[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 11.4.2008

COM(2008) 187 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Vloga SRP pri izvajanju ekosistemskega pristopa k upravljanju morij [SEC(2008) 449]

Uvod in področje uporabe

Člen 6 Pogodbe zahteva, da se v politiko Skupnosti, kot je skupna ribiška politika (SRP)[1], vključijo zahteve glede varstva okolja. Uredba Sveta o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru SRP[2] navaja, da je eden od operativnih ciljev SRP postopno izvajanje ekosistemstega pristopa k upravljanju ribištva.

Ekosistemski pristop je kot glavni cilj vključen tudi v številne mednarodne sporazume, ki so jih podpisale države članice, kot sta Konvencija o biološki raznovrstnosti (CBD) in deklaracija, sprejeta na svetovnem vrhu o trajnostnem razvoju (WSSD) v Johannesburgu leta 2002.

Delovni dokument služb Komisije o možnostih in prednostih za mednarodno sodelovanje v zvezi z ekosistemskim pristopom k upravljanju ribištva je bil objavljen leta 2002[3], temeljil pa je na deklaraciji iz Reykjavika, ki jo je sprejela Organizacija Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo (FAO)[4] nekaj mesecev prej.

Izvajanje ekosistemskega pristopa v okviru SKP zadeva ne samo vode Skupnosti, temveč vse oceane po svetu. Delovanje Skupnosti bo zato potekalo s sedanjimi instrumenti SRP za vode Skupnosti in z ukrepi Skupnosti v Regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva (RFMO), prek procesa ZN in FAO ali, kjer je ustrezno, z dvostranskimi sporazumi.

Ekosistemski pristop k upravljanju morij se ne more in ne sme izvajati samo v posebnem sektorju, temveč mora biti pristop medsektorski. Celostna pomorska politika[5] predstavlja celotni okvir za celostno delovanje v pomorstvu, okvirna direktiva o morski strategiji[6] kot njen okoljski steber pa predstavlja splošno osnovo za izvajanje ekosistemskega pristopa k morskemu okolju. Direktiva o habitatih[7] z zahtevo po vzpostavitvi omrežja zavarovanih območij na področju pomorstva zagotavlja nekaj pomembnih orodij za ekosistemski pristop.

Cilja splošne politike ekosistemskega pristopa k upravljanju morij ne morejo doseči same sektorske politike, kot je SRP. Ukrepe različnih sektorskih politik je treba povezati s celostnim okvirom, tako da se razvijajo in izvajajo tisti ukrepi, sprejeti v sektorski politiki, ki bodo prispevali k globalnim ciljem.

V okviru SRP so bile že sprejete različne pobude, ki prispevajo k navedenemu cilju, vendar se ne štejejo kot del celotne strategije izvajanja.

Cilji tega sporočila so:

- poročati o tistih vidikih SRP, ki so do zdaj prispevali k izvajanju ekosistemskega pristopa,

- predstaviti, kako se SRP povezuje z dopolnilnim, medsektorskim izvajanjem ekosistemskega pristopa k upravljanju morij in

- pokazati, kako bodo morali ukrepi, sprejeti v prihodnosti v okviru SRP, kot glavno načelo upoštevati ekosistemski pristop.

1. KAJ JE EKOSISTEMSKI PRISTOP?

FAO[8] zlasti za ribištvo navaja, da je namen „načrtovati, razvijati in upravljati ribištvo na način, ki bo zadovoljil številne potrebe in želje družb, ne da bi pri tem ogrozil možnosti prihodnjih generacij, da izkoristijo celoten obseg blaga in storitev, ki jih zagotavljajo morski ekosistemi“. Pristop je tu opredeljen kot pristop, ki „teži k uravnoteženju različnih družbenih ciljev ob upoštevanju znanja in negotovosti glede biotske, abiotske in človeške komponente ekosistemov in njihovih vzajemnih vplivanj ter k uporabi celostnega pristopa k ribištvu v okviru smiselnih okoljskih meja“. Te opredelitve, ki temeljijo na splošnih opredelitvah Konvencije o biotski raznovrstnosti (CBD)[9] in Mednarodnega sveta za raziskovanje morja (ICES), kažejo, da je ekosistemski pristop instrument za doseganje trajnostnega razvoja v treh razsežnostih, to je varstvo okolja, socialna enakost in kohezija ter gospodarska blaginja, kar je del ciljev strategije trajnostnega razvoja EU, ki so zajeti v osnovni uredbi SRP[10].

