SL Uradni list Evropske unije C 211/48

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Oblikovanje skupnih načel prožne varnosti: nova in boljša delovna mesta v povezavi s prožnostjo in varnostjo

COM(2007) 359 konč.

(2008/C 211/15)

Komisija je 27. junija 2007 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Oblikovanje skupnih načel prožne varnosti: nova in boljša delovna mesta v povezavi s prožnostjo in varnostjo.

Strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 2. aprila 2008. Poročevalec je bil Thomas Janson, soporočevalec pa Christian Ardhe.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 444. plenarnem zasedanju 22. in 23. aprila 2008 (seja z dne 22. aprila 2008) s 147 glasovi za, 1 glasom proti in 8 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 EESO pozdravlja prispevke Evropskega parlamenta, Sveta in evropskih socialnih partnerjev k razpravi o prožni varnosti. V spreminjajočem se svetu je bistveno razpravljati o tem, kako lahko ravnovesje med prožnostjo in varnostjo na ravni EU in držav članic prispeva k ustvarjanju več in boljših delovnih mest.

1.1.1 EESO je že poudaril, da prožna varnost ne pomeni enostranskega in nezakonitega zmanjševanja pravic delavcev. Evropski socialni partnerji so države članice pozvali, naj pregledajo in po potrebi prilagodijo delovno pravo, sisteme za zaščito delovnih mest in skupaj s socialnimi partnerji tudi prakse kolektivnih pogajanj, s ciljem „zagotoviti optimalno ravnotežje med prožnostjo in varnostjo za vse vrste delovnih razmerij ter ustrezno varnost za delavce z vsemi oblikami pogodb, da bi tako odpravili razdrobljenost trgov dela“.

1.2 Zaradi razprav o prožni varnosti so se tudi v državah članicah začele razprave o tej temi in v nekaterih so bili sprejeti usmerjeni ukrepi. S tem je poudarjeno, da je za socialne partnerje pomembno aktivno sodelovanje v razpravi in procesu odločanja.

1.3 EESO poudarja, da prožne varnosti ne moremo obravnavati ločeno od izzivov, s katerimi se srečuje Evropska unija. Globalizacija, hiter razvoj novih tehnologij ter demografski in okoljski izzivi spreminjajo evropski trg dela. Prožna varnost mora biti del odgovora na te zunanje in notranje trende ter pritiske; njen cilj mora biti pravično ravnovesje med delojemalci in delodajalci.

1.4 EESO meni, da se mora Evropa osredotočiti na svoje zmogljivosti za inovacije, visoko kakovost svojih proizvodov in storitev, svojo dobro usposobljeno delovno silo in svoj socialni model ter s svetovnimi konkurenti tekmovati v kakovosti. To se mora odražati tudi v smernicah za zaposlovanje. Po mnenju EESO je treba smernice zaradi razprav o prožni varnosti spremeniti, predvsem v zvezi s kakovostjo delovnih mest.

