SPOROČILO KOMISIJE

o izvajanju programa ENERGY STAR v Evropski uniji v obdobju 2006–2010

1. Uvod

Informacijske in komunikacijske tehnologije (IKT), vključno s pisarniško opremo (npr. računalniki, prikazovalniki, slikovno opremo, strežniki itd.), so med najhitreje rastočimi končnimi uporabniki električne energije v EU in po svetu. Pisarniška oprema porabi 17 % električne energije v terciarnem sektorju[1], medtem ko oprema in storitve sektorja IKT predstavljajo okoli 8 % skupne porabe električne energije v EU. Ker na trg prihajajo nove aplikacije in funkcionalnosti, stopnje opremljenosti pa se povečujejo, naj bi se poraba energije pri teh napravah do leta 2030 potrojila[2]. Zaradi stalnih pomanjkljivosti na trgu, na primer zaradi pomanjkanja informacij in preveč neenotnih spodbud, obstoječe tehnologije, ki omogočajo bistveno zmanjšanje porabe energije, ne doživijo pravega prodora. Točne, primerljive in jasne informacije potrošnikom o energetski učinkovitosti pisarniške opreme prispevajo k cilju, da večja uporaba in funkcionalnost IKT posledično ne pomenita tudi večje porabe energije.

S pisarniško opremo se trguje po vsem svetu. Čeprav se proizvodnja vse bolj premika v Azijo, pa se pretežen del raziskav in razvoja ter trženja še vedno odvija v EU in ZDA, kjer je obenem tudi večina proizvodnih obratov. Trgovina med EU in ZDA v tem tržnem segmentu sicer upada, a je njen obseg še vedno velik. ZDA so naš največji izvozni trg pisarniške opreme, letna vrednost trgovine med EU in ZDA v tem tržnem segmentu pa presega 10 milijard EUR, pri čemer okoli 4 milijarde EUR predstavljajo izvoz v ZDA, 6 milijard EUR pa uvoz v EU[3].

Naraščajoča poraba energije pri pisarniški opremi in globaliziranost trga IKT sta upravičena razloga za mednarodno sodelovanje v urejanju tega področja. Zaradi teh okoliščin sta EU in ZDA decembra 2000 podpisali Sporazum o usklajevanju programov za označevanje energetske učinkovitosti pisarniške opreme[4] (v nadaljnjem besedilu: Sporazum). Sporazum, čigar veljavnost je bila leta 2006 podaljšana za drugo petletno obdobje, je podlaga za izvajanje programa ENERGY STAR v EU (v nadaljnjem besedilu: program). ENERGY STAR je prostovoljni program za označevanje energetske učinkovitosti, ki ga vodi agencija ZDA za zaščito okolja (US Environment Protection Agency, v nadaljnjem besedilu: EPA). Program se na podlagi sporazumov, podobnih sklenjenemu z EU, izvaja v številnih drugih državah, vključno z Japonsko, Kanado in Avstralijo.

EPA in Komisija na podlagi Sporazuma skupaj vodita program ENERGY STAR za pisarniško opremo. To vključuje sodelovanje pri razvoju specifikacij proizvodov in vzajemno priznavanje proizvodov, registriranih v EU in ZDA.

Program ENERGY STAR je sestavni del politike EU za energetsko učinkovitost, kot je opredeljena v Akcijskem načrtu za energetsko učinkovitost[5]. Njegov namen je povečati učinkovitost trga pisarniške opreme, s čimer dopolnjuje Direktivo o okoljsko primerni zasnovi izdelkov 2009/125/ES[6]; cilj slednje je namreč zvišati kakovost trga z uvedbo minimalnih obveznih ali prostovoljnih zahtev glede učinkovitosti.

Ker bo Sporazum v decembru 2011 prenehal veljati, skuša to sporočilo na podlagi naslednjih vidikov oceniti, ali je upravičeno podaljšati njegovo veljavnost (oddelek 5):

- izkušnje pri izvajanju programa v EU (oddelek 2);

- ocena učinkovitosti programa pri izboljšanju energetske učinkovitosti pisarniške opreme (oddelek 3);

- načrtovane spremembe programa Energy Star v ZDA (oddelek 4).

2. Izvajanje programa Energy Star v EU

Program se v EU izvaja na podlagi „Sklepa Sveta 2006/1005/ES“[7] in „Uredbe (ES) št. 106/2008 o programu Skupnosti za označevanje energetske učinkovitosti pisarniške opreme“[8].

2.1. Glavni elementi

Izpostaviti je mogoče naslednje ključne vidike izvajanja programa:

- Enotnost: EPA in Evropska komisija ob pomoči držav članic (Odbor Evropske unije za program Energy Star) skupaj razvijata specifikacije izdelkov. Specifikacije imajo zato enako raven zahtevnosti v EU in ZDA in načeloma začnejo veljati istočasno v obeh. Za izdelke, ki jih registrira en „upravni organ“ (EPA ali Evropska komisija), se šteje, da ustrezajo specifikacijam programa ENERGY STAR na ozemlju druge podpisnice Sporazuma.

- Dinamičnost: Specifikacije izdelkov se redno revidirajo s ciljem, da se vzpostavi politični okvir, ki spodbuja stalno izboljševanje učinkovitosti pisarniške opreme. Od leta 2000 so bile specifikacije revidirane trikrat, pri čemer so bile vsakič določene strožje ravni energetske učinkovitosti. Cilj trenutnega Sporazuma je, da bi specifikacije izdelkov predstavljale največ 25 odstotkov modelov, za katere so bili ob določitvi specifikacij na voljo podatki.

