EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, XXX SANTE/10553/2018-EN SWD (POOL/F7/2018/10553/10553-EN SWD.doc) [...](2018) XXX draft DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE Spremni dokument k POROČILU KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU o celotnem izvajanju uradnega nadzora v državah članicah (2014–2016) za zagotovitev preverjanja skladnosti z zakonodajo o živilih in krmi ter pravili o zdravju in dobrobiti živali



Brussels, 14.9.2018

SWD(2018) 402 final {COM(2018) 627 final} KAZALO 1.UVOD 2.NADZORNE DEJAVNOSTI SLUŽB KOMISIJE V DRŽAVAH ČLANICAH 2.1 HORIZONTALNA VPRAŠANJA 2.2 VARNOST HRANE 2.3 VARNOST KRME 2.4 NADZOR PRI UVOZU 2.5 ZDRAVJE RASTLIN 2.6 PESTICIDI 2.7 ZDRAVJE ŽIVALI 2.8 DOBROBIT ŽIVALI 2.9 ANTIMIKROBIČNA ODPORNOST 2.10 EKOLOŠKA PRIDELAVA 2.11 SHEME KAKOVOSTI KMETIJSKIH PROIZVODOV IN ŽIVIL 3.SKLEPNE UGOTOVITVE

1. UVOD Komisija mora v skladu s členom 44(4) in (6) Uredbe (ES) št. 882/2004 Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti poročilo o celotnem izvajanju nadzora v državah članicah. Poročilo mora temeljiti na letnih poročilih, ki jih nacionalni organi predložijo v zvezi s svojimi nadzornimi dejavnostmi, in rezultatih nadzora, ki ga je Komisija opravila v državah članicah. Ta delovni dokument služb Komisije vsebuje dodatne podrobnosti o nadzornih dejavnostih Komisije na področju varnosti hrane, zdravja živali in rastlin, dobrobiti živali, ekološkega kmetovanja in shem kakovosti. Rezultat teh nadzornih dejavnosti je bil podlaga za več ugotovitev, vključenih v poročilo Komisije za Evropski parlament in Svet za obdobje 2014–2016.

V naslednjih poglavjih so predstavljena posebej zanimiva vprašanja, ki izhajajo iz navedenega nadzora, ki so ga službe Komisije izvedle v obdobju 2014–2016. 2.NADZORNE DEJAVNOSTI SLUŽB KOMISIJE V DRŽAVAH ČLANICAH Službe Komisije v okviru nadzora EU izvajajo revizije za preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih, pravili o zdravju in dobrobiti živali ter zahtevami glede uradnega nadzora. Revizijska poročila vsebujejo priporočila za obravnavanje opredeljenih pomanjkljivosti. Poročila, akcijski načrti držav članic za izvajanje priporočil in profili držav, v katerih je dokumentiran napredek pri izvajanju teh načrtov, se objavijo, kar deležnikom in državljanom zagotavlja jasen in pregleden vpogled v učinkovitost držav članic pri pravilnem izvajanju prava EU. Opozoriti je treba na dve spremembi. Prvič, „pregledna poročila“ se zdaj pripravijo za večino sklopov revizij. Njihov namen je ustvariti celovito sliko o nadzoru, ki ga države članice izvajajo na danem področju, in opredeliti vprašanja, pomembna za vse države članice. Poleg tega opozarjajo na težave, ki se pojavljajo pri izvajanju zadevne zakonodaje, in na opredeljene dobre prakse. Drugič, revizijsko delo se pogosteje dopolnjuje s teoretičnimi analizami in misijami za ugotavljanje dejstev, da bi se Komisiji zagotovil jasen vpogled v delovanje prava EU in kakršne koli morebitne težave pri njegovi uporabi. Pripravljajo in objavljajo se tudi pregledna poročila o teh dejavnostih. Obe dejavnosti sta posebej zasnovani za podporo politiki Komisije o zakonodajnem pregledu, katere cilj je zagotoviti, da je zakonodaja EU posodobljena, izvedljiva in izvršljiva ob sprejemljivih stroških, v skladu z razvojem na terenu ter da ustreza svojemu namenu. Tako nadzor, ki ga izvajajo službe Komisije, neposredno prispeva k agendi za boljše pravno urejanje. Pregledna poročila vključujejo tudi opis načrtovanih ukrepov za odziv na ugotovitve poročil. Informacije o sklepnih ugotovitvah, dobrih praksah ali pridobljenih izkušnjah, navedene v teh poročilih, se razširjajo tudi v okviru programa „Boljše usposabljanje za varnejšo hrano“. 2.1 HORIZONTALNA VPRAŠANJA 2.1.1 Revizije uradnega nadzora Da bi se ocenilo, kako uspešno in učinkovito države članice izvajajo revizije celotnega sistema nadzora, so začele službe Komisije leta 2016 izvajati sklop revizij nacionalnih sistemov revizij v državah članicah, kot se zahteva v členu 4(6) Uredbe (ES) št. 882/2004, izvajanje pa se bo nadaljevalo med letom 2018, da bo zajelo vse države članice. Prve ugotovitve in sklepi tega pomembnega sklopa so bili objavljeni v vmesnem preglednem poročilu, ki je vključevalo revizije v 12 državah članicah. Ugotovljeno je bilo, da so imeli pristojni organi v večini primerov vzpostavljene ustrezne ureditve revizije za večino dejavnosti uradnega nadzora, ki spada na področje uporabe Uredbe (ES) št. 882/2004. Večina revidirancev je ugotovitve revizij hitro uporabila, da bi izboljšala doslednost in učinkovitost uradnega nadzora. V nekaterih državah je ostalo nekaj izzivov, zlasti neobstoj zahtevanega neodvisnega natančnega pregleda njihovega revizijskega procesa in učinkovitega spremljanja rezultatov revizij, kar bi, če bi bilo vzpostavljeno, pozitivno