Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o skupni ribiški politiki /* COM/2011/0425 konč. - 2011/0195 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA · Splošno ozadje Komisija je leta 2009 na podlagi zelene knjige o reformi skupne ribiške politike[1] analizirala delovanje skupne ribiške politike (SRP). Ugotovila je, da kljub napredku od reforme leta 2002 cilji trajnostnega ribištva v vseh njegovih razsežnostih (okoljski, gospodarski in socialni) niso bili doseženi, pri čemer je v zeleni knjigi opredelila več strukturnih pomanjkljivosti sedanje SRP. Evropski parlament in Svet ministrov sta to ugotovitev podprla. Tudi številni prispevki v okviru javne razprave od aprila 2009 do novembra 2010 ter posebne študije in ocene so potrdili splošno oceno iz zelene knjige ter pripomogli k opredelitvi pomanjkljivosti, ki jih je treba obravnavati z reformo. · Razlogi za predlog in njegovi cilji Skupna ribiška politika potrebuje temeljito reformo, pri čemer je treba razveljaviti veljavno Uredbo Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike ter jo 1. januarja 2013 nadomestiti z novo SRP, ki jo bosta sprejela Evropski parlament in Svet na podlagi tega predloga. Glavni problemi SRP so: – premajhna osredotočenost ciljev na okoljsko, gospodarsko in socialno trajnost; – nesprejemljivo visoke ravni zavržkov; – presežna zmogljivost ladjevja, prelov, celotni dovoljeni ulov (TAC), katerega raven je določena previsoko, in nizka stopnja skladnosti so povzročili čezmerno izkoriščanje velike večine staležev Unije; – nizka donosnost in slaba gospodarska prilagodljivost veliko ladjevij; – nezadostno vključevanje okoljskih vprašanj v politiko; – pomanjkanje zanesljivih podatkov za oceno vseh staležev in ladjevij; – velika javna finančna podpora ribištvu, ki ne prispeva k doseganju ciljev SRP; – premajhna privlačnost ribolovnih dejavnosti in zmanjšanje nekaterih obalnih skupnosti, odvisnih od ribolova; – mikroupravljanje od zgoraj navzdol na ravni Unije, ki ni dovolj prožno in prilagodljivo za lokalne in regionalne pogoje; – nezadosten razvoj ribogojstva v Uniji; – zakonodaja in upravljanje sta draga in izredno zapletena, zaradi česar je raven skladnosti nizka; – trgovinska politika se srečuje z izzivom globalizacije in povečane medsebojne odvisnosti. Ta predlog nove osnovne uredbe je utemeljen, ker je treba: – natančno opredeliti cilje SRP; – povečati skladnost med pobudami politike, ki jih zajema SRP; – bolje ohranjati morske biološke vire, zlasti v okviru večletnih načrtov za upravljanje ribištva, in odpraviti zavržke; – prispevati k ekosistemu in okoljskim politikam v okviru SRP; – zagotoviti regionalizacijo ukrepov s pristopom, ki temelji na morskih bazenih, v okviru stebra ohranjanja; – okrepiti zbiranje podatkov in znanstvenih mnenj za zbirko znanja v zvezi s politiko ohranjanja; – v SRP v celoti vključiti zunanjo politiko; – spodbujati razvoj ribogojstva; – preoblikovati skupno tržno politiko v okviru SRP; – do leta 2014 zagotoviti pravni okvir za nov finančni instrument, s katerim se bodo podprli cilji SRP in cilj iz agende EU 2020; – dodatno povečati in poenostaviti vključenost zainteresiranih strani; – v SRP vključiti nedavno sprejet nov sistem nadzora. Splošni cilj predloga je zagotoviti ribolovne dejavnosti in dejavnosti ribogojstva, ki dolgoročno zagotavljajo trajnostne okoljske pogoje in prispevajo k zanesljivi preskrbi s hrano. Cilj politike je najpozneje do leta 2015 doseči tako izkoriščanje živih morskih bioloških virov, da se obnavljajo in ohranjajo ribolovni viri na ravneh, ki omogočajo največji trajnostni donos. V okviru SRP se izvajata previdnostni in ekosistemski pristop k upravljanju ribištva. Komisija bo v povezavi s tem predlogom sprejela splošno sporočilo o prihodnji skupni ribiški politiki, predlog uredbe o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva, sporočilo o zunanji razsežnosti SRP ter poročilo o posebnih delih Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike. · Veljavne določbe na področju, na katero se nanaša predlog Veljavni splošni regulativni okvir za SRP je Uredba Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike. Ta predlog bo nadomestil navedeno uredbo. Uredba Sveta (ES) št. 850/98 z dne 30. marca 1998 za ohranjanje ribolovnih virov s tehničnimi ukrepi za varovanje nedoraslih morskih organizmov[2]. Uredba Sveta (ES) št. 104/2000 z dne 17. decembra 1999 o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva[3]. Uredba Sveta (ES) št. 2187/2005 z dne 21. decembra 2005 o ohranjanju ribolovnih virov s tehničnimi ukrepi v Baltskem morju, Beltih in Soundu, spremembah Uredbe (ES) št. 1434/98 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 88/98[4]. Uredba Sveta (ES) št. 1198/2006 z dne 27. julija 2006 o Evropskem skladu za ribištvo[5]. Uredba Sveta (ES) št. 1967/2006 z dne 21. decembra 2006 o ukrepih za upravljanje za trajnostno izkoriščanje ribolovnih virov v Sredozemskem morju, spremembi Uredbe (EGS) št. 2847/93 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1626/94[6]. Uredba Sveta (ES) št. 199/2008 z dne 25. februarja 2008 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za zbiranje, upravljanje in uporabo podatkov v sektorju ribištva in podporo znanstvenemu svetovanju v zvezi s skupno ribiško politiko[7]. Uredba Sveta (ES) št. 1005/2008 z dne 29. septembra 2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje in o spremembi uredb (EGS) št. 2847/93, (ES) št. 1936/2001 in (ES) št. 601/2004 ter o razveljavitvi uredb (ES) št. 1093/94 in (ES) št. 1447/1999[8]. Uredba Sveta (ES) št. 1224/2009 z dne 20. novembra 2009 o vzpostavitvi nadzornega sistema Skupnosti za zagotavljanje skladnosti s pravili skupne ribiške politike, o spremembi uredb (ES) št. 847/96, (ES) št. 2371/2002, (ES) št. 811/2004, (ES) št. 768/2005, (ES) št. 2115/2005, (ES) št. 2166/2005, (ES) št. 388/2006, (ES) št. 509/2007, (ES) št. 676/2007, (ES) št. 1098/2007, (ES) št. 1300/2008, (ES) št. 1342/2008 in razveljavitvi uredb (EGS) št. 2847/93, (ES) št. 1627/94 in (ES) št. 1966/2006[9]. Sklep Sveta (ES) št. 2004/585 z dne 19. julija 2004 o ustanovitvi regionalnih svetovalnih svetov v okviru skupne ribiške politike[10]. · Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije Predlog in njegovi cilji so skladni z drugimi politikami Unije, zlasti z okoljsko, socialno, regionalno, razvojno, kmetijsko, tržno in trgovinsko ter finančno politiko, politiko raziskav in inovacij, zdravstveno politiko in politiko varstva potrošnikov ter cilji teh politik. 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENE UČINKA · Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi Posvetovalne metode, glavni ciljni sektorji in splošni profil vprašancev V letih 2009 in 2010, ko je prek internetnih prispevkov in na več srečanjih za razpravo potekalo posvetovanje z zainteresiranimi stranmi o reformi, je bila izražena splošna podpora reformi. Tudi Evropski parlament, Evropski ekonomsko-socialni odbor in Odbor regij so predložili mnenja o zeleni knjigi. Svet ministrov je o reformi večkrat razpravljal. Javno posvetovanje je bilo povzeto v Sintezi posvetovanja o reformi skupne ribiške politike[11]. Povzetek in upoštevanje odgovorov V pripombah so se omenjali zlasti poenostavitev, prilagoditev odločanja Lizbonski pogodbi, krepitev dolgoročnega pristopa k ohranjanju in upravljanju virov, vključno z obravnavanjem težave zavržkov, regionalizacija, dodatna vključitev zainteresiranih strani in večja odgovornost sektorja. Relativna stabilnost se na splošno šteje kot osrednji steber SRP, zlasti s strani držav članic. Mali priobalni ribolov in obalno ribištvo veljata za pomembna, vendar je bila podpora zamisli o različnih ureditvah, ki presegajo veljavne pravne določbe, omejena. Veliko zainteresiranih strani je menilo, da so bolj tržni pristopi k upravljanju ladjevja in tržna politika koristni dejavniki za trajnost. V zvezi z zunanjo politiko in mednarodnim ukrepanjem je bila priznana potreba po popolni skladnosti z načeli in cilji SRP. Izražena je bila velika podpora natančnejšemu ciljnemu usmerjanju javnega financiranja v cilje politike. Ribogojstvo je bilo v več prispevkih obravnavano kot pomembno. Komisija je pri pripravi svojega predloga ustrezno upoštevala prispevke iz posvetovanja, predvsem v zvezi z ustvarjanjem okoljskih pogojev za trajnost in okrepitev cilja največjega trajnostnega donosa, okrepljeno dolgoročno perspektivo, regionalizacijo in dodatno vključitvijo zainteresiranih strani ter uvedbo bolj tržnih instrumentov ob upoštevanju posebnih značilnosti ladjevja za mali priobalni ribolov. V predlogu je upoštevana tudi pomembnost ribogojstva. · Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Za oblikovanje predlogov, ki presegajo strokovno znanje in izkušnje ter obstoječe znanje o politiki, so se med drugim poleg več študij in raziskovalnih projektov uporabila (letna) mnenja ICES in STECF. Javno dostopna strokovna mnenja in študije so objavljeni na spletni strani GD MARE. · Ocena učinka Za pripravo ocene učinka so bile opredeljene različne možnosti za sveženj reform SRP. Vse možnosti vključujejo okoljsko trajnost kot pogoj za splošno trajnost. Metodološko je bila analiza učinkov podprta s kazalniki uspešnosti za merjenje učinkov možnosti. Učinki vseh možnosti so bili analizirani in primerjani z analizo t. i. možnosti ohranitve obstoječega stanja. To je omogočilo opredelitev dveh najprimernejših možnosti, kakor je navedeno v poročilu o oceni učinka. Obe možnosti sta podobni glede poudarka na okoljski trajnosti in omogočata zadostno prilagodljivost, da se ribiškemu sektorju zagotovi čas za prilagoditev ambicioznim okoljskim ciljem. 3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA Pravna podlaga Člen 43(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije. Načelo subsidiarnosti Določbe predloga v zvezi z ohranjanjem morskih bioloških virov so v izključni pristojnosti Unije, zato načelo subsidiarnosti za te določbe ne velja. Določbe predloga v zvezi z ribogojstvom in potrebo po določitvi strateških smernic Unije glede skupnih prednostnih nalog in ciljev za razvoj dejavnosti ribogojstva spadajo v deljeno pristojnost Unije in držav članic. Neobvezujoče strateške smernice Unije bodo podlaga za večletne nacionalne strateške načrte ob upoštevanju, da strateške odločitve, sprejete na nacionalni ravni, lahko vplivajo na razvoj dejavnosti ribogojstva v sosednjih državah članicah. Določbe predloga v zvezi s skupno ureditvijo trgov spadajo v deljeno pristojnost Unije in držav članic. Cilji skupne ureditve trgov vključujejo večjo konkurenčnost ribištva in ribogojstva Unije, večjo preglednost trgov in zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev za vse proizvode, ki se tržijo v Uniji. Da bi dosegli te cilje, morajo biti ukrepi, ki se nanašajo na ureditev sektorja, vključno z ukrepi za stabilizacijo trgov in tržnimi standardi, ter zahteve glede informacij za potrošnike, skladni po vsej Uniji. Predlog je torej v skladu z načelom subsidiarnosti. Načelo sorazmernosti Predlog je v skladu z načelom sorazmernosti iz naslednjega razloga: Skupna ribiška politika je skupna politika, zato se mora izvajati z uredbo, ki jo sprejmeta Evropski parlament in Svet. Za doseganje osnovnega cilja, tj. zagotoviti ribiški sektor in sektor ribogojstva, ki dolgoročno zagotavljata trajnostne gospodarske, okoljske in socialne pogoje ter prispevata k zanesljivi preskrbi s hrano, je nujno in primerno določiti pravila o ohranjanju in izkoriščanju morskih bioloških virov. Ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za dosego tega cilja. S predlaganim regionaliziranim pristopom bodo države članice pristojne za sprejemanje ohranitvenih in tehničnih ukrepov, potrebnih za doseganje ciljev iz uredb, ki jih je sprejel zakonodajalec Unije, na podlagi razpoložljivega paketa ukrepov v okviru ohranitvene politike SRP. To bo ustvarilo regionalno prilagodljivost pri uporabi zakonodaje Unije. Poleg tega lahko države članice še naprej po lastni presoji dodeljujejo ribolovne možnosti, ki jih je dodelil Svet, regijam ali gospodarskim subjektom, tako da imajo države članice na voljo dovolj manevrskega prostora za odločitve v zvezi s socialnim/gospodarskim modelom po njihovi izbiri za izkoriščanje dodeljenih ribolovnih možnosti. 