[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 6.6.2007

COM(2007)286 konč.

POROČILO KOMISIJE

„BOLJŠA PRIPRAVA ZAKONODAJE 2006“ v skladu s členom 9 Protokola o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti (štirinajsto poročilo)

{SEC(2007)737}

POROČILO KOMISIJE

„BOLJŠA PRIPRAVA ZAKONODAJE 2006“ v skladu s členom 9 Protokola o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti (štirinajsto poročilo)

To poročilo je štirinajsti letni pregled uporabe načel subsidiarnosti in sorazmernosti. Zajema tudi napredek pri izboljšanju zakonodajnega okolja v Evropski uniji[1].

Boljša pravna ureditev

Zakonodajno okolje, ki je dobro zasnovano, jasno, razumljivo in čim bolj preprosto, je ključno za varovanje blaginje državljanov, javnega zdravja in okolja. Hkrati pa zagotavlja pravičen trg, na katerem lahko evropsko gospodarstvo konkurira uspešno in z inovativnimi proizvodi. V skladu programom boljše pravne ureditve naj bi se to doseglo tako na ravni EU kot na nacionalni ravni z usklajenim prizadevanjem EU institucij in držav članic ter na način, ki zagotavlja največje koristi javne politike z zmanjšanjem stroškov, ki jih predpisi nalagajo gospodarstvu EU.

Glavni cilji in ukrepi v korist boljše pravne ureditve institucij EU so določeni v akcijskem načrtu Komisije o boljši pravni ureditvi, kakor je bil spremenjen marca 2005[2], in v medinstitucionalnem sporazumu (IIA) o boljši pripravi zakonodaje, ki so ga Evropski parlament, Svet in Komisija podpisali decembra 2003[3].

Novembra 2006 je Komisija predložila strateški pregled programa boljše pravne ureditve[4]. Obravnava znaten in spodbuden napredek, ki je že bil dosežen, ter določa prihodnje izzive institucij EU in držav članic, da bi z boljšo pravno ureditvijo lahko dosegli dejanske in trajne pozitivne učinke na podjetja in državljane. Glavni izzivi, ki so bili navedeni, so izboljšati kakovost ocen učinka in uporabe tega instrumenta pri pripravi in sprejemanju zakonodaje; izboljšati merjenje administrativnih stroškov in odstraniti nepotrebne obremenitve v evropski in nacionalni zakonodaji; nadaljevati in nadgraditi delo, da se izpolni ambiciozen program za posodobitev in poenostavitev obstoječe zakonodaje; nadaljevati s pregledom in možnim umikom predlogov v obravnavi za zagotovitev, da so predlogi, ki jih sprejmeta Svet in Parlament, še vedno skladni s prednostnimi nalogami Komisije in da so aktualni; okrepiti konstruktivni dialog med vsemi zakonodajalci na ravni EU in na nacionalnih ravneh ter z interesnimi skupinami.

Ukrepi, ki jih je sprejela Komisija

Komisija ima v skladu s svojo institucionalno vlogo kot pobudnica zakonodaje posebno odgovornost za dosego ciljev boljše pravne ureditve na treh ravneh, in sicer pri pripravi, spremljanju in izvajanju zakonodaje. Pričela je z delom v zvezi s programom boljše pravne ureditve in leta 2006 je:

- izvedla 67 ocen učinka, sprožila zunanjo oceno svojega sistema za oceno učinka ter ustanovila odbor za oceno učinka kot neodvisno podporo za zagotavljanje kakovosti in s funkcijo nadzora nad ocenami učinka, ki so jih pripravile službe Komisije;

- nadaljevala z izvajanjem svojega programa poenostavitve, poročala o doseženem napredku in k temu programu dodala več kot 40 novih točk[5] ter vključila točke za poenostavitev v svoj Zakonodajni in delovni program za leto 2007[6];

- vključila model standardnih stroškov EU za merjenje administrativnih stroškov v svoje smernice za oceno učinka in predlagala ambiciozen akcijski program za zmanjšanje administrativnih obremenitev v EU;

- zaključila pregledovanje predlogov v obravnavi prejšnjih Komisij in ponovno sprožila svoj program za kodifikacijo in razveljavitev zastarele zakonodaje.

