DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE POVZETEK OCENE UČINKA Spremni dokument k Poročilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o prostovoljnem sistemu za okoljsko primerno zasnovo zapletenih TV-komunikatorjev /* SWD/2012/0392 final */





DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE POVZETEK OCENE UČINKA Spremni dokument k Poročilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o prostovoljnem sistemu za okoljsko primerno zasnovo zapletenih TV-komunikatorjev 1. Ozadje Direktiva 2009/125/ES o okoljsko primerni zasnovi izdelkov vzpostavlja okvir za določanje zahtev po okoljsko primerni zasnovi izdelkov, povezanih z energijo. Za izdelek, povezan z energijo (v nadaljnjem besedilu: izdelek), ali skupino izdelkov, povezanih z energijo, bodo veljali izvedbeni ukrepi za okoljsko primerno zasnovo ali samoreguliranje, če je obseg prodaje izdelka znaten, če ima izdelek pomemben okoljski vpliv in če obstaja veliko možnosti za izboljšanje izdelka (člen 15). Ta merila v celoti izpolnjujejo zapleteni TV-komunikatorji, ki so sprejemniki za plačljive televizijske programe. Čeprav naj bi se število zapletenih TV-komunikatorjev po predvidevanjih leta 2010 ustalilo na približno 82 milijonov, po letu 2015 začelo upadati in leta 2020 doseglo 41 milijonov, bo njihova skupna poraba energije še vedno velika, ker bodo na trgu vse bolj prevladovale naprave z dodatnimi funkcijami, ki potrebujejo večjo moč. 2. Pristop za določanje zahtev po okoljsko primerni zasnovi ali zagotovitev podpore za samoreguliranje Pristop k pripravi izvedbenih uredb o okoljsko primerni zasnovi ali samoreguliranja in te ocene učinka zajema štiri faze: 1. faza: ocena meril za izvedbene ukrepe za okoljsko primerno zasnovo/samoreguliranje iz člena 15(2)(a)−(c) direktive o okoljsko primerni zasnovi, pri čemer se upoštevajo parametri za okoljsko primerno zasnovo iz Priloge I k direktivi o okoljski primerni zasnovi; 2. faza: obravnavanje ustreznih pobud Evropske unije, tržnih sil in neskladij v okoljski učinkovitosti opreme z enako uporabnostjo, ki je na voljo na trgu, kot je določeno v členu 15(2) direktive o okoljsko primerni zasnovi; 3. faza: določitev ciljev politike, vključno z želeno ravnijo prizadevanja, možnostmi politike za uresničitev teh ciljev ter ključnimi elementi izvedbene uredbe o okoljsko primerni zasnovi v skladu s Prilogo VII k direktivi o okoljsko primerni zasnovi in ključnimi elementi samoreguliranja v skladu s Prilogo VIII k direktivi o okoljsko primerni zasnovi; 4. faza: ocena vpliva na okolje in potrošnike z okoljskega, ekonomskega in socialnega vidika in na podlagi meril za izvedbene ukrepe iz člena 15(5) direktive o okoljsko primerni zasnovi. 3. Povzetek rezultatov 3.1. 1. faza: pravna podlaga za izvedbeni ukrep ali samoreguliranje: skladnost s členom 15 direktive o okoljsko primerni zasnovi in njeno Prilogo VIII Za oceno meril za izvedbene ukrepe za okoljsko primerno zasnovo ali samoreguliranje, kot so določena v členu 15(2) direktive o okoljsko primerni zasnovi, je Komisija izvedla študijo o tehničnih, okoljskih in gospodarskih vidikih zapletenih TV-komunikatorjev (v nadaljnjem besedilu: pripravljalna študija)[1], pri čemer je upoštevala določbe iz člena 15(4)(a) direktive o okoljsko primerni zasnovi in Priloge II k njej. Ob upoštevanju meril iz člena 15(2) direktive o okoljsko primerni zasnovi je v pripravljalni študiji ugotovljeno, da ima najpomembnejši vpliv na okolje poraba električne energije v fazi uporabe, pri čemer se je za EU ugotovilo: Člen 15(2)(a): || Letni obseg prodaje v Evropski uniji || 59 milijonov v letu 2010 20 milijonov v letu 2015 10 milijonov v letu 2020 Člen 15(2)(b): || Vpliv