SL Uradni list Evropske unije C 105/1

MNENJE EVROPSKE CENTRALNE BANKE

z dne 25. januarja 2012

o predlogu direktive o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih družb ter o predlogu uredbe o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja

(CON/2012/5)

2012/C 105/01

Uvod in pravna podlaga

Evropska centralna banka (ECB) je dne 20. septembra 2011 prejela zahtevo Sveta Evropske unije za mnenje o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih družb ter spremembi Direktive 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu (1) (v nadaljnjem besedilu: predlagana direktiva). ECB je dne 30. novembra 2011 prejela zahtevo Sveta za mnenje o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja (2) (v nadaljnjem besedilu: predlagana uredba).

Pristojnost ECB, da poda mnenje o predlagani direktivi in predlagani uredbi, izhaja iz členov 127(4) in 282(5) Pogodbe o delovanju Evropske unije, saj predlagana direktiva in predlagana uredba vsebujeta določbe, ki vplivajo na temeljne naloge Evropskega sistema centralnih bank (ESCB), tj. opredelitev in izvajanje denarne politike Unije, podpiranje nemotenega delovanja plačilnih sistemov ter prispevanje k nemotenemu vodenju politik pristojnih organov glede bonitetnega nadzora kreditnih institucij in stabilnosti finančnega sistema. ECB je zaradi učinkovitosti in jasnosti sklenila izdati eno mnenje o teh dveh zakonodajnih predlogih. V skladu s prvim stavkom člena 17.5 Poslovnika Evropske centralne banke je to mnenje sprejel Svet ECB.

Splošne pripombe

1. Cilji predlagane uredbe in predlagane direktive

Evropska komisija je dne 20. julija 2011 sprejela predlagano direktivo in predlagano uredbo, ki naj bi nadomestili direktivi 2006/48/ES (3) in 2006/49/ES (4). Predloga pomenita pomemben korak h krepitvi ureditve sektorja bank in investicijskih podjetij ter vzpostavitvi zanesljivejšega in varnejšega finančnega sistema v Uniji. ECB pozdravlja trdno zavezo Unije, da bo uvedla mednarodne standarde in sporazume s področja finančne ureditve, pri tem pa, kjer je ustrezno, upoštevala posebne značilnosti pravnega in finančnega sistema Unije. ECB močno podpira pravočasno in učinkovito uvedbo baselskih standardov za kapital in likvidnost (5). V tej zvezi ECB izpostavlja vodilno vlogo, ki jo je prevzela Komisija pri izpolnjevanju zaveze držav skupine G-20, da bodo »te standarde sprejele in v celoti uvedle v dogovorjenem časovnem okviru, ki je skladen z okrevanjem gospodarstva in finančno stabilnostjo« (6), s tem, ko je med prvimi predlagala uvedbo okvira Basel III (7) ter sporazumov skupine guvernerjev in vodij nadzornih organov (GHOS) (8) v zakonodajo Unije. Predlagani ukrepi bodo bistveno povečali sistemsko odpornost, prispevali k nemotenemu delovanju finančnega sistema ter zagotovili stabilen in vzdržen okvir za opravljanje finančnih storitev v Uniji.

2. Reforma bančne zakonodaje Unije

ECB pozdravlja inovativen pristop Komisije, zlasti pri predlagani uredbi, ki vključuje večino tehničnih prilog k direktivama 2006/48/ES in 2006/49/ES ter omejuje možnosti in diskrecijske pravice držav članic. Predlagani okvir bo povečal pravno varnost, pri tem pa zmanjšal tveganje podvajanja na ravni držav članic. V finančni krizi se je pokazala tudi potreba po hitrem in učinkovitem ukrepanju. Pri pripravi bančne zakonodaje Unije je pomembno zagotoviti primerno raven prilagodljivosti. Kar zadeva bodoče preglede predlagane uredbe in kakor je bilo že izpostavljeno v predhodnih mnenjih (9), ECB priporoča, da se zagotovi, da bodo predmet rednega zakonodajnega postopka samo okvirna načela predlagane uredbe, ki odražajo osnovne politične odločitve in vsebinska vprašanja. Tehnična pravila, vključno s tistimi v predlagani uredbi, je treba sprejeti v obliki delegiranih ali izvedbenih aktov v skladu s členoma 290 in 291 Pogodbe, ki se bodo tako razvili v osrednjo celoto pravil, ki se uporabljajo za finančne institucije v Uniji.

3. Enotni evropski pravilnik v finančnem sektorju

3.1 Kakor je navedeno v predhodnih mnenjih (10), ECB močno podpira pripravo enotnega evropskega pravilnika za vse finančne institucije (11), saj bo spodbujal nemoteno delovanje enotnega trga v Uniji in omogočal večjo finančno integracijo v Evropi. Enotni evropski pravilnik zagotavlja, da finančne institucije, ki opravljajo finančne storitve na enotnem trgu, izpolnjujejo en niz bonitetnih pravil. S tem se zmanjšujejo možnosti za regulativno arbitražo in izkrivljanje konkurence. Poleg tega se z usklajenimi pravili izboljšuje preglednost ter zmanjšujejo stroški urejanja in izpolnjevanja pravil.

