1. Uvod

Strategija notranje varnosti (v nadaljnjem besedilu: SNV) iz leta 2010[1] je bila določena, da bi se Evropska unija lahko odzvala na obstoječe in nastajajoče grožnje za varnost evropske družbe, državljanov in organizacij EU.

Cilj strategije je opredeliti izzive za notranjo varnost EU ob upoštevanju, da so številni izzivi za varnost v današnjem času čezmejni in medsektorski ter da se nobena država članica ne more sama učinkovito odzvati na te grožnje. Strategija ob doslednem spoštovanju temeljnih pravic določa tudi skupna načela in smernice, ki podpirajo evropski model varnosti ter so usmerjeni v nadaljnji razvoj skupnih orodij in politik na podlagi bolj celovitega pristopa.

Sporočilo Komisije z naslovom „Izvajanje strategije notranje varnosti EU“[2] določa pet glavnih strateških ciljev, ki jih morajo EU in države članice doseči za večjo učinkovitost pri preprečevanju hudih kaznivih dejanj in organiziranega kriminala, terorizma in kibernetske kriminalitete ter boju proti njim, pri krepitvi upravljanja zunanjih meja EU ter pri povečanju odpornosti na naravne nesreče in nesreče, ki jih povzroči človek. Na ravni EU ter na nacionalni in mednarodni ravni so bili predvideni posebni ukrepi.

Komisija je leta 2011[3] in leta 2013[4] poročala o izvajanju SNV ter ukrepe in priporočila prilagodila novemu razvoju dogodkov. Poročili se osredotočata na prizadevanja na ravni EU in poročata o doseženem napredku ter o trenutnih in prihodnjih izzivih.

Komisija v svojem zadnjem sporočilu navaja, da bo „[n]aslednje in zadnje poročilo o izvajanju strategije notranje varnosti (SNV) [...] predstavljeno v sredini leta 2014. V poročilu bo podana ocena, ali so bili izpolnjeni cilji SNV, navedeni pa bodo tudi prihodnji izzivi na področju notranje varnosti.“

V skladu z navedenimi sklepi in ob upoštevanju ocen iz prejšnjih dveh poročil je cilj tega tretjega in končnega poročila o SNV za obdobje 2010–2014 dvojni. Prvič, ocenjuje ukrepe, ki se od leta 2010 izvajajo v okviru petih strateških ciljev SNV. Drugič, opredeljuje možne prihodnje izzive, medsektorske cilje in nastajajoče grožnje glede na prenovljeno strategijo notranje varnosti, ob upoštevanju Sporočila Komisije z naslovom „Odprta in varna Evropa: Doseganje rezultatov“[5], v katerem so predstavljeni predlogi za prihodnjo agendo EU za notranje zadeve.

Komisija je pri pripravi tega poročila upoštevala resolucijo Evropskega parlamenta o drugem poročilu o SNV[6].

2. Glavni dosežki pri izvajanju SNV v obdobju 2010–2014

Spodbujanje evropske notranje varnosti je v zadnjih letih z izvajanjem SNV in ciljno usmerjenih strategij dobilo nov zagon.

V nadaljevanju je navedenih pet strateških ciljev v okviru SNV za obdobje 2010–2014: (1) razbitje mednarodnih kriminalnih mrež, (2) preprečevanje terorizma, radikalizacije in rekrutiranja, (3) zvišanje kibernetske varnosti državljanov in podjetij, (4) povečanje varnosti z upravljanjem meja ter (5) povečanje odpornosti Evrope na krize in nesreče.

Od leta 2010 je bil v okviru teh ciljev dosežen pomemben napredek, kot prikazujejo poročili Komisije o SNV in to poročilo. SNV za obdobje 2010–2014 je v zadnjih letih temelj pobud EU o notranji varnosti. Prispevala je k dodatnemu povečanju zmogljivosti EU, držav članic in drugih zainteresiranih strani ter izboljšanju operativnega sodelovanja med državami članicami. Prispevala je tudi k večjemu medsektorskemu pristopu na vseh ravneh.

Pri izvajanju strategije se je bilo treba soočiti z več izzivi. Zaradi finančne krize v Evropi in posledičnih proračunskih omejitev se je zmanjšala razpoložljivost sredstev. Nove tehnologije so zainteresiranim stranem na področju varnosti zagotovile nove priložnosti, hkrati pa so ustvarile nove grožnje, vključno s hitro rastočo grožnjo kibernetske kriminalitete in potrebo po oblikovanju celovitega pristopa k boju proti njej. Obtožbe o obsežnih programih zbiranja obveščevalnih podatkov, čeprav to ni neposredno povezano s sodelovanjem na področju kazenskega pregona, so povzročile poglobljeno razpravo o pogojih, pod katerimi bi bilo treba doseči varnost. S tem se je še povečala odločenost, da je treba zaščititi vzajemno zaupanje, opredeliti bolj vključujočo varnostno politiko in okrepiti vključevanje temeljnih pravic v politike notranje varnosti. V zvezi z zunanjo razsežnostjo varnosti se je morala EU nazadnje spopasti z učinki regionalnih sporov in velikih političnih sprememb, kot so arabska pomlad, spori v podsaharski Afriki in spor v Siriji, ki so vplivali na notranjo varnost EU.

Navedeni izzivi so potrdili potrebo po SNV, ki se učinkovito izvaja v okviru splošnih pobud in pobud, povezanih z vsakim izmed petih posebnih ciljev.

Zakonodajni mehanizmi in mehanizmi sodelovanja zdaj zagotavljajo skupna orodja za boljše varovanje evropskih družb in gospodarstev pred hudimi kaznivimi dejanji in organiziranim kriminalom. Okrepljen kazenski pregon in pravosodno sodelovanje sta se izkazala za ključna v odzivih na skupne grožnje, kot so trgovina z ljudmi, terorizem, kibernetska kriminaliteta in korupcija.

Veliko truda je bilo vloženega v povečanje uporabe večdisciplinarnega in celovitega pristopa, ki je eden izmed ključnih ciljev SNV, da bi se obravnavali čedalje bolj kompleksni izzivi za varnost. Izvedene so bile pobude za združitev zainteresiranih strani ter za razvoj in utrditev sinergij med politikami in ukrepi.

Leta 2010 je začel delovati Stalni odbor za notranjo varnost (v nadaljnjem besedilu: COSI), ki je bil ustanovljen z Lizbonsko pogodbo. COSI postopno postaja središčna točka celovitega operativnega pristopa, ki temelji na več agencijah, k notranji varnosti EU. Postati mora operativnejši v smislu usklajevanja dela držav članic, Komisije in agencij EU. Z nadaljnjim sodelovanjem s Političnim in varnostnim odborom (v nadaljnjem besedilu: PVO) EU bi se bolje povezali zunanja in notranja razsežnost notranje varnosti.

2.1. Glavni dosežki v zvezi s posameznimi cilji v obdobju 2010–2014

2.1.1. Cilj 1: Razbitje mednarodnih kriminalnih mrež

V SNV so opredeljeni trije glavni ukrepi: 1) opredelitev in odstranitev kriminalnih mrež, 2) zaščita gospodarstva pred vdorom kriminala v gospodarstvo in 3) zaseg premoženja, pridobljenega s kaznivim dejanjem.

Tako je bilo vloženega veliko truda v nadaljnji razvoj policijskega preiskovanja na podlagi obveščevalnih podatkov ter v povečanje sodelovanja med organi kazenskega pregona in z drugimi organi. Najboljši primer je razvoj in izvajanje cikla oblikovanja politike EU za boj proti hudim kaznivim dejanjem in organiziranemu kriminalu[7]. Države članice EU ob podpori institucij in agencij EU ter predvsem na podlagi ocene Europola o ogroženosti zaradi hudih kaznivih dejanj in organiziranega kriminala[8] opredelijo prednostne naloge[9], določijo strateške cilje v večletnih načrtih in razvijejo letne operativne načrte, ki se bodo izvedli.

Agencije za pravosodje in notranje zadeve so bile okrepljene, zaradi česar se je povečala operativna podpora Europola[10] in Eurojusta[11] v preiskavah, vključno s skupnimi preiskovalnimi enotami[12], strateškimi in operativnimi analizami ter predlogi za novo pravno podlago[13] za obe agenciji. Tako namenske mreže za čezmejno izvrševanje zakonodaje kot skupne preiskovalne enote so bile dodatno razvite in so prejemale (finančno) podporo. Finančna podpora EU, zlasti finančni program „Preprečevanje kriminala in boj proti njemu“, je državam članicam pomagala okrepiti čezmejno sodelovanje.

