SL Uradni list Evropske unije C 81/160

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi pravnega okvira evropskih solidarnostnih enot ter o spremembi uredb (EU) št. 1288/2013, (EU) št. 1293/2013, (EU) št. 1303/2013, (EU) št. 1305/2013, (EU) št. 1306/2013 in Sklepa št. 1313/2013/EU

(COM(2017) 262 final – 2017/0102 (COD))

(2018/C 081/21)

Poročevalec: Pavel TRANTINA (CZ-III) Soporočevalec: Antonello PEZZINI (IT-I)

Zaprosilo Evropski parlament, 20. 6. 2017 Svet Evropske unije, 20. 6. 2017 Pravna podlaga člen 165(4) in člen 166(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije Pristojnost strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo Datum sprejetja mnenja strokovne skupine 27. septembra 2017 Datum sprejetja na plenarnem zasedanju 19. 10. 2017 Plenarno zasedanje št. 529 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 124/0/1

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) odobrava predlog Evropske komisije in meni, da je dobro izhodišče za širšo razpravo, vendar je treba veliko elementov pojasniti in izboljšati. Z zadovoljstvom ugotavlja, da so bile v pravno podlago vključene nekatere od prednostnih nalog, na katere so opozorile organizacije civilne družbe na različnih posvetovanjih z deležniki, ki jih je organizirala Komisija (tj. več finančnih sredstev, lokalno prostovoljstvo, osredotočanje na izboljšanje dostopa mladih iz okolij z manj možnostmi ali s posebnimi potrebami, osredotočanje na zagotavljanje kakovosti solidarnostnega dela, poenostavitev upravnih postopkov).

1.2 EESO meni, da je dodana vrednost projektov, ki jih financira evropska solidarnostna enota, v tem, da so izraz evropske solidarnosti. V primerjavi s prejšnjimi pobudami je namen evropske solidarnostne enote med udeleženci in skupnostmi, ki jih gostijo, vzpostaviti popolno ozaveščenost o evropskem državljanstvu ter občutek pripadnosti eni Uniji. Po njegovem prepričanju je ključnega pomena inovativen vidik evropske solidarnostne enote, tj. da temelji na vrednotah, ki so povezane z evropsko identiteto in ki so vključene v zasnovo projektov ter preoblikovane v praktične dosežke. Te vrednote so jasno določene v Pogodbi o Evropski uniji: vrednote, kot so mir, spoštovanje človekovega dostojanstva, svoboda, demokracija, enakost, človekove pravice, vključno s človekovimi pravicami manjšin, strpnost, nediskriminacija, enakost žensk in moških, pravna država ter spoštovanje in uporaba načel socialnega tržnega gospodarstva.

1.3 EESO veseli napoved te nove naložbe v mlade, vendar je zaskrbljen, da je bila večinoma dosežena s prerazporeditvijo proračunskih sredstev za evropsko prostovoljsko službo iz programa Erasmus+ za obdobje po letu 2018. Meni, da se naložba v proračun evropske solidarnostne enote ne sme izvesti na račun uspešnih programov, ki že ponujajo dragocene priložnosti za mlade, zlasti programa Erasmus+, ki je že zdaj nezadostno financiran. Zato poziva, naj se v ta program vloži več „svežega denarja“.

1.4 EESO je zelo zaskrbljen zaradi združevanja ciljev evropske solidarnostne enote s politikami zaposlovanja mladih. Zato predlaga, naj se znova premisli o tem, ali naj bo solidarnostno delo v obliki zaposlitve in pripravništva vključeno v program, in naj se to zagotavlja prek drugih že uvedenih programov EU, ki so namenjeni zaposlovanju in pripravništvu in katerih solidarnostni vidik bi bilo treba okrepiti. Osredotočenost evropske solidarnostne enote samo na prostovoljstvo bi omogočila večjo jasnost in usmerjenost ter pomagala preprečiti zamenjevanje z drugimi programi EU za mlade.

