[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 16.11.2007

COM(2007) 711 konč.

POROČILO KOMISIJE SVETU

o izvajanju elektronske identifikacije pri ovcah in kozah

KAZALO

1. Uvod 3

1.1. Zakonodaja ES v zvezi z elektronsko identifikacijo ovc in koz 4

1.2. Obseg poročila 5

2. Izkušnje pri izvajanju elektronske identifikacije 5

2.1. Elementi elektronske identifikacije 5

2.2. Delovanje sistema elektronske identifikacije pri ovcah in kozah 6

2.2.1 Identifikacijske oznake 6

2.2.2 Čitalci 8

2.2.3 Prenos podatkov od čitalcev do naprav za obdelavo podatkov 9

2.2.4 Stališče končnega uporabnika 10

2.3. Gospodarski vidiki 11

2.4. Prihodnje zahteve 12

3. Sklepi 12

POROČILO KOMISIJE SVETU

o izvajanju elektronske identifikacije pri ovcah in kozah

1. UVOD

Direktiva Sveta 92/102/EGS o identifikaciji in registraciji živali[1] določa pravila Skupnosti o identifikaciji in registraciji živali, vključno z ovcami in kozami. Toda izkušnje z nekaterimi boleznimi so pokazale, da izvajanje Direktive 92/102/EGS ni bilo v celoti zadovoljivo in da so bile potrebne nadaljnje izboljšave. Pri govedu je bilo treba vzpostaviti zasnovo individualne sledljivosti v okviru varstva potrošnikov pred transmisivno spongiformno encefalopatijo (TSE). Zato je bila sprejeta Uredba Sveta (ES) št. 820/97 z dne 21. aprila 1997 o uvedbi sistema za identifikacijo in registracijo govedi ter ureditvi označevanja govejega mesa in proizvodov iz govejega mesa[2], zahteve te uredbe pa so vključene v Uredbo (ES) št. 1760/2000[3].

Izkušnje, pridobljene pri epidemiji slinavke in parkljevke leta 2001, so poudarile potrebo po vzpostavitvi sistemov sledljivosti za ovce, ki izpolnjujejo posebne zahteve tega sektorja. Ovce in koze so zdaj identificirane v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 21/2004 z dne 17. decembra 2003 o uvedbi sistema za identifikacijo in registracijo ovc in koz[4]. Ta sistem vključuje štiri glavne elemente: „identifikacijske oznake“, „register na gospodarstvu“, „dokument o premiku“ in „računalniško zbirko podatkov“.

Ob upoštevanju dobro znanih omejitev pri odčitavanju individualnih kod živali z ušesnih znamk ali vtetoviranih znamenj pri velikem številu živali v kratkem časovnem obdobju (pri upravljanju malih prežvekovalcev) se predvideva, da bo uvedba elektronskih transponderjev avtomatizirala odčitavanje individualnih oznak živali neposredno v sisteme za obdelavo podatkov. Obvezna uvedba elektronske identifikacije je načrtovana za 1. januar 2008.

V skladu s členom 9(4) Uredbe je Komisija obvezana posredovati Svetu poročilo o izvajanju sistema elektronske identifikacije in priložiti ustrezne predloge za potrditev ali spremembo datuma obvezne uvedbe elektronske identifikacije.

Na podlagi ocene prispevkov držav članic to poročilo opisuje trenutni položaj in navaja sklepe o izvedljivosti in ustreznosti obvezne uvedbe elektronske identifikacije za ovce in koze v Evropski uniji s 1. januarjem 2008 ter o posodobitvi tehničnih vidikov Uredbe. Priložen mu je ustrezni predlog.

1.1. Zakonodaja ES v zvezi z elektronsko identifikacijo ovc in koz

Uredba Sveta (ES) št. 21/2004 je okrepila pravila Skupnosti o identifikaciji in registraciji ovc in koz, da se omogoči individualna sledljivost ovc in koz skozi celotno življenjsko obdobje. Izvajanje navedene uredbe je načrtovano v dveh fazah.

V prvi fazi so morale biti vse živali, rojene po 9. juliju 2005, identificirane individualno z vidno ušesno znamko in z drugo identifikacijsko oznako z isto kodo. Druga identifikacijska oznaka je bila lahko druga ušesna znamka, elektronska identifikacijska oznaka in v nekaterih pogojih tudi vtetovirano znamenje ali oznaka na gležnju.