Mnoge navedene dejavnosti se izvajajo s pomočjo medsebojnega dopolnjevanja, ki zagotavlja, da je program boljše pravne ureditve skladen (na primer: merjenje administrativnih stroškov je vključeno v metodologijo ocen učinka) ter poenostavljeni predlogi v Zakonodajnem in delovnem programu Komisije so predmet ocene učinka, ki v ta namen uporablja posvetovanje z interesnimi skupinami.

Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Leta 2006 se je število posvetovanj, ki jih je izvedla Komisija, znatno povečalo v primerjavi s prejšnjim letom, saj je bilo 217 nezakonodajnih sporočil (+28 v primerjavi z letom 2004) ter 129 posvetovanj na spletu (+23) preko spletnega portala „Vaš glas v Evropi“[7].

V okviru pobude za preglednost v Evropi[8] je Komisija izvedla odprto javno posvetovanje o svojih minimalnih standardih za posvetovanje z zainteresiranimi stranmi[9], ki je pokazalo, da so bile interesne skupine na splošno pozitivne pri svojih ocenah glede načina izvajanja posvetovanj s strani Komisije[10]. V zvezi z dajanjem splošnega odziva glede prispevkov, prejetih preko posvetovanj, so bile zaželene nadaljnje izboljšave, da se doseže boljše ravnovesje sodelujočih v ciljno usmerjenih posvetovanjih in da so roki čim krajši. Upoštevanje minimalnih standardov za posvetovanja vpliva na obseg dela služb Komisije, hkrati pa dodaja vrednost h končnim različicam pobud.

Zbiranje in uporaba izvedenskih mnenj

Komisija bo nadaljevala svoja prizadevanja v skladu z načeli in standardi o zbiranju in uporabi nasvetov zunanjih izvedencev[11]. Zlasti namerava spodbuditi večjo uporabo SINAPSE (Scientific INformAtion for Policy Support in Europe – znanstvene informacije v podporo politikam v Evropi), posrednika med izvedenci in oblikovalci politike (EU)[12]. Začetna uporaba je bila spodbudna in jo je treba v letu 2007 krepiti. Nove oblike upravljanja in nenehno naraščajoča kompleksnost številnih političnih vprašanj pomenijo, da potrebujejo tradicionalni svetovalni sistemi podporo posvetovanj z znanstveniki/strokovnjaki, ki bodo potekala po vsej EU in bodo hitra, ter učinkovitejšo komunikacijo med strokovnjaki po vsej Evropi in drugje. To se lahko olajša z nadaljnjim razvojem in splošnejšo uporabo elektronskega omrežja SINAPSE.

Ocena učinka

Službe Komisije so leta 2006 pripravile 67 ocen učinka. To je vključevalo ocene učinka za vse pomembnejše zakonodajne pobude in pobude, ki opredeljujejo politiko, v letnem Zakonodajnem in delovnem programu, kot se zahteva od leta 2005, poleg tega pa tudi več „prostovoljnih“ ocen učinka za druge pobude z znatnimi možnimi učinki. Na podlagi izkušenj je ocena učinka v naraščajočem številu primerov znatno spremenila pristop, naravo pravnega instrumenta ali celo povzročila opustitev predvidenega predloga[13]. Komisija je okrepila tudi svoj pristop k celoviti presoji gospodarskih, socialnih in okoljskih učinkov svojih predlogov z vključitvijo metodologije za merjenje administrativnih stroškov v svoje smernice za ocene učinka[14].

Za nadaljnje izboljšanje splošne kakovosti ocen učinka tudi v praksi je predsednik Komisije ustanovil odbor za oceno učinka , ki deluje pod njegovo neposredno pristojnostjo in neodvisno od služb Komisije. Podrobno pregleduje osnutke ocen učinka in zagotavlja mnenja glede njihove kakovosti z nudenjem nasvetov in podpore glede kakovosti, kadar je to potrebno.