3.2 Enotni evropski pravilnik zahteva: (a) jasno in ustrezno identifikacijo zadevnih področij za delegirane in izvedbene akte; (b) primerno vključenost evropskih nadzornih organov (ESA), da se izkoristi strokovno znanje organov pri pripravi osnutkov tehničnih standardov; (c) dosleden in usklajen pristop v vseh finančnih sektorjih; (d) skladna merila za sprejemanje delegiranih ali izvedbenih aktov v vsej finančni zakonodaji Unije, pri čemer ESA predhodno pripravijo osnutke regulativnih ali izvedbenih tehničnih standardov ali ne (12). V bančnem sektorju se bo s tem, ko bo Evropski bančni organ (EBA) sistematično vključen v sprejemanje izvedbene zakonodaje Unije, ker bo pripravljal osnutke tehničnih standardov, zlasti kadar je potrebna predhodna tehnična analiza, zagotovil prilagodljiv regulativni okvir na ravni Unije, ki bo učinkovito podprl enotni trg finančnih storitev v Uniji.

4. Svetovalna vloga ECB glede osnutkov delegiranih in izvedbenih aktov

4.1 Glede na pomembnost delegiranih in izvedbenih aktov kot bistvenega elementa enotnega evropskega pravilnika ima ECB naslednje pripombe v zvezi z izvrševanjem svoje svetovalne vloge po členih 127(4) in 282(5) Pogodbe.

4.2 Osnutki delegiranih in izvedbenih aktov Komisije štejejo za »predlagane akte Unije« oziroma »osnutke aktov Unije« v smislu členov 127(4) in 282(5) Pogodbe. Tako delegirani kot izvedbeni akti pomenijo pravne akte Unije. Kar je pomembno, večina jezikovnih različic člena 282(5) Pogodbe se sklicuje na »osnutke« pravnih aktov Unije, glede katerih se je treba posvetovati z ECB (13). Zato se obseg dolžnosti posvetovanja z ECB ne more omejiti samo na tiste osnutke aktov, ki temeljijo na predlogu Komisije.

4.3 Sodišče je v zadevi C-11/00 (14) pojasnilo, da je obveznost posvetovanja z ECB namenjena »predvsem zagotovitvi, da avtor tak akt sprejme šele, ko je mnenje izrazil organ, ki je zaradi posebnih pooblastil, ki jih izvaja v Skupnostnem okviru na zadevnem področju, in zaradi svoje visoke ravni strokovnosti še posebej primeren za koristno prispevanje k predvidenemu postopku sprejetja«.

4.4 Glede na navedeno bi se bilo za pridobitev vseh prednosti izvrševanja svetovalne vloge ECB treba z ECB pravočasno posvetovati glede vseh osnutkov aktov Unije, vključno z osnutki delegiranih in izvedbenih aktov, ki spadajo na področja iz pristojnosti ECB. Poleg tega bo ECB ob upoštevanju pomembnosti osnutkov tehničnih standardov kot dela razvoja zakonodaje Unije o finančnih storitvah svojo svetovalno vlogo v zadevah iz svoje pristojnosti izvrševala ob največjem možnem upoštevanju časovnega okvira za sprejetje teh aktov in potrebe po zagotovitvi nemotenega sprejetja izvedbene zakonodaje.

Posamezne pripombe

5. Makrobonitetni nadzor in obseg uporabe strožjih pravil

5.1 Predlagana uredba določa bonitetne standarde, ki se bodo neposredno uporabljali v vsej Uniji. Kakor je navedeno zgoraj, ECB močno podpira pristop Komisije, ki dejansko vzpostavlja enotni evropski pravilnik za finančne institucije. Poleg tega ECB v celoti podpira cilj, da se posamezne izpostavljenosti tveganjem, ki med drugim zadevajo določene sektorje, regije ali države članice, obravnavajo z delegiranimi akti, ki dajejo Komisiji pooblastilo za uvedbo strožjih bonitetnih zahtev, kadar je to potrebno za obravnavo sprememb intenzivnosti mikrobonitetnih in makrobonitetnih tveganj, ki so posledica razvoja trga (15). Ne glede na to bi morala vsebina delegiranih aktov, ki jih lahko sprejme Komisija, zajemati tako bonitetne zahteve glede velikih izpostavljenosti in zahteve po razkritju kot tudi zahteve glede finančnega vzvoda in likvidnosti, ko bodo zahteve glede finančnega vzvoda in likvidnosti dejansko postale del regulativnega okvira Unije. Vendar pa ECB izpostavlja, da bo obdobje šestih mesecev ali manj, ko se lahko uporabljajo strožje zahteve za obravnavo teh tveganj, v mnogih primerih prekratko in bi bilo potrebno veliko daljše obdobje, npr. dve leti ali več, da bi zahteve učinkovale in dosegle želeni cilj (16).

