SL Uradni list Evropske unije C 317/15

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o odnosih EU-Bosna in Hercegovina: vloga civilne družbe

(raziskovalno mnenje)

(2009/C 317/03)

Poročevalec: Patrik ZOLTVÁNY

Komisarka Margot Wallström in komisar Olli Rehn sta Evropski ekonomsko-socialni odbor z dopisom z dne 2. septembra 2008 zaprosila za raziskovalno mnenje o naslednji temi:

Odnosi EU-Bosna in Hercegovina: vloga civilne družbe.

Strokovna skupina za zunanje odnose, zadolžena za pripravo dela na tem področju, je mnenje sprejela 23. junija 2009. Poročevalec je bil g. ZOLTVÁNY.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 455. plenarnem zasedanju 15. in 16. julija 2009 (seja z dne 16. julija) s 147 glasovi za, 1 glasom proti in 1 vzdržanim glasom.

1. Glavna priporočila mnenja

1.1 Priporočila za institucije in organe Evropske unije

— Spodbujati vlado Bosne in Hercegovine k pripravi strategije za razvoj civilne družbe (1).

— Povečati podporo, tudi finančno, organizacijam civilne družbe v Bosni in Hercegovini, da bi ostale neodvisne v odnosu do vlade, in zagotoviti trajnost projektov, ki jih izvajajo.

— Ustvariti ustreznejše in učinkovitejše programe finančne pomoči, da bi skrajšali dolgotrajne postopke prijave in sprejemanja odločitev. To velja tudi za nov finančni program, ki ga je ustanovila Evropska komisija za krepitev razvoja civilne družbe in dialoga. Pomoč bi morala biti na voljo za široko paleto zainteresiranih organizacij in bi morala biti prilagodljiva pri odzivanju na njihove potrebe.

— Pospešiti pogajanja o odpravi vizumov ter dejavno pomagati pri izpolnjevanju tehničnih in drugih standardov.

— Razlikovati med nevladnimi organizacijami in socialnimi partnerji pri oblikovanju in sprejetju strategij o podpori.

— Podpreti programe za usposabljanje socialnih partnerjev, da bodo povečali zmogljivost za učinkovit socialni dialog.

— Dejavno podpirati socialni in civilni dialog v Bosni in Hercegovini.

— Sodelovati kot dejaven posrednik pri oblikovanju nove ustave.

— Vztrajati pri uveljavitvi ratificiranih mednarodnih dokumentov in ustave BiH ter omogočiti registracijo sindikalnih organizacij in organizacij delodajalcev na posebni pravni podlagi, ki bo omogočala njihovo učinkovito delovanje.

— Sistematično podpirati projekte organizacij civilne družbe in se osredotočiti na širjenje ideje o evropskem povezovanju v celotni družbi. V sistematično razpravo o vprašanjih glede evropskega povezovanja bi bilo treba vključiti vse dele družbe, vključno s civilno družbo.

— Podpirati bi bilo treba projekte, katerih cilj je prenos znanja in izkušenj iz držav članic EU v Bosno in Hercegovino. Prispevek „novih“ držav članic iz srednje in vzhodne Evrope bi lahko imel resnično dodano vrednost. Institucije EU bi morale nameniti večjo pozornost projektom tesnega sodelovanja in jih bolj podpreti. Podporo za tovrstne dejavnosti lahko zagotovi novoustanovljeni program za razvoj civilne družbe in dialog.

— Predstavnikom organizacij civilne družbe iz Bosne in Hercegovine je treba omogočiti obisk institucij EU in brezplačno sodelovanje na konferencah in dogodkih, ki jih organizira EU.

— Povečati podporo regionalnim mrežam organizacij civilne družbe na Zahodnem Balkanu in razvijati regionalne programe.

— Ohraniti sistematičen dialog z drugimi donatorji, da bi tako organizacijam civilne družbe v Bosni in Hercegovini ter celotnemu Zahodnemu Balkanu zagotovili dobro usmerjeno, učinkovito, smotrno in pravočasno pomoč.

— Organizirati redna srečanja s predstavniki organizacij civilne družbe, da bi se prožneje odzivali na njihova pričakovanja in potrebe.