Nadaljnji ukrepi, da se okrepi splošni pristop in poveča kakovost ocen učinka Komisije, so možni po dokončanju zunanje ocene sistema za oceno učinka, ki je bila sprožena leta 2006 in zaključena spomladi 2007.

Izbira instrumentov (samoregulacija in koregulacija)

Komisija mora pri pripravi svojih predlogov preveriti, ali so alternative h „klasični“ ureditvi primernejše, da se dosežejo cilji iz Pogodbe[15]. Da se spodbudi uporaba alternativnih ureditvenih instrumentov, sta Komisija in Evropski ekonomsko-socialni odbor skupaj razvila zbirko podatkov o „samoregulaciji in koregulaciji EU“[16]. Slednja olajšuje izmenjavo podatkov in ugotavljanje najboljših praks glede pobud za samoregulacijo in koregulacijo z EU razsežnostjo (tj. vključuje več kot eno državo članico). Njen glavni cilj je spodbuditi in podpreti zasebne stranke, ki so pripravljene razviti ali izboljšati sistem samoregulacije, lahko pa pomaga tudi zakonodajalcem, odgovornim za načrtovanje koregulacije. Komisija se je istočasno posvetovala z interesnimi skupinami o ustrezni uporabi samoregulacije in koregulacije kot dela ocen učinka ter tudi preko okroglih miz in študij[17].

Na sektorski ravni je bilo v letu 2006 vzpostavljenih več pomembnih samoregulativnih in koregulativnih instrumentov. Komisija je pozvala k razvoju posebnih kodeksov ravnanja na ravni skupnosti in/ali na ravni držav članic. Več pravnih aktov je določilo tudi več koregulacije med zainteresiranimi stranmi[18]. Vendar so se v letu 2006 tudi v okviru industrije pojavile zahteve, da se samoregulativne prakse spremenijo v koregulativne sisteme ali celo v klasično zakonodajo[19]. Čeprav Komisija vztraja pri možnosti alternativnih oblik urejanja, njen pristop priznava tudi, da so v mnogih primerih predpisi najpreprostejši način za dosego ciljev EU ter zagotavljajo podjetjem in državljanom pravno varnost.

Zmanjšanje administrativnih stroškov, ki izhajajo iz zakonodaje EU

Na podlagi pripravljalnega dela, opravljenega v letu 2005, je Komisija uvedla skupno metodologijo za ocenjevanje administrativnih stroškov (predlagane) zakonodaje. Ta model standardnih stroškov EU se je uporabil pri več ocenah učinka, sestavljenih in/ali dokončanih od marca 2006. Komisija bo nadaljevala s svojimi prizadevanji, da se doseže največje možno zbliževanje metodologij z in med državami članicami.

V svojem Strateškem pregledu boljše pravne ureditve in s tem povezanim delovnim dokumentom „Merjenje administrativnih stroškov in zmanjšanje administrativnih obremenitev v Evropski uniji“ iz novembra 2006[20] je Komisija za leto 2007 objavila ambiciozen akcijski načrt za zmanjšanje administrativnih obremenitev in pozvala Svet, naj določi skupni cilj zmanjšanja v višini 25 %, ki bi ga do leta 2012 skupaj dosegle EU in države članice. Komisija je najprej objavila svojo namero, da bo izvedla obsežno merjenje administrativnih stroškov na izbranih prednostnih področjih in predložila vrsto hitrih ukrepov, da bo pokazala, kako je mogoče zmanjšati administrativne stroške brez vpliva na prevladujoče politične cilje zadevne zakonodaje.

Pregled in umik predlogov v obravnavi

V okviru prizadevanj za boljšo pravno ureditev Komisija redno pregleduje zakonodajne predloge, ki so v obravnavi pri zakonodajalcu, da preveri, ali so še vedno ustrezni in aktualni. Komisija je leta 2006 končala pregledovanje vseh predlogov v obravnavi, ki so jih sprejele prejšnje Komisije. Po pregledu iz leta 2005 je bilo leta 2006 od 183 predlogov v obravnavi pred letom 2004 umaknjenih 68 predlogov. Komisija je v istem letu pregledala več kot 80 nadaljnjih predlogov v obravnavi, ki jih je Komisija sprejela leta 2004, preden je sedanja Komisija 22. novembra 2004 začela svoj mandat, in umaknila nadaljnjih 10 predlogov. Ti predlogi so vključeni v Zakonodajni in delovni program Komisije za leto 2007[21]. V skladu s členom 32 Okvirnega sporazuma o odnosih med Evropskim parlamentom in Komisijo (maj 2005) je bil Parlament obveščen o nameri Komisije, da umakne te predloge in da bo umik začel veljati z dnem objave v Uradnem listu Evropske unije .

