EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 20.12.2017 COM(2017) 791 final 2017/0358(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o bonitetnem nadzoru investicijskih podjetij ter o spremembi direktiv 2013/36/EU in 2014/65/EU (Besedilo velja za EGP) {SWD(2017) 481 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA • Razlogi za predlog in njegovi cilji Evropska unija potrebuje močnejše kapitalske trge, da bi spodbudila naložbe, sprostila nove vire financiranja za podjetja, ponudila gospodinjstvom boljše priložnosti ter okrepila ekonomsko in monetarno unijo. Komisija si prizadeva, da bi vse preostale temeljne elemente za dokončanje unije kapitalskih trgov vzpostavila do leta 2019. Investicijska podjetja izvajajo različne storitve, ki investitorjem omogočajo dostop do trgov vrednostnih papirjev in izvedenih finančnih instrumentov (investicijsko svetovanje, upravljanje portfeljev, posredniške storitve, izvrševanje naročil ipd.). Investicijska podjetja in storitve, ki jih izvajajo, so v dobro delujoči uniji kapitalskih trgov ključnega pomena. Pomembno vlogo imajo pri olajševanju tokov prihrankov in naložb v EU, pri čemer se različne storitve uporabljajo za učinkovito razporejanje kapitala in upravljanje tveganj. Investicijska podjetja so v vseh državah članicah. Po podatkih, ki jih je zbral Evropski bančni organ (EBA), je bilo ob koncu leta 2015 v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) 6 051 investicijskih podjetij. Ta vključujejo podjetja, ki zagotavljajo omejen nabor storitev predvsem majhnim neprofesionalnim strankam, ter podjetja, ki ponujajo številne storitve širokemu naboru majhnih neprofesionalnih strank, profesionalnih strank in podjetij. Po podatkih organa EBA okrog 85 % investicijskih podjetij v EGP svoje dejavnosti omejuje na: ·investicijsko svetovanje; ·sprejemanje in posredovanje naročil; ·upravljanje portfeljev in ·izvrševanje naročil. Največ, približno polovica, investicijskih podjetij v EGP je v Združenem kraljestvu, pomembnem središču za kapitalske trge in investicijske dejavnosti. Sledijo mu Nemčija, Francija, Nizozemska in Španija. Večina investicijskih podjetij v EGP je malih ali srednjih. EBA ocenjuje, da približno osem investicijskih podjetij, večinoma skoncentriranih v Združenem kraljestvu, obvladuje okrog 80 % bilančne vsote vseh investicijskih podjetij v EGP. Komisija je zato v svojem vmesnem pregledu akcijskega načrta za unijo kapitalskih trgov napovedala, da bo kot enega izmed novih prednostnih ukrepov za okrepitev kapitalskih trgov in vzpostavitev unije kapitalskih trgov predlagala učinkovitejši bonitetni in nadzorni okvir za investicijska podjetja, prilagojen njihovi velikosti in vrsti, s katerim naj bi se povečala konkurenca ter izboljšal dostop investitorjev do novih priložnosti in boljših načinov za upravljanje njihovih tveganj. Glede na osrednjo vlogo, ki so jo do zdaj na tem področju imela investicijska podjetja iz Združenega kraljestva, odločitev te države za izstop iz EU dodatno potrjuje potrebo po posodobitvi regulativne strukture v EU z namenom spodbujanja tega razvoja. Predloga, ki obravnavata to direktivo in spremljajočo uredbo („predloga“), sta bila vključena v delovni program Komisije za leto 2017 v okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov. Njun namen je zagotoviti, da za investicijska podjetja veljajo kapitalske, likvidnostne in druge ključne bonitetne zahteve ter ustrezne nadzorniške ureditve, ki so prilagojene njihovemu poslovanju, vendar so dovolj stroge, da tveganja investicijskih podjetij zajamejo na bonitetno zanesljiv način, da bi zaščitile stabilnost finančnih trgov EU. Predloga sta rezultat pregleda, ki ga predpisujejo členi 493(2), 498(2) ter 508(2) in (3) Uredbe (EU) št. 575/2013 (uredbe o kapitalskih zahtevah ali CRR), ki skupaj z Direktivo 2013/36/EU (direktivo o kapitalskih zahtevah IV ali CRD IV) predstavlja sedanji bonitetni okvir za investicijska podjetja. Pri sprejemanju teh besedil sta sozakonodajalca sklenila, da bi bilo treba okvir za investicijska podjetja ponovno pregledati, saj so njegova pravila namenjena predvsem kreditnim institucijam. V nasprotju s kreditnimi institucijami investicijska podjetja ne sprejemajo vlog ali dajejo posojil. To pomeni, da so precej manj izpostavljena kreditnemu tveganju in tveganju, da bi vlagatelji nenadoma dvignili svoj denar. Njihove storitve so osredotočene na finančne instrumente, ki se za razliko od vlog ne plačajo v nominalni vrednosti, temveč v vrednosti, ki se spreminja glede na gibanja na trgu. Kljub temu pa investicijska podjetja tekmujejo s kreditnimi institucijami pri zagotavljanju investicijskih storitev, ki jih lahko kreditne institucije ponujajo strankam na podlagi dovoljenja za opravljanje bančnih storitev. Kreditna institucija in investicijsko podjetje sta torej dve kakovostno različni instituciji, katerih glavni poslovni modeli so različni, vendar se storitve, ki jih lahko zagotavljata, nekoliko prekrivajo. Bonitetna pravila EU veljajo za kreditne institucije in investicijska podjetja od leta 1993, ko je začel veljati prvi okvir EU, ki ureja dejavnosti investicijskih podjetij. Ta okvir, ki ga je nadomestila direktiva o trgih finančnih instrumentov (MiFID), januarja 2018 pa ga bo nadomestila direktiva MiFID II/uredba o trgih finančnih instrumentov (MiFIR), določa pogoje za izdajo dovoljenja ter organizacijske zahteve in zahteve glede poslovanja, ki jih mora investicijsko podjetje izpolniti, da lahko izvaja investicijske storitve za investitorje, ter druge zahteve v zvezi s pravilnim delovanjem finančnih trgov. Bonitetni okvir za investicijska podjetja iz CRR/CRD IV deluje v povezavi z direktivo MiFID. Običajno je namen bonitetnih zahtev za finančne institucije (i) zagotoviti, da imajo te institucije zadostna sredstva za ohranjanje svoje finančne uspešnosti in izvajanje svojih storitev skozi gospodarske cikle, ali (ii) omogočiti prenehanje njihovega poslovanja v skladu s predpisi, ne da bi to njihovim strankam povzročilo neupravičeno ekonomsko škodo ali ogrozilo stabilnost trgov, na katerih poslujejo. Zato bi morale te bonitetne zahteve upoštevati tveganja, ki so jim izpostavljene in jih predstavljajo različne finančne institucije, biti sorazmerne z verjetnostjo pojava teh tveganj ter na splošno vzpostaviti ravnotežje med zagotavljanjem varnosti in trdnosti različnih finančnih institucij ter preprečevanjem previsokih stroškov, zaradi katerih bi bilo lahko onemogočeno njihovo uspešno poslovanje. Za sistemska investicijska podjetja, od katerih so številna določena kot globalne ali druge sistemsko pomembne institucije v skladu s členom 131 direktive CRD IV, bi moral v skladu z revidiranim pristopom za njihovo določitev, določenim v predlogih, še vedno veljati okvir CRR/CRD IV, vključno s spremembami, ki jih je Komisija predlagala 23. novembra 2016. Razlog za to je, da so ta podjetja navadno izpostavljena pomembnim tveganjem in prevzemajo pomembna tveganja po vsem enotnem trgu. Pri svojih dejavnostih so izpostavljena kreditnemu tveganju, pri katerem gre predvsem za obliko kreditnega tveganja nasprotne stranke in tržnega tveganja pri pozicijah, ki jih prevzemajo za svoj račun, bodisi za svoje stranke ali zase. Zaradi svoje velikosti in medsebojne povezanosti torej pomenijo večje tveganje za finančno stabilnost. Ob upoštevanju teh tveganj in zaradi zagotavljanja enakih konkurenčnih pogojev bi bilo treba taka sistemska investicijska podjetja obravnavati kot kreditne institucije.