1.5 Odbor je glede izvajanja prožne varnosti pripravil nekaj priporočil. EESO tako priporoča Komisiji, da prouči različne prispevke in stališča o sporočilu Komisije ter se posvetuje s socialnimi partnerji držav članic na vseh ravneh; — spodbuja Komisijo, da nadzoruje izvajanje procesa in vzpostavi platformo za izmenjavo dobrih praks, ki vključuje socialne partnerje; — podpira aktivno vključevanje socialnih partnerjev v oblikovanje in izvajanje politik prožne varnosti v državah članicah v vseh fazah procesa; — poudarja pomen medsebojnega zaupanja med sodelujočimi akterji; — poudarja, da so trdne makroekonomske politike, ki spodbujajo rast zaposlenosti in tudi ugodno poslovno okolje, s tem pa zagotavljajo in podpirajo polni potencial rasti, temeljni pogoj za učinkovitost prožne varnosti; — spodbuja države članice in EU k oblikovanju in ohranitvi pravnega okvira, ki zagotavlja prilagodljivost in je preprost, pregleden ter predvidljiv, nadalje spodbuja h krepitvi pravic delavcev, njihovemu spoštovanju in možnosti obrambe pred sodišči ter k podpiranju trdnega pravnega okvira za kolektivna pogajanja in socialni dialog pri izvajanju prožne varnosti v celotni Uniji; — poudarja, da lahko splošni sistemi socialnega varstva izboljšajo mobilnost, če zagotavljajo, da delavci niso oškodovani, ko se soočijo s spremembami, ki vplivajo na njihovo delovno mesto, in da je spoštovanje nacionalnih in evropskih predpisov o obveščanju in posvetovanju pomembno za predvidevanje sprememb in zmanjševanje njihovih posledic; poudarja, da je treba za izvajanje prožne varnosti nameniti finančna sredstva, vključno z javno in zasebno pomočjo delavcem pri zamenjavi delovnega mesta; — poudarja, da je pomembna sinergija med vsemi ustreznimi politikami; — podpira celovit pristop na več ravneh; zaradi večdimenzionalnosti prožne varnosti si je treba prizadevati za vključitev različnih političnih ravni; meni, da je treba upoštevati nova tveganja in predvideti prehodna obdobja pri izvajanju prožne varnosti, vendar se pri tem ne smejo tudi sistematično ukinjati pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas; — meni, da bi morala Komisija čez pet let predvideti ocenjevanje praks prožne varnosti v državah članicah ter predvsem njihov učinek na stopnjo zaposlenosti v državah in na ravni Skupnosti.

2. Ozadje

2.1 Prožna varnost je aktualna tema vse od sprejetja prvih smernic za zaposlovanje. Sedanja razprava se je začela januarja 2006 z neformalnim zasedanjem Sveta o prožni varnosti, na spomladanskem zasedanju leta 2006 pa je Evropski svet pozval države članice, naj posebno pozornost namenijo ključnemu izzivu, tj. prožni varnosti. Prožna varnost je bila tema razprav na dveh tristranskih socialnih vrhih, ki sta potekala sočasno z evropskim vrhom decembra 2006 in marca 2007. Komisija je junija 2007 objavila sporočilo o prožni varnosti, ki sta ga pregledala in obravnavala Evropski parlament in Svet; slednji je sklep sprejel soglasno. Poleg tega so oktobra 2007 socialni partnerji končali skupno analizo o ključnih izzivih, s katerimi se srečujejo evropski trgi dela, ki vključuje tudi priporočila glede prožne varnosti. EESO pozdravlja vse prispevke in predvsem skupno analizo evropskih socialnih partnerjev (1).

2.2 Zaradi razprav o prožni varnosti so se tudi v državah članicah začele razprave o tej temi in v nekaterih so bili pred kratkim sprejeti usmerjeni ukrepi. EESO pozdravlja te razprave in dejavnosti, vendar poudarja, da morajo biti socialni partnerji aktivno vključeni v razprave in proces odločanja.

2.3 S tem mnenjem, ki temelji na še vedno aktualnem mnenju o prožni varnosti, sprejetem julija 2007 (2), želi EESO: — predstaviti svoja stališča o pomembnih točkah, da se omogoči lažje izvajanje prožne varnosti v državah članicah in proučijo posledice za politike EU; — potrditi svoja stališča glede odločilne vloge socialnih partnerjev in poudariti vlogo civilne družbe v tem procesu.

3. Izvajanje prožne varnosti

3.1 EESO pozdravlja različne prispevke k razpravi o prožni varnosti. V spreminjajočem se svetu je bistveno razpravljati o tem, kako lahko ravnovesje med prožnostjo in varnostjo na ravni EU in držav članic prispeva k ustvarjanju več in boljših delovnih mest.

3.2 Izzivi za trg dela

3.2.1 Prožne varnosti ne smemo obravnavati ločeno od izzivov, s katerimi se srečuje Evropska unija. Globalizacija, hiter razvoj novih tehnologij ter demografski izzivi spreminjajo evropski trg dela. EESO poleg tega poudarja, da lahko na trge dela vplivajo tudi okoljski izzivi. Prožna varnost mora biti del odgovora na te zunanje in notranje trende in pritiske; njen cilj mora biti pravo ravnovesje med socialnim, okoljskim in gospodarskim razvojem.

