SL Uradni list Evropske unije C 224/77

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o

— predlogu uredbe Sveta o varstvu občutljivih morskih ekosistemov na odprtem morju pred škodljivimi vplivi orodja za pridneni ribolov in

— sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Škodljive ribolovne prakse na odprtem morju in varstvo občutljivih globokomorskih ekosistemov

COM(2007) 605 konč. – 2007/0224 (CNS)

COM(2007) 604 konč.

(2008/C 224/17)

Svet je 4. decembra 2007 sklenil, da v skladu s členom 37 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog uredbe Sveta o varstvu občutljivih morskih ekosistemov na odprtem morju pred škodljivimi vplivi orodja za pridneni ribolov

Evropska komisija je 17. oktobra 2007 sklenila, da v skladu s Protokolom o sodelovanju, sklenjenim 7. novembra 2005, Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Škodljive ribolovne prakse na odprtem morju in varstvo občutljivih globokomorskih ekosistemov

Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 29. aprila 2008. Poročevalec je bil g. ESPUNY MOYANO, soporočevalec g. ADAMS.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 445. plenarnem zasedanju 28. in 29. maja 2008 (seja z dne 29. maja) s 101 glasom za, nobenim glasom proti in 1 vzdržanim glasom.

1. Sklepi in priporočila

1.1 EESO podpira splošno politično usmeritev Komisije v navedenem predlogu in sporočilu, vendar meni, da bi s priporočili iz točke 4 in točke 5 tega mnenja lahko izboljšali vsebino, učinkovitost in učinek predlagane uredbe.

2. Uvod

2.1 V zadnjih letih je postalo jasno, da je za nekatere globokomorske ekosisteme značilna izredna biološka raznovrstnost in bogato morsko življenje, saj so eno zadnjih večjih območij naravnih virov. Človekove dejavnosti vedno bolj ogrožajo koralne grebene v hladnih vodah, podvodne gore, korale, hidrotermalne vrelce in morsko dno s spužvami. Za takšne ekosisteme je značilno veliko manj produktivno okolje kot za tiste v plitvih vodah, zato globokomorski ekosistemi za regeneracijo včasih potrebujejo več stoletij. Pridobivanje hidrovodikov, polaganje kablov, odlaganje odpadkov in nekatere vrste pridnenega ribolova (1), pa tudi druge človekove dejavnosti imajo lahko negativne posledice. Globokomorske korale je mogoče najti tudi na območjih epikontinentalnega pasu v zmernih zemljepisnih širinah (2).

2.2 Za pridneni ribolov so potrebna visokospecializirana orodja, ki jih je običajno mogoče uporabljati brez resnih poškodb peščenega ali blatnega morskega dna. Nekatere vrste orodja pa morajo biti težke in robustne, zato lahko v občutljivih globokomorskih ekosistemih resno poškodujejo morske habitate ter uničijo stare in v veliki meri neobnovljive strukture, zlasti korale.

2.3 Kot je to pogosto pri globalnih okoljskih vprašanjih, tudi tukaj velja, da je ta problem mogoče celostno reševati le z uvedbo uravnoteženih, učinkovitih in izvedljivih ukrepov na globalni ravni. Generalna skupščina Združenih narodov že od leta 2004 razpravlja o problemih, povezanih z ribolovnimi praksami na odprtem morju, in je 8. decembra 2006 sprejela Resolucijo št. 61/105 o trajnostnem ribolovu, v kateri so Združeni narodi države in organizacije s pristojnostjo opravljanja pridnenega ribolova na odprtem morju izrecno pozvali k ukrepanju, da se uredi tovrstni ribolov in tako zaščitijo občutljivi morski ekosistemi pred škodo (3).

