[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 17.12.2010

COM(2010) 771 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

POMORSKO PROSTORSKO NAČRTOVANJE V EU – DOSEŽKI IN PRIHODNJI RAZVOJ

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

POMORSKO PROSTORSKO NAČRTOVANJE V EU – DOSEŽKI IN PRIHODNJI RAZVOJ

1. UVOD

2. Ozadje in namen politike

Pomorsko prostorsko načrtovanje (PPN) je bilo v modri knjigi in akcijskem načrtu o celostni pomorski politiki EU (CPP)[1] opredeljeno kot eno od medsektorskih orodij v podporo izvajanju CPP.

Komisija je leta 2008 sprejela sporočilo z naslovom „Časovni načrt za pomorsko prostorsko načrtovanje: Doseganje skupnih načel v EU“[2], v katerem je predlagala več ključnih načel za PPN. Komisija se je v tem sporočilu zavezala, da bo pripravila poročilo o več delavnicah, ki naj bi potekale leta 2009, ter da bo predlagala nadaljnje korake in ukrepe. S tem sporočilom izpolnjuje to zavezo in poskuša opisati sedanji okvir PPN v EU.

PPN je običajno opredeljeno kot proces javnih organov v zvezi z analizo in določitvijo prostorske in časovne porazdelitve človekovih dejavnosti na morskih območjih za doseganje ekoloških, ekonomskih in socialnih ciljev.

3. ZAKAJ JE TREBA V ZVEZI S PPN UKREPATI NA RAVNI EU?

Komisija izpostavlja, da so za izvajanje PPN pristojne države članice in da je pripravljena prevzeti vlogo posrednice pri sodelovanju in razvoju skupnega pristopa. Čeprav se lahko veliko doseže na nacionalni ravni, Komisija meni, da je za vzpostavitev skladnega okvira za PPN v EU pomembno ukrepati na ravni EU:

- skupni pristop bi omogočil učinkovito in nemoteno uporabo PPN na čezmejnih morskih območjih, pri čemer bi imela prednost razvoj pomorskih dejavnosti in varstvo morskega okolja na podlagi skupnega okvira in podobnih zakonodajnih posledic;

- z zagotavljanjem uporabe PPN v vseh državah članicah bi se spodbudila trajnostna rast v pomorskih sektorjih. PPN je ključno za pravno varnost, predvidljivost in preglednost, s čimer se zmanjšajo stroški za vlagatelje in upravljavce, zlasti za tiste, ki delujejo v več kot eni državi članici. Ti elementi so ključni pri spodbujanju naložb ter ustvarjanju rasti in delovnih mest v skladu s pobudo Evropa 2020[3]. Poleg tega kombinacija rasti in trajnosti v primeru neobstoja PPN zaradi večjega tveganja za nesoglasja glede vse bolj razširjenih vrst prostorske uporabe morskih območij, vključno z varstvom morskega okolja, morda ne bo ravno najboljša;

- PPN bi prispevalo k izvajanju veljavne zakonodaje EU (glej poglavje 5);

- skupni pristop bi za države članice, ki uporabljajo PPN, pomenil priložnost za izmenjavo strokovnega znanja in izkušenj.

- DELAVNICE

Sporočilo o časovnem načrtu je v EU spodbudilo razpravo o PPN. Leta 2009 je bilo organiziranih pet delavnic, na katerih se je z državami članicami, regijami, nevladnimi organizacijami in industrijo razpravljalo o načelih iz sporočila o časovnem načrtu.

Skupni rezultat je bilo splošno soglasje, da je vseh deset načel iz sporočila o časovnem načrtu primernih in celovitih ter da zagotavljajo pomembno podlago za prihodnji razvoj PPN na ravni EU, kar je bilo na splošno dobro sprejeto.

