Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropski centralni banki, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru, Odboru regij in Evropski investicijski banki – Letna strategija za trajnostno rast za leto 2020

(dodatno mnenje)

(COM(2019) 650 final)

(2021/C 10/16)

Poročevalec: Philip VON BROCKDORFF

Sklep predsedstva 28. 5. 2020 Pravna podlaga člen 32(1) poslovnika in člen 29(a) izvedbenih določb poslovnika Pristojnost strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo Datum sprejetja mnenja strokovne skupine 8. 9. 2020 Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju 29. 10. 2020 Plenarno zasedanje št. 555 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 250/0/6

Uvod

To mnenje je del svežnja dveh dodatnih mnenj, in sicer o letni strategiji za trajnostno rast (COM(2019) 650 final) in o priporočilu o ekonomski politiki euroobmočja (COM(2019) 652 final). Namen svežnja je posodobiti in nadgraditi prejšnje predloge EESO (1) ob upoštevanju najnovejšega razvoja, vpliva pandemije COVID-19 in okrevanja po njej, pa tudi različnih poročil in priporočil, objavljenih v okviru sedanjega evropskega semestra. Sveženj predstavlja splošni prispevek civilne družbe EU h gospodarski, socialni in okoljski politiki v naslednjem ciklu evropskega semestra, ki se predvidoma začne novembra 2020. EESO poziva Evropsko komisijo in Svet, naj ta prispevek upoštevata v naslednjem jesenskem svežnju evropskega semestra in v medinstitucionalnem postopku odločanja, ki bo sledil.

1. Sklepi in priporočila

1.1 EESO pozdravlja, da je letna strategija za trajnostno rast pomemben korak k sprejetju bolj socialnega, vključujočega in trajnostnega gospodarskega modela, uresničevanju ciljev trajnostnega razvoja ter zlasti sprejetju zaveze k preobrazbi sedanjega modela rasti v „zeleno“ rast. Zaveza ima glede na gospodarske in socialne posledice COVID-19 še toliko večji pomen in mora biti izražena v prihajajočem jesenskem svežnju evropskega semestra, v katerem bo Evropska komisija določila gospodarske in socialne prednostne naloge EU.

1.2 EESO meni, da je za učinkovit odziv na posledice COVID-19 potrebna ocena ekonomskih in socialnih učinkov, na podlagi katere bodo lahko države članice dobile jasno predstavo o posledicah COVID-19 za gospodarstvo ter pretok oseb, blaga in storitev v EU. Poleg tega morajo vlade hitro in odločno ukrepati, da bi premagale COVID-19 in njegove posledice, kar lahko storijo le, če so z njimi popolnoma seznanjene.

1.3 Vlade se morajo odzvati s sprejetjem podpornih makroekonomskih politik, ki bodo pomagale povrniti zaupanje in podpreti ponoven zagon povpraševanja. Zato EESO priporoča revizijo pravil Pakta za stabilnost in rast, da bi podprli okrevanje gospodarstva in vladam omogočili dovolj manevrskega prostora, pa tudi zmogljivosti za nujno potrebne infrastrukturne naložbe, zlasti v zvezi s podnebnimi spremembami. Potrebna je tudi prožnost pravil o državni pomoči, da se podprejo podjetja vseh velikosti pri prehodu na digitalno in zeleno gospodarstvo. Bistvenega pomena je tudi dostop do financiranja, zlasti za MSP, prav tako pa revizija strategije zanje.

1.4 Enako velja za socialno področje, kjer morajo vlade sprejeti učinkovite javnozdravstvene ukrepe in jih ustrezno financirati, da se prepreči nadaljnje širjenje okužb. Prav tako je pomembno, da izvajajo ciljno usmerjene politike za podporo sistemov socialne varnosti in zaščito dohodkov ranljivih socialnih skupin, ki so bile najbolj prizadete zaradi manjšega dohodka, ki ga je povzročila gospodarska recesija. Spodbujati bi bilo treba tudi članstvo v sindikatih, da bi pripomogli k doseganju ciljev evropskega stebra socialnih pravic, kar je v tem kriznem obdobju še kako potrebno.

1.5 Zaradi COVID-19 je pravična obdavčitev še toliko bolj pomembna, saj se vlade soočajo z ogromnimi finančnimi pritiski v podporo nujnim ukrepom. EESO pri tem meni tudi, da je gospodarska recesija, ki jo je povzročil COVID-19, razkrila inherentne šibkosti in nepopolnost evropske monetarne unije. EU je dolgo razpravljala o fiskalni uniji, sveženj ukrepov za okrevanje in odpornost v višini 750 milijard EUR pa je kljub pomanjkljivostim dokaz, da EU odločno napreduje v smeri povezovanja. Ali bo to države članice pripeljalo bliže fiskalni uniji, bo pokazala prihodnost. Vseeno pa ni dvoma, da je treba ponovno razmisliti o davčni politiki v EU, nenazadnje za podporo javnim naložbam v infrastrukturo, izobraževanje, zdravstveno varstvo in socialno zaščito.