5.2 ECB tudi šteje za pomembno, da predlagana uredba državam članicam omogoča uporabo strožjih bonitetnih zahtev, kadar nastanejo sistemska tveganja za finančno stabilnost. Potrebo po takšni ureditvi utemeljuje med drugim dejstvo, da gospodarski in finančni cikli niso popolnoma usklajeni v vseh državah članicah, in da se države članice lahko soočajo z različnimi oblikami sistemskega tveganja. Poleg tega so med državami članicami tudi velike razlike v strukturnih značilnostih finančnih sektorjev. Zato bi organi z makrobonitetnimi pristojnostmi morda morali pri določenih instrumentih politike, ki jih vsebuje predlagana uredba, zaostriti kvantitativne stopnje in omejitve, da bi bonitetne zahteve bolje prilagodili svojim posebnim cikličnim razmeram in učinkovito obravnavali s tem povezana sistemska tveganja (17).

5.3 V povezavi z navedenim nekatere določbe predlagane ureditve omogočajo nekaj prilagoditev bonitetnih zahtev na nacionalni ravni. Prva je uvedba okvira za proticiklične kapitalske rezerve (18). Druga je predlagana razširitev obsega postopka nadzorniškega pregleda, ki nacionalnim organom omogoča uporabo strožjih ukrepov za posamezne institucije (19). Vendar pa ECB ugotavlja, da predlagana razširitev vsebuje predvsem mikrobonitetno orodje, zasnovano za obravnavo tveganj, ki nastajajo v posameznih institucijah ali skupinah institucij, in ne za uporabo kot orodje makrobonitetne politike za obravnavo sistemskih tveganj. Kot tretjo predlagana uredba uvaja možnost, da nacionalni organi za izpostavljenosti, zavarovane s stanovanjskimi ali poslovnimi nepremičninami, prilagodijo uteži tveganja ali določijo strožja merila, npr. razmerje med posojilom in vrednostjo zastavljenih nepremičnin, če je to upravičeno zaradi značilnosti tveganj v tem segmentu trga v posamezni državi članici (20).

5.4 ECB podpira omenjeni okvir, ki nacionalnim organom omogoča, da prilagodijo nekatere bonitetne zahteve, in meni, da bi ga bilo treba razširiti, da bi nacionalnim organom omogočal uvedbo strožjih bonitetnih zahtev za makrobonitetne namene na nacionalni ravni. To je potrebno, da bi se vprašanja glede finančne stabilnosti, ki izhajajo iz strukturnih značilnosti nacionalnega finančnega sistema, ali sistemskih tveganj obravnavala celovito in učinkovito. Zato bi lahko obseg predlaganega okvira razširili, da bi zajemal strožje zahteve glede: (a) kapitala; (b) omejitev velikih izpostavljenosti; (c) likvidnostnih zahtev in stopnje finančnega vzvoda, ko bodo uvedene v regulativni okvir Unije. V tem okviru bi morali nacionalnim organom omogočiti, da v svoji nacionalni zakonodaji uvedejo strožje zahteve, tj. da zaostrijo kvantitativne stopnje in omejitve za postavke (a), (b) in (c), potem ko o predlaganih ukrepih obvestijo Evropski odbor za sistemska tveganja (ESRB); te zahteve pa bi se morale uporabiti tako, da bi se v celoti upoštevali drugi vidiki določb predlagane uredbe, ki bi ostali nespremenjeni.

5.5 Da bi ohranili preglednost in zagotovili skladnost ukrepov, ki se sprejmejo znotraj Unije, ECB priporoča varovala v zvezi z uporabo strožjih zahtev s strani nacionalnih organov. ESRB bi lahko imel pri tem pomembno usklajevalno vlogo, da bi ocenil vprašanja glede finančne stabilnosti ter možne neželene posledice in čezmejne učinke teh ukrepov na druge države članice. Poleg tega bi morala EBA in ESRB na svojih spletnih straneh objavljati redne posodobitve ukrepov, ki so jih sprejele države članice in so strožji od ukrepov v predlagani uredbi. Ko pa vprašanj glede finančne stabilnosti, ki so bila razlog za uporabo strožjih bonitetnih ukrepov, ni več, bi se morale kvantitativne stopnje in omejitve vrniti na usklajeno raven, določeno s predlagano uredbo.

5.6 Na splošno bi z možnostjo uvedbe strožjih bonitetnih ukrepov v državah članicah lahko izboljšali finančno stabilnost in finančno integracijo v Uniji. Konkretno lahko organi s tem, ko zmanjšujejo sistemska tveganja in ščitijo enotni trg pred kopičenjem prekomernih sistemskih tveganj na usklajen način, učinkovito prispevajo k nemotenemu delovanju finančnega sistema v Uniji in podpirajo vzdržno opravljanje finančnih storitev na enotnem trgu na srednji do dolgi rok.