Eno od najpogostejših predstavljenih stališč je bilo, da je PPN celostno in uravnoteženo orodje, s katerim bi se lahko zagotovili dolgoročna stabilnost in predvidljivost ter nadzor konkurence glede prostora na intenzivno izkoriščanih območjih. To je bistveno za vse gospodarske sektorje, kot so pomorski promet, nafta in plin, pesek in prod, obnovljivi viri energije, ribištvo, ribogojstvo, turizem in varstvo okolja.

V nadaljevanju so navedene ugotovitve Komisije na podlagi te razprave.

4. Ekosistemski pristop

Ekosistemski pristop je bil v sporočilu o časovnem načrtu izpostavljen kot splošno načelo za PPN. Na razpravah je bila potrjena ocena Komisije, da mora biti ekosistem podlaga splošnega okvira za PPN.

Okvirna direktiva o morski strategiji določa, da je treba pri upravljanju človekovih dejavnosti uporabiti ekosistemski pristop (glej oddelek 5.2.). Na delavnicah je bilo izpostavljeno, da lahko elementi Okvirne direktive o morski strategiji prispevajo k uporabi PPN in nasprotno.

5. Uporaba PPN glede na področje in vrsto dejavnosti

Pri uporabi PPN je treba upoštevati vse posebnosti območja (velikost, gostota in značilnosti vrst uporabe morja, okoljsko ranljivost, upravno in politično strukturo). V skladu s tem je treba opredeliti tudi območja upravljanja. Za območje z veliko intenzivnimi vrstami uporabe morja se mora uporabljati veliko bolj podroben proces PPN kot za območje z malo dejavnostmi.

6. Opredelitev ciljev, ki naj usmerjajo PPN

Določanje ciljev za PPN na nacionalni ali regionalni ravni je treba obravnavati kot proces, ki se začne z dogovorom o strateških ciljih, ki se nato dodatno opredelijo z operativnimi, tj. jasno merljivimi in količinskimi cilji. Če so vizije in cilji na začetku splošni, je na voljo več možnosti za pogajanja, vendar je treba pri tem določiti jasne cilje, da se lahko ti cilji uporabijo pri pripravi, izvajanju in spremljanju načrta.

Cilji morajo temeljiti na dolgoročnih pričakovanjih in morajo biti usmerjeni v prihodnost.

Pri načrtovanju ciljev je treba upoštevati celotna regionalna morja ali morske bazene in hkrati tudi svetovno razsežnost. Strateške ali operativne cilje za različen prostorski obseg (svetovni, evropski, regionalni, nacionalni, lokalni) je treba obravnavati kot sestavne dele istega okvira za načrtovanje.

7. Pregleden razvoj PPN

Odgovornost in zakonitost temeljita na preglednosti. Opredeljeni morajo biti vsi ustrezni nosilci odločanja in zainteresirane strani, pri čemer morajo biti razumljive vse faze postopka. Ustrezno je treba obravnavati pričakovanja v zvezi s postopkom odločanja, pri čemer je treba razloge za odločitve, sprejete med tem postopkom, sporočiti zadevnim zainteresiranim stranem in jih utemeljiti.

8. Sodelovanje zainteresiranih strani

Vse zainteresirane strani morajo biti vključene na začetku procesa PPN. To je bistveno pri iskanju sinergij in inovacij ter pri zagotavljanju jasnih ciljev in koristi procesa. Različni sektorji morajo sodelovati v odprti razpravi, da se lahko opredelijo nesoglasja in načini njihovega soobstoja.

Pomembno je ločevanje vlog in odgovornosti ter spodbujanje medsebojnega delovanja med skupinami zainteresiranih strani, ne le med oblikovalci politike in zainteresiranimi stranmi.

Z znatnim sodelovanjem zainteresiranih strani se postopek podaljša, zato je treba zagotoviti dovolj časa. Porabljen čas se bo nadoknadil pozneje v fazi izvajanja, in sicer z večjim občutkom pripadnosti na podlagi stalnega sodelovanja.

