EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 14.3.2022 COM(2021) 805 final/2 2021/0423(COD) CORRIGENDUM



This document corrects document COM(2021) 805 final of 15.12.2021



Concerns all language versions.



The Legislative Financial Statement was missing and has been added.



The text shall read as follows:

Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o zmanjšanju emisij metana v energetskem sektorju in spremembi Uredbe (EU) 2019/942 (Besedilo velja za EGP) {SEC(2021) 432 final} - {SWD(2021) 459 final} - {SWD(2021) 460 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Z evropskim zelenim dogovorom je Unija na dobri poti, da do leta 2050 doseže podnebno nevtralnost, in sicer s temeljitim razogljičenjem vseh gospodarskih sektorjev. Njen cilj je tudi zavarovati, ohraniti in poživiti naravni kapital EU ter zaščititi zdravje in dobrobit državljanov in državljank pred nevarnostmi, ki izhajajo iz okolja, in njegovimi učinki. Metan je močan toplogredni plin, ki po svojem celotnem prispevku k podnebnim spremembam zaostaja le za ogljikovim dioksidom in je odgovoren za približno tretjino sedanjega segrevanja podnebja. Čeprav v ozračju ostane krajši čas kot ogljikov dioksid (10–12 let, preden oksidira v ogljikov dioksid, ki še naprej zadržuje toploto), je na molekularni ravni veliko močnejši dejavnik, ki vpliva na podnebje (njegov potencial globalnega segrevanja je 28-krat večji od potenciala ogljikovega dioksida v obdobju 100 let in 86-krat večji v obdobju 20 let). Poleg tega metan pomembno prispeva k nastajanju ozona, ki je močno onesnaževalo zraka in povzroča resne zdravstvene težave. Približno 60 % svetovnih emisij metana je antropogenih, pri čemer so po ocenah največji viri proizvodnja in uporaba fosilnih goriv (četrtina do tretjina), odpadki (približno četrtina) in kmetijstvo (približno polovica vseh emisij metana), zlasti v povezavi z intenzivno proizvodnjo. Medvladni panel za podnebne spremembe (IPCC) ugotavlja, da je treba do leta 2030 bistveno zmanjšati emisije metana, da bi svet izpolnil cilj ohranitve dviga globalne temperature pod 1,5 °C (ali celo 2 °C) do leta 2050. V najnovejšem poročilu panela IPCC je poudarjena vloga metana kot enega glavnih toplogrednih plinov, ki so odgovorni za podnebne spremembe. V poročilu je navedeno, da so ravni metana rekordno visoke in precej nad ravnmi emisij, ki so združljive z omejitvijo segrevanja na 1,5 °C. Zato je treba močno, hitro in trajno zmanjšati emisije metana, da bi se upočasnilo globalno segrevanje in izboljšala kakovost zraka. Pomembno je opozoriti, da je v poročilu ugotovljeno, da je povečanje količine metana v ozračju posledica človekove dejavnosti ter da poleg kmetijstva (predvsem živinoreje) in odpadnih voda k povečanju emisij metana vsaj od leta 2007 v veliki meri prispevajo fosilna goriva. V oceni učinka načrta za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030 je navedeno, da je mogoče večino stroškovno učinkovitih prihrankov emisij metana v EU doseči v energetskem sektorju. Te emisije so čezmejni problem, pri čemer neusklajena regulativna obravnava v državah članicah in sektorjih povzroča vrzeli in neučinkovitost ter lahko poslabša delovanje enotnega trga Unije za energijo. Ker večina emisij metana, povezanih z energijo iz fosilnih virov, porabljeno v Uniji, nastane zunaj njenih meja, bi lahko rezultate na tem področju prineslo le skupno ukrepanje držav članic. Septembra 2021 so Unija in Združene države napovedale svetovno zavezo za metan, ki predstavlja politično zavezo za zmanjšanje svetovnih emisij metana v vseh sektorjih, ki prispevajo emisije metana, za 30 % do leta 2030 (glede na raven iz leta 2020), sprejeta pa je bila na konferenci ZN o podnebnih spremembah (COP26) novembra 2021 v Glasgowu. K podpori tej zavezi se je obvezalo več kot sto držav, ki predstavljajo skoraj polovico svetovnih antropogenih