EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 8.12.2022 COM(2022) 707 final 2022/0413(CNS) Predlog DIREKTIVA SVETA o spremembi Direktive 2011/16/EU o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja {SEC(2022) 438 final} - {SWD(2022) 400 final} - {SWD(2022) 401 final} - {SWD(2022) 402 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Pravična obdavčitev je eden glavnih temeljev evropskega socialnega tržnega gospodarstva. Je tudi eden ključnih stebrov zaveze Komisije za „gospodarstvo za ljudi“. Pravičen davčni sistem bi moral temeljiti na davčnih pravilih, ki zagotavljajo, da vsi plačujejo pravičen delež, hkrati pa davčnim zavezancem, tako podjetjem kot posameznikom, omogočati, da zlahka ravnajo v skladu s pravili. Zaradi pandemije COVID-19 in posledic ruske vojaške agresije proti Ukrajini je še toliko bolj nujno zaščititi javne finance. Države članice bodo potrebovale zadostne davčne prihodke za financiranje svojih znatnih prizadevanj za zajezitev negativnega gospodarskega učinka kriz ob zagotavljanju varstva najranljivejših skupin. V teh okoliščinah je zagotavljanje davčne pravičnosti s preprečevanjem davčnih goljufij, davčnih utaj in izogibanja davkom postalo pomembnejše kot kadar koli prej. Za boljše preprečevanje davčnih goljufij, davčnih utaj in izogibanja davkom v EU pa je ključnega pomena okrepiti upravno sodelovanje in izmenjavo informacij o davčnih zadevah. Natančneje, pojav alternativnih načinov plačila in naložb, kot so kriptosredstva in e-denar, bi lahko ogrozil doseženi napredek na področju davčne preglednosti v zadnjih letih in prinaša znatna tveganja za davčne utaje. Zato se je Komisija v sporočilu zavezala pripraviti Akcijski načrt za pravično in preprosto obdavčitev, ki podpira strategijo za okrevanje, da bi posodobila direktivo o upravnem sodelovanju z razširitvijo njenega področja uporabe na spreminjajoče se gospodarstvo in okrepitvijo okvira upravnega sodelovanja. Svet (Ecofin) je v podporo delu Komisije 27. novembra 2020 sprejel sklepe Sveta o pravični in učinkoviti obdavčitvi v času okrevanja, davčnih izzivih, povezanih z digitalizacijo, in dobrem davčnem upravljanju v EU in zunaj nje. V Poročilu Sveta ECOFIN o davčnih vprašanjih, namenjenem Evropskemu svetu, ki ga je Evropski svet odobril 1. decembra 2021, je navedeno, da se„[p]ričakuje […], da bo Komisija leta 2022 predložila zakonodajni predlog o nadaljnji reviziji Direktive 2011/16/EU o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja, kar zadeva izmenjavo informacij o kriptosredstvih in davčnih stališčih za premožne posameznike“. Evropski parlament je sprejel resolucijo z dne 10. marca 2022 s priporočili Komisiji o pravični in preprosti obdavčitvi, ki podpira strategijo za okrevanje, v kateri pozdravlja akcijski načrt in podpira njegovo natančno izvajanje ter Komisijo izrecno poziva, naj v področje avtomatične izmenjave informacij vključi dodatne kategorije prihodkov in sredstev, kot so kriptosredstva. Ta predlog bi bilo treba razumeti tudi v okviru vzporednih prizadevanj OECD, da bi se dogovorili o standardu za izmenjavo informacij za davčne namene v zvezi s kriptosredstvi (CARF) in razširitvi področja uporabe skupnega standarda poročanja (CRS) na e-denar, ki so privedla do dogovora avgusta 2022 in jih je skupina G20 novembra 2022 pozdravila v izjavi voditeljev z Balija. V zadnjih letih je EU svoja prizadevanja osredotočila na boj proti davčnim goljufijam, davčnim utajam in izogibanju davkom ter na povečanje preglednosti. Pomembne izboljšave so bile dosežene zlasti na področju izmenjave informacij, in sicer s številnimi spremembami direktive o upravnem sodelovanju. Kljub temu sta poročilo Evropskega računskega sodišča in resolucija Evropskega parlamenta opozorila na nekatere neučinkovitosti in potrebo po izboljšanju na več področjih direktive, ki se nanašajo na vse oblike izmenjave informacij in upravnega sodelovanja. Kot nekateri od najbolj problematičnih elementov okvira so pokazali zlasti odsotnost posebnih določb, ki bi zajemale e-denar in centralnobančne digitalne valute, davčna stališča s čezmejnim učinkom za premožne posameznike ter premajhna jasnost ukrepov za zagotavljanje skladnosti. V poročilu Evropskega računskega sodišča je navedeno, da so „[k]riptovalute […] izključene s področja uporabe izmenjave informacij. Če davkoplačevalec hrani denar v elektronskih kriptovalutah, platformi ali drugemu ponudniku elektronskih storitev, ki zagotavlja portfeljske storitve za te stranke, ni treba davčnim organom prijavljati tovrstnih pridobljenih zneskov ali dobičkov. Zato denar, ki se hrani v tovrstnih elektronskih instrumentih, večinoma ostaja neobdavčen.“ Zato je jasno, da je treba izboljšati obstoječi okvir za izmenjavo informacij in upravno sodelovanje v EU. Poleg poostritve obstoječih pravil je treba razširiti upravno sodelovanje v EU na nova področja. Namen tega je obravnavati izzive, ki jih prinaša vse večja uporaba kriptosredstev za naložbene namene. To bo davčnim upravam v EU pomagalo bolje in učinkoviteje pobirati davke in slediti novemu razvoju, zlasti glede na razlike v sistemih obdavčitve kriptosredstev med državami članicami. Zaradi značilnosti kriptosredstev davčne uprave zelo težko zagotavljajo sledljivost in zaznavanje obdavčljivih dogodkov. Težava se povečajo zlasti kadar trgovanje poteka prek ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi ali upravljavcev kriptosredstev, ki se nahajajo v drugi državi, ali kadar trgovanje poteka neposredno med posamezniki ali subjekti s sedežem v drugi jurisdikciji. Odsotnost poročanja o dohodkih iz naložb v kriptosredstva vodi v primanjkljaj davčnih prihodkov držav članic. Poleg tega daje uporabnikom kriptosredstev prednost pred tistimi, ki v kriptosredstva ne vlagajo. Če se ta regulativna vrzel ne odpravi, cilja pravične obdavčitve ni mogoče zagotoviti. Da bi obravnavala te pomisleke, Komisija predstavlja ta predlog, ki temelji na okviru OECD za poročanje o kriptosredstvih. Ta okvir določa postopke dolžne skrbnosti, zahteve glede poročanja in druga pravila za poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi. Glavna razlika med tem predlogom in okvirom OECD za poročanje o kriptosredstvih je, da so izvajalci storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki delujejo na trgu EU, urejeni z Uredbo XXX. Dobro delujoče in usklajeno poročanje in izmenjava informacij sta potrebna tudi, da se izboljšajo pogoji za sprejetje potrebnih ukrepov za izvrševanje sankcij proti Rusiji. To povečuje nujnost in poudarja pomen uvedbe določb za zagotavljanje, da se informacije v zvezi imetništvom kriptosredstev in transakcijami z njimi sporočajo in izmenjujejo med državami članicami. Ta predlog predvideva tudi okrepitev obstoječih določb Direktive, da bodo odražale razvoj dogodkov na notranjem trgu in na mednarodni ravni. Privesti bi moral do učinkovitih poročanja in izmenjave informacij, tudi z upoštevanjem najnovejših dodatkov k skupnemu standardu poročanja, med drugim vključitve določb o e-denarju in centralnobančnih digitalnih valutah, z zagotavljanjem jasnega in harmoniziranega okvira za ukrepe za zagotavljanje skladnosti ter z razširitvijo področja uporabe davčnih stališč s čezmejnim učinkom na premožne posameznike. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike S predlagano zakonodajo se obravnava široka politična prednostna naloga glede transparentnosti pri obdavčevanju, ki je predpogoj za uspešen boj proti davčnim goljufijam, davčnim utajam in izogibanju davkom. Direktiva o upravnem sodelovanju, ki določa okvir za upravno sodelovanje med pristojnimi organi držav članic na področju obdavčevanja, je bila večkrat spremenjena, in sicer z naslednjimi pobudami:

–Direktivo Sveta 2014/107/EU z dne 9. decembra 2014 (DAC2) glede avtomatične izmenjave podatkov o finančnih računih med državami članicami na podlagi enotnega standarda poročanja OECD, ki določa avtomatično izmenjavo podatkov o finančnih računih, ki jih imajo nerezidenti; –Direktivo Sveta (EU) 2015/2376 z dne 8. decembra 2015 (DAC3) glede obvezne avtomatične izmenjave podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom; –Direktivo Sveta (EU) 2016/881 z dne 25. maja 2016 (DAC4) glede obvezne avtomatične izmenjave informacij o poročanju po posameznih državah med davčnimi organi; –Direktivo Sveta (EU) 2016/2258 z dne 6. decembra 2016 (DAC5) glede dostopa davčnih organov do informacij o preprečevanju pranja denarja; –Direktivo Sveta (EU) 2018/822 z dne 25. maja 2018 (DAC6) glede obvezne avtomatične izmenjave informacij na področju obdavčenja v zvezi s čezmejnimi aranžmaji, o katerih se poroča, ter –Direktivo Sveta (EU) 2021/514 z dne 22. marca 2021 (DAC7) o spremembi Direktive 2011/16/EU o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja glede prodajalcev na digitalnih platformah. •Skladnost z drugimi politikami EU Obstoječe določbe direktive o upravnem sodelovanju so povezane s splošno uredbo o varstvu podatkov v več primerih, kadar se nanašajo na osebne podatke. Direktiva pa hkrati vsebuje posebne določbe in zaščitne ukrepe za varstvo podatkov. Predlagane spremembe bodo še naprej sledile tem zaščitnim ukrepom in jih spoštovale. Ustrezni informacijski in postopkovni ukrepi zagotavljajo, da se osebni podatki varujejo v skladu s splošno uredbo o varstvu podatkov. Izmenjava podatkov bo potekala prek varnega elektronskega sistema, ki šifrira in dešifrira podatke, v vsaki davčni upravi pa bi morali imeti dostop do teh podatkov samo pooblaščeni državni uradniki. Države članice bodo morale kot skupni upravljavci podatkov poskrbeti za shranjevanje podatkov v skladu z varnostnimi ukrepi in roki iz splošne uredbe o varstvu podatkov. Komisija je dejavna na več področjih politike, ki zadevajo trg kriptosredstev, vključno s ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi in upravljavci kriptosredstev, ki so zajeti s predlagano pobudo. Predlagana pobuda ne vpliva na druge projekte Komisije, ki so hkrati v teku, saj je posebej namenjena obravnavi nekaterih vprašanj, povezanih z davki. Predlog temelji na določbah uredbe o trgih kriptosredstev (Uredba XXX) in uredbe o prenosu sredstev, zlasti v smislu uporabe opredelitev iz navedenih aktov EU in opiranja na zahteve za pridobitev dovoljenja iz prvega od teh aktov. Uredba o prenosu sredstev zagotavlja določeno raven dolžne skrbnosti, ki jo pooblaščeni subjekti izvajajo za namene preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma, ne določa pa poročanja in avtomatične izmenjave informacij, ki bi bila dovolj podrobna za namene neposrednega obdavčenja. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Pravna podlaga za zakonodajne pobude na področju neposredne obdavčitve je člen 115 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Čeprav člen 115 neposredne obdavčitve ne navaja izrecno, se nanaša na direktive za približevanje nacionalnih zakonodaj, ki neposredno vplivajo na vzpostavitev ali delovanje notranjega trga. Za izpolnitev tega pogoja si mora predlagani zakonodajni akt EU na področju neposredne obdavčitve prizadevati za odpravo obstoječih neskladij v delovanju notranjega trga. Poleg tega se glede na to, da se informacije, izmenjane v skladu z direktivo o upravnem sodelovanju, lahko uporabijo tudi na področju DDV in drugih posrednih davkov, kot pravna podlaga navaja tudi člen 113 PDEU. Ker predlagana pobuda spreminja Direktivo, pravna podlaga sama po sebi ostaja enaka. Predlagana pravila, katerih cilj je izboljšanje obstoječega okvira v zvezi z izmenjavo informacij in upravnim sodelovanjem, ne odstopajo od vsebine Direktive. Predvidene spremembe bodo zlasti zagotovile jasen in harmoniziran okvir za ukrepe za zagotavljanje skladnosti, v obstoječi okvir vključile določbe o e-denarju ter razširile področje uporabe davčnih stališč s čezmejnim učinkom na premožne posameznike. Dosledno uporabo teh določb je mogoče doseči le s približevanjem nacionalnih zakonodaj. Poleg obstoječega okvira so v predlogu kot odziv na težave na področju obdavčitve, ki izhajajo iz uporabe kriptosredstev za naložbe ali kot menjalno sredstvo, predstavljena pravila o poročanju za poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi. Poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi uporabnikom kriptosredstev omogočajo, da uporabljajo njihove storitve, pri tem pa morda ne poročajo o dohodkih, zasluženih v državi članici, v kateri so rezidenti. Državam članicam posledično nastaja škoda zaradi neprijavljenih prihodkov in izgube davčnih prihodkov. Tak položaj ustvarja tudi pogoje za nepošteno davčno konkurenco v primerjavi s posamezniki ali podjetji, ki ne vlagajo v kriptosredstva, kar izkrivlja delovanje notranjega trga. Iz tega sledi, da je tak položaj mogoče obravnavati le z enotnim pristopom, kot je določeno v členu 115 PDEU. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Predlog v celoti upošteva načelo subsidiarnosti iz člena 5 PDEU. Obravnava upravno sodelovanje na področju obdavčevanja. To vključuje nekatere spremembe pravil za izboljšanje delovanja obstoječih določb, ki se nanašajo na čezmejno sodelovanje med davčnimi upravami po različnih državah članicah. Predlog vključuje tudi razširitev področja uporabe avtomatične izmenjave informacij na ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi in upravljavce kriptosredstev, tako da se jim naloži obveznost poročanja o pridobljenih dohodkih uporabnikov kriptosredstev. Davčni organi nimajo dovolj informacij za spremljanje dohodkov, pridobljenih s kriptosredstvi, in morebitnih davčnih posledic. Z drugimi besedami, davčne uprave nimajo na voljo dovolj informacij o kriptosredstvih, čeprav je trg kriptosredstev v zadnjih nekaj letih pridobil na pomenu. Večina držav članic že ima zakonodajo ali vsaj upravne smernice za obdavčitev dohodkov, pridobljenih z naložbami v kriptosredstva. Pogosto pa nimajo potrebnih informacij, ki bi jim to dejansko omogočale. Pravno varnost in jasnost je mogoče zagotoviti le z odpravo neučinkovitosti na državni ravni z enotnim sklopom pravil, ki se uporablja za vse države članice. Notranji trg potrebuje trden mehanizem za odpravo teh vrzeli na enoten način in za popravo obstoječih izkrivljanj tako, da davčni organi pravočasno dobijo ustrezne informacije. Glede na prevladujočo čezmejno razsežnost storitev, ki jih zagotavljajo poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi, se zdi nujno vzpostaviti harmoniziran okvir poročanja po vsej EU. Glede na to, da je primarni cilj obveznosti poročanja v zvezi z dohodkom, pridobljenim z naložbami v kriptosredstva, obvestiti davčne organe o čezmejnih transakcijah s kriptosredstvi, se je treba tovrstne pobude lotiti z ukrepanjem na ravni EU, da se zagotovi enoten pristop k ugotovljeni težavi. EU je tako v boljšem položaju kot katera koli posamezna država članica, da obravnava ugotovljene težave ter zagotovi učinkovitost in celovitost sistema za izmenjavo informacij in upravno sodelovanje. Prvič, predlagana direktiva bo zagotovila dosledno uporabo pravil po vsej EU. Drugič, za vse poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi, zajete v področju uporabe, bodo veljale enake zahteve glede poročanja. Tretjič, poročanje bo spremljala izmenjava informacij, kar bo davčnim upravam omogočilo, da pridobijo celovit sklop informacij o dohodku, pridobljenem prek naložb v kriptosredstva.