1.5 Po obsežnem posvetovanju s ključnimi deležniki je pripravil naslednje predloge za izboljšanje osnutka pravne podlage, ki je podrobneje opredeljena v delu 4: — spremeniti bi bilo treba opredelitev prostovoljstva in solidarnostih ukrepov, — solidarnostno delo bi moralo biti omejeno na nepridobitne organizacije, fundacije in socialna podjetja, — spletni portal za prijavo mora postati resnično učinkovit interaktivni in upravljavski instrument, — zagotoviti bi bilo treba večjo podporo in več priprav za mlade, vključno s prikrajšanimi, preden ti začnejo opravljati solidarnostno delo, mladinske organizacije pa bi bilo treba podpirati pri zagotavljanju take priprave, — mladinske organizacije in socialni partnerji morajo biti vključeni v soupravljanje evropske solidarnostne enote, — v nasprotju s sedanjim pristopom programa Erasmus+ je treba povečati dostopnost, zmanjšati upravna bremena in spremeniti pristop nacionalnih agencij, da bi bile bolj prijazne do uporabnikov. Predlogi EESO in drugi predlogi so podrobno navedeni v nadaljevanju.

2. Povzetek pobude Komisije

2.1 Uvedbo pobude, ki se zdaj imenuje evropska solidarnostna enota, je predsednik Evropske komisije Jean-Claude Juncker napovedal v svojem govoru o stanju Unije septembra 2016. Solidarnost je opredelil kot enega od gradnikov Evropske unije in izrazil pripravljenost Komisije za vključitev večjega števila mladih v solidarnostne ukrepe in prostovoljstvo.

2.2 Evropska solidarnostna enota je bila uradno ustanovljena 7. decembra 2016 s ciljem, da se do leta 2020 vanjo vključi prvih 100 000 udeležencev. Njen glavni cilj je okrepiti kohezijo in spodbujati solidarnost v evropski družbi, tako da se mladim omogoči sodelovanje v številnih dejavnostih, ki temeljijo na solidarnosti, npr. pri pomoči ob izrednih razmerah, kot je begunska kriza, pa tudi pri enkratnih ukrepih (na primer pri naravnih nesrečah).

2.3 V primeru odobritve bo evropska solidarnostna enota (ponovno) vzpostavljena 1. januarja 2018 s proračunom v višini 341 milijonov EUR, ki bo razdeljen med tri glavne dejavnosti: — priložnosti za opravljanje solidarnostnega dela, pri čemer bo mladim zagotovljena podpora pri opravljanju prostovoljskih dejavnosti do 12 mesecev, pripravništvo za povprečno 2–6 mesecev in zaposlitev v skladu z ustrezno nacionalno zakonodajo za 2–12 mesecev. Zagotovljena bo tudi podpora za opravljanje solidarnostnega dela prostovoljskih skupin, ki jih sestavlja 10–40 mladih prostovoljcev iz različnih držav, za obdobje od dveh tednov do dveh mesecev; — solidarnostne projekte, ki bodo majhnim skupinam najmanj petih prijavljenih udeležencev omogočali, da 2–12 mesecev na lastno pobudo pripravljajo in izvajajo solidarnostne projekte na lokalni ravni; — dejavnosti mreženja, ki bodo omogočale izmenjavo dobrih praks med prijavljenimi udeleženci in sodelujočimi organizacijami, zagotavljale podporo po opravljanju solidarnostnega dela in vzpostavile mreže nekdanjih udeležencev. Te priložnosti bodo na voljo mladim v starosti od 18 do 30 let. Trenutno je program omejen samo na EU-28.

2.4 Program se bo izvajal tri leta, tj. od 2018 do 2020. Za opravljanje prostovoljskega dela bo namenjenih 80 % proračuna evropske solidarnostne enote, 20 % pa za zaposlitve (tj. delovna mesta in pripravništva). Od 341 milijonov EUR, namenjenih za program, bo skoraj 58 % (približno 197,7 milijona EUR) zagotovljenih iz programa Erasmus+. Velika večina tega denarja bo zagotovljena iz proračuna evropske prostovoljske službe (191 milijonov EUR).