- Pobude: Leta 2008 je bil program pomembno okrepljen z vključitvijo obveznosti, po kateri zahteve glede energetske učinkovitosti, ki jih v javnih naročilih določijo osrednji vladni organi držav članic in evropske institucije, ne smejo biti nižje od meril programa ENERGY STAR[9]. Registracijo izdelkov v EU najbolj spodbujajo prav javna naročila.

2.2 Področje uporabe

Od začetka veljavnosti Sporazuma program ENERGY STAR vključuje specifikacije za računalnike, monitorje/prikazovalnike in slikovno opremo (kopirne stroje, tiskalnike, optične bralnike itd.). Specifikacije so bile revidirane že trikrat, da bi lahko sledile tehnološkemu napredku in spodbujale večjo učinkovitost. Prve specifikacije za strežnike naj bi začele veljati v prvem četrtletju leta 2011. EPA in Komisija obenem sodelujeta pri razvoju meril za tri dodatne skupine izdelkov (izdelkov za shranjevanje v podatkovnih centrih, izdelkov za neprekinjeno napajanje z električno energijo in malo omrežno opremo). Teh sedem skupin izdelkov naj bi skupaj predvidoma predstavljalo tako rekoč celotno porabo energije pri pisarniški opremi. Spodnji graf, ki zajema tako splošno elektroniko kot pisarniško opremo, kaže, da so izdelki, zajeti v Sporazumu, skupaj s televizijskimi aparati največji končni porabniki energije v skupnem sektorju IKT in splošne elektronike. Graf obenem kaže, da se bo poraba energije pri nekaterih izdelkih, kot so računalniki, sicer stabilizirala, pri drugi opremi, kot so strežniki, in pri shranjevanju v podatkovnih centrih pa se bo bistveno povečala. Tem izdelkom je zato v prihodnosti treba posvetiti pozornost.

[pic]

Graf 1. Skupna poraba električne energije pri IKT v EU do leta 2020 po scenariju nespremenjenih okoliščin (vključujoč učinke obstoječih političnih ukrepov, vključno s programom ENERGY STAR)[10].

Trenutne specifikacije za računalnike veljajo od julija 2009, od leta 2006 pa so bile dvakrat revidirane. Zajemajo širok spekter izdelkov, kot so namizni računalniki, prenosni računalniki, delovne postaje, lahki odjemalci in mali strežniki). Z najnovejšimi specifikacijami je raven zahtevnosti približno 40 % strožja od prejšnjih ravni. Julija 2009 so obenem začela veljati nova merila za slikovno opremo . Poleg zahtev, ki veljajo strogo za energetsko učinkovitost, so v merila vključene določbe glede dvostranskega tiskanja, ki je pomembno zlasti zaradi učinkov porabe papirja na okolje. Z novimi merili za prikazovalnike , ki so začela veljati oktobra 2009, bo olajšan prehod na nove, energetsko učinkovitejše tehnologije, kot je osvetlitev ozadja s svetlečimi diodami.

Pri strežnikih in shranjevanju v podatkovnih centrih so prizadevanja usmerjena v zbiranje podatkov s ciljem, da se odkrijejo povezave med konfiguracijami strojne in programske opreme ter energetsko učinkovitostjo v dejavnem in nedejavnem stanju. Pri razvoju specifikacij za neprekinjeno napajanje z električno energijo so v pomoč izkušnje, ki jih je EU na tem področju pridobila zahvaljujoč Pravilom ravnanja pri neprekinjeni oskrbi z električno energijo, ki jih je razvilo Skupno raziskovalno središče (JRC). V zadnjo skupino izdelkov, tj. malo omrežno opremo , spadajo izdelki, kot so modemi in usmerjevalniki. Tudi pri tej skupini gre za ustvarjanje sinergije s Pravili ravnanja EU pri širokopasovni opremi, ki jih upravlja Skupno raziskovalno središče (JRC).

2.3 Spodbujanje in registracija izdelkov in partnerjev v programu ENERGY STAR

Namenski portal www.eu-energystar.org ponuja informacije za sodelujoče nosilce dejavnosti, npr. smernice za proizvajalce, ki sodelujejo v programu, vmesnik za iskanje po podatkovni bazi izdelkov, registriranih v programu ENERGY STAR in prisotnih na trgu EU, nasveti o ustrezni konfiguraciji in uporabi funkcij upravljanja porabe itd. Povprečno število dnevnih obiskov portala se je med letoma 2006 in 2010 povečalo za okoli 25 %.

Tudi število proizvajalcev, ki sodelujejo v programu, se je bistveno povečalo: s 16 podjetij v letu 2006 na 74 leta 2010. Tako velik porast gre pripisati določbam o javnih naročilih, ki so bile uvedene leta 2008. Dejansko je 60 % sodelujočih v programu kot glavni razlog za njihovo udeležbo navedlo javna naročila. Skupne specifikacije za javna naročila v EU so očitno pomembne, saj je 65 % vprašanih v okviru raziskave med sodelujočimi v programu navedlo[11], da sodelujejo v javnih razpisih v tistih državah članicah, ki nimajo sedeža.

