SL Uradni list Evropske unije C 277/100

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu odločbe Sveta o smernicah za politike zaposlovanja držav članic

(COM(2008) 869 konč. – 2008/0252 (CNS))

(2009/C 277/21)

Samostojni poročevalec: G. JANSON

Svet Evropske unije je 3. februarja 2009 sklenil, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog odločbe Sveta o smernicah za politike zaposlovanja držav članic

COM(2008) 869 konč. - 2008/0252 (CNS).

Strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 6. aprila 2009. Poročevalec je bil g. JANSON.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 453. plenarnem zasedanju 13. in 14. maja 2009 (seja z dne 13. maja) s 193 glasovi za, 7 proti in 9 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 V skladu s členom 128(2) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti je treba veljavnost smernic za politike zaposlovanja za leto 2009 potrditi s sklepom Sveta po posvetovanju z Evropskim parlamentom, Odborom regij in Evropskim ekonomsko-socialnim odborom.

1.2 EESO podpira predlog, da se veljavnost smernic za politike zaposlovanja za obdobje 2008–2010 potrdi ob upoštevanju spodaj navedenih pripomb za leto 2009.

1.3 Nacionalni programi reform bi morali glede politike zaposlovanja ter pravic in dolžnosti delavcev postati ambicioznejši.

1.4 Tudi v prihodnje bo treba namenjati veliko več poudarka vključevanju mladih v trg dela in se odločno boriti proti diskriminaciji.

1.5 Prehod v gospodarstvo, ki temelji na znanju, terja veliko večjo zavzetost, usmerjeno k poklicnemu izobraževanju in vseživljenjskemu učenju. Pomembno je dosledneje vključevati naložbe v raziskave, razvoj in inovacije.

1.6 Po mnenju Odbora v smernicah za politike zaposlovanja ni namenjeno dovolj pozornosti vprašanjem enake obravnave spolov ter združljivosti poklicnega in družinskega življenja.

1.7 Gospodarsko krizo bosta spremljali rastoča brezposelnost in upadajoča stopnja zaposlovanja; to bo EU posredno oviralo pri doseganju ciljev, določenih v smernicah za zaposlovanje.

1.8 Pomembno je, da države članice namenijo prednost tistim smernicam, ki so pomembne za zaposlovanje in rast. To so: 1. izvajanje politike zaposlovanja, usmerjene v doseganje polne zaposlenosti, izboljšanje kakovosti in produktivnosti pri delu ter krepitev socialne in ozemeljske kohezije; 2. ustvarjanje vključujočih trgov dela, povečanje privlačnosti dela in zagotavljanje, da se delo iskalcem zaposlitve, tudi težje zaposljivim osebam in neaktivnemu prebivalstvu, splača; 3. razširjanje in izboljšanje naložb v človeški kapital (1).

1.9 EESO poudarja, da bi morali biti socialni partnerji in civilna družba vključeni v vse faze priprave in uresničevanja smernic.

2. Kratka vsebina dokumenta Komisije

2.1 Smernice predstavljajo nacionalne zaveze, sprejete na ravni EU, in določajo splošne cilje za države članice, ki jih je treba uresničiti v okviru programov nacionalnih reform. Veljavnost integriranih smernic se bo ob koncu prvega triletnega cikla iztekla in treba jo bo potrditi za naslednji cikel.

2.2 Po mnenju Komisije so si države članice v prvem triletnem ciklu (2005–2008) prizadevale za pospešeno izvajanje strukturnih reform. Reforme v smislu lizbonske strategije so prispevale k povečanju potenciala gospodarske rasti držav članic. Tako je evropsko gospodarstvo lahko bolje preneslo tudi zunanje pretrese, kot so višje cene energije in surovin ter nihanja menjalnih tečajev.

2.3 Novo upravljanje lizbonske strategije s poudarkom na partnerstvu med evropsko ravnijo in ravnijo posameznih držav se je po mnenju Komisije izkazalo za uspešno. Po njenem mnenju integrirane smernice izpolnjujejo svojo vlogo in jih zato ni treba revidirati.

3. Prejšnje ugotovitve EESO

3.1 Lani je EESO v enem svojih mnenj analiziral smernice in njihove pomanjkljivosti (2). Ta analiza še vedno drži.

3.2 Odbor je menil, da nacionalni programi reform glede politike zaposlovanja ter pravic in dolžnosti delavcev niso dovolj ambiciozni. To je povezano s tem, da države članice v okviru sedanjih smernic lahko same določajo svoje cilje, zaradi česar obstaja bojazen, da ukrepov politike zaposlovanja ni več mogoče presojati na podlagi jasnih in količinsko opredeljivih ciljev.