1.2 Evropski ekonomsko-socialni odbor si bo prizadeval:

— ustanoviti skupni posvetovalni odbor med EESO in organizacijami civilne družbe v Bosni in Hercegovini za spodbujanje in podporo civilnemu dialogu v Bosni in Hercegovini;

— dejavno sodelovati pri novem programu medčloveškega dialoga (People to People Dialogue Programme), ki ga upravlja generalni direktorat Evropske komisije za širitev: EESO bi lahko pripravil in organiziral študijske obiske v EU (zlasti v Bruselj) za predstavnike organizacij civilne družbe iz Bosne in Hercegovine;

— omogočiti predstavnikom organizacij civilne družbe iz Bosne in Hercegovine, da obiščejo EESO in se seznanijo z njegovimi dejavnostmi.

1.3 Priporočila za oblasti v Bosni in Hercegovini

— Razvijati pravno okolje, ki bo podpiralo civilno družbo, vključno z organizacijami delodajalcev in sindikati.

— Razvijati strategijo razvoja civilne družbe: to bi ustvarilo podlago za preživetje civilne družbe kot potrebne prvine zrele demokratične družbe. Strategijo je treba razvijati v tesnem sodelovanju z organizacijami civilne družbe.

— Vzdrževati sistematičen dialog s predstavniki organizacij civilne družbe o vprašanjih, ki se nanašajo na tovrstne organizacije. Vladni pristop do civilne družbe bi moral biti bolj vključujoč.

— Uvesti različne spodbude za organizacije civilne družbe, vključno s finančnimi, in tako podpreti njihov razvoj in trajnost njihovih dejavnosti. Razviti pregleden sistem dodeljevanja subvencij, ki bo organizacijam civilne družbe omogočil kandidiranje za sredstva iz državnega proračuna.

— Zvišati raven dialoga in sodelovanja z javnimi organi ter tako priznavati organizacije civilne družbe.

— Rešiti vprašanje registracije Konfederacije sindikatov Bosne in Hercegovine (KsBiH).

— Dejavno podpirati ustanovitev ekonomsko-socialnega sveta na državni ravni glede na napredek pri vzpostavljanju državnih institucij, povezanih s temi področji.

— Pospešiti prizadevanja za izpolnjevanje pogojev za odpravo vizumov.

— Uvesti državljansko vzgojo na področjih dejavnosti civilne družbe.

1.4 Priporočila za organizacije civilne družbe v Bosni in Hercegovini:

— Spodbujati pristop „od spodaj navzgor“ in samoorganiziranje civilne družbe ter prispevati k priznavanju družbene odgovornosti organizacij civilne družbe.

— Povečati zavest o vlogi civilne družbe v političnem procesu.

— Omogočati povezovanje v mreže in vzpostavljanje partnerstva, tj. izmenjavo informacij, znanja in izkušenj.

— Okrepiti znanje in razumevanje evropskega povezovanja, politik EU in evropskih institucij.

— Okrepiti izobraževanje in usposabljanje v organizacijah civilne družbe.

— Spodbujati medetnični in medverski dialog ter okrepiti sodelovanje, mrežno povezovanje in tesno medinstitucionalno sodelovanje med organizacijami civilne družbe.

2. Ozadje mnenja

2.1 Cilji Evropske unije na Zahodnem Balkanu

Zahodni Balkan je med glavnimi regionalnimi prednostnimi nalogami zunanje politike EU. Glavni cilj EU na Zahodnem Balkanu je okrepiti regionalno stabilnost in blaginjo. Enako pomemben cilj je tudi priprava držav Zahodnega Balkana na članstvo v EU, za kar EU uporablja posebne instrumente predpristopne pomoči.

Stabilizacijsko-pridružitveni proces (SPP) je bil zasnovan, da bi pomagal državam v tej regiji na poti v EU. Vključuje politični dialog, obsežnejše trgovinske preferenciale in finančno pomoč pa tudi sklenitev obširnega pogodbenega razmerja, ki bi državam v regiji pomagal pripraviti prihodnjo pridružitev. Razvoj civilne družbe in demokratizacija sta med cilji SSP in naj bi prispevala k politični, gospodarski in institucionalni stabilizaciji regije. Podpis stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma (SPS) velja za pomemben korak k polnemu članstvu v EU.

2.2 Evropski ekonomsko-socialni odbor in Zahodni Balkan

Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) igra pomembno vlogo pri pomoči pri razvoju civilne družbe na Zahodnem Balkanu. Leta 2004 je bila ustanovljena skupina za stike z Zahodnim Balkanom, edino stalno in posebno telo EESO, ki se ukvarja posebej s tem območjem. Je del večje skupine organov EU, ki so dejavni na tem področju, in se osredotoča na dodano vrednost, ki jo k temu vprašanju lahko prispeva splošno delovanje EU.