Kot je navedeno v sporočilu Komisije iz septembra 2017 o pregledu evropskih nadzornih organov, bi to med drugim tudi pomenilo, da poslovanje investicijskih podjetij v državah članicah, ki sodelujejo v bančni uniji, neposredno nadzoruje ECB v okviru enotnega mehanizma nadzora. Trenutno so ta podjetja večinoma skoncentrirana v Združenemu kraljestvu, vendar proučujejo načrte za selitev dela svojih dejavnosti v države EU-27, predvsem v tiste, ki sodelujejo v bančni uniji. Čeprav je teh podjetij malo, predstavljajo precej velik delež bilančne vsote in obsega poslov vseh investicijskih podjetij v EU. Dejstvo, da je sedanji bonitetni okvir bolj kot na investicijska podjetja osredotočen na kreditne institucije in tveganja, ki so jim izpostavljene in jih predstavljajo, je za druga investicijska podjetja bolj problematično. Storitev, ki jih opravljajo ta podjetja, in tveganj, ki jih lahko povzročajo, obstoječa pravila večinoma ne urejajo izrecno. Izmed osmih investicijskih storitev, ki jih lahko investicijska podjetja opravljajo na podlagi direktive MiFID, uredba CRR določa ustrezne jasne zahteve le za storitvi (i) poslovanje za svoj račun in (ii) prva prodaja finančnih instrumentov ali ponudba finančnih instrumentov z obveznostjo odkupa. Takih zahtev za druge investicijske storitve (sprejemanje in prenos naročil, izvrševanje naročil, upravljanje portfeljev, investicijsko svetovanje, ponudba finančnih instrumentov brez obveznosti odkupa, upravljanje večstranskega sistema trgovanja) v uredbi ni, kar pomeni, da so zadevna tveganja pokrita le približno. Čeprav so tveganja, ki jih te dejavnosti pomenijo za podjetje ter posledično za njegove stranke in širše trge, na katerih poslujejo, v nekaterih primerih majhna, pa navedeno pomeni, da niso ciljno zajeta. To povzroča tri glavne težave, ki so ovrednotene v delovnem dokumentu služb, priloženem predlogoma. Prvič, čeprav okvir različne vrste poslovnih profilov investicijskih podjetij do neke mere obravnava tako, da predvideva izjeme, za številna podjetja na splošno pomeni precejšnjo regulativno zapletenost. Drugič, njegove podrobne zahteve in izjeme so okvirno in na tveganja neobčutljivo merilo za obravnavo dejanskih tveganj, ki jih prevzemajo in predstavljajo investicijska podjetja ter so drugačna od tveganj bank. Tretjič, zaradi njegove inherentne zapletenosti in pomanjkanja občutljivosti na tveganja njegovo izvajanje v državah članicah povzroča razdrobljenost splošnega regulativnega okolja za investicijska podjetja, kar lahko vodi v škodljivo regulativno arbitražo. To bi lahko ogrozilo celovitost in delovanje enotnega trga. Cilj predlogov je odpraviti težave obstoječega okvira ter hkrati olajšati začetek opravljanja in opravljanje dejavnosti investicijskih podjetij, kadar je to mogoče. Predloga tako določata bonitetni okvir, ki je bolje prilagojen njihovim poslovnim modelom. Vsebujeta ustreznejše in na tveganja občutljivejše zahteve za investicijska podjetja, pri čemer bolje obravnavata tveganja, ki jih ta dejansko predstavljajo in prevzemajo glede na različne vrste poslovnih modelov. Navsezadnje sta tudi bolj racionalizirani regulativni orodji, ki bonitetnim nadzornikom omogočata učinkovito izvajanja nadzora. In končno, MiFID II in MiFIR sta bili sprejeti zaradi finančne krize, da bi se zajeli trgi vrednostnih papirjev, posredniki za naložbe in mesta trgovanja. Novi okvir krepi in nadomešča sedanji okvir MiFID I. V okviru revizije bonitetnega okvira za investicijska podjetja v EU je bila kot pomanjkljivost opredeljena odsotnost zahteve po obveznem poročanju za podjetja iz tretjih držav, ki delujejo v državah članicah prek podružnic. Nacionalni pristojni organi ne morejo redno ocenjevati obsega dejavnosti, povezanih s finančnimi storitvami, ki jih izvajajo podružnice podjetij iz tretjih držav na njihovih ozemljih. S tem predlogom bi se zato pristojnim organom zagotovila ustrezna orodja za spremljanje teh dejavnosti. Kot zahtevajo členi uredbe CRR, je bil pregled bonitetnega okvira za investicijska podjetja izveden ob posvetovanju z EBA, Evropskim organom za vrednostne papirje in trge (ESMA) ter pristojnimi nacionalnimi organi, zastopanimi v teh evropskih nadzornih organih. EBA je decembra 2015 na podlagi prve prošnje za mnenje, ki jo je Komisija predložila decembra 2014, objavil svoje prvo poročilo o sedanjem bonitetnem okviru za investicijska podjetja, v katerem je pozval k spremembam sedanjega pristopa za vsa investicijska podjetja, razen za največja in najbolj sistemska. EBA je novembra 2016 na podlagi druge prošnje za mnenje, ki jo je Komisija predložila junija 2016, objavil dokument za razpravo z namenom posvetovanja, osredotočenega na morebitno novo bonitetno ureditev za veliko večino investicijskih podjetij. Ob upoštevanju povratnih informacij in dodatnih podatkov, ki jih je skupaj s pristojnimi nacionalnimi organi zbral od investicijskih podjetij, je septembra 2017 objavil svoja končna priporočila. Predloga temeljita na teh priporočilih v vseh ključnih vidikih, razen glede določitve sistemskih investicijskih podjetij zaradi razlogov, pojasnjenih v spremnem delovnem dokumentu služb in povzetih v nadaljevanju v razdelku o oceni učinka. • Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Ta predlog dopolnjuje potekajoči pregled ureditve iz CRR/CRD IV za kreditne institucije na podlagi predlogov, ki jih je Komisija sprejela 23. novembra 2016 in po katerih se lahko vsa nesistemska investicijska podjetja izognejo uporabi njenih revidiranih določb. Ta možnost je bila uvedena ob priznavanju dejstva, da te revidirane določbe niso bile oblikovane ob upoštevanju večine investicijskih podjetij in bi dodatno povečale zapletenost obstoječih pravil. Takrat je bil pregled bonitetne ureditve za večino investicijskih podjetij, ki je vključen tudi v tem predlogu, že v polnem teku, to, da bi se zanje v kratkem obdobju do začetka uporabe nove ureditve uporabljala še bolj zapletena ureditev, pa je veljalo za nesorazmerno. Ta predlog torej za večino investicijskih podjetij vzpostavlja novo ureditev, tako da jih v celoti izloči iz področja uporabe okvira CRR/CRD IV, v področju uporabe tega okvira, vključno z njegovimi revidiranimi določbami, pa ohrani samo sistemska investicijska podjetja, in sicer v skladu z revidiranim pristopom za njihovo določitev iz tega predloga. Predlog je skladen tudi z direktivo MiFID in direktivo MiFID II/uredbo MiFIR. S tem ko določa bonitetne zahteve, ki so prilagojene poslovanju in tveganjem investicijskih podjetij, jasno določa, kdaj in zakaj se uporabljajo. Kot tak odpravlja nekatere primere samovoljne uporabe bonitetnih zahtev v sedanjem okviru, ki se pojavljajo zato, ker so te zahteve določene predvsem v povezavi z investicijskimi storitvami, navedenimi v direktivi MiFID, in ne z dejanskim nastankom tveganj v zvezi z vrsto in obsegom dejavnosti investicijskih podjetij. • Skladnost z drugimi politikami Unije Investicijska podjetja imajo pomembno vlogo pri olajševanju tokov naložb v EU. Skladno s tem je pregled tudi del pobud Komisije za zagotovitev močnega in pravičnega enotnega trga z dobro delujočim finančnim sistemom in unijo kapitalskih trgov, da bi mobilizirali naložbe ter spodbudili rast in ustvarjanje delovnih mest. Primernejši bonitetni in nadzorni okvir z manjšimi stroški zagotavljanja skladnosti za investicijska podjetja naj bi prispeval k (i) izboljšanju splošnih pogojev za podjetja, (ii) številčnejšemu vstopanju na trg in s tem povečanju konkurence ter (iii) izboljšanju dostopa investitorjev do novih priložnosti in boljših načinov za upravljanje njihovih tveganj. Revidirani pristop za določitev sistemskih investicijskih podjetij, za katera bi se moral še naprej uporabljati okvir CRR/CRD IV, je skladen tudi s ciljem izogibanja vrzelim v delovanju bančne unije. Najnovejša strukturna gibanja na trgih kažejo, da so strukture bančnih skupin iz tretjih držav v EU vse zapletenejše, pri čemer te skupine poslujejo prek subjektov, ki niso pod nadzorom ECB v okviru enotnega mehanizma nadzora. Kot je predstavljeno v sporočilu Komisije iz oktobra 2017 o dokončanju bančne unije, so sistemska investicijska podjetja, s tem ko se v skladu s pristopom za njihovo določitev iz tega predloga zagotovi, da se zanje še naprej uporablja okvir CRR/CRD IV, vključena tudi v bonitetni nadzor, ki ga izvajajo bančni nadzorniki, kar zadeva njihovo poslovanje v državah članicah, ki sodelujejo v bančni uniji, pa v bonitetni nadzor, ki ga izvaja ECB. 2. PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST • Pravna podlaga V skladu s Pogodbo o delovanju Evropske unije so evropske institucije pristojne, da z direktivami določijo ustrezne določbe, da bi osebam olajšale začetek opravljanja in opravljanje poslovnih dejavnosti v EU (člen 53 PDEU). To se nanaša tudi na zakonodajo, ki ureja bonitetni nadzor ponudnikov finančnih storitev, v tem primeru investicijskih podjetij. Določbe te predlagane direktive v delu, ki se nanaša na investicijska podjetja, nadomeščajo določbe direktive CRD IV, ki prav tako temeljijo na členu 53 PDEU. • Subsidiarnost Predlog revidira in poenostavlja obstoječa pravila EU, ki urejajo bonitetno obravnavo investicijskih podjetij, zaradi (i) boljšega upoštevanja in obravnavanja tveganj v zvezi z njihovimi poslovnimi modeli, (ii) zagotovitve bolj enakih konkurenčnih pogojev med podjetji in (iii) okrepitve nadzorniškega zbliževanja. Da bi to dosegli, bi moral nov okvir EU nadomestiti obstoječega in ne bi smeli te izbire prenesti na regulativne okvire v posameznih državah članicah. Razlog za to je, da investicijska podjetja, ki imajo dovoljenje v skladu z direktivo MiFID, danes svoje storitve redno izvajajo za stranke prek meja EU. Če bi države članice ta pravila spremenila ločeno in nepovezano, bi lahko to povzročilo izkrivljanje konkurence in diskriminatorno obravnavo, kar bi razdrobilo enotni trg. Zaradi tega bi se lahko povečalo število primerov škodljive regulativne arbitraže, kar bi lahko, če bi se pojavile težave, imelo posredne učinke na finančno stabilnost in zaščito investitorjev v drugih državah članicah. To bi lahko tudi neugodno vplivalo na izbor in vrsto investicijskih storitev, ki so na voljo v posamezni državi članici, kar bi lahko poslabšalo splošno učinkovitost trga in možnost izbire investitorjev. Revidirana pravila bi morala preprečevati prevelike regulativne razlike in zagotavljati enake konkurenčne pogoje za vsa podjetja, ki imajo dovoljenje, na enotnem trgu. • Sorazmernost

V okviru programa ustreznosti in uspešnosti predpisov je glavni cilj predloga zagotoviti, da bo novi okvir primernejši, relevantnejši in bolj sorazmeren v primerjavi z obstoječim okvirom za investicijska podjetja. Glede na to predlog vzpostavlja ravnotežje pri zagotavljanju, da so zahteve okvira hkrati: ·dovolj celovite in stroge, da lahko tveganja investicijskih podjetij zajemajo na bonitetno zanesljiv način, ter ·dovolj prožne, da lahko upoštevajo različne vrste poslovnih modelov, ne da bi ovirale njihovo sposobnost tržno učinkovitega delovanja. Da bi se doseglo to ravnotežje, predlog ustrezno zagotavlja, da so stroški ureditve z vidika kapitalskih zahtev ter z njimi povezanih stroškov zagotavljanja skladnosti in administrativnih stroškov, ki nastanejo zato, ker je treba zaradi izvajanja novih zahtev in poročanja nadzornikom o skladnosti upravljati zaposlene in sisteme, čim manjši. Kot je navedeno v spremnem delovnem dokumentu služb, naj bi se ti povezani stroški predvidoma stalno zmanjševali, pri čemer naj bi na začetku nastalo nekaj novih enkratnih stroškov. Z vidika kapitala je cilj glavne politične izbire, na kateri je temeljilo delo v zvezi s pregledom in ki vpliva na zgoraj navedeno, zagotoviti, da se kapitalske zahteve na ravni EU za investicijska podjetja skupno ne povečajo preveč. To se izraža v različnih distribucijskih učinkih za nekatere vrste podjetij, ki pa jih določbe predloga ublažijo tako, da se največji učinki uvedejo postopno in omejijo navzgor. • Izbira instrumenta Direktiva je bila izbrana, ker njene določbe nadomeščajo določbe iz direktive CRD IV, ki se nanašajo na investicijska podjetja. To zagotavlja, da lahko države članice njene določbe prenesejo v svojo zakonodajo v skladu z ustreznimi nacionalnimi upravnimi ureditvami, skladnimi z obstoječo prakso. 3. REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA • Naknadna ocena veljavne zakonodaje Ocena obstoječega okvira CRR/CRD IV, ki temelji zlasti na analizi, ki sta jo izvedla organa EBA in ESMA v svojem poročilu iz leta 2015, ter na podobnem delu in analizi, ki so ju opravile strokovne službe Komisije, je povzeta v spremnem delovnem dokumentu služb. Sklepna ugotovitev te ocene je, da obstoječa pravila, ki temeljijo na mednarodnih regulativnih standardih za velike bančne skupine in so usmerjena na tveganja bank, le delno dosegajo svoje cilje glede (i) zagotavljanja zadostnega kapitala za pokrivanje tveganj večine investicijskih podjetij, (ii) obvladovanja stroškov zagotavljanja skladnosti, (iii) zagotavljanja enakih konkurenčnih pogojev v celotni EU in (iv) zagotavljanja učinkovitega bonitetnega nadzora. Glede tega številne določbe obstoječega okvira veljajo za neučinkovite in neuspešne. Izjema so velika in sistemska investicijska podjetja, ki so zaradi svoje velikosti, profila tveganosti in medsebojne povezanosti z drugimi udeleženci na finančnih trgih po naravi podobna bankam. Za ostala podjetja je bilo ugotovljeno, da obstoječe stanje povzroča (i) pretirano zapletenost in nesorazmerno obremenitev zaradi doseganja skladnosti, zlasti za številna mala in srednja podjetja, (ii) slabo prilagojene in za tveganja neobčutljive bonitetne metrike in zahteve za natančno zajetje tveganj investicijskih podjetij ter (iii) primere različnega izvajanja pravil na nacionalni ravni in razdrobljeno regulativno okolje v EU. • Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi Zainteresirane strani so bile med pregledom večkrat zaprošene za mnenje. Kar zadeva glavne mejnike, je organ EBA decembra 2015 na podlagi prve prošnje za mnenje, ki jo je Komisija predložila decembra 2014, objavil poročilo o sedanjem bonitetnem okviru za investicijska podjetja skupaj s predlogi za spremembe. To je celovita in javno dostopna analiza obstoječega stanja, s podatki o številu in vrstah investicijskih podjetij v državah članicah. Prispevala je k temu, da je bil pregled razširjen na zainteresirane strani, na katere zadevna pravila morda ne vplivajo neposredno, in jih spodbudila, da se vključijo v poznejšo razpravo. EBA je 4. novembra 2016 objavil dokument za razpravo z namenom posvetovanja, osredotočenega na morebitno novo bonitetno ureditev za investicijska podjetja. Za predložitev pripomb je bil določen trimesečni rok. EBA je 3. julija 2017 objavil osnutek priporočil in zainteresirane strani pozval k predložitvi pripomb. Pri svojem delu se je oprl tudi na podrobno zbiranje podatkov, pri katerem so sodelovala investicijska podjetja, v njegovem imenu pa so ga v letih 2016 in 2017 v dveh fazah izvedli pristojni nacionalni organi. Ker je EBA izvedel podrobno javno posvetovanje in zbiranje podatkov, je Komisija menila, da vzporedno splošno javno posvetovanje ni potrebno. Namesto tega so službe Komisije opravile ciljno posvetovanje z zainteresiranim stranmi, da bi se zbrala dodatna stališča o glavnih elementih pregleda. Vključevalo je: ·okroglo mizo z zainteresiranimi stranmi iz zadevnega sektorja (investicijskimi podjetji, investitorji, odvetniškimi družbami, svetovalci) o osnutkih predlogov organa EBA za prihodnjo ureditev, ki je potekala 27. januarja 2017; ·delavnico o stroških sedanje ureditve, ki je potekala 30. maja 2017, in ·delavnico o osnutkih končnih priporočil organa EBA, ki je potekala 17. julija 2017. Pregled je bil z državami članicami marca in oktobra 2017 obravnavan v Odboru za finančne storitve, junija in septembra 2017 pa v strokovni skupini za bančništvo, plačila in zavarovanje. Upoštevan je bil tudi prispevek zainteresiranih strani v zvezi z začetno oceno učinka, ki jo je opravila Komisija in je bila objavljena marca 2017. Komisija je prav tako upoštevala prispevke, ki jih je pred tem prejela v okviru obsežnega poziva k predložitvi dokazov o učinkovitosti, doslednosti in skladnosti splošnega regulativnega okvira EU za finančne storitve, v katerih je več sodelujočih zainteresiranih strani izpostavilo različna vprašanja, pomembna za pregled.