3.2.2 EESO meni, da bodo okoljski izzivi vplivali na evropske trge dela, saj bodo okrepili zahteve po varčevanju z energijo in uvedbi sistemov za bolj trajnostno okolje. Vendar pa lahko ti izzivi spodbudijo tudi tehnološke inovacije in prispevajo h gospodarski rasti ter rasti zaposlenosti.

3.2.3 Odbor je ugotovil, da lahko podnebne spremembe povečajo sedanje socialno izkrivljanje in vrzeli (3) tako v EU kot tudi drugod po svetu. Prav tako je ugotovil, da mora biti cilj prilagajanje podnebnim spremembam in njihova ublažitev, ne da bi s tem povzročili brezposelnosti in socialnega izkrivljanja (4).

3.2.4 Globalizacija in povezovanje trgov vplivata na evropske trge dela. Vzorci potrošnje, proizvodnje in naložb se spreminjajo. Ta razvoj ni neizogiben: nanj je mogoče vplivati ali ga usmerjati. Zakonodaja o zdravju in varnosti pri delu ter pravicah delavcev izboljšuje delovno življenje in oblikuje standarde na svetovni ravni. Standardi za izdelke lahko ob upoštevanju prilagodljivosti podjetij izboljšajo konkurenčnost. Kljub temu pa se bodo morali evropski trgi dela prilagoditi, da se bodo lahko soočili z izzivi globaliziranega sveta. V mnogih pogledih je globalizacija Evropi koristila. Enotni trg je prispeval k ustanavljanju podjetij v EU, ki so konkurenčna tudi na svetovni ravni. EU je tako lahko prodajala proizvode in storitve, ki so v vrhu vrednostne verige.

3.2.5 Globalizacija in tehnološke spremembe niso oslabile rasti zaposlenosti v Evropi. V obdobju 1995–2005 je EU zabeležila neto povečanje z 18,5 milijona novih delovnih mest. Število izgubljenih delovnih mest zaradi prilagajanja, povezanega s trgovino, je nizko v primerjavi s skupno stopnjo ustvarjanja delovnih mest v gospodarstvu. Odpiranje trgovine lahko poveča možnosti zaposlovanja, kot je to razvidno iz nedavnega razvoja v Evropski uniji.

3.2.6 Vendar pa se lahko z globalizacijo poveča tudi negotovost. Podjetja se srečujejo z večjo konkurenco. Delovna mesta, ki so prej veljala za „varna“, so sedaj izpostavljena mednarodni konkurenci. Storitve, ki so bile več let obravnavane kot lokalne, se lahko sedaj opravljajo tudi čezmejno. Prestrukturiranje se izvaja pogosteje in hitreje. Delavci, ki so bili odpuščeni zaradi spremenjene trgovine in nato ponovno zaposleni, večinoma prejemajo nižje plačilo. Tako globalizacija mnogim pomeni izgubo dohodka, ko zasedejo nova delovna mesta. Dejansko se je delež plač v gospodarstvu zmanjšal. Socialni partnerji so prav tako ugotovili, da je EU v primerjavi z ZDA ustvarila več delovnih mest v sektorjih na spodnjem delu lestvice rasti produktivnosti, medtem ko je zaposlovanje v sektorjih z visoko rastjo produktivnosti upadlo (5).

3.2.7 S spremembami na trgu dela se je povečal delež delovnih razmerij s krajšim delovnim časom in delovnih razmerij za določen čas. Te oblike zaposlovanja so morda prispevale k lažjemu vstopu na trg dela in povečale stopnje zaposlenosti v Evropi. Vendar pa so delavci za določen čas ponavadi manj produktivni, upravičeni so do manj usposabljanj, ki jih financira delodajalec (6), in so pogosteje vpleteni v nesreče pri delu (7). Zanje obstaja tudi nevarnost, da bodo ostali v tem delovnem razmerju za določen čas. Le nekaj več kot polovica delavcev s pogodbami za določen čas po šestih letih dobi pogodbo za nedoločen čas (8) – v primerjavi z več kot tremi četrtinami tistih, ki so že od začetka imeli pogodbo za nedoločen čas.