Glavni cilj EESO na Zahodnem Balkanu je spremljanje sprememb političnega, gospodarskega in družbenega položaja v državah Zahodnega Balkana ter v odnosih EU-Zahodni Balkan, zlasti izvajanje Solunske agende in potek SPP; spodbujanje sodelovanja med EESO in organizacijami civilne družbe Zahodnega Balkana ter ekonomsko-socialnimi sveti in podobnimi institucijami ter spodbujanje in povečanje izmenjave najboljših praks med organizacijami civilne družbe EU in Zahodnega Balkana.

3. Politični razvoj v Bosni in Hercegovini

3.1 Trenutne politične razmere

Na politični proces v Bosni in Hercegovini (BiH) še naprej močno vpliva dediščina Daytonskega sporazuma, ki je vzpostavil samostojno državo v sedanji obliki. Konkurenčne politične sile si prizadevajo izkoristiti ustavnopravno strukturo, ki temelji na Daytonskem sporazumu, hkrati pa preseči zanjo značilne omejitve. Mednarodna skupnost pa tudi BiH sama vedno bolj priznavata potrebo po večji učinkovitosti in posodobitvi vlade v BiH, čeprav politična vodstva v obeh enotah procesa, ki je v veliki meri napredoval zaradi mednarodnega pritiska, ne podpirajo v enaki meri.

Glavni politični izziv za državo v prihodnjih letih bo ustavna reforma, brez katere bo v prihodnje težko doseči napredek v smeri bolj demokratične in učinkovite države, izvajanje celovite reformne agende in približevanje EU. Reforme ustavnopravne strukture, ki temelji na Daytonskem sporazumu, ni mogoče vsiliti od zunaj, četudi jo je mednarodna skupnost nasploh in zlasti EU pripravljena podpreti. Temeljiti bo morala na soglasju med političnimi stranmi v Bosni in Hercegovini in imeti široko podporo državljanov. Posledice tega procesa, ki utegne precej dolgo trajati, preden bo končan, lahko vplivajo na vsa področja.

Treba je opozoriti, da se mnenja o prihodnosti države med politiki razlikujejo in da med pripadniki različnih narodnosti še vedno vlada določeno nezaupanje. Nacionalistična retorika prevladuje in voditelji Bosne in Hercegovine niso dosegli napredka z ustavnimi reformami pri ustvarjanju bolj funkcionalnih in stroškovno manj zahtevnih državnih struktur, ki bi podpirale proces evropskega povezovanja.

Zaradi skrbi glede politične stabilnosti v Bosni in Hercegovini in v regiji je bilo zaprtje Urada visokega predstavnika že večkrat odloženo. Februarja 2008 je Svet za uresničevanje miru (PIC) sklenil, da bo zaprtje pogojeval z napredkom Bosne in Hercegovine na petih posebnih ciljih in dveh posebnih pogojih (podpis SPS in stabilne politične razmere). Pri petih ciljih (2) je bil posebno majhen napredek pri reševanju vprašanja, povezanega z državno lastnino in dokončnim statusom območja Brčko.

3.2 Politični odnosi z EU in sosednjimi državami

3.2.1 Odnosi z Evropsko unijo

Pogajanja o SPS so se z Bosno in Hercegovino (BiH) začela novembra 2005. Potem ko je bil dosežen napredek na štirih glavnih področjih, ki sta jih Komisija in Svet določila leta 2005, je bil SPS parafiran 4. decembra 2007 in podpisan 16. junija 2008 (3). Med čakanjem na ratifikacijo SPS v vseh državah članicah so bili z začasnim sporazumom, ki velja od 1. julija 2008, sprejeti trgovinski ukrepi, predvideni v SPS. S tem sporazumom so bili med drugim formalno potrjeni trgovinski preferenciali EU za bosanske izdelke od leta 2000 naprej (na samostojni podlagi). BiH pa je sprejela odločitev o postopni opustitvi trgovinskih omejitev in postopnem zmanjševanju carinskih dajatev za izdelke iz EU. Doslej je bilo izvajanje začasnega sporazuma zadovoljivo.