2.5 Prijavljeni udeleženci morajo ustvariti profil na spletnem portalu, v katerem navedejo svoje preference za področja dela/vrsto solidarnostnega dela, da lahko prejemajo ponudbe za opravljanje solidarnostnega dela od javnih in zasebnih subjektov ali mednarodnih organizacij, ki so pridobile znak kakovosti evropske solidarnostne enote. Organizacija mora za pridobitev znaka kakovosti evropske solidarnostne enote in dostop do zbirke podatkov opraviti postopek akreditacije (podoben postopku evropske prostovoljske službe) za zagotovitev skladnosti z zahtevami iz Listine evropske solidarnostne enote (1) (tj. med drugim zagotavljanje razvoja znanj in spretnosti, varnih in dostojnih delovnih pogojev ter ustreznega usposabljanja).

2.6 Za nadzor delovanja evropske solidarnostne enote na ravni EU sta odgovorni Evropska komisija in Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA), za nadzor delovanja na nacionalni ravni pa nacionalne agencije programa Erasmus+.

2.7 Za vse udeležence prostovoljskega dela bodo kriti življenjski stroški (hrana, nastanitev), potni stroški in zavarovanje, prejeli pa bodo tudi približno 155 EUR mesečno. Za zaposlitve in pripravništva bodo v skladu z nacionalno zakonodajo določeni pogodbe o zaposlitvi in plače ter pisni sporazumi o pripravništvu in plačilo. Predvidena je tudi finančna podpora za potne stroške.

2.8 Predviden je finančni dodatek za mlade z manj možnostmi, kriti pa bodo lahko tudi nekateri stroški organizacij gostiteljic (tj. stroški administracije, upravljanja in zagotavljanja podpore). Podpora pred začetkom opravljanja solidarnostnega dela (tj. učenje jezika) bo večinoma zagotovljena prek spleta, vendar jo lahko organizacije poljubno dopolnjujejo z lastnimi podpornimi sistemi. V okviru nacionalnih agencij programa Erasmus+ bodo ustanovljeni podporni centri evropske solidarnostne enote za zagotavljanje podpore sodelujočim organizacijam.

3. Splošne ugotovitve o evropski solidarnostni enoti

3.1 EESO odobrava oblikovanje novega programa, ki se osredotoča na mlade in zlasti na prostovoljstvo mladih, ki v sedanji strukturi EU manjka. Veseli ga tudi to, da evropska solidarnostna enota ponuja različne vrste solidarnostnega dela, kot so solidarnostni projekti na lokalni ravni, ki nadomeščajo element nekdanjih pobud za mlade, ki so bile zelo uspešne.

3.2 EESO upa, da se bo prek tega programa lahko razvila širša strategija prostovoljstva na ravni EU, in sicer ne samo za 100 000 mladih, vključenih v program, ampak tudi za približno 100 milijonov mladih in odraslih državljanov EU, ki so trenutno vključeni v prostovoljstvo po vsej Evropi. Kot je že poudaril v svojem mnenju o politikah EU in prostovoljstvu (2), mora biti pristop institucij EU k politiki prostovoljstva bolj usklajen. Priznati bi ga bilo treba kot presečno politiko, usklajevati pa bi ga morala posebna enota v Evropski komisiji, ki bi jo podpirale potrebne politične strukture v drugih institucijah EU. V ta namen Agenda za prostovoljsko politiko v Evropi (PAVE) ponuja številne navdihujoče predloge za nadaljnji razvoj prostovoljstva na ravni EU in držav članic ter tudi za socialne partnerje in nevladne organizacije. Evropska solidarnostna enota bi lahko okrepila in spodbujala oblikovanje nacionalnih struktur prostovoljstva ter odpravila številne ovire, ki še vedno obstajajo za čezmejno prostovoljstvo.

