Priporočilo

PRIPOROČILO SVETA

o ekonomski politiki euroobmočja

SVET EVROPSKE UNIJE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 136(1) v povezavi s členom 121(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik ter zlasti člena 5(2) Uredbe,

ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij in zlasti člena 6(1) Uredbe,

ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,

po posvetovanju z Odborom za ekonomsko politiko,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)Gospodarsko okrevanje euroobmočja po pandemiji COVID-19 so prekinili številni zunanji šoki. Zaradi odločnega odziva ekonomske politike na nacionalni ravni in ravni EU ter odpravi zajezitvenih ukrepov je euroobmočje v letih 2021 in 2022 zabeležilo trdno rast BDP v višini 5,3 % oziroma 3,2 %. Trg dela se je prav tako izkazal za odpornega, pri čemer naj bi brezposelnost v letu 2022 dosegla rekordno nizko stopnjo 6,8 %. Vendar so povišanje svetovnih cen energije, povečana negotovost in motnje v dobavni verigi, ki jih je povzročila ruska vojna agresija proti Ukrajini, v drugi polovici leta 2022 povzročili očitno upočasnitev gospodarske aktivnosti, energetska kriza pa je privedla do znižanja ocene za napovedi za leto 2023. Na splošno naj bi se rast BDP v euroobmočju v letu 2023 zmanjšala na samo 0,3 %, nato pa naj bi v letu 2024 spet dosegla 1,5 %. Trg energije in drugi trgi primarnih proizvodov spodbujajo inflacijo, ki se je sčasoma razširila na druga področja in v letu 2022 dosegla 8,5 %. V prihodnjih mesecih naj bi ostala povišana, pri čemer naj bi v letu 2023 ostala pri 6,1 %, nato pa naj bi se v letu 2024 znižala. Trgi dela naj bi ostali trdni, saj povpraševanje po delovni sili ostaja visoko. Velik delež podjetij še vedno poroča o pomanjkanju delovne sile, brezposelnost pa naj bi se naslednje leto le zmerno povišala, nato pa naj bi se v letu 2024 ponovno znižala. Nominalna rast plač naj bi se v letu 2023 povečala, vendar naj bi ostala pod inflacijo, kar bi povzročilo zmanjšanje kupne moči gospodinjstev. V tem okviru se je presežek na tekočem računu euroobmočja zmanjšal v skladu z vse slabšo energijsko bilanco, v prihodnje pa bo nominalna depreciacija eura v primerjavi z ameriškim dolarjem in nekaterimi drugimi valutami od druge polovice leta 2021 verjetno le zmerno spodbudila konkurenčnost glede na visoke stroške energije.

(2)Poslabšanje makroekonomskih razmer in velike razlike v cenah med državami članicami ogrožajo konvergenco dohodkov in poslovnih ciklov v euroobmočju. Čeprav je pandemija COVID-19 povzročila velike, čeprav večinoma prehodne razlike v makroekonomski uspešnosti, je imela omejen in začasen učinek na sinhronizacijo poslovnih ciklov. Energetska kriza prinaša nove heterogene makroekonomske učinke v euroobmočju. Zaradi razlik med državami v mešanicah virov energije in politikah za ublažitev učinka energetskega šoka so se v euroobmočju pojavile velike razlike v skupni in osnovni stopnji inflacije. Višje cene energije in pritiski v oskrbovalni verigi so neenakomerno vplivali na predelovalne dejavnosti in storitve v državah članicah euroobmočja ter lahko privedejo do različnega razvoja relativne konkurenčnosti. Razpoložljivi kazalniki kažejo, da so bile vrzeli v konkurenčnosti v euroobmočju doslej omejene, razlike v saldu tekočih računov v euroobmočju pa so se v zadnjem času povečale, in sicer predvsem zaradi vse slabših energijskih bilanc.

(3)Za zagotovitev ustreznega odziva politike na vse slabše gospodarske obete in visoko inflacijo je treba denarne in fiskalne politike ustrezno umeriti in uskladiti. Pri normalizaciji denarne politike je treba obravnavati visoko in različno inflacijo ter morebitna tveganja neupravičene in neurejene tržne dinamike, ki resno ogrožajo učinke denarne politike na gospodarstvo v euroobmočju. V sedanjih razmerah bi široka fiskalna ekspanzija v podporo povpraševanju še povečala inflacijski pritisk v času, ko je javni dolg v več državah članicah euroobmočja povišan. Za to so potrebne fiskalne politike, ki se po državah članicah ustrezno razlikujejo glede na gospodarske in fiskalne razmere, kot je julija 2022 priporočil Svet. Poleg tega bi morale biti države članice pripravljene prilagoditi trenutno porabo spreminjajočim se razmeram. Hkrati so potrebni ciljno usmerjeni in začasni fiskalni ukrepi, ki podpirajo ranljive osebe in podjetja, med drugim tudi zaradi ohranjanja delovnih mest in človeškega kapitala, ter ohranjajo cenovne signale in zagotavljajo spodbude za zmanjšanje porabe energije. Tesno usklajevanje odzivov politike med državami članicami ostaja ključnega pomena. Politike trga dela in socialne politike so prav tako ključnega pomena za obravnavanje socialnih posledic visoke inflacije. Povprečne plače v letu 2022 ne dohajajo inflacije. V prihodnje je treba gibanja plač skrbno uravnotežiti, da bi se zaščitila kupna moč zaposlenih (s poudarkom na zaposlenih z nizkimi dohodki), pri tem pa preprečiti tveganje, da bi plače prispevale k inflaciji in poglobile nastajajoče razlike v konkurenčnosti v euroobmočju in po svetu. Dejavno vključevanje socialnih partnerjev pomaga opredeliti izzive, med drugim tudi posebne izzive za monetarno unijo, izboljšuje rešitve politike in zagotavlja širšo odgovornost za agendo o ekonomski in socialni politiki. K nižji inflaciji lahko prispevajo tudi politike na strani ponudbe, in sicer s pospeševanjem kopičenja alternativnih virov energije, krepitvijo konkurence, boljšim razporejanjem virov in podpiranjem rasti produktivnosti. Tveganja za finančno stabilnost zahtevajo stalno spremljanje.

