisija)

(SEC(2005) 1516(

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

VSEBINSKI OKVIR PREDLOGA |

110 | Razlogi in cilji predloga V skladu z leta 2001 izdano Belo knjigo o transportni politiki (COM(2001) 370) je Komisija leta 2002 predstavila „Sporočilo o izboljšani varnosti potniških ladij v skupnosti“ (COM(2002) 158), kjer je podala svoje poglede na nekatere ključne elemente, ki bi v bližnji prihodnosti morali tvoriti del učinkovite ureditve odgovornosti za potnike v pomorskem prometu v Evropski uniji. Ključni elementi so bili naslednji: Ustrezno visoka objektivna odgovornost in razširjena odgovornost v primeru krivde ali malomarnosti. Namen objektivne odgovornosti je izboljšanje položaja tožnikov, ko odgovornost ni odvisna od krivdnega dejanja ali malomarnosti prevoznika. Obvezno zavarovanje. Za zagotovitev učinkovitosti mora biti ureditev odgovornosti združen s strogimi zavarovalnimi pogoji. Pravica do neposredne tožbe. Možnost tožnikov, da tožbo vložijo neposredno zoper zavarovalnico, je v ladijskem prometu ključna, saj je prevoznik včasih težko izsledljiv in/ali nesposoben v celoti poravnati svoje finančne obveznosti. Nacionalni prevoz. Ureditev odgovornosti v ES mora obsegati celoten prevoz v Skupnosti, vključno s prevozom v okviru posamezne države članice. Sporočilo iz leta 2002 je sovpadalo z revizijo mednarodnih pravil o odgovornosti pomorskih prevoznikov potnikov na mednarodni ravni, opravljeno pod pokroviteljstvom Mednarodne pomorske organizacije (IMO): Atenska konvencija o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974. Komisija je v svojem sporočilu pojasnila, da je ureditev zgoraj omenjenih prvih treh elementov v Atenski konvenciji nezadostna. Vendar pa je navedla, da bi bilo za zagotovitev vseh omenjenih ključnih elementov najprimerneje ureditev EU izvajati v mednarodnem okviru. Protokol iz leta 2002 Atenske konvencije o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974 je bil sprejet 1. novembra 2002. Komisija meni, da zadostuje prvim trem zgoraj omenjenim zahtevam, opredeljenim v Sporočilu iz leta 2002. Člena 10 in 11 tega protokola opredeljujeta pravila o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v skladu s tem protokolom. V navedenih zadevah je Skupnost, s sprejetjem Uredbe (ES) št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah z dne 22. decembra 2000, pridobila izključno pristojnost. Ta uredba zavezuje vse države članice EU, razen Danske. Člena 10 in 11 tega protokola vplivata na določbe Uredbe (ES) št. 44/2001. Države članice zato izven okvira institucij Skupnosti do tretjih držav ne morejo prevzemati obveznosti, ki izhajajo iz teh členov. Komisija je zato dne 24. junija 2003 predstavila predlog Sklepa Sveta o odločitvi Evropske skupnosti glede Protokola iz leta 2002 Atenske konvencije o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974 (COM(2003) 375). S tem je Komisija predlagala, da Skupnost postane podpisnica Protokola takoj, ko bo mogoče. in da države članice še pred iztekom leta 2005 storijo enako. Komisija obžaluje, da glede predloga Sveta od decembra 2003 ni nobenega napredka. Istočasno je potrebno, za dosego enotne in ustrezne ureditve odgovornosti za potnike v Skupnosti, odločitev Skupnosti glede Protokola dopolniti z uredbo, ki vpeljuje določbe tega protokola v zakonodajo Skupnosti. Poleg tega je Komisija potrdila svojo namero, da predstavi ta predlog v sporočilu „Krepitev pravic potnikov v Evropski uniji“ (COM(2005) 46). |

120 | Splošni okvir Zgodovinsko ozadje Atenske konvencije iz leta 1974 in nadaljnjih protokolov je predstavljeno v Sporočilu Komisije iz leta 2002 o izboljšani varnosti potniških ladij v Skupnosti. Za namene tega predloga bo „Protokol iz leta 2002 Atenske konvencije o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974“ v nadaljnjem besedilu imenovan „Atenska konvencija 2002“. Glavne značilnosti Atenske konvencije 2002 so naslednje: obseg uporabe Atenska konvencija 2002 se uporablja za vsa pomorska plovila, razen za plovila z zračno blazino. Konvencija se uporablja „za vse mednarodne prevoze, če: (a) ladja pluje pod zastavo države ali je registrirana v državi, ki je podpisnica te konvencije, ali (b) je bila prevozna pogodba sklenjena v državi podpisnici te konvencije, ali (c) je kraj odhoda ali prihoda v skladu s prevozno pogodbo v državi podpisnici te konvencije.“ Vendar pa morajo le ladje, registrirane za prevoz več kot dvanajst potnikov, imeti potrdilo o zavarovanju v skladu s Konvencijo. Objektivna odgovornost Atenska konvencija 1974 je vzpostavila načelo krivdne odgovornosti, po katerem lahko prevoznik v primeru smrti ali poškodbe omeji svojo odgovornost na 53.665 EUR (46.666 SDR) za posameznega potnika. Atenska konvencija 2002 loči dve kategoriji tožbenih zahtevkov. Primeri, ko je škoda nastala zaradi obratovanja ladje, kjer je možnost vpliva potnikov na dogodke zelo omejena (nesreče prevoznega sredstva), spadajo v okvir ureditve objektivne odgovornosti, medtem ko spadajo druge vrste osebnih poškodb potnikov, ki jih ti utrpijo na krovu, v okvir sistema odgovornosti za malomarnost. Ustrezne meje odgovornosti Atenska konvencija 2002 določa dve meji: 287.500 EUR (250.000 SDR) za objektivno odgovornost in 460.000 EUR (400.000 SDR) za krivdno odgovornost. Navedeni meji predstavljata pomembno povečanje v primerjavi z mejo 53.665 EUR (46.666 SDR), določeno v Atenski konvenciji 1974, in mejo 201.250 EUR (175.000 SDR), določeno v kasnejši dopolnjeni izdaji Atenske konvencije (Protokol iz leta 1990 k Atenski konvenciji ) in v Protokolu iz leta 1996 o omejitvi odgovornosti za pomorske tožbene zahtevke (LLMC). Razširjena odgovornost v primeru krivde ali malomarnosti Atenska konvencija 1974 je vzpostavila ureditev krivdne odgovornosti z omejitvijo odgovornosti na 53.665 EUR (46.666 SDR). Pravico prevoznikov, da omejijo svojo odgovornost, je v primerih velike malomarnosti mogoče odreči. Pravica omejitve po Atenski konvenciji 1974 in po ureditvi LLMC se izgubi le, če je prevoznik deloval „z namenom, da povzroči tako škodo, ali če je ravnal nepremišljeno in s poznavanjem dejstva, da bo po vsej verjetnosti nastala taka škoda.“ Nedvomno je le v zelo redkih primerih nesreč s potniškim ladjami zadoščeno tem merilom, zato se iz praktičnih razlogov trenutno pravico do omejitve šteje za absolutno. Atenska konvencija 2002 določa dve ureditvi: Za nesreče prevoznega sredstva je pripravljena nova, dvoplastna shema. Zgornja meja v višini 287.500 EUR (250.000 SDR) za del, zavarovan z objektivno odgovornostjo, in višja zgornja meja do 460.000 EUR (400.000 SDR), „razen če prevoznik dokaže, da je do nesreče, ki je povzročila škodo, prišlo brez krivde ali malomarnosti prevoznika“. Razen v primerih nesreč prevoznega sredstva, prevoznik odgovarja do zgornje meje 460.000 EUR (400.000 SDR), „če je do nesreče, ki je povzročila škodo, prišlo po krivdi ali malomarnosti prevoznika. Dokazno breme glede krivde ali malomarnosti nosi tožnik.“ Člen 13 Atenske konvencije 2002 dodaja: „prevoznik ni upravičen do [teh] omejitev odgovornosti (…), če je dokazano, da je škoda nastala zaradi storitve ali opustitve storitve dejanja prevoznika z namenom povzročiti tako škodo ali zaradi nepremišljenosti in ob poznavanju dejstva, da taka škoda lahko nastane“. Ureditev, ki se uporablja pri izgubi ali poškodbi prtljage Atenska konvencija 2002 določa dvoplastno ureditev: „V primeru škode, nastale zaradi izgube ali poškodovanja kabinske prtljage, je prevoznik odgovoren, če je do nesreče, ki je povzročila škodo, prišlo po krivdi ali zaradi malomarnosti prevoznika. Krivda ali malomarnost prevoznika se predpostavlja v primeru škode, povzročene v prevozni nesreči“. „Prevoznik odgovarja za škodo, nastalo zaradi izgube ali poškodovanja prtljage, ki ni kabinska prtljaga, razen če dokaže, da do nesreče, ki je povzročila škodo, ni prišlo zaradi krivde ali malomarnosti prevoznika.“ Konvencija določa vrsto zneskov, na primer: znesek za izgubo ali poškodovanje kabinske prtljage v nobenem primeru ne presega 2.587 EUR (2.250 SDR) na potnika na prevoz. Obvezno zavarovanje Atenska konvencija 2002 uvaja nove zahteve za ustrezno zavarovanje prevoznikov. Odsotnost zahteve po zavarovanju potniških prevoznikov je bila vsekakor v popolnem neskladju s tveganji, ki se prisotna pri prevozih več sto ali tisoč ladijskih potnikov. Kljub dejstvu, da je večina potniških ladij finančno zaščitenih, običajno z vključitvijo v enega izmed klubov za skupno zaščito in jamstvo (P&I klubi), je odsotnost formalnih pogojev zavarovalnih standardov vseeno neopravičljiva. Neposredna tožba (pro memoria) Procesno pravo Atenska konvencija 2002 določa pravila civilnega postopka, kot je na primer dvoletni časovni rok za tožbe. Vključuje tudi pravila o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb. Treba je opozoriti, da so takšna pravila že določena z Uredbo Sveta (ES) št. 44/2001 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah z dne 22. decembra 2000. Pogajanja o Atenski konvenciji so državam članicam (člen 17 bis (3) Konvencije) omogočila nadaljnjo uporabo te uredbe, vendar le glede priznavanja ter izvrševanja sodnih odločb. Pravila Konvencije o pristojnosti imajo tako prednost pred ustreznimi pravili uredbe Skupnosti. |

139 | Obstoječe določbe na področju, na katerega se nanaša predlog Določbe na področju, na katerega se nanaša predlog, ne obstajajo. |

141 | Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije Ta predlog je element politike EU, ki se spopada s tveganji, s katerimi se v dnevnem življenju srečujejo državljani. Vzpostavitev pravil o poenoteni odgovornosti za vso EU dodatno prispeva k usklajenemu in prijaznemu okolju za prevoznike potnikov v pomorskem prometu. Zgornja opažanja so del strateških ciljev, ki jih je Komisija poudarila v sporočilu z dne 26. januarja 2005 „Strateški cilji 2005 – 2009 – Evropa 2010: Partnerstvo za evropsko obnovo – Blaginja, solidarnost in varnost“ (COM(2005) 12). |

1. .

