SL Uradni list Evropske unije C 256/17

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o naložbah v znanje in inovacije

(2007/C 256/04)

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 14. septembra 2006 v skladu s členom 31 poslovnika strokovno skupino za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo zadolžil, da pripravi informativno poročilo o: „Naložbe v znanje in inovacije“.

Na plenarnem zasedanju 14. in 15. marca 2007 je bilo sklenjeno, da se informativno poročilo spremeni v mnenje na lastno pobudo (člen 29(2) poslovnika).

Strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 3. maja 2007. Poročevalec je bil g. WOLF.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 437. plenarnem zasedanju 11. in 12. julija 2007 (seja z dne 12. julija) s 120 glasovi za in 1 vzdržanim glasom.

VSEBINA

1. Uvod

2. Povzetek in priporočila

3. Splošne ugotovitve

4. Izobraževanje, usposabljanje in nadaljnje izobraževanje

5. Finančna vprašanja in postopki

6. Strukturni vidiki in okvirni pogoji

7. Človeški dejavnik – znanstveniki, inženirji in podjetniki

1. Uvod

1.1 Evropski svet je v sklepih predsedstva s 23. in 24. marca 2006 pod temo ponovno oživljena lizbonska strategija za rast in delovna mesta (12. točka) pozdravil pobudo Evropskega ekonomsko-socialnega odbora za povečanje odgovornosti za lizbonsko strategijo na ravni Skupnosti. Evropski ekonomsko-socialni odbor je pozval, naj nadaljuje svoje delo in do začetka leta 2008 pripravi zbirno poročilo v podporo partnerstvu za rast in delovna mesta.

1.2 Odbor je pred tem že 15. februarja 2007 sprejel resolucijo o izvajanju prenovljene lizbonske strategije, namenjeno zasedanju Evropskega sveta spomladi 2007.

1.3 Priprava zbirnega poročila za Evropski svet poteka na osnovi štirih informativnih poročil o naslednjih temah: — naložbe v znanje in inovacije, — potencial podjetij – zlasti MSP, — zaposlovanje prednostnih skupin prebivalstva in — opredelitev evropske energetske politike. Ta informativna poročila bodo bistven sestavni del zbirnega poročila.

1.4 Nadaljnje besedilo, ki je nastalo v sodelovanju s predstavniki nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov nekaterih držav članic, obravnava izključno naložbe v znanje in inovacije.

2. Povzetek in priporočila

2.1 Moč Evrope izvira iz potenciala njenih državljanov.

2.2 Evropski recept za napredek je bilo prosto prepletanje obrtnega ustvarjalnega duha in podjetniških pobud z znanstvenimi načini dela in sistematiko ter iz tega razvitih tehnologij in industrijskih procesov, ki so pripeljali do življenjskega standarda, ki ga imamo danes, in ki je, tesno povezan z družbenopolitičnim razvojem, omogočil življenje svobodnega državljana v moderni državi z delitvijo oblasti, demokracijo in temeljnimi pravicami.

2.3 K temu je odločilno prispeval razvoj in intenzivna uporaba industrijskih postopkov, strojev in prometnih sredstev, ki rabijo energijo: energija je ljudem odvzela breme težaškega fizičnega dela, povečala njihovo produktivnost, ustvarila toploto in svetlobo ter omogočila nesluteno mobilnost in komunikacijo. Energija je postala „gonilo“ modernih gospodarstev.

2.3.1 Zaradi omejenosti fosilnih goriv, hitro naraščajoče svetovne potrebe po energiji ter pričakovanih učinkov porabe energije na podnebne spremembe v prihodnje je temu primerno v ospredju politične razprave zagotavljanje trajnostne in podnebju prijazne oskrbe z energijo. Pomemben pogoj za rešitev te zelo težke naloge je trden, širok in učinkovit raziskovalni in razvojni program za energijo.

2.4 Poleg tega obstajajo še mnogi nadaljnji problemi in naloge, ki jih je mogoče rešiti le s pomočjo raziskav, razvoja in inovacij. To velja za preprečevanje fizičnih in psihičnih bolezni, lajšanje življenja invalidom in njihovo vključevanje v družbo, vpliv demografskih sprememb vključno z gerontološkimi raziskavami, varstvo okolja ter splošno zaščito in nadaljnji razvoj našega načina življenja, evropskega sistema vrednot in socialnega modela. Navsezadnje pa raziskave in razvoj prispevajo tudi k temeljnemu cilju osvojiti več novega znanja. Obsežnejše znanje ne pripomore le k reševanju problemov, temveč razširja tudi naš pogled na svet, konkretizira konfliktne situacije in bogati našo kulturo.

2.5 Evropska skupnost se poleg tega trenutno sooča z resnim izzivom vedno močnejše globalne konkurence, pri čemer gre zlasti za to, da se obdržijo delovna mesta v Evropi, ravni dohodka ter socialni in okoljevarstveni standardi. To ni pomembno le zaradi gospodarskih sil ZDA in Japonske, temveč predvsem zaradi vedno večjih industrijskih in raziskovalnih dosežkov držav, kot so Kitajska, Indija in Brazilija, in zaradi tamkajšnjih bistveno nižjih plač ter socialnih in okoljevarstvenih standardov.

2.6 Evropa se s tem lahko spoprime le, če bo tudi v prihodnje ohranila prednost pri raziskavah, tehnološkem razvoju in stalnih inovacijah ter če se bo ta prednost razvijala v družbenem in kulturnem okolju demokracije, pravne države, politične stabilnosti, podjetniške svobode, možnosti za varno načrtovanje, želje po novih dosežkih, njihovem priznanju in v okolju socialne varnosti.

2.7 Veliki dosežki na področju znanosti in tehnike in njihova podjetniška pretvorba v konkurenčno gospodarsko moči so odločilni pogoji za zagotovitev naše prihodnosti – predvsem v zvezi z energetsko in podnebno problematiko –, za ohranitev in izboljšanje našega položaja v globalnem okolju ter za zagotovitev, da evropski socialni model ne bo ogrožen, temveč da ga bomo lahko še nadalje razširili.

2.8 Najpomembnejši pogoj za dosego tega cilja je ustvariti družbeno okolje, ki bo odprto za napredek in inovacije in ki bo popolnoma sprejelo to spoznanje, da se bodo na vseh političnih ravneh lahko oblikovali okvirni pogoji in sprejele potrebne odločitve, v industriji pa se bo razvilo dovolj zaupanja in optimizma za naložbe, potrebne v Evropi, in nastanek novih delovnih mest. K temu pa sodi tudi opozarjanje na osnovni pomen temeljnih raziskav, saj so le-te potrebno izhodišče za prihodnje inovacije. Posebej potrebni so inovativni podjetniški duh, pripravljen tvegati, politično vodstvo, zanesljivost in smisel za realnost.

2.9 Da v globalnem tekmovanju v naložbah v R&R ne bi še bolj zaostajali, morajo vsi vpleteni akterji zelo resno vzeti predvsem cilj iz Barcelone, določen za uresničitev lizbonske strategije. Ta cilj predvideva, da bi se zvišali skupni izdatki Unije za R&R, tako da bodo leta 2010 dosegli raven skoraj 3 % BDP. Dve tretjini za to potrebnih naložb bi moralo zagotoviti zasebno gospodarstvo.