vplivalo na učinkovitost in doslednost uradnega nadzora. V vmesnem preglednem poročilu je bilo tudi ugotovljeno, da je večina revizijskih služb držav članic pozitivno sprejela in uporabila smernice o izvajanju člena 4(6) iz Odločbe Komisije 2006/677/ES. V njem so nadalje izpostavljena področja, ki jih države članice težko izvajajo, na katerih se dosegajo slabši rezultati ali obstajajo pomanjkljivosti. Službe Komisije bodo ta spoznanja po posvetovanju z državami članicami uporabile pri pripravi revidiranih smernic o izvajanju določb o nacionalnih sistemih revizij, vključenih v Uredbo (EU) 2017/625, ki bo od leta 2019 nadomestila Uredbo (ES) št. 882/2004. Ta prizadevanja bo podprla tudi mreža nacionalnih sistemov revizij, ki namerava pri pregledu svojega referenčnega dokumenta o učinkovitosti revizije uporabiti rezultate vmesnega in končnega preglednega poročila. Razpravljati namerava tudi o dobrih načelih za poročanje o revizijah in morebiti pripraviti ustrezen dokument, ki bi se vključil v nove smernice. Državam članicam je bilo v okviru programa „Boljše usposabljanje za varnejšo hrano“ zagotovljeno usposabljanje o revizijah, ki se je zaključilo junija 2017. Tudi v novem programu „Boljše usposabljanje za varnejšo hrano“ bo predvideno usposabljanje o revizijah in vanj bodo vključena vprašanja iz vmesnega preglednega poročila. 2.2 VARNOST HRANE 2.2.1 Nadzor salmonele pri perutnini Zaradi prizadevanj EU za odpravo salmoneloze pri ljudeh se je število primerov zmanjšalo že za polovico (od leta 2004 do leta 2009) in ta trend zmanjševanja se je nadaljeval. Ključni dejavnik pri tem dosežku je bilo izvajanje nacionalnih programov nadzora salmonele pri perutnini za zmanjšanje prevalence salmonele v določenih perutninskih populacijah (matične jate, kokoši nesnice vrste Gallus gallus, jate brojlerjev in puranov) v vseh državah članicah. Zaradi teh programov se je precej zmanjšala razširjenost jat perutnine, pozitivnih na ciljni serotip salmonele, v EU. Učinkovitost teh programov so službe Komisije najprej ocenile med revizijami v obdobju od leta 2006 do leta 2012. V preglednem poročilu o tem, objavljenem leta 2013, je bilo ugotovljeno, da nacionalni programi nadzora salmonele pri perutnini večinoma ustrezajo svojemu namenu. V njem so bili tudi navedeni primeri dobre prakse, s katero so se ti programi izboljšali. Službe Komisije so nadaljevale revizijsko dejavnost v zvezi s tem v drugem sklopu revizij v državah članicah v obdobju med letoma 2013 in 2016. V ugotovitvah in sklepih tega sklopa se potrjuje pozitivni trend glede učinkovitosti teh programov, opisan v prejšnjem sklopu revizij. Vendar še vedno ostajajo odprta nekatera vprašanja iz prvega sklopa.

Če se z vzorcem, ki ga odvzame nosilec živilske dejavnosti, odkrijejo jate, okužene s salmonelo, je v nekaterih državah članicah običajna praksa, da se omejevalni ukrepi sprejmejo šele, ko se okužba jat potrdi z uradnim vzorcem in analizo. To je bilo storjeno tudi v primerih, ko ni bilo utemeljenega razloga za dvom o analizi prvotnega vzorca, ki ga je odvzel nosilec živilske dejavnosti. Ta praksa, zaradi katere so bili omejevalni ukrepi uvedeni z zamudo, je omogočila, da so v obdobju med prvim neskladnim in naknadnim potrditvenim rezultatom testiranja na trg vstopila morebitno okužena jajca. Zadevne države članice so prejele revizijska priporočila, naj spremenijo to prakso. Če bi vse države članice poročale o prvih neskladnih rezultatih testiranja, kot je zakonsko predpisano, bi se nadalje povečala zanesljivost podatkov držav članic o prevalenci. Službe Komisije se posvetujejo z državami članicami, da bi se pregledali cilji in ustrezno sporočanje podatkov v okviru nacionalnih programov nadzora salmonele pri perutnini za nadaljnje izboljšanje učinkovitosti teh programov. 2.2.2 Campylobacter pri reji perutnine Kampilobakterioza je najpogosteje prijavljena bolezen, ki se prenaša s hrano, med potrošniki EU od leta 2008. Za razliko od znižanja stopnje incidence salmoneloze pri ljudeh se število prijavljenih primerov kampilobakterioze povečuje. Dokazi kažejo, da je velik del bremena kampilobakterioze povezan s prisotnostjo kampilobakterja pri reji perutnine in v njeni dobavni verigi. Službe Komisije so za boljše razumevanje, kako se države članice spoprijemajo s kampilobakterjem, v letih 2015 in 2016 izvedle misije za ugotavljanje dejstev v treh državah članicah. Pristojni organi teh držav so boj proti kampilobakterju v zadnjih letih uvrstili med prednostne naloge. Cilj kratkih misij za ugotavljanje dejstev je bil, da se opredelijo sprejeti ukrepi ter zabeleži dobra praksa, izvedena v teh državah članicah, za preprečevanje, zmanjševanje ali odpravo tveganja kampilobakterja pri proizvodnji in distribuciji perutninskega mesa. Glavne ugotovitve teh misij so bile, da kljub strogim ukrepom na področju biovarnosti ni