POSVETOVANJE Z ZAINTERESIRANIMI STRANKAMI IN PRESOJA VPLIVOV |

Posvetovanje z zainteresiranimi strankami |

211 | Načini posvetovanja, glavna ciljna področja in splošni profil anketirancev Komisija se je glede glavnih značilnosti pripravljenega predloga posvetovala z državami članicami in interesnimi skupinami v dveh krogih posvetovanj v maju 2004 in februarju 2005 v okviru postopka posvetovanja o celotnem tretjem paketu zakonodaje o pomorski varnosti. |

212 | Povzetek odgovorov in njihovo upoštevanje Vsi anketiranci so podprli pobudo Komisije za vključitev Atenske konvencije v pravni red Skupnosti. Vendar pa so predstavniki ladjarjev izrazili pomisleke o razširitvi obsega na domači promet in plovbo po celinskih plovnih poteh. Komisija je navedene pripombe pri presoji vpliva predloga v celoti upoštevala. Toda Komisija je zaključila, da je taka razširitev upravičena zaradi razlik v obstoječih ureditvah odgovornosti, ki veljajo za potnike, kot je opredeljeno v teh študiji o presoji vpliva. Razširitev obsega je prav tako upravičena, saj sistem zavarovanja iz Atenske pogodbe ne velja za male ladje, ki niso certificirane za prevoz več kot 12 potnikov. Za te ladje se bo nacionalna zakonodaja uporabljala še naprej. Dodatne pomisleke so predstavniki industrije (ladjarji in P&I klubi) izrazili glede vpeljave Atenske konvencije 2002 in posebej njenega člena 3(1) o odgovornosti za nesreče, povzročene s terorizmom. Komisija je upoštevala, da so navedeni pomisleki že obravnavani na svetovni ravni v okviru IMO, zato na sedanji stopnji ni potrebno sprejeti rešitve na regionalni ravni. Sporočeno je, da bo rešitev sprejeta spomladi leta 2006 na naslednjem zasedanju pravnega odbora IMO, z zavezo držav, da ob pristopu h Konvenciji podajo posebno klavzulo o pridržku. |

Pridobivanje in uporaba strokovnega znanja in izkušenj |

229 | Potrebe po zunanjem znanju in izkušnjah ni bilo. |

230 | Presoja vplivov Možnost 1: izvajanje zgolj Atenske konvencije. To bo doseženo s sprejemom predloga Sveta Komisije z junija 2003 o pristopu Skupnosti in držav članic k Atenski konvenciji. Shema se bo uporabljala le za mednarodni promet. Možnost 2: izvajanje Konvencije brez prilagoditev. Glavna prednost tega postopka je zagotoviti Sodišču enotno razlaganje Konvencije. Učinki bodo podobni učinkom pri možnosti 1. Možnost 3: izvajanje Konvencije s prilagoditvami, kot je na primer razširitev obsega tudi na domači promet in transport po celinskih plovnih poteh. S to možnostjo bodo imeli od nove sheme Konvencije koristi vsi potniki, za vse prevoznike pa bo veljala enaka evropska ureditev odgovornosti. |

231 | Komisija je opravila presojo vplivov, opredeljeno v delovnem programu, poročilo pa je dostopno na SEC(2005) 1516. |

PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA |

305 | Povzetek predlaganih ukrepov Predlog namerava Atensko konvencijo vključiti v pravni red ES, vendar prinaša naslednje spremembe: razširitev obsega uporabe na domači promet; razširitev obsega uporabe na celinske plovne poti; odprava možnosti držav članic v skladu z Atensko konvencijo 2002 o določitvi višjih mej odgovornosti od tistih, določenih v Konvenciji; odškodnina, ki ni višja od nadomestne vrednosti opreme v primeru popolnega ali delnega uničenja ali izgube ali poškodovanja invalidske opreme/medicinske opreme potnika z zmanjšano gibljivostjo; predplačila, kot so določena v zračnem in železniškem sektorju; informacije pred začetkom potovanja. |

310 | Pravna podlaga Člen 71(2) Pogodbe ES. |

320 | Načelo subsidiarnosti Načelo subsidiarnosti velja, če predlog ni v izključni pristojnosti Skupnosti. |

Države članice ne morejo v zadostni meri doseči ciljev predloga iz naslednjega(-ih) razloga(-ov). |

321 | S stališča industrije in potnikov je razlika med domačim in mednarodnim prometom v okviru Skupnosti zanemarljiva. Enotna in jasna ureditev prevoza potnikov v Skupnosti je v interesu vseh vpletenih strani. |

323 | Različni nacionalni standardi bi lahko bili vzrok nelojalne konkurence med nacionalnimi prevozniki, kar bi povzročilo neenotno obravnavanje državljanov različnih držav članic pri potovanju znotraj Skupnosti. |

Ukrepi Skupnosti bodo cilje predloga lažje dosegli iz naslednjega(-ih) razloga(-ov). |

324 | Ukrepi Skupnosti na tem področju bodo zagotovili enoten sklop pravil glede odgovornosti za vsa potovanja, ne glede na to, ali gre za mednarodne linije, linije znotraj Skupnosti ali domače linije. |

325 | Pobuda EU bo zagotovila enotnost izvedbe in razlaganja Atenske konvencije med državami članicami. |

327 | Zaščita potnikov je eden izmed ciljev transportne politike Skupnosti. Vprašanja v zvezi z odgovornostjo prevoznika in pravicami potnikov, vpletenih v nesrečo, je zaradi zgoraj pojasnjenih razlogov bolje obravnavati na ravni EU. |

Predlog je torej skladen z načelom subsidiarnosti. |

Načelo sorazmernosti Predlog je skladen z načelom sorazmernosti iz naslednjega(-ih) razloga(-ov). |

331 | Spremembe Konvencije, ki jih uvaja Uredba, na primer glede informacij pred začetkom potovanja, so naravne dopolnitve sheme Konvencije. |

332 | Glavno finančno in administrativno breme bodo nosile nacionalne vlade, ki bodo urejale potrdila o zavarovanju ne le za prevoznike na mednarodnih linijah (kot posledica Atenske konvencije), temveč tudi za prevoznike na domačih linijah in celinskih plovnih poteh. |

Izbira instrumentov |

341 | Predlagani instrumenti: uredba. |

342 | Druga sredstva ne bi zadoščala iz naslednjega(-ih) razloga(-ov). Komisija s tem sledi enakemu postopku kot v primeru izvedbe ustreznih mednarodnih konvencij o odgovornosti zračnih prevoznikov in železniških podjetij. |

PRORAčUNSKE POSLEDICE |

409 | Predlog nima posledic za proračun ES. |

DODATNE INFORMACIJE |

Pregled/revidiranje/klavzula sončnega zahoda |

531 | Predlog vključuje klavzulo o pregledu. |

532 | Predlog vključuje klavzulo o revidiranju. |

560 | Evropski gospodarski prostor Predlagani akt zadeva Evropski gospodarski prostor, zato je zajeto tudi to območje. |

570 | Natančna obrazložitev predloga Člen 1 Komisija predlaga nov dokument zakonodaje Skupnosti, da bi zagotovila celostno, enotno in istočasno uporabo določb Atenske konvencije 2002 za vse ladijske potnike, ne glede na to, ali plujejo na mednarodni liniji, znotraj Skupnosti ali na domači liniji, po morju ali po celinskih plovnih poteh. Člen 2 Obseg uporabe predlagane uredbe je širši od obsega Atenske konvencije 2002. Zajema obseg Atenske konvencije (z namenom zagotoviti polno izvršljivost Konvencije v okviru EU) in se razteza tudi na (a) prevoz v posameznih državah članicah in (b) prevoz po celinskih plovnih poteh. Trije pogoji, določeni v tem členu 2, ki ponavlja pogoje Atenske konvencije, zagotavljajo široko uporabo Uredbe, tako da zajema večino državljanov EU, celo na prekomorskem križarjenju. Člen 3 Predlagana uredba je zasnovana tako, da s sklicevanjem na ustrezne določbe Konvencije zagotavlja popolno skladnost z Atensko konvencijo 2002. Ta metoda je bila uporabljena tudi pri vključitvi Montrealske konvencije v pravni red Skupnosti (Uredba (ES) št. 889/2002). Člen 4 Cilj predlagane uredbe je popolna enotnost v okviru EU, saj odpravlja možnost držav članic, da v skladu z Atensko konvencijo 2002 določijo višje meje odgovornosti od tistih, določenih v Konvenciji. Ukrep v odstavku 2 se neposredno zgleduje po s strani Evropskega parlamenta predlagani spremembi predloga Komisije za uredbo o pravicah in obveznostih železniških potnikov. Člen 5 Šteje se za primerno, da se v ureditev ES uvede dodatne ukrepe, ki jih Atenska konvencija 2002 ne predvideva; predplačila, kot so določena v zračnem in železniškem sektorju. Člen 6 Določba o informiranju potnikov prav tako spreminja Konvencijo. Člen 7 Z namenom ovrednotiti učinkovitost Uredbe in oceniti potrebo po spremembah bo Komisija poročala o njenem izvajanju. Sodelovanje Odbora za varnost na morju in preprečevanje onesnaževanja z ladij (COSS), ustanovljenega z Uredbo (ES) št. 2099/2002 z dne 5. novembra 2002, bo med drugim omogočilo posodobitev Uredbe v primeru sprememb Atenske konvencije 2002 na mednarodni ravni. Člen 8 Glede začetka veljavnosti Uredbe Komisija vsekakor daje prednost najzgodnejšemu datumu, združljivemu z zakonodajnim postopkom Skupnosti in potrebnimi spremembami v industriji. Glede na to, da bodo Skupnost in države članice postale podpisnice Atenske konvencije 2002, pa Komisija meni, da se lahko predvideva istočasni začetek veljavnosti Atenske konvencije 2002 in Uredbe ES. Priloga Predlogu je v referenčne namene priložena kopija Atenske konvencije 2002. Kot je določeno v členu 1, se lahko Atenska konvencija v prihodnosti spremeni; vse takšne spremembe bodo samodejno vključene v pravni red ES, razen če se Komisija ob sodelovanju Odbora za varnost na morju in preprečevanje onesnaževanja z ladij (COSS) v skladu s členom 7 odloči za izključitev sprememb iz obsega Uredbe. |

E-12163 |

E-12163 |

2. 2005/0241 (COD)

Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o odgovornosti prevoznikov potnikov po morju in celinskih plovnih poteh v primeru nesreč

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 71(1) in 80(2) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[1],

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[2],

ob upoštevanju mnenja Odbora regij[3],

v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe[4],

ob upoštevanju naslednjega:

3. V okviru skupne prometne politike je treba za izboljšanje varnosti prometa na morju in po celinskih plovnih poteh sprejeti nadaljnje ukrepe. Ukrepi vključujejo pravila o odgovornosti za škodo, povzročeno potnikom, saj je pomembno zagotoviti ustrezno višino odškodnine za potnike, vpletene v nesreče na morju in celinskih plovnih poteh.

4. Protokol iz leta 2002 k Atenski konvenciji o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974 je bil sprejet 1. novembra 2002 pod okriljem Mednarodne pomorske organizacije. [h kateri je Skupnost pristopila[5]].

5. Atenska konvencija o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974, kakor je bila spremenjena s Protokolom iz leta 2002 (v nadaljnjem besedilu Atenska konvencija 2002), se uporablja le za mednarodni promet. Na notranjem pomorskem trgu je razlikovanje med nacionalnim in mednarodnim prometom odpravljeno, zato je primerno, da sta stopnja in vrsta odgovornosti v mednarodnem in nacionalnem prometu v okviru Skupnosti enaki; ureditev iz Atenske konvencije 2002 pa bi morala biti razširjena tudi na celinske plovne poti.