emisij metana. Svetovna zaveza za metan vključuje zavezo o prehodu na uporabo najboljših razpoložljivih metodologij evidentiranja za količinsko določanje emisij metana s posebnim poudarkom na velikih emisijskih virih. Splošni cilj Uredbe je, da se v okviru delovanja notranjega energetskega trga in ob zagotavljanju zanesljivosti oskrbe v Uniji ohrani in izboljša okolje z zmanjšanjem emisij metana iz energije iz fosilnih virov, proizvedene ali porabljene v Uniji. Specifični cilji so naslednji. (i) izboljšati točnost informacij o glavnih virih emisij metana, povezanih z energijo, proizvedeno in porabljeno v EU. Cilj je zagotoviti razpoložljivost podatkov na ravni sredstev in zanesljivo količinsko opredelitev emisij ter s tem povečati natančnost meritev – vključno s sporočanjem podatkov iz evidenc toplogrednih plinov sekretariatu Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (v nadaljnjem besedilu: UNFCCC) – in možnosti za ustrezne ukrepe za ublažitev; (ii)zagotoviti nadaljnje učinkovito zmanjšanje emisij metana v celotni verigi oskrbe z energijo v EU. S tem specifičnim ciljem se obravnava nedelovanje trga, zaradi katerega podjetja emisij metana ne zmanjšujejo v zadostnem obsegu; (iii)izboljšati razpoložljivost informacij, da bi se zagotovile spodbude za zmanjšanje emisij metana, povezanih z energijo iz fosilnih virov, uvoženo v EU. Ker večina emisij metana, povezanih z energijo iz fosilnih virov, ki se porabi v EU, nastane zunaj EU, je namen tega specifičnega cilja določiti spodbude za zmanjšanje emisij metana v partnerskih državah z zagotavljanjem preglednosti na trgu. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Unija je z Uredbo (EU) 2021/1119 (v nadaljnjem besedilu: evropska podnebna pravila) cilj podnebne nevtralnosti celotnega gospodarstva do leta 2050 vključila v zakonodajo in določila obvezujočo zavezo Unije za domače zmanjšanje neto emisij toplogrednih plinov (emisije, potem ko se odštejejo odvzemi) do leta 2030 za vsaj 55 % v primerjavi z ravnmi iz leta 1990. Predlog temelji na načrtu Unije za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030 in oceni njegovega učinka. Načrt za uresničitev podnebnih ciljev je na podlagi modelnih scenarijev pokazal, da je doseganje višjega podnebnega cilja glede vsaj 55-odstotnega neto zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 izvedljivo in bi omogočilo nemoteno pot do podnebne nevtralnosti leta 2050. V njem je poleg tega poudarjeno, da je treba pospešiti zmanjševanje emisij metana. Evropski zeleni dogovor združuje obsežen sklop ukrepov in pobud, ki se vzajemno krepijo in katerih cilj je doseči podnebno nevtralnost v Uniji do leta 2050. V sporočilu o evropskem zelenem dogovoru je navedeno, da bo omogočeno razogljičenje sektorja plina, med drugim z rešitvijo vprašanja emisij metana iz proizvodnje energije. Komisija je oktobra 2020 sprejela strategijo EU za zmanjšanje emisij metana (v nadaljnjem besedilu: strategija za metan), v kateri je določila ukrepe za zmanjšanje emisij metana v EU, med drugim v energetskem sektorju, in na mednarodni ravni. V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 (uredba o upravljanju) morajo države članice vzpostaviti nacionalne sisteme evidenc za oceno antropogenih emisij toplogrednih plinov in poročati o teh nacionalnih projekcijah. To poročanje poteka na podlagi smernic IPCC, pri čemer pogosto temelji na privzetih emisijskih faktorjih, ne pa na neposrednih meritvah na izvoru vira, kar pomeni negotovost glede natančnega izvora, pogostosti in obsega emisij. Na ravni Unije niso izrecno urejene emisije metana, ki nastajajo pri raziskovanju in proizvodnji nafte in zemeljskega plina, zbiranju in predelavi zemeljskega plina, njegovem prenosu, distribuciji in podzemnem skladiščenju ter v terminalih za utekočinjeni zemeljski plin (UZP) in v obratujočih, zaprtih ali opuščenih premogovnikih.