Vzpostavljeni so bili celoviti politični okvirji za različne kriminalne pojave, ki zagotavljajo smernice za sodelovanje med vsemi zainteresiranimi stranmi. S strategijo EU na področju drog za obdobje 2013–2020[14] je bila obnovljena usmeritev na področju boja proti nedovoljenemu prometu s prepovedanimi drogami, vključno s spreminjajočo se dinamiko na trgih prepovedanih drog. Na podlagi zakonodajnih predlogov o novih psihoaktivnih snoveh se obravnava hitro razvijajoča se grožnja novih prepovedanih drog[15]. Poleg tega je bilo prvo poročilo EMCDDA in Europola o trgih prepovedanih drog, ki je bilo objavljeno januarja 2013, pomemben korak pri opredelitvi nastajajočih trendov in spodbujanju sinergij med agencijami[16].

Politika EU na področju trgovine z ljudmi – ki uporablja celovit in večdisciplinarni pristop (preprečevanje, varstvo, pregon, partnerstva) – je izražena v direktivi iz leta 2011 o preprečevanju trgovine z ljudmi in boju proti njej ter zaščiti njenih žrtev[17]. Izvaja se Strategija EU za odpravo trgovine z ljudmi (2012–2016)[18], ki jo je sprejela Komisija in potrdil Svet[19]. Leta 2013 je bila vzpostavljena platforma civilne družbe EU za boj proti trgovini z ljudmi, ki vključuje več kot 100 organizacij.

Direktiva o boju proti spolni zlorabi in spolnemu izkoriščanju otrok ter otroški pornografiji[20], s katero so se uskladila kazniva dejanja in zagotovile minimalne kazni, je začela veljati 13 decembra 2011. Njen cilj je tudi boj proti otroški pornografiji na spletu in spolnemu turizmu.

V zvezi z obravnavanjem dobičkonosne motivacije kriminala so bili sprejeti pomembni protiukrepi, na primer vzpostavitev uradov za odvzem premoženjske koristi v državah članicah in njihovo čezmejno sodelovanje[21], predlog četrte direktive proti pranju denarja[22] skupaj z uredbo o prenosu sredstev[23] ter dogovor o novi direktivi o zamrznitvi in zaplembi premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem[24]. Na podlagi vseevropskega mehanizma poročanja o korupciji in ocene o korupciji je bilo februarja 2014 objavljeno prvo poročilo o boju proti korupciji v EU[25]. V tem poročilu je za vsako državo članico pojasnjeno, kateri protikorupcijski ukrepi se izvajajo, kateri so uspešni ter kaj bi bilo mogoče izboljšati in kako. Poziva k okrepljenim standardom integritete in predlaga izboljšave mehanizmov nadzora na področju javnih naročil.

Komisija se zaveda grožnje nezakonite uporabe strelnega orožja za varnost državljanov, zato je v svojem sporočilu[26] opredelila več načinov, kako lahko EU pomaga državam članicam okrepiti prizadevanja za zmanjšanje te grožnje. EU je ratificirala Protokol ZN o strelnem orožju[27].

Zmanjšati je treba tveganja ponarejenega in podstandardnega blaga zaradi finančnih posledic za zakonito gospodarstvo in vladne proračune ter zdravja državljanov. Na podlagi tega je bil sprejet nov sklop ukrepov, na primer sprejetje carinskega akcijskega načrta EU za boj proti kršitvam pravic intelektualne lastnine[28] v letih 2013 do 2017 in ukrep EU za boj proti tihotapljenju cigaret[29].

Direktiva o evropskem preiskovalnem nalogu v kazenskih zadevah določa skupni mehanizem Evropske unije za pridobivanje kakršnih koli dokazov v kazenskih zadevah[30]. Pravosodni organi lahko na primer enake organe v drugih državah članicah zaprosijo za zaslišanje prič, hišno preiskavo ali spremljanje bančnih računov. Ukrep uvaja tudi samodejno vzajemno priznavanje preiskovalnih nalogov in omejuje možnosti druge države članice za zavrnitev izvedbe naloga.

Pomemben napredek je bil dosežen na področju izmenjave informacij o čezmejnem izvrševanju zakonodaje. Države članice so postopno izvajale zdajšnje pobude, kot sta sklep k Prümski pogodbi[31] in švedska pobuda[32]. Organom kazenskega pregona je bil dodeljen strogo urejen dostop do nekaterih informacijskih sistemov, na primer do zbirke podatkov EURODAC s podatki o prstnih odtisih[33]. Komisija je decembra 2012 vložila sporočilo o evropskem modelu za izmenjavo informacij (EIXM)[34]. Komisija tesno sodeluje z državami članicami in Europolom, da bi se podprlo izvajanje modela EIXM.

Komisija je predložila predlog za direktivo o ureditvi obdelave podatkov EU iz evidence podatkov o potnikih s strani držav članic za namene kazenskega pregona[35]. Pomembno je, da se predlagana direktiva končno sprejme.

Agencije EU so uvedle okrepljeno usposabljanje organov kazenskega pregona za povečanje individualnih in skupnih zmogljivosti[36]. Komisija je kot nov pristop k usposabljanju predstavila evropski program usposabljanja na področju kazenskega pregona (LETS)[37]. Ta temelji na štirih sklopih učenja[38], njegov cilj pa je usposabljanje raznovrstnih uslužbencev organov pregona (policistov, mejnih policistov, carinskih uradnikov) na različnih položajih, vključno s programi izmenjave.

2.1.2. Cilj 2: Preprečevanje terorizma ter obravnavanje radikalizacije in rekrutiranja

Leta 2010 so bili določeni trije ključni ukrepi: 1) pooblastiti skupnosti za preprečevanje radikalizacije in rekrutiranja, 2) onemogočiti dostop teroristov do sredstev in gradiva ter spremljati njihove transakcije ter 3) zavarovati promet.

Komisija je v zvezi s sodelovanjem s skupnostmi, lokalnimi organi in civilno družbo sprejela različne ukrepe. Septembra 2011 je vzpostavila mrežo za ozaveščanje o radikalizaciji (v nadaljnjem besedilu: RAN[39]), ki lokalne delavce na terenu pooblašča za obravnavanje težav v zvezi z radikalizacijo in rekrutiranjem. Januarja 2014 je sprejela sporočilo o preprečevanju radikalizacije, ki vodi v terorizem in nasilni ekstremizem[40]. Predlagane dejavnosti vključujejo preventivne ukrepe in ukrepe za večanje odpornosti ter za pomoč radikalcem pri umiku iz nasilja in deradikalizaciji. Hkrati je Komisija objavila zbirko dobrih praks in pristopov, opredeljenih v RAN.

Komisija se je na perečo težavo tujih borcev, ki potujejo na konfliktna območja (zlasti v Sirijo), odzvala z raznovrstnimi ukrepi, vključno z oblikovanjem smernic o dobrih praksah v okviru RAN.

Komisija je pozorno spremljala izvajanje programa EU in ZDA za sledenje financiranja terorističnih dejavnosti (v nadaljnjem besedilu: TFTP[41]), ki se je končalo leta 2010. TFTP, ki ga čedalje pogosteje uporabljajo tudi EU in države članice, se je izkazal za pomembno orodje, ki omogoča prepoznavo in sledenje teroristov ter njihovih podpornih mrež po vsem svetu[42].

Veliko truda je bilo vloženega v zagotovitev varnosti z zaščito in odkrivanjem nevarnih snovi, kot so eksplozivi in KBRJ-učinkovine, na podlagi stalnega izvajanja dveh akcijskih načrtov[43] ter uredbe o trženju in uporabi predhodnih sestavin za eksplozive[44]. Uporabljati se je začel nov pristop k izvajanju Evropskega programa za varovanje kritične infrastrukture (v nadaljnjem besedilu: EPCIP)[45], ki se osredotoča na preprečevanje, pripravljenost, odzivanje in zlasti na medsebojno odvisnost sektorjev.