•Sorazmernost Predlog vključuje izboljšanje obstoječih določb Direktive in razširja obseg avtomatične izmenjave na nekatere specifične informacije, ki jih sporočajo poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi. Izboljšave ne presegajo tistega, kar je potrebno za doseganje cilja izmenjave informacij in, širše, upravnega sodelovanja. Glede na to, da ugotovljena izkrivljanja v delovanju notranjega trga običajno segajo prek meja ene same države članice, predstavljajo skupna pravila EU nujni minimum, potreben za učinkovito reševanje teh težav. Predlagana pravila tako prispevajo k bolj jasni, dosledni in učinkoviti uporabi Direktive, kar vodi do boljših načinov za doseganje njenih ciljev. Predvidena obveznost poročevalskih ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi, da poročajo o dohodkih, ki jih pridobijo njihovi uporabniki, prav tako omogoča učinkovito rešitev proti davčnim utajam, in sicer z uporabo mehanizmov za izmenjavo informacij, ki so že bili preskušeni v okviru DAC3 in DAC6. V tem smislu je mogoče trditi, da je predlagana pobuda sorazmeren odgovor na ugotovljene vrzeli v Direktivi, njen cilj pa je tudi reševanje težave z davčnimi utajami. •Izbira instrumenta Pravna podlaga za ta predlog je dvojna: člen 113 in člen 115 PDEU, ki izrecno določata, da se lahko zakonodaja na tem področju sprejema samo v pravni obliki direktive. Zato pri sprejemanju zavezujočih pravil na področju obdavčevanja ni dovoljena uporaba nobene druge vrste pravnega akta EU. Poleg tega predlagana direktiva predstavlja sedmo spremembo Direktive; tako sledi direktivam Sveta 2014/107/EU, (EU) 2015/2376, (EU) 2016/881, (EU) 2016/2258, (EU) 2018/822 in (EU) 2021/514. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Leta 2021 je Evropsko računsko sodišče preučilo, kako Evropska komisija spremlja izvajanje in smotrnost sistema za izmenjavo davčnih informacij iz Direktive 2011/16/EU ter kako države članice izmenjane informacije uporabljajo. Poleg tega je Evropski parlament ocenil izvajanje obveznosti izmenjave informacij v skladu z Direktivo 2011/16/EU in njenimi poznejšimi spremembami, katerih cilj je boj proti davčnim goljufijam, davčnim utajam in izogibanju davkom z lažjo izmenjavo informacij v zvezi z obdavčevanjem. V poročilu Evropskega računskega sodišča je bilo ugotovljeno, da je bil sistem dobro uveljavljen, da pa je treba storiti več na področju spremljanja, zagotavljanja kakovosti podatkov in uporabe prejetih informacij. Evropski parlament v svoji resoluciji trdi, da je kakovost izmenjanih informacij omejena in da se učinkovitost sistema le malo spremlja. Navedeno je bilo tudi, da trenutno ni skupnega okvira EU za spremljanje uspešnosti in dosežkov sistema, le nekaj držav članic pa sistematično preverja kakovost izmenjanih podatkov. Nazadnje se je Evropski parlament zavzel za novo zakonodajo, ki bi okrepila in dodatno izboljšala Direktivo, hkrati pa zagotovila temeljito izvajanje obstoječih pravil in standardov, tudi na področju preprečevanja pranja denarja. Ta zakonodajni predlog, ki temelji na navedenih dveh poročilih, predstavlja sklop posebnih pobud za izboljšanje delovanja upravnega sodelovanja. •Posvetovanja z deležniki Komisija je 10. marca 2021 začela javno posvetovanje za zbiranje povratnih informacij o nadaljnjih korakih za ukrepanje EU v zvezi s krepitvijo okvira za izmenjavo informacij na področju obdavčevanja. Postavljena so bila številna vprašanja, deležniki pa so v skupno 33 odgovorih podali spodbujevalne povratne informacije. Poleg tega je Komisija 23. marca 2021 izvedla ciljno usmerjeno posvetovanje s poslovnim sektorjem tako, da je organizirala srečanje z različnimi predstavniki ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi in e-denarjem ter združenj za digitalna sredstva. Predstavniki so se strinjali glede prednosti standardiziranega pravnega okvira EU za zbiranje informacij s strani poročevalskih ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi v primerjavi z več različnimi nacionalnimi pravili poročanja. Poleg tega so se predstavniki zavzeli za rešitev, podobno direktivi DAC2, ki bi omogočila sporočanje informacij le davčni upravi v državi članici, v kateri ima poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi dovoljenje ali je rezident oziroma registriran. Z državami članicami so bila posvetovanja opravljena prek vprašalnika in z namenskimi sestanki. Službe Komisije so 13. novembra 2020 in 24. marca 2021 organizirale seji Delovne skupine IV, na katerih so imele države članice priložnost za razpravo o morebitnem predlogu za spremembo Direktive. Seja je bila osredotočena na poročanje in izmenjavo informacij o dohodkih, pridobljenih prek naložb v kriptosredstva. Na splošno je bila zabeležena široka podpora za morebitno pobudo EU za izmenjavo informacij o dohodkih, ki jih pridobijo uporabniki kriptosredstev, prek poročevalskih ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi. Večina držav članic je podprla uskladitev področja uporabe z delom, ki je bilo opravljeno na ravni OECD. Na splošno je tako javno kot ciljno usmerjeno posvetovanje pokazalo, da obstaja splošno soglasje glede izzivov, ki bi jih morala obravnavati nova pravila za poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi: odsotnost poročanja o imetjih in poslih, ki vključujejo kriptosredstva, in potrebo po pojasnitvi vključitve produktov e-denarja v področje uporabe obveznosti poročanja in izmenjave informacij med državami članicami. •Ocena učinka Komisija je izvedla oceno učinka ustreznih možnosti politike. Odbor za regulativni nadzor je 12. novembra 2021 izdal pozitivno mnenje (SEC(2022) 438). Odbor za regulativni nadzor je izdal pozitivno mnenje s pridržkom ter podal več priporočil za izboljšave, ki so bila upoštevana v končnem poročilu o oceni učinka (SWD(2022) 401). Odbor za regulativni nadzor je dal pripombe o morebitnih izboljšavah opisa področja uporabe pobude ter vseh razpoložljivih in izvedljivih možnostih politike, pri čemer je upošteval učinek na mala in srednja podjetja. Ocena učinka je bila preoblikovana, da bi se bolje opredelilo področje uporabe pobude in nadalje analizirale različne možnosti politike ob upoštevanju morebitnega izvzetja ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi na podlagi njihove velikosti. Opravljena je bila ocena različnih možnosti politike z vidika meril uspešnosti, učinkovitosti in skladnosti v primerjavi z osnovnim scenarijem. Na najvišji ravni analize je treba izbrati med sedanjim stanjem ali osnovnim scenarijem in scenarijem, v katerem bi Komisija ukrepala na neregulativen ali regulativen način. Neregulativno ukrepanje bi pomenilo izdajo priporočila. Regulativne možnosti vključujejo zakonodajno pobudo za spremembo posebnih elementov obstoječega okvira upravnega sodelovanja. Različne možnosti politike so bile osredotočene na medsebojno vplivanje različnih oblik poročanja (tj. po posamičnih transakcijah, združeno ali hibridno) in možnost določitve praga na podlagi velikosti (prometa) podjetij. Prednostna možnost je možnost s hibridnim poročanjem, pri katerem poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi poročajo združene informacije glede na vrsto kriptosredstev in vrsto transakcije; s tem se zagotovi, da davčni organi za izvajanje potrebnih analiz tveganja zmorejo upravljati količino prejetih informacij. Prednostna možnost ne vključuje nobenega praga na podlagi velikosti poročevalskih ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi, saj bi to lahko ustvarilo vrzeli.