Na podlagi tega Komisija meni, da pomeni ekosistemski pristop k upravljanju ribištva zagotavljanje blaga in storitev iz živih vodnih virov za sedanje in prihodnje generacije v okviru smiselnih ekoloških meja. Tako upravljanje ribištva bo skušalo zagotoviti, da bodo koristi od živih morskih virov velike, medtem ko bo neposredni in posredni vpliv ribolovnih dejavnosti na morske ekosisteme majhen ter ne bo škodoval prihodnjemu delovanju, raznolikosti in celovitosti teh ekosistemov.

Ekosistemski pristop zato nadaljuje prejšnjo „paradigmo meja“, značilno za upravljanje tradicionalnega ribištva, ki se je osredotočala na ciljne vire. Vendar koncept „meja“ nič več ne upošteva samo vpliva na ciljno populacijo, temveč predvsem dejstvo, da imajo vsi ekosistemi meje, ki, če jih presežemo, lahko povzroče velike spremembe v ekosistemu. Meje glede vplivov zaradi ribištva so smiselne za okolje, če se ulovljene populacije ohranjajo v okviru ravni, kjer so sposobne preživetja, če se ohranja biotska raznovrstnost in če se vplivi na strukturo, procese in funkcije ekosistema ohranijo na sprejemljivi ravni[11]. Ker poleg tega ribolov in druge človekove dejavnosti ter posledice teh dejavnosti vplivajo na morsko okolje, je treba te medsebojne vplive upoštevati.

2. VKLJUčITEV UPRAVLJANJA RIBIšTVA V EKOSISTEMSKI PRISTOP K UPRAVLJANJU MORIJ

Upravljanje ribištva lahko prispeva k ekosistemskemu pristopu, vendar mora ekosistemski pristop k upravljanju morij vključevati vse gospodarske sektorje, ki vplivajo na morski ekosistem.

Nekatere države, kot je Avstralija, so sprejele pristop, kjer upravljanje ribištva prevzema vlogo vključevanja različnih interesov ljudi v morskem ekosistemu in zagotavlja celotno integrirano obvladovanje tveganja zaradi medsebojnega vpliva ljudi in morskega okolja. Tak pristop se ne zdi izvedljiv v okviru EU, ker je veliko število regionalnih morij, ki so vsa predmet interesa več držav članic, in kjer v največ primerih morski ekosistemi vključujejo vode pod jurisdikcijo tretjih držav. V tem bolj zapletenem sestavu je potrebna posebna integrativna politika, kot je morska strategija[12], ki daje medsektorski okvir za upravljanje morij. SRP bo prispevala k temu okviru s sprejetjem ukrepov glede koristi od ribištva in njegovega vpliva. Stanje glede staleža in habitatov rib bo pomembno za ocenjevanje dobrega okoljskega statusa, ki je začrtan v morski strategiji. Razvili in izvajali se bodo ukrepi upravljanja ribištva, ki bodo prispevali k doseganju dobrega stanja okolja.

Zavarovana območja so pomembno orodje za varovanje občutljivih habitatov in vrst pri ekosistemskem pristopu. Direktiva o habitatih[13] določa vzpostavitev omrežja reprezentativnih zavarovanih območij tudi na področju morja. SRP zagotavlja instrumente, ki so potrebni za urejanje ribištva, tako da se dosežejo cilji takih zavarovanih območij.