izvedljivo, da bi kampilobakter odpravili s perutninskih farm za pitanje ali jih obvarovali pred njim, zlasti v poletnih mesecih. Vendar se lahko z ukrepanjem na ravni farm znižajo stopnje kontaminacije trupov, kar ob upoštevanju razlik v prevalenci in številu bakterij Campylobacter spp. med različnimi farmami poudarja potrebo po nadaljnjih ukrepih na ravni klavnic. Taki ukrepi so lahko del veljavnih ali prihodnjih higienskih postopkov klavnic. Da bi se to doseglo, je bila leta 2017 spremenjena Uredba (ES) št. 2073/2005, da bi se določilo proizvodno higiensko merilo za kampilobakter v trupih brojlerjev in vzpostavil nadzor nad kontaminacijo trupov med zakolom. Službe Komisije so prav tako organizirale delavnico o vse večji težavi kontaminacije perutnine s kampilobakterjem, da bi med pristojnimi organi držav članic razširjale pridobljena spoznanja in primere dobre prakse iz misij za ugotavljanje dejstev o kampilobakterju. 2.2.3 Nadzor aditivov za živila in arom dima V različnih živilih se pogosto uporabljajo aditivi in arome dima. Njihova varnost je bila temeljito ocenjena ter tudi podprta s celovitim sklopom zakonodaje EU, ki določa, kako in v kateri hrani se aditivi lahko uporabljajo, da bi se izboljšala kakovost in varnost živil. Še zlasti pomembno je zagotoviti, da je njihova raba v celoti skladna s pravnimi zahtevami, saj lahko pomenijo tveganje za zdravje ljudi, če se uporabljajo v prevelikih količinah (npr. nitriti/nitrati). Zato so bile v EU za številne aditive določene mejne vrednosti, v skladu z zahtevami za označevanje proizvodov pa je potrebno ustrezno obveščanje potrošnikov. Komisija je leta 2015 izvedla sklop misij za ugotavljanje dejstev, da bi ugotovila, kako države članice izvajajo uradni nadzor na tem področju. Glavna ugotovitev v teh misijah je bila, da ima sicer večina obiskanih držav članic vzpostavljene sisteme za nadzor aditivov za živila in arom dima na različnih ravneh verige proizvodnje hrane, vendar jih je le malo namenilo posebno pozornost njihovemu nadzoru in obseg uradnega nadzora ni dal zadostnih zagotovil, da nosilci živilske dejavnosti vedno v celoti izpolnjujejo zahteve EU. Učinkovit nadzor so imele vzpostavljene tiste države članice, v katerih se prednostno obravnava zlasti nadzor aditivov z večjim tveganjem, kot so nitriti in nitrati. Nadalje je bilo ugotovljeno, da se nosilci živilske dejavnosti spoprijemajo s precejšnjimi težavami pri popolnem razumevanju in izvajanju včasih zapletenih zakonodajnih zahtev, pristojni organi pa pri preverjanju, ali je res tako. Pregledno poročilo Komisije je vsebovalo tudi ugotovitev, da bi se lahko izvedle izboljšave pri prednostni razvrstitvi uradnega nadzora aditivov z večjim tveganjem ter pri zagotavljanju usposabljanja in praktičnih smernic, ki bodo v pomoč pri uradnemu nadzoru in boljši skladnosti s strani nosilcev živilske dejavnosti. Komisija je za dosego tega leta 2016 oblikovala strokovno skupino o uporabi uradnega nadzora, posvečeno aditivom za živila in aromam dima, zagotovila usposabljanja v okviru pobude „Boljše usposabljanje za varnejšo hrano“ in razvila posebne smernice. 2.2.4 Nadzor primarne proizvodnje živil neživalskega izvora V zadnjih letih so resno nevarnost za zdravje ljudi pomenila živila rastlinskega izvora, ki naj bi se zaužila surova, kot so kalčki ali semena za kaljenje, ki so bila okužena z bakterijami ali virusi. Izbruh verocitotoksigene Escherichia coli (VTEC) v Nemčiji leta 2011 (več kot 4 000 primerov okužbe pri ljudeh in 55 smrtnih primerov) je bil povezan z uživanjem kaljenih semen, leta 2012 pa je do zdaj največji zabeleženi izbruh bolezni, ki se prenaša s hrano, v Nemčiji (norovirus v zmrznjenih jagodah, ki je povzročil skoraj 11 000 primerov gastroenteritisa) jasno nakazal pomanjkljivost v sistemih uradnega nadzora v EU. Službe Komisije so v obdobju med letoma 2013 in 2016 izvedle sklop revizij za oceno sistemov nadzora, vzpostavljenih za preprečevanje mikrobiološke kontaminacije v primarni proizvodnji živil neživalskega izvora, ki naj bi se zaužila surova. Revizije so se usmerile zlasti v sistem uradnega nadzora nad sledljivostjo semen za kaljenje in kalčkov, mikrobiološka merila, ki se uporabljajo, odobritev obratov za proizvodnjo kalčkov ter nadzor nad uvoženimi semeni za kaljenje. V revizijah so bile ugotovljene številne pomanjkljivosti glede uradnega nadzora vzdolž proizvodne verige kalčkov. V več državah članicah sistem za uradni nadzor nad primarno proizvodnjo živil neživalskega izvora, ki naj bi se zaužila surova, ni bil vzpostavljen ali pa je bil zelo omejen. Poleg tega uradni nadzor ni bil načrtovan na podlagi učinkovite ocene tveganja, kot so postopki vzorčenja, ki temeljijo na statističnih podatkih, ali pa ustrezne ocene bolnišničnega zdravljenja in smrti kot posledic bolezni, ki se prenašajo s hrano, zaradi uživanja živil rastlinskega izvora niso na voljo. O teh pomanjkljivostih se je razpravljalo s pristojnimi organi držav članic, da bi se poiskale rešitve, s katerimi so države članice nato prilagodile in izboljšale svoje sisteme uradnega nadzora. Z ugotovitvami in sklepi revizij so se tudi okrepile nove smernice Komisije za odpravljanje mikrobioloških tveganj pri mehkem sadju in zelenjavi. Te smernice upoštevajo tudi ustrezna mnenja Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) ter podpirajo delo pristojnih organov držav članic in pridelovalcev, da se izvajajo učinkoviti sistemi nadzora na podlagi tveganja v boju proti nastajajočim mikrobiološkim tveganjem živil rastlinskega izvora. 