3.3 Evropska solidarnostna enota bi morala prispevati k evropskim socialnim vrednotam. EESO je zelo zaskrbljen zaradi združevanja ciljev evropske solidarnostne enote s politikami zaposlovanja mladih. Pri takšnem pristopu obstaja nevarnost zamenjave plačanega dela z neplačanim delom mladih Evropejcev. V zvezi s tem EESO izraža zaskrbljenost, ker je opredelitev prostovoljstva, navedena v dokumentu pravne podlage za evropsko solidarnostno enoto (neplačano prostovoljsko delo s polnim delovnim časom, ki se izvaja neprekinjeno 7 ur na dan, 5 dni na teden), zelo podobna opisu zaposlitve. Vendar prostovoljstvo običajno ni zaposlitev s polnim delovnim časom, temveč se opravlja v prostem času prostovoljca.

3.4 EESO predlaga, naj se zaposlitve in pripravništva ponujajo prek drugih že obstoječih programov EU, ki se osredotočajo na zaposlovanje in pripravništvo, katerih solidarnostni vidik bi bilo treba okrepiti. Osredotočenost evropske solidarnostne enote samo na prostovoljstvo bi omogočila večjo jasnost in usmerjenost ter pomagala preprečiti zamenjevanje z drugimi programi EU za mlade.

3.5 Če bodo zaposlitve in pripravništva kljub temu ostali vključeni v evropsko solidarnostno enoto, EESO poziva, naj se upoštevajo standardi kakovosti (Evropska listina kakovosti za prakse in vajeništvo, angl. European Quality Charter on Internships and Apprenticeships, in pripravljeni okvir ukrepov za vajeništvo, angl. Framework of Actions for Apprenticeships (dogovorjen med evropskimi socialnimi partnerji)) in naj bo plačilo za delo v celoti usklajeno z nacionalno zakonodajo o plačah in/ali veljavnimi kolektivnimi pogodbami. Poleg tega bi moralo biti solidarnostno delo omejeno na nepridobitne organizacije, fundacije in socialna podjetja. Prav tako bi bilo treba zagotoviti mentorstva za vajence in pripravnike, sporazume o zdravstvenem zavarovanju in socialni varnosti ter jasne cilje na področju izobraževanja in usposabljanja.

3.6 Delovanje evropske solidarnostne enote bi bilo treba spremljati v sodelovanju z mladinskimi organizacijami in socialnimi partnerji, pri čemer bi morali imeti oboji posebno vlogo pri zagotavljanju jasnega razlikovanja med prostovoljskimi dejavnostmi in morebitno zaposlitvijo.

3.7 EESO je prepričan, da bi morala evropska solidarnostna enota v celoti delovati v okviru programa Erasmus+, in ne z vzpostavitvijo novega programa, ki ga upravljajo strukture programa Erasmus+. To bi lahko pripomoglo tudi k popolni uskladitvi pogojev za preostali del evropske prostovoljske službe z evropsko solidarnostno enoto. Poleg tega bi to pomenilo, da program tudi po letu 2020 ne bi bil ogrožen. Dodatna sredstva in podpora so potrebni v vsakem primeru.

