Zbirno poročilo o kakovosti pitne vode v Uniji, v katerem so obravnavana poročila držav članic za obdobje 2011–2013, pripravljena v skladu s členom 13(5) Direktive 98/83/ES

1.Uvod

Direktiva

Namen direktive o pitni vodi je zagotoviti varnost vode, namenjene za prehrano ljudi. V skladu s to direktivo pitna voda ne sme vsebovati mikroorganizmov, parazitov ali snovi, ki bi lahko ogrožale zdravje ljudi, za uresničitev te zahteve pa so v Direktivi določeni standardi za najpogostejše potencialno škodljive organizme in snovi, ki jih je mogoče najti v pitni vodi.

Poročilo

Države članice so v skladu z direktivo o pitni vodi dolžne redno spremljati kakovost pitne vode, s katero se oskrbujejo potrošniki. O rezultatih spremljanja morajo vsaka tri leta poročati Komisiji. To zbirno poročilo vsebuje povzetek o kakovosti pitne vode v državah članicah EU v obdobju 2011–2013. Z njim Komisija izpolnjuje svojo obveznost v skladu s členom 13(5) direktive o pitni vodi, da preuči poročila držav članic in vsaka tri leta objavi zbirno poročilo o kakovosti pitne vode v EU. Informacije v tem poročilu zajemajo vse države članice, razen ene: Hrvaška je bila izvzeta iz trenutne obveznosti poročanja, saj se je EU pridružila sredi leta 2013, torej blizu konca tega obdobja poročanja. To poročilo ni povezano z delovnim dokumentom služb Komisije o oceni direktive o pitni vodi v okviru programa REFIT, ki bo sprejet v drugem polletju leta 2016.

Direktiva razlikuje med velikimi in majhnimi sistemi za oskrbo z vodo. Prek velikih sistemov za oskrbo z vodo se bodisi v povprečju dobavi več kot 1 000 m³ pitne vode na dan bodisi oskrbi več kot 5 000 oseb. Minimalne zahteve glede kakovosti vode so enake za velike in majhne sisteme za oskrbo z vodo, vendar se obveznosti glede poročanja uporabljajo samo za velike sisteme. To zbirno poročilo zato povzema kakovost pitne vode v velikih sistemih za oskrbo z vodo.

Kljub temu je med zbiranjem podatkov 15 držav članic (BE, BG, CY, ES, FR, GR, HU, IE, LU, MT, PT, RO, SE, SI, SK) prostovoljno predložilo tudi informacije o majhnih območjih oskrbe z vodo (na katerih se dobavi manj kot 1 000 m³ vode na dan). Celovita ocena skladnosti majhnih sistemov za oskrbo z vodo na ravni EU se ni štela za smiselno, saj razpoložljivi podatki niso povsem reprezentativni za celotno EU, zato ta informacija ni vključena v to poročilo. Glede na podatke, ki jih je predložilo navedenih 15 držav članic, je skladnost na splošno v povprečju 98-odstotna, prav tako pa ni navedenih kakih večjih težav. Kljub temu Komisija meni, da so potrebne dodatne informacije za boljšo sliko dejanskega stanja in bo zato to nadalje preučila. V primerih, ko so države članice predložile podatke o majhnih sistemih za oskrbo z vodo, so ti povzeti na koncu informativnega pregleda za posamezno državo. Ti informativni pregledi, ki vsebujejo podrobnejše informacije za posamezne države članice, so na voljo na spletišču Generalnega direktorata Evropske komisije za okolje. Povezave do nacionalnih poročil o kakovosti pitne vode (2011–2013) na nacionalnih spletnih straneh so navedene v Prilogi I k temu poročilu.

Parametri kakovosti pitne vode

Direktiva določa standarde za najpogostejše potencialno škodljive organizme in snovi, ki so lahko v pitni vodi. Redno je treba spremljati skupno 48 bistvenih parametrov in izvajati preizkuse za določitev njihove vrednosti. V Direktivi so parametri razdeljeni v tri skupine: mikrobiološki parametri, kemijski parametri in indikatorski parametri (podrobneje so navedeni v Prilogi I k Direktivi).

Za mikrobiološka parametra Escherichia coli in enterokoki je vrednost parametra enaka nič. Z drugimi besedami, za zagotovitev kakovosti in varnosti pitne vode ta ne sme vsebovati navedenih organizmov.

Kemijski parametri so bili izbrani glede na njihov morebitni vpliv na zdravje ljudi. Kemikalije razen v primeru nesreč skoraj nikoli niso prisotne v pitni vodi v koncentracijah, ki povzročajo akutne zdravstvene učinke. Kemikalije vključujejo elemente v sledovih, kot so arzen, nikelj ali svinec, in druge snovi, kot so cianidi, policiklični aromatski ogljikovodiki ali dušikove komponente – nitrati in nitriti. Vpliv kemikalij je odvisen od ravni prekoračitve, trajanja izpostavljenosti in načina njihovega vplivanja na človeško telo. Vrednosti parametrov temeljijo večinoma na vseživljenjski izpostavljenosti in povprečnem vnosu pitne vode dva litra na osebo na dan.

Indikatorski parametri zadevajo parametre, ki so posredno povezani s kakovostjo vode: nakazujejo, da je prišlo do spremembe pri izvirski vodi, njenem čiščenju ali distribuciji. Če je ugotovljena prekoračitev v tej skupini parametrov, je treba stanje podrobneje preiskati in popraviti. Čeprav večina indikatorskih parametrov ne predstavlja neposredne nevarnosti za zdravje ljudi, lahko posredno vplivajo na kakovost vode glede videza, okusa ali vonja vode (in s tem na sprejemljivost za potrošnike) ali pa ovirajo ustrezno čiščenje, na primer povzročijo neustrezno razkuževanje zaradi prisotnosti organskih snovi.

Zahteve po spremljanju so bile nedavno posodobljene s spremembo prilog II in III k Direktivi glede na znanstveni in tehnični napredek . S to spremembo je bila uvedena prostovoljna uporaba pristopa, ki temelji na tveganju, z namenom razširitve spremljanja, zmanjšanja pogostnosti ali odstranitve parametrov na podlagi rezultatov ocene tveganja. Direktiva o spremembi je začela veljati 27. oktobra 2015, države članice pa jo morajo prenesti v nacionalno zakonodajo v roku 24 mesecev.

2.Rezultati na ravni EU

Splošne informacije

V EU se pitna voda odvzema iz različnih virov. Na splošno sta v državah članicah glavna vira podzemna in površinska voda (npr. zajezitve za pridobivanje pitne vode), ki imata približno 50- oziroma 36-odstoten delež v naši oskrbi s pitno vodo ( Slika 1 ).