Dejavnosti ocene tveganja na področju varovanja letalstva so bile razširjene na širok sklop tveganj, povezanih s potniki[46]. Metodologija, ki so jo skupaj oblikovali strokovnjaki iz držav članic in Center EU za analizo obveščevalnih podatkov, zagotavlja referenčni okvir za prihodnje delo na tem področju. Mreža Airpol in Komisija sta nadaljevali tudi razvoj smernic EU o zaščiti letališč kot mehkih tarč.

Državam članicam so pri spopadanju z raznimi kriznimi razmerami, kot so teroristični napadi na Norveškem, v Burgasu in Toulousu, ob njihovem pojavu podporo nudili Europol, Eurojust, IntCen in platforme kazenskega pregona, kot je ATLAS. Evropska mreža ATLAS, ki vključuje posebne intervencijske enote v 28 državah članicah EU, je dodatno razvijala svoje zmogljivosti. Aprila 2013 je uspešno izvedla skupno vajo, v kateri se je odzvala na simuliran usklajen teroristični napad v devetih državah članicah[47].

2.1.3. Cilj 3: Zvišanje ravni varnosti v kibernetskem prostoru za državljane in podjetja

V SNV so opredeljeni trije glavni ukrepi: 1) krepitev zmogljivosti na področju kazenskega pregona in pravosodja, 2) sodelovanje z industrijo za okrepitev vloge in varstvo državljanov ter 3) povečanje zmožnosti obravnavanja kibernetskih napadov.

Ocena ogroženosti zaradi hudih kaznivih dejanj in organiziranega kriminala izpostavlja, kako dobičkonosna kibernetska kriminaliteta omogoča veliko raznovrstnih kaznivih dejanj. Poleg tega je posebna raziskava Eurobarometra o kibernetski varnosti[48] pokazala, da so evropski državljani seznanjeni z grožnjo, pri čemer je 76 % rezidentov EU navedlo, da se je tveganje, da bodo postali žrtev kibernetske kriminalitete, v zadnjih dvanajstih mesecih povečalo. V odziv na to grožnjo so bili sprejeti ukrepi.

EU je sprejela direktivo o napadih na informacijske sisteme[49], ki usklajuje kazensko pravo držav članic na področju teh kaznivih dejanj – npr. nezakonit dostop do informacijskih sistemov, nezakonito poseganje v sisteme in podatke ter nezakonito prestrezanje podatkov – in olajšuje sodelovanje med organi kazenskega pregona.

V strategiji za kibernetsko varnost v EU[50], ki je bila sprejeta februarja 2013, je opredeljena vizija o EU kot o najvarnejšem spletnem okolju na svetu. Pozdravila sta jo tako Svet[51] kot Evropski parlament[52]. Med drugim poudarja sodelovanje javno-zasebnega sektorja pri krepitvi preprečevanja in odpornosti. Komisija je pripravila prvo poročilo o doseženem napredku in še vedno dopolnjuje ukrepe iz strategije. Predlagala je tudi direktivo o varnosti omrežij in informacij[53], katere cilj je povečati nacionalno odpornost in okrepiti sodelovanje na področju kibernetskih incidentov.

Evropski center za boj proti kibernetski kriminaliteti (v nadaljnjem besedilu: EC3) pri Europolu je začel delovati v začetku leta 2013. EC3 postaja informacijska točka za vprašanja v zvezi s kibernetsko kriminaliteto ter z državami članicami, Eurojustom in tretjimi državami sodeluje pri številnih uspešnih preiskavah[54]. V okviru svetovalnih skupin na področju spletne varnosti in finančnih storitev sodeluje tudi z zasebnim sektorjem. Komisija je konvencijo o kibernetski kriminaliteti, sklenjeno v Budimpešti, še naprej zagovarjala kot okvir za mednarodno sodelovanje na področju boja proti kibernetski kriminaliteti in kot model za nacionalne zakone.

Komisija je v sodelovanju z ZDA leta 2012 vzpostavila Svetovno zavezništvo proti spolni zlorabi otrok na internetu[55], to zdaj vključuje 53 držav, ki si prizadevajo za izboljšanje identifikacije žrtev, uspešnejši pregon storilcev kaznivih dejanj, povečanje ozaveščenosti in zmanjšanje števila podob spolne zlorabe otrok, ki so na voljo na spletu.

Veliko je še treba storiti na področju hitro rastoče kibernetske kriminalitete. Vendar ti ukrepi že prispevajo k varnejšemu spletnemu okolju za državljane in podjetja.

2.1.4. Cilj 4: Povečanje varnosti z upravljanjem meja

V SNV so opredeljeni štirje glavni ukrepi: 1) uporaba celotnega potenciala sistema EUROSUR, 2) povečanje prispevka agencije Frontex na zunanjih mejah, 3) uvedba skupnega obvladovanja tveganja za pretok blaga čez zunanje meje in 4) izboljšanje sodelovanja med agencijami na nacionalni ravni.

Cilj dejavnosti EU za izvedbo teh glavnih ukrepov je bil zaščititi temeljne pravice in svoboščine, kot so prosto gibanje oseb v schengenskem območju ter prost pretok blaga in storitev na notranjem trgu, in hkrati okrepiti notranjo varnost EU. To je bilo doseženo z izkoriščanjem sinergij med politikami upravljanja meja v zvezi z osebami in blagom ter skupnim obravnavanjem upravljanja migracij in boja proti kriminaliteti v okviru izvajanja celovite strategije upravljanja meja. Ukrepi za večjo seznanjenost mejnih policistov, carinskih uradnikov, policistov in drugih organov z razmerami na kopnem, na morju in v zraku zdaj zagotavljajo trdnejšo podlago za določitev ter sprejetje sorazmernih in učinkovitih ukrepov na mejah EU. Pomemben ukrep je začetek delovanja sistema EUROSUR[56] ob koncu leta 2013, tj. večnamenskega sistema za odkrivanje in preprečevanje čezmejne kriminalitete ter prispevanje k reševanju življenj migrantov na zunanjih mejah schengenskega območja.

Drugi ukrep je začetek veljavnosti nove zakonodaje o upravljanju schengenskega območja[57]. Njen namen je izboljšati vrednotenje in spremljanje, zagotoviti potrebno podporo državam članicam in odpraviti morebitne pomanjkljivosti, da se ohrani vzajemno zaupanje na schengenskem območju.

Razne analize agencije Frontex in uvedba druge generacije schengenskega informacijskega sistema (v nadaljnjem besedilu: SIS II)[58] dodatno prispevajo k boljšemu znanju. SIS II vključuje izboljšane funkcionalnosti za podporo analize informacij.

K prostemu gibanju oseb prispeva uvedba vizumskega informacijskega sistema (v nadaljnjem besedilu: VIS)[59] in svežnja ukrepov o pametnih mejah[60], ki vključuje zakonodajne predloge o sistemu vstopa/izstopa (SVI) in programu za registrirane potnike (PRP), oba trenutno v obravnavi.

V zvezi s hitrim uvozom in izvozom blaga ter zaščito notranjega trga se zdaj pripravlja pobuda o upravljanju varnosti dobavne verige in obvladovanju tveganja[61].

Za zagotovitev zmogljivosti za podporo držav članic EU je bila agencija Frontex okrepljena s sprejetjem revidirane pravne podlage[62]. Agencija Frontex zagotavlja okrepljeno operativno podporo državam članicam pod velikim migracijskim pritiskom, na primer na grško-turški meji in na Egejskem morju. Z ukrepi v okviru delovne skupine EU za Sredozemlje[63] se zagotavlja obsežna podpora za zaščito življenj migrantov in poleg tega za zmanjšanje bremena najbolj prizadetih držav članic EU v Sredozemlju.

2.1.5. Cilj 5: Povečanje odpornosti Evrope na krize in nesreče

V SNV so opredeljeni štirje glavni ukrepi: 1) polna uporaba solidarnostne klavzule, 2) oblikovanje pristopa k ocenjevanju groženj in tveganj, ki upošteva vse nevarnosti, 3) povezovanje različnih središč za presojo razmer in 4) razvoj evropskih zmogljivosti za odzivanje na nesreče.

Za zagotovitev učinkovitega in uspešnega odzivanja v kriznih razmerah je bilo treba odgovoriti na ključna vprašanja (kdo je odgovoren za kaj, kdaj, kje in kako) in zagotoviti medsektorski pristop.