1.6 EESO poudarja, da imajo politični voditelji v tem kriznem obdobju pomembno vlogo. Pogajanja, ki so privedla do svežnja ukrepov za okrevanje in odpornost, so razkrila razklanost v EU, ki ne obeta nič dobrega, saj je treba izvesti institucionalne in ustavne reforme, s katerimi bo EU postala trdnejša. Le tako bo ohranila svojo pomembno vlogo in še naprej usklajeno delovala v Evropi in svetu.

1.7 EESO meni, da je načrt Next Generation EU dobrodošel in pravočasen. Vendar si bodo morale države članice in Komisija močno prizadevati, da ga bodo izvajale istočasno z rednim splošnim proračunom EU za obdobje 2021–2027. Še vedno ostajajo nerešena vprašanja o razlikah v zmogljivosti v EU, zato bi morda morala Komisija močneje podpreti krepitev zmogljivosti in opredeljevanje projektov. V zvezi z večletnim finančnim okvirom za obdobje 2021–2027 Odbor obžaluje, da je Svet zmanjšal obseg prvotnega predloga Komisije, za katerega sta Evropski parlament in EESO v svojem mnenju Večletni finančni okvir za obdobje 2021–2027 ( 2 ) že ocenila, da je nezadovoljiv.

1.8 Bistven je tudi časovni vidik. Kakršna koli nepotrebna zamuda pri odobritvi in izvajanju dogovorjenega načrta pomeni tveganje, da bosta gospodarsko okrevanje EU ter izpolnjevanje ciljev letne strategije za trajnostno rast močno ogrožena, kar bi ogrozilo možnosti preživljanja in blaginjo več tisoč delavcev in lastnikov malih podjetij v EU.

1.9 EESO meni, da je letna strategija za trajnostno rast priložnost za EU, da preide na gospodarski model, ki bo dajal enako težo tako gospodarskim kot socialnim/vključujočim ciljem. Cilji letne strategije za trajnostno rast se ne smejo ovreči zaradi gospodarskih izzivov, ki jih je povzročil COVID-19. Če drugega ne, je COVID-19 pokazal, da je v našem življenju socialna razsežnost enako pomembna kot gospodarska.

1.10 EESO podpira prizadevanja za povečanje produktivnosti v EU, česar pa ne bi smeli doseči na račun gospodarske trajnostnosti ali delovnih razmer. Gospodarska blaginja je bistvenega pomena, doseže pa se lahko, če bo rast prinesla dodano vrednost gospodarstvu in družbi ter resnično izboljšanje v življenju ljudi, hkrati pa povečala odpornost na prihodnje zunanje pretrese in prispevala k zbliževanju med državami in regijami.

2. Letna strategija za trajnostno rast za leto 2020 in COVID-19

2.1 Evropska komisija je 17. decembra 2019 sprejela jesenski sveženj, ki vključuje letno strategijo za trajnostno rast za leto 2020 in skupno poročilo o zaposlovanju. Ključno sporočilo letne strategije za trajnostno rast je, da gospodarska rast ni sama sebi namen ter da mora gospodarstvo delovati za dobrobit ljudi in planeta. Prehod na nov model rasti je v skladu z evropskim zelenim dogovorom in torej z gospodarstvom, ki upošteva omejitve naših naravnih virov. Novi model gospodarske rasti je tudi v skladu s cilji na področju zaposlovanja iz skupnega poročila o zaposlovanju, pri čemer je posledica ustvarjanja delovnih mest predvsem trajna blaginja v EU.

2.2 Evropski zeleni dogovor je mogoče opredeliti kot „trajnosten, nov model rasti“ EU, ki pomaga dosegati cilje trajnostnega razvoja, kot je razvidno iz premika, ki se delno odraža v štirih novih prednostnih nalogah letne strategije za trajnostno rast: (a) okoljski trajnostnosti, (b) rasti produktivnosti, (c) pravičnosti in (d) makroekonomski stabilnosti. Te prednostne naloge so nadomestile t. i. tvorni trikotnik iz letnega pregleda rasti za leto 2019, ki so ga sestavljale naložbe, fiskalna vzdržnost in strukturne reforme.

2.3 V letni strategiji za trajnostno rast je na splošno dosežen pomemben korak k sprejetju bolj socialnega, vključujočega in trajnostnega gospodarskega modela, ki vključuje cilje trajnostnega razvoja ter zlasti zavezo k preobrazbi sedanjega modela rasti v zeleno rast. EESO meni, da je to pozitivno. V letni strategiji za trajnostno rast je pojasnjeno tudi, da gre za trajnostnost v vseh pomenih, ne le okoljskem. Evropska komisija meni, da so okolje, produktivnost, pravičnost in stabilnost enako pomembni.

2.4 Evropska komisija meni tudi, da bo za novo gospodarsko agendo potrebno prehodno obdobje, ki mora biti „pravič[no] in vključujoč[e] ter [v katerem] bodo na prvem mestu ljudje“, poleg tega pa „stroškov […] ne bi smeli nositi najbolj ranljivi“, pri čemer priznava, da imajo „[t]ako podnebne spremembe kot spremljajoče politike […] pomembne distribucijske posledice“. V tem prehodnem obdobju bodo nujno potrebni bistveni kompromisi, kot so naraščajoči stroški prevoza in morebitna izguba delovnih mest. EESO meni, da bodo zaradi teh kompromisov potrebne ocene socialnih učinkov ter ustrezni odzivi socialnih in fiskalnih politik v vsej EU. Take ocene so zaradi gospodarskega, socialnega ter v manjši meri podnebnega učinka COVID-19 dobile novo razsežnost.