2.4 To mnenje obravnava dva dokumenta Komisije o varstvu občutljivih morskih ekosistemov. V prvem (COM(2007) 604) je podrobno opisana predlagana splošna politična usmeritev, na kateri naj bi temeljili posebni ukrepi, ki jih mora sprejeti EU. Komisija je pri tem izhajala iz priporočil Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo (FAO), ki jih je po obsežni obravnavi tega vprašanja – pri čemer je imela EU pomembno vlogo – pripravila Generalna skupščina ZN (4). Drugi dokument (COM(2007) 605) je predlog uredbe Sveta. Ta se bo uporabljal za plovila EU, ki lovijo na odprtem morju na območjih, ki jih ne urejajo regionalne organizacije za upravljanje ribištva (Regional Fisheries Management Organisation, RFMO), in ga je treba obravnavati kot neposreden zakonodajni odziv.

2.5 Varstvo habitatov na morskem dnu je dolgoročno v interesu tako industrije kot naravovarstvenikov, saj se tako zagotovi dolgoročna trajnost staležev rib ter ohrani in zaščiti biološka raznovrstnost morij.

3. Povzetek splošnega pristopa Komisije (COM 604) in konkretnega predloga uredbe (COM 605)

3.1 Dva glavna elementa, ki sestavljata okvir upravljanja pridnenega ribolova na odprtem morju, sta, prvič, predhodna presoja vpliva na okolje na načrtovanem območju ribolova kot pogoj za odobritev posameznih dejavnosti ribolova in, drugič, dokaz, da ni večjih škodljivih posledic kot pogoj za nadaljevanje ribolova. Za podporo teh ukrepov je treba izboljšati raziskave in zbiranje podatkov za določanje znanih ali verjetnih ranljivih območij in njihove ekološke dinamike.

3.2 Posebno koristen ukrep je sprejetje prepovedi pridnenega ribolova za posamezna geografska območja ali določitev območij posebnega upravljanja. Takšen ukrep bi bil sprejet s sporazumom v okviru regionalne organizacije za upravljanje ribištva. Za varstvo zunaj te organizacije so za plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo, pristojne posamezne države.

3.3 S predlagano uredbo se uvaja strog nadzor pridnenega ribolova na odprtem morju, in sicer z ukrepi, podobnimi tistim, ki so jih že sprejele države, ki izvajajo ribolovne dejavnosti na odprtem morju v severozahodnem in južnem Tihem oceanu ter antarktičnih vodah, in ki so bili predloženi v sprejetje regionalnim organizacijam za upravljanje ribištva v severnem in jugovzhodnem Atlantiku, na Antarktiki in v Sredozemlju.

3.4 V treh letih, ko so o tem vprašanju potekala pogajanja v Generalni skupščini ZN, so države članice, industrija in okoljske organizacije Komisiji poslale veliko različnih stališč. Komisija se je zavzemala za regulativni pristop (v nasprotju s prepovedjo), ki naj bi ga prek regionalnih organizacij za upravljanje ribištva izvajale države zastave. Te naj bi ta pristop izvajale tudi na območjih na odprtem morju, kjer plujejo njihova plovila in kjer trenutno ni nobene regionalne organizacije za upravljanje ribištva.

3.5 Upravljanje globokomorskega ribolova je v predlogu v veliki meri prepuščeno državam članicam EU in vezano na posebna ribolovna dovoljenja. Za izdajo dovoljenja bodo morala plovila predložiti ribolovne načrte, na katerih bodo navedena načrtovana območja ribolova, vrste, ki jih nameravajo loviti, globina, v kateri nameravajo loviti, ter globinski profil morskega dna na načrtovanem območju. Organi bodo nato morali na podlagi najboljših znanstvenih podatkov, ki so na voljo, oceniti te načrte in njihove možne posledice za vse občutljive morske ekosisteme.

