Priporočilo

PRIPOROČILO SVETA

v zvezi z izvajanjem širših smernic za izvajanje ekonomskih politik držav članic, katerih valuta je euro

SVET EVROPSKE UNIJE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 136 v povezavi s členom 121(2) Pogodbe, ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2) Uredbe,

ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti člena 6(1) Uredbe,

ob upoštevanju priporočila Evropske komisije[3],

ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],

ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Euroskupina ima posebno odgovornost za ekonomsko upravljanje euroobmočja. Gospodarska kriza je jasno razkrila tesne povezave v euroobmočju in poudarila potrebo po skladni skupni naravnanosti politike, ki bi upoštevala močne učinke prelivanja med državami, katerih valuta je euro, in po učinkoviti ureditvi za usklajevanje politik, ki bi omogočila hitro odzivanje na spremembe v gospodarskem okolju.

(2) Države članice, katerih valuta je euro, so se s podpisom Pogodbe o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji dne 2. marca 2012 zavezale izvedbi vrste obsežnih dodatnih reform politik in političnemu usklajevanju. Z začetkom veljavnosti tako imenovanega „dvojčka uredb“[5] v letu 2013 se bo še okrepilo usklajevanje proračunskih in ekonomskih politik v euroobmočju.

(3) Izvaja se tudi nadaljnje delo za poglobitev ekonomske in bančne unije. Komisija je 28. novembra 2012 predstavila sporočilo o načrtu za poglobljeno in pravo ekonomsko in monetarno unijo[6]. V načrtu so bili opredeljeni razlogi za pravo EMU in njeni cilji ter instrumenti in koraki, s katerimi bi bilo te cilje mogoče doseči. Načrt je bil namenjen začetku evropske razprave. Komisija je 12. septembra 2012 predstavila časovni načrt za uvedbo bančne unije[7]. Spremljal ga je predlog za dve uredbi, ki sta potrebni za uvedbo enotnega nadzornega mehanizma[8]. Predsednik Evropskega sveta je 5. decembra 2012 izdal poročilo, ki je bilo pripravljeno v tesnem sodelovanju s predsednikom Komisije, predsednikom Euroskupine in predsednikom ECB ter je vsebovalo konkreten in časovno opredeljen načrt za vzpostavitev prave ekonomske in monetarne unije. V njem so bila obravnavana področja integriranega okvira finančnih, proračunskih in ekonomskih politik ter demokratične legitimnosti in prevzemanja odgovornosti. Voditelji držav oziroma vlad so se 14. decembra 2012 odločili, da je treba nadaljevati pripravo načrta za dokončanje EMU, ter ob tem priznali soodvisnost gospodarstev držav članic euroobmočja in koristi, ki jih lahko prinese stabilnost euroobmočja njegovim članicam in Evropski uniji kot celoti.

(4) Evropski parlament je bil ustrezno vključen v evropski semester in je izrazil svoja stališča o poglobitvi ekonomske in monetarne unije v svoji resoluciji z dne 20. novembra 2012 „Na poti k pravi ekonomski in monetarni uniji“[9].

(5) Za obvladovanje krize v euroobmočju je značilna trdna odločenost. Zavezanost vseh držav članic in institucij EU zaščiti integritete euroobmočja ni bila nikoli vprašljiva. Vendar bi morala Euroskupina še izboljšati učinkovitost upravljanja euroobmočja in obvladovanja krize, da se zagotovi optimalno usklajevanje na ravni euroobmočja. Boljše usklajevanje je potrebno tudi zaradi doseganja skladne skupne naravnanosti politik v euroobmočju in zagotavljanja izvajanja potrebnih političnih ukrepov. Doseganje teh ciljev bo okrepilo zaupanje državljanov in trgov, kar bo prispevalo h gospodarskemu okrevanju in finančni stabilnosti euroobmočja.

(6) Izvajanje svežnja uredb bo še okrepilo proračunski nadzor v euroobmočju. S tem zakonodajnim svežnjem je Euroskupina dobila vlogo v razpravah o osnutkih proračunov posameznih držav članic ter o proračunskih obetih za euroobmočje kot celoto, da bi se zagotovila ustrezna skupna fiskalna naravnanost. Te razprave potekajo na podlagi mnenj Komisije o osnutkih proračunskih načrtov držav članic euroobmočja ter skupne ocene osnutkov proračunskih načrtov in njihove interakcije, ki jo za euroobmočje kot celoto pripravi Komisija. Glavni izziv za fiskalno konsolidacijo v celotnem euroobmočju je doseči enakomerno zmanjševanje razmerja med dolgom in BDP. To je mogoče doseči z izvajanjem diferencirane, rasti prijazne politike fiskalne konsolidacije ob sočasni krepitvi možnosti za rast v euroobmočju. V korektivnem delu Pakta za stabilnost in rast je predvidena strukturna proračunska prilagoditev, ki tako kratkoročno kot srednjeročno upošteva razlike pri tveganjih za vzdržnost med posameznimi državami, ter omogoča delovanje avtomatskih stabilizatorjev med potekom prilagajanja. V preventivnem delu Pakta za stabilnost in rast je predvideno postopno približevanje srednjeročnim ciljem, pri čemer je kot referenčna vrednost določeno 0,5-odstotno letno strukturno izboljšanje. To se lahko spreminja glede na značilnosti posamezne države ob upoštevanju cikličnih pogojev in tveganja za vzdržnost javnega dolga. Srednjeročno bi se verodostojnost fiskalne politike povečala, če bi struktura javnofinančnih odhodkov in prihodkov bolje odražala učinek postavk porabe in virov prihodkov na rast. Poleg tega je mogoče možnosti za gospodarsko rast povečati z dodatnimi strukturnimi reformami in uporabo razpoložljivih razlik do zgornje proračunske meje za spodbujanje javnih vlaganj v euroobmočju v okviru možnosti, ki jih omogoča Pakt za stabilnost in rast.