Podatki o tem, kolikšen odstotek potrošnikov pozna logotip programa ENERGY STAR, niso na voljo. Možno je domnevati, da je ta odstotek dokaj nizek, saj je le 27 % sodelujočih proizvajalcev kot glavni razlog za svojo udeležbo navedlo obveščenost potrošnikov. Številka ni presenetljiva, saj je program usmerjen na pisarniško opremo in torej na terciarni sektor, ne pa na zasebne potrošnike. Javna naročila zatorej ostajajo najpomembnejša spodbuda za sodelovanje v programu.

3. Učinki

Namen tega oddelka je količinsko opredeliti učinke programa ENERGY STAR v EU prek (a) ocene, kako hitro trg napreduje k večji učinkovitosti, (b) ocene, kako točni so podatki, ki jih posredujejo proizvajalci, in (c) ocene učinka programa na prihranek energije. Analiza temelji predvsem na rednih raziskavah trga med letoma 2008 in 2010[12].

3.1 Uveljavitev izdelkov programa ENERGY STAR na trgu

Da bi ocenili, kako hitro trg napreduje k ravnem učinkovitosti, zastavljenim v programu ENERGY STAR, je potekala redna analiza trga. Graf 2 prikazuje odstotek modelov na trgu, ki ustrezajo specifikacijam programa ENERGY STAR.

[pic]

Graf 2. Odstotek modelov na trgu med letoma 2008 in 2010, ki ustrezajo specifikacijam programa ENERGY STAR.

Kot kaže graf, je program ENERGY STAR učinkovit pri izboljševanju učinkovitosti trga, saj se odstotek izdelkov, ki ustrezajo specifikacijam, iz leta v leto povečuje za 20 odstotnih točk in še več. Med prvo polovico leta 2008 in prvo polovico leta 2009 se je odstotek modelov, ki ustrezajo specifikacijam, skupno pri vseh izdelkih (tj. računalnikih, prikazovalnikih in slikovni opremi) povečal s 45 % na kar 66 %. V drugi polovici leta 2009 je nato z uvedbo novih in strožjih specifikacij številka bistveno upadla na 30 %, a se je znova začela hitro povečevati.

Uveljavitev modelov programa ENERGY STAR je bila pri nekaterih vrstah izdelkov hitrejša kot pri drugih. Velika je zlasti na trgu monitorjev in slikovne opreme, kjer je prodor modelov programa ENERGY STAR na splošno velik. Odkar so modeli programa ENERGY STAR dosegli od 60 do 80-odstotni delež trga, njihova uveljavitev stagnira, kar kaže, da program ni dosegel nekaterih segmentov trga.

3.2 Skladnost in točnost posredovanih podatkov

V skladu s Sporazumom sta oba upravna organa, tj. Komisija in ameriška agencija EPA, odgovorna za uveljavljanje določb programa ENERGY STAR na svojem ozemlju, kar vključuje izsledovanje primerov neupoštevanja. Komisija in države članice so na podlagi člena 12 Uredbe (ES) št. 106/2008 skupaj odgovorne za uveljavljanje programa v EU. Države članice so odgovorne za zagotavljanje skladnosti z uredbo na svojih ozemljih, Komisija pa ima usklajevalno vlogo in mora v primerih zlorabe sprejeti popravne ukrepe.

V okviru svojih nalog je Komisija izvedla raziskavo o točnosti podatkov, ki jih posredujejo proizvajalci. Raziskava ni temeljila na preizkušanju ali meritvi izdelkov, temveč na primerjavi sporočenih vrednosti z vrednostmi, ki so bile za iste modele sporočene drugje. Čeprav je raziskava pokazala, da se je kakovost različnih meril, zabeleženih v podatkovni bazi programa ENERGY STAR v EU v zadnjih treh letih vidno izboljšala, so se obenem pri dokaj velikem številu meril/izdelkov pojavila neskladja med vrednostmi, sporočenimi v okviru programa ENERGY STAR, in vrednostmi, sporočenimi drugje.

Vendar na podlagi rezultatov te raziskave ni mogoče oceniti, kako velika je neskladnost v okviru programa ENERGY STAR; slednjo je namreč mogoče oceniti zgolj z dejanskim preizkušanjem izdelkov. Preizkušanje, ki ga je leta 2009 na vzorcu 120 izdelkov opravila agencija EPA[13], je pokazalo naslednje rezultate:

- 100 % preizkušenih monitorjev v okviru programa ENERGY STAR in 95 % tiskalnikov je ustrezalo merilom programa;

- 80 % preizkušenih računalniških monitorjev in 40 % tiskalnikov, ki niso bili zajeti v programu ENERGY STAR, je prav tako ustrezalo merilom tega programa.

Ti rezultati kažejo, da je raven skladnosti v okviru programa ENERGY STAR visoka. Visok odstotek izdelkov, ki niso zajeti v programu ENERGY STAR, a ustrezajo njegovim merilom, obenem kaže, da je ta merila treba pogosteje revidirati, da bo mogoče v programu razlikovati med učinkovitimi in neučinkovitimi izdelki. Glede na skupino izdelkov postane skladnost z novimi specifikacijami dve do štiri leta po njihovi uvedbi za pomemben del trga nekaj običajnega (predvsem v primeru monitorjev, manj pa pri slikovni opremi in zlasti pri računalnikih). Specifikacije tedaj že ne predstavljajo več najsodobnejšega stanja glede energetske učinkovitosti. Kot kaže spodnji graf, so lahko ravni učinkovitosti pri pomembnem deležu izdelkov iz programa ENERGY STAR in ostalih izdelkov precej nad merili programa ENERGY STAR

[pic]

Graf 3. Rezultati preizkušanja 40 računalniških monitorjev na podlagi meril programa ENERGY STAR.[14]

To privede do naslednjih sklepov:

- Na podlagi razpoložljivih rezultatov preizkušanj so ravni skladnosti dovolj visoke, da ohranjajo celovitost programa. Vendar je bil vzorec preizkušenih izdelkov razmeroma majhen, zato morata oba upravna organa bolj redno izvajati takšna preizkušanja, da se lahko odkrijejo morebitne tendence k manjši skladnosti.