Komisija priporoča, naj vsaka nova Komisija izvede podoben pregled v prvih mesecih svojega mandata, da preveri, ali so prej sprejeti predlogi še v skladu z njenimi prednostnimi nalogami in da potrdi svoje politično odgovornost za te predloge.

Poenostavitev in posodobitev pravnega reda Skupnosti

Komisija je leta 2006 na podlagi triletnega tekočega programa za poenostavitev, predloženega oktobra 2005[22], sprejela 27 točk, predvidenih za leto 2006, in 6 točk, ki so bile prenesene iz leta 2005. Nadaljnjih 23 pobud, predvidenih za leto 2006, je bilo odloženih na leto 2007, da se omogoči nadaljnja analiza za podporo teh predlogov.

Komisija je v okviru Strateškega pregleda boljše pravne ureditve novembra 2006 predstavila prvo poročilo o napredku strategije za poenostavitev zakonodajnega okolja[23] in napovedala 43 novih pobud, ki bodo okrepile ambiciozni tekoči program za poenostavitev za obdobje 2006–2009. V Zakonodajni in delovni program Komisije za leto 2007 je prvič vključenih 47 glavnih pobud za poenostavitev. To poročilo vsebuje tudi posodobljen program za dokončanje kodifikacije obstoječe zakonodaje do leta 2008.

Vendar uspešno in pravočasno izvajanje programa za poenostavitev zahteva temeljito posvetovanje z interesnimi skupinami, oceno možnih učinkov pobud in deljeno odgovornost zakonodajalcev na ravni Skupnosti in nacionalnih ravneh. Na ravni EU si je treba prizadevati za medinstitucionalni dialog za pospešitev sprejetja točk za poenostavitev. V državah članicah je treba razviti nacionalne programe za poenostavitev, da ne bodo pozitivni učinki poenostavitve zakonodaje EU izničeni s pretiranimi nacionalnimi pravili, ki niso ustrezno prilagojena.

Nadzor uporabe prava EU

Pravilna uporaba prava EU je pomemben element, da se dosežejo cilji boljše pravne ureditve. Poenostavitev in izboljšanje zakonodajnega okolja lahko prinese pričakovane koristi za podjetja in državljane samo, če države članice prenesejo pravo EU hitro in pravilno[24]. Da bi se izognili nastanku vrzeli pri prenosu, ki bi lahko povzročile kršitve, morajo službe Komisije v skladu s smernicami za oceno učinka upoštevati možne težave pri prenosu že pri pripravi zakonodajnih predlogov. Poleg tega si Komisija prizadeva za prilagoditev svojih načinov nadzora v sodelovanju z državami članicami. To vključuje izdelavo korelacijskih tabel, ki jasno povezujejo določbe v direktivah in nacionalnih predpisih, kot tudi popolno izvajanje sistema elektronskega obveščanja za nacionalne ukrepe za prenos. Sistem je bil v celoti vzpostavljen za vse države članice na začetku leta 2006, Komisija pa je v letu 2006 spodbujala njegovo uporabo z različnimi dejavnostmi.

Ukrepi Evropskega parlamenta, Evropskega ekonomsko-socialnega odbora in Odbora regij

Boljša pravna ureditev in njeno izvajanje je bila prednostna naloga vseh institucij v letu 2006. Poleg Komisije je bil posebej dejaven Evropski parlament. Aprila je imel plenarno razpravo, maja 2006 pa je sprejel pet resolucij o boljši pravni ureditvi, ki vključujejo več različnih predlogov za ukrepanje in izboljšanje obstoječih orodij in postopkov. Te so bile predvsem namenjene Komisiji ter tudi Svetu in državam članicam.

