EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 13.11.2020 COM(2020) 696 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Nova agenda za potrošnike



















Krepitev odpornosti potrošnikov za trajnostno okrevanje



Nova agenda za potrošnike Krepitev odpornosti potrošnikov za trajnostno okrevanje 1.Uvod Evropski potrošniki upravičeno pričakujejo, da bodo v celoti izkoristili enotni trg in da bodo opolnomočeni za ozaveščeno odločanje ter imeli aktivno vlogo pri zelenem in digitalnem prehodu vselej in povsod v EU. Pričakujejo prost dostop do blaga in storitev po vsej EU, pa tudi zagotovilo, da so njihove pravice varovane ne glede na obstoječe in nastajajoče izzive. Nova agenda za potrošnike (v nadaljnjem besedilu: agenda) je vizija za potrošniško politiko EU od leta 2020 do leta 2025, ki temelji na agendi za potrošnike iz leta 2012 (ki se izteče leta 2020) in novem dogovoru za potrošnike iz leta 2018 . Njen cilj je tudi obravnavanje nujnih potreb potrošnikov v času sedanje pandemije COVID-19 ter povečanje njihove odpornosti. Pandemija je prinesla precejšnje izzive, ki vplivajo na vsakdanja življenja potrošnikov, zlasti v zvezi z razpoložljivostjo in dostopnostjo izdelkov in storitev, pa tudi v zvezi s potovanji znotraj EU ter vanjo in iz nje. Agenda zajema pet ključnih prednostnih področij: (1)zeleni prehod; (2)digitalna preobrazba; (3)pravna sredstva in izvrševanje pravic potrošnikov; (4)posebne potrebe nekaterih skupin potrošnikov ter (5)mednarodno sodelovanje. Z zagotavljanjem ustrezne obravnave teh prednostnih nalog bo agenda delovala kot vodnik za izvajanje programa za enotni trg v okviru novega večletnega finančnega okvira. S spodbujanjem ukrepov za bolj zelen, digitalen in pravičen enotni trg je njen cilj povečati zaupanje med potrošniki, katerih potrošnja ustvarja 54 % BDP EU , in tako spodbuditi okrevanje gospodarstva na strani povpraševanja. V tem okolju obstaja potreba po zagotavljanju učinkovitega varstva interesov potrošnikov, ob hkratni podpori podjetjem, zlasti malim in srednjim . Agenda zavzema celosten pristop, ki vključuje najrazličnejše politike Unije, ki so za potrošnike še posebej pomembne. Odraža potrebo po upoštevanju zahtev varstva potrošnikov pri oblikovanju in izvajanju drugih politik in dejavnosti. Dopolnjuje druge pobude EU, kot so evropski zeleni dogovor , akcijski načrt za krožno gospodarstvo in Sporočilo o oblikovanju digitalne prihodnosti Evrope . Podpira tudi pomembne mednarodne okvire, kot sta agenda Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030 in Konvencija o pravicah invalidov. Uspešen odziv na vse te prednostne naloge zahteva tesno sodelovanje med EU in njenimi državami članicami ter ustrezen prenos, izvajanje in izvrševanje trdnega okvira za varstvo potrošnikov, ki se je razvijal več let. Zato agenda vsebuje predlog o nadaljevanju prednostnih nalog in ključnih področij ukrepanja na evropski in nacionalni ravni. Agenda je plod intenzivnih priprav in razprav z zainteresiranimi stranmi. Na odprtem javnem posvetovanju je bila izkazana splošna podpora njenim glavnim prednostnim nalogam, vključno s potrebo po odzivu na pandemijo COVID-19 . Celosten pristop je bil pozdravljen kot ključno gibalo trajnostnega zelenega okrevanja in pravične, digitalno usmerjene družbe. Učinkovito izvrševanje in pravna sredstva ter podpora potrošnikom s posebnimi potrebami se štejejo za pomembna medsektorska vprašanja. 2.Potrošniki v času pandemije COVID-19 Primer: spletne prevare potrošnikov med krizo naraščajo. Goljufi izkoriščajo strahove potrošnikov za prodajo nepotrebnih, neučinkovitih in potencialno nevarnih izdelkov na podlagi neresničnih trditev v zvezi z njihovimi koristmi za zdravje, na primer s trženjem blaga z nedokazanimi zaščitnimi lastnostmi ali s prodajo mask, ki ne izpolnjujejo ustreznih zahtev. Komisija in organi za varstvo potrošnikov so stopili v stik s platformami in dosegli, da je bilo več sto milijonov nezakonitih ponudb in oglasov odstranjenih. Pravice potrošnikov in njihovo varnost je treba še naprej varovati, zlasti v času negotovosti in stiske brez primere. Pandemija COVID-19 je v prvi vrsti zdravstvena kriza. EU in njene države članice odločno in usklajeno ukrepajo v boju proti pandemiji. Pomembno je, da imamo vsi enak in pravočasen dostop do cenovno dostopnih testov, zaščitne opreme, zdravljenja in prihodnjih cepiv proti COVID-19 ter vseh potrebnih preventivnih in kurativnih storitev zdravstvenega varstva . Komisija je pred kratkim določila nadaljnje konkretne ukrepe za odziv, da bi pomagala omejiti širjenje koronavirusa, zaščitila življenja ljudi in zagotovila večjo odpornost v vseh državah članicah. Izdelki in storitve, ki so se med krizo izkazali za nujne, morajo potrošnikom zagotavljati ustrezne zaščitne ukrepe v zvezi s temeljnimi pravicami, medicinsko etiko, zasebnostjo in varstvom podatkov v skladu s Splošno uredbo o varstvu podatkov. Vendar pa so hude družbene in gospodarske motnje, ki so ji sledile, velik izziv za družbo. EU se je odzvala z neizmernim prizadevanjem za krepitev okrevanja in izboljšanje odpornosti, vendar ostaja gospodarstvo še naprej krhko.

