EVROPSKA KOMISIJA 
Bruselj, 13.10.2011 
SEC(2011) 1173 kon č. 
  
DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE 
POVZETEK OCENE U ČINKA 
Spremni dokument 
SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU 
EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ 
  
Povečanje učinka razvojne politike EU: agenda za spremembe 
{COM(2011) 637 kon č.} 
{SEC(2011) 1172 kon č.} 
 
 
SL 2   SL 1. OPREDELITEV PROBLEMA: v čem natan čno je problem, koga najbolj zadeva in 
zakaj je potrebno javno posredovanje? 
V kontekstu trenutnih razmer v svet u, najpomembnejših mednarodnih izzivov1, legitimnosti 
razprave o pomo či in novih institucionalnih okoliš čin tako na ravni EU (okvir zunanjega 
delovanja po Lizbonski pogodbi) kot na me dnarodni ravni (skup ina G20, mednarodne 
finančne institucije, Združeni narodi itd.) se je pokazala potreba po spremembah, da se 
„poveča učinek razvojne politike EU “. Cilj je oblikovati razvojno politiko EU, ki bo kos 
izzivom prihajajo čega desetletja, ter partnerskim državam pomagati pri izvajanju sprememb, 
potrebnih za njihov hitrejši na predek pri zmanjševanju revš čine in doseganju razvojnih ciljev 
tisočletja. 
Nedavna raziskava2 je pokazala, da so se od sprejetja Pariške deklaracije leta 2005 razmere na 
področju dodeljevanja svetovne pomo či poslabšale. Dejstvo je, da številni problemi slabijo 
učinkovitost in uspešnost razvojnih pol itik EU in drugih akterjev. Prvi č, razdrobljenost 
pomoči se je pove čala vzporedno z rastjo uradne razvojne pomo či. Prisoten je trend drobitve 
pomoči. Hkrati se je pove čala razpršenost donatorjev: na sv etovni ravni donatorji delujejo v 
več državah, znotraj teh držav pa v ve č sektorjih Razpršenost na se ktorski ravni je  prav tako 
pogosta: leta 2007 je 41 % vseh sektorje v v državah prejemnicah prejelo pomo č od več kot 
treh donatorjev iz EU.  
Drugič, razpršenost odnosov med donatorji in partnerskimi državami zahteva veliko 
usklajevanja, kar pomeni breme predvsem za part nerske države, pa t udi za predstavnike 
donatorjev na terenu. Podvajanje pri zadevanj z drugimi donatorji (vklju čno z državami 
članicami) in pomanjkanje usklajenosti la hko pomenita, da posamezno geografsko obmo čje 
oz. sektor ni pokrit (je zapostavljen), ter lahko ustvarita negotovost v partnerskih državah in 
pri glavnih upravi čencih do pomo či v teh državah, ki so zelo pogosto najranljivejše skupine.  
Dolgoročni stroški neu činkovitosti pomo či, merjeno v u činku teh stroškov na kakovost uprave 
partnerskih držav in na gospoda rstva držav prejemnic, so predmet akademskih analiz. Ti 
stroški so ve činoma izraženi kvalitativno, v nekaterih prim erih pa tudi kvantitativno, denimo 
kot zamujena gospodarska rast ali zvišanje st roškov zaradi pomanjkanja predvidljivosti pri 
financiranju razvoja3. Posledice dolgoro čnih stroškov, povezanih samo z razdrobljenostjo, so 
na primer nezmožnost vlade, da naredi red v zvezi z dolo čenim projektom ali da sploh dobi 
pregled nad naložbami in dejavnostmi, ki se financirajo iz pomo či, pomanjkanje u činkovitega 
načrtovanja, geografska razdrobljenost pomo či itn4.  
                                                 