3.2.8 Za reševanje demografskih izzivov je treba ustvariti nove storitve in možnosti za zaposlovanje, na primer na področju varstva otrok in starejših. Evropa mora na tem področju izboljšati organizacijo dela, enakost spolov in ravnovesje med poklicnim in zasebnim življenjem.

3.2.9 Davčna politika v številnih državah EU je bila v obdobjih konjunkture bolj „mila“, v obdobju recesije pa poostrena. Tako je predvsem v večjih državah na območju eura. Poleg tega bo javni dolg v številnih državah EU glede na staranje prebivalstva ostal visok (9).

3.3 Strategija zaposlovanja in prožna varnost

3.3.1 Pri izvajanju politik prožne varnosti v državah članicah bodo smernice za zaposlovanje državam članicam nakazale, na katere trge dela in evropsko gospodarstvo naj se usmerijo. Stališče EESO o tem je jasno: Evropa bi se morala osredotočiti na svoje zmogljivosti za inovacije, visoko kakovost svojih proizvodov in storitev, svojo dobro usposobljeno delovno silo in svoj socialni model ter s svetovnimi konkurenti tekmovati za kakovost, ne pa za najnižje plače in socialne standarde, pri čemer je Evropa lahko le poraženka (10).

3.3.2 Nekatere smernice za zaposlovanje bi lahko bile podlaga za razpravo o prožni varnosti. EESO bi želel, da se smernice spremenijo ob upoštevanju njegovih priporočil, predvsem glede kakovosti delovnih mest, kot je to navedel v mnenju o smernicah za politike zaposlovanja (11).

3.3.3 EESO je že večkrat podal svoje mnenje o prenovljeni lizbonski strategiji in novih smernicah za politike zaposlovanja (12). Pozdravil je nov celovit pristop in večletni ciklus, vendar prav tako poudaril, da: — so na nekaterih področjih neskladnosti med širšimi smernicami ekonomskih politik in smernicami politik za zaposlovanje; — je uspeh odvisen predvsem od tega, če bodo države članice resno vzele svojo odgovornost in dejansko izvajale dogovorjene prednostne naloge na nacionalni ravni; — morajo biti nacionalni parlamenti, socialni partnerji in civilna družba resnično vključeni v vse faze usklajevanja politik zaposlovanja.

3.3.4 EESO je prav tako poudaril, da je za uspešnost nacionalnih programov reform ključnega pomena čim širša vključitev vseh ustreznih družbenih akterjev – zlasti socialnih partnerjev – v vse faze procesa in da je treba okrepiti vlogo socialnih partnerjev (13). Odbor prav tako želi poudariti pomen posvetovanja z nacionalnimi ekonomsko-socialnimi sveti na tem področju.

3.4 Zasnova prožne varnosti

3.4.1 Prožna varnost ima lahko pomembno vlogo pri uresničevanju ciljev prenovljene lizbonske strategije, oblikovanju nacionalnih reform in političnih možnosti. Vendar pa ne zasnova ne sestavni deli prožne varnosti niso novost. Že v prvih smernicah za politike zaposlovanja, sprejetih v okviru evropske strategije zaposlovanja leta 1998, so bili socialni partnerji pozvani k pogajanju o ravnovesju med prožnostjo in varnostjo.

3.4.2 EESO želi poudariti, da ni enotne rešitve za vse in da bo „ustrezna kombinacija“ za posamezne države članice različna. EESO je že opozoril, da je bila razprava omejena predvsem na naraščajočo zunanjo prožnost in možnosti, da se tako povečanje izravna s krepitvijo politik trga dela ali določb socialne varnosti. Namesto tega bi se morali osredotočiti na druge razsežnosti, da bi ustvarili razmere, ki bi koristile vsem (14). Prožna varnost prav tako pomeni, da je treba določiti ravnovesje med pravicami in dolžnostmi delodajalcev in delavcev, v okviru tega pa se pogajati o uravnoteženih in pravičnih mehanizmih (15).