3.3 Tudi v prihodnje bo treba namenjati veliko več poudarka vključevanju mladih v trg dela in se odločno boriti proti diskriminaciji na podlagi starosti, invalidnosti ali etnične pripadnosti.

3.4 Če naj EU postane gospodarski prostor, ki temelji na znanju, je za prehod na gospodarstvo, ki temelji na znanju, potrebna veliko odločnejša zavzetost, usmerjena k poklicnemu izobraževanju in vseživljenjskemu učenju, da se doseže prilagoditev novim tehnologijam, pri tem preoblikuje industrijsko podlago in posameznikom omogoči pridobivanje prenosljivega znanja. Pri tem je treba pri vključevanju vlaganj v raziskave, razvoj in inovacije ukrepati dosledneje, da se spodbudi gospodarstvo in obenem ustvarjajo tudi nova delovna mesta (3).

3.5 V smernicah za politike zaposlovanja niso dovolj upoštevana vprašanja enake obravnave spolov ter združljivosti družinskega in poklicnega življenja. To je pomembno zaradi obvladovanja problemov v zvezi z demografskimi spremembami in starajočimi se delavci.

3.6 Poleg tega je Odbor poudaril pomen ustreznih finančnih sredstev na nacionalni in evropski ravni za uspešno izvajanje ukrepov politik zaposlovanja.

4. Splošne ugotovitve

4.1 Gospodarsko krizo bo kratkoročno in srednjeročno spremljala rastoča brezposelnost in upadajoča stopnja zaposlovanja; to bo EU posredno oviralo pri doseganju ciljev v okviru lizbonskega procesa.

4.2 Četudi so bili pred krizo doseženi nekateri uspehi, razlike znotraj držav članic in med njimi pri doseganju ciljev in izvajanju različnih ukrepov ostajajo velik problem, ki se z gospodarsko krizo še zaostruje.

4.3 Če želijo države članice preprečiti globoko recesijo iz tridesetih let, je po mnenju Odbora pomembno, da izvajajo predvsem tiste smernice, ki so pomembne za zaposlovanje in rast. Kriza bo najhuje prizadela države, v katerih si vlada ni prizadevala za spodbujanje zaposlovanja v gospodarstvu, temveč je vodila enako politiko kot v dobrih gospodarskih razmerah.

4.4 V zvezi s tem so mišljene naslednje smernice: 1. izvajanje politike zaposlovanja, usmerjene v doseganje polne zaposlenosti, izboljšanje kakovosti in produktivnosti pri delu ter krepitev socialne in ozemeljske kohezije; 2. ustvarjanje vključujočih trgov dela, povečanje privlačnosti dela in zagotavljanje, da se delo iskalcem zaposlitve, tudi težje zaposljivim osebam in neaktivnemu prebivalstvu, splača; 3. razširjanje in izboljšanje naložb v človeški kapital (4).

4.5 V zvezi s tem je bistvenega pomena, da Komisija in drugi akterji hitro poenostavijo določbe za uporabo strukturnih skladov, socialnega sklada in globalizacijskega sklada za financiranje izvajanja smernic za politike zaposlovanja. EESO vnovič poudarja pomen ustreznih finančnih sredstev na nacionalni in evropski ravni, da se lahko nameni prednost pobudi za zaposlovanje.

4.6 EESO bi pozdravil pomembnejšo vlogo Komisije pri pripravi evropskih in nacionalnih ciljev ter v procesu opazovanja in ocenjevanja. S tem bi letna poročila v okviru nacionalnih programov reform v posameznih državah članicah pridobila na pomenu.

4.7 EESO poudarja, da bi morali biti socialni partnerji in civilna družba vključeni v vse faze priprave in uresničevanja smernic.

V Bruslju, 13. maja 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Integrirane smernice št. 17, 19 in 23 (COM(2007) 803 konč./3, del V).

(2) Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu odločbe Sveta o smernicah za politike zaposlovanja držav članic (na podlagi člena 128 Pogodbe ES) z dne 13. februarja 2008 (UL C 162, 25.6.2008), poročevalec g. Greif.

(3) EESO je to vprašanje v preteklosti že obravnaval. Glej npr. mnenji EESO o

— naložbah v znanje in inovacije (lizbonska strategija) z dne 12.7.2007, poročevalec g. WOLF (UL C 256, 27.10.2007), in

— sodelovanju in prenosu znanja med raziskovalnimi organizacijami, industrijo in MSP – pomembnem pogoju za inovacije z dne 26.2.2009, poročevalec g. WOLF (UL C 218, 11.9.2009, str. 8).

(4) Glej opombo 1.