3.8 EESO na podlagi izkušenj, ki jih je pridobil v preteklosti, meni, da je pomembno: — zagotoviti, da so vse pobude v podporo nepridobitnim solidarnostnim dejavnostim skladne z dejanskimi, jasno opredeljenimi potrebami v ciljni skupnosti, — preprečiti podvajanje, birokracijo in ovire za dobro delujoče sisteme, kot je evropska prostovoljska služba, — dajati prednost lokalnim pobudam, ki upoštevajo potrebe lokalnih skupnosti, in ne nadnacionalnim pobudam, za katere so potrebni obsežnejše priprave in usposabljanje ter daljše obdobje za prilagoditev, — pri teh pobudah in tudi drugih dejavnostih znižati najnižjo starost udeležencev na 16 let, — odobriti prostovoljske dejavnosti le, če izpolnjujejo merila kakovosti, določena v Agendi za prostovoljsko politiko v Evropi (PAVE) ter Evropski listini pravic in odgovornosti prostovoljcev, — izdati spričevala po zaključku dejavnosti, kot je navedeno v priporočilu z dne 20. decembra 2012 o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja za spodbujanje zaposljivosti, — zagotoviti podporne ukrepe za organizacije in posameznike, da lahko razvijajo svoje sposobnosti, kar zadeva organizacijo prostovoljnih dejavnosti, — poskrbeti za prožnost evropske solidarnostne enote z omogočanjem dejavnosti za krajši čas, tako da bodo lahko tudi prostovoljci invalidi ali tisti, ki težko potujejo, sodelovali v lokalnih projektih, — opredeliti morebitne sinergije med projekti evropske solidarnostne enote in lokalnimi/nacionalnimi programi, — vključiti ključne deležnike v pripravo, izvajanje in ocenjevanje programa, — omogočiti dostop do programov zdravstveno in socialno prikrajšanim (tudi mladim, ki zapuščajo mladinske domove, živijo na odročnih območjih ipd.), — zlasti spoštovati varnostne standarde pri programih, ki vključujejo neposredno delo z otroki, — široko in učinkovito podpirati program, da bi dosegel tudi tiste, ki ga sicer sami ne bi iskali.

4. Posebne ugotovitve o evropski solidarnostni enoti

4.1 Opredelitev prostovoljstva in solidarnostnih ukrepov

Opredelitev prostovoljstva v sedanjem dokumentu je omejevalna in ne izraža raznolikosti prostovoljstva v Evropi. V njem je prostovoljstvo opredeljeno kot „neplačano prostovoljsko delo s polnim delovnim časom (tj. dejavnost, ki se izvaja neprekinjeno 7 ur na dan, 5 dni na teden) za obdobje največ dvanajstih mesecev“. Eden od načinov za rešitev te težave bi bila lahko uporaba besede „prostovoljstvo“ za opis vseh dejavnosti, v katerih mladi delujejo kot prostovoljci (na primer prostovoljsko delo, skupinsko prostovoljstvo ali pobude za prostočasno prostovoljstvo).

Opredelitev solidarnostnih ukrepov je prav tako nejasna in zelo široka, kar poraja vprašanja o vrstah projektov, ki se bodo izvajali v okviru evropske solidarnostne enote.

4.2 Zagotavljanje prostovoljnega dela

Sedanji predlog formalno ne razlikuje med prostovoljstvom in zaposlitvijo ali pripravništvom, zato ustvarja nepotrebno zmedo med dvema različnima danostma, tj. prostovoljstvom in delom. Uporaba enakih meril za vse dejavnosti in vse sodelujoče organizacije poraja tudi vprašanja v zvezi z zagotavljanjem kakovosti ponudb, saj bi se enaka merila uporabljala za akreditacijo pridobitnih družb, organizacij civilne družbe ter drugih javnih in zasebnih organizacij. EESO je zato prepričan, da bi moralo biti solidarnostno delo omejeno na nepridobitne organizacije, fundacije in socialna podjetja.

4.3 Vpliv evropske solidarnostne enote na program Erasmus+

EESO odobrava napoved te nove naložbe v mlade, vendar je zaskrbljen, da je bila večinoma dosežena s prerazporeditvijo proračunskih sredstev za evropsko prostovoljsko službo iz programa Erasmus+ za obdobje po letu 2018. Ob tem se zastavlja vprašanje, katere so prednostne naloge Komisije v času, ko se stopnje uspešnosti prosilcev v drugih delih sedanjega poglavja o mladini v okviru programa Erasmus+ hitro znižujejo in številni kakovostni projekti ostajajo nefinancirani (kot je bilo ugotovljeno tudi v informativnem poročilu EESO o programu Erasmus+ (3)). EESO meni, da se naložba v proračun evropske solidarnostne enote ne sme izvesti na račun uspešnih programov, ki že ponujajo dragocene priložnosti za mlade, zlasti programa Erasmus+, ki je že zdaj nezadostno financiran. Poleg tega bi bila lahko ogrožena prihodnost programa Erasmus+ in njegova široka razsežnost vseživljenjskega učenja, ki združuje formalno in neformalno učenje.