Direktiva 2010/75/EU (direktiva o industrijskih emisijah), ki se trenutno pregleduje, ureja emisije onesnaževal iz industrijskih obratov, zlasti z določitvijo mejnih vrednosti emisij na podlagi najboljših razpoložljivih tehnologij kot pogojev za izdajo dovoljenja. Zajema rafiniranje mineralnega olja in plina, ne pa tudi zemeljskega plina v zgornjem, srednjem in spodnjem delu oskrbovalne verige (UZP, podzemno skladiščenje plina, prenos, distribucija) ali pridobivanja premoga. V skladu z Uredbo (ES) št. 166/2006 (Evropski register izpustov in prenosov onesnaževal, Evropski RIPO), ki je tesno povezana z direktivo o industrijskih emisijah, je treba v zvezi z dejavnostmi podzemnega rudarjenja in sorodnimi dejavnostmi poročati o izpustih onesnaževal, vključno z metanom, kadar se pri njih preseže prag za poročanje 100 000 kg/leto. V zvezi z meritvami izpustov metana Dodatek 3 k navodilom za izvajanje Evropskega RIPO vsebuje sklic na standard ISO, ki je v pripravi (s strani ISP/TC 146/SC 1/WG 22). Tudi Evropski RIPO je trenutno v postopku revizije. Pri reviziji direktive o industrijskih emisijah in Evropskega RIPO bo upoštevana potreba po preprečevanju podvajanja predpisov. Ta predlog tako dopolnjuje navedena akta, saj obravnava emisije metana v celotni verigi oskrbe z energijo iz fosilnih virov. Evropska komisija je 14. julija 2021 sprejela vrsto zakonodajnih predlogov, v katerih je opredelila, kako namerava do leta 2050 doseči podnebno nevtralnost v EU, vključno z vmesnim ciljem vsaj 55-odstotnega neto zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030. V tem okviru so naslednje pobude ustrezno povezane z merjenjem in zmanjševanjem emisij metana: Uredba (EU) 2018/842 (uredba o porazdelitvi prizadevanj) vsebuje zavezujoče letne cilje glede emisij toplogrednih plinov na ravni držav za države članice v obdobju 2021–2030 za sektorje, vključno s prometom (brez letalstva), stavbami, kmetijstvom, odpadki, industrijo in deli energetskega sektorja, ki niso zajeti v obstoječem sistemu EU za trgovanje z emisijami (ETS). V svoje področje uporabe vključuje metan, kar je ohranjeno v predlogu revizije, sprejetem 14. julija 2021. Ta pobuda dopolnjuje uredbo o porazdelitvi prizadevanj, saj uvaja posebne ukrepe za zmanjšanje emisij metana, saj navedena uredba ne predpisuje takih ukrepov in državam članicam pušča nekaj manevrskega prostora glede tega, kako najbolje doseči zahtevano zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. Ti ukrepi bodo prispevali k izpolnjevanju ciljev držav članic, zaradi možnosti trgovanja med državami članicami v okviru uredbe o porazdelitvi prizadevanj pa lahko prispevajo tudi k večji stroškovni učinkovitosti doseganja ciljev uredbe o porazdelitvi prizadevanj. V predlogu za spremembo Uredbe (EU) 2018/841 (uredba o LULUCF) v okviru svežnja „Pripravljeni na 55“ je določen splošni cilj EU za odvzem ogljika po naravnih ponorih, države članice pa bodo morale v skladu z nacionalnimi cilji skrbeti za svoje ponore ogljika in jih razširiti. V njem je določen tudi cilj Unije glede podnebne nevtralnosti za leto 2035 v sektorjih rabe zemljišč, gozdarstva in kmetijstva, vključno s kmetijskimi emisijami, ki niso emisije CO2, tj. metanom. Direktiva (EU) 2018/2001 (prenovljena direktiva o energiji iz obnovljivih virov) je glavni instrument EU za spodbujanje energije iz obnovljivih virov in bo olajšala postopno zamenjavo fosilnih virov energije z obnovljivimi viri energije. Poleg tega vsebuje privzete vrednosti prihrankov toplogrednih plinov, vključno z ocenami izgub metana pri proizvodnji bioplina in biometana, ki so lahko pomembne za trajnost bioplina in biometana. Te privzete vrednosti lahko proizvajalci uporabijo