P6_TA(2006)0101

O nekaznovanju v Afriki in zlasti o primeru Hissèneja Habréja

Resolucija Evropskega parlamenta o nekaznovanju v Afriki in zlasti o primeru Hissèneja Habréja

Evropski parlament,

- ob upoštevanju pogodbe o Mednarodnem kazenskem sodišču,

- ob upoštevanju resolucije št. 1638 Varnostnega sveta Združenih narodov, ki v primeru vrnitve nekdanjega predsednika Taylorja v Liberijo, od misije OZN v Liberiji zahteva njegovo prijetje in pridržanje ter premestitev ali olajšanje njegove premestitve v Sierro Leone za pregon pred posebnim sodiščem za Sierro Leone,

- ob upoštevanju svojih predhodnih resolucij o Čadu in Liberiji, zlasti resolucije z dne 24. februarja 2005 o izročitvi Charlesa Taylorja [1],

- ob upoštevanju 38. rednega zasedanja afriškega Odbora za človekove pravice v Banjulu v Gambiji od 21. novembra do 5. decembra 2005,

- ob upoštevanju člena 115(5) svojega Poslovnika,

A. opozarja na Rimski statut Mednarodnega kazenskega sodišča in poudarja, da so Združeni narodi že pred 50 leti prvič prepoznali potrebo po ustanovitvi mednarodnega kazenskega sodišča za preganjanje osumljencev za zločine, kot je genocid,

B. ker je generalni sekretar ZN Kofi Annan izjavil, da za ZN amnestija za hujše kršitve človekovih pravic ostaja nesprejemljiva in je ne morejo priznati, razen če se iz nje izključijo genocid, zločini proti človeštvu in vojni zločini,

C. z zaskrbljenostjo opaža številne kršitve človekovih pravic v nekaterih delih afriške celine in da se storilcem teh zločinov le redko sodi, medtem ko žrtve pogosto nimajo dostopa do učinkovitega pravnega sredstva,

D. ker mednarodno pravo jasno določa, da je vojnim zločincem treba vedno soditi in da je izročanje osumljencev za vojne zločine obveznost držav,

E. ugotavlja, da Ustanovna listina Afriške unije v členu 4(o) izrecno obsoja in zavrača nekaznovanje,

F. pozdravlja izjave Afriške unije proti nekaznovanju in meni, da bo okrepila svojo verodostojnost, če bo svojo odločenost dokazala s sprejetjem praktičnih ukrepov proti nekaznovanju za kršitve človekovih pravic,

G. ker številni zločini, vključno z zločini proti človeštvu, ki so jih storili afriški diktatorji in njihovi sokrivci, ostajajo nepojasnjeni ter se s tem dela dodatna krivica sorodnikom žrtev in spodbuja nove zločine,

H. nadalje ugotavlja, da je 27 afriških držav ratificiralo Rimski statut in so si nekatere med njimi prizadevale, da bi njegovi uporabi podelile pravno veljavnost na državni ravni,

I. ker mnogi nekdanji afriški diktatorji, zlasti Charles Taylor, Mengistu Haile Mariam in Hissène Habré ter njihovi sokrivci, ki so zagrešili hude zločine, sedaj živijo spokojno življenje in uživajo popolno nekaznovanost,

J. ker je bil izdan mednarodni zaporni nalog, ki Hissèneja Habréja, nekdanjega predsednika Čada v izgnanstvu, obtožuje zločinov proti človekovim pravicam, storjenih med njegovo vladavino v letih 1982-1990,

K. ker so žrtve uporabile primer Habré, da bi dosegle bolj široke pravice ter odprle nova obzorja za pravičnost v Čadu in drugje,

L. ker se je Afriška unija 24. januarja 2006 odločila za ustanovitev skupine pravnih strokovnjakov, da bi priporočila, kje in kako bi bilo treba soditi Hissèneju Habréju, pri čemer ima prednost "afriški mehanizem",

M. ker bi moral nigerijski predsednik Obasandžo — ki ima tako možnost izkazati zavezanost Nigerije načelu pravne države v zahodni Afriki — v bližnji prihodnosti najaviti predajo Charlesa Taylorja, da bi mu sodili za zločine, ki jih je obtožen,

N. ker je bilo posebno sodišče za Sierro Leone ustanovljeno leta 2002, da bi sodilo najbolj odgovornim za zločine, storjene med oboroženimi spopadi v Sierri Leone; Charles Taylor je pred posebnim sodiščem v 17 točkah obtožen vojnih zločinov in zločinov proti človeštvu,