9. Usklajevanje znotraj držav članic – poenostavitev postopkov odločanja

Za proces PPN bi bilo koristno, da bi ga vodil en upravni organ (vse na enem mestu), ki bi lahko pojasnil odgovornosti in ravni odobritve (npr. nacionalna ali regionalna raven). To ne pomeni nujno, da je treba ustanoviti nov organ: ta cilj se lahko doseže s sistemom „vse na enem mestu“, ki temelji na obstoječih upravnih strukturah.

10. Zagotavljanje pravnega učinka nacionalnega PPN

PPN se mora uporabljati v skladu z mednarodnim pravom.

Za zagotavljanje pravnega učinka nacionalnega pomorskega prostorskega načrtovanja je treba zagotoviti medinstitucionalno sodelovanje, pri čemer morajo biti upravne pristojnosti jasne. Izključna ekonomska cona (IEC) omogoča ugodnejše pogoje za učinkovito izvajanje PPN, ker zagotavlja njegovo lažje izvajanje.

Pri pripravi pomorskega prostorskega načrta se lahko uporabijo orodja, ki so pravno zavezujoča, ali orodja, ki so bolj okvirna. Bistveno je pojasniti, za koga je načrt zavezujoč (tj. za gospodarske udeležence, javne organe, širšo javnost).

11. Čezmejno sodelovanje in posvetovanje

Komunikacija, posvetovanje in sodelovanje s sosednjimi državami morajo biti del začetne faze. Določiti je treba ustrezne kontaktne osebe in skupine (oblikovalce politike, zainteresirane strani, raziskovalce itd.) v zadevnih državah. Za učinkovito čezmejno PPN je treba razviti skupno vizijo na podlagi proučevanja skupnih interesov (npr. električno omrežje na morju, ribištvo, ladijski promet).

Potrebna je močna politična pripravljenost za sodelovanje.

12. Vključitev spremljanja in ocenjevanja v postopek načrtovanja

Spremljanje in ocenjevanje sta potrebna za prilagodljivo upravljanje morskih območij ter morata vključevati socialno-ekonomsko, okoljsko in upravno področje. Kazalnike je treba opredeliti na začetku postopka. To delo mora temeljiti na obstoječih okvirih (svetovnem, evropskem, regionalnem, nacionalnem, lokalnem). Pri sistemih spremljanja in ocenjevanja je treba v celoti upoštevati dejstvo, da imajo naravni morski okoljski procesi in različne vrste uporabe morskega prostora različen prostorski/časovni obseg.

13. Doseganje skladnosti med kopenskim prostorskim načrtovanjem in PPN – razmerje s celostnim upravljanjem obalnih območij

Individualne stvarne pravice glede morja niso enake individualnim stvarnim pravicam glede kopnega, pogoji načrtovanja za kopno in morje pa se med seboj razlikujejo. Kontinuiteta med prostorskim načrtovanjem za kopenska območja in prostorskim načrtovanjem za morska območja je ključna, zanjo pa je potrebna skladnost med morskimi in kopenskimi strategijami in načrti ter njihovo dosledno izvajanje. Posebno pozornost je treba nameniti prostorski strategiji za vmesno območje med kopnim in morjem, ki je del postopka celostnega upravljanja obalnih območij.

Zato sta PPN v obalnih vodah in celostno upravljanje obalnih območij tako tesno povezana (glej oddelek 5.4.).

14. Zanesljiva zbirka podatkov in znanja

Načela načrtovanja evropske mreže za pomorsko opazovanje in podatke (EMODNET) so veljavna in skladna z načeli iz drugih pobud, ki bi se lahko uporabile za PPN (glej oddelek 5.1.)[4].