3.4.3 Prožno varnost med drugim uporabljata Komisija pri ocenjevanju nacionalnih načrtov reform in predsedstvo pri razpravi o izzivih na trgu dela. Postala je okvir za ocenjevanje trgov dela držav članic. Komisija mora upoštevati vse nedavne dogodke in prispevke. Za ocenjevanje različnih, pogosto zelo zapletenih pogojev v različnih državah članicah, je bistveno tesno sodelovanje z ustreznimi akterji. Vlade se morajo, preden predstavijo svoje nacionalne načrte reform, posvetovati s socialnimi partnerji.

3.5 Vidiki izvajanja prožne varnosti

3.5.1 EESO je že poudaril, da prožna varnost ne pomeni, da je mogoče enostransko in nezakonito zmanjševati pravice delavcev; takšno pojmovanje EESO zavrača (16). Evropski socialni partnerji (17) so države članice pozvali, naj pregledajo in po potrebi prilagodijo delovno pravo, sisteme za zaščito delovnih mest in skupaj s socialnimi partnerji prakse kolektivnih pogajanj, s ciljem: — zagotoviti optimalno ravnotežje med prožnostjo in varnostjo za vse vrste delovnih razmerij; — zagotoviti ustrezno varnost za delavce z vsemi oblikami pogodb, da bi tako odpravili razdrobljenost trgov dela; — razviti dopolnilne varnostne ukrepe na področju zaposlovanja, ki spodbujajo prehod k produktivnim in donosnim delovnim mestom; — povečati pravno varnost in preglednost tako za delodajalce kot delavce z vidika področja uporabe, veljavnosti in izvrševanja delovnega prava; — na nacionalni ravni izvajati in upoštevati načela ter pravila evropskih socialnih smernic, vključno s tistimi, ki izhajajo iz okvirnega sporazuma evropskih socialnih partnerjev, ter osnovna načela enakega obravnavanja in nediskriminacije; — spodbujati stabilna delovna razmerja in trajnostne prakse na trgu dela; — vzpostaviti okvir za razvoj takih praks na delovnem mestu, ki izboljšujejo ravnotežje med poklicnim in zasebnim življenjem, hkrati pa spodbujajo, da se v celoti izkoristi produktivni potencial evropske delovne sile.

3.5.2 Odbor se strinja, da so za uresničitev lizbonske strategije odločilnega pomena celostne strategije za vseživljenjsko učenje in boljše naložbe v človeške vire. Vendar pa je iz podatkov Eurostata razvidno, da je bilo pri povečanju udeležbe delavcev v vseživljenjskem učenju doseženega le malo napredka ali pa ga sploh ni bilo. EESO je v več mnenjih, ki jih je pripravil pred kratkim, poudaril pomen vseživljenjskega učenja za izboljšanje sposobnosti delavcev, možnosti za zaposlitev in produktivnosti. Kljub številnim dosedanjim prizadevanjem na področju vseživljenjskega učenja morajo države članice in drugi akterji v praksi še veliko narediti. Leta 2002 so se evropski socialni partnerji dogovorili za okvir ukrepov za vseživljenjski razvoj sposobnosti in kvalifikacij.

3.5.3 EESO meni, da vključujoči sistemi socialnega varstva skupaj z aktivnimi politikami trga dela izboljšujejo usklajevanje povpraševanja s ponudbo na trgu dela ter spodbujajo inovacije in visoko produktivnost občutljivih industrijskih sektorjev, ki so odločilni za konkurenčnost Evrope v prihodnosti. Pomemben del prožne varnosti so storitve za primer brezposelnosti (z visoko stopnjo nadomestil), ki so učinkovite in usmerjene v zaposlitev ter zagotavljajo dodatne možnosti za ustrezno delovno mesto v okviru kakovostnega zaposlovanja, hkrati pa povečujejo varnost zaposlitve. Tako ne gre samo za zagotavljanje „ustreznih“ ravni nadomestil med brezposelnostjo, ampak tudi za to, da so ta nadomestila trajnostna in omogočajo ohranitev primernega življenjskega standarda ter da so povezana s strategijami aktivacije in visokokakovostnimi storitvami na področju zaposlovanja.