Pandemija prav tako vidno spreminja vzorce potrošnje in mobilnosti ljudi. Z omejitvami gibanja je bila poudarjena ključna vloga digitalnih tehnologij v življenju ljudi, saj so jim omogočile nakup osnovnega blaga, ki sicer ne bi bilo dostopno, ter dostop do storitev kljub omejitvam. Opaženi trendi vključujejo bolj lokalno nakupovanje, bolj kratkoročne rezervacije potovanj, pa tudi pogostejšo uporabo spletnih storitev. Nekatere spremembe so lahko začasne, povezane z zdravstvenimi razmerami (npr. manj pogosta uporaba javnega prevoza), medtem ko bi lahko druge, zlasti tiste, povezane z digitalno preobrazbo (npr. povečanjem spletnih nakupov hrane ali dostopom do več spletnih pretočnih storitev od doma, vključno s kulturnimi in športnimi prireditvami), postale bolj strukturne. Kriza je vplivala na številna področja življenja potrošnikov in poudarila ključni pomen visoke ravni varstva potrošnikov in tesnega sodelovanja med organi v EU. Istočasno je osvetlila tudi nekatere vrzeli v okviru za varstvo potrošnikov EU. Potrošniki EU upravičeno pričakujejo, da bodo prevozna podjetja in organizatorji potovanj spoštovali njihovo pravico do celotnega povračila predplačil. Vendar pa se potrošniki srečujejo s precejšnjimi težavami pri uveljavljanju te pravice zaradi likvidnostnih težav sektorja in skoraj popolne zaustavitve potniškega prevoza med pandemijo. V odziv na to so Komisija in države članice sprejele ukrepe za zagotavljanje varstva pravic potrošnikov, hkrati pa spodbujale tudi praktične rešitve, ki so popolnoma skladne z veljavnimi pravili . Izkušnje s pandemijo in prejšnjimi dogodki, kot je stečaj skupine Thomas Cook leta 2019, pozivajo k podrobnejši proučitvi, ali sedanji regulativni okvir za paketna potovanja, vključno v zvezi z varstvom v primeru insolventnosti, še vedno izpolnjuje nalogo zagotavljanja stalnega stabilnega in celovitega varstva potrošnikov, ki upošteva tudi razvoj dogodkov na področju pravic potrošnikov . Drugo skrb vzbujajoče področje, ki je med pandemijo stopilo v ospredje, je porast prevar potrošnikov, zavajajočih načinov trženja in goljufij pri spletnem nakupovanju, katerih žrtve so bili in so še vedno potrošniki, njihovo število pa je vse večje . Boj proti takim škodljivim trgovinskim praksam zahteva tesno sodelovanje med Komisijo in nacionalnimi izvršilnimi organi. Komisija je ob upoštevanju osrednje vloge glavnih spletnih platform pri olajševanju spletnega trgovanja povečala tudi stike z navedenimi platformami, te pa so sprejele učinkovite ukrepe za preprečevanje ustreznih nezakonitih vsebin in za odzivanje nanje . Za izboljšanje odpornosti na prakse množičnega oškodovanja, ki ogrožajo interes javnosti, bi morali pristojni organi še naprej sodelovati s ključnimi deležniki, kot so platforme, podjetniška združenja, oglaševalci in potrošniške organizacije. Istočasno obstaja potreba po pozornem spremljanju spletnih prevar in nadaljnji krepitvi sodelovanja z drugimi pomembnimi mrežami, vključno z organi kazenskega pregona, registri domen in Mednarodno mrežo za varstvo potrošnikov in izvrševanje (ICPEN). Spreminjajoči se vzorci potrošnje prinašajo nove izzive. Privedli so do tega, da sta se pri potrošnikih povečali tudi uporaba embalaže za enkratno uporabo in količina odpadkov, ki jih predstavlja osebna zaščitna oprema iz plastike, na kar se je Komisija nemudoma prvič politično odzvala aprila 2020 . Pandemija je pokazala tudi, da obstaja tveganje, da bodo nekatere kategorije potrošnikov v slabšem položaju od ostalih, zlasti tiste, ki nimajo sredstev ali spretnosti za dejavno udeležbo na hitro spreminjajočem se trgu, še posebej na spletu. Zato je potrebna še večja osredotočenost na pobude, ki podpirajo povezovanje, vključevanje, ozaveščanje in izobraževanje potrošnikov. Pri ocenjevanju odpornosti EU na prihodnje pretrese bo pomembno razumeti, kako se bo vedenje potrošnikov spreminjalo dolgoročno po pandemiji, razviti potrebno predvidevanje za oblikovanje prihodnjih političnih ukrepov in upoštevati podatke ter dokaze raziskav o vedenju potrošnikov. ·Ukrep 1: Do leta 2022 Komisija načrtuje analizo, koliko je direktiva o paketnih potovanjih ob upoštevanju nedavnih kriz še vedno ustrezna, ta analiza pa bo temeljila na poročilu o njeni uporabi za leto 2021. ·Ukrep 2: Do leta 2022 se namerava Komisija vključiti v predvidevanja za proučitev dolgoročnega vpliva COVID-19 na vzorce potrošnje ljudi v EU, ki bo podlaga za prihodnje pobude politike. ·Ukrep 3: Komisija bo podpirala in olajševala sodelovanje med Mrežo za sodelovanje na področju varstva potrošnikov in drugimi mrežami ter deležniki za spopadanje s prevarami potrošnikov, nepoštenimi načini trženja in goljufijami . 3.Ključna prednostna področja 3.1. Zeleni prehod Primer: Negativni vplivi na okolje in zgodnja zastarelost vzbujajo med potrošniki EU, ki se pogosto pritožujejo, da kupljeno blago ni trajno in je proizvedeno pod okolju škodljivimi pogoji, vse večjo zaskrbljenost; 85 % jih meni, da bi bile pri odločanju za nakup dobrodošle boljše informacije o trajnosti blaga. Študije kažejo, da se lahko, kadar potrošniki prejmejo take informacije, prodaja najtrajnejših različic skorajda potroji; potrošniki so za trajnejše blago celo pripravljeni odšteti več . Potrošniki po vsej Evropi kažejo vse večji interes za osebni prispevek k podnebni nevtralnosti, ohranjanju naravnih virov in biotske raznovrstnosti ter zmanjševanju onesnaževanja vode, zraka in tal . Sprostitev tega potenciala z ukrepi, ki vsakega potrošnika ne glede na njegov finančni položaj opolnomočijo, ga podpirajo in mu omogočajo, da ima dejavno vlogo v zelenem prehodu, ne da bi mu vsiljevali določen življenjski slog ali pomenili družbeno diskriminacijo, je izziv. Dostop do trajnostnih izdelkov ne bi smel biti odvisen od ravni prihodkov ali od kraja prebivališča, temveč bi moral biti na voljo vsem. Evropski zeleni dogovor določa celovito strategijo za preoblikovanje EU v pravično in uspešno družbo s podnebno nevtralnim, z viri gospodarnim, čistim in krožnim gospodarstvom, v katerem je gospodarska rast ločena od uporabe virov, negativni vplivi na naravni kapital in biotsko raznovrstnost pa so zmanjšani. To zahteva temeljito in hitro spremembo naših navad in vedenja za zmanjšanje okoljskega odtisa na vseh področjih – od stanovanj in hrane do mobilnosti in prostega časa. Sprejemajo se že številne pobude, katerih cilj je zagotoviti, da bi izdelki, blago in tudi storitve, ki se prodajajo potrošnikom v EU, ustrezali zgoraj navedenim ciljem. Med temi so: üstrategija „od vil do vilic“ in strategija EU za biotsko raznovrstnost , v katerih so napovedani ključni ukrepi in pobude, katerih cilj je zmanjšanje okoljskega in podnebnega odtisa prehranskih sistemov EU ter opolnomočenje potrošnikov za informirano, zdravo in trajnostno izbiro hrane; ünedavno objavljeni časovni načrt za leto 2021 za akcijski načrt za ničelno onesnaževanje , v katerem so potrošniški izdelki opredeljeni kot pomembno področje ukrepanja in ki proučuje načine, kako spodbuditi potrošnike k okolju prijaznejšim izbiram; üstrategija na področju kemikalij za trajnostnost , v kateri so napovedani tudi ukrepi, usmerjeni v boljše informiranje potrošnikov o kemikalijah in v njihovo zaščito pred najbolj škodljivimi snovmi, spodbuja pa tudi kemikalije, ki bodo varne in trajnostne že v zasnovi; üprihodnja prenovljena strategija za trajnostno financiranje, ki bo temeljila na akcijskem načrtu iz leta 2018 , bo poskušala potrošnikom dati nove priložnosti za pozitivno vplivanje na trajnostnost z zagotavljanjem zanesljivih, celovitih in zaupanja vrednih informacij o finančnih produktih, v katere vlagajo, ter