Predsednik Komisije je v odgovor na poziv Evropskega parlamenta za okrepitev nadzora kakovosti ocen učinka Komisije naznanil, da bo pod njegovo pristojnostjo zagotovljen neodvisen nadzor kakovosti, zaradi česar je Komisija novembra 2006 ustanovila odbor za oceno učinka.

Leta 2006 je Evropski parlament[25] potrdil tudi medinstitucionalni „skupni pristop k oceni učinka[26]“, ki je bil dogovorjen s pogajanji novembra 2005. Dokument je nastal kot odziv na določbo v medinstitucionalnem sporazumu o boljši pripravi zakonodaje iz leta 2003 in določa „pravila usmerjanja“ za uporabo ocen učinka Komisije v zakonodajnih postopkih in za s strani Evropskega parlamenta in Sveta pri njunih vsebinskih spremembah.

Parlament in Svet sta okrepila uporabo ocen učinka Komisije pri obravnavanju predlogov Komisije in s tem utrdila uporabo ocene učinka kot orodja za zagotovitev, da se politične odločitve sprejemajo ob upoštevanju najboljših razpoložljivih dokazov o možnih učinkih. Med avstrijskim predsedovanjem je Svet pripravil okvirna navodila za delovne skupine pri obravnavanju ocen učinka na Svetu[27]. Parlament in njegovi odbori čedalje bolj zahtevajo izvajanje študij in analiz učinka o določenih temah[28] ali vsebinskih spremembah predlogov Komisije[29]. Odbor regij in Evropski ekonomsko-socialni odbor sta tudi aktivno sodelovala v razpravi o boljši pravni ureditvi leta 2006, zlasti glede vprašanj subsidiarnosti. Odbor regij je zahteval sistematično posvetovanje in vključitev lokalnih in regionalnih organov v delo v zvezi z ocenami učinka Komisije, da se zagotovi, da so finančne in administrativne obremenitve lokalnih in regionalnih organov pri izvajanju zakonodaje EU sorazmerne s cilji ukrepanja EU. V podporo temu je Odbor regij leta 2006 vzpostavil mrežo za spremljanje subsidiarnosti[30], kot orodje za izmenjavo informacij med akterji na evropskem ozemlju o predlogih Komisije, ki bodo vplivali na lokalne in regionalne organe ter politike, za katere so odgovorni. Evropski ekonomsko-socialni odbor je leta 2006 na lastno pobudo sprejel poročilo „EU in nacionalne upravne prakse“, Observatorij za enotni trg pa je začel delo na področju vključevanja socialnih učinkov v ocene učinka Komisije, katerega rezultati se pričakujejo leta 2007.

Uporaba načel subsidiarnosti in sorazmernosti

Komisija je nadaljevala prizadevanja za boljšo obrazložitev skladnosti predlaganih ukrepov z obema načeloma preko ocen učinka in obrazložitvenih memorandumov[31]. Maja 2006 je sprejela odločitev, da bo svoje nove predloge in posvetovalne dokumente neposredno posredovala nacionalnim parlamentom in jih pozvala k izboljšanju postopka za oblikovanje politike[32]. To odločitev je junija 2006 pozdravil tudi Evropski svet. Voditelji držav in vlad so Komisijo pozvali, naj ustrezno upošteva pripombe nacionalnih parlamentov, zlasti glede načel subsidiarnosti in sorazmernosti.

Tako kot v prejšnjih letih sta Evropski parlament in Svet sprejela sorazmerno malo sprememb k predlogom Komisije, ki bi se izrecno nanašali na subsidiarnost in sorazmernost[33]. V veliki večini mnenj Odbora regij in Evropskega ekonomsko-socialnega odbora ni bilo pripomb glede uporabe načela subsidiarnosti. Nekaj več pripomb je bilo v zvezi s sorazmernostjo. To je bilo ugotovljeno tudi v zaključkih dveh poskusnih primerov mreže za spremljanje subsidiarnosti Odbora regij[34]. Nacionalni parlamenti so v več poslanih mnenjih od Komisije zahtevali, naj razjasni svoje utemeljitve ali jih podpre s podrobnejšimi podatki. V manjšini poslanih mnenj je bilo ugotovljeno, da so predlogi, ki jih je Komisija posredovala, v nekaterih pogledih v nasprotju z načeloma. Komisija odgovarja na te predložitve posamično.