Vzporedno s pogajanji o SPS je bil pripravljen sporazum o poenostavitvi vizumskih postopkov, ki je bil podpisan 17. septembra 2007; veljati je začel januarja 2008. Ta sporazum je omejil in celo odpravil pristojbine za vizume za nekatere kategorije državljanov. Sporazum je tudi poenostavil pogoje za dodelitev vizumov mnogim skupinam državljanov, vključno s študenti, poslovneži, novinarji itd. Evropska unija je 26. maja 2008 začela z razpravo o odpravi vizumov za bosanske državljane. BiH bi za dokončanje pogajanj morala napredovati pri izpolnjevanju vseh meril.

Septembra 2008 je bil v okviru predpristopne finančne pomoči sprejet dokument večletnega orientacijskega načrtovanja za Bosno in Hercegovino za obdobje 2008–2010. Evropska komisija je Bosni in Hercegovini v okviru instrumenta za predpristopno pomoč (IPA) za leto 2008 dodelila skupno 74,8 milijona EUR. Glavna področja ukrepov so: krepitev pravne države in struktur javne uprave, gospodarski in socialni razvoj ter utrditev demokracije. V okviru mehanizma za spodbujanje razvoja civilne družbe je bilo razvoju civilne družbe znotraj nacionalnih programov IPA 2007/2008 dodeljenih 6,5 milijona EUR. Organizacije civilne družbe iz Bosne in Hercegovine so vključene v programe za regionalne dejavnosti in obiskovalce, ki so financirani v okviru programa za različne upravičence. Poleg tega je bilo iz sredstev Skupnosti dodeljenih še 5,7 milijona EUR v podporo proračunu Urada visokega predstavnika do junija 2009.

Instrument za predpristopno pomoč in nadaljevanje programa za pomoč CARDS izvaja delegacija Evropske komisije v Sarajevu. Decentralizirano upravljanje pomoči ostaja srednjeročni cilj za Bosno in Hercegovino. Pri pripravah na decentralizirano izvajanje je bil dosežen določen napredek. Nacionalni sklad in centralna finančna in pogodbena enota v ministrstvu za finance sta se kadrovsko nekoliko okrepila, dodatno zaposlovanje pa se nadaljuje. Kompleksno institucionalno in politično okolje je prispevalo k velikim zamudam pri ratifikaciji okvirnega sporazuma o IPA. Ustrezno izvajanje sporazuma še ni zagotovljeno. Posledica tega je, da zamuja tudi program za izvajanje programa IPA za 2007.

3.2.2 Odnosi s Hrvaško

Odnosi s Hrvaško so se od leta 2000 močno spremenili. Državi sta dosegli več sporazumov o vračanju beguncev čez bosansko-hercegovsko in hrvaško mejo ter podpisali sporazum o prosti trgovini, ki se je skoraj takoj začel izvajati. Sporazum o dvojnem državljanstvu s Hrvaško je parlamentarna skupščina Bosne in Hercegovine potrdila februarja 2008. Po ocenah ima okoli 400 000 državljanov Bosne in Hercegovine tudi hrvaško državljanstvo. Rešiti je treba še nekaj sporov glede meje, še vedno pa se pojavljajo tudi ovire pri prenosu sodnih zadev in izročanju osumljencev za kazniva dejanja in zločine proti človeštvu med BiH in Hrvaško.

3.2.3 Odnosi s Srbijo

Odnosi s Srbijo so se močno izboljšali po padcu Miloševićevega režima; tako so bili 15. decembra 2000 znova vzpostavljeni diplomatski odnosi. Ko je Bosna in Hercegovina v obdobju 2003–2004 predsedovala Procesu sodelovanja v jugovzhodni Evropi (SEECP), so se zunanji ministri nekdanje Jugoslavije sestali z zunanjimi ministri s širšega območja jugovzhodne Evrope, da bi okrepili zavezanost dobrososedskim odnosom, stabilnosti, varnosti in sodelovanju v jugovzhodni Evropi.

Oktobra 2006 so se med volilno kampanjo v BiH okrepile vezi med Republiko Srbsko (RS) in Srbijo, kar je vodilo v podpis popravljenega sporazuma o posebnih in vzporednih odnosih 26. septembra 2007 v Banja Luki, čeprav sta obe strani poudarili, da sporazum nikakor ne spodkopava suverenosti, ozemeljske celovitosti ali politične neodvisnosti BiH.