üval prenove, ki je strategija, s katero bodo domovi potrošnikov postali ustreznejši za zeleno in digitalno družbo in ki vključuje tudi okrepljena informacijska orodja za potrošnike. Poleg tega novi akcijski načrt za krožno gospodarstvo določa številne posebne pobude za boj proti zgodnji zastarelosti in za spodbujanje trajnosti, možnosti recikliranja, popravila in dostopnosti izdelkov ter ukrepanja podjetij. Cilj pobude za trajnostne izdelke je zlasti doseči, da bi trajnostni izdelki postali pravilo, in sicer z opredelitvijo načel trajnostnosti izdelkov in pregledom direktive o okoljsko primerni zasnovi , razširitvijo njenega področja uporabe, ki bo presegalo izdelke, povezane z energijo, in uresničevanjem krožnosti. Potrebni bodo dodatni regulativni in neregulativni ukrepi za obravnavanje posebnih skupin blaga in storitev, kot so IKT, elektronika ali tekstilni izdelki in embalaža. Na primer: üPobuda za krožno elektroniko , katere cilj je zagotoviti, da bodo elektronske naprave zasnovane tako, da se bo izboljšala njihova trajnost in olajšalo vzdrževanje, popravilo, razstavljanje, ponovna uporaba in recikliranje, in da bodo imeli potrošniki „pravico do njihovega popravila“, vključno s posodobitvami programske opreme. üPobuda o enotnem polnilniku za mobilne telefone in druge prenosne naprave , katere cilj je povečati praktičnost za potrošnike in zmanjšati uporabo materiala in nastanka e-odpadkov, povezanih s proizvodnjo in odstranjevanjem tega izdelka, ki ga vsakodnevno uporablja velika večina potrošnikov. üPrihodnja strategija EU za tekstilne izdelke bo poskušala potrošnike opolnomočiti za izbiro trajnostnih tekstilnih izdelkov in jim omogočiti lažji dostop do storitev ponovne uporabe in popravila. üCilja pregleda direktive o embalaži in odpadni embalaži sta doseči ponovno uporabnost vse embalaže z možnostjo recikliranja na ekonomsko izvedljiv način ter obravnavanje pretirane uporabe embalaže. Te pobude bodo spodbujale boljše ohranjanje vrednosti, dajale prednost varnejšim in trajnejšim izdelkom, materiale v gospodarskem ciklu pa ohranjale čim dlje (v skladu z načelom zavrni, česar ne potrebuješ, zmanjšaj porabo, popravi, ponovno uporabi in recikliraj). Za omogočanje čim boljšega sprejemanja novega blaga in storitev v družbi in tudi novih pristopov k potrošnji potrebujejo potrošniki boljše in zanesljivejše informacije o vidikih trajnostnosti blaga in storitev, hkrati pa informacij ne sme biti preveč. Udeleženci javnega posvetovanja so pomanjkanje takih informacij in pomisleke v zvezi z zanesljivostjo okoljskih trditev ter informacij o izdelkih izpostavili kot pomembne ovire za pogostejše odločanje za trajnostno potrošnjo. Namen prihodnje pobude za opolnomočenje potrošnikov za zeleni prehod je obravnavati dostop potrošnikov do informacij o okoljskih značilnostih izdelkov, vključno z njihovo trajnostjo, popravljivostjo ali nadgradljivostjo, pa tudi težave v zvezi z zanesljivostjo in primerljivostjo takih informacij. Določila bo splošne zahteve, ki bi dopolnjevale bolj ciljno usmerjena pravila sektorske zakonodaje, npr. o posebnih izdelkih ali skupinah izdelkov. Boljša obveščenost o razpoložljivosti nadomestnih delov in storitvah popravila lahko dodatno podpre trajnost izdelkov. Prihodnja pobuda o opolnomočenju potrošnikov pri zelenem prehodu, pobuda politike trajnostnih izdelkov in, kadar je to ustrezno, pobude za posamezna področja bodo ključnega pomena za zagotavljanje dejanske pravice potrošnikov do popravila. Poleg tega bi prihodnji pregled direktive o prodaji blaga zagotavljal priložnost za proučitev nadaljnjih možnosti spodbujanja popravila in za spodbujanje bolj trajnostnih, krožnih izdelkov. Proučene bodo najrazličnejše možnosti v zvezi s pravnimi sredstvi potrošnikov, kot je dajanje prednosti popravilu pred zamenjavo, podaljšanje minimalnega obdobja pogodbene obveznosti za novo ali rabljeno blago, ponovni začetek novega obdobja pogodbene obveznosti po popravilu. Ta prizadevanja bi lahko spremljalo spodbujanje novih potrošniških konceptov in vedenj, kot so sodelovalno gospodarstvo, novi poslovni modeli, ki potrošnikom omogočajo nakup storitve namesto blaga, ali spodbujanje popravil z ukrepi organizacij skupnosti in socialne ekonomije (npr. popravljalne kavarne) in trgov z rabljenimi izdelki. Zagotavljanje boljših in zanesljivejših informacij potrošnikom pogosto pomeni izboljšanje obstoječih orodij. Posodobljene oznake, ki zagotavljajo informacije o izdelkih in napravah, vključenih v direktivo o okoljsko primerni zasnovi in okvir za označevanje z energijskimi nalepkami, bodo pomagale ozaveščati in obvladovati pričakovanja glede energijske učinkovitosti izdelkov, s čimer bodo prispevale k cilju EU o energijski učinkovitosti. Poleg tega bi se lahko uporaba znaka EU za okolje in ozaveščenost o njem spodbujali z ukrepi komuniciranja in partnerstvi z ustreznimi deležniki, vključno s trgovci na drobno, katerih namen bi bil promocija znaka EU za okolje tudi na spletnih tržnicah. Znak EU za okolje bi bil poleg tega razširjen na maloprodajne finančne produkte v skladu z akcijskimi načrtom za financiranje trajnostne rasti iz leta 2018, kar bo potrošnikom omogočalo, da se bodo lahko pri vlaganju v zelene finančne produkte zanesli na zaupanja vreden in verodostojen znak. Poleg tega morajo biti potrošniki bolje zaščiteni pred informacijami, ki niso resnične ali so predstavljene nejasno ali zavajajoče, da bi vzbujale napačen vtis, da je izdelek ali podjetje okolju prijaznejše, in se imenujejo „lažno zeleno oglaševanje“. Ukrepi v zvezi s tem se razvijajo tudi na področju trajnostnega financiranja. Poleg tega bo Komisija predlagala, da podjetja utemeljijo svoje okoljske trditve na podlagi metod okoljskega odtisa izdelkov in organizacij, da bi potrošnikom zagotovili zanesljive okoljske informacije. Komisija bo proučila načine za uvedbo trajnostnega okvira za označevanje, ki bo skupaj z drugimi ustreznimi pobudami zajemal prehranske, podnebne, okoljske in družbene vidike živil. Energetske izbire potrošnikov bodo ključnega pomena za uresničevanje novih podnebnih ciljev za leto 2030 in podnebno nevtralnost do leta 2050. Nova pravila, ki bodo veljala od 1. januarja 2021, bodo