4. NEOBVEZNI ELEMENTI · Podrobna obrazložitev predloga Komisija s predlogom uvaja znatne spremembe SRP. V tem oddelku je predlog podrobno obrazložen. Splošne določbe Splošni cilj SRP je zagotoviti, da ribolovne dejavnosti in dejavnosti ribogojstva dolgoročno zagotavljajo trajnostne okoljske pogoje, ki so nujno potrebni za doseganje gospodarsko in socialno trajnostnega ribiškega sektorja, ki prispeva k razpoložljivosti hrane. Ocena učinka kaže, da je mogoče z ambicioznimi cilji v zvezi z viri, ki izpolnjujejo mednarodno obveznost Unije, da se do leta 2015 doseže največji trajnostni donos, zagotoviti veliko splošno izboljšanje staleža, kar bi omogočilo znatno gospodarsko in socialno izboljšanje. Ti pozitivni rezultati iz ocene učinka poudarjajo ključno predpostavko, da je za dolgoročno gospodarsko in socialno trajnost potrebna ekološka trajnost. Zmanjšanje naključnega ulova, odprava zavržkov in minimaliziranje negativnega vpliva na morske ekosisteme bodo skupaj s previdnostnim in ekosistemskim pristopom prispevali k dobremu okoljskemu stanju morja v skladu z Okvirno direktivo o morski strategiji. Dostop do voda Predlog potrjuje načelo enakega dostopa do voda, pri čemer plovila tretjih držav z dostopom do voda Unije obravnava enako. Komisija predlaga razširitev veljavnih omejitev pravice do ribolova znotraj 12 navtičnih milj do leta 2022. Te omejitve so zmanjšale ribolovni pritisk na biološko najbolj občutljivih območjih in prispevale h gospodarski stabilnosti dejavnosti malega priobalnega ribolova in obalnega ribištva. Komisija predlaga, da se v tej uredbi uvedejo posebne omejitve v vodah do 100 navtičnih milj okoli Azorov, Madeire in Kanarskih otokov, ki so zdaj določene v Uredbi Sveta (ES) št. 1954/2003[12]. Ti otoki so ob upoštevanju strukturnih, socialnih in gospodarskih razmer ter potrebe po ohranitvi lokalnega gospodarstva teh otokov ter v skladu s členom 349 Pogodbe upravičeni do zaščite občutljivih bioloških razmer v vodah okoli njih. Ohranjanje morskih bioloških virov Ohranjanje morskih bioloških virov je temeljni steber za doseganje ciljev SRP. Za ohranjanje so ključni večletni načrti za upravljanje virov na ravneh, ki omogočajo največji trajnostni donos. Kjer je mogoče, se morajo uporabljati načrti na osnovi ribištva, pri katerih se z manj načrti zajame več staležev. Staleži, ki niso zajeti v načrtih, se upravljajo na podlagi določanja ribolovnih možnosti s strani Sveta in drugih ukrepov. Drugi ključni element predloga o ohranjanju vključuje prenehanje prakse zavržkov in zmanjšanje naključnega ulova. Predlog uvaja obveznost iztovarjanja celotnega ulova določenih staležev z natančnim časovnim okvirom za izvajanje in nekaterimi spremljajočimi ukrepi. Predlog zajema tudi glavna načela za tehnične ohranitvene ukrepe, ki se uporabljajo za ribištvo. Pri večletnih načrtih in tehničnih ohranitvenih ukrepih Komisija predvideva oddaljitev od mikroupravljanja s strani sozakonodajalcev. V zakonodaji Unije o teh načrtih in ukrepih morajo biti opredeljeni bistveni elementi, kot so področje uporabe, cilji, kazalniki ocene in časovni okviri. Komisija predlaga decentralizacijo, s katero bi bile države članice lahko pooblaščene za sprejemanje ohranitvenih in tehničnih ukrepov, potrebnih za doseganje ciljev, ki bi jih izbrale izmed različnih ukrepov v okviru politike ohranjanja. Tako se bosta zagotovili regionalna prilagodljivost in poenostavitev politike. Predlog vključuje določbe, ki zagotavljajo, da zadevne države članice sprejmejo združljive in učinkovite ukrepe. Vzpostavljen je nadomestni mehanizem za ukrepanje Komisije v primerih, ko se države članice ne morejo dogovoriti ali ko se cilji ne dosegajo. Ohranjene so določbe za nujne ukrepe v primeru, ko je ohranjanje morskih bioloških virov ogroženo, in sicer na zahtevo države članice ali pobudo Komisije, in uvedena je nova določba za ukrepe za ribištvo v okviru obveznosti na podlagi okoljske zakonodaje Unije. Veljavna pristojnost držav članic, da sprejmejo ohranitvene ukrepe znotraj cone 12 navtičnih milj in ukrepe, ki se uporabljajo izključno za ribiška plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo, je v predlogu ohranjena. Dostop do virov Uvedba sistema prenosljivih ribolovnih koncesij bo ključna pri prilagoditvi zmogljivosti ladjevja. Ocena učinka je pokazala jasen pozitiven in velik prispevek sistema prenosljivih ribolovnih koncesij k odpravi presežne zmogljivosti in izboljšanju gospodarskih rezultatov ribiškega sektorja. Predlog uvaja obvezen sistem prenosljivih ribolovnih koncesij (za ribolovne možnosti za regulirane staleže) od leta 2014 za vsa plovila, razen plovil z mirujočim orodjem, ki so krajša od 12 metrov. Ob priznavanju posebnih značilnosti in socialno‑gospodarske ranljivosti nekaterih ladjevij za mali priobalni ribolov bo odločitev glede uvedbe prenosljivih ribolovnih koncesij za ostala plovila prepuščena državam članicam. Države članice lahko urejajo prenosljive ribolovne koncesije, da zagotovijo tesno povezanost med njimi in ribolovnimi skupnostmi (npr. z omejevanjem prenosljivosti znotraj segmentov ladjevja) ter preprečijo špekulacije. Zaradi upoštevanja in ohranjanja relativne stabilnosti je lahko prenosljivost teh koncesij omejena na plovila, ki plujejo pod isto zastavo. Države članice lahko ustvarijo rezerve in uvedejo pristojbino za koncesije, ki jih v običajnih pogojih lahko prekličejo šele po izteku njihove veljavnosti ali v primeru zgodnjega opozarjanja. Upravljanje ribolovne zmogljivosti Splošna obveznost držav članic, da zmogljivost ladjevja prilagodijo ribolovnim možnostim, je ohranjena. Še vedno je potrebna osnovna politika upravljanja ladjevja z zgornjimi mejami za celotno ribolovno zmogljivost posamezne države članice, ki jih določi Komisija. S prenosljivimi ribolovnimi koncesijami se bo pospešilo zmanjšanje zmogljivosti ladjevja, zaradi česar je upravičeno državam članicam dovoliti, da iz zgornjih meja zmogljivosti izključijo plovila s takimi koncesijami. V obdobju, ko je umik plovil iz obratovanja z državno pomočjo še vedno mogoč v okviru Evropskega sklada za ribištvo, morajo določbe o zmanjšanju zmogljivosti ladjevja ostati v veljavi. Registri ladjevja držav članic in Komisije bodo omogočili obveščeno spremljanje in upravljanje ladjevij. Znanstvena podlaga za upravljanje ribištva Zanesljivi in popolni podatki, potrebni za znanstvena mnenja ter za izvajanje in nadzor, so bistveni za dobro upravljanje ribištva. V predlogu so določena osnovna pravila in obveznosti za države članice glede zbiranja, upravljanja in razpoložljivosti podatkov ter določbe v zvezi z dostopom za Komisijo. Potreba po uskladitvi zbiranja podatkov med državami članicami v decentraliziranem okviru je glavni razlog, da je Komisija uvedla regionalno obveznost usklajevanja pri zbiranju podatkov. Da bi se izboljšale kakovost, skladnost in sinergija prizadevanj na področju znanosti, usmerjene v politiko, predlog vsebuje tudi določbe, v skladu s katerimi morajo države članice sprejeti nacionalne programe zbiranja podatkov o ribištvu in programe za znanost in inovacije ter se med seboj usklajevati, zlasti glede na okvir Unije za raziskave in inovacije. Zunanja politika Zunanja politika je vključena v SRP, da se zagotovi uskladitev njenih ciljev s splošnimi načeli in cilji SRP. Unija dejavno sodeluje pri delu regionalnih organizacij za upravljanje ribištva in mednarodnih večstranskih organov (ZN, FAO), da bi se njihovo delovanje okrepilo ter bi se povečala njihova uspešnost pri upravljanju in ohranjanju mednarodnih staležev rib. Unija podpira najboljša razpoložljiva znanstveno utemeljena stališča, prispevek k razvoju znanstvenih spoznanj in sodelovanje z namenom povečanja skladnosti v mednarodnem okviru. Načela in cilji SRP se na mednarodni ravni spodbujajo tudi z odnosi s tretjimi državami v okviru sporazumov o trajnostnem ribolovu. Sporazumi o trajnostnem ribolovu prispevajo k vzpostavitvi visokokakovostnega okvira upravljanja v partnerskih državah, so skladni z razvojnimi cilji politike in se osredotočajo na trajnostno in pregledno upravljanje virov, spremljanje in nadzor. Ti sporazumi zagotavljajo, da izkoriščanje ribolovnih virov poteka na podlagi zanesljivih znanstvenih mnenj, pri čemer so cilj izkoriščanja le presežni viri, ki jih partnerska država ne more ali ne želi sama loviti. V okviru sporazumov o trajnostnem ribolovu partnerske države prejmejo nadomestilo za omogočanje dostopa do svojih ribolovnih virov in prejmejo finančno pomoč za izvajanje lastne trajnostne ribiške politike. Ribogojstvo SRP mora podpirati trajnostni okoljski, gospodarski in socialni razvoj sektorja ribogojstva. Ribogojstvo prispeva k zanesljivi preskrbi s hrano ter rasti in delovnim mestom v obalnih in podeželskih regijah. Velik napredek je mogoče doseči, če države članice na podlagi strateških smernic Unije oblikujejo nacionalne strateške načrte za spodbujanje trajnostnega razvoja ribogojstva v zvezi z varnostjo poslovanja, dostopom do voda in prostora ter upravno poenostavitvijo izdaje dovoljenj. Pri razvoju ribogojstva je razsežnost Unije jasna: strateške odločitve, sprejete na nacionalni ravni, lahko vplivajo na ta razvoj v sosednjih državah članicah. Bistveno je, da imajo države članice lahko na voljo informacije o tem, kaj druge države članice načrtujejo v zvezi s prihodnjim razvojem ribogojstva. Komisija meni, da je zaradi posebnega značaja ribogojstva potreben osrednji organ za posvetovanje z zainteresiranimi stranmi, in zato predlaga ustanovitev Svetovalnega sveta za ribogojstvo. Skupna ureditev trgov Skupna ureditev trgov mora prispevati k doseganju ciljev SRP, omogočati sektorju, da SRP uporablja na ustrezni ravni, in povečati konkurenčnost, zlasti proizvajalcev. Nadzor in izvrševanje V skladu z novim sistemom nadzora, kakor je bil sprejet z uredbama Sveta št. 1005/2008 in št. 1224/2009[13], so v predlog vključeni osnovni elementi za sistem nadzora in izvrševanja Unije za zagotavljanje skladnosti s pravili SRP. Komisija glede na uvedbo obveznosti v zvezi z ohranjanjem pri iztovarjanju, s čimer bi se preprečili zavržki, predlaga obveznosti spremljanja in nadzora, zlasti v zvezi s popolnoma dokumentiranim ribolovom, ter pilotne projekte o novih tehnologijah za nadzor ribolova, ki prispevajo k trajnostnemu ribolovu. Finančni instrumenti Za večjo skladnost predlog uvaja pogoje za finančno pomoč Unije, ki se lahko odobri za prispevanje k doseganju ciljev SRP. Pogoj za finančno pomoč bo skladnost s predpisi, pri čemer bo to načelo veljalo za države članice in gospodarske subjekte. Posledica neskladnosti v primeru držav članic je lahko prekinitev, začasna ustavitev ali finančni popravek finančne pomoči Unije. Posledica hujših kršitev v primeru gospodarskih subjektov je lahko prepoved dostopa do finančne pomoči ali zmanjšanje finančne pomoči. Poleg tega predlog uvaja obveznost držav članic, da pri odobritvi finančne pomoči upoštevajo ravnanje (zlasti odsotnost hujših kršitev) gospodarskih subjektov v bližnji preteklosti. Svetovalni sveti Komisija predlaga okrepitev in, kadar je mogoče, razširitev prakse regionalnih svetovalnih svetov v okviru SRP. Ker nekateri od njih nimajo regionalnega značaja in niso regionalno omejeni, je treba sedem obstoječih svetov preimenovati v svetovalne svete in ustanoviti Svetovalni svet za ribogojstvo. Komisija namerava zaradi posebnosti Črnega morja – ki je zaprt morski bazen, ki si ga Unija deli s štirimi državami, ki niso članice Unije – in ob upoštevanju razprav, ki potekajo z vsemi državami, ki ležijo ob Črnem morju in niso članice Unije, do leta 2015 ustanoviti Svetovalni svet za Črno morje, ki bi zagotavljal nasvete glede ohranitvene politike in spodbujal sodelovanje med Romunijo, Bolgarijo in njihovimi črnomorskimi sosedami. Končne določbe V zadnjem delu so določeni področja prenosa pooblastil na Komisijo, njihovo izvajanje, preklic in cilji ter, kar zadeva izvedbene akte, ustanovitev Odbora za ribištvo in ribogojstvo. Prav tako je predlagana razveljavitev in/ali sprememba zadevne veljavne zakonodaje. 