(4)Mehanizem za okrevanje in odpornost ter skladi kohezijske politike so ključna orodja za povečanje odpornosti euroobmočja in podpiranje konvergence. Izvajanje mehanizma za okrevanje in odpornost v državah članicah euroobmočja dobro napreduje, saj je bilo po izpolnitvi mejnikov in ciljev v obliki predhodnega financiranja izplačanih že več kot 128 milijard EUR. Od izbruha pandemije je bilo v okviru programov kohezijske politike državam članicam euroobmočja izplačanih več kot 82 milijard EUR. Mehanizem za okrevanje in odpornost ter skladi kohezijske politike prispevajo k prednostnim nalogam politike euroobmočja na več načinov. Oboji podpirajo gospodarsko aktivnost z dodatnimi naložbami, dolgoročno pa naj bi načrtovane naložbe in strukturne reforme podpirale zeleni in digitalni prehod ter hkrati spodbujale večjo rast produktivnosti in potencialnega BDP. Velik delež naložb in reform, ki se izvajajo v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost, je pomemben za izvajanje prednostnih nalog politike euroobmočja, opredeljenih v prejšnjih priporočilih za euroobmočje. V skladu s tem je nadaljnje izvajanje načrtovanih reform in naložb na podlagi predvidenega časovnega načrta bistvenega pomena za ohranitev zagona reform.

(5)Za zagotovitev doslednega odziva ekonomske politike na ravni EU letni pregled trajnostne rasti določa ključne prednostne naloge politike in smernice za prihodnje leto. Letni pregled trajnostne rasti je v skladu s cilji trajnostnega razvoja in temelji na štirih razsežnostih konkurenčne trajnosti, in sicer okoljski trajnostnosti, pravičnosti, produktivnosti in makroekonomski stabilnosti. Poročilo o mehanizmu opozarjanja vsebuje analizo Komisije o morebitnih makroekonomskih neravnotežjih, ki bi lahko ovirala pravilno delovanje gospodarstev držav članic, ekonomske in monetarne unije ter celotne Unije.

(6)Hitro povečanje inflacije v preteklem letu je spodbudilo hitro prilagoditev naravnanosti denarne politike po vsem svetu. Evropska centralna banka (ECB) je začela normalizirati denarno politiko, da bi zagotovila pravočasno vrnitev inflacije na srednjeročni cilj 2 %. Poleg tega je navedla, da se bo normalizacija obrestnih mer nadaljevala ob upoštevanju razvoja gospodarskih podatkov. Omejitve ponudbe imajo pomembno vlogo pri nedavnem dvigu inflacije, zaradi razlik v inflaciji pa je izvajanje denarne politike zahtevnejše. Enakomerni učinki naravnanosti politike na gospodarstvo v euroobmočju so predpogoj za to, da lahko denarna politika izpolni svoj mandat.

(7)Fiskalna naravnanost euroobmočja, merjena kot sprememba neto primarnih odhodkov v primerjavi s povprečno potencialno rastjo, naj bi bila v letu 2022 ekspanzivna, v letu 2023 pa pretežno nevtralna, kar je pogojeno z načrtovano odpravo ukrepov, povezanih z energijo. V letu 2023 bi se morala fiskalna politika izogibati povečanju inflacijskih učinkov trenutnih šokov na strani ponudbe, širše osnovana fiskalna spodbuda za gospodarstvo pa tako na nacionalni ravni kot tudi na ravni celotnega euroobmočja ni upravičena. Izziv je še posebej pereč za države članice, ki se soočajo z visoko osnovno inflacijo, med drugim tudi zaradi resnih gospodarskih in socialnih težav, ki jih povzroča zmanjševanje kupne moči zaposlenih, zlasti tistih z nizkimi dohodki. Poleg tega bi morala fiskalna politika ostati preudarna ter povezovati večje naložbe in nadzorovanje rasti neto tekočih primarnih odhodkov. V zvezi s tem je pričakovano nadaljnje povečanje črpanja iz mehanizma za okrevanje in odpornost ter nacionalno financiranih naložb v državah članicah skladno s potrebo po povečanju javnih naložb za zeleni in digitalni prehod ter za energetsko varnost. Hkrati bi prožnost fiskalne politike pomagala pri odzivanju na veliko negotovost in velika negativna tveganja za gospodarske obete ter ne bi ogrozila spodbud za energijski prehod. Posledica pandemije COVID-19 je rekordno visok dolg v euroobmočju, pri čemer naj bi javni dolg v večini držav članic euroobmočja ostal veliko višji od ravni pred pandemijo. Medtem ko so se kratkoročna tveganja glede vzdržnosti večinoma zmanjšala, so srednje- in dolgoročnejša tveganja v več državah članicah še vedno velika, povišanja obrestnih mer pa bodo sčasoma prispevala k večjemu bremenu dolga.