2.3 VARNOST KRME Sektor krme je zelo pomemben v proizvodni verigi živil živalskega izvora. Službe Komisije so v letih 2015 in 2016 vsem državam članicam poslale vprašalnik, ki so mu sledile misije za ugotavljanje dejstev v več državah članicah, v okviru katerih se je preučevalo sodelovanje med zasebnimi shemami certificiranja in uradnim nadzorom v sektorju krme. V štirih državah članicah so pristojni organi tesno sodelovali z zasebnimi shemami in ocenili so, da so primerne kot sredstvo za nadomestitev ali zmanjšanje uradnega nadzora. Rezultat v teh državah je bilo zmanjšanje uradnega nadzora za tiste nosilce dejavnosti poslovanja s krmo, ki so bili člani shem, in posledična racionalnejša uporaba uradnih sredstev. Službe Komisije so ob koncu postopka organizirale delavnico, da bi omogočile razprave med državami članicami o koristih takega sodelovanja in izzivih (npr. zagotavljanje varstva podatkov in preverjanje zanesljivosti zasebnega nadzora), pri čemer je večina držav članic opazila prednosti izkoriščanja zasebnega nadzora za uradne namene. Ta možnost je določena tudi v členu 9(1)(d) Uredbe (EU) 2017/625.

2.4 NADZOR PRI UVOZU Za varen uvoz živali, proizvodov živalskega izvora, živil rastlinskega izvora in krme v EU je ključen celovit uvozni režim, podprt z učinkovitim in zanesljivim nadzorom. Revizije, ki jih izvajajo službe Komisije na tem področju, so zato pomembno zagotovilo, da se v vseh državah članicah uporabljajo visoki in enotni standardi. Revizije so redno usmerjene v nadzor na mejnih kontrolnih točkah in določenih vstopnih točkah v EU ter območjih, navedenih v nadaljevanju. 2.4.1 Nadzor na mejah za preprečitev vnosa afriške prašičje kuge v EU Učinkovit uradni nadzor na mejah je prav tako bistven za preprečevanje vnosa živalskih bolezni, ki jih povzročajo virusi, v živilih živalskega izvora v osebni prtljagi potnikov in z vozili za prevoz živine. Virus afriške prašičje kuge, ki lahko povzroči ogromne izgube v okuženih prašičjih čredah, se je v zadnjih letih v Unijo vnesel prek njenih vzhodnih meja. Komisija je aprila 2016 izvedla sklop ciljno usmerjenih misij za ugotavljanje dejstev v osmih državah članicah, ki mejijo na Rusijo, Belorusijo in Ukrajino, da bi ocenila, kako sta se opravljala posebni nadzor na mejah iz Izvedbenega sklepa Komisije 2013/426/EU in splošni nadzor nad osebno prtljago potnikov, opisan v Uredbi (ES) št. 206/2009. S temi misijami sta bili poudarjeni potrebi po izboljšanju ozaveščenosti potnikov o tveganjih, ki jih lahko pomenijo živila, in po boljši komunikaciji med agencijami (sanitarni organi, carinska uprava in mejna straža), ki delujejo na vseh morebitnih točkah vnosa bolezni. Države članice so upoštevale pridobljena spoznanja, da bi se izboljšale zlasti informacije za državljane o zahtevah glede osebne prtljage potnikov in omogočila boljša komunikacija med različnimi akterji, povezanimi z nadzorom na mejah. 2.4.2 Nadzor pri uvozu živil neživalskega izvora V prejšnjem poročilu so bili opisani rezultati revizij o delovanju sistemov uradnega nadzora pri uvozu živil neživalskega izvora. Bistvena pomanjkljivost se je nanašala na zagotavljanje popolne sledljivosti blaga, ki je predmet poostrenega uradnega nadzora v skladu z Uredbo (ES) št. 669/2009, za proizvode iz Izvedbene uredbe (ES) št. 884/2014 po nadaljnjem prevozu ali prevozu do določenih vstopnih točk za fizične preglede. Poleg tega nosilci dejavnosti pogosto niso izpolnili svoje obveznosti, da bi nadzorne organe predhodno obvestili o prispetju pošiljk. Službe Komisije so za obravnavanje teh pomanjkljivosti sprejele več ukrepov. Prvič, dogovorile so se o novih postopkih sodelovanja med državami članicami v primeru nadaljnjega prevoza. Drugič, izboljšan je bil vzorčni obrazec enotnega vstopnega dokumenta, ki ga morajo izpolniti nosilci dejavnosti in nadzorni organ, in sicer glede določb o nadaljnjem prevozu.Tretjič, Komisija je leta 2014 objavila delovni dokument služb Komisije o izvajanju Uredbe (ES) št. 669/2009, ki vsebuje priporočilo, da imajo carinski organi možnost, da v prosti pretok sprostijo pošiljke ustreznega blaga šele, ko se s pregledi potrdi, da so bili enotni vstopni dokumenti pravilno izpolnjeni. Nazadnje, Komisija je sprejela Izvedbeno uredbo (EU) št. 884/2014, ki uvaja posebne pogoje za uvoz nekaterih živil, predvsem zaradi tveganja onesnaženja z aflatoksini. 