Podatke je treba upravljati na ustrezni ravni (svetovni, evropski, regionalni, nacionalni, lokalni). Podrobnejši podatki so na primer potrebni v zvezi z območji v bližini obale, pri čemer mora biti različen obseg podatkov del tega procesa. Potrebne so različne vrste znanja (okoljsko, družbeno-ekonomsko itd.). Raziskave, s katerimi bi se na podlagi podatkov pridobilo celostno znanje, ki bi se lahko uporabilo za PPN na različnih ravneh[5], se lahko zagotovijo s projekti, financiranimi v okviru strategije EU za morsko in pomorsko raziskovanje.

Zbiranje podatkov in ustreznega znanja se mora izvajati na podlagi sodelovanja znotraj pomorskih regij, ne le med državami članicami EU, ampak tudi z drugimi stranmi v teh regijah, tretjimi državami, regionalnimi organizacijami in drugimi zainteresiranimi stranmi.

15. RAZVOJ NA PODROČJU PPN OD SPREJETJA SPOROČILA O ČASOVNEM NAČRTU

16. Nacionalna raven

Področje PPN se je v veliko državah članicah zelo razvilo, pri čemer so se zaradi različnih morskih območij in zelo različnih vrst človekovih dejavnosti razvili različni pristopi k PPN. Zaradi različnih upravnih struktur in pravnih sistemov so se razvile zelo različne politike, in sicer od možnosti brez politike ali zakonodaje, prek politik o celostnem upravljanju obalnih območij, ki zajemajo tudi morje, in delne uporabe PPN do dosledne uporabe PPN na teritorialnem morju in/ali v izključni ekonomski coni. Prav tako obstajajo velike razlike v zvezi s sistemom upravljanja za PPN (centralni, regionalni in/ali lokalni organi, sodelovanje zainteresiranih strani itd.).

Splošni trend vključuje vedno pogostejšo uporabo PPN. Razvoj v državah članicah poteka različno hitro, pri čemer se bodo nastali postopki PPN med seboj verjetno močno razlikovali. To potrjuje sklep Komisije, da bi bilo koristno zgodaj razviti skupni pristop ali okvir za PPN na ravni EU.

Čezmejno sodelovanje je ključno. Države članice imajo na tem področju in pri projektih za raziskovanje možnosti za PPN v regionalnih morskih bazenih vedno pogosteje vodilno vlogo. Tako sodelovanje je nujno zaradi potreb, ki jih je ustvaril nedavni gospodarski razvoj, npr. projekti za električno „superomrežje“ v Severnem morju, in izvajanja zakonodaje EU, npr. ukrepov za prostorsko razporeditev v Okvirni direktivi o morski strategiji. Na podlagi tega pa je utemeljena vzpostavitev skupnega okvira na ravni EU, da se zagotovi podpora sodelovanju med državami članicami na področju PPN.

Podoben razvoj poteka v tretjih državah, na primer v ZDA, Kanadi in Avstraliji.

17. Mednarodna raven

Pomorskemu prostorskemu načrtovanju se namenja vse več pozornosti v različnih mednarodnih forumih, kot so UNESCO/IOC, Konvencija o biološki raznovrstnosti in Mednarodni svet za raziskovanje morja.

Regionalne konvencije o morju[6] so pomembne partnerice EU zaradi njihove vključenosti v mednarodno okoljsko upravljanje morskih bazenov in izvajanje Okvirne direktive o morski strategiji. Več konvencij je na svoje delovno področje vključilo tudi PPN[7]. Ta razvoj je v skladu s pristopom iz sporočila o časovnem načrtu.

18. SEDANJI OKVIR NA RAVNI EU

Skupni pristop k PPN na ravni EU je koristen in ustrezen za več različnih politik EU.

19. Celostna pomorska politika EU, regionalne posebne značilnosti ter podatki in znanje o morju

Naslednja vidika izvajanja CPP sta zlasti pomembna za PPN:

- Komisija je morala zaradi raznolikosti morskih bazenov, ki obdajajo EU, pri izvajanju CPP sprejeti pristop, ki temelji na regionalnih morskih bazenih. Primeri so regionalni pristopi za Arktiko[8] in Sredozemlje[9] ter makroregionalna strategija za regijo Baltskega morja[10]. Potreba po upoštevanju posebnih značilnosti posameznega morskega bazena je prav tako bistvena za PPN.