Investicijska podjetja predstavljajo različne poslovne modele, njihova stališča pa so navadno osredotočena na zanje specifične vidike zadevnih predlogov. To otežuje horizontalne primerjave relativne teže stališč zainteresiranih strani. Vseeno velika večina zainteresiranih strani na splošno pozdravlja prilagojen bonitetni okvir, ki bi bolje ustrezal njihovim poslovnim modelom. Pri tem poudarjajo, da je njihova sistemska pomembnost majhna in da bi morale biti kapitalske zahteve osredotočene na zagotavljanje, da lahko prenehajo poslovati v skladu s predpisi. Kar zadeva posebne zahteve, ki veljajo za njihov lastni poslovni model, so investicijska podjetja, ki opravljajo samo agencijske storitve in ne sklepajo poslov s finančnimi instrumenti z uporabo svoje bilance stanja, navadno kritična do predlogov, po katerih naj bi bile kapitalske zahteve vezane na velikost portfeljev strank, ki jih upravljajo linearno. Čeprav se številna podjetja, ki trgujejo za svoj račun, strinjajo, da ima glede tveganj, ki jih prevzemajo in predstavljajo, obstoječi okvir za zajetje tržnega tveganja določene prednosti, druga podjetja, ki se ukvarjajo s trgovanjem, opozarjajo, da okvir pretirano poudarja tveganja v zvezi z metodami in produkti, s katerimi trgujejo. Ta mnenja so bila upoštevana pri umeritvi predlagane nove metrike tveganj (faktorji K – glej spodaj) ter možnosti postopnega uvajanja strožjih zahtev in določitve njihove zgornje meje. • Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Pregled je bil izveden na podlagi celovitega svetovanja organa EBA in ob posvetovanju z organom ESMA, kot zahtevajo ustrezni členi uredbe CRR, ki so pravna podlaga za pregled (zlasti člen 508(2) in (3)). Glavni dokumenti, ki jih je EBA objavil v zvezi s tem, so: ·poročilo iz decembra 2015, v katerem so predstavljeni celovita ocena obstoječega stanja in začetna priporočila za spremembe; ·dokument za razpravo iz novembra 2016, objavljen z namenom posvetovanja o obrisih morebitne nove ureditve, ter ·končno poročilo iz septembra 2017 s podrobnimi priporočili. Natančna določitev priporočil za nove kapitalske zahteve je temeljila na podrobnem zbiranju podatkov, pri katerem so sodelovala investicijska podjetja in ki so ga v imenu organa EBA v letih 2016 in 2017 v dveh fazah izvedli pristojni nacionalni organi. Komisija je sodelovala od začetka do konca in je lahko s pridom izkoristila razprave, v okviru katerih so se presojale prednosti in slabosti podrobnih priporočil za politiko, in sicer še v času ko so te potekale. • Ocena učinka V skladu z zbirko orodij za boljše pravno urejanje (orodje št. 9) ocena učinka, ki jo opravi Komisija, ni potrebna, kadar je za izvedbo dela v zvezi z zasnovo politike in s tem povezane analize zadolžena agencija EU, če predlog Komisije ne odstopa močno od priporočil te agencije, službe Komisije pa menijo, da je njena ocena dovolj kakovostna. Čeprav je Odbor za regulativni nadzor preučil osnutek ocene učinka v zvezi s to pobudo, je glede na to, da posebna naloga pregleda temelji na svetovanju evropskih nadzornih organov ter njihovem posvetovanju z zainteresiranimi stranmi in tehničnem delu, veljalo, da je za to primernejši delovni dokument služb. Cilj delovnega dokumenta služb, ki spremlja predloga, je zato pojasniti nasvete, ki so jih dali evropski nadzorni organi, vključno z rezultati njihove analize in posvetovanja, hkrati pa predstaviti stališča služb Komisije o njegovih sklepnih ugotovitvah z namenom usmerjanja Komisije pri odločanju. V zvezi s kapitalskimi zahtevami EBA ocenjuje, da bi se glede na njegov nasvet te za vsa nesistemska investicijska podjetja v EU skupno povečale za 10 % v primerjavi z današnjimi zahtevami v okviru prvega stebra ter zmanjšale za 16 % v primerjavi s skupnimi zahtevami, ki se uporabljajo zaradi pribitkov v okviru drugega stebra. Porazdelitev teh učinkov med investicijskimi podjetji je odvisna od njihove velikosti ter tega, katere investicijske storitve zagotavljajo in kako se bodo zanje uporabljaje nove kapitalske zahteve. Kot je podrobno navedeno v delovnem dokumentu služb Komisije, ki spremlja predloga, vključno z njegovo Prilogo II, je 10-odstotno skupno povečanje zahtev v okviru prvega stebra vsota znatno nižjih zahtev za nekatera podjetja in povečanja za več kot 10 % za druga. V zvezi z razpoložljivim kapitalom EBA ugotavlja, da le nekaj podjetij ne bi imelo dovolj kapitala za izpolnjevanje novih zahtev brez težav. To vključuje le majhno število podjetij, ki se ukvarjajo z investicijskim svetovanjem, podjetij, ki se ukvarjajo s trgovanjem, in podjetij, ki opravljajo več storitev. Vendar bi se lahko za podjetja iz te skupine, katerih zahteve bi se glede na sedanje povečale več kot dvakrat, določila in več let uporabljala neka zgornja meja. Sklepna ugotovitev spremnega delovnega dokumenta služb je, da priporočila organa EBA na splošno veljajo za ustrezno in sorazmerno sredstvo za učinkovito in uspešno doseganje ciljev pregleda v primerjavi z obstoječim stanjem. Splošneje gledano so nasveti organa EBA jasen pozitiven korak k vzpostavitvi bonitetnega okvira za investicijska podjetja, ki lahko zagotovi, da ta poslujejo na trdni finančni podlagi, hkrati pa ne ovira njihovih nadaljnjih možnosti poslovnega razvoja. Kot tak naj bi uravnoteženo prispeval k ciljem pregleda. Na eni strani naj bi pomagal zagotoviti bolj ciljno obravnavanje tveganj, ki jih investicijska podjetja pomenijo za stranke in trge, tako med tekočim poslovanjem teh podjetij kot tudi v primeru, da morajo prenehati poslovati. Na drugi strani naj bi pomagal zagotoviti, da lahko v celoti opravljajo svojo vlogo pri olajševanju tokov naložb v EU, kar je skladno s cilji unije kapitalskih trgov, da se za spodbujanje rasti in ustvarjanje delovnih mest mobilizirajo prihranki in naložbe. Predlog se od priporočil organa EBA razlikuje le glede določitve sistemskih investicijskih podjetij. Namesto da se za to poskrbi v poznejši fazi, tako da se merila v zvezi s tem določijo v tehničnih pravilih za izvajanje zadevnih predlogov, kot to priporoča EBA, se zdi primerneje, da se to uredi že v samih predlogih, s čimer bi se zagotovili enaki regulativni konkurenčni pogoji med kreditnimi institucijami in sistemskimi investicijskimi podjetji. Glede tega predloga presegata okvir tistega, kar organ EBA svetuje v svojem mnenju o pregledu investicijskih podjetij, vendar s tem uresničujeta mnenje organa EBA o vprašanjih, povezanih z odločitvijo Združenega kraljestva za izstop iz Evropske unije. • Ustreznost in poenostavitev ureditve Kot je navedeno v spremnem delovnem dokumentu služb, naj bi se s poenostavitvijo bonitetnih pravil za veliko večino investicijskih podjetij precej zmanjšala njihovo upravne breme in obremenitev zaradi zagotavljanja skladnosti. Različne nepotrebne regulativne zahteve in zahteve glede poročanja bi se lahko ukinile, tako da bi se lahko kapital, namenjen za regulativne namene, preusmeril v bolj produktivne namene. Predloga z določitvijo kapitalskih in drugih bonitetnih zahtev, vključno z zahtevami glede prejemkov in upravljanja, ki so sorazmerne glede na investicijska podjetja, prvič zmanjšujeta precejšnje stroške, ki jih imajo podjetja zaradi izpolnjevanja predvsem na banke osredotočenih zahtev v okviru sedanje ureditve. S tem bi bila odpravljena zapletena naloga usklajevanja poslovnih podatkov z neprimernim regulativnim okvirom in ureditvijo poročanja. Ta poenostavitev naj bi med drugim najbolj koristila investicijskim podjetjem, ki so mala in srednja podjetja. Bolj sorazmeren in primernejši bonitetni okvir zanje naj bi prispeval k izboljšanju pogojev za poslovanje, ovire za vstop na trg pa bi se zmanjšale. Z racionalizacijo zahtevnega okvira poročanja naj bi se denimo zmanjšali upravna bremena in stroški zagotavljanja skladnosti za mala in srednja podjetja, vključno z inovativnimi podjetji, ki si prizadevajo dosegati rast z digitalnimi sredstvi. Podobno naj bi predloga z izvzetjem malih in nepovezanih investicijskih podjetij iz sedanjih pravil o upravljanju in prejemkih, določenih v skladu z veljavno direktivo CRD IV/uredbo CRR, zmanjšala administrativne stroške in stroške zagotavljanja skladnosti teh podjetij. Pričakovati je mogoče nekaj enkratnih stroškov prehoda na novo ureditev, saj bodo morala podjetja prenoviti sisteme upravljanja tveganj, posodobiti službe za varovanje zakonitosti poslovanja ter revidirati pogodbe z odvetniškimi družbami in drugimi ponudniki storitev, ki jih trenutno uporabljajo za lažje izpolnjevanje zahtev. Prihranki pri stroških zagotavljanja skladnosti naj bi na splošno prispevali k uresničevanju ciljev unije kapitalskih trgov, saj bodo lahko investicijska podjetja laže opravljala svojo vlogo pri usmerjanju prihrankov investitorjev v produktivne namene. Pri stroških zagotavljanja skladnosti naj bi podjetja prihranila od več deset tisoč do več sto tisoč evrov, odvisno od vrste in velikosti podjetja. Kako je to zmanjšanje stroškov zagotavljanja skladnosti povezano in primerljivo s spremembami kapitalskih zahtev za različne vrste podjetij, na tej stopnji še ni znano, vendar bi moralo biti upoštevano pri prihodnjem spremljanju in vrednotenju predlaganega okvira. • Temeljne pravice Predlog krepi uveljavljanje pravice različnih investicijskih podjetij, da jih pri poslovanju ne ovirajo pravila, namenjena predvsem drugim vrstam udeležencev na finančnih trgih. Z zakonodajnimi ukrepi v predlogih, ki določajo pravila glede prejemkov v investicijskih podjetjih, se upoštevajo načela, ki jih priznava Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti svoboda gospodarske pobude ter pravica do kolektivnih pogajanj in ukrepov. 4. PRORAČUNSKE POSLEDICE

Predlog ne bo vplival na proračun EU. 5. DRUGI ELEMENTI • Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Spremembe, predvidene v predlogih, bi bilo treba oceniti, da bi se ugotovilo, v kolikšni meri so bili izpolnjeni naslednji cilji: ·preprostejše razvrščanje investicijskih podjetij v kategorije, pri katerem se upoštevajo njihovi različni profili tveganosti; ·sklop bonitetnih pravil, predvsem o kapitalskih zahtevah, likvidnostnih zahtevah, zahtevah glede prejemkov in zahtevah glede upravljanja, ki ustrezajo posebnim tveganjem, ki so jim izpostavljena investicijska podjetja, so sorazmerna s temi tveganji in občutljiva zanje, ter zagotavljajo, da se kapital razporeja tja, kjer je potreben; ·okvir, ki neposredno in bistveno ustreza tveganjem, povezanim z naravo in obsegom dejavnosti, ki jih izvajajo investicijska podjetja, ter s tem podpira začetek opravljanja dejavnosti; ter ·racionalizirana nadzorna orodja, ki omogočajo popoln in natančen nadzor nad poslovnimi praksami in s tem povezanimi tveganji. V ta namen bi se lahko v okviru prihodnjega pregleda zbrale nekatere informacije, ki bi se uporabile kot kazalniki pri ocenjevanju učinka predlaganih sprememb, in sicer: (i) stroški zagotavljanja skladnosti z vidika zaposlenih, pravnega svetovanja in regulativnega poročanja, (ii) ravni kapitalskih zahtev, (iii) drugi novi stroški, npr. zaradi upoštevanja pravil glede likvidnosti, (iv) gibanje števila podjetij med različnimi kategorijami, (v) spremembe pri uporabi pribitkov v okviru drugega stebra s strani pristojnih organov, (vi) primeri in učinki propada investicijskih podjetij v okviru nove ureditve ter (vii) razvoj velikosti investicijskih podjetij glede na višino sredstev in obseg naročil strank. • Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Predmet urejanja in področje uporabe Predlog določa zahteve za imenovanje bonitetnih nadzornikov, ustanovni kapital investicijskih podjetij, nadzorniška pooblastila pristojnih organov in njihova orodja za bonitetni nadzor investicijskih podjetij ter zahteve glede objav na področju bonitetne ureditve in nadzora, ki jih morajo upoštevati pristojni organi. Direktiva se uporablja za vsa investicijska podjetja iz direktive MIFID II, ki se začne uporabljati januarja 2018. Imenovanje in pooblastila nadzornih organov Predlog zahteva, da države članice imenujejo organ, pooblaščen za bonitetni nadzor na podlagi te direktive, s prenosom veljavnih določb iz CRD IV v to direktivo. Države članice lahko ta pooblastila prenesejo na obstoječi organ v obliki funkcije in pooblastil, dodeljenih na podlagi CRD IV, ali pa jih podelijo novemu organu. Ustanovni kapital Ravni ustanovnega kapitala glede na storitve in dejavnosti, ki jih smejo opravljati investicijska podjetja v skladu z direktivo MIFID, so popravljene in usklajene po vsej EU, tako da ravni, ki so bile določene v CRD IV, upoštevajo inflacijo od časa, ko so bile določene. Za manjša podjetja so določene prehodne ureditve, zlasti da po potrebi zagotovijo nove ravni ustanovnega kapitala. Pooblastila domačega organa/organa države gostiteljice Pristojnosti v skladu s CRD IV se podelijo domačim organom in organom države gostiteljice za bonitetni nadzor investicijskih podjetij. Vzpostaviti je treba ustrezno sodelovanje med organi. Izmenjava informacij in poklicna skrivnost Določbe za izmenjavo informacij med pristojnimi organi na področju bonitetnega nadzora in poklicne skrivnosti so sprejete na podlagi CRD IV in dopolnjujejo direktivo MiFID II.