V drugi fazi predvideva Uredba povezavo individualnih kod živali z informacijami o premikih. Določba, da dokument o premiku in register na gospodarstvu morata vsebovati individualne kode živali, je povezana z datumom uvedbe elektronske identifikacije (točki B.2 in C.2 Priloge k Uredbi (ES) št. 21/2004). Do danes je v dokumente o premikih in registre na gospodarstvih zabeleženo le število živali, ne pa tudi njihove individualne kode.

Za izvajanje elektronske identifikacije je Komisija sprejela Odločbo 2006/968/EC o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 21/2004 glede smernic in postopkov za identifikacijo in registracijo ovc in koz[5]. Te smernice so tehnična podlaga za interoperabilnost naprav različnih proizvajalcev in za odobritev elektronskih identifikacijskih oznak.

Uredba (ES) št. 21/2004 omogoča naslednja odstopanja.

- Države članice, v katerih je skupno število ovc in koz manjše od 600 000, lahko določijo, da elektronska identifikacija za živali, s katerimi se ne trguje znotraj Skupnosti, ni obvezna.

- Države članice lahko odobrijo hitri sistem identifikacije serij za živali, ki so namenjene za zakol pred 12 mesecem starosti in niso namenjene trgovanju znotraj Skupnosti ali izvozu v tretje države. To odstopanje se trenutno uporablja v 10 državah članicah.

1.2. Obseg poročila

Za pripravo tega poročila je Komisija povabila države članice, naj posredujejo informacije o izkušnjah s prostovoljnim izvajanjem elektronske identifikacije ali na pilotnih projektih. Komisija je prejela informacije od Cipra, Francije, Nemčije, Italije, Nizozemske, Portugalske, Španije in Združenega kraljestva. Trenutno poročilo zato večinoma temelji na prispevkih navedenih držav članic, ki so pridobile izkušnje pri izvajanju elektronske identifikacije.

Hkrati z najnovejšimi informacijami držav članic je Komisija upoštevala tudi rezultate svojega obsežnega projekta o elektronski identifikaciji živali (IDEA – Identification Electronique des Animaux), ki je bil izveden med letoma 1998 in 2001. Raziskave in pilotni projekti držav članic so imeli različne znanstvene cilje, področja raziskav pa so bila od znanstvenih laboratorijskih preskusov do preskusov na terenu. Zato se posebni rezultati ne morejo vedno primerjati. To poročilo povzema splošne rezultate.

2. IZKUšNJE PRI IZVAJANJU ELEKTRONSKE IDENTIFIKACIJE

2.1. Elementi elektronske identifikacije

Elektronska identifikacija živali temelji na uporabi r adio f rekvenčne id entifikacije (RFID), tj. tehnike, ki deluje pri nizkih frekvencah in na zelo kratkih razdaljah. Elektronska identifikacija oznaka se imenuje transponder in je pasivna naprava samo za odčitavanje, ki nima lastnega vira električne energije. Čitalec lahko prebere identifikacijsko oznako le, ko se transponder napolni z energijo signala, ki ga pošlje čitalec . Transponder se na signal odzove z oddajo informacijskega telegrama, ki vključuje identifikacijsko kodo živali. Zveza med transponderji in čitalci temelji na enem od dveh protokolov prenosa podatkov (poldupleksnem – HDX ali dupleksnem – FDX-B). Po oddaji informacijskega telegrama se transponder do naslednje aktivacije vrne v popolnoma pasivno stanje.

Za zagotovitev ustrezne povezave med transponderji in čitalci različnih proizvajalcev sta bila oblikovana ISO-standarda 11784 in 11785, ki sta bila objavljena leta 1996. Ker sta ISO-standarda mednarodno sprejeta in se mednarodno uporabljata, se Uredba (ES) št. 21/2004 sklicuje nanju.

Mednarodni komite za kontrolo proizvodnosti (ICAR) je opisal postopke testiranja, katerih namen je preverjati skladnost transponderjev in čitalcev z veljavnimi ISO-standardi. Navedeni postopki so bili objavljeni v Mednarodnem sporazumu o načinih kontrole[6], Odločba 2006/968 (ES) pa jih navaja.