Nalogi upravljanja ribištva v okviru ekosistemskega pristopa v EU sta:

1. ohranjati neposredni in posredni vpliv ribištva na morske ekosisteme, kar zadeva zdrav morski ekosistem in ribje populacije, ki so sposobne preživetja, v določenih mejah, z vključitvijo vsega znanja, ki ga imamo o medsebojnem delovanju ribištva in morskih ekosistemov, v odločitve v okviru SRP ter

2. zagotoviti, da so ukrepi, sprejeti v ribištvu, v skladu z ukrepi, sprejetimi v okviru medsektorske morske strategije in direktive o habitatih ter da jih podpirajo.

Celostni pristop prek morske politike in morska strategija kot okoljski steber bosta v celoti koristna za trajnostno ribištvo z zagotavljanjem celostnega upravljanja vseh človeških, okoljskih in gospodarskih medsebojnih vplivov na morskem področju.

Koristi ekosistemskega pristopa na upravljanje morij za ribištvo so številne. Ribištvo je verjetno edini morski sektor, ki je najbolj neposredno odvisen od zdravih morskih ekosistemov in je tako tudi sektor, ki največ pridobi od celostnega varstva teh ekosistemov. Ekosistemski pristop k upravljanju morij bo obravnaval vprašanja, ki jih pogosto izraža ribiška industrija, da mnoge človekove dejavnosti negativno vplivajo na morske ekosisteme in njihove staleže rib ter da je vse te vplive – ne samo od ribištva – treba nadzorovati, da bi se zavarovali morski ekosistemi in staleži rib. Celostni ekosistemski pristop bo zagotovil to, kar samo upravljanje ribištva ne more: da se bodo morski ekosistemi obnovili in ohranjevali v dobrem stanju, kar bo zagotovilo temelj za prihodnjo produktivnost staležev rib.

3. GLAVNA VPRAšANJA

V okviru splošnega cilja ekosistemskega pristopa je treba določiti posebne cilje glede ekosistemskih storitev (tj. družbene in gospodarske prednosti od ribištva) in smiselne okoljske meje glede vpliva ribištva (tj. ohranjanje populacij na ravni, kjer so sposobne preživetja, ohranjanje biotske raznovrstnosti in ohranjanje vplivov na strukturo, procese in funkcije ekosistema na sprejemljivih ravneh[14]).

Opis ekosistemov in njihove strukture, procesov in funkcij na podlagi vsega razpoložljivega znanja je začetna točka ukrepanja. Pomemben del bo tudi nadaljevanje in razširitev trenutne ocene stanja in trendov staležev rib ter vpliva ribištva na ekosisteme. Te ocene je treba posodabljati ves čas s sprotnimi razpoložljivimi informacijami. Znanstveni organi, naprošeni za mnenje pri pripravi ukrepov za upravljanje ribištva, gradijo na dolgoročni seriji ustreznih podatkov o razvoju staležev in učinkih ukrepov upravljanja ter pri svojih ocenah že upoštevajo informacije glede ekosistema.

Glavni vpliv ribištva na morski ekosistem je uničevanje morskih živali. Ribe, raki in drugi morski organizmi se iztrgajo iz morskega ekosistema in iztovarjajo, toda uničujejo se tudi nenamerno, kadar se kot nezaželen prilov odmetavajo v morje ali kadar jih poškoduje ribiško orodje, a niso potegnjeni na krov.

Ribištvo lahko vpliva tudi na habitate, kadar je ribiško orodje v stiku z dnom in tako poškoduje morski sloj in organizme, ki živijo v dnu ali na dnu. Neposredni vpliv uničevanja morskih živali in vpliv na habitate sta najprej in predvsem povezana z obsegom izvajanih ribolovnih dejavnosti.