V zvezi poročevalskimi ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi je ocena učinka pokazala, da je regulativna možnost na ravni EU najprimernejša za doseganje opredeljene politike. Izkazalo se je, da je sedanje stanje ali osnovni scenarij najmanj uspešna, učinkovita in skladna možnost. Za razliko od osnovnega scenarija bi se z obveznim skupnim standardom EU zagotovilo, da imajo vse davčne uprave v EU dostop do enake vrste podatkov. Z drugimi besedami, z regulativnim ukrepanjem EU bi bili vsi davčni organi enakopravni, ko gre za dostop do informacij, zbranih za določen davčni namen. To zagotavlja tudi avtomatično izmenjavo informacij na ravni EU na podlagi skupnih standardov in specifikacij. Ko se začne izvajati, je to edini scenarij, po katerem lahko davčni organi v državi članici uporabnika kriptosredstev preverijo, ali je uporabnik natančno poročal o kapitalskem dobičku, pridobljenem z naložbami v kriptosredstva, ne da bi morali uporabiti časovno zamudne ad hoc zaprosila in poizvedbe. Poleg tega bi obvezni skupni standard EU za poročanje zagotovil, da ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi ne bi bili soočeni z razdrobljenimi nacionalnimi rešitvami, ko gre za obveznosti poročanja v zvezi z davki. Učinki na gospodarstvo Koristi Obveznost poročanja o dohodkih, pridobljenih z naložbami v kriptosredstva, in izmenjava takih informacij bosta pripomogla k temu, da bodo države članice prejele vse informacije, potrebne za izterjavo zapadlih davčnih prihodkov. Po ocenah bi lahko dodatni davčni prihodki dosegli 2,4 milijarde EUR. Skupna pravila o poročanju bodo pripomogla tudi k ustvarjanju enakih konkurenčnih pogojev za ponudnike kriptosredstev. Preglednost dohodkov, ki jih pridobijo vlagatelji v kriptosredstva, bi prispevala k uspešnejšemu zagotavljanju enakih konkurenčnih pogojev med kriptosredstvi in bolj tradicionalnimi sredstvi. Enotni obvezni instrument EU bi lahko imel tudi pozitivne socialne učinke in prispeval k pozitivnemu zaznavanju davčne pravičnosti in pošteni delitvi bremena med davčnimi zavezanci. Predpostavlja se, da širši kot bo obseg pravil, boljše bo dojemanje davčne pravičnosti, glede na to, da obstajajo težave s pomanjkljivim poročanjem pri vseh vrstah dejavnosti. Enaka utemeljitev velja za ugodnosti v smislu pravične porazdelitve bremena: širše kot bo področje pobude, bolje bodo lahko države članice zagotovile, da se dolgovani davki dejansko poberejo. Fiskalne koristi ukrepanja EU so veliko večje, kadar ima obveznost poročanja široko področje uporabe. Stroški Enkratni stroški, ki bi nastali zaradi izvajanja in avtomatičnega poročanja po vsej EU, so ocenjeni na približno 300 milijonov EUR za vse poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi in davčne uprave, ponavljajoči se stroški pa bi znašali približno 25 milijonov EUR letno. Enkratni in ponavljajoči se stroški so predvsem posledica razvoja in delovanja sistemov IT. Davčne uprave bodo imele tudi stroške izvrševanja. Zaradi stroškovne učinkovitosti se države članice spodbuja, naj omogočijo digitalno poročanje in v največji mogoči meri zagotovijo interoperabilnost sistemov, tudi na ravni podatkov, med poročevalskimi ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi in davčnimi upravami. •Primernost in poenostavitev ureditve Predlog je bil zasnovan tako, da čim bolj zmanjšuje regulativno obremenitev za poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi, davčne zavezance in davčne uprave. V skladu s pravilom „one-in/one-out“ bodo imeli poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi koristi od enotnih zahtev glede poročanja po vsej EU, namesto da bi imeli več standardov po posameznih državah članicah. Prednostna možnost politike predstavlja sorazmeren odziv na ugotovljene težave, saj ne presega tistega, kar je potrebno, da se za boljše delovanje notranjega trga brez izkrivljanj dosežejo cilji Pogodb. Skupna pravila bodo namreč omejena na oblikovanje minimalnega potrebnega skupnega okvira za poročanje o dohodkih, pridobljenih z naložbami v kriptosredstva. Na primer: (i) pravila zagotavljajo, da ni dvojnega poročanja (tj. enotna točka poročanja); (ii) avtomatična izmenjava je omejena na zadevne države članice in (iii) naložitev kazni za kršitve ostaja pod suverenostjo držav članic. Poleg tega harmonizacija ne presega zagotavljanja, da so pristojni organi obveščeni o pridobljenih dohodkih. Nato države članice odločajo o dolgovanem davku v skladu z nacionalno zakonodajo. •Temeljne pravice Predlagana direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana zlasti v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. Zlasti nabor podatkovnih elementov, ki jih je treba posredovati davčnim upravam, je opredeljen tako, da zajema le minimalne podatke, ki so potrebni za odkrivanje nezadostnega poročanja ali neporočanja, v skladu z obveznostmi iz splošne uredbe o varstvu podatkov, zlasti z načelom najmanjšega obsega podatkov. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Glej oceno finančnih posledic zakonodajnega predloga. 5.NATANČNA POJASNITEV POSEBNIH DOLOČB PREDLOGA Predlog predstavlja spremembe obstoječih določb o izmenjavah informacij in upravnem sodelovanju. Poleg tega razširja področje uporabe Direktive na avtomatično izmenjavo informacij, ki jih sporočajo poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi. Pravila o postopkih dolžne skrbnosti, zahteve glede poročanja in druga pravila, ki se uporabljajo za poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi, temeljijo na okviru OECD za poročanje o kriptosredstvih. (i) Avtomatična izmenjava informacij •Kategorije prihodkov in kapitala Člen 8(1) določa kategorije prihodkov, za katere velja obvezna avtomatična izmenjava informacij med državami članicami. Kategorijam prihodkov in kapitala, ki so že predmet izmenjave informacij se dodajajo dohodki od neskrbniških dividend. S spremembo si bodo morale države članice v skladu s členom 8(3) z drugimi državami članicami izmenjevati tudi vse razpoložljive informacije o vseh kategorijah prihodkov in kapitala v zvezi z davčnimi obdobji, ki se začnejo januarja 2026 ali pozneje. •Davčna stališča s čezmejnim učinkom za premožne posameznike Člen 8a določa pravila za avtomatično izmenjavo vnaprejšnjih davčnih stališč s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumov za osebe, ki niso fizične osebe. Ta določba se razširja na premožne posameznike, ki imajo skupaj najmanj za 1 000 000 EUR finančnega ali za naložbe razpoložljivega premoženja ali upravljanih sredstev, pri čemer je izključeno njihovo glavno zasebno bivališče. S spremembo si bodo morale države članice z drugimi državami članicami izmenjevati vnaprejšnja davčna stališča s čezmejnim učinkom za premožne posameznike, izdana, spremenjena ali obnovljena med 1. januarjem 2020 in 31. decembrom 2025, pri čemer se to sporočanje izvede pod pogojem, da so bila še vedno v veljavi 1. januarja 2026.

•Informacije, ki jih sporočajo poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi Člen 8ad določa področje uporabe in pogoje obvezne avtomatične izmenjave informacij, o katerih bodo poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi poročali pristojnemu organu. Podrobna pravila v zvezi z obveznostmi, ki jih morajo izpolniti poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi, so določena v Prilogi VI, ki se uvaja s Prilogo III. Kot prvi korak pravila določajo, da mora poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi zbirati in preverjati informacije v skladu s postopki dolžne skrbnosti, določenimi v predlogu. Kot drugi korak morajo poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi ustreznemu pristojnemu organu sporočiti informacije o uporabnikih kriptosredstev, tj. o tistih, ki ponudnika storitev uporabljajo za trgovanje s kriptosredstvi in njihovo menjavo. V tretjem koraku pristojni organ države članice, ki je prejel informacije od poročevalskega ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi, te informacije sporoča pristojnemu organu zadevne države članice, v kateri je uporabnik kriptosredstev, o katerem se poroča, rezident. Področje uporabe Priloga V, Oddelek IV, določa opredelitve, ki določajo področje uporabe pravil o poročanju. –Kdo nosi breme poročanja? Pravila vključujejo opredelitve ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi, upravljavca kriptosredstev in poročevalskega ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi. Ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi pomeni vsako pravno osebo ali podjetje, katerega poklic ali dejavnost je profesionalno zagotavljanje ene ali več storitev v zvezi s kriptosredstvi tretjim osebam in ki ima v državi članici dovoljenje za opravljanje storitev v zvezi s kriptosredstvi v skladu z Uredbo XXX. Ta izraz je povezan z Uredbo XXX, da se ohrani dosledna opredelitev. Poleg tega lahko ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi opravljajo dejavnosti v EU prek dovoljenja za čezmejno opravljanje storitev in so navedeni v registru, ki ga vodi ESMA. Upravljavec kriptosredstev pomeni vsako fizično ali pravno osebo ali podjetje, katerega poklic ali dejavnost je profesionalno zagotavljanje ene ali več storitev v zvezi s kriptosredstvi tretjim osebam, vendar ne spada na področje uporabe Uredbe XXX. Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi je kateri koli ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi in kateri koli upravljavec kriptosredstev, ki opravlja eno ali več storitev v zvezi s kriptosredstvi in uporabnikom, o katerih se poroča, omogoča, da zaključijo menjalno transakcijo. Opredelitev poročevalskega ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi zajema ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi, kot so opredeljeni v Uredbi XXX, in upravljavce kriptosredstev, ki ne spadajo na področje uporabe Uredbe XXX (npr. upravljavec kriptosredstev z „neiskanimi“ uporabniki kriptosredstev, ki so rezidenti EU, upravljavci kriptosredstev, ki trgujejo z nezamenljivimi žetoni itd.) in zato ne izpolnjujejo pogojev za pridobitev dovoljenja v skladu z navedeno uredbo. Ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi prejmejo dovoljenje v skladu z Uredbo XXX v državi članici pravnega subjekta in bodo tako poročali v tej državi članici. Tako predlog za vključitev upravljavcev kriptosredstev v členu 8ad(7) določa obveznosti za enkratno registracijo v državi članici po njihovi izbiri. Poročanje bo potekalo v tej državi članici. Priloga VI, oddelek V, odstavek F, določa podrobnosti postopka registracije. Da bi se zagotovili enotni pogoji za izvajanje predlaganih pravil, zlasti za registracijo in identifikacijo poročevalskih ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi, se s pododstavkom 3 člena 8ad(11) na Komisijo prenesejo izvedbena pooblastila za sprejem standardnega obrazca. Ta pooblastila se izvajajo v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. V skladu s členom 8ad(12) bi se morali v državi članici registrirati samo upravljavci kriptosredstev, ki ne spadajo na področje uporabe Uredbe XXX. Ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki je že pridobil dovoljenje v EU v skladu z Uredbo XXX, bi bil izvzet iz zahteve po enkratni registraciji. Ker so lahko upravljavci kriptosredstev rezidenti zunaj EU, predlog predvideva, da se obveznosti enotne registracije in poročanja, kot sta določeni v tej direktivi, oprostita pod pogojem ugotovitve ustreznih mehanizmov poročanja in izmenjave v zvezi z jurisdikcijami zunaj Unije in državami članicami. Ta mehanizem je podoben mehanizmu iz Direktive 2021/514 (DAC7) in ima enak namen zagotoviti enake konkurenčne pogoje in preprečiti, da bi ponudniki storitev izbirali najugodnejše jurisdikcije. Direktiva od upravljavcev kriptosredstev iz Evropske unije in zunaj nje zahteva poročanje, kolikor imajo taki upravljavci, ki niso iz Evropske unije, uporabnike, ki so rezidenti v Uniji in se o njih poroča. To je bistveno za zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev za vse poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi in preprečevanje nelojalne konkurence. Obveznost enkratne registracije in poročanja za upravljavce, ki niso iz Evropske unije, se lahko v primerih, ko obstajajo ustrezne ureditve, oprosti, da se zagotovi izmenjava ustreznih informacij med jurisdikcijo zunaj Unije in državami članicami. Te ustrezne ureditve ugotovi Komisija v skladu z merili in postopki iz člena 8ad. Kadar se ugotovi ustreznost, bo obveznost registracije in poročanja oproščena, če pa take ugotovitve ne bo, bosta še naprej veljali obveznosti registracije in poročanja, kot sta določeni v Direktivi. –O katerih transakcijah se poroča? Transakcije, o katerih se poroča, so menjalne transakcije in prenosi kriptosredstev, o katerih se poroča. Na področje uporabe predloga spadajo tako domače kot čezmejne transakcije, združene pa so glede na vrsto kriptosredstev, o katerih se poroča. –O čigavih transakcijah se poroča? Uporabnik kriptosredstev je posameznik ali subjekt, ki je stranka poročevalskega ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi za namene opravljanja transakcij, o katerih se poroča. Posameznik ali subjekt, ki ni finančna institucija ali poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi in deluje kot uporabnik kriptosredstev v korist ali za račun drugega posameznika ali subjekta kot zastopnik, skrbnik, pooblaščenec, podpisnik, naložbeni svetovalec ali posrednik, se ne obravnava kot uporabnik kriptosredstev, se pa kot uporabnik kriptosredstev obravnava tak drug posameznik ali subjekt.