2.10 Decembra 2006 je Svet sprejel 7. okvirni program R&R 2007-2013, ki ima v primerjavi s predhodnim programom bistveno višji proračun v višini ca. 50 milijard EUR. To je še en velik uspeh evropske politike, ki jo je Odbor odločilno podpiral. Vsekakor bo Skupnost s tem prispevala le 2-odstotni delež (torej le petdesetino) ciljne vrednosti iz Barcelone za skupne naložbe v raziskave in razvoj. Kot je Odbor že večkrat poudaril, to ni dovolj, da bi se sprožil želeni učinek finančnega vzvoda in da bi integracijski učinek podpore Skupnosti zares vplival na politiko podpore držav članic in na pripravljenost industrije za naložbe.

2.11 Zato Odbor poudarja svoje priporočilo, da bi bilo treba ta delež pri reviziji proračuna EU leta 2008 v prvem koraku zvišati za polovico, torej na približno 3 % ciljne vrednosti iz Barcelone za skupne naložbe. To velja zlasti za Evropski tehnološki institut (ETI) v ustanavljanju in nujno povečanje dejavnosti R&R za podnebju prijazno trajnostno oskrbo z energijo.

2.12 Prav tako pa je treba s pomočjo primernih pravnih (tudi zakonodaje o prevzemu odgovornosti), administrativnih in finančnih okvirnih pogojev spodbuditi pripravljenost industrije za naložbe na področju raziskav in razvoja, zlasti MSP, ter narediti take naložbe bolj privlačne in smiselne. Pri tem igra pomembno vlogo zakonodaja Skupnosti na področju državnih pomoči; državam članicam mora omogočiti, da bodo lahko učinkoviteje in manj birokratsko kot doslej podpirale raziskovalne in razvojne projekte univerz, raziskovalnih organizacij in industrije ter njihovo povezovanje. Poleg tega je treba skrbno preveriti, ali okvir Skupnosti za državno pomoč za raziskave, razvoj in inovacije dejansko podpira te cilje.

2.13 Znanje temelji na dveh enako pomembnih, medsebojno odvisnih stebrih: izobraževanju in raziskovanju. Novo znanje je treba pridobiti z raziskavami in razvojem. Osnova je razpoložljivo znanje. Le-to je treba vpeljati v izobraževanje, usposabljanje in nadaljnje izobraževanje in ga prenesti naprej. Za to je treba preveriti, ali so načini dela in vsebine primerni za navedene cilje. Poleg tega je treba obema stebroma nameniti znatno večje finančne naložbe in ustrezne okvirne pogoje.

2.14 Moč Evrope izvira iz potenciala njenih državljanov. Zato je prednostnega pomena ta potencial še intenzivneje podpirati in ga razvijati. V skladu s tem Odbor poziva države članice, da okrepijo in izboljšajo svoje izobraževalne ustanove ter temu namenijo znatne naložbe. Dobra izobrazba vseh skupin prebivalstva je prav tako pomembna kot izobraževanje znanstvenih elit. V tem smislu je potrebna široka in zadostna ponudba solidnih in primernih izobraževalnih ustanov, od osnovnih šol do univerz. Le tako se bo v evropski družbi razvila naklonjenost izobrazbi in znanosti.

2.15 Poleg tega Odbor poudarja svoje priporočilo, da naj se med državami s pomočjo intenzivnejšega sodelovanja na področju učenja, inovacij in raziskav razvije skupni evropski prostor znanja, ki bo dopolnjeval in izpopolnjeval evropski raziskovalni prostor. Pri tem igrajo pomembno vlogo pobude in ukrepi za vseživljenjsko učenje: vseživljenjsko učenje je ključ do družbe znanja. Predvsem je treba čim prej odstraniti ovire za notranji trg, ki preprečujejo prehod v evropsko družbo znanja.

2.16 Sem sodijo tudi prizadevanja držav članic za še intenzivnejše spodbujanje osebne mobilnosti in krepitev temu namenjenih učinkovitih programov Skupnosti (Erasmus, Marie Curie). Mobilnost podpira pridobivanje in prenos znanja. Zagotoviti je treba prost pretok delavcev, raziskovalcev in študentov v Evropi in ga nagraditi s spodbudami. Povezan mora biti s sprejemljivim dohodkom, delovnimi pogoji in podporo družinam. V ta namen je treba po vsej Evropi izboljšati tudi dostop do informacij o prostih delovnih mestih v vseh državah članicah.

2.17 Glede pomena in podpore inovacijam Odbor ne opozarja le na svoja spodaj navedena obširna priporočila, temveč predvsem tudi na odlično Ahojevo poročilo, ki ga podpira. To zadeva predvsem pravne in družbene okvirne pogoje za naklonjenost inovacijam v podjetništvu in na trgu. Poleg tega Odbor opozarja na svoje izčrpno mnenje o sprostitvi in krepitvi evropskega potenciala za raziskave, razvoj in inovacije.

2.18 Napredek in inovacije temeljijo na prenosu novih spoznanj v nove, boljše postopke in proizvode (vključno s stalnimi inovacijami že obstoječih postopkov in proizvodov), na novih poslovnih modelih in na ustreznih načinih upravljanja. Gre torej za inovativni podjetniški duh in podjetniške pobude. Napredek in inovacije temeljijo tudi na novih storitvah, na nadaljnjem razvoju zdravstva in na splošno na boljših rešitvah socialnih vprašanj ob upoštevanju gospodarskih omejitev.

2.19 Inovacije torej pomenijo koncipiranje in izvajanje novih tehnik, postopkov, načinov organizacije, poslovnih modelov, modelov izobraževanja itd., ki prej niso prišli v poštev ali jih ni bilo mogoče upoštevati. Zato je pomembno, da zakonodaja na tem področju omogoča dovolj manevrskega prostora, da bodo nove zamisli, na katere prej še nihče ni pomislil, dobile možnost uresničenja in da ne bodo že vnaprej obsojene na pozabo, ker niso združljive z vzorcem preveč podrobnih pravil. Preveč omejevalnih predpisov zavira inovacije. Zato Odbor podpira vsa prizadevanja za poenostavitev predpisov in pregled, ali ne vsebujejo prekomernih, preveč podrobnih in/ali po nepotrebnem omejujočih pravil.

2.20 Inovacije vključujejo tudi sprejetje določenega tveganja neuspeha ali celo škode. Praviloma je učinkovitost, pa tudi pomanjkljivosti ali stranske učinke novega pristopa ali koncepta mogoče spoznati šele glede na to, kako se obnese v praksi in konkurenci s konkurenčnimi postopki. Tudi neuspeh je novo spoznanje. Priložnost in tveganje sta različni plati iste medalje. Načeloma bi morala imeti pričakovana korist inovacije večjo težo kot možna z njo povezana tveganja. Možna tveganja za družbo je treba posebej oceniti. Poleg tega je treba razmisliti, ali ne bi bilo treba vsaj za MSP ustanoviti rizičnega sklada, npr. pri EIB, ki bi pomagal kriti potencialno škodo ali izgubo.

2.21 Odbor je že večkrat opozoril na to, da so človekove sposobnosti in zmogljivosti najobčutljivejši in najdragocenejši vir znanja in inovacij. Zato so dovolj veliko število, oprema in kakovost za to potrebnih izobraževalnih ustanov odločilni predpogoj za kritje potreb po dobrih znanstvenikih, inženirjih in učiteljih.

