SL Uradni list Evropske unije C 267/46

Mnenje Odbora regij – Lokalno in regionalno sodelovanje za varstvo otrokovih pravic v Evropski uniji

(2010/C 267/10)

I. POLITIČNA PRIPOROČILA

ODBOR REGIJ

1. ugotavlja, da predstavljajo otroci petino prebivalstva Evropske unije, zato bi moralo biti ustvarjanje ugodnih pogojev za njihovo rast in razvoj, vključno z varstvom in spodbujanjem njihovih pravic, ena od glavnih prednostnih nalog EU, njenih institucij in držav članic;

2. ugotavlja, da člen 24 Listine EU o temeljnih pravicah izrecno navaja pravice otroka; prav tako ugotavlja, da so temeljne otrokove pravice tudi horizontalno, medsektorsko vprašanje, ki se dotika več področij in ga je zato treba kot medsektorsko, horizontalno prednostno nalogo upoštevati v vseh pomembnih evropskih in nacionalnih politikah. Hkrati meni, da bi lahko Konvencija ZN o otrokovih pravicah postala okvir, na katerega se ne bi sklicevali zgolj v primeru kršitve pravic, temveč bi ga širše uporabljali za spodbujanje razvoja in priložnosti vseh otrok in mladih;

3. ugotavlja, da je institucionalni in pravni okvir za spoštovanje otrokovih pravic – med drugim so vse države članice ratificirale Konvencijo ZN o otrokovih pravicah in Evropsko konvencijo o človekovih pravicah ter druge ključne mednarodne sporazume na tem področju – v Evropski uniji dovolj razvit. To pa še ne pomeni, da se na tem področju ne morejo pojaviti novi izzivi in nevarnosti, zaradi česar so potrebni novi politični ukrepi, pa tudi dobro usklajeno delovanje ter stalno spremljanje;

4. ugotavlja, da učinkovitega spoštovanja otrokovih pravic ni mogoče doseči brez širokega partnerstva, ki zajema vse udeležene strani, zlasti institucije EU, države članice, nevladne organizacije in druge akterje, ki so dejavni na tem področju, tudi same otroke, predvsem pa lokalne in regionalne oblasti. Slednje imajo namreč osrednjo vlogo pri vsakodnevnem varovanju otrokovih pravic, poleg tega pa imajo ključne pristojnosti na tem področju;

5. ugotavlja, da sodi izvajanje otrokovih pravic večinoma na politična področja, ki so v pristojnosti tako EU kot držav članic (na primer socialna politika, izobraževanje in mladina, zdravje, območje svobode, varnosti in pravice itd.), zato poudarja, da mora ukrepanje na ravni EU potekati v skladu z načeli subsidiarnosti in sorazmernosti ter v duhu upravljanja na več ravneh. To ukrepanje EU bi moralo potekati v obliki, ki bi spodbujala razpravo, izmenjavo najboljše prakse ter primerjalne raziskave, spremljanje in ocenjevanje;

6. podpira namen Evropske komisije, da se prednostno osredotoči na boj proti nasilju in zaščito ranljivih skupin otrok, kot so mladostniki brez spremstva in žrtve trgovine z ljudmi, ter tisti, ki jih ogrožata revščina in socialna izključenost. OR pa ugotavlja, da na vseh teh področjih ne bo mogoče doseči zastavljenih ciljev brez partnerstva z vsemi ustreznimi akterji, zlasti lokalnimi in regionalnimi oblastmi;

7. opozarja, da obstaja tudi potreba po prizadevanjih na področju zgodnjega spodbujanja zdravja, da se tako preprečijo nekatere težave, do katerih lahko pride, kadar otroci in mladostniki živijo v nevarnih okoljih;

8. pozdravlja namen Komisije, da pripravi sporočilo o otrokovih pravicah, kot tudi metodo, ki jo je za to izbrala: javno posvetovanje o tem vprašanju. Poleg tega se OR veseli sodelovanja s Komisijo v okviru usmerjevalne skupine foruma EU o otrokovih pravicah ter v okviru samega foruma;

9. pozdravlja določbe stockholmskega programa (večletni program za območje svobode, varnosti in pravice ter za zaščito državljanov), ki ga je Evropski svet sprejel leta 2010 in v katerega sta kot prednostno vprašanje vključena varstvo in spodbujanje temeljnih otrokovih pravic;