Kadar poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi omogoča plačila v kriptosredstvih za trgovca ali v njegovem imenu, je treba nasprotno stranko trgovca obravnavati kot uporabnika kriptosredstev. V takih primerih mora poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi preveriti identiteto stranke v skladu z nacionalnimi pravili o preprečevanju pranja denarja. Uporabnik, o katerem se poroča, je uporabnik kriptosredstev, ki je rezident v državi članici in je oseba, o kateri se poroča. Izključene osebe so: (a) subjekti, s katerih delnicami se redno trguje na enem ali več organiziranih trgih vrednostnih papirjev; (b) vsi subjekti, ki so povezani subjekti subjekta iz točke (a); (c) vladni subjekti; (d) mednarodne organizacije; (e) centralne banke in (f) finančne institucije, ki niso investicijski subjekti iz oddelka IV E(5)(b). Poroča se samo o transakcijah uporabnikov, o katerih se poroča. Postopki dolžne skrbnosti Poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi za opredelitev uporabnikov, o katerih se poroča, izvedejo postopke dolžne skrbnosti, določene v Prilogi VI, oddelek III. Postopki dolžne skrbnosti se uporabljajo za posameznike, ki so uporabniki kriptosredstev, in subjekte, ki so uporabniki kriptosredstev, ki se opredelijo kot uporabniki, o katerih se poroča. Identifikacija takih uporabnikov, o katerih se poroča, se opravi s samopotrdilom, ki poročevalskemu ponudniku storitev v zvezi s kriptosredstvi omogoča, da na primer ugotovi rezidentstvo oziroma rezidentstva uporabnikov kriptosredstev. S tem postopkom se lahko v skladu s postopki skrbnega preverjanja strank zbere dodatna dokumentacija. Oddelek III, odstavek A, določa specifične informacije, ki jih mora poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi zbrati o posamezniku, ki je uporabnik kriptosredstev. Oddelek III, odstavek B, določa specifične informacije, ki jih mora poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi zbirati o subjektu, ki je uporabnik kriptosredstev. Ti postopki se uporabljajo za ugotavljanje, ali je subjekt, ki je uporabnik kriptosredstev, uporabnik, o katerem se poroča, ali subjekt, ki ni izključena oseba, z eno ali več obvladujočimi osebami, ki so osebe, o katerih se poroča. Oddelek III, odstavek C, določa s pravila za zahteve po samopotrdilu za posameznike, ki so uporabniki kriptosredstev, in subjekte, ki so uporabniki kriptosredstev. Oddelek III, odstavek D, določa splošne zahteve glede dolžne skrbnosti. Poročanje poročevalskega ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi pristojnemu organu Informacije, kot so bile zbrane in preverjene, je treba sporočiti najpozneje do 31. januarja leta, ki sledi zadevnemu koledarskemu letu ali drugemu ustreznemu poročevalskemu obdobju za transakcijo, o kateri se poroča. Poročanje se opravi samo v eni državi članici (tj. enkratna registracija v izbrani državi članici ali državi članici dovoljenja). Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi poroča v državi članici, v kateri ima dovoljenje v skladu z Uredbo XXX. Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki nima dovoljenja v skladu z Uredbo XXX, poroča v državi članici, v kateri je registriran v skladu s členom 8ad(11). V skladu s spremenjenim členom 25(3) mora poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi vsakega zadevnega posameznika obvestiti, da se bodo informacije v zvezi z njim zbirale in sporočale pristojnim organom, kot zahteva predlagana direktiva. Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi mora zagotoviti tudi vse informacije, ki jih morajo zagotoviti upravljavci podatkov v skladu s splošno uredbo o varstvu podatkov. Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi mora vsakemu posamezniku zagotoviti vse informacije, in sicer najpozneje preden se o informacijah poroča. To ne posega v pravice posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, iz splošne uredbe o varstvu podatkov. Avtomatična izmenjava informacij med pristojnimi organi Informacije, o katerih je poročal poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi, je treba v dveh mesecih po koncu koledarskega leta, na katerega se nanašajo zahteve glede poročanja, ki se uporabljajo za poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi, sporočiti pristojnim davčnim organom držav članic, v katerih je poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi rezident za davčne namene ali v katerih je prejel dovoljenje ali kjer je registriran. Odstavek 3 člena 8ad določa, o katerih informacijah se poroča navedenim davčnim organom držav članic. Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi mora pristojnemu organu države članice svojega dovoljenja, davčnega rezidentstva ali registracije sporočiti informacije najpozneje 31. januarja leta, ki sledi zadevnemu koledarskemu letu ali drugemu ustreznemu poročevalskemu obdobju za transakcijo, o kateri se poroča. Take pravočasne izmenjave bodo davčnim organom zagotovile celovit sklop informacij in omogočile pripravo vnaprej izpolnjenih letnih davčnih odmer. Avtomatična izmenjava informacij bo potekala v elektronski obliki prek skupnega komunikacijskega omrežja (omrežje CCN), in sicer z uporabo sheme XML, ki jo je razvila Komisija. To je skupno komunikacijsko omrežje, ki se uporablja za avtomatično izmenjavo informacij v skladu s to direktivo. Za avtomatično izmenjavo informacij v skladu s tem predlogom se bodo informacije posredovale v osrednjo podatkovno zbirko, ki jo je razvila Komisija in se že uporablja za avtomatično izmenjavo informacij o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in čezmejnih davčnih aranžmajih. Učinkovito izvajanje in preprečevanje opravljanja menjalnih transakcij Če uporabnik kriptosredstev po dveh opominih po prvotni zahtevi poročevalskega ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi, vendar ne pred iztekom 60 dni, ne zagotovi informacij, ki se zahtevajo v skladu z oddelkom III, poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi uporabniku kriptosredstev preprečijo opravljanje menjalnih transakcij. (glej oddelek V, odstavek A).

(ii) Upravno sodelovanje •Kazni in drugi ukrepi za zagotavljanje skladnosti Člen 25a Kazni in drugi ukrepi za zagotavljanje skladnosti Učinkovite kazni za neizpolnjevanje obveznosti na nacionalni ravni Člen 25a o kaznih se spremeni tako, da izrecno navaja, da morajo države članice določiti pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve nacionalnih določb, sprejetih v skladu z Direktivo, in sicer v zvezi s členom 8(3a) ter členi 8aa, 8ab, 8ac in 8ad. Kazni in drugi ukrepi za zagotavljanje skladnosti iz Direktive morajo biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni. Najnižja denarna kazen se uporabi v primerih neporočanja po dveh veljavnih upravnih opominih ali kadar predložene informacije vsebujejo nepopolne, nepravilne ali napačne podatke v obsegu več kot 25 % informacij, ki jih je treba sporočiti. (iii) Druge določbe •Uporaba informacij Člen 16 se spremeni z novim odstavkom 7, ki od držav članic zahteva, da vzpostavijo učinkovit mehanizem za zagotovitev uporabe informacij, pridobljenih s poročanjem in avtomatično izmenjavo informacij v skladu s členi 8 do 8ad. Člen 16(2) se spremeni, da se zagotovi, da se lahko informacije, ki so bile sporočene in izmenjane v skladu z direktivo o upravnem sodelovanju, uporabijo namene, ki niso neposredno obdavčenje, kadar na ravni EU obstaja sporazum o uporabi takih informacij za izvajanje sankcij v mednarodnem okviru. Taki bi bili zlasti primeri, v katerih so bili sprejeti sklepi v skladu s členom 215 Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi z omejevalnimi ukrepi. Informacije, izmenjane na podlagi Direktive 2011/16/EU, so lahko namreč zelo pomembne za odkrivanje kršitev omejevalnih ukrepov ali izogibanja tem ukrepom. Morebitne kršitve sankcij pa bodo pomembne za davčne namene, saj bo izogibanje omejevalnim ukrepom v večini primerov pomenilo tudi izogibanje davkom v zvezi s temi sredstvi. Glede na verjetne sinergije in tesno povezavo med obema področjema je primerno dovoliti nadaljnjo uporabo podatkov. •Poročanje Člen 27(2) se nadomesti z določbo, ki od držav članic zahteva, da za svojo jurisdikcijo spremljajo in ocenjujejo učinkovitost upravnega sodelovanja pri boju proti davčnim goljufijam, davčnim utajam in izogibanju davkom v skladu z Direktivo. Za namene ocenjevanja Direktive morajo države članice Komisiji vsako leto sporočiti rezultate svoje ocene. S to spremembo se odpravlja dvoletna ocena prepoznavnih značilnosti čezmejnih aranžmajev iz Priloge IV. ·Sporočanje informacij o identifikacijskih številkah davkoplačevalca Doda se člen 27c, da se vključi določba, ki od držav članic zahteva, da zagotovijo, da je v sporočanje informacij iz člena 8(1), člena 8(3a), člena 8a(6), člena 8aa(3), člena 8ab(14), člena 8ac(2) in člena 8ad(3) vključena identifikacijska številka davkoplačevalca posameznikov ali subjektov, o katerih se poroča, ki jo je izdala država članica rezidentstva. Identifikacijsko številko davkoplačevalca je treba navesti, čeprav navedeni členi tega izrecno ne zahtevajo. ·Pregled določb Direktive 2014/107/EU Ker je bil z Direktivo Sveta 2014/107/EU (DAC2) v EU uveden skupni standard poročanja OECD, ta predlog upošteva spremembe skupnega standarda poročanja, ki so bile dogovorjene 26. avgusta 2022 med postopkom pregleda skupnega poročanja. Te spremembe razširjajo področje uporabe skupnega standarda poročanja na produkte e-denarja in centralnobančne digitalne valute. Dogovorjene so bile dodatne spremembe za nadaljnje izboljšanje postopkov dolžne skrbnosti in rezultatov poročanja, da bi se povečala uporabnost informacij po skupnih standardih poročanja za davčne uprave in zmanjšalo breme za finančne institucije, kjer je to mogoče. ·Identifikacijske storitve Identifikacijske storitve se uvajajo kot poenostavljen in standardiziran način identifikacije ponudnikov storitev in davčnih zavezancev. To državam članicam, ki to želijo, omogoča uporabo te oblike za identifikacijo, ne da bi to kakor koli vplivalo na pretok in kakovost informacij, izmenjanih z drugimi državami članicami, ki ne uporabljajo identifikacijskih storitev. ·Uporaba izmenjave informacij za druge namene Direktiva na splošno omogoča uporabo izmenjanih informacij za druge namene, ki niso neposredni in posredni davčni nameni, če je država članica pošiljateljica na seznamu navedla namen, za katerega je dovoljena uporaba takih informacij. Predlog odpravlja potrebo po posvetovanju z državo članico pošiljateljico v primerih, ko je uporaba informacij zajeta na seznamu, ki ga pripravi država članica pošiljateljica. Poleg tega predlog ustrezno pojasnjuje, da se lahko informacije, ki se sporočajo med državami članicami, uporabijo tudi za oceno, izvajanje in izvrševanje carinskih dajatev ter preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma. ·Datum začetka uporabe Direktive

Direktiva o upravnem sodelovanju se uporablja od 1. januarja 2026. V Direktivi sta določeni dve izjemi. Določbe o identifikacijskih storitvah se uporabljajo od januarja 2025. Določbe o preverjanju identifikacijske številke davkoplačevalca se bodo uporabljale šele od januarja 2027. 2022/0413 (CNS) Predlog DIREKTIVA SVETA o spremembi Direktive 2011/16/EU o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 113 in 115 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Davčne goljufije, davčne utaje in izogibanje davkom so velik izziv, tako za Unijo kot na svetovni ravni. Izmenjava informacij je ključnega pomena v boju proti takim praksam. (2)Evropski parlament je poudaril politični pomen pravične obdavčitve ter boja proti davčnim goljufijam, davčnim utajam in izogibanju davkom, tudi prek večjega upravnega sodelovanja in izmenjave informacij med državami članicami. (3)Evropski svet je 1. decembra 2021 odobril poročilo Sveta (Ecofin), v katerem je Evropsko komisijo pozval, naj v letu 2022 predloži zakonodajni predlog z nadaljnjimi spremembami Direktive Sveta 2011/16/EU glede izmenjave informacij o kriptosredstvih in davčnih stališčih za premožne posameznike. (4)Evropsko računsko sodišče je objavilo poročilo, v katerem je preučilo pravni okvir in izvajanje Direktive. V navedenem poročilu je ugotovljeno, da je splošni okvir Direktive 2011/16/EU trden, da pa je treba nekatere določbe okrepiti, da se zagotovi izkoristek celotnega potenciala izmenjave informacij in merjenje učinkovitosti avtomatične izmenjave informacij. Poleg tega poročilo ugotavlja, da bi bilo treba področje uporabe direktive razširiti, da bi zajelo dodatne kategorije sredstev in prihodkov, kot so kriptosredstva. (5)Trg kriptosredstev je v zadnjih desetih letih pridobil na pomenu ter znatno in hitro povečal svojo kapitalizacijo. Kriptosredstva so digitalna predstavitev vrednosti ali pravice, ki jo je mogoče elektronsko prenesti in shraniti z uporabo tehnologije razpršene evidence ali podobne tehnologije. (6)Države članice imajo vzpostavljena pravila in smernice za obdavčitev dohodkov iz transakcij s kriptosredstvi, čeprav se med državami članicami razlikujejo. Vendar zaradi decentralizirane narave kriptosredstev davčne uprave držav članic težko zagotavljajo izpolnjevanje davčnih obveznosti.