To razlikovanje mnenj poudarja potrebo po skupnemu razumevanju pogojev, ki jih določata obe načeli, kakor je določeno v Pogodbah. Komisija upa, da bo uvedba standardnega niza vprašanj, ki se uporabljajo za pripravo obrazložitvenih memorandumov, priloženih k predlogom Komisije, prispevala k takšnemu razumevanju[35]. Usklajena razlaga bi preprečila zamenjavo z na primer načelom „dodelitve pristojnosti“ in napačno razumevanje, ki se občasno pojavlja pri dojemanju kršitev subsidiarnosti.

V zvezi z naknadnim sodnim nadzorom leta 2006 je bilo načelo subsidiarnosti omenjeno v dveh sodbah Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti, ki sta potrdili prejšnjo sodno prakso. Sodišče ni v nobenem primeru ugotovilo kršitve načela subsidiarnosti[36]. Do 31. decembra 2006 sodna praksa Sodišča in Sodišča prve stopnje ni vključevala sodb, v katerih bi bilo ugotovljeno, da je načelo subsidiarnosti kršeno ali da skladnost s tem načelom ni bila dosežena v zadostni meri.

Možne kršitve načela sorazmernosti so bile proučene v več sodbah in v nekaterih primerih so bili ukrepi Skupnosti iz tega razloga v celoti ali delno razveljavljeni. Na primer v zadevi C-310/04 Španija proti Svetu v zvezi z Uredbo Sveta o spremembi sheme pomoči za bombaž je Sodišče razsodilo, da manjkajo „osnovna dejstva, ki jih je treba upoštevati kot podlago izpodbijanih ukrepov v aktu in od katerih je odvisna njihova [institucij EU] diskrecija“[37]. Ugotovilo je, da je bilo načelo sorazmernosti kršeno, in razveljavilo izpodbijani akt.

PRILOGA: Zakonodajni predlogi Komisije ter posvetovalni dokumenti in poročila:

[pic]

[pic]

[1] Obveznost Komisije, da Evropskemu svetu in Evropskemu parlamentu predloži letno poročilo o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti, je določil Evropski svet v Edinburgu decembra 1992. Ta obveznost je bila vključena v protokol, priložen k Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti (PES) v okviru sprememb iz Amsterdamske pogodbe leta 1997. Od leta 1995 to poročilo zajema ukrepe za izboljšanje kakovosti in dostopnosti zakonodaje (za prejšnje poročilo glej COM(2005) 98 in SEC(2005)364). Nekateri elementi, ki prispevajo k izboljšanju zakonodajnega okolja, so podrobneje pregledani v tretjem poročilu o evropski upravi (2004–2005) (glej

http://www.europa.eu.int/comm/governance/index_fr.htm).

[2] „Bolje oblikovani predpisi za rast in delovna mesta v Evropski uniji“, COM(2005)97, marec 2005, pozneje imenovan „akcijski načrt“. Sporočilo posodablja in dopolnjuje akcijski načrt iz leta 2002 („Poenostavitev in izboljšanje zakonodajnega okolja“, COM(2002)278, 5.6.2002). Akcijski načrt je nadaljevanje Bele knjige o evropski upravi (COM(2001) 727, 25.6.2001).

[3] UL C 321, 31.12.2003, str.1.

[4] COM(2006) 689 konč.

[5] „Prvo poročilo o napredku glede strategije za poenostavitev zakonodajnega okolja“ – COM(2006)690.

[6] COM(2006) 629.

[7] http://ec.europa.eu/yourvoice/.

[8] Glej Zeleno knjigo o pobudi za preglednost v Evropi: COM(2006) 194.

[9] Ti standardi so bili uvedeni leta 2003 (COM(2002) 704, 11.12.2002).