2.22 Družba – ki jo zastopa politika – prevzame odgovornost za čim boljšo uporabo svojih naložb, hkrati pa tudi naložb posameznih znanstvenikov in inženirjev, ki so namenjene pridobivanju zaželenega širokega in zapletenega splošnega znanja ter zelo specifičnega poglobljenega znanja. Ta odgovornost se mora odražati v skrbi za primerne poklicne priložnosti in možnosti razvoja usposobljenih raziskovalcev in inženirjev, možnosti ustvariti družino ter ustrezno kariero z zanimivimi možnostmi razvejitve na druga področja, in sicer brez poklicnih pasti ali slepih ulic! Brezposelnost, nizek zaslužek ali neprimerna zaposlitev (tudi s prekomerno administracijo in delom v odborih) usposobljenih znanstvenikov in inženirjev pomeni zapravljanje gospodarskih naložb in odvračanje prihodnjih vrhunskih strokovnjakov, ki se nato odločijo za poklic, ki sploh ni povezan z znanostjo in tehniko, ali pa zapustijo Evropo!

2.23 To ne izključuje zahteve, da bi se izkušeni strokovnjaki ter znanstveni in tehnični raziskovalci bolj intenzivno kot doslej vključevali v sprejemanje odločitev in upravljanje politike na področju raziskav, podjetništva in inovacij. Ustanovitev Evropskega raziskovalnega sveta (ERS) je prvi korak v tej smeri, ki vliva upanje. Toda tudi Skupnost (vključno s Komisijo!) in države članice morajo imeti za podporo raziskav in inovacij na razpolago dovolj strokovnega znanja in ga vzdrževati. Samo upravljanje ne zadostuje.

2.24 Prenos rezultatov raziskav in inovacij v industrijske proizvode in postopke predstavlja posebno problematiko. Lizbonski cilj, da bi dve tretjini R&R financirala industrija, je upravičen. Posebej pomembno je zato tudi to, da se v družbi bolj utrdi vrednost poklica podjetnika in njegov odločilni pomen za inovacije, gospodarski napredek in splošno blaginjo. Zato si je Odbor v svoji funkciji mostu do organizirane civilne družbe v prihodnjem programu dela zastavil osrednji cilj, da se bo zavzemal za „podjetništvo s človeškim obrazom“. Le z odgovornim, dejavnim in domiselnim podjetništvom, ki se lahko čim bolje razvija, bo mogoče končno uspešno doseči lizbonske cilje.

2.25 V zvezi z drugimi vidiki in podrobnostmi opozarjamo na izčrpne razlage v nadaljevanju in mnenje Odbora o poteh do evropske družbe znanja – prispevek organizirane civilne družbe k lizbonski strategiji (1) ter mnenje o sprostitvi in krepitvi evropskega potenciala za raziskave, razvoj in inovacije (2).

3. Splošne ugotovitve

3.1 Razvoj znanosti in tehnike. Evropa je zibel sodobne znanosti in raziskav, ki se neprestano razvijajo. Ob upoštevanju grško-egipčanske kulture in občasnih medsebojnih vplivov iz indijsko-arabskega (3) sveta velja Evropa tudi za zibel znanosti nasploh. Kljub občasnemu nihanju in prekinitev v času vojn, znanost in raziskave niso poznale meja in so se prepletale po vsej Evropi. Način dela in razmišljanje na teh področjih sta odločilno utrla pot današnji evropski družbi, njenim vrednotam, načinu življenja in življenjskemu standardu; bila sta znamenje evropskega kulturnega prostora (4). Ključ uspeha dosežkov, ki so bili rezultat tega, je bilo prosto prepletanje obrtnega ustvarjalnega duha in podjetniških pobud in miselnosti z znanstvenimi načini dela in sistematiko ter iz tega razvitih tehnologij in industrijskih procesov.

3.2 Razvoj in družba. Odločilen družbenopolitični razvoj je potekal skoraj z roko v roki z znanstveno-tehničnim napredkom in je omogočil življenje svobodnega državljana v moderni državi z delitvijo oblasti, demokracijo, temeljnimi pravicami in družbenimi zakoni.

3.3 Razvoj in življenjski pogoji. Kot rezultat skupnih procesov so se življenjski pogoji ljudi v državah in regijah, ki so bile deležne tega razvoja, naenkrat spremenili in izboljšali kot še nikoli prej v zgodovini človeštva. V zadnjih 135 letih se je povprečna življenjska doba prebivalstva (5) več kot podvojila (6). V zadnjih 50 letih se je hektarski donos v kmetijstvu skoraj potrojil. V uspešnih industrijskih državah potekajo razprave o prekomerni telesni teži namesto podhranjenosti, o prenasičenosti z informacijami namesto pomanjkanju informacij, o staranju prebivalstva namesto smrtnosti otrok. Možnosti in dosežki sodobne mobilne industrijske družbe, pridobljeni z raziskavami, razvojem in inovacijami, zajemajo vsa področja človeškega razvoja in kakovosti življenja.

3.4 Raba energije. Bistveni dejavnik pri doseženem napredku sta bila razvoj in razširjena uporaba industrijskih postopkov, strojev in prometnih sredstev, ki rabijo energijo: energija je ljudem odvzela breme težaškega fizičnega dela, povečala njihovo produktivnost, ustvarila toploto in svetlobo ter omogočila nesluteno mobilnost, komunikacijo in kulturni razvoj. Energija je postala „hranilo“ in gonilo modernih gospodarstev.

3.5 Podnebna problematika in oskrba z energijo. Tako intenziven razvoj pa vodi k novim problemom in izzivom. Globalno segrevanje, njegove možne posledice in strategija njihovega preprečevanja so predmet daljnosežnih političnih odločitev (7) in številnih raziskav (8) z deloma spornimi nazori. V konec oktobra 2006 objavljenem Sternovem poročilu (9) The Economics of Climate Change je zapisana ugotovitev, da samo za preprečevanje globalnega segrevanja zaradi toplogrednih plinov znašajo stroški 1 % BDP, ki obsegajo zlasti tudi nadaljnje, za to potrebne R&R. Toda celo ne glede na podnebno problematiko je vprašanje zagotavljanja trajnostne oskrbe Evrope (in sveta!) z energijo eden osrednjih političnih izzivov, pri obvladovanju le-teh pa imajo znatno intenzivnejše raziskave in razvoj odločilno vlogo (10).

3.6 Nadaljnji problemi in izzivi (11). Toda podnebne spremembe in oskrba z energijo niso edina problematika. Tudi preprečevanje fizičnih in psihičnih bolezni, lajšanje življenja invalidom ali drugače prikrajšanim ljudem s ciljem, da se izboljša njihov poklicni razvoj in vključitev v družbo znanja, vplivi demografskih sprememb vključno z gerontološkimi raziskavami, boljše razumevanje kompleksnih gospodarskih, socialnih in kulturnih povezav in mehanizmov medsebojnega vplivanja, varstvo okolja in splošna zaščita ter nadaljnji razvoj našega načina življenja, naš evropski sistem vrednot in socialni model so primeri pomembnih raziskovalnih tem, o katerih je Odbor v prejšnjih mnenjih, kot je mnenje o 7. okvirnem programu R&R (12) in njegovih „posebnih programih“ (13), že oblikoval izčrpna priporočila.

3.7 Globalna konkurenca. Poleg tega se Evropska skupnost trenutno sooča z resnim izzivom vedno močnejše globalne konkurence, pri čemer gre zlasti za to, da se obdržijo delovna mesta v Evropi, ravni dohodka ter socialni in okoljevarstveni standardi. To ne velja le zaradi gospodarskih sil ZDA in Japonske, temveč posebej zaradi bistvenih in vedno večjih industrijskih in raziskovalnih dosežkov držav, kot so Kitajska (Kitajska želi do leta 2050 v svetovnem merilu prehiteti ZDA kot vodilna tehnološka država! (14)), Indija in Brazilija, in zaradi tamkajšnjih bistveno nižjih plač ter socialnih in okoljevarstvenih standardov. Prav zaradi te globalne konkurence ter z njo povezanega globalnega tekmovanja za vedno večje naložbe v raziskave in razvoj, vključno z globalnim tekmovanjem za najboljše znanstvenike in inženirje, mora Evropska skupnost izboljšati svojo politiko na tem področju. Gre torej predvsem za globalno konkurenco, ne za konkurenco znotraj Evrope!