6. V primeru smrti ali poškodbe potnika je treba prevoznika zavezati k predplačilu.

7. Ustrezne informacije o novih pravicah, ki se zagotavljajo potnikom, je treba slednjim zagotoviti pred začetkom potovanja.

8. Vsaka sprememba Konvencije bo vključena v zakonodajo Skupnosti, razen če je takšna sprememba izključena v skladu s postopkom, določenim v členu 5(2) Uredbe (ES) št. 2099/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o ustanovitvi Odbora za varnost na morju in preprečevanje onesnaževanja z ladij (COSS) in o spremembi uredb o pomorski varnosti in preprečevanju onesnaževanja z ladij[6].

9. Evropska agencija za pomorsko varnost (EMSA), ustanovljena z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1406/2002[7], naj bi Komisiji pomagala pri pripravi in sestavitvi poročila o napredku glede delovanja novih pravil in pri predlaganju sprememb k Atenski konvenciji 2002.

10. Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev dejavnosti, ki jo je treba izvesti, in sicer vzpostavitve skupnih pravil glede pravic prevoznikov in njihovih potnikov v primeru nesreče, in jih je torej, glede na potrebo, da se zagotovi enake meje odgovornosti v vseh državah članicah, mogoče bolje doseči na ravni Skupnosti, lahko Skupnost sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kot je določeno v členu 5 Pogodbe. V skladu z načelom sorazmernosti iz istega člena ta direktiva ne sme preseči okvira, ki je potreben za dosego navedenih ciljev –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

Vsebina

Ta uredba določa ureditev Skupnosti glede enotne odgovornosti za prevoz potnikov po morju in celinskih plovnih poteh.

Uredba s tem namenom vključuje ustrezne določbe Atenske konvencije o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974, kakor je bila spremenjena s Protokolom iz leta 2002 (v nadaljnjem besedilu »Atenska konvencija 2002«) ter razširja uporabo navedenih določb tudi na pomorski prevoz znotraj posamezne države članice in na mednarodni ter domači prevoz po celinskih plovnih poteh.

Člen 2

Področje uporabe

Uredba se uporablja za vse mednarodne in domače prevoze po morju ali po celinskih plovnih poteh, če:

(a) ladja pluje pod zastavo države članice,

(b) je bila prevozna pogodba sklenjena v državi članici, ali

(c) je kraj odhoda ali prihoda, v skladu s prevozno pogodbo, v državi članici.

Člen 3

Odgovornost prevoznika

Odgovornost prevoznika in prevoznika izvajalca je glede odgovornosti do potnikov in njihove prtljage urejena z vsemi določbami Atenske konvencije 2002, ki urejajo takšno odgovornost.

Opredelitve »prevoznika« in »prevoznika izvajalca« se razlaga v skladu z opredelitvami iz člena 2 Atenske konvencije 2002.

Člen 4

Omejitev odgovornosti

Člen 7(2) Atenske konvencije 2002 se za prevoz potnikov v okviru obsega te uredbe ne uporablja, razen če se za uporabo pri spreminjanju te uredbe odločijo vse države članice.

V primeru uničenja ali izgube ali poškodovanja invalidske opreme ali medicinske opreme potnika z zmanjšano gibljivostjo je lahko odškodnina enaka, ne pa višja od nadomestne vrednosti opreme.

Člen 5

Predplačilo

V primeru smrti ali poškodbe potnika prevoznik v 15 dneh po identifikaciji osebe, upravičene do odškodnine, izvede predplačilo, ki ustreza pokritju osnovnih ekonomskih potreb. V primeru smrti to plačilo znaša najmanj 21.000 EUR.

Člen 6

Informiranje potnikov

Prevoznik, prevoznik izvajalec in/ali organizator potovanja potnikom pred začetkom potovanja posredujejo informacije o njihovih pravicah v skladu s to uredbo, zlasti informacije o omejitvah odškodnine za primer smrti, osebne poškodbe ali izgube in poškodbe prtljage, o pravici do neposredne tožbe zoper zavarovalnico ali osebo, ki zagotavlja finančno varnost, in o njihovi pravici do predplačila.

Informacije se posredujejo v najprimernejši obliki.

Člen 7

Poročilo in spremembe Atenske konvencije 2002

Najkasneje v treh letih po začetku veljavnosti te uredbe, Komisija pripravi poročilo o njenem izvajanju, ki med drugim upošteva tudi gospodarski razvoj in novosti na mednarodnih forumih.

Takšno poročilo lahko spremlja predlog za spremembo te uredbe ali predlog za predložitev, ki naj jo da Evropska skupnost na ustreznem mednarodnem forumu.

Komisiji pri tem pomaga Odbor za varnost na morju in preprečevanje onesnaževanja z ladij (COSS), ustanovljen s členom 3 Uredbe (ES) št. 2099/2002.

Spremembe Atenske konvencije 2002 se lahko skladno s členom 5(2) Uredbe (ES) št. 2099/2002 izključijo iz področja uporabe te uredbe.

Člen 8

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati […] dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Uporabljala se od [datum začetka veljavnosti Uredbe ali datuma začetka veljavnosti Atenske konvencije za Skupnost, glede na to, kateri je kasnejši]

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju, […]

Za Evropski parlament Za Svet

Predsednik Predsednik

[…] […]

PRILOGA I

DODATEKATENSKA KONVENCIJA O POMORSKEM PREVOZU POTNIKOV IN NJIHOVE PRTLJAGE IZ LETA 2002

(Prečiščeno besedilo Atenske konvencije o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974 in Protokola h konvenciji iz leta 2002)

ČLEN 1 Opredelitve

Za namene te konvencije se uporabljajo naslednji izrazi:

1 (a) „prevoznik“ pomeni osebo, ki je sklenila prevozno pogodbo ali je bila le-ta sklenjena v njenem imenu, ne glede na to, ali prevoz dejansko opravi ta oseba ali prevoznik izvajalec;

(b) „prevoznik izvajalec“ pomeni osebo, ki ni prevoznik in je lahko lastnik, zakupnik ali upravljavec ladje, ki dejansko opravi prevoz ali del prevoza;

(c) „prevoznik, ki dejansko opravi prevoz ali del prevoza“ pomeni prevoznika izvajalca ali, v primeru, da prevoznik dejansko opravi prevoz, prevoznika;

2 „prevozna pogodba“ pomeni pogodbo, ki jo je sklenil ali je bila sklenjena v imenu pomorskega prevoznika za prevoz potnika ali potnika s prtljago;

3 „ladja“ pomeni pomorsko plovilo brez plovila z zračno blazino;

4 „potnik“ pomeni vsako osebo, ki jo ladja prevaža,

(a) v skladu s prevozno pogodbo, ali

(b) kdor s privolitvijo prevoznika spremlja vozilo ali žive živali, ki so opredeljene v prevozni pogodbi za prevoz blaga, ki ga ne ureja ta konvencija;

5 „prtljaga“ pomeni vsak predmet ali vozilo, ki ga v skladu s prevozno pogodbo prevaža prevoznik, razen:

(a) predmetov in vozil, ki se prevažajo v skladu s pogodbo o zakupu, nakladnico ali drugo pogodbo, prvotno namenjeno za prevoz blaga, in

(b) žive živali

6 „kabinska prtljaga“ pomeni prtljago, ki jo ima potnik v svoji kabini ali je drugače v njegovi posesti, varstvu ali oblasti. Razen za uporabo odstavka 8 tega člena in člena 8 vključuje kabinska prtljaga tudi prtljago, ki jo ima potnik v ali na svojem vozilu;

7 „izguba ali poškodovanje prtljage“ vključuje gmotno škodo, ki je posledica neizročitve prtljage potniku v razumnem času po prihodu ladje, ki je prevažala ali bi morala prevažati prtljago, ne vključuje pa zamud, ki so posledica delovnih sporov;

8 „prevoz“ obsega naslednja obdobja:

(a) za potnika in njegovo kabinsko prtljago obdobje, ko sta potnik in/ali njegova kabinska prtljaga na krovu ladje ali v postopku vkrcavanja ali izkrcavanja, in obdobje, ko se potnik in njegova kabinska prtljaga prevažata s kopnega na ladjo ali obratno, če so stroški takšnega prevoza vključeni v ceno vozovnice ali če je plovilo, ki se uporablja za takšen pomožni prevoz, potniku zagotovil prevoznik. Vendar pa za potnika prevoz ne vključuje obdobja, ko je ta v pomorskem terminalu, postaji, na pomolu oziroma na ali v katerem koli drugem pristaniškem objektu;

(b) za kabinsko prtljago prav tako obdobje, ko je potnik v pomorskem terminalu, ali na postaji ali pomolu oziroma na ali v katerem koli drugem pristaniškem objektu, če je prtljago prevzel prevoznik ali njegov uslužbenec ali agent in potniku ni bila ponovno dostavljena;

(c) za ostalo prtljago, ki ni kabinska prtljaga, obdobje od trenutka, ko jo prevzame prevoznik ali njegov uslužbenec ali agent na kopnem ali na krovu, do trenutka, ko jo prevoznik ali njegov uslužbenec ali agent potniku ponovno izroči;

9 „mednarodni prevoz“ pomeni vsak prevoz, v okviru katerega sta, skladno s prevozno pogodbo, kraj odhoda in kraj prihoda v različnih državah ali v isti državi, če je, skladno s prevozno pogodbo ali načrtom potovanja, vmesno pristanišče postanka v drugi državi;

10 „Organizacija“ pomeni Mednarodno pomorsko organizacijo.

11 „Generalni sekretar“ pomeni generalnega sekretarja Organizacije.

ČLEN 1bis Priloga

Priloga k tej konvenciji predstavlja sestavni del Konvencije.

ČLEN 2 Uporaba

1 Konvencija se uporablja za vsak mednarodni prevoz, če:

(a) ladja pluje pod zastavo države ali je registrirana v državi, ki je podpisnica te konvencije, ali

(b) je bila prevozna pogodba sklenjena v državi podpisnici te konvencije ali

(c) je kraj odhoda ali prihoda v skladu s prevozno pogodbo v državi podpisnici te konvencije.

2 Ne glede na odstavek 1 tega člena se Konvencija ne uporablja, kadar v skladu s katero koli mednarodno konvencijo o prevozu potnikov ali prtljage z drugo vrsto prevoza velja za prevoz ureditev civilne odgovornosti v skladu z določbami takšne konvencije, če je uporaba določb zadevne konvencije glede pomorskega prevoza obvezna.

ČLEN 3 Odgovornost prevoznika

1 Za škodo, nastalo zaradi smrti ali poškodbe potnika, ki je posledica nesreče prevoznega sredstva, prevoznik odgovarja v obsegu, v katerem izguba posameznega potnika v konkretnem primeru ne preseže 250.000 obračunskih enot, razen če prevoznik dokaže, da je nesreča:

(a) posledica vojne, sovražnosti, državljanske vojne, vstaje ali izjemnega, neizogibnega ali neustavljivega naravnega pojava; ali

(b) nastala zaradi dejanja ali opustitve dejanja z namenom povzročitve nesreče s strani tretje osebe.

Če in v kolikor škoda presega zgornjo mejo, prevoznik prav tako odgovarja, razen če dokaže, da do nesreče, ki je povzročila škodo, ni prišlo zaradi krivde ali malomarnosti prevoznika.

