EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 15.12.2017 COM(2017) 720 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Poročilo o vmesnem pregledu instrumentov za zunanje financiranje {SWD(2017) 463 final}

{SWD(2017) 600 final}

{SWD(2017) 601 final}

{SWD(2017) 602 final}

{SWD(2017) 604 final}

{SWD(2017) 605 final}

{SWD(2017) 606 final}

{SWD(2017) 607 final}

{SWD(2017) 608 final}

{SWD(2017) 609 final}



Vsebina Povzetek 1. Uvod Namen Področje uporabe 2. Ozadje 3. Finančna razčlenitev 4. Doseganje ciljev Ustreznost ciljev Uspešnost Učinkovitost Notranja skladnost, zunanja skladnost, dopolnjevanje in sinergije med instrumenti za zunanje financiranje Dodana vrednost Učinek vzvoda Možnosti za poenostavitev Prispevek k doslednemu zunanjemu delovanju EU Prispevanje k prednostnim nalogam EU za pametno, trajnostno in vključujočo rast Dolgoročni vpliv 5. Sklepne ugotovitve

Priloge Seznam kratic



Povzetek To poročilo je odgovor na Uredbo (EU) št. 236/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2014 o določitvi skupnih pravil in postopkov za izvajanje instrumentov Unije (v nadaljnjem besedilu: EU) za financiranje zunanjega delovanja (v nadaljnjem besedilu: skupna izvedbena uredba), ki zahteva poročilo o vmesnem pregledu za več instrumentov EU za zunanje financiranje (v nadaljnjem besedilu: instrumenti). V tem poročilu je ocenjeno, ali ti instrumenti še vedno ustrezajo namenu, da se zagotovi uspešno izvajanje pomoči EU. Poročilo vsebuje informacije za odločanje o podaljšanju, spremembi ali prekinitvi vrst ukrepov, ki se izvajajo na podlagi svežnja instrumentov. V poročilu je analizirano, ali so bili doseženi cilji, pri čemer so poudarjeni rezultati, njihova učinkovitost, dodana vrednost, možnosti za poenostavitev, notranja in zunanja skladnost, vključno z dopolnjevanjem in sinergijami, stalna ustreznost vseh ciljev, njihov prispevek k doslednemu zunanjemu delovanju EU in, kjer je ustrezno, k prednostnim nalogam EU za pametno, trajnostno in vključujočo rast ter dosežen učinek vzvoda. Poročilo temelji na ugotovitvah svežnja desetih delovnih dokumentov služb Komisije o ocenjevanju (po en za vsak instrument za zunanje financiranje), ki so priloženi temu poročilu. Ti delovni dokumenti služb Komisije sami temeljijo na desetih zunanjih ocenjevanjih instrumentov, ki so potekala v obdobju 2016–2017, ter krovnem poročilu (v nadaljnjem besedilu: poročilo o skladnosti), sestavljenem na podlagi spoznanj in ključnih sporočil iz celotnega svežnja teh instrumentov. Delovni dokumenti služb Komisije o ocenjevanju kažejo, da instrumenti v tem času na splošno ustrezajo namenu in da nastajajo pozitivni trendi v zvezi s cilji instrumentov. Končna ugotovitev je, da instrumentov ni treba spreminjati z zakonodajnimi spremembami ali delegiranimi akti. Od sprejetja instrumentov sta se mednarodni okvir in okvir politike EU spremenila s sprejetjem agende za trajnostni razvoj do leta 2030, globalne strategije za zunanjo in varnostno politiko Evropske unije ter novega evropskega soglasja o razvoju. Kljub temu široki cilji instrumentov brez velikih vrzeli pokrivajo potrebe partnerskih držav ter prednostne naloge na svetovni ravni in ravni EU. Poleg tega so v prvih letih izvajanja delno omogočili EU, da se odzove na nove krize in nastajajoče potrebe. Kljub temu so omejeni viri in finančna prožnost, skupaj s povečanjem števila kriz, instrumente privedli do roba zmogljivosti. Glavne ugotovitve ocenjevanja kažejo na potrebo po prilagoditvi načina, kako se instrumenti izvajajo, zlasti z bolj strateškim in celovitim načrtovanjem ter zagotavljanjem skladnega sodelovanja na operativni ravni v obnovljenem mednarodnem okviru. Če pogledamo v prihodnost, bo morala naslednja generacija instrumentov upoštevati stopnjo finančne in drugih vrst prožnosti, potrebno za zunanje delovanje za odzivanje na izzive, s katerimi se EU spopada na svetovni ravni.

1. Uvod

Namen To poročilo je odgovor na člen 17 skupne izvedbene uredbe, ki zahteva poročilo o vmesnem pregledu za instrumente EU za zunanje financiranje (v nadaljnjem besedilu: instrumenti) do konca leta 2017. V tem poročilu je ocenjeno, ali ti instrumenti še vedno ustrezajo namenu, da se zagotovi uspešno izvajanje pomoči EU. Poročilo vsebuje informacije za odločanje o podaljšanju, spremembi ali prekinitvi vrst ukrepov, ki se izvajajo na podlagi instrumentov. Področje uporabe Skupna izvedbena uredba se uporablja za naslednje: ·instrument za razvojno sodelovanje, ·evropski instrument za demokracijo in človekove pravice, ·evropski instrument sosedstva, ·instrument za prispevanje k stabilnosti in miru, ·instrument za predpristopno pomoč in ·instrument partnerstva za sodelovanje s tretjimi državami. Drugi instrumenti, ki sledijo zahtevam iz skupne izvedbene uredbe in so zato vključeni v to poročilo, so: ·instrument za sodelovanje na področju jedrske varnosti in ·Sklep o Grenlandiji. Ker to poročilo zagotavlja pregled instrumentov, vključuje tudi 11. Evropski razvojni sklad (ERS). V zvezi z 11. ERS je določen pregled uspešnosti, ki ga je treba opraviti do konca leta 2018. Pregled uspešnosti je podoben vmesnemu pregledu, določenemu v skupni izvedbeni uredbi. Sklep o pridružitvi čezmorskih držav in ozemelj je bil vključen v pregled uspešnosti 11. ERS. Ta vmesni pregled torej vključuje devet instrumentov in sámo skupno izvedbeno uredbo. V skladu z zahtevami skupne izvedbene uredbe to poročilo zajema obdobje od 1. januarja 2014 do 30. junija 2017. V njem je analizirano doseganje ciljev vsakega posameznega zgoraj navedenega instrumenta, pri čemer so poudarjeni njihovi rezultati, učinkovitost, dodana vrednost, možnosti za poenostavitev, notranja in zunanja skladnost, vključno z dopolnjevanjem in sinergijami med instrumenti, stalna ustreznost vseh ciljev, prispevek instrumentov k doslednemu zunanjemu delovanju EU in, kjer je ustrezno, k prednostnim nalogam EU za pametno, trajnostno in vključujočo rast ter učinek vzvoda, ki so ga dosegli skladi.