10. obžaluje, da stockholmski program izrecno ne navaja lokalnih in regionalnih oblasti ter njihove vloge, vendar želi hkrati poudariti pomen upoštevanja potreb in znanja lokalnih in regionalnih oblasti pri pripravi akcijskih načrtov za izvajanje stockholmskega programa;

11. aktivno podpira letni dialog o varstvu in krepitvi temeljnih pravic na več ravneh, ki ga skupaj organizirajo Evropska komisija, Agencija EU za temeljne pravice in Odbor regij, kot orodje za odpravljanje pomanjkljivosti pri izvajanju evropske strategije o otrokovih pravicah ter za zagotavljanje učinkovitejše vključitve lokalnih in regionalnih oblasti v evropsko sodelovanje na področju otrokovih pravic;

12. pozdravlja kazalnike v zvezi z otrokovimi pravicami, ki jih je pripravila Agencija Evropske unije za temeljne pravice, kot pomemben korak k izvajanju politik na podlagi boljše seznanjenosti z ustreznimi informacijami in podatki. Opozoriti pa želi, da imajo ti kazalniki še vedno nekaj pomanjkljivosti: področja pristojnosti lokalnih in regionalnih oblasti se dotikajo zgolj bežno in jih zato slednje lahko uporabljajo zgolj v omejenem obsegu;

13. obžaluje, da ni jasno, koliko otrok je žrtev trgovine z ljudmi in izkoriščanja delovne sile, čeprav so vse države članice EU ratificirale Konvencijo Mednarodne organizacije dela (ILO) o prepovedi najhujših oblik dela otrok. Zato v okviru evropskega leta boja proti revščini in socialni izključenosti, leta 2010, OR poudarja, da je potrebno boljše usklajevanje med ustreznimi organi in specializiranimi agencijami na vseh ravneh, da bodo lahko učinkoviteje preprečevali izkoriščanje otrok;

14. ugotavlja, da je treba še bolj poudariti ključno vlogo, ki jo imajo lokalne in regionalne oblasti na področju varstva otrokovih pravic, zlasti glede dostopa do izobraževanja, zdravstva, socialnega varstva in dostopa mladih do trga dela;

15. ugotavlja, da je treba lokalne in regionalne oblasti v postopke posvetovanja EU vključiti kot ključne partnerje, zlasti zato, ker lahko uspešno vplivajo na javno mnenje in spodbujajo dialog z lokalnimi skupnostmi; s tem bi okrepili varstvo otrokovih pravic in s finančno podporo EU na regionalni in lokalni ravni sprožili kampanje obveščanja o otrokovih pravicah, da bi povečali ozaveščenost otrok o njihovih pravicah;

16. opozarja na pomembno vlogo evropskih in nacionalnih nevladnih organizacij, ki so dejavne na področju otrokovih pravic;

17. pozdravlja pobude za dodeljevanje oznak, kot je Unicefova ideja „otrokom prijaznega mesta“, ki zagotavlja izvajanje Konvencije ZN o otrokovih pravicah z delovanjem na lokalni ravni in vključuje ukrepe za zagotavljanje otrokovih pravic in za njihovo vključevanje v ustrezne postopke odločanja;

18. priporoča, da lokalne in regionalne oblasti popolnoma izkoristijo obstoječe strukture za izboljšanje sodelovanja in izmenjavo najboljše prakse, kot so organizirana civilna družba, akademski krogi in politiki, ki delujejo na področju otrokovih pravic. V zvezi s tem je treba na evropski ravni podpreti inovativne ukrepe za spodbujanje sodelovanja in učinkovitejših partnerstev med lokalnimi in regionalnimi oblastmi v različnih državah članicah EU in v okviru tega spodbujati izmenjavo dobre prakse;

19. poziva Komisijo, naj v dokumente Evropske unije s področja varstva otrokovih pravic vključi primere najboljše prakse iz vseh držav članic. Zato bi strategija EU o otrokovih pravicah morala odražati tudi določbe evropske listine o otroku prijaznem mestu in političnih smernic Sveta Evrope o celostnih nacionalnih strategijah za zaščito otrok pred nasiljem, obenem pa bi bilo treba nameniti več pozornosti načinu, kako čim bolje udejanjiti politične zaveze;

20. opozarja na pomembno vlogo Sveta Evrope na področju otrokovih pravic in institucije EU poziva, naj okrepijo sodelovanje z njim.