2 Prevoznik odgovarja za škodo, nastalo zaradi smrti ali poškodbe potnika, ki ni posledica nesreče prevoznega sredstva, če je do nesreče, ki je povzročila škodo, prišlo po njegovi krivdi ali zaradi malomarnosti. Breme dokazovanja krivde ali malomarnosti nosi tožnik.

3 V primeru škode zaradi izgube ali poškodovanja kabinske prtljage prevoznik odgovarja, če je do nesreče, ki je povzročila škodo, prišlo po njegovi krivdi ali zaradi malomarnosti. Za škodo, ki je nastala zaradi nesreče prevoznega sredstva, se domneva, kot da je nastala zaradi krivde ali malomarnosti prevoznika.

4 Prevoznik odgovarja za škodo, nastalo zaradi izgube ali poškodovanja prtljage, ki ni kabinska prtljaga, razen če dokaže, da do nesreče, ki je povzročila škodo, ni prišlo zaradi krivde ali malomarnosti prevoznika.

5 Za namene tega člena:

(a) „nesreča prevoznega sredstva“ pomeni brodolom, prevrnitev, trk ali nasedanje ladje, eksplozijo, požar ali okvaro ladje;

(b) „krivda ali malomarnost prevoznika“ vključuje krivdo ali malomarnost uslužbencev prevoznika pri opravljanju nalog v okviru njihovega dela;

(c) „okvara ladje“ pomeni vsako napako, okvaro ali nespoštovanje ustreznih varnostnih predpisov glede katerega koli dela ladje ali njene opreme, ki se uporablja za reševanje, evakuacijo, vkrcavanje in izkrcavanje potnikov, pogon, krmiljenje, varno navigacijo, privezovanje, sidranje, vplutje ali izplutje iz priveza ali sidrišča, nadzor poplavne škode ali za sprožitev reševalne opreme; in

(d) „škoda“ ne vključuje punitivne ali eksemplarne škode.

6 Odgovornost prevoznika v skladu s tem členom se nanaša le na škodo, nastalo v nesrečah, ki so se zgodile med prevozom. Dokazno breme, da je do nesreče, ki je povzročila škodo, prišlo med prevozom, pa tudi glede obsega škode, nosi tožnik.

7 Nič v tej konvenciji ne posega v regresno pravico prevoznika zoper katero koli tretjo stranko ali uporabe ugovora glede malomarnosti v skladu s členoma 7 ali 8 te konvencije. Konvencija v ničemer ne odreka pravice do omejitve v skladu s členoma 7 ali 8 te konvencije.

8 Domneva odgovornosti za krivdo ali malomarnost stranke ali preložitev dokaznega bremena na stranko ne preprečujejo upoštevanja dokazov v prid tej stranki.

ČLEN 4 Prevoznik izvajalec

1 Če je bila izvedba prevoza ali njegovega dela zaupana prevozniku izvajalcu, prevoznik skladno z določbami Konvencije vseeno ostaja odgovoren za celoten prevoz. Poleg tega za prevoznika izvajalca za del prevoza, ki ga opravi, veljajo pravice in dolžnosti, ki mu jih nalagajo določbe Konvencije.

2 Prevoznik je pri prevozu, ki ga opravi prevoznik izvajalec, odgovoren za dejanja in opustitve dejanja prevoznika izvajalca in njegovih uslužbencev ali agentov, ki jih ti storijo v okviru zaposlitve.

3 Poseben dogovor, po katerem prevoznik prevzema dolžnosti, ki jih Konvencija ne nalaga, ali se odreka pravicam, zagotovljenim s Konvencijo, zavezuje prevoznika izvajalca le, če se je z dogovorom izrecno pisno strinjal.

4 Če prevoznik in prevoznik izvajalec odgovarjata in odgovarjata do določene meje, je njuna odgovornost solidarna.

5 Nič v tem členu ne posega v regresno pravico v razmerju med prevoznikom in prevoznikom izvajalcem.

ČLEN 4bis Obvezno zavarovanje

1 Pri prevozu potnikov na ladji, ki je v državi podpisnici registrirana za prevoz več kot dvanajst potnikov in se zanjo uporablja ta konvencija, vsak prevoznik, ki prevoz ali del prevoza dejansko opravi, v skladu s Konvencijo za zavarovanje odgovornosti glede smrti ali poškodbe potnikov uredi zavarovanje ali drugo finančno jamstvo, na primer bančno garancijo ali podoben finančni instrument. Obvezno zavarovanje ali drugo finančno jamstvo ne sme biti manjše od 250.000 obračunskih enot na potnika v vsakem posameznem primeru.

2 Potrdilo, ki potrjuje veljavnost zavarovanja ali drugega finančnega jamstva skladno z določbami Konvencije, se izda za vsako ladjo, potem ko ustrezen organ države članice presodi, ali so bile upoštevane zahteve iz odstavka 1. Za ladjo, registrirano v državi podpisnici, tako potrdilo izda ali potrdi ustrezen organ države, v kateri je ladja vpisana v register; za ladjo, ki v državi podpisnici ni registrirana, lahko takšno potrdilo izda ali potrdi ustrezen organ vsake države podpisnice. Potrdilo je v obliki vzorca določeno v prilogi Konvencije in vsebuje naslednje podatke:

(a) ime ladje, razlikovalno črkovno ali številčno oznako in pristanišče registracije;

(b) ime in sedež poslovanja prevoznika, ki dejansko opravlja prevoz ali del prevoza;

(c) identifikacijsko številko ladje IMO;

(d) vrsto in trajanje zavarovanja;

(e) ime in sedež poslovanja zavarovalnice ali druge osebe, ki zagotavlja finančno jamstvo, in, če je primerno, se navede kraj poslovanja, kjer je sklenjeno zavarovanje ali drugo jamstvo; in

(f) čas veljavnosti potrdila, ki ne more biti daljši od časa veljavnosti zavarovanja ali drugega finančnega jamstva.

3 (a) Država podpisnica lahko institucijo ali priznano organizacijo pooblasti, da izda potrdilo. Taka institucija ali organizacija državo obvesti o izdaji vsakega potrdila. V vseh primerih država podpisnica v celoti jamči za popolnost in točnost tako izdanega potrdila ter zagotovi vse potrebno za izpolnitev te obveznosti.

(b) Država podpisnica generalnemu sekretarju sporoči:

(i) posebne obveznosti in pogoje pooblastila, ki ga je organ dodelil instituciji ali priznani organizaciji;

(ii) preklic takšnega pooblastila; in

(iii) datum začetka veljavnosti ali preklica pooblastila.

Dodeljeno pooblastilo začne veljati šele tri mesece od datuma, ko je bil o navedenem obveščen generalni sekretar.

(c) Institucija ali organizacija, pooblaščena za izdajo potrdil, je v skladu s tem odstavkom pooblaščena vsaj za preklic tistih potrdil, ki več ne izpolnjujejo predpisanih pogojev. V vseh primerih institucija ali organizacija o preklicu obvesti državo, v katere imenu je potrdilo izdala.

4 Potrdilo je v uradnem jeziku ali uradnih jezikih države izdajateljice. Če uporabljeni jezik ni angleščina, francoščina ali španščina, besedilo vsebuje prevod v enega izmed teh jezikov in, če tako določi država, se izpusti uradni jezik države.

5 Potrdilo se hrani na krovu ladje, kopija pa se vloži pri organu, ki vodi evidenco ladijskega registra, ali če ladja ni registrirana v državi podpisnici, pri organu države, ki je potrdilo izdal ali potrdil.

6 Zavarovanje ali drugo finančno jamstvo ne izpolnjuje zahtev tega člena, če lahko preneha iz drugih razlogov, kot so potek veljavnosti zavarovanja ali finančnega jamstva, določenega v potrdilu, in to pred potekom treh mesecev od datuma vročitve obvestila o preklicu organu iz odstavka 5, razen če je bilo potrdilo predano organu ali je bilo v navedenem obdobju izdano novo potrdilo. Navedene določbe se podobno uporabljajo za vsako spremembo, katere rezultat je, da zavarovanje ali drugo finančno jamstvo več ne izpolnjuje zahtev tega člena.

7 Država ladijskega registra v skladu z določbami iz tega člena določi pogoje za izdajo in veljavnost potrdila.

8 Konvencija v ničemer ne preprečuje državi podpisnici, da se opira na podatke, ki jih pridobi od drugih držav, Organizacije ali drugih mednarodnih organizacij glede finančnega stanja ponudnikov zavarovanj ali drugih finančnih jamstev za namene te konvencije. V teh primerih se država podpisnica, ki se opira na take podatke, ne razbremeni odgovornosti, ki jo ima kot država izdajateljica potrdila.

9 Potrdila, ki jih izda ali potrdi organ države podpisnice, sprejmejo druge države podpisnice za namene te konvencije in jih obravnavajo enakovredno s potrdili, ki so jih izdale ali potrdile same, četudi so bila izdana ali potrjena za ladjo, ki ni registrirana v državi podpisnici. Država podpisnica lahko kadar koli zahteva posvetovanje z državo izdaje ali potrditve potrdila, če sumi, da sta zavarovalnica ali porok, naveden v potrdilu, finančno nesposobna izpolniti svoje obveznosti v skladu s Konvencijo.

10 Vsak odškodninski zahtevek, ki ga krije zavarovanje ali drugo finančno jamstvo v skladu s tem členom, je mogoče vložiti neposredno zoper zavarovalnico ali drugo osebo, ki zagotavlja finančno jamstvo. V takšnem primeru se znesek, določen v odstavku 1, nanaša na omejitev odgovornosti zavarovalnice ali druge osebe, ki zagotavlja finančno jamstvo, četudi prevoznik ali prevoznik izvajalec ni upravičen do omejitve odgovornosti. Toženec lahko uveljavlja sredstva obrambe (razen stečaja ali prisilne poravnave), navedene v odstavku 1, ki bi jih bil v skladu s Konvencijo upravičen uporabiti prevoznik. Toženec lahko uveljavlja ugovor, da je škoda posledica zavestne malomarnosti zavarovanca, vendar toženec ne bo uveljavljal drugih sredstev obrambe, ki bi jih bil upravičen uveljavljati v postopku, ki bi ga zoper njega sprožil zavarovanec. Toženec ima pravico zahtevati, da prevoznik in prevoznik izvajalec skupaj sodelujeta v postopku.

11 Vsi zneski, ki jih zagotovi zavarovalnica ali drugo finančno jamstvo v skladu z odstavkom 1, so na voljo izključno za poplačilo zahtevkov v skladu s Konvencijo, vsa izplačila takšnih zneskov pa bodo odgovornost, ki izhaja iz Konvencije, razbremenila do višine plačanega zneska.

12 Država podpisnica ladji pod njeno zastavo, na katero se ta člen nanaša, ne dovoli plovbe, razen če le-ta pridobi potrdilo v skladu z odstavkoma 2 ali 15.

13 V skladu z določbami tega člena vsaka država podpisnica skladno s svojo nacionalno zakonodajo zagotavlja, da zavarovanje ali drugo finančno jamstvo v obsegu odstavka 1 velja za vsako ladjo, registrirano za prevoz več kot dvanajst potnikov, ne glede na to, kje je registrirana, za prihod ali odhod iz pristanišča na njenem ozemlju, dokler se ta konvencija uporablja.