2.5 ZDRAVJE RASTLIN 2.5.1 Nadzor nad škodljivimi organizmi in boleznimi Pravila EU o zdravju rastlin so namenjena varstvu kmetijskih rastlin, sadja, zelenjave, cvetja in okrasnih rastlin ter gozdov pred škodljivci in boleznimi (škodljivi organizmi), tako da preprečujejo njihov vnos v EU ali njihovo širjenje po EU. To je posebej pomembno ob upoštevanju svetovne trgovine z navedenimi proizvodi. Službe Komisije so izvedle številne revizije in analize na področju zdravja rastlin, da bi preverile, ali se upoštevajo pravila EU. Revizije, ki so temeljile na podatkih iz sistema obveščanja o zadržanju pošiljk EUROPHYT, ki pošlja uradna obvestila o pojavu škodljivih organizmov pri uvoženih rastlinah in drugih predmetih ter na novem mesečnem seznamu za opozarjanje, so bile usmerjene na tiste države nečlanice EU, iz katerih je bilo zadržano veliko število uvoženih pošiljk, ki so vsebovale škodljive organizme. Te podatke je podrobno analizirala tudi delovna skupina Komisije in držav članic, ki je Komisijo usmerjala pri sprejemanju določenih ukrepov in dejavnosti, kot so revizije, dialog z udeleženimi državami ali selektivna prepoved uvoza. Zaradi teh dejavnosti se je zmanjšalo število zadržanih pošiljk na leto, in sicer z 2 310 na prvem seznamu za opozarjanje (novembra 2014) na 1 733 1. decembra 2016, da bi se število zadržanih pošiljk in s tem morebitna tveganja za zdravje rastlin še zmanjšala, pa je potrebnega še več dela. Na splošno obstaja stalna potreba po boljšem prepoznavanju in oceni dejavnikov tveganja ter boljši ciljni usmerjenosti dejavnosti držav članic, zlasti glede na nove izbruhe in širjenje škodljivih organizmov in bolezni po EU ter nove informacije o naboru gostiteljev in vektorjih. V povezavi z izkoreninjenjem škodljivih organizmov v državah članicah je bil za države članice razvit nov modul v okviru sistema EUROPHYT za uradno obveščanje o izbruhih na ozemlju EU. Tako naj bi se okrepila hitra izmenjava in analiza ključnih informacij, da bi bilo mogoče izbruhe bolj pravočasno in učinkoviteje obravnavati. Za enega najhujših škodljivih organizmov, tj. borovo ogorčico, je bila vzpostavljena projektna skupina, sestavljena iz nacionalnih strokovnjakov držav članic in osebja nadzornih služb Komisije, da bi pomagala pri oblikovanju strategije za zatiranje škodljivega organizma v dveh prizadetih državah članicah. Njena naloga je bila opraviti medsebojni strokovni pregled obstoječih strategij nadzora in nadziranje učinkovitega izvajanja akcijskih načrtov za ohranjanje borove ogorčice pod nadzorom. Objavljeno je bilo pregledno poročilo, ki je temeljilo na več sestankih in obiskih v zadevnih državah. Priporočila iz poročila so bila večinoma že izvedena. Še en škodljiv organizem je uničevalna bakterija Xylella fastidiosa, ki je povzročila resno škodo na oljčnih drevesih in katere izbruhi so se v različnih državah članicah pazljivo spremljali, tudi s pogostimi revizijami od prvega odkritja v Italiji ob koncu leta 2013. Z rezultati revizij in nadaljnjim spremljanjem s strani služb Komisije se je precej pripomoglo k izboljšanju nadzora v državah z izbruhi. Komisija je Italiji, v kateri organi ne zaustavljajo širjenja škodljivega organizma, julija 2017 poslala obrazloženo mnenje. 2.6 PESTICIDI 2.6.1 Nadzor nad trženjem in uporabo fitofarmacevtskih sredstev Fitofarmacevtska sredstva (v nadaljnjem besedilu: FFS) se uporabljajo zlasti v kmetijstvu, pa tudi gozdarstvu, hortikulturi, na območjih za rekreacijo in v domačih vrtovih. V EU se uporabljajo stroga pravila glede trženja in uporabe FFS. Za preverjanje, ali sistemi nadzora v državah članicah učinkovito delujejo, sta bila med letoma 2012 in 2016 opravljena dva obsežna sklopa revizij, ki sta vključevala nadzor trženja in uporabe FFS, . Glede trženja FFS je bilo pri revizijah, ki so jih opravile službe Komisije, ugotovljeno, da pri načrtovanju nadzora držav članic niso bila v zadostni meri upoštevana tveganja, povezana z uvozniki, proizvajalci in izvajalci prepakiranja FFS. Zato sta bila pogostost in obseg nadzora nad temi nosilci dejavnosti na splošno nezadostna. Nadzor nad temi specializiranimi nosilci dejavnosti je bil dodatno oslabljen zaradi pomanjkanja posebnega usposabljanja za inšpektorje ter nezadostne formulacije in analize načrtov nadzora. Večina držav članic ne izvaja nadzora nad FFS, namenjenimi uporabi v drugih državah članicah ali državah nečlanicah EU. To pomembno pomanjkljivost v sistemih nadzora je mogoče zlahka izkoristi za dajanje neskladnih proizvodov na trg. Pri revizijah se je zaradi teh pomanjkljivosti pri nadzoru nad trženjem FFS ugotovilo, da ni zadostnega zagotovila, da se bodo odkrili ponarejeni ali nedovoljeni pesticidi.