pri poročanju o prihrankih toplogrednih plinov pri proizvodnji, da dokažejo, da izpolnjujejo zahteve glede trajnostnosti iz prenovljene direktive o energiji iz obnovljivih virov, in posredno zagotavljajo spodbude za zmanjšanje emisij metana. Emisije metana, ki nastajajo pri napravah za ogrevanje in hlajenje prostorov, so zajete v več uredbah o okoljsko primerni zasnovi in označevanju z energijskimi nalepkami, ki določajo pravila za izboljšanje okoljske učinkovitosti izdelkov, kot so gospodinjski aparati, informacijske in komunikacijske tehnologije ali tehnika. Evropska komisija predlaga tudi revizijo Direktive 2009/73/ES in Uredbe (ES) št. 715/2009, da bi se olajšala vzpostavitev trgov razogljičenih vodika in plina, in sicer z vzpostavitvijo nove tržne zasnove, olajšanjem dostopa plinov iz obnovljivih virov in plinov z nizkimi emisijami ogljika do cevovodov, s čimer bi na eni strani ustvarili pogoje za trg vodika, na drugi strani pa odpravili ovire za razogljičenje obstoječega omrežja zemeljskega plina. Predlog je dopolnilni, saj se bo z njim izboljšala podnebna uspešnost zemeljskega plina v obdobju, ko ga bosta postopoma nadomestila plin iz obnovljivih virov in plin z nizkimi emisijami ogljika. •Skladnost z drugimi politikami Unije Ta predlog dopolnjuje ukrepe, sprejete na področju kmetijstva in odpadkov za zmanjšanje emisij metana. Kar zadeva kmetijski sektor, je v strategiji „od vil do vilic“ obravnavanih več izzivov. Komisija je ustanovila strokovno skupino, da bi analizirala metriko emisij v življenjskem ciklu metana. V sodelovanju s sektorskimi strokovnjaki in državami članicami razvija evidenco primerov dobre prakse in razpoložljivih tehnologij za raziskovanje in spodbujanje širše uporabe inovativnih blažitvenih ukrepov. Da bi spodbudila izračune stanja ogljika na ravni kmetij, bo do leta 2022 zagotovila digitalno predlogo za uravnavanje ogljika in smernice o skupnih poteh za kvantitativni izračun emisij toplogrednih plinov in njihovega odvzema. Komisija bo spodbujala uporabo blažitvenih tehnologij z obsežnejšim uvajanjem „zajemanja ogljika v kmetijstvu“ v državah članicah in njihovih strateških načrtih v okviru skupne kmetijske politike od leta 2021. Komisija v okviru strateškega načrta 2021–2024 programa Obzorje Evropa predlaga ciljno naravnane raziskave o različnih dejavnikih, zaradi katerih se emisije metana dejansko zmanjšajo, pri čemer je osredotočena na tehnologijo, rešitve, ki temeljijo na naravi, in dejavnike, ki vodijo do prehranskih sprememb. Razmišlja tudi o vključitvi dela govedoreje na področje uporabe direktive o industrijskih emisijah, kar bi lahko prispevalo k zmanjšanju emisij metana v tem sektorju. Emisije metana v sektorju odpadkov so zajete v obstoječih in prihodnjih načrtovanih pregledih okoljske zakonodaje. V skladu z Direktivo (EU) 2018/850 (direktiva o odlagališčih) morajo upravljavci odlagališč deponijski plin bodisi uporabiti za proizvodnjo energije bodisi sežgati. Komisija bo pri pregledu direktive o odlagališčih, ki je predviden za leto 2024, proučila nadaljnje ukrepe za izboljšanje upravljanja deponijskega plina, čim večje zmanjšanje njegovih škodljivih podnebnih učinkov in izkoriščanje vseh morebitnih prihrankov energije. Poleg tega se pri pregledu direktive o industrijskih emisijah, ki trenutno poteka, razmišlja tudi o sprejetju sklepov o najboljših razpoložljivih tehnikah za odlaganje odpadkov na odlagališčih, ki bi med drugim obravnavali emisije metana. Z nedavnimi spremembami zakonodaje EU o odpadkih (2018) je bila uvedena obveznost ločenega zbiranja biološko razgradljivih odpadkov do leta 2024 in določen nov cilj do leta 2035, da se na odlagališča odloži največ 10 % odpadkov. Zaradi teh sprememb se pričakuje, da se bodo emisije metana z odlagališč še naprej zmanjševale. Kar zadeva čiščenje ter uporabo odpadne vode in blata iz čistilnih naprav v skladu s sedanjim regulativnim okvirom, namreč direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode in direktivo o blatu iz čistilnih naprav, emisije toplogrednih plinov niso posebej obravnavane. Vendar je izvajanje direktive o čiščenju komunalne odpadne vode pomagalo preprečiti precejšnje emisije metana zaradi zbiranja in čiščenja odpadne vode iz neučinkovitih centraliziranih naprav. Direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode se trenutno pregleduje. Direktiva o blatu iz čistilnih naprav ureja uporabo blata iz čistilnih naprav z namenom varstva okolja in zlasti tal pred škodljivimi učinki kontaminiranega blata, kadar se uporablja v kmetijstvu. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Pravna podlaga te pobude je člen 194(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), s katerim je Unija pooblaščena za določitev ukrepov, potrebnih za doseganje ciljev Unije na področju energetske politike. Predlog zadeva le energetski sektor in prispeva k ciljem energetske politike Unije iz člena 194(1), zlasti k delovanju energetskega trga s harmonizacijo pravil za spremljanje, poročanje in zmanjševanje emisij metana, kar prispeva k ohranjanju in izboljšanju okolja. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Emisije metana v energetskem sektorju, ki so čezmejna težava, se razlikujejo na nacionalni in regionalni ravni Unije. V vseh državah članicah so pomembne v različnem obsegu, odvisno od njihove mešanice energijskih virov in naravnih danosti, na primer koliko podzemnih premogovnikov obratuje ali je zaprtih ali koliko zemeljskega plina se proizvaja ali prevaža. Iz obsega plinske infrastrukture je razvidno, da gre za vidik, ki zadeva celotno Unijo, saj je v vseh državah članicah približno 190 000 km prenosnih cevovodov. Raven poročanja o emisijah in obseg blažitvenih ukrepov se razlikujeta po državah članicah in podsektorjih. Obstaja več zasebnih in prostovoljnih pobud, ki pa niso zadostne zaradi omejitev glede obsega, udeležbe in izvršljivosti. Različni nacionalni pristopi lahko privedejo do nedoslednosti pri regulativni obravnavi v državah članicah, kar povečuje upravno breme za podjetja, ki delujejo v več kot eni državi članici, ter bi lahko oviralo delovanje notranjega trga z ustvarjanjem ovir za upravljavce/operaterje in otežilo zbiranje primerljivih podatkov po vsej Uniji. Poleg tega večina emisij metana, povezanih z energijo iz fosilnih virov, porabljeno v Uniji, nastane zunaj njenih meja, zato je verjetneje, da bi skupno ukrepanje držav članic prineslo rezultate za te dele dobavne verige in ohranilo celovitost notranjega energetskega trga. Glede na navedeno bi bil za zmanjšanje emisij metana v Uniji koristen enoten politični pristop na ravni Unije. Učinki ukrepov, namenjenih merjenju in zmanjševanju emisij metana, ter z njimi povezani učinki na inovacije, stroškovno učinkovitost in enake konkurenčne pogoje pri ohranjanju dobro delujočega notranjega trga upravičujejo usklajevanje prek meja držav članic. Z usklajenimi politikami Unije so veliko večje možnosti za nadaljnje zmanjšanje emisij metana v energetskem sektorju kot z razdrobljenimi nacionalnimi prizadevanji. Usklajeno ukrepanje na ravni Unije poleg tega omogoča, da se v celoti upoštevajo različne zmožnosti za ukrepanje držav članic in zasebnih subjektov. Upravljavcem/operaterjem zagotavlja tudi prednosti enotne regulativne ureditve, kar olajšuje spoštovanje in zmanjšuje upravno breme v primerjavi z uporabo razdrobljenih pravil v državah članicah.