izboljšala informacije za potrošnike z orodji za obračunavanje električne energije in neodvisno primerjavo cen, pa tudi z olajševanjem izbir proizvajalcev-odjemalcev in skupnosti na področju energije. Komisija bo predlagala določbe za druge nosilce energije, da bi odjemalcem plina in daljinskega ogrevanja zagotovila podobne pravice. Digitalna preobrazba omogoča tudi druge nove priložnosti za zagotavljanje bolj ciljno usmerjenih in razumljivejših informacij. Cilj razvoja digitalnih potnih listov za izdelke v okviru pobude za trajnostne izdelke bi bil izboljšanje obveščanja potrošnikov o okoljskih in krožnih vidikih izdelka. Širše, digitalne informacije bi lahko opolnomočile potrošnike za preverjanje zanesljivosti informacij, primerjanje izdelkov, hkrati pa bi bile tudi bolj celostne informacije o njihovem vplivu na okolje, na primer o njihovem ogljičnem odtisu. Ukrepi in viri, vključno z ukrepi in viri instrumenta za tehnično podporo za krepitev zmogljivosti v okviru naslednjega večletnega finančnega okvira, bi se morali prav tako uporabljati za podporo pobudam, ki spodbujajo ter udejanjajo čisto, podnebno nevtralno in trajnostno potrošnjo in vedenje. To bi bilo treba storiti na dostopen, inovativen in privlačen način, npr. prek aplikacij za pametne telefone in spletišč , in z uporabo obstoječih orodij . Podjetja, vključno z MSP, bi lahko imela pomembno vlogo pri prizadevanjih za bolj zeleno potrošnjo. Vključevanje ciljev trajnostnega razvoja v podjetniške strategije in procese odločanja bi lahko vodilo v razpoložljivost več trajnostnih izdelkov. Primeri dobrih praks zajemajo spremljanje vplivov na okolje in naravni kapital, odvisnosti in tveganja v celotni vrednostni verigi, vključevanje okoljskih informacij v razkritja potrošnikom in upoštevanje interesov potrošnikov pri odločanju v upravnih odborih. Komisija predvideva, da bo leta 2021 za spodbujanje dolgoročnega, trajnostnega in odgovornega ravnanja podjetij predložila zakonodajno pobudo za trajnostno upravljanje podjetij. Komisija namerava za spodbujanje bolj prostovoljnih ukrepov podjetij sodelovati z gospodarskimi subjekti, da bi jih spodbudila k prostovoljnim obljubam, da bodo razkrili okoljski odtis podjetja potrošnikom, izboljšali trajnostnost in zmanjšali vpliv na okolje. Te obljube bodo razvite v povezavi s prihodnjim evropskim podnebnim paktom. Temeljile bodo na obstoječih metodologijah, orodjih in veljavni zakonodaji . Čez čas bi bili lahko v te obljube vključeni udeleženci iz različnih sektorjev na podlagi vse bolj raznolikih zavez. ·Ukrep 4: Komisija namerava v letu 2021 predstaviti zakonodajni predlog za opolnomočenje potrošnikov za zeleni prehod z boljšimi informacijami o trajnostnosti izdelkov in boljšo zaščito pred nekaterimi praksami, kot sta lažno zeleno oglaševanje in zgodnja zastarelost, ter zakonodajni predlog o utemeljevanju zelenih trditev na podlagi metod okoljskega odtisa. ·Ukrep 5: Komisija namerava z letošnjim letom začeti sodelovati z gospodarskimi subjekti za spodbujanje teh subjektov k prostovoljnim obljubam v zvezi z ukrepi v podporo trajnostni potrošnji, ki bodo presegali pravne zahteve.

·Ukrep 6: Komisija bo od leta 2022 v okviru pregleda direktive o prodaji blaga ocenila načine za nadaljnjo promocijo popravil in nadaljnje spodbujanje bolj trajnostnih, „krožnih“ izdelkov. 3.2. Digitalna preobrazba Primer: Med letoma 2014 in 2019 se je delež uporabnikov interneta v EU, ki so kupili ali naročili blago ali storitve na spletu za zasebno uporabo, povečal s 63 % na 71 %; v petih državah članicah je bil ta delež višji od 80 % . Potrošniki bi morali na spletu uživati enako raven zaščite, kot so je deležni drugje. Za zagotavljanje, da na primer domače pametne naprave ne bodo izpostavljene tveganjem na področju kibernetske varnosti, bi bilo treba pravila prilagoditi povezanemu okolju, spletne ponudbe kreditov pa bi morale zagotavljati potrebne informacije, ki bi jih bilo mogoče brez težav brati ali dostopati do njih na pametnem telefonu. Digitalna preobrazba korenito spreminja življenja potrošnikov, zagotavlja jim več priložnosti ter večjo izbiro blaga in tudi storitev. Hkrati jim lahko otežuje ozaveščeno odločanje in varovanje lastnih interesov. Zbiranje in obdelava osnovnih podatkov se lahko skupaj z analizo vedenja potrošnikov in njihovih kognitivnih pristranskosti uporabljata za napeljevanje potrošnikov k odločitvam, ki so lahko v nasprotju z njihovimi koristmi. To lahko omejuje učinkovitost obstoječih pravil, namenjenih varstvu potrošnikov v digitalnem okolju, med drugim proti nepoštenim poslovnim praksam. Direktiva o boljšem izvrševanju in posodobitvi potrošniškega prava in direktiva o digitalnih vsebinah sta pomembna koraka k obravnavanju nekaterih od teh izzivov. Ob upoštevanju hitrosti tehnološkega napredka in njegovega vpliva na izkušnje potrošnikov so potrebni dodatni ukrepi. Obravnavati je treba poslovne prakse, ki ne spoštujejo pravice potrošnikov do ozaveščenega odločanja, zlorabljajo njihove vedenjske pristranskosti ali izkrivljajo njihov proces odločanja. Te prakse vključujejo uporabo t. i. temnih vzorcev , določenih posamezniku prilagojenih metod, ki pogosto temeljijo na profiliranju, skritem oglaševanju, goljufijah, napačnih ali zavajajočih informacijah in prirejenih ocenah potrošnikov. Za te prakse so potrebne dodatne smernice o uporabi instrumentov potrošniškega prava, kot sta direktiva o nepoštenih poslovnih praksah ter direktiva o pravicah potrošnikov. Navsezadnje bi morali potrošniki na spletu uživati enako raven varstva in poštenosti, kot drugje. Za zagotavljanje, da bi potrošniki v celoti izkoristili znaten potencial digitalne preobrazbe, bi bilo treba pri oblikovanju ali prilagajanju pravil, ki urejajo digitalno gospodarstvo, upoštevati interese potrošnikov. Cilj je dvojen: ustvariti varnejši digitalni prostor za potrošnike, v katerem so njihove pravice varovane, in zagotoviti enake konkurenčne pogoje, ki omogočajo uresničevanje novejših in boljših storitev za vse Evropejce na podlagi inovacij. Prvič, cilj prihodnjega predloga Komisije za novi akt o digitalnih storitvah bo določiti nove in razširjene pristojnosti ter okrepiti odgovornost spletnih posrednikov in platform. Akt o digitalnih storitvah bo zagotovil, da bodo potrošniki enako učinkovito zaščiteni pred nezakonitimi izdelki, vsebino in dejavnostmi na spletnih platformah, kot so drugje. Drugič, za obravnavanje težav, ki se pojavljajo na digitalnih trgih, dovzetnih za nedelovanje, kot je vloga vratarja nekaterih digitalnih platform, namerava Komisija predložiti tudi akt o digitalnih trgih. Ta bi združeval predhodno urejanje digitalnih platform z značilnostmi vratarjev in okvir za raziskovanje dinamičnega trga za proučevanje digitalnih trgov, dovzetnih za nedelovanje. Potrošniki bodo končni uporabniki pravičnejših in konkurenčnejših digitalnih trgov, vključno z nižjimi cenami, boljšimi in novimi storitvami in