O. ker nekdanji okrutni etiopski diktator polkovnik Mengistu še vedno uživa azil v Zimbabveju,

1. opozarja, da bi genocidna dejanja in nezaslišane kršitve človekovih pravic pogosto ostali nekaznovani brez mednarodnega kazenskega sodišča, ki kot mehanizem kazenskega pregona ugotavlja odgovornost posameznikov;

2. poudarja, da je postalo del mednarodnega običajnega prava, da se krivcem za kršitve človekovih pravic, ne glede na njihov status, ne podeli amnestija ali imuniteta, in se močno zavzema za to, da se sodi odgovornim za zločine in grozodejstva;

3. ponovno opozarja, da je boj proti nekaznovanju eden od temeljev politike Unije na področju človekovih pravic, in poziva Komisijo, Svet in države članice Afriške unije, naj temu vprašanju še naprej posvečajo ustrezno pozornost;

4. meni, da z dogovori, namenjenimi zaščiti tistih, ki so odgovorni za sistematične kršitve človekovih pravic, ni mogoče doseči trajnega miru;

5. nujno poziva države članice Afriške unije, ki tega doslej še niso storile, naj ratificirajo Rimski statut in sprejmejo nacionalni akcijski načrt za njegovo učinkovito izvajanje na državni ravni;

6. spodbuja Skupščino voditeljev držav in vlad Afriške unije, naj svoje države članice pozove, da obsodijo in zavrnejo nekaznovanje;

7. poziva Afriško unijo, naj sprejme praktične ukrepe, ki bodo prispevali k regionalnim prizadevanjem v boju proti nekaznovanju;

8. spodbuja Afriško unijo, naj razvije svoje kazenskopravne institucije in bolje organizira sodelovanje na področju pravosodja pri kazenskih zadevah med svojimi članicami in z oblastmi na drugih celinah, da bi zmanjšali nekaznovanost za zločine proti človeštvu, ki so jih zagrešili afriške oblasti in državljani z drugih celin ali so zanje sokrivi;

9. ponovno opozarja, da je mednarodna skupnost z začasnimi sodišči za storilce zločinov in grozodejstev, na primer v Ruandi in Sierri Leone, vzpostavila mehanizem za ugotavljanje odgovornosti, ter poudarja, da mora mednarodna skupnost zavzeti skupno stališče in tako spodbudi učinkovito ugotavljanje odgovornosti;

10. opozarja na obravnave pred Mednarodnim kazenskim sodiščem za Ruando v Arushi in izjemne težave, ki so jih imeli tuji preiskovalci, da so pred sodišče pripeljali odgovorne za genocid v Ruandi leta 1994;

11. obravnava kot posebej pretresljivo, da še vedno uživajo nekaznovanost storilci kršitev človekovih pravic pri pokolu civilnega prebivalstva v Demokratični republiki Kongo, kjer je v šestih letih spopadov umrlo vsaj tri milijone ljudi, kakor tudi na območju Velikih jezer;

12. poziva Senegal, naj Hissèneju Habréju zagotovi pravično sojenje v skladu s Konvencijo ZN proti mučenju in drugim oblikam krutega, nečloveškega in ponižujočega ravnanja ali kaznovanja, tudi z njegovo izročitvijo Belgiji, če ni možnosti za sojenje v Afriki;

13. poziva Afriško unijo, naj v okviru sojenja Hissèneju Habréju zagotovi, da Senegal spoštuje svoje mednarodne obveznosti kot država podpisnica Konvencije proti mučenju;

14. potezo afriških voditeljev držav glede vprašanja Habré razume kot pomemben korak, saj so afriški voditelji jasno potrdili, da se je treba boriti proti nekaznovanju;

15. poziva nigerijsko vlado, naj s takojšnjo izročitvijo Charlesa Ghankaya Taylorja sodnim oblastem posebnega sodišča za Sierro Leone deluje v interesu nadaljevanja mirovnega procesa v Liberiji in v podporo načelu pravne države;

16. pozdravlja dejstvo, da je novoizvoljena liberijska predsednica Ellen Johnson-Sirleaf pred kratkim zaprosila Nigerijo za izročitev Charlesa Taylorja, in ji čestita za izpolnjevanje svoje obljube, da se bo med svojim mandatom zavzemala za odgovornost in pravno državo;

17. države članice poziva, naj storijo, kar je v njihovi moči, da zagotovijo, da se kazensko preganja tudi državljane evropskih držav, ki so zagrešili zločine ali bili sokrivi za zločine v Afriki in v drugje v državah v razvoju, ter da žrtve tovrstnih zločinov prejmejo odškodnino;

18. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, Svetu ministrov AKP-EU, vladam Čada, Liberije, Nigerije in Senegala ter Afriški uniji in generalnemu sekretarju Združenih narodov.

[1] UL C 304 E, 1.12.2005, str. 408.

--------------------------------------------------