Vendar potencialne napetosti v odnosih med BiH in Srbijo ostajajo. Po razglasitvi neodvisnosti Kosova se je okrepila protidaytonska retorika, več pa je bilo tudi groženj z odcepitvijo Republike Srbske; 21. februarja 2008 je narodna skupščina Republike Srbske sprejela resolucijo, ki je položaj RS v BiH primerjala s položajem Kosova v Srbiji in opisala, v katerih okoliščinah bi RS lahko razglasila neodvisnost.

3.2.4 Regionalno sodelovanje

Odnosi s Črno goro so dobri in se še krepijo. Podpisani so bili sporazumi o sodelovanju na področju obrambe, policije, civilne zaščite in čezmejnih projektov.

Odnosi z Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo so dobri na dvostranski ravni in v regionalnem okviru. Sklenjeni so bili sporazumi o vračanju, policijskem sodelovanju in civilni zaščiti.

Okrepili so se odnosi z Albanijo, Bosna in Hercegovina pa je sklenila odpreti veleposlaništvo v Tirani.

Bosna in Hercegovina je dejavno vključena v programe mednarodnega sodelovanja in pobude, kot je CEFTA.

4. Gospodarski razvoj v Bosni in Hercegovini

4.1 Trenutni položaj gospodarstva v Bosni in Hercegovini

Kljub zahtevnemu političnemu okolju je bila BiH štiri leta zapored gospodarsko učinkovita, rast BDP pa je po ocenah v letu 2008 znašala 5,5 %. Inflacija je bila v prvem četrtletju leta 2007 1,5-odstotna, vendar se je zaradi višanja cen hrane in prevoza v drugi polovici leta 2007 začela povečevati. Decembra je znašala 4,9 %, avgusta 2008 pa že 9,5 %. Proračunski primanjkljaj se je z 21,3 % BDP v letu 2005 zmanjšal na 11,4 % BDP v letu 2006, vendar se je v letu 2007 spet povečal na 12,7 % BDP. Trgovinski primanjkljaj se je z 49,6 % BDP v letu 2005 zmanjšal na okoli 37 % v letih 2006 in 2007. Nadaljnje zmanjšanje trenutno ni verjetno, saj se je rast izvoza leta 2007 zmanjšala, uvoz se je znova povečal, neposredne tuje naložbe pa se bodo s svetovno finančno krizo verjetno še zmanjšale. Skupni proračunski presežek je leta 2006 znašal 3 % BDP; razlog za to so bili v prvi vrsti povečani prihodki po uvedbi DDV. Presežek se je zmanjšal na 1,3 % BDP v letu 2007, v letu 2008 pa med drugim tudi zaradi vračil DDV lahko pride do primanjkljaja.

Tako kot druge tranzicijske države ima tudi BiH rastoče gospodarstvo, vendar se v vedno večji meri sooča z revščino in socialnimi stiskami. Nezaposlenost po ocenah glede na metodologijo znaša med 16 in 44 odstotki. BiH se sooča s posledicami finančne in gospodarske krize, kar pomeni grožnjo za gospodarske, socialne in etnične razmere pa tudi za odnose v EU in regiji.

Struktura oblasti v državi je zapletena in porabi več kot 50 % BDP. Razdrobljene strukture, omejeni viri, pomanjkanje izkušenj in nedomišljen pristop pri krepitvi nacionalnih zmogljivosti zmanjšujejo zmogljivost vlade pri oblikovanju in izvajanju politik.

EU je glavni trgovinski partner Bosne in Hercegovine (menjava z EU predstavlja več kot 50 % celotne trgovine BiH). Podpis SPS in začetek veljavnosti začasnega sporazuma bosta verjetno poglobila ta odnos in okrepila povezovanje z EU na področju trgovine. Bosna in Hercegovina največ izvaža v Italijo, Nemčijo in Slovenijo. Tudi uvaža največ iz teh držav EU, v manjši meri pa tudi iz Avstrije. Izvoz Bosne in Hercegovine obsega predvsem kovine, les in lesne izdelke, mineralne izdelke in kemikalije. Uvoz obsega zlasti stroje, mineralne izdelke, živila in kemikalije.

5. Trenutni položaj in vloga organizacij civilne družbe

5.1 Socialni dialog

5.1.1 Pravno okolje

Socialni dialog formalno na ravni Bosne in Hercegovine ne obstaja. Razlog je ta, da sedanja ustava ne vsebuje določb o vzpostavitvi državnih institucij za socialno politiko ali izobraževanje.