6. Lastna sredstva

6.1 ECB močno podpira predlagano poostritev meril primernosti za regulatorna lastna sredstva in dodatno uskladitev odbitkov. Zahteve po lastnih sredstvih so temelj mednarodno dogovorjene reforme kapitala. Z vidika finančne stabilnosti je zato bistveno, da se z zahtevami po lastnih sredstvih v predlagani uredbi zagotovi, da bo imel bančni sektor v Uniji kapital najvišje kakovosti, zlasti kar zadeva navaden lastniški kapital prvega reda, zaradi česar bo zmožnost absorbiranja izgub večja. Zaradi krize je pri novi reformi kapitala poseben poudarek na navadnem lastniškem kapitalu prvega reda. Namen je, da se zagotovi, da bodo imele evropske kreditne institucije navaden lastniški kapital prvega reda enako visoke kakovosti kakor istovrstni subjekti v drugih državah, in da se zagotovi popolna skladnost s sporazumom Basel III, ki ga je potrdila skupina GHOS (21). V tej zvezi je treba izpostaviti naslednja vprašanja.

6.2 ECB podpira seznam pogojev, ki morajo biti izpolnjeni za uvrstitev med postavke navadnega lastniškega kapitala prvega reda in odražajo osnovne značilnosti lastniškega kapitala z vidika trajnosti, zmožnosti absorbiranja izgub in prilagodljivosti plačil. V skladu s sporazumom Basel III bi morali »kapitalski instrumenti« v predlagani uredbi vključevati izključno deleže v podjetjih, kakor so opredeljeni v nacionalnih predpisih držav članic (z izjemo kapitalskih instrumentov, ki jih izdajo vzajemna podjetja, zadruge in podobne institucije (22)), in bi se morali šteti za postavke navadnega lastniškega kapitala prvega reda le, če izpolnjujejo vse pogoje, določene v predlagani uredbi (23). ECB tudi priporoča, da Komisija s sprejetjem izvedbenega akta potrdi seznam oblik deležev, primernih za navaden lastniški kapital prvega reda, ki ga oblikuje EBA, in tako da temu seznamu zavezujoč učinek. Poleg tega bi bilo treba pripraviti osnutke tehničnih standardov, v katerih se podrobneje opredelijo zgoraj omenjeni pogoji. Pristojni organi bi morali v sodelovanju z EBA stalno zagotavljati izpolnjevanje teh pogojev. S temi varovali bi prispevali k večji skladnosti v Uniji in zmanjšanju obsega finančnega inženiringa.

6.3 V zvezi s pomembnimi naložbami v zavarovalnicah, pozavarovalnicah in zavarovalnih holdingih sporazum Basel III zahteva, da se te naložbe nad določeno mejo odbijejo od navadnega lastniškega kapitala prvega reda, tj. pristop z ustreznimi odbitki (24). Sporazum Basel III upošteva, da so ti subjekti zunaj obsega regulativne konsolidacije, in ima za cilj preprečiti dvojno štetje regulatornega kapitala. Predlagana uredba ohranja možnost, ki je obstajala že v Direktivi 2006/48/ES, da pristojni organi dovolijo uporabo metod, določenih v Direktivi 2002/87/ES (25), namesto odbitkov (26).

6.4 ECB se na splošno strinja s stališčem, da bi se morala regulatorna lastna sredstva uporabiti samo za kritje izgub zaradi bančnih tveganj. ECB tako podpira, da se vprašanje dvakratne uporabe regulatornih lastnih sredstev obravnava na ravni bančne skupine, tj. s konsolidacijo vseh podrejenih podjetij, ki so institucije in finančne institucije (27), ter na ravni finančnega konglomerata, tj. da se v okvir regulativne konsolidacije vključijo tudi podrejena podjetja, ki so zavarovalnice. V tem okviru uporaba metod, določenih v Prilogi I k Direktivi 2002/87/ES, ne bi smela nikoli privesti do zneskov regulatornih lastnih sredstev za skupine institucij in finančnih institucij, kakor so navedene v predlagani uredbi (28), ki bi bili višji od zneskov regulatornih lastnih sredstev v primeru uporabe pristopa z odbitki.

6.5 ECB ob upoštevanju sporazuma Basel III in, kjer je to ustrezno, tudi mednarodnih načel Skupnega foruma za finančne konglomerate priporoča, da se zagotovi popolna skladnost teh besedil med sektorji (29), zaradi česar je treba predlagano uredbo uskladiti z ustreznimi določbami direktiv 2009/138/ES (30) in 2002/87/ES (31). ECB podpira, da Skupni odbor ESA pripravi osnutke tehničnih standardov v zvezi z metodami, določenimi v Direktivi 2002/87/ES, vendar priporoča, da se zaradi pravne jasnosti in v izogib neskladjem zakonodaje o finančnih storitvah med sektorji to pooblastilo določi samo v Direktivi 2002/87/ES (32).

6.6 Januarja 2011 je skupina GHOS objavila sporazum, po katerem bi moralo biti možno vse dodatne instrumente prvega reda in instrumente drugega reda institucije v celoti in trajno odpisati ali v celoti pretvoriti v navaden lastniški kapital prvega reda, ko institucija ni več sposobna delovati (33). Predlagana uredba potrjuje namero zakonodajalca, da ta sporazum vključi v celoti (34). ECB razume, da bo Komisija takšno zahtevo za instrumente prvega reda in instrumente drugega reda vključila v povezavi z bodočim predlogom Komisije o reševanju bank in obvladovanju krize v finančnem sektorju.