Politika glede metana na ravni Unije ima pomembno dodano vrednost za mednarodne podnebne ukrepe. Unija z oblikovanjem zakonodaje za zmanjšanje emisij metana v energetskem sektorju pošilja močno politično sporočilo zunanjim akterjem in povečuje ozaveščenost o škodljivih učinkih emisij metana na podnebje. To sporočilo ne bo le spodbudilo partnerjev Unije k obravnavi problematike emisij metana v energetskem sektorju, temveč bo tudi vodilo k oblikovanju mednarodnega partnerstva in s tem Uniji zagotovilo vodilno vlogo pri obravnavi emisij metana. Skratka, v zvezi z izzivi pri zmanjševanju emisij metana je zato potreben harmoniziran in usklajen pristop, tako da posamezne države članice teh izzivov ne morejo učinkovito obravnavati. Ukrepanje Unije je zato upravičeno na podlagi subsidiarnosti v skladu s členom 194 PDEU. •Sorazmernost S tem predlogom se vzpostavlja skrbno ravnovesje med regulativno avtonomijo držav članic pri nacionalnih korektivnih ukrepih, določanju spodbud za tehnološke inovacije ali odločanju o ravni namenskih virov na eni strani in potrebo po obravnavi težav v zvezi z emisijami metana, ki jih je treba reševati na ravni Unije, na drugi strani. Kot je opisano v poglavju 6 ocene učinka, se je stroške in regulativna bremena, povezane s tem predlogom, poskušalo čim bolj omejiti. Ukrepi, predvideni v tem predlogu, ne presegajo tistega, kar je potrebno za rešitev opredeljenih težav in doseganje začrtanih ciljev. Predvideni stroški za Komisijo in države članice se štejejo za sprejemljive, tudi ob upoštevanju pozitivnih neto gospodarskih učinkov, povezanih z okoljsko in družbeno stroškovno učinkovito ravnjo zmanjšanja emisij. •Izbira instrumenta Uredba je ustrezen pravni instrument za ta zakonodajni predlog, saj določa jasna in podrobna pravila, ki ne dopuščajo možnosti za razhajanja pri prenosu v nacionalno zakonodajo držav članic. Uredba zagotavlja sočasno izvajanje pravnih zahtev po vsej Uniji, zato bi se z njo preprečili neučinkovitosti in regulativni stroški/bremena, povezani z nedoslednim izvajanjem določb o zmanjšanju emisij metana po vsej Uniji. Poleg tega je uredba ustrezen instrument za naložitev neposrednih obveznosti gospodarskim subjektom in nacionalnim organom. To bi bilo potrebno, da bi se zagotovile jasne obveznosti glede količinske opredelitve, sporočanja in preverjanja podatkov ter da bi se uporabljali ukrepi za zmanjšanje emisij metana, vključno s postopnim opuščanjem škodljivih industrijskih praks, kot sta izpuščanje in sežig na bakli. Za zagotovitev doslednih in primerljivih podatkov so ključnega pomena harmonizirane zahteve glede merjenja in poročanja. To je mogoče najbolje doseči z uredbo, kot je razvidno iz povezanih pravnih aktov EU, kot so Uredba (EU) 2015/757, Uredba (ES) št. 166/2006 in Izvedbena uredba (EU) 2018/2066. V zvezi s tem bi bila raven proste presoje, ki je državam članicam prepuščena z direktivo, nezdružljiva s potrebo po primerljivih in zato usklajenih podatkih. Poleg tega je v zvezi z blažitvenimi ukrepi in omejitvami industrijskih praks uredba ustrezen instrument za zagotovitev, da so določbe neposredno usmerjene v podjetja in da so pri teh praksah vzpostavljeni minimalni enaki konkurenčni pogoji. Uredba tudi omogoča, da se v okviru izrednih podnebnih razmer in cilja Unije glede podnebne nevtralnosti nujnost reševanja problematike emisij metana obravnava na bolj neposreden in spodbuden način, kot je pojasnjeno v oddelku 1 zgoraj. Izbira uredbe zagotavlja, da se ugotovljene težave in cilji obravnavajo na najbolj uspešen, učinkovit in sorazmeren način. Zagotavlja skrbno ravnovesje med regulativno avtonomijo držav članic pri nacionalnih korektivnih ukrepih, določanju spodbud za tehnološke inovacije ali odločanju o ravni namenskih sredstev na eni strani in potrebo po obravnavi težav v zvezi z emisijami metana, ki jih je treba reševati na ravni Unije, na drugi strani. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Posvetovanja z deležniki Komisija je v skladu s smernicami za boljše pravno urejanje glede ocen učinka opravila obsežno posvetovanje z deležniki na podlagi strategije posvetovanj, ki je zajemala vrsto metod in orodij. Strategija posvetovanj naj bi zagotovila upoštevanje vseh ustreznih izsledkov, tudi podatkov o stroških, družbenem vplivu in morebitnih koristih pobude. Zasnovana je bila v skladu z intervencijsko logiko, v njej pa so bili povezani tako elementi, usmerjeni v preteklost, kot elementi, usmerjeni v prihodnost. Uporabljenih je bilo več orodij za posvetovanje: spletno javno posvetovanje, ciljno usmerjeno posvetovanje o stroških izvajanja uredbe o spremljanju, poročanju in preverjanju na podlagi partnerstva za metan na področju nafte in plina, poglobljeni razgovori in (trije) spletni seminarji za deležnike. V okviru odprtega javnega posvetovanja je bilo prejetih 131 odgovorov, od tega jih je bilo 126 predloženih z vsaj delno izpolnjenim spletnim vprašalnikom, pet dodatnih prispevkov pa je bilo prejetih v obliki sporočil po elektronski pošti. Zlasti Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) in Svet evropskih energetskih regulatorjev (CEER) sta kot neformalni prispevek k odprtemu javnemu posvetovanju predložila anketo med svojimi člani, v kateri je bilo izraženo mnenje, da „nacionalni regulativni organi na splošno podpirajo usklajen pristop k spremljanju in odkrivanju emisij metana na ravni EU, ki temelji zlasti na obveznem spremljanju teh emisij“. Deležniki so izrazili široko podporo razvoju zanesljivega standarda za spremljanje emisij metana, poročanje o njih in njihovo preverjanje v energetskem sektorju. V okviru odprtega javnega posvetovanja je bila v 78 % odgovorov izražena podpora temu, da bi del predloga glede spremljanja, poročanja in preverjanja za nafto in plin temeljil na metodologiji partnerstva za metan na področju nafte in plina, kar so podprla tudi vsa trgovinska združenja EU za nafto in plin. Poleg tega je bila široke podpore deležna tudi možnost vključitve določb o spremljanju, poročanju in preverjanju za premog, ki jo je med drugim podprla industrija premoga (96 % odgovorov v okviru odprtega javnega posvetovanja). Ti vidiki so vključeni v ta predlog. Široke podpore so bili deležni zakonodajni ukrepi za zmanjšanje emisij v sektorjih nafte, zemeljskega plina in premoga. Vsa združenja iz naftne in plinske industrije, ki so sodelovala v odprtem javnem posvetovanju, so izrazila podporo temu, da se v pravo Unije uvede obveznost ugotavljanja in odpravljanja uhajanja. Tako obveznost so široko podprle tudi nevladne organizacije. Vse nevladne organizacije in predstavniki industrije, ki so sodelovali v odprtem javnem posvetovanju, so menili, da je mogoče postopno odpraviti rutinsko izpuščanje in sežig na bakli, povezana z energijo, proizvedeno in porabljeno v EU. Kar zadeva vključitev blažitvenih ukrepov za premogovniški metan, je bila na javnem posvetovanju tej možnosti izražena močna podpora (80 % odgovorov). Ti vidiki so vključeni v ta predlog. 92 % sodelujočih v odprtem javnem posvetovanju je podprlo zakonodajo Unije o emisijah metana v energetskem sektorju, ki bi zajemala nafto in plin, dana na trg Unije. Natančneje, 96 % sodelujočih je podprlo razvoj orodja za preglednost metana na ravni Unije in mednarodni ravni. Ta element je vključen v ta predlog.