- Namen pobude Komisije za znanje in podatke o morju[11] je zasebni industriji, javnim nosilcem odločitev in znanstvenim raziskovalcem na področju pomorstva, ki so vsi zelo pomembni za razvoj PPN, zagotoviti znanje in podatke o morju, ki bi bili enostavno dostopni in preverjene kakovosti.

- Okvirna direktiva o morski strategiji (ODMS)

ODMS[12] je okoljski steber CPP. Njen cilj je doseganje ali ohranitev dobrega okoljskega stanja morskega okolja do leta 2020, upravljanje človekovih dejavnosti na morskih območjih v skladu z ekosistemskim pristopom in prispevanje k vključevanju okoljskih vidikov v različne politike[13]. Direktiva določa, da lahko program ukrepov, ki jih morajo za doseganje tega cilja do leta 2015 določiti države članice, vključuje prostorske ukrepe[14], nadzore prostorske in časovne porazdelitve ter ukrepe za usklajevanje upravljanja[15]. Zato je lahko PPN pomembno orodje za države članice pri podpori nekaterih vidikov izvajanja ODMS, tudi v smislu čezmejnega usklajevanja morskih strategij. PPN in ODMS sta odvisna od zanesljivih podatkov in znanja (glej oddelek 3.11). Prav tako obstaja povezava med prostorskimi ukrepi ODMS ter izvajanjem direktiv o pticah in habitatih[16] na obalnih in morskih območjih.

20. Evropske pomorske dejavnosti

Ribištvo je ena od najstarejših gospodarskih dejavnosti, ki se izvajajo v vodah EU. Poleg težav s presežno zmogljivostjo ribiškega ladjevja, zmanjševanjem staležev rib in manjšo donosnostjo ima ribiški sektor tudi težave z vedno večjo konkurenco za prostor. Pri ribogojstvu je treba posebna območja nameniti za izvajanje teh dejavnosti. V ribolovnem sektorju je potreben prilagodljiv dostop, da se omogoči odziv na spremembe vzorcev porazdelitve ribjih staležev. Dobro opredeljen in dolgoročen dostop do morskega prostora je pomemben za oba sektorja, pri čemer je bistven okvir PPN, ki vključuje zainteresirane strani in čezmejno sodelovanje. Poleg tega se lahko znanje ribičev o morju koristno uporabi za čim boljšo prostorsko umestitev na primer zaščitenih morskih območij in vetrnih elektrarn, medtem ko se hkrati omejijo stroški. Potreba po zagotavljanju skladnosti v prostorskih načrtih med morskimi območji se kaže v okviru upravljanja ribištva zaradi mobilnosti virov in zaradi sprejemanja takih odločitev na ravni EU v okviru skupne ribiške politike. Podobna potreba po prostorski skladnosti in prilagodljivosti je očitna pri varstvu morskega okolja, npr. pri določitvi in razmejitvi zaščitenih morskih območij.

Uporaba obnovljivih virov energije je bistvena za politiko EU o podnebnih spremembah in za druge cilje EU. Direktiva o obnovljivih virih energije[17] iz leta 2009 določa cilj 20-odstotnega skupnega deleža takšnih virov energije do leta 2020. Obnovljivi viri energije na morju, zlasti energija vetra na morju, bodo pomembno prispevali k doseganju tega cilja. Vetrne elektrarne na morju in drugi obnovljivi viri energije morajo biti povezani s kopenskim omrežjem. Nove zahteve glede omrežne infrastrukture bodo obravnavane v svežnju Komisije o energetski infrastrukturi, ki naj bi bil kmalu sprejet. Za te obrate bo treba zagotoviti dovolj prostora, vključno s čezmejnimi območji. Pričakuje se, da bosta imela skupni pristop k PPN in okrepljeno čezmejno usklajevanje v zvezi s PPN veliko koristi. Cilj raziskav, ki jih financira EU v okviru 7. okvirnega programa EU za raziskave (7OP), je podpreti razvoj obnovljive energije na morju in optimizirati PPN.