3.8 Prednost pri raziskavah, razvoju in inovacijah. Evropa bo lahko konkurenčni položaj obdržala le, če bo ohranila prednost pri raziskavah, tehnološkem razvoju in stalnih inovacijah tudi v prihodnje, in če se bo ta prednost razvijala v družbenem in kulturnem okolju demokracije, pravne države, politične stabilnosti in zanesljivosti, podjetniške svobode, možnosti za varno načrtovanje, želje po novih dosežkih in njihovem priznanju. Evropski raziskovalni prostor je treba okrepiti in razširiti. Ta cilj se sicer sedaj že splošno priznava v političnih izjavah o namerah, pri dejanskem ravnanju in prenosu v realne prednosti (npr. proračun za raziskave) in ustrezne predpise (npr. strukturo plač (15), davčno pravo (16)) pa še zmeraj obstajajo jasne in obžalovanja vredne pomanjkljivosti, tako na ravni Skupnosti kot na ravni večine držav članic. Te okoliščine so resne in jih ne smemo podcenjevati, tudi če je v nekaterih državah članicah mogoče opaziti razveseljiv razvoj v pozitivno smer (17).

3.9 Znanstveni in tehnični dosežki. Veliki dosežki na področju znanosti in tehnike ter njihov podjetniški prenos v inovacije in konkurenčno gospodarsko moč so zato odločilni pogoji za zagotovitev naše prihodnosti – npr. v zvezi z energetskimi in podnebnimi vprašanji – in za ohranitev in izboljšanje našega položaja v globalnem okolju ter za zagotovitev, da evropski socialni model ne bo ogrožen, temveč da ga bomo lahko še razširili. Navsezadnje pa raziskave in razvoj prispevajo tudi k temeljnemu cilju osvojiti več novega znanja. Obsežnejše znanje pa ne pripomore le k reševanju problemov, temveč razširja tudi naš pogled na svet, konkretizira konfliktne situacije in bogati našo kulturo.

3.10 Ponovna oživitev tradicije. Evropa se mora torej sedaj zavedeti svoje tradicije kot nekdaj vodilne sile na področju raziskav in inovacij ter jo znova oživiti. Moč Evrope se skriva v potencialu njenih državljanov. Zato je treba ta potencial spodbujati še bolj kot doslej in v raziskave in razvoj vlagati veliko več, izboljšati njihovo učinkovitost, okrepiti pripravljenost in sposobnost industrije, trgovine in uprave za inovacije, spodbujati dosežke in jih priznati ter odpraviti ovire, ki jih preprečujejo.

3.11 Povečanje naložb. To zlasti pomeni, da bodo morale Skupnost in države članice mnogo več vložiti v raziskave in razvoj, v temu primerno izobrazbo državljanov ter izobraževanje potrebnih znanstvenikov in inženirjev (obeh spolov!). Predvsem pa pomeni, da je treba poleg tega s pomočjo primernih pravnih, administrativnih, davčnih (18) in finančnih okvirnih pogojev spodbuditi pripravljenost industrije za naložbe na področju raziskav in razvoja, tudi MSP, ter narediti take naložbe bolj privlačne in smiselne.

3.12 Naklonjenost družbe napredku. Najpomembnejši pogoj za dosego tega cilja je ustvariti družbeno okolje, ki bo naklonjeno napredku, inovacijam in podjetništvu in bo popolnoma sprejelo to spoznanje, da se bodo lahko na vseh političnih ravneh oblikovali okvirni pogoji in sprejele potrebne odločitve, toda tudi, da bodo nastala delovna mesta, industrija pa bo razvila dovolj zaupanja in optimizma za potrebne naložbe. V tem smislu je treba državljane bolje kot doslej seznanjati s pridobitvami in pomenom znanosti in tehnike ter pionirskimi podjetniškimi dosežki. Sem sodi tudi spoznanje, da zlasti temeljne raziskave (19) dajejo potrebno osnovo za prihodnje znanje in inovacije.

3.13 Priznanje pridobitev. Družba se mora zavedati odločilne vloge teh pridobitev za današnji način življenja, pogojev za njihov nastanek in z njimi povezanih znanstveno-tehničnih podjetniških in kulturnih dosežkov, o njih je treba poučevati v šolah ter ceniti njihov bistven pomen.

3.14 Nadaljnji pogoji. Napredek in stalne inovacije pa ne temeljijo le na znanosti in tehniki, temveč tudi na motivaciji, sposobnostih in pripravljenosti vseh udeleženih ter na novih poslovnih modelih, na pravilnih metodah upravljanja in na za to ugodnih pravnih okvirnih pogojih.

3.15 Sprejetje tveganja. Za spodbujanje novih raziskovalnih pristopov, inovativnih tehnologij, postopkov ali poslovnih modelov je treba sprejeti določeno mero tveganja neuspeha ali celo škode. Praviloma je prednosti in učinkovitosti, pa tudi pomanjkljivosti, tveganja in stranske učinke novega pristopa mogoče spoznati šele glede na to, kako se obnese v praksi in konkurenci s konkurenčnimi postopki. Tudi neuspeh je novo spoznanje. Priložnost in tveganje sta različni plati iste medalje. Načeloma bi morala imeti pričakovana korist inovacije večjo težo kot možna z njo povezana tveganja. Možna tveganja za družbo je treba posebej oceniti. Poleg tega je treba razmisliti, ali ne bi bilo treba vsaj za MSP ustanoviti rizični sklad, npr. pri EIB, ki bi podjetjem pomagal kriti škodo ali izgubo.

4. Izobraževanje, usposabljanje in nadaljnje izobraževanje

4.1 Temelj znanja. Znanje temelji na dveh enako pomembnih stebrih: izobraževanju in raziskovanju. Novo znanje je mogoče pridobiti le z raziskavami in razvojem. Kot osnova je potrebno obstoječe znanje: z izobraževanjem, usposabljanjem in nadaljnjim izobraževanjem ga je treba prenesti naprej in utrditi. Pri tem gre za naslednje cilje:

4.1.1 Osnovno znanje. Po eni strani je treba poskrbeti, da bodo vsi državljani deležni solidnega osnovnega znanja o znanosti, tehniki in gospodarstvu, njihovem delovanju in bistvenih osnovnih zakonih. Le tako bodo lahko npr. presojali pogosto zapletene vsebine, ki jih je treba poznati za oblikovanje informiranega političnega mnenja. Temu ustrezno je treba na vseh stopnjah šolanja učne načrte in čas, ki je na razpolago za pouk, usmeriti v prizadevanja, da se otrokom in mladim z nazornimi in spodbudnimi razlagami in učnimi materiali postopno približa znanstveno, tehnično in gospodarsko razmišljanje in bogastvo znanja (20) ter se jih seznani z odločilnim pomenom znanstvenega dela, tehničnega razvoja ter inovativnega gospodarskega in socialnega ravnanja ter družbe znanja na splošno za njihovo prihodnost in življenjske priložnosti. Temu je treba v učnih načrtih posvetiti bistveno več pozornosti. Odbor pozdravlja in podpira priporočila iz Rocardovega poročila, ki obravnava ta prizadevanja (21).