Pritisk, ki ga izvaja ribištvo na štiri petine evropskih staležev rib, trenutno presega cilje, ki zagotavljajo trajnost. To pomeni, da dejavnost večine evropskih ribolovnih flot presega stopnjo, ki se zahteva za zagotavljanje trajnosti ribištva, tudi če se upošteva samo omejeni vidik trajnosti posameznih staležev rib, na katere so usmerjene flote.

Glavna in prva naloga upravljanja ribištva je zato zmanjšati celotni ribolovni pritisk na raven, ki zagotavlja trajnost. Z znižanjem ribolovne dejavnosti ribištvo uniči manj živali in vpliv na strukturo in delovanje morskega ekosistema je zato manjši; v ribolovnih dejavnostih bo nenamerno uničenih manj rib, rakov, morskih ptic in sesalcev, populacije teh vrst pa bodo zato manj prizadete, manj primerkov občutljivih vrst bo ulovljenih kot prilov in manj bo vpliva na habitate.

Glavni instrumenti za zmanjšanje globalnega ribolovnega pritiska so dolgoročni načrti upravljanja, ki se opirajo na zahtevo svetovnega vrha o trajnostnem razvoju, namreč vzpostaviti staleže rib na raven „največjega trajnostnega donosa“ (MSY). Od leta 2002 je bilo sprejetih več načrtov obnovitve in dolgoročnega upravljanja v okviru SRP, objavljena so bila tudi sporočila o izvajanju MSY in o novi politiki za zmanjšanje nezaželenega prilova (glej poglavje 6).

Poleg tega splošnega zmanjšanja učinkov ribištva na ekosistem je treba obravnavati tudi naslednja posebna vprašanja:

Treba je zavarovati občutljive morske habitate . Prizadeti so vsi habitati, ki so v fizičnem stiku z ribolovnim orodjem. Medtem ko so nekatere pridnene vrste in od njih odvisni organizmi odporni na take vplive, obstajajo tudi habitati, kjer so vplivi zaradi stika z ribolovno opremo lahko zelo pomembni in dolgotrajni. Več desetletij bi bilo potrebnih, da bi se koralni grebeni mrzlih vod, kot je Lophelia pertusa , opomogli od vplivov samo enega stika s pridneno vlečno mrežo. Mreža morskih varovanih območij Natura 2000 bo zagotovila varstvo za reprezentativne habitate. Usklajena raba instrumentov SRP, kot sta prenehanje ribolova za posebno ribištvo ali uvedba con o prepovedi ribolova, se bosta izvajala tako, kot se zahteva za doseganje ciljev posebnega območja Natura 2000. Poleg tega bodo sprejeti posebni ukrepi za zmanjšanje mehaničnega vpliva ribolovnega orodja tudi zunaj takih zaščitenih območij, sprejeti bodo nadaljnji ukrepi za varstvo občutljivih habitatov, kadar se pride do spoznanja, da taki habitati obstajajo in so ogroženi. Na tem področju je bilo sprejetih že več pobud (glej poglavje 6).

Obstaja potreba po varstvu občutljivih vrst , ki se nenamerno uničijo v ribolovnih dejavnostih, in vrst, na katere je usmerjeno ribištvo in ki so bile zmanjšane pod varne biološke meje. Obnovitveni načrti so glavni instrument za ponovno vzpostavitev staležev, ki so pod varno mejo, nova politika o zavržkih bo prispevala k varstvu občutljivih vrst pred nenamernim prilovom. Drugi instrumenti za varstvo občutljivih vrst so uredbe o obliki in uporabi ribolovnega orodja, ki zmanjšuje nenamerni prilov takih vrst, in prenehanje ribolova na območjih, kjer je verjetno, da se taki prilovi dogajajo.

Manjši ribolovni pritisk in posebno varstvo občutljivih vrst in habitatov bosta zmanjšala vpliv ribištva na strukturo, raznolikost in delovanje ekosistema. Obstajajo pa primeri, kjer bodo potrebni posebni ukrepi, da se prepreči neuravnovešenost v prehranski verigi in zagotovi, da se naravni ekosistemski procesi ne porušijo . Tak je primer nekaterih kolonij morskih ptic na zahodni obali Britanije, ki so pri razmnoževanju odvisne od peščene jegulje (glej poglavje 6).