(8) Večina kazalnikov tveganja, povezanih s finančnimi trgi EU, in razpoloženje na trgu sta se v primerjavi z letom 2012 popravila, saj se je intenzivnost začaranega kroga, ki uničuje zaupanje, razblinila. Vendar so trgi še vedno precej razdrobljeni. Izboljšani pogoji financiranja za banke se morajo še prenesti v kreditiranje realnega gospodarstva, med državami članicami pa so še vedno velike razlike v posojilnih dejavnostih bank in stroških financiranja zasebnega sektorja. Ključni izziv v sedanji konjunkturi je olajšati urejeno razdolževanje tako bančnega sektorja kot nefinančnega zasebnega sektorja ob sočasnem ohranjanju dotoka novih posojil za produktivne rabe v realnem gospodarstvu in zlasti MSP.

(9) Nadaljnje čiščenje bilanc stanja bank in povečevanje varnostnih zalog lastniškega kapitala, kjer je to potrebno, bi prispevala k obnovitvi kreditnega kanala. V okviru tega se bo s pregledi kakovosti sredstev in stresnimi testi, ki jih bosta izvedla enotni nadzorni mehanizem in Evropski bančni organ, zagotovila preglednost bilanc stanj bank in opredelile vse preostale ranljive točke, kar bo okrepilo zaupanje v sektor kot celoto. Tveganje nadaljnje razdrobljenosti finančnih trgov in finančnih pretresov kaže, kako pomembno je za euroobmočje, da čim prej nadaljuje z oblikovanjem bančne unije in se hkrati izogiba priložnostnim pristopom k reševanju bank.

(10) V celotnem euroobmočju so potrebne strukturne reforme za izboljšanje delovanja proizvodnega trga in trga dela, da se spodbudi konkurenčnost, okrepi tekoči proces prilagajanja in zagotovi trajnostna prerazporeditev sredstev. Poleg tega imajo strukturne reforme bistveno vlogo pri lajšanju procesov ponovnega uravnoteženja in razdolževanja. Pri državah s primanjkljajem bo večja konkurenčnost povečala neto izvoz, kar prispeva k ponovnem uravnoteženju vzorca rasti v smeri produktivnejših, manj delovno intenzivnih menjalnih sektorjev, ob tem pa hkrati spodbuja gospodarsko okrevanje in zmanjšuje deleže javnega dolga. Ob tem bi lahko reforme za izboljšanje konkurenčnosti v državah s presežki na tekočem računu prispevale k prerazporeditvi sredstev in pomagale spodbuditi naložbe v nemenjalne sektorje. S tem bi se okrepila vloga domačega povpraševanja v sestavi rasti, zaradi česar bi bila prilagoditev v euroobmočju bolj simetrična. Istočasno je imela kriza zelo nesimetrične učinke na zaposlovanje v državah članicah euroobmočja, pri čemer so bile najbolj prizadete države z najbolj skrčenim domačim povpraševanjem, povezanim z obrati tekočega računa. Brez učinkovite in hitre absorpcije ciklične brezposelnosti lahko pride do histereze, ko se brezposelnost trdno ustali in postane manj občutljiva na plačno dinamiko. Strukturne reforme na trgu dela so zato še naprej posebej pomembne za zmanjšanje tveganj za socialno kohezijo in povečanje možnosti za prihodnjo rast v euroobmočju. S podpisom Pogodbe o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji dne 2. marca 2012 so se države članice euroobmočja zavezale predhodnemu usklajevanju svojih nacionalnih načrtov za obsežne gospodarske reforme. Euroskupina bi morala spremljati učinek že sprejetih ukrepov, da se po potrebi spodbudi nadaljnje ukrepanje in poveča ambicioznost reform v skladu s priporočili za posamezne države –

PRIPOROČA, naj države članice euroobmočja v obdobju 2013–2014 posamezno in skupaj, brez poseganja v pristojnosti Sveta v zvezi z usklajevanjem ekonomskih politik držav članic, zlasti pa v okviru usklajevanja ekonomskih politik znotraj Euroskupine, izvedejo naslednje ukrepe:

1. Skupno naj ukrepajo v Euroskupini, da se zagotovi skladna naravnanost politik v celotnem euroobmočju in sprejmejo strateške odločitve, ki so potrebne za zagotovitev dobrega delovanja euroobmočja. Euroskupini naj omogočijo osrednjo vlogo v poostrenem nadzornem okviru, ki se uporablja v državah članicah euroobmočja, pri usklajevanju in spremljanju reform na nacionalni ravni in na ravni euroobmočja, ki so potrebne za stabilno in trdno euroobmočje, ter pri zagotavljanju usklajenosti na ravni politik.