14 Ne glede na določbe iz odstavka 5 lahko država podpisnica obvesti generalnega sekretarja, da ladjam za namene odstavka 13 ob prihodu ali odhodu iz pristanišč na njenem ozemlju na krovu ni potrebno imeti ali hraniti potrdila, zahtevanega v odstavku 2, če je država podpisnica, ki je potrdilo izdala, generalnega sekretarja obvestila, da vodi evidenco v elektronski obliki, ki je dostopna vsem državam podpisnicam in potrjuje obstoj potrdila ter omogoča državam podpisnicam, da izpolnijo svoje obveznosti skladno z odstavkom 13.

15 Če zavarovanje ali drugo finančno jamstvo glede ladje v lasti države podpisnice ni urejeno, se ustrezne določbe tega člena za takšno ladjo ne uporabljajo, temveč ustrezen organ države ladijskega registra ladji izda potrdilo, ki navaja, da je ladja v lasti države, zavarovanje odgovornosti pa ustreza znesku, določenem v skladu z odstavkom 1. Takšno potrdilo oblikovno sledi vzorcu potrdila, ki ga določa odstavek 2.

ČLEN 5 Vrednostni predmeti

Prevoznik ne odgovarja za izgubo ali poškodbo denarja, vrednostnih papirjev, zlata, srebrnine, draguljev, okrasnih predmetov, umetnin ali drugih vrednostnih predmetov, razen če so bili vrednostni predmeti zaupani prevozniku v varovanje, pri čemer pa prevoznik odgovarja do zneska, določenega v členu 8(3), razen če je v skladu s členom 10(1) dogovorjen višji znesek.

ČLEN 6 Prispevna krivda

Če prevoznik dokaže, da je bila smrt ali poškodba potnika ali izguba ali poškodovanje prtljage potnika povzročena zaradi krivde ali malomarnosti potnika, lahko pristojno sodišče prevoznika deloma ali v celoti oprosti odgovornosti, skladno s sodno prakso tega sodišča.

ČLEN 7 Omejitev odgovornosti za smrt ali poškodbo

1 Odgovornost prevoznika za smrt ali poškodbo potnika v skladu s členom 3 ne sme v nobenem primeru preseči 400.000 obračunskih enot na potnika v vsakem posameznem primeru. Če je v skladu s sodno prakso sodišča, ki odloča o primeru, dodeljena odškodnina v obliki večkratnih periodičnih izplačil, skupna vrednost plačil ne sme presegati navedene meje.

2 Država podpisnica lahko s posebnimi določbami nacionalne zakonodaje uredi mejo odgovornosti, določeno v odstavku 1, pod pogojem, da nacionalna meja odgovornosti, če sploh obstaja, ni nižja od tiste, predpisane v odstavku 1. Država podpisnica, ki izkoristi možnost, navedeno v tem odstavku, obvesti generalnega sekretarja o višini sprejete meje odgovornosti ali o dejstvu, da ta ne obstaja.

ČLEN 8 Omejitev odgovornosti za izgubo ali poškodovanje prtljage in vozil

1 Odgovornost prevoznika za izgubo ali poškodovanje kabinske prtljage ne sme v nobenem primeru presegati 2.250 obračunskih enot na potnika na prevoz.

2 Odgovornost prevoznika za izgubo ali poškodovanje vozil, vključno z vso prtljago v ali na vozilu, ne sme v nobenem primeru presegati 12.700 obračunskih enot na vozilo na prevoz.

3 Odgovornost prevoznika za izgubo ali poškodovanje prtljage, razen prtljage, omenjene v odstavkih 1 in 2, ne sme v nobenem primeru preseči 3.375 obračunskih enot na potnika na prevoz.

4 Prevoznik in potnik se lahko dogovorita, da prevoznik odgovarja z odbitno franšizo, ki ni večja od 330 obračunskih enot v primeru poškodovanja vozila in ni večja od 149 obračunskih enot na potnika v primeru izgube ali poškodovanja ostale prtljage; ta znesek se odšteje od izgube ali škode.

ČLEN 9 Obračunska enota in pretvorba

1 Obračunska enota v tej konvenciji je posebna pravica črpanja, skladno z opredelitvijo Mednarodnega denarnega sklada. Zneski, navedeni v členih 3(1), 4bis(1), 7(1) in 8 se pretvorijo v nacionalno valuto države pristojnega sodišča na osnovi vrednosti valute v razmerju do posebne pravice črpanja na datum izdaje sodne odločbe ali na datum, ki ga določita stranki. Glede na posebno pravico črpanja se vrednost nacionalne valute države podpisnice, ki je članica Mednarodnega denarnega sklada, izračuna v skladu z metodo ocenjevanja Mednarodnega denarnega sklada na dan njene uporabe in transakcije. Glede na posebno pravico črpanja se vrednost nacionalne valute države podpisnice, ki ni članica Mednarodnega denarnega sklada, izračuna na način, ki ga določi ta država podpisnica.

2 Kljub temu pa lahko država podpisnica, ki ni članica Mednarodnega denarnega sklada in katere zakonodaja ne dovoljuje uporabe določb odstavka 1, ob ratifikaciji, sprejetju in odobritvi te konvencije ali ob pristopu k njej ali kadar koli kasneje izjavi, da je obračunska enota iz odstavka 1 enaka znesku 15 zlatih frankov. Zlati frank iz tega odstavka je enak petinšestdesetim in pol miligramom zlata čistosti devetsto tisočin. Pretvorba zlatega franka v nacionalno valuto se opravi v skladu z zakonodajo zadevne države.

3 Izračun iz zadnjega stavka odstavka 1 in pretvorba iz odstavka 2 se opravita tako, da je, kolikor je to mogoče, vrednost za zneske v členih 3(1), 4bis(1), 7(1) in 8, izražena v nacionalni valuti države podpisnice, enaka vrednosti, pridobljeni z uporabo prvih treh stavkov odstavka 1. Države podpisnice obvestijo generalnega sekretarja o načinu izračuna po odstavku 1 ali o rezultatu pretvorbe iz odstavka 2, kot je ustrezno, ko deponirajo listino o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu k tej konvenciji, in kadar pride do spremembe v kateri izmed njih.

ČLEN 10 Dodatne določbe o omejitvi odgovornosti

1 Prevoznik in potnik se lahko izrecno in pisno dogovorita za meje odgovornosti, ki so višje od tistih, predpisanih v členih 7 in 8.

2 Obresti na odškodnino in pravni stroški niso vključeni v omejitve odgovornosti, določene v členih 7 in 8.

ČLEN 11 Obramba in omejitev odgovornosti za uslužbence prevoznika

Če je zoper uslužbenca ali agenta prevoznika ali prevoznika izvajalca vložen tožbeni zahtevek za škodo po tej konvenciji, si tak uslužbenec ali agent, če dokaže, da je deloval v okviru službenih dolžnosti, lahko izkoristi pravico do obrambe in omejitve odgovornosti, do katerih je v skladu s to konvencijo sicer upravičen prevoznik ali prevoznik izvajalec.

ČLEN 12 Združevanje tožbenih zahtevkov

1 Če se uporabljajo omejitve odgovornosti iz členov 7 in 8, veljajo te tudi za skupno vrednost zneskov, ki se povrne z vsemi vloženimi tožbenimi zahtevki zaradi smrti ali poškodbe vsakega posameznega potnika ali izgube ali poškodovanja njegove prtljage.

2 Za prevoz, ki ga opravi prevoznik izvajalec, celotna vrednost zneskov, ki se izterjajo od prevoznika, prevoznika izvajalca in od njunih uslužbencev in agentov, ki delujejo v okviru svoje zaposlitve, ne sme presegati najvišjega zneska, ki bi ga moral plačati prevoznik ali prevoznik izvajalec v skladu s Konvencijo, vendar nihče od omenjenih oseb ne odgovarja za znesek, ki je večji od zanj veljavne omejitve.

3 Vsekakor pa celotna vrednost zneskov, ki se izterjajo od prevoznika ali prevoznika izvajalca in od uslužbenca ali agenta, če je prevoznik ali prevoznik izvajalec v skladu s členom 11 Konvencije upravičen do uporabe omejitev odgovornosti, določenih v členih 7 in 8, ne sme presegati teh omejitev.

ČLEN 13 Izguba pravice do omejitve odgovornosti

1 Prevoznik ni upravičen do omejitev odgovornosti, določenih v členih 7, 8 in 10(1), če je dokazano, da je škoda nastala zaradi dejanja ali opustitve dejanja tega prevoznika z namenom povzročiti tako škodo ali zaradi nepremišljenosti in ob poznavanju dejstva, da bo po vsej verjetnosti nastala taka škoda.

2 Uslužbenec ali agent prevoznika ali prevoznika izvajalca ni upravičen do omejitev odgovornosti, če je dokazano, da je škoda nastala zaradi dejanja ali opustitve dejanja tega uslužbenca ali agenta z namenom povzročiti tako škodo ali zaradi nepremišljenosti in ob poznavanju dejstva, da bo po vsej verjetnosti nastala taka škoda.

ČLEN 14 Podlaga za tožbene zahtevke

Zahtevek za odškodnino zaradi smrti ali poškodbe potnika ali za izgubo ali poškodovanje prtljage se vloži zoper prevoznika ali prevoznika izvajalca le v skladu s to konvencijo.

ČLEN 15 Obvestilo o izgubi ali poškodovanju prtljage

1 Potnik pisno obvesti prevoznika ali agenta:

(a) v primeru očitne poškodbe prtljage:

(i) za kabinsko prtljago pred ali med izkrcanjem potnika;

(ii) za vso ostalo prtljago pred ali ob njeni izročitvi;

(b) v primeru poškodbe prtljage, ki ni očitna, ali izgube prtljage v petnajstih dneh od datuma izkrcanja ali izročitve prtljage ali od datuma, ko bi morala biti prtljaga izročena.

2 Če potnik ne upošteva tega člena, se šteje, da je bila prejeta prtljaga nepoškodovana, razen če se dokaže nasprotno.

3 Pisno obvestilo ni potrebno, če je bila prtljaga ob prejemu skupaj pregledana ali ogledana.

ČLEN 16 Zastaranje zahtevkov

1 Vsi zahtevki v zvezi s smrtjo ali poškodbo potnika ali izgubo ali poškodovanjem prtljage zastarajo v roku dveh let.

2 Rok zastaranja se izračuna:

(a) v primeru poškodbe od datuma izkrcanja potnika;

(b) v primeru smrti med prevozom od datuma, ko bi se potnik moral izkrcati, in v primeru poškodbe, nastale med prevozom, katere posledica je smrt potnika po izkrcanju, od datuma smrti, pod pogojem, da to obdobje ni daljše od treh let od datuma izkrcanja;

(c) v primeru izgube ali poškodovanja prtljage od datuma izkrcanja ali od datuma, ko bi do izkrcanja moralo priti, kar koli se zgodi pozneje.

3 Sodna praksa pristojnega sodišča ureja pogoje za začasno preložitev in prekinitev roka zastaranja, vendar tožbeni zahtevek v skladu s to konvencijo v nobenem primeru ne more biti vložen po izteku naslednjih rokov:

(a) pet let od datuma izkrcanja potnika ali od datuma, ko bi do izkrcanja moralo priti, kar koli se zgodi pozneje, ali prej

(b) tri leta od datuma, ko je tožnik izvedel ali bi moral izvedeti za poškodbo, izgubo ali škodo, nastalo zaradi nesreče.

4 Ne glede na odstavke 1, 2 in 3 tega člena se lahko rok zastaranja podaljša z izjavo prevoznika ali s soglasjem strank po nastanku vzroka za tožbo. Izjava ali dogovor sta v pisni obliki.