1 Kot so finan čna kriza, podnebne spremembe, dostop do energije, nezanesljivost preskrbe s hrano, 
migracijski pritiski, nestabilnost držav, regionalni konflikti in mednarodna varnost ter pojav novih 
moči/vlagateljev/donatorjev. 
2 „Trends of In-country Aid Fragmentation and Donor Proliferation: An Analysis of Changes in Aid 
Allocation Patterns between 2005 and 2009“ (Trendi razdrobljenosti pomo či in razpršenosti donatorjev 
v državah: Analiza sprememb vzorcev dodeljevanja pomo či med letoma 2005 in 2009), poro čilo v 
imenu delovne skupine OECD o delitvi dela in komplementarnosti, prvi osnutek z dne 24. marca 2011, 
končna verzija v pripravi. 
3 „Aid Effectiveness Agenda: Benefits of a European Appr oach“ (Program u činkovitosti pomo či: koristi 
evropskega pristopa): 
http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/AE_Full_Final_Report_20091023.pdf .  
4 Glej opombo 3. 
 
SL 3   SL 2. ANALIZA SUBSIDIARNOSTI: je ukrepanj e EU utemeljeno s subsidiarnostjo 
(nujnost in dodana vrednost EU)? 
V skladu z Lizbonsko pogodbo imajo Komisija in države članice glede razvojne politike 
deljeno pristojnost. Komisija si bo prizadevala za pove čanje učinka svoje pomo či, pri tem pa 
v celoti priznava, da druge r azsežnosti, vidiki in akterji (denimo skladnost politike na 
področju razvoja, na čini dodeljevanja pomo či, lastna odgovornost države itn.) to podro čje 
dopolnjujejo in jih je treba upoštevati, kolikor so relevantni za splošen u činek razvojne 
politike EU. Zato so ukrepi EU , ki jih sprejme za spodbujanje us klajevanja in skladnosti, ter 
njena zmožnost združevanja storitev in sredstev ter vodenja dialoga EU s partnerskimi državami potrebni, saj z ukrepanjem držav članic samih ni mogo če v zadostni meri izvajati 
teh funkcij.  Usklajeno delovanje EU kot celote tako pr inaša dodano vrednost, ki je v smislu 
politične in finan čne spodbude ve čja kot vsota posami čnih ukrepov 27 držav članic in 
Komisije
5. Po oceni študije iz leta 20096 naj bi možne koristi evropskega pristopa k 
učinkovitosti pomo či znašale med 3 in 6 milijardami EUR na leto.  
Kot izhaja iz javnega posvetovanja o zel eni knjigi, bi morala Komisija pomo č, ki jo upravlja, 
osredotočiti na bolj omejeno štev ilo sektorjev in podro čij; njihova izbira bi  morala biti bolj 
strateška kot v preteklosti ter bi morala upoštevati primerjalne prednosti EU in možnost ustvarjanja pomembnega u činka. Komisija mora imeti vodiln o vlogo tudi pri dajanju pobud za 
boljšo delitev dela ter usklaj evanju med EU in državami članicami na tem podro čju. 
V prizadevanjih za čim večjo dodano vrednost bi s specializac ijo in boljšo delitvijo dela lahko 
dosegli ve čjo učinkovitost, ekonomijo obsega in nižje tran sakcijske stroške, koristi od tega pa 
bi lahko uporabili za nadaljnje pove čanje razpoložljivih finan čnih sredstev in krepitev 
pogajalske mo či EU, kar bi EU postavilo v boljši položaj za opravljanj e vodilne vloge na 
globalni ravni.  
3. CILJI POBUDE EU: kateri so glavni cilji politike? 
V skladu s Pogodbo je glavni cilj razvojne politike in prakse EU zmanjšanje revš čine v okviru 
trajnostnega razvoja. Mednarodno priznani cilji, s katerimi je povezan zgoraj navedeni cilj in 
ki jim je EU zavezana, so razvojni cilji tiso čletja. Septembra 2010
7 je pomembna mednarodna 
konferenca izpostavila razkorak med trenut nimi dosežki glede razvojnih ciljev tiso čletja in 
dejansko zastavljenimi cilji, za doseganje ka terih ostaja manj kot  5 let. Zaskrbljenost 
povzroča zlasti pomanjkanje napredka v nekaterih dr žavah in regijah (predvsem v podsaharski 
Afriki) ter pri doseganju ne katerih razvojnih ciljev tiso čletja (predvsem glede zdravja mater in 
otrok).  
Če želimo dose či razvojne cilje tiso čletja do leta 2015, mora EU zaradi obsega potrebnih 
prizadevanj za njihovo uresni čitev hitro pove čati učinek svoje pomo či pri zmanjševanju 
revščine. Tudi po letu 2015 se bo podpora EU globalnim prizadevanjem za zmanjšanje 
revščine morala nadaljevati, dokler ta pojav ne bo v celoti izkoreninjen. Cilj predlagane 
                                                 