3.5.4 EESO je že prej poudaril pomen enakosti spolov (18). Za uskladitev poklicnega, zasebnega in družinskega življenja je treba izvajati politike in tudi ukrepe, ki ženskam in moškim omogočajo, da uresničijo svoj poklicni potencial in postanejo ekonomsko neodvisni. EESO spodbuja Evropski inštitut za enakost spolov k spremljanju prožne varnosti z vidika spola.

3.5.5 Geografska in poklicna mobilnost delavcev sta nujni sredstvi, ki z odpravljanjem „ozkih grl“ v specifičnih sektorjih in poklicih zagotavljata učinkovito delovanje trgov dela in zmanjšujeta neskladje med ponudbo in povpraševanjem na trgu dela. Geografska mobilnost lahko prispeva k večjemu zbliževanju delovnih in življenjskih pogojev. Poleg tega geografska in poklicna mobilnost močno vplivata tudi na stopnje rasti in zaposlenosti. V zadnjih letih so države članice z najvišjimi splošnimi ravnmi mobilnosti zabeležile tudi veliko gospodarsko rast in nizko – ali precej zmanjšano – stopnjo brezposelnosti. To kaže na razmerje med ravnmi mobilnosti, visoko storilnostjo gospodarstva in dobrim delovanjem trga dela.

3.6 Prožna varnost in različne zainteresirane strani

3.6.1 EESO poudarja pomen socialnega dialoga in socialnih partnerjev, ki so aktivni na vseh pomembnih ravneh pri oblikovanju in izvajanju politik prožne varnosti (19). Kot je EESO že poudaril v prejšnjem mnenju, je krepitev sistemov odnosov med delodajalci in delojemalci na evropski in nacionalni ravni bistvena za vsako razpravo o prožni varnosti.

3.6.2 Prožna varnost zahteva ozračje zaupanja in obširen dialog med vsemi zainteresiranimi stranmi, ki so pripravljene prevzeti odgovornost za spremembe z namenom oblikovanja socialno uravnoteženih politik. To vključuje tudi možnosti za spremljanje in ocenjevanje izvajanja ter rezultatov politik.

3.6.3 Civilna družba ima prav tako vlogo pri izvajanju prožne varnosti. Neprofitne organizacije zagotavljajo bistvene storitve za ogrožene in marginalizirane osebe ter prispevajo k usklajevanju družinskega in poklicnega življenja. Izobraževalna združenja spodbujajo in zagotavljajo vseživljenjsko učenje za odrasle. Organizirana civilna družba lahko pomaga pri izboljšanju kakovosti zaposlovanja in zmanjševanju težav, s katerimi se srečujejo najbolj ranljive skupine, kot so mladi in starejši, ženske, priseljenci in invalidi, ki se soočajo z diskriminacijo na evropskem trgu dela.

4. Priporočila

4.1 EESO poziva Komisijo, naj prouči različne prispevke in stališča o sporočilu Komisije ter druge nedavne dogodke. Države članice in socialni partnerji na vseh ravneh imajo prav tako vlogo pri oblikovanju in izvajanju zasnove prožne varnosti, kar je odločilnega pomena, saj se prožna varnost uporablja pri postopku ocenjevanja nacionalnih programov reform držav članic.

4.2 V primeru, da države članice v nacionalne programe reform vključijo splošna načela in s tem oblikujejo mešanico nacionalnih politik v skladu s svojimi pogoji in praksami, EESO spodbuja Komisijo, naj nadzoruje celotni proces in vzpostavi platformo za izmenjavo dobrih praks in primerjalno analizo, ki bi vključevala predvsem socialne partnerje, toda tudi organizirano civilno družbo. EESO tako pozdravlja misijo za ugotavljanje dejanskega stanja na področju prožne varnosti, t. i. „Mission for Flexicurity“, ki jo je uvedla Komisija.

4.3 EESO podpira aktivno vključevanje socialnih partnerjev pri oblikovanju in izvajanju politik prožne varnosti v vseh fazah procesa. EESO je že pred tem poudaril, da je potreben „močan in živahen socialni dialog, pri katerem socialni partnerji dejavno sodelujejo in v okviru katerega se lahko pogajajo o zasnovi in elementih sistema fleksivarnosti, nanje vplivajo, prevzemajo odgovornost zanje ter ocenjujejo rezultate“ (20).