- Po določenem času, ko se ravni energetske učinkovitosti v splošnem izboljšajo, se program ENERGY STAR ne ravna več po najučinkovitejših izdelkih na trgu, zato je merila treba redno revidirati.

3.3 Prihranek energije

Ocena prihranka energije v povezavi s programom ENERGY STAR temelji na podatkih o prodaji, ki so jih posredovali Statistični urad Evropskih skupnosti (Eurostat, Prodcom), prodajalci in drugi viri, ter na podatkih iz podatkovne baze programa ENERGY STAR o porabi energije pri izdelkih, iz pripravljalnih študij o okoljsko primerni zasnovi (Ecodesign) ter iz programa Združenega kraljestva za preoblikovanje trga (UK Market Transformation Programme) idr. Na prodaji temelječe ocene prihranka energije[15] so približne, ker namreč temeljijo na domnevah, kakšna bi bila struktura trga brez programa ENERGY STAR. Ob upoštevanju slednjega pridržka ocene kažejo, da je učinek programa ENERGY STAR dokaj velik. Ocenjuje se, da bi brez programa ENERGY STAR poraba električne energije pri novi pisarniški opremi, prodani v EU, v zadnjih treh letih znašala okoli 67 TWh. S programom ENERGY STAR je bila ta številka znižana za okoli 11 TWh oziroma približno 16 %. Drugače povedano to pomeni več kot 1,8 mrd. EUR prihranka pri računih za energijo in 3,7 mio. t manj izpustov CO2. Treba je poudariti, da te številke predstavljajo zgolj izsek, saj ne upoštevajo niti sedanjih učinkov prejšnjih specifikacij, veljavnih pred letom 2008, niti prihodnjih učinkov sedanjih specifikacij. Če upoštevamo ta dva elementa, bo program ENERGY STAR do leta 2020 predvidoma za več kot 30 % zmanjšal porabo energije pri računalnikih, prikazovalnikih in slikovni opremi, ki so v uporabi v EU. Spodnji graf prikazuje ta razvoj v primeru računalnikov in prikazovalnikov.

[pic]

Graf 4. Pričakovani učinek programa ENERGY STAR na porabo električne energije pri računalnikih in prikazovalnikih do leta 2020.[16]

Točne ocene preostalih možnosti prihranka, ki bi bil dosežen z revizijo obstoječih specifikacij, še niso na voljo, saj se je ta postopek začel šele pred kratkim, mogoče pa je domnevati, da so možnosti prihranka še vedno velike. Podatkovna baza ENERGY STAR namreč vsebuje tudi izdelke, ki porabijo manj kot četrtino trenutnega praga programa ENERGY STAR. Kot obenem kaže graf 1, bo v prihodnjih letih močno narasla poraba energije pri izdelkih, ki še niso zajeti v Sporazumu, zato so potrebni ustrezni ukrepi.

4. NAčRTOVANE SPREMEMBE AMERIšKEGA PROGRAMA ENERGY STAR IN NJIHOV PRIčAKOVANI UčINEK NA OKOLJE

Agencija EPA od februarja 2011 zahteva, da vse izdelke, ki jih je v okviru programa treba certificirati v ZDA, preizkusijo neodvisni certificirani laboratoriji, ter da se tudi po potrditvi sistematično pregledujejo. Ta pomembni popravek je rezultat raziskave, ki jo je izvedel ameriški zvezni računski urad (General Accounting Office), pokazala pa je, da zaradi nezadostnega nadzora obstaja možnost goljufij, čeprav ni bila odkrita nobena dejanska goljufija.

Komisija namerava zagotoviti, da te spremembe ne bodo kršile Sporazuma ali negativno vplivale na proizvajalce iz EU, ki sodelujejo v programu. Vprašanje je bilo podrobno obravnavano v okviru Energetskega sveta EU-ZDA ter v forumu EU-ZDA na visoki ravni o sodelovanju na regulativnem področju. EPA je zato potrdila, da bodo na podlagi veljavnega Sporazuma izdelki, registrirani v EU, še naprej priznani tudi v ZDA, in torej ne bo treba, da jih certificira tretja stran[17]. Zunaj okvirov sedanjega Sporazuma pa navedena rešitev za ZDA ne bi bila sprejemljiva, saj bi po mnenju EPA privedla do stalnih poskusov izogibanja ameriškemu sistemu registracije izdelkov (proizvajalci bi svoje izdelke registrirali v EU, da bi prihranili stroške in čas, ki bi bili sicer potrebni za certificiranje, ki ga izvaja tretja stran). V tem poglavju bo zato proučeno, kakšne možnosti so v prihodnosti na voljo za program ENERGY STAR v EU ob upoštevanju njihovega pričakovanega učinka na proizvajalce, njihove zmožnosti za preoblikovanje trga s ciljem večje učinkovitosti in njihove dovzetnosti za goljufije.