večjo izbiro. Čeprav lahko umetna inteligenca prinese veliko dobrega, bi lahko nekatere vrste uporabe umetne inteligence kršile pravice potrošnikov in jim škodile . Komisija si po sprejetju bele knjige o umetni inteligenci in spremljevalnem poročilu o odgovornosti in varnosti novih tehnologij prizadeva: üza predlog , ki bi zagotavljal visoko raven varstva interesov potrošnikov in varstvo temeljnih pravic ter gradil zaupanje, potrebno za sprejemanje umetne inteligence v družbi; üza ukrepe v zvezi s civilno odgovornostjo, ki bodo zagotovili, da bodo žrtve, ki so utrpele škodo zaradi uporabe umetne inteligence, v praksi uživale enako raven varstva kot žrtve, ki so utrpele škodo zaradi drugih izdelkov ali storitev. Napredek novih tehnologij in globalizacija proizvodnje in trgovine na drobno, tudi prek spletnih kanalov, odpirata vprašanje, ali obstoječa pravila o varnosti izdelkov zadostujejo za obravnavanje sedanjega razvoja dogodkov in za ustrezno varstvo potrošnikov. Komisija si zdaj prizadeva za številne pobude na področju varnosti novih tehnologij, kot na primer: üpregled direktive o strojih ; üsprejetje delegiranih aktov v okviru direktive o radijski opremi ; ter üpregled direktive o splošni varnosti proizvodov . Direktiva o splošni varnosti proizvodov, ki zagotavlja pravni okvir za varnost neživilskih izdelkov za potrošnike , je bila sprejeta v času, ko so bili izdelki, ki jih poganja umetna inteligenca, in povezane naprave redkost, kar pa danes ne drži več. Tak razvoj dogodkov pomeni izziv za obstoječo opredelitev izdelkov in prinaša nova tveganja ali spreminja način morebitnega uresničevanja obstoječih tveganj, kar bi bilo treba proučiti in ustrezno upoštevati. Tudi naraščanje spletne prodaje prinaša nove izzive, saj organi nimajo vselej na voljo dovolj učinkovitih instrumentov za nadzor spletnega trga. Poleg tega e-trgovanje potrošnikom omogoča neposredni nakup pri subjektih, ki niso iz EU, zaradi česar je težje preverjati varnost izdelkov, ki vstopajo na enotni trg. Prihodnji predlog za pregled direktive o splošni varnosti proizvodov, ki je previden za leto 2021, bi moral zagotoviti zanesljiv odziv na te vse večje izzive. Poleg tega bi lahko splošno sprejeta javna elektronska identiteta – na podlagi izbire potrošnikov, njihovega soglasja in jamstva, da se v skladu s Splošno uredbo o varstvu podatkov njihova zasebnost v celoti spoštuje – potrošnikom omogočila upravljanje dostopa in uporabe njihovih podatkov na popolnoma nadzorovan in varen način. Komisija zdaj pregleduje tak sistem, pri čemer upošteva interese in varstvo potrošnikov . Za obravnavo neupravičenega geografskega blokiranja, ki diskriminira potrošnike EU glede na razdelitev trgov vzdolž nacionalnih meja, Komisija zdaj izvaja svoj prvi kratkoročni pregled uredbe o geografskem blokiranju.

Cilj evropske strategije za podatke je v okviru Splošne uredbe o varstvu podatkov olajšati uveljavljanje pravice posameznikov do prenosljivosti podatkov. Ta pravica bi lahko posameznike jasno postavila v središče podatkovnega gospodarstva, tako da bi jim omogočala prehod med ponudniki storitev, kombiniranje storitev, uporabo drugih inovativnih storitev in izbiro storitev, ki ponujajo najvišjo raven varstva podatkov. Strategija bo tudi spodbujala vzpostavljanje pravega enotnega trga za podatke ter skupnih evropskih podatkovnih prostorov. Poleg tega je sektor maloprodajnih finančnih storitev korenito spremenjen zaradi digitalnega prehoda , pri katerem so bili uvedeni novi trendi in rešitve ter je bila povečana raznolikost ponudbe finančnih produktov in storitev. Netradicionalni ponudniki takih storitev – kot na primer podjetja s področja finančne tehnologije in medsebojni posojilodajalci – so se pridružili tradicionalnim ponudnikom, ki tudi sami čedalje pogosteje uporabljajo kanale spletne prodaje. Novi produkti, kot so kratkoročna, zelo draga posojila, sklenjena za kratko obdobje, ki pa lahko posojilojemalcu povzročijo znatne stroške, se čedalje pogosteje tržijo in prodajajo na spletu. Nove tehnologije, kot so rešitve takojšnjih plačil, lahko sicer potrošnikom prinesejo oprijemljive koristi, vendar pa morda zahtevajo posebne ukrepe za varstvo potrošnikov . Komisija je nedavno objavila pobude, ki bodo izboljšale varstvo potrošnikov pri plačilih. Ta vprašanja se bodo obravnavala v okviru nedavno sprejete strategije EU za mala plačila. Uporaba alternativnih kategorij podatkov skupaj s samodejnim odločanjem za kreditno točkovanje odpira vprašanja o tem, katere podatke bi bilo treba uporabiti za ocenjevanje kreditne sposobnosti potrošnikov, ter poudarja tveganje diskriminacije zaradi odločitev, ki temeljijo na nejasnih algoritmih – vrsto tveganja, ki bo verjetno obravnavana tudi v zgoraj omenjenem pravnem aktu o zahtevah za umetno inteligenco. Poleg tega bi bilo treba pregledati obstoječo zakonodajo, kot so direktiva o potrošniških kreditih, direktiva o stanovanjskih kreditih, direktiva o plačilnih računih in direktiva o trženju finančnih storitev na daljavo, tako da bi odražala čedalje pogostejšo uporabo digitalnih sredstev ter obravnavala zgoraj omenjene izzive. Potrošnike bi morala opolnomočiti, da bodo razumeli produkte ter primerjali in sprejemali ponudbe na spletu, s čimer bi se okrepile inovacije in zaupanje potrošnikov. Namen novega svežnja Komisije o digitalnih financah, vključno s strategijama za digitalne finance in mala plačila, ter zakonodajnih predlogov o kriptoimetjih in digitalni operativni odpornosti finančnega sektorja, je zagotoviti, da bodo potrošniki in podjetja izkoristili inovacije, hkrati pa uživali zaščito. Proučevanje sedanjega razvoja dogodkov na področju digitalne preobrazbe bo tudi del strategije za naložbe za male vlagatelje, ki bi morala biti osredotočena na interese posameznih vlagateljev in je predvidena za prvo polletje 2022. Poleg tega lahko digitalna preobrazba prinese tudi nove izzive, kot je primer, da digitalne rešitve niso zasnovane tako, da bi bile dostopne tudi invalidom. Komisija države članice podpira pri prenosu evropskega akta o dostopnosti. Njegova uporaba do leta 2025 bo invalidom pomagala premagati izzive na področju digitalizacije ter povečala razpoložljivost dostopnih izdelkov in storitev zanje. Nazadnje, digitalna preobrazba od potrošnikov zahteva visoko raven digitalne pismenosti in digitalnih kompetenc, ki bi jih bilo treba spodbujati z izobraževanjem in usposabljanjem v okviru vseživljenjskega učenja, kot je poudarjeno v akcijskem načrtu za digitalno izobraževanje 2021–2027 in njegovih strateških prednostnih nalogah. ·Ukrep 7: Komisija namerava do leta 2022 in po prenovi svojih dokumentov s smernicami za direktivo o nepoštenih poslovnih praksah in direktivo o pravicah potrošnikov proučiti, ali so srednjeročno potrebni dodatna zakonodaja ali drugi ukrepi za zagotavljanje enake pravičnosti na spletu in drugje. ·Ukrep 8: Kot je objavljeno v beli knjigi o umetni inteligenci, Komisija za leto 2021 predvideva predlog za horizontalni pravni akt o zahtevah za umetno inteligenco. ·Ukrep 9: Komisija za leto 2021 načrtuje pripravo predloga za pregled direktive o splošni varnosti proizvodov, da bi obravnavala nove izzive na področju varnosti izdelkov, ki so jih prinesle nove tehnologije in spletna prodaja. Poleg tega namerava Komisija v letu 2021 pripraviti predlog za pregled direktive o strojih. ·Ukrep 10: Komisija za leto 2021 načrtuje pripravo predlogov za pregled direktive o potrošniških kreditih in direktive o trženju finančnih storitev na daljavo, da bi okrepila varstvo potrošnikov v okviru digitalizacije maloprodajnih finančnih storitev. 