4.1.2 Spodbude k izbiri poklica. Po drugi strani je treba nadarjene navdušiti za ustrezen poklic in na splošno težek študij ter jim za to dati trdno osnovno znanje. Tudi za to je treba v učnih načrtih šol, zlasti gimnazij, predvideti razširjene in visokokakovostne učne programe.

4.1.3 Potreba po dopolnitvi v širino in globino. Ponudbo izobraževanja na naravoslovnem in tehničnem področju je torej treba bistveno dopolniti, ne glede na to, da je seveda treba spodbujati vse vrste nadarjenosti, tudi na socialnem in gospodarskem področju ter v humanističnih in družboslovnih predmetih. Dobra izobrazba vseh skupin prebivalstva – pri čemer je potrebna pripravljenost in disciplina šolarjev – je prav tako pomembna kot izobraževanje znanstvenih elit. Visokokakovostne izobraževalne ustanove, od osnovnih šol do univerz, so temeljni pogoj za nastanek družbe, ki bo na splošno naklonjena izobrazbi in znanosti.

4.1.4 Evropski prostor znanja. Odbor poudarja svoje priporočilo, da naj se med državami s pomočjo intenzivnejšega sodelovanja na področju učenja, inovacij in raziskav razvije skupni evropski prostor znanja, ki bi dopolnjeval in izpopolnjeval evropski raziskovalni prostor. Zato je treba ovire za notranji trg, ki preprečujejo prehod k evropski družbi znanja, čim prej odstraniti. Odbor pri tem opozarja na svoje mnenje Poti do evropske družbe znanja – prispevek organizirane civilne družbe k lizbonski strategiji (22).

4.1.5 Vseživljenjsko učenje in mobilnost. Pri tem igrajo pomembno vlogo pobude in ukrepi za vseživljenjsko učenje: vseživljenjsko učenje je ključ do družbe znanja. Sem sodijo tudi prizadevanja držav članic za še intenzivnejše spodbujanje osebne mobilnosti in krepitev temu namenjenih učinkovitih programov Skupnosti (Erasmus, Marie Curie). Mobilnost Evropo povezuje v mrežo in spodbuja pridobivanje in prenos znanja. Zagotoviti je treba prost pretok delavcev, raziskovalcev in študentov in ga dopolniti s sprejemljivimi dohodki, delovnimi pogoji in podporo družin. V ta namen je treba po vsej Evropi izboljšati tudi dostop do informacij o prostih delovnih mestih v vseh državah članicah.

4.2 Standard strokovne izobrazbe. Razen tega je potrebno, da univerze in tehnični inštituti zagotovijo znanstveno-tehnično strokovno izobrazbo, ki bo vsaj enakovredna najboljšemu mednarodnemu standardu: najpomembnejši kapital za razvoj in inovacije so visokokvalificirani in motivirani znanstveniki in inženirji obeh spolov, ki svojo strokovno usposobljenost vzdržujejo in širijo z vseživljenjskim učenjem ves čas opravljanja poklica in med katerimi je dovolj sposobnih, da prevzamejo vodilne vloge in opravljajo pionirsko delo na najtežjih področjih.

4.3 Priložnosti za vse. Napredek in uspeh bosta v prihodnje bolj kot kadar koli prej rezultat strukturiranega deljenega timskega dela, pri katerem je treba vsem udeležencem glede na njihov talent, zmogljivost in ustvarjalnost ponuditi najboljše možnosti za razvoj in lastno pobudo. Zato morajo biti šolski sistemi dovolj prožni, da bo mogoče zajeti vse vrste nadarjenosti in da bodo tudi zapozneli v razvoju imeli priložnost za optimalno izobrazbo. Poleg tega so nujno potrebne temu primerne visokokakovostne izobraževalne ustanove za celoten spekter specialistov in strokovnjakov, potreben za obsežen izbor današnjih in prihodnjih nalog v tehniki, znanosti in gospodarstvu.

4.4 Mrežno povezovanje. Prav za usposabljanje in nadaljnje izobraževanje je potrebno še močnejše mrežno povezovanje stebrov izobraževanje, raziskave in uporaba v industriji, pri čemer je zveza z vseživljenjskim učenjem več kot očitna (glej 4.1.5). Potrebno je tudi močnejše čezmejno povezovanje univerz in tehničnih univerz/visokih šol. Tudi s tega vidika Odbor pozdravlja načrte za Evropski tehnološki inštitut (ETI) (23), ki naj bi prispeval k nadaljnjemu razvoju inovacijske zmogljivosti Skupnosti in držav članic, tako da bo na najvišji ravni združil izobraževanje, raziskave in inovacijske dejavnosti. Slednje pa zadeva tudi – razen izobraževanja in usposabljanja – skupne „predkonkurenčne“ raziskave in razvoj (24) industrijskih podjetij, kot je npr. skupno razvijanje boljših tehnologij motorjev v avtomobilski industriji.

5. Finančna vprašanja in postopki

5.1 Pri naložbah morajo sodelovati vsi udeleženci. Skupnost, države članice in zasebno gospodarstvo morajo po najboljših močeh, tj. bistveno bolj kot sedaj, vlagati v izobraževanje, raziskave in razvoj.

5.2 Ciljna vrednost iz Barcelone. Da v globalnem tekmovanju v naložbah za R&R ne bi ostali zadnji, morajo vsi vpleteni akterji zelo resno vzeti cilj iz Barcelone, določen za uresničitev lizbonske strategije, in vanj usmeriti vse svoje moči. Ta cilj predvideva, da bi se skupni izdatki Unije za R&R zvišali tako, da bodo leta 2010 dosegli raven skoraj 3 % BDP. Dve tretjini za to potrebnih naložb bi moralo zagotoviti zasebno gospodarstvo.

5.3 Učinek vzvoda 7. okvirnega programa R&R. Decembra 2006 je Svet sprejel 7. okvirni program R&R 2007-2013, ki ima v primerjavi s predhodnim programom bistveno višji proračun v višini ca. 50 milijard EUR. To je še en zelo velik uspeh evropske politike, ki jo je Odbor odločno podpiral. Toda Skupnost bi k za to predvidenemu proračunu ca. 50 milijard EUR prispevala le 2-odstotni delež, torej le petdesetino (!) ciljne vrednosti iz Barcelone za skupne naložbe v raziskave in razvoj. Kot je Odbor že večkrat poudaril, to vsekakor ni dovolj, da bi velik učinek vzvoda in integracijski učinek podpore Skupnosti odločilno vplivala na politiko podpore držav članic in na potrebno pripravljenost industrije za naložbe ter sprožila znatno povečanje naložb, ki je potrebno za dosego ciljne vrednosti iz Barcelone.

5.4 Ponovno priporočilo. Zato Odbor poudarja – zlasti zaradi Evropskega tehnološkega instituta (ETI) v ustanavljanju in nujne potrebe po povečanju dejavnosti R&R za podnebju prijazno trajnostno oskrbo z energijo – svoje priporočilo (25), da bi bilo treba ta delež pri reviziji proračuna EU leta 2008 v prvem koraku zvišati za polovico, tj. na približno 3 % ciljne vrednosti iz Barcelone za skupne naložbe v raziskave in razvoj. To bi bil posebej učinkovit ukrep Skupnosti, da bi lahko hitreje kot sedaj opazno dosegli vedno bolj pomembne cilje iz Lizbone in Barcelone ter hitreje in učinkoviteje rešili zgoraj navedene probleme.

5.4.1 Konkurenca s Kitajsko. Podobna raziskovalna prizadevanja npr. Kitajske izredno hitro naraščajo in Evropa se bo morala zelo potruditi, da pri svetovno pomembnih in bistvenih tehnologijah ne bo izgubila trga v boju z mednarodno konkurenco. Vsekakor pa je politično zelo težko zahtevati za to potrebne naložbe od zasebnega gospodarstva, dokler Skupnost in države članice ne bodo prispevale svojega deleža finančnih sredstev za ciljno vrednost iz Barcelone, ki so jo same oblikovale.