2011/0195 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o skupni ribiški politiki EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 43(2) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije[14], po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[15], ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Z Uredbo Sveta (ES) št. 2371/2002[16] je bil vzpostavljen sistem Skupnosti za ohranjevanje in trajnostno izkoriščanje ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike. (2) Področje uporabe skupne ribiške politike zajema ohranjanje, upravljanje in izkoriščanje morskih bioloških virov. Poleg tega področje uporabe skupne ribiške politike v zvezi s tržnimi in finančnimi ukrepi za podporo njenih ciljev zajema sladkovodne biološke vire in ribogojstvo ter predelavo in trženje ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva, kadar te dejavnosti potekajo na ozemlju držav članic ali v vodah Unije, tudi kadar jih izvajajo ribiška plovila, ki plujejo pod zastavo tretjih držav in so registrirana v njih, ali ribiška plovila Unije ali državljanov držav članic, brez poseganja v primarno odgovornost države zastave in ob upoštevanju določb člena 117 Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu. (3) Skupna ribiška politika mora zagotoviti, da ribolovne dejavnosti in dejavnosti ribogojstva dolgoročno prispevajo k trajnostnim okoljskim, gospodarskim in socialnim pogojem. Poleg tega mora prispevati k večji produktivnosti, primernemu življenjskemu standardu za ribiški sektor in stabilnim trgom ter zagotavljati razpoložljivost virov in dostopnost preskrbe za potrošnike po primernih cenah. (4) Unija je pogodbenica Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu z dne 10. decembra 1982 (UNCLOS)[17] in je ratificirala Sporazum Združenih narodov za izvajanje določb Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu z dne 10. decembra 1982 v zvezi z ohranjanjem in upravljanjem čezconskih staležev rib in izrazito selivskih staležev rib z dne 4. avgusta 1995 (sporazum ZN o staležih rib)[18]. Sprejela je tudi Sporazum Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo o spodbujanju usklajevanja ribiških plovil na odprtem morju z mednarodnimi ukrepi za ohranjanje in upravljanje z dne 24. novembra 1993 (sporazum FAO o usklajevanju)[19]. V teh mednarodnih instrumentih so predvidene predvsem ohranitvene obveznosti, med drugim tudi obveznosti sprejetja ukrepov za ohranjanje in upravljanje za ohranitev ali obnovitev morskih virov na ravneh, ki omogočajo največji trajnostni donos, tako na morskih območjih pod nacionalno jurisdikcijo kot tudi na odprtem morju, obveznosti sodelovanja z drugimi državami za dosego tega cilja, obveznosti široke uporabe previdnostnega pristopa pri ohranjanju, upravljanju in izkoriščanju staležev rib, obveznosti zagotovitve skladnosti ukrepov za ohranjanje in upravljanje, kadar se morski viri pojavljajo na morskih območjih z različnim statusom sodne oblasti, in obveznosti upoštevanja drugih legitimnih uporab morij. Skupna ribiška politika mora pripomoči k temu, da Unija ustrezno izpolnjuje svoje mednarodne obveznosti, ki izhajajo iz navedenih mednarodnih instrumentov. Kadar države članice sprejemajo ukrepe za ohranjanje in upravljanje, za katere so bile pooblaščene v okviru skupne ribiške politike, morajo ravnati v skladu z mednarodnimi obveznostmi ohranjanja in sodelovanja, ki izhajajo iz navedenih mednarodnih instrumentov. (5) Unija in njene države članice so se leta 2002 na svetovnem vrhu o trajnostnem razvoju v Johannesburgu zavezale, da bodo ukrepale proti stalnemu upadanju več staležev rib. Zato mora Unija izboljšati svojo skupno ribiško politiko in tako zagotoviti, da se bodo ravni izkoriščanja staležev morskih bioloških virov do leta 2015 prednostno ponovno vzpostavile in ohranjale na ravneh, ki omogočajo največji trajnostni donos iz populacij staleža lovljenih rib. Kadar je na voljo manj znanstvenih podatkov, je treba uporabiti približke največjega trajnostnega donosa. (6) Cilji ribištva so bili določeni v sklepu, sprejetem na konferenci pogodbenic h Konvenciji o biotski raznovrstnosti o Strateškem načrtu za biotsko raznovrstnost 2011–2020[20], skupna ribiška politika pa mora zagotoviti skladnost s cilji biotske raznovrstnosti, ki jih je sprejel Evropski svet[21], in cilji iz sporočila Komisije „Naše življenjsko zavarovanje, naš naravni kapital: strategija EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020“[22], zlasti za doseganje največjega trajnostnega donosa do leta 2015. (7) Trajnostno izkoriščanje morskih bioloških virov mora temeljiti na previdnostnem pristopu, ki mora izhajati iz previdnostnega načela iz prvega pododstavka člena 191(2) Pogodbe. (8) Skupna ribiška politika mora prispevati k varstvu morskega okolja, zlasti k doseganju dobrega okoljskega stanja najpozneje do leta 2020, kot je določeno v členu 1(1) Direktive 2008/56/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju politike morskega okolja (Okvirna direktiva o morski strategiji)[23]. (9) Izvajati je treba ekosistemski pristop k upravljanju ribištva, omejiti je treba okoljske vplive ribolovnih dejavnosti ter čim bolj zmanjšati in postopno odpraviti naključni ulov. (10) Pomembno je, da upravljanje skupne ribiške politike temelji na načelih dobrega upravljanja. Ta načela vključujejo odločanje na podlagi najboljšega razpoložljivega znanstvenega mnenja, široko vključitev zainteresiranih strani in dolgoročno perspektivo. Uspešno upravljanje skupne ribiške politike je odvisno tudi od jasne opredelitve odgovornosti na ravni Unije ter na nacionalni, regionalni in lokalni ravni ter od medsebojne združljivosti in skladnosti ukrepov, sprejetih v okviru drugih politik Unije. (11) Skupna ribiška politika mora po potrebi v celoti upoštevati zdravje živali, dobro počutje živali ter varnost hrane in krme. (12) Pri izvajanju skupne ribiške politike je treba upoštevati medsebojno vplivanje z drugimi pomorskimi vprašanji, obravnavanimi v celostni pomorski politiki[24], v okviru katere se priznava, da so vsa vprašanja v zvezi z evropskimi oceani in morji med seboj povezana, vključno s pomorskim prostorskim načrtovanjem. Pri upravljanju različnih sektorskih politik v bazenih Baltskega morja, Severnega morja, Keltskega morja, Biskajskega zaliva in iberske obale, Sredozemskega morja ter Črnega morja je treba zagotoviti skladnost in vključevanje. (13) Ribiška plovila Unije morajo imeti enak dostop do voda in virov Unije, pri čemer se upoštevajo predpisi SRP. (14) Veljavni predpisi, ki omejujejo dostop do virov znotraj cone 12 navtičnih milj držav članic, zadovoljivo prispevajo k ohranjanju z omejevanjem ribolovnega napora v najbolj občutljivem delu voda Unije. Navedeni predpisi so prispevali tudi k ohranjanju tradicionalnih ribolovnih dejavnosti, od katerih je zelo odvisen socialni in gospodarski razvoj nekaterih obalnih skupnosti. Zato se morajo še naprej uporabljati. (15) Morski biološki viri okoli Azorov, Madeire in Kanarskih otokov morajo biti še naprej posebno zaščiteni, ker ob upoštevanju strukturnega, socialnega in gospodarskega položaja teh otokov prispevajo k ohranjanju njihovega lokalnega gospodarstva. Zato je treba v teh vodah ohraniti omejitev nekaterih ribolovnih dejavnosti na ribiška plovila, registrirana v pristaniščih Azorov, Madeire in Kanarskih otokov. (16) Cilj trajnostnega izkoriščanja morskih bioloških virov je mogoče učinkoviteje doseči z večletnim pristopom k upravljanju ribištva, in sicer s prednostnim oblikovanjem večletnih načrtov, ki upoštevajo posebnosti različnih ribištev. (17) Večletni načrti bi morali po možnosti zajemati več staležev, če se ti staleži izkoriščajo skupaj. Z večletnimi načrti je treba opredeliti osnovo za določanje ribolovnih možnosti in merljivih ciljev za trajnostno izkoriščanje zadevnih staležev in morskih ekosistemov, pri čemer je treba določiti jasne časovne okvire in varnostne mehanizme za nepredviden razvoj dogodkov. (18) Sprejeti je treba ukrepe za zmanjšanje in odpravo sedanjih visokih ravni naključnega ulova in zavržkov. Naključni ulov in zavržki dejansko pomenijo veliko odpadkov, pri čemer negativno vplivajo na trajnostno izkoriščanje morskih bioloških virov in morskih ekosistemov ter finančno vzdržnost ribištva. Uvesti in postopno izvajati je treba obveznost iztovarjanja celotnega ulova upravljanih staležev, ki se ulovijo med ribolovnimi dejavnostmi v vodah Unije ali jih ulovijo ribiška plovila Unije. (19) Iztovarjanje naključnega ulova za upravljalca ne sme pomeniti čiste gospodarske prednosti. Pri iztovarjanju ulovljenih rib, manjših od najmanjše referenčne velikosti ohranjanja, je treba omejiti namembni kraj in izključiti, da bi bile ribe naprodaj za prehrano ljudi. (20) Zaradi ohranjanja staležev je treba v zvezi z nekaterimi tehničnimi ukrepi določiti jasne cilje. (21) Za staleže, za katere ni bil pripravljen večletni načrt, je treba z določitvijo meja ulova in/ali ribolovnega napora zagotoviti ravni izkoriščanja, ki omogočajo največji trajnostni donos. (22) Glede na negotovo gospodarsko stanje ribiškega sektorja in odvisnost nekaterih obalnih skupnosti od ribolovnih dejavnosti je treba zagotoviti relativno stabilnost ribolovnih dejavnosti z dodelitvijo ribolovnih možnosti državam članicam na podlagi napovedljivega deleža staležev za vsako državo članico. (23) Zaradi začasnega biološkega stanja staležev mora relativna stabilnost ribolovnih dejavnosti varovati posebne potrebe regij, v katerih so lokalne skupnosti odvisne zlasti od ribolova in z njim povezanih dejavnosti, kakor je odločil Svet v Resoluciji z dne 3. novembra 1976 o nekaterih zunanjih vidikih ustanovitve ribolovne cone v Skupnosti, ki bi se razprostirala na 200 miljah[25], z veljavnostjo od 1. januarja 1977, in zlasti v Prilogi VII k Resoluciji. Zato je treba koncept relativne ciljne stabilnosti razumeti v tem smislu. (24) Države članice morajo imeti možnost, da od Komisije utemeljeno zahtevajo, naj oblikuje ukrepe v okviru skupne ribiške politike za ukrepe, ki so jih države članice opredelile kot potrebne za izpolnjevanje obveznosti v zvezi s posebnimi območji varstva v skladu s členom 4 Direktive Sveta 2009/147/ES z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic[26], posebnimi ohranitvenimi območji v skladu s členom 6 Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst[27] in zaščitenimi morskimi območji v skladu s členom 13(4) Direktive 2008/56/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju politike morskega okolja (Okvirne direktive o morski strategiji)[28]. (25) Komisija mora imeti možnost, da sprejme začasne ukrepe v primeru resne grožnje, ki jo za ohranjanje morskih bioloških virov ali morski ekosistem predstavljajo ribolovne dejavnosti in v zvezi s katero je treba takoj ukrepati. (26) Države članice morajo imeti možnost, da sprejmejo ohranitvene in tehnične ukrepe za izvajanje skupne ribiške politike, ki bi omogočili, da se v okviru politike bolje obravnavajo dejansko stanje in posebnosti posameznih ribištev ter da se poveča zavezanost politiki. (27) Državam članicam je treba omogočiti, da za svojo cono 12 navtičnih milj sprejmejo ohranitvene ukrepe in ukrepe upravljanja, ki se uporabljajo za vsa ribiška plovila Unije, če so sprejeti ukrepi v primeru njihove uporabe za ribiška plovila Unije iz drugih držav članic nediskriminatorni, če je bilo opravljeno predhodno posvetovanje z drugimi zainteresiranimi državami članicami ter če Unija ni sprejela ukrepov, ki izrecno zadevajo ohranjanje in upravljanje znotraj te cone 12 navtičnih milj. (28) Državam članicam je treba omogočiti, da sprejmejo ohranitvene ukrepe in ukrepe upravljanja za staleže v vodah Unije, ki se uporabljajo izključno za ribiška plovila Unije, ki plujejo pod njihovo zastavo. (29) Sistem prenosljivih ribolovnih koncesij za večino upravljanih staležev v okviru skupne ribiške politike je treba uvesti najpozneje 31. decembra 2013 za vsa plovila, dolga 12 metrov ali več, in vsa druga plovila, ki lovijo z vlečnim orodjem. Države članice lahko iz sistema prenosljivih ribolovnih koncesij izključijo plovila, katerih skupna dolžina je manjša od 12 metrov in niso opremljena z vlečnim orodjem. Ta sistem bi moral prispevati k zmanjšanju ladjevja, ki ga doseže sektor, in večji gospodarski uspešnosti, pri čemer mora hkrati ustvariti pravno varne in izključne prenosljive ribolovne koncesije letnih ribolovnih možnosti držav članic. Ker so morski biološki viri skupno dobro, se lahko s prenosljivimi ribolovnimi koncesijami določijo le pravice do uporabe dela letnih ribolovnih možnosti države članice, ki se v skladu z veljavnimi predpisi lahko prekličejo. (30) Ribolovne koncesije morajo biti prenosljive in zakupljive, da se upravljanje ribolovnih možnosti decentralizira v smeri ribiškega sektorja in se zagotovi, da ribiči, ki zapustijo sektor, ne bodo odvisni od javne finančne pomoči na podlagi skupne ribiške politike. (31) Omejitev obveznega sistema prenosljivih