7. Kapitalske rezerve

7.1 ECB pozdravlja izbiro, da se okvir za kapitalske rezerve uvede s predlagano direktivo, saj bo ta pristop organom omogočil učinkovito in prilagojeno obravnavo sistemskih tveganj v vseh državah članicah. ECB meni, da so zlasti proticiklične kapitalske rezerve ključen element širšega nabora makrobonitetnih orodij (35), in močno podpira uvedbo izrecnega proticikličnega elementa v finančno ureditev.

7.2 Proticiklične kapitalske rezerve lahko bistveno izboljšajo odpornost bančnega sektorja in tako prispevajo k nemotenemu opravljanju finančnih storitev skozi ves poslovni cikel. Pri tem ECB poudarja, da mora za odločitev nacionalnih organov glede proticikličnih kapitalskih rezerv veljati neomejena zahteva po vzajemnosti do vključno 2,5 % tveganju prilagojenih sredstev, nad to mejo pa bi morala veljati prostovoljna vzajemnost. ECB tudi podpira predlog, po katerem bodo nacionalni organi lahko določili proticiklične kapitalske rezerve, ki bodo upoštevale finančne in ekonomske spremenljivke, ki štejejo za pomembne za oceno prekomerne rasti posojil in kopičenja sistemskih tveganj. Toda te spremenljivke po naravi ne bi smele biti strukturne, kajti proticiklične kapitalske rezerve naj ne bi bile namenjene obravnavi strukturnih tveganj v finančnem sistemu. Zato ECB predlaga, da se vključitev spremenljivk neciklične narave v mehanizem proticikličnih kapitalskih rezerv umakne iz predlagane direktive (36).

8. Likvidnost

8.1 ECB pozdravlja jasno zavezo Komisije, da v zakonodajo Unije uvede zahtevo glede likvidnostnega kritja in stopnjo neto stabilnega financiranja v skladu s sporazumi Basel III (37). Uvedba okvira za likvidnostno tveganje v predlagani uredbi bo prinesla znatne mikrobonitetne in makrobonitetne koristi. Likvidnostne zahteve bodo povečale likvidnostne rezerve kreditnih institucij in zmanjšale pretvorbe tveganja zapadlosti, s čimer se bo zmanjšala prekomerna medsebojna povezanost v finančnem sistemu in omejilo sistemsko likvidnostno tveganje. Poleg tega bi morala usklajena pravila o likvidnostnem tveganju pomagati pri doseganju enakih konkurenčnih pogojev z ustreznimi praksami upravljanja z likvidnostnim tveganjem in pozitivno učinkovati na splošno blaginjo v evropskem gospodarstvu.

8.2 V zvezi s predlaganim okvirom za likvidnost želi ECB izpostaviti naslednja vprašanja. 8.2.1 Kar zadeva poročanje o likvidnih sredstvih, se postavke, ki so v predlagani uredbi navedene pri »poročanju o likvidnih sredstvih« (38), v več primerih prekrivajo s postavkami, za katere se izvaja dopolnilno poročanje o likvidnih sredstvih (39). ECB zato priporoča, da se določi enoten in pregleden seznam postavk, ki jih je treba poročati. Pri obravnavi delnic ali enot kolektivnih naložbenih podjemov (CIU) kot likvidnih sredstev je pomembno poleg določitve absolutne omejitve na 250 milijonov EUR omejiti tudi relativni delež teh instrumentov v celotni zahtevi glede likvidnostnega kritja, da se omejijo tveganja koncentracije v majhnih institucijah (40). 8.2.2 Centralne banke bi morale biti vključene v določanje, v kolikšni meri se lahko rezerve pri centralni banki štejejo v stanje likvidnih sredstev v času težav (41). 8.2.3 Glede na pričakovane znatne medsebojne vplive med likvidnostnimi zahtevami in operacijami denarne politike ECB priporoča, da se EBA z njo posvetuje pri oblikovanju enotne opredelitve visokokakovostnih sredstev in v zvezi z oceno, ki jo mora izvesti do 31. decembra 2015 o tem, kako zagotoviti, da bodo institucije uporabljale stabilne vire financiranja (42). Kljub pozitivnim učinkom, ki jih ima urejanje likvidnosti na izvajanje denarne politike, tj. z višjimi likvidnostnimi rezervami institucij in stabilnejšim financiranjem se zmanjšuje delež kreditnih institucij, ki so stalno odvisne od centralnobančnih operacij, lahko nastanejo tudi negativni učinki, npr. v obliki zniževanja povprečne likvidnosti finančnega premoženja za zavarovanje in bonitete nasprotnih strank ter vpliva na nemoteno izvajanje denarne politike. 8.2.4 Posebej pomembno je oblikovati ustrezen okvir za izpolnjevanje zahteve glede likvidnostnega kritja, tj. pravila o tem, kako se lahko likvidna sredstva uporabijo v težkih razmerah in kako bi morali pristojni organi ravnati ob kršitvah. Zaradi pomembnosti zahtev glede likvidnostnega kritja z vidika mikrobonitetnega in makrobonitetnega nadzora ECB meni, da bi morala biti EBA v sodelovanju z ESRB vključena v oblikovanje smernic o možni sprostitvi in ponovni vzpostavitvi likvidnostnih rezerv v času težav (43).

