[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 24.10.2007

COM(2007) 627 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Rezultati javnega posvetovanja o zeleni knjigi Komisije z naslovom „Posodabljanje delovnega prava za soočanje z izzivi 21. stoletja“ {SEC(2007) 1373}

SPOROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Rezultati javnega posvetovanja o zeleni knjigi Komisije z naslovom „Posodabljanje delovnega prava za soočanje z izzivi 21. stoletja“

1. UVOD

S sprejetjem zelene knjige z naslovom „Posodabljanje delovnega prava za soočanje z izzivi 21. stoletja“[1] je Komisija v EU začela javno razpravo o tem, kako lahko delovno pravo podpira cilj lizbonske strategije trajnostne rasti z več in boljšimi delovnimi mesti. Zelena knjiga je obravnavala vlogo, ki bi jo lahko delovno pravo in kolektivne pogodbe imeli pri napredovanju načrta „prožne varnosti“ za podporo pravičnejšemu, odzivnejšemu in socialno bolj vključujočemu trgu dela, ki prispeva k oblikovanju bolj konkurenčne Evrope. Zlasti je želela: opredeliti ključne izzive prilagajanja delovnega prava dejanskemu razvoju sveta dela; vključiti vse zainteresirane strani v odprto razpravo o tem, kako lahko delovno pravo pomaga pri spodbujanju prožnosti in varnosti; spodbuditi razpravo o tem, kako lahko prožna in zanesljiva pogodbena razmerja v povezavi s pravicami olajšajo ustvarjanje delovnih mest in pospešujejo spremembe na trgu dela; prispevati k načrtu boljše pravne ureditve.

Ni bilo pričakovano, da bo javna razprava o posodabljanju delovnega prava utrla pot do lahkega soglasja ali zagotovila podlago za načrt zakonodajnega ukrepanja. Različna mnenja, ki so bila izražena med posvetovanjem, otežujejo opredelitev najpomembnejših skupnih točk za soglasje, kljub temu pa potrjujejo vsebinsko in časovno primernost razprave, ki je bila skupna mnogim državam članicam, a je raven Skupnosti morala še doseči.

Raven in kakovost razprave, ki je sledila objavi zelene knjige, sta zadovoljili cilje Komisije. Komisija je od vseh zainteresiranih strani − nacionalnih in regionalnih vlad, nacionalnih parlamentov, socialnih partnerjev na ravni EU in nacionalni ravni, nevladnih organizacij, posameznih podjetij, akademikov, pravnih strokovnjakov in posameznikov − prejela več kot 450 odgovorov. Ti večinoma odražajo globoko zavedanje o izzivih nastajajočega evropskega trga dela, ki se pojavljajo zaradi večje mobilnosti delovne sile in nadnacionalnega delovanja podjetij. Razprava je bila tudi v središču pozornosti javnosti in medijev, saj se je veliko vlad na nacionalni ravni posvetovalo s socialnimi partnerji, javnimi organi in neodvisnimi strokovnjaki. Zlasti je bila dobrodošla razprava v več sektorskih odborih EU, kjer poteka socialni dialog, rezultat pa je bil sprejetje več skupnih stališč predstavnikov delodajalcev in sindikatov[2].

V tej razpravi so dejavno sodelovale tudi institucije EU. Ministri EU za zaposlovanje in socialne zadeve so imeli predhodno razpravo o zeleni knjigi na seji Sveta EPSCO 1. decembra 2006 v Bruslju. Razpravo so nadaljevali 18. januarja 2007 v Berlinu na seji, ki jo je gostilo nemško predsedstvo. Sklepi, ki jih je predložilo predsedstvo, so podprli koncept „prožne varnosti“ kot uporabne metode, a so poudarili pomen običajne pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas s polnim delovnim časom kot temelja delovnih razmerij v EU ob omogočanju drugih prožnejših oblik za zadovoljevanje posebnih potreb in reševanje posamičnih situacij[3].

Evropski parlament je 11. julija 2007[4] sprejel resolucijo, ki daje z opredelitvijo razsežnosti Skupnosti glede zastavljenih vprašanj o delovni zakonodaji pozitiven odgovor na zeleno knjigo. Resolucija EP je bila sprejeta z veliko večino[5], ki je odražala izredno soglasje v zvezi s poročilom, o katerem je v vseh fazah postopka tekla burna razprava.

Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) je sprejel mnenje o zeleni knjigi[6], v katerem je izrazil nestrinjanje z izbiro trenutka in metodo posvetovanja ter nekaterimi vidiki podporne analize.

Prožne in zanesljive pogodbene ureditve v okviru sodobnega delovnega prava so ob strategijah vseživljenjskega učenja, aktivnih politikah trga dela in sodobnih sistemih socialne varnosti eden od štirih ključnih elementov politike celostnega pristopa prožne varnosti, kakor je zapisano v sporočilu Komisije[7] z naslovom „Oblikovanje skupnih načel prožne varnosti: nova in boljša delovna mesta v povezavi s prožnostjo in varnostjo“ , ki je bilo sprejeto 27. junija 2007.

Namen tega sporočila je povzeti rezultate javnega posvetovanja, ki se je začelo na podlagi zelene knjige, in opredeliti ključna vprašanja politike, ki se pojavljajo. Ob predstavitvi nepristranskega povzetka mnenj sodelujočih Komisija ne zavzema nobenega stališča v zvezi s posamičnimi komentarji ali točnostjo podatkov. Priložen je delovni dokument služb Komisije, v katerem je na voljo podrobnejši pregled odgovorov. To sporočilo je bilo skupaj z objavo vseh prejetih odgovorov med posvetovanjem[8] pripravljeno zaradi potrebe po zagotovitvi kar največje preglednosti. Z njim se konča postopek javnega posvetovanja o posodobitvi delovnega prava.

2. OZADJE POLITIKE IN ANALITIčNI OKVIR, KI JE BIL PODLAGA ZELENI KNJIGI

Izvedba javnega posvetovanja

Nekateri socialni partnerji, zlasti sindikati, so menili, da bi moralo biti posvetovanje izvedeno kot uradno posvetovanje socialnih partnerjev EU na podlagi člena 138 Pogodbe ES. Odprto posvetovanje o delovnem pravu z zeleno knjigo so šteli kot zmanjševanje pomena socialnega dialoga in njihove ključne vloge kot predstavnikov delodajalcev in delavcev. Zadržke glede izbire Komisije, da uporabi javno posvetovanje, sta izrazila tudi EP in EESO. Vendar pa je velika večina držav članic in socialnih nevladnih organizacij odprtost posvetovalnega postopka sprejela pozitivno.

Analitični okvir, ki je bil predlagan v zeleni knjigi

Več držav članic, sindikati, socialne nevladne organizacije in akademiki menijo, da je treba reformo delovnega prava od vsega začetka obravnavati v okviru temeljnih pravic, zlasti Listine Evropske unije o temeljnih pravicah[9]. Po njihovem mnenju bi takšen okvir Komisiji zagotovil podlago za odločnejše uveljavljanje svoje pravice do pobude v korist „socialne Evrope“. Nekateri sindikati, socialne nevladne organizacije in akademiki so se spraševali o osredotočenju zelene knjige na prispevek, ki bi ga lahko delovno pravo kot element politike zaposlovanja in socialne politike zagotovil h gospodarski rasti in konkurenčnosti. Vendar so delodajalci in več držav članic poudarili pomembnost ustreznega okvira delovnega prava za pospeševanje ustvarjanja delovnih mest, rasti in konkurenčnosti.

Sindikati, več držav članic in akademiki so opozorili, naj se običajna pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas ne razume kot zastarela ali kot ovira pri ustvarjanju delovnih mest. Po njihovem mnenju se zdi, da zelena knjiga izraža naklonjenost večji raznolikosti pogodb in sprejetju šibkejše zakonodaje na področju zaposlovanja. Veliko sodelujočih, vključno z EP, EESO in državami članicami, je poudarilo trdnost in varnost, ki ju zagotavlja običajna pogodba o zaposlitvi. Nasprotno pa so delodajalci in nekatere države članice menili, da prožne pogodbe o zaposlitvi niso bile predstavljene v dovolj dobri luči. Glede uporabe koncepta „vključenih“ in „izključenih“ delavcev na segmentiranih trgih dela ni bilo strinjanja. Po mnenju delodajalcev so brezposelni edini pravi „izključeni“, „vključeni“ pa so vsi zakonito zaposleni. Sindikati menijo, da se lahko razkorak med „vključenimi“ in „izključenimi“ odpravi le z boljšo zaščito priložnostnih delavcev.

