SL Uradni list Evropske unije C 127/2

Več pritožb, evidentiranih pod referenčno številko CHAP(2015) 2880

(2016/C 127/02)

Evropska komisija je prejela vrsto pritožb v zvezi z domnevnim diskriminatornim obdavčenjem čezmejnih delavcev v Sloveniji. Komisija je te dopise evidentirala pod številko CHAP(2015) 2880.

Glede na veliko število prejetih pritožb v zvezi s to zadevo in zaradi hitrega odgovora zadevnim strankam ter učinkovite uporabe svojih administrativnih virov je Komisija objavila potrdilo o prejemu v Uradnem listu Evropske unije C 74 z dne 26. februarja 2016, str. 26, ter na spletu http://ec.europa.eu/eu_law/complaints/receipt/index_sl.htm, svoj odgovor pa objavlja na enak način.

1. Pritožbe

Pritožbe se nanašajo na domnevno nesorazmerno raven obdavčitve dohodka v Sloveniji čezmejnih delavcev, ki prebivajo v Sloveniji, delajo pa v Avstriji. To po njihovem mnenju krši prosti pretok oseb in delavcev, kot je zajamčen s Pogodbo o delovanju Evropske unije (PDEU). Navajajo, da morajo dodatno plačati dohodnino v Sloveniji, čeprav so davek na dohodek že plačali v Avstriji. Pritožniki nadalje navajajo, da so zaradi te dodatne davčne obremenitve na slabšem kot njihovi sodelavci iz drugih držav članic, za katere se ta dodatna obdavčitev ne uporablja. Poleg tega pozivajo Komisijo, naj pregleda skladnost zadevne slovenske zakonodaje, uredi status davčnih zavezancev, ki prejemajo osebne dohodke v tujini in uskladi to zakonodajo z zakonodajo drugih držav članic.

2. Uspešno delovanje Komisije pri odpravi diskriminatornih davčnih ukrepov za čezmejne delavce

Prvič, treba je opozoriti, da je bila mobilnost delavcev opredeljena kot ena od ključnih možnosti za povečanje gospodarske rasti in zaposlovanja v Evropi. Mobilnost prav tako prispeva k doseganju ciljev, ki so določeni v gospodarski strategiji Evropa 2020 za rast in delovna mesta ter v sporočilu „K okrevanju s številnimi novimi delovnimi mesti“ (1). Vendar so davčne ovire še naprej ena od največjih težav pri iskanju dela v drugih državah članicah. Komisija zato od leta 2012 izvaja podroben pregled nacionalnih predpisov o neposrednih davkih, s katerim želi ugotoviti, ali so zaradi njih delavci, ki živijo v eni državi članici, delajo pa v drugi, neupravičeno v slabšem položaju (2). Kadar so bile ugotovljene kršitve svoboščin iz PDEU, je Komisija opozorila nacionalne organe na ta vprašanja in če ni bilo sprejetih nobenih ukrepov za popravek nacionalne zakonodaje, je sprožila postopek za ugotavljanje kršitev. Zaradi tožbe Komisije so bili skoraj vsi nacionalni davčni predpisi držav članic usklajeni z zakonodajo EU, tako da je bilo uspešno odpravljeno veliko število kršitev pravic čezmejnih delavcev.

3. Omejena zakonodaja EU o neposrednih davkih

Glede zadevnih pritožb v tej zadevi se Komisija zaveda položaja, na katerega so v svojih številnih dopisih opozorili čezmejni delavci, ki prebivajo v Sloveniji, delajo pa v Avstriji. Vendar Komisija meni, da iz razlogov, ki sledijo, ne gre za diskriminacijo, ki je prepovedana s pravom Unije.

Prvič, na trenutni stopnji razvoja prava EU ne obstaja veliko zakonodaje na področju neposrednega obdavčenja. Ker ni harmonizacije, je neposredno obdavčevanje (tudi sklenitev in izvajanje sporazumov o dvojnem obdavčevanju) predvsem v pristojnosti držav članic. Vendar morajo pri izvajanju te pristojnosti države članice spoštovati obveznosti, ki izhajajo iz PDEU, kot jih razlaga Sodišče Evropske unije. Države članice ne smejo diskriminirati na podlagi državljanstva, povzročati ali ohranjati diskriminacijo zoper državljane držav članic, vključno zoper lastne državljane, ki uveljavljajo svoje svoboščine iz PDEU. Prav tako ne smejo uporabljati neupravičenih ali nesorazmernih omejitev teh svoboščin.