8.3 Z uvedbo stopnje neto stabilnega financiranja (44) se bo zagotovilo, da bodo imele kreditne institucije stabilne vire financiranja za izpolnitev svojih obveznosti. Ena od ključnih težav, ki so jih imele finančne institucije v krizi, je bila nujna potreba po financiranju, ki je izhajala iz visoke stopnje zapadlostnega neskladja. Zato so morale stalno obnavljati kratkoročne obveznosti na medbančnih denarnih trgih, kar je povzročilo težave s financiranjem, ki so se prelile na finančne trge. V tej zvezi ECB predlaga spremembe besedila, s katerimi bi se izognili možnim nejasnostim pri izvajanju te zahteve. Res je, da bo morda treba model stopnje neto stabilnega financiranja še izpopolniti, vendar se pričakuje, da bo v obdobju opazovanja, ki bo trajalo do 1. januarja 2018, dovolj časa za dodatno kalibracijo stopnje v izogib tveganju morebitnih neželenih posledic.

9. Finančni vzvod

V finančni krizi se je jasno pokazala potreba po omejevanju prekomernih finančnih vzvodov v finančnem sektorju. ECB zato nadvse pozdravlja zavezo Komisije, da uvede stopnjo finančnega vzvoda, ki ne temelji na tveganju, kot zavezujočo zahtevo, potem ko opravi ustrezen pregled in kalibracijo in s tem kar najbolj izkoristi dogovorjeno obdobje za pregled (45). Glede na navedeno ECB predlaga, da se v predlagani uredbi razjasni zaveza zakonodajalca, da bo to zahtevo uvedel (46).

10. Poročanje nadzornim organom

Okvira za finančno poročanje (FINREP) in splošno poročanje (COREP) nadzornim organom je nazadnje pripravil Odbor evropskih bančnih nadzornikov (47). Ta dva okvira trenutno temeljita na nezavezujočih smernicah in obrazcih za poročanje. V zvezi s tem ECB priporoča: (a) da se v predlagani uredbi pojasni okvir za poročanje COREP; (b) da se določi jasna pravna podlaga za poročanje FINREP; in (c) da se podrobneje določi obseg osnutkov tehničnih standardov, ki jih na tem področju pripravi EBA (48). Zlasti se predlaga, naj EBA in ESRB sodelujeta, da bi opredelila obseg finančnih informacij, ki so potrebne za makrobonitetni nadzor. Da bi zbrali informacije, ki so potrebne za izvajanje nalog makrobonitetnega nadzora, v povezavi z zahtevami za poročanje o velikih izpostavljenostih, likvidnosti in stopnji finančnega vzvoda (49), ECB tudi predlaga, da se uvede najmanj četrtletno poročanje in v pripravo osnutkov izvedbenih tehničnih standardov vključi ESRB.

11. Izboljšanje ureditve izmenjave informacij

11.1 Nedavna reforma finančnega nadzora v Evropi je že prinesla izboljšanje ureditve izmenjave informacij (50), finančna kriza pa je poudarila potrebo po zagotovitvi ustrezne ureditve izmenjave informacij med javnimi organi ter zlasti med centralnimi bankami, vključno z ECB, in nadzornimi organi. ECB predlaga, da se v predlagani direktivi odrazijo spremembe, uvedene z reformo nadzora, in dodatno izboljša izmenjava informacij med nadzornimi organi in centralnimi bankami ESCB, vključno z ECB, kadar so te informacije pomembne za izvajanje njihovih nalog (51). ECB tudi priporoča, da Komisija ob pomoči ustreznih institucij in organov (vključno z ECB, ESRB in EBA) v dveh letih od začetka veljavnosti predlagane direktive celovito preveri učinkovitost te ureditve in po potrebi oblikuje predloge za dodatno izboljšanje tega okvira na ravni Unije, pri čemer upošteva izrazito sinergijo, ki obstaja v zvezi z informacijami med funkcijama centralnega bančništva in bonitetnega nadzora, v normalnih razmerah in v času težav (52).

11.2 ECB tudi priporoča, da Komisija na podlagi poročila EBA temeljito oceni izvajanje predlagane direktive in predlagane uredbe glede sodelovanja Unije in držav članic s tretjimi državami. Ob upoštevanju naukov, ki izhajajo iz finančne krize, bi s takšnim preverjanjem ugotovili vrzeli in področja, kjer je treba dodatno izboljšati ureditev sodelovanja, izmenjave informacij in vzajemnosti, vključno z izvrševanjem nadzornih predpisov v tretjih državah. V okviru tega bi bilo treba oceniti tudi potrebo po dodatnem izboljšanju sporazumov o sodelovanju med državami članicami in EBA na eni strani ter mednarodnimi finančnimi institucijami ali organi, kot je Mednarodni denarni sklad (MDS) ali Odbor za finančno stabilnost, na drugi strani. Natančneje, ECB priporoča tudi celovit pregled določb predlagane direktive o pogojih dostopa za podružnice institucij, ustanovljenih v tretjih državah, da se izboljša usklajenost pravil držav članic, ki urejajo ustanavljanje podružnic kreditnih institucij s sedežem zunaj Unije, in zagotovi skladnost zakonodaje Unije o finančnih storitvah med sektorji (53).