Vendar je namen vse bolj razvitih sistemov uradnega nadzora nad uporabniki skupaj z napredkom na področju trajnostne rabe pesticidov uporabnikom dati zagotovila o vse bolj odgovorni rabi FFS. Da bi države članice lažje odpravile pomanjkljivosti v sistemu, so službe Komisije oblikovale dve delovni skupini. Delovna skupina o analizi formulacije FFS pripravlja referenčne dokumente, ki državam članicam zagotavljajo smernice o analitskih metodah, ki jih morajo uporabiti, in razlagi analitskih izsledkov na tem zapletenem področju. Delovna skupina o izvajanju pravil glede FFS je oblikovala predlogo za usklajeno poročanje o nadzoru nad trženjem in uporabo FFS. Po potrebi organizira tudi delavnice za druga posebna vprašanja, povezana z nadzorom nad FFS. 2.6.2 Registracija fitofarmacevtskih sredstev Ko je aktivna snov odobrena na ravni EU, lahko država članica izda registracijo za posamezno FFS le na podlagi podrobne ocene, ki vključuje vrsto različnih področij, kot so izpostavljenost izvajalca, toksikologija, usoda v okolju, ekotoksičnost in učinkovitost. Za optimiziranje tega postopka je v Uredbi (ES) št. 1107/2009 vzpostavljen sistem registracije po conah. V sklopu revizij za oceno teh sistemov registracije, ki jih je Komisija v državah članicah začela izvajati leta 2016, je bilo ugotovljeno, da večina držav članic ne izpolnjuje skoraj nobenega roka, določenega v zakonodaji. Eden od razlogov za to je, da države članice ne izkoristijo ustrezno možnosti uporabe ocenjevanja drugih držav članic, kar je temelj sistema EU registracije po conah. S takimi zamudami pri obravnavi vlog bi se lahko ogrozil namen zakonodaje EU, tj. zagotoviti visoko stopnjo varovanja zdravja in okolja. Z revizijami Komisije so se opredelile tudi dobre prakse, ki so lahko državam članicam v pomoč pri izboljšanju njihovih sistemov registracije. 2.6.3 Nadzor nad trajnostno rabo pesticidov Cilj direktive o trajnostni rabi pesticidov je zmanjšati tveganja in vplive uporabe pesticidov na zdravje ljudi in okolje ter spodbujati uporabo integriranega varstva rastlin pred škodljivimi organizmi in alternativnih pristopov. Komisija je za preverjanje, ali se ukrepi iz te direktive izvajajo, leta 2016 izvedla izčrpno raziskavo za vse države članice, ki ji je leta 2017 sledil sklop misij za ugotavljanje dejstev v šestih državah članicah. Raziskava in analiza nacionalnih akcijskih načrtov držav članic kažeta, da je izvajanje Direktive neenotno, saj so bile nekatere države članice dejavnejše do drugih. Po eni strani so bili usposabljanje in sistemi potrdil za poklicne uporabnike uvedeni v vseh državah EU; do zdaj so bili skoraj štirje milijoni kmetov usposobljeni za varno uporabo pesticidov. Poleg tega je bilo za natančno in varno uporabo preskušenih 900 000 škropilnic. Države članice so sprejele pomembne ukrepe za uvedbo programov usposabljanja izvajalcev, celotno območje, ki je bilo s pesticidi tretirano iz zraka, pa se je precej zmanjšalo, saj je to zdaj dovoljeno le v zelo omejenih okoliščinah. Čeprav je integrirano varstvo rastlin pred škodljivimi organizmi temelj Direktive, se po drugi strani premalo uporablja. In to kljub dejstvu, da se je število pesticidov z nizkim tveganjem/nekemičnih pesticidov, odobrenih na ravni EU, od leta 2009 podvojilo. Države članice ne preverjajo sistematično skladnosti z načeli integriranega varstva rastlin pred škodljivimi organizmi na ravni posameznega pridelovalca. Poleg tega države članice še niso določile jasnih meril, da bi zagotovile, da bi vsi poklicni uporabniki izvajali splošna načela integriranega varstva rastlin pred škodljivimi organizmi. S potekajočo revizijo nacionalnih akcijskih načrtov s strani držav članic bi se lahko odpravile pomanjkljivosti, ugotovljene v poročilu Komisije, vključno s potrebo po določitvi natančnejših in bolj izmerljivih ciljev, da bi bilo mogoče državljanom pokazati napredek pri zmanjšanju tveganj. Komisija je na podlagi sklopa šestih misij za ugotavljanje dejstev v državah članicah leta 2017 oblikovala obsežen delovni program za obisk držav članic in oceno posodobljenih nacionalnih akcijskih načrtov ter izvedbo dogodkov usposabljanja za izboljšanje izvajanja na ravni držav članic. 2.7 ZDRAVJE ŽIVALI Cilj strategije EU za zdravstveno varstvo živali je vzpostavitev močnega okvira nadzora, usmerjenega v preventivne ukrepe, nadzor bolezni, posebni uradni nadzor in raziskave, saj je bolje preprečevati kot zdraviti. Tako se lahko zniža stopnja incidence bolezni živali z morebitnimi uničujočimi posledicami in čim bolj omeji vpliv izbruhov. Službe Komisije so pripravljenost držav članic za odzivanje na bolezni živali preverile z izvedbo revizij na več področjih, od katerih sta dve omenjeni v nadaljevanju. 