ribolovnih koncesij na velika plovila je upravičena zaradi posebnih značilnosti in socialno-ekonomske ranljivosti nekaterih ladjevij za mali priobalni ribolov. Sistem prenosljivih ribolovnih koncesij se mora uporabljati za staleže, za katere so dodeljene ribolovne možnosti. (32) Za ribiška plovila Unije, ki ne delujejo v okviru sistema prenosljivih ribolovnih koncesij, se lahko sprejmejo posebni ukrepi, da se število ribiških plovil Unije prilagodi razpoložljivim virom. S temi ukrepi je treba določiti obvezne zgornje meje za največjo zmogljivost ladjevja in vzpostaviti nacionalne sisteme vstopa/izstopa v zvezi s finančnimi sredstvi za umik plovil iz obratovanja, odobrenimi v okviru Evropskega sklada za ribištvo. (33) Države članice morajo evidentirati minimalne podatke o značilnostih in dejavnostih ribiških plovil Unije, ki plujejo pod njihovo zastavo. Te evidence morajo biti Komisiji na voljo za namene spremljanja velikosti ladjevij držav članic. (34) Za upravljanje ribištva na podlagi najboljšega razpoložljivega znanstvenega mnenja so potrebni usklajeni, zanesljivi in točni sklopi podatkov. Zato morajo države članice zbirati podatke o ladjevjih in svojih ribolovnih dejavnostih, zlasti biološke podatke o ulovu, vključno z zavržki, ter podatke iz raziskav o staležih rib in morebitnih okoljskih vplivih ribolovnih dejavnosti na morski ekosistem. (35) Zbiranje podatkov mora vključevati podatke, ki omogočajo gospodarsko oceno podjetij, dejavnih v ribiškem sektorju, ribogojstvu ter predelavi ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva, ter oceno zaposlitvenih trendov v teh sektorjih. (36) Države članice morajo upravljati zbrane podatke in jih dati na voljo končnim uporabnikom znanstvenih podatkov na podlagi večletnega programa Unije. Države članice morajo tudi medsebojno sodelovati, da uskladijo dejavnosti zbiranja podatkov. Po potrebi morajo države članice pri zbiranju podatkov sodelovati tudi s tretjimi državami znotraj istega morskega bazena. (37) Raziskave na področju ribolova, usmerjene v politiko, je treba okrepiti z zbirko znanstvenih podatkov o ribištvu na nacionalni ravni, programi raziskav in inovacij, usklajenimi z drugimi državami članicami, ter okvirom Unije za raziskave in inovacije. (38) Unija mora spodbujati cilje skupne ribiške politike na mednarodni ravni. Zato si mora prizadevati za izboljšanje učinkovitosti regionalnih in mednarodnih organizacij pri ohranjanju in upravljanju mednarodnih staležev rib, in sicer s spodbujanjem odločanja na podlagi znanstvenih podatkov in večje skladnosti, večjo preglednostjo in sodelovanjem zainteresiranih strani ter bojem proti nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovnim dejavnostim. (39) S sporazumi o trajnostnem ribolovu, sklenjeni s tretjimi državami, je treba zagotoviti, da ribolovne dejavnosti Unije v vodah tretjih držav temeljijo na najboljšem razpoložljivem znanstvenem mnenju, s čimer se bo omogočilo trajnostno izkoriščanje morskih bioloških virov. Ti sporazumi, ki zagotavljajo pravice do dostopa v zameno za finančni prispevek Unije, morajo prispevati k vzpostavitvi visokokakovostnega okvira upravljanja, da se zlasti zagotovijo ukrepi za spremljanje in nadzor. (40) Vključitev klavzule o človekovih pravicah v sporazume o trajnostnem ribolovu mora biti popolnoma skladna s splošnimi cilji razvojne politike Unije. (41) Spoštovanje demokratičnih načel in človekovih pravic, kot so določene v Splošni deklaraciji o človekovih pravicah in drugih pomembnih mednarodnih instrumentih o človekovih pravicah, ter načela pravne države mora biti bistveni element sporazumov o trajnostnem ribolovu in mora biti vsebovano v posebni klavzuli o človekovih pravicah. (42) Ribogojstvo mora po vsej Uniji prispevati k ohranjevanju potenciala proizvodnje hrane na trajnostni osnovi, da bi bila tako dolgoročno zagotovljena zanesljiva preskrba s hrano za evropske državljane in da bi lahko zadostili vse večjemu svetovnemu povpraševanju po morski hrani. (43) V strategiji Komisije za trajnostni razvoj evropskega ribogojstva[29] iz leta 2009, ki jo je podprl in potrdil Svet ter podprl Evropski parlament, je bila izražena potreba po tem, da se ustvarijo in spodbujajo enaki konkurenčni pogoji za ribogojstvo, ki so osnova za njegov trajnostni razvoj. (44) Skupna ribiška politika mora prispevati k Strategiji za pametno, trajnostno in vključujočo rast EVROPA 2020 ter pripomoči k doseganju ciljev te strategije[30]. (45) Na dejavnosti ribogojstva v Uniji vplivajo razmere, ki se prek nacionalnih meja razlikujejo, tudi na področju dovoljenj za upravljavce, zato je treba oblikovati strateške smernice Unije za nacionalne strateške načrte, da bi izboljšali konkurenčnost sektorja ribogojstva ter obenem podprli razvoj in inovacije, spodbudili gospodarsko dejavnost in razvejanost ter izboljšali kakovost življenja na obalnih in podeželjskih območjih; prav tako je treba oblikovati mehanizme za izmenjavo podatkov in najboljših praks med državami članicami na podlagi odprte metode usklajevanja nacionalnih ukrepov v zvezi z varnostjo poslovanja, dostopom do voda in prostora Unije ter upravno poenostavitvijo izdaje dovoljenj. (46) Zaradi posebnega značaja ribogojstva je potreben svetovalni svet za posvetovanje z zainteresiranimi stranmi o elementih politike Unije, ki bi lahko vplivali na ribogojstvo. (47) Okrepiti je treba konkurenčnost sektorja ribištva in ribogojstva Unije, poleg tega se zahteva poenostavitev, ki bi podprla boljše upravljanje proizvodnje in tržnih dejavnosti sektorja. Skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva mora zagotoviti enake konkurenčne pogoje za vse ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva, ki se tržijo v Uniji, poleg tega mora potrošnikom omogočiti, da lahko sprejemajo odločitve na podlagi boljše obveščenosti, podpirati mora tudi odgovorno potrošnjo ter izboljšati gospodarsko znanje in razumevanje trgov Unije v celotni dobavni verigi. (48) Skupna ureditev trgov se mora izvajati v skladu z mednarodnimi obveznostmi Unije, zlasti v zvezi z določbami Svetovne trgovinske organizacije. Za uspešno skupno ribiško politiko je potreben učinkovit sistem nadzora, inšpekcije in izvrševanja, vključno z bojem proti nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovnim dejavnostim. Vzpostaviti je treba sistem Unije za nadzor, inšpekcijo in izvrševanje, da se zagotovi skladnost s pravili skupne ribiške politike. (49) V okviru sistema Unije za nadzor, inšpekcijo in izvrševanje je treba spodbujati uporabo modernih tehnologij. Državam članicam ali Komisiji mora biti omogočeno izvajanje pilotnih projektov o novih tehnologijah nadzora in sistemih upravljanja podatkov. (50) Da bi se zagotovila vključitev zadevnih gospodarskih subjektov v sistem Unije za nadzor, inšpekcijo in izvrševanje, morajo imeti države članice možnost, da od imetnikov dovoljenja za gospodarski ribolov za ribiška plovila Unije skupne dolžine 12 metrov ali več, ki plujejo pod njihovo zastavo, zahtevajo, da sorazmerno prispevajo k stroškom izvajanja tega sistema. (51) Države članice same ne morejo zadovoljivo doseči ciljev skupne ribiške politike zaradi težav, s katerimi se srečujejo pri razvoju ribiškega sektorja in njegovem upravljanju, ter omejenih finančnih virov držav članic. Zato mora Unija za doseganje teh ciljev odobriti večletno finančno pomoč, ki je namenjena zlasti prednostnim nalogam skupne ribiške politike. (52) Finančna pomoč Unije mora biti pogojena s skladnostjo držav članic in gospodarskih subjektov s skupno ribiško politiko. Zato je v primeru neskladnosti s pravili skupne ribiške politike s strani držav članic in hujših kršitev teh pravil s strani gospodarskih subjektov potrebna prekinitev, začasna ustavitev ali popravek pomoči. (53) Pokazalo se je, da je za doseganje ciljev skupne ribiške politike bistven dialog z zainteresiranimi stranmi. Ob upoštevanju različnih pogojev v vodah po vsej Uniji in povečane regionalizacije skupne ribiške politike morajo svetovalni sveti omogočiti, da se v skupni ribiški politiki uporabijo znanje in izkušnje vseh zainteresiranih strani. (54) Zdi se primerno, da je Komisija pooblaščena, da z delegiranimi akti ustanovi nov svetovalni svet in preoblikuje pristojnosti obstoječih svetov, zlasti ob upoštevanju posebnosti Črnega morja. (55) Da bi dosegli cilje skupne ribiške politike, je treba na Komisijo prenesti pooblastila za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe za namene določitve ukrepov, povezanih z ribištvom, ki bi ublažili posledice ribolovnih dejavnosti na posebnih ohranitvenih območjih; prilagoditve obveznosti iztovarjanja celotnega ulova, da bi izpolnili mednarodne obveznosti Unije, privzete ohranitvene ukrepe v okviru večletnih načrtov ali tehnične ukrepe; ponovnega izračuna zgornjih meja zmogljivosti ladjevja; opredelitve podatkov o značilnostih in dejavnosti za ribiška plovila Unije; pravil za izvajanje pilotnih projektov o novih tehnologijah nadzora in sistemih upravljanja podatkov; sprememb Priloge III v zvezi z območji pristojnosti svetovalnih svetov ter njihovo sestavo in delovanjem. (56) Zlasti je pomembno, da Komisija med pripravljalnim delom za sprejetje delegiranih aktov opravi ustrezna posvetovanja, tudi na ravni strokovnjakov. (57) Komisija mora pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti hkratno, pravočasno in ustrezno posredovanje zadevnih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. (58) Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje tehničnih operativnih zahtev glede načinov posredovanja podatkov, povezanih z registri ribiških ladjevij in zahtevami glede podatkov o upravljanju ribištva, je treba izvedbena pooblastila prenesti na Komisijo. Ta pooblastila je treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[31]. (59) Za doseganje osnovnega cilja skupne ribiške politike, in sicer dolgoročno zagotoviti trajnostne okoljske, gospodarske in socialne pogoje za ribiški sektor in sektor ribogojstva ter prispevati k zanesljivi preskrbi s hrano, je nujno in primerno določiti pravila o ohranjanju in izkoriščanju morskih bioloških virov. (60) V skladu z načelom sorazmernosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. (61) Sklep Sveta št. 585/2004/ES z dne 19. julija 2004 o ustanovitvi regionalnih svetovalnih svetov v okviru skupne ribiške politike[32] je treba razveljaviti z začetkom veljavnosti ustreznih pravil v skladu s to uredbo. (62) Uredbo Sveta (ES) št. 199/2008 z dne 25. februarja 2008 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za zbiranje, upravljanje in uporabo podatkov v sektorju ribištva in podporo znanstvenemu svetovanju v zvezi s skupno ribiško politiko[33] je treba razveljaviti, vendar se mora še naprej uporabljati za nacionalne programe, sprejete za zbiranje in upravljanje podatkov za obdobje 2011–2013. (63) Zaradi števila in pomembnosti sprememb, ki jih je treba izvesti, je treba Uredbo Sveta (ES) št. 2371/2002 razveljaviti – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: DEL I SPLOŠNE DOLOČBE Člen 1 Področje uporabe 1. Skupna ribiška politika zajema: (a) ohranjanje, upravljanje in izkoriščanje morskih bioloških virov ter (b) sladkovodne biološke vire, ribogojstvo ter predelavo in trženje ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva, kar zadeva tržne in finančne ukrepe za podporo skupni ribiški politiki. 2. Skupna ribiška politika zajema dejavnosti iz odstavka 1, kadar: (a) se izvajajo na ozemlju držav članic ali (b) se izvajajo v vodah Unije, tudi kadar jih izvajajo ribiška plovila, ki plujejo pod zastavo tretjih držav in so registrirana v njih, ali (c) jih izvajajo ribiška plovila Unije zunaj voda Unije ali (d) jih izvajajo državljani držav članic brez poseganja v primarno odgovornost države zastave. Člen 2 Splošni cilji 1. Skupna ribiška politika zagotavlja, da ribolovne dejavnosti in dejavnosti ribogojstva dolgoročno zagotavljajo trajnostne okoljske, gospodarske in socialne pogoje ter prispevajo k zanesljivi preskrbi s hrano. 2. Pri skupni ribiški politiki se uporablja previdnostni pristop k upravljanju ribištva, pri čemer je njen cilj, da do leta 2015 zagotovi izkoriščanje živih morskih bioloških virov, s katerim se populacije lovljenih vrst obnavljajo in ohranjajo nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos. 3. Skupna ribiška politika izvaja ekosistemski pristop k upravljanju ribištva, s čimer se zagotavlja, da so vplivi ribolovnih dejavnosti na morski sistem omejeni. 