Na podlagi tega sta Komisija in ESZD predložila skupni predlog[64] za sklep Sveta o izvajanju solidarnostne klavzule, uvedene z Lizbonsko pogodbo (člen 222 PDEU), o katerem trenutno razpravljata z državami članicami. Solidarnostna klavzula bo zagotovila krovni okvir odzivanja v primeru, „če je država članica žrtev terorističnega napada, naravne nesreče ali nesreče, ki jo je povzročil človek“.

Nov mehanizem civilne zaščite EU[65], ki ga je Svet sprejel 17. decembra 2013, prispeva k vzpostavitvi evropskih zmogljivosti za odzivanje na nesreče. Temelji na predhodno odrejenih sredstvih držav članic in boljšem načrtovanju, pomagal pa mu bo Center za usklajevanje nujnega odziva, ki je začel delovati maja 2013.

Razvijajo se nacionalne ocene tveganja v skladu s smernicami Komisije iz leta 2010[66]. Komisija je aprila 2014 objavila prvi pregled naravnih nesreč in nesreč, ki jih povzroči človek, v EU, v katerega je vključila informacije o 12 glavnih naravnih tveganjih in tveganjih, ki jih povzroči človek, iz približno 17 nacionalnih ocen tveganja, ki so jih pripravile države članice. Vsebino dopolnjujejo informacije o povezanih politikah EU in rezultati zadevnih raziskovalnih ukrepov, ki jih finančno podpira EU[67].

K okrepitvi zmogljivosti EU za obvladovanje tveganja na področju javnega zdravja bo prispeval Sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje[68].

Za podporo držav članic se je povečalo sodelovanje na ravni EU med večsektorskimi centri in centri za posamezni sektor v okviru Komisije in zadevnih agencij. K sodelovanju je prispeval novi okvir za izmenjavo zaupnih informacij[69].

V okviru ureditev za celovito politično odzivanje v kriznih razmerah[70], ki jih je Svet sprejel 13. junija 2013, je zdaj na politični ravni EU v primeru večjih kriz mogoče prilagodljivejše odzivanje in odzivanje, ki se lahko nadgradi.

2.1.6. Spoštovanje temeljnih pravic pri izvajanju SNV

Temelj SNV je spoštovanje in zaščita pravic in svoboščin državljanov EU in oseb, ki prebivajo v EU. To je bilo določeno na podlagi Lizbonske pogodbe in zahteve za zagotovitev učinkovitega izvajanja Listine EU o temeljnih pravicah[71]. V ta namen je Komisija sprejela strategijo za učinkovito izvajanje Listine o temeljnih pravicah v Evropski uniji[72] in pozneje spremljala izvajanje strategije, vključno z letnimi poročili[73].

Komisija je v okviru svojih ocen učinka razvila operativne smernice o upoštevanju temeljnih pravic[74]. V okviru svojega novega portala evropskega e-pravosodja[75] je zagotovila tudi dostop do informacij o pravnih sredstvih v vseh državah članicah EU. Skupaj s Svetom Evrope je sprejela pomembne korake za zagotovitev pristopa EU k Evropski konvenciji o človekovih pravicah (v nadaljnjem besedilu: EKČP)[76]. Ob upoštevanju potrebe po varstvu osebnih podatkov (člen 8 Listine) je Komisija leta 2012 predlagala sveženj za varstvo podatkov EU[77]. Ta zakonodaja, ki je trenutno v obravnavi, bo vplivala na način zagotavljanja notranje varnosti EU.

Ta bolj institucionalni razvoj dogodkov so spremljala druga, v prakso usmerjena prizadevanja za nadaljnje vključevanje temeljnih pravic na področje varnosti EU. Agencija Evropske unije za temeljne pravice (v nadaljnjem besedilu: FRA) je na primer objavila številna mnenja[78] in poročila[79] o raznovrstnih vprašanjih, in sicer od varstva podatkov in radikalizacije do kaznivih dejanj iz sovraštva in ekstremizma, ki vplivajo na področja notranje varnosti, in razvila praktična orodja za javne uslužbence[80]. FRA je decembra 2013 objavila priročnik za usposabljanje policistov, ki temelji na temeljnih pravicah[81] in dopolnjuje priročnik o diskriminacijskem etničnem profiliranju, objavljen leta 2010[82].

S sprejetjem schengenskega ocenjevalnega mehanizma leta 2013[83] se bo spremljalo, kako organi kazenskega pregona v državah članicah spoštujejo temeljne pravice pri izvajanju schengenskega pravnega reda[84].

Cilj ukrepov EU za zaščito žrtev kaznivih dejanj je nadaljnja zaščita pravic vseh državljanov. Primeri vključujejo sprejetje direktive o določitvi minimalnih standardov na področju pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj[85], uredbe o vzajemnem priznavanju zaščitnih ukrepov v civilnih zadevah[86] in direktive o evropski odredbi o zaščiti[87].

Pri razvoju evropskega območja pravice na podlagi vzajemnega priznavanja in zaupanja je bil dosežen precejšen napredek. EU je že sprejela tri direktive o procesnih pravicah osumljenih in obdolženih oseb. Usmerjene so v zagotavljanje pravice do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih[88], pravice do obveščanja v kazenskem postopku in obveščanja o obdolžitvah[89] ter pravice do dostopa do odvetnika in pravice do obvestitve tretje osebe ob odvzemu prostosti ter do komunikacije s tretjimi osebami in konzularnimi organi med odvzemom prostosti[90].

3. Prihodnji izzivi

EU in njene države članice se bodo v prihodnjih letih ukvarjale z več izzivi. Evropa postopno premaguje gospodarsko in družbeno krizo, ki je pustila posledice in zaradi katere so naše družbe bolj ranljive in dojemljive za rasizem in ksenofobijo. Je del globaliziranega in medsebojno povezanega sveta, v katerem je mogoče pričakovati nadaljnje povečevanje mobilnosti ljudi in prevoza blaga. EU se bo ukvarjala z demografskimi spremembami, nadaljnjo urbanizacijo, čedalje večjimi razlikami v družbah in pomanjkanji na trgu delovne sile. Evropa se bo soočila tudi z morebitnimi posledicami politične nestabilnosti v različnih delih sveta in zlasti v svoji neposredni soseščini. Dogodki, kot so arabska pomlad, sedanja kriza v Siriji in razmere v Ukrajini, pozivajo k ustreznim odzivom. Obravnavi teh izzivov bo treba nameniti posebno pozornost.

Izvajanje ukrepov iz poglavja 2 tega sporočila na zakonodajni in operativni ravni zagotavlja EU in njenim državam članicam okrepljena orodja za boljše varovanje evropskih družb in gospodarstev. Vzpostavili so se mehanizmi za večinstitucionalno operativno odzivanje na varnostne grožnje in bolj usklajena delovna metoda za razne operativne službe (policijo, državne tožilce, mejne policiste, carinske uradnike ter, po potrebi, obveščevalne službe in vojsko) na področju čezmejnih varnostnih groženj, ob tem pa so organi držav članic ob podpori agencij EU pospešili izvajanje čezmejnih večinstitucionalnih operativnih ukrepov, kar je zagotovilo operativne rezultate.

V Sporočilu Komisije z naslovom „Odprta in varna Evropa: Doseganje rezultatov“ so že opredeljena področja politike notranje varnosti, na katerih si morajo EU in njene države članice še vedno dodatno prizadevati za učinkovito izvajanje SNV. V tem poglavju so obravnavani izzivi, ki jih je treba obravnavati v prihodnjih letih.

Prednostne naloge prihodnjega dela bodo izvrševanje zakonodaje in utrjevanje teh dosežkov ter okrepljeno praktično sodelovanje.

Spremljanje in vrednotenje uspešnosti zakonodaje in politik bosta EU omogočila prilagajanje ukrepov. Za preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje je potrebna večja in učinkovita izmenjava informacij med organi kazenskega pregona in pravosodnimi organi držav članic, z zadevnimi agencijami EU in med agencijami EU, pri čemer se v celoti uporabljajo zdajšnji instrumenti EU.

Kot vodilno načelo notranje varnosti EU in pri obravnavanju prihodnjih priložnosti in izzivov mora ostati pristop, osredotočen na državljane. Komisija, visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, Evropski parlament, države članice, agencije EU, namenske strokovne platforme, povezane z varnostjo, in številni drugi se bodo morali odločneje združiti, da se bodo lahko učinkovito odzvali na spreminjajoče se okolje.

