OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. V skladu s členom 191(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije je eden izmed ciljev okoljske politike EU spodbujanje ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih ali globalnih okoljskih problemov. Ta cilj vključuje ohranjanje vrst na svetovni ravni, vključno s kiti. Evropska unija se je zavezala, da bo ohranjala kite in delfine, ter uvedla okoljsko zakonodajo, ki v tem pogledu zagotavlja učinkovito varstvo.

2. Direktiva o habitatih[1] v Prilogi IV navaja vse vrste kitov in delfinov. To pomeni, da so vse vrste kitov zavarovane pred namernim vznemirjanjem, ujetjem ali ubitjem v vodah EU. V isti direktivi so prepovedani tudi posedovanje, prevoz in prodaja ali izmenjava osebkov, vzetih iz narave. Ta zakonodaja ne dovoljuje ponovne vzpostavitve komercialnega kitolova katerega koli staleža, ki se v celoti ali delno nahaja v vodah EU. Zaradi selivskega značaja staležev kitov je jasno, da je cilje Direktive o habitatih mogoče v celoti doseči le, če se vzpostavi primerljiv mednarodni regulativni okvir.

3. Uredba Sveta 338/97/ES o varstvu prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst z zakonsko ureditvijo trgovine z njimi[2], s katero se izvajajo določbe Konvencije o mednarodni trgovini z ogroženimi prosto živečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami (CITES) v EU, prepoveduje vnos kitov in delfinov v Unijo za predvsem komercialne namene[3]. Navedeno visoko raven varstva še dodatno krepita morska strategija ES[4] in okvirna direktiva o morski strategiji[5], ki bo predvidoma okrepila varstvo kitov v EU s spodbujanjem splošnega cilja dobrega okoljskega stanja oceanov in morij EU.

4. Končni cilj okoljske politike EU v zvezi s kiti je torej prizadevanje za njihovo učinkovito varstvo. Zgoraj navedena okoljska zakonodaja na podlagi obsežnega usklajevanja predpisov zagotavlja visoko raven varstva.

5. Politika EU glede kitov bo v vodah EU učinkovita le, če bo podprta s skladnimi ukrepi po vsem svetu. Komisija si bo v okviru celostne pomorske politike EU prizadevala za usklajevanje evropskih interesov glede mednarodnih vprašanj.

6. Mednarodna komisija za kitolov ( International Whaling Commission – IWC) je mednarodna organizacija, pristojna za ohranjanje in upravljanje staležev kitov na svetovni ravni ter ustanovljena na podlagi Mednarodne konvencije o ureditvi kitolova (v nadaljnjem besedilu: Konvencija), podpisane leta 1946. Namen Konvencije je „zagotoviti učinkovito ohranjanje in upravljanje staležev kitov ter tako omogočiti urejen razvoj industrije kitolova“ (preambula Konvencije). Članice IWC so lahko le vlade, ki upoštevajo Konvencijo. Za spremembo Konvencije, ki bi omogočila članstvo EU, bi morale vse članice IWC ratificirati protokol. Komisija je leta 1992 sprejela predlog[6] za pogajanje o pristopu Unije h Konvenciji, toda Svet v zvezi s tem predlogom ni sprejel nadaljnjih ukrepov. Vendar pa ima Unija pri zadevni konvenciji status opazovalke. Komisija v okviru trenutnih pogovorov o reformi IWC predlaga podporo predlogom, ki obravnavajo ponovni pregled Konvencije, vključno z možnostjo, da bi EU postala članica IWC.

7. Komercialni kitolov je bil leta 1986 prekinjen zaradi moratorija, o katerem se je sporazumela večina držav, zastopanih v IWC. Glavni razlog za to prekinitev komercialnega kitolova so bile negotovosti v zvezi z znanstvenimi analizami glede stanja različnih staležev kitov. Od takrat je glavno vprašanje, o katerem se redno razpravlja na zasedanjih IWC, ali so se staleži kitov dovolj obnovili, da bi se lahko na nadzorovan način preklicala prepoved komercialnega kitolova.