4. Skupna ribiška politika vključuje zahteve iz okoljske zakonodaje Unije. Člen 3 Specifični cilji Za doseganje splošnih ciljev iz člena 2 skupna ribiška politika zlasti: (a) odpravlja naključni ulov komercialnih staležev in postopno zagotovi, da se iztovarja celoten ulov teh staležev; (b) zagotavlja pogoje za učinkovite ribolovne dejavnosti v okviru donosnega in konkurenčnega ribiškega sektorja; (c) spodbuja razvoj dejavnosti ribogojstva v Uniji in tako prispeva k zanesljivi preskrbi s hrano ter zaposlovanju na obalnih in podeželskih območjih; (d) prispeva k primernemu življenjskemu standardu tistih, ki so odvisni od ribolovnih dejavnosti; (e) upošteva interese potrošnikov; (f) zagotavlja sistematično in usklajeno zbiranje in upravljanje podatkov. Člen 4 Načela dobrega upravljanja Skupna ribiška politika se vodi v skladu z naslednjimi načeli dobrega upravljanja: (a) jasna opredelitev odgovornosti na ravni Unije ter na nacionalni, regionalni in lokalni ravni; (b) določitev ukrepov v skladu z najboljšim razpoložljivim znanstvenim mnenjem; (c) dolgoročna perspektiva; (d) obsežna vključenost zainteresiranih strani v vseh fazah ukrepov, tj. od njihove zasnove do izvajanja; (e) primarna odgovornost države zastave; (f) skladnost s celostno pomorsko politiko in drugimi politikami Unije. Člen 5 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: – „vode Unije“ pomenijo vode pod suverenostjo ali jurisdikcijo držav članic, razen voda, ki so sosednje ozemljem iz Priloge II k Pogodbi; – „morski biološki viri“ pomenijo razpoložljive in dostopne žive morske vodne vrste, vključno z anadromnimi in katadromnimi vrstami, v vseh fazah njihovega življenjskega cikla; – „sladkovodni biološki viri“ pomenijo razpoložljive in dostopne žive sladkovodne vrste; – „ribiško plovilo“ pomeni katero koli plovilo, ki je opremljeno za gospodarski ribolov morskih bioloških virov; – „ribiško plovilo Unije“ pomeni ribiško plovilo, ki pluje pod zastavo države članice in je registrirano v Uniji; – „največji trajnostni donos“ pomeni največji del staleža rib, ki se lahko ulovi v nedoločenem času; – „previdnostni pristop k upravljanju ribištva“ pomeni pristop, v skladu s katerim odsotnost ustreznih znanstvenih podatkov ne sme upravičiti odložitve ali nesprejetja ukrepov upravljanja za ohranitev ciljnih vrst, z njimi povezanih ali od njih odvisnih vrst in neciljnih vrst ter njihovega okolja; – „ekosistemski pristop k upravljanju ribištva“ pomeni pristop, ki zagotavlja, da so koristi od živih vodnih virov velike, medtem ko so neposredni in posredni vplivi ribolovnih dejavnosti na morske ekosisteme majhni ter ne škodujejo prihodnjemu delovanju, raznolikosti in celovitosti teh ekosistemov; – „ribolovna umrljivost“ pomeni ulov staleža v danem obdobju kot delež povprečnega staleža, ki je na voljo v tem obdobju; – „stalež“ pomeni morski biološki vir s posebnimi značilnostmi, ki je na danem območju upravljanja; – „meja ulova“ pomeni količinsko mejo za iztovarjanje staleža rib ene vrste ali staležev rib več vrst v danem obdobju; – „referenčna točka ohranjanja“ pomeni vrednosti parametrov populacij staležev rib (kot je biomasa ali ribolovna umrljivost), ki se uporabljajo pri upravljanju ribištva, na primer glede na sprejemljivo raven biološkega tveganja ali želeno raven donosa; – „zaščitni ukrep“ pomeni previdnostni ukrep, namenjen varstvu pred neželenimi dogodki ali preprečevanju takšnih dogodkov; – „tehnični ukrepi“ pomenijo ukrepe, ki urejajo sestavo vrst, strukturo velikosti ulova in vplive na sestavne dele ekosistema, ki so posledica ribolovnih dejavnosti, s pogojevanjem uporabe in strukture ribolovnega orodja ter omejevanjem dostopa do ribolovnih območij; – „ribolovna možnost“ pomeni v količini izraženo zakonito pravico do ribolova, izraženo v ulovu in/ali ribolovnem naporu, ter pogoje, ki so funkcionalno povezani s tem in potrebni za njihovo količinsko opredelitev na določeni ravni; – „ribolovni napor“ pomeni produkt zmogljivosti in dejavnosti ribiškega plovila; za skupino ribiških plovil je to vsota ribolovnih naporov vseh plovil v skupini; – „prenosljive ribolovne koncesije“ pomenijo preklicljive pravice uporabnika do posameznega dela ribolovnih možnosti, dodeljenih državi članici ali določenih v načrtih upravljanja, ki jih država članica sprejme v skladu s členom 19 Uredbe (ES) št. 1967/2006[34], ki jih imetnik lahko prenese na druge upravičene imetnike prenosljivih ribolovnih kvot; – „posamezne ribolovne možnosti“ pomenijo letne ribolovne možnosti, dodeljene imetnikom prenosljivih ribolovnih koncesij v državi članici na podlagi deleža ribolovnih možnosti, ki pripadajo tej državi članici; – „ribolovna zmogljivost“ pomeni tonažo plovila v BT (bruto tonaža) in njegovo moč v kW (kilovati), kakor je opredeljeno v členih 4 in 5 Uredbe Sveta (EGS) št. 2930/86[35]; – „ribogojstvo“ pomeni rejo ali gojenje vodnih organizmov z uporabo metod, ki so namenjene povečanju proizvodnje zadevnih organizmov prek naravnih zmogljivosti okolja, pri čemer organizmi ves čas reje ali gojenja vse do pobiranja in vključno z njim ostanejo v lasti fizične ali pravne osebe; – „dovoljenje za gospodarski ribolov“ pomeni dovoljenje iz člena 4(9) Uredbe (ES) št. 1224/2009; – „dovoljenje za ribolov“ pomeni dovoljenje iz člena 4(10) Uredbe (ES) št. 1224/2009; – „ribolov“ pomeni pobiranje ali ujetje vodnih organizmov, ki živijo v svojem naravnem okolju, ali namerno uporabo kakršnih koli sredstev, ki omogočajo takšno pobiranje ali ujetje; – „ribiški proizvodi“ pomenijo vodne organizme, pridobljene s kakršno koli ribolovno dejavnostjo; – „gospodarski subjekt“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki vodi ali ima kakršno koli podjetje, ki izvaja katero koli od dejavnosti, povezanih s katero koli stopnjo proizvodnje, predelave, trženja, distribucije in maloprodaje ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva; – „hujša kršitev“ pomeni kršitev iz člena 42(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1005/2008 in člena 90(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1224/2009; – „končni uporabnik znanstvenih podatkov“ pomeni organ, ki ima z raziskovalnega ali upravljalnega vidika interes za znanstveno analizo podatkov o ribiškem sektorju; – „presežek dovoljenega ulova“ pomeni del dovoljenega ulova, za katerega ulovitev obalna država nima zmogljivosti; – „proizvodi iz ribogojstva“ pomenijo vodne organizme v kateri koli fazi njihovega življenjskega cikla, pridobljene s kakršno koli dejavnostjo ribogojstva; – „biomasa drstitvenega staleža“ pomeni oceno mase rib iz posameznega vira, ki se razmnožujejo v določenem obdobju, pri čemer vključuje samce in samice ter ribe, ki se razmnožujejo živorodno; – „mešani ribolov“ pomeni ribolov, pri katerem je na območju ribolova prisotna več kot ena vrsta, za te vrste pa obstaja nevarnost, da bodo zajete z ribolovnim orodjem; – „sporazumi o trajnostnem ribolovu“ pomenijo mednarodne sporazume, sklenjene z drugo državo za pridobitev dostopa do virov ali voda v zameno za finančno nadomestilo Unije. DEL II DOSTOP DO VODA Člen 6 Splošna pravila o dostopu do voda 1. Ribiška plovila Unije imajo enak dostop do voda in virov v vseh vodah Unije, razen voda iz odstavkov 2 in 3, za katere veljajo ukrepi, sprejeti v skladu z delom III. 2. Od 1. januarja 2013 do 31. decembra 2022 bodo države članice v vodah do 12 navtičnih milj od temeljnih črt pod njihovo suverenostjo ali jurisdikcijo pooblaščene, da omejijo ribolov na ribiška plovila, ki tradicionalno ribarijo v navedenih vodah iz pristanišč na sosednji obali, brez vpliva na režime, ki se uporabljajo za ribiška plovila Unije, ki plujejo pod zastavo drugih držav članic v okviru obstoječih sosedskih odnosov med državami članicami, in režime iz Priloge I, ki za vsako državo članico določajo geografske cone znotraj obalnih pasov drugih držav članic, v katerih se ribolovne dejavnosti opravljajo, ter na zadevne vrste. Države članice Komisijo obvestijo o omejitvah v skladu s tem odstavkom. 3. V vodah do 100 navtičnih milj od temeljnih črt Azorov, Madeire in Kanarskih otokov lahko zadevne države članice od 1. januarja 2013 do 31. decembra 2022 omejijo ribolov na plovila, registrirana v pristaniščih teh otokov. Te omejitve ne veljajo za plovila Unije, ki v teh vodah tradicionalno ribarijo, če ta plovila ne presežejo ribolovnega napora, ki se tradicionalno izvaja. Države članice Komisijo obvestijo o omejitvah, določenih v skladu s tem odstavkom. 4. Določbe, ki bodo upoštevale režime iz odstavkov 2 in 3, se sprejmejo do 31. decembra 2022. DEL III UKREPI ZA OHRANJANJE MORSKIH BIOLOŠKIH VIROV NASLOV I VRSTE UKREPOV Člen 7 Vrste ohranitvenih ukrepov Ukrepi za ohranjanje morskih bioloških virov lahko vključujejo naslednje: (a) sprejetje večletnih načrtov iz členov 9 do 11; (b) določitev ciljev za trajnostno izkoriščanje staležev; (c) sprejetje ukrepov za prilagajanje števila ribiških plovil in/ali vrst ribiških plovil razpoložljivim ribolovnim možnostim; (d) priprava spodbud, vključno z gospodarskimi spodbudami, za pospeševanje selektivnejšega ribolova ali ribolova z majhnim vplivom; (e) določanje ribolovnih možnosti; (f) sprejetje tehničnih ukrepov iz člena 14; (g) sprejetje ukrepov v zvezi z obveznostjo iztovarjanja celotnega ulova; (h) vodenje pilotnih projektov o nadomestnih tehnikah upravljanja ribolova. Člen 8 Vrste tehničnih ukrepov Tehnični ukrepi lahko vključujejo: (a) velikosti mrežnih očes in pravila o uporabi ribolovnega orodja; (b) omejitve v zvezi z izdelavo ribolovnega orodja, vključno s i) spremembami ali dodatnimi napravami za izboljšanje selektivnosti ali omejitev vpliva na bentoško območje; ii) spremembami ali dodatnimi napravami za omejitev naključnega ulova ogroženih, prizadetih in zaščitenih vrst; (c) prepoved uporabe nekaterih vrst ribolovnega orodja na posameznih območjih ali v posameznih obdobjih; (d) prepoved ali omejitev ribolovnih dejavnosti na posameznih območjih in/ali v posameznih obdobjih; (e) zahteve, da ribiška plovila za določeno minimalno obdobje prenehajo opravljati dejavnost na posameznem območju zaradi zaščite začasne združitve občutljivih morskih virov; (f) posebne ukrepe za zmanjšanje vpliva ribolovnih dejavnosti na morski ekosistem in neciljne vrste; (g) druge tehnične ukrepe, katerih cilj je varstvo morske biotske raznovrstnosti. NASLOV II UKREPI UNIJE Člen 9 Večletni načrti 1. Večletni načrti, v katerih so določeni ohranitveni ukrepi za ohranitev ali obnovitev staležev nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos, se pripravijo prednostno. 2. Večletni načrti določajo: (a) podlago za določanje ribolovnih možnosti za zadevne staleže rib na podlagi vnaprej določenih referenčnih točk ohranjanja in (b) ukrepe, s katerimi se lahko učinkovito preprečuje prekoračitev referenčnih točk ohranjanja. 3. Večletni načrti po možnosti zajemajo ribištva, ki izkoriščajo staleže ene vrste rib, ali ribištva, ki izkoriščajo kombinacijo staležev, in ustrezno upoštevajo medsebojne vplive med staleži in ribištvi. 4. Večletni načrti temeljijo na previdnostnem pristopu k upravljanju ribištva in upoštevajo omejitve razpoložljivih podatkov in metod ocenjevanja ter vse količinsko opredeljene vire negotovosti na znanstveno preverjen način. Člen 10 Cilji večletnih načrtov 1. V večletnih načrtih so določene prilagoditve ribolovne umrljivosti, s katerimi se določi ribolovna umrljivost, v skladu s katero se do leta 2015 vsi staleži obnovijo in ohranijo nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos. 2. Če določitev ribolovne umrljivosti, s katero se staleži obnovijo in ohranijo nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos, ni mogoča, so v večletnih načrtih določeni previdnostni ukrepi, s katerimi se zagotovi primerljiva stopnja ohranjenosti zadevnih staležev. Člen 11 Vsebina večletnih načrtov Večletni načrt zajema: (a) področje uporabe v smislu staležev, ribolova in morskega ekosistema, za katere se večletni načrt uporablja; (b) cilje, ki so skladni s cilji iz členov 2 in 3; (c) merljive cilje, izražene kot: i) ribolovna umrljivost in/ali ii) biomasa drstitvenega staleža ter iii) stabilnost ulova; (d) jasno določene roke za dosego merljivih ciljev; (e) tehnične ukrepe, vključno z ukrepi, ki zadevajo odpravo naključnega ulova; (f) merljive kazalnike za redno spremljanje in ocenjevanje napredka v zvezi z doseganjem ciljev iz večletnega načrta; (g) posebne ukrepe in cilje za sladkovodni del življenjskega cikla anadromnih in katadromnih vrst; (h) zmanjšanje vplivov ribolova na ekosistem; (i) zaščitne ukrepe in merila za njihovo sprožitev; (j) kakršne koli druge ukrepe, ki so ustrezni za doseganje ciljev večletnih načrtov. Člen 12 Izpolnjevanje obveznosti iz okoljske zakonodaje Unije 1. V posebnih ohranitvenih območjih v smislu člena 6 Direktive 92/43/EGS, člena 4 Direktive 2009/147/ES in člena 13(4) Direktive 2008/56/ES države članice izvajajo ribolovne dejavnosti tako, da ublažijo njihove posledice na teh posebnih ohranitvenih območjih. 2. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da bi določila ukrepe, povezane z ribištvom, za ublažitev posledic ribolovnih dejavnosti na posebnih ohranitvenih območjih. Člen 13 Ukrepi Komisije v primeru resne grožnje za morske biološke vire 1. Komisija lahko na podlagi dokaza o resni grožnji ohranjanju morskih bioloških virov ali morskemu ekosistemu, v zvezi s katero je treba takoj ukrepati, ter na podlagi utemeljene zahteve države članice ali na lastno pobudo odloči o začasnih ukrepih za zmanjšanje grožnje. 2. Država članica utemeljeno zahtevo iz odstavka 1 istočasno predloži Komisiji, drugim državam članicam in zadevnim svetovalnim svetom. Člen 14 Okviri tehničnih ukrepov Določijo se okviri tehničnih ukrepov za zagotovitev varstva morskih bioloških virov in zmanjšanja vpliva ribolovnih dejavnosti na staleže rib in morski ekosistem. Okviri tehničnih ukrepov: (a) prispevajo k ohranjanju ali obnovitvi staležev rib nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos, na podlagi boljšega izbiranja velikosti in po potrebi izbiranja vrst; (b) omejujejo ulov podmernih rib iz staležev; (c) omejujejo ulov neželenih morskih organizmov; (d) blažijo vpliv ribolovnega orodja na ekosistem in okolje, zlasti v zvezi z varstvom biološko občutljivih staležev in habitatov. Člen 15 Obveznost iztovarjanja celotnega ulova 1. Celoten ulov naslednjih staležev rib, za katere veljajo omejitve ulova, ki je posledica ribolovne dejavnosti v vodah Unije ali dejavnosti ribiških plovil Unije zunaj voda Unije, se izvleče na krov in obdrži na krovu ribiških plovil ter evidentira in iztovori, razen če se uporabi kot živa vaba, v skladu z naslednjim časovnim okvirom: (a) najpozneje od 1. januarja 2014: – skuša, sled, šur, sinji mol, merjaščevka, sardon, srebrenka, velika sardela, kapelan; – tun, mečarica, beli tun, veleoki tun, druge pahljačaste mečarice; (b) najpozneje od 1. januarja 2015: trska, oslič, morski list; (c) najpozneje od 1. januarja 2016: vahnja, mol, krilati romb, morska spaka, morska plošča, leng, saj, polak, rdeči jezik, romb, gladki romb, modri leng, črni morski meč, okroglonosi repak, oranžna sluzoglavka, grenlandska morska plošča, morski menek, rdeči okun in sredozemski pridneni staleži. 2. Za staleže rib iz odstavka 1 se določijo najmanjše referenčne velikosti ohranjanja, ki temeljijo na najboljšem razpoložljivem znanstvenem mnenju. Ulov teh staležev rib, manjših od najmanjše referenčne velikosti ohranjanja, se lahko prodaja le za ribjo moko ali hrano za hišne živali. 3. Tržni standardi za ulov rib, ki presega določene ribolovne možnosti, se določijo v skladu s členom 27 [Uredbe o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva]. 4. Države članice zagotovijo, da so ribiška plovila Unije, ki plujejo pod njihovo zastavo, opremljena za zagotavljanje celotne dokumentacije vseh ribolovnih in predelovalnih dejavnosti za namene spremljanja izpolnjevanja obveznosti glede iztovarjanja celotnega ulova. 5. Odstavek 1 ne posega v mednarodne obveznosti. 6. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da bi določila ukrepe iz odstavka 1 za namene izpolnjevanja mednarodnih obveznosti Unije. Člen 16 Ribolovne možnosti 1. Ribolovne možnosti, dodeljene državam članicam, zagotavljajo relativno stabilnost ribolovnih dejavnosti posamezne države članice za vsak stalež rib ali ribištvo. Pri dodeljevanju novih ribolovnih možnosti se upoštevajo interesi posamezne države članice. 2. Ribolovne možnosti prilova se lahko rezervirajo v okviru skupnih ribolovnih možnosti. 3. Ribolovne možnosti so skladne z merljivimi cilji, časovnimi okviri in omejitvami, določenimi v skladu s členom 9(2) in členom 11(b), (c) in (h). 4. Države članice lahko, potem ko o tem uradno obvestijo Komisijo, izmenjajo vse ali del ribolovnih možnosti, ki so jim bile dodeljene. NASLOV III REGIONALIZACIJA POGLAVJE I VEČLETNI NAČRTI Člen 17 Ohranitveni ukrepi, sprejeti v skladu z večletnimi načrti 1. Države članice so lahko pooblaščene, da v večletnem načrtu, sestavljenem v skladu s členi 9, 10 in 11, sprejmejo ukrepe v skladu z navedenim večletnim načrtom, ki določajo ohranitvene ukrepe, ki veljajo za plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo, v zvezi s staleži v vodah Unije, za katere so jim bile dodeljene ribolovne možnosti. 2. Države članice zagotovijo, da so ohranitveni ukrepi, sprejeti v skladu z odstavkom 1: (a) skladni s cilji iz členov 2 in 3, (b) skladni s področjem uporabe in cilji večletnega načrta, (c) učinkovito izpolnjujejo cilje in merljive cilje, določene v večletnem načrtu, ter (d) so enako strogi kot obstoječi ukrepi iz zakonodaje Unije. Člen 18 Uradno obveščanje o ohranitvenih ukrepih držav članic Države članice, ki sprejmejo ohranitvene ukrepe v skladu s členom 17(1), o teh ukrepih uradno obvestijo Komisijo, druge zainteresirane države članice in ustrezne svetovalne svete. Člen 19 Ocenjevanje Komisija lahko kadar koli oceni združljivost in učinkovitost ohranitvenih ukrepov, ki jih države članice sprejmejo v skladu s členom 17(1). Člen 20 Privzeti ohranitveni ukrepi, sprejeti v okviru večletnih načrtov 1. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da bi določila ohranitvene ukrepe za ribolovna območja, vključena v večletni načrt, če države članice, ki so pooblaščene za sprejemanje ukrepov v skladu s členom 17, Komisije o teh ukrepih uradno ne obvestijo v treh mesecih od datuma začetka veljavnosti večletnega načrta. 2. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov za določitev ohranitvenih ukrepov za ribolovna območja, vključena v večletni načrt, če: (a) se šteje, da ukrepi države članice na podlagi ocene, izvedene v skladu s členom 19, niso skladni s cilji večletnega načrta , ali (b) se šteje, da ukrepi države članice na podlagi ocene, izvedene v skladu s členom 19, ne izpolnjujejo učinkovito ciljev in merljivih ciljev iz večletnih načrtov, ali (c) se sprožijo zaščitni ukrepi, določeni v skladu s členom 11(i). 3. Cilj ohranitvenih ukrepov, ki jih sprejme Komisija, je zagotoviti, da so cilji in merljivi cilji iz večletnega načrta izpolnjeni. Ko Komisija sprejme delegirani akt, ukrepi države članice prenehajo veljati. POGLAVJE II TEHNIČNI UKREPI Člen 21 Tehnični ukrepi Države članice so lahko pooblaščene, da v okviru tehničnih ukrepov, določenem v skladu s členom 14, sprejmejo ukrepe v skladu z navedenim okvirom, ki določajo tehnične ukrepe, ki veljajo za plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo, v zvezi s staleži v njihovih vodah, za katere so jim bile dodeljene ribolovne možnosti. Države članice zagotovijo, da so tehnični ukrepi: (b) skladni s cilji iz členov 2 in 3, (c) skladni s cilji v okviru ukrepov, sprejetih v skladu s členom 14; (d) učinkovito izpolnjujejo cilje v okviru ukrepov, sprejetih v skladu s členom 14, ter (e) so enako strogi kot obstoječi ukrepi iz zakonodaje Unije. Člen 22 Uradno obveščanje o tehničnih ukrepih držav članic Države članice, ki sprejmejo tehnične ukrepe v skladu s členom 21, o teh ukrepih uradno obvestijo Komisijo, druge zainteresirane države članice in ustrezne svetovalne svete. Člen 23 Ocenjevanje Komisija lahko kadar koli oceni združljivost in učinkovitost tehničnih ukrepov, ki jih države članice sprejmejo v skladu s členom 21. Člen 24 Privzeti ukrepi, sprejeti na podlagi okvira tehničnih ukrepov 1. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejetje delegiranih aktov, da bi določila tehnične ukrepe, vključene v okvir tehničnih ukrepov, če države članice, ki so pooblaščene za sprejemanje ukrepov v skladu s členom 21, Komisije o teh ukrepih uradno ne obvestijo v treh mesecih od datuma začetka veljavnosti okvira tehničnih ukrepov. 2. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da bi določila tehnične ukrepe, če se šteje, da ukrepi države članice na podlagi ocene, izvedene v skladu s členom 23: 1. niso skladni s cilji iz okvira tehničnih ukrepov ali 2. ne izpolnjujejo učinkovito ciljev iz okvira tehničnih ukrepov. 3. Cilj tehničnih ukrepov, ki jih sprejme Komisija, je zagotoviti, da so cilji iz okvira tehničnih ukrepov izpolnjeni. Ko Komisija sprejme delegirani akt, ukrepi države članice prenehajo veljati. NASLOV IV NACIONALNI UKREPI Člen 25 Ukrepi držav članic, ki se uporabljajo le za ribiška plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo Država članica lahko sprejme ukrepe za ohranitev staležev rib v vodah Unije, če se ti ukrepi: (a) uporabljajo le za ribiška plovila, ki plujejo pod zastavo zadevne države članice, ali v primeru ribolovnih dejavnosti, ki jih ne opravlja ribiško plovilo, za osebe s stalnim prebivališčem na ozemlju, (b) so skladni s cilji iz členov 2 in 3 ter (c) so enako strogi kot ukrepi iz obstoječe zakonodaje Unije. Člen 26 Ukrepi držav članic znotraj cone 12 navtičnih milj 1. Država članica lahko sprejme nediskriminatorne ukrepe za ohranjanje in upravljanje staležev rib ter zmanjšanje vpliva ribolova na ohranjanje morskega ekosistema znotraj 12 navtičnih milj od njenih temeljnih črt, če Unija ne sprejme ohranitvenih ukrepov in ukrepov upravljanja posebej za to območje. Ukrepi držav članic so v skladu s cilji iz členov 2 in 3 ter so enako strogi kot ukrepi iz obstoječe zakonodaje Unije. 2. Kadar je verjetno, da bodo ohranitveni ukrepi in ukrepi upravljanja, ki bi jih sprejela država članica, vplivali na ribiška plovila druge države članice, se ti ukrepi sprejmejo le po posvetu s Komisijo, zadevnimi državami članicami in svetovalnimi sveti o osnutku ukrepov, h katerim je priložen obrazložitveni memorandum. DEL IV DOSTOP DO VIROV Člen 27 Vzpostavitev sistemov prenosljivih ribolovnih koncesij 1. Vsaka država članica najpozneje do 31. decembra 2013 vzpostavi sistem prenosljivih ribolovnih koncesij za (a) vsa ribiška plovila skupne dolžine 12 metrov ali več in (b) vsa ribiška plovila skupne dolžine manj kot 12 metrov, ki lovijo z vlečnim orodjem. 2. Države članice lahko sistem prenosljivih ribolovnih koncesij uporabljajo tudi za ribiška plovila skupne dolžine manj kot 12 metrov, ki namesto vlečnega orodja uporabljajo druge vrste orodij, in o tem obvestijo Komisijo. Člen 28 Dodelitev prenosljivih ribolovnih koncesij 1. Prenosljiva ribolovna koncesija določa pravico do uporabe posameznih ribolovnih možnosti, dodeljenih v skladu s členom 29(1). 2. Na podlagi preglednih meril vsaka država članica dodeli prenosljive ribolovne koncesije za posamezni stalež ali skupino staležev, kateri se ribolovne možnosti dodelijo v skladu s členom 16, pri čemer so izključene ribolovne možnosti, pridobljene v okviru sporazumov o trajnostnem ribolovu. 3. Države članice pri dodelitvi prenosljivih ribolovnih koncesij, ki se nanašajo na mešani ribolov, upoštevajo sestavo verjetnega ulova plovil, ki izvajajo tak ribolov. 4. Država članica lahko prenosljive ribolovne koncesije dodeli lastniku ribiškega plovila, ki pluje pod zastavo zadevne države članice, ali pravni ali fizični osebi za namene uporabe na takem plovilu. Prenosljive ribolovne koncesije se lahko združijo za skupno upravljanje s strani pravnih ali fizičnih oseb ali priznanih organizacij proizvajalcev. Države članice lahko na podlagi preglednih in objektivnih meril omejijo upravičenost do prejemanja prenosljivih ribolovnih koncesij. 5. Države članice lahko obdobje veljavnosti prenosljivih ribolovnih koncesij za namene ponovne dodelitve koncesij omejijo na najmanj 15 let. Če države članice obdobja veljavnosti prenosljivih ribolovnih koncesij ne omejijo, lahko koncesije prekličejo z obvestilom najmanj 15 let vnaprej. 6. Če se ugotovi hujša kršitev, ki jo zagreši imetnik koncesije, lahko države članice prenosljive ribolovne koncesije prekličejo z obvestilom v krajšem obdobju. Takšni preklici so v celoti skladni s skupno ribiško politiko, načelom sorazmernosti in začnejo po potrebi takoj veljati. 