na okolje, zlasti poraba električne energije v fazi uporabe || 10 TWh v letu 2010 21 TWh v letu 2015 11 TWh v letu 2020 Člen 15(2)(c): || Možnost za boljšo porabo električne energije || Največ 60 % Obseg prodaje približno 60 milijonov enot na leto znatno presega okvirnih 200 000 enot, ki jih določa direktiva o okoljsko primerni zasnovi. Letna poraba električne energije zapletenih TV-komunikatorjev za EU-27 v letu 2010 približno ustreza porabi električne energije na Islandiji. Čeprav se bo število zapletenih TV-komunikatorjev zmanjšalo do leta 2020, bo njihova poraba električne energije ostala enaka zaradi novih funkcij, ki potrebujejo večjo moč. Ob predpostavki, da se povprečna tipična poraba električne energije[2] izboljša za 50 %, bi se letna poraba električne energije zapletenih TV-komunikatorjev do leta 2015 (ko bo skupna poraba električne energije teh naprav največja) zmanjšala za približno 7 TWh na leto, kar približno ustreza letni porabi električne energije v Luksemburgu in pomeni znatno izboljšanje. Pomemben vpliv na okolje imajo tudi odpadki, ki jih obravnava politika ravnanja z odpadki[3]. Možnosti za izboljšave vodijo do zmanjšanja stroškov v življenjskem ciklu (stroškovna učinkovitost), ne da bi se nakupna cena znatno povečala, saj so povezane s tehničnimi rešitvami, ki ne vključujejo znatnih dodatnih stroškov. 3.2. 2. faza: obstoječe pobude in zmogljivost tržnih sil za reševanje vprašanja Poleg člena 15(2) in člena 15(4)(c) direktive o okoljsko primerni zasnovi se upošteva ustrezna okoljska zakonodaja Evropske unije in držav članic. Upoštevajo se tudi s tem področjem povezane pobude Evropske unije in držav članic ter analizirajo ovire, ki preprečujejo uveljavitev tehnologij z večjo okoljsko učinkovitostjo na trgu. Ugotovljeno je bilo, da obstaja več tržnih slabosti, zaradi katerih se stroškovno učinkovite tehnologije za večjo energetsko učinkovitost ne uveljavljajo na trgu v zadostni meri, kadar jih spodbujajo izključno tržne sile. Velike večine zapletenih TV-komunikatorjev ne kupi uporabnik (ki na koncu plača položnico za elektriko), ampak ponudniki televizijskih storitev, ki jih nato ponudijo potrošniku kot del storitve (deljene pobude). Zato obstaja premalo spodbud, da bi izdelovalci optimizirali okoljsko učinkovitost zapletenih TV-komunikatorjev, zlasti njihovo porabo energije. Cilj več pobud na ravni Evropske unije (Uredba 1275/2008 v zvezi z okoljsko primerno zasnovo, Evropski kodeks ravnanja za digitalne televizijske storitve) in na ravni držav članic je izboljšati okoljsko učinkovitost teh izdelkov, vendar je njihov učinek omejen. Zato je treba na ravni Evropske unije v skladu z direktivo o okoljsko primerni zasnovi sprejeti dodatne zakonodajne ali nezakonodajne ukrepe. Sklepna ugotovitev v zvezi s 1. in 2. fazo Analiza iz 1. In 2. faze je pokazala, da: – je v Evropski uniji obseg prodaje zapletenih TV-komunikatorjev in trgovine z njimi znaten; – imajo zapleteni TV-komunikatorji pomemben vpliv na okolje, pri čemer je glavni vidik poraba električne energije; – obstajajo velike stroškovno učinkovite možnosti za zmanjšanje porabe električne energije; – samo spodbude na ravni Evropske unije in držav članic ter tržne sile niso dovolj, da bi se možnosti za boljšo porabo električne energije izkoristile v zadostni meri. Ugotovljeno je, da so merila iz člena 15(2) direktive o okoljsko primerni zasnovi izpolnjena in da je treba za zapletene TV-komunikatorje uporabljati izvedbeni ukrep za okoljsko primerno zasnovo ali samoreguliranje v skladu s členom 15(1) direktive o okoljsko primerni zasnovi. 3.3. 