V letih 2016 in 2017 so bili vsi instrumenti predmet vrste zunanjih ocenjevanj, da bi se pridobile informacije za pripravo tega poročila. Tudi delovni dokumenti služb Komisije o ocenjevanju, ki so povezani s tem poročilom, večinoma temeljijo na teh zunanjih ocenjevanjih. 2. Ozadje EU še vedno zagotavlja največ zunanje pomoči na svetu. S to pomočjo želi zmanjšati revščino, spodbujati svetovne in evropske interese in temeljne vrednote (kot so demokracija, človekove pravice, mir, stabilnost, solidarnost in blaginja) ter podpirati varstvo svetovnih javnih dobrin. Instrumenti predstavljajo večino razdelka IV večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020 z naslovom „Evropa v svetu“. Začetni skupni znesek razdelka IV je bil 66,2 milijarde EUR (tj. 6 % večletnega finančnega okvira). Proračunski instrumenti EU, ki spadajo v to poročilo, predstavljajo skupaj 51,8 milijarde EUR. Poleg tega je 11. ERS, ki ni vključen v proračun EU, dodeljenih 30,5 milijarde EUR. Preglednica 1: Glavni instrumenti iz razdelka IV in ERS Instrumenti Zneski, v milijonih EUR 1.Instrument za predpristopno pomoč (IPA II) 12 138,63 2.Evropski instrument sosedstva (ENI) 16 496,26 3.Instrument za financiranje razvojnega sodelovanja (DCI) 19 947,59 4.Instrument partnerstva (PI) 958,53 5.Evropski instrument za demokracijo in človekove pravice (EIDHR) 1 306,56 6.Instrument za prispevanje k stabilnosti in miru (IcSP) 2 365,85 7.Instrument za sodelovanje na področju jedrske varnosti (INSC) 325,321 8.Sklep o Grenlandiji (GD) 217,8 Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP) 2 121,24 Makrofinančna pomoč (MFA) 294,843 Jamstveni sklad za zunanje ukrepe 1 627,67 Humanitarna pomoč 82 909,02 Mehanizem EU na področju civilne zaščite 122,827 Pobuda Prostovoljci EU za humanitarno pomoč (EUAV) 126,02 Evropski sklad za trajnostni razvoj (EFSD) 350 Razlika 4 –672,572 9.11. Evropski razvojni sklad, vključno s sklepom o čezmorskih državah in ozemljih 30 506,00 10.Skupna izvedbena uredba (ni instrument financiranja, temveč uredba za izvajanje nekaterih od zgornjih instrumentov) n. r. Večina instrumentov je že od ustanovitve pod finančnim pritiskom zaradi: ·povečanja števila kriz, ·nestabilnosti v evropskem sosedstvu in drugod, ·terorističnih groženj, ·najobsežnejših begunskih tokov do zdaj ter ·strmega povečanja nedovoljene migracije in trgovine z ljudmi. Vzpostaviti je bilo treba inovativne in ad hoc mehanizme, da pripomorejo k večji odzivnosti EU na nove pritiske, kot so skrbniški skladi in instrument za begunce v Turčiji. Tudi nedavno sprejeti Evropski sklad za trajnostni razvoj (september 2017) je bil ustanovljen za zagotavljanje večje učinkovitosti vzvoda. Instrumenti, ki so bili sprejeti na začetku leta 2014, so bili oblikovani dovolj na široko, da se lahko prilagodijo na spreminjajoči se okvir politike. V zadnjih letih, ko se spreminjajo razmejitve med zunanjimi in razvojnimi politikami ter pomen povezave med notranjimi in zunanjimi politikami, je njihova sposobnost omogočanja na preizkušnji. Pri tem se od vzpostavitve instrumentov ni štelo, da bi bile potrebne spremembe, razen za vključitev novih ukrepov krepitve zmogljivosti za varnost in razvoj v okviru instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru. 3. Finančna razčlenitev