Kot je podrobneje opisano v poglavju 4, Komisija meni, da bi morala EU pripraviti posodobljeno različico strategije notranje varnosti, ki bi vključevala pregled ukrepov v okviru posameznega trenutnega cilja za obdobje 2015–2020.

3.1. Tematski izzivi

3.1.1. Huda kazniva dejanja in organizirani kriminal

Splošen, čezmejni organizirani kriminal in huda kazniva dejanja še vedno močno ogrožajo notranjo varnost EU, povzročajo hudo škodo žrtvam in tudi družbi kot celoti. Glede na oceno Europola iz leta 2013 je v EU dejavnih 3 600 organiziranih kriminalnih združb. Evropsko varnost še vedno ogroža vdor organiziranih kriminalnih združb v zakonito gospodarstvo. Tudi gospodarska kriza in nastale spremembe v povpraševanju potrošnikov so povzročile spremembe na nezakonitih trgih. Z mednarodnimi trgovskimi potmi in prostim pretokom v EU so se spremenile tihotapske poti v zvezi z različnim blagom (npr. heroinom, trgovino z ljudmi). Trg prepovedanih drog še vedno vključuje največ organiziranih kriminalnih združb (približno tretjino). Število gospodarskih kaznivih dejanj, zlasti goljufij, se je močno povečalo, pri čemer goljufije močno olajšuje razpoložljivost izboljšanih komunikacijskih in tehnoloških orodij, ki omogočajo spletno ciljanje posameznikov in podjetij. Številne grožnje, kot so sintetične droge in kibernetska kriminaliteta, so čedalje večje, kljub prizadevanjem na nacionalni ravni, ravni EU in mednarodni ravni, da bi se odpravile. Druge, kot sta trgovina z ljudmi in trgovina s kokainom, se ne krepijo tako hitro, vendar bodo verjetno ostale resen izziv za EU v prihodnjih letih.

Europol je v oceni ogroženosti zaradi hudih kaznivih dejanj in organiziranega kriminala za leto 2013 opredelil tudi dve nastajajoči grožnji, ki ju bo treba spremljati v naslednjih letih: okoljska kazniva dejanja in goljufije v zvezi z energijo[91].

Komisija bo v sodelovanju z vsemi zadevnimi akterji med drugim nadaljevala delo v zvezi z naslednjimi ukrepi:

- izvajanje cikla oblikovanja politike EU za boj proti hudim kaznivim dejanjem in organiziranemu kriminalu v obdobju 2014–2017;

- ocena načina vlaganja organiziranega kriminala v gospodarstvo in opredelitev ranljivih točk zakonitega gospodarstva za kazniva dejanja, kot sta korupcija in pranje denarja;

- spremljanje prvega poročila o boju proti korupciji v EU, vključno z njegovimi poglavji o državah in tematskim poglavjem o javnih naročilih, in priprava drugega poročila, ki bo objavljeno leta 2016;

- podpora hitremu sprejetju zakonodaje, kot je četrta direktiva proti pranju denarja, z namenom obravnavanja finančnih in gospodarskih kaznivih dejanj ter med drugim preprečevanja zlorab finančnega sistema, pri katerih se prikrije izvor premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivim dejanjem, ali usmerjajo sredstva za teroristične namene;

- proučitev predloga direktive o inkriminaciji pranja denarja, s katero bi se uvedla določena stopnja približevanja opredelitev in kazni na podlagi člena 83(1) PDEU;

- izvajanje strategije EU na področju drog za obdobje 2013–2020 in podpora hitremu sprejetju zakonodaje na področju novih psihoaktivnih snovi;

- izvajanje strategije EU za odpravo trgovine z ljudmi za obdobje 2012–2016 V ta namen je treba podaljšati mandat koordinatorja EU za boj proti trgovini z ljudmi;

- spremljanje prenosa in izvajanja direktive o preprečevanju trgovine z ljudmi in boju proti njej ter zaščiti njenih žrtev;

- spremljanje prenosa in izvajanja direktive o spolnem izkoriščanju in spolni zlorabi otrok;

- proučitev potrebe po celoviti strategiji EU za zaščito otrok pred kaznivimi dejanji zoper spolno integriteto;

- spremljanje sporočila o odpravi kriminalitete, povezane s strelnim orožjem, pri čemer se hkrati zaščitita zakonita prodaja in lastništvo strelnega orožja. To bi lahko vključevalo pregled veljavne zakonodaje EU na področju prodaje in prenosa strelnega orožja v EU;

- podpora okrepljenemu sodelovanju pri pregledu in izvrševanju politike nadzora izvoza, da bi se povečale zmogljivosti organov kazenskega pregona, carinskih organov in organov nadzora izvoza za odkrivanje in preprečevanje čezmejne nezakonite trgovine s strateškim blagom in blagom z visokim tveganjem. V ta namen bo Komisija podprla izmenjavo informacij in dobrih praks, razvoj programa za krepitev zmogljivosti celotne EU ter usposabljanje omenjenih akterjev;

- nadaljnje izvajanje ocene obsega okoljskih kaznivih dejanj in goljufij v zvezi z energijo ter proučitev ukrepov za njihovo obravnavanje.

3.1.2. Kibernetska kriminaliteta

Prag izvedljivosti kibernetske kriminalitete se je v zadnjih nekaj letih znižal, zaradi česar lahko vsak zagreši kibernetsko kaznivo dejanje. Potrebne niso nobene tehnične spretnosti, saj so zadevna orodja na voljo na spletu v uporabniku prijaznih različicah in po sprejemljivih cenah. Digitalne valute in spletne platforme omogočajo številne oblike hudih kaznivih dejanj in organiziranega kriminala. Število kibernetskih napadov se bo v prihodnjih letih verjetno povečalo kljub pomembnim ukrepom, ki so bili sprejeti za izboljšanje zmogljivosti za boj proti kibernetskemu kriminalu in okrepitev kibernetske varnosti. Zato je treba povečati operativno zmogljivost za boj proti kibernetskemu kriminalu. Obravnavati je treba, zakaj žrtve ne prijavijo vse kibernetske kriminalitete, zapleteno odkrivanje podatkov o storilcih kibernetskih kaznivih dejanj, pomisleke glede medsebojne pravne pomoči na področju kibernetske kriminalitete in pristojnost v kibernetskem prostoru.

Komisija bo v sodelovanju z vsemi zadevnimi akterji med drugim nadaljevala delo v zvezi z naslednjimi ukrepi:

- izvajanje strategije za kibernetsko varnost v EU;

- nadaljnja podpora delu Evropskega centra za boj proti kibernetski kriminaliteti (EC3) pri Europolu;

- nadaljnja pomoč državam članicam pri razvoju zmogljivosti za boj proti kibernetski kriminaliteti (nacionalni centri za boj proti kibernetski kriminaliteti);

- podpora sprejetja predlagane direktive o določitvi ukrepov za zagotavljanje visoke skupne ravni varnosti omrežij in informacij v EU ter prizadevanje za novi mandat agencije ENISA;

- podpora sprejetja in uporabe konvencije o kibernetski kriminaliteti, sklenjene v Budimpešti;

- podpora, razvoj in širitev Svetovnega zavezništva za boj proti spolni zlorabi otrok na spletu;

- nadaljnji razvoj, skupaj z EC3, na področju sodelovanja s partnerji zunaj EU in zasebnim sektorjem za izboljšanje odzivanja.

3.1.3. Terorizem, radikalizacija in krizno upravljanje

V zadnjih letih je bilo več terorističnih napadov, ki so imeli hude posledice, čeprav so jih večinoma izvedli posamezniki ali manjše skupine. Leta 2012 je bilo v Evropski uniji več kot 200 uspešno ali neuspešno izvedenih terorističnih napadov[92]. Napada na bostonskem maratonu in v nakupovalnem središču v Nairobiju leta 2013 sta pokazala, da si radikalni posamezniki in organizirane teroristične skupine ne izbirajo le tradicionalnih tarč, temveč čedalje pogosteje napadajo mehke tarče. Med mladimi se pojavlja tudi skrb vzbujajoč trend odhajanja v druge države, na primer v Sirijo, da bi se izurili za tuje borce. Po vrnitvi bi lahko nekateri izmed njih pomenili resno varnostno grožnjo za EU. Grožnja terorizma in nasilnega ekstremizma bo v naslednjih letih velik izziv za EU.