Kazni Na podlagi določb te direktive in [Uredbe (EU) št. ----/--] morajo države članice v skladu s CRD IV določiti učinkovite, sorazmerne in odvračilne upravne kazni in druge upravne ukrepe za kaznovanje kršitev. Ustreznost notranjega kapitala ter nadzorniško pregledovanje in ovrednotenje Za investicijska podjetja in pristojne organe so sprejete poenostavljene zahteve na podlagi zahtev v CRD IV za ocenjevanje primernosti ureditev in postopkov za zagotovitev, da podjetja izpolnjujejo določbe te direktive in [Uredbe (EU) št. ----/--]. Pristojni organi bi morali imeti pooblastila za pregledovanje in ovrednotenje bonitetnega položaja investicijskih podjetij in po potrebi za izvajanje pooblastil, da zahtevajo spremembe na področjih, kot so notranje upravljanje in nadzor ter procesi in postopki za upravljanje tveganj, ter da po potrebi določijo dodatne zahteve, vključno zlasti z zahtevami glede kapitala in likvidnosti. Upravljanje in prejemki V skladu z oceno, ki jo je v svojem nasvetu podal EBA, in z ovrednotenjem te ocene EBA, ki so ga izvedle službe Komisije v delovnem dokumentu, ki spremlja predloga, so pravila o korporativnem upravljanju in prejemkih spremenjena tako, da zagotavljajo urejeno delovanje investicijskih podjetij in zaposlenim preprečujejo pretirano prevzemanje tveganj. Namen teh pravil je hkrati odražati razlike med tveganji, ki jih predstavljajo kreditne institucije, in tveganji investicijskih podjetij. Šteje se, da ni sorazmerno uporabljati zahtev iz te direktive za ureditve upravljanja, politike in prakse prejemkov malih nepovezanih investicijskih podjetij. Namen predloga je zagotoviti doslednost pravil o prejemkih in upravljanju v različnih zakonodajnih aktih, med drugim v CRD IV ter direktivah 2009/65/ES (KNPVP) in 2011/61/EU (AIFMD). Predlog ne določa posebne omejitve razmerja med variabilnimi in fiksnimi elementi variabilnih prejemkov, vendar pa zahteva, da investicijska podjetja sama določijo ustrezno razmerje. To upošteva morebiten vpliv, ki bi ga lahko imela določitev enega samega razmerja na prožnost stroškov in dobičkonosnost nekaterih investicijskih podjetij. Ugotovitve v Poročilu Komisije COM(2016) 510 so pokazale, da zahteve glede odloga in izplačila v instrumentih na splošno niso učinkovite za mala in nezapletena investicijska podjetja ter za zaposlene, ki prejemajo nizke variabilne prejemke. Zato Komisija predlaga določitev praga na ravni podjetja in zaposlenih, pod katerim se bodo za investicijska podjetja in/ali zaposlene uporabljala odstopanja od uporabe pravil o odlogu in izplačilu v instrumentih. Tretje države Unija lahko s tretjimi državami sklene sporazume o načinu nadzorovanja izpolnjevanja zahtev preskusa kapitala skupine. Države članice in EBA se lahko z nadzornimi organi tretjih držav dogovorijo o ureditvah upravnega sodelovanja, da poenostavijo izmenjavo informacij. Sistemska investicijska podjetja Predlog uredbe, ki spremlja ta predlog direktive, vsebuje določbo, ki bi spremenila opredelitev kreditnih institucij tako, da bi vključila podjetja, katerih poslovanje vključuje tudi poslovanje za svoj račun ali izvedbo prodaje primarne izdaje finančnih instrumentov ali plasiranje finančnih instrumentov z obveznostjo odkupa, če je skupna vrednost sredstev podjetja 30 milijard EUR ali več. Ta predlog direktive vsebuje dodatne določbe o postopku zahtevka za izdajo dovoljenja kreditni instituciji. 2017/0358 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o bonitetnem nadzoru investicijskih podjetij ter o spremembi direktiv 2013/36/EU in 2014/65/EU (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 53(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Zanesljiv bonitetni nadzor je sestavni del regulativnih pogojev, po katerih lahko finančne institucije opravljajo storitve v Uniji. Za bonitetno obravnavo in nadzor investicijskih podjetij in kreditnih institucij se uporabljata Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta, izdaja dovoljenj in druge zahteve glede organizacije in poslovanja pa so zanje določene v Direktivi 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta. (2)Obstoječe bonitetne ureditve iz Uredbe (EU) št. 575/2013 in Direktive 2013/36/EU večinoma temeljijo na zaporednih različicah mednarodnih regulativnih standardov, ki jih je za velike bančne skupine določil Baselski odbor za bančni nadzor, in le deloma obravnavajo posebna tveganja, značilna za različne dejavnosti investicijskih podjetij. Posebne ranljivosti in tveganja, značilna za investicijska podjetja, bi bilo torej treba nadalje obravnavati z ustreznimi in sorazmernimi bonitetnimi ureditvami na ravni Unije. (3)Dober bonitetni nadzor bi moral zagotavljati urejeno upravljanje investicijskih podjetij v najboljšem interesu njihovih strank. Upoštevati bi moral možnost, da investicijska podjetja in njihove stranke prevzamejo pretirana tveganja, ter različne stopnje tveganja, ki ga prevzemajo in predstavljajo investicijska podjetja. Cilj takega bonitetnega nadzora bi moral biti preprečiti nepotrebno upravno breme investicijskih podjetij. (4)Številne zahteve, ki izhajajo iz Uredbe (EU) št. 575/2013 in Direktive 2013/36/EU so namenjene obravnavanju tveganj, s katerimi se običajno srečujejo kreditne institucije. Zato so obstoječe zahteve v veliki meri prilagojene tako, da ohranijo posojilno zmogljivost kreditnih institucij v vseh gospodarskih ciklih in zaščitijo vlagatelje in davkoplačevalce pred morebitnim propadom, ter niso zasnovane za obravnavo različnih profilov tveganosti investicijskih podjetij. Investicijska podjetja nimajo velikih portfeljev posojil prebivalstvu in podjetjem ter ne sprejemajo vlog. Verjetnost, da bi njihov propad škodljivo vplival na finančno stabilnost na splošno je manjša kakor pri kreditnih institucijah. Tveganja, s katerimi se srečujejo in ki jih predstavljajo investicijska podjetja, so torej bistveno drugačna od tveganj, s katerimi se srečujejo in jih predstavljajo kreditne institucije, in ta razlika bi se morala jasno odražati v bonitetnem okviru Unije. (5)Razlike pri uporabi obstoječega okvira v različnih državah članicah ogrožajo enake konkurenčne pogoje za investicijska podjetja v Uniji. Navedene razlike so posledica splošne zapletenosti uporabe okvira za različna investicijska podjetja na podlagi storitev, ki jih opravljajo, kadar nacionalni organi prilagodijo ali poenostavijo tako uporabo v nacionalni zakonodaji ali v praksi. Ker obstoječi bonitetni okvir ne obravnava vseh tveganj, s katerimi se srečujejo in ki jih predstavljajo nekatere vrste investicijskih podjetij, se za nekatera investicijska podjetja v nekaterih državah članicah uporabljajo veliki kapitalski pribitki. Za obravnavo navedenih tveganj bi morale biti določene enotne določbe, da se bo zagotovil usklajen bonitetni nadzor investicijskih podjetij po vsej Uniji. (6)Zato je potrebna posebna bonitetna ureditev za investicijska podjetja, ki niso sistemska na podlagi velikosti in medsebojne povezanosti z drugimi finančnimi in gospodarskimi subjekti. Za sistemska investicijska podjetja pa bi se moral še naprej uporabljati obstoječi bonitetni okvir iz Direktive 2013/36/EU in Uredbe (EU) št. 575/2013. Navedena investicijska podjetja so vrsta investicijskih podjetij, za katera se zdaj uporablja okvir, določen z Direktivo 2013/36/EU in Uredbo (EU) št. 575/2013, ter niso upravičena do namenskih izjem od katerih koli njunih glavnih zahtev. Poslovni modeli in profili tveganosti največjih in medsebojno najbolj povezanih podjetij so podobni tistim, ki jih imajo pomembne kreditne institucije. Ta podjetja zagotavljajo bančnim podobne storitve in prevzemajo precejšnja tveganja. Velikost sistemskih investicijskih podjetij, njihovi poslovni modeli in profili tveganja predstavljajo enako grožnjo stabilnemu in pravilnemu delovanju finančnih trgov kakor velike kreditne institucije. Zato je primerno, da se za navedena investicijska podjetja še naprej uporabljajo določbe Direktive 2013/36/EU in Uredbe (EU) št. 575/2013. (7)V nekaterih državah članicah se lahko organi, pristojni za bonitetni nadzor investicijskih podjetij, razlikujejo od organov, pristojnih za nadzor ravnanja na trgu. Zato je treba vzpostaviti mehanizem za sodelovanje in izmenjavo informacij med navedenimi organi. (8)Evropski bančni organ (EBA) bi moral za pospeševanje harmonizacije nadzornih standardov in praks v Uniji ob tesnem sodelovanju z Evropskim organom za vrednostne papirje in trge (ESMA) še naprej imeti glavno pristojnost za usklajevanje in zbliževanje nadzornih praks na področju bonitetnega nadzora nad investicijskimi podjetji v Evropskem sistemu finančnega nadzora (ESFS). (9)Zahtevana raven ustanovnega kapitala investicijskega podjetja bi morala biti odvisna od storitev in dejavnosti, za katere ima to investicijsko podjetje dovoljenje v skladu z Direktivo 2004/39/ES. Ker lahko države članice v določenih primerih znižajo zahtevano raven ustanovnega kapitala, kot je določeno v Direktivi 2013/36/EU, in zaradi neenakomernega izvajanja navedene direktive se zahtevane ravni ustanovnega kapitala po Uniji razlikujejo. Da bi odpravili tako razdrobljenost, bi bilo treba zahtevano raven ustanovnega kapitala poenotiti. (10)Čeprav so investicijska podjetja odstranjena iz področja uporabe Direktive 2013/36/EU in Uredbe (EU) št. 575/2013, bodo nekateri pojmi, uporabljeni v okviru Direktive 2013/36/EU oziroma Uredbe (EU) št. 575/2013, ohranili svoj dobro uveljavljen pomen. Da bi se omogočilo in olajšalo dosledno razumevanje takih pojmov, ko se ti uporabljajo v zakonodajnih aktih Unije v zvezi z investicijskimi podjetji, se sklicevanje v takih zakonodajnih aktih Unije na ustanovni kapital investicijskih podjetij, nadzorna pooblastila pristojnih organov za investicijska podjetja, proces ocenjevanja ustreznosti notranjega kapitala investicijskih podjetij, proces nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja pristojnih organov za investicijska podjetja ter določbe glede upravljanja in prejemkov, ki se uporabljajo za investicijska podjetja, šteje kot sklicevanje na ustrezne določbe v tej direktivi. Kar zadeva sklicevanja na znesek ustanovnega kapitala, se uporablja naslednja korelacija. Za ravni ustanovnega kapitala, določene v členu 8 te direktive, bi bilo treba od začetka uporabe te direktive šteti, da nadomeščajo sklice na ravni ustanovnega kapitala, določene z Direktivo 2013/36/EU, kot sledi: za ustanovni kapital investicijskih podjetij iz člena 28 Direktive 2013/36/EU bi bilo treba šteti, da se sklicuje na člen 8(1); za ustanovni kapital investicijskih podjetij iz člena 29 ali 31 Direktive 2013/36/EU bi bilo treba šteti, da se sklicuje na člen 8(2) ali (3), odvisno od vrste investicijskih storitev in dejavnosti investicijskega podjetja; za ustanovni kapital iz člena 30 Direktive 2013/36/EU bi bilo treba šteti, da se sklicuje na člen 8(1). (11)Za pravilno delovanje notranjega trga mora biti za nadzor finančne trdnosti investicijskega podjetja in zlasti njegove kapitalske ustreznosti odgovoren pristojni organ njegove matične države članice. Da bi se učinkovit nadzor investicijskih podjetij zagotovil tudi v drugih državah članicah, v katerih zagotavljajo storitve ali imajo podružnico, bi bilo treba zagotoviti tesno sodelovanje s pristojnimi organi teh držav članic.