Kot zahteva skupna izvedbena uredba preglednice v prilogah prikazujejo konsolidirane informacije o vsem financiranju, vključenem v to poročilo, in sicer porabo sredstev po državah in regijah ter po instrumentih, skupaj s prispevki v skrbniške sklade in zunanjimi namenskimi prejemki. 4. Doseganje ciljev Instrumenti imajo različne splošne cilje: EFI Glavni cilj DCI Zmanjšanje in v dolgoročnem obdobju odprava revščine v državah v razvoju, ki niso upravičene do financiranja v okviru ERS, ENI ali IPA. Zagotavljanje tematske podpore za svetovne javne dobrine in izzive, povezane z razvojem, ter za organizacije civilne družbe in lokalne organe v partnerskih državah. Podpora strateškemu partnerstvu med Afriko in EU. ENI Nadaljnje napredovanje v smeri območja skupne blaginje in dobrega sosedstva, ki vključuje EU ter 16 držav in ozemelj. IPA II Podpora osmim upravičencem pri sprejemanju in izvajanju reform, potrebnih za članstvo v EU. 11. ERS Zmanjšanje in v dolgoročnem obdobju odprava revščine v afriških, karibskih in pacifiških državah. Doseganje trajnostnega razvoja v čezmorskih državah in ozemljih. PI Spodbujanje in pospeševanje interesov EU in skupnih interesov ter podpora partnerstvu in vzpostavljanju zavezništva pri svetovnih izzivih in zunanjih vidikih notranjih politik EU. EIDHR Podpora demokraciji in povečanje spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter spodbujanje demokracije v tretjih državah. IcSP Zagotavljanje kriznega odzivanja in preprečevanja konfliktov, podpora vzpostavljanju miru ter odpravljanje svetovnih, nadregionalnih in nastajajočih groženj. INSC Prizadevanje za večjo jedrsko varnost, zaščito pred sevanjem ter uporabo učinkovitih in uspešnih zaščitnih ukrepov za varovanje jedrskih snovi v tretjih državah. Grenlandija Ohranjanje tesnih in trajnih vezi med Grenlandijo, EU in Dansko ob hkratni podpori trajnostnemu razvoju Grenlandije. Delovni dokumenti služb Komisije o ocenjevanju kažejo, da nastajajo pozitivni trendi v zvezi s temi cilji. Večina držav, v katerih se izvajajo geografski programi 11. ERS in DCI, je v zadnjih desetih letih napredovala pri zmanjševanju revščine ter človekovem in gospodarskem razvoju. Na Zahodnem Balkanu je pomoč v okviru IPA II prispevala k izvajanju reform na ključnih področjih, kot so sodstvo, boj proti korupciji, javna uprava in socialna vključenost, ter podprla postopno usklajevanje z zakonodajo in standardi EU. V evropskem sosedstvu je pomoč v okviru ENI dala vidne rezultate v različnih sektorjih, kot so regionalni razvoj, kmetijstvo, trg dela, upravljanje meja in migracije. Hkrati so instrumenti (ENI, dopolnjen z IcSP) izkazali sposobnost odzivanja na nastajajoče potrebe in krizne razmere. Instrument INSC je dvignil ravni jedrske varnosti, na primer s podporo nadaljnjim ukrepom v zvezi s skupnim celovitim načrtom ukrepanja za sodelovanje z Iranom in obremenitvenim testiranjem jedrskih elektrarn v različnih državah. Instrument PI je učinkovito vplival na razvoj politik v partnerskih državah v skladu z interesi EU in prispeval k razvoju vzajemnih odnosov s tretjimi državami, s čimer je dopolnil obširnejše tematske dejavnosti, financirane v okviru DCI, zlasti program svetovnih javnih dobrin in izzivov. Kljub temu je treba opozoriti na težave pri merjenju doseganja ciljev. Ker je to poročilo o vmesnem pregledu in ker se je več instrumentov šele nedavno začelo izvajati (po oblikovanju strateških dokumentov), je v tej fazi še prezgodaj za merjenje doseganja ciljev na visoki ravni (in dolgoročnih ciljev). Za olajšanje tega položaja so se v okviru zunanjih ocenjevanj zbirali tudi podatki v zvezi s prejšnjimi instrumenti. Pri tem je treba upoštevati druge omejitve pri merjenju doseganja ciljev. Podpora EU se lahko pogosto razume samo kot dejavnik, ki prispeva k doseženim rezultatom. Boj za izkoreninjenje revščine je na primer zelo ambiciozno prizadevanje. Številni dejavniki, notranji in zunanji, vplivajo na razvoj ciljev partnerskih držav EU in drugih ciljev. Drugi pomembni akterji v zunanjih odnosih imajo dejavno vlogo, skupaj z naraščajočim številom zasebnih donatorjev, vključno s fundacijami. Poleg tega morajo partnerske države sprejeti in izvajati potrebne reforme in politike, ki jih podpirajo instrumenti. Ustreznost ciljev Delovni dokumenti služb Komisije o ocenjevanju so potrdili, da so cilji instrumentov v času, ko so bili oblikovani, večinoma ustrezali prednostnim nalogam politik.

V primerjavi z večletnim finančnim okvirom za obdobje 2007–2013 se je strateška ustreznost znatno izboljšala, saj so bila pretekla spoznanja vključena v nove predpise: ·potrditev globalnega dosega (IcSP, PI), ·spodbujanje interesov EU po vsem svetu (PI), ·večja osredotočenost na preprečevanje konfliktov (IcSP), ·nova načela skupnega načrtovanja (DCI, ERS), ·večja diferenciacija (DCI, ENI, IPA), ·večja osredotočenost na sektorske pristope (IPA), ·jasna razmejitev posebnih ciljev (EIDHR), ·večja usklajenost in dopolnjevanje med instrumentom IcSP in instrumenti za geografsko sodelovanje ter z operacijami SZVP, ·večja ambicioznosti v zvezi s partnerstvom z Grenlandijo (GD) in ·uskladitev izvedbenih postopkov (CIR). Poleg tega zunanja ocenjevanja poudarjajo strateško ustreznost tematskih instrumentov, zlasti njihovo sposobnost delovanja brez izrecnega soglasja partnerske države, če je to potrebno, na primer pri sodelovanju pri kriznem odzivanju, zagotavljanju človekovih pravic in demokratizaciji v času poslabšanja razmer ter pri spodbujanju interesov EU in globalnih ukrepov v zvezi z javnimi dobrinami, vključno glede podnebnih sprememb. Sveženj širokih, omogočitvenih instrumentov je lahko pokril prednostne naloge EU brez velikih vrzeli, razen krepitve zmogljivosti v podporo varnosti in razvoju. Vendar pri načrtovanju (kjer se to uporablja) in izvajanju instrumentov ta možnost ni bila vedno v celoti izkoriščena. V nekaterih državah so bili ukrepi v okviru instrumentov strateško kombinirani, v drugih pa možnost strateškega kombiniranja ukrepov ni bila vedno izkoriščena.