4.4 Med sodelujočimi akterji je zelo pomembno medsebojno zaupanje. Organizirana civilna družba ima lahko pomembno vlogo pri krepitvi zaupanja, pa tudi pri ponujanju možnosti za zaposlitev tistim, ki so najbolj oddaljeni od trga dela.

4.5 Pomemben pogoj za učinkovitost prožne varnosti so trdne makroekonomske politike, ki spodbujajo rast zaposlovanja in ugodno poslovno okolje, s tem pa uresničujejo in podpirajo polni potencial rasti.

4.6 EESO spodbuja države članice in EU k oblikovanju in ohranitvi pravnega okvira, ki zagotavlja prilagodljivost in je preprost, pregleden ter predvidljiv, nadalje h krepitvi pravic delavcev, njihovemu spoštovanju in možnosti obrambe pred sodišči ter k podpiranju trdnega pravnega okvira za kolektivna pogajanja in socialni dialog pri izvajanju prožne varnosti v celotni Uniji. Temelj vseh modelov prožne varnosti je politika, ki lahko zagotavlja visoko raven socialnega varstva, odgovornost, ki jo prevzamejo javne službe z ustreznimi finančnimi sredstvi, in trden zakonodajni okvir za kolektivna pogajanja in socialni dialog. V tem okviru so pomembna podlaga tudi delovni standardi Mednarodne organizacije dela (ILO) in zakonodaja EU, ker so pregledni in predvidljivi.

4.7 Splošni sistemi socialnega varstva lahko izboljšajo mobilnost, če zagotavljajo, da delavci niso oškodovani, ko se soočijo s spremembami, ki vplivajo na njihovo delovno mesto. Spremljanje nacionalnih in evropskih predpisov o obveščanju in posvetovanju je pomembno za predvidevanje sprememb in zmanjševanje njihovih posledic. EESO je v prejšnjem mnenju predlagal, da je treba direktivo o ustanovitvi evropskega sveta delavcev ponovno pregledati (21), Komisija pa je pred kratkim organizirala drugo fazo posvetovanja, ki socialnim partnerjem omogoča, da začnejo pogajanja za revizijo veljavne zakonodaje. Odbor spodbuja Svet in Komisijo, naj poskusita najti rešitve za še nesprejeto zakonodajo na socialnem področju.

4.8 EESO poudarja, da je treba za izvajanje prožne varnosti zagotoviti finančna sredstva. Izvajanje prožne varnosti brez naložb v krepitev institucij, aktivne politike trga dela in vseživljenjsko učenje ne bo vodilo do visokokakovostnega trga dela. Pri tem je treba varnost razširiti tudi na negotova delovna mesta. Politike se morajo osredotočiti na vključevanje žensk, mladih in starejših na trg dela. Prožno varnost je treba uporabljati v skladu s celovitim in skladnim pristopom. Zato je bistveno, da se evropskim skladom, kot sta Evropski socialni sklad (ESS) in Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR), zagotovijo ustrezna sredstva.

4.9 EESO poudarja pomen sinergije med ustreznimi politikami. Rast, delovna mesta, socialna kohezija in okolje so prav tako pomembna in medsebojno povezana vprašanja. Trajnostna rast je odvisna od večjih prizadevanj za blaginjo in boljše okolje.

4.10 EESO podpira celovit pristop na več ravneh. Zaradi večdimenzionalnosti prožne varnosti si je pomembno prizadevati za vključitev različnih ravni politik. Za izboljšanje ekonomske in socialne kohezije sta potrebna bolj koherentna politika za obravnavo tega vprašanja ter večje sodelovanje med različnimi akterji in ravnmi.

4.11 EESO meni, da je treba upoštevati nova tveganja in predvideti prehodna obdobja pri izvajanju prožne varnosti. Z globalizacijo se bodo povečala tveganja za delavce in podjetja. Ta nova tveganja je treba upoštevati pri soočanju z izzivi globalizacije. Pri tem je bistveno spodbujati poklicno mobilnost na pozitiven, visokokakovosten način z naložbami v ljudi in izboljšanjem prenosljivosti pravic.