7. Ne glede na odstavka 5 in 6 lahko države članice prekličejo prenosljive ribolovne koncesije, ki se na ribiškem plovilu ne uporabljajo tri zaporedna leta. Člen 29 Dodelitev posameznih ribolovnih možnosti 1. Države članice dodelijo posamezne ribolovne možnosti imetnikom prenosljivih ribolovnih koncesij iz člena 28 na podlagi ribolovnih možnosti, dodeljenih državam članicam ali določenih v načrtih upravljanja, ki jih sprejmejo države članice v skladu členom 19 Uredbe (ES) št. 1967/2006. 2. Države članice določijo ribolovne možnosti, ki jih je mogoče na podlagi najboljšega razpoložljivega znanstvenega mnenja dodeliti ribiškim plovilom, ki plujejo pod njihovo zastavo, za vrste, za katere Svet ribolovnih možnosti še ni določil. 3. Ribiška plovila izvajajo ribolovne dejavnosti le, kadar imajo na voljo dovolj posameznih ribolovnih možnosti, ki zajamejo ves njihov morebitni ulov. 4. Države članice lahko pridržijo do 5 % ribolovnih možnosti. Poleg tega določijo cilje in pregledna merila za dodelitev pridržanih ribolovnih možnosti. Te ribolovne možnosti se lahko dodelijo le upravičenim imetnikom prenosljivih ribolovnih koncesij, kot je določeno v členu 28(4). 5. Pri dodelitvi prenosljivih ribolovnih koncesij v skladu s členom 28 in pri dodelitvi ribolovnih možnosti v skladu z odstavkom 1 tega člena lahko država članica v okviru ribolovnih možnosti, dodeljenih tej državi članici, zagotovi spodbude za ribiška plovila, ki uporabljajo selektivno ribolovno orodje, s katerim se odpravlja naključni prilov. 6. Države članice lahko določijo pristojbine za uporabo posameznih ribolovnih možnosti, da se prispeva k stroškom, povezanim z upravljanjem ribištva. Člen 30 Register prenosljivih ribolovnih koncesij in posameznih ribolovnih možnosti Države članice oblikujejo in vodijo register prenosljivih ribolovnih koncesij in posameznih ribolovnih možnosti. Člen 31 Prenos prenosljivih ribolovnih koncesij 1. Prenosljive ribolovne koncesije se lahko znotraj države članice v celoti ali delno prenesejo med upravičenimi imetniki koncesij. 2. Država članica lahko dovoli prenos prenosljivih ribolovnih koncesij v druge države članice ali iz njih. 3. Države članice lahko urejajo prenosljive ribolovne koncesije z določitvijo pogojev za njihov prenos na podlagi preglednih in objektivnih meril Člen 32 Zakup posameznih ribolovnih možnosti 1. Posamezne ribolovne možnosti je mogoče znotraj države članice v celoti ali delno zakupiti. 2. Država članica lahko dovoli, da se posamezne ribolovne možnosti zakupijo od drugih držav članic ali da jih druge države članice zakupijo od nje. Člen 33 Dodelitev ribolovnih možnosti, za katere sistem prenosljivih ribolovnih koncesij ne velja Vsaka država članica določi, kako se ribolovne možnosti, ki so ji dodeljene v skladu s členom 16 in za katere sistem prenosljivih ribolovnih koncesij ne velja, lahko dodelijo plovilom, ki plujejo pod njeno zastavo. O metodi dodelitve obvesti Komisijo. DEL V UPRAVLJANJE RIBOLOVNE ZMOGLJIVOSTI Člen 34 Prilagoditev ribolovne zmogljivosti 1. Države članice vzpostavijo ukrepe, da prilagodijo ribolovno zmogljivost svojega ladjevja za doseganje učinkovitega ravnovesja med ribolovno zmogljivostjo in njihovimi ribolovnimi možnostmi. 2. Dovoljen ni noben izstop iz ladjevja, ki se krije z državno pomočjo v okviru Evropskega sklada za ribištvo za programsko obdobje 2007–2013, razen v primeru predhodnega umika dovoljenja za gospodarski ribolov in dovoljenj za ribolov. 3. Ribolovna zmogljivost, ki ustreza ribiškim plovilom, umaknjenim z državno pomočjo, se ne nadomesti. 4. Države članice zagotovijo, da ribolovna zmogljivost njihovega ladjevja od 1. januarja 2013 nikoli ne presega zgornjih meja ribolovne zmogljivosti, določenih v skladu s členom 35. Člen 35 Upravljanje ribolovne zmogljivosti 1. Za ladjevje vsake države članice veljajo zgornje meje ribolovne zmogljivosti, določene v Prilogi II. 2. Države članice lahko od Komisije zahtevajo, da ribiška plovila, za katera velja sistem prenosljivih ribolovnih koncesij, vzpostavljen v skladu s členom 27, izključi iz zgornjih mej ribolovne zmogljivosti iz odstavka 1. V tem primeru se zgornje meje ribolovne zmogljivosti ponovno izračunajo, pri čemer se upoštevajo ribiška plovila, za katera sistem prenosljivih ribolovnih koncesij ne velja. 3. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v zvezi s ponovnim izračunom zgornjih meja ribolovne zmogljivosti ladjevja iz odstavkov 1 in 2. Člen 36 Registri ribiškega ladjevja 1. Države članice beležijo podatke o značilnostih in dejavnosti ribiških plovil Unije, ki plujejo pod njihovo zastavo, pri čemer so ti podatki nujni za upravljanje ukrepov iz te uredbe. 2. Države članice dajo Komisiji na voljo podatke iz odstavka 1. 3. Komisija ustvari register ribiškega ladjevja Unije, ki vsebuje podatke, prejete v skladu z odstavkom 2. 4. Podatki iz registra ribiškega ladjevja Unije so na voljo vsem državam članicam. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v zvezi z opredelitvijo podatkov iz odstavka 1. 5. Komisija določi tehnične operativne zahteve glede načinov posredovanja podatkov iz odstavkov 2, 3 in 4. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom preverjanja iz člena 56. DEL VI ZNANSTVENA PODLAGA ZA UPRAVLJANJE RIBIŠTVA Člen 37 Zahteve glede podatkov za upravljanje ribištva 1. Države članice zbirajo biološke, tehnične, okoljske in socialno-ekonomske podatke, ki so potrebni za upravljanje ribištva na podlagi ekosistema, jih upravljajo in jih dajo na voljo končnim uporabnikom znanstvenih podatkov, vključno z organi, ki jih imenuje Komisija. Ti podatki omogočajo zlasti oceno: (a) stanja izkoriščenih morskih bioloških virov; (b) ravni ribolova in vpliva, ki ga imajo ribolovne dejavnosti na morske biološke vire in morski ekosistem, ter (c) socialno-ekonomske uspešnosti sektorjev ribištva, ribogojstva in predelave v vodah Unije in zunaj njenih voda. 2. Države članice: (a) zagotovijo, da so zbrani podatki točni in zanesljivi; (b) preprečijo podvajanje zbiranja podatkov za različne namene; (c) zagotovijo varno shranjevanje zbranih podatkov ter po potrebi ustrezno varstvo in zaupnost zbranih podatkov; (d) zagotovijo, da ima Komisija ali organi, ki jih imenuje, dostop do nacionalnih zbirk podatkov in sistemov, ki se uporabljajo za obdelavo zbranih podatkov za namene preverjanja obstoja in kakovosti podatkov. 3. Države članice zagotovijo nacionalno usklajevanje zbiranja in upravljanja znanstvenih podatkov za upravljanje ribištva. V ta namen države članice imenujejo nacionalnega dopisnika in organizirajo letne nacionalne usklajevalne sestanke. Komisija je obveščena o nacionalnih usklajevanih dejavnostih in povabljena na usklajevalne sestanke. 4. Države članice uskladijo svoje dejavnosti zbiranja podatkov z drugimi državami članicami v isti regiji in si prizadevajo za uskladitev svojih ukrepov s tretjimi državami s suverenostjo ali jurisdikcijo nad vodami v isti regiji. 5. Od leta 2014 se podatki zbirajo, upravljajo in uporabljajo v okviru večletnega programa. Večletni program vključuje cilje glede natančnosti podatkov, ki se zbirajo, in določa ravni združevanja za zbiranje, upravljanje in uporabo teh podatkov. 6. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da bi za večletne programe iz odstavka 5 določila cilje glede natančnosti podatkov, ki se zbirajo, in določila ravni združevanja za zbiranje, upravljanje in uporabo teh podatkov. 7. Komisija določi tehnične operativne zahteve glede načinov posredovanja zbranih podatkov. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom preverjanja iz člena 56. Člen 38 Raziskovalni programi 1. Države članice sprejmejo nacionalne programe za zbiranje znanstvenih podatkov, raziskave in inovacije na področju ribištva. Dejavnosti zbiranja podatkov o ribištvu ter raziskovalne in inovacijske dejavnosti usklajujejo z drugimi državami članicami in okviri za raziskave in inovacije Unije. 2. Države članice zagotovijo razpoložljivost ustreznih sposobnosti in človeških virov, ki bodo vključeni v postopek znanstvenega svetovanja. DEL VII ZUNANJA POLITIKA NASLOV I MEDNARODNE ORGANIZACIJE ZA RIBIŠTVO Člen 39 Cilji 1. Unija v skladu z mednarodnimi obveznostmi in cilji politike ter v skladu s cilji iz členov 2 in 3 sodeluje pri dejavnostih mednarodnih organizacij za ribištvo, vključno z regionalnimi organizacijami za upravljanje ribištva. 2. Stališča Unije glede mednarodnih organizacij za ribištvo in regionalnih organizacij za upravljanje ribištva temeljijo na najboljšem razpoložljivem znanstvenem mnenju za zagotovitev, da se ribolovni viri ohranijo ali obnovijo nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos. 3. Unija v okviru regionalnih organizacij za upravljanje ribištva in mednarodnih organizacij dejavno prispeva k razvoju znanstvenih spoznanj in mnenj ter ga podpira. Člen 40 Skladnost z mednarodnimi določbami Unija sodeluje s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami za ribištvo, vključno z regionalnimi organizacijami za upravljanje ribištva, z namenom povečanja skladnosti z ukrepi, ki jih sprejmejo te mednarodne organizacije. NASLOV II SPORAZUMI O TRAJNOSTNEM RIBOLOVU Člen 41 Načela in cilji sporazumov o trajnostnem ribolovu 1. S sporazumi o trajnostnem ribolovu s tretjimi državami se vzpostavi pravni, ekonomski in okoljski okvir upravljanja za ribolovne dejavnosti, ki jih ribiška plovila Unije izvajajo v vodah tretjih držav. 2. Ribiška plovila Unije lovijo le presežek dovoljenega ulova, ki ga določi tretja država v skladu s členom 62(2) Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu ter na podlagi najboljšega razpoložljivega znanstvenega mnenja in izmenjave ustreznih informacij med Unijo in zadevno tretjo državo o celotnem ribolovnem naporu za zadevne staleže, da se zagotovi, da ribolovni viri ostanejo nad ravnmi, ki omogočajo največji trajnostni donos. Člen 42 Finančna pomoč 1. Unija na podlagi sporazumov o trajnostnem ribolovu tretjim državam zagotovi finančno pomoč, da: (a) se krije del stroškov dostopa do ribolovnih virov v vodah tretjih držav; (b) se vzpostavi okvir upravljanja, ki vključuje razvoj in vzdrževanje potrebnih znanstvenih in raziskovalnih institucij, zmogljivost spremljanja in nadzora ter druge elemente krepitve zmogljivosti, ki se nanašajo na razvoj politike trajnostnega ribištva tretje države. Finančna pomoč bo odvisna od doseganja specifičnih rezultatov. DEL VIII RIBOGOJSTVO Člen 43 Spodbujanje ribogojstva 1. Komisija do leta 2013 z namenom spodbujanja trajnosti in prispevanja k zanesljivi preskrbi s hrano ter rasti in zaposlovanju pripravi nezavezujoče strateške smernice Unije o skupnih prednostnih nalogah in ciljih za razvoj dejavnosti ribogojstva. Strateške smernice upoštevajo zadevne izhodiščne položaje in različne okoliščine v Uniji, so podlaga za večletne nacionalne strateške načrte in njihovi cilji so: (a) izboljšanje konkurenčnosti sektorja ribogojstva ter podpora razvoju in inovacijam v sektorju; (b) spodbujanje gospodarske dejavnosti; (c) diverzifikacija in izboljšanje kakovosti življenja na obalnih in podeželskih območjih; (d) enaki konkurenčni pogoji za upravljavce ribogojstva glede dostopa do voda in prostora. 2. Države članice do leta 2014 pripravijo večletni nacionalni strateški načrt za razvoj dejavnosti ribogojstva na svojem ozemlju. 3. Večletni nacionalni strateški načrt vključuje cilje države članice in ukrepe za njihovo doseganje. 4. Cilji večletnih nacionalnih strateških načrtov so zlasti naslednji: (a) upravna poenostavitev, zlasti kar zadeva dovoljenja; (b) gotovost gospodarskih subjektov na področju ribogojstva v zvezi z dostopom do voda in prostora; (c) kazalniki okoljske, ekonomske in socialne trajnosti; (d) ocena drugih možnih čezmejnih učinkov na sosednje države članice. 5. Države članice si izmenjujejo informacije in najboljše prakse prek odprte metode usklajevanja nacionalnih ukrepov iz večletnih strateških načrtov. Člen 44 Posvetovanje s svetovalnimi sveti V skladu s členom 53 se ustanovi Svetovalni svet za ribogojstvo. DEL IX SKUPNA UREDITEV TRGOV Člen 45 Cilji 1. Vzpostavi se skupna ureditev trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva, da se: (a) prispeva k doseganju ciljev iz členov 2 in 3; (b) ribiškemu sektorju in sektorju ribogojstva omogoči uporaba skupne ribiške politike na ustrezni ravni; (c) poveča konkurenčnost ribiškega sektorja in sektorja ribogojstva Unije, zlasti konkurenčnost proizvajalcev; (d) izboljša preglednost trgov, zlasti kar zadeva ekonomsko znanje in poznavanje trgov Unije za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva v celotni dobavni verigi ter ozaveščenost potrošnikov; (e) prispeva k zagotavljanju enakih konkurenčnih pogojev za vse proizvode, ki se tržijo v Uniji, s spodbujanjem trajnostnega izkoriščanja ribolovnih virov. 