Pomembna korist ustreznosti instrumentov je prožnost, ki jim je bila vgrajena. Prožnost pri odzivanju na nepredvidene dogodke je potrebna na različnih ravneh: (i) kratkoročno krizno odzivanje, (ii) prožnost pri izbiri metod načrtovanja in izvajanja, (iii) finančna prožnost z rezervnimi skladi in predodelitvami znotraj instrumentov in med njimi, (iv) prožnost pri večletnem načrtovanju z možnostjo prilagajanja trajanja načrtovanja razmeram na terenu in hitrega preusmerjanja financiranja v primeru večjih sprememb ter (v) uporaba posebnih ukrepov, ki jih določa skupna izvedbena uredba. V delovnih dokumentih služb Komisije o ocenjevanju je bilo ugotovljeno, da so instrumenti zaradi svoje omogočitvene narave in dovolj širokih ciljev EU pomagali pri odzivanju na nove krize ter nastajajoče potrebe in cilje politik EU in partnerskih držav. Vendar je bila sposobnost predodeljevanja finančnih sredstev v celoti izčrpana z nastankom novih kriz v državah okrog EU. Notranji viri in nenamenska sredstva niso zadostovali za spopad s krizami. Zato je bilo treba razdelek IV med vmesnim pregledom večletnega finančnega okvira povečati, EU pa je morala vzpostaviti različne skrbniške sklade za posamezne krize in usklajevalne mehanizme, kot je instrument za begunce v Turčiji. EU se je lahko prek skrbniških skladov in instrumenta za begunce v Turčiji precej hitro odzvala na krize ter zagotovila dodatna sredstva iz držav članic EU in od drugih donatorjev, čeprav so bili prispevki držav članic manjši od pričakovanih. Odzivanje je bilo treba omogočiti tudi z uporabo posebnih ukrepov zunaj rednih odločitev o načrtovanju. Prezgodaj je, da bi ugotavljali, ali so vsi instrumenti primerno oblikovani, da se v celoti izvajata globalna strategija za zunanjo in varnostno politiko EU in novo evropsko soglasje o razvoju, ki se osredotoča na izvajanje mednarodno dogovorjenih ciljev trajnostnega razvoja. Usklajenost med novimi cilji trajnostnega razvoja in cilji več instrumentov pa je očitna. Na splošno se zdi, da so prednostne naloge in sektorji za ukrepanje iz predpisov za 11. ERS, EIDHR, ENI, DCI, IPA II, IcSP in PI še vedno ustrezni ter da vključujejo trenutne potrebe in prednostne naloge. Ta pomeni, da v tej fazi niso potrebne spremembe predpisov. Kljub tem bi bilo treba pri prihodnji strukturi instrumentov upoštevati spoznanja iz vmesnega pregleda večletnega finančnega okvira glede omejene finančne prožnosti in kompleksnosti sedanje strukture, ki preprečujeta večje dopolnjevanje na terenu, ter obravnavati odpravo vrzeli na področju varnosti. Uspešnost Pri številnih partnerskih državah in temah, na katere se nanašajo instrumenti, je v zadnjih letih prišlo do pozitivnega napredka. Nedavna letna poročila o izvajanju instrumentov EU za financiranje zunanjega delovanja predstavljajo številne pozitivne primere za vse zadevne cilje, čeprav so okoliščine včasih težavne (npr. pri evropskem sosedstvu in podsaharski Afriki). Na primer: ·reforma javne uprave v Gruziji,

·90-odstotno zmanjšanje revščine v Vietnamu v zadnjem desetletju, ·stabilizacija Kolumbije po mirovnem sporazumu (s kratkoročnimi in dolgoročnejšimi ukrepi) in ·podpora usposabljanju osebja jedrske elektrarne v Ukrajini za izboljšanje varnosti. Vendar je splošno uspešnost instrumentov pri izpolnjevanju ciljev težko izmeriti, delno zaradi težavne opredelitve ustreznih sistemov spremljanja in ocenjevanja na ravni instrumenta. Poleg tega je mogoče več rezultatov izmeriti samo na ravni države in/ali sektorja in jih ni mogoče združiti na ravni instrumenta, delno zaradi raznolikosti zadevnih držav in tem. V nekaterih primerih (npr. ERS in DCI) so bili kazalniki na visoki ravni, povezani z razvojnimi cilji tisočletja (do leta 2015) in cilji trajnostnega razvoja (od leta 2015), vključeni v pravno podlago in se uporabljajo za merjenje svetovnega napredka, vendar: (i) jih ni mogoče neposredno pripisati ukrepom v okviru instrumentov, (ii) nanje vplivajo številni zunanji dejavniki (npr. vladne politike, posredovanja drugih donatorjev in mednarodne okoliščine) in (iii) ne morejo oceniti značilnosti instrumentov, kot je prožnost. Od vzpostavitve instrumentov si Komisija prizadeva za izboljšanje poročanja o rezultatih projektov in programov ter ga izboljšuje. Na primer z začetkom izvajanja okvira za rezultate mednarodnega sodelovanja in razvoja EU leta 2015, v okviru katerega je bilo julija 2016 pripravljeno prvo poročilo o izbranih rezultatih. Drugi podobni okviri uspešnosti s strateškimi in operativnimi kazalniki so bili oblikovani tudi posebej za IPA II in PI. Kljub tem izboljšavam so potrebna nadaljnja prizadevanja na ravni instrumenta, da se zagotovi vzpostavitev jasnega sistema spremljanja in ocenjevanja ter pojasni, kako bo EU merila spremembe. Obseg razpoložljivih izvedbenih ureditev ima pomembno vlogo pri uspešnosti instrumentov. S poenostavitvami, uvedenimi s skupno izvedbeno uredbo, kot je možnost dodelitve posredovanih nepovratnih sredstev ali dodelitve nepovratnih sredstev subjektom brez pravne osebnosti, je bila okrepljena uspešnost EIDHR. Z izkoriščanjem izjem je lahko krizno odzivanje v okviru IcSP prav tako hitro kot humanitarna pomoč. Uvedba načina proračunske podpore in s tem povezani dialog o politikah v okviru IPA II sta imela pomembno vlogo pri izboljšanju dialoga o politikah v podporo spodbujanju pravih reform in stabilizacijskih programov v državah upravičenkah. Tako je bilo zlasti na Zahodnem Balkanu, kjer je bilo to uvedeno prvič. Podobno so na Grenlandiji ureditve proračunske podpore privedle do trdnejših sistemov upravljanja javnih financ ter izboljšav sposobnosti nacionalne uprave za načrtovanje in izvajanje politik. Kljub temu zainteresirane strani postopke EU (ki izhajajo iz finančne uredbe) še vedno dojemajo kot dolgotrajne in obremenjujoče. V zvezi z vključevanjem prednostnih nalog EU je bil pri nekaterih programih ugotovljen znaten napredek glede področja podnebnih sprememb in okolja. Vendar je treba glede na obsežnost izzivov storiti še več za vključitev teh področij v vse sektorje. Vključevanje vprašanj človekovih pravic, vključno z enakostjo spolov in krepitvijo vloge žensk, je še vedno nedokončano, čeprav iz študije o izvajanju akcijskega načrta EU za enakost spolov II izhajajo nekatera pozitivna sporočila, zlasti glede IcSP. Na splošno so zunanja ocenjevanja pokazala, da sta pomanjkanje interesa partnerskih vlad ali njihov odpor do prizadevanj v podporo človekovim pravicam pogosto velik izziv pri izvajanju. Učinkovitost Raven upravnih odhodkov kaže na učinkovito upravljanje zadevnih proračunov instrumentov.