2.7.1 Načrtovanje držav članic glede ravnanja v nepredvidljivih razmerah kot odziv na bolezni živali Službe Komisije so med letoma 2014 in 2016 opravile revizije načrtov držav članic glede ravnanja v nepredvidljivih razmerah na področju bolezni živali. Ob napredovanju revizij in primerjavi z rezultati prejšnjih revizij je bil opazen napredek na področjih, kot so registracija prostorov z živalmi, diagnostične zmogljivosti, dodeljevanje sredstev in jasna razdelitev odgovornosti. V državah članicah je bil opazen pozitiven trend v kakovosti in popolnosti pisnih načrtov in priročnikov. Izboljšali so se tudi postopki za oddajo javnih naročil in praktično usposabljanje za zaposlene. Z revizijami je bila odkrita pomembna splošna pomanjkljivost glede cepljenja v nujnih primerih in pripravljenosti za hitro depopulacijo farm. Poudarjene so bile tudi precejšnje razlike v zmogljivosti zgodnjega odkrivanja bolezni in pri odzivanju na obsežne izbruhe. Službe Komisije so z zbranimi informacijami v tem obdobju organizirale različne zadevne dejavnosti, vključno s sestanki strokovnjakov, obiski nacionalnih organov in vrsto praktičnih usposabljanj, na katerih so se zbrali uradniki iz več držav članic in sosednjih držav, kar je omogočilo boljšo komunikacijo in izmenjavo izkušenj med nacionalnimi službami. Bolezni živali, ki sta imeli pomembne družbene in gospodarske vplive, sta se vnesli v EU v letih 2014 (afriška prašičja kuga) in 2015 (okužba z virusom vozličastega dermatitisa), in se razširili v več držav. Pomanjkljivosti, odkrite med navedenimi revizijami načrtovanja ravnanja v nepredvidljivih razmerah, so bile očitne, ko so organi poskušali obvladovati ti bolezni. Službe Komisije so od leta 2014 izvajale revizije v prizadetih državah, pri čemer so se usmerjale v nadzorne ukrepe za obvladovanje in izkoreninjenje bolezni, in drugih ogroženih državah, da bi jim pomagale izboljšati njihovo pripravljenost. Z revizijami so se opredelile posebne pomanjkljivosti pri izvajanju, prispevalo pa se je tudi k spodbujanju doslednega izvajanja ukrepov za obvladovanje in izkoreninjenje bolezni v Uniji. Službe Komisije so se odzvale tudi z neposredno tehnično in finančno podporo državam članicam, z misijami strokovnih skupin za nujne primere in podpornimi ukrepi za boljšo pripravljenost, nadzor in odziv ter vzpostavile banko cepiv v nujnih primerih za okužbo z virusom vozličastega dermatitisa, da bi zagotovile učinkovit zgodnji odziv na izbruhe. Na tehničnih sestankih so se z uradniki sosednjih držav izmenjali rezultati revizij in pridobljena spoznanja, da bi se pokazala popolna preglednost ter izmenjali znanje in izkušnje, saj je v interesu Unije, da se zmanjša tveganje vnosa bolezni iz sosednjih držav nečlanic EU. 2.7.2 Uradni nadzor nad akvakulturo rib

Področje akvakulture pridobiva pomembnost povsod po svetu, je pa tudi pomemben gospodarski sektor v EU, ki zaposluje približno 85 000 oseb, pri čemer je EU na svetovni ravni med desetimi največjimi proizvajalkami akvakulture. Med septembrom 2014 in novembrom 2015 je bil v sedmih državah članicah in na Norveškem opravljen sklop misij za ugotavljanje dejstev, da bi se pridobil pregled nad tem, kako so nacionalni sistemi uradnega nadzora usklajeni z zakonodajo EU na področju akvakulture, vključno z zahtevami glede zdravja živali. V preglednem poročilu sklopa misij je bilo ugotovljeno, da se v gojilnicah izvaja uradni nadzor in podpira razvoj sektorja kot celote. Na ključnih področjih so bile ugotovljene številne težave, zlasti glede slabih postopkov registracije, ki so vplivale na sposobnost pristojnih organov, da bi imeli jasen pregled nad zdravstvenim statusom v sektorju, ter nosilcev dejavnosti, da bi zanesljivo preverili zdravstveni status odpremnih in prejemnih gojilnic. Različne stopnje strokovnega znanja in izkušenj pristojnih organov so vplivale na njihovo sposobnost odkrivanja zdravstvenih težav med uradnim nadzorom. Poleg tega je učinkovitost zgodnjega odkrivanja bolezni pri ribah z uporabo podatkov iz pasivnega nadzora omejena zaradi neobstoja skupnega pristopa k pojmu „znatnega povečanja ribolovne umrljivosti“. Ugotovljeno je bilo tudi, da je zaradi omejene razpoložljivosti zdravil za uporabo v veterinarski medicini zdravljenje nekaterih bolezni neoptimalno in da obstaja možnost povečanja antimiktobične odpornosti. Da bi Komisija preprečila splošno povečanje antimiktobične odpornosti in med drugim omejila neprimerno rabo antimikrobikov pri živalih, je začela izvajati celovit program v okviru „ukrepov EU proti antimiktobični odpornosti“. Službe Komisije bodo po posvetovanju z vsemi udeleženimi stranmi (npr. pristojnimi organi držav članic, deležniki, državami nečlanicami EU) v okviru vrste ukrepov za obravnavanje večine vprašanj iz tega poročila do aprila 2019 sprejele več delegiranih in izvedbenih aktov v okviru novih pravil o zdravju živali. S temi akti naj bi se poenostavile in po potrebi pojasnile zahteve glede premikov in obvladovanja bolezni ter zmanjšalo upravno breme, ki med drugim zadeva registracijo in odobritev. 2.8 DOBROBIT ŽIVALI Na področju dobrobiti živali so službe Komisije izvedle številne revizijske dejavnosti in študijske obiske o dveh ključnih temah. 