3.6 Predlog določa tudi nekaj jasnih omejitev. Uporaba pridnenega orodja na globini več kot 1000 metrov bo prepovedana. Ribiška plovila, ki bodo odkrila občutljiv morski ekosistem, bodo morala takoj prenehati z ribolovom. Nadaljevati bodo smela šele takrat, ko bodo vsaj 5 navtičnih milj oddaljena od območja občutljivega morskega ekosistema. Pristojni organi bodo morali biti obveščeni o lokaciji takšnega ekosistema in bodo nato lahko sprejeli odločitev o prepovedi ribolova s pridnenim orodjem na tem območju. Vsa plovila bodo morala uporabljati satelitske sisteme spremljanja plovil (Vessel Monitoring Systems – VMS) in imeti na krovu znanstvene opazovalce.

3.7 Države članice bodo morale vsakih 6 mesecev Komisiji poročati o izvajanju uredbe. Komisija bo nato pripravila poročilo, ki ga bo pred junijem 2010 predložila Evropskemu parlamentu in Svetu, vključno s priporočili za spremembe, če bodo potrebne.

4. Splošne ugotovitve

4.1 EESO podpira splošno politično usmeritev Komisije, saj je v skladu s stališčem, ki ga je Odbor že izrazil v mnenju o zaustavitvi izgube biotske raznovrstnosti (NAT/334).

4.2 V zadnji letih je EESO v različnih mnenjih (5) temeljito proučil pozitivne in problematične vidike, povezane s cilji skupne ribiške politike (SRP), ter načine trajnostnega izkoriščanja vodnih virov v okviru trajnostnega razvoja, ob uravnoteženem upoštevanju okoljskih, gospodarskih in družbenih vidikov. Vse te vidike bi bilo treba upoštevati pri oceni predloga uredbe, ki ga je predložila Komisija.

4.3 Tako sporočilo kot delovni dokument služb Komisije, v katerem je ocenjen učinek predlagane uredbe, navajata, da se bo uredba trenutno uporabljala le za plovila Skupnosti s pridnenimi vlečnimi mrežami, ki lovijo v jugozahodnem Atlantiku zunaj argentinske izključne ekonomske cone.

4.4 Tovrstne ribolovne dejavnosti izvaja okrog 30 plovil Skupnosti v jugozahodnem Atlantiku, kjer regionalne organizacije za upravljanje ribištva zaradi dolgoletnega političnega spora med Združenim kraljestvom in Argentino glede Falklandskega otočja še niso bile ustanovljene. Te ribolovne dejavnosti je mogoče opisati tako: — izvajajo se na odprtem morju na območjih epikontinentalnega pasu in zgornje strmine patagonskega pasu, in sicer že 25 let. Ribiška industrija in znanstveniki zagotavljajo, da se že ves čas izvajajo na istih območjih s peščenim in ravnim dnom. Lovita se dve vrsti rib: argentinski kratkoplavuti ligenj (Illex) in ligenj (Loligo) ter oslič (Merlucius hubsi). Nobena od teh vrst ni razvrščena med globokomorske ribe: razvrstitev temelji na dveh merilih, to sta globina (6) (to merilo FAO sedaj zavrača) ali biološke značilnosti (dolga življenjska doba, pozna zrelost, počasna rast ali nizka rodnost (7)), kar je argument proti dodatnemu varstvu (8). Drugače povedano, te ribolovne dejavnosti, kjer ni večjega prilova, so usmerjene v vrste s srednjo ali visoko produktivnostjo na območjih, kjer po sedanjih podatkih ni posebej občutljivih ekosistemov; — te ribolovne dejavnosti so se začele zaradi raziskovalnih ribiških potovanj, ki jih je financirala EU in ki so bila prvotno namenjena prerazporeditvi ladjevja Skupnosti. Na krovu so bili tudi opazovalci; Evropska komisija bi torej morala imeti obsežne podatke o teh potovanjih; — Komisija je poleg tega financirala študije ocen. Španija je prek Španskega oceanografskega inštituta izvedla program, v okviru katerega so bili v celotnem obdobju na krovu znanstveni opazovalci, da bi tako – poleg drugih informacij – zagotovili neprekinjeno obveščanje o teh ribolovnih dejavnostih (9); — drugih vrst, ulovljenih slučajno (prilov), je zelo malo, večinoma gre za rožnato jeguljo ali ugorja (Genipterus blacodes) ter nototenijo. Zadnja ni komercialna vrsta; trenutno se jo poskuša uvesti na trg Skupnosti; — vsa plovila Skupnosti izvajajo svoje dejavnosti s posebnimi ribolovnimi dovoljenji, ki jih izdajo države članice in se nadzorujejo prek satelita (VMS). Poleg tega ima več kot 20 % plovil na krovu znanstvene opazovalce; — glavonožci (argentinski kratkoplavuti lignji in lignji) in osliči se lovijo na dveh majhnih območjih na odprtem morju, ki sta del veliko večjega območja ribolovnih dejavnosti, h kateremu sodita argentinska in urugvajska izključna ekonomska cona, pa tudi območje, ki ga nadzoruje vlada Falklandskega otočja, kjer lovi okrog 100 plovil iz Argentine, tretjih držav in Falklandskega otočja (10); — izmed globokomorskih vrst, navedenih v Prilogah I in II Uredbe Sveta (ES) št. 2347/2002 o določitvi posebnih pogojev dostopa in z njimi povezanih pravil za ribolov globokomorskih staležev (11), le globinska kirnja (Polyprion americanus) živi v patagonskih vodah, vendar niti Španski oceanografski inštitut niti plovila Skupnosti niso zabeležila ulova te vrste; — delovna mesta, ki jih ustvarjajo ta plovila, in s tem povezana blaginja, so nakopičene v regiji Skupnosti, ki je močno odvisna od ribolova (12).