4.1. 1. možnost: Uvedba certificiranja, ki ga izvaja tretja stran, v EU

Pri tej možnosti bi bil Sporazum ENERGY STAR podaljšan za naslednjih 5 let, EU pa bi uvedla certificiranje, ki ga izvaja tretja stran. Ta pristop bi predvidoma imel naslednje posledice:

- Stopnja skladnosti bi se povečala. Ker so zadnja preizkušanja pisarniške opreme s samocertificiranjem pokazala 95-odstotno stopnjo skladnosti, se pričakujejo zgolj minimalne dodatne koristi.

- Stroški registracije izdelkov bi se povečali na način, ki bi imel neenotne posledice za različne akterje na trgu. Notranji laboratoriji velikih proizvajalcev so že sedaj akreditirani po mednarodnih standardih, ki so podlaga za nove zahteve ZDA. Obenem bi lahko takšna podjetja zaradi obsega svojega delovanja relativno brez težav nosila stroške zunanje certifikacije. Za ta segment trga bi se stroški registracije izdelkov po podatkih dveh velikih proizvajalcev povečali za 30 %. Za mala in srednje velika podjetja bi bilo dodatno breme novih zahtev sorazmerno še večje. Ker program ENERGY STAR predstavlja podlago za javna naročila, bi z novimi zahtevami nastali neenaki pogoji glede dostopa do javnih razpisov.

- Število partnerjev v programu bi se zmanjšalo. 60 % podjetij, ki sodelujejo v programu ENERGY STAR v EU in so odgovorila na vprašalnik o teh temah, je navedlo, da bi ob morebitni uvedbi certificiranja, ki ga izvaja tretja stran, izstopila iz programa.

- Z novimi zahtevami za preizkušanje bi se postopek registracije izdelkov podaljšal vsaj za en mesec. Industrijski sektor opozarja, da lahko to zaradi kratkega razvojnega ciklusa opreme IT privede do položaja, ko bo dovoljenje za uporabo oznake podeljeno šele po uvedbi določenega modela na trg.

Iz teh ugotovitev sledi, da bi bilo certificiranje, ki ga izvaja tretja stran, v EU nesorazmerno in bi lahko negativno vplivalo na program, saj bi se njegovi učinki na trg zmanjšali. Ta sklep je skladen z rezultati posvetovanja z državami članicami in zainteresiranimi stranmi v okviru Odbora EU za program ENERGY STAR junija 2010.

4.2. 2. možnost: Ohranitev samocertificiranja v EU

Ohranitev samocertificiranja v EU bi pomenila, da naslednji Sporazum ne bi bil več enoten za obe strani: opustiti bi bilo treba načelo vzajemnega priznavanja, kar bi privedlo do dveh različnih sistemov registracije izdelkov. V tem primeru je nujno treba upoštevati tudi učinek na proizvajalce iz EU.

Čeprav 85 % uvožene pisarniške opreme v EU prihaja iz Azije, je obseg trgovine med EU in ZDA v tem segmentu še vedno pomemben. Vrednost izvoza pisarniške opreme iz EU v ZDA je leta 2008 znašala skoraj 4 mrd. EUR (približno polovico tega predstavljajo računalniki), medtem ko je na primer izvoz električnih strojev znašal 13 mrd. EUR, izvoz osebnih avtomobilov pa 20 mrd. EUR. Kot je navedeno zgoraj, ZDA kljub sistematičnemu padanju izvoza (s 24 % leta 2004 na 15 % leta 2008) ostajajo največji izvozni trg EU za pisarniško opremo.

Spričo navedenih številk se na prvi pogled zdi, da je načelo vzajemnega priznavanja nujno potrebna sestavina Sporazuma ENERGY STAR. Vendar je med proizvajalci, ki sodelujejo v programu ENERGY STAR v EU in so obenem posredovali povratne informacije o njegovi prihodnosti, zgolj eden navedel, da izdelke, ki se nato izvažajo v ZDA, registrira v EU. To kaže, da se partnerji v programu v EU skoraj v celoti usmerjajo na domači trg EU. Zato je mogoče domnevati, da izvoz iz EU v ZDA večinoma prihaja od velikih podjetij, ki so doslej svoje izdelke registrirala neposredno v ZDA in lahko bolje krijejo stroške novih zahtev za registracijo v ZDA. Prav tako se lahko domneva, da se velik del izvoza iz EU v tem tržnem segmentu nanaša na niše, v katerih ima industrija EU močan položaj, obenem pa niso zajete v specifikacijah programa ENERGY STAR; tak primer sta telekomunikacijska oprema in specializirana programska oprema.