2.5 Gospodarski učinek COVID-19 je bil predvsem trojen: neposredno je prizadel proizvodnjo, povzročil je motnje v dobavnih verigah in na trgih ter imel finančni vpliv na podjetja in finančne trge. Celotnega učinka na evropska gospodarstva na tej stopnji ni mogoče oceniti in bo zelo odvisen od tega, ali bo Evropo pozneje letos zajel še drugi val. Vsekakor je očitno, da je gospodarstvo zaradi COVID-19 močno prizadeto. Kdaj bo prišlo do okrevanja, je težko reči, negotove razmere in posledice COVID-19 na trgih pa so v EU povzročile gospodarsko recesijo. Skupni BDP v EU-27 naj bi se v letu 2020 povečal za 1,2 %, zaradi COVID-19 pa naj bi se zdaj zmanjšal za 7,4 %. Za primerjavo naj navedemo, da se je med finančno krizo leta 2009 skupni BDP v EU-28 zmanjšal za 4,5 %. Sedanja kriza je pahnila EU v najhujšo recesijo v njeni zgodovini, saj naj bi se stopnja brezposelnosti dvignila na 9 % v primerjavi s 6,7 % leta 2019.

2.6 COVID-19 je vplival tudi na sisteme socialne varnosti. Zaradi posledic pandemije in finančnega bremena, ki je posledica zlasti nujnega financiranja in odloga plačila davkov, so se med drugim znašli v težavah sistemi zdravstvenega varstva in zavarovanja za primer brezposelnosti ter pokojninski sistemi. Ker se posamezniki in družine soočajo z nižjimi dohodki in izgubo dohodka, se pričakuje, da se bo število ljudi, ki živijo v relativni revščini v EU, povečalo. Zato je ocena socialnega učinka COVID-19 enako pomembna kot ocena njegovega učinka na gospodarstva.

2.7 Zaradi socialnega učinka bo treba znova razmisliti tudi o tem, da bi bil poudarek letne strategije za trajnostno rast na socialni razsežnosti EU. Socialne pravice so izrecno obravnavane v okviru cilja pravičnosti letne strategije za trajnostno rast, med drugim z izjavo, da mora EU za okrepitev svoje gospodarske in socialne uspešnosti v celoti izvajati načela evropskega stebra socialnih pravic. Izkušnja s COVID-19 je pokazala, kako pomembno vlogo bi lahko imel evropski sistem pozavarovanja za primer brezposelnosti (SURE), kot je opisano v letni strategiji za trajnostno rast, in kakšno podporo bi lahko delavci prejeli v obdobjih zunanjih gospodarskih pretresov. Vendar se bodo zaradi COVID-19 najbrž povečale obstoječe neenakosti na trgu dela EU, negativni učinek pa se zdi bolj izrazit pri delavcih, ki so manj izobraženi in delajo na slabo plačanih delovnih mestih, pa tudi mlajših delavcih in ženskah ( 3 ) . Letna strategija za trajnostno rast v sedanji obliki ne dosega uravnoteženega razmerja med socialno in gospodarsko razsežnostjo znotraj EU. Zato in zlasti zaradi učinkov COVID-19 je treba večji poudarek nameniti nizko usposobljenim odraslim, vrzeli v digitalnih spretnostih in znanju ter strokovnemu izpopolnjevanju in preusposabljanju.

2.8 EESO v zvezi s scenarijem okrevanja meni tudi, da mora biti zeleni dogovor obenem gospodarski in socialni dogovor, ki bo podjetjem in potrošnikom zagotovil spodbude za prehod na trajnostne proizvode in izboljšal kakovost življenja državljanov EU s preprečevanjem „škode“ zaradi podnebnih sprememb in prehoda, kot je predlagano v mehanizmu za pravični prehod v okviru evropskega zelenega dogovora. V zvezi s tem se zdi potrebna kar največja prožnost pri razlaganju pravil o državni pomoči, da se omogočijo spodbude za naložbe in neposredno udeležbo javnosti v podjetjih ter tako obnovi gospodarska dejavnost in optimizira ustvarjanje kakovostnih delovnih mest v regijah, ki se soočajo z zahtevami prehoda. Hkrati bi se bilo treba pri prehodu dejavno prizadevati za zmanjšanje neenakosti in odpravljanje revščine kot del celostne strategije za socialno in trajnostno gospodarsko rast.

2.9 Trajnostna in socialno koristna produktivnost in gospodarska rast, skupaj s prilagodljivimi strukturnimi spremembami, sta potrebni tudi za podporo ustrezne socialne zaščite, med drugim ustreznih pokojnin, dostojnih dohodkov, kakovostnih delovnih mest in javnih storitev, zlasti na področju zdravstva in stanovanj.