3.3. Učinkovito izvrševanje in pravna sredstva Primer: Prihodnja direktiva o zastopniških tožbah potrošnikom omogoča, da združijo moči. V prihodnjih zadevah bodo lahko usposobljeni subjekti, ustanovljeni za ta namen, pred sodišči ali upravnimi organi lažje vlagali tožbe v skupnem interesu potrošnikov, tudi v čezmejnih primerih. Tako bodo lahko potrošniki lažje skupaj uveljavljali pravna sredstva v podobnih zadevah, na primer za prirejanje preskusov emisij izpušnih plinov nekaterih dizelskih avtomobilov. Enako kot imajo podjetja pravico prodajati izdelke in zagotavljati storitve vsem potrošnikom na enotnem trgu, bi morali imeti potrošniki kjer koli v EU možnost učinkovitega uveljavljanja svojih pravic v razmerju do teh podjetij. Toda v praksi je pregled spletišč, ki so ga opravili izvršilni organi, pokazal, da se pravice potrošnikov pogosto ne spoštujejo. Med letoma 2007 in 2019 je bilo ugotovljeno, da v povprečju 60 % preverjenih spletišč ni izpolnjevalo osnovnih pravil o varstvu potrošnikov, zaradi česar so bili potrebni popravki . Izvrševanje pravic potrošnikov je v prvi vrsti naloga nacionalnih organov, vendar pa ima EU pomembno usklajevalno in podporno vlogo. Nova uredba o sodelovanju na področju varstva potrošnikov , ki je začela veljati januarja 2020, je močnejša podlaga za skupno ukrepanje EU. Krepi spletne zmogljivosti izvršilnih organov, mehanizme sodelovanja in sistem zbiranja obveščevalnih podatkov za obravnavanje obsežnih kršitev potrošniškega prava EU, zagotavljanje enakomerne ravni varstva potrošnikov in točke „vse na enem mestu“ za podjetja. Komisija bo v okviru uredbe brez oklevanja uporabila svoja pooblastila za sprožitev usklajenih izvršilnih ukrepov v zvezi z vseevropskimi vprašanji, kjer bo to potrebno. V skladu s strateškimi prednostnimi nalogami te agende bo delo usmerjeno v obravnavanje: ·vpliva COVID-19 na pravice potrošnikov (tj. prevare, težave v zvezi s potovanji in izkoriščanje finančne ranljivosti, ki so obstajali že pred pandemijo, vendar so postali bolj pereči) ter ·zavajajočih zelenih trditev in nepoštenih poslovnih praks v zvezi s spletnimi tehnikami vplivanja in prilagajanjem posamezniku. Uredba od Komisije zahteva, da oceni učinkovitost novih pravil do januarja 2023. Poleg tega je EU nedavno pregledala svoj pravni okvir za varstvo potrošnikov. Nova direktiva o boljšem izvrševanju in posodobitvi potrošniškega prava in prihodnja direktiva o zastopniških tožbah bosta precej okrepili pravice potrošnikov, zlasti z zagotavljanjem večje digitalne pravičnosti, strožjih sankcij in učinkovitega mehanizma za vlaganje kolektivnih pravnih sredstev. Za zagotavljanje enotnega izvrševanja po vsej EU in pomoč organom pri boljšem spoprijemanju s težavami, ki so posledica digitalne preobrazbe, bo financiranje dejavnosti za krepitev zmogljivosti nacionalnih organov prednostna naloga programa za enotni trg v okviru novega večletnega finančnega okvira. Komisija namerava financirati projekt za ustanovitev „e-laboratorija EU“ kot platforme, ki bo zagotavljala skupni nabor orodij, ki jih bodo lahko organi uporabili za izvajanje spletnih preiskav in spremljanje nevarnih izdelkov, ki se prodajajo na spletu, z uporabo naprednih rešitev IT, umetne inteligence, tehnik podatkovnega rudarjenja in spletnih pajkov. Poleg tega si bo prizadevala okrepiti zmogljivosti morebitnih prihodnjih usposobljenih subjektov v okviru prihodnje direktive o zastopniških tožbah in nacionalnih potrošniških organizacij kot organov, določenih za poročanje o opozorilih na podlagi uredbe o sodelovanju na področju varstva potrošnikov. Lažje uveljavljanje pravnih sredstev posameznikov bo še naprej prednostna naloga, ki se izvaja s stalnim financiranjem EU in posodabljanjem evropskih potrošniških centrov, alternativnim reševanjem sporov in spletnimi orodji za reševanje sporov. Prilagojeno tehnično podporo za krepitev upravnih zmogljivosti nacionalnih organov je mogoče zagotavljati tudi z instrumentom za tehnično podporo. ·Ukrep 11: Komisija bo državam članicam pomagala pri pravočasnem in učinkovitem prenosu, izvajanju in izvrševanju direktive o boljšem izvrševanju in posodobitvi potrošniškega prava, ki se bo začela uporabljati maja 2022, in prihodnje direktive o zastopniških tožbah po njenem uradnem sprejetju in začetku veljavnosti.

·Ukrep 12: Komisija bo skupaj z nacionalnimi organi leta 2022 in nato vsaki dve leti predstavila skupne prednostne naloge izvrševanja mreže za sodelovanje na področju varstva potrošnikov za obravnavanje težav glede skladnosti, ugotovljenih v različnih sektorjih. ·Ukrep 13: Komisija bo do leta 2022 uporabila nabor inovativnih e-orodij za krepitev zmogljivosti nacionalnih organov za spopadanje z nezakonitimi spletnimi poslovnimi praksami in prepoznavanje nevarnih izdelkov v skladu z načeli evropskega okvira interoperabilnosti. ·Ukrep 14: Komisija bo do leta 2023 ocenila uporabo uredbe o sodelovanju na področju varstva potrošnikov, zlasti da bi ocenila učinkovitost izvrševanja pri obravnavanju vseevropskih praks, ki so v nasprotju s potrošniškim pravom. 3.4. Obravnavanje konkretnih potreb potrošnikov Primer: Leta 2018 je 10 % gospodinjstev v EU zamujalo s plačilom hipoteke, najemnine, položnic za komunalne storitve ali z odplačilom posojila ali pa jim je grozila prezadolženost. Sedanja pandemija še zaostruje položaj številnih prezadolženih potrošnikov. Komisija sodeluje z državami članicami in deležniki pri opredeljevanju in spodbujanju najboljših praks, da bi pomagala potrošnikom v stiski , vključno z boljšim dostopom do svetovanja v primeru zadolženosti. Študije kažejo, da lahko evro, porabljen za svetovanje v primeru zadolženosti, prihrani več kot dva evra socialnih prejemkov. Instrumenti potrošniške politike varujejo vse potrošnike v odnosih s poklicnimi trgovci. Domneva se, da so potrošniki na splošno šibkejša stranka posla in da je zato treba zaščititi njihovo zdravje, varnost in ekonomske interese. Vendar pa so lahko nekatere skupine potrošnikov v nekaterih primerih še posebej ranljive in potrebujejo posebne zaščitne ukrepe. Ranljivost potrošnikov lahko povzročajo socialne okoliščine ali posebne značilnosti posameznih potrošnikov ali skupin potrošnikov, kot so starost, spol, zdravstveno