Prednost elektronske identifikacije je, da omogoča neposreden prenos elektronsko odčitanih individualnih kod živali v sisteme za obdelavo podatkov . Zato predstavlja povezava individualnih kod ovc in koz z informacijami o premikih učinkovito rešitev, saj se navedeni vrsti običajno premikata v večjih skupinah in sta pogosto izpostavljeni številnim zbirnim postopkom na trgih in zbirnih centrih.

2.2. Delovanje sistema elektronske identifikacije pri ovcah in kozah

2.2.1 Identifikacijske oznake

Uredba (ES) št. 21/2004 jasno navaja uporabo elektronskih ušesnih znamk in bolus transponderjev. Ta dva tipa sta lahko opredeljena kot:

( elektronska ušesna znamka: transponder, vstavljen v komplet, ki se trajno namesti na uho živali;

( bolus transponder: transponder, vstavljen v posodo specifične teže (npr. keramično), ki jo prežvekovalec zaužije in ki tako (zaradi svoje teže, oblike in velikosti) trajno ostane v retikulorumnu (predželodcu).

Elektronske ušesne znamke:

Elektronske ušesne znamke se lahko namestijo zgodaj v življenju živali (načeloma za novorojena jagnjeta). Za pravilno namestitev identifikacijske oznake je potrebno le osnovno tehnično znanje. Vnetij ušes sicer ni možno preprečiti, znano je celo, da tip ušesne znamke, starost, vrsta in pasma označene živali ter obdobje označevanja vplivajo na pojavnost vnetij/okužb. Stopnja izgube ušesnih znamk (tako elektronskih kot navadnih) je na splošno višja kot za bolus transponderje. Poročila navajajo, da so bile stopnje izgube v običajnih razmerah približno 5 %, za pašnike, močno porasle z grmovjem, pa do 14 %. Prisotnost ušesne znamke se lahko potrdi vizualno, v primeru težav z odčitavanjem pa se lahko ročni čitalec približa identifikacijski oznaki. Goljufive manipulacije (neodobrena zamenjava) ušesnih znamk so še možne. Odstranitev pri zakolu ne predstavlja težav.

Bolus transponder

Bolus se vstavi v retikulum, ki se po rojstvu razvije kot del predželodca. Zato obstajajo nekatere omejitve glede minimalne starosti, pri kateri se lahko vstavi bolus. Na trgu so na voljo posebni minibolusi, za katere poročila navajajo, da so stopnje izgube nizke, če se vstavijo v žival, ki je stara 3 tedne ali več. Nedavne objave in izkušnje držav članic so pokazale, da so lahko stopnje izgube manj kot 0,1 %, če se glede na starost in težo živali vstavi pravilen tip bolusa (velikost, teža). Zlasti v razmerah, ko so stopnje izgube ušesnih znamk višje (npr. pašniki, porasli z grmovjem), ima bolus očitne prednosti. Vstavitev bolusov zahteva ustrezno usposabljanje. Prisotnost bolusa ni možno preveriti od zunaj brez čitalca radiofrekvenčne identifikacije. Pri živali, pri kateri je bil bolus sicer predhodno ugotovljen, vendar se s čitalcem ne ugotovi njegova prisotnost, ni možno določiti, ali se je bolus izgubil ali je prenehal delovati. Goljufive manipulacije identitete živali so skoraj nemogoče in v vsakem primeru nesmiselne ob upoštevanju vrednosti živali in stroškov posega. Ročna odstranitev se lahko v klavnicah zlahka izvaja, če se ustrezno osebje primerno usposobi. Tehnične rešitve za avtomatizirano odstranitev v klavnicah se razvijajo.

Drugi tipi identifikacijskih oznak kot uradni način identifikacije ovc in koz v Uredbi 21/2004 trenutno niso sprejeti. Toda nekatere države članice so poročale o izkušnjah z navedenimi tipi identifikacije:

( transponder, ki se vbrizga: transponder majhne velikosti v kapsuli iz biokompatibilnega in neporoznega materiala (npr. steklo), ki se lahko vstavi v žival z vbrizganjem;

( elektronska oznaka na gležnju: transponder v plastični kapsuli, ki se lahko namesti na gleženj živali.