8. Zaradi dvojnega pooblastila IWC za upravljanje kitolova na eni in ohranjanje kitov na drugi strani so se z leti oblikovala skrajno nasprotujoča si mnenja med vodilnimi državami „za kitolov“ in tistimi „proti kitolovu“. Vodilne države, ki zagovarjajo kitolov (npr. Japonska, Islandija in Norveška), dosledno izpodbijajo moratorij in še vedno izvajajo kitolov za tako imenovane znanstvene namene ali na podlagi drugih izjem.

9. Splošna prepoved komercialnega kitolova, ki jo je sprejela IWC, je v skladu s politikami EU, kot so opredeljene v zgoraj navedeni zakonodaji. Pomembno je, da IWC zagotovi, da bodo kiti učinkovito zaščiteni po vsem svetu. Zato mora EU na vsakem zasedanju IWC izraziti svoje stališče glede takih predlogov.

10. V skladu z načelom iskrenega sodelovanja, ki se odraža v členu 4(3) Pogodbe o Evropski uniji, in načelom enotnosti pri zunanjem zastopanju EU je bistveno, da se države članice pripravijo za naslednja zasedanja IWC tako, da se v Svetu dogovorijo o skupnem stališču. Zaradi omejitev, ki so povezane s statusom opazovalke EU, bi morale države članice to stališče izraziti tako, da bi znotraj IWC skupaj delovale v interesu EU. Pomembno je tudi, da dve preostali državi članici, ki še nista članici IWC, pospešita postopek za svoj pristop. EU bo imela možnost zagotoviti razvoj ter izvajanje ustreznega in učinkovitega mednarodnega regulativnega okvira za varstvo kitov le s skupnim ukrepanjem in oblikovanjem stališča EU.

11. Komisija zato Svetu predlaga sklep, ki temelji na naslednjih pravnih podlagah: členu 192 (okoljska politika) in členu 218(9) za določitev stališč, ki naj se v imenu EU zastopajo v organu, ustanovljenem s sporazumom, kadar ta organ sprejema akte s pravnim učinkom. Ob ustreznem upoštevanju predvsem okoljskih ciljev, za katere bi si morala v povezavi z IWC na tej točki prizadevati Evropska unija, se člen 43 Pogodbe o delovanju Evropske unije ne predlaga kot del operativne pravne podlage tega sklepa. To ne posega v izključno pristojnost Evropske unije na področju ohranjanja morskih bioloških virov v skladu z določbami člena 3(1)(d) v povezavi s členom 38 in Prilogo I k Pogodbi ter s tem na področju vseh živih vodnih virov v okviru skupne ribiške politike v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 2371/2002[7]. To ni precedens za nobenega izmed prihodnjih pogajanj o ohranjanju in upravljanju živih vodnih virov iz navedene uredbe.

12. Sklepi IWC o spremembah programa Konvencije imajo pravni učinek, saj začnejo veljati v določenem obdobju, pri čemer ratifikacija ni potrebna[8]. Japonska je od začetka veljavnosti prepovedi na praktično vseh zasedanjih IWC predlagala spremembe „programa“ Konvencije, da bi se pod nekaterimi pogoji odobril kitolov in da bi se za nekatere staleže prepoved dejansko preklicala. Unija ne more začeti in končati notranjih postopkov za oblikovanje svojega stališča šele po tem, ko druge članice IWC vložijo predloge sprememb, saj so lahko ti predloženi do 60 dni pred posameznim zasedanjem IWC. Poleg tega lahko Svet že določi stališče EU za prihodnja zasedanja IWC, saj je predlagani cilj Unije podpora razvoju celostnega mednarodnega okvira, ki zajema vse dejavnosti kitolova, in splošno nasprotovanje pobudam za odpravo moratorija na komercialni kitolov.

13. Nadalje bi morala Unija tudi podpreti spremembe programa, katerih cilj je vzpostavitev zaščitenih območij za kite.

14. Ta predlog sklepa Sveta temelji na sklepu Sveta, ki ga je sprejel Svet za okolje 2. marca 2009 na podlagi predloga Komisije[9]. Sprejetje sklepa Sveta iz leta 2009 je Uniji omogočilo uskladitev njenega stališča o več vprašanjih na treh letnih zasedanjih IWC, vključno s povezanimi vmesnimi zasedanji.