Okoljski dejavniki vplivajo na morske ekosisteme in staleže rib. V nekaterih primerih lahko ribolov poveča negativni vpliv takih dejavnikov. Medvladni forum o podnebnih spremembah navaja, da to lahko velja za nekatere vplive podnebja na staleže rib. Previdnostni pristop temelji na tem, da je treba ribištvo upravljati tako, da kljubuje okoljskim spremembam in da staleži rib ne smejo nikoli biti izkoriščeni do točke, ko ne morejo kljubovati okoljskim spremembam. Komisija je posebej zahtevala od Znanstvenega, tehničnega in gospodarskega odbora za ribištvo (STECF) in ICES, da v oceno ekosistemov in ribištva ter v mnenja vključita kakršno koli obstoječe znanje o okoljskih dejavnikih.

4. IZVAJANJE IN UPRAVLJANJE

Ekosistemski pristop k upravljanju morij vključuje uskladitev številnih in pogosto nasprotnih interesov v procesu. Čeprav lahko obstajajo kratkoročna nasprotja med družbenimi cilji in zahtevo po vodenju ribištva v okviru smiselnih okoljskih meja, pa večina teh nasprotij dolgoročno izgine, ker so zdravi ekosistemi predpogoj za stalni obstoj ribiške industrije.

Širši cilji, navedeni zgoraj, se uporabljajo na splošno, toda obstaja tudi potreba, da se jih jasno formulira in izvaja za posebne ekosisteme in ribištvo. Ta proces mora potekati v vzajemnem delovanju med evropskimi institucijami, vladami in zainteresiranimi stranmi. Glavni mehanizem za vzajemno delovanje z zainteresiranimi stranmi v okviru SRP so regionalni svetovalni sveti (RAC).

Splošne meje celotnega ekosistemskega pristopa bodo določene z opredelitvijo dobrega okoljskega stanja prek izvajanja direktive o morski strategiji. V okviru dolgoročnih načrtov upravljanja, ki temeljijo na zasnovi MSY, bodo razviti posebni cilji ribištva, vendar bodo v prihodnosti vključevali tudi mnenja, kako zadevno posebno ribištvo vpliva na okolje.

Cilji se morajo uresničiti v posebnih dejavnostih. Zagovarjalo se je, da je za ekosistemski pristop potreben holističen in celosten sistem upravljanja, ki bo temeljil na napovedih o različnih učinkih ribištva in ukrepih upravljanja na ekosistem. Vendar je znanje o dinamiki ekosistemov in ribištva vedno nepopolno in mnogih učinkov ribištva in ukrepov upravljanja ne moremo natančno napovedati. Dogaja se tudi, da znanje obstaja, vendar se uporablja nezadostno ali prepočasi. Zato nepopolno znanje in nezadostni instrumenti za integracijo ne smejo preprečiti ukrepanja. Na podlagi obstoječega znanja in s sedanjimi instrumenti se napredek lahko doseže in ga je treba doseči.

Trenutno znanje nam omogoča, da sprejmemo ukrepe upravljanja, ki bodo vodili v pravo smer. Treba je torej vzpostaviti mehanizme spremljanja rezultatov in sprejeti sanacijske ukrepe. Pisna navodila CBD[15] in ICES[16] navajajo, da ekosistemski pristop zahteva prilagodljivo upravljanje, ki bo obravnavalo zapletene in dinamične ekosisteme ter upoštevalo pomanjkljivo poznavanje in razumevanje njihovega delovanja. Upravljanje mora biti sposobno odzvati se na negotovosti in vključiti elemente praktičnega učenja ali povratne informacije v zvezi z raziskavo. Mogoče bo treba sprejeti ukrepe, tudi če nekatera razmerja med vzroki in posledicami še niso popolnoma znanstveno utemeljena.