12. Druga vprašanja

V Prilogi k temu mnenju so obravnavana tudi različna druga vprašanja, ki so razlog za posebne predlagane spremembe in se nanašajo na: (a) sodelovanje med pristojnimi organi za nadzor in pregled centralnih nasprotnih strank; (b) pooblastila za nadzor; (c) vprašanja glede upravljanja; (d) pravila in pojme, ki se uporabljajo v zvezi z zunanjimi bonitetnimi institucijami (ECAI); (e) listinjenje.

Kadar ECB priporoča, da se predlagana direktiva in predlagana uredba spremenita, so konkretni predlogi sprememb besedila s pripadajočimi pojasnili navedeni v Prilogi.

V Frankfurtu na Majni, 25. januarja 2012 Podpredsednik ECB Vítor CONSTÂNCIO

(1) COM(2011) 453 konč.

(2) COM(2011) 452 konč.

(3) Direktiva 2006/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti kreditnih institucij (UL L 177, 30.6.2006, str. 1).

(4) Direktiva 2006/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o kapitalski ustreznosti investicijskih podjetij in kreditnih institucij (UL L 177, 30.6.2006, str. 201).

(5) Glej točko 29 izjave voditeljev držav skupine G-20 na vrhu v Seulu 11. in 12. novembra 2010, kjer je navedeno: »Novi okvir bo prenesen v nacionalne zakone in druge predpise, njegovo uvajanje pa se bo začelo 1. januarja 2013 in v celoti zaključilo do 1. januarja 2019.«

(6) Točka 29 izjave voditeljev držav skupine G-20 na vrhu v Seulu 11. in 12. novembra 2010.

(7) Glej Basel III: A global regulatory framework for more resilient banks and banking systems, Baselski odbor za bančni nadzor, december 2010, revidirana verzija iz junija 2011 (v nadaljnjem besedilu: sporazum Basel III).

(8) Glej sporočili za javnost skupine GHOS z dne 26. julija in 12. septembra 2010, dostopni na spletni strani BIS na naslovu www.bis.org.

(9) Glej na primer odstavek 2 Mnenja ECB CON/2009/17 z dne 5. marca 2009 na zahtevo Sveta Evropske unije o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES glede bank, pridruženih centralnim institucijam, nekaterih postavk lastnih sredstev, velikih izpostavljenosti, nadzornih režimov in kriznega upravljanja (UL C 93, 22.4.2009, str. 3). Vsa mnenja ECB so objavljena na spletni strani ECB na naslovu www.ecb.europa.eu.

(10) Glej na primer odstavek 3 Mnenja ECB CON/2011/42 z dne 4. maja 2011 o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 2003/71/ES in Direktive 2009/138/ES glede pristojnosti Evropskega organa za zavarovanja in poklicne pokojnine ter Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (UL C 159, 28.5.2011, str. 10).

(11) Glej odstavek 20 sklepov Evropskega sveta z dne 18. in 19. junija 2009.

(12) Uredba (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/78/ES (UL L 331, 15.12.2010, str. 12), Uredba (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/79/ES (UL L 331, 15.12.2010, str. 48) in Uredba (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za vrednostne papirje in trge) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/77/ES (UL L 331, 15.12.2010, str. 84). Uredbe o ustanovitvi ESA uvajajo postopek, po katerem ESA pripravijo osnutke tehničnih regulativnih in izvedbenih standardov, ki jih nato sprejme Komisija v obliki delegiranih oziroma izvedbenih aktov.

(13) Člen 282(5) Pogodbe se sklicuje na osnutke pravnih aktov Unije v naslednjih jezikovnih različicah: bolgarska (»проект на акт на Съюза«); španska (»proyecto de acto de la Unión«); danska (»udkast«); nemška (»Entwurf für Rechtsakte der Union«); estonska (»ettepanekute«); grška (»σχέδιο πράξης της Ένωσης«); francoska (»projet d'acte de l'Union«); italijanska (»progetto di atto dell'Unione»); latvijska (»projektiem«); litovska (»Sąjungos aktų projektų«); nizozemska (»ontwerp van een handeling van de Unie«); portugalska (»projectos de acto da União«); romunska (»proiect de act al Uniunii«); slovaška (»navrhovaných aktoch Únie«); slovenska (»osnutki aktov Unije«); finska (»esityksistä«); švedska (»utkast«). Irska različica se glasi »gniomh Aontais arna bheartu«, kar ustreza pojmu »načrtovanih« aktov Unije.

(14) Sodba z dne 10. julija 2003 v zadevi C-11/00, Komisija Evropskih skupnosti proti Evropski centralni banki ([2003] PSES 2003, str. I-7147, zlasti točki 110 in 111).

(15) Člen 443 predlagane uredbe.

(16) Glej uvodno izjavo 87 predlagane uredbe.