Bosna in Hercegovina je ratificirala vseh osem temeljnih konvencij Mednarodne organizacije dela (ILO). Svobodo združevanja zagotavljajo ustave Bosne in Hercegovine, Federacije Bosne in Hercegovine (FBiH) in Republike Srbske (RS). Obe enoti ter območje Brčko imajo lastno delovno pravo.

Zakon o združenjih in ustanovah državljanov, ki je bil sprejet decembra 2001, ne vsebuje določb o registriranju sindikalnega združenja na ravni BiH.

V skladu s poročilom Evropske komisije o napredku iz leta 2008 na tem področju ni bilo napredka. Dejstvo, da na državni ravni ni pristojnih organov na področju zaposlovanja in socialne politike, ostaja ovira za razvoj vsedržavne strategije za zaposlovanje. Republika Srbska z ustavnimi argumenti sistematično zavrača vlogo državne ravni pri vprašanjih notranjega trga dela. Obe enoti in območje Brčko razvijajo strategije zaposlovanja in projekte ukrepov aktivnega zaposlovanja. Vendar pa je med njimi malo usklajevanja.

Položaj je podoben na področju socialnega dialoga. Konfederacija sindikatov se ni mogla registrirati na državni ravni. Registracija sindikatov in njihovo priznavanje – reprezentativnost – se po veljavnem zakonu enačita. Tudi pravna podlaga in postopek sta enaka za socialne partnerje in za vse druge organizacije civilne družbe, kot so skupine potrošnikov ali športna društva, kar ni primerno. Zapletena politična in družbena ureditev v državi še naprej vpliva na dialog med socialnimi partnerji, rešitve pa kot kaže tudi ne bodo prišle kmalu. Pomanjkanje jasnosti pri uradni registraciji sindikatov je onemogočilo nadaljnji napredek v smeri kolektivnih pogajanj in razvoja prostovoljnih kolektivnih pogajanj. Treba bi bilo pripraviti nov zakon, ki bo nadomestil omenjeni zakon o združenjih in ustanovah, tako da vlada ne bo več imela diskrecijske pravice odločanja o registraciji novih organizacij.

5.1.2 Socialni partnerji

5.1.2.1 Delodajalci

V primeru Bosne in Hercegovine je težko govoriti o organizacijah delodajalcev, ki bi delovale na državni ravni. Ker na državni ravni ni ministrstva za delo in so mnoga gospodarska vprašanja v pristojnosti vlad entitet, na nacionalni ravni ni uradnega usklajevanja sodelovanja med organizacijami delodajalcev.

Dve večji organizaciji delodajalcev sta Združenje delodajalcev Federacije Bosna in Hercegovina in Združenje delodajalcev Republike Srbske. Obe sodelujeta v ekonomsko-socialnih svetih na ravni entitet. Glavno vprašanje, s katerim se znotraj in zunaj srečujejo organizacije delodajalcev, je dejansko zastopanje interesov njihovih članov v odnosu do oblasti.

5.1.2.2 Sindikati

Stopnja včlanjenosti v sindikate v formalnem sektorju dela v FBiH in v Republiki Srbski je razmeroma visoka. V FBiH delavce povezuje Zveza samostojnih sindikatov Bosne in Hercegovine (Savez Samostalnih Sindikata Bosne i Hercegovine, SSSBiH), v Republiki Srbski pa Zveza sindikatov Republike Srbske (Savez Sindikata Republike Srpske, SSRS). Sindikalni zvezi obeh enot Bosne in Hercegovine, FBiH in RS, sta na ustanovni skupščini 24. januarja 2005 v Sarajevu ustanovili krovno organizacijo sindikatov Bosne in Hercegovine (Konfederacija sindikata Bosne i Hercegovine, KSBiH); KSBiH je posredovala zahtevo za registracijo na državni ravni, a njena zahteva do danes ni bila rešena.