ČLEN 17 Pristojnost

1 Tožbeni zahtevek v skladu s členoma 3 in 4 te konvencije se po izbiri tožnika vloži pri enem izmed spodaj naštetih sodišč, pod pogojem, da se navedeno sodišče nahaja v državi podpisnici Konvencije in zanj velja nacionalna zakonodaja vsake države podpisnice v zvezi s pristojnostjo v državah, ki imajo več vrst sodišč:

(a) sodišče države stalnega prebivališča ali sedeža poslovanja toženca ali

(b) sodišče države odhoda ali prihoda v skladu s prevozno pogodbo ali

(c) sodišče začasnega ali stalnega bivališča tožnika, če ima toženec sedež poslovanja podjetja v tej državi in je podvržen jurisdikciji te države, ali

(d) sodišče države sklenitve prevozne pogodbe, če ima toženec sedež podjetja v tej državi in je podvržen jurisdikciji te države.

2 Tožbeni zahtevki v skladu s členom 4bis te konvencije se po izbiri tožnika vložijo pri enem izmed sodišč, kjer je zahtevek skladno z odstavkom 1 mogoče vložiti zoper prevoznika ali prevoznika izvajalca.

3 Po nesreči, ki je povzročila škodo, se stranki lahko dogovorita, da se odškodninski zahtevek vloži pri katerem koli sodišču ali arbitraži.

ČLEN 17bis Priznavanje in izvrševanje

1 Vsaka sodba sodišča s pristojnostjo v skladu s členom 17, ki je izvršljiva v matični državi in proti njej ni več rednih pravnih sredstev, se priznava v vseh državah podpisnicah, razen:

(a) če je bila pridobljena s prevaro; ali

(b) če toženec o tožbi ni bil v razumnem času obveščen in ni imel prave možnosti, da predstavi svoj primer.

2 Sodba, priznana v skladu z odstavkom 1, je izvršljiva v vsaki državi podpisnici takoj, ko se ugodi vsem uradnim postopkom, ki se zahtevajo v tej državi. Formalni postopek ne dopušča ponovnega odpiranja vsebinskih vprašanj.

3 Država podpisnica tega protokola lahko za priznanje in izvršitev sodnih odločb uporabi druga pravila, če s tem zagotovi, da so odločbe priznane in izvršene vsaj v enakem obsegu, kot je določeno v odstavkih 1 in 2.

ČLEN 18 Neveljavnost pogodbenih določil

Pogodbene določbe, sklenjene pred nastankom nesreče, ki je povzročila smrt ali poškodbo potnika ali izgubo ali poškodovanje prtljage, katerih namen je katero koli osebo, ki je odškodninsko odgovorna po tej konvenciji, razbremeniti odgovornosti do potnika ali predpisati nižjo omejitev odgovornosti, kot je določena s Konvencijo, razen v primerih iz člena 8(4), in določbe, katerih namen je prevaliti dokazno breme s prevoznika ali prevoznika izvajalca ali katerih posledica je omejitev možnosti, navedenih v členu 17(1) in (2), so nične in neveljavne, vendar pa ničnost določbe ni vzrok za neveljavnost celotne prevozne pogodbe, za katero še naprej veljajo določbe te konvencije.

ČLEN 19 Druge določbe o omejitvi odgovornosti

Konvencija ne spreminja pravic ali dolžnosti prevoznika, prevoznika izvajalca ali njunih uslužbencev ali agentov, določenih z mednarodnimi konvencijami o omejitvi odgovornosti lastnikov pomorskih ladij.

ČLEN 20 Jedrske nesreče

Konvencija ne določa odgovornosti za škodo, nastalo zaradi jedrske nesreče:

(a) če je upravljavec jedrskega objekta odgovoren za škodo v skladu bodisi s Pariško konvencijo z dne 29. julija 1960 o odgovornosti tretjih oseb na področju jedrske energije, kot je bila spremenjena z dodatnim protokolom z dne 28. januarja 1964, bodisi z Dunajsko konvencijo z dne 21. maja 1963 o civilni odgovornosti za jedrsko škodo, ali katero koli tovrstno veljavno spremembo ali protokolom; ali

(b) če je upravljavec jedrskega objekta za takšno škodo odgovoren po nacionalni zakonodaji, ki ureja takšno odgovornost, in če je ta zakonodaja v vseh pogledih enako naklonjena prizadetim osebam kot Pariška ali Dunajska konvencija ali katera koli tovrstna veljavna sprememba ali protokol.

ČLEN 21 Trgovinski prevoz, ki ga opravljajo organi oblasti

Konvencija se uporablja za trgovinski prevoz, ki ga v skladu s prevozno pogodbo v smislu člena 1 sklenejo države ali organi oblasti.

ČLEN 22 Izjava o neuporabi

1 Vsaka država podpisnica lahko ob ratifikaciji, sprejetju in odobritvi te konvencije ali ob pristopu k njej poda pisno izjavo, da ne bo uporabljala te konvencije, če sta potnik in prevoznik državljana ali subjekta te države podpisnice.

2 Izjavo, podano v skladu z odstavkom 1 tega člena, se lahko kadar koli prekliče s pisnim obvestilom generalnemu sekretarju.

ČLEN 22bis Končne določbe konvencije

Končne določbe te konvencije so členi 17 do 25 Protokola iz leta 2002 k Atenski konvenciji o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974. Sklicevanje na države podpisnice v tej konvenciji se šteje kot sklicevanje na države podpisnice tega protokola.

KONČNE DOLOČBE

[Členi 17 do 25 Protokola iz leta 2002 k Atenski konvenciji o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974.]

ČLEN 17 Podpis, ratifikacija, sprejetje, odobritev in pristop

1 Ta protokol je na voljo za podpis na sedežu Organizacije od 1. maja 2003 do 30. aprila 2004, po tem datumu pa ostane odprt za pristop.

2 Države lahko izrazijo svoje soglasje o zavezanosti k temu protokolu:

(a) s podpisom brez pridržka do ratifikacije, sprejetja ali odobritve; ali

(b) s podpisom s pridržkom do ratifikacije, sprejetja ali odobritve, ki mu sledi ratifikacija, sprejetje ali odobritev ali

(c) pristop.

3 Ratifikacija, sprejem, odobritev ali pristop se opravi z deponiranjem dokumenta pri generalnem sekretarju.

4 Vsak dokument ratifikacije, sprejema, odobritve ali pristopa, deponiran po začetku veljavnosti sprememb tega protokola za vse obstoječe države podpisnice ali po izvršitvi ukrepov za začetek veljavnosti sprememb za te države podpisnice se uporablja za ta protokol, kakor je bil spremenjen.

5 Država ne izrazi svojega soglasja o zavezanosti k temu protokolu, razen če se, kot podpisnica, odpove:

(a) Atenski konvenciji o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974, sprejeti v Atenah dne 13. decembra 1974;

(b) Protokolu k Atenski konvenciji o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974, sprejetem v Londonu dne 19. novembra 1976; in

(c) Protokolu iz leta 1990 o spremembi Atenske konvencije o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 1974, sprejetem v Londonu dne 29. marca 1990,

z začetkom veljavnosti od datuma, ko ta protokol stopi v veljavo za to državo v skladu s členom 20.

ČLEN 18 Države z več pravnimi sistemi

1 Če ima država dve ali več ozemeljskih enot, v katerih se glede zadev, obravnavanih v tem protokolu, uporabljajo različni pravni sistemi, lahko ob podpisu, ratifikaciji, sprejemu, odobritvi ali pristopu izjavi, da se ta protokol uporablja na vseh ozemeljskih enotah ali le na omejenem številu ozemeljskih enot in lahko kadar koli spremeni svojo izjavo s predložitvijo nove izjave.

2 Takšno izjavo je treba posredovati generalnemu sekretarju in v njej izrecno navesti ozemeljske enote, za katere ta protokol velja.

3 V zvezi z državo podpisnico, ki je podala tako izjavo:

(a) se sklicevanje na državo ladijskega registra in sklicevanje na državo potrditve ali izdaje potrdila glede potrdila obveznega zavarovanja šteje kot sklicevanje na ozemeljsko enoto, v kateri je ladja registrirana in ki izdaja ali potrjuje potrdila;

(b) se sklicevanje na zahteve nacionalne zakonodaje, nacionalnih omejitev odgovornosti in nacionalne valute, šteje za sklicevanje na zahteve zakonodaje, omejitev odgovornosti in valuto zadevne ozemeljske enote; in

(c) se sklicevanje na sodišča in sodbe, ki jih morajo države podpisnice priznati, šteje kot sklicevanje na sodišča in sodbe zadevne ozemeljske enote.

ČLEN 19 Regijske organizacije za gospodarsko povezovanje

1 Regijska organizacija za gospodarsko povezovanje, ki je sestavljena iz suverenih držav, ki so pristojnost glede določenih zadev, urejenih s tem protokolom, prenesle nanjo, lahko podpiše, ratificira, sprejme in odobri ta protokol ali k njemu pristopi. Regijska organizacija za gospodarsko povezovanje, ki je podpisnica tega protokola, ima pravice in obveznosti države podpisnice, v obsegu, v katerem ima regijska organizacija za gospodarsko povezovanje pristojnost v zadevah, ki jih ureja ta protokol.

2 Če regijska organizacija za gospodarsko povezovanje uveljavlja svojo volilno pravico v zadevah, za katere je pristojna, ji pripada število glasov, ki je enako številu držav podpisnic tega protokola, ki so nanjo prenesle pristojnost glede obravnavanih zadev. Regijska organizacija za gospodarsko povezovanje ne uveljavlja svoje volilne pravice, če jo uveljavljajo njene države članice, in obratno.

3 Kjer je število držav podpisnic tega protokola pomembno, med drugim pri členih 20 in 23, se regijska organizacija za gospodarsko povezovanje poleg držav, ki so njene članice, ne šteje kot država podpisnica.

4 Ob podpisu, ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu regijska organizacija za gospodarsko povezovanje generalnemu sekretarju poda izjavo, ki navaja zadeve, ki jih ureja ta protokol in glede katerih so države članice, podpisnice ali podpisnice tega protokola, pristojnost in morebitne omejitve obsega pristojnosti prenesle na organizacijo. Regijska organizacija za gospodarsko povezovanje generalnega sekretarja nemudoma obvesti o vseh spremembah glede delitve pristojnosti, vključno z novimi prenosi pristojnosti, določenimi v izjavi iz tega odstavka. Takšne izjave so na voljo pri generalnem sekretarju v skladu s členom 24 tega protokola.

5 Za države podpisnice, članice regijske organizacije za gospodarsko povezovanje, ki so podpisnica tega protokola, se šteje, da so pristojne odločati v vseh zadevah protokola, glede katerih pristojnost organizacije ni bila izrecno izražena ali določena z odstavkom 4.

ČLEN 20 Začetek veljavnosti

1 Protokol začne veljati dvanajst mesecev po datumu, ko ga je podpisalo 10 držav brez zadržka do ratifikacije, sprejetja ali odobritve ali so pri generalnem sekretarju deponirale dokument o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu.

2 Za vsako državo, ki ratificira, sprejme in odobri ta protokol ali k njemu pristopi po izpolnitvi pogojev iz odstavka 1, začne ta protokol veljati tri mesece po datumu, ko takšna država deponira ustrezen dokument, vendar ne pred začetkom veljavnosti tega protokola v skladu z odstavkom 1.