5 Kot je prikazano prej v besedilu s sklicevanjem na študijo iz oktobra 2009 o programu u činkovitosti 
pomoči: koristi evropskega pristopa:  
http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/AE_Full_Final_Report_20091023.pdf . 
6 „Aid Effectiveness Agenda: Benefits of a European Appr oach“ (Program u činkovitosti pomo či: koristi 
evropskega pristopa), HTPSE Limited, oktober 2009: 
http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/AE_Full_Final_Report_20091023.pdf .  
7 Plenarno zasedanje ZN na visoki ravni, posve čeno razvojnim ciljem tiso čletja, New York. 
 
SL 4   SL agende za spremembe je torej zagotoviti, da se bo z vsakim evrom razvojne pomo či EU 
maksimiral u činek na revš čino v državah v razvoju ter s tem pove čal prispevek EU k 
razvojnim ciljem tiso čletja in izkoreninjenju revš čine na dolgi rok.  
Predpostavlja se, da je u činek na zmanjšanje revš čine mogo če izboljšati z geografsko in 
sektorsko osredoto čenostjo pomo či EU na bolj omejeno število držav in podro čij, ne pa z 
razpršitvijo majhnih zneskov pomo či po svetu. Ob tem bo Komisija ostala globalni akter pri 
vprašanjih razvoja, kot donatorica pa bo svojo pomo č osredotočila na tiste sektorje in države, 
v katerih je u činek pomo či lahko najve čji.  
V podporo tem prizadevanjem tudi program us klajenosti politik za razvoj prispeva k 
izboljšanju dejanskih rezultatov našega razvojnega sodelovanj a, in sicer z zmanjševanjem 
neskladnosti in spodbujanjem sinergij med cilji notran jih politik in cilji razvoja. Poleg tega bi 
si bilo treba prizadevati za ve čjo usklajenost med cilji z unanje politike in razvojem. 
4. MOŽNOSTI POLITIKE: katere možnosti so  bile obravnavane in katere podrobneje 
ocenjene? 
V oceni u činka so bile opredeljene štiri glave možnosti: 
prva se nanaša na status quo , kar pomeni, da se dodeljevanje pomo či in postopki njenega 
izvajanja glede na zdajšnji sistem ne spremenijo (ni dodatnega ukrepanja EU). S tem bi se razvojna pomo č, ki jo upravlja Komisija, še naprej zagotavljala zelo razli čnim sektorjem in 
državam. Druga če povedano, EU bi še naprej dela la „vse in povsod“ in problem 
razdrobljenosti pomo či bi ostal. Ta možnost je bila podrobneje ocenjena, pri čemer zdajšnja 
razpršena in razdrobljena razvojna pomo č EU predstavlja osnovo za izboljšanje obstoje čega 
sistema v smeri njegove ve čje uspešnosti in u činkovitosti.  
Druga možnost prinaša sektorski pristop; za zmanjšanje sektorske razpršenosti pomo či EU bi 
se Komisija osredoto čila predvsem na nekatera podro č
ja in sektorje, v katerih ima primerjalne 
prednosti, še naprej pa bi zagotavljala pomo č velikemu številu držav v razvoju, od 
najrevnejših do najnaprednejših. 
Tretja možnost pomeni geografsko osredoto čenost; za zmanjšanje geografske razpršenosti 
pomoči EU bi Komisija pomo č usmerila na omejeno število dr žav (izbranih glede na njihove 
potrebe, zmogljivosti, interese in zaveze), še na prej pa bi pokrivala širok nabor sektorjev.  
V četrti možnosti bi bil poudarek EU dan tako sektorski kot geografski usmeritvi, pri čemer 
sta predlagana diferenciran pr istop k dodeljevanju razvojne pomo či ter zagotavljanje pomo či 
omejenem številu sektorjev.  
Namen ocene u činka ni vnaprej dolo čiti izbora sektorjev in držav, pa č pa so v njej 
preizkušena na čela sektorske osredoto čenosti in geografske diferenciacije. Kon čen izbor 
sektorjev in držav bo narejen na podlagi podro bne analize vsake države posebej, dialoga, ki 
bo temeljil na uveljavljenih na čelih lastne odgovornos ti in partnerstva v skladu s Pariško 
deklaracijo, ter razprave z dr ugimi donatorji, zlasti državami članicami EU, v okviru Kodeksa 
ravnanja o delitvi dela.  
Okrepljena usklajenost politik za razvoj , izboljšano usklajevanje EU, izbira na činov 
dodeljevanja pomo či in splošna raven razpoložljivih finan čnih sredstev za razvoj so vse 
 
