Na strani 2 se v odstavku „Sir ‚Parmigiano Reggiano‘ ima naslednje značilnosti: […]“ dodajo naslednji parametri (tudi drugi parameter je vstavljen v točko 3.2 enotnega dokumenta):

„— izotopska in mineralna sestava: značilna za sir ‚Parmigiano Reggiano‘; je bila predložena konzorciju Consorzio del Formaggio Parmigiano-Reggiano, nadzornemu organu ter italijanskemu ministrstvu za kmetijstvo, prehrano in gozdarstvo ter določena z masno spektrometrijo izotopnih razmerij (SMRI);“;

„— ciklopropanske maščobne kisline: manj kot 22 mg/100 g maščob (pri čemer je v to vrednost že vključena določena stopnja merilne negotovosti, določena z metodo plinske kromatografije v povezavi z masno spektrometrijo (CG-SM)).“.

Za zagotovitev učinkovitejšega nadzora nad pristnostjo sira „Parmigiano Reggiano“, zlasti pri kosih brez skorje in naribanem siru, za katerega poskrbijo bodisi izvajalci nadzora bodisi nadzorni organ, so bili vstavljeni posebni analitski parametri, ki izhajajo iz raziskav, preskusov in literature na tem področju, kar zadeva zanesljive in tradicionalne lokalne metode proizvodnje sira „Parmigiano Reggiano“. Natančneje, glede na vse večjo razširjenost „generičnih“ trdih sirov na svetovnem trgu je treba uvesti nove analitske parametre, na podlagi katerih je mogoče določiti posebne značilnosti sira „Parmigiano Reggiano“.

Na podlagi analize stabilnih izotopnih razmerij ter makro- in mikroelementov je bilo mogoče izdelati podatkovno zbirko; z njo je opredeljen in opisan sir „Parmigiano Reggiano“ ter omogoča ugotovitev, ali proizvod izvira z območja porekla ali ne. To je utemeljeno z dejstvom, da lahko velik del hranil, zaužitih s hrano (krma, krmne rastline, voda itd.), zaradi posebnih biokemičnih in fizioloških mehanizmov pozneje preide v mleko; poleg tega vsak prehranski element vsebuje minerale in stabilne izotope, ki se spreminjajo glede na značilne lastnosti zadevne rastlinske vrste in/ali sorte (na primer koruza vsebuje občutno več izotopov 13C, kot jih v povprečju vsebujejo druge rastlinske vrste, ki se uporabljajo za prehrano in v zootehniki), pa tudi glede na geografsko poreklo prehranskega elementa. Poleg tega se lahko bogastvo vsebnosti nekaterih mineralov razlikuje pri isti rastlinski vrsti glede na zadevno geografsko območje, saj so ti elementi izraz značilnosti zemlje, na kateri se posamezna sorta goji ali pridobiva; tudi sestava pitne vode, ki oskrbuje sestavne dele kamninske podlage, se po količini in kakovosti razlikuje glede na geografsko lego izvira.

Na podlagi analize ciklopropanskih maščobnih kislin pa je mogoče preveriti, ali je bil sir pridobljen iz mleka krav, hranjenih s silažo, ki je v skladu s specifikacijo proizvoda prepovedana. Ciklopropanske maščobne kisline so maščobne kisline mikrobnega izvora, ki jih izločajo krmne rastline ob značilni bakterijski fermentaciji, ki poteka med siliranjem. Ker se te maščobne kisline absorbirajo v nespremenjenem stanju in uporabljajo za sintezo maščob v mleku, jih je mogoče zaznati v mleku krav, ki se hranijo s silažo (zlasti s silirano koruzo), in v mlečnih izdelkih (smetana, maslo, sir); nasprotno pa v drugih proizvodih za prehrano krav niso prisotne, zato jih mleko krav, ki se ne hranijo s silažo, nikoli ne vsebuje. Zato se doda najvišja vsebnost ciklopropanskih maščobnih kislin, ki je določena za sir „Parmigiano Reggiano“ (to je 22 mg/100 g), pri čemer je v tej vsebnosti že upoštevana določena stopnja merilne negotovosti. Ta vsebnost je bila določena z metodo plinske kromatografije v povezavi z masno spektrometrijo (CG-SM).

Dodatna navedba zgoraj opisanih parametrov v ničemer ne spremeni bistvenih značilnosti sira, temveč omogoča preverjanje pristnosti proizvoda; zato je treba zgoraj navedene spremembe šteti za manjše.