ČLEN 21 Odpoved

1 Vsaka država podpisnica se lahko temu protokolu odpove kadar koli po začetku njegove veljavnosti za zadevno državo.

2 Odpoved se opravi z deponiranjem dokumenta o odpovedi pri generalnem sekretarju.

3 Odpoved začne veljati dvanajst mesecev po deponiranju dokumenta o odpovedi pri generalnem sekretarju ali po izteku obdobja, ki je lahko daljše in je določeno v tem dokumentu.

4 Med državami podpisnicami tega protokola se odpoved Konvenciji katere koli podpisnice v skladu s členom 25 Konvencije ne tolmači kot odpoved Konvenciji, kot je bila spremenjena s tem protokolom.

ČLEN 22 Revizija in spremembe

1 Organizacija lahko za revizijo ali spreminjanje tega protokola skliče konferenco.

2 Organizacija skliče konferenco držav podpisnic tega protokola za revizijo ali spreminjanje tega protokola na zahtevo vsaj tretjine držav podpisnic.

ČLEN 23 Spremembe omejitev

1 Ne glede na določila člena 22 velja poseben postopek po tem členu zgolj za spreminjanje omejitev, določenih v členih 3(1), 4bis(1), 7(1) in 8 Konvencije, kot je bila spremenjena s tem protokolom.

2 Na zahtevo vsaj polovice oziroma vsaj šestih držav podpisnic tega protokola generalni sekretar vsak predlog za spremembo omejitev, vključno s franšizami, določenimi v členih 3(1), 4bis(1), 7(1) in 8 s tem protokolom spremenjene Konvencije, razpošlje vsem članicam organizacije in vsem državam podpisnicam.

3 Zgoraj omenjene predlagane in razposlane spremembe pregleda pravni odbor organizacije (v nadaljnjem besedilu pravni odbor) vsaj šest mesecev po tem, ko so bile razposlane.

4 Vse države podpisnice Konvencije, kot je bila spremenjena s tem protokolom, so upravičene sodelovati v postopku pravnega odbora za obravnavo in sprejem sprememb, četudi niso članice Organizacije.

5 Spremembe se sprejmejo z dvotretjinsko večino držav podpisnic Konvencije, kot je bila spremenjena s tem protokolom, ki so navzoče in glasujejo na pravnem odboru, razširjenem skladno z odstavkom 4, pod pogojem, da je pri glasovanju prisotna vsaj polovica držav podpisnic Konvencije, kot je bila spremenjena s tem protokolom.

6 Pri obravnavi predlogov o spremembi omejitev pravni odbor upošteva izkušnje pri nezgodah in zlasti višino škode, ki je pri tem nastala, spremembe v denarnih vrednostih ter učinek predlagane spremembe na stroške zavarovanja.

7 (a) Nobena sprememba omejitev po tem členu se ne sme obravnavati prej kot peti let od datuma, ko je bil ta protokol dan na voljo za podpis, niti prej kot v petih letih od datuma začetka veljavnosti predhodne spremembe po tem členu.

(b) Nobena omejitev se ne sme zvišati tako, da preseže znesek, ki ustreza omejitvi, predpisani s Konvencijo, kot je bila spremenjena s tem protokolom, povečani za šest odstotkov letno, ob uporabi obrestno obrestnega računa od datuma, ko je bil ta protokol dan na voljo za podpis.

(c) Nobena omejitev se ne sme zvišati tako, da preseže znesek, ki ustreza omejitvi, predpisani s Konvencijo, kot je bila spremenjena s tem protokolom, pomnoženi s tri.

8 Organizacija seznani države podpisnice z vsako spremembo, sprejeto v skladu z odstavkom 5. Sprememba se šteje za sprejeto po izteku osemnajstmesečnega roka od datuma obvestitve, razen če je v navedenem roku vsaj četrtina držav, ki so bile ob sprejemu spremembe države podpisnice, generalnemu sekretarju sporočila, da spremembe ne bo sprejela. V tem primeru se sprememba zavrne in nima učinka.

9 Sprememba, sprejeta v skladu s členom 8, začne veljati osemnajst mesecev po sprejemu.

10 Protokol zavezuje vse države članice, razen če ga v skladu s členom 21(1) in (2) odpovejo vsaj šest mesecev pred začetkom veljavnosti spremembe. Odpoved začne veljati ob začetku veljavnosti spremembe.

11 Kadar se sprememba sprejeme, vendar se še osemnajstmesečni rok za njeno sprejetje ni iztekel, mora država, ki postane država podpisnica v tem obdobju, upoštevati to spremembo, če ta začne veljati. Država, ki postane podpisnica po tem obdobju, mora upoštevati spremembo, ki je bila sprejeta v skladu z odstavkom 8. V primerih iz tega odstavka mora država upoštevati spremembo, kadar ta začne veljati ali kadar za zadevo državo začne veljati ta protokol, če je ta datum kasnejši.

ČLEN 24 Deponiranje

1 Protokol in vse nadaljnje spremembe, sprejete v skladu s členom 23, se deponirajo pri generalnem sekretarju.

2 Generalni sekretar:

(a) vse države, ki so ta protokol podpisale ali k njemu pristopile, obvesti o:

(i) datumu vsakega novega podpisa ali deponiranja dokumenta o ratifikaciji, sprejemu, odobritvi ali pristopu;

(ii) vsaki izjavi in sporočilu v skladu s členi 9(2) in (3), 18(1) in 19(4) Konvencije, kot je bila spremenjena s tem protokolom;

(iii) datumu začetka veljavnosti tega protokola;

(iv) vsakem predlogu sprememb omejitev, podanem v skladu s členom 23(2) tega protokola.

(v) spremembah, sprejetih v skladu s členom 23(5) tega protokola;

(vi) vseh spremembah, za katere se šteje, da so sprejete v skladu s členom 23(8) tega protokola, z datumom začetka veljavnosti spremembe v skladu z odstavkoma 8 in 10 tega člena;

(vii) deponiranju vsakega dokumenta o odpovedi tega protokola, skupaj z datumom deponiranja in datumom njegovega začetka veljavnosti;

(viii) vsakem sporočilu, zahtevanem v skladu s katerim koli členom tega protokola;

(b) posreduje overjene kopije tega protokola vsem državam podpisnicam ali pristopnicam.

3 Ob začetkom veljavnosti tega protokola generalni sekretar v skladu s členom 102 Ustanovne listine Združenih narodov posreduje besedilo Sekretariatu Združenih narodov, da ga evidentira in objavi.

ČLEN 25 Jeziki

Protokol je napisan v enem izvirniku v arabščini, kitajščini, angleščini, francoščini, ruščini in španščini, pri čemer je vsako od besedil enako verodostojno.

V LONDONU, 1. novembra 2002.

V POTRDITEV TEGA so spodaj podpisani pooblaščenci podpisali ta sporazum.

PRILOGA K ATENSKI KONVENCIJI

POTRDILO O ZAVAROVANJU ALI DRUGEM FINANČNEM JAMSTVU

V ZVEZI Z ODGOVORNOSTJO ZA SMRT ALI POŠKODBO POTNIKOV

Sprejeto v skladu z določili člena 4bis Atenske konvencije o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 2002.

Ime ladje | Razpoznavna črkovna ali številčna oznaka | Identifikacijska številka IMO | Pristanišče registracije | Ime in sedež poslovanja prevoznika, ki dejansko opravlja prevoz |

S tem se potrjuje, da je za zgoraj imenovano ladjo sklenjena zavarovalna polica ali drugo finančno jamstvo, ki ustreza zahtevam člena 4bis Atenske konvencije o pomorskem prevozu potnikov in njihove prtljage iz leta 2002.

Vrsta zavarovanja …………………………………………………………………………

Trajanje zavarovanja …………………………………………………………………………

Ime in naslov zavarovalnic(e) in/ali porokov(a)

Ime ………………………………………………………………………………………….

Naslov …………………………………………………………………………………………..

…………………………………………………………………………………………………...

Potrdilo velja do …………….…………………………………………………...

Izdala ali potrdila vlada …………………………………………………………

………………………………………………………………………………………….

(celotno poimenovanje države)

ALI

Kadar se država podpisnica sklicuje na člen 4bis(3), se uporabi naslednje besedilo:

To potrdilo je izdano v skladu s pristojnostjo vlade ………………………………………..

(celotno poimenovanje države) po ……………………………….. (ime institucije ali organizacije)

V ………......... dne ……………

(Kraj) (Datum)

…………………………….…………………………….

(Podpis in naziv uradnika, ki izdaja ali potrjuje potrdilo)

Opombe:

1 Imenovanje države lahko vključuje tudi omembo pristojnega organa države, ki je izdal potrdilo.

2 Če celoten znesek zavarovanja sestavlja več različnih virov, je treba navesti vsak njihov posamezni znesek.

3 Če je zavarovanje sestavljeno iz več oblik, je treba te oblike navesti.

4 Vnos „Trajanje zavarovanja“ mora določati datum začetka zavarovanja.

5 V vnosu „Naslov“ zavarovatelja(jev) in/ali poroka(ov) mora biti naveden sedež poslovanja zavarovatelja(jev) in/ali poroka(ov). Če je primerno, se navede sedež poslovanja, kjer je bilo sklenjeno zavarovanje ali drugo jamstvo.

LEGISLATÍVNY FINANČNÝ VÝKAZ

NÁZOV NÁVRHU:

Nariadenie o právach cestujúcich („Proposal for a Regulation on the liability of carriers of passengers by sea and inland waterway in the event of accidents”).

RÁMEC ABM/ABB ( riadenie/vypracovanie rozpočtu podľa činností )

Príslušné oblasti politiky: Energetika a doprava

Činnosti: Námorná a riečna doprava, intermodalita

ROZPOČTOVÉ POLOŽKY

Rozpočtové položky (prevádzkové položky a súvisiace položky technickej a administratívnej pomoci (ex – položky B..A)) vrátane ich názvov: bezpredmetné

Trvanie činnosti a finančných dôsledkov: bezpredmetné

Rozpočtové charakteristiky ( v prípade potreby pridajte riadky ): bezpredmetné

Rozpočtová položka | Druh výdavkov | Nové | Príspevok EZVO | Príspevky od kandidátskych krajín | Výdavková kapitola vo finančnom výhľade |

Povinné/ Nepovinné | Dif.[8]/ Nedif.[9] | ÁNO/NIE | ÁNO/NIE | ÁNO/NIE | č. […] |

Povinné/ Nepovinné | Dif./ Nedif. | ÁNO/NIE | ÁNO/NIE | ÁNO/NIE | č. […] |

ZHRNUTIE ZDROJOV

Finančné zdroje

Zhrnutie viazaných rozpočtových prostriedkov (VRP) a platobných rozpočtových prostriedkov (PRP)

miliónov eur (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)

Druh výdavkov | Oddiel č. | Rok n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 a nasl. | Spolu |

Prevádzkové výdavky[10] |

Viazané rozpočtové prostriedky (VRP) | 8.1 | a | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Platobné rozpočtové prostriedky (PRP) | b | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Administratívne výdavky zahrnuté v referenčnej sume[11] |

Technická a administratívna pomoc (NRP) | 8.2.4 | c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

CELKOVÁ REFERENČNÁ SUMA |

Viazané rozpočtové prostriedky | a+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Platobné rozpočtové prostriedky | b+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Administratívne výdavky nezahrnuté v referenčnej sume [12] |

Ľudské zdroje a súvisiace výdavky (NRP) | 8.2.5 | d | 0.054 | 0.054 | 0.054 | 0.054 | 0.054 | 0.054 | 0.324 |