3. faza: cilji politike in ravni prizadevanj V skladu s Prilogo II k direktivi o okoljsko primerni zasnovi je treba raven prizadevanja za boljšo porabo električne energije zapletenih TV-komunikatorjev določiti na podlagi analize najmanjših stroškov za uporabnika, pri čemer je treba upoštevati celoten življenjski cikel izdelka. Rezultati se kažejo v ciljih, ki naj bi se dosegli z obravnavanimi možnimi politikami. Preučujejo se različne možne politike za preobrazbo trga ob upoštevanju primerne ravni prizadevanj, vključno s scenarijem brez dodatnih ukrepov, samoreguliranjem, označevanjem porabe energije na izdelkih in uredbo o okoljsko primerni zasnovi za zapletene TV-komunikatorje. Vendar je analiza učinka usmerjena na primerjavo možne uredbe o okoljsko primerni zasnovi s prostovoljnim sporazumom za večjo energetsko učinkovitost zapletenih TV-komunikatorjev, ki ga je predložil Forum za digitalno povezljivost. Za prostovoljne sporazume/samoreguliranje v skladu z direktivo o okoljsko primerni zasnovi je potrebna visoka raven prizadevanja na področju vpliva na okolje, pri čemer je treba dokazati, da bo z njihovo uvedbo obstajala velika verjetnost, da se bodo cilji politike dosegli hitreje in ceneje kot z obveznimi zahtevami. V takem primeru se ti sporazumi obravnavajo kot najboljša možnost (uvodna izjava 18 direktive o okoljsko primerni zasnovi). Predlogi za prostovoljne sporazume (samoreguliranje) so smiselna alternativa uredbi, kadar je njihova ocena na podlagi meril iz Priloge VIII k direktivi o okoljsko primerni zasnovi zadovoljiva (člen 17), pri čemer se upoštevajo povratne informacije Posvetovalnega foruma. 3.4. 4. faza: ocena vpliva na okolje ter ocena ekonomskih in socialnih učinkov Izvede se ocena in primerjava možne uredbe in prostovoljnega sporazuma. Pri analizi obeh možnosti se upoštevajo merila iz člena 15(5) direktive o okoljsko primerni zasnovi in učinki na proizvajalce, vključno z malimi in srednje velikimi podjetji. Stopnja intenzivnosti možnosti se razlikuje glede na strogost zahtev, časovno razporeditev, pokritost trga z izdelki in postopek spremljanja. Poleg tega se predlagani prostovoljni sporazum v skladu z določbami iz direktive oceni na podlagi meril iz Priloge VIII: – možnost 2: v prostovoljnem sporazumu se cilji v zvezi s porabo energije pri zapletenih TV-komunikatorjih določijo v dveh fazah, tj. julija 2010 in julija 2013, kar približno ustreza priporočilu iz pripravljalne študije. Cilje bo moralo izpolniti 90 % izdelkov, ki jih posamezni podpisniki sporazuma dajo na trg in/ali v uporabo; – možnost 3: Obvezne zahteve po okoljsko primerni zasnovi začnejo veljati v treh stopnjah – julija 2011, julija 2012 in januarja 2014. Za izdelke, ki se dajo na trg od julija 2010 do decembra 2020, se pričakujejo naslednji skupni prihranki v zvezi s skupno porabo električne energije in stroški ter manjše emisije CO2: || Skupna poraba električne energije (TWh) || Skupni prihranki električne energije (TWh) || Skupni prihranki pri stroških električne energije[4] (v milijardah EUR) || Skupna količina preprečenih emisij CO2[5] (Mt) Brez dodatnih ukrepov (scenarij 1) || 159 || – || – || – Možnost 2 || 115 || 44 || 6 || 21 Možnost 3 || 114 || 45 || 6.2 || 21 Zgornja tabela kaže, da je razlika v učinku prostovoljnega in obveznega pristopa zanemarljiva. V spodnji tabeli so povzeti premisleki o vplivih možnosti 2 (prostovoljni sporazum) in 3 (uredba) v primerjavi s scenarijem brez dodatnih ukrepov ter njuna ocena na relativni lestvici od 1 (nizko) do 4 (visoko): || Ekonomski učinki (stroški) || Vpliv na okolje (električna energija/CO2/ prihranki pri stroških električne energije) || Socialni učinki (tveganje izgub delovnih mest v malih in srednje velikih podjetjih) || Možnosti za izboljšanje na srednji in