stanje, digitalna in matematična pismenost ali finančni položaj . Nedostopnost lahko starejše ali invalide postavi v položaj izključenosti ali omeji njihove interakcije. Te oblike ranljivosti lahko sedanja pandemija še stopnjuje, vendar pa obstajajo neodvisno od nje. Vse večja finančna ranljivost številnih gospodinjstev v EU je zdaj še posebej zaskrbljujoča. Nedavna raziskava v 21 državah članicah je pokazala, da se je od začetka krize zaradi COVID-19 šest od desetih potrošnikov spopadalo s finančnimi težavami , kar lahko vodi v prezadolženost. Svetovanje v primeru zadolženosti se je izkazalo za učinkovito pri pomoči prezadolženim potrošnikom za ponovno vzpostavitev finančne vzdržnosti ob sočasni zagotovitvi poplačila upnikov. Komisija zbira najboljše prakse v državah članicah, proučuje potencial njihove prenosljivosti ter ugotavlja potrebe po financiranju in priložnosti za financiranje v skladu z novim večletnim finančnim okvirom. Junija 2020 je Komisija objavila tudi posodobljeni evropski kodeks pravilnega ravnanja za ponudnike mikrokreditov . Pregled direktive o potrošniških kreditih bo vključeval ocenjevanje možnosti za izboljšanje pravil za zagotavljanje, da bo kredit odobren le v povezavi s temeljito presojo kreditne sposobnosti potrošnika. Potrošniki bi morali pred sklepanjem pogodb prejeti tudi vse potrebne in ustrezne informacije ter nasvete, da bi se pri sklepanju kreditnih pogodb lahko ozaveščeno odločali. Ti ukrepi so ključni za usklajevanje finančnih potreb potrošnikov z njihovo zmožnostjo poplačila in s tem za zmanjšanje tveganja neplačila in prezadolženosti. Kljub temu morda včasih potrošniki ne zmorejo poplačati dolgov, ko ti zapadejo v plačilo. Skladno s tem bo morda treba oceniti najustreznejše načine za spoprijemanje s prezadolženostjo potrošnikov, vključno z odpustom dolgov . Cenovna dostopnost je ključnega pomena za zagotavljanje dostopa do izdelkov in storitev za potrošnike z nizkimi dohodki, kot to poudarja Evropska mreža za socialno politiko . Nekatere države članice pri obravnavi ljudi z nizkimi dohodki poleg ukrepov socialne zaščite uporabljajo tudi ukrepe za varstvo potrošnikov. Priporočilo Komisije o energijski revščini državam članicam zagotavlja smernice o načinih obravnavanja energijske revščine za opolnomočenje ranljivih odjemalcev energije. Starejši in invalidi imajo posebne potrebe, povezane s potrošnjo. Pomembno je zagotoviti, da so jasne, uporabniku prijazne in dostopne informacije na voljo na spletu in drugje v skladu z zahtevami EU glede dostopnosti za izdelke in storitve . Starejši potrošniki in potrošniki invalidi potrebujejo tudi dostopne izdelke in podporne tehnologije, ki so združljive s prevladujočimi tehnologijami. Pravičen in nediskriminatoren pristop k digitalni preobrazbi bi moral obravnavati potrebe starejših potrošnikov, potrošnikov invalidov ter tistih, ki na splošno ne uporabljajo spleta in so morda manj seznanjeni ali manj spretni z digitalnimi orodji in bolj dovzetni, da postanejo žrtve goljufije. Izkušnje iz nekaterih držav članic kažejo, da so lokalne pobude, ki zagotavljajo svetovanje potrošnikom na podeželskih ali mestnih območjih , med najučinkovitejšimi. Organizacije socialne ekonomije so zaradi svoje bližine lokalnim in podeželskim skupnostim še posebej primerne za obravnavanje teh potreb. Podobne pobude bi se lahko spodbujale s skupnimi ukrepi na ravni EU v skladu s prihodnjim večletnim finančnim okvirom. Otroci in mladoletniki so še posebej izpostavljeni zavajajočim ali agresivnim spletnim poslovnim praksam. Pomembno je vložiti več v vseživljenjsko izobraževanje in ozaveščanje potrošnikov v vseh življenjskih obdobjih, od šole naprej. To bi moralo vključevati tudi spodbujanje finančne pismenosti kot bistvene veščine za opolnomočenje potrošnikov, da bodo sprejemali dobre odločitve o svojih osebnih financah . Boljše usklajevanje ukrepov med ključnimi akterji na nacionalni ravni in ravni EU, ki vključuje vprašanji, kot sta dostop do spletnega izobraževalnega gradiva in krepitev zmogljivosti, bi lahko pomagalo pri vzpostavljanju sinergij, doseganju nenehnih inovacij ter prilagajanju in sprejemanju novih spletnih in pedagoških pristopov, vključno z vzpostavljanjem spletnih platform in oblikovanjem drugih orodij. Otroci so prav tako posebej izpostavljeni tveganjem, povezanim z izdelki . Od vseh izdelkov, ki so bili leta 2019 v sistemu Safety Gate/RAPEX priglašeni kot nevarni, je bilo kar 32 % igrač ali pripomočkov za otroke. Poleg pregleda direktive o splošni varnosti proizvodov in krepitve splošnega okvira bo Komisija razvila posodobljene varnostne zahteve za standarde za izdelke za otroke. Komisija namerava z dejavnostmi usklajenega nadzora trga, ki jih bodo izvajale države članice , podpreti tudi vzorčenje in preskušanje izdelkov za otroke . Poleg tega bo vključila zagotavljanje varnosti otrok in drugih ranljivih skupin v nagrado EU za varnost izdelkov za leto 2021, da bi spodbudila najboljše poslovne prakse na tem področju. Direktiva 2004/113/ES zagotavlja enako obravnavanje moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbe z njimi. To na primer zagotavlja zaščito pred zavrnitvijo dostopa do storitev posojil za nosečnice na podlagi pričakovane morebitne izgube dohodka, pa tudi pred izključevanjem mater samohranilk iz nekaterih finančnih storitev na podlagi domnevnega večjega tveganja neplačila. Poleg tega Direktiva 2000/43/ES določa okvir za boj proti diskriminaciji na podlagi rase ali narodnosti s ciljem, da bi se v državah članicah uveljavilo načelo enakega obravnavanja. Tveganje diskriminacije včasih še povečujejo algoritmi, ki jih uporabljajo nekateri ponudniki blaga in storitev in so lahko oblikovani z določenimi pristranskostmi, ki so pogosto posledica predhodno obstoječih kulturnih ali družbenih pričakovanj. Čeprav lahko to povzroči diskriminacijo potrošnikov na splošno, pa pogosto nekatere skupine prizadene močneje kot druge, in sicer zlasti osebe z manjšinskim etničnim ali rasnim poreklom. Cilj prihodnjega predloga horizontalnega zakonodajnega okvira o umetni inteligenci bo posebna obravnava načina, kako omejiti tveganja vključitve pristranskosti in diskriminacije v algoritemske sisteme. Poleg tega dognanja vedenjske ekonomije kažejo, da na vedenje potrošnikov pogosto vplivajo kognitivne pristranskosti, zlasti na spletu, kar lahko trgovci izkoriščajo v poslovne namene. Take nove oblike tveganj lahko vplivajo na skoraj vse potrošnike. Obveznosti glede preglednosti so zagotovo pomembne pri spopadanju z informacijsko asimetrijo (kot je omenjeno tudi zgoraj pri digitalni preobrazbi), vendar pa je potrebna nadaljnja presoja za določitev potrebe po dodatnih ukrepih za obravnavanje te dinamične oblike ranljivosti. ·Ukrep 15: Od leta 2021 namerava Komisija povečati financiranje ukrepov za povečanje razpoložljivosti in izboljšanje kakovosti svetovalnih storitev v primeru zadolženosti v državah članicah.