Nekateri deli voda ob obali EU se intenzivno izkoriščajo za pridobivanje nafte in plina. Za EU je zagotavljanje varnosti pri naftnih in plinskih dejavnostih na morju bistvenega pomena. Nesreča na ploščadi Deepwater Horizon je spodbudila Komisijo, da je predvidela celovito zakonodajo EU v zvezi z naftnimi ploščadmi, katere namen je zagotavljanje najvišjih varnostnih standardov. V sporočilu iz leta 2010 o varnosti pri naftnih in plinskih dejavnostih na morju[18] je izpostavljeno dejstvo, da so javni organi odgovorni za vzpostavitev ustreznega regulativnega okvira za dejavnosti na morju, pri katerem se upoštevajo načela PPN.

V vodah, ki obdajajo EU, je gost pomorski promet . Uporaba morja za pomorski promet in sheme ločene plovbe se urejajo na mednarodni ravni, zlasti s konvencijo UNCLOS, konvencijo SOLAS in resolucijami Mednarodne pomorske organizacije. Direktiva 2002/59/ES določa, da države članice in Komisija sodelujejo pri vzpostavitvi obveznih služb nadzora pomorskega prometa in ustreznih sistemov organizacije ladijskega prometa[19]. PPN lahko k temu prispeva, ob upoštevanju pomorskih plovnih poti, dogovorjenih na mednarodni ravni in na ravni EU, ter njihovega upravljanja, in ob upoštevanju premikov plovil zunaj teh poti. Prednosti ladijskega prometa po morju na kratkih razdaljah (okoljska učinkovitost in energija) so spodbudile Komisijo, da podpira tak način prevoza s pobudami, kot sta „pomorske avtoceste“ in „evropski prostor za pomorski prevoz brez meja“[20]. Pri ukrepih v skladu s temi pobudami bo potrebno usklajevanje s tem povezanih prostorskih ukrepov.

21. Celostno upravljanje obalnih območij

Cilj celostnega upravljanja obalnih območij je celovit okvir upravljanja za celotno obalno območje, vključno z okoljsko politiko, prostorskim načrtovanjem, industrijsko politiko ter drugimi politikami in instrumenti, ki vplivajo na obalne regije. Celostno upravljanje obalnih območij je namenjeno izboljšanju ekonomske in socialne blaginje obalnih območij, pri čemer prispeva k razvoju njihovega celotnega potenciala. V praksi je osredotočeno bolj na kopno in neposredno bližino obale. Za primerjavo, PPN je usmerjen v dodeljevanje prostora in doseganje ravnotežja med različnimi vrstami prostorske uporabe morskih območij, čeprav obstajajo podobnosti v smislu vključevanja zainteresiranih strani.

Evropski parlament in Svet sta leta 2002 sprejela priporočilo[21], v katerem so na splošno določeni koraki, ki jih morajo sprejeti države članice pri razvoju nacionalnih strategij celostnega upravljanja obalnih območij. EU je leta 2010 ratificirala protokol iz Barcelone o celostnem upravljanju obalnih območij za Sredozemlje[22].

22. KONCEPTUALNI RAZVOJ PPN NA RAVNI EU

Komisija je za napredek na področju konceptualnega razvoja PPN izvedla študije o različnih vidikih PPN:

- leta 2008 študijo o pravnih vidikih PPN[23];

- leta 2010 študijo o gospodarskih učinkih PPN, na podlagi katere je bilo ugotovljeno, da so gospodarski učinki PPN manjši transakcijski stroški za nove pomorske dejavnosti in boljše okolje za naložbe[24];

- leta 2010 študijo o obravnavi potenciala PPN v Sredozemlju[25].