4.5 Glede na zgoraj navedeno EESO predlaga, da bi bilo treba to – geografsko natančno opredeljeno – območje izvzeti iz zahtev predlagane uredbe, če bo obsežna oceanografska študija tega območja, ki se trenutno izvaja, prepričljivo pokazala, da ni dokazov za obstoj občutljivih morskih ekosistemov.

4.6 Poleg tega po mnenju EESO predlog Komisije ne zagotavlja, da bodo države članice učinkovito izvajale in uskladile ustrezne predpise. Zato EESO poziva Komisijo, naj ima vidnejšo vlogo pri usklajevanju in zagotavljanju učinkovitega izvajanja uredbe v državah članicah.

4.7 EESO meni, da bi morala Komisija poleg študij vpliva, ki jih izvajajo države članice, spodbujati neodvisne znanstvene ocene. Za financiranje teh ocen bi morala zagotoviti potrebna sredstva.

4.8 Kot zadnje EESO poudarja, da Organizacija za prehrano in kmetijstvo (FAO) pripravlja mednarodne smernice za upravljanje globokomorskega ribolova na odprtem morju, in predlaga, da Komisija upošteva s tem povezane sklepe.

5. Posebne ugotovitve

5.1 EESO meni, da bi se moral člen 1(1) predloga uredbe nanašati na ribiška plovila Skupnosti, ki izvajajo ribolovne dejavnosti s pridnenim orodjem na še nedotaknjenih, neizkoriščenih ribolovnih območjih na odprtem morju in da bi moral upoštevati navedbe v točki 4.5.

5.2 EESO meni, da je opredelitev „občutljivega morskega ekosistema“ v členu 2 predloga uredbe nenatančna in nejasna ter bi lahko povzročila težave pri razlagi. Delo, ki ga izvaja FAO, bi lahko pomagalo pri razjasnitvi.

5.3 Glede člena 4(5) EESO meni, da je potreben pregled vseh sprememb ribolovnih načrtov, s čimer se zagotovi, da ni večjih škodljivih posledic, tj. da spremembe učinkovito odpravljajo možne težave, ugotovljene z oceno vpliva. EESO tudi izraža zaskrbljenost, da načrtovani sistem ne bo dovolj prožen za prilagajanje ribolovnim dejavnostim, ki se lahko zelo spreminjajo in jih je težko napovedati.

5.4 EESO meni, da bi lahko tudi člen 5 povzročil zmedo, saj ne razlikuje med pretekom veljavnosti in odvzemom dovoljenja. Posebno ribolovno dovoljenje je upravno dovoljenje, ki je veljavno, če pristojni organ ravna v skladu s postopki, ki se zahtevajo za izdajo takšnega dovoljenja, in dokler ga pristojni organ začasno ne razveljavi ali odvzame. Pristojni organ bi moral izrecno obvestiti lastnika dovoljenja o odvzemu ali začasni razveljavitvi ribolovnega dovoljenja ter lastniku dati možnost, da izrazi svoje mnenje. Zato EESO predlaga naslednje besedilo: „Posebno ribolovno dovoljenje iz člena 3(1) se odvzame, če ribolovne dejavnosti ob katerem koli času odstopajo od ribolovnega načrta, predloženega v skladu s členom 4(1)“.

5.5 Drugi stavek člena 5(2) bi se torej moral glasiti tako: „Pristojni organi pregledajo te spremembe in lahko spremenijo pogoje za dovoljenje le, če spremembe ne predvidevajo selitve dejavnosti na območja z občutljivimi morskimi ekosistemi ali območja, kjer so taki ekosistemi mogoči“.

5.6 Člen 6 predlaga prepoved uporabe pridnenega orodja v globini več kot 1 000 metrov. EESO meni, da bi bilo treba to določbo črtati, saj – kot so pokazale razprave FAO o mednarodnih smernicah za upravljanje globokomorskega ribolova na odprtem morju – ni zadostnih znanstvenih dokazov, ki bi podprli takšno omejitev. Dejstvo, da trenutno nobeno plovilo ne lovi v globinah več kot 1 000 metrov, ne pomeni, da bi uredba morala v prihodnje preprečiti takšne dejavnosti, če so trajnostne. Kot Komisija sama priznava, Resolucija št. 61/105 Generalne skupščine ZN tega ukrepa ne priporoča.

5.7 EESO izraža zaskrbljenost zaradi dvoumnosti člena 8 predlagane uredbe. Zdi se, da ne zagotavlja, da bo ribolov s pridnenim orodjem prepovedan na vseh območjih z občutljivimi ali verjetnimi občutljivimi ekosistemi. Člen za države članice, ki so določile verjetna občutljiva območja, ne predvideva jasne obveznosti prepovedi ribolova na teh območjih za plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo.

5.8 Člen 10 (enako kot člen 5) meša pojme pretek veljavnosti, preklic in odvzem dovoljenja. Zato EESO predlaga, da se besedilo člena 10(1) glasi tako: „Kadar se ribolovni načrt iz člena 4(1) v okoliščinah, drugačnih od okoliščin iz člena 5(2), ne upošteva, se zadevnemu ribiškemu plovilu odvzame izdano ribolovno dovoljenje. Vse ribolovne dejavnosti, ki se izvajajo po odvzemu ribolovnega dovoljenja, se obravnavajo kot ribolov brez ribolovnega dovoljenja …“.

5.9 Glede člena 12, ki predvideva pošiljanje znanstvenih opazovalcev na vsa ribiška plovila, EESO meni, da je takšen ukrep nesorazmeren, nepotreben in, v nekaterih primerih, neizvedljiv, saj vsa plovila ne morejo sprejeti še ene osebe na krov. Poleg tega bi to dodatno povečalo stroške obratovanja podjetij. Na splošno so znanstveni organi mnenja, da določen odstotek opazovalcev na krovu zadošča za uresničevanje predlaganih ciljev.

5.10 V zvezi s členom 14 EESO priporoča, da Komisija Svetu in Evropskemu parlamentu predloži poročilo do 30. junija 2009 in ne do 30. junija 2010, kot sedaj določa ta člen. Generalna skupščina ZN je sklenila, da leta 2009 pregleda izvajanje resolucije iz leta 2006, zato bi bilo pomembno, da bi Komisija predložila poročilo pravočasno pred tem pregledom.

5.11 EESO meni, da časovni okvir za začetek veljavnosti uredbe (sedmi dan po objavi v uradnem listu Evropske unije) ni dovolj, da bi lahko plovila predložila ribolovne načrte in bi jih Komisija lahko ocenila ter odobrila, zato predlaga določitev razumnega in realističnega roka, ki bo plovilom omogočal izpolnitev obveznosti, Komisiji pa izdajo dovoljenja.

5.12 Kot zadnje EESO meni, da bi morala uredba vsebovati določbo ali člen, ki bi zahteval pripravo ocene za zagotovitev, da bo ureditev ribolovnih dejavnosti jamstvo za dolgoročno trajnost staležev rib in ohranjanje prilovnih vrst. Prvo zahteva resolucija Generalne skupščine ZN, oboje pa so obveznosti v skladu s sporazumom ZN o staležih rib na odprtem morju iz leta 1995 (UN Fish Stocks Agreement for fisheries on the high seas).

V Bruslju, 29. maja 2008 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Dimitris DIMITRIADIS

(1) To so med drugim pridnene vlečne mreže, strgače, pridnene zabodne mreže, pridneni parangali, vrše in pasti. Glej Friewald, A., Fosså, J.H., Koslow, T., Roberts, J.M. 2004. Cold-water coral reefs. UNEP-WCMC, Cambridge, Združeno kraljestvo.

(2) Glej opombo 1.

(3) Resolucija Generalne skupščine ZN št. 61/105, odstavki 83–86.

(4) Resoluciji št. 59/25 (2004) in zlasti št. 61/105 (odstavki 80–95) z dne 8. decembra 2006.

(5) NAT/264 – Uredba Sveta o Evropskem skladu za ribištvo (UL C 267, 27.10.2005); NAT/280 – Uredba Sveta o vzpostavitvi finančnih ukrepov Skupnosti za izvajanje skupne ribiške politike na področju pomorskega prava (UL C 65, 17.3.2006); NAT/316 (UL C 318, 23.12.2006), NAT/333 (UL C 168, 20.7.2007), NAT/334 – Zaustavitev izgube biotske raznovrstnosti (UL C 97, 28.4.2007); NAT/364 – Uredba Sveta o vzpostavitvi okvira Skupnosti za zbiranje, upravljanje in uporabo podatkov v sektorju ribištva in podporo znanstvenemu svetovanju v zvezi s skupno ribiško politiko (UL C 10, 15.1.2008).

(6) Podatki, ki jih je zbral Španski oceanografski inštitut (tj. opazovalci inštituta), ustrezajo satelitskim podatkom iz „modrih skrinjic“ in kažejo, da več kot 95 % ribolovnih dejavnosti, ki jih izvajajo španska plovila s pridnenimi vlečnimi mrežami na odprtem morju patagonskega pasu, poteka na globini manj kot 400 metrov.

(7) Študija, ki jo je izvedel Koslow in drugi, objavljena leta 2000 v časopisu Journal of Marine Science Mednarodnega sveta za raziskovanje morja (ICES): J. A. Koslow, G.W. Boehlert, J.D.M. Gordon, R.L. Haedrich, P. Lorance and N. Parin, 2000: Continental Slope and deep-sea fisheries: implications for a fragile ecosystem (Kontinentalna strmina in globokomorski ribolov: posledice za občutljiv ekosistem).

(8) Glej uvodno izjavo 10 predloga uredbe.

(9) Glej točko 2.2 delovnega dokumenta služb Komisije.

(10) Koreja, Japonska, Kitajska, Tajvan in Urugvaj.

(11) UL L 351, 28.12.2002, str. 6.

(12) Input-output tabele o industriji konzerviranja rib v Galiciji, ki jih je objavila galicijska vlada, kažejo, da je 61 od skupaj 74 gospodarskih panog Galicije odvisnih od ribolova.