Pravni in upravni okvir

21. ob upoštevanju zapletenosti in večplastnosti pojma otrokovih pravic poudarja, da je treba to vprašanje obravnavati predvsem kot orodje za zagotavljanje varnega, celovitega in ugodnega okolja za razvoj otrok, da bodo ti lahko zrasli v samostojne, osveščene in družbeno odgovorne pripadnike svoje lokalne skupnosti, države članice ter celotne večkulturne evropske družbe;

22. poziva države članice, naj spoštovanju otrokovih pravic posvetijo več pozornosti, vključno z zagotavljanjem osnovnih pogojev za razvoj otrok. V tem oziru imajo lokalne in regionalne oblasti enkratno priložnost za razvoj lastnih politik in za zgledno delovanje tako v lastnih državah kot v EU;

23. opozarja, da so nekatere najbolj ogrožene skupine otrok izključene iz ukrepov za zagotavljanje otrokovih pravic. To je zlasti pomembno v primeru t. i. „nevidnih otrok“, se pravi otrok iz družin z neurejenim pravnim statusom bivanja in otrok z ulice;

24. opozarja, da je ključno zagotoviti, da policijske uprave držav članic učinkovito sodelujejo in da se v celoti izkoristijo možnosti mehkejših družbenih ukrepov, kot je dežurna telefonska številka za pogrešane otroke 116000. OR poziva države članice, naj javnosti zagotovijo dostop do brezplačnih „telefonskih številk tipa 116“ in o njih državljane tudi obveščajo;

25. poziva vse zainteresirane strani, naj zberejo popolnejše vire informacij in nadalje izboljšajo tehnike zbiranja in analize podatkov pri kazalnikih otrokovih pravic. Z lokalnimi in regionalnimi oblastmi bi se bilo treba posvetovati v vseh fazah tega procesa, v okviru njihove vloge zagotavljanja kvantitativnih in kvalitativnih prispevkov ter kot ključnih uporabnikov tega orodja;

26. zaradi pomanjkanja celovitih informacij o varstvu otrokovih pravic v državah članicah Komisijo poziva, naj pripravi, objavi in redno posodablja „preglednico otrokovih pravic“ kot orodja, ki bo povzelo izboljšane kazalnike otrokovih pravic in zagotavljalo zanesljive, primerljive in redno posodobljene podatke o stanju na področju otrokovih pravic v državah članicah. Preglednica bi lahko temeljila na metodologiji že obstoječega „pregleda notranjega trga“, ki spremlja prenos direktiv s področja notranjega trga. To orodje bi lahko služilo ne samo kot izhodišče za raziskave, ampak bi – s poudarjanjem najboljše prakse – lahko postalo tudi pomembna spodbuda za spremembo politike v državah članicah, s čimer bi prek odprte metode usklajevanja, kot to priporoča Bela knjiga o evropski upravi, izničili pomanjkanje obvezujočega pravnega reda;

27. Komisijo poziva, naj spodbuja pojem otrokovih pravic, pa tudi sodelovanje lokalnih oblasti EU in tretjih držav na tem področju v okviru zunanjih politik EU. V ta namen bi bilo treba spodbujati sodelovanje s Svetom Evrope in v različnih okvirih EU za zunanje sodelovanje, kot so med drugim evropska sosedska politika, Unija za Sredozemlje, dialog EU-Afrika in sodelovanje z afriškimi, karibskimi in pacifiškimi državami, s čimer bi prispevali k izboljšanju življenja v partnerskih državah EU, v prvi vrsti pa bi se osredotočili na države ob zunanjih mejah EU.

Zagotavljanje temeljnih pravic in obvladovanje ključnih izzivov

28. opozarja na pozitivno vlogo nacionalnih varuhov otrokovih pravic in podobnih organov s področja otrokovih pravic ter na potencialne koristi, ki bi jih lokalne in regionalne oblasti in druge ustrezne zainteresirane strani lahko imele od dvostranskega komuniciranja in tesnega sodelovanja s temi uradniki. Hkrati poziva države članice, naj glede na priporočila Evropskega parlamenta in mednarodnih organizacij okrepijo institucijo varuha otrokovih pravic;

29. ugotavlja, da je lahko revščina najpomembnejša ovira za uresničevanje enakih možnosti za vse, ki jo je treba odpraviti, da se zagotovi učinkovito varstvo otrokovih pravic. Zaradi revščine so lahko otroci in njihove družine prikrajšani za svoje pravice in življenjske možnosti. Ukrepanje se mora torej najprej in najbolj osredotočiti na otroke iz najbolj ogroženih socialnih skupin in vsem zajamčiti pravico do kakovostnega izobraževanja, da bi imeli vsi otroci možnosti za dober razvoj;