2. Zagotovijo naj, da Euroskupina spremlja in usklajuje fiskalne politike držav članic euroobmočja ter implicitno skupno fiskalno naravnanost v euroobmočju kot celoti, da se zagotovi rasti prijazna in diferencirana fiskalna politika. Zato bi morala Euroskupina razpravljati o mnenjih Komisije o osnutkih proračunskih načrtov vseh držav članic euroobmočja ter o proračunskem položaju in obetih za euroobmočje kot celoto na podlagi skupne ocene Komisije o osnutkih proračunskih načrtov in njihovi interakciji. Usklajevanje prispeva k zagotavljanju, da je potek fiskalne konsolidacije prilagojen fiskalnim in ekonomskim razmeram v posameznih državah članicah euroobmočja s strukturno določeno proračunsko prilagoditvijo, k omogočanju delovanja avtomatskih stabilizatorjev med potekom prilagoditve in k temu, da z vidika srednjeročnega povečanja verodostojnosti fiskalne politike, fiskalno konsolidacijo podpirajo splošno učinkovita in rasti prijazna kombinacija ukrepov na strani prihodkov in odhodkov ter ustrezne strukturne reforme, ki povečujejo možnosti za gospodarsko rast.

3. V okviru Euroskupine naj ocenijo vzroke za razlike v stopnjah posojil v državah članicah euroobmočja, zlasti posojil za MSP, ter preučijo posledice razdrobljenosti finančnih trgov v euroobmočju in zagotovijo nasvete za to, kako jih odpraviti.

4. Na podlagi dosedanjih ukrepov dokapitalizacije in prestrukturiranja naj spodbujajo nadaljnje izboljšanje bilanc stanja pri bankah, kar bi prispevalo k manjši razdrobljenosti enotnega trga in izboljšalo dotok posojil v realno gospodarstvo, zlasti MSP. Zato: (a) naj zagotovijo, da se ocene bilanc stanja in stresni testi, ki bodo izvedeni v okviru enotnega nadzornega mehanizma v sodelovanju z Evropskim bančnim organom, dokončajo v skladu z dogovorjenim časovnim razporedom; (b) zagotovijo enake konkurenčne pogoje z izvajanjem zahtev za delitev bremena pri dokapitalizaciji bank; (c) uvedejo verodostojne fiskalne varovalne ukrepe za možno dokapitalizacijo bank pred izvedbo ocen bilanc stanja in stresnih testov; (d) odstranijo nadzorniške spodbude za banke, da uskladijo sredstva in obveznosti znotraj nacionalnih meja, in (e) pospešijo ustrezne korake za ustanovitev bančne unije, ki bo imela enotni nadzorni mehanizem, enotni mehanizem za reševanje, mehanizem za reševanje z zasebnimi sredstvi, skupni sklad za reševanje in skupni fiskalni varovalni mehanizem, ki bo med drugim omogočal neposredno dokapitalizacijo finančnih institucij.

5. Predhodno naj uskladijo načrte obsežnih gospodarskih reform v državah članicah, katerih valuta je euro. Spremljajo naj izvajanje strukturnih reform, zlasti na trgu dela in proizvodnem trgu, ter ocenjujejo njihove učinke na euroobmočje ob upoštevanju priporočil Sveta za posamezne države članice euroobmočja. Spodbujajo naj nadaljnje uravnoteženo in strukturirano prilagajanje v euroobmočju s skrbnim spremljanjem reform, ki obravnavajo izkrivljanja pri varčevanju in naložbah tako v državah članicah s primanjkljajem na tekočem računu kot v tistih s presežkom. Sprejmejo naj potrebne ukrepe za učinkovito izvajanje postopkov zvezi z makroekonomskim neravnotežjem, predvsem z ocenjevanjem doseženega napredka pri izvajanju reformnih obveznosti v državah članicah s čezmernimi neravnotežji in izvajanju reform v državah članicah z neravnotežji, ki zahtevajo odločno ukrepanje zaradi omejitve širjenja negativnih učinkov v preostali del euroobmočja.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

[2] UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

[3] COM(2013) 379 final.

[4] P7_TA(2013)0052 in P7_TA(2013)0053.

[5] COM(2011) 821 final in COM(2011) 819 final.

[6] COM(2012) 777 final.

[7] COM(2012) 510 final.

[8] COM(2012) 511 final in COM(2012) 512 final.

[9] Resolucija z dne 20. novembra 2012 „Na poti k pravi ekonomski in monetarni uniji“, glej P7_TA(2012)0430.