Poleg tega se je leta 2009 začel izvajati pomemben raziskovalni projekt 7OP, katerega cilj je oblikovanje celostnih orodij upravljanja za spremljanje, ocenjevanje in uveljavljanje prostorsko upravljanih območij.

Poleg tega bo EU sofinancirala dva poskusna projekta o PPN v Baltskem morju in severovzhodnem Atlantiku, vključno s Severnim morjem in območjem Rokavskega preliva. V vsakem od teh dveh projektov sodelujejo organi iz vsaj dveh držav članic, pri čemer je njun cilj pridobiti praktične izkušnje z uporabo PPN na čezmejnem območju[26]. Komisija je poleg tega sprejela predlog uredbe v podporo nadaljnjemu razvoju CPP, ki bo prispeval k razvoju PPN v obdobju 2011–2013; v predlogu je za izbrana morska območja predlaganih več poskusnih projektov o čezmejnem PPN[27].

Poleg tega več programov INTERREG[28] vključuje pomembne sestavne dele PPN. Program LIFE podpira ukrepe prostorskega upravljanja v okviru omrežja Natura 2000 in uporabo ekosistemskega pristopa pri izvajanju ODMS. Ti projekti so bistveni za zagotavljanje razvoja najboljših praks in izkušenj s PPN v čezmejnem smislu.

23. SKLEPI IN OBETI ZA PRIHODNOST

Komisija je na podlagi izkušenj, ki jih je pridobila v zvezi s PPN od začetka izvajanja celostne pomorske politike EU in sporočila o časovnem načrtu o PPN, oblikovala tri glavne ugotovitve:

- postopek posvetovanja, ki je sledil sporočilu o časovnem načrtu, je pokazal, da ima potreba po skupnem pristopu k PPN široko podporo, in potrdil, da obstaja zanimanje za nadaljnji razvoj PPN na ravni EU zaradi razlogov, ki so pojasnjeni v poglavju 2;

- postopki PPN se v državah članicah razvijajo, vendar je ta razvoj priložnosten ter poteka na različne načine in v različnih časovnih okvirih; s skladnejšim skupnim pristopom bi se znatno povečala potencialna vrednost PPN za EU kot celoto ter za morske bazene;

- v zvezi z večjo potrebo po usklajenem načrtovanju morskih bazenov v smislu sedanjega gospodarskega razvoja ter v smislu izvajanja politike in zakonodaje EU bi bile koristi od PPN velike, ker bi ta politika določila parametre, ki omogočajo čezmejno sodelovanje v zvezi s PPN med državami članicami.

Komisija glede na te ugotovitve meni, da je treba nadaljevati s prizadevanjem za oblikovanje skupnega pristopa k PPN in da to prinaša dodano vrednost. Nadaljnji ukrepi v zvezi s PPN na ravni EU morajo temeljiti na pomembnih izkušnjah, pridobljenih v državah članicah ter na mednarodnih forumih in v tretjih državah. Komisija prav tako meni, da osredotočenost na čezmejne vidike in vzpostavitev skupnega okvira, usmerjenega v postopek, v okviru katerega lahko države članice najbolje izvajajo PPN, pomenita pomembno dodano vrednost nadaljnjega ukrepanja v zvezi s PPN na ravni EU. Komisija bo zato predlagala nadaljnje ukrepanje v zvezi s PPN za leto 2011.

Vse nadaljnje ukrepe v zvezi s PPN na ravni EU je treba oblikovati v polnem usklajevanju s sedanjimi in prihodnjimi politikami in pobudami na področju pomorske politike ter v podporo tem politikam, kar vključuje izvajanje ODMS in nadaljnji razvoj celostnega upravljanja obalnih območij, ter ob polnem spoštovanju sedanjih pristojnosti zadevnih organov.