(12)Za informativne in nadzorne namene, zlasti pa za zagotovitev stabilnosti finančnega sistema bi morali pristojni organi držav članic gostiteljic imeti možnost, da v posameznih primerih izvedejo preverjanja na kraju samem in inšpekcijske preglede dejavnosti podružnic investicijskih podjetij na njihovem ozemlju ter zahtevajo informacije o dejavnostih teh podružnic. Za nadzorniške ukrepe za navedene podružnice pa bi morala ostati odgovorna matična država članica. (13)Pristojni organi bi morali pri opravljanju svojih nadzorniških nalog in izmenjavi zaupnih informacij zaradi varstva komercialno občutljivih informacij spoštovati pravila o poklicni skrivnosti. (14)Za krepitev bonitetnega nadzora investicijskih podjetij ter za zaščito strank investicijskih podjetij bi morali revizorji pristojnim organom nemudoma poročati o dejstvih, ki bi lahko resno vplivala na finančni položaj investicijskega podjetja ali na njegovo administrativno in računovodsko organizacijo. (15)Obdelava osebnih podatkov za namene te direktive bi morala potekati v skladu z Uredbo (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbo (EU) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta. V primerih, v katerih ta direktiva dovoljuje izmenjavo osebnih podatkov s tretjimi državami, bi se morale uporabljati ustrezne določbe poglavja V Uredbe (EU) 2016/679 in člena 9 Uredbe (EU) št. 45/2001. (16)Za zaščito skladnosti z obveznostmi iz te direktive in [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]] bi morale države članice določiti učinkovite, sorazmerne in odvračilne upravne kazni in druge upravne ukrepe. Da bi zagotovili, da bodo imele upravne kazni odvračilni učinek, bi jih bilo treba objaviti, razen v nekaterih ustrezno opredeljenih okoliščinah. Da se bodo lahko obveščeno odločali glede svojih investicijskih možnosti, bi morali imeti stranke in investitorji dostop do informacij o upravnih kaznih in ukrepih, naloženih investicijskim podjetjem. (17)Za ugotavljanje morebitnih kršitev nacionalnih določb, ki prenašajo to direktivo, in kršitev [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]] bi morale imeti države članice potrebna preiskovalna pooblastila in bi morale vzpostaviti učinkovite mehanizme za poročanje o morebitnih ali dejanskih kršitvah. (18)Investicijska podjetja bi morala imeti notranji kapital, ki je glede na posebna tveganja, katerim so ali bi lahko bila izpostavljena, ustrezen v smislu količine, kakovosti in razporeditve. Pristojni organi bi morali zagotoviti, da investicijska podjetja vzpostavijo primerne strategije in procese za ocenjevanje in ohranjanje ustreznosti svojega notranjega kapitala. (19)Pooblastila za nadzorniško pregledovanje in ovrednotenje bi morala ostati pomembno regulativno orodje, ki pristojnim organom omogoča ocenjevanje kvalitativnih elementov, vključno z notranjim upravljanjem in nadzorom ter postopki za upravljanje tveganj, in ki po potrebi določa dodatne zahteve, vključno zlasti z zahtevami glede kapitala in likvidnosti. (20)Za uskladitev prejemkov s profilom tveganosti investicijskega podjetja in za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev bi bilo treba za investicijska podjetja uporabljati jasne ureditve korporativnega upravljanja in pravila o prejemkih, ki upoštevajo razlike med kreditnimi institucijami in investicijskimi podjetji. Mala in nepovezana investicijska podjetja pa bi bilo treba izvzeti iz teh pravil, ker so določbe glede prejemkov in korporativnega upravljanja v Direktivi 2014/65/EU dovolj izčrpne za te vrste podjetij. (21)Podobno so ugotovitve v Poročilu Komisije COM(2016) 510 pokazale, da zahteve za odlog in izplačilo v instrumentih iz Direktive 2013/36/EU niso primerne za mala in nezapletena investicijska podjetja ali za zaposlene z nizkimi variabilnimi prejemki. Za zagotavljanje nadzorniškega zbliževanja in enakih konkurenčnih pogojev so potrebna jasna, dosledna in usklajena merila za identifikacijo investicijskih podjetij in posameznikov, ki so oproščeni navedenih zahtev. Hkrati pa je pristojnim organom primerno ponuditi določeno prožnost, da lahko sprejmejo strožji pristop, kadar se jim ta zdi potreben. (22)Primerno je, da se investicijskim podjetjem ponudi določena prožnost glede načina uporabe nedenarnih instrumentov pri plačevanju variabilnih prejemkov, če taki instrumenti učinkovito dosegajo cilje usklajevanja interesov zaposlenih z interesi raznih zainteresiranih strani, kot so delničarji in upniki, ter prispevajo k uskladitvi variabilnih prejemkov s profilom tveganosti investicijskega podjetja. (23)Prihodki investicijskih podjetij v obliki nadomestil, provizij in drugih prihodkov iz opravljanja različnih investicijskih storitev so zelo nestanovitni. Omejitev variabilne sestavine prejemkov na delež fiksne sestavine prejemka bi vplivala na zmožnost podjetja, da zmanjša prejemke, ko so njegovi prihodki nižji, in bi lahko povzročila povečanje fiksnih stroškov podjetja, kar bi ogrozilo njegovo zmožnost, da preživi obdobja gospodarske recesije ali nižjih prihodkov. Da se navedena tveganja preprečijo, za nesistemska investicijska podjetja ne bi smelo biti določeno eno samo največje dovoljeno razmerje med variabilnimi in fiksnimi sestavinami prejemkov. Navedena investicijska podjetja bi morala ustrezna razmerja določiti sama. (24)V odziv na naraščajoče zahteve javnosti po davčni preglednosti in spodbujanju družbene odgovornosti investicijskih podjetij je primerno, da se zahteva, da investicijska podjetja razkrijejo določene informacije, med drugim informacije o ustvarjenih dobičkih, plačanih davkih in prejetih javnih subvencijah. (25)Da bi se obravnavala tveganja na ravni skupine, ki jo sestavljajo samo investicijska podjetja, bi se morala metoda bonitetne konsolidacije, ki jo zahteva Uredba (EU) št. 575/2013, v primeru takih skupin nadomestiti s preskusom kapitala skupine. Določitev nadzornika skupine pa bi morala temeljiti na enakih načelih, kot se uporabljajo za nadzor na konsolidirani podlagi. Za zagotovitev ustreznega sodelovanja bi morali biti glavni elementi usklajevalnih ukrepov, in zlasti zahteve glede obveščanja v izrednih razmerah ali ureditve sodelovanja in usklajevanja, podobni glavnim elementom usklajevanja, ki se uporabljajo v okviru enotnih pravil za kreditne institucije. (26)Po eni strani bi morala biti Komisija sposobna predložiti Svetu priporočila za pogajanja o sporazumih med Unijo in tretjimi državami za praktično izvajanje nadzora, ali investicijska podjetja, katerih nadrejena oseba ima sedež v tretji državi, in investicijska podjetja, ki poslujejo v tretji državi in katerih nadrejena oseba ima sedež v Uniji, izpolnjujejo zahteve preskusa kapitala skupine. Po drugi strani pa bi morale države članice in EBA prav tako imeti možnost vzpostaviti upravne ureditve s tretjimi državami za opravljanje svojih nadzorniških nalog. (27)Za zagotovitev pravne varnosti in preprečevanje prekrivanja med trenutnim bonitetnim okvirom, ki se uporablja tako za kreditne institucije kot za investicijska podjetja, in to direktivo, se Uredba (EU) št. 575/2013 in Direktiva 2013/36/EU spremenita tako, da se investicijska podjetja izvzamejo iz njunega področja uporabe. Vendar bi morale za investicijska podjetja, ki so del bančne skupine, še naprej veljati tiste določbe v Uredbi (EU) št. 575/2013 in Direktivi 2013/36/EU, ki so relevantne za bančno skupino, kot so določbe o vmesni nadrejeni osebi v EU iz [člena 21b] Direktive 2013/36/EU in pravila o bonitetni konsolidaciji iz poglavja 2 naslova 2 dela 1 Uredbe (EU) št. 575/2013. (28)Treba je določiti, katere korake morajo izvesti podjetja, da preverijo, ali spadajo pod opredelitev kreditne institucije, kot je navedena v členu 4(1)(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013, in morajo torej pridobiti dovoljenje kot kreditne institucije. Ker nekatera investicijska podjetja že opravljajo dejavnosti iz točk (3) in (6) oddelka A Priloge I k Direktivi 2014/65/EU, je treba tudi zagotoviti jasnost glede veljavnosti vsakega dovoljenja, izdanega za navedene dejavnosti. (29)Da se zagotovi učinkovit nadzor, je pomembno, da podjetja, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 4(1)(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013, zaprosijo za izdajo dovoljenja kot kreditna institucija. Zato bi morali imeti pristojni organi možnost uporabiti kazni za podjetja, ki ne zaprosijo za izdajo tega dovoljenja. (30)Sprememba opredelitve kreditne institucije v Uredbi (EU) št. 575/2013 z Uredbo [Uredba (EU) ---/---- [IFR]] lahko od začetka veljavnosti uredbe zajema tudi investicijska podjetja, ki že poslujejo na podlagi dovoljenja, izdanega v skladu z Direktivo 2014/65/EU. Tem podjetjem bi moralo biti dovoljeno nadaljevati poslovanje na podlagi dovoljenja kot investicijsko podjetje, dokler se jim ne izda dovoljenje kot kreditna institucija. Vlogo za izdajo dovoljenja kot kreditna institucija bi morala vložiti najpozneje, ko njihova povprečna mesečna bilančna vsota dvanajst mesecev zapored presega enega od pragov iz člena 4(1)(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013. Če investicijsko podjetje po datumu začetka veljavnosti te direktive preseže enega od pragov iz člena 4(1)(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013, bi se morala njegova povprečna mesečna bilančna vsota izračunati z upoštevanjem dvanajstih zaporednih mesecev pred navedenim datumom. Navedena investicijska podjetja bi morala vložiti vlogo za izdajo dovoljenja kot kreditna institucija najpozneje eno leto in en dan po začetku veljavnosti te direktive. (31)Sprememba opredelitve kreditne institucije v Uredbi (EU) št. 575/2013 z Uredbo [Uredba (EU) ---/---- [IFR]] lahko vpliva tudi na podjetja, ki so že zaprosila za dovoljenje kot investicijsko podjetje v skladu z Direktivo 2014/65/EU in ki še čakajo na rešitev prošnje. Take vloge bi se morale posredovati pristojnim organom na podlagi Direktive 2013/36/EU in se obravnavati v skladu z določbami za izdajo dovoljenja iz navedene direktive, če predvidena bilančna vsota podjetja izpolnjuje enega od pragov iz člena 4(1)(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013.

(32)Za podjetja iz člena 4(1)(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013 bi se morale uporabljati tudi vse zahteve za dostop do dejavnosti kreditnih institucij, določene v naslovu III Direktive 2013/36/EU, vključno z določbami o odvzemu dovoljenja v skladu s členom 18 navedene direktive. Člen 18 navedene direktive pa bi bilo treba spremeniti, da se zagotovi, da lahko pristojni organi tudi odvzamejo dovoljenje, izdano kreditni instituciji, če ta kreditna institucija uporablja dovoljenje izključno za opravljanje dejavnosti iz člena 4(1)(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013, njena povprečna bilančna vsota pa je 5 zaporednih let manjša od pragov iz navedenega člena 4(1)(1)(b). (33)V skladu s členom 39 Direktive 2014/65/EU za podjetja iz tretjih držav, ki opravljajo finančne storitve v EU, veljajo nacionalni režimi, ki lahko zahtevajo ustanovitev podružnice v državi članici. Da bi se olajšalo redno spremljanje in ocenjevanje dejavnosti, ki jih v Uniji prek podružnic izvajajo podjetja iz tretjih držav, bi bilo treba pristojne organe obvestiti o obsegu in področju storitev in dejavnosti, ki se izvajajo prek podružnic na njihovem ozemlju. (34)EBA je v sodelovanju z ESMA izdal poročilo na podlagi temeljite analize ozadja, zbiranja podatkov in posvetovanja za prilagojeno bonitetno ureditev za vsa nesistemska investicijska podjetja, ki je podlaga za revidirani bonitetni okvir za investicijska podjetja. (35)Da bi se zagotovila usklajena uporaba te direktive, bi moral biti EBA zadolžen za pripravo tehničnih standardov, ki določajo informacije, ki bi si jih morali izmenjevati organi matične države in organi države gostiteljice v okviru nadzora, ter kako morajo investicijska podjetja oceniti obseg svojih dejavnosti za namene zahtev notranjega upravljanja in zlasti, ali so malo in nepovezano podjetje. Tehnični standardi bi morali tudi določati, kateri zaposleni imajo pomemben vpliv na profil tveganja podjetij za namene določb o prejemkih ter instrumente dodatnega temeljnega in dodatnega kapitala, ki se lahko uporabljajo za variabilne prejemke. In končno, tehnični standardi bi morali določati elemente za oceno obsega uporabe zahtev o notranjem upravljanju, preglednosti, obravnavanju tveganj in prejemkih, uporabo dodatnih kapitalskih zahtev s strani pristojnih organov ter delovanje kolegijev nadzornikov. (36)Da bi se zagotovila enotna uporaba te direktive in upoštevali dogodki na finančnih trgih, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejetje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi s podrobnejšo določitvijo opredelitev v tej direktivi, oceno notranjega kapitala in tveganj investicijskih podjetij ter pooblastili pristojnih organov glede nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, tudi na ravni strokovnjakov, in da se ta posvetovanja izvedejo v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu o boljši pripravi zakonodaje z dne 13. aprila 2016. Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet zlasti prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se lahko redno udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki zadevajo pripravo delegiranih aktov. (37)Na Komisijo bi bilo treba prenesti izvedbena pooblastila za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te direktive, zlasti pa v zvezi s sprejetjem osnutka izvedbenih tehničnih standardov, ki ga pripravi EBA, glede zahtev za izmenjavo informacij med pristojnimi organi, in, da bi se upoštevali dogodki na gospodarskem in monetarnem področju, v zvezi z zahtevami glede stopenj ustanovnega kapitala za investicijska podjetja. Navedena pooblastila bi se morala izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (38)Ker cilja te uredbe, in sicer vzpostavitve učinkovitega in sorazmernega bonitetnega okvira, ki bo zagotovil, da bodo investicijska podjetja z dovoljenjem za poslovanje v Uniji, poslovala na trdni finančni podlagi in se bodo ustrezno upravljala, tudi v najboljšem interesu svojih strank, države članice same ne morejo zadovoljivo doseči, temveč bi se zaradi njegovega obsega in učinkov lažje dosegel na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti, kot je določeno v navedenem členu, ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev. (39)Države članice so se v skladu s skupno politično izjavo držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih z dne 28. septembra 2011 zavezale, da bodo v upravičenih primerih uradnemu obvestilu o svojih ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, v katerih bo pojasnjeno razmerje med sestavnimi deli direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je predložitev takih dokumentov v primeru te direktive upravičena – SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: NASLOV I PREDMET UREJANJA, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV Člen 1 Predmet urejanja Ta direktiva določa pravila o: (a)ustanovnem kapitalu investicijskih podjetij; (b)nadzorniških pooblastilih in orodjih za bonitetni nadzor investicijskih podjetij s strani pristojnih organov; (c)bonitetnem nadzoru investicijskih podjetij s strani pristojnih organov na način, ki je skladen s pravili iz [Uredbe (EU) št. ---/----[IFR]]; (d)zahtevah glede objav za pristojne organe na področju bonitetnega nadzora investicijskih podjetij.