·Ukrep 16: Komisija si prizadeva, da bo od leta 2021 podpirala pobude, ki bodo zagotavljale lokalno svetovanje potrošnikom, ki iz strukturnih ali osebnih razlogov nimajo dostopa do podpore in informacij na spletu ali v centralnih informacijskih uradih. ·Ukrep 17: Komisija za leto 2021 predvideva pripravo sklepa Komisije o varnostnih zahtevah, ki jih bodo morali izpolnjevati standardi za pripomočke za otroke in krepitev okvira za varnost izdelkov s predlogom za pregled direktive o splošni varnosti proizvodov. ·Ukrep 18: Komisija bo do leta 2023 razvila strateški pristop k izboljšanju ozaveščenosti in izobraževanja potrošnikov, s katerim bo obravnavala tudi potrebe različnih skupin, med drugim na podlagi pristopa enakega obravnavanja in nediskriminacije. 3.5. Varstvo potrošnikov v svetovnem okviru Primer: Z naraščanjem e-trgovine postaja sodelovanje z mednarodnimi partnerji, zlasti s Kitajsko, vse pomembnejše. Delež nakupov pri prodajalcih zunaj EU se je s 17 % leta 2014 povečal na 27 % leta 2019 . Okrepitev sodelovanja s Kitajsko na področju varnosti izdelkov z akcijskim načrtom s posebnim poudarkom na izdelkih, ki se prodajajo na spletu, lahko pomaga zmanjšati število nevarnih izdelkov, ki se prodajajo neposredno potrošnikom v EU. Proizvodne in vrednostne verige so vse bolj globalne in medsebojno povezane. Na distribucijske in maloprodajne verige vplivata hitra rast spletne trgovine in gospodarstvo platform. Posledično je za zagotavljanje učinkovitega varstva potrošnikov pomembno tesno mednarodno sodelovanje med organi in vsemi akterji v dobavni verigi. Hkrati je za EU pomembno, da na mednarodni ravni izstopa po visoki ravni varstva potrošnikov, ki je evropska vrednota in vzor. Zagotavljanje varnosti uvoza in varstva potrošnikov v EU pred nepoštenimi poslovnimi praksami s strani subjektov izven EU zahteva okrepljeno ukrepanje doma z močnejšimi orodji za nadzor trga in tesnejše sodelovanje z organi v partnerskih državah EU. Veliko število nevarnih izdelkov, ki so na voljo v EU, prihaja iz tretjih držav. Tako je bilo na primer leta 2019 64 % opozoril sistema Safety Gate/RAPEX povezanih z izdelki, proizvedenimi zunaj EGP, pogosto na Kitajskem. Komisija je od leta 2006 vključena v sodelovanje na področju varnosti izdelkov prek sistema RAPEX-Kitajska, to pa je pomagalo zmanjšati število nevarnih izdelkov, čeprav so na splošno številke še vedno zelo visoke. Sodelovanje in izmenjava podatkov o nevarnih izdelkih z državami s podobnimi trgi bi bila lahko še en način za zagotavljanje varnosti potrošnikov v EU. Tako bi lahko države članice bolje usmerjale svoje dejavnosti ter obravnavale nova in nastajajoča tveganja. Za pomoč pri teh prizadevanjih je Komisija pripravila dogovore o redni izmenjavi informacij o nevarnih izdelkih s Kanado. Uporablja tudi pomemben potencial trgovinske politike in razpravlja o vključitvi podobne izmenjave na področju varnosti in skladnosti neživilskih izdelkov ter povezanega nadzora trga v trgovinske sporazume, ki se trenutno pripravljajo (npr. z Avstralijo, Novo Zelandijo in s Čilom). Enako pomembno si je prizadevati za tesno sodelovanje z državami v evropskem sosedstvu in na Zahodnem Balkanu. Slednje je zlasti pomembno zaradi njihove geografske bližine in procesa usklajevanja s pravnim redom EU na področju varstva potrošnikov in varnosti. Visoki standardi varstva potrošnikov EU so lahko zgled drugim državam z manj naprednimi strukturami za varstvo potrošnikov in bi jih bilo treba spodbujati pri oblikovanju mednarodnih programov. Na primer, nekatere države, ki niso članice EU, so izrazile veliko zanimanje za sprejetje sistema, podobnega sistemu EU Safety Gate/RAPEX. Komisija v zvezi s tem zagotavlja zakonodajno podporo in sodeluje pri dejavnostih krepitve zmogljivosti. Večstransko sodelovanje pri vprašanjih glede potrošnikov je ključnega pomena za spodbujanje visoke ravni zaščite in varnosti na mednarodni ravni in za varstvo potrošnikov v svetovnem merilu. Za doseganje teh ciljev bo Komisija v sodelovanju z državami članicami še naprej izkoriščala svoj vpliv v mednarodnih organizacijah, kot so Svetovna trgovinska organizacija (STO), Konferenca ZN za trgovino in razvoj (UNCTAD) ali Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD). ·Ukrep 19: Za leto 2021 si Komisija prizadeva razviti akcijski načrt s Kitajsko za okrepljeno sodelovanje na področju varnosti izdelkov, ki se prodajajo na spletu. ·Ukrep 20: Komisija si bo od leta 2021 prizadevala za razvoj zakonodajne podpore, tehnične pomoči in krepitve zmogljivosti za partnerske države EU, vključno z Afriko. 4.Upravljanje Ta agenda določa predloge ukrepov Komisije za spodbujanje prednostnih nalog potrošniške politike, ki bi jih lahko EU in njene države članice uresničevale naslednjih pet let in pozneje. Njen uspeh bo odvisen od širokega partnerstva, ki bo vključevalo vse zadevne deležnike. Ta nova vizija sodelovanja med EU in državami članicami na področju prednostnih političnih nalog pomeni nov okvir za okrepljeno sodelovanje, s katerim bo mogoče uresničiti konkretne ukrepe. Temeljiti bi moral na letnih prednostnih nalogah, o katerih bo potekala razprava na letni konferenci o varstvu pravic potrošnikov, ki se je ob svetovnem dnevu potrošnikov udeležijo vsi deležniki . Na konferenci bi bilo treba pregledati napredek, dosežen v preteklem letu, ter določiti prednostne cilje za naslednje leto. Komisija si bo prizadevala za redno razpravo z Evropskim parlamentom, Evropskim ekonomsko-socialnim odborom in Odborom regij. Prav tako bo tesno sodelovala z državami članicami v okviru obstoječih mrež , delovnih skupin ali ad hoc projektnih skupin. Komisija bo v zvezi s tem tesno sodelovala z nacionalnimi organi, da bi zagotovila natančno usklajevanje ukrepov in čim boljšo uporabo ustreznih razpoložljivih sredstev na ravni EU in nacionalni ravni. Izmenjava rezultatov raziskav in znanstvenih projektov ter tudi podatkov med državami članicami in Komisijo bi lahko prispevala k trdni zbirki dokazov na podlagi zadevnih podatkov. To delo bi moralo spremljati tesno in uspešno sodelovanje s ključnimi deležniki, vključno s potrošniškimi organizacijami, industrijo in akademiki. Močne potrošniške organizacije na ravni Unije in nacionalni ravni so bistveni partnerji pri oblikovanju dela v okviru te agende, doseganju potrošnikov in podpori potrošnikom. Komisija bo ustanovila novo svetovalno skupino za potrošniško politiko, ki bo preverila napredek in razmislila o prednostnih nalogah za prihodnje leto v obliki prispevka k razpravam na konferenci o varstvu pravic potrošnikov. Združiti bi morala vse deležnike, hkrati pa tudi omogočati ciljne razprave, na primer med potrošniškimi organizacijami in javnimi organi. Prizadevati bi si bilo treba za najrazličnejše oblike sodelovanja s podjetji, tudi prek dejavnosti usposabljanja, izmenjave dobrih praks ter srečanj s podjetji, vključenimi v prostovoljne obljube.