30. ugotavlja, da se lahko lokalne in regionalne oblasti tega vprašanja učinkovito lotijo s spodbujanjem sistemov socialne varnosti, ki namenjajo posebno pozornost otrokom in pokrivajo več vidikov, saj je otroke mogoče bolje zavarovati, če imajo tudi njihovi starši dostop do dostojnega življenjskega okolja in zdravstvenega varstva. Stroškovno najučinkovitejši pristop vključuje tako preventivo kot socialno varstvo. Zlasti ukrepi, kot je izvzetje iz obveznosti plačevanja pristojbin za sirote in ogrožene otroke, so omogočili boljši dostop do storitev na področju izobraževanja in zdravstva. OR zato priporoča, da se evropske institucije, mednarodne organizacije, posebna združenja in nacionalne javne oblasti močno spodbujajo k podpiranju zmogljivosti lokalnih in regionalnih oblasti za izvajanje teh ključnih dejavnosti;

31. poziva Komisijo, naj pripravi in sprejme priporočila za obravnavanje revščine otrok. Pripravili bi jih lahko na podlagi širokega javnega posvetovanja, da bi zagotovili čim večje pokritje, čim večje sodelovanje zainteresiranih strani in raznolikost možnih pristopov;

32. glede vse večjo mobilnost delovne sile EU in selitev delovne sile znotraj EU OR opozarja na to, da je treba zagotoviti pravice otrok priseljencev, zlasti z vidika pristojnosti lokalnih in regionalnih oblasti. To med drugim vključuje pomoč v procesu ponovnega združevanja priseljenskih družin, družinsko svetovanje, socialne, izobraževalne in zdravstvene storitve za otroke priseljencev, pomoč otrokom pri prilagajanju na življenje v državi gostiteljici, vključevanje v lokalno in šolsko skupnost;

33. opozarja na potencialne koristi, ki jih prinaša uspešno vključevanje otrok priseljencev iz drugih držav EU v ustrezne družbene sloje države gostiteljice. Z uspešnim ukrepanjem na tem področju se lahko poglobi znanje tako domačih kot priseljenih otrok o drugih državah članicah EU, razširi socialni kapital in poveča strpnost tako v državah izvora priseljencev kot v državah gostiteljicah. OR zato poziva lokalne in regionalne skupnosti in države članice, naj temu vprašanju posvetijo več pozornosti in izzive, ki jih prinaša preseljevanje znotraj EU, preoblikujejo v priložnosti;

34. opozarja na nevarnosti, ki jih predstavlja žal še vedno prisoten pojav trgovanja z ljudmi, zlasti kadar vključuje otroke. Komisijo in države članice poziva, naj vse možne napore – vključno s pripravo ustrezne zakonodaje na ravni EU – vložijo v boj proti tej vrsti kriminala in njegovim žrtvam zagotovijo največjo možno zaščito v tesnem sodelovanju z lokalnimi in regionalnimi oblastmi, ki so v prvi vrsti pristojne za nudenje pomembne pomoči, kot so izobraževanje, socialno varstvo in psihološka terapija, ter krepitev sodelovanja z organi pregona in pravosodnimi institucijami;

35. opozarja na nujnost zagotavljanja ustrezne zaščite za mladoletnike brez spremstva;

36. opozarja, da je treba izboljšati mladoletniško sodstvo in razviti starosti primerne ukrepe za preprečevanje kaznivih dejanj mladoletnikov, posredovanje in ponovno vključevanje ter da je treba mladoletne prestopnike nastaniti ločeno od odraslih zapornikov, tako fizično kot tudi organizacijsko.

Informacijski in izobraževalni ukrepi

37. poudarja pomen zagotavljanja celostnega izobraževanja za vse, odrasle in otroke, o vprašanjih, povezanih z otrokovimi pravicami, s čimer bi prispevali k boljšemu razumevanju same narave otrokovih pravic, in procesa večje obveščenosti in ozaveščenosti mladih državljanov;

38. ob upoštevanju nedeljivosti socialnih pravic in dolžnosti OR priporoča, da se več pozornosti posveti širšemu okviru, v katerega sodijo otrokove pravice, tj. pojmu človekovih pravic in socialne odgovornosti. Priporoča tudi spodbujanje pojma odgovornosti otrok do njihove družine, skupnosti, države, staršev, starejših, mlajših otrok, manj privilegiranih ljudi, okolja, pa tudi do drugih ključnih struktur sodobne družbe;