Člen 2 Področje uporabe 1.Ta direktiva se uporablja za investicijska podjetja, ki imajo dovoljenje in se nadzirajo v skladu z Direktivo 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta. Člen 3 Opredelitev pojmov 1. V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1)„družba za pomožne storitve“ pomeni družbo za pomožne storitve, kakor je opredeljena v členu 4(1)(18) Uredbe (EU) št. 575/2013; (2)„dovoljenje“ pomeni dovoljenje kot investicijsko podjetje v skladu z naslovom II Direktive 2014/65/EU; (3)„podružnica“ pomeni podružnico, kakor je opredeljena v členu 4(1)(30) Direktive 2014/65/EU; (4)„tesna povezanost“ pomeni tesno povezanost, kakor je opredeljena v členu 4(1)(35) Direktive 2014/65/EU; (5)„pristojni organ“ pomeni javni organ ali telo države članice, ki je v skladu z nacionalno zakonodajo uradno priznan in pooblaščen za nadzor investicijskih podjetij v skladu s to direktivo v okviru sistema nadzora, ki deluje v navedeni državi članici; (6)„trgovci z blagom“ pomeni trgovce z blagom, kakor so opredeljeni v členu 4(1)(145) Uredbe (EU) št. 575/2013; (7)„nadzor“ pomeni razmerje med nadrejeno osebo in podrejeno družbo, kakor je opisano v členu 22 Direktive 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta ali v računovodskih standardih, ki se uporabljajo za investicijsko podjetje na podlagi Uredbe (ES) št. 1606/2002, ali podobno razmerje med fizično ali pravno osebo in podjetjem; (8)„izpolnjevanje zahtev preskusa kapitala skupine“ pomeni skladnost nadrejene osebe v skupini investicijskega podjetja z zahtevami člena 7 [Uredbe (EU) ---/----[IFR]]; (9)„kreditna institucija“ pomeni kreditno institucijo, kakor je opredeljena v členu 4(1)(1) Uredbe (EU) št. 575/2013; (10)„izvedeni finančni instrumenti“ pomeni izvedene finančne instrumente, kot so opredeljeni v členu 2(1)(29) Uredbe (EU) št. 600/2014; (11)„finančna institucija“ pomeni finančno institucijo, kakor je opredeljena v členu 4(1)(13) [Uredbe (EU) ---/----[IFR]]; (12)„skupina“ pomeni skupino, kakor je opredeljena v členu 2(11) Direktive 2013/34/EU; (13)„nadzornik skupine“ pomeni pristojni organ, odgovoren za nadzor nad izpolnjevanjem zahtev preskusa kapitala skupine s strani nadrejenih investicijskih podjetij Unije in investicijskih podjetij pod nadzorom nadrejenih investicijskih holdingov Unije ali nadrejenih mešanih finančnih holdingov Unije;

(14)„matična država članica“ pomeni matično državo članico, kakor je opredeljena v členu 4(1)(55)(a) Direktive 2014/65/EU; (15)„država članica gostiteljica“ pomeni državo članico gostiteljico, kakor je opredeljena v členu 4(1)(56) Direktive 2014/65/EU; (16)„ustanovni kapital“ pomeni kapital, potreben za namene izdaje dovoljenja kot investicijsko podjetje; (17)„investicijsko podjetje“ pomeni investicijsko podjetje, kakor je opredeljeno v členu 4(1)(1) Direktive 2014/65/EU; (18)„skupina investicijskih podjetij“ pomeni skupino investicijskih podjetij, kakor je opredeljena v členu 4(1)(23) [Uredbe (EU) ---/----[IFR]]; (19)„investicijski holding“ pomeni investicijski holding, kakor je opredeljen v členu 4(1)(21) [Uredbe (EU) št. ---/----[IFR]]; (20)„investicijske storitve in dejavnosti“ pomeni investicijske storitve in posle, kakor so opredeljeni v členu 4(1)(2) Direktive 2014/65/EU; (21)„upravljalni organ“ pomeni upravljalni organ, kakor je opredeljen v členu 4(1)(36) Direktive 2014/65/EU; (22)„upravljalni organ v nadzorni funkciji“ pomeni upravljalni organ v vlogi spremljanja in nadzora nad sprejemanjem odločitev v zvezi z upravljanjem; (23)„mešani finančni holding“ pomeni mešani finančni holding, kakor je opredeljen v členu 2(15) Direktive 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta; (24)„višje vodstvo“ pomeni višje vodstvo, kakor je opredeljeno v členu 4(1)(37) Direktive 2014/65/EU; (25)„nadrejena oseba“ pomeni obvladujoče podjetje, kakor je opredeljeno v členu 4(1)(32) Direktive 2014/65/EU; (26)„podrejena družba“ pomeni odvisno podjetje, kakor je opredeljeno v členu 4(1)(33) Direktive 2014/65/EU; (27)„sistemsko tveganje“ pomeni sistemsko tveganje, kakor je opredeljeno v členu 3(1)(10) Direktive 2013/36/EU; (28)„nadrejeno investicijsko podjetje Unije“ pomeni nadrejeno investicijsko podjetje, kakor je opredeljeno v členu 4(1)(49) [Uredbe (EU) ---/----[IFR]]; (29)„nadrejeni investicijski holding Unije“ pomeni nadrejeni investicijski holding, kakor je opredeljen v členu 4(1)(50) [Uredbe (EU) ---/----[IFR]]; (30)„nadrejeni mešani finančni holding Unije“ pomeni nadrejeni mešani finančni holding, kakor je opredeljen v členu 4(1)(51) [Uredbe (EU) ---/----[IFR]]. 2.Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov v skladu s členom 54, da pojasni: (a)opredelitve iz odstavka 1, da se zagotovi enotna uporaba te direktive; (b)opredelitve iz odstavka 1, da se pri uporabi te direktive upošteva dogajanje na finančnih trgih.

NASLOV II PRISTOJNI ORGANI Člen 4 Imenovanje in pooblastila pristojnih organov 1.Države članice imenujejo enega ali več pristojnih organov, ki opravljajo funkcije in naloge iz te direktive. Države članice o imenovanju obvestijo Komisijo in EBA, če pa je pristojnih organov več, ju obvestijo tudi o funkcijah in nalogah vsakega izmed njih. 2.Države članice zagotovijo, da pristojni organi spremljajo dejavnosti investicijskih podjetij ter po potrebi investicijskih holdingov in mešanih finančnih holdingov za ocenjevanje skladnosti z zahtevami te direktive in [Uredbe (EU) ---/----[IFR]]. 3.Države članice zagotovijo, da imajo pristojni organi potrebna pooblastila, tudi pooblastilo za izvajanje preverjanja na kraju samem v skladu s členom 12, za pridobivanje potrebnih informacij za ocenjevanje skladnosti investicijskih podjetij in, če je primerno, investicijskih holdingov ter mešanih finančnih holdingov z zahtevami te direktive in [Uredbe (EU) ---/----[IFR]] ter za preiskovanje morebitnih kršitev navedenih zahtev. 4.Države članice zagotovijo, da imajo pristojni organi strokovno znanje, vire, operativno sposobnost in pooblastila za opravljanje funkcij v zvezi z bonitetnim nadzorom, preiskavami in kaznimi iz te direktive ter da so pri tem neodvisni. 5.Države članice zahtevajo, da investicijska podjetja pristojnim organom predložijo vse informacije, potrebne za presojo skladnosti investicijskih podjetij z nacionalnimi pravili, ki prenašajo to direktivo, in skladnosti z [Uredbo (EU) ---/----[IFR]]. Mehanizmi notranje kontrole ter administrativni in računovodski postopki investicijskih podjetij omogočajo, da lahko pristojni organi kadar koli preverijo njihovo skladnost z navedenimi pravili. 6.Države članice zagotovijo, da investicijska podjetja evidentirajo vse svoje posle ter dokumentirajo sisteme in postopke, za katere veljata ta direktiva in [Uredba (EU) ---/----[IFR]], tako da lahko pristojni organi kadar koli ocenijo skladnost z nacionalnimi predpisi, ki prenašajo to direktivo, in skladnost z [Uredbo (EU) ---/----[IFR]]. Člen 5

Sodelovanje v državi članici 1.Pristojni organi tesno sodelujejo z javnimi organi ali telesi, ki so v državi članici pristojni za nadzor kreditnih in finančnih institucij. Države članice zahtevajo, da si navedeni pristojni organi in navedeni javni organi ali telesa izmenjajo vse informacije, ki so bistvene ali pomembne za opravljanje njihovih funkcij in nalog. 2.Pristojni organi, ki niso tisti, ki se imenujejo v skladu s členom 67 Direktive 2014/65/EU, določijo mehanizem za sodelovanje z navedenimi organi in za izmenjavo vseh informacij, pomembnih za opravljanje njihovih funkcij in nalog. Člen 6 Sodelovanje v okviru Evropskega sistema finančnega nadzora Pristojni organi pri opravljanju svojih nalog skrbijo za zbliževanje nadzornih orodij in nadzornih praks pri uporabi zakonskih predpisov, sprejetih na podlagi te direktive in [Uredbe (EU) ---/----[IFR]]. Države članice zagotovijo, da: (a)pristojni organi kot člani Evropskega sistema finančnega nadzora (ESFS) sodelujejo v duhu zaupanja in popolnega medsebojnega spoštovanja, zlasti pri zagotavljanju pretoka ustreznih in zanesljivih informacij med njimi in drugimi člani ESFS;

(b)pristojni organi sodelujejo pri dejavnostih Evropskega bančnega organa (EBA) in, kadar je ustrezno, v kolegijih nadzornikov iz členov 44 in 116 Direktive 2013/36/EU; (c)si pristojni organi prizadevajo za upoštevanje smernic in priporočil, ki jih izda EBA v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta, ter za odzivanje na opozorila in priporočila, ki jih izda Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB) v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta; (d)pristojni organi tesno sodelujejo z ESRB; (e)naloge in pooblastila, podeljeni pristojnim organom, ne ovirajo izvajanja njihovih nalog, ki jih imajo kot člani EBA ali ESRB ali v skladu s to direktivo in [Uredbo (EU) ---/----[IFR]]. Člen 7

Razsežnost Unije pri nadzoru Pristojni organi v vsaki državi članici pri opravljanju svojih splošnih nalog, in zlasti v izrednih razmerah, na podlagi informacij, ki so na voljo v tistem trenutku, ustrezno upoštevajo morebiten vpliv svojih odločitev na stabilnost finančnega sistema v drugih zadevnih državah članicah. NASLOV III

USTANOVNI KAPITAL Člen 8

Ustanovni kapital 1.Ustanovni kapital investicijskega podjetja, ki se zahteva na podlagi člena 15 Direktive 2014/65/EU za izdajo dovoljenja za opravljanje investicijskih storitev ali izvajanje investicijskih dejavnosti iz točk (3), (6), (8) ali (9) oddelka A Priloge I k Direktivi 2014/65/EU znaša 750 000 EUR. 2.Ustanovni kapital investicijskega podjetja, ki se zahteva na podlagi člena 15 Direktive 2014/65/EU za izdajo dovoljenja za opravljanje investicijskih storitev ali izvajanje investicijskih dejavnosti iz točk (1), (2), (4), (5) ali (7) oddelka A Priloge I k Direktivi 2014/65/EU, pri čemer investicijsko podjetje ni pooblaščeno za upravljanje denarja ali vrednostnih papirjev strank, znaša 75 000 EUR. 3.Ustanovni kapital investicijskega podjetja, ki se zahteva na podlagi člena 15 Direktive 2014/65/EU za investicijska podjetja, razen tistih iz odstavkov 1 in 2, znaša 150 000 EUR. 4.Komisija z izvedbenimi akti posodablja višino ustanovnega kapitala iz odstavkov 1 do 3 tega člena, da se upoštevajo dogajanja na gospodarskem in monetarnem področju. Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 56(2). Člen 9

Sestava ustanovnega kapitala Ustanovni kapital investicijskih podjetij obsega eno ali več postavk iz člena 9 [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]]. NASLOV IV

BONITETNI NADZOR

POGLAVJE 1

Načela bonitetnega nadzora Oddelek 1

Pristojnosti in dolžnosti matičnih držav članic in držav članic gostiteljic Člen 10

Pristojnosti pristojnih organov matične države članice Za bonitetni nadzor investicijskega podjetja so odgovorni pristojni organi matične države članice brez poseganja v tiste določbe te direktive, ki to odgovornost nalagajo pristojnim organom države članice gostiteljice. Člen 11

