c. Države članice so morale to direktivo prenesti do 31. decembra 2011, ti novi predpisi pa so se morali uporabljati od 1. januarja 2012 (člen 28 te direktive).

– izmenjava podatkov, ki so predvidoma pomembni za izterjavo davčnih terjatev (izmenjava podatkov na zaprosilo; izmenjava podatkov o povračilih davkov brez vnaprejšnjega zaprosila; prisotnost v upravnih uradnih in sodelovanje pri administrativnih preiskavah v drugih državah članicah);

b. Svet je 16. marca 2010 sprejel Direktivo 2010/24/EU o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev v zvezi z davki, carinami in drugimi ukrepi. V njej so določene različne oblike pomoči pri izterjavi:

Tako vzajemna pomoč pri izterjavi prispeva k zagotavljanju enakosti in nediskriminacije na področju obdavčenja, saj pomaga zagotoviti, da vsak plačuje svoje davke, ter preprečiti davčne goljufije in proračunske izgube za države članice in EU.

Naslednji primer ponazarja delovanje te pomoči pri izterjavi: oseba ne plača svojih davčnih dolgov v državi članici A. Preseli se v državo članico B, premoženje pa ima tudi v državi članici C. V tem primeru lahko davčni organi države članice A zaprosijo davčne organe v državah članicah B in C za pomoč pri izterjavi davkov, dolgovanih državi članici A.

a. Za vsakogar se pričakuje, da plača svoj delež davkov. Če se davki ne poravnajo, davčni organi sprejmejo ukrepe za izterjavo, da bi jih pobrali. Vendar je pristojnost davčnih organov omejena na njihovo nacionalno ozemlje. V drugih državah ne morejo sprejeti ukrepov za izterjavo, čeprav so se davčni dolžniki morda preselili v drugo državo ali v druge države prenesli premoženje. Zato je EU sprejela zakonodajo, ki državam članicam EU omogoča, da si pri izterjavi davkov in terjatev EU, kot so opredeljene v členu 2 Direktive, vzajemno pomagajo.

c. Velika večina držav članic meni, da sta se s sodelovanjem na podlagi sedanje direktive izboljšala pobiranje in izterjava njihovih terjatev v zvezi z davki. Razpoložljivi statistični podatki potrjujejo, da so se zneski, izterjani na podlagi zakonodaje EU, po začetnem upadu leta 2012 znova zvišali. Zmanjšanje v letu 2012 je mogoče vsaj v določenem obsegu pojasniti s pozno izvedbo Direktive 2010/24/EU v številnih državah članicah in delovno obremenitvijo, ki je nastala, ker so se morali pristojni organi seznaniti z novo zakonodajo, novimi postopki, novimi obrazci za zaprosila in enotnima instrumentoma. Zneski, izterjani v obdobju 2013–2014, so v skladu z zneski, izterjanimi v obdobju 2009–2010. Rezultati so se še naprej povečevali v letu 2015 (in so boljši od prejšnjega najboljšega rezultata, ki je bil dosežen leta 2011).

b. Vendar države članice še ne uporabljajo možnosti, da uradniki, pristojni za izterjavo davkov, iz ene države članice obiščejo drugo državo članico in so prisotni med administrativnimi preiskavami (ali celo sodelujejo v njih, tako da opravijo razgovore s posamezniki in pregledajo dokumentacijo) ter pomagajo uradnikom zaprošene države članice med sodnim postopkom v navedeni državi članici. Glede tega so rezultati v skladu z izkušnjami v zvezi s pomanjkanjem uporabe ustreznih določb v drugih zakonodajnih aktih EU v zvezi z upravnim sodelovanjem med davčnimi organi.

Povečuje se tudi skupno število letnih sporočil (novih zaprosil in nadaljnjih sporočil po poslanih zaprosilih) med organi prosilci in zaprošenimi organi v vseh državah članicah EU.

e. Temu poročilu je priloženo zbirno poročilo, v katerem so opisana posvetovanja z deležniki, ki jih je Komisija opravila pri pripravi tega poročila. Posvetovanje davčnih organov držav članic je bilo opravljeno v okviru dejavnosti skupine strokovnjakov za izterjave, pristojne za spremljanje izvajanja okvira EU za pomoč pri izterjavi, ter vprašalnika, poslanega davčnim organom, pristojnim za pomoč pri izterjavi. Komisija je v zvezi s tem vprašanjem začela tudi javno posvetovanje. Poročila o teh posvetovanjih so objavljena na spletišču Komisije.

d. Člen 27(3) te direktive določa, da Komisija vsakih pet let poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o delovanju ureditve, določene s to direktivo. To poročilo je prvo poročilo, pripravljeno v skladu s to novo direktivo.

Preglednica 3: Pregled izterjanih zneskov (2011–2016):

Izterjani na zaprosilo drugih DČ (pred odbitkom lastnih stroškov) Izterjani na podlagi zaprosil, poslanih drugim DČ v EUR v EUR 2011 54 031 822 62 475 879 2012 30 641 451 32 076 738 2013 35 580 763 41 115 223 2014 42 839 876 46 395 481 2015 81 402 061 65 711 419 2016 76 500 163 67 019 250

d. Povečanje števila zaprosil za pomoč in izterjanih zneskov samo po sebi seveda ni ustrezen kazalnik delovanja okvira EU za pomoč pri izterjavi.

Posvetovanja davčnih organov držav članic kažejo, da pomoč pri izterjavi dobro deluje v preprostih primerih (npr. v zvezi z obmejnimi delavci), ko se z njo zagotovi rešitev za pomanjkanje čezmejne pristojnosti davčnih organov. V drugih primerih, zlasti ko je neizterjava posledica goljufive namere dolžnika, pa se šteje, da je pomoč pri izterjavi, tako kot sama izterjava v državi članici prosilki, težja.