Administratívne náklady okrem ľudských zdrojov a súvisiacich nákladov nezahrnuté v referenčnej sume (NRP) | 8.2.6 | e | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Celkové orientačné náklady na intervenciu

VRP SPOLU vrátane nákladov na ľudské zdroje | a+c+d+e | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

PRP SPOLU vrátane nákladov na ľudské zdroje | b+c+d+e | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Podrobnosti o spolufinancovaní

Legislatívny návrh nezahŕňa spolufinancovanie zo strany členských štátov.

miliónov eur (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)

Orgán podieľajúci sa na spolufinancovaní | Rok n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 a nasl. | Spolu |

………………….. | f | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

VRP SPOLU vrátane spolufinancovania | a+c+ d+e+f | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Zlučiteľnosť s finančným plánovaním

( Návrh je zlučiteľný s platným finančným plánovaním

( Návrh si vyžiada zmenu v plánovaní príslušnej výdavkovej kapitoly vo finančnom výhľade

( Návrh si môže vyžiadať uplatnenie ustanovení Medziinštitucionálnej dohody[13] (t. j. flexibilný nástroj alebo revíziu finančného výhľadu)

Finančné dôsledky na príjmy

( Návrh nemá žiadne finančné dôsledky na príjmy

( Návrh má finančné dôsledky na príjmy, a to s nasledujúcim účinkom:

Poznámka: Všetky podrobnosti a pripomienky týkajúce sa spôsobu výpočtu vplyvu na príjmy je treba uviesť v samostatnej prílohe.

miliónov eur (zaokrúhlené na jedno desatinné miesto)

Pred činnosťou [Rok n-1] | Situácia po činnosti |

Število potrebnih človeških virov skupaj | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

CHARAKTERISTIKY A CIELE

Potreby, ktoré sa musia splniť krátkodobo alebo dlhodobo

Nariadenie sa musí začať vykonávať čo najskôr, aby sa cestujúcim poskytla primeraná ochrana.

Uplatnená metóda je dvojaká: na jednej strane sa členské štáty a Spoločenstvo stávajú zmluvnými stranami Aténskeho dohovoru z roku 2002. Na strane druhej Spoločenstvo zahrnie tento Aténsky dohovor z roku 2002 do práva Spoločenstva.

Úroveň týchto ambícií harmonizácie režimov zodpovednosti je samozrejme vysoká. Z tohto hľadiska slúži režim zavedený Aténskym dohovorom z roku 2002 ako referenčný. Budú však nevyhnutné niektoré úpravy tohto režimu.

Pridaná hodnota zapojenia Spoločenstva a spojitosť návrhu s inými finančnými nástrojmi a možné synergie

Skutočnosť, že sa Spoločenstvo stane zmluvnou stranou Aténskeho dohovoru z roku 2002, umožní zabezpečiť jednotnú interpretáciu tohto protokolu Súdnym dvorom, čo medzinárodné verejné právo neumožňuje.

Zahrnutie Aténskeho dohovoru z roku 2002 okrem iného umožní rozšíriť využitie týchto ustanovení na vnútroštátnu dopravu každého členského štátu a na vnútrozemskú vodnú dopravu. Ten istý prístup sa uplatnil v leteckej oblasti zahrnutím Montrealského dohovoru[15].

Komisia využije príležitosť tohto zahrnutia, aby vniesla niektoré úpravy do režimu zavedeného Aténskym dohovorom z roku 2002: spravodlivé odškodnenie za výbavu osôb s obmedzenou pohyblivosťou, záloha za platbu všetkým cestujúcim a povinnosť informovanosti pre cestujúcich.

Ciele, očakávané výsledky a súvisiace ukazovatele návrhu v kontexte rámca ABM

Cieľom je poskytnúť rovnaký regulačný rámec v oblasti občianskoprávnej zodpovednosti, ktorý osvetlí práva a povinnosti cestujúcich ako aj dopravcov na úrovni Európskej únie.

Spôsob implementácie (orientačne)

Uveďte vybraný spôsob[16] implementácie činnosti.

ٱ Centralizované hospodárenie

( priamo na úrovni Komisie

ٱ nepriamo delegovaním na:

ٱ výkonné agentúry

ٱ subjekty zriadené Spoločenstvami ako uvádza článok 185 rozpočtových pravidiel

ٱ vnútroštátne verejné subjekty/subjekty, ktoré poskytujú verejnoprospešné služby

ٱ Zdieľané alebo decentralizované hospodárenie

ٱ za účasti členských štátov

ٱ za účasti tretích krajín

ٱ Spoločné hospodárenie s medzinárodnými organizáciami (bližšie uveďte)

Príslušné poznámky:

MONITOROVANIE A HODNOTENIE

Nariadenie bude v prípade potreby uplatňované národnými súdmi.

Európska námorná bezpečnostná agentúra prispeje k monitorovaniu vykonávania nariadenia členskými štátmi.

Hodnotenie

Hodnotenie ex-ante

Potenciálne dosahy akcie sú nasledujúce:

Dosah na cestujúcich: Je zrejmé, že z prijatia tohto nariadenia budú mať najväčší úžitok cestujúci. Treba poznamenať, že početné výmeny názorov s predstaviteľmi priemyslu neviedli k záveru, že zvýšenie úrovne odškodnenia v porovnaní sú súčasným stavom bude mať za následok zvýšenie ceny cestovných lístkov.

Dosah na priemysel: Záujmy jednotlivých prevádzkovateľov v námornej oblasti sa stretávajú za predpokladu, že dopravcovia (zmluvné strany cestujúcich) sú najčastejšie vlastníkmi plavidiel a že vzájomné poisťovacie spoločnosti (kluby P&I) vznikli z podnetu samotných vlastníkov lodí. Treba si uvedomiť, že samotné uplatnenie Aténskeho dohovoru bez akejkoľvek úpravy bude mať dosah na priemysel. Priemysel preto vyslovil svoje obavy zo súm ustanovených v dohovore, ktoré pokladá za príliš vysoké. Priemysel inak presadil, že dohovor by sa mal revidovať, aby sa zohľadnili osobitosti rizík spojených s terorizmom.

Dosah na orgány: Vlajkové štáty a štáty prístavu sa návrh týka do tej miery, že musia zaviesť systém udeľovania osvedčení o finančnej záruke a kontroly týchto osvedčení. Toto správne zaťaženie vyplýva už z uplatnenia dohovoru a bude výrazne väčšie po úpravách odporúčaných Komisiou.

Opatrenia prijaté po čiastočnom hodnotení/hodnotení ex-post (poučenia získané z podobných skúseností v minulosti)

Bezpredmetné

Podmienky a pravidelnosť budúcich hodnotení

Bezpredmetné

OPATRENIA PROTI PODVODOM

Bezpredmetné

PODROBNOSTI O ZDROJOCH

Ciele návrhu z hľadiska ich finančných nákladov: bezpredmetné

Viazané rozpočtové prostriedky v miliónoch eur (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)

Opis úloh súvisiacich s činnosťou

Bezpredmetné

Zdroje ľudských zdrojov (štatutárne)

( Pracovné miesta pridelené v súčasnosti na riadenie programu, ktoré sa majú nahradiť alebo predĺžiť

( Pracovné miesta predbežne pridelené v rámci vykonávania RPS/PNR (ročnej politickej stratégie/predbežného návrhu rozpočtu) na rok n

( Pracovné miesta, ktoré sa majú požadovať v ďalšom procese RPS/PNR

( Pracovné miesta, ktoré sa majú opätovne prideliť za použitia existujúcich zdrojov v rámci riadenia útvaru (vnútorná reorganizácia)

( Pracovné miesta požadované na rok n, avšak neplánované v rámci vykonávania RPS/PNR daného roku

Iné administratívne výdavky zahrnuté v referenčnej sume (XX 01 04/05 – Výdavky na administratívne riadenie)

miliónov eur (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)

Rozpočtová položka (číslo a názov) | Rok n | Rok n+1 | Rok n+2 | Rok n+3 | Rok n+4 | Rok n+5 a nasl. | SPOLU |

Iná technická a administratívna pomoc | 0 |

- intra muros | 0 |

- extra muros | 0 |

Iná technická a administratívna pomoc spolu | 0 |

Finančné náklady na ľudské zdroje a súvisiace náklady ne zahrnuté v referenčnej sume

miliónov eur (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)

Druh ľudských zdrojov | Rok n | Rok n+1 | Rok n+2 | Rok n+3 | Rok n+4 | Rok n+5 a nasl. |

Úradníci a dočasní zamestnanci (06 01 01) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Zamestnanci financovaní podľa článku XX 01 02 (pomocní zamestnanci, VNE (vyslaní národní experti), zmluvní zamestnanci atď.) (konkrétna rozpočtová položka) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Náklady na ľudské zdroje a súvisiace náklady spolu (nezahrnuté v referenčnej sume) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Výpočet – Úradníci a dočasní zamestnanci

Bezpredmetné

Výpočet – Zamestnanci financovaní podľa článku XX 01 02

Bezpredmetné

Iné administratívne výdavky nezahrnuté v referenčnej sume miliónov eur (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta) |

XX 01 02 11 02 – Stretnutia a konferencie | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 03 – Výbory15 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 04 – Štúdie a konzultácie | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 05 – Informačné systémy | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

2. Iné výdavky na riadenie spolu (XX 01 02 11) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

3. Iné výdavky administratívnej povahy (upresnite vložením odkazu na rozpočtovú položku) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Administratívne náklady spolu, okrem ľudských zdrojov a súvisiacich nákladov (nezahrnutých v referenčnej sume) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

* bez vplyvu na súčasný rozpočet na misie.

Výpočet – Iné administratívne výdavky ne zahrnuté v referenčnej sume

Bezpredmetné

[1] UL C […], […], str. […].

[2] UL C […], […], str. […].

[3] UL C […], […], str. […].

[4] UL C […], […], str. […].

[5] Vnesite objavo sklicevanja na sprejet sklep Sveta.

[6] UL L 324, 29.11.2002, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 415/2004, (UL L 68, 6.3.2004, str. 10).

[7] UL L 208, 5.8.2002, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 724/2004 (UL L 129, 29.4.2004, str. 1).

[8] Diferencované rozpočtové prostriedky.

[9] Nediferencované rozpočtové prostriedky (ďalej len „NRP”).

[10] Výdavky, ktoré nespadajú pod kapitolu xx 01 príslušnej hlavy xx.

[11] Výdavky v rámci článku xx 01 04 hlavy xx.

[12] Výdavky v rámci kapitoly xx 01okrem článkov xx 01 04 alebo xx 01 05.

[13] Pozri body 19 a 24 Medziinštitucionálnej dohody.

[14] V prípade potreby pridajte riadky, napr. ak trvanie činnosti presiahne 6 rokov.

[15] Spomenuté nariadenie (ES) št. 889/2002.

[16] V prípade, že uvediete viac spôsobov, uveďte ďalšie podrobnosti v časti „Príslušné poznámky“ tohto bodu.

10 Ako je uvedené v oddieli 5.3.

11 Tieto náklady NIE sú zahrnuté v referenčnej sume.

12 Tieto náklady NIE sú zahrnuté v referenčnej sume.

13 Tieto náklady sú zahrnuté v referenčnej sume.

14 Je treba uviesť odkaz na konkrétny legislatívny finančný výkaz týkajúci sa príslušných výkonných agentúr.

15 Uveďte druh výboru a skupinu, ku ktorej patrí.