(7)Uredba XXX Evropskega parlamenta in Sveta o trgih kriptoimetij (v nadaljnjem besedilu: Uredba XXX) je razširila regulativni obseg Unije na vprašanja kriptosredstev, ki jih akti Unije o finančnih storitvah doslej niso urejali, in ponudnike storitev v zvezi s takimi kriptosredstvi (v nadaljnjem besedilu: ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi). Uredba XXX določa opredelitve pojmov, ki se uporabljajo za namene te direktive. Direktiva upošteva tudi zahtevo po dovoljenju za ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi iz Uredbe XXX, da se čim bolj zmanjša upravno breme za ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi. Zaradi čezmejne narave kriptosredstev je za zagotovitev učinkovite ureditve potrebno tesno mednarodno upravno sodelovanje. (8)Okvir Unije za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma (AML/CFT) razširja področje uporabe pooblaščenih subjektov, za katere veljajo pravila AML/CFT, na ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki jih ureja Uredba XXX. Poleg tega Uredba XXX razširja obveznost ponudnikov plačilnih storitev, da prenosom sredstev priložijo informacije o plačniku in prejemniku plačila, na ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi, da se zagotovi sledljivost prenosov kriptosredstev za namene boja proti pranju denarja in financiranju terorizma. (9)Na mednarodni ravni je cilj okvira za poročanje o kriptosredstvih Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) uvesti večjo davčno preglednost kriptosredstev in poročanja o njih. Pravila Unije bi morala upoštevati okvir, ki ga je razvil OECD, da bi povečali učinkovitost izmenjave informacij in zmanjšali upravno breme. (10)Direktiva Sveta 2011/16/EU določa obveznosti finančnih posrednikov, da davčnim upravam sporočajo informacije o finančnih računih, te uprave pa morajo te informacije nato izmenjati z drugimi zadevnimi državami članicami. Vendar o večini kriptosredstev v skladu z navedeno direktivo ni treba poročati, ker niso denar, ki se hrani na depozitnih računih ali v finančnih sredstvih. Poleg tega ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi in upravljavci kriptosredstev v večini primerov niso zajeti v obstoječi opredelitvi finančnih institucij iz Direktive 2011/16/EU. (11)Da bi obravnavali nove izzive, ki izhajajo iz vse večje uporabe alternativnih plačilnih in naložbenih sredstev, ki predstavljajo nova tveganja za davčne utaje in jih Direktiva 2011/16/EU še ne zajema, bi morala pravila o poročanju in izmenjavi informacij zajemati kriptosredstva in njihove uporabnike. (12)Da bi zagotovili pravilno delovanje notranjega trga, bi moralo biti poročanje učinkovito, enostavno in jasno opredeljeno. Nastanek obdavčljivega dogodka je pri vlaganju v kriptosredstva težko zaznati. Poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi so v najprimernejšem položaju za zbiranje in preverjanje potrebnih informacij o svojih uporabnikih. Upravno breme za sektor bi bilo treba čim bolj zmanjšati, da bi lahko v celoti razvil svoj potencial v Uniji. (13)Avtomatična izmenjava informacij med davčnimi organi je ključna za to, da se tem organom zagotovijo potrebne informacije, ki jim omogočajo pravilno odmero zneskov dolgovanega davka na dohodek. Obveznost poročanja bi morala zajemati tako čezmejne kot domače transakcije, da se zagotovijo učinkovitost pravil glede poročanja, pravilno delovanje notranjega trga, enaki konkurenčni pogoji in spoštovanje načela nediskriminacije. (14)Direktiva se uporablja za ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki jih ureja Uredba XXX in imajo dovoljenje v skladu z njo, ter za upravljavce kriptosredstev, ki jih navedena uredba ne ureja. Oboji so opredeljeni kot poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi, saj morajo poročati v skladu s to direktivo. Splošno razumevanje tega, kaj so kriptosredstva, je zelo široko in vključuje tudi kriptosredstva, ki so bila izdana decentralizirano, ter stabilne kovance in nekatere nezamenljive žetone. V skladu s to direktivo se poroča o kriptosredstvih, ki se uporabljajo za plačilne ali naložbene namene. Zato bi morali poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi za vsak primer posebej ugotoviti, ali se kriptosredstva lahko uporabijo za plačilne in naložbene namene, pri čemer bi bilo treba upoštevati izjeme iz Uredbe XXX, zlasti v zvezi z omejeno mrežo in nekaterimi uporabniškimi žetoni. (15)Da se davčnim upravam omogoči analiziranje informacij, ki jih prejmejo, in njihova uporaba v skladu z nacionalnimi določbami, na primer za usklajevanje informacij ter vrednotenje sredstev in kapitalskih dobičkov, je primerno določiti, da morata biti poročanje in izmenjava informacij razčlenjena po posameznih kriptosredstvih, v zvezi s katerimi je uporabnik kriptosredstev opravil transakcije. (16)Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja določb o avtomatični izmenjavi informacij med pristojnimi organi bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za sprejetje praktičnih ureditev, potrebnih za izvajanje obvezne avtomatične izmenjave informacij, o katerih poročajo poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi, vključno s standardnim obrazcem za izmenjavo informacij. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (17)Ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi, zajeti z Uredbo XXX, lahko po prejetju dovoljenja v državi članici svojo dejavnost v Uniji opravljajo na podlagi enotnega dovoljenja za čezmejno opravljanje storitev. Za te namene vodi ESMA register ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi z dovoljenjem. Poleg tega ESMA vodi tudi črni seznam upravljavcev, ki opravljajo storitve v zvezi s kriptosredstvi, za katere je potrebno dovoljenje v skladu z Uredbo XXX. (18)Upravljavci kriptosredstev, ki ne spadajo na področje uporabe navedene uredbe, morajo pa v skladu s to direktivo sporočati informacije o uporabnikih kriptosredstev, ki so rezidenti EU, bi se morali za namene izpolnjevanja svojih obveznosti poročanja registrirati in poročati v eni sami državi članici. (19)Za spodbujanje upravnega sodelovanja na tem področju z jurisdikcijami zunaj Unije bi moralo biti upravljavcem kriptosredstev, ki se nahajajo v jurisdikcijah zunaj Unije in opravljajo storitve za uporabnike kriptosredstev iz EU, kot so ponudniki storitev nezamenljivih žetonov ali upravljavci, ki storitve opravljajo na podlagi obratnega iskanja, dovoljeno, da informacije o uporabnikih kriptosredstev, ki so rezidenti Unije, sporočajo le davčnim organom jurisdikcije zunaj Unije, če sporočene informacije ustrezajo informacijam iz te direktive in če je vzpostavljena učinkovita izmenjava informacij med jurisdikcijo zunaj Unije in državo članico. Ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki imajo dovoljenje v skladu z Uredbo XXX, bi lahko bili oproščeni poročanja o takih informacijah v državah članicah, v katerih imajo dovoljenje, če ustrezno poročanje poteka v jurisdikciji zunaj Unije in če je sklenjen veljaven kvalificiran sporazum med pristojnimi organi. Kvalificirana jurisdikcija zunaj Unije bi nato take informacije sporočila davčnim upravam tistih držav članic, v katerih so uporabniki kriptosredstev rezidenti. Kadar je to primerno, bi bilo treba ta mehanizem omogočiti, da se preprečita večkratno poročanje in prenos ustreznih informacij. (20)Da bi se zagotovili enotni pogoji za izvajanje te direktive, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za ugotavljanje, ali informacije, ki jih je treba izmenjati na podlagi sporazuma med pristojnimi organi države članice in jurisdikcijo zunaj Unije, ustrezajo informacijam, določenim v tej direktivi. Navedena pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. Natančneje, Komisija bi morala z izvedbenimi akti ugotoviti, ali informacije, ki jih je treba izmenjati na podlagi sporazuma med pristojnimi organi države članice in jurisdikcijo zunaj Unije, ustrezajo informacijam, določenim v navedeni direktivi. Ker sklepanje sporazumov o upravnem sodelovanju na področju neposrednega obdavčevanja z jurisdikcijami zunaj Unije ostaja v pristojnosti držav članic, bi se lahko ukrepanje Komisije sprožilo tudi z zaprosilom države članice. V ta namen je nujno, da bi se na podlagi zaprosila države članice lahko pred predvideno sklenitvijo takega sporazuma ugotovilo tudi ustrezanje. Kadar izmenjava takih informacij temelji na večstranskem sporazumu med pristojnimi organi, bi bilo treba odločitev o ustrezanju sprejeti v zvezi s celotnim zadevnim okvirom, ki ga zajema tak sporazum med pristojnimi organi. Kljub temu bi moralo biti še vedno mogoče, da se po potrebi sprejme odločitev o ustrezanju v zvezi z dvostranskim sporazumom med pristojnimi organi. (21)Če je mednarodni standard o poročanju in avtomatični izmenjavi informacij o kriptosredstvih, torej okvir OECD za poročanje o kriptosredstvih, minimalni standard ali enakovreden standard, ki določa minimalno področje uporabe in vsebino njegovega izvajanja v jurisdikcijah, Komisiji ne bi bilo treba izvedbenim aktom ugotavljati ustrezanja te direktive in okvira OECD za poročanje o kriptosredstvih, če je med jurisdikcijami zunaj Unije in vsemi državami članicami sklenjen Veljaven kvalificiran sporazum med pristojnimi organi. (22)Čeprav je skupina G20 potrdila okvir OECD za poročanje o kriptosredstvih in priporočila njegovo izvajanje, odločitev o tem, ali bo veljal za minimalni standard ali enakovreden standard, še ni sprejeta. Do te odločitve predlog vključuje dva različna pristopa za ugotavljanje ustrezanja. (23)Ta direktiva nikakor ne nadomešča širših obveznosti, ki izhajajo iz Uredbe XXX. (24)Za spodbujanje konvergence in doslednega nadzora v zvezi z Uredbo XXX bi morali pristojni nacionalni organi sodelovati z drugimi pristojnimi nacionalnimi organi ali institucijami ter si izmenjevati zadevne informacije. (25)Oprostitev obveznosti registracije in poročanja iz te direktive, ki je odvisna od ugotovitve ustreznih mehanizmov poročanja in izmenjave v zvezi z jurisdikcijami zunaj Unije in državami članicami, bi bilo treba razumeti, kot da se uporablja le na področju obdavčevanja posebej za namene te direktive, in se je ne bi smelo razumeti kot podlago za ugotavljanje ustrezanja na drugih področjih prava EU. (26)Za prilagoditev novemu razvoju na različnih trgih in posledično učinkovito obravnavanje ugotovljenih ravnanj v zvezi z davčnimi goljufijami, izogibanjem davkom in davčnimi utajami je bistvenega pomena, da se okrepijo določbe Direktive 2011/16/EU v zvezi z informacijami, ki jih je treba sporočati ali izmenjati. Te določbe bi morale odražati razvoj dogodkov na notranjem trgu in na mednarodni ravni ter omogočiti učinkovito poročanje in izmenjavo informacij. Posledično Direktiva med drugim zajema najnovejše dodatke k skupnemu standardu poročanja OECD, tudi vključitev določb o e-denarju in centralnobančnih digitalnih valutah, jasen in harmoniziran okvira za ukrepe za zagotavljanje skladnosti ter razširitev področja uporabe davčnih stališč s čezmejnim učinkom na premožne posameznike.