dolgi rok Možnost 2 (prostovoljni sporazum) || 1 || 3 || 1 || 4 Možnost 3 (uredba) || 2 || 3 || 1 || 2 Ugotavlja se, da so stroški v okviru možnosti 2 nekoliko manjši za države članice (obremenitev s preverjanjem/spremljanjem, se v tem primeru prenese na industrijo) in industrijo (ker prostovoljni sporazum ne predpisuje splošnega preoblikovanja izdelkov, ampak dopušča, da zahteve ne veljajo za 10 % izdelkov). Najpomembnejše je, da možnost 2 zagotavlja več možnosti za nadaljnje izboljšave. Sklepna ugotovitev za koraka 3 in 4 Primerjava navedenih možnosti in ocena možnosti 2 na podlagi Priloge VIII k direktivi o okoljsko primerni zasnovi kaže, da je najboljša možnost prostovoljni sporazum. Prostovoljni sporazum pomeni: – stroškovno učinkovito zmanjšanje porabe električne energije za 6,5 TWh do leta 2016 v primerjavi s scenarijem brez dodatnih ukrepov, kar pomeni, da bi se pri stroških za električno energijo prihranilo 884 milijonov EUR in preprečilo 2,6 milijona ton emisij CO2; – upoštevanje zahtev iz Direktive 2009/125/ES, zlasti uvodne izjave 18 in Priloge VIII; – hitrejši začetek veljavnosti in cenejše izvajanje zahtev kot v primeru uredbe; – združljivost in dopolnjevanje z obstoječimi instrumenti politike; – odpravljanje slabosti trga in izboljšanje delovanja notranjega trga; – izognitev večjim upravnim obremenitvam za proizvajalce ali trgovce na drobno; – zanemarljivo povečanje stroškov nakupa, če bi do povečanja sploh prišlo, kar bi se v veliko večji meri povrnilo s prihranki v fazi uporabe izdelka; – da je posebno pooblastilo zakonodajalca upoštevano; – da ni večjih učinkov na konkurenčnost v industriji in zaposlenost, zlasti pri malih in srednje velikih podjetjih, zaradi majhnih absolutnih stroškov, povezanih s preoblikovanjem in ponovno oceno izdelkov; – da se cilji politike dosežejo na prilagodljiv način v skladu s programom za boljšo pripravo predpisov; – da bi se zaradi vključenosti ponudnikov storitev vzpostavila priložnost za znatno zmanjšanje srednje- in dolgoročne porabe energije zapletenih TV-komunikatorjev. 4. Spremljanje in ocenjevanje Vzpostavil se bo naslednji postopek spremljanja in poročanja: – usmerjevalni odbor bo spremljal napredek in rezultate prostovoljnega sporazuma ter se dogovoril o praktičnih zadevah, kot je izbira neodvisne tretje osebe/inšpektorja, ki bo zbiral podatke posameznih podpisnikov in zbrane rezultate posredoval Komisiji; – podpisniki bodo prek neodvisne tretje osebe Komisiji enkrat na leto poslali poročilo; – posvetovanje s člani Posvetovalnega foruma se bo izvedlo enkrat na leto, da se bodo ocenili in spremljali rezultati prostovoljnega sporazuma; – Komisija bo skupaj z odborom za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo, preučila, ali so doseženi cilji prostovoljnega sporazuma; – če bo Komisija presodila, da cilji prostovoljnega sporazuma niso doseženi, bo obravnavala možnost, da predlaga sprejetje uredbe. [1] Pripravljalna študija o izdelkih, povezanih z energijo, „Sklop 18 – Zapleteni TV-komunikatorji“, Bio Intelligence Service S. A. S., Francija, končno poročilo iz decembra 2008. Dokumentacija je na voljo na spletni strani GD ENER o okoljsko primerni zasnovi http://ec.europa.eu/energy/efficiency/studies/ecodesign_en.htm. [2] Metoda preskušanja in primerjave učinkovitosti porabe energije pri računalnikih, ki se osredotoča na električno energijo, ki jo je izdelek tipično porabil med običajnim delovanjem v reprezentativnem časovnem obdobju. [3] Direktiva 2002/96/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. januarja 2003 o odpadni električni in elektronski opremi, UL L 37, 13.2.2003, str. 24. [4] Domneva: 0,136 €/kWh. [5] Domneva: 0,4 kg CO2/kWh.