Treba bo spremljati rezultate upravljanja, da se prilagodi prihodnje upravljanje. Od institucij (zlasti STECF), ki dajejo mnenja Komisiji, temelječa na raziskavah in pogosto na mnenju ICES, se zahteva analiza rezultatov in mnenj o rešitvah za prilagoditev upravljanja.

Čim več je treba uporabljati finančne instrumente Skupnosti, da se doseže napredek in podpre izvajanje ekosistemskega pristopa. Na področju ribištva skladi za raziskavo in zbiranje podatkov že prispevajo k temu. V polnem obsegu bi morali na ravni držav članic uporabljati Evropski sklad za ribištvo (ESR), da bi spodbujali izvajanje ekosistemskega pristopa, na primer, prek podpore za razvoj ribolovnih praks in tehnologij z majhnim vplivom na ekosistem in ozaveščanjem.

5. KAJ JE BILO DO ZDAJ NAREJENEGA?

Do zdaj so bile sprejete različne pobude v okviru SRP, ki bodo prispevale k ciljem celostnega upravljanja morij, ki temelji na ekosistemskem pristopu:

- Ker je trenutno v Evropi prvi in najpomembnejši ukrep v ekosistemskem pristopu znatno zmanjšanje celotnega ribolovnega pritiska na morske ekosisteme, je bila izdelana politika za zmanjšanje izkoriščanja morskih ribiških populacij na ravni MSY, kakor je določeno v Sporočilu o največjem trajnostnem donosu (MSY)[17].

- Zmanjšanje ribolovnega pritiska na ravni MSY je dopolnjeno s politiko zmanjšanja in navsezadnje odstranitve nezaželenega prilova (politika zavržkov). To zmanjšanje se bo izvajalo postopoma, od ribištva do ribištva, z novo politiko glede zavržkov[18].

- V okviru SRP so bile sprejete pobude za zavarovanje občutljivih habitatov pred škodljivimi učinki ribolova, kot je prenehanje ribolova na koralnih grebenih mrzlih vod zahodno od Irske[19]. Namen teh ukrepov je doseči cilje ohranjanja območij Natura 2000, ki spadajo pod okoljsko mrežo, vzpostavljeno z direktivo o habitatih. V sredozemskem območju je bila prepovedana uporaba strgač in vlečnih mrež v globini več kot 1000 m, da se zaščitijo globokomorski občutljivi habitati, vključno s koralnimi grebeni, tri območja v mednarodnih vodah pa so bila zaprta za ribolov v skladu s sklepi Generalne komisije za ribištvo v Sredozemlju (GFCM), ki bodo preneseni v zakonodajo Skupnosti. Poleg tega je cilj uredbe o Sredozemlju zagotoviti visok standard varstva občutljivih habitatov, kot so podmorski travniki s pozejdonovko in mäerl (ki so tudi navedeni v direktivi o habitatih), od držav članic pa zahteva, da vzpostavijo omrežje ribiških zavarovanih območij za varstvo območij odraščanja in drstitve ali morskih ekosistemov na splošno.

- Sprejeti so bili tudi ukrepi za preprečitev nenamernega prilova morskih sesalcev z zakonodajo, ki uvaja obvezno rabo brenčačev na zabodnih mrežah, v pripravi so tudi načrti ukrepov za zmanjšanje prilova morskih ptic in morskih psov ter skatov.

- Ribištvo lahko vpliva na delovanje ekosistemov, če plenilcem pretirano uničuje hrano (ali pri zavržkih s povečanjem razpoložljivosti hrane mrhovinarjem) in tako, na primer, škoduje morskim pticam. Za rešitev tega vprašanja je bil v območjih, kjer so v bližini kolonije morskih ptic, ki so odvisne od takega plena, prepovedan ribolov na peščeno jeguljo.