Transponder, ki se vbrizga

Čeprav ima transponder, ki se vbrizga, to prednost, da se lahko vstavi v zelo mlado žival, še vedno ni povsem jasno, kje je njegov optimalni položaj (npr. trebuh, obrepna guba, reža med kremplji, metakarpalno področje). Vbrizganje je nekoliko bolj zapleten postopek, ki zahteva posebno usposabljanje in vpliva na ohranitev transponderja na mestu. Posebne ovojne substance na površini nekaterih transponderjev zagotavljajo hitro vstavitev v kapsulo in preprečujejo premik transponderjev. Transponder, ki se vbrizga, se ne da videti od zunaj. Pri živali, pri kateri je bil transponder, ki se vbrizga, sicer predhodno ugotovljen, vendar se s čitalcem ne ugotovi njegova prisotnost, ni možno določiti, ali se je transponder izgubil ali je prenehal delovati. Odstranitev transponderja, ki se vbrizga, iz žive živali ni smiselna ob upoštevanju vrednosti živali in stroškov posega. Stopnja odstranitve transponderjev, ki se vbrizgajo, v klavnicah je nizka v primerjavi z drugimi identifikacijskimi oznakami, metode za avtomatizirano odstranitev pa še niso razvite. Zato je tveganje – ki se sicer razlikuje glede na položaj transponderja –, da bo transponder, ki se vbrizga, vstopil v prehransko/krmno verigo, večje kot za druge elektronske identifikacijske oznake. Transponderji, ki se vbrizgajo, se množično uporabljajo pri hišnih živalih in konjih.

Elektronska oznaka na gležnju

Alternativna elektronska identifikacijska oznaka, ki se razvija v zadnjem času, je transponder v oznaki na gležnju (t. i. „pas na nogi“). Na voljo je le nekaj poročil o izkušnjah pri uporabi tega tipa identifikacijske oznake. Načeloma se lahko identifikacijska oznaka namesti na odrasle živali, pri katerih je gleženj dosegel maksimalen obseg. To omejuje možnosti zgodnje identifikacije jagnjetov v šestih mesecih, ki jo določa člen 4(1) Uredbe (ES) št. 21/2004. Namestitev je enostavna, poročila pa ne navajajo škodljivih vplivov na zdravje živali. Zunanja oznaka je sicer dobro vidna, vendar je možnost goljufivih manipulacij in izgube zaradi težkih okoljskih pogojev višja. Ta tip identifikacije ima posebne koristi pri upravljanju tistih gospodarstev, ki morajo v molzišču zapisati individualne kode živali.

2.2.2 Čitalci

Na učinkovitost odčitavanja vplivajo delovanje čitalcev in identifikacijskih oznak ter sposobnost ustreznega osebja, da zagotovi ustrezno namestitev sistema za odčitavanje (določitev položaja antene, širina kanala, namestitev strojno-programske opreme), s čimer se preprečijo motnje iz okolja in se zagotovi optimalno delovanje opreme.

Številni preskusi na terenu v državah članicah so dosegli 100 % stopnjo odčitavanja. Hkrati pa je bila pri nekaterih poskusih stopnja odčitavanja samo 50 %. Če se skupaj obravnavajo skupine živali z elektronskimi in neelektronskimi identifikacijskimi oznaki, lahko pride do splošne logistične težave.

Ocenjena sta dva splošna tipa odčitavanja.

Statično odčitavanje

Statično odčitavanje poteka na posameznih imobiliziranih (mirujočih) živalih (npr. v krmilnem boksu ali na hodniku) z ročnim čitalcem (t. i. „prenosni“ ali „mobilni“ čitalec), da se preprečijo napake pri odčitavanju zapisa. Najnovejši modeli ročnih čitalcev delujejo v povezavi s pripomočki iz rejske prakse (npr. tehtalnimi zabojniki) za redno spremljanje učinkovitosti živali. Na učinkovitost odčitavanja vplivajo fizične značilnosti antene (npr. velikost in oblika) ter energijska raven baterije (pri nekaterih čitalcih se pri nizkih energijskih ravneh baterije zmanjša razdalja za odčitavanje). Toda minimalno kakovost naprav, ki so na trgu, zagotavlja postopek odobritve, vzpostavljen z Odločbo 2006/968/ES. Odčitavanje se izvaja pri vsaki posamezni živali, kar očitno omejuje hitrost odčitavanja. Zato se ročni čitalci uporabljajo predvsem za majhne skupine živali. Tudi živali, pri katerih ni možno izvesti odčitavanja, se lahko zlahka odkrijejo in posamezno obravnavajo. Uporaba ročnih čitalcev je na splošno enostavna in ne zahteva posebnih tehničnih znanj. Ročni čitalci so primerjalno cenejši kot fiksni čitalci. Vendar so posebne (naprednejše) funkcije prisotne le v dražjih modelih.