39. želi opozoriti, da bi bilo treba pri politikah s področja otrokovih pravic otroke obravnavati kot partnerje, ki lahko zagotovijo dragocene povratne informacije. Te povratne informacije bi bilo treba uporabiti pri posodabljanju nacionalnih in evropskih politik. Lokalne in regionalne oblasti imajo lahko pri tem ključno vlogo posrednika in spodbujevalca, tako da uporabljajo že obstoječe dobre prakse, kot so občinski sveti za otroke. Otroci bi tako dobili primerno ustanovo za izražanje svojega mnenja;

40. pozdravlja pobudo Komisije, da razvije šest platform za komuniciranje, ki bodo otrokom in mladim omogočile, da izražajo svoje mnenje, in poudarja, da je treba to pobudo razviti in vanjo vključiti lokalne in regionalne oblasti kot akterje, ki imajo najboljše lokalne izkušnje in zmogljivosti za ohranjanje tega strukturiranega komuniciranja;

41. opozarja na to, da je treba zagotoviti otrokove pravice do dostopa do kakovostnega izobraževanja, življenja v varnem in udobnem okolju ter zaščite pred vsemi oblikami fizičnega in psihičnega nasilja, hkrati pa poudarja ključno vlogo lokalnih in regionalnih oblasti pri zagotavljanju teh pravic;

42. opozarja na to, da je treba pravico do kakovostnega izobraževanja zajamčiti tudi fizično in duševno prizadetim otrokom, in ponovno poudarja pomen pobud, namenjenih spodbujanju njihove samostojnosti in zagotavljanju njihove popolne vključenosti v družbeno okolje, kakor je določeno v členu 26 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Na področju izobraževanja obstajata dva različna koncepta: prvi predlaga razvoj posebnih programov za učenje in usposabljanje, drugi pa predvideva čim večje vključevanje prizadetih otrok v splošni šolski sistem. OR poziva lokalne in regionalne oblasti, nacionalne oblasti, pedagoške akademske kroge, nevladne organizacije in vse ustrezne zainteresirane strani, naj se vključijo v vseevropsko razpravo o možnih rešitvah in primerih najboljše prakse na tem področju. Rezultate te razprave bi morali dati na voljo vsem, ki si želijo izboljšati svoje poznavanje tega področja. Zato opozarja na poskuse vključevanja otrok invalidov, ki vsem nudijo dejanske priložnosti in ne povzročajo marginalizacije ali diskriminacije ter bi jih bilo treba spodbujati;

43. opozarja na pomen kakovostnega in stalnega izobraževanja ter usposabljanja specializiranih delavcev na socialnem in drugih področjih, ki delajo z otroki;

44. opozarja na vprašanja, povezana s kršenjem otrokovih pravic, ki imajo različne pojavne oblike: od ustrahovanja, ki lahko sproži oblike posnemanja s prevzemanjem neprimernega vedenja, do drugih oblik psihološkega in fizičnega nasilja, ki ga nad otroki izvajajo drugi otroci, in vseh drugih oblik zlorabe, zlasti v šoli;

45. meni, da je ogrožen poln razvoj otrok, ki se vse preveč posvečajo virtualnim socialnim mrežam ter so zatopljeni v računalniške igrice in virtualni svet. Zaradi virtualnih dejavnosti so pogosto omejene možnosti teh otrok, da razvijejo sposobnost druženja in pridobijo potrebno znanje. Zato bi morale biti vse zainteresirane ustanove pozorne na to, da otroci razvijejo takšno predstavo o informacijskih tehnologijah in virtualnem svetu, da jih bodo v prvi vrsti dojemali kot orodja za dosego ciljev v resničnem svetu;

46. opozarja na koristi, ki jih lahko ima „življenje na ulici“ na celovit razvoj otrok, npr. naučiti se uporabljati javne površine, odraščati, družiti se ter biti v stiku drug z drugim in s skupnostjo, in izpostavlja drugo, nevarno plat življenja na ulici, ki se utegne na nekaterih območjih in mestih v Evropi sprevreči v mladostniške tolpe;

47. v zvezi s prejšnjima dvema točkama OR lokalne in regionalne oblasti držav članic poziva, naj se aktivneje vključijo v izmenjavo najboljše prakse glede organizacije izvenšolskih dejavnosti za otroke, pri katerih lahko razvijejo socialna in poklicna znanja. Primere najboljše prakse bi bilo treba nadalje razširjati na nacionalni in evropski ravni ter ustrezno usmerjati nacionalne in evropske instrumente;