- Nedavno je bilo sprejetih več ukrepov za omejitev negativnih vplivov ribolova, kot so prepoved uporabe mrež pod globino 200 metrov na nekaterih območjih, prepoved uničujočih ribolovnih praks ali ukrepov za boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu v evropskih in mednarodnih vodah[20].

- Čedalje pogosteje se v okviru SRP uporablja prilagojen pristop za rešitev negotovih razmer in razmer v okviru politike MSY, ko je istočasno ujetih več vrst z različno dinamiko in vzajemnim vplivanjem in kjer celotni učinki ukrepov ne morejo biti znani.

- Za zagotovitev napredka, da bo upravljanje ribištva prispevalo k ekosistemskemu pristopu, se bo treba počasi odpovedati začasnim odločitvam in raje sprejemati načrte obnove in dolgoročne načrte upravljanja, ki bodo temeljili na načelih okoljske trajnosti . V zadnjih letih so bili taki načrti razviti za več staležev v vodah EU in za staleže, ki se delijo z drugimi partnerji, vključno z načrti obnove ali upravljanja sledu iz Severnega morja, severnega osliča, vse staleže trske v vodah Skupnosti in navadnega tuna v območju ICCAT.

- Ekosistemski pristop mora biti podprt s podatki, utemeljenimi na raziskavah . Komisija je prek okvirnih raziskovalnih programov začela in financirala več raziskovalnih projektov za razumevanje morskih ekosistemov in razvoj okvirov za vključitev takega znanja v ekosistemski pristop.

- Zaključen je pregled uredbe o zbiranju podatkov z namenom, da se podpre prehod na ekosistemski pristop, da se vključi nove informacije, ki so potrebne za spremljanje širših okoljskih vplivov ribištva. Pričakuje se, da bo nova uredba začela veljati od leta 2009 in bo zajela zbirko podatkov, ki bodo omogočili vzpostavitev kazalcev glede ekoloških vplivov ribištva, in bo, kar zadeva upravljanje, prispevala k ekosistemskemu pristopu[21].

- Izbran je bil prvi niz kazalcev za spremljanje vpliva ribištva na ekosistem in bil objavljen skupaj s tem sporočilom kot delovni dokument služb Komisije.

Komisija bo nadaljevala z razvijanjem takih ukrepov za zmanjšanje ali odpravo vpliva ribištva na okolje, ko bo novo znanje o teh vplivih postalo na voljo. Komisija je zato zaprosila ICES in STECF, da posredujeta mnenje o kakršnem koli novem znanju o vzajemnem vplivanju med ribištvom in ekosistemom. Zbiranje podatkov za pridobitev kazalcev o učinkih ribištva na ekosistem bo vključeno v programe zbiranja podatkov držav članic od leta 2009.

6. NADALJNJI KORAKI

SRP bo podprla politike, katerih cilj je ekosistemski pristop k upravljanju z morji.

- Kratkoročno in srednjeročno se bodo še naprej uporabljali ukrepi za znižanje celotnega ribolovnega pritiska na morske ekosisteme ter izvajal pristop MSY z dolgoročnimi načrti upravljanja ter z letnimi ali večletnimi predlogi o omejitvah ulova.

- Razvila se bo zakonodaja, da se zmanjša neželeni prilov prek politike zavržka in revidirani bodo tehnični ukrepi, da se vključijo mnenja o poškodovanju habitatov in prilovu.

- Za posebne skupine občutljivih vrst se razvijajo akcijski načrti, ki vsebujejo celo vrsto instrumentov za posebno varstvo. Akcijski načrt za varstvo morskih psov in skatov bo objavljen leta 2008, za varstvo morskih ptic pa leta 2009.

- Poenostavljeni tehnični ukrepi v okviru nove uredbe, ki bo predlagana v letu 2008, bodo pripomogli pri izboljšanju selektivnosti ribolovnih orodij.