2.10 V letni strategiji za trajnostno rast je navedena „pravična obdavčitev“ in ni dvoma, da so davčne utaje, izogibanje davkom, pranje denarja in včasih neumorna tekma navzdol ogrozili sposobnost davčnih organov, da poberejo dovolj davkov za zadovoljevanje potreb gospodarstva in ljudi. V njej je tudi potrjena vloga davkov za financiranje držav blaginje, pri čemer je navedeno, da bi bilo treba „[n]acionalne davčne sisteme in sisteme socialnih prejemkov […] optimizirati, da bi okrepili spodbude za udeležbo na trgu dela, povečali pravičnost in preglednost ter zagotovili finančno vzdržnost in ustreznost sistemov socialnega varstva“. Zaradi COVID-19 je pravična obdavčitev še bolj pomembna, ne le za podporo nujnim ukrepom, temveč v enaki meri tudi za podporo financiranju srednje- do dolgoročnih načrtov za okrevanje na nacionalni ravni in ravni EU, zlasti prek javnih naložb v infrastrukturo, izobraževanje, zdravstveno varstvo in socialno zaščito.

2.11 Makroekonomska politika je še naprej temeljna za doseganje trajnostne gospodarske rasti, vendar je bilo v letni strategiji za trajnostno rast ob izidu pozno v preteklem letu navedeno, da so obeti za rast zaskrbljujoči. Razmere so se zdaj zaradi COVID-19 poslabšale, zaradi česar je znova v ospredju vloga javnofinančnih prihodkov in porabe, kot je opredeljena s fiskalno politiko, ki je prav tako pomembna kot monetarna politika. Vrnitev k varčevalnim ukrepom ni možna zaradi dolgotrajnih učinkov pofinančne krize. Zdi se, da je uravnoteženost proračuna vsaj kratko- do srednjeročno nemogoče doseči v večini, če že ne v vseh državah članicah. Kljub temu je cilj makroekonomske stabilnosti ključ do gospodarskega okrevanja. Tega pa ni mogoče doseči brez revizije Pakta za stabilnost in rast, ki presega nedavno začasno sprožitev splošne odstopne klavzule zaradi COVID-19. Poleg tega se zdi nujna tudi revizija uredb o državni pomoči, da bi se med drugim podprle zelene naložbe.

2.12 Proces semestra s konkurenčno trajnostnostjo kot ključno komponento bo imel še večji pomen kot občutljiv instrument spremljanja in kazalnik potrebnih ukrepov politike in reformnih ukrepov. Cilja zagotavljanja makroekonomske rasti pa zaradi COVID-19 in močnega poudarka na gospodarskem okrevanju ni mogoče doseči brez socialne kohezije in trajnostnosti. Zato je pomembno zagotoviti močnejšo pravno podlago za udeležbo civilne družbe kot enakopravnih partnerjev v semestru. EESO poudarja tudi, kako pomembno bo za EU obdobje po COVID-19. Pomembnost EU za ljudi je v celoti odvisna od učinkovitosti njenega načrta okrevanja in letne strategije za trajnostno rast, kar v praksi pomeni, da je sposobna bistveno izboljšati življenja običajnih ljudi.

3. Odziv EU na COVID-19 in njegova povezava z letno strategijo za trajnostno rast

3.1 Kriza zaradi COVID-19 je močno prizadela gospodarstvo EU in svetovno gospodarstvo. Več državam članicam grozi recesija, ki bi lahko imela globoke posledice in privedla do izjemno visoke stopnje brezposelnosti. Zaradi potrebnih ukrepov za omejitev širjenja bolezni je prišlo do znatnega upada ponudbe in povpraševanja. Gospodarske dejavnosti na področju prevoza, prodaje na drobno, proizvodnje, prostega časa, gostinstva in hotelirstva, rekreacije, obrti ter kulture so bile močno prizadete. Očitno je tudi, da ima zaupanje javnosti v odziv na COVID-19 na področju javnega zdravja neposredne in takojšnje gospodarske učinke.

3.2 Motnje v dobavnih verigah, ki vplivajo na proizvodno industrijo, in padajoče cene blaga, skupaj z močnim zvišanjem cen za zdravstveno varstvo in izdelke IKT, so še dodatno povečale gospodarski učinek COVID-19. Poleg tega so doslej najvišje stopnje zadolževanja držav članic za financiranje prvega nujnega odziva na pandemijo otežile fiskalne spodbude na ravni, potrebni za stabilizacijo gospodarstva, reševanje zdravstvene krize in človeške stiske ter hitro gospodarsko okrevanje po krizi.

3.3 Najbolj prizadeti so bili MSP ( 4 ) , samozaposleni ter zaposleni s pogodbami brez zagotovljene minimalne delovne obveznosti. Kriza je dramatično spremenila poslovno okolje za MSP, kar ima izjemno negativen učinek na več sto tisoč MSP v EU, ogrožena pa je tudi njihova osrednja vloga v našem vsakdanjem življenju. MSP zagotavljajo socialno stabilnost na lokalni in regionalni ravni, kjer so hrbtenica gospodarske dejavnosti v družbi. So jedro evropskega modela socialnega varstva, pri čemer se lastniki-direktorji bolj zanimajo za srednje- in dolgoročni razvoj svojega podjetja in lokalnega gospodarstva kot za kratkoročne dobičke in prihodke ( 5 ) . Poleg tega so bile obrti in MSP vedno v ospredju kulturnega razvoja v Evropi in imajo pomembno vlogo pri spodbujanju trajnostnih sprememb ter ohranjanju dediščine, vrednot in strokovnega znanja. MSP so bolj kot kdaj koli prej bistvena za vitalnost mestnih središč in ohranjanje privlačnosti podeželja, saj zadovoljujejo vsakodnevne potrebe prebivalstva ter zagotavljajo socialno stabilnost in kohezijo.