Komisija bo v sodelovanju z vsemi zadevnimi akterji med drugim nadaljevala delo v zvezi z naslednjimi ukrepi:

- usmeritev preventivnih ukrepov v skladu s sporočilom o preprečevanju radikalizacije, ki vodi v terorizem in nasilni ekstremizem;

- nadaljnja podpora dela mreže za ozaveščanje o radikalizaciji ter vzpostavitev evropske središčne točke znanja za olajšanje izmenjave praks in strokovnega znanja in izkušenj, s katerimi bi se usmerjale raziskave in podprle zainteresirane strani v prizadevanjih za preprečevanje radikalizacije, ki vodi v terorizem in nasilni ekstremizem;

- podpora boljšega usposabljanja in razvoja interoperabilnih sil za odzivanje na teroristične napade, vključno z obravnavanjem potrebe po skupni opremi, če je to ustrezno;

- izvajanje novega pristopa k odkrivanju in zmanjševanju tveganj KBRJ-E na ravni EU;

- nadaljnji razvoj zmožnosti ocene tveganja na področju varovanja letalstva in po potrebi na drugih prednostnih področjih, kot je carina;

- izvajanje novega pristopa k Evropskemu programu za varovanje kritične infrastrukture (EPCIP) in k štirim pilotnim primerom;

- podpora zmogljivosti na področju pripravljenosti z uvedbo modularnega programa operacij za krizno upravljanje.

3.1.4. Povečanje varnosti na mejah

Vzpostavitev schengenskega območja, ki omogoča potovanje brez preverjanja, je temeljni del evropske strukture. Prosto gibanje zagotavlja velike ugodnosti za evropsko gospodarstvo. Pričakovati je, da bo v EU pripotovalo še veliko več ljudi, zlasti z letalskim prevozom. Dodatno se bosta povečala uvoz in izvoz blaga. Preprečiti je treba zlorabe in učinkovito obravnavati primere, v katerih država članica ne izpolnjuje svojih obveznosti glede nadziranja svojega dela zunanjih meja, pri čemer se zagotovi, da so vzpostavljeni ustrezni solidarnostni mehanizmi za podporo tistim državam članicam, ki se soočajo z večjimi pritiski zaradi svoje geografske lege ter vzorcev potovalnih tokov in migracijskih poti.

Komisija bo v sodelovanju z vsemi zadevnimi akterji med drugim nadaljevala delo v zvezi z naslednjimi ukrepi:

- podpora sprejetja predlaganega svežnja ukrepov EU o pametnih mejah, ki vključuje evropski sistem vstopa/izstopa in program za registrirane potnike;

- nadaljnja podpora, skupaj z agencijo EU-LISA, za učinkovito delovanje SIS II;

- proučitev izvedljivosti vzpostavitve evropskega sistema mejnih policistov;

- oblikovanje strategije in akcijskega načrta za varnost dobavne verige in obvladovanje tveganja ter prispevanje k njunemu izvajanju.

3.2. Medsektorski cilji

3.2.1. Krepitev povezave med notranjo in zunanjo varnostjo EU

Ker je varnost EU odvisna od zunanjih dejavnikov, je v SNV za obdobje 2010–2014 poudarjen pomen zagotavljanja usklajenosti in dopolnjevanja notranjih in zunanjih vidikov varnostne politike EU. V ta namen so bili sprejeti pomembni ukrepi, ki jih je treba spremljati, na primer strategija za kibernetsko varnost v EU, strategija za varnost in razvoj območja Sahel[93], pristop k izboljšanju odzivanja EU na preprečevanje radikalizacije, ki vodi v terorizem in nasilni ekstremizem, ter ukrepi za evropsko strategijo za pomorsko varnost[94]. EU si prizadeva tudi za zbližanje mnenj na svetovni ravni glede okrepitve mednarodne ureditve za neširjenje orožja za množično uničevanje.

Posledice sporov v Maliju, Libiji in Siriji vplivajo na varnost EU, na primer čedalje večja ogroženost zaradi tujih borcev in radikalizacije, ki vodi v terorizem. Poleg tega varnost Evrope še vedno ogrožajo diverzifikacija in čedalje večje vdiranje mednarodnega organiziranega kriminala v gospodarstvo, korupcija, finančna kriminaliteta in kibernetska kriminaliteta. Ne nazadnje, na varnost EU neposredno vplivajo tudi drugi pojavi, kot so nesreče, ki jih povzroči človek, in naravne nesreče, politične in družbene spremembe v soseščini EU ter različni pristopi držav po svetu k načinu, kako je treba zagotoviti varnost.

Evropska notranja varnost pomeni tudi delovanje zunaj meja EU in v sodelovanju s tretjimi državami partnericami. Vprašanja notranje varnosti bi bilo treba bolj sistematično obravnavati v okviru zunanje politike EU v povezavi s programi pomoči in sodelovanja EU. Okrepiti je treba dialog in sodelovanje, da bi se podprle institucionalne reforme, pravna država in reforme varnostnega sektorja. Ob tem je treba tretjim državam, ki zaprosijo za pomoč pri krepitvi zmogljivosti na področju kazenskega pregona, zagotavljati bolj dosledno pomoč z omogočanjem usposabljanja ali izmenjavo znanja in dobre prakse.

Sodelovanje organov kazenskega pregona in pravosodnih organov s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami mora temeljiti na potrebah v zvezi z varnostjo EU in skupni oceni izzivov za varnost ter si prizadevati za doseganje ciljev iz SNV. V zvezi s tem bo potrebno tudi okrepljeno izvajanje časovnega načrta za svobodo, varnost in pravico v okviru skupne varnostne in obrambne politike (v nadaljnjem besedilu: SVOP), zlasti da bi se olajšala operativno sodelovanje in izmenjava informacij med agencijami EU in misijami SVOP. Poleg tega bi izvajanje programa usposabljanja na področju kazenskega pregona (v nadaljnjem besedilu: LETS) neposredno prispevalo k cilju krepitve povezav med SVOP ter svobodo, varnostjo in pravico v okviru oblikovanja predloga o skupnem učnem načrtu za obvezno usposabljanje pred začetkom misije za vse uslužbence organa kazenskega pregona, ki sodelujejo v civilnih misijah SVOP. Prispevalo bi tudi h krepitvi zmogljivosti v državah, v katerih te misije potekajo.

Za nadaljnjo okrepitev mednarodnega sodelovanja na področju kazenskega pregona ter za povečanje varnosti EU in držav članic so še ena možnost veljavni sporazumi s tretjimi državami glede evidenc podatkov o potnikih.

Dialog o potrebah glede varnosti EU in skupnih izzivih za varnost bo zlasti pomemben v zvezi z državami kandidatkami in potencialnimi državami kandidatkami za članstvo v EU, državami, ki so vključene v evropsko sosedsko politiko, strateškimi partnericami ter državami, ki se spopadajo z zapletenimi demokratičnimi prehodi.

EU mora še naprej razvijati svoje odnose z mednarodnimi organizacijami, kot so ZN, Svet Evrope, Interpol in globalni forum za boj proti terorizmu (Global Counter Terrorism Forum, GCTF). Prav tako mora bolj sodelovati v večstranskih forumih, da bi spodbudila svoje dobre prakse in sprejela potrebne ukrepe za pristop k številnim mednarodnim pogodbam na ključnih področjih v zvezi z notranjo varnostjo.

3.2.2. Povečanje spoštovanja temeljnih pravic v okviru pristopa, osredotočenega na državljane

Temeljne pravice morajo biti sestavni del politike notranje varnosti. Temeljne pravice povečujejo notranjo varnost EU, tako da ščitijo in krepijo zaupanje med državljani ter med državljani in vladnimi ustanovami. Na podlagi tega bo Komisija še naprej spremljala izvajanje zakonodajnega okvira za boj proti nekaterim oblikam rasizma in ksenofobije[95]. Zato vse evropske institucije spodbujajo učinkovito uporabo Listine EU o temeljnih pravicah in sekundarne zakonodaje, ki ureja posebne pravice.