Čeprav je lahko splošna organizacijska uspešnost učinkovita, nekatere zainteresirane strani menijo, da je izvajanje instrumentov v nekaterih primerih upravno obremenjujoče. Nekaterim deležnikom se zdi Komisija bolj osredotočena na postopek kot na cilje in rezultate politike. Zahteve, kot sta vključevanje različnih politik in izpolnjevanje mednarodnih zavez, kot sta odgovornost in partnerstvo, pomenijo zahtevne postopke. Drugi predpisi (kot je uredba o postopku v odboru) še povečujejo zapletenost in podaljšujejo čas, potreben za izvajanje instrumentov. V primerjavi z instrumenti iz večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013 se je učinkovitost malo povečala. Na primer z zmanjšanjem števila tematskih programov DCI s pet na dva, čeprav v programu svetovnih javnih dobrin in izzivov ostajajo togosti, ker je bilo oblikovanih pet različnih proračunskih vrstic. Pri postopkih načrtovanja DCI, ERS, ENI in IPA II je bila dosežena nekoliko večja učinkovitost zaradi postopkov poenostavitve (kot je uporaba nacionalnih strategij namesto strategij EU za posamezne države in možnost zamenjave večletnih okvirnih programov z dokumenti skupnega načrtovanja, če so izpolnjena merila glede kakovosti). V zvezi z geografskimi instrumenti je vzpostavljen dolg postopek načrtovanja za zavarovanje načel odgovornosti in partnerstva. V primeru ERS postopki vključujejo tudi sodelovanje nacionalnih/regionalnih odredbodajalcev, katerih funkcija je pogosto obravnavana kot taka, ki ovira uspešnost in učinkovitost, zlasti na regionalni ravni. Obrazložitev se pogosto nanaša na vprašanja zmogljivosti kljub redni podpori krepitvi zmogljivosti. Vzpostavitev skupne izvedbene uredbe je bila nova poenostavitvena značilnost večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020 za instrumente proračuna EU, vključene v to poročilo, ki je bila večinoma ponovljena tudi v izvedbeni uredbi o 11. ERS. Z uskladitvijo pravil in omejitvijo razlik pri razlagi za vse instrumente za zunanje financiranje zunanja ocenjevanja kažejo na povečanje učinkovitosti zaradi skupne izvedbene uredbe, čeprav skromno. Na primer v okviru EIDHR (v posebnih primerih) in zlasti IcSP neposredno dodeljevanje sredstev pospeši izvajanje v primeru krize ali nuje. Notranja skladnost, zunanja skladnost, dopolnjevanje in sinergije med instrumenti za zunanje financiranje Vsak instrument za zunanje financiranje ima lastno posebno področje uporabe glede na vsebinska vprašanja, na katera se nanaša (EIDHR, INSC, IcSP in PI se lahko potencialno uporabijo povsod po svetu), ali glede na geografsko usmerjenost (DCI, ERS, ENI, GD in IPA II skupaj s posebnimi temami). Trije instrumenti so jasno namenjeni dopolnjevanju drugih s svojimi posebnimi načini izvajanja: (1) EIDHR (neodvisni in prožni ukrepi), (2) IcSP (za hitro odzivanje s kratko- in dolgoročnimi ukrepi) in (3) PI (ukrepi v interesu EU in/ali vzajemnem interesu, ki jih ni mogoče financirati v okviru DCI, ENI ali IPA II). Notranja skladnost instrumentov je večinoma zadovoljiva zaradi revidiranih navodil o geografskem načrtovanju, osredotočenosti na sektorje, ustreznih postopkov odločanja in izboljšanih sistemov za preverjanje kakovosti. Kljub temu je mogoče opaziti znatne razlike na ravni delegacij EU.

Delovni dokumenti služb Komisije o ocenjevanju vsebujejo nekatere primere dopolnjevanja med instrumenti. Instrumenta EIDHR in PI na primer podpirata nekatere ukrepe, ki jih drugi geografski instrumenti ne morejo financirati, kot je neposredno sodelovanje z organizacijami civilne družbe v zvezi z vprašanji človekovih pravic ali sodelovanje z industrializiranimi državami. Ugotovljene so bile tudi učinkovite sinergije med IcSP (s svojo spodobnostjo, da zagotovi kratkoročne odzive brez načrtovanja) in geografskimi instrumenti. Toda učinkovito nadaljnje ukrepanje je ovirano zaradi pomanjkanja prožnosti v postopkih v zvezi z večino drugih instrumentov, ki so vezani na dolga obdobja načrtovanja. Kljub temu bi bilo mogoče celotno skladnost med instrumenti še izboljšati, zlasti z racionalizacijo instrumentov za zmanjšanje razmejenosti med geografskimi (11. ERS, ENI, DCI in IPA II) in tematskimi instrumenti/programi (tematski programi v okviru DCI, IcSP in PI), ki se lahko uporabijo za posredovanje na istih področjih. Zaradi posebnega področja uporabe geografskih instrumentov je z nekaterimi partnerskimi državami težko strateško in usklajeno sodelovati. Trije geografski instrumenti se uporabljajo za sodelovanje z Afriko (ERS, DCI in ENI), sodelovanje na celinski ravni pa se financira v okviru DCI (vseafriški program) in v nekoliko manjšem obsegu v okviru 11. ERS (program znotraj AKP). Podobno se je izkazalo, da je težko graditi mostove med regijami, saj odnose EU s Karibskimi otoki in Latinsko Ameriko na primer pokrivata DCI in ERS. Skladnost politik za razvoj je dobila zagon. Analiza podpore trgovinske politike razvoju regionalnega sodelovanja kaže na vse večjo pozornost, namenjeno povezavi med trgovino in razvojem. Tudi povezave med varnostjo, razvojem in humanitarno pomočjo so dobile politični zagon. V zvezi z geografskimi instrumenti (DCI, ENI in 11. ERS) so glede skladnosti med partnerskimi državami in prednostnimi nalogami EU v nekaterih zunanjih ocenjevanjih navedene težnje k temu, da agende med načrtovanjem pretežno spodbuja EU. Temu je tako kljub obširnemu posvetovanju zainteresiranih strani med načrtovanjem in izvajanjem projektov ter, zlasti pri ERS, sopodpisovanju dokumentov v zvezi z večletnim načrtovanjem in letnih ukrepov. Ta navidezni kompromis med interesi EU/mednarodnimi vrednotami in načeli partnerstva je treba razumeti v novem okviru politike na splošno sprejete agende 2030/ciljev trajnostnega razvoja. Dodana vrednost Dodano vrednost instrumentov EU je mogoče pojasniti s kombinacijo več dejavnikov: (i) kompetentnost ali strokovno znanje EU, (ii) narava EU kot nadnacionalnega subjekta ter relativna nevtralnost, politični vpliv in vzvod, ki jih to potencialno vključuje, (iii) geografska razpršenost nekaterih instrumentov, vključno s prisotnostjo v nestabilnih okoljih, kjer je manj razvojnih partnerjev, in znatnim obsegom razpoložljivih sredstev, (iv) področje uporabe instrumentov in načini (kot so proračunska podpora, nepovratna sredstva, posredno upravljanje, mehanizmi mešanega financiranja in hitro odločanje za krizno odzivanje) ter (v) sposobnost EU, da vodi skupno delovanje (tj. skupno načrtovanje in skupno izvajanje), zlasti z državami članicami. Dodatni dejavniki so možnost uporabe instrumentov za posredovanje na različnih ravneh (tj. nacionalni, regionalni, celinski), predvidljivost sredstev (zlasti pri ERS, za katerega ne velja pravilo enoletnosti, ki velja za proračun EU), poudarek na regionalnem sodelovanju in edinstveni položaj EU, da države pristopnice pripravi na članstvo v EU prek IPA.