3.4 Sedanja kriza je vse enako prizadela, lahko pa bi ogrozila napredek, dosežen na področju enakosti spolov, in enakopravno udeležbo žensk na trgu delovne sile ter povečala feminizacijo revščine in izpostavljenost nasilju ( 6 ) . Celotni učinek COVID-19 je preveč kompleksen, da bi ga lahko ocenili, vendar je mogoče trditi, da utegnejo posledice krize izničiti desetletja napredka pri odpravljanju revščine, stopnje neenakosti v EU in med njenimi posameznimi območji pa se bodo poglobile. Hkrati bodo morale države članice morda nameniti več finančnih in človeških virov, kot je bilo načrtovano, za uresničitev ciljev trajnostnega razvoja v določenih rokih.

3.5 Zaprtje šol in visokošolskih ustanov je imelo raznolike negativne učinke na otroke in mlade, vključno s prekinjenim učenjem. Vse to bi lahko imelo posledice za razvoj znanj in spretnosti, karierne možnosti in morda celo na prihodek v prihodnosti. Zato bi bilo treba pri prizadevanjih za okrevanje poskrbeti tudi, da bi imela gospodinjstva z nizkimi dohodki širokopasovni dostop in da bi imeli šolarji računalniško strojno opremo za izobraževalne namene.

3.6 Po drugi strani pa so digitalne tehnologije med to krizo postale pozitiven dejavnik, saj so ljudem omogočile lažje neprekinjeno poslovanje, spletno učenje in medsebojno povezovanje ter jim obenem pomagale ohranjati dobro duševno zdravje. Vendar neenak dostop do širokopasovne povezljivosti in nedostopnost IKT ovirata učinkovito sodelovanje na daljavo in dostop do šolanja na daljavo.

3.7 Pomembneje za letno strategijo za trajnostno rast za leto 2020 je, da bi lahko kriza zaradi COVID-19 imela izredno velik in negativen učinek na prizadevanja za doseganje trajnostne rasti. Dolgotrajno upadanje gospodarske rasti bi lahko negativno vplivalo na izvajanje letne strategije za trajnostno rast ter izpolnjevanje zavez glede Pariškega sporazuma o podnebnih spremembah in ciljev trajnostnega razvoja v določenih rokih. Nedvomno drži, da bi bili lahko bolje pripravljeni na krizo, če bi države članice že pred njo sprejele strategije za bolj trajnostno in odporno gospodarstvo. COVID-19 je razkril slabosti, ki so sestavni del gospodarstev EU, zlasti njihovo pretirano zanašanje na večinoma prociklične gospodarske politike in gospodarske sektorje, ki so izredno ranljivi na zunanje gospodarske pretrese.

3.8 Na politični ravni ta kriza zahteva politične voditelje s sposobnostmi odločanja, ki verjamejo v solidarnost, preglednost in sodelovanje. To ni čas za koristoljubje, obtoževanje ali politizacijo. Predvsem pa ne bi smeli dopustiti, da se v času krize oslabi pravna država. Na splošno velja prepričanje, da je pravna država bistvena za gospodarsko rast ( 7 ) , vendar gre očitno za večrazsežnostni koncept, ki zajema raznolike diskretne sestavne dele, od varnosti oseb in zaščite lastninskih pravic do preverjanja vlade in nadzora nad korupcijo. EESO meni, da je to v skladu z gospodarsko trajnostnostjo in zato tudi z letno strategijo za trajnostno rast.

3.9 Odziv EU na COVID-19 je bil obsežen in namenjen blaženju krize zaradi COVID-19. Povzetek teh pobud je prikazan na sliki 1 spodaj. Slika 1 Odziv Evrope na pandemijo COVID-19

3.10 Vsi navedeni elementi bodo močno spodbudili gospodarsko okrevanje EU. Mehanizem za okrevanje in odpornost (v nadaljnjem besedilu: mehanizem) bo zagotovil obsežno finančno podporo za javne naložbe in nadvse potrebne reforme za večjo odpornost in boljšo pripravljenost gospodarstev držav članic na prihodnost. Državam članicam bo pomagal obravnavati gospodarske in socialne izzive, s katerimi se soočajo po krizi, na ključnih področjih, kot so socialne zadeve, zaposlovanje, znanje in spretnosti, izobraževanje, raziskave in inovacije ter zdravje, pa tudi vprašanja, povezana s poslovnim okoljem, vključno z javno upravo in finančnim sektorjem. Eno od vprašanj, ki jih je treba obravnavati, pa je tudi zmožnost posameznih držav članic, da izvedejo reforme in spodbudijo naložbe v infrastrukturo. Ta zmožnost se v državah članicah razlikuje, zato bo morda potreben usklajen odziv na ravni EU, da se zagotovita učinkovitost in uspešnost naložb.