(27)Produkti e-denarja, kot so opredeljeni v Direktivi 2009/110/EU Evropskega parlamenta in Sveta, se v Uniji pogosto uporabljajo, obseg transakcij in njihova skupna vrednost pa se stalno povečujeta. Vendar Direktiva 2011/16/EU produktov e-denarja ne zajema izrecno. Države članice uporabljajo različne pristope k e-denarju. Tako s tem povezani produkti niso vedno zajeti v obstoječih kategorijah prihodkov in kapitala iz Direktive 2011/16/EU. Zato bi bilo treba uvesti pravila, ki bi zagotavljala, da se obveznosti poročanja uporabljajo za e-denar in e-denarne žetone v skladu z Uredbo XXX. (28)Da bi odpravili vrzeli, ki omogočajo davčne utaje, izogibanje davkom in davčne goljufije, bi bilo treba od držav članic zahtevati, da si izmenjujejo informacije v zvezi z dohodki od neskrbniških dividend. Dohodek od neskrbniških dividend bi bilo zato treba vključiti v kategorije prihodkov, za katere velja obvezna avtomatična izmenjava informacij. (29)Identifikacijska številka davkoplačevalca (IŠD) je bistvena za to, da lahko države članice prejete informacije uskladijo s podatki iz nacionalnih podatkovnih zbirk. Povečuje zmožnost držav članic, da identificirajo zadevne davčne zavezance in pravilno odmerijo ustrezne davke. Zato je pomembno, da države članice zahtevajo, da se v okviru izmenjav, povezanih s finančnimi računi, vnaprejšnjimi davčnimi stališči s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjimi cenovnimi sporazumi, poročili po posamičnih državah, čezmejnimi aranžmaji, o katerih se poroča, in informacijami o prodajalcih na digitalnih platformah, navede IŠD. (30)Ker se davčna stališča v zvezi s premožnimi posamezniki ne izmenjujejo, davčne uprave morda niso seznanjene s temi stališči. To stanje pomeni tveganje za ustvarjanje priložnosti za davčne goljufije, davčne utaje in izogibanje davkom. Zato bi bilo treba avtomatično izmenjavo vnaprejšnjih davčnih stališč s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumov razširiti na primere, ko se vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom nanaša na davčne zadeve premožnih posameznikov. (31)Da bi izkoristili prednosti obvezne avtomatične izmenjave vnaprejšnjih davčnih stališč s čezmejnim učinkom za premožne posameznike, bi bilo treba to izmenjavo razširiti na tovrstna vnaprejšnja davčna stališča s čezmejnim učinkom, ki so bila izdana, spremenjena ali obnovljena med 1. januarjem 2020 in 31. decembrom 2025 ter so 1. januarja 2026 še vedno v veljavi. (32)Pričakuje se, da bo več držav članic uvedlo identifikacijske storitve kot poenostavljen in standardiziran način identifikacije ponudnikov storitev in davčnih zavezancev. Državam članicam, ki želijo za identifikacijo uporabiti to obliko, bi bilo treba to dovoliti pod pogojem, da ne vpliva na pretok in kakovost informacij drugih držav članic, ki takih storitev identifikacije ne uporabljajo. (33)Pomembno je, da se informacije, sporočene na podlagi Direktive 2011/16/EU, načeloma uporabljajo za odmero, upravljanje in izterjavo davkov s stvarnega področja uporabe navedene direktive. Čeprav to doslej ni bilo izključeno, so se zaradi nejasnega okvira pojavile negotovosti glede uporabe informacij. Glede na medsebojne povezave med davčnimi goljufijami, utajami in izogibanjem davkom ter preprečevanjem pranja denarja in na sinergije pri izvrševanju je primerno pojasniti, da se lahko informacije, ki se sporočajo med državami članicami, uporabijo tudi za ocenjevanje, izvajanje in izvrševanje carinskih dajatev ter preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma. (34)Direktiva 2011/16/EU omogoča uporabo izmenjanih informacij za druge namene, ki niso neposredni in posredni davčni nameni, če je država članica pošiljateljica na seznamu navedla namen, za katerega je dovoljena uporaba takih informacij. Vendar je postopek za tako uporabo zapleten, saj se mora država članica prejemnica, preden lahko informacije uporabi za druge namene, posvetovati z državo članico pošiljateljico. Z odpravo zahteve po takšnem posvetovanju bi se zmanjšalo upravno breme in po potrebi omogočilo hitro ukrepanje davčnih organov. Zato se posvetovanje z državo članico pošiljateljico v primerih, ko je nameravana uporaba informacij zajeta na seznamu, ki ga vnaprej pripravi država članica pošiljateljica, ne bi smelo zahtevati. (35)Glede na količino in naravo informacij, ki se zbirajo in izmenjujejo na podlagi Direktive 2011/16/EU, kakor je bila spremenjena, so lahko te koristne tudi na drugih področjih, ne le na področju obdavčevanja. Medtem ko bi bilo treba uporabo teh informacij na drugih področjih praviloma omejiti na področja, ki jih v skladu z določbami te direktive odobri država članica pošiljateljica, je treba omogočiti širšo uporabo informacij v primerih s posebnimi in resnimi znaki ter v primerih ukrepov, dogovorjenih na ravni Unije. Taki bi bili zlasti primeri, v katerih so bili sprejeti sklepi v skladu s členom 215 Pogodbe o delovanju Evropske unije v zvezi z omejevalnimi ukrepi. Informacije, izmenjane na podlagi Direktive 2011/16/EU, so lahko namreč zelo pomembne za odkrivanje kršitev omejevalnih ukrepov ali izogibanja tem ukrepom. Morebitne kršitve sankcij pa bodo pomembne za davčne namene, saj bo izogibanje omejevalnim ukrepom v večini primerov pomenilo tudi izogibanje davkom v zvezi s temi sredstvi. Glede na verjetne sinergije in tesno povezavo med obema področjema je primerno dovoliti nadaljnjo uporabo podatkov. (36)Za učinkovitejšo rabo virov, lažjo izmenjavo informacij ter v izogib temu, da bi morala vsaka država članica uvesti podobne prilagoditve v svojem sistemu za hrambo podatkov, bi bilo treba vzpostaviti osrednjo podatkovno zbirko, ki bi bila dostopna vsem državam članicam, za statistične namene pa tudi Komisiji, ter v katero bi države članice naložile in shranile sporočene informacije, namesto da bi si jih pošiljale po varni elektronski pošti. Komisija bi morala sprejeti praktične ureditve, potrebne za vzpostavitev take osrednje podatkovne zbirke. (37)Za zagotovitev, da imajo države članice za uporabo na voljo pravilno IŠD, Komisija razvije in državam članicam zagotovi orodje, ki omogoča elektronsko in avtomatizirano preverjanje pravilnosti IŠD, ki jo je državam članicam predložil davčni zavezanec ali poročevalska oseba. To orodje IT naj bi prispevalo k zvišanju stopenj ujemanja za davčne uprave in k splošnemu izboljšanju kakovosti izmenjanih informacij. (38)Najkrajše obdobje hrambe evidenc informacij, pridobljenih z izmenjavo informacij med državami članicami v skladu z Direktivo 2011/16/EU, ne bi smelo biti daljše od tega, kar je potrebno, nikakor pa ne krajše od petih let. Države članice informacij ne bi smele hraniti dlje, kot je potrebno za doseganje ciljev te direktive. (39)Za zagotovitev skladnosti z Direktivo 2011/16/EU bi morale države članice določiti pravila o kaznih in drugih ukrepih za zagotavljanje skladnosti, ki bi morali biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni. Vsaka država članica bi morala ta pravila uporabljati v skladu s svojo nacionalno zakonodajo in določbami te direktive. (40)Da bi zagotovili ustrezno raven učinkovitosti v vseh državah članicah, bi bilo treba določiti najnižje ravni kazni za dve ravnanji, ki sta opredeljeni kot hudi: neporočanje po dveh upravnih opominih ter primer, ko zagotovljene informacije vsebujejo nepopolne, nepravilne ali napačne podatke, kar bistveno vpliva na celovitost in zanesljivost sporočenih informacij. Nepopolni, nepravilni ali napačni podatki bistveno vplivajo na celovitost in zanesljivost sporočenih informacij, če obsegajo več kot 25 % vseh podatkov, ki bi jih moral davčni zavezanec ali poročevalski subjekt pravilno sporočiti v skladu z zahtevanimi informacijami iz Priloge VI, oddelek II, pododstavek (B). Ti najnižji zneski kazni državam članicam ne bi smeli preprečevati uporabe strožjih sankcij za ti dve vrsti kršitev. Države članice morajo poleg tega še vedno uporabljati učinkovite, odvračilne in sorazmerne kazni tudi za druge vrste kršitev. (41)Da bi se upoštevale morebitne spremembe cen blaga in storitev, bi morala Komisija vsakih pet let oceniti kazni, določene v tej direktivi. (42)Zaradi harmonizacije časovnega okvira za ocenjevanje uporabe Direktive 2011/16/EU in dveletnega ocenjevanja ustreznosti prepoznavnih značilnosti iz Priloge IV sta postopka usklajena in se bosta izvajala vsakih pet let po 1. januarju 2023. (43)V skladu s členom 42 Uredbe (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta je bilo opravljeno posvetovanje z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov. (44)Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava zlasti Listina Evropske unije o temeljnih pravicah. Namen te direktive je zagotoviti dosledno spoštovanje pravice do varstva osebnih podatkov in svobode gospodarske pobude. (45)Ker cilja Direktive 2011/16/EU, to je učinkovitega upravnega sodelovanja med državami članicami pod pogoji, ki so skladni s pravilnim delovanjem notranjega trga, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in se ta cilj zaradi zahtevane enotnosti in učinkovitosti lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. (46)Direktivo 2011/16/EU bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –

SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO: Člen 1 Direktiva 2011/16/EU se spremeni: (1)člen 3 se spremeni: (a)točka (9) se spremeni: (i)točka (a) prvega pododstavka se nadomesti z naslednjim: „(a) v členu 8(1) ter členih 8a do 8ad sistematično sporočanje vnaprej opredeljenih informacij drugi državi članici brez predhodnega zaprosila in v vnaprej določenih rednih časovnih presledkih. V členu 8(1) se sklicevanje na podatke, ki so na voljo, nanaša na informacije, ki so v davčnih spisih države članice, ki sporoča informacije, in so dostopni v skladu s postopki za zbiranje in obdelavo informacij v navedeni državi članici;“; (ii)točka (c) prvega odstavka se nadomesti z naslednjim: „(c) v vseh drugih določbah te direktive, razen člena 8(1) in (3a) ter členov 8a do 8ad, sistematično sporočanje vnaprej opredeljenih informacij, določenih v prvem pododstavku, točki (a) in (b), te točke.“; (iii)drugi pododstavek se nadomesti z naslednjim: „V členu 8(3a), členu 8(7a), členu 21(2), členu 25(2) in Prilogi IV ima vsak izraz z veliko začetnico tak pomen, kot ga ima v ustrezni opredelitvi iz Priloge I. V členu 25(3) in (4) ima vsak izraz z veliko začetnico tak pomen, kot ga ima v ustrezni opredelitvi iz Priloge I ali Priloge VI. V členu 8aa in Prilogi III ima vsak izraz z veliko začetnico tak pomen, kot ga ima v ustrezni opredelitvi iz Priloge III. V členu 8ac in Prilogi V ima vsak izraz z veliko začetnico tak pomen, kot ga ima v ustrezni opredelitvi iz Priloge V. V členu 8ad in Prilogi VI ima vsak izraz z veliko začetnico tak pomen, kot ga ima v ustrezni opredelitvi iz Priloge VI.“; (b)dodajo se naslednje točke: „28. ‚premožen posameznik‘ pomeni posameznika, ki ima skupaj najmanj 1 000 000 EUR finančnega ali za naložbe razpoložljivega premoženja ali upravljanih sredstev, pri čemer je izključeno njegovo glavno zasebno bivališče. Za namene te direktive se posameznik šteje za premožnega posameznika, če je navedeni minimalni prag dosežen kadar koli v koledarskem letu, za katero poteka izmenjava; 29. ‚ukrepi za zagotavljanje skladnosti‘ pomeni kateri koli nedenarni ukrep, ki ga lahko država članica uporabi za obravnavanje neizpolnjevanja zahtev glede poročanja; 30. ‚uporaba informacij‘ pomeni ocenjevanje podatkov, pridobljenih s poročanjem ali izmenjavo informacij na podlagi členov 8 do 8ad v okviru področja uporabe te direktive; 31. ‚dohodek od neskrbniških dividend‘ pomeni dohodek od dividend, ki se ne izplačajo ali unovčijo na skrbniški račun; 32. ‚produkti življenjskih zavarovanj, ki niso zajeti v drugih pravnih instrumentih Unije o izmenjavi informacij in v drugih podobnih ukrepih‘ pomeni Zavarovalne pogodbe, pri katerih se sredstva po pogodbi izplačajo ob smrti imetnika police, razen Zavarovalnih pogodb z odkupno vrednostjo, za katere velja poročanje v skladu z Direktivo 2014/107/EU; 33. ‚matična država članica‘ pomeni matično državo članico, kot je opredeljena v Uredbi XXX; 34. ‚naslov razpršene evidence‘ pomeni naslov razpršene evidence, kot je opredeljen v Uredbi XXX.“; (2)člen 8 se spremeni:

(a)odstavek 1 se spremeni: (i)prvi pododstavek se nadomesti z naslednjim: „Pristojni organ vsake države članice pristojnemu organu katere koli druge države članice z avtomatično izmenjavo sporoči vse podatke glede rezidentov te druge države članice o naslednjih posebnih kategorijah prihodkov in kapitala, kakor se razlagajo po nacionalni zakonodaji države članice, ki te podatke sporoči: (a)dohodek iz zaposlitve; (b)plačila direktorjem; (c)produkti življenjskih zavarovanj, ki niso zajeti v drugih pravnih instrumentih Unije o izmenjavi podatkov in v drugih podobnih ukrepih; (d)pokojnine; (e)lastništvo nepremičnin in iz njih izhajajoči dohodek; (f)licenčnine; (g)prihodek od neskrbniških dividend.“; (ii)doda se naslednji pododstavek: „Za davčna obdobja, ki se začnejo 1. januarja 2026 ali pozneje, države članice v sporočanje podatkov iz prvega pododstavka vključijo identifikacijsko številko davkoplačevalca (IŠD) rezidentov, ki jo je izdala država članica rezidentstva.“; (b)v odstavku 2 se doda naslednji pododstavek: „Države članice z avtomatično izmenjavo sporočijo pristojnemu organu katere koli druge države članice podatke o vseh kategorijah prihodkov in kapitala iz odstavka 1, prvi pododstavek, v zvezi z rezidenti te druge države članice. Taki podatki se nanašajo na davčna obdobja, ki se začnejo 1. januarja 2026 ali pozneje.“; (c)odstavek 7a se nadomesti z naslednjim: „Države članice zagotovijo, da subjekti in računi, ki se obravnavajo, kot je ustrezno, kot Neporočevalske finančne institucije in Izključeni računi, izpolnjujejo vse zahteve, navedene v Oddelku VIII, pododstavka B.1(c) in C.17(g), Priloge I, ter zlasti, da status Finančne institucije kot Neporočevalske finančne institucije ali status računa kot Izključenega računa ni v nasprotju z nameni te direktive.“; (3)člen 8a se spremeni: (a)v odstavku 1 se doda naslednji pododstavek: „Pristojni organ države članice v primeru, da je bilo vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom za premožnega posameznika izdano, spremenjeno ali obnovljeno po 31. decembru 2023, z avtomatično izmenjavo sporoči podatke o njem pristojnim organom vseh drugih držav članic, razen v primerih iz odstavka 8 tega člena, skladno z veljavnimi praktičnimi postopki, sprejetimi na podlagi člena 21.“;