- Stanje ribjih populacij bo dejavnik, ki se bo upošteval pri določitvi dobrega okoljskega statusa v okviru morske strategije, instrumenti SRP pa se bodo izvajali za doseganje ciljev v zvezi z ribjimi populacijami in vplivom ribištva na habitate in občutljive vrste.

- Prvi niz izbranih kazalcev bo služil vodilnim delavcem sektorja ribištva kot temelj v praksi izvajanja ekosistemskega pristopa. Ta niz se bo nadalje razvijal in dopolnil, dopolnilni podatki bodo zbrani v okviru revidirane uredbe o zbiranju podatkov, ki bo začela veljati od leta 2009.

- Instrumenti SRP se bodo uporabljali za zagotovitev ustreznega upravljanja ribolovnih dejavnosti v okviru območij, zaščitenih z zakonodajo Skupnosti (npr. območja Natura 2000 ali druga zavarovana območja, zlasti v skladu z okvirno direktivo o morski strategiji).

- Skupnost bo podprla pobude za spodbujanje ekosistemskega pristopa v RFMO, v okviru ZN in drugih mednarodnih forumih in, kjer je ustrezno, z dvostranskimi sporazumi.

- Ekosistemski pristop se bo prav tako štel za vodilno načelo za sprejetje odločitev v okviru SRP, kjer bo sprejet progresiven pristop za obravnavanje prekomernega ribolovnega pritiska na populacije in ekosisteme z zmanjševanjem vpliva na občutljive habitate in vrste ter preprečevanjem neuravnovešenosti v strukturi in delovanju ekosistema.

- Raziskave ekosistemskega pristopa bodo ostale prvenstvena naloga v 7. okvirnem programu, raziskovalne dejavnosti o vseh njegovih vidikih se bodo še naprej spodbujale, da se izboljša znanje in zapolnijo vrzeli v opisih morskih ekosistemov ter se tako prispeva k prilagoditvenemu procesu njegovega izvajanja. Poleg tega morajo znanstveniki in vodilni delavci okrepiti dialog, da se upravljalna orodja lahko neprestano izboljšujejo.

- Države članice so pozvane, da uporabijo možnosti financiranja ESR, da se doseže napredek pri izvajanju ekosistemskega pristopa s spodbujanjem ukrepov, kot so povečanje znanja in upravljanja ribištva, usposabljanje ribičev na področju ribolovnih praks z majhnim vplivom na okolje ter razvoj praks in tehnologij z majhnim vplivom na okolje.

[1] Konsolidirana različica Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (UL C 325, 24.12.2002, str. 42).

[2] Uredba (ES) št. 2371/2002 (UL L 358, 31.12.2002, str. 59).

[3] SEC(2001) 1696.

[4] http://www.fao.org/docrep/meeting/004/Y2211e.htm.

[5] COM(2007) 575 konč. in SEC(2007) 1278.

[6] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju politike morskega okolja (Okvirna direktiva o morski strategiji) – še ni objavljena .

[7] Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, 22.7.1992, str. 7)

[8] FAO 2003. Ekosistemski pristop k ribištvu. Tehnične smernice FAO za odgovorno ribištvo. Št. 4, dodatek 2. Rim, FAO. str. 112.

[9] CBD – COP 5, Odločba V/6 (http://www.cbd.int/convention/cop-5-dec.shtml?m=COP-05&id=7148&lg=0).

[10] Uredba št. 2371/2002

[11] FAO 2003.

[12] Okvirna direktiva o morski strategiji – še ni objavljena .

[13] Direktiva Sveta 92/43/EGS.

[14] FAO 2003.

[15] CBD Odločba V/6, odstavek 10.

[16] Skupno raziskovalno poročilo ICES št. 273, poglavje 6.1.

[17] COM(2006) 360 konč.

[18] COM(2007) 136 konč.

[19] COM(2007) 570 konč.

[20] COM(2007) 604 in 605 konč.

[21] Uredba 199/2008.