Sodelovanje med pristojnimi organi različnih držav članic 1.Pristojni organi različnih držav članic tesno sodelujejo pri izvajanju nalog, ki jih imajo na podlagi te direktive in [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], zlasti s hitro z izmenjavo informacij o investicijskih podjetjih, ki med drugim obsegajo naslednje: (a)informacije o upravni in lastniški strukturi investicijskega podjetja; (b)informacije o skladnosti s kapitalskimi zahtevami investicijskega podjetja; (c)informacije o tveganju koncentracije in likvidnosti investicijskega podjetja; (d)informacije o administrativnih in računovodskih postopkih ter mehanizmih notranje kontrole investicijskega podjetja; (e) vse druge pomembne dejavnike, ki lahko vplivajo na tveganja, ki jih predstavlja investicijsko podjetje. 2.Pristojni organi matične države članice pristojnim organom države članice gostiteljice takoj sporočijo vse informacije in ugotovitve o vseh morebitnih težavah ter tveganjih, ki jih predstavlja investicijsko podjetje za zaščito strank ali stabilnost finančnega sistema v državi članici gostiteljici, ki so jih ugotovili pri nadzoru dejavnosti investicijskega podjetja. 3.Pristojni organi matične države članice ukrepajo na podlagi informacij, ki jih pošljejo pristojni organi države članice gostiteljice, in sprejmejo vse potrebne ukrepe za preprečevanje ali odpravljanje morebitnih težav ter tveganj iz odstavka 2. Pristojni organi matične države članice na zahtevo pojasnijo pristojnim organom države članice gostiteljice, kako so se upoštevale informacije in ugotovitve, ki so jih predložili pristojni organi države članice gostiteljice. 4.Če pristojni organi države članice gostiteljice po prejemu informacij in ugotovitev iz odstavka 2 menijo, da pristojni organi matične države članice niso sprejeli potrebnih ukrepov iz odstavka 3, lahko pristojni organi države članice gostiteljice, potem ko obvestijo pristojne organe matične države članice in EBA, sprejmejo ustrezne ukrepe, da zaščitijo stranke, za katere se opravljajo storitve, in da zaščitijo stabilnost finančnega sistema. 5.Če se pristojni organi matične države članice ne strinjajo z ukrepi pristojnih organov države članice gostiteljice, lahko o tem obvestijo EBA, ki ukrepa v skladu s postopkom iz člena 19 Uredbe (EU) št. 1093/2010. Kadar EBA ukrepa v skladu z navedenim členom, sprejme odločitev v enem mesecu. 6.EBA ob posvetovanju z ESMA pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov, da se določijo zahteve glede vrste in narave informacij iz odstavkov 1 in 2 tega člena. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s členi 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1093/2010. 7.EBA ob posvetovanju z ESMA pripravi osnutke izvedbenih tehničnih standardov, da se določijo standardni obrazci, predloge in postopki za zahteve glede izmenjave informacij, ki bi lahko olajšale nadzor investicijskih podjetij. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje izvedbenih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s členom 15 Uredbe (EU) št. 1093/2010.

8.EBA osnutke tehničnih standardov iz odstavkov 6 in 7 predloži Komisiji do [devet mesecev od datuma začetku veljavnosti te direktive]. Člen 12

Preverjanja na kraju samem in inšpekcijski pregledi podružnic s sedežem v drugi državi članici 1.Kadar investicijsko podjetje, ki je pridobilo dovoljenje v drugi državi članici, opravlja svojo dejavnost prek podružnice, države članice gostiteljice zagotovijo, da lahko pristojni organi matične države članice, potem ko obvestijo pristojne organe države članice gostiteljice, opravijo preverjanje informacij iz člena 11(1) na kraju samem in inšpekcijski pregled navedene podružnice. 2.Pristojni organi države članice gostiteljice so za namene nadzora po posameznih primerih pooblaščeni, da izvajajo preverjanja na kraju samem in inšpekcijske preglede dejavnosti, ki jih izvajajo podružnice investicijskih podjetij na njihovem ozemlju, in da od podružnice zahtevajo informacije o njenih dejavnostih, če menijo, da so te informacije pomembne za stabilnost finančnega sistema v državi članici gostiteljici. Pred izvedbo navedenih preverjanj in inšpekcijskih pregledov se pristojni organi države članice gostiteljice posvetujejo s pristojnimi organi matične države članice. Pristojni organi države članice gostiteljice po zaključku takšnih preverjanj in inšpekcijskih pregledov pristojnim organom matične države članice sporočijo informacije, pomembne za oceno tveganja investicijskega podjetja.



Oddelek 2 Poklicna skrivnost in dolžnost poročanja Člen 13

Poklicna skrivnost in izmenjava zaupnih informacij 1.Države članice zagotovijo, da pristojne organe in vse osebe, povezane z navedenimi organi, vključno z osebami iz člena 76(1) Direktive 2014/65/EU, zavezuje obveznost poklicne skrivnosti za namene te direktive in [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]]. Zaupne informacije, ki jih ti organi in osebe prejmejo med opravljanjem svojih nalog, se lahko razkrijejo le v obliki povzetka ali zbirnih informacij, tako da posameznih investicijskih podjetij ali oseb ni mogoče prepoznati, brez poseganja v primere, za katere velja kazensko pravo. Če je bil zoper investicijsko podjetje uveden stečajni postopek ali postopek prisilne likvidacije, se lahko zaupne informacije, ki ne zadevajo tretjih oseb, razkrijejo v civilnem ali gospodarskem postopku, če je to potrebno za izvajanje tega postopka. 2.Pristojni organi lahko uporabijo zaupne informacije, ki so bile zbrane, izmenjane ali posredovane na podlagi te direktive in [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]] samo za namene izvajanja svojih obveznosti, zlasti pa za naslednje namene: (a)spremljanje bonitetnih pravil iz te direktive in [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]]; (b)nalaganje sankcij; (c)pri upravnih pritožbah zoper odločbe pristojnih organov; (d)v sodnih postopkih, uvedenih po členu 21.

3.Fizične in pravne osebe ali organi, razen pristojnih organov, ki prejmejo zaupne informacije na podlagi te direktive in [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], navedene informacije uporabljajo samo za namene, ki jih izrecno navede pristojni organ, ali v skladu z nacionalno zakonodajo. 4.Pristojni organi lahko izmenjujejo zaupne informacije za namene odstavka 2 izrecno navedejo, kako je treba ravnati z njimi, ter izrecno omejijo vsako nadaljnje posredovanje navedenih informacij. 5.Obveznost iz odstavka 1 pristojnim organom ne preprečuje posredovanja zaupnih informacij Evropski komisiji, če jih Evropska komisija potrebuje za izvajanje svojih pristojnosti. 6.Pristojni organi lahko EBA, ESMA, ESRB, centralnim bankam držav članic, ESCB in ECB kot monetarnim organom in, če je primerno, javnim organom, odgovornim za nadzor nad plačilnimi sistemi in sistemi poravnave, posredujejo zaupne informacije, če so te potrebne za opravljanje njihovih nalog. Člen 14

Upravne ureditve za izmenjavo informacij s tretjimi državami Države članice in EBA v skladu s členom 33 Uredbe (EU) št. 1093/2010 lahko za namene opravljanja nadzornih nalog na podlagi te direktive ali [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]] sklenejo upravne ureditve z nadzornimi organi tretjih držav za izmenjavo informacij, med drugim tudi o: (a)nadzoru finančnih institucij in finančnih trgov; (b)likvidaciji in stečaju investicijskih podjetij in podobnih postopkih; (c)nadzoru nad telesi, udeleženimi pri likvidaciji in stečaju investicijskih podjetij in pri podobnih postopkih; (d)izvajanju obveznih revizijskih pregledov finančnih institucij ali institucij, ki upravljajo odškodninske sheme; (e)nadzoru oseb, zadolženih za izvajanje obveznih revizijskih pregledov računovodskih izkazov finančnih institucij; (f)nadzoru nad osebami, ki so aktivne na trgu s pravicami do emisije, za zagotovitev celovitega pregleda nad finančnimi in promptnimi trgi; (g)nadzoru nad osebami, ki so aktivne na trgih izvedenih finančnih instrumentov na kmetijske proizvode, za zagotovitev celovitega pregleda nad finančnimi in promptnimi trgi. Navedene ureditve vsebujejo določbe o poklicni skrivnosti, enakovredne tistim, ki so določene v členu 13 te direktive. Člen 15

Dolžnosti oseb, odgovornih za preverjanje letnih in konsolidiranih računovodskih izkazov Države članice določijo, da ima katera koli oseba, pooblaščena v smislu Direktive 2006/43/ES, ki v investicijskem podjetju opravlja naloge, opisane v členu 73 Direktive 2009/65/ES ali členu 34 Direktive 2013/34/EU, ali katero koli drugo nalogo, ki jo predpisuje zakonodaja, dolžnost, da nemudoma poroča pristojnim organom o katerem koli dejstvu ali odločitvi v zvezi z navedenim investicijskim podjetjem ali podjetjem, tesno povezanim z navedenim investicijskim podjetjem, ki: (a)predstavlja pomembno kršitev zakonov in drugih predpisov, sprejetih na podlagi te direktive; (b)lahko škodljivo vpliva na neprekinjeno delovanje investicijskega podjetja; ali

(c)lahko privede do zavrnitve izdelave mnenja o računovodskih izkazih ali do izražanja pridržkov. Oddelek 3

Kazni, preiskovalna pooblastila in pravica do pritožbe Člen 16

Upravne kazni in drugi upravni ukrepi 1.Države članice določijo pravila o upravnih kaznih in drugih upravnih ukrepih za kršitve nacionalnih določb, s katerimi se prenaša ta direktiva, in [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], med drugim če: (a)investicijsko podjetje nima vzpostavljenih ureditev notranjega upravljanja, kot je določeno v členu 24; (b)investicijsko podjetje pristojnim organom ne sporoča informacij glede skladnosti z obveznostjo izpolnjevanja kapitalskih zahtev iz člena 11 [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], kar predstavlja kršitev člena 52(1)(b) navedene uredbe, ali zagotavlja nepopolne ali nepravilne informacije; (c)investicijsko podjetje pristojnim organom ne sporoča informacij o tveganju koncentracije ali zagotavlja nepopolne ali nepravilne informacije, kar predstavlja kršitev člena 34 [Uredbe (EU) ---/----]; (d)investicijsko podjetje doseže tveganje koncentracije, ki presega omejitve iz člena 36 [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], brez poseganja v člena 37 in 38 navedene uredbe; (e)se večkrat ali nenehno dogaja, da investicijsko podjetje ne razpolaga z likvidnimi sredstvi, kar predstavlja kršitev člena 42 [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], brez poseganja v člen 43 navedene uredbe; (f)investicijsko podjetje ne razkrije informacij ali navede nepopolne ali nepravilne informacije, kar predstavlja kršitev določb iz dela 6 [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]]; (g)investicijsko podjetje izvede plačila imetnikom instrumentov, vključenih v kapital investicijskega podjetja, v primerih, v katerih so taka plačila imetnikom instrumentov, vključenih v kapital, prepovedana na podlagi členov 28, 52 ali 63 Uredbe (EU) št. 575/2013; (h)je investicijsko podjetje spoznano za odgovorno za hudo kršitev nacionalnih določb, sprejetih na podlagi Direktive (EU) 2015/849; (i)je investicijsko podjetje eni ali več osebam, ki ne izpolnjujejo zahtev iz člena 91 Direktive 2013/36/EU, omogočilo, da postanejo ali ostanejo člani upravljalnega organa. Če države članice ne določijo pravil o upravnih kaznih za kršitve, za katere velja nacionalno kazensko pravo, Komisiji posredujejo zadevne določbe kazenskega prava. Upravne kazni in drugi upravni ukrepi so učinkoviti, sorazmerni in odvračilni. 2. Upravne kazni in drugi upravni ukrepi iz prvega pododstavka odstavka 1 obsegajo naslednje: (a)javno izjavo, v kateri so navedeni odgovorna fizična ali pravna oseba, investicijsko podjetje, investicijski holding ali mešani finančni holding in narava kršitve; (b)odredbo, ki od odgovorne fizične ali pravne osebe zahteva, naj preneha z ravnanjem in tega ravnanja več ne ponovi;

(c)začasno prepoved opravljanja funkcij v investicijskem podjetju za člane upravljalnega organa investicijskega podjetja ali katero koli drugo odgovorno fizično osebo; (d)v primeru pravne osebe upravne denarne kazni v višini do 10 % skupnega letnega neto prometa, vključno z bruto dohodkom podjetja v predhodnem poslovnem letu v obliki prihodkov iz obresti in podobnih prihodkov, prihodkov iz delnic in drugih vrednostnih papirjev s spremenljivim ali stalnim donosom ter prejetih provizij ali opravnin; (e)v primeru pravne osebe upravne denarne kazni v višini do dvakratnega zneska dobička, pridobljenega s kršitvijo, ali izgube, preprečene s kršitvijo, kadar je mogoče opredeliti ta dobiček ali izgubo; (f)v primeru fizične osebe upravne denarne kazni v višini do 5 000 000 EUR ali ustrezne vrednosti v nacionalni valuti države članice, katere uradna valuta ni euro, na [datum začetka veljavnosti te direktive]. Kadar je podjetje iz točke (d) podrejena družba, je zadevni bruto dohodek bruto dohodek, določen na podlagi konsolidiranih računovodskih izkazov končne nadrejene osebe v predhodnem poslovnem letu. Države članice zagotovijo, da se, kadar investicijsko podjetje krši nacionalne določbe, ki prenašajo to direktivo, ali [Uredbo (EU) ---/---- [IFR]], kazni lahko uporabljajo za člane upravljalnega organa in druge fizične osebe, ki so v skladu z nacionalnim pravom odgovorne za kršitev. 3.Države članice zagotovijo, da pristojni organi pri določanju vrste upravnih kazni ali upravnih ukrepov iz odstavka 1 in višine upravnih denarnih kazni upoštevajo vse ustrezne okoliščine, med drugim, kjer je ustrezno: (a)resnost in trajanje kršitve; (b)stopnjo odgovornosti fizične ali pravne osebe, odgovorne za kršitev; (c)finančno trdnost fizične ali pravne osebe, odgovorne za kršitev, vključno s skupnim prometom pravne osebe ali letnim dohodkom fizične osebe; (d)pomen pridobljenih dobičkov ali preprečenih izgub s strani pravne osebe, odgovorne za kršitev; (e)morebitne izgube, ki so jih zaradi kršitve utrpele tretje osebe; (f)raven sodelovanja z zadevnimi pristojnimi organi; (g)predhodne kršitve fizične ali pravne osebe, odgovorne za kršitev; (h)morebitne sistemske posledice kršitve. Člen 17