Ob upoštevanju navedenega bo stališče Unije na naslednjih petih zasedanjih IWC, vključno s povezanimi vmesnimi zasedanji, v skladu s Prilogo k temu sklepu.

2011/0221 (NLE)

Predlog

SKLEP SVETA

o določitvi stališča, ki ga je treba sprejeti v imenu Evropske unije glede predlogov o spremembah Mednarodne konvencije o ureditvi kitolova in njenega programa na naslednjih petih zasedanjih Mednarodne komisije za kitolov, vključno s povezanimi vmesnimi zasedanji

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 191(1) v povezavi s členom 218(9) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije[10],

ob upoštevanju naslednjega:

1. V skladu s členom 191(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije je eden izmed ciljev okoljske politike EU spodbujanje ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih ali globalnih okoljskih problemov.

2. V Uniji so v Direktivi 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (Direktiva o habitatih)[11] navedene vse vrste kitov in delfinov, pomembne za EU, pri čemer zadevna direktiva zahteva, da države članice vzdržujejo ali obnovijo ugodno stanje ohranjenosti teh vrst na delih njihovega ozemlja, za katere se uporablja Pogodba. V Prilogi IV k Direktivi so navedene vse vrste kitov in delfinov. Torej so pred namernim vznemirjanjem, ujetjem ali ubitjem v vodah EU zavarovane vse vrste kitov. Z isto direktivo so prepovedani tudi posedovanje, prevoz in prodaja ali izmenjava osebkov, vzetih iz narave.

3. Uredba Sveta 338/97/ES o varstvu prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst z zakonsko ureditvijo trgovine z njimi[12], s katero se izvajajo določbe Konvencije o mednarodni trgovini z ogroženimi prosto živečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami (CITES) v EU, prepoveduje vnos kitov in delfinov v Unijo za predvsem komercialne namene[13].

4. Kiti so selivske vrste. Zato bodo politike in zakonodaja EU v zvezi s kiti v vodah EU učinkovitejše, če bodo podprte s skladnimi ukrepi po vsem svetu.

5. Mednarodna komisija za kitolov ( International Whaling Commission – IWC) je mednarodna organizacija, pristojna za ohranjanje in upravljanje staležev kitov na svetovni ravni ter ustanovljena na podlagi Mednarodne konvencije o ureditvi kitolova ( International Convention for the Regulation of Whaling – ICRW, v nadaljnjem besedilu: Konvencija), podpisane leta 1946. Članice IWC so lahko le vlade. Trenutno je 25 držav članic Evropske unije članic IWC[14]. Evropska unija ima v IWC status opazovalke in jo zastopa Komisija.

6. Komercialni kitolov je bil leta 1986 prekinjen zaradi moratorija, o katerem se je sporazumela večina držav, zastopanih v IWC. Vodilne države, ki zagovarjajo kitolov, dosledno izpodbijajo moratorij in še vedno izvajajo kitolov za tako imenovane znanstvene namene ali na podlagi drugih izjem.

7. Od svojega 60. letnega zasedanja junija 2008 v Santiagu de Chile IWC razpravlja o morebitni reformi organizacije. Države članice bi si morale prizadevati za konstruktivno sodelovanje pri vseh razpravah ob upoštevanju cilja, da se zagotovi učinkovit mednaroden regulativen okvir.

8. Glede na razvoj dogodkov v okviru IWC in posledično potrebo, da stališče EU upošteva nove razmere, bo Komisija po potrebi predložila nadaljnje predloge sprememb tega sklepa.

9. IWC deluje na podlagi programa, ki ureja izvajanje kitolova po vsem svetu. Program je priložen h Konvenciji in je opredeljen kot njen sestavni del. Določa podrobne predpise o kitolovu glede ohranjanja in izkoriščanja staležev kitov. Njegove določbe in spremembe so za pogodbenice zavezujoče, razen če pogodbenica uradno nasprotuje spremembi v skladu s členom V(3) Konvencije.