Bolj specializirani instrumenti imajo posebno dodano vrednost, povezano z njihovim področjem uporabe. Na primer hitrost, prožnost in zmogljivost IcSP, da se prilagodi na spreminjajoče se okoliščine, ter prisotnost na območjih, kjer ni drugih akterjev, in ukrepi v okviru EIDHR v občutljivih položajih v zvezi s človekovimi pravicami, ne da bi bilo potrebno soglasje partnerskih vlad. Učinek vzvoda Vzpostavljeni so pogoji za to, da instrumenti omogočijo okrepljen dialog o politikah na državni ravni, zlasti kadar se programi izvajajo prek proračunske podpore. Instrument PI utemeljuje dialog o politikah/partnerstvo s tretjimi državami s podporo posebnim dejavnostim sodelovanja (na podlagi skupnega interesa), ki pripomorejo k spodbujanju interesov EU in vzpostavljajo edinstven politični vzvod. Še en pomemben učinek vzvoda izhaja iz vloge usklajevanja donatorjev, ki jo imajo delegacije EU: spodbujanje dopolnjevanja in skladnosti med različnimi akterji EU ter povečanje prepoznavnosti EU. To zlasti velja tam, kjer so bili uvedeni postopki skupnega načrtovanja. Specializirani instrumenti so vključeni tudi v ciljni dialog o politikah, na primer prek INSC ali EIDHR v zvezi z opazovanjem volitev. Instrument IcSP je prispeval kot vzvod za dialog EU o politikah glede povečanja donatorskih sredstev, ki se porabijo na način, pri katerem se upošteva konflikt. Ocenjevanja kažejo tudi na nekatere slabosti političnega vzvoda glede povečanega dialoga o politikah v zvezi s človekovimi pravicami in temeljnimi vrednotami. Slabosti so bile povezane zlasti z vse manjšo sprejemljivostjo liberalnega demokratičnega modela razvoja, vse manjšim pomenom uradne razvojne pomoči in pojavljanjem novih akterjev. Finančni vzvod instrumentov je precej visok, predvsem zaradi mehanizmov mešanega financiranja (tj. za DCI, ERS, ENI in IPA). Tudi z oblikovanjem skrbniških skladov je nastal finančni vzvod, čeprav ne vedno na pričakovani ravni. Možnosti za poenostavitev Stroškovno učinkoviti in uspešni mehanizmi za uresničevanje so bistveni za izboljšanje uspešnosti instrumentov. Komisija je začela postopek poenostavitve z revizijo smernic za večletno načrtovanje in postopkov letnega odločanja. Kljub temu so zainteresirane strani celotno število instrumentov in zlasti nekatere instrumente še vedno štele za zapletene, upravno obremenjujoče in finančno neprožne. Podrobna razdelitev proračuna, vključena v DCI za geografske in tematske programe, še dodatno prispeva k zapletenosti in togosti instrumenta, kar otežuje možnosti za prenos sredstev med cilji in za spreminjanje prednostnih nalog znotraj instrumenta, zlasti kadar se je treba spopasti z nujnimi primeri in krizami. Pred večletnim finančnim okvirom za obdobje 2014–2020 je imel vsak instrument lastna izvedbena pravila, kar je povzročilo razlike pri njihovem izvajanju v zvezi z večletnim finančnim okvirom za obdobje 2007–2013. Skupna izvedbena uredba, s katero je izvedbena uredba za ERS večinoma usklajena, je prispevala k poenostavitvi, s tem ko je preprečila razlike in težave pri razlagi. Od leta 2014 so bila stalna prizadevanja za poenostavitev v zunanjih odnosih osredotočena na odpravljanje nepotrebnih bremen, povečanje prožnosti in zmanjšanje zapletenosti za zunanje partnerje na izvedbeni ravni. Tudi druge poenostavitve so na obzorju, vendar so zanje najprej potrebne spremembe finančne uredbe s strani Sveta in Evropskega parlamenta, za kar je Komisija predlagala revizijo . Prispevek k doslednemu zunanjemu delovanju EU EU Evropejcem zagotavlja varnost in blaginjo z aktivnim delovanjem na svetovnem prizorišču, da bi spodbujala svoje interese ter podprla vrednote demokracije, pravne države in varstva človekovih pravic. Politike EU o zunanjem delovanju vključujejo mednarodne zaveze, kot sta Agenda 2030 in Pariški sporazum o podnebnih spremembah, skupaj z – med drugim – globalno strategijo za zunanjo in varnostno politiko EU, novim evropskim soglasjem o razvoju, prenovljenim partnerstvom med EU in Afriko, revidirano evropsko sosedsko politiko, politiko širitve in soglasjem o humanitarni pomoči, ki skupaj zagotavljajo potrebni okvir, da lahko EU dosega svoje cilje.