SL 5   SL dejavniki, ki bodo prav tako vplivali na uspešnos t EU pri doseganju njenih razvojnih ciljev. 
Relevantni so v vsaki od štirih možnosti,  zato niso upošteva ni kot del ocene u činka.  
5. OCENA U ČINKA: kakšen je glavn i gospodarski, okoljs ki in socialni u činek vsake od 
možnosti, izražen (koli činsko, vrednostno) pred vsem kot koristi in stroški (tudi ocene 
upravnega bremena, drugih stroškov usklaj evanja in stroškov izvajanja za javne 
uprave)?  
Možnost 1  
V skladu z možnostjo status quo  bi se pomo č, ki jo upravlja Komisija , še naprej zagotavljala 
velikemu številu sektorjev in držav upravi čenk. Komisija bi tako ohranila prisotnost v vseh 
sektorjih na vseh koncih sveta, s čimer bi lahko potencialno vplivala na globalni ravni in 
imela možen spodbujevalni u činek v vseh državah. Ta mož nost pa ne rešuje problema 
razpršenosti in razdrobljenosti pomo či, kar pove čuje tveganje neu činkovitosti prihodnjih 
programov pomo či. Poleg tega bi se omejena sredstva pomo či še naprej dodeljevala preve č 
razpršeno, kar bi pomenilo manjši u činek ter izgubo relevantnosti, legitimnosti in 
prepoznavnosti pomo či EU.  
Možnost 2  
Večji sektorski poudarek bi lahko prispeval k ve čjemu učinku pomo či EU, saj bi se sredstva 
osredotočila na omejeno število sektorjev in bi se tako pove čala kritična masa pomo či EU. S 
tem bi se lahko pove čalo tudi strokovno znanje, prepozna vnost in ugled EU v številnih 
sektorjih, zlasti tam, kjer im a EU priznano primerjalno pre dnost. Poleg tega bi Komisija 
ohranila razvojno prisotnost po svetu, s čimer bi lahko imela vpliv in spodbujevalni u činek v 
vseh državah. Sektorska osredoto čenost pa prinaša tveganje morebitnega neskladja med 
omejenimi sredstvi Komisije in povpraševan jem partnerskih držav, ki bi lahko povzro čilo 
težave glede porabe vseh sredstev. Poleg tega bi pristop od zgoraj navzdol k sektorskemu 
poudarku spodkopal na čelo lastne odgovornosti države (za ka tero pa velja, da je temeljni 
pogoj učinkovitosti pomo či in uspešnosti razvoja na splošno). 
Možnost 3  
Večja geografska osredoto čenost bi lahko prispevala k boljšemu u činku pomo či EU, saj bi 
bila omejena sredstva usmerjena na tiste države, ki bi pomo č najbolj potrebovale in v katerih 
bi lahko imela najve čji učinek. Komisija bi pri tem upor abila diferenciran pristop 
dodeljevanja pomo či in partnerstev, ki bi temeljil na celovitem politi čnem dialogu in dialogu 
o politiki z vsemi partnerskimi državami. EU bi v tem dialogu opredelila najustreznejšo 
obliko sodelovanja, ki bi vodila do objektivnih in na dejstvih temelje čih odločitev o 
najučinkovitejši kombinaciji politik, ravni pomo či, finančnih instrumentih in ureditvi pomo či. 
Pri tem pristopu pa se lahko pojavi tveganje zmanjšanja vpliva EU in spodbujevalnega u činka 
v nekaterih državah in regijah, v katerih EU ne deluje ve č. Brez okrepljenega sodelovanja ter 
delitve dela med EU in državami članicami bi se tudi lahko razšir il razkorak med državami, ki 
so jim donatorji naklonjeni, in zap ostavljenimi državami, in to v času, ko vse ve čje število 
donatorjev EU zmanjšuje sredstva in se umika iz nekaterih držav v razvoju. Obe tveganji pa sicer lahko omilijo spremljevalni ukrepi, kot so  strategija postopnega umika, oblikovanje 
novih vrst partnerstev s tistimi državami, ki ne prejemajo ve č pomoči v obliki nepovratnih 
sredstev, ter napredek pri skupnem na črtovanju in delitvi dela. 
 