Dinamično odčitavanje

Pri sistemih dinamičnega odčitavanja se živali same premikajo skozi hodnik, kjer je postavljena antena ali fiksni (statični) čitalec . Hitrost odčitavanja in razdalja sta znatno večji (ena žival/sekundo v realnih pogojih) kot pri ročnih čitalcih. Fiksni čitalci se običajno uporabljajo skupaj s sistemom računalniške avtomatizacije. Odkrivanje in ločevanje živali, pri katerih ni možno izvesti odčitavanja, lahko zahteva ustrezne naprave (npr. avtomatska vrata). Namestitev dinamičnih sistemov odčitavanja je zamudna. Antena fiksnega čitalca mora biti naravnana na ustrezno frekvenco, da omogoča optimalno odčitavanje identifikacijskih oznak, novejši čitalci pa imajo celo možnost avtomatičnega naravnanja na frekvenco. Različni pogoji odčitavanja (različni tipi identifikacijskih oznak) ne vplivajo na učinkovitost odčitavanja nove generacije čitalcev. Obstajajo tehnične rešitve, ko se lahko fiksni čitalci zlahka prenašajo in nameščajo na različnih mestih.

Fiksni čitalci se lahko preprosto povežejo s tehtalnimi zabojniki ali napravami (vrata) za ločevanje živali, pri katerih se lahko opravi odčitavanje, od tistih, pri katerih se ne more. Fiksni čitalci predstavljajo praktično rešitev za obravnavo velikega števila živali v kratkem času. Fiksni čitalci so dražji od ročnih zaradi tehnične zapletenosti, različnih funkcij, ki jih ponujajo, in učinkovitejšega delovanja. Trg naprav za radiofrekvenčno odčitavanje trenutno ponuja fiksne čitalce, ki so kljub zapletenosti prijazni do uporabnika (plug and play – vključi in uporabljaj).

2.2.3 Prenos podatkov od čitalcev do naprav za obdelavo podatkov

Pomembna prednost elektronske identifikacije živali je neposredno odčitavanje identifikacijskih kod živali v sistem za obdelavo podatkov (npr. poročilo o premiku živali ali vodenje črede). Zato so številni projekti vključili povezavo med čitalcem in računalnikom/dlančnikom ter prenos podatkov v računalniški program za upravljanje ali celo centralno podatkovno bazo.

Programirljivi čitalci so opremljeni s spominom, v katerem se lahko shranijo odčitane kode živali. Z uporabo tega spomina se lahko podatki o posameznih živalih kasneje prenesejo v računalnik. Pri dinamičnemu odčitavanju je za neposreden prenos podatkov od čitalca v računalnik potrebna stalna povezava. Poročila navajajo zadovoljive rezultate za uporabo Bluetooth in Wi-Fi tehnologije pri odčitavanju na daljavo, glede na brezžični protokol in okolje, kadar žične povezave niso primerne.

Poročila navajajo, da je skladnost med programsko opremo na programirljivem čitalcu in programsko opremo za nadaljnjo obdelavo podatkov vprašanje, ki ga je treba še naprej obravnavati. Razpoložljivo programsko opremo za upravljanje gospodarstev je bilo treba programsko spremeniti, da se omogoči povezavo s čitalci in centralnimi podatkovnimi bazami. Vzrok za to težavo je v tem, da je programska oprema za upravljanje gospodarstev intelektualna lastnina in zato vsaka sprememba za vnos dodatnih informacij zahtevo dodatno programsko delo. Trenutno ne obstajajo mednarodni ali EU-standardi za obliko zapisa podatkov na čitalcu. Tehnične razprave trenutno potekajo na ravni ISO.

