OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Pandemija COVID-19 predstavlja obsežno in resno javnozdravstveno krizo. Močno vpliva na prebivalce, družbe in gospodarstva po vsem svetu. Obseg zdravstvene krize in odzivi politike, da bi jo obvladali, so brez primere. Posledično je globina njenih socio-ekonomskih učinkov izjemno negotova. Že na tej stopnji je jasno, da predstavlja do zdaj največje in pereče izzive za finančne in gospodarske sisteme držav članic. V skladu s spomladanskimi gospodarskimi napovedmi Komisije naj bi se BDP EU letos zmanjšal za približno 7,5 %, kar je veliko več kot v času svetovne finančne krize leta 2009, leta 2021 pa naj bi se ponovno povišal za samo 6 %, stopnja brezposelnosti v EU pa naj bi se v letu 2020 povečala na 9 %, kar pomeni tveganje povečanja revščine in neenakosti.

Države članice so se odzvale s sprejemanjem izjemnih diskrecijskih gospodarskih in finančnih ukrepov. Skupaj z učinkom tako imenovanih „samodejnih stabilizatorjev“, tj. plačil, predvidenih v sistemih zavarovanja za primer brezposelnosti in sistemov socialne varnosti, ter v kombinaciji z izgubo davčnih prihodkov ti ukrepi znatno vplivajo na javne finance držav članic z znatnim dvigom skupnega javnofinančnega primanjkljaja, in sicer z 0,6 % BDP v letu 2019 na 8,5 % BDP v euroobmočju in EU letos.

Šok za gospodarstvo EU je simetričen, saj je pandemija prizadela vse države članice, vendar je učinek pandemije med državami članicami zelo različen, kot je različna tudi njihova zmožnost obvladovanja gospodarskega in fiskalnega šoka in odzivanja nanj, kar je odvisno od posebnih gospodarskih struktur in začetnih pogojev držav članic. Zato obstaja tveganje, da bo kriza povečala razlike znotraj Unije, kar bi ogrozilo skupno ekonomsko in socialno odpornost.

Unija je ukrepala hitro, da bi v mejah sedanjega večletnega finančnega okvira, ki se izteče leta 2020, zagotovila usklajen in močan kolektivni odziv na socialne in ekonomske posledice krize. Ta odziv dopolnjuje diskrecijske gospodarske in finančne ukrepe, ki so jih sprejele države članice.

Kriza bi lahko trajno poškodovala gospodarsko tkivo Unije, če je ne obravnavamo s sorazmernim kratkoročnim in srednjeročnim odzivom politike na ravni Unije.

Za celovit načrt za evropsko okrevanje bodo potrebne obsežne javne in zasebne naložbe na evropski ravni, da bi Uniji omogočili začetek trajnostnega in odpornega okrevanja, ustvarili visokokakovostna delovna mesta in odpravili neposredno škodo, ki jo je povzročila pandemija COVID-19, hkrati pa podprli zelene in digitalne prednostne naloge Unije. Komisija za zagotovitev financiranja predlaganega akta predlaga spremembo [sklepa o virih lastnih sredstev], ki bi Uniji omogočila, da začasno in izjemoma najame posojilo v višini 750 milijard EUR v cenah iz leta 2018 za povečanje zgornje meje virov lastnih sredstev, da krijejo obveznosti in pogojne obveznosti za posojila državam članicam. Predlagani akt določa dodelitev sredstev različnim programom Unije v skladu s strategijo, določeno v načrtu Evropske unije za okrevanje.

500 milijard EUR v cenah iz leta 2018 bo porabljenih za nepovratno podporo, vračljivo podporo prek finančnih instrumentov ali za oblikovanje rezervacij za proračunska jamstva in z njimi povezane odhodke.

250 milijard EUR v cenah iz leta 2018 se bo uporabilo za zagotavljanje posojil državam članicam. Unija bo nosila pogojno obveznost v obliki jamstva za navedena posojila, dokler ne bodo povrnjena.

Člen 3 določa najvišji znesek, s katerim se lahko financira Instrument. Načini uporabe sredstev so prav tako jasno določeni v členu 3, kjer so opisani prejemni programi, pa tudi narava podpore (nepovratna sredstva, posojila in jamstva). V členih 2 in 4 ta uredba prav tako strogo omejuje obseg in čas uporabe sredstev. To izključuje možnost, da se lahko Instrument Evropske unije za okrevanje uporabi za kakršne koli druge namene, razen za reševanje neposrednih ekonomskih in socialnih posledic te krize.

•Skladnost z drugimi politikami Unije

Instrument Evropske unije za okrevanje zagotavlja financiranje za ukrepe in dejavnosti, ki jih je treba izvesti v skladu z načrtom Evropske unije za okrevanje. Viri, zbrani z izdajo, se bodo uporabili za programe Unije v okviru naslednjega večletnega finančnega okvira na naslednjih področjih:

·zagotavljanje podpore v obliki nepovratnih sredstev in posojil za izvajanje načrtov držav članic za okrevanje in odpornost v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost;

·zagotavljanje podpore za nove naložbe v okviru obstoječih in predlaganih proračunskih jamstev (EFSI/InvestEU), med drugim za (1) podjetja, ki jih je prizadela kriza, vendar so sicer uspešna, da bi izšla iz krize, in zlasti za pospešitev zelenega in digitalnega prehoda; (2) ciljno usmerjeno podporo projektom evropskega strateškega interesa za dobavne verige na notranjem trgu, da se razvije strateška neodvisnost EU v ključnih sektorjih in zmogljivostih;

·okrepljena podpora regijam in sektorjem, ki jih je prizadela kriza, in sicer z okrepljenimi ukrepi kohezijske politike;

·podpora raziskavam in inovacijam v odziv na pandemijo COVID-19;

·izboljšanje pripravljenosti na krize in izboljšanje strateške odpornosti sistemov zdravstvenega varstva v Uniji;