V svoji nedavni sodbi o direktivi o hrambi podatkov je Sodišče poudarilo pomen spoštovanja temeljnih pravic kot sestavnega dela politike notranje varnosti.

Za zaščito pravic državljanov si morajo uslužbenci pomagati s preprostimi, učinkovitimi in praktičnimi orodji, na primer s priročniki in učnimi načrti za usposabljanje, ki jim pri vsakodnevnem delu omogočajo pravilno ravnanje v zvezi s temeljnimi pravicami. Poleg tega je nujno, da lahko Agencija za temeljne pravice (FRA) prispeva k razvoju politik EU na področju notranje varnosti in kazenskih zadev. Povečati je treba sodelovanje z institucijami, ki skrbijo za varstvo človekovih pravic. S širšega vidika je nujen okrepljen dialog s tretjimi državami, mednarodnimi organizacijami, zasebnim sektorjem in civilno družbo. Ta prizadevanja morajo dopolnjevati razpoložljiva pravna sredstva, ki upoštevajo trende na področju varnostnih ukrepov in tehnoloških inovacij.

3.2.3 Okrepitev vloge raziskav, financiranja in usposabljanja

Dvojna narava tehnološkega razvoja (priložnosti v primerjavi z grožnjami) zahteva celovit pristop, v okviru katerega morajo politike na področju notranje varnosti in temeljnih pravic v celoti izkoristiti prednosti raziskav. Dober primer iz leta 2013 je pobuda o povečanju vključevanja organov za notranjo varnost v raziskovalno in industrijsko politiko, povezano z varnostjo[96]. EU bo morala še naprej zagotavljati orodja, ki so nujna za pripravljenost in odpornost na področju varnosti, pri čemer bo uporabljala predvsem svoj raziskovalni in inovacijski program Obzorje 2020 ter upoštevala družbene vidike v zvezi z notranjo varnostjo.

Za izpolnjevanje nalog na področju notranje varnosti je nujno ustrezno in ciljno usmerjeno financiranje EU. Sklad EU za notranjo varnost je namenjen prav podpori ukrepov, ki obravnavajo takšne izzive za notranjo varnost, vključno z izmenjavo informacij in usposabljanjem, na vseh prednostnih področjih SNV. Pomembno bo zagotoviti dopolnjevanje nacionalnih programov držav članic za financiranje (deljeno upravljanje) in ukrepov Unije (nadnacionalni ukrepi ali ukrepi v posebnem interesu Unije), ki jih neposredno finančno podpira Komisija (neposredno upravljanje)[97].

Vzpostavitev skupne kulture sodelovanja na področju kazenskega pregona je nujno za doseganje vzajemnega zaupanja in razumevanja ter za podporo praktičnega sodelovanja. Za doseganje teh ciljev je nujno usposabljanje na ravni EU, kar bo prispevalo tudi k okrepitvi in približevanju kakovosti in standardov kazenskega pregona. V prihodnjih letih je treba polno izvajati evropski program usposabljanja na področju kazenskega pregona (LETS), ki naj zajema veliko uslužbencev organov pregona na različnih položajih, mejne policiste in carinske uradnike.

4. Pot naprej

Pet strateških ciljev, ki so izbrani v SNV za obdobje 2010–2014, ostajajo veljavni in jih je zato treba potrditi v prenovljeni SNV. Glede na pozitivno oceno izvajanja prve SNV mora EU na podlagi popolnega sodelovanja med Komisijo, državami članicami in Evropskim parlamentom razviti posodobljeno različico SNV. Osredotočiti se je treba na pregled ukrepov v okviru posameznega cilja za obdobje 2015–2020 in na opredelitev novih ukrepov za obravnavanje nastajajočih groženj in razvijajočih se izzivov.

S prenovljeno SNV je treba okrepiti vključevanje temeljnih pravic v notranjo varnost ter zagotoviti še bolj operativno povezavo med notranjo in zunanjo varnostjo. Ob tem je treba utrditi in spodbuditi več sinergij med notranjimi zadevami in drugimi področji politike, povezanimi z notranjo varnostjo. V ta namen bo potrebno odločnejše ukrepanje za utrditev vzajemnega delovanja med politikami in ukrepi, ki bo vključevalo različne akterje, kot so javni organi, državljani, civilna družba in zasebni sektor. Za podporo takega večdisciplinarnega in celovitega pristopa bi se lahko proučila ustanovitev posvetovalnega foruma EU za notranjo varnost, ki bi ga vodila Komisija, skupaj z državami članicami, Evropskim parlamentom, agencijami EU ter predstavniki civilne družbe, univerz in zasebnega sektorja.

Komisija namerava v skladu s sklepi Sporočila Komisije z naslovom „Odprta in varna Evropa: Doseganje rezultatov“ in prihodnjimi strateški smernicami Evropskega sveta na področju notranje varnosti ter ob ustreznem upoštevanju stališč, ki jih je Evropski parlament izrazil v svoji resoluciji o drugem poročilu o SNV (2013/2636(RSP)), predložiti sporočilo o prenovi strategije notranje varnosti. Komisija bo to sporočilo pripravila po posvetovanju z ustreznimi zainteresiranimi stranmi, tudi na konferenci na visoki ravni, ki bo potekala jeseni 2014, pri čemer bodo sodelovale države članice in Evropski parlament ter predstavniki civilne družbe, univerz in zasebnega sektorja.

[1] Strategija notranje varnosti za Evropsko unijo: Oblikovanje evropskega modela varnosti, 5842/2/2010.

[2] COM(2010) 673.

[3] COM(2011) 790.

[4] COM(2013) 179.

[5] COM(2014) 154.

[6] 2013/2636 (RSP).

[7] Sklepi Sveta z dne 8. in 9. novembra 2010.

[8] Oceno pripravi Europol, skupaj s prispevki držav članic, agencij EU za pravosodje in notranje zadeve ter ključnih tretjih držav.

[9] Sklepi Sveta z dne 6. in 7. junija 2013. Na kratko, prednostne naloge EU za obdobje 2014–2017 vključujejo obravnavanje: 1) nezakonitega priseljevanja, 2) trgovine z ljudmi, 3) ponarejenega blaga, ki krši zdravstvene, varnostne in živilske predpise, in podstandardnega blaga, 4) goljufij na področju trošarin in goljufij znotraj skupnosti z neobstoječim trgovcem, 5) proizvodnje sintetičnih drog in trgovine z njimi, 6) trgovine s kokainom in heroinom, 7) kibernetske kriminalitete (spletne goljufije in goljufije s plačilno kartico, spolno izkoriščanje otrok na spletu ter kibernetski napadi), 8) tveganja, ki ga predstavlja strelno orožje za državljane, in nezakonite trgovine s strelnim orožjem ter 9) organizirane premoženjske kriminalitete, ki jo zagrešijo mobilne organizirane kriminalne združbe.

[10] Do konca tretjega četrtletja leta 2013 je Europol olajšal izmenjavo več kot 220 000 operativnih sporočil in odprtih je bilo več kot 13 500 primerov (15-odstotno povečanje v primerjavi z istim obdobjem leta 2012). Europol je podprl operacije držav članic, povezane z Evropsko multidisciplinarno platformo proti kriminalnim grožnjam (EMPACT), objavo ocene ogroženosti zaradi hudih kaznivih dejanj in organiziranega kriminala za leto 2013 ter zagotovil pomoč oddelka za podporo EMPACT.

[11] Eurojust je imel leta 2013 639 končanih primerov in 937 primerov v obravnavi, od katerih jih je bilo 257 povezanih z organiziranim kriminalom.

[12] Leta 2013 je (finančno) podporo Eurojusta prejemalo skupaj 34 skupnih preiskovalnih enot, Europol pa je kot član uradno sodeloval v 35 skupnih preiskovalnih enotah, 9 drugim skupnim preiskovalnim enotam pa je zagotavljal sistematično operativno podporo.

[13] COM(2013) 173, COM(2013) 535.

[14] 17547/12.

[15] Sklep Sveta 2005/387/PNZ.

[16] http://www.emcdda.europa.eu/publications/joint-publications/drug-markets.

[17] Direktiva 2011/36/EU.

[18] COM(2012) 286.

[19] Sklepi Sveta z dne 25. oktobra 2012.

[20] Direktiva 2011/93/EU.