To mnenje držav članic potrjujejo tudi statistični podatki. Čeprav ti statistični podatki omogočajo zgolj grobo oceno stopnje izterjave, jasno kažejo, da so zneski, ki se dejansko izterjajo, veliko nižji od zneskov, za katere se zahteva pomoč pri izterjavi.

3. VPLIV DIREKTIVE 2010/24/EU NA DELOVANJE VZAJEMNE POMOČI: POZITIVEN SPREJEM

a. Pomen dobro delujoče pomoči pri izterjavi so poudarili udeleženci javnega posvetovanja. Štelo se je, da razpoložljivost in uporaba jasnih in učinkovitih postopkov za pomoč koristita vsem stranem v takih postopkih.

b. V zvezi s finančnim in upravnim bremenom bi bilo treba opozoriti, da je zaradi narave Direktive – ki zagotavlja pravno podlago in tehnična orodja, s katerimi si lahko države članice medsebojno pomagajo pri izterjavi terjatev, ne da bi določile nacionalna pravila za izterjave – težko količinsko opredeliti breme, povezano s pomočjo pri izterjavi. Na to breme vplivajo predvsem stroški in delovna obremenitev, povezani z nacionalnimi postopki izterjave. Poleg tega je vsak primer izterjave drugačen in odvisen od posebnih okoliščin terjatve. Zato so se pri ocenjevanju zbrali samo (nekateri) dokazi o stroških in bremenih v omejenem okviru uporabe Direktive ter posamezne izkušnje uradnikov, pristojnih za izterjave. Te informacije so ustrezno analizirane v priloženem delovnem dokumentu služb Komisije. Vendar kakršna koli ekstrapolacija za oblikovanje sklepa o regulativnih stroških v zvezi z Direktivo na ravni EU ni mogoča.

V zvezi s tem bi bilo treba opozoriti tudi, da zanesljive kvantitativne informacije v zvezi z upravnim bremenom niso na voljo. Službe Komisije nimajo dostopa do individualne dokumentacije (v skladu s členom 23 Direktive), nacionalni davčni organi pa niso naklonjeni temu, da bi zagotovili podrobnejše kvantitativne statistične informacije od tistih, ki jih morajo zagotoviti v skladu s členom 27(1) Direktive.

c. Eden od glavnih ciljev Direktive Sveta 2010/24/EU je bil zagotoviti, da pomoč postane „učinkovitejša in uspešnejša, treba pa je olajšati tudi njeno izvajanje v praksi“. Države članice skoraj soglasno potrjujejo, da je bil ta cilj dosežen. Vse države članice razen ene so potrdile, da zaradi Direktive 2010/24/EU lažje zagotavljajo in prejemajo vzajemno pomoč pri izterjavi kot na podlagi prejšnjega pravnega okvira. Vsi udeleženci javnega posvetovanja so se strinjali tudi, da si države članice na podlagi sedanjega okvira EU lažje medsebojno pomagajo pri izterjavi davkov.

d. Večina udeležencev posvetovanja držav članic in javnega posvetovanja je menila tudi, da se zaradi obstoja pravil EU o pomoči pri izterjavi krepi spoštovanje davčnih predpisov, čeprav tega učinka ni mogoče natančno oceniti.

e. Z uporabo elektronskih obrazcev za zaprosila in enotnih instrumentov (enotnega izvršilnega naslova v zaprošeni državi članici in enotnega obrazca za vročitev) sta se izboljšali učinkovitost in uspešnost pomoči pri izterjavi.

Z elektronskimi obrazci za zaprosila, ki omogočajo samodejen prevod, je bil določen skupen standard za komuniciranje med davčnimi organi. Nekateri davčni organi so, na primer, predložili pripombe glede dolžine obrazca za zaprosila za izterjavo, vendar so bili ti obrazci pripravljeni v sodelovanju z državami članicami, te pa so želele vključiti številne možnosti in primere.

Skoraj vse države članice potrjujejo, da se z uporabo enotnega izvršilnega naslova v zaprošeni državi članici olajša priprava zaprosil za pomoč. Olajša se tudi obdelava zaprosil drugih držav članic za pomoč. Glavne prednosti enotnega izvršilnega naslova v zaprošeni državi članici so odsotnost stroškov prevoda, odprava težav s priznanjem in elektronski prenos. Večina držav članic ima pozitivno mnenje tudi o uporabi enotnega obrazca za vročitev, ki se priloži dokumentom, za katere se predloži zaprosilo za pomoč pri vročitvi.

Čeprav večje število zaprosil pomeni večjo delovno obremenitev, se je štelo tudi, da se je ta učinek ublažil z uporabo enotnih instrumentov.

Tudi udeleženci javnega posvetovanja (ki so zastopali stališča davkoplačevalcev ali dolžnikov) so izrazili pozitivna mnenja o uporabnosti teh enotnih instrumentov (enotnega izvršilnega naslova v zaprošeni državi članici in enotnega obrazca za vročitev). Štelo se je, da ti dokumenti zagotavljajo dobro količino podrobnosti v zvezi s terjatvami in pristojnimi uradi.

f. Zaradi razširitve področja uporabe ratione materiae se je povečala delovna obremenitev vključenih davčnih organov. Čeprav so skupni zneski teh drugih davkov in carin še naprej razmeroma nizki (v primerjavi z zneski glavnih kategorij davkov, tj. DDV in davkov na dohodek), se lahko nanašajo na precejšnje število zaprosil. Kljub temu je večina držav članic potrdila, da je razširitev področja uporabe Direktive koristna, saj prispeva tudi k zagotavljanju spoštovanja davčnih predpisov.