(b)odstavek 2 se spremeni: (i)prvi pododstavek se nadomesti z naslednjim: „Pristojni organ države članice skladno z veljavnimi praktičnimi postopki, sprejetimi na podlagi člena 21, pristojnim organom vseh drugih držav članic in Evropski komisiji, razen v primerih iz odstavka 8 tega člena, sporoči tudi podatke o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih, ki so bili izdani, spremenjeni ali obnovljeni v obdobju petih let pred 1. januarjem 2017, ter o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom za premožne posameznike, ki so bili izdani, spremenjeni ali obnovljeni v obdobju petih let pred 1. januarjem 2026.“; (ii)doda se naslednji pododstavek: „Če so bila vnaprejšnja davčna stališča s čezmejnim učinkom za premožne posameznike izdana, spremenjena ali obnovljena med 1. januarjem 2020 in 31. decembrom 2025, se to sporočanje izvede pod pogojem, da so bila še vedno v veljavi 1. januarja 2026.“; (c)odstavek 4 se nadomesti z naslednjim: „4. Odstavka 1 in 2 se ne uporabljata, če vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom zadeva in vključuje izključno davčne zadeve ene ali več fizičnih oseb, razen če je vsaj ena od teh fizičnih oseb premožen posameznik.“; (d)odstavek 6 se spremeni: (i)točka (a) se nadomesti z naslednjim: „(a) identifikacijo osebe – razen fizične osebe, ki ni premožen posameznik – in, kadar je to primerno, skupine oseb, ki ji ta oseba pripada;“; (ii)točka (k) se nadomesti z naslednjim: „(k) imena vseh oseb, razen fizičnih oseb, ki niso premožni posamezniki, v morebitnih drugih državah članicah, na katere bi verjetno vplivalo vnaprejšnje davčno stališče s čezmejnim učinkom ali vnaprejšnji cenovni sporazum (ob navedbi, s katerimi državami članicami so te osebe povezane);“; (4)v členu 8ab(14) se točka (c) nadomesti z naslednjim: „(c) povzetek vsebine čezmejnega aranžmaja, o katerem se poroča, vključno z navedbo imena, pod katerim je znan, če tako ime obstaja, in opisom zadevnih aranžmajev, in vse druge informacije, ki bi pristojnemu organu lahko pomagale pri oceni morebitnega davčnega tveganja, ne da bi to povzročilo razkritje poslovne, industrijske ali poklicne skrivnosti oziroma poslovnega procesa ali informacij, katerih razkritje bi bilo v nasprotju z javnim redom;“; (5)v členu 8ac(2) se doda naslednja točka (m): „(m) kadar se Poročevalski operater platforme za ugotavljanje identitete in davčnega rezidentstva ‚Prodajalca‘ opira na neposredno potrditev identitete in rezidentstva Prodajalca s strani ‚identifikacijske storitve‘, ki jo je dala na voljo država članica ali Unija, ime, identifikator identifikacijske storitve in državo članico izdaje; v takih primerih informacij iz točk (c) do (g) ni treba sporočiti.“; (6)vstavi se naslednji člen: „Člen 8ad

Področje uporabe in pogoji obvezne avtomatične izmenjave informacij, ki jih sporočijo Poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi 1. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe, s katerimi od Poročevalskih ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi zahteva, da izvajajo postopke dolžne skrbnosti in izpolnjujejo zahteve glede poročanja iz oddelkov II in III Priloge VI. Vsaka država članica zagotovi tudi učinkovito izvajanje takih ukrepov v skladu z oddelkom V Priloge VI in skladnost z njimi. 2. Pristojni organ države članice, v kateri poteka poročanje iz odstavka 1 tega člena, z avtomatično izmenjavo v roku iz odstavka 5 tega člena sporoči informacije iz odstavka 3 tega člena pristojnim organom vseh drugih držav članic, in sicer v skladu s praktičnimi postopki, sprejetimi na podlagi člena 21.

3. Pristojni organ države članice sporoči naslednje informacije o vsakem Uporabniku kriptosredstev, o katerem se poroča: (a)ime, naslov, državo članico ali države članice, katerih rezident je, IŠD ter, v primeru posameznikov, datum in kraj rojstva vsakega Uporabnika, o katerem se poroča, v primeru Subjekta, za katerega se po uporabi postopkov dolžne skrbnosti v skladu z oddelkom III Priloge VI ugotovi, da ima eno ali več Obvladujočih oseb, ki so Osebe, o katerih se poroča, pa ime, naslov, državo članico ali države članice, katerih rezident je, IŠD ter datum in kraj rojstva vsake Osebe, o kateri se poroča, ter vlogo ali vloge, na podlagi katerih je vsaka Oseba, o kateri se poroča, Obvladujoča oseba Subjekta; (b)ime, naslov, IŠD in, če je na voljo, individualno identifikacijsko številko iz odstavka 7 ter svetovni identifikator pravnih subjektov Poročevalskega ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi; (c)za vsako Kriptosredstvo, o katerem se poroča, v zvezi s katerim je Uporabnik kriptosredstev, o katerem se poroča, v zadevnem koledarskem letu ali drugem ustreznem poročevalskem obdobju opravil Transakcije, o katerih se poroča, kadar je ustrezno: (a)polno ime Kriptosredstva, o katerem se poroča; (b)skupni plačani bruto znesek, skupno število enot in število Transakcij, o katerih se poroča, v zvezi s pridobitvami za fiat valuto; (c)skupni prejeti bruto znesek, skupno število enot in število Transakcij, o katerih se poroča, v zvezi z odsvojitvami za fiat valuto; (d)skupno pošteno tržno vrednost, skupno število enot in število Transakcij, o katerih se poroča, v zvezi s pridobitvami za druga Kriptosredstva, o katerih se poroča; (e)skupno pošteno tržno vrednost, skupno število enot in število Transakcij, o katerih se poroča, v zvezi z odsvojitvami za druga Kriptosredstva, o katerih se poroča; (f)skupno pošteno tržno vrednost, skupno število enot in število Plačilnih transakcij malih vrednosti, o katerih se poroča; (g)skupno pošteno tržno vrednost, skupno število enot in število Transakcij, o katerih se poroča, razčlenjeno po vrsti prenosa, če je ta Poročevalskemu ponudniku storitev v zvezi s kriptosredstvi znana, v zvezi s Prenosi na Uporabnike, o katerih se poroča, ki niso zajeti s točkama (b) in (d); (h)skupno pošteno tržno vrednost, skupno število enot in število Transakcij, o katerih se poroča, razčlenjeno po vrsti prenosa, če je ta Poročevalskemu ponudniku storitev v zvezi s kriptosredstvi znana, v zvezi s Prenosi Uporabnikov, o katerih se poroča, ki niso zajeti s točkami (c), (e) in (f), ter (i)skupno pošteno tržno vrednost ter število enot vrednosti Prenosov, ki jih je Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi opravil na naslove razpršene evidence, kot so opredeljeni v Uredbi XXX, za katere ni znano, da so povezani s ponudnikom storitev v zvezi s kriptosredstvi ali finančno institucijo. Za namene točk (b) in (c) te točke se plačani ali prejeti znesek sporoči v fiat valuti, v kateri je bil plačan ali prejet. Če so bili zneski plačani ali prejeti v več fiat valutah, se zneski sporočijo v eni sami valuti, pretvorjeni ob vsaki Transakciji, o kateri se poroča, na način, ki ga dosledno uporablja Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi. Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi lahko za pretvorbo takih zneskov v eno samo fiat valuto, ki jo določi Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi, uporabi katero koli metodo pretvorbe, kot je veljala v času transakcij(e). Za namene točk (d) do (h) te točke se poštena tržna vrednost določi in sporoči v eni sami fiat valuti, vrednotena ob vsaki posamezni Transakciji, o kateri se poroča, na način, ki ga dosledno uporablja Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi. V informacijah, ki se sporočajo, mora biti navedena fiat valuta, v kateri se sporoča posamezni znesek. 4. Za lažjo izmenjavo informacij iz odstavka 3 tega člena Komisija z izvedbenimi akti v okviru postopka za določitev standardnega obrazca iz člena 20(5) sprejme potrebne praktične postopke, vključno z ukrepi za standardizacijo sporočanja informacij iz odstavka 3 tega člena. 5. Sporočanje na podlagi odstavka 3 tega člena se izvede z uporabo standardne elektronske oblike iz člena 20(5) v dveh mesecih po koncu koledarskega leta, na katerega se nanašajo zahteve glede poročanja, ki veljajo za Poročevalske ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi. Prve informacije se sporočijo za zadevno koledarsko leto ali drugo ustrezno poročevalsko obdobje od 1. januarja 2027. 6. Ne glede na odstavek 3 ni treba sporočiti informacij v zvezi z Uporabnikom kriptosredstev, če je Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi pridobil ustrezna zagotovila, da vse zahteve glede poročanja iz tega člena v zvezi z navedenim Uporabnikom kriptosredstev izpolnjuje drug Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi. 7. Za namene izpolnjevanja zahtev glede poročanja iz odstavka 1 tega člena vsaka država članica določi potrebna pravila, s katerimi od Upravljavca kriptosredstev zahteva, da se registrira v Uniji. Pristojni organ države članice registracije takemu Upravljavcu kriptosredstev izda individualno identifikacijsko številko.

Države članice določijo pravila, v skladu s katerimi se lahko Upravljavec kriptosredstev odloči za registracijo pri pristojnemu organu ene države članice v skladu s pravili iz oddelka V, odstavek F, Priloge VI. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zahtevajo, da se lahko Upravljavec kriptosredstev, katerega registracija je bila preklicana v skladu z oddelkom V, pododstavek F(7), Priloge VI, ponovno registrira le, če organom zadevne države članice predloži dokazilo o izpolnjevanju obveznosti glede kazni, naloženih v skladu s členom 25a, in ustrezno zagotovilo glede zaveze, da bo izpolnil zahteve glede poročanja v Uniji, vključno z vsemi neizpolnjenimi zahtevami glede poročanja. 8. Odstavek 7 se ne uporablja za Ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi v smislu oddelka IV, pododstavek B(1), Priloge VI. 9. Komisija z izvedbenimi akti določi praktične in tehnične ureditve, potrebne za registracijo in identifikacijo Upravljavcev kriptosredstev. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 26(2). 10. Komisija do 31. decembra 2026 vzpostavi centralni register, v katerem se evidentirajo informacije, ki se posredujejo in sporočajo v skladu z oddelkom V, pododstavek F(2), Priloge VI. Navedeni centralni register je na voljo pristojnim organom vseh držav članic. Pri obdelavi osebnih podatkov za namene te direktive se šteje, da Komisija obdeluje osebne podatke v imenu upravljavcev, tako da mora izpolnjevati zahteve za obdelovalce iz Uredbe (EU) 2018/1725. Obdelavo ureja pogodba v smislu člena 28(3) Uredbe (EU) 2016/679 in člena 29(3) Uredbe (EU) 2018/1725. 11. Komisija z izvedbenimi akti na obrazloženo zaprosilo katere koli države članice ali na lastno pobudo ugotovi, ali informacije, ki jih je treba avtomatično izmenjati na podlagi sporazuma med pristojnimi organi zadevne države članice in jurisdikcijo zunaj Unije, ustrezajo informacijam iz oddelka II, odstavek B, Priloge VI v smislu oddelka IV, pododstavek F(5), Priloge VI. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 26(2). Država članica, ki zaprosi za ukrep iz prvega pododstavka, obrazloženo zaprosilo pošlje Komisiji. Če Komisija meni, da nima vseh informacij, potrebnih za presojo zaprosila, o tem v dveh mesecih od prejema zaprosila obvesti zadevno državo članico in podrobno navede, katere dodatne informacije potrebuje. Ko Komisija prejme vse informacije, za katere meni, da so potrebne, v roku enega meseca o tem uradno obvesti državo članico prosilko, ustrezne informacije pa predloži odboru iz člena 26(2). Kadar Komisija ukrepa na lastno pobudo, sprejme izvedbeni akt iz prvega pododstavka le v zvezi s sporazumom med pristojnimi organi, sklenjenim s strani države članice z jurisdikcijo zunaj Unije, ki zahteva avtomatično izmenjavo informacij o posamezniku ali subjektu, ki je stranka Poročevalskega ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi za namene opravljanja Transakcij, o katerih se poroča. Pri ugotavljanju, ali informacije ustrezajo v smislu prvega pododstavka v zvezi s transakcijami, o katerih se poroča, Komisija ustrezno upošteva, v kolikšni meri ureditev, na kateri take informacije temeljijo, ustreza ureditvi iz Priloge VI, zlasti kar zadeva: (i)opredelitve pojmov Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi, Uporabnik, o katerem se poroča, ter Transakcija, o kateri se poroča; (ii)postopke, ki se uporabljajo za identifikacijo Uporabnikov, o katerih se poroča; (iii)zahteve za poročanje; (iv)pravila in upravne postopke, ki jih uvedejo jurisdikcije zunaj Unije, da bi zagotovile učinkovito izvajanje in izpolnjevanje postopkov dolžne skrbnosti in zahtev glede poročanja, določenih v tej ureditvi. Postopek iz tega odstavka se uporablja tudi za ugotavljanje, da informacije niso več ustrezne v smislu oddelka IV, pododstavek F(5), Priloge VI. 12. Ne glede na odstavek 11 tega člena, kadar je kot minimalni standard ali enakovreden standard določen mednarodni standard o poročanju in avtomatični izmenjavi informacij o kriptosredstvih, ni potrebna nobena ugotovitev Komisije z izvedbenimi akti o tem, ali so informacije, ki se avtomatično izmenjujejo v skladu z izvajanjem tega standarda in sporazuma med pristojnimi organi med zadevno državo članico oziroma zadevnimi državami članicami in jurisdikcijo zunaj Unije, ustrezne. Te informacije se štejejo za ustrezne informacijam, ki se zahtevajo v skladu s to direktivo, če je za pristojne organe vseh zadevnih držav članic in jurisdikcije zunaj Unije sklenjen Veljaven kvalificiran sporazum med pristojnimi organi. Ustrezne določbe iz tega člena in Priloge VI k tej direktivi se za take namene ne uporabljajo več.“; (7)člen 16 se spremeni: (a)v odstavku 1 se prvi pododstavek nadomesti z naslednjim: „Za podatke, ki se na podlagi te direktive v kateri koli obliki sporočajo med državami članicami, velja obveznost varovanja uradne tajnosti, podatki pa morajo biti varovani tako, kot so varovani podobni podatki v nacionalnem pravu države članice, ki je podatke prejela. Taki podatki se lahko uporabijo za ocenjevanje, izvajanje in izvrševanje nacionalnega prava držav članic s področja davkov iz člena 2, DDV, drugih posrednih davkov, carin ter preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma.“; (b)odstavka 2 in 3 se nadomestita z naslednjim:

„2. Z dovoljenjem pristojnega organa države članice, ki sporoča podatke v skladu s to direktivo, in samo, če to dovoljuje zakonodaja države članice pristojnega organa, ki prejme podatke, se lahko podatki in dokumenti, prejeti v skladu s to direktivo, uporabijo za druge namene, kot so tisti iz odstavka 1. Pristojni organ vsake države članice pristojnim organom vseh drugih držav članic posreduje seznam informacij in dokumentov v skladu z njegovim nacionalnim pravom, ki se lahko uporabijo za druge namene, kot so tisti iz odstavka 1. Pristojni organ, ki prejme podatke, lahko prejete podatke in dokumente uporabi brez dovoljenja iz prvega pododstavka za katerega koli od namenov, ki jih navede država članica, ki sporoča podatke. Pristojni organ vsake države članice javno objavi seznam informacij in dokumentov, ki se lahko uporabljajo za druge namene, kot so tisti iz odstavka 1, naveden v odstavku 2. Pristojni organ, ki prejme informacije, lahko navedene informacije brez dovoljenja iz prvega pododstavka uporabi tudi za kateri koli namen, ki je zajet z aktom, ki temelji na členu 215 Pogodbe o delovanju Evropske unije, in jih v ta namen posreduje pristojnemu organu, pristojnemu za omejevalne ukrepe v zadevni državi članici. 3. Če pristojni organ države članice meni, da bi podatki, ki jih je prejel od pristojnega organa druge države članice, utegnili koristiti pristojnemu organu tretje države članice za namene iz odstavka 1, lahko navedene podatke pošlje temu pristojnemu organu, če je tako posredovanje v skladu s pravili in postopki, določenimi v tej direktivi. O svoji nameri, da bo te podatke posredoval tretji državi članici, obvesti pristojni organ države članice, iz katere podatki izvirajo. Država članica izvora podatkov lahko nasprotuje takšnemu posredovanju podatkov v 15 koledarskih dneh od prejetja sporočila države članice, ki želi podatke posredovati.“; (c)doda se naslednji odstavek 7: „7. Pristojni organ vsake države članice vzpostavi učinkovit mehanizem za zagotavljanje ocenjevanja podatkov, pridobljenih s poročanjem ali izmenjavo informacij na podlagi členov 8 do 8ad v okviru področja uporabe te direktive.“; (8)v členu 20 se odstavek 5 nadomesti z naslednjim: „5. Komisija v imenu pristojnih organov v državah članicah sprejme v skladu s postopkom iz člena 26(2) izvedbene akte, s katerimi določi standardne elektronske obrazce, vključno z jezikovno ureditvijo, v naslednjih primerih: (a) pri avtomatični izmenjavi podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom in vnaprejšnjih cenovnih sporazumih v skladu s členom 8a pred 1. januarjem 2017; (b) pri avtomatični izmenjavi podatkov o čezmejnih aranžmajih, o katerih se poroča, v skladu s členom 8ab pred 30. junijem 2019; (c) pri avtomatični izmenjavi podatkov o Kriptosredstvih, o katerih se poroča, v skladu s členom 8ad pred 1. januarjem 2026. Navedeni standardni obrazci lahko vsebujejo le tiste elemente za izmenjavo podatkov, ki so našteti v členu 8a(6), členu 8ab(14) in 8ad(3), ter taka druga polja, povezana s temi elementi, ki so potrebna za dosego ciljev iz členov 8a, 8ab oziroma 8ad. Jezikovna ureditev iz prvega pododstavka državam članicam ne preprečuje, da bi podatke iz členov 8a, 8ab in 8ad sporočile v katerem koli od uradnih jezikov Unije. Lahko pa je v okviru te jezikovne ureditve določeno, da se ključni elementi takih podatkov pošljejo tudi v drugem uradnem jeziku Unije.“; (9)člen 21 se spremeni: (a)vstavi se naslednji odstavek 5a: „5a. Komisija v imenu držav članic do 31. decembra 2025 razvije varno osrednjo podatkovno zbirko držav članic za upravno sodelovanje na področju obdavčenja, v kateri se za izpolnitev obveznosti glede avtomatične izmenjave iz člena 8ad(2) in (3), hranijo informacije, ki jih je treba sporočati v okviru navedenih odstavkov, ter zanjo zagotovi tehnično in logistično podporo. Dostop do informacij, shranjenih v navedeni podatkovni zbirki, imajo pristojni organi vseh držav članic. Dostop do informacij, shranjenih v navedeni podatkovni bazi, ima za namene izpolnjevanja svojih obveznosti iz te direktive tudi Komisija, vendar ob upoštevanju omejitev iz člena 8a(8), člena 8ab(17) in člena 8ad(8). Komisija potrebne praktične postopke določi v skladu s postopkom iz člena 26(2). Dokler ta varna osrednja podatkovna zbirka ne začne delovati, avtomatična izmenjava podatkov in informacij iz člena 8a(1) in (2), člena 8ab(13), (14) in (16), ter člena 8ad(2) in (3) poteka v skladu z odstavkom 1 tega člena in veljavnimi praktičnimi postopki.“; (b)doda se naslednji odstavek 8:

„8. Komisija v imenu držav članic razvije in državam članicam zagotovi orodje, ki omogoča elektronsko in avtomatizirano preverjanje pravilnosti IŠD, ki jo za namene avtomatične izmenjave informacij predloži poročevalski subjekt ali davčni zavezanec.“; (10)v členu 22 se dodata naslednja odstavka 3 in 4: „3. Države članice za doseganje namenov te direktive hranijo evidence o informacijah, prejetih z avtomatično izmenjavo informacij v skladu s členi 8 do 8ad, največ toliko časa, kot je potrebno, nikakor pa ne manj kot pet let od datuma njihovega prejema. 4. Države članice zagotovijo, da lahko poročevalski subjekt z elektronskimi sredstvi pridobi potrditev veljavnosti informacij o IŠD katerega koli davčnega zavezanca, za katerega velja izmenjava informacij v skladu s členi 8 do 8ad. Potrditev informacij o IŠD se lahko zahteva le za namene potrditve pravilnosti podatkov iz člena 8(1), člena 8(3a), člena 8a(6), člena 8aa(3), člena 8ab(14), člena 8ac(2) in člena 8ad(3), točka (c).“; (11)v členu 23 se odstavek 3 nadomesti z naslednjim: „3. Države članice Komisiji sporočijo letno oceno učinkovitosti avtomatične izmenjave informacij iz členov 8 do 8ad ter dosežene praktične rezultate. Komisija z izvedbenimi akti sprejme obliko in pogoje sporočanja za navedene letne ocene. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 26(2).“; (12)člen 25 se spremeni: (a)odstavek 3 se nadomesti z naslednjim: „3. Poročevalske finančne institucije, posredniki, Poročevalski operaterji platform, Poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi in pristojni organi držav članic se štejejo za upravljavce, ki delujejo samostojno ali skupaj. Pri obdelavi osebnih podatkov za namene te direktive se šteje, da Komisija obdeluje osebne podatke v imenu upravljavcev, tako da mora izpolnjevati zahteve za obdelovalce iz Uredbe (EU) 2018/1725. Obdelavo ureja pogodba v smislu člena 28(3) Uredbe (EU) 2016/679 in člena 29(3) Uredbe (EU) 2018/1725.“; (b)v odstavku 4 se prvi pododstavek nadomesti z naslednjim: „Ne glede na odstavek 1 vsaka država članica zagotovi, da vsaka Poročevalska finančna institucija, posrednik, Poročevalski operater platforme ali Poročevalski ponudnik storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki je pod njeno jurisdikcijo: (a)obvesti vsakega zadevnega posameznika, da se bodo z njim povezane informacije zbirale in pošiljale v skladu s to direktivo, ter (b)vsakemu zadevnemu posamezniku zagotovi vse informacije, do katerih je posameznik upravičen od upravljavca podatkov, in sicer dovolj zgodaj, da lahko ta posameznik uveljavlja svoje pravice do varstva podatkov, v vsakem primeru pa pred sporočanjem informacij.“; (13)člen 25a se nadomesti z naslednjim: „Člen 25a

Kazni in drugi ukrepi za zagotavljanje skladnosti 1. Države članice določijo pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve nacionalnih določb, sprejetih na podlagi te direktive v zvezi s členom 8(3a) ter členi 8aa do 8ad, ter sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da se te kazni izvajajo in izvršujejo. Kazni in drugi ukrepi za zagotavljanje skladnosti morajo biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni. 2. Države članice zagotovijo, da se v primerih, ko se za kršenje nacionalnih določb, s katerimi se prenaša ta direktiva, lahko uporabijo kazni in ukrepi za zagotavljanje skladnosti za pravne osebe, ti lahko uporabijo tudi za člane upravljalnega organa in druge fizične osebe, ki so v skladu z nacionalnim pravom odgovorne za kršitev. Države članice zagotovijo, da lahko pravne osebe odgovarjajo za kršitev nacionalnih določb, s katerimi se prenaša ta direktiva, s strani katere koli osebe, ki deluje samostojno ali kot del organa te pravne osebe in ima vodilni položaj v pravni osebi. Vodilni položaj v pravni osebi pomeni katero koli od naslednjih okoliščin: (a)pooblastilo za zastopanje pravne osebe; (b)pristojnost za odločanje v imenu pravne osebe;

(c)pristojnost za izvajanje nadzora pri pravni osebi. 3. Države članice zagotovijo, da kazni, ki se lahko uporabijo za neporočanje po dveh upravnih opominih ali če predložene informacije vsebujejo nepopolne, nepravilne ali napačne podatke, ki predstavljajo po obsegu več kot 25 % informacij, o katerih bi bilo treba poročati skladno z informacijami iz Priloge VI, oddelek II, pododstavek (B), vključujejo vsaj naslednje najnižje denarne kazni: (a)v primeru kršitve nacionalnih določb, sprejetih za zagotavljanje skladnosti s členom 8(3a), je najnižja denarna kazen najmanj 50 000 EUR, če znaša letni promet Poročevalske finančne institucije manj kot 6 milijonov EUR, in najmanj 150 000 EUR, če promet znaša 6 milijonov EUR ali več; (b)v primeru kršitve nacionalnih določb, sprejetih za zagotavljanje skladnosti s členom 8aa, je najnižja denarna kazen najmanj 500 000 EUR; (c)v primeru kršitve nacionalnih določb, sprejetih za zagotavljanje skladnosti s členom 8ab, je najnižja denarna kazen najmanj 50 000 EUR, če znaša letni promet posrednika ali zadevnega davčnega zavezanca manj kot 6 milijonov EUR, in najmanj 150 000 EUR, če promet znaša 6 milijonov EUR ali več; najnižja denarna kazen je najmanj 20 000 EUR, če je posrednik ali zadevni davčni zavezanec fizična oseba; (d)v primeru kršitve nacionalnih določb, sprejetih za zagotavljanje skladnosti s členom 8ac, je najnižja denarna kazen najmanj 50 000 EUR, če znaša letni promet Poročevalskega operaterja platforme manj kot 6 milijonov EUR, in najmanj 150 000 EUR, če promet znaša 6 milijonov EUR ali več; najnižja denarna kazen je najmanj 20 000 EUR, če je Poročevalski operater platforme fizična oseba; (e)v primeru kršitve nacionalnih določb, sprejetih za zagotavljanje skladnosti s členom 8ad, je najnižja denarna kazen najmanj 50 000 EUR, če znaša letni promet Poročevalskega ponudnika storitev v zvezi s kriptosredstvi manj kot 6 milijonov EUR, in najmanj 150 000 EUR, če promet znaša 6 milijonov EUR ali več; najnižja denarna kazen je najmanj 20 000 EUR, če je Poročevalski ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi fizična oseba. Komisija v poročilu iz člena 27(1) oceni ustreznost zneskov iz točke (d) tega odstavka. Države članice, katerih valuta ni euro, uporabijo ustrezno vrednost v nacionalni valuti na dan začetka veljavnosti te direktive. Najnižje denarne kazni, določene v pododstavku 3, se naložijo brez poseganja v pravico držav članic, da določijo drugačne kazni ali druge ukrepe za zagotavljanje skladnosti za katere kol