5.1.3 Ocena obstoječih mehanizmov

Na državni ravni zaradi nasprotovanja Republike Srbske ni bil ustanovljen ekonomsko-socialni svet, večinoma zaradi nepripravljenosti (zlasti Republike Srbske (4)), da bi socialni dialog tekel na državni ravni. Obstajata dva delovna zakonika – po eden v vsaki entiteti, ni pa ministrstva za delo na državni ravni. Glavna vprašanja za socialne partnerje, kot so gospodarske politike, delavska zakonodaja in izobraževanje, so v pristojnosti entitet in lokalnih vlad. Pravi enotni trg (vključno s trgom dela) v Bosni in Hercegovini še ni bil vzpostavljen. Ekonomski in socialni sveti delujejo samo na ravni entitet in prejemajo sredstva za delovanje od vlade. Druga formalna ovira za ustanovitev ekonomsko-socialnega sveta na državni ravni pa je nepriznavanje krovne organizacije sindikatov. Treba je tudi omeniti, da so zmogljivosti socialnih partnerjev skromne in da je potrebna nadaljnja notranja profesionalizacija njihovega dela.

5.2 Civilni dialog

5.2.1 Pravno okolje

Bosna in Hercegovina ima kratko zgodovino razvoja civilne družbe. Pred vojno je obstajala vrsta javnih organizacij z dejavnostmi večinoma na področju kulture in športa. Med vojno in po njej se je večina nevladnih organizacij osredotočila na razdeljevanje humanitarne pomoči in le počasi na običajnejše dejavnosti nevladnih organizacij.

Nevladne organizacije se lahko registrirajo na državni ravni, ravni entitet, kantonov (v BiH) ali na občinski ravni. Od leta 2002 zakon o združenjih in ustanovah državljanov omogoča nevladnim organizacijam, da se registrirajo na državnem ministrstvu za pravosodje in delujejo kjer koli v državi. Vendar pa se zaradi zapletenih postopkov za registracijo na državni ravni in nepriznavanja registracije na državni ravni v entitetah (Republiki Srbski) nevladne organizacije raje registrirajo na ravni entitet. Memorandum o soglasju, ki so ga leta 2004 podpisale država, vlade entitet in območje Brčko, določa vzpostavitev skupnega registra združenj in ustanov v BiH in spodbuja „prosti pretok združenj in ustanov ter vzpostavlja sistem za hiter dostop do informacij o vseh ustanovah in združenjih“.

Zakon o združenjih in ustanovah je bil spremenjen leta 2008 in uveljavljen leta 2008, še vedno pa velja pravilnik o registriranju iz leta 2002, kar otežuje postopek registracije. Oblasti BiH naj bi ga spremenile s ciljem zmanjšanja števila zahtevanih oblik za registracijo. V načrtu je tudi uvedba spletne registracije.

Po študiji, ki jo je pripravil „Country Team“ Združenih narodov (5), je eno glavnih vprašanj za organizacije civilne družbe nedavno uveden sistem DDV. Zakon o DDV, ki je v BiH začel veljati 1. januarja 2006, je vpeljal enotno davčno stopnjo v višini 17 %, kar je pomenilo povečanje davka. Poleg tega morajo organizacije civilne družbe plačevati še druge (socialne, zdravstvene) prispevke za zaposleno osebje. Obdavčene so tudi donacije. Prevladuje splošen občutek, da bi bila oprostitev plačevanja davkov za sektor civilne družbe dobrodošla in da bi olajšala njihovo delo.

Drugo pomembno vprašanje je javno financiranje organizacij civilne družbe. V večini primerov organizacije civilne družbe delitev javnih sredstev ocenjujejo kot premalo transparentno. Zakonodaja o prostovoljstvu se še vedno ne izvaja. Problem ostaja neučinkovito izvajanje zakonodaje in neusklajenost zakonov. Nekatere organizacije civilne družbe menijo, da proces priprave zakonodaje v BiH ni pregleden in odprt.

Organizacije civilne družbe menijo, da jih politične oblasti podpirajo le v majhni meri, ker jih doživljajo kot tekmece. Tudi lokalne oblasti nasploh nimajo razumevanja za vrednost in prednosti partnerstva s civilno družbo.

5.2.2 Položaj različnih interesnih skupin

Vseh registriranih nevladnih organizacij v Bosni in Hercegovini je trenutno skoraj 8 000 (6), vendar pa je število tistih, ki so dejavne, veliko manjše. Prihodki v tretjem sektorju po ocenah znašajo 4,5 % BDP, odhodki pa 2,4 %. Zaposleni v sektorju predstavljajo 1,45 % gospodarsko aktivnega prebivalstva (7).