5.4.2 Osnovna finančna sredstva držav članic. Države članice bi morale poskrbeti vsaj za to, da bodo njihove univerze in raziskovalne ustanove imele na razpolago dovolj osnovnih finančnih sredstev, da bodo sploh imele možnost pridobiti sofinanciranje v okviru 7. okvirnega programa R&R v pričakovani meri.

5.5 Okvir Skupnosti za državno pomoč. Določbe Skupnosti za subvencioniranje je treba oblikovati tako, da bodo države članice dobile spodbudo in potreben manevrski prostor, da bodo okrepljeno, učinkoviteje in manj birokratsko kot doslej podpirale raziskave in razvoj na univerzah, v raziskovalnih organizacijah in industriji ter potrebno povezovanje v mreže med njimi. Poleg tega je treba skrbno preveriti, ali Okvir Skupnosti za državno pomoč za raziskave, razvoj in inovacije (26) dejansko podpira te cilje.

5.6 Proračunski predpisi držav članic. Proračunski predpisi posameznih držav članic bi morali pri podpori ukrepov R&R posameznemu projektu omogočiti bolj prilagodljivo porabo sredstev, npr. prenos dodeljenih sredstev v naslednje koledarsko ali finančno leto.

5.7 Vzpostavitev znanstvene infrastrukture. Poleg tega je Odbor že večkrat (27) priporočil, da bi bilo treba iz strukturnih skladov Skupnosti nameniti bistveno večji del sredstev za vzpostavitev znanstvene infrastrukture. Za ta namen bi lahko bila zelo uporabna tudi sredstva Evropske investicijske banke.

5.8 Potencial MSP. Pri tem je pomembno, da se nadalje okrepi potencial za inovacije, ki ga ponujajo MSP in predvsem novo ustanovljena podjetja, ter industrijo na splošno močneje spodbuditi k ustreznim naložbam. Odbor poleg tega opozarja na svoja priporočila (28) o programu EU Večletni program za podjetja in podjetniške pobude, zlasti za mala in srednje velika podjetja (MSP) in na podporo na področju na znanosti temelječega gospodarstva, ki je v tem smislu posebej pomembna. Na osnovi dejstva, da je v EU 98 % vseh podjetij MSP, je zelo jasno, kakšen pomen ima krepitev inovativne sposobnosti te podjetniške kategorije (zato Odbor pozdravlja, da je v RP7 1,3 milijarde EUR rezervirane za R&R MSP). Predpise, ki trenutno otežujejo delovanje MSP, bi bilo treba pregledati in čim bolj „poenostaviti“. Poleg tega bi lahko oblasti s pomočjo poslovnih angelov („Business Angels“) zagotovile dostop do možnosti podpore. Tudi iz politike podpore drugih držav na tem področju lahko Evropa dobi pobude.

6. Strukturni vidiki in okvirni pogoji

6.1 Sklicevanje na druga in predhodna poročila. Na tem mestu Odbor zaenkrat opozarja na pred kratkim objavljeni sporočili (29) Komisije na temo inovacij ter na odlično Ahojevo poročilo (30). Razen tega opozarja na svoje mnenje (31) o sprostitvi in krepitvi evropskega potenciala za raziskave, razvoj in inovacije, ki se močno prekriva z besedilom tega mnenja, hkrati pa je pri nekaterih tukaj obravnavanih temah bolj izčrpno.

6.2 Inovacije pomenijo več. Odbor ponovno poudarja in dopolnjuje zgoraj navedena poročila: napredek in inovacije ne temeljijo le na znanosti in tehniki, temveč tudi na prenosu teh spoznanj v nove, boljše postopke in proizvode, na novih poslovnih modelih, na ustreznih načinih upravljanja. Gre torej za inovativen podjetniški duh in podjetniške pobude. Napredek in inovacije temeljijo tudi na novih storitvah, na nadaljnjem razvoju zdravstva in na splošno na boljših rešitvah socialnih vprašanj. Primer za to je koncept fleksivarnosti (32), ki ga je Odbor obravnaval.

6.3 Inovacije, korak v neznano. Inovacije pomenijo torej koncipiranje in izvajanje novih tehnik, postopkov, načinov organizacije, poslovnih modelov, modelov izobraževanja itd., ki prej niso prišli v poštev. Zato je njihovo učinkovitost večinoma mogoče dokazati pozneje, glede na to, kako se praktično obnesejo v konkurenci.

6.4 Prosto oblikovanje predpisov. V nasprotju s tem pa predpisi nastajajo na osnovi že obstoječega znanja. Zato je zelo pomembno, da ti predpisi omogočajo dovolj manevrskega prostora, torej dovolj raznovrstnosti in spremenljivosti, da bodo tudi nove zamisli, na katere doslej še nihče ni pomislil, dobile priložnost za uresničenje in jih predpisi ne bodo – ker niso združljive z vzorcem podrobnih pravil – že vnaprej zatrli v kali ali počasi potisnili v ozadje. Pri vseh predpisih je torej treba paziti, da bodo zajeli temeljna vprašanja in jih uredili, izogibati pa se je treba tudi preveč podrobnim predpisom. Vsakršno pretirano urejanje s predpisi, preveč omejujočih pravil, pa naj bo njihov namen še tako dober, so ovire in zapreke za inovacije. Zato Odbor podpira vsa prizadevanja za poenostavitev predpisov in pregled, ali ne vsebujejo prekomernih in/ali po nepotrebnem omejujočih pravil. To pripomore tudi k razbremenitvi (glej spodaj) strokovnjakov, saj se jim ni treba ukvarjati z nepotrebno birokracijo. Razen tega: napake posameznikov ne smejo biti vzrok za prekomerno urejanje s predpisi za vse.

6.5 Svoboda raziskovanja. Ponovno: inovacije potrebujejo dovolj podjetniškega manevrskega prostora. Svoboda raziskovanja – to pomeni tudi brez nestrokovnih, omejevalnih (33) ali celo ideoloških zahtev – je temeljni pogoj za ustvarjalno znanost ter nova odkritja in izume, ne glede na omejitve, ki jih postavlja zakonodajna ureditev etičnih vprašanj, in ne glede na ustrezno uporabo dodeljenih finančnih sredstev.

6.6 Poudarek CESE 1566/2006. Za nadaljnje pomembne vidike opozarjamo na mnenje (34), navedeno v točki 5.1, in poudarjamo ugotovitve iz tega mnenja. Od točke 4.7 do 4.11 so navedena priporočila za naslednje pomembne teme: Od razumevanja narave do inovativnega proizvoda, inovativnega postopka in inovativnih storitev. Mobilnost med univerzami in industrijo. Javno dostopni informacijski sistemi. Grozdi (clusters). Novoustanovljena podjetja (start-ups). Temeljne raziskave. Inovativni proizvod. Javna naročila. Intelektualna lastnina in nujen patent Skupnosti. Rok za objavo, ki ne ogroža novosti. Jezikovni problem. Poseben položaj novih držav članic.

6.6.1 Varstvo intelektualne lastnine – evropski patent Skupnosti. Pri tem je treba še enkrat poudariti zadostno mero varstva intelektualne lastnine (35): naložbe podjetij v raziskave, razvoj in inovacije se morajo splačati; tako finančno kot tudi pravno-upravno breme za pridobitev in ohranitev pravic – v primerjavi s svetovnimi konkurenti – ne sme bremeniti evropske gospodarske moči. To kaže tudi nujno potrebo po evropskem patentu Skupnosti (ki bo vključeval rok za objavo, ki ne bo ogrožal novosti).