3.11 Bistvena lastnost mehanizma je, da bo zagotovil tudi usmerjenost naložb v izzive ter naložbene potrebe, povezane z zelenim in digitalnim prehodom, kar bo zagotovilo trajnostno okrevanje v skladu z letno strategijo za trajnostno rast. Naložbe v zelene in digitalne tehnologije bodo pomagale spodbuditi energijsko učinkovitost v različnih ključnih sektorjih gospodarstva ter ustvariti delovna mesta in trajnostno rast. EU bi tako lahko dobila prednost kot prva akterka v svetovnem prizadevanju za okrevanje, diverzifikacija ključnih dobavnih verig pa bi lahko pripomogla tudi k večji odpornosti in manjši odvisnosti Unije.

3.12 Uspeh tega mehanizma bo v veliki meri odvisen od opredelitve in priprave nabora ustreznih projektov v skladu s prednostnimi nalogami iz evropskega semestra. Prav tako je bistvenega pomena, da se ekonomska in socialna politika uskladi z njegovimi priporočili. EESO podpira stališče, da so načrti za okrevanje in odpornost, ki se bodo financirali iz mehanizma, sestavni del procesa, namenjenega obravnavanju priporočil za posamezne države iz evropskega semestra. Ti instrumenti bodo tako povečali učinkovitost procesa in podprli izvajanje letne strategije za trajnostno rast za leto 2020.

3.13 EESO meni tudi, da instrumenti pomagajo krepiti potencial rasti ter gospodarsko in socialno odpornost držav članic, s tem pa prispevajo k socialni koheziji. Podpirajo tudi zeleni in digitalni prehod, ki sta tako zelo potrebna za gospodarsko trajnostnost in odpornost. EESO znova poudarja pomembno vlogo vlade pri razvoju projektov, ki koristijo skupnostim in gospodarstvu na splošno. Pozdravlja tudi namero Komisije o spremljanju celotnega procesa, tj. opredelitve, razvoja in izvajanja upravičenih projektov, da bi zagotovili, da se to izvaja pregledno. Meni pa, da bi morala Komisija zagotoviti, da preglednost zajema tudi vse ustrezne deležnike, vključene v proces.

3.14 V skladu s tem je bistveno, da je financiranje, ki je razpoložljivo v okviru načrta okrevanja (Next Generation EU), pravično, dostopno in na voljo tistim, ki ga najbolj potrebujejo, zlasti MSP, v skladu s cilji iz letne strategije za trajnostno rast. To pomeni, da je treba zagotoviti, da so finančna sredstva in podpora, namenjeni za take namene, izplačani prek ustreznih kanalov, kot so nacionalne razvojne agencije, saj se MSP običajno financirajo prek bančnega sektorja ( 8 ) . Dostop do finančnih sredstev je za MSP izjemno pomemben, saj jim zagotavlja potrebno likvidnost za premagovanje izrednih razmer med krizo ter v fazi izhoda iz nje in okrevanja po njej. To jim omogoča naložbe v nadaljnji razvoj pri prehodu na digitalno in zeleno gospodarstvo. Takšne naložbe jim pomagajo, da učinkovito rešujejo težave zaradi zamud pri plačilih, in jim tako zagotavljajo zadostno likvidnost.

3.15 Zaradi doslej največjih izzivov, s katerimi se soočajo MSP, EESO poziva Komisijo, naj posodobi strategijo za MSP, da bo odražala nove okoliščine, ki so nastale po izbruhu COVID-19. EESO poziva tudi k upravljanju na več ravneh in z več akterji pri izvajanju politike za MSP. Usklajevanje ukrepov in proračunov med različnimi ravnmi upravljanja – evropsko, nacionalno, regionalno in lokalno – ter učinkovito vključevanje organizacij za podporo podjetjem v postopek odločanja sta bistvenega pomena.

3.16 MSP bodo potrebovala tudi podporo nacionalnih inšpektoratov za varnost in zdravje pri delu ter zunanjih specializiranih služb za varnost in zdravje pri delu, da bi ocenila novo tveganje, povezano s COVID-19, in pravilno izvajala zahtevane ukrepe ter zmanjšala s tem povezana bremena in stroške. Poleg tega bodo potrebovala podporo pri zagotavljanju potrebne osebne zaščitne opreme za zaposlene na delovnem mestu. Preglednost in učinkovito komuniciranje sta bistvenega pomena za dobavitelje, podizvajalce in stranke.

4. Obnova EU in letna strategija za trajnostno rast

4.1 EESO meni, da je načrt Next Generation EU dobrodošel in pravočasen, vendar je več kot očitno, da bodo morale tako države članice kot Komisija vložiti veliko truda za njegovo izvajanje skupaj z rednim splošnim proračunom EU za obdobje 2021–2027. Vsekakor je pri tem bistven časovni vidik. Kakršna koli nepotrebna zamuda pri odobritvi in izvajanju dogovorjenih ukrepov pomeni tveganje, da bosta gospodarsko okrevanje EU ter uresničevanje ciljev letne strategije za trajnostno rast ogrožena, kar bi ogrozilo možnosti preživljanja in blaginjo več tisoč delavcev in lastnikov malih podjetij v Evropi. Enako pomembno je, da splošni cilj uresničevanja ciljev letne strategije za trajnostno rast ni oviran zaradi gospodarskih izzivov ali kratkoročne politične primernosti. V zvezi z večletnim finančnim okvirom za obdobje 2021–2027 Odbor obžaluje, da je Svet zmanjšal obseg prvotnega predloga Komisije, za katerega sta Evropski parlament in EESO v svojem mnenju Večletni finančni okvir za obdobje 2021–2027 ( 9 ) že ocenila, da je nezadovoljiv.