Za doseganje teh ciljev orodja EU za zunanje politike vključujejo razvojno sodelovanje, diplomacijo, ukrepe za mir, varnost in obrambo, gospodarsko sodelovanje, širitev, humanitarno pomoč in civilno zaščito, okrepljene sosedske odnose, makrofinančno pomoč, partnerstvo pri svetovnih izzivih in trgovino. Segment instrumentov med temi orodji predstavlja več kot tri četrtine razpoložljivega financiranja v okviru sedanjega večletnega finančnega okvira, k zunanjemu delovanju EU pa prispeva od leta 2014, kot je navedeno v delovnih dokumentih služb Komisije o ocenjevanju. Poleg tega je Komisija za izboljšanje uspešnosti EU pri podpori stabilnosti, varnosti in trajnostnemu razvoju v partnerskih državah sprejela predlog za spremembo uredbe o IcSP. S spremembo se odpravlja vrzel, ugotovljena pri sposobnosti EU, da zagotovi podporo pri krepitvi zmogljivosti partnerjev EU na področju varnosti, in bi EU omogočila, da v izjemnih in jasno opredeljenih okoliščinah podpre vojaške akterje. Z uporabo skupnega načrtovanja z državami članicami in drugimi donatorji je bilo oblikovano skladnejše in prepoznavnejše odzivanje EU na razvoj v partnerskih državah. V posebnem ocenjevanju, objavljenem marca 2017, je bil ugotovljen napredek pri skupnem načrtovanju z državami članicami, ki je pokazal, da je to dragoceno za EU in države članice, čeprav je še v zgodnjih fazah. Še več pozornosti bi bilo treba nameniti izzivom, povezanim z zagotavljanjem odgovornosti za postopke in rezultate v partnerskih državah. Kar zadeva civilno družbo v partnerskih državah, čeprav se v okviru geografskih instrumentov sodeluje večinoma z njihovimi organi oblasti, sodelovanje z organizacijami civilne družbe ostaja stalna značilnost vseh instrumentov, da bi prispevali h krepitvi zmogljivosti organizacij in k civilni družbi, ki je sposobna spodbujati reforme in od vlad zahtevati, naj prevzamejo odgovornost. Nekateri instrumenti in programi, kot sta EIDHR in DCI za organizacije civilne družbe/lokalne organe, so namenjeni predvsem podpori civilne družbe. Tesna povezanost med notranjimi in zunanjimi politikami je očitna sama po sebi, na primer pri migracijski krizi, kjer sta bila potrebna usklajenost in dopolnjevanje med instrumenti. Prednostne naloge notranje politike EU so, kolikor je mogoče, skladno in dosledno vključene v zunanje delovanje, da se zaščitijo interesi EU in spodbudijo rešitve v vzajemnem interesu, koristila pa jim je tudi posebna osredotočenost PI na povezavo med notranjo in zunanjo politiko. Za ustrezno obravnavo zunanjega interesa in doseganje globalnih ciljev so potekala prizadevanja za večje sodelovanje med notranjimi in zunanjimi službami EU, da se zagotovijo skladni pristopi ter preprečita podvajanje in prekrivanje. Da bi lahko zunanje službe pripomogle h krepitvi skladnosti, zagotovile, da se ukrepi EU vzajemno krepijo, in preprečile nasprotujoče si pristope, morajo imeti popolnejšo predstavo o dejavnostih, ki potekajo zunaj EU, zlasti v zvezi s svetovnimi izzivi, kot so podnebne spremembe, biotska raznovrstnost ali boj proti terorizmu. Danes se na določeno državo/regijo/celino nanaša več programskih dokumentov, zaradi česar je težko imeti jasen pregled nad zunanjim delovanjem. Prispevanje k prednostnim nalogam EU za pametno, trajnostno in vključujočo rast Pametna, trajnostna in vključujoča rast je v središču zunanje pomoči EU. Instrumenti k pametni rasti prispevajo s podporo projektom v zvezi s trgovino ter razvojem kolektivnih pristopov glede podnebnih sprememb in okolja. V skladu z agendo za spremembe, katere cilj je znatno povečati vpliv in uspešnost zunanje pomoči EU, se mora pomoč EU na državni ravni v večini partnerskih držav osredotočati na tri prednostne sektorje ali manj. Od takrat se podpora EU bolj osredotoča na dve prednostni področji agende za spremembe, od katerih je eno vključujoča in trajnostna rast za človekov razvoj. Instrument IPA II ima jasen cilj okrepitve gospodarskega in družbenega razvoja držav upravičenk, da se dosežejo cilji iz strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast. Razvojni instrumenti so močno osredotočeni na pametno, trajnostno in vključujočo rast, kot je izraženo v ukrepih, sprejetih v različnih letnih akcijskih programih. Tudi PI prispeva k tem prednostnim nalogam EU in prav tako sklep o Grenlandiji. Eden od posebnih ciljev PI je spodbujanje mednarodne razsežnosti strategije Evropa 2020 glede vseh njenih vidikov (npr. delovna mesta, rast in naložbe, MSP).