[21] Število zahtevkov za čezmejno sledenje premoženju v okviru sistema SIENA (ki ga uporablja 20 držav članic) se je povečalo s 475 leta 2012 na več kot 2 000 leta 2013. Poleg tega je odzivni čas na te zahtevke krajši.

[22] COM(2013) 45.

[23] COM(2013) 44.

[24] UL L 127, 29.4.2014, str. 39.

[25] COM(2014) 38.

[26] COM(2013) 716.

[27] UL L 89, 25.3.2014, str. 7.

[28] UL C 80, 19.3.2013, str. 1.

[29] COM(2013) 324, sklepi Sveta z dne 10. decembra 2013.

[30] UL L 130, 1.5.2014, str. 1.

[31] 2008/615/PNZ.

[32] 2006/960/PNZ.

[33] Uredba (EU) št. 603/2013.

[34] COM(2012) 735.

[35] COM(2011) 32.

[36] Evropska policijska akademija (CEPOL) je leta 2013 zagotovila usposabljanje za več kot 8 200 udeležencev v več kot 100 dejavnostih usposabljanja.

[37] COM(2013) 172.

[38] Sklop 1: osnovno poznavanje evropske razsežnosti kazenskega pregona, sklop 2: učinkovito dvostransko in regionalno sodelovanje, sklop 3: tematska specializacija policijskega dela v EU, sklop 4: civilne misije in krepitev zmogljivosti v tretjih državah.

[39] http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/networks/radicalisation_awareness_network/index_en.htm.

[40] COM(2013) 941.

[41] UL L 195, 27.10.2010, str. 5.

[42] COM(2013) 843.

[43] http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/crisis-and-terrorism/securing-dangerous-material/index_en.htm.

[44] Uredba (EU) št. 98/2013.

[45] SWD(2013) 318.

[46] To je bilo izvedeno po izidu konference v Nikoziji leta 2012 o varovanju letalstva pred terorističnimi grožnjami, ki ga je potrdil Svet.

[47] IP/13/335.

[48] Posebna raziskava Eurobarometra 404 iz novembra 2013.

[49] Direktiva 2013/40/EU.

[50] JOIN(2013) 1.

[51] Sklepi Sveta z dne 25. junija 2013.

[52] P7_TA(2013)0376. Preglednica o izvajanju je bila predstavljena na konferenci na visoki ravni eno leto po sprejetju strategije: http://ec.europa.eu/digital-agenda/en/news/eucybersecurity-strategy-high-level-conference-0.

[53] COM(2013) 48.

[54] https://www.europol.europa.eu/sites/default/files/publications/ec3_first_year_report.pdf.

[55] http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/organized-crime-and-human-trafficking/global-alliance-against-child-abuse/index_en.htm, http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/organized-crime-and-human-trafficking/global-alliance-against-child-abuse/docs/global_alliance_report_201312_en.pdf.

[56] Uredba (EU) št. 1052/2013 o vzpostavitvi Evropskega sistema varovanja meja (EUROSUR).

[57] Uredba (EU) št. 1053/2013 in Uredba (EU) št. 1051/2013.

[58] Uredba (ES) št. 1987/2006.

[59] Uredba (ES) št. 767/2008.

[60] COM(2013) 95, COM(2013) 97.

[61] COM(2012) 793, 8761/3/13.

[62] Uredba (EU) št. 1168/2011.

[63] 17409/13.

[64] JOIN(2012) 39.

[65] UL L 347, 20.12.2013, str. 924.

[66] SEC(2010) 1626.

[67] SWD(2014) 134 final.

[68] Sklep 1082/2013/EU.

[69] Sklep Sveta 2013/488/EU.

[70] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/genaff/137614.pdf.

[71] V zvezi z notranjo varnostjo EU so zlasti pomembni naslednji členi Listine EU o temeljnih pravicah: členi od 1 do 26, 37, 38, 45 in 46 ter od 47 do 54.

[72] COM(2010) 573.

[73] http://ec.europa.eu/justice/fundamental-rights/charter/application/index_en.htm.

[74] SEC(2011) 567.

[75] https://e-justice.europa.eu/home.do?action=home&plang=en&sufix=7.

[76] Sedeminštirideset držav članic Sveta Evrope in EU je 5. aprila 2013 dokončalo osnutek pristopnega sporazuma EU k EKČP. Sodišče bo mnenje o dokumentu predvidoma predložilo spomladi leta 2014.

[77] COM(2012) 9, COM(2012) 10 in COM(2012) 11.

[78] Na voljo na naslovu: http://fra.europa.eu/en/publications-and-resources/opinions.

[79] Na voljo na naslovu: http://fra.europa.eu/en/publications-and-resources.

[80] Glej FRA (2013), Združitev temeljnih pravic (Joining up fundamental rights). Orodje za lokalne, regionalne in nacionalne javne uslužbence.

[81] http://fra.europa.eu/en/publication/2013/fundamental-rights-based-police-training-manual-police-trainers.

[82] FRA (2010), Za učinkovitejše policijsko preiskovanje, razumevanje in preprečevanje diskriminacijskega etničnega profiliranja: priročnik (Towards More Effective Policing, Understanding and preventing discriminatory ethnic profiling: a guide).

[83] Glej opombo 57.

[84] 10597/13.

[85] Direktiva 2012/29/EU, UL L 315, 14.11.2012, str. 57.

[86] Uredba (EU) št. 606/2013.

[87] Direktiva 2011/99/EU.

[88] Direktiva 2010/64/EU.

[89] Direktiva 2012/13/EU.

[90] Direktiva 2013/48/EU.

[91] Leta 2013 je bila objavljena posebna ocena ogroženosti v zvezi z okoljskimi kaznivimi dejanji v EU (Environmental crime in the EU), ki obravnava dvoje najbolj razširjenih kaznivih dejanj, tj. nedovoljena trgovina z odpadki in nedovoljena trgovina z ogroženimi vrstami, v kateri je vpleten organizirani kriminal. EU se šteje za glavno namembno in tranzitno državo za trgovino z ogroženimi vrstami, z nezakonitimi odpadki pa se trguje tako v EU kot zunaj nje. Na tem področju kriminala so dejavne specializirane organizirane kriminalne združbe. Določiti bo treba nadaljnje korake, in sicer na podlagi: a) raznovrstnih instrumentov, b) usklajenih zdajšnjih izvršilnih ukrepov v zvezi z okoljskimi kaznivimi dejanji, pri katerih sodeluje več organov/agencij – Europol, Eurojust, Interpol in UNODC, c) nedavnega sporočila Komisije o nezakoniti trgovini s prostoživečimi vrstami, vključno s posvetovanjem z zainteresiranimi stranmi, ter d) prizadevanj mreže EnviCrimeNet za pripravo strategije in operativnih ukrepov.

V oceni ogroženosti zaradi hudih kaznivih dejanj in organiziranega kriminala je izpostavljena goljufija v Skupnosti z neobstoječim trgovcem, pri kateri se izkoriščajo trgi električne energije in plina (goljufija v zvezi z energijo) in ki je podobna shemi, usmerjeni v trgovino z dobropisi za ogljik, ki je bila odkrita v zadnjih letih. Organizirane kriminalne združbe že sodelujejo s podjetji na področjih alternativne energije (vetrne in sončne) in ravnanja z odpadki, ki jih uporabljajo za pranje premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivim dejanjem.

[92] Europol je v svojem poročilu o stanju in trendih na področju terorizma (TE-SAT) iz leta 2013 navedel, da je leta 2012 zaradi terorističnih napadov v EU umrlo 17 oseb, da je bilo v državah članicah EU izvedenih 219 terorističnih napadov, da je bilo v EU zaradi kaznivih dejanj v zvezi s terorizmom prijetih 537 posameznikov in da so se končali sodni postopki, v katerih je bilo terorizma obtoženih skupaj 400 posameznikov.

[93] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/141577.pdf.

[94] JOIN(2014) 9.

[95] Glej poročilo Komisije o izvajanju Okvirnega sklepa Sveta 2008/913/PNZ o boju proti nekaterim oblikam in izrazom rasizma in ksenofobije s kazenskopravnimi sredstvi z dne 27. januarja 2014 (COM(2014) 27 final).

[96] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/jha/137399.pdf.

[97] Glede na cilje, področje uporabe in pogoje so pomembni tudi drugi skladi EU; glej: http://ec.europa.eu/budget/mff/index_en.cfm.