4.2 To pomeni postopno približevanje modelu rasti, kjer so negospodarski in vključujoči cilji enako pomembni kot gospodarski cilji. Čas je, da EU postane bolj ambiciozna in si prizadeva za bolj vključujoč cilj, tj. izpolnjevanje potreb čim večjega števila državljanov EU, od stanovanj do zdravstvenega varstva, ob hkratnem varovanju naših ekosistemov, od stabilnega podnebja in rodovitnih tal do zdravih oceanov in zaščitne ozonske plasti. Drugače povedano, gospodarski napredek je treba meriti kot način za odmik od netrajnostne in nevključujoče rasti do bolj trajnostnega in vključujočega modela rasti.

4.3 EESO meni tudi, da je treba zaradi gospodarskih motenj zaradi krize ponovno razmisliti o rabi virov in občutljivosti dobavnih tokov. Hkrati mora EU okrepiti pristope, ki večajo odpornost in učinkovitost, kot so krožno gospodarstvo, podnebni ukrepi ter morda tudi večje ambicije v zvezi z nacionalno določenimi prispevki, na primer za načrtovano zmanjšanje emisij toplogrednih plinov.

4.4 V monetarni uniji, kot je euroobmočje, so potrebni usklajevanje in učinkoviti mehanizmi za delitev tveganj, ki bi morali omogočiti velik fiskalni zagon, ki bo verodostojen in bo zmanjšal razlike znotraj monetarne unije. Po mnenju EESO je to ključno za gospodarsko obnovo in okrevanje ter podpiranje najranljivejših članov družbe. Obnova in okrevanje sta nujna za ustvarjanje delovnih mest ter bogastva v EU, potrebna pa je tudi obsežna fiskalna spodbuda z usmerjenimi ukrepi, namenjenimi zagotavljanju pomoči posameznikom, ki jih je COVID-19 najbolj prizadel. Med ukrepe lahko spadajo različni načini ohranjanja dostopa do zdravstvenega varstva in osnovnih življenjskih pogojev.

4.5 Zgoraj omenjeno fiskalno spodbudo bi spodbudil revidirani Pakt za stabilnost in rast, ki bi moral manj poudarjati oceno ciklično prilagojenih proračunskih primanjkljajev držav članic. Namesto tega bi se moral osredotočiti na spremljanje rasti v javni porabi. Tako bi se vsaka vlada zavezala k javnofinančnim odhodkom, skladnim z obeti za gospodarsko rast in pričakovanimi prihodki od davkov ter srednjeročnim ciljem v zvezi z dolgom. Državam članicam bi to zagotovilo več fiskalnega prostora in prostora za nacionalno odločanje (v partnerstvu z deležniki) pri izvajanju načrtov za okrevanje po COVID-19 z večjim poudarkom na vlogi vlade pri spodbujanju gospodarskega okrevanja. Ohranjanje makroekonomske stabilnosti je seveda osnovni pogoj za trajno in vključujočo gospodarsko rast. EESO meni tudi, da je cilj makroekonomske politike pravično in uravnoteženo zagotavljanje trajnostne gospodarske rasti, varovanja okolja in socialne blaginje. Ker sta brezposelnost in podzaposlenost glavna vzroka revščine, je ključna naloga, da se v gospodarstvu v čim večji meri zagotovi polna zaposlenost.

4.6 V fazi obnove in okrevanja bi bilo treba socialnemu vidiku pripisati enak pomen kot gospodarski razsežnosti. Bistvo trajnostne gospodarske dejavnosti je v tesni povezavi med obema razsežnostma. Gospodarska trajnostnost, vključno s kapitalskimi naložbami, je tesno povezana z ekološko razsežnostjo, kot je smotrna raba virov in energije, pa tudi s socialno razsežnostjo, pri čemer se ustvarjanje in ohranjanje delovnih mest s pravično plačo in dobrimi delovnimi pogoji štejeta za enako pomembna. EESO meni tudi, da je treba smernice EU za zaposlovanje posodobiti ob upoštevanju COVID-19, izhodišče za to pa bi bila ocena učinkov na trg dela.

4.7 Kot je navedeno v točki 4.6, trajnostna gospodarska dejavnost podpira ekološko razsežnost, evropski zeleni dogovor pa je mogoče obravnavati kot priložnost za zagotavljanje gospodarskih (zasebnih in socialnih) koristi in ustvarjanje delovnih mest. EESO podpira stališče Komisije, da bi moral biti evropski zeleni dogovor ključen sestavni del obnove in okrevanja ob obravnavanju morebitnih negativnih socialnih učinkov, ki izhajajo iz prehoda na trajnostno gospodarsko dejavnost.