Komisija je za določitev poti naprej izvedla oceno učinka, vključno z javnim posvetovanjem, da bi proučila več možnosti za spodbujanje in nadaljnji razvoj PPN, pri čemer je upoštevala druge politike EU. Te različne možnosti bodo načeloma zajemale:

- nezavezujoče možnosti, kot so izmenjava najboljših praks, čezmejni projekti, študije in raziskave, smernice in/ali priporočila;

- zakonodajne možnosti za določitev skupnega pristopa in vzpostavitev čezmejnega sodelovanja na trdnih pravnih temeljih, medtem ko se izvajanje prepusti državam članicam.

- [pic][pic][pic]

[1] Sporočilo Komisije „Celostna pomorska politika za Evropsko unijo“, COM(2007) 575 konč. z dne 10. oktobra 2007 in SEC(2007) 1278 z dne 10. oktobra 2007.

[2] COM(2008) 791 konč. z dne 25. novembra 2008.

[3] Sporočilo Komisije „Evropa 2020 – Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“, COM(2010) 2020 z dne 3. marca 2010.

[4] Http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/emodnet_en.html.

[5] COM(2008) 534 konč., „Evropska strategija za morsko in pomorsko raziskovanje“.

[6] Zlasti konvencija OSPAR za severni Atlantik, Helsinška konvencija (HELCOM) za Baltsko morje, Barcelonska konvencija za Sredozemsko morje in Bukareška konvencija za Črno morje.

[7] Http://www.helcom.fi/Recommendations/en_GB/rec28E_9/.

[8] Sporočilo Komisije „Evropska unija in arktična regija“, COM(2008) 763 konč. z dne 20. novembra 2008.

[9] Sporočilo Komisije „Celostna morska politika za boljše gospodarjenje z morjem v Sredozemlju“, COM(2009) 466 konč. z dne 11. septembra 2009.

[10] Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o Strategiji Evropske unije za regijo Baltskega morja, COM(2009) 248 konč., SEC(2009) 712.

[11] Sporočilo Komisije „Znanje o morju 2020 – opazovanje in podatki o morju za pametno in trajnostno rast“, COM(2010) 461 konč. z dne 9. septembra 2010.

[12] Direktiva 2008/56/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju politike morskega okolja, UL L 164, 25.6.2008.

[13] Člen 1 ODMS.

[14] Člen 13(4) ODMS.

[15] Priloga VI ODMS.

[16] Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, UL L 206, 22.7.1992, ter Direktiva 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic, UL L 20, 26.1.2010.

[17] Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES, UL L 140, 5.6.2009.

[18] Sporočilo Komisije „Soočanje z izzivom varnosti pri naftnih in plinskih dejavnostih na morju“, COM(2010) 560 konč. z dne 12. oktobra 2010.

[19] Direktiva 2002/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2002 o vzpostavitvi sistema spremljanja in obveščanja za ladijski promet ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/75/EGS, UL L 208, 5.8.2002.

[20] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2010/65/EU z dne 20. oktobra 2010 o formalnostih poročanja za ladje, ki priplujejo v pristanišča držav članic in/ali izplujejo iz njih, in o razveljavitvi Direktive 2002/6/ES.

[21] Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2002 o izvajanju celostnega upravljanja obalnih območij v Evropi, 2002/413/ES, UL L 148, 6.6.2002.

[22] Sklep Sveta z dne 13. septembra 2010 (2010/631/EU).

[23] Http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/spatial_planning_en.html#6.

[24] Http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/study_msp_en.html.

[25] Http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/spatial_planning_en.html.

[26] Http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/call_proposals_tenders_en.html.

[27] Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o programu za podporo nadaljnjemu oblikovanju celostne pomorske politike, COM(2010) 494 konč. z dne 29. septembra 2010.

[28] Http://www.plancoast.eu/files/baltcoast_final_report.pdf; http://www.balance-eu.org; http://www.plancoast.eu/; http://www.baltseaplan.eu.