7. Človeški dejavnik

7.1 Najdragocenejši vir. Odbor najprej opozarja na mnenje (36), ki posebej obravnava to tematiko, in ponovno potrjuje in poudarja njegovo vsebino. Kot že prej je Odbor tudi v tem mnenju opozoril, da je človeški kapital najobčutljivejši in najdragocenejši vir znanja in inovacij. Najpomembnejša naloga je torej motivirati nadarjene, mlade ljudi za znanstveno ali tehnično izobraževanje in jim ga nato tudi čim bolje zagotoviti.

7.2 Kakovost izobraževalnih ustanov (glej točko 4). Zato so število, oprema in kakovost za to potrebnih izobraževalnih ustanov odločilni predpogoj za kritje potreb po dobrih znanstvenikih, inženirjih in podjetnikih. Ustanoviti oz. vzdrževati je treba dovolj najboljših, privlačnih univerz s primerno opremo, zlasti tehnične univerze, ki bodo sodelovale z ustanovami za raziskave in praktično usposabljanje (37), ter zagotoviti odlične učne kadre. Te univerze morajo biti sposobne tekmovati z najboljšimi univerzami v ZDA ali drugih državah zunaj Evrope. Poleg tega morajo biti dovolj privlačne za najboljše študente iz neevropskih držav.

7.3 Odgovornost in družba. Družba – ki jo zastopa politika – prevzame odgovornost za čim boljšo uporabo svojih naložb, pa tudi naložb posameznih raziskovalcev, ki so namenjene pridobivanju zaželenega širokega in zapletenega poznavanja osnov ter zelo zahtevnega specifičnega znanja. Ta odgovornost se mora odražati v skrbi za primerne poklicne priložnosti in možnosti razvoja osebnih interesov ter primerno kariero izobraženih raziskovalcev s privlačnimi možnostmi brez poklicnih pasti ali slepih ulic. Brezposelnost, nizek dohodek ali neprimerna zaposlitev usposobljenih znanstvenikov in inženirjev pomenijo zapravljanje gospodarskih naložb in odvračanje prihodnjih vrhunskih strokovnjakov, ki se nato odločijo za poklic, ki sploh ni povezan z znanostjo in tehniko, ali pa zapustijo Evropo! Tudi prekomerna birokracija (točka 7.7) je napačen pristop.

7.4 Razvoj talentov. Ljudem – torej tudi zaposlenim v podjetjih, na univerzah in v raziskovalnih inštitutih – je treba v skladu z njihovo nadarjenostjo, sposobnostjo in ustvarjalnostjo ponuditi najboljše možnosti za razvoj talenta in lastnih pobud, pa tudi oblikovati družbeno okolje, ki jim omogoča, da si ustvarijo družino, ter podpira in spodbuja njihovo ustvarjalnost. To pa pomeni tudi, da si morajo mladi, ki pridobijo možnost takega izobraževanja in spodbude, z občutkom dolžnosti in z vsemi močmi prizadevati za čim boljši izkoristek pridobljenih sposobnosti in talentov. To so pomembna vprašanja socialne politike, družinske politike, ekonomsko-poslovnih ved in na splošno kulture upravljanja. V tej povezavi je sedaj priznan tudi pomen smiselnega ravnovesja med delom in zasebnim življenjem za ustvarjalnost in produktivnost (38).

7.5 Identifikacija in ocenjevanje raziskovalcev (39). Izredne sposobnosti in dosežke je zelo težko zajeti s pomočjo formalnih ocenjevalnih shem – pri katerih obstaja tudi možnost zlorabe. Problematično je npr. ravnanje znanstvenikov, ki se pri svojih objavah vzajemno citirajo, tako oblikujejo „citatne kartele“ in si s tem pridobijo prednosti pri shematskem ocenjevanju. Niti število objav, niti citati ali patenti ali drugi podobni kazalniki ne zadostujejo in ne dajejo osnove za zanesljiva merila ocenjevanja. Pomembnejša je kakovost, vrednost novosti in pomen. Razen tega so se včasih prav prelomna spoznanja ali izumi razširili s časovnim zamikom, njihovo priznanje, uporaba ali citiranje so prišli pozneje. Zato so za ocenjevanje osebnosti in dosežkov v vseh oblikah in odtenkih potrebne bogate izkušnje in sposobnost osebne presoje (kar ne pomeni, da je mogoče popolnoma izključiti napačne ocene) merodajnih predstavnikov posameznega strokovnega področja, kjer so bili doseženi novi rezultati ali jih je pričakovati.

7.6 Sodelovanje pri sprejemanju odločitev. Poleg tega je treba izkušene strokovnjake in znanstveno-tehnične raziskovalce bolj kot doslej vidno vključiti v pomembno raziskovalno-politično, podjetniško in inovacijsko-politično sprejemanje odločitev in upravljanje. Ustanovitev Evropskega raziskovalnega sveta (ERC) je prvi korak, ki vliva upanje, in ga je Odbor izrecno podprl (40). Toda tudi za upravljanje podpore raziskav in inovacij morajo imeti Skupnost (tj. zlasti Komisija!) in države članice na razpolago dovolj strokovnega znanja in ga vzdrževati. K temu je treba pritegniti predvsem uspešne mlade inženirje in raziskovalce. Podpora raziskav in inovacij mora preseči zgolj meje upravljanja.

7.7 Zmanjšanje števila nalog, ki niso povezane s stroko. Raziskave, razvoj in izumi, pa tudi priprava in prenos znanja je časovno intenzivno intelektualno in laboratorijsko delo, za katerega so potrebne faze nemotene koncentracije in razmišljanja. Odbor od leta 2000 vedno znova opozarja na to (41), da je čedalje več dela v odborih, obravnavanje prošenj in dajanje strokovnih mnenj, pisanje poročil, tj. na splošno birokratskega dela itd., medtem zavzelo večino delovnega časa strokovnjakov, ki tako nimajo časa za opravljanje svojega dejanskega dela, to pa škoduje inovacijski sposobnosti in učinkovitosti prav teh izrednih predstavnikov stroke. O takem neprimernem razvoju se medtem vedno več poroča tudi v medijih (42). Odbor pozdravlja izjavo Komisije, da namerava obravnavati to temo in skupaj z državami članicami poiskati načine za zmanjšanje obsega takega ravnanja. Pri tem zahteva po vključevanju strokovnjakov v sprejemanje raziskovalno-političnih odločitev ni v nasprotju s potrebnim zmanjšanjem birokratskih nalog. Lahko celo pospeši dosego tega cilja. Konkreten cilj mora biti poenotenje in združevanje postopkov za obravnavo prošenj, poročanje, spremljanje za različne organe, ki dodeljujejo materialno podporo, partnerske institucije, omrežja ter odbore za nadzor in strokovna mnenja. Razen tega bi to pripomoglo k bistveno večji preglednosti.

7.8 Beg možganov in mobilnost. Poklic inženirja ali znanstvenika upravičeno (glej tudi 4.1.5) zahteva mobilnost in prožnost. Toda ne na račun osebnih in družinskih odnosov in socialne varnosti (43). Razen tega ne sme povzročiti neto odseljevanja najboljših znanstvenikov iz Evrope. Torej morajo delovni pogoji v Evropi ostati dovolj privlačni, da se to prepreči in v celoti doseže vsaj ravnovesje globalne mobilnosti visokokvalificiranih raziskovalcev. Vsekakor so nekatere države članice zaskrbljene, da bi prišlo do enostranskega bega možganov znotraj EU. Kot je Odbor že večkrat priporočal (glej tudi 5.7), bi bilo treba gradnji znanstvene infrastrukture nameniti bistveno večji del sredstev strukturnega sklada Skupnosti, da bi bilo mogoče v vseh državah članicah ustanoviti raziskovalne ustanove, ki bodo znanstvenike pozneje vabile k povratku in hkrati pritegnile partnerje za omrežja.