2.2.4 Stališče končnega uporabnika

Gospodarstvo

Namestitev elektronskih in navadnih identifikacijskih oznak je ob ustreznem usposabljanju primerljiva. Čitalci so že pokazali svojo uporabnost, tako da je le vprašanje cene, kdaj se bodo gospodarstva opremila s čitalci visoke kakovosti. Kmetje so bolj motivirani uporabljati tehnologijo, če je sistem radiofrekvenčne identifikacije prijazen do uporabnika in je možno imeti neposredne koristi pri upravljanju (znižanje stroškov, privarčevanje časa, odprava napak). To je verjetneje za gospodarstva z intenzivnimi sistemi upravljanja (npr. koze molznice, rejci plemenskih živali), kjer se podatki o posameznih živalih (npr. mlečnost, število jagnjetov) rutinsko zapisujejo. Proizvajalci (radiofrekvenčne identifikacije, programske opreme gospodarstev) morajo še naprej razvijati povezovanje avtomatiziranega odčitavanja s programsko opremo gospodarstev na podlagi vnaprej določenih meril. Uporaba elektronske identifikacije na gospodarstvih zahteva osnovno raven tehničnega znanja in znanja uporabe računalnika. Poročila navajajo, da je bilo ustrezno usposabljanje pomemben element pri uvedbi elektronske identifikacije. Če so zaposleni v ovčereji slabše računalniško pismeni kot v drugih vejah kmetijstva, potem je treba poiskati rešitve, pri katerih bodo ponudniki storitev lahko opravili elektronsko identifikacijo namesto njih (npr. prevozniki opravijo odčitavanja živali med nakladanjem in v imenu lastnika obveščajo o premikih). Obveščanje o premikih živali brez uporabe elektronskega odčitavanja ostaja možnost zlasti za majhne kmetije, tako da stroški tehnične opreme zajemajo le stroške identifikacijskih oznak, ne da bi se pri tem zmanjšale koristi na drugih področjih.

Trgi/zbirni centri

Elektronska identifikacija je učinkovit način za sledenje premikov posameznih živali med trgi. Poročila navajajo, da je prednost elektronske identifikacije v tem, da je na trgih možno živali različnih porekel prerazvrstiti, tako da se prodajo kot homogene partije. Vsaj v nekaterih državah članicah je za trge značilen velik promet z živalmi (več kot 2000 živali, prodanih na dražbah na uro). Sistem radiofrekvenčne identifikacije mora zagotavljati vsaj „hitrost prodaje“ na dražbah. Z natančno namestitvijo sistema odčitavanja je možno preprečiti večino pomanjkljivosti delovanja (elektromagnetne motnje, obravnavanje izjem). Tehnične zahteve za opremo so zelo visoke, saj bi slabo odčitavanje ali nezmožnost obravnave anomalij popolnoma prekinilo normalno delovanje trgov. Odkrivanje in zapisovanje živali, pri katerih se odčitavanje ne more opraviti (npr. elektronska identifikacijska oznaka ne obstaja ali ne deluje), je zato pri visokem prometu živali ključno vprašanje, ki ga je treba še naprej obravnavati. Kovinski objekti, ki se zlahka čistijo in razkužujejo, predstavljajo dodaten izziv za tehnologijo odčitavanja na trgih in zbirnih centrih.

Opremljanje takšnih prostorov s sistemi dinamičnega odčitavanja visoke zmogljivosti zahteva naložbe, ki so bistveno višje kot za vidno odčitavanje, amortizacija teh sistemov pa v veliki meri temelji na njihovi uporabi.

Vendar v primerjavi z vidnim odčitavanjem individualnih kod živali predstavlja elektronska identifikacija izvedljivo rešitev za zagotovitev individualne sledljivosti na trgih.

Klavnice

Zapisovanje individualnih kod živali zagotavlja sledljivost v prehranski verigi z jasnimi podatki o preteklosti vsake živali. Odčitavanji pred zakolom in po zakolu sta bili preskušani v številnih projektih, ki so pokazali, da sta izvedljivi. Identifikacijske oznake se lahko odčitajo v hlevih za začasno namestitev živali v klavnicah (za potrditev prispetja živali v klavnico) na začetku verige za zakol (za potrditev zakola) ter na koncu verige za zakol (za potrditev odvzema identifikacijske oznake). Prejšnji odstavek obravnava učinkovitost odčitavanja. Ročna odstranitev identifikacijskih oznak je sicer izvedljiva, vendar so za optimalno delovanje avtomatizirane odstranitve identifikacijskih oznak potrebne nadaljnje tehnične izboljšave. Za zagotovitev edinstvenosti identifikacijske kode živali je treba preprečiti vse goljufive uporabe elektronske identifikacijske oznake.