48. Komisijo poziva, naj v razvoj preglednice otrokovih pravic vključi kar največje število zainteresiranih strani, vključno z ustreznimi agencijami Evropske unije, nevladnimi organizacijami, lokalnimi in regionalnimi oblastmi ter Odborom regij;

49. meni, da bi moralo biti spodbujanje varnejšega interneta ena od ključnih nalog EU, saj se informacijska tehnologija in tehnološke možnosti za njeno uporabo za različne oblike zlorabe otrok naglo razvijajo;

50. poudarja dejstvo, da bi koncept varnejšega interneta moral vključevati boj proti zlorabi otrok in otroški pornografiji na internetu, pa tudi proti drugim razširjenim oblikam nasilja v virtualnem svetu, kot je kibernetsko ustrahovanje;

51. meni, da lahko izobraževanje otrok in odraslih, ki so v stiku z otroki in lahko nanje vplivajo, bistveno pripomore k preprečevanju in odpravljanju zlorab otrok, povezanih z internetom. Ključno pozornost je treba posvetiti usposabljanju otrok in odraslih – zlasti tistih, ki delajo z otroki, kot so strokovnjaki s področja zdravstva, izobraževanja in socialnega dela – o varni uporabi interneta, prepoznavanju kibernetskega kriminala in drugih zlonamernih dejavnosti na internetu, ter o tem, kako to prijaviti ustreznim oblastem;

52. opozarja, da je treba otroke zavarovati pred negativnim socialnim okoljem, zlasti pred okoljem, ki spodbuja uživanje psihotropnih snovi (alkohola, tobaka, drog in drugih snovi z negativnimi posledicami za telesno in duševno zdravje). Pri tem imajo lokalne in regionalne oblasti izjemno pomembno vlogo: v sistemu socialne varnosti so prvi člen v verigi, ki se zavzema za zagotavljanje skladnega in varnega razvoja otroka. Naloga lokalnih in regionalnih organov je zaznati nevarnosti, ki se porajajo, jih prepoznati ter za njihovo preprečevanje izkoristiti vsa sredstva, ki so na voljo. Nacionalne in evropske institucije, med drugim varuhi otrokovih pravic, nevladne organizacije ter drugi socialni in gospodarski partnerji, morajo na različne načine podpreti lokalne in regionalne oblasti na tem področju in v družbi spodbujati zavračanje uživanja psihotropnih snovi.

Finančni in podporni ukrepi

53. poudarja, da je treba lokalne in regionalne oblasti obravnavati kot pomembne partnerje pri pripravi in izvajanju evropske strategije o otrokovih pravicah, pa tudi pri drugih evropskih pobudah na področju otrokovih pravic;

54. meni, da morajo biti vsi programi in orodja, razviti v okviru te strategije, na voljo regionalnim in lokalnim upravam;

55. pozdravlja pozitiven učinek evropskega financiranja ter podpornih instrumentov, kot je program Daphne za varstvo otrokovih pravic, vendar obžaluje, da je količina virov skromna, informacije o možnostih financiranja in podpore pa neustrezne. Rezultate tega programa je treba strateško povezati z izvajanjem strategije EU o otrokovih pravicah in jih uporabiti pri oblikovanju prihodnjih politik;

56. želi opozoriti na dejstvo, da so lokalne in regionalne oblasti po vsej Evropi že nabrale veliko izkušenj z uporabo pomoči EU za varstvo otrokovih pravic v partnerstvu z drugimi akterji. Rezultate teh dejavnosti je treba strateško povezati z izvajanjem strategije EU o otrokovih pravicah, jih redno objavljati, o njih razpravljati in jih uporabiti kot pomemben prispevek za posodabljanje ustreznih politik;

57. Komisijo poziva, naj izboljša obveščanje in informiranje o obstoječih programih podpore in financiranja, ki so na voljo lokalnim in regionalnim oblastem, in predvidi možnosti podpore za pobude, povezane z otrokovimi pravicami, tako tiste, ki so temu izključno namenjene, kot je program Daphne III, kot tiste, pri katerih je to mogoče vključiti med druge prednostne naloge, kot so programi čezmejnega sodelovanja, programi razvoja mest (npr. URBACT II) itd. Vse finančne vire, ki so na voljo pod različnimi proračunskimi postavkami EU in na različnih področjih, je treba jasneje predstaviti in o njih bolje obveščati, da bi se izognili podvajanju in tako povečali učinkovitost tekočih dejavnosti.