SL 6   SL Možnost 4  
Večji sektorski in geografski poudarek bi  lahko prispeval k pomembnemu pove čanju učinka 
pomoči EU z boljšo in bolj strateško rabo ter dodeljevanjem omejenih sredstev pomo či. Na ta 
način bi EU lahko pove čala kritično maso svoje pomo či v nekaterih sektorjih in državah, kar 
bi ji dalo ve čjo pogajalsko mo č ter večji spodbujevalni u činek na sredstva in politike. S takim 
delovanjem bi bila Komisija  zgled za druge, kar bi pove čalo prepoznavnost in legitimnost 
njene pomo či ter države članice EU spodbudilo k enakemu ravnanj u. Okrepila bi se tudi vloga 
Komisije pri sklicevanju sestankov in  usklajevanju, predvsem glede klju čnih vidikov delitve 
dela. 
6. PRIMERJAVA MOŽNOSTI: kateri možnosti se daje prednost, na podlagi katerih 
meril in zakaj? 
Na podlagi ocene u činka je možnost 4 najboljša možnost. Prinesla bi najbolj strateško, 
utemeljeno in prepoznavno dodeljevanje omejenih sredstev pomo či EU, ki ne bi bila 
razpršena na sektorje in države, kot pri možnosti 1 ( status quo ), temveč bi bila osredoto čena 
na sektorje oz. države, v katerih so najbolj potrebna  in bi lahko imela najve čji učinek na 
zmanjšanje revš čine. V možnosti 4 so združene pre dnosti možnosti 2 in 3 ter presežene 
nekatere omejitve, ki jih prinaša enojni  pristop (sektorski  ali geografski).  
Komisija bi z uporabo pristopa iz možnosti 4 lahko dobila bolj uravnot eženo in strateško 
vlogo donatorice, kar bi posledi čno pozitivno vplivalo na njeno prepoznavnost in ugled.  
7. NADZOR IN VREDNOTENJE: kako  se bodo ugotavljali deja nski stroški in koristi 
ter doseganje želenih u činkov? 
Komisija že ima vzpostavljen sistem rednega spre mljanja in vrednotenja, ki zajema vse njene 
programe pomo či. Trenutno vrednoti strategije držav in tematske strategije ter posamezne 
programe in projekte. V okviru bolj obširnega vrednotenja ocenjuje komplementarnost in 
sinergije med razli čnimi zakonodajnimi instrumenti, vklju čno z dejavnostmi, ki ne pomenijo 
izdatkov. V kompleksnih vrednotenjih se lahko analizirajo tudi splošni politi čni cilji, 
opredeljeni v okviru  ustreznih politi čnih procesov, ter horizontalna vprašanja, povezana z 
vsemi ali nekaterimi zakonodajnimi instrumenti. Komisija v fazo vrednotenja pomo či EU v 
največji možni meri vklju čuje vse zadevne interesne skupine, predvsem v skupna vrednotenja.