[10] Komisija je prejela več kot 100 prispevkov k posvetovanju, ki so objavljeni na:

http://ec.europa.eu/comm/eti/contributions.htm.

[11] COM(2002) 713, 11.12.2002.

[12] http://europa.eu.int/sinapse.

[13] Glej na primer prilogo k temu poročilu, točka 2.1.3, opombe 18–20.

[14] SEC(2005) 791.

[15] V skladu s smernicami za oceno učinka je preverjanje izvedljivosti alternativnih ureditvenih instrumentov obvezen element ocen učinka Komisije.

[16] http://www.eesc.europa.eu/smo/prism/presentation/index.asp.

[17] Glej na primer „Samoregulacija v oglaševalskem sektorju EU: Poročilo o razpravah med zainteresiranimi stranmi“, julij 2006

(http://ec.europa.eu/consumers/overview/report_advertising_en.pdf); „Prakse samoregulacije in koregulacije v Evropski uniji“, oktober 2006

(http://europa_eu.staging.entr.cec.eu.int/enterprise/regulation/better_regulation/docs/simplification/Final-report-SCR2.pdf); ali Študija o ukrepih koregulacije v medijskem sektorju

(http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/info_centre/library/studies/index_en.htm#finalised).

[18] Glej na primer prilogo k temu poročilu, točka 2.1.4.

[19] To je bilo na primer v primeru, ko je Evropsko združenje za sadne sokove (European Fruit Juice Association (AIJN)) pozvalo k vključitvi norme o sadnih sokovih, ki je bila prej določena v prostovoljnem kodeksu ravnanja članov AIJN, sklenjenem v okviru izvajanja Direktive Sveta 2001/112, v zakonodajo EU.

[20] COM(2006) 691.

[21] Priloga 4 k dokumentu COM(2006) 629, 24.10.2006.

[22] COM(2005) 535.

[23] COM(2006) 690.

[24] Glej letno poročilo Komisije o nadzoru uporabe prava Skupnosti za leto 2005, COM(2006) 416.

[25] Proti koncu leta 2005 sta ga odobrila tudi Svet in Komisija.

[26] Dokument Sveta št. 14901/05.

[27] Dokument Sveta 9382/06, 15.5.2006.

[28] Na primer o vključitvi socialnih učinkov v ocene učinka Komisije.

[29] Na primer analiza učinka Odbora ENVI o spremembah k predlogu za Direktivo o kakovosti zraka.

[30] http://www.cor.europa.eu/en/activities/sub_mon.htm.

[31] Komisija je decembra 2003 določila standardno obliko obrazložitvenega memoranduma, priloženega k vsakemu zakonodajnemu predlogu Komisije, da se izboljša njegova oblika in vsebina; glej C(2003)4555, ki ga je Komisija sprejela 13. decembra 2003.

[32] „Agenda državljanov – Doseganje rezultatov za Evropo“, COM(2006) 211.

[33] Parlament se je na primer leta 2006 izrecno skliceval na načeli subsidiarnosti in sorazmernosti v 11 zakonodajnih poročilih in 3 lastnih pobudah.

[34] Odbor regij je izvedel ta poskusna primera za predlog priporočila Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi evropskega ogrodja kvalifikacij za vseživljenjsko učenje (COM(2006) 479) in za Sporočilo o učinkovitost in pravičnost v evropskih sistemih izobraževanja in usposabljanja (COM(2006)481). Odbor regij bo objavil rezultate leta 2007.

[35] Glej Prilogo 3 k Delovnemu dokumentu služb Komisije, priloženemu k temu sporočilu.

[36] Glej Zadevo T-168/01 GlaxoSmithKline Services proti Komisiji, sodba z dne 27. septembra 2006, še ni sporočena, odstavek 196 in naslednji, ter zadevo T-253/02 Chafiq Ayadi proti Svetu, sodba z dne 12. julija 2006, še ni sporočena, odstavek 105 in naslednji (pritožba v obravnavi, zadeva C-403/06P).

[37] Sodba z dne 7. septembra 2006, odstavek 123.