2.8.1 Dobrobit živali med prevozom Z revizijami služb Komisije so bile vedno znova ugotovljene težave z izvajanjem zahtev iz Uredbe (ES) št. 1/2005. Komisija je svojo pozornost usmerila v pripravo smernic o dobrih praksah in izboljšanje sodelovanja med državami članicami za zagotovitev večje usklajenosti izvajanja veljavnih pravil. Službe Komisije so ob upoštevanju tega začele izvajati triletni pilotni projekt, katerega cilj je izboljšati dobrobit živali med prevozom s pripravo in razširjanjem smernic o dobrih praksah za pet glavnih živalskih vrst (govedo, konje, prašiče, perutnino in ovce), ki se v državah članicah EU in države nečlanice EU prevažajo za zakol, pitanje in vzrejo. Končna različica smernic o dobrih praksah je že na voljo in je bila v okviru obsežne kampanje za razširjanje informacij posredovana evropskim deležnikom, vključno z elementi, kot so posebno spletišče, sestanki, predstavitve na terenu, publikacije itd. Kampanja se bo nadaljevala do sredine leta 2018. Države članice morajo službam Komisije zagotoviti informacije o pregledih, ki jih izvajajo v skladu z Uredbo (ES) št. 1/2005. Službe Komisije so organizirale obiske nacionalnih strokovnih skupin v državah članicah z dobrimi praksami na področju pregledov vozil za prevoz živine, s čimer so olajšale izmenjavo tehničnega znanja in izkušenj. Nacionalni organi so se posledično zavezali, da bodo razvili podobne dobre prakse. Te so vključevale boljše prednostno razvrščanje pregledov, razvrščanje kršitev za zagotovitev usklajenih izvršilnih ukrepov in več praktičnega usposabljanja za prevoznike živali. Poleg tega so službe Komisije s sestanki še naprej omogočale sodelovanje med nacionalnimi kontaktnimi točkami držav članic za zaščito živali med prevozom. Skupna vprašanja, opredeljena na teh sestankih in študijskih obiskih, so bila predstavljena tudi skupinam teh nacionalnih strokovnjakov, ki so razvijali „mrežne dokumente“, ki vsebujejo smernice o praktičnem izvajanju zahtev in opredeljujejo dobre prakse nadzora, se o njih dogovarjali in jih izdelali. 2.8.2 Zaščita živali pri usmrtitvi Službe Komisije so izvedle teoretično analizo, pilotno revizijo leta 2013 in sklop revizij, da bi pregledale prizadevanja držav članic v zvezi z izvajanjem Uredbe (ES) št. 1099/2009 o zaščiti živali pri usmrtitvi. Sklop revizij je zajemal tudi preprečevanje prevoza za to neprimernih živali do klavnic in uporabo kazalnikov dobrobiti za brojlerje na farmah. Sledila so mu tri pregledna poročila za posamezne oddelke (dobrobit živali pri zakolu, dobrobit živali med prevozom in dobrobit piščancev, ki se gojijo za proizvodnjo mesa), pri čemer so v vsakem od njih opisane dobre prakse in pogoste neskladnosti. Komisija je organizirala tudi dva posebna dogodka v okviru programa „Boljše usposabljanje za varnejšo hrano“: enega o zaščiti živali pri usmrtitvi in drugega o spremljanju kazalnikov v klavnici za izboljšanje dobrobiti brojlerjev na farmah. 2.9 ANTIMIKROBIČNA ODPORNOST Komisija je v okviru Akcijskega načrta Evropske komisije proti naraščajoči nevarnosti odpornosti proti antimikrobikom iz leta 2011 z revizijami preverila, kako se izvajata obvezno spremljanje antimikrobične odpornosti pri živalih in živilih ter poročanje o njej. Zbrala je tudi informacije o politikah za spodbujanje preudarne rabe antibiotikov pri živalih. Zahteve EU o spremljanju antimikrobične odpornosti pri živalih in živilih ter poročanju o njej so določene v Izvedbenem sklepu 2013/652/EU. S sklopom revizij je bilo ugotovljeno, da so države članice precej izboljšale zasnovo in izvajanje večine veljavnih zahtev za odvzem vzorcev in testiranje. V zadevnem preglednem poročilu so bila navedena nekatera področja, na katerih so še potrebne izboljšave in ki so povezana z zbiranjem podatkov in mrežami nacionalnih laboratorijev ter sporočanjem podatkov Evropski agenciji za varnost hrane. V poročilu so bili tudi izpostavljeni primeri dobre prakse, ki presegajo to, kar se zahteva v zakonodaji. Informacije o preudarni rabi antimikrobikov so se zbrale s sklopom misij za ugotavljanje dejstev. V teh misijah je bilo ugotovljeno, da imajo skoraj vse države vzpostavljen sklop politik za preudarno rabo. To vključuje cilje za zmanjšanje uporabe antimikrobikov in prepoved uporabe kritično pomembnih antimikrobikov pri nekaterih živalskih vrstah. Skupni učinek politik, ki se izvajajo, je lahko znatno zmanjšanje uporabe antimikrobikov. To lahko doseže več kot 50 %, tudi če so nacionalne strategije v zgodnji fazi in so s tem povezane politike prostovoljne narave. V zadevnem preglednem poročilu je poudarjena morebitna povezava med zmanjšanjem uporabe antimikrobikov in nižjimi stopnjami odpornosti proti njim. Priložnosti za izboljšave in dobre prakse, opredeljene v okviru teh revizij in misij za ugotavljanje dejstev, so se prav tako izkoristile pri razvoju celovitega „akcijskega načrta EU Eno zdravje proti antimikrobični odpornosti“. 2.10 EKOLOŠKA PRIDELAVA