Preiskovalna pooblastila Države članice zagotovijo, da imajo pristojni organi vsa pooblastila za zbiranje informacij in preiskovalna pooblastila, potrebna za opravljanje svojih nalog, kar vključuje: (a)pooblastilo, da zahtevajo informacije od naslednjih fizičnih ali pravnih oseb: (i)investicijskih podjetij s sedežem v zadevni državi članici;

(ii)investicijskih holdingov s sedežem v zadevni državi članici; (iii)mešanih finančnih holdingov s sedežem v zadevni državi članici; (iv)mešanih poslovnih holdingov s sedežem v zadevni državi članici; (v)oseb, ki pripadajo subjektom iz točk (i) do (iv); (vi)tretjih oseb, ki so za subjekte iz točk (i) do (iv) prevzele zunanje izvajanje operativnih funkcij ali dejavnosti; (b)pooblastilo, da opravijo vse potrebne preiskave katere koli osebe iz točke (a), ki ima sedež ali se nahaja v zadevni državi članici, vključno s pravico, da: (i)zahtevajo, da osebe iz točke (a) predložijo zahtevano dokumentacijo; (ii)pregledajo poslovne knjige in evidence oseb iz točke (a) ter naredijo kopije teh poslovnih knjig in evidenc oziroma izpiske iz njih; (iii)pridobijo pisne ali ustne obrazložitve od oseb iz točke (a) ali njihovih predstavnikov ali zaposlenih; (iv)opravijo razgovor s katero koli drugo osebo, ki privoli v razgovor, da bi zbrali informacije o predmetu preiskave; (c)pooblastilo, da v poslovnih prostorih pravnih oseb iz točke (a) in katerih koli drugih podjetij, vključenih v nadzor nad izpolnjevanjem zahtev preskusa kapitala skupine, kadar je pristojni organ nadzornik skupine, opravijo vse potrebne inšpekcijske preglede, če o tem predhodno uradno obvestijo druge zadevne pristojne organe. Člen 18

Objava upravnih kazni in ukrepov 1.Države članice zagotovijo, da pristojni organi na svoji uradni spletni strani takoj objavijo vse upravne kazni in ukrepe, naložene v skladu s členom 16, zoper katere ni bilo pritožbe ali ni več možnosti pritožbe. Objavijo se tudi informacije o vrsti in naravi kršitve ter identiteti fizične ali pravne osebe, kateri se naloži kazen ali v zvezi s katero se sprejme ukrep. Informacije se objavijo šele po tem, ko je bila ta oseba obveščena o takšnih kaznih ali ukrepih, in če je taka objava potrebna in sorazmerna. 2.Kadar države članice dovolijo objavo upravnih kazni ali ukrepov, naloženih v skladu s členom 16, zoper katere je bila vložena pritožba, pristojni organi na svoji uradni spletni strani objavijo tudi informacije o statusu pritožbe in rezultatu pritožbe. 3.Pristojni organi objavijo upravne kazni ali ukrepe, naložene v skladu s členom 16, na anonimni podlagi v naslednjih primerih: (a)kadar se kazen naloži fizični osebi in se izkaže, da objava osebnih podatkov ni sorazmerna; (b)kadar bi objava ogrozila potekajočo kazensko preiskavo ali stabilnost finančnih trgov; (c)kadar bi objava povzročila nesorazmerno škodo vpletenim investicijskim podjetjem ali fizičnim osebam.

4.Pristojni organi zagotovijo, da informacije, objavljene v sladu s tem členom, ostanejo na njihovi uradni spletni strani najmanj pet let. Osebni podatki lahko ostanejo na uradni spletni strani pristojnega organa samo, če je to dovoljeno v skladu z veljavnimi predpisi o varstvu podatkov. Člen 19

Poročanje EBA o kaznih Pristojni organi obvestijo EBA o upravnih kaznih in ukrepih, naloženih v skladu s členom 16, o pritožbah zoper navedene kazni in ukrepe ter o rezultatu pritožb. EBA vzdržuje centralno zbirko podatkov upravnih kazni in ukrepov, o katerih je bil obveščen, in sicer izključno za izmenjavo informacij med pristojnimi organi. Do te zbirke podatkov, ki se redno posodablja, imajo dostop samo pristojni organi. EBA vzdržuje spletno stran s povezavami na objave upravnih kazni in ukrepov s strani posameznih pristojnih organov v skladu s členom 16, na njej pa je prikazano tudi obdobje, za katerega posamezna država članica objavi upravne kazni in ukrepe. Člen 20

Poročanje o kršitvah 1.Države članice zagotovijo, da pristojni organi vzpostavijo učinkovite in zanesljive mehanizme za poročanje o morebitnih ali dejanskih kršitvah nacionalnih določb, s katerimi se prenaša ta direktiva, ali [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], kar vključuje: (a)posebne postopke za obravnavo poročil o kršitvah; (b)ustrezno zaščito zaposlenih v investicijskih podjetjih, ki prijavijo kršitve v investicijskem podjetju, pred povračilnimi ukrepi, diskriminacijo ali drugimi oblikami nepravične obravnave s strani investicijskega podjetja; (c)zaščito osebnih podatkov o osebi, ki prijavi kršitev, in fizični osebi, ki je domnevno odgovorna za kršitev, v skladu z Uredbo (EU) 2016/679; (d)jasna pravila, ki v vseh primerih zagotavljajo zaupnost osebe, ki prijavi kršitve v investicijskem podjetju, razen če nacionalno pravo zahteva njeno razkritje zaradi nadaljnjih preiskav ali naknadnih sodnih postopkov. 2.Države članice od investicijskih podjetij zahtevajo, da imajo vzpostavljene ustrezne postopke, v skladu s katerimi lahko uslužbenci prek posebnega in neodvisnega kanala interno poročajo o kršitvah. Navedene postopke lahko zagotovijo socialni partnerji, če ti postopki nudijo enako zaščito, kot je navedena v točkah (b), (c) in (d) odstavka 1. Člen 21

Pravica do pritožbe Države članice zagotovijo, da za odločitve in ukrepe, sprejete v skladu z [Uredbo (EU) ---/---- [IFR]] ali zakoni in drugimi predpisi, sprejetimi v skladu s to direktivo, velja pravica do pritožbe. POGLAVJE 2

Postopek pregledovanja Oddelek 1

Proces ocenjevanja ustreznosti notranjega kapitala Člen 22

Notranji kapital

1.Investicijska podjetja vzpostavijo zanesljive, učinkovite in celovite strategije in procese za stalno ocenjevanje in zagotavljanje zneskov, vrst in razdelitve notranjega kapitala, za katerega menijo, da je ustrezen za kritje narave in stopnje tveganj, katerim so ali bi lahko bila izpostavljena. 2.Strategije in procesi iz odstavka 1 so predmet rednega notranjega pregledovanja za zagotovitev, da ostanejo celoviti in sorazmerni z vrsto, obsegom in zapletenostjo dejavnosti zadevnega investicijskega podjetja. Oddelek 2 Notranje upravljanje, preglednost, obravnavanje tveganj in prejemki Člen 23

Ocenjevanje za namene uporabe tega oddelka 1.Države članice za namene uporabe tega oddelka zagotovijo, da investicijska podjetja letno in v skladu s točkama (a) in (b) ocenjujejo, ali izpolnjujejo pogoje iz člena 12(1) [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], kot sledi: (a)investicijsko podjetje določi, ali na podlagi podatkov za obdobje dveh let neposredno pred danim poslovnim letom izpolnjuje pogoje iz točk (c) do (g) člena 12(1) [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]]; (b)investicijsko podjetje določi, ali na podlagi podatkov za isto obdobje v povprečju presega omejitve iz točk (a), (b), (h) in (i) člena 12(1) [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]]. 2.Ta oddelek se ne uporablja, če investicijsko podjetje na podlagi ocene iz odstavka 1 ugotovi, da izpolnjuje vse pogoje iz člena 12(1) [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]]. 3.Če investicijsko podjetje na podlagi ocene iz odstavka 1 ugotovi, da ne izpolnjuje vseh pogojev iz člena 12(1) [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], zagotovi skladnost s tem oddelkom od poslovnega leta, ki sledi poslovnemu letu, v katerem je bilo izvedena ta ocena. 4.Države članice zagotovijo, da se ta oddelek uporablja za investicijska podjetja na posamični podlagi in na ravni skupine. Države članice zagotovijo, da investicijska podjetja, za katera se uporablja ta oddelek, izvajajo zahteve tega oddelka v svojih podrejenih družbah, ki so finančne institucije, kot so opredeljene v členu 4(13) [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]], vključno s tistimi s sedežem v tretjih državah, razen če lahko nadrejena oseba v Uniji pristojnim organom dokaže, da je uporaba tega oddelka nezakonita po zakonih tretje države, v kateri imajo te podrejene družbe sedež. 5.Pristojni organi lahko določijo krajše obdobje od dvoletnega iz odstavka 1 tega člena, če sta izpolnjena oba naslednja pogoja: (a)poslovanje investicijskega podjetja se je pomembno spremenilo in (b)investicijsko podjetje zaradi točke (a) izpolnjuje pogoje iz člena 12(1) [Uredbe (EU) ---/---- [IFR]]. 6.EBA ob posvetovanju z ESMA pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov za določitev metod za izračun povprečja iz odstavka 1(b) tega člena. EBA navedene osnutke regulativnih tehničnih standardov predloži Komisiji do [datum začetka veljavnosti te direktive]. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s členi 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1093/2010.

Člen 24

Notranje upravljanje 1.Države članice zagotovijo, da imajo investicijska podjetja zanesljive ureditve upravljanja, vključno z vsem naslednjim: (a)jasno organizacijsko strukturo s podrobno opredeljenimi, preglednimi in doslednimi ravnmi odgovornosti; (b)učinkovitimi procesi za ugotavljanje, upravljanje in spremljanje tveganj ter poročanje o tveganjih, katerim so ali bi lahko bila investicijska podjetja izpostavljena; (c)primernimi mehanizmi notranje kontrole, vključno z zanesljivimi administrativnimi in računovodskimi postopki; (d)politikami in praksami prejemkov, ki so skladne s preudarnim in učinkovitim upravljanjem tveganj in ga tudi spodbujajo. 2.Pri določitvi ureditev iz odstavka 1 se upoštevajo merila iz členov 26 do 31 te direktive in iz člena 9 Direktive 2014/65/EU. 3.Ureditve iz odstavka 1 so celovite in sorazmerne z naravo, obsegom in zapletenostjo tveganj, ki izhajajo iz poslovnega modela in dejavnosti investicijskega podjetja. 4.EBA ob posvetovanju z ESMA objavi smernice o uporabi ureditev upravljanja iz odstavka 1. Člen 25

Poročanje po državah 1.Države članice zahtevajo, da investicijska podjetja letno razkrijejo naslednje informacije po posameznih državah članicah in po posameznih tretjih državah, v katerih imajo podružnice ali podrejene družbe, ki so finančne institucije, kot so opredeljene v členu 4(1)(26) Uredbe (EU) št. 575/2013: (a) ime, naravo dejavnosti in kraj vseh podrejenih družbe in podružnic; (b) promet; (c) število zaposlenih v ekvivalentu polnega delovnega časa; (d) dobiček ali izgubo pred obdavčitvijo; (e) davek na poslovni izid; (f) prejete javne subvencije.

2.Informacije iz odstavka 1 se revidirajo v skladu z Direktivo 2006/43/ES ter objavijo – če je to mogoče – kot priloga k letnim računovodskim izkazom ali, če je primerno, konsolidiranim računovodskim izkazom zadevnih investicijskih podjetij. Člen 26

Obravnavanje tveganj 1.Države članice zagotovijo, da upravljalni organ investicijskega podjetja odobri ter redno pregleduje strategije in politike glede nagnjenosti investicijskega podjetja k prevzemanju tveganj ter glede upravljanja, spremljanja in zmanjševanja tveganj, ki jim je ali bi jim lahko bilo izpostavljeno investicijsko podjetje, ob upoštevanju makroekonomskega okolja in poslovnega cikla investicijskega podjetja. 2.Države članice zagotovijo, da upravljalni organ nameni dovolj časa zagotavljanju ustreznega upoštevanja tveganj iz odstavka 1 in nameni primerna sredstva za upravljanje vseh pomembnih tveganj, ki jim je investicijsko podjetje izpostavljeno. 3.Države članice zagotovijo, da investicijska podjetja vzpostavijo sistem poročanja upravljalnemu organu za vsa pomembna tveganja ter za vse politike upravljanja tveganj in njihove spremembe. 4.Države članice določijo, katera investicijska podjetja se štejejo za pomembna glede na velikost, notranjo organiziranost ter naravo, obseg in zapletenost dejavnosti. Države članice zahtevajo, da navedena podjetja ustanovijo odbor za tveganja, sestavljen iz članov upravljalnega organa, ki v zadevnem investicijskem podjetju ne opravljajo no