(17) Glej skupno poročilo o napredku Odbora za finančno stabilnost, Mednarodnega denarnega sklada in Banke za mednarodne poravnave skupini G-20 o orodjih in okvirih makrobonitetne politike z dne 27. oktobra 2011, dostopno na spletni strani Odbora za finančno stabilnost na naslovu www.financialstabilityboard.org.

(18) Glej poglavje 4 naslova VII predlagane direktive.

(19) Člen 95 predlagane direktive.

(20) Člen 119(2) predlagane uredbe.

(21) Glej sporočili za javnost skupine GHOS z dne 26. julija in 12. septembra 2010.

(22) Glej člen 27 predlagane uredbe.

(23) Glej člen 26(1) predlagane uredbe.

(24) Glej odstavek 84 sporazuma Basel III.

(25) Direktiva 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki spreminja direktive Sveta 73/239/EGS, 79/267/EGS, 92/49/EGS, 92/96/EGS, 93/6/EGS in 93/22/EGS ter direktivi 98/78/ES in 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 35, 11.2.2003, str. 1).

(26) Glej člen 46 predlagane uredbe.

(27) V skladu s členom 16 predlagane uredbe.

(28) V skladu s členom 16 predlagane uredbe.

(29) Glej odstavek 6.1 Mnenja CON/2011/42.

(30) Direktiva 2009/138/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II) (UL L 335, 17.12.2009, str. 1).

(31) Ob primerjavi teh besedil se pokaže več razlik glede obravnave medsektorskih udeležb na individualni ravni in ravni skupine. Na primer, po Direktivi 2009/138/ES se udeležbe zavarovalnice v institucijah ali finančnih institucijah odbijejo na individualni ravni, ne glede na to, ali so zavarovalnica in institucije del istega finančnega konglomerata. V nasprotju s tem predlagana uredba omogoča opustitev, tj. pristojni organi lahko odločijo, da deležev, ki jih ima institucija v drugih institucijah, finančnih institucijah ali zavarovalnicah, na individualni ravni ne bodo odbili, če so subjekti del istega finančnega konglomerata ali pa niso del finančnega konglomerata, vendar se uporablja ena od treh metod iz Priloge I k Direktivi 2002/87/ES. Kar zadeva obseg nadzora skupin, so kreditne institucije, investicijska podjetja in finančne institucije vključeni v nadzor skupin po Direktivi 2009/138/ES. V nasprotju s tem je obseg nadzora po predlagani uredbi omejen na institucije in finančne institucije, ki so podrejena podjetja institucije, oziroma na finančni holding ali mešan finančni holding, kjer to pride v poštev (člen 16 predlagane uredbe).

(32) Glej člen 139 predlagane direktive, ki spreminja člen 21 Direktive 2002/87/ES. Zaradi tega bi bilo treba črtati člen 46(4) predlagane uredbe.

(33) Glej uvodno izjavo 27 predlagane uredbe in sporočilo za javnost skupine GHOS z dne 13. januarja 2011.

(34) Glej uvodno izjavo 27 predlagane uredbe.

(35) Proticiklične kapitalske rezerve naj bi se oblikovale v obdobjih prekomerne rasti posojil, povezanih s kopičenjem sistemskih tveganj, in sprostile v času težav.

(36) Glej člen 126(3)(c) in člen 126(4) predlagane direktive.

(37) Glej uvodni izjavi 75 in 76 predlagane uredbe.

(38) Člen 404 predlagane uredbe.

(39) Priloga III k predlagani uredbi.

(40) Člen 404(5) predlagane uredbe.

(41) Glej zlasti člena 403 in 404 ter Prilogo III k predlagani uredbi.

(42) Glej člen 481 predlagane uredbe.

(43) Glej člen 402 predlagane uredbe.

(44) Glej uvodno izjavo 76 in člen 481(3) predlagane uredbe.

(45) Glej uvodne izjave 64 do 70 predlagane uredbe.

(46) Glej člen 482 predlagane uredbe.

(47) Glej zbornik standardov in smernic Odbora evropskih bančnih nadzornikov, str. 448–473.

(48) Glej člen 94 predlagane uredbe.

(49) Členi 383, 403 in 417 predlagane uredbe.

(50) Glej Uredbo (EU) št. 1093/2010, Uredbo (EU) št. 1092/2010, Uredbo Sveta (EU) št. 1096/2010 z dne 17. novembra 2010 o dodelitvi posebnih nalog Evropski centralni banki v zvezi z delovanjem Evropskega odbora za sistemska tveganja (UL L 331, 15.12.2010, str. 162).

(51) Glej na primer odstavke 13 do 15 Mnenja CON/2009/17, odstavek 2.2 Mnenja ECB CON/2010/23 z dne 18. marca 2010 o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktiv 1998/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES in 2009/65/ES glede pristojnosti Evropskega bančnega organa, Evropskega organa za zavarovanja in poklicne pokojnine ter Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (UL C 87, 1.4.2010, str. 1) in odstavek 5 Mnenja CON/2011/42.

(52) Glej odstavek 15 Mnenja CON/2009/17.

(53) Glej na primer predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o trgih finančnih instrumentov in razveljavitvi Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta (COM(2011) 656 konč.).