72 % sodelujočih je menilo, da bi bilo treba z zakonodajo Unije o emisijah metana v energetskem sektorju obveznosti razširiti na podjetja, ki v Unijo uvažajo energijo iz fosilnih virov. 65 % jih je menilo, da je mogoče enake obveznosti glede spremljanja, poročanja in preverjanja, ugotavljanja in odpravljanja uhajanja ter izpuščanja in sežiga na bakli naložiti vsem akterjem v vrednostni verigi nafte in plina za nafto in plin, ki se porabita v Uniji. V odgovor na to predlog vključuje klavzulo o pregledu, ki se izrecno sklicuje na pristojnost Komisije, da predloži zakonodajne predloge za spremembo, da bi se uvedli strožji ukrepi za uvoznike, ko bodo na voljo boljši podatki o svetovnih emisijah metana. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj V predlogu in oceni učinka, na kateri temelji, so upoštevani izsledki, pridobljeni na podlagi prispevkov deležnikov k obsežnim posvetovanjem, izvedenim v zvezi s tem, posebnih delavnic ter pregleda literature, analize in modeliranja. Pregled literature je vključeval rezultate vrste tematskih študij o ključnih elementih predpisov o emisijah metana v različnih državah in državah članicah EU, ki omejujejo emisije metana v energetskem sektorju, ter vrednotenja in ocene, opravljene v okviru drugih ustreznih pobud Komisije. •Ocena učinka Pri pripravi ocene učinka je bilo proučenih več ukrepov na vseh področjih, s katerimi bi se rešili ugotovljene težave in vzroki težav ter tako dosegli cilji pobude. Vsa področja politike so vključevala možnost brez sprememb. Prednostne možnosti so bile opredeljene za tri področja politike. Po oceni njihove učinkovitosti, uspešnosti, doslednosti in sorazmernosti je bilo ugotovljeno, da je za prispevanje k zastavljenim ciljem najprimernejši sveženj prednostnih možnosti. Sveženj prednostnih možnosti vključuje glavne določbe, predstavljene v nadaljevanju. Področje politike 1 obravnava možnosti za izboljšanje natančnosti merjenja emisij metana v energetskem sektorju in poročanja o njih, tako da se upravljavcem/operaterjem naloži obveznost, da izvajajo meritve na ravni sredstev in poročajo o neposrednih emisijah metana za gospodarske dejavnosti na ozemlju EU. To vključuje obvezno spremljanje, poročanje in preverjanje za nafto in plin, obvezno spremljanje, poročanje in preverjanje za nafto, plin in premog ter obvezno spremljanje, poročanje in preverjanje za nafto, plin in premog, ki zajema tudi posredne emisije. Prednostna možnost za področje politike 1 je uvedba obveznosti podrobnega merjenja emisij metana iz nafte, plina in premoga v energetskem sektorju v EU (na ravni sredstev) ter poročanja o njih. Ključna prednost je, da se bo s tem izboljšala raven poročanja o takih emisijah ter povečalo razumevanje virov in obsega teh emisij, kar bo privedlo do učinkovitejšega zmanjšanja s tem povezanih emisij. Področje politike 2 vsebuje možnosti za ublažitev emisij metana v EU, in sicer z ukrepi za ugotavljanje in odpravljanje uhajanja ter z omejitvami za izpuščanje in sežig na bakli. Njihov cilj je zagotoviti nadaljnjo učinkovito ublažitev emisij metana v celotni verigi oskrbe z energijo. Možnosti vključujejo smernice Komisije ali obvezne ukrepe za ublažitev emisij metana v sektorjih nafte in zemeljskega plina, obvezne ukrepe za ublažitev emisij metana v sektorjih nafte, zemeljskega plina in premoga ter posrednih emisij, pa tudi zakonodajni ukrep za doseganje določenega zmanjšanja emisij metana na podlagi zahteve po učinkovitosti. Prednostna možnost za področje politike 2 je uvedba obveznosti za ublažitev emisij metana iz nafte, plina in premoga v energetskem sektorju v EU v smislu ukrepov za ugotavljanje in odpravljanje uhajanja ter prepoved izpuščanja in sežiga na bakli. To bo privedlo do večjega zmanjšanja emisij metana v primerjavi z običajnim scenarijem, pa tudi s tem povezanih okoljskih in družbenih koristi v smislu upočasnjevanja podnebnih sprememb in zmanjšanja onesnaženosti zraka. Področje politike 3 vsebuje možnosti, katerih cilj je zmanjšati emisije metana, povezane z uvoženo energijo iz fosilnih virov. Vključuje možnosti merjenja emisij metana, povezanih s porabo fosilnih goriv v EU, ki nastajajo zunaj EU, poročanja o njih in njihove ublažitve, vključno z uporabo diplomatskih ukrepov in orodij za preglednost, obveznim merjenjem, poročanjem in zmanjševanjem, ki se uporabljajo za vse emisije metana iz energije iz fosilnih virov, porabljene v EU, vzdolž celotne vrednostne verige, vzpostavitev zbirke podatkov o preglednosti emisij metana in globalnega orodja za spremljanje velikih emisij metana, pa tudi obveznost, da se doseže določena količina zmanjšanja emisij metana, ki se uporablja za vso energijo iz fosilnih virov, porabljeno v EU, vzdolž celotne vrednostne verige. Najprimernejša možnost za področje politike 3 je predlagati različne instrumente za izboljšanje informacij o virih emisij metana iz podjetij, ki izvažajo energijo iz fosilnih virov v EU, ter spodbude za države, da zmanjšajo svoje emisije metana. Podobno kot na področju politike 2 bo zmanjšanje svetovnih emisij metana imelo