V Bruslju, 22. aprila 2008 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Dimitris DIMITRIADIS

(1) Ključni izzivi, s katerimi se srečujejo evropski trgi dela: skupna analiza evropskih socialnih partnerjev (Key challenges facing European labour markets: A joint analysis of European social partners), oktober 2007. Spletna stran:

http://www.ceep.eu/media/right/publications/key_market_challenges_facing_european_labour_markets.

(2) Mnenje EESO z dne 11. julija 2007 o fleksivarnosti (Razsežnost notranje prožnosti – Kolektivna pogajanja in vloga socialnega dialoga kot instrumentov urejanja in preoblikovanja trgov dela), poročevalec g. Janson (UL C 256, 27.10.2007).

(3) Glej http://www.etuc.org/a/3356: Climate change and employment (Podnebne spremembe in zaposlovanje).

(4) Mnenje EESO z dne 24. oktobra 2007 o podnebnih spremembah in lizbonski strategiji, poročevalec g. Ehnmark (NAT/362, UL C 44, 16.2.2008), točka 1.11.

(5) Glej opombo 1.

(6) Assessing the impact of labour market policies on productivity: a difference-in-differences approachOECD Social, Employment and Migration Working Papers, št. 54, 2007

URL: http://www.oecd.org/dataoecd/27/20/38797288.pdf.

(7) European Working Conditions Survey (Evropska raziskava o delovnih razmerah), Evropska fundacija za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer.

(8) Skupna analiza (glej opombo 1).

(9) Isto.

(10) Mnenje EESO z dne 13. septembra 2006 o kakovosti delovnega življenja, produktivnosti in zaposlovanju v povezavi z globalizacijo in demografskimi spremembami, poročevalka: ga. Engelen-Kefer, (UL C 318, 23.12.2006), točka 1.1.

(11) Smernice za politike zaposlovanja (SOC/303), poročevalec: g. Greif (sprejetje predvideno marca 2008). Nov sveženj smernic za zaposlovanje za obdobje 2008–2010, ki ga je predlagala Komisija decembra 2007, je enak predhodnemu (2005–2008).

(12) Mnenje EESO z dne 31. maja 2005 o smernicah politike zaposlovanja držav članic, poročevalec g. Malosse (UL C 286, 17.11.2005), mnenje EESO z dne 17. maja 2006 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic, poročevalec g. Greif (UL C 195, 18.8.2006) in mnenje EESO z dne 24. aprila 2007 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic, poročevalka: ga. O'Neill (UL C 168, 20.7.2007).

(13) Mnenje EESO z dne 17. maja 2006 o smernicah za politike zaposlovanja, poročevalec: g. Greif (UL C 195, 18.8.2006).

(14) Mnenje EESO z dne 11. julija 2007 o fleksivarnosti (Razsežnost notranje prožnosti – Kolektivna pogajanja in vloga socialnega dialoga kot instrumentov urejanja in preoblikovanja trgov dela), poročevalec g. Janson (UL C 256, 27.10.2007), točka 1.1.

(15) Isto, točka 4.1.

(16) Isto, točka 1.4.

(17) Glej opombo 1.

(18) Mnenje EESO z dne 11. julija 2007 o fleksivarnosti (Razsežnost notranje prožnosti – Kolektivna pogajanja in vloga socialnega dialoga kot instrumentov urejanja in preoblikovanja trgov dela), poročevalec g. Janson (UL C 256, 27.10.2007).

(19) Isto, točka 4.1.

(20) Mnenje EESO z dne 11. julija 2007 o fleksivarnosti (Razsežnost notranje prožnosti – Kolektivna pogajanja in vloga socialnega dialoga kot instrumentov urejanja in preoblikovanja trgov dela), poročevalec g. Janson (UL C 256, 27.10.2007), točka 1.3.

(21) Mnenje EESO z dne 13. septembra 2006 o evropskih svetih delavcev: nova vloga pri spodbujanju evropskega povezovanja, poročevalec: g. Iozia (UL C 318, 23.12.2006).