Komisija od leta 2008 vzpostavlja mehanizme mešanega financiranja v različnih regijah sveta, katerih rezultat je spodbujanje naložb, za spodbujanje trajnostnega gospodarskega razvoja. Te operacije mešanega financiranja pokrivajo različna področja posredovanja (infrastrukturni projekti, financiranje mikro, malih in srednjih podjetij itd.), dodana vrednost, ki jo ustvarjajo, pa je odvisna od posebnega cilja dodatnosti, ki naj bi ga uresničevale, in od gospodarskih razmer v državi, kjer se operacije izvajajo (npr. makroekonomski okvir, ugodno poslovno okolje, naložbeno okolje). Dolgoročni vpliv V zunanjih ocenjevanjih je bilo poudarjeno, da obstajajo očitne težave pri merjenju dolgoročnega vpliva instrumentov sredi njihovega izvajanja, saj se je v okviru nekaterih od njih šele nedavno začelo izvajati znatno število projektov in programov, izhodišča pa v številnih primerih še niso bila določena. Kljub temu so bili lahko pri nekaterih ocenjevanjih proučeni dosežki v okviru prejšnjih instrumentov, da so se pokazali pozitivni trendi pri ključnih kazalnikih. Instrument DCI je na primer v zadnjih letih podprl oblikovanje 50 nacionalnih in regionalnih podnebnih strategij; v državah evropskega sosedstva so nekatere države kljub težavnim okoliščinam (npr. svetovna gospodarska kriza, regionalne krize, državljanske vojne, terorizem in migracijska kriza) pokazale znaten napredek na nekaterih področjih upravljanja (npr. Gruzija na področju javne uprave). Za PI je bilo pri vmesnem ocenjevanju ugotovljeno, da je podpora na dobri poti k zagotovitvi pričakovanih vplivov. Uspešnost glede na sedanji sklop ciljev instrumentov je odvisna od različnih zunanjih dejavnikov, ki niso pod nadzorom instrumentov, kot so nacionalna odgovornost, politična volja in upravna zmogljivost države. Cena nedelovanja ali prepoznega delovanja v zunanjih odnosih bi bila katastrofalna, če bi se nestabilnost, konflikt in vojna povečali, zlasti v sosedstvu EU, pri čemer za sámo EU obstajajo potencialni učinki prelivanja. 5. Sklepne ugotovitve Skratka, sedanji sveženj instrumentov je še vedno ustrezen in se je izkazal za dovolj omogočitven. V tej fazi jih torej ni treba spreminjati z zakonodajnimi predlogi ali delegiranimi akti. Kljub temu delovni dokumenti služb Komisije, povezani s tem poročilom, kažejo na nekatere vidike, ki si v prihodnje zaslužijo pozornost, da bi se izboljšalo izvajanje zunanjega delovanja EU in pridobila spoznanja za naslednjo generacijo instrumentov. Vprašanja, obravnavana v različnih zunanjih ocenjevanjih, bodo upoštevana v preostalem obdobju izvajanja instrumentov in pri pripravi naslednje generacije instrumentov. Zlasti: ·Agenda 2030 je ključna, saj določa ambiciozne splošne cilje trajnostnega razvoja in temelji na partnerstvih več deležnikov, pri čemer poudarja pomen agende, pri kateri ne gre za pomoč, in medsebojnih povezav med cilji, vključno s povezavami med varnostjo in razvojem. Cilji trajnostnega razvoja morajo biti dosledno in skladno upoštevani pri zunanjem delovanju EU. V skladu z Agendo 2030 globalna strategija in novo evropsko soglasje o razvoju določata novo vizijo za zunanje delovanje EU. ·Pomen spodbujanja temeljnih vrednot in človekovih pravic je v jedru instrumentov, vendar zunanja ocenjevanja kažejo, da je v številnih državah postalo težje spodbujati to agendo in jo nadalje razvijati ter da se v mnogih državah tudi krči prostor za organizacije civilne družbe. Zaradi tega se EU težko ukvarja s temi pomembnimi razsežnostmi in se s tem poudarja še ena morebitna napetost med nekaterimi temeljnimi elementi zunanjega delovanja EU ter načeli partnerstva in odgovornosti. ·V trenutnem okolju več kriz in konfliktov mora biti večletni finančni okviru EU tak, da se lahko hitro prilagaja na spreminjajoče se prednostne naloge in nepredvidene dogodke ter da ga je mogoče hitro uresničevati na terenu. Podobno morajo biti instrumenti dovolj finančno in drugače prožni, da se lahko zunanje delovanje odzove na številne izzive za EU na svetovnem prizorišču. To prožnost je treba krepiti na različnih ravneh. To pomeni vse od proračuna, ki bi moral vključevati znatnejše rezerve, do večletnega načrtovanja in večje poenostavitve na izvedbeni ravni, da se povečata učinkovitost in uspešnost.

·Ponovno je treba oceniti uravnoteženost med dolgoročnimi zavezami v podporo reformam v partnerskih državah in kratkoročnimi ukrepi. To kaže na napetost med predvidljivostjo, povezano z zavezami glede uspešnosti pomoči, in prožnostjo zunanje pomoči EU. ·Na splošno je treba razmisliti o prihodnji ravni ambicioznosti v zvezi z mirom in varnostjo pri zunanjem delovanju. Na podlagi izkušenj v zadnjem času bo še naprej potrebna hitra in prožna zmogljivost za krizno odzivanje. ·Čeprav obstajajo dokazi o skladnosti med instrumenti, je to mogoče še povečati z racionalizacijo njihovega števila. To bi pomagalo pri zagotavljanju boljšega medsebojnega vplivanja na operativni ravni, zlasti med geografskimi in tematskimi instrumenti ter programi, s katerimi se lahko posreduje na istih področjih. ·Vključevanje prednostnih nalog EU, pri čemer se je na splošno, na primer pri podnebnih spremembah in varstvu okolja, izkazalo, da je to v nekaterih okoliščinah zahtevno, zlasti zaradi odpora partnerskih držav, ter morebitna napetost med spodbujanjem agende EU, na primer glede spodbujanja ukrepanja za reševanje svetovnih izzivov in javnih dobrin ali v zvezi z migracijami in varnostjo, ter načeli odgovornosti in partnerstva. ·Jasneje je treba opredeliti povezavo med cilji notranje in zunanje politike. Razviti bi bilo treba alternativne pristope k temu sodelovanju na podlagi izkušenj iz programa svetovnih javnih dobrin in izzivov v okviru DCI in PI, ki ima svetovno razsežnost. ·Z načelom stopnjevanja v okviru DCI je bila namenoma omejena sposobnost EU za sodelovanje z državami z višjim srednjim dohodkom prek dvostranskega sodelovanja. EU si mora prizadevati za sodelovanje z vsemi državami, vključno z naprednejšimi državami v razvoju in strateškimi partnerji, v skladu z Agendo 2030 in Evropskim soglasjem o razvoju. ·Potencial za sodelovanje z državami članicami EU, zlasti s skupnim načrtovanjem, bi bilo treba še okrepiti. Za to pa bi bila v nekaterih državah potrebna večja zavezanost vlad partnerskih držav in držav članic. Priloge Preglednica 1: Poraba sredstev po državah upravičenkah in regijah ter po instrumentih, v EUR

Preglednica 2: Prispevki za instrument za begunce v Turčiji, v tisočih EUR Preglednica 3: Prispevki v skrbniške sklade (izplačila sodelujočih, v milijonih EUR)