To ugotovitev potrjuje tudi struktura industrije IKT v EU. Čeprav podjetja iz EU v nekaterih podsegmentih te industrije štejejo med največje svetovne akterje (zlasti na področju telekomunikacij, specializirane elektronike, npr. avtomobilske ali medicinske elektronike, ter specializirane programske opreme), pa niso med največjimi proizvajalci pisarniških naprav in računalnikov[18]. Število delovnih mest v EU se v slednjem podsegmentu industrije IKT sistematično zmanjšuje, medtem ko v povezanih podsegmentih, predvsem v telekomunikacijah in računalniških storitvah, izjemno narašča[19]. Kljub temu v EU še vedno ostaja proizvodna baza, ki je razdeljena v dva sloja. Prvi sloj predstavljajo podružnice tujih multinacionalk. Skoraj ducat velikih ameriških in japonskih proizvajalcev ima proizvodne obrate v državah članicah EU (praviloma v državah EU-15). Drugi sloj večinoma predstavljajo mala in srednje velika podjetja, ki so za razliko od multinacionalk zemljepisno bolj razpršena in znatno prisotna v državah EU-10. Ta podjetja se usmerjajo predvsem na trg namiznih računalnikov. Pri svoji dejavnosti se osredotočajo bodisi na izdelavo osebnih računalnikov iz lokalno dobavljenih sestavnih delov, ali na ustvarjanje dodane vrednosti v vrednostni verigi (npr. na izdelavo programske opreme za specializirane aplikacije), ali enostavno na ponovno prodajo izdelkov, kupljenih zunaj EU. Zaradi omejenega obsega svojih dejavnosti ta podjetja ne tekmujejo z velikimi multinacionalkami, kadar gre za cene na svetovnih trgih, temveč tekmujejo bolj pri razvoju rešitev, prilagojenih na lokalni trg. Zato se glavni del dobička teh podjetij ne ustvarja pri prodaji strojne opreme, temveč pri servisiranju le-te. Večina teh proizvajalcev tekmuje v segmentu nizkocenovnega trga, njihova stopnja dobička pa je lahko dokaj nizka (okoli 5 %). Takšen je tudi tipični profil partnerjev v programu EU ENERGY STAR.

Z vidika proizvajalcev iz EU je zato bolj pomembno ohraniti enostaven sistem registracije izdelkov kot pa sistem vzajemnega priznavanja. Proizvajalci, ki predstavljajo „prvi sloj“, bodo morali ne glede na pristop, ki ga bo izbrala EU, v ZDA prestati certificiranje, ki ga izvaja tretja stran, medtem ko so proizvajalci iz „drugega sloja“ usmerjeni na domači trg EU, zato je z njihovega vidika bistveno, da se ohrani enostaven sistem registracije izdelkov.

Obenem je treba zagotoviti, da za pridobitev oznake programa ENERGY STAR v ZDA veljajo enaki pogoji za proizvajalce iz ZDA in tiste, ki niso iz ZDA. ZDA so sprva nameravale zahtevati, da so certifikacijski organi, ki bodo izvajali sistem registracije izdelkov, pomembno prisotni v Severni Ameriki. Potem ko sta EU in Koreja izrazili ugovore, je bil ta pogoj umaknjen, zahteve pa so bile usklajene z mednarodnimi standardi. Certifikacijski organi za ameriški program ENERGY STAR so zato danes prisotni v številnih državah članicah.

Čeprav je pisarniška oprema z oznako ENERGY STAR pri preizkušanjih pokazala visoko stopnjo skladnosti, bi vztrajanje pri samocertificiranju zahtevalo celovito izvajanje programa. Celovitost programa ENERGY STAR bi bilo predvidoma mogoče zagotoviti z naključnimi preizkusi, ki bi bili povezanimi s takojšnjimi posledicami za izdelke, pri katerih se ugotovijo goljufije. Komisija bo državam članicam skušala pomagati pri ustreznem izvajanju programa.

4.3 3. možnost: Zamenjava programa ENERGY STAR z alternativnimi ureditvenimi instrumenti

Program ENERGY STAR je uspešno pripomogel k večji učinkovitosti trga. Obenem bodo spremembe, ki jih načrtujejo naši partnerji v ZDA, izničile načelo vzajemnega priznavanja in deloma tudi nekaj temeljnih razlogov za sklenitev novega sporazuma, če jih ne bomo uvedli tudi v EU. V tem oddelku je zato na kratko obravnavana alternativna rešitev za program ENERGY STAR in sicer gre za obvezno označevanje porabe energije na podlagi Direktive 2010/30/ES[20].

Program ENERGY STAR je del širšega paketa političnih ukrepov, usmerjenih na energetsko učinkovitost izdelkov. V ta paket sodita tudi prej navedeni Direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov in Direktiva o energetskem označevanju. Medtem ko skuša Direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov izboljšati učinkovitost trga z določanjem minimalnih zahtev o učinkovitosti, pa Direktiva o energetskem označevanju in program ENERGY STAR spodbujata proizvajalce, da tekmujejo pri energetski učinkovitosti svojih izdelkov. Direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov zato dopolnjuje oba instrumenta označevanja, pri čemer omogoča hitrejše in popolnejše preoblikovanje trga. Obenem lahko vpliva tudi na tiste segmente trga, kjer instrumenti označevanja niso učinkoviti. To na primer velja za igralne osebne računalnike, pri katerih potrošniki ob odločitvi za nakup ne pripisujejo velikega pomena energetski učinkovitosti. Direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov zatorej ni alternativa programu ENERGY STAR, ga pa dopolnjuje, čeprav jo je pri tako hitro razvijajoči se opremi, kot so IKT, treba uporabljati previdno.

Možna alternativa programu ENERGY STAR je energijska oznaka. Primerjalna oznaka A-G, ki je prikazana na prodajnih mestih, je znana mnogim potrošnikom v EU in je tudi spodbudila izjemen porast energetske učinkovitosti označenih izdelkov.