10. Predlogi sklepov za spremembo programa, sprejeti v okviru ICW, imajo lahko pravni učinek ter vplivajo na doseganje ciljev politik EU in zakonodaje v zvezi s kiti in delfini. Namen nekaterih predlogov sklepov, ki so redno predloženi na zasedanjih IWC, je odobritev kitolova z določitvijo kvot in uporabo ukrepov upravljanja ali vzpostavitev zaščitenih območij za kite in zato je treba določiti stališče EU.

11. Ob ustreznem upoštevanju predvsem okoljskih ciljev, za katere bi si morala v povezavi z IWC na tej točki prizadevati Evropska unija, in zaradi učinkovitosti glede na povezane razprave iz leta 2008, se člen 43 Pogodbe o delovanju Evropske unije ne predlaga kot del operativne pravne podlage tega sklepa. To ne posega v izključno pristojnost Evropske unije na področju ohranjanja morskih bioloških virov v skladu z določbami člena 3(1)(d) v povezavi s členom 38 in Prilogo I k Pogodbi ter s tem na področju vseh živih vodnih virov v okviru skupne ribiške politike v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 2371/2002[15]. To ni precedens za nobenega izmed prihodnjih pogajanj o ohranjanju in upravljanju živih vodnih virov iz navedene uredbe.

12. Države članice so v skladu s členom 4(3) Pogodbe o Evropski uniji zavezane k iskrenemu sodelovanju in ne morejo sprejemati obveznosti zunaj okvira zakonodaje EU, ki bi lahko vplivale na predpise Unije ali spremenile njihovo področje uporabe. Za učinkovito sledenje interesom Unije v odnosu do tretjih strani je bistveno, da Unija nastopa enotno na podlagi dogovorjenih stališč EU. Verodostojnost EU je odvisna od njene sposobnosti, da predloži trdno, usklajeno stališče EU.

13. Ker ima Evropska unija pri IWC status opazovalke, bi moral stališče EU v zvezi z zadevami v njeni pristojnosti sprejeti Svet, izraziti pa bi ga morale države članice tako, da bi skupaj delovale v interesu Unije.

14. Da bi se okrepilo mesto Unije v okviru IWC, bi bilo treba podpreti ponovni pregled Konvencije, podpisane leta 1946, z možnostjo, da EU postane članica IWC.

15. Na naslednjih petih zasedanjih IWC, vključno s povezanimi vmesnimi zasedanji, bi morale Unija in države članice tesno sodelovati, da bi zagotovile skladnost morebitnih sprememb Konvencije in njenega programa z Unijino politiko in zakonodajo.

SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

Stališče Evropske unije na naslednjih petih zasedanjih Mednarodne komisije za kitolov, vključno s povezanimi vmesnimi zasedanji, je v skladu s Prilogo k temu sklepu, izrazijo pa ga države članice tako, da skupaj delujejo v interesu Unije.

Člen 2

Kadar je verjetno, da bodo na stališče iz člena 1 vplivali novi znanstveni ali tehnični podatki, predstavljeni pred zasedanji Mednarodne komisije za kitolov ali med njimi, ali kadar se na kraju samem vložijo predlogi o vprašanjih, ki še niso vključena v stališče EU, se stališče do zadevnega predloga določi z usklajevanjem, tudi na kraju samem, preden se o predlogu glasuje.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

PRILOGA

1. Poglavitni cilj Evropske unije v zvezi z Mednarodno komisijo za kitolov ( International Whaling Commission – IWC) je zagotoviti učinkovit mednarodni regulativni okvir za ohranjanje in upravljanje kitov, s katerim se bo dolgoročno zagotovilo znatno izboljšanje stanja ohranjenosti kitov in vzpostavilo nadzor IWC nad vsemi dejavnostmi kitolova.