Prevladujoča dejavnost nevladnih organizacij je krepitev človekovih pravic. Druga področja, na katerih delujejo nevladne organizacije, so izobraževanje, enakost med spoloma, gospodarski razvoj, humanitarna pomoč, razvoj civilne družbe, zdravstvo, mladi in otroci ter krepitev pripadnosti skupnosti.

5.2.3 Ocena obstoječih mehanizmov

Ugotovljen je bil določen napredek na področju institucionalizacije odnosa med oblastmi in nevladnim sektorjem na državni ravni. Svet ministrov BiH je skupaj s predstavniki civilne družbe 7. maja 2007 podpisal sporazum o sodelovanju med svetom ministrov BiH in nevladnim sektorjem v BiH.

V skladu s sporazumom je bil oktobra 2007 ustanovljen svet civilne družbe. Čeprav svet ne predstavlja celotne civilne družbe, ima 31 podskupin, kar pomeni, da je največji forum nevladnih organizacij v državi. Vendar pa je potrebnih še več prizadevanj oblasti za vzpostavitev rednega in sistematičnega komuniciranja s civilno družbo in krepitev njenega sodelovanja pri oblikovanju politik.

6. Vloga organizacij civilne družbe pri pridruževanju EU

6.1 Organizacije civilne družbe in proces evropskega povezovanja

Evropska ideja ni zelo navzoča v delu organizacij civilne družbe. Državljani gledajo na pridružitev BiH evropski povezavi kot na oddaljen projekt. Večina ekonomsko-socialnih svetov ima malo izkušenj sodelovanja z ekonomsko-socialnimi sveti v državah EU. Razprava o EU se je v BiH šele začela. Ekonomsko-socialni sveti se v svojih načrtih osredotočajo na prednostne naloge, ki jih postavljajo finančni donatorji – mednarodne organizacije in vlade ter lokalni donatorji. Zavzemanja za pridružitev BiH Evropski uniji v posameznih sektorjih ni zares opaziti, z izjemo dejavnosti mednarodnih nevladnih organizacij. Kljub temu 80 odstotkov državljanov podpira članstvo BiH v EU, kar je dobro izhodišče za organizacije civilne družbe pri zagovarjanju izpolnjevanja meril za vstop v EU.

V Bruslju, 16. julija 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) V skladu z opredelitvijo Evropskega ekonomsko-socialnega odbora pojem „civilna družba“ zajema organizacije delodajalcev, delojemalcev ter drugih nevladnih organizacij in interesnih skupin.

(2) 1) Sprejemljiva in trajnostna rešitev glede razdelitve premoženja med državo in drugimi ravnmi uprave; 2) sprejemljiva in trajnostna rešitev vprašanja obrambnih naprav; 3) končna odločitev o statusu Brčkega; 4) vzdržnost javnih financ (ki jo podpira sporazum o stalni uporabi koeficienta za obdavčitev in ustanovitvi nacionalnega davčnega sveta) in 5) krepitev pravne države (s sprejetjem nacionalne strategije za obravnavo vojnih zločinov ali zakona o tujcih in azilu ter nacionalne strategije za reformo pravosodja).

(3) 1) Izvajanje reforme policije ob upoštevanju sporazuma o prestrukturiranju policije iz oktobra 2005; 2) polno sodelovanje z MKSJ; 3) sprejetje in izvajanje vse potrebne zakonodaje o javni radioteleviziji; in 4) razvoj zakonodajnega okvira in upravnih zmogljivosti za omogočanje ustreznega izvajanja SPS.

(4) Predsednik vlade Republike Srbske, Milorad Dodik, je 22. avgusta 2007 izjavil, da „vlada RS ne bo podpirala ustanovitve socialnega sveta na ravni BiH, saj se osnovna gospodarska in socialna vprašanja obravnavajo na ravni entitet in je ustanovitev tega sveta politično vprašanje“.

(5) Glavne ugotovitve o ravni sodelovanja med agencijami ZN in organizacijami civilne družbe v BiH, januar 2007, delovni dokument UNCT v BiH.

(6) Številka je iz februarja 2005, iz poročila o projektu, ki ga je financirala EU - „Mapping Study of Non-State Actors in Bosnia-Herzegovina“, september 2005.

(7) „Employment, social service provision and the non-governmental organisation (NGO) sector. Status and prospects for Bosnia and Herzegovina. Analysis and policy implications“, Qualitative Study št. 3, 2. april 2005; DFID Labour and Social Policy Project.