4.4 Spletni portal za prijavo kot resnično učinkovit interaktivni in upravljavski instrument

EESO meni, da bi lahko spletni portal za prijavo dejansko poenostavil postopke in večjemu številu mladih olajšal dostop do evropske solidarnostne enote. Vendar preveliko zanašanje na portal za prijavo, izbiro udeležencev in podporo pred začetkom opravljanja solidarnostnega dela ne zadostuje za zagotavljanje kakovosti in pravičnosti izbirnih postopkov in postopkov spremljanja. Pasivna narava izbirnega postopka (tj. udeleženci morajo čakati, da z njimi navežejo stik akreditirane organizacije) zmanjšuje njegov pomen, ustvarja neuravnoteženo razmerje med udeleženci in organizacijami gostiteljicami ter je potencialni vir nezadovoljstva s programom evropske solidarnostne enote.

Zato EESO predlaga znatno spremembo portala, tako da bi postal interaktiven za obe strani ter bi omogočil poenostavitev administrativnih zadev skozi celoten življenjski cikel projekta – od začetne priglasitve interesa do aktivnega iskanja organizacij gostiteljic, prijave, izbire, priprave, izvajanja in ocenjevanja ter celo možnosti mreženja za nekdanje udeležence. Nobenega podatka naj ne bi bilo treba vnašati dvakrat.

Treba je zagotoviti enake možnosti za vse, tudi za tiste, ki nimajo preprostega dostopa do interneta. Zanje mora obstajati tudi podpora brez povezave.

4.5 Priprava pred začetkom solidarnostnega dela, vključno s podporo mladim iz prikrajšanih okolij

Zgolj spletno usposabljanje pred začetkom solidarnostnega dela še ni dovolj za to, da bi bile izkušnje pozitivne. EESO meni, da bi bilo treba zagotoviti več podpore in priprav za mlade, zlasti kakor koli prikrajšane, preden ti začnejo opravljati solidarnostno delo; mladinske organizacije lahko s svojim strokovnim znanjem in izkušnjami delujejo kot podporne organizacije v vseh fazah programa, za kar bi morale prejeti ustrezne spodbude.

4.6 Vključenost mladinskih organizacij in socialnih partnerjev v soupravljanje evropske solidarnostne enote

Da bi bil program uspešen, morajo biti ključni deležniki že od samega začetka vključeni v njegovo oblikovanje. Trenutno predlog ne predvideva vključenosti mladinskih organizacij in drugih prostovoljskih organizacij ali socialnih partnerjev v delovanje, soupravljanje in spremljanje evropske solidarnostne enote. Prednost daje nacionalnim agencijam Erasmus+ pri upravljanju programa s strukturo, ki je zelo podobna strukturi programa evropske prostovoljske službe. Dodeljevanje proračunskih sredstev glede na ključne dejavnosti bo potekalo tudi na podlagi letnih delovnih programov Komisije, ob upoštevanju njihovega lastnega sklopa meril. EESO še vedno meni, da bi se bilo treba o načrtovanju, izvajanju in spremljanju pobude redno posvetovati z mladinskimi organizacijami in drugimi organizacijami civilne družbe, tudi s socialnimi partnerji, in sicer prek svetovalnih skupin ter drugih formalnih in neformalnih kanalov. Mladi bi morali biti vključeni tudi v postopek spremljanja in ocenjevanja, na primer z orodjem za ocenjevanje izkušenj, in to na vseh ravneh (EU, državni in lokalni).