2. Države članice, ki skupaj delujejo v interesu Unije, pri predlogih za sklepe IWC na njenih naslednjih petih zasedanjih, vključno s povezanimi vmesnimi zasedanji, zavzamejo naslednje stališče:

16. podpirajo ohranitev moratorija na komercialni kitolov v programu;

17. nasprotujejo vsem predlogom v zvezi z novimi vrstami kitolova, ki zdaj niso predvidene v Konvenciji, razen če taki predlogi vključujejo izključno lokalno porabo, prepovedujejo mednarodno trgovino, dolgoročno zagotavljajo znatno izboljšanje stanja ohranjenosti kitov, zagotavljajo osrednjo vlogo znanstvenega odbora pri določanju dodatnih pogojev za tovrstne dejavnosti kitolova in vzpostavijo nadzor IWC nad vsemi dejavnostmi kitolova članic IWC;

18. podpirajo predloge, na podlagi katerih bi se vzpostavila zaščitena območja za kite;

19. podpirajo predloge za upravljanje samooskrbnega kitolova domačinov, ki zagotavlja, da ohranitev zadevnih staležev ni ogrožena, ob ustreznem upoštevanju načela previdnosti in mnenja znanstvenega odbora, ter da so dejavnosti kitolova ustrezno urejene in so ulovi trajnostni v okviru samooskrbnih potreb za lokalno uporabo;

20. podpirajo predloge, katerih cilj je končati izvajanje „kitolova za znanstvene namene“ zunaj nadzora IWC;

21. podpirajo predloge za določitev mehanizma in časovnice za obravnavanje ponovnega pregleda Mednarodne konvencije o ureditvi kitolova ( International Convention for the Regulation of Whaling – ICRW, v nadaljnjem besedilu: Konvencija), vključno z vprašanji kitolova za znanstvene namene, kitolova na podlagi nasprotovanja ter tudi novih in nastajajočih groženj za kite in delfine, da se dejansko zagotovi nadzor IWC nad vsemi dejavnostmi kitolova. Predlogi za ponoven pregled Konvencije bi morali vključevati tudi zanesljiv mehanizem za redni pregled in skladnost ter podroben načrt za izvajanje pregleda;

22. zahtevajo, da predlogi za pregled Konvencije vključujejo možnost, da EU postane članica ICW, da bi lahko tako EU na zasedanjih zastopala samo sebe.

[1] Direktiva 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, UL L 206, 22.7.1992, str. 7.

[2] UL L 61, 3.3.1997, str. 1.

[3] Poleg tega Uredba Sveta (EGS) št. 348/81 o skupnih pravilih za uvoz kitov ali proizvodov iz kitov in delfinov dovoljuje uvoz navedenih proizvodov le, če se ne uporabljajo za komercialne namene.

[4] Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu: Tematska strategija za varstvo in ohranjanje morskega okolja, COM(2005) 504 konč.

[5] Direktiva 2008/56/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju politike morskega okolja.

[6] Osnutek sklepa Sveta o pooblastitvi Komisije, da se v imenu Skupnosti pogaja o protokolu, ki spreminja Mednarodno konvencijo o ureditvi kitolova, podpisano 2. decembra 1946 v Washingtonu, COM(92) 316.

[7] Uredba Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike, UL L 358, 31.12.2002, str. 59−80.

[8] Glej člen V Konvencije. V skladu z odstavkom 3 postanejo spremembe programa za članice zavezujoče v devetdesetih dneh, razen če predložijo ugovor.

[9] COM(2008) 711 konč.

[10] UL C , , str. .

[11] UL L 206, 22.7.1992, str. 7.

[12] UL L 61, 3.3.1997, str. 1.

[13] Poleg tega Uredba Sveta (EGS) št. 348/81 o skupnih pravilih za uvoz kitov ali proizvodov iz kitov in delfinov dovoljuje uvoz navedenih proizvodov le, če se ne uporabljajo za komercialne namene.

[14] Avstrija, Belgija, Bolgarija, Ciper, Češka Republika, Danska, Estonija, Finska, Francija, Grčija, Irska, Italija, Litva, Luksemburg, Madžarska, Nemčija, Nizozemska, Poljska, Portugalska, Romunija, Slovaška Republika, Slovenija, Španija, Švedska in Združeno kraljestvo (april 2011).

[15] Uredba Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike, UL L 358, 31.12.2002, str. 59−80.