V primerjavi s programom ENERGY STAR ima energijska oznaka naslednje prednosti in pomanjkljivosti:

Prednosti: |

Je obvezna. To zagotavlja možnost primerjanja energetske učinkovitosti vseh izdelkov na trgu. Omogoča tudi doseči vse segmente trga, medtem ko v programu ENERGY STAR proizvajalci v nekaterih segmentih nimajo na voljo spodbud za večjo energetsko učinkovitost. Potrošniki v EU so na široko seznanjeni z njo. Vendar se zdi, da ima v primeru pisarniške opreme prepoznavnost med potrošniki manjšo vlogo kot na primer zahteve pri javnih naročilih. |

Pomanjkljivosti: |

Za razliko od programa ENERGY STAR na ravni EU ni povezana z obveznimi določbami za javna naročila. Zakonodajni postopek je počasnejši in manj prožen, kar je lahko v primeru kompleksnih in hitro razvijajočih se izdelkov, kot so IKT, problematično. Čeprav revidirana Direktiva o energetskem označevanju omogoča nekaj notranje dinamičnosti (nad „razredom A“ so predvideni prazni razredi, ki bodo zapolnjeni skladno z razvojem trga), pa razvojni ciklus zahtev v zvezi z okoljsko primerno zasnovo izdelkov in energetskim označevanjem običajno traja tri do štiri leta v primerjavi z enim letom pri programu „ENERGY STAR“. Vzrok je v dejstvu, da je treba v primeru obveznih instrumentov bolj previdno kot pri prostovoljnih shemah pretehtati vidike, kot so učinki na različne segmente trga ali primerljivost različnih aplikacij. Iz teh razlogov razvoj obveznih instrumentov pogosto ne more držati koraka z razvojnim ciklusom izdelkov IKT, ki postaja vse krajši. Obenem bi bila v primeru IKT uvedba obvezne oznake za vse izdelke izredno zapletena zaradi heterogenosti konfiguracij izdelkov, aplikacij in vzorcev uporabe (program ENERGY STAR npr. temelji na vzorcu uporabe, ki je tipičen za pisarniško okolje, ni pa reprezentativen za gospodinjske aparate). Prehod s programa ENERGY STAR na energijsko oznako bi povzročil razdrobljenost mednarodnega ureditvenega okvira, kar bi povzročilo dodatne stroške za industrijo in javni sektor. Ker gre za globalen trg, se je takšnemu scenariju treba izogniti. |

Čeprav ima energijska oznaka določene prednosti v primerjavi s programom ENERGY STAR, se slednji zdi bolj primeren za pisarniško opremo. Program ENERGY STAR trenutno ponuja takojšnje rešitve za problem energetske učinkovitosti pisarniške opreme. Veljavnost te ugotovitve se bo sicer stalno spremljala, argumenti, predstavljeni v tem oddelku, pa bodo za specifične izdelke, zajete v Sporazumu, pretehtani glede na razvoj trga in tehnologije.

4.4. Sklep

Ker je ENERGY STAR dinamičen in prostovoljen program, je posebej primeren politični instrument za izdelke IKT. Uspeh programa je mogoče delno pripisati enostavnemu postopku registracije izdelkov. Prehod na certificiranje, ki ga izvaja tretja stran, bi zapostavil mala in srednje velika podjetja v primerjavi z velikimi podjetji. Takšnemu scenariju se je treba izogniti, saj je program povezan z obveznimi zahtevami za javna naročila, mala in srednje velika podjetja pa predstavljajo večino sodelujočih v programu. Obenem bi se tako zmanjšalo število sodelujočih, s tem pa tudi učinek programa ENERGY STAR na trg. Analiza profilov proizvajalcev, ki sodelujejo v programu, in trga pisarniške opreme v EU na splošno je pokazala, da vzajemno priznavanje ni ključna sestavina Sporazuma med EU in ZDA. Cilj mora biti, da se ohrani osrednji element programa ter njegov glavni cilj, tj. da EU in ZDA skupaj razvijata in izvajata specifikacije izdelkov, ki stalno spodbujajo večjo energetsko učinkovitost pisarniške opreme. Ta cilj bi zagotovili z 2. možnostjo, kot je opredeljena zgoraj. Pri njej bi namreč EU ohranila svoj vpliv na razvoj specifikacij programa ENERGY STAR, ki dejansko pomenijo svetovni standard za energetsko učinkovitost IKT.

5. Zaključek: Priporočilo za podaljšanje Sporazuma

Trenutno veljavni Sporazum se bo iztekel decembra 2011. V zadnjih štirih letih je program pripomogel k temu, da je pisarniška oprema postala energetsko učinkovitejša, potrošniki pa so lahko prihranili svoj denar. Medtem ko je program postajal vse bolj priljubljen med proizvajalci, se je ustrezno povečal tudi njegov učinek na trg. Industrija močno podpira program, saj ji zagotavlja prožen in dinamičen politični okvir, ki je še posebej primeren za hitro razvijajoče se izdelke, kot so IKT. Spremembe, ki jih načrtujejo ZDA, obenem pomenijo izziv za prihodnost Sporazuma. Zato se priporoča, naj EU še naprej sodeluje v programu ENERGY STAR, vendar z določenimi potrebnimi prilagoditvami. Zlasti se predlagajo naslednja priporočila za podaljšanje Sporazuma:

- EU in ZDA morata še naprej sodelovati pri razvoju specifikacij izdelkov, kar pomeni, da bi morali obe strani približno istočasno uvesti enako raven zahtev.

- Ker so ZDA odločene v program uvesti certificiranje, ki ga izvaja tretja stran, je treba Sporazum nadalje izvajati z dvema različnima sistemoma registracije izdelkov. Odprava načela vzajemnega priznavanja je vredna obžalovanja, a predvidoma ne bo negativno vplivala na proizvajalce, ki sodelujejo v programu v EU. Kljub temu bo Komisija sprejela ustrezne ukrepe za zagotovitev, da zahteve ZDA ne bodo zapostavile izvoznikov iz EU.