4.8 Enak argument velja zlasti v primeru digitalizacije s poudarkom na učinkovitosti, pri čemer je treba zmanjšati morebitne negativne učinke zaradi prehoda na digitalizacijo storitev. V krizi zaradi COVID-19 se je pokazalo, kako pomembna je digitalna preobrazba za ohranjanje poslovnih dejavnosti. Spodbujanje digitalizacije med MSP v vseh sektorjih je treba pospešiti in razširiti, pobude pa se morajo osredotočiti na praktično spodbujanje in širitev digitalnih poslovnih procesov v MSP, varnost informacijske tehnologije ter razvoj digitalnih spretnosti in znanja. Poleg tega morajo biti vozlišča za digitalne inovacije odprta za tehnologijo in namenjena digitalizaciji lokalnih MSP. Ključno vlogo ima tudi e-uprava, ki omogoča spletne upravne postopke, da se odstranijo ovire in pospešijo postopki. Z digitalizacijo prek pobud e-uprave ter zmanjšanjem birokracije in regulativnih bremen za MSP bi javni organi ustvarili bolj dostopno digitalno okolje za podjetnike.

4.9 Pravna država in zlasti ekonomsko upravljanje imata ključno vlogo pri doseganju trajnostne gospodarske rasti. Ekonomsko upravljanje je osnoven način za zagotavljanje socialne in gospodarske pravičnosti, vendar je, da bi dosegli trajnostnost, treba razumeti in spoštovati mnenja ter stališča različnih interesnih skupin v družbi in poskusiti premostiti te razlike. V zvezi s tem so potrebni nujni ukrepi v podporo razširitvi članstva v sindikatih in sodelovanju med vse številnejšimi kategorijami delovne sile, ki trenutno niso zastopane.

4.10 Večja produktivnost je bistvenega pomena za izravnavo demografskih trendov in podpiranje navzgor usmerjene konvergence v državah in regijah EU, zlasti v tistih, kjer morajo doseči nadpovprečno stopnjo razvoja in produktivnosti, da dosežejo raven, ki prispeva k ustvarjanju trajnostne gospodarske rasti. Da bi gospodarstvo v prihodnosti trajnostno raslo, mora povečati svojo zmožnost rasti, vendar do točke, na kateri ta rast pomeni dodano vrednost za gospodarstvo, družbo in prebivalce. Večja produktivnost je torej sredstvo za doseganje cilja, tj. boljših življenjskih, okoljskih in delovnih razmer, sorazmernih z znanji in spretnostmi ter kvalifikacijami, specifičnimi za delovno mesto. V tem okviru je treba izvajati strategije za izboljšanje konkurenčnosti podjetij na domačih in svetovnih trgih z aktivnim sodelovanjem delavcev, da se spodbuja ugodno ozračje za odnose med delodajalci in delojemalci.

4.11 COVID-19 je bil odločilen trenutek za EU, zgodovina pa učinkovitosti njenega odziva ne bo sodila po takojšnjih ukrepih, namenjenih podpori posameznikov in gospodinjstev, ki so jih prizadeli gospodarski in socialni učinki zapore, ampak po tem, do kakšne mere bo srednje- in dolgoročni odziv vodil v obnovo ter okrevanje, kar bo resnično pomagalo milijonom državljanov EU.

V Bruslju, 29. oktobra 2020 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Christa SCWHENG

(1) UL C 120, 14.4.2020, str. 1, in UL C 120, 14.4.2020, str. 7.

(2) UL C 440, 6.12.2018, str. 106.

(3) Fana, M., Tolan, S., Torrejón, S., Urzi Brancati, C. in Fernández-Macías, E., The COVID-19 confinement measures and EU labour markets (Ukrepi za zajezitev COVID-19 in trgi dela EU), št. JRC120578, Skupno raziskovalno središče, 2020.

(4) Evropska platforma za sodelovanje grozdov (ECCP), European SMEs and the Impact of COVID-19 (Evropska mala in srednja podjetja ter učinek COVID-19), European Cluster Collaboration Forum, 2020.

(5) SMEunited, Exit & Recovery Strategy – COVID-19 crisis: Proposals from SMEunited (Strategija izhoda in okrevanja – Kriza zaradi COVID-19: predlogi SMEunited), strateški dokument, 2020.

(6) 6. Pouliakas, K., in Branka, J., EU Jobs at Highest Risk of COVID-19 Social Distancing: Will the Pandemic Exacerbate Labour Market Divide? (Delovna mesta v EU so najbolj ogrožena zaradi socialnega distanciranja zaradi COVID-19: ali bo pandemija poglobila ločnico na trgu dela?), dokument za razpravo inštituta IZA št. 13281, 2020.

(7) Dam, K. W., The law-growth nexus: The rule of law and economic development (Povezava med pravom in rastjo: pravna država in gospodarski razvoj), Brookings Institution Press, 2007.

(8) Bénassy-Quéré, A., Marimon, R., Pisani-Ferry, J., Reichlin, L., Schoenmaker, D., in di Mauro, B. W., COVID-19: Europe needs a catastrophe relief plan. Europe in the Time of Covid-19 (COVID-19: Evropa potrebuje načrt za pomoč po katastrofah. Evropa v času COVID-19), 2020, str. 103.

(9) UL C 440, 6.12.2018, str. 106.