7.9 Profil podjetnika. Posebno problematiko predstavlja prenos raziskav in razvoja v inovativne proizvode in postopke. Lizbonski cilj, da bi dve tretjini finančnih sredstev za raziskave zagotovila industrija, je upravičen. Posebej pomembno je zato tudi, da se v družbi bolj utrdi vrednost poklica podjetnika in njegov odločilen pomen za inovacije, gospodarski napredek in splošno blaginjo. Zato je Odbor v svoji funkciji mostu do organizirane civilne družbe temo „podjetništvo s človeškim obrazom“ postavil v središče svojega prihodnjega programa dela. Le z odgovornim in dejavnim podjetništvom, ki se lahko čim bolje razvija, bo mogoče končno doseči lizbonske cilje.

V Bruslju, 12. julija 2007 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Dimitris DIMITRIADIS

(1) UL C 65, 17.3.2006.

(2) UL C 325, 30.12.2006.

(3) Morda tudi kitajske kulture.

(4) Ti postopki so zelo podrobno prikazani in razdelani v mnenju Odbora na lastno pobudo z naslovom Znanost, družba in državljani v Evropi (UL C 221, 7.8.2001).

(5) V Nemčiji.

(6) Zlasti zaradi zmanjšanja smrtnosti otrok.

(7) Evropski svet 23. in 24. marca 2007 – Sklepi predsedstva (Trajnostna energija).

(8)

Npr.: 1) Medvladni odbor za podnebne spremembe WMO/UNEP – „Climate Change 2007: The Physical Science Basis – Summary for Policy Makers“ ali 2) Odprto pismo 61 znanstvenikov kanadskemu predsedniku vlade (http://www.lavoisier.com.au/papers/articles/canadianPMletter06.html).

(9) http://www.hm-treasury.gov.uk/independent_reviews/stern_review_economics_climate_change/sternreview_index.cfm.

(10) UL C 241, 7.10.2002: Potrebnost raziskav za zagotovljeno in trajnostno oskrbo z energijo (op. prev.: mnenje ni prevedeno v slovenščino). Glej nedavno objavljeno publikacijo Transition to a sustainable energy system for Europe – The R&D perspective (ISBN 92-79-02688-7) in „nature“, zvezek 444, št. 7119, str. 519 (nov. 2006), Our emperors have no clothes.

(11) Glej (UL C 185, 8.8.2006).

(12) UL C 65, 17.3.2006.

(13) UL C 185, 8.8.2006.

(14) Poljudnoznanstvena nemška revija Bild der Wissenschaft 9/2006 str. 109.

(15) Zlasti glede dohodkov in pogodb mladih znanstvenikov in inženirjev.

(16) Glej sporočilo Komisije COM(2006) 728 konč. Boljša uporaba davčnih olajšav za raziskave in razvoj.

(17) Frankfurter Allgemeine Zeitung, št. 49, str. 17, 27.2.2007, Zwischen Fortschritt und Stillstand.

(18) Glej sporočilo Komisije COM(2006) 728 konč. Boljša uporaba davčnih olajšav za raziskave in razvoj. Odbor o tem pripravlja posebno mnenje.

(19) Glej (UL C 110, 30.4.2004). Zgodovinsko gledano so bile prav temeljne raziskave tiste, za katere so bile dane prve pobude za znanstveno sodelovanje v (Zahodni) Evropi. Razvile so se iz potrebe po postavitvi centrov za velike naprave in oblikovanju kritične mase, katerih stroški so presegli finančno sposobnost ali plačilno pripravljenost posamezne države članice.

(20) Pri tem ne gre toliko za osvojitev in obvladanje številnih formul, temveč za temeljno razumevanje tehnike in osnovnih naravnih zakonov, toda tudi za pomen kvantitativnih povezav in uporabnosti matematike.

(21) A Renewed Pedagogy for the Future of Europe, Generalni direktorat za znanost in raziskave 2007, EUR 22845, skupina na visoki ravni za znanstveno izobraževanje, Michel Rocard (predsednik), Peter Csermely, Doris Jorde, Dieter Lenzen, Harriet Walberg-Henriksson, Valerie Hemmo (poročevalka).

(22) UL C 65, 17.3.2006.

(23) UL C 93, 27.4.2007.

(24) Glej točko 7 (UL C 204, 18.7.2000).

(25) UL C 325, 30.12.2006.

(26) UL C 323/I z dne 30.12.2006.

(27) Mdr. (UL C 65, 17.3.2006).

(28) UL C 234, 22.9.2005.

(29) COM (2006) 502 konč. z dne 13.9.2006: Prenos znanja v prakso: široko zastavljena inovacijska strategija za EU; COM(2006) 589 konč. z dne 12.10.2006: Inovacijam prijazna, sodobna Evropa.

(30) EUR 22005 Creating an Innovative Europe ISBN 92-79-00964-8.

(31) UL C 325, 30.12.2006.

(32) Npr.: Danski model fleksivarnosti. (UL C 195, 18.8.2006).

(33) Glej tudi (UL C 65, 17.3.2006), točko 4.13.2 o evropski listini za raziskovalce, vključno z opombo.

(34) UL C 325, 30.12.2006.

(35) Glej tudi govor komisarja Günterja Verheugena, SPEECH/07/236, „Geistiges Eigentum – Antrieb für Innovation in Europa“, 19. april 2007.

(36) Raziskovalci v evropskem raziskovalnem prostoru: en poklic, številne možnosti kariere, (UL C 110, 30.4.2004).

(37) Pri tem bi lahko bile koristne še boljše mrežne povezave med univerzami in raziskovalnimi instituti, ki niso del univerz, zlasti ker bi tako lahko v povezavo med raziskovanjem in praktičnim poukom vključili njihovo opremo in infrastrukturo, pa tudi najnovejša spoznanja.

(38) Glej Frankfurter Allgemeine Zeitung, št. 257, 4. november 2005, C1.

(39) Glej, (UL C 110, 30.4.2004).

(40) Glej, (UL C 110, 30.4.2004).

(41) Glej predvsem točko 9.8 (UL C 204, 18.7.2000) (op. prev.: mnenje ni prevedeno v slovenščino). Iz vsebine točke 9.8.2: To pomeni, da je vsak uspešen znanstvenik omejen v številu stikov in delu časa, ki ga lahko zavestno in smiselno posveti drugim ljudem, skupinam, odborom, komisijam itd., ne da bi pri tem trpelo njegovo znanstveno delo. Preveč in predolgi postopki za pregled prošenj in strokovna mnenja itd. – sploh če so na koncu neuspešni – kratijo delovni zagon ljudi, ki so potrebni pri raziskavah. To velja zlasti ob upoštevanju dejstva, da se mnogi instrumenti podpore in postopki ocenjevanja za en sam projekt pogosto vzajemno prekrivajo.

(42) Npr.: Frankfurter Allgemeine Zeitung, št. 60, 12. marec 2007: „Ein Forscher geht“; tudi Frankfurter Allgemeine Zeitung, št. 67, 20. marec 2007, intervju s Haraldom Uhligom.

(43) Glej, (UL C 110, 30.4.2004).