- Ker so proizvajalci kot glavno spodbudo za svoje sodelovanje v programu navedli javna naročila in ob upoštevanju dejstva, da jih veliko število sodeluje v javnih razpisih v tistih državah članicah, v katerih nimajo sedeža, je treba ohraniti klavzulo o javnih naročilih v Uredbi (ES) št. 106/2008. Proučiti je treba možnost, da se veljavnost te klavzule razširi tako, da ne bo veljala le za osrednje vladne organe.

- Ker se je pokazalo, da v programu ENERGY STAR zaradi hitrega razvoja trga in tehnologije niso vedno označeni najučinkovitejši izdelki na trgu, je specifikacije treba redno in pogosto revidirati.

- Čeprav razpoložljivi podatki kažejo na visoko stopnjo skladnosti, morajo Komisija in države članice tesno sodelovati pri temeljitem uveljavljanju programa ter preveriti učinkovitost takšnega uveljavljanja najkasneje 18 mesecev po sklenitvi Sporazuma.

- Komisija bo redno spremljala učinek sprememb, ki jih predlagajo ZDA, in učinek programa ENERGY STAR na prihranek energije in na proizvajalce. Vsaj eno leto pred iztekom novega Sporazuma bo analizirala morebitne prihodnje možnosti za zmanjševanje porabe energije pri pisarniški opremi; med takimi možnostmi je tudi zamenjava programa ENERGY STAR z alternativnimi političnimi instrumenti.

[1] http://re.jrc.ec.europa.eu/energyefficiency/publications.htm.

[2] Gadgets and Gigawatts — Policies for Energy Efficiency Electronics © OECD/IEA, 2009, [slika 127], [stran 287], s sklicevanjem na: Grochowski, E. in M.Annavaram (2006), Energy per Instruction Trends in Intel Microprocessors , Technology@Intel Magazine, marec 2006.

[3] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/cache/ITY_OFFPUB/KS-GI-10-001/EN/KS-GI-10-001-EN.PDF.

[4] UL L 381, 28.12.2006, str. 26.„Sporazum med vlado Združenih držav Amerike in Evropsko skupnostjo o usklajevanju programov za označevanje energetske učinkovitosti pisarniške opreme“; UL L 172, 26.6.2001, str. 3.

[5] COM(2006) 545 konč.

[6] UL L 285, 31.10.2009, str. 10.

[7] Sklep Sveta 2006/1005/ES z dne 18. decembra 2006 o sklenitvi Sporazuma med vlado Združenih držav Amerike in Evropsko skupnostjo o usklajevanju programov za označevanje energetske učinkovitosti pisarniške opreme; UL L 381, 28.12.2006, str. 24.

[8] UL L 39, 13.2.2008, str. 1.

[9] UL L 39, 13.2.2008, str. 3, člen 6.

[10] Impacts of Information and Communication Technologies on Energy Efficiency , Bio Intelligence Service, september 2008.

[11] Med 74 partnerskimi podjetji se jih je 30 odzvalo na raziskavo.

[12] Končno poročilo programa EU ENERGY STAR, IDC, oktober 2010. Mednarodni podatkovni center (IDC) je za ugotovitev skupnega števila modelov na trgu uporabil naslednje vire: (a) podatke distributerjev in prodajnih posrednikov za kanale, (b) podatke prodajalcev in (c) ustrezno podatkovno zbirko IDC.

[13] Ocenjevalno poročilo EPA: ENERGY STAR Program Integrity Can Be Enhanced Through Expanded Product Testing , poročilo št. 10-P-0040, 30. november 2009, http://www.epa.gov/oig/reports/2010/20091130-10-P-0040.pdf.

[14] Ocenjevalno poročilo EPA: ENERGY STAR Program Integrity Can Be Enhanced Through Expanded Product Testing , poročilo št. 10-P-0040, 30. november 2009, http://www.epa.gov/oig/reports/2010/20091130-10-P-0040.pdf. Izraz „Odstotek, ki presega standard“ na osi y je treba razumeti kot „odstotek, za katerega je presežen standard“.

[15] Pri izračunu so bile upoštevane zgolj specifikacije programa ENERGY STAR, veljavne med letoma 2008 in 2010, in zgolj prihranki, ki so bili s temi specifikacijami doseženi v navedenem triletnem obdobju.

[16] Te ocene so del ocene učinkov za uredbo o izvajanju Direktive 2009/125/ES glede zahtev za okoljsko primerno zasnovo računalnikov, strežnikov in prikazovalnikov. Pri modelu ni bil upoštevan učinek specifikacij, ki so bile uvedene med letoma 2000 in 2005.

[17] Ker nove zahteve ZDA za certifikacijo veljajo zgolj za novoregistrirane izdelke, po izteku veljavnosti sedanjega sporazuma ne bo potrebna ponovna registracija v ZDA za izdelke, ki so v EU že bili certificirani pred potekom veljavnosti sedanjega Sporazuma.

[18] OECD Information Technology Outlook : 2008 - OECD © 2008 - ISBN 9789264055537.

[19] Mapping the ICT in EU Regions: Location, Employment, Factors of Attractiveness and Economic Impact , JRC- IPTS, 2008.

[20] UL L 153/1, 18.6.2010, str. 1.