2. Skupna ureditev trgov se uporablja za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva iz Priloge I k [Uredbi o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva], ki se tržijo v Uniji. 3. Skupna ureditev trgov zajema zlasti: (a) organizacijo sektorja, vključno z ukrepi za stabilizacijo trga; (b) skupne tržne standarde. DEL X NADZOR IN IZVRŠEVANJE Člen 46 Cilji 1. Skladnost s pravili skupne ribiške politike se zagotavlja prek učinkovitega sistema Unije za nadzor ribištva, vključno z bojem proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu. 2. Sistem Unije za nadzor ribištva temelji zlasti na: (a) globalnem in celostnem pristopu; (b) uporabi sodobnih tehnologij nadzora za razpoložljivost in kakovost podatkov o ribolovu; (c) strategiji na podlagi tveganja, ki je osredotočena na sistematično in avtomatizirano navzkrižno preverjanje vseh ustreznih razpoložljivih podatkov; (d) razvoju kulture skladnosti med gospodarskimi subjekti; (e) uvedbi učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih sankcij. Člen 47 Pilotni projekti o novih tehnologijah nadzora in sistemih upravljanja podatkov 1. Komisija in države članice lahko izvajajo pilotne projekte o novih tehnologijah nadzora in sistemih upravljanja podatkov. 2. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v zvezi s pravili glede izvajanja pilotnih projektov o novih tehnologijah nadzora in sistemih upravljanja podatkov. Člen 48 Prispevek k stroškom nadzora, inšpekcije in izvrševanja Države članice lahko od imetnikov dovoljenja za gospodarski ribolov za ribiška plovila skupne dolžine 12 metrov ali več, ki plujejo pod njihovo zastavo, zahtevajo, da sorazmerno prispevajo k stroškom izvajanja sistema Unije za nadzor ribištva. DEL XI FINANČNI INSTRUMENTI Člen 49 Cilji Za prispevek k doseganju ciljev iz členov 2 in 3 se lahko odobri finančna pomoč Unije. Člen 50 Pogoji za finančno pomoč državam članicam 1. Finančna pomoč Unije državam članicam je pogojena s skladnostjo držav članic s pravili skupne ribiške politike. 2. Posledica neskladnosti s pravili skupne ribiške politike s strani držav članic je lahko prekinitev ali začasna ustavitev izplačil ali finančni popravek finančne pomoči Unije v okviru skupne ribiške politike. Ti ukrepi so sorazmerni z naravo, obsegom, trajanjem in ponavljanjem neskladnosti. Člen 51 Pogoji za finančno pomoč gospodarskim subjektom 1. Finančna pomoč Unije gospodarskim subjektom je pogojena s skladnostjo gospodarskih subjektov s pravili skupne ribiške politike. 2. Posledica hujših kršitev pravil skupne ribiške politike s strani gospodarskih subjektov je lahko začasna ali trajna prepoved dostopa do finančne pomoči Unije in/ali zmanjšanje finančne pomoči. Ti ukrepi so sorazmerni z naravo, obsegom, trajanjem in ponavljanjem hujših kršitev. 3. Države članice zagotovijo, da se finančna pomoč Unije odobri le, če zadevnemu gospodarskemu subjektu v obdobju enega leta pred datumom vložitve zahtevka za finančno pomoč Unije ni bila naložena sankcija za hujšo kršitev. DEL XII SVETOVALNI SVETI Člen 52 Svetovalni sveti 1. Svetovalni sveti se ustanovijo za vsako območje pristojnosti iz Priloge III, da se spodbuja uravnotežena zastopanost vseh zainteresiranih strani in se prispeva k doseganju ciljev iz členov 2 in 3. 2. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v zvezi s spremembami navedene priloge za namene sprememb območij pristojnosti ali oblikovanja novih območij pristojnosti za svetovalne svete ali ustanovitve novih svetovalnih svetov. 3. Vsak svetovalni svet sprejme svoj poslovnik. Člen 53 Naloge svetovalnih svetov 1. Svetovalni sveti lahko: (a) Komisiji ali zadevni državi članici predložijo priporočila in predloge glede zadev v zvezi z upravljanjem ribištva in ribogojstvom; (b) Komisijo in države članice obvestijo o težavah v zvezi z upravljanjem ribištva in ribogojstvom na svojem območju pristojnosti; (c) v tesnem sodelovanju z znanstveniki prispevajo k zbiranju, predložitvi in analizi podatkov, potrebnih za pripravo ohranitvenih ukrepov. 2. Komisija in po potrebi zadevna država članica na vsako priporočilo, predlog ali informacijo, ki jo prejme v skladu z odstavkom 1, odgovori v razumnem roku. Člen 54 Sestava, delovanje in financiranje svetovalnih svetov 1. Svetovalne svete sestavljajo organizacije, ki zastopajo gospodarske subjekte na področju ribištva in druge interesne skupine, ki jih zadeva skupna ribiška politika. 2. Vsak svetovalni svet ima generalno skupščino in izvršni odbor, sprejema ukrepe, potrebne za svojo organizacijo, ter zagotavlja preglednost in upoštevanje vseh izraženih mnenj. 3. Svetovalni sveti lahko kot organi, ki si prizadevajo za cilj splošnega evropskega interesa, zaprosijo za finančno pomoč Unije. 4. Komisija je v skladu s členom 55 pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v zvezi s sestavo in delovanjem svetovalnih svetov. DEL XIII POSTOPKOVNE DOLOČBE Člen 55 Izvajanje pooblastila 1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov se na Komisijo prenese pod pogoji iz tega člena. 2. Pooblastilo iz členov 12(2) in 15(6), člena 20(1) in (2), člena 24(1) in (2) ter členov 35(3), 36(4), 37(6), 47(2), 52(2) in 54(4) se prenese za nedoločen čas od 1. januarja 2013. 3. Pooblastilo iz členov 12(2) in 15(6), člena 20(1) in (2), člena 24(1) in (2) ter členov 35(3), 36(4), 37(6), 47(2), 52(2) in 54(4) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. S sklepom o preklicu preneha veljati pooblastilo iz navedenega sklepa. Preklic začne veljati dan po objavi sklepa v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši datum, ki je v njem naveden. Preklic ne vpliva na veljavnost delegiranih aktov, ki so že v veljavi. 4. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o njem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 5. Delegirani akt, sprejet na podlagi členov 12(3) in 15(4), člena 20(1) in (2), člena 24(1) in (2) ter členov 35(3), 36(4), 37(7), 47(2), 52(2) in 54(4), začne veljati le, če mu Evropski parlament ali Svet v dveh mesecih od uradnega obvestila, ki sta ga prejela v zvezi s tem aktom, ne nasprotujeta ali če sta pred iztekom tega roka oba obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Navedeni rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca. Člen 56 Izvajanje Komisiji pri izvajanju pravil skupne ribiške politike pomaga Odbor za ribištvo in ribogojstvo. Navedeni odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011. DEL XIV KONČNE DOLOČBE Člen 57 Razveljavitve 1. Uredba (ES) št. 2371/2002 se razveljavi. Sklicevanja na razveljavljeno uredbo se štejejo za sklicevanja na to uredbo. 2. Sklep (ES) št. 2004/585 se razveljavi z dnem, ko začnejo veljati pravila, sprejeta na podlagi členov 51(4) in 52(4). 3. Člen 5 Uredbe (ES) št. 1954/2003 se črta. 4. Uredba (ES) št. 199/2008 se razveljavi. 5. Uredba (ES) št. 639/2004 se razveljavi. Člen 58 Prehodni ukrepi Ne glede na člen 57(4) se Uredba (ES) št. 199/2008 še naprej uporablja za nacionalne programe, sprejete za zbiranje in upravljanje podatkov za leta 2011–2013. Člen 59 Začetek veljavnosti Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Uporablja se od 1. januarja 2013. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, Za Evropski parlament Za Svet Predsednik Predsednik PRILOGA I DOSTOP DO OBALNIH VODA V SKLADU S ČLENOM 6(2) 1. OBALNE VODE ZDRUŽENEGA KRALJESTVA A. DOSTOP ZA FRANCIJO Zemljepisno območje || Vrste || Obseg ali posebne značilnosti obala Združenega kraljestva (6 do 12 navtičnih milj) 1. Berwick-upon-Tweed vzhodno Coquet Island vzhodno || sled || neomejeno 2. Flamborough Head vzhodno Spurn Head vzhodno || sled || neomejeno 3. Lowestoft vzhodno Lyme Regis južno || vse vrste || neomejeno 4. Lyme Regis južno Eddystone južno || pridnene || neomejeno 5. Eddystone južno Longships jugozahodno || pridnene pokrovače jastog rarog || neomejeno neomejeno neomejeno neomejeno 6. Longships jugozahodno Hartland Point severozahodno || pridnene rarog jastog || neomejeno neomejeno neomejeno 7. Hartland Point do črte od severa Lundy Islanda || pridnene || neomejeno 8. Od črte, ki poteka proti zahodu od Lundy Islanda do Cardigan Harbourja || vse vrste || neomejeno 9. Point Lynas severno Morecambe Light Vessel vzhodno || vse vrste || neomejeno 10. County Down || pridnene || neomejeno 11. New Island severovzhodno Sanda Island jugozahodno || vse vrste || neomejeno 12. Port Stewart severno Barra Head zahodno || vse vrste || neomejeno 13. Zemljepisna širina 57° 40' S Butt of Lewis zahodno || vse vrste, razen lupinarji || neomejeno 14. St Kilda, Flannan Islands || vse vrste || neomejeno 15. Zahodno od črte, ki povezuje svetilnik Butt of Lewis s točko 59° 30' S, 5° 45' Z || vse vrste || neomejeno B. DOSTOP ZA IRSKO Zemljepisno območje || Vrste || Obseg ali posebne značilnosti || || obala Združenega kraljestva (6 do 12 navtičnih milj) || 1. Point Lynas severno Mull of Galloway južno || pridnene škampi || neomejeno neomejeno || 2. Mull of Oa zahodno Barra Head zahodno || pridnene škampi || neomejeno neomejeno C. DOSTOP ZA NEMČIJO Zemljepisno območje || Vrste || Obseg ali posebne značilnosti obala Združenega kraljestva (6 do 12 navtičnih milj) 1. Ozemlje vzhodno od Shetlandskih otokov in otoka Fair Isle med naslednjima črtama: od svetilnika Sumburgh Head proti jugovzhodu; od svetilnika Skroo proti severovzhodu in od svetilnika Skadan proti jugozahodu || sled || neomejeno 2. Berwick-upon-Tweed vzhodno, svetilnik Whitby High vzhodno || sled || neomejeno 3. Svetilnik North Foreland vzhodno, novi svetilnik Dungeness južno || sled || neomejeno 4. Cona okrog otočja St. Kilda || sled skuša || neomejeno neomejeno 5. Zahodno od svetilnika Butt of Lewis na črto, ki povezuje svetilnik Butt of Lewis in točko 59° 30' S, 5° 45' Z || sled || neomejeno 6. Cona okrog North Rona in Suliskerja (Sulasgeir) || sled || neomejeno D. DOSTOP ZA NIZOZEMSKO Zemljepisno območje || Vrste || Obseg ali posebne značilnosti obala Združenega kraljestva (6 do 12 navtičnih milj) 1. Ozemlje vzhodno od Shetlandskih otokov in otoka Fair Isle med naslednjima črtama: od svetilnika Sumburgh Head proti jugovzhodu; od svetilnika Skroo proti severovzhodu in od svetilnika Skadan proti jugozahodu || sled || neomejeno 2. Berwick-upon-Tweed vzhodno, Flamborough Head vzhodno || sled || neomejeno 3. North Foreland vzhodno, novi svetilnik Dungeness južno || sled || neomejeno E. DOSTOP ZA BELGIJO Zemljepisno območje || Vrste || Obseg ali posebne značilnosti obala Združenega kraljestva (6 do 12 navtičnih milj) 1. Berwick-upon-Tweed vzhodno Coquet Island vzhodno || sled || neomejeno 2. Cromer severno North Foreland vzhodno || pridnene || neomejeno 3. North Foreland vzhodno novi svetilnik Dungeness južno || pridnene sled || neomejeno neomejeno 4. Novi svetilnik Dungeness južno, Selsey Bill južno || pridnene || neomejeno 5. Straight Point jugovzhodno, South Bishop severozahodno || pridnene || neomejeno 2. OBALNE VODE IRSKE A. DOSTOP ZA FRANCIJO Zemljepisno območje || Vrste || Obseg ali posebne značilnosti irska obala (6 do 12 navtičnih milj) 1. Erris Head severozahodno Sybil Point zahodno || pridnene škampi || neomejeno neomejeno 2. Mizen Head južno Stags južno || pridnene škampi skuša || neomejeno neomejeno neomejeno 3. Stags južno Cork južno || pridnene škampi skuša sled || neomejeno neomejeno neomejeno neomejeno 4. Cork južno, Carnsore Point južno || vse vrste || neomejeno 5. Carnsore Point južno, Haulbowline jugovzhodno || vse vrste, razen lupinarji || neomejeno B. DOSTOP ZA ZDRUŽENO KRALJESTVO Zemljepisno območje || Vrste || Obseg ali posebne značilnosti irska obala (6 do 12 milj) 1. Mine Head južno Hook Point || pridnene sled skuša || neomejeno neomejeno neomejeno 2. Hook Point Carlingford Lough || pridnene sled skuša škampi pokrovače || neomejeno neomejeno neomejeno neomejeno neomejeno C. DOSTOP ZA NIZOZEMSKO Zemljepisno območje || Vrste || Obseg ali posebne značilnosti irska obala (6 do 12 milj) 1. Stags južno Carnsore Point južno || sled skuša || neomejeno neomejeno D. DOSTOP ZA NEMČIJO Zemljepisno območje || Vrste || Obseg ali posebne značilnosti irska obala (6 do 12 navtičnih milj) 1. Old Head of Kinsale južno Car