4.7 Dostopnost, upravno breme in nacionalne agencije

Kot je EESO poudaril v svojem informativnem poročilu o vmesni oceni programa Erasmus+ (4), „prijava in sodelovanje v programu Erasmus+ še vedno pomenita izziv za prostovoljske organizacije, ki niso povsem profesionalizirane. Absolutna količina vključenega dela morda ni vedno čezmerna, vendar se zaradi omejenih človeških in finančnih virov te organizacije ne trudijo ali pa iščejo alternativne pristope, ki so manj zahtevni“. Zato je izredno pomembno, da nacionalne agencije spremenijo svoj pristop na čim bolj uporabnikom prijazen način, da bi privabljale ter podpirale morebitne kandidate za evropsko solidarnostno enoto in njihove morebitne organizacije gostiteljice pri njihovih prizadevanjih. Manj formalen nadzor in bolj neformalna navodila bi zelo pripomogli k uspešnosti programa. V tem smislu je treba nacionalne agencije ustrezno podpreti in jim zagotoviti dodatna finančna sredstva za osebno podporo prosilcev.

4.8 Dodatna vprašanja za razmislek

(a) Kako lahko zagotovimo, da bodo informacije o pobudi dosegle vse mlade, vse regije in vse organizacije za novince, zlasti tiste v ranljivem položaju? Ali pa bo to neke vrste „poseben krožek“ za nekaj srečnežev?

(b) Kako lahko mladim z manj možnostmi dejansko zagotovimo dostop do programa? Nujno je treba zagotoviti finančno podporo za dejavnosti ozaveščanja, namenjene organizacijam, vključenim v program. Vloga podpornih organizacij bi bila ključna za nadaljnje dejavnosti ozaveščanja in podpiranje poznejšega vključevanja. Program bi moral okrepiti sodelovanje mladih v socialnih storitvah zunaj okvira dejavnosti evropske solidarnostne enote.

(c) Nujno je sicer zagotoviti kakovost programa za udeležence, toda kako oceniti kakovost solidarnosti (rezultate posameznih projektov)?

(d) Ali bi morali evropsko solidarnostno enoto povezati z drugimi evropskimi programi? Razsežnost lokalnega prostovoljstva bi lahko vključili tudi v programe mobilnosti študentov Erasmus+ in jo povezali z evropsko solidarnostno enoto.

(e) Katera objektivna merila bo Komisija uporabljala za letno prilagajanje proračunskih sredstev, ki so na voljo za vsak posamezen ukrep? Prilagoditve na podlagi povpraševanja za posamezno dejavnost bi po eni strani pomagale preprečiti pritisk na nekatere dejavnosti, po drugi pa neudeležbo mladih ter sodelujočih organizacij.

(f) Kako lahko zagotovimo, da bodo vloge za financiranje dovolj prožne za prostovoljske organizacije in skupine mladih? S poenostavljenim postopkom bi lahko zagotovili, da bi se lahko manjši zneski nepovratnih sredstev (pod 5 000 EUR) dodelili kadar koli brez določenih rokov in na poenostavljenem obrazcu.

V Bruslju, 19. oktobra 2017 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Georges DASSIS

(1) https://europa.eu/youth/solidarity/charter_sl.

(2) Mnenje EESO z naslovom Sporočilo o politikah EU in prostovoljstvu: priznavanje in spodbujanje čezmejnih prostovoljnih dejavnosti v EU, UL C 181, 21.6.2012, str. 150.

(3) SOC/552: Vmesna ocena programa Erasmus+, sprejeta 31. maja 2017.

(4) SOC/552: Vmesna ocena programa Erasmus+: zadnji odstavek oddelka „Has the administrative burden of managing Erasmus+ projects in your field of work been reduced? (Ali se je upravno breme upravljanja projektov Erasmus+ na vašem področju dela zmanjšalo?)“, tehnična priloga (samo v angleščini).