Drugič, zakonodaja EU ne določa enotne države obdavčitve, kadar ima davčni zavezanec davčne povezave z več državami članicami, kot v obravnavanem primeru. Dodelitev pravic do obdavčevanja je določena v sporazumih o dvojnem obdavčevanju, ki so jih dvostransko sklenile države članice. Uporaba in razlaga teh sporazumov ne spada na področje uporabe prava EU. Tako so države članice še naprej pristojne na tem področju in proste, da določijo merila za uresničevanje svojih davčnih pravic. Dodati je treba, da v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča EU, dvojno obdavčevanje ni v nasprotju s pravom EU (3).

Tretjič, v mednarodnem davčnem pravu velja splošno načelo, da tako imenovana država prebivališča (v tem primeru Slovenija) običajno obdavčuje dohodke svojih rezidentov, ki jih prejemajo kjer koli po svetu, vključno z dohodki iz t. i. države vira (v tem primeru Avstrija), vendar nato na domačo davčno obveznost prizna odbitke glede dohodkov iz tujine. To se izvede tako, da (i) se dohodka iz tujine ne obdavči ponovno (bodisi se ga v celoti ne upošteva, tj. metoda popolnega izvzetja, ali pa se ga upošteva le pri določanju stopnje obdavčenja, tj. metoda izvzetja s progresijo) ali da (ii) se ta dohodek prizna zaradi določanja dolgovanega davka po nacionalni zakonodaji in se davek, ki je bil dejansko plačan na tujem, odbije od celotnega dolgovanega davka (metoda davčnega odbitka). Sodišče EU je ugotovilo, da sta oba zgoraj opisana pristopa za odpravo dvojnega obdavčevanja v skladu z zakonodajo EU (4).

Zaradi navedenega pomanjkanja usklajenosti obdavčevanja dohodka v EU države članice ostanejo pristojne, da določijo merila za razdelitev svojih davčnih pristojnosti in metod oprostitve dvojnega obdavčevanja.

4. Sporazum o izogibanju dvojnemu obdavčevanju med Slovenijo in Avstrijo (DTA) (5)

Če je slovenski davčni rezident zaposlen v Avstriji, ima Avstrija pravico do obdavčitve prihodkov, ki jih je prejel v tej državi. Vendar je Slovenija na podlagi člena 15(1) DTA obdržala tudi pravico obdavčitve dohodka svojih davčnih rezidentov, ki so ga prejeli od „odvisnega dela“, opravljenega v Avstriji. Ker lahko tako Slovenija kot Avstrija obdavčita dohodek iz zaposlitve, so ti prihodki lahko obdavčeni v obeh državah. Vendar dvojno obdavčevanje v Sloveniji preprečuje člen 24(2) DTA, ki določa, da „kadar rezident Slovenije ustvari dohodek […], ki se sme po tej konvenciji obdavčiti v Avstriji, Slovenija odobri kot odbitek od davka na dohodek tega rezidenta – znesek, ki je enak davku od dohodka, ki je plačan v Avstriji.“ DTA tako določa, da Slovenija v izogib dvojnemu obdavčevanju uporablja metodo odbitka, kot je opisana zgoraj.

Torej, če je dolgovani davek v Avstriji nižji od ustreznega davka v Sloveniji, mora davčni zavezanec v vsakem primeru plačati razliko. Iz tega sledi, da bo plačal enak skupni znesek davkov, tj. seštevek avstrijskih in slovenskih davkov, kot bi ga moral plačati, če bi bil obdavčen le v Sloveniji. Zato ni na slabšem, temveč je v istem položaju, kot če bi zaslužil svoj celoten dohodek iz zaposlitve v Sloveniji. Iz tega sledi, da v tem primeru ne gre za kršitev svobode delavcev.

Iz zgoraj omenjene odsotnosti harmonizacije obdavčitve dohodkov v EU in ustaljene sodne prakse Sodišča tudi sledi, da zgolj dejstvo, da so druge države članice z Avstrijo sklenile sporazume o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, ki se razlikujejo od sporazuma s Slovenijo, ki določa drugačno dodelitev davčnih pravic ali metodo izvzetja za preprečevanje dvojnega obdavčevanja, še ne pomeni kršitve zakonodaje EU s strani Slovenije ali katere koli druge države članice.

5. Predlagani zaključek te zadeve

Ob upoštevanju zgoraj navedenih elementov bodo službe Komisije zadevo zaključile, če pritožniki v štirih tednih od objave tega obvestila ne predložijo dodatnih informacij, ki bi upravičile dodatno oceno.

(1) COM(2012) 173 final z dne 18. aprila 2012.

(2) Glej sporočilo Komisije za medije IP/12/340 na spletni strani http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-340_sl.htm.

(3) Glej zadevi C-128/08 Damseaux in C-67/08 Block.

(4) Glej zadevo C-336/96 Gilly.

(5) Konvencija med Republiko Slovenijo in Republiko Avstrijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja v zvezi z davki na dohodek in premoženje, sklenjena 1. oktobra 1997 in v veljavi od 1. februarja 1999.