2.3. Gospodarski vidiki

Ocena stroškov za 27 držav članic temelji na številu majhnih prežvekovalcev, ki jih je treba označiti z elektronskimi identifikacijskim oznakami, in številu gospodarstev, ki jih treba opremiti z elektronskim čitalci in opremo za obdelovanje podatkov. Poleg cene potrebne opreme (npr. 1–2 EUR za elektronske identifikacijske oznake, ročni čitalci od manj kot 200 EUR, fiksni čitalci od 1 000 EUR) bodo celotni stroški odvisni od tega, kako bodo države članice uporabile številna odstopanja iz Uredbe (ES) št. 21/2004 ter od odstotka majhnih gospodarstev (npr. ljubiteljskih kmetij), ki so zmožne sporočati individualne kode živali po ročnem odčitavanju.

Izračuni, ki so jih opravile številne države članice in Skupno raziskovalno središče, so pokazali, da predstavljajo stroški čitalcev in opreme za obdelavo podatkov znatni del celotnih letnih stroškov. Postopna uvedba elektronske identifikacije, z elektronskim označevanjem kot prvim korakom in povezavo informacij o premikih z individualnimi kodami živali kot drugim, bi zmanjšala stroške v uvodnem obdobju.

Ker ročno odčitavanje individualnih kod živali v velikih čredah ovc in koz zahteva precejšnje človeško delo, bi lahko avtomatizirani sistemi odčitavanja zmanjšali to delo. Elektronska identifikacija kot temeljni del individualne sledljivosti ne zmanjšuje le tveganj, temveč prispeva tudi k izboljšanju učinkovitosti na primer na področjih upravljanja gospodarstev, reje živali, uradnih nadzorov in varnosti hrane. Večnamenska uporaba sistemov elektronske identifikacije je pomembna značilnost za industrijo majhnih prežvekovalcev in druge sorodne industrije, kar olajša njeno uvedbo. Zato igrajo „koristi na gospodarstvih“ ključno vlogo pri splošnem sprejetju in učinkoviti uvedbi elektronske identifikacije.

2.4. Prihodnje zahteve

Rezultati projektov držav članic kažejo, da elektronska identifikacija ovc in koz deluje pri številnih pogojih proizvodnje. Le ena država članica je poročala o odkrivanju, osamitvi in zapisovanju živali, pri katerih odčitavanje ni možno, kot o težavi v ekstremnih okoliščinah. Nedavne raziskave v zadevni državi članici so pokazale, da se te težave lahko rešijo.

Koristi elektronske identifikacije so manjše, če se koda živali le prikaže na čitalcu in se ne vnese v program za poročanje o premikih ali za upravljanje kmetij. Sprejetje mednarodnih standardov v zvezi z načinom zapisa podatkov in njihovega prenosa bo obravnavalo večino težav trenutno omejeno razpoložljive programske opreme odprte kode, skladne s čitalci. Večnamenska uporaba elektronske identifikacije (npr. upravljanje jat, reja, zapisovanje proizvodnje) je poleg osnovnega sanitarnega namena (nadzor premikov, izkoreninjenje bolezni) pomembna značilnost za široko sprejetje.

3. Sklepi

Uredba (ES) št. 21/2004 je uvedla načelo individualne sledljivosti ovc in koz, ki ga je treba upoštevati pri izpolnjevanju trenutnih in prihodnjih zahtev sistema identifikacije, katerega cilj je zagotavljanje visokega standarda zdravja živali in varnosti hrane.

( Sledljivost premikov posameznih živali po različnih gospodarstvih zahteva beleženje individualnih podatkov o živali za vsak premik. Elektronski sistemi zagotavljajo avtomatizirano odčitavanje in zapisovanje podatkov o posameznih živalih, zlasti majhnih prežvekovalcev, ki se pogosto premikajo v velikih skupinah in ker se včasih na trgih in zbirnih centrih sestava teh skupin spreminja.

( Sistemi elektronskega odčitavanja so nepotrebni, kadar se lahko individualne kode živali odčitajo vizualno in ročno zapišejo (npr. majhne skupine živali) ali v primeru identifikacije skupine (npr. koda gospodarstva).

( Ker so v državah članicah različni sistemi upravljanja in različni okoljski pogoji, zakonodaja Skupnosti ne sme spodbujati ene ali druge tehnične rešitve. Izbira opreme za elektronsko identifikacijo v skladu s posebnimi nacionalnimi potrebami je področje subsidiarnosti. Zakonodaja Skupnosti že opredeljuje osnovne tehnične standarde. Pristojni organi držav članic odobrijo naprave, pri čemer morajo odobrene naprave omogočati ugotavljanje identitete živali, s katerimi se trguje med državami članicami. Vendar je vloga Komisije ključna pri zagotavljanju, da bodo skupni pristop in dogovorjeni standardi veljali na celotnem območju Skupnosti, in pri zagotavljanju podpore državam članicam. Treba je obravnavati možnost ustanovitve referenčnega laboratorija Skupnosti (CRL).

( Da se tehnične izboljšave in rešitve prilagodijo nekaterim tipom identifikacijskih oznak in posebnim potrebam na nekaterih področjih uporabe, mora biti državam članicam dovoljeno, da odobrijo nove tipe identifikacijskih oznak (npr. elektronska oznaka na gležnju, transponderji, ki se vbrizgajo), pri čemer se mora upoštevati maksimalni rok za označevanje iz Uredbe (ES) št. 21/2004, noben tip identifikacijske oznake pa ne sme vstopiti v prehransko verigo.

( Osnovni tehnični pogoji za identifikacijo majhnih prežvekovalcev na gospodarstvih rojstva z elektronskimi identifikacijskimi oznakami so izpolnjeni. Toda pri določitvi datuma obvezne uvedbe elektronske identifikacije je treba upoštevati časovni okvir, ki ga potrebujejo države članice za izvedbo potrebnih zakonodajnih in organizacijskih ureditev.

( Izkušnje pri izvajanju elektronske identifikacije v nekaterih državah članicah so pokazale, da so obsežne naložbe v tehnologijo odčitavanja visoke zmogljivosti na različnih krajih in pri celotni proizvodni verigi bistvene za delovanje sistema.

( Postopno elektronsko označevanje mladih živali na gospodarstvih rojstva bo pripeljalo do položaja, ko bodo v uvodnem obdobju morale biti živali z elektronsko identifikacijsko oznako in živali brez nje obravnavane skupaj. Zato se namerava datum, od katerega morajo informacije o premiku vsebovati identifikacijske kode za živali (točka C.2 Priloge k Uredbi (ES) št. 21/2004), ločiti od datuma iz člena 9(3) Uredbe (ES) št. 21/2004.

( Zaradi zgoraj navedenih razlogov trenutno ni mogoče popolnoma upravičiti nobene odločitve glede končnega datuma obvezne uvedbe elektronske identifikacije na ravni Skupnosti. Zato se priporoča široka razprava z udeleženci, zlasti o gospodarskem vplivu uvedbe individualne sledljivosti in elektronske identifikacije, preden se v Uredbi (ES) št. 21/2004 določi končni datum. Ta datum naj bi določila Komisija v postopku komitologije v skladu z jasnimi pogoji, ki bi jih postavil Svet. Komisija namerava določiti ta datum do leta 2008, da bi se izvajanje elektronske identifikacije v vseh državah članicah lahko začelo pred koncem leta 2009. Toda pravni okvir mora dovoljevati državam članicam izvedbo elektronske identifikacije v skladu z njihovimi potrebami pred končnim datumom iz Uredbe (ES) št. 21/2004. To bo tudi pripomoglo k dobro premišljeni odločitvi o končnem datumu obvezne uvedbe na ravni Skupnosti.

[1] UL L 355, 5.12.1992, str. 32, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 21/2004 (UL L 5, 9.1.2004, str. 8).

[2] UL L 117, 7.5.1997, str. 1.

[3] UL L 204, 11.8.2000, str. 1.

[4] UL L 5, 9.1.2004, str. 8.

[5] UL L 401, 30.12.2006, str. 41.

[6] Mednarodna organizacija za standardizacijo (ISO) je objavila standarde, ki obravnavajo vidike radiofrekvenčne identifikacije (RFID) živali. Poleg tega je Mednarodni komite za kontrolo proizvodnosti (ICAR) razvil postopke, katerih namen je preverjati skladnost nekaterih značilnosti RFID z ISO-standardi. Navedeni postopki so bili objavljeni v Mednarodnem sporazumu o načinih kontrole, v različici, ki jo je junija 2004 potrdila generalna skupščina ICAR.