Vsebinski obseg zelene knjige

Nekatere države članice, sindikati in večina akademikov bi bili bolj naklonjeni širši zeleni knjigi, ki bi namesto osredotočanja na posamična delovna razmerja združevala kolektivne vidike delovnega prava. Po njihovem mnenju bi lahko le takšen pristop predstavil zapleteno medsebojno vplivanje med splošnim ureditvenim okvirom v posameznih državah in vlogo kolektivnih pogajanj pri urejanju sveta dela. EP in EESO sta poudarila, da je treba posodobitev delovnega prava obravnavati v okviru širšega pristopa, ki temelji na prožni varnosti. Komisija je v svojem sporočilu o prožni varnosti podprla potrebo po celoviti strategiji, ki lahko izboljša obenem prožnost in varnost na trgu dela.

Veliko podjetij je spomnilo na omejene pristojnosti EU in pozvalo, da se reforma delovnega prava izvaja izključno v nacionalnem okviru.

Socialne nevladne organizacije so se osredotočile na vlogo delovnega prava pri zagotavljanju pravičnih in primernih osebnih prejemkov, zlasti preko minimalne plače. Po njihovem mnenju bi moralo delovno pravo v povezavi s sistemi socialne zaščite prispevati k boju proti revščini in v izogib poglabljanju segmentacije trga dela biti vsevključujoče po svojem osebnem področju uporabe. Namen reform bi moral biti izboljšanje pravic priložnostno zaposlenih, ne da bi se zmanjšale obstoječe pravice.

Subsidiarnost

Večina držav članic, EP in EESO, nacionalni parlamenti ter socialni partnerji EU so spomnili na delitev pristojnosti med EU in državami članicami. Razvoj delovnega prava v EU se na splošno šteje za pristojnost držav članic in socialnih partnerjev, vloga zakonodaje Skupnosti pa je dopolnjevanje ukrepov držav članic. Nekateri udeleženci poudarjajo pomen minimalnih standardov, ki upoštevajo različne nacionalne prakse in potrebo po ohranitvi konkurenčnosti gospodarstva Skupnosti.

Načrti nacionalnih reform so po mnenju držav članic, nacionalnih parlamentov in delodajalcev odločilnega pomena. Tako je bila bolj strukturirana izmenjava izkušenj glede posameznih sprememb delovnega prava in pogodbenih ureditev dobro sprejeta. Nekatera nacionalna združenja delodajalcev so pozvala k nujnemu ukrepanju na nacionalni ravni, da se ublažijo predpisi o posamičnih in kolektivnih odpustih in omogoči večja uporaba novih oblik pogodb (t.j. novih možnosti v primerjavi z običajnimi pogodbami o zaposlitvi za nedoločen čas s polnim delovnim časom). Vendar pa niso čutila potrebe po nadaljnjih zakonodajnih pobudah na ravni Skupnosti na tem področju.

Ukrepanje na ravni EU v zvezi s ključnimi vprašanji pravic na področju zaposlovanja po mnenju sindikatov, akademikov in več drugih držav članic ne bi smelo biti omejeno na odprto metodo usklajevanja (OMU). Sindikati so poudarili, da nastajajočih trgov dela ni več mogoče upravljati z zanašanjem na nacionalna pravila na socialnem področju, saj se notranjemu trgu in pravilom kompetence priznava prednost pred nacionalnimi določbami na področju socialne politike.

Program za boljšo pravno ureditev

EP je izpostavil ogromen vpliv, ki ga ima delovno pravo na delovanje podjetij in na to, kako so njihove odločitve za ustvarjanje več in boljših delovnih mest odvisne od trdnih, jasnih in smiselnih predpisov. Več držav članic vidi reformo svojih delovnih zakonikov ali kodifikacijo razdrobljene zakonodaje kot priložnost, da zmanjša administrativno breme, ne da bi ogrozila temeljne cilje. Razvoj OMU se razume tudi kot sredstvo spodbujanja boljše ureditve na področju delovnega prava.

Več držav članic je priznalo pomembnost delovnopravne reforme vrste ukrepov, povezanih s programom boljše pravne ureditve, na primer posvetovanj z zainteresiranimi stranmi, ocen učinka, ocenjevanja drugih možnosti poleg ureditve, poenostavitve in razjasnitve zakonov, kampanj ozaveščanja v zvezi s pravom na področju zaposlovanja itd. Čeprav se države članice na splošno strinjajo, da se morajo predpisi za zaščito zaposlenih načeloma uporabljati enako v velikih korporacijah in malih podjetjih, jih večina meni, da je v posebnih primerih ukrepe mogoče prikrojiti posebnim okoliščinam MSP.

3. TEME ZA POSVETOVANJE

Prožen in vključujoč trg dela

Države članice so menile, da se bodo sredstva za doseganje ravnotežja med varnostjo in prožnostjo, raven, na kateri se lahko to ravnotežje vzpostavi, in njegova natančna oblika med državami članicami verjetno razlikovali in se bodo sčasoma spreminjali. Vendar so pozdravile bolj poglobljeno izmenjavo izkušenj, ki vključuje zlasti socialne partnerje, z namenom boljšega razumevanja skupnih izzivov, ki vplivajo na ureditev pogodbenih razmerij.

Socialne nevladne organizacije so poudarile potrebo po boljšem usklajevanju delovnega prava in politik zaposlovanja na eni strani ter sistemov socialne zaščite na drugi. Socialna zaščita in minimalni osebni prejemki državljanom omogočajo izbiro med zaposlitvijo, usposabljanjem in socialno pomembnimi dejavnostmi. Obdobja porodniškega, očetovskega in starševskega dopusta, prekinitve poklicne poti in zaposlitev s krajšim delovnim časom (zlasti zaradi negovanja odvisnih oseb) je treba upoštevati pri izračunu pokojnine in zavarovalnih pravic.

Lažji prehod med zaposlitvami

Delodajalci so poudarili vpliv, ki bi ga blažje pravo na področju varnosti zaposlitve lahko imelo na stopnjo zaposlenosti in zaposlitvene možnosti ranljivih skupin. Po njihovem mnenju bi se načrt reforme delovnega prava moral osredotočiti bolj na to, da bi ljudje pridobivali spretnosti, potrebne za prilagajanje v njihovem celotnem delovnem življenju, kot pa na varovanje posamičnih delovnih mest. Sindikati so zavrnili predvidevanja, da bi prožnejše pravo na področju varnosti zaposlitve olajšalo prehajanje med zaposlitvami.

Sindikati in pravni strokovnjaki so pozvali k razvoju novih predpisov za pospešitev prehoda s pogodb za določen čas in s skrajšanim delovnim časom na zaposlitev za poln delovni čas. Zavzeli so se za ukrepe spodbujanja mobilnosti delavcev, ki bi delavcem omogočili, da v primeru spremembe zaposlitve svoje pravice prenašajo naprej. Med delodajalci je UEAPME[10] pozval k preiskavi na nacionalni ravni o tem, kako bi lahko prenosnost pravic socialne zaščite olajšala prehajanje med zaposlitvijo in samozaposlitvijo.

Nekatere države članice in socialni partnerji so menili, da bi delovno pravo in kolektivne pogodbe lahko prispevali k pospeševanju dostopa do usposabljanja in lajšanju prehoda med različnimi oblikami pogodb za mobilnost navzgor v času delovnega življenja. Združenje BusinessEurope[11] pa je izrazilo dvom glede zakonodaje kot primernega instrumenta vplivanja na pristop k učenju. Po njegovem mnenju je izvajanje „pravice do usposabljanja“ v državah članicah imelo le majhen vpliv pri delavcih, ki usposabljanje najbolj potrebujejo – pri najnižje kvalificiranih. Nekateri socialni partnerji so poudarili svoje izkušnje pri pogajanjih o kolektivnih pogodbah za olajšanje dostopa do usposabljanja, boljše usposabljanje na delovnem mestu in lažji prehod iz izobraževanja in vajeništva v zaposlitev. Zlasti socialne nevladne organizacije so poudarile prispevek, ki bi ga delovno pravo moralo imeti pri zagotavljanju enakega dostopa do usposabljanja in vseživljenjskega učenja za vse.

Negotovost glede opredelitve delovnega razmerja

Večina držav članic se je pridružila mnenju EP, da je opredeljevanje pojmov delavcev in samozaposlenih v okviru prava Skupnosti zapleteno. Priznali so, da se je to še bolj zapletlo zaradi čezmejnega opravljanja storitev. Večina držav članic se želi pri reševanju teh problemov opreti na nacionalno pravo in dobro preskušene pravne postopke. Tako kot mnogi socialni partnerji so naklonjene stališču, da mora opredelitev delavca na podlagi večine direktiv delovnega prava ostati v pristojnosti držav članic. Medtem ko so delodajalci na ravni EU in nacionalni ravni na splošno zavrnili potrebo po bolj usklajenih nacionalnih opredelitvah, so socialni partnerji na področjih storitev, zabave, medijev in maloprodajnih storitev menili, da bi se za lažje razumevanje zaposlitvenega statusa zadevnih oseb opredelitve, ki se uporabljajo v različnih državah članicah za določanje statusa tako imenovanih samostojnih, priložnostnih ali neodvisnih delavcev , lahko zbrale in pojasnile.

EP je dal pobudo za uskladitev nacionalnih opredelitev statusa delavcev z namenom skladnejšega in bolj učinkovitega izvajanja zakonodaje Skupnosti. Države članice je pozval, naj spodbujajo izvajanje Priporočila ILO o delovnih razmerjih iz leta 2006[12]. Nekatere države članice so tudi predlagale, naj se priporočilo uporabi kot podlaga za razpravo med državami članicami in socialnimi partnerji o tem, kako na evropski ravni bolje pristopiti k pojavu prikritih delovnih razmerij.

Večina držav članic in socialnih partnerjev nasprotuje uvedbi, poleg zaposlenih in neodvisnih samozaposlenih delavcev, kakršne koli nove vmesne kategorije, kot je tako imenovani „ekonomsko odvisni delavec“. Celo države članice, kjer omenjeni koncept v nacionalnem pravu že obstaja, kot na primer v Italiji, so imele zadržke glede tega, ali je mogoče določiti nedvoumno opredelitev na evropski ravni. Vendar združenje BusinessEurope priznava, da se lahko pridobi nekaj dodane vrednosti z izmenjavo izkušenj v zvezi z vplivi takih ukrepov, tako da se lahko države članice učijo ena od druge. Sindikati dajejo prednost preusmeritvi področja uporabe delovnega prava preko nacionalnih reform z namenom širitve zaščite, povezane z običajno pogodbo o zaposlitvi, na vse delavce.

ETUC[13] skupaj s socialnimi partnerji na ravni EU poziva institucije EU, da razvijejo podporni pravni okvir na ravni EU, ki bi ga sestavljala „pravila igre“ EU in določeni minimalni standardi EU, da se ob zagotavljanju spoštovanja nacionalnih socialnih politik in industrijskih odnosov vzpostavi „okvir temeljnih pravic“. Socialne nevladne organizacije podpirajo tudi idejo o skupnih pravicah, povezanih z dogovorjeno opredelitvijo „delavca“ v okviru prava Skupnosti, da se podpre načelo prostega gibanja delavcev.

Tristranska razmerja

Države članice in socialni partnerji so ponovno poudarili svoja uveljavljena stališča glede prednosti predlagane direktive za delo agencij za začasno delo. Več držav članic je pozvalo, naj postane njeno sprejetje prednostna naloga reforme delovnega prava. Sindikati so pozvali, naj se predlagana direktiva sprejme kot dopolnilo k direktivi o napotitvi delavcev in direktivi o storitvah. Organizacije delodajalcev pa so menile, da je treba status začasnih delavcev dovolj dobro opredeliti v nacionalnem pravu.

EP je izpostavil potrebo po ureditvi solidarnostnega jamstva krovnih podjetij za odpravljanje zlorab pri pogodbah s podizvajalci in oddajanju del, da se zagotovijo enake možnosti za podjetja na preglednem in konkurenčnem trgu. Nekatere države članice dajejo prednost tudi vzpostavljanju načela subsidiarne odgovornosti, da se zagotovi skladnost s pravicami iz zaposlitve po vsej EU. Druge države članice pa so zadovoljne z določbami o sekundarni odgovornosti za pogodbena razmerja s podizvajalci v njihovem nacionalnem delovnem pravu.

ETUC in njegovi sektorski člani so menili, da mora biti pobuda Skupnosti v obliki instrumenta, ki bi urejal „verižno odgovornost“ uporabniških podjetij ter posrednikov v primeru dela preko agencij za začasno zaposlovanje in pogodb s podizvajalci. Organizacije delodajalcev so izrazile dvom, ali se bo predlog vzpostavitve načela subsidiarne odgovornosti izkazal kot učinkovit. Bolje bi bilo, če bi se uporabniška podjetja lahko zanesla na dejstvo, da morajo podizvajalci izpolniti svoje obveznosti v zvezi z delovnim pravom.

Organizacija delovnega časa

EP je pozval k ureditvi delovnega časa, ki bo dovolj prilagodljiva, da se zadovoljijo potrebe delodajalcev in zaposlenih ter da se ljudem omogoči boljše ravnovesje med delom in družinskim življenjem, tako da se zaščiti konkurenčnost in izboljša stanje na področju zaposlovanja. Več držav članic je ugotovilo, da je sprememba direktive o delovnem času ključna prednostna naloga na ravni EU.

ETUC in njegovi člani so spomnili na stališča, ki so jih zavzeli že od prve in druge faze posvetovanja s socialnimi partnerji EU v zvezi s spremembo direktive o delovnem času iz leta 2004. Želijo nedvoumno priznanje neaktivnega časa na poziv kot delovnega časa brez izjem. Združenje BusinessEurope in večina njegovih članov menita, da je bila v svoji prvotni obliki ureditev EU na tem področju zgrešena. Delodajalci pa pozivajo k sprejetju predlogov o spremembi direktive o delovnem času, da se rešijo problemi, ki jih je zdravstvu in zasebnemu gospodarstvu povzročila sodba Evropskega sodišča v primeru Simap/Jaeger. Želijo, da se možnost izjem ohrani kot način zagotavljanja večje prožnosti trga dela.

Uveljavljanje pravic na področju zaposlovanja in boj proti neprijavljenemu delu

EP je poudaril, da je delovna zakonodaja učinkovita, pravična in močna le, če jo izvajajo vse države članice, se uporablja enako za vse udeležence ter se redno in učinkovito izvršuje. Boljše sodelovanje na ravni EU ter boljša izmenjava informacij in dobrih praks sta imela splošno podporo. Države članice so glede na nadnacionalne vidike problema podprle ukrepe na ravni EU za boj proti neprijavljenemu delu. Vendar pa zagovarjajo različne vrste ukrepov, od deklarativnih instrumentov, kot so resolucije Sveta, do izmenjave dobre prakse ter večstranskih in dvostranskih oblik upravnega sodelovanja.

Nekatere države članice so predlagale vzpostavitev povezav sodelovanja med ustreznimi agencijami na ravni EU (npr. inšpektorati za delo, davčnimi uradi, organi socialne varnosti). Socialni partnerji imajo mešane poglede, ki odražajo njihovo sektorsko različnost in razlike med načini dela njihovih organizacij, ko organom pomagajo pri uveljavljanju pravic na področju zaposlovanja in boju proti neprijavljenemu delu. ETUC in nekatera sektorska združenja EU so pozvali k vzpostavitvi stalne evropske usklajevalne strukture za zagotavljanje izvrševanja zakonodaje Skupnosti, delodajalci pa menijo, da je to predvsem zadeva v pristojnosti nacionalnih organov. Delodajalci so izpostavili tudi pobude v okviru programov EU za tehnično pomoč pri gradnji zmogljivosti organizacij socialnih partnerjev v novih državah članicah.

4. NASLEDNJI KORAKI

Komisija ugotavlja, da je javno posvetovanje doseglo svoj namen ustvarjanja razprave na ravni EU in nacionalni ravni o potrebi po izboljšanju delovnega prava za soočanje z izzivi 21. stoletja. Odgovori zagotavljajo uporabne informacije o trenutnem dogajanju na področju sistemov delovnega prava in industrijskih odnosov v državah članicah − veliko jih ustreza temam, ki jih je obravnavala zelena knjiga.

Razprava je pokazala, kako pomembno orodje je delovno pravo, ne le pri upravljanju delovne sile, temveč tudi pri zagotavljanju občutka varnosti delavcem in državljanom v svetu hitrih sprememb in velike mobilnosti kapitala in tehnologije. Razprava je tudi pokazala, da so reforme delovnega prava, socialna varnost in sistemi usposabljanja tesno prepleteni. Z zeleno knjigo o delovnem pravu in sporočilom o prožni varnosti je Komisija začela z odprto razpravo o zadevah ključnega pomena za prihodnost trgov dela in socialne kohezije v Evropi. Glavne zainteresirane strani so sporočilo razumele, ne glede na njihove poglede na smer reforme. Komisija si bo z državami članicami prizadevala za oblikovanje skupnih načel prožne varnosti, ki bodo sprejeta na zasedanju Evropskega sveta decembra 2007[14]. Komisija bo spremljala tudi skupno analizo socialnih partnerjev o ključnih izzivih evropskega trga dela[15], da se pripravi načrt za nadaljnjo izboljšavo celostnega pristopa k izvajanju načel, ki temeljijo na prožni varnosti. Socialne partnerje spodbuja, da se vključijo v pogajanja, zlasti o vseživljenjskem učenju.

Komisija bo v skladu s tem leta 2008 storila potrebne korake za spremljanje vprašanj, zastavljenih v tem sporočilu, v širšem okviru prožne varnosti. Kljub različnim pogledom na obseg in naravo ukrepanja EU je bilo s posvetovanjem ugotovljeno, da obstaja potreba po boljšem sodelovanju, večji jasnosti ali le več in boljših informacijah ter analizi na nekaj področjih, kot so:

- preprečevanje in boj proti neprijavljenemu delu, zlasti ko gre za čezmejno delo[16];

- pospeševanje, razvoj ter izvajanje usposabljanja in vseživljenjskega učenja za zagotovitev večje varnosti zaposlitve skozi vse življenje;

- medsebojno vplivanje med delovnim pravom in predpisi socialne zaščite v podporo učinkovitemu prehajanju med zaposlitvami in trajnostnim sistemom socialne zaščite;

- razjasnitev narave delovnega razmerja zaradi boljšega razumevanja in lažjega sodelovanja po vsej EU;

- razjasnitev pravic in obveznosti strani, vključenih v verige pogodb s podizvajalci, da se delavcem ne onemogoči učinkovita uporaba njihovih pravic.

[1] COM(2006) 708, 22.11.2006.

[2] Na primer v avdiovizualnem sektorju, sektorju uprizoritvenih umetnosti ter sektorjih zaposlitve na regionalni in občinski ravni.

[3] Sklepi predsedstva, neformalno srečanje ministrov za zaposlovanje in socialne zadeve, Berlin, 19.1.2007.

[4] P6_TA-PROV (2007) 0339.

[5] 479 glasov za, 61 proti in 54 vzdržanih glasov.

[6] CESE 398/2007 z dne 30. maja 2007. Sprejeto z večino glasov (140 za, 82 proti in 4 vzdržani glasovi). Mnenju EESO je bilo priloženo nasprotno mnenje (ki so ga predložili predstavniki I. skupine).

[7] COM(2007) 359, 27.6.2007.

[8] Odgovori so objavljeni na spletni strani: http://ec.europa.eu/employment_social/labour_law/green_paper_responses_en.htm. Glej tudi popolni seznam odgovorov v prilogi k dokumentu SEC služb Komisije.

[9] Kot so to v Nici 7. decembra 2000 razglasili predsedniki Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije.

[10] Evropsko združenje obrti, malih in srednje velikih podjetij (European Association of Craft, Small and Medium-sized Enterprises).

[11] Združenje evropskih industrijskih in delodajalskih konfederacij (Confederation of European Business).

[12] Priporočilo ILO št. 198 o delovnih razmerjih je bilo sprejeto na 95. seji mednarodne konference o delu junija 2006.

[13] Evropska konfederacija sindikatov.

[14] Pričakuje se, da bo Svet EPSCO sklepe o prožni varnosti sprejel 5. decembra 2007. Svet ECOFIN je sklepe o prožni varnosti sprejel že 9. oktobra 2007.

[15] Predstavljen na neformalnem tristranskem socialnem vrhu 18. oktobra 2007.

[16] Glej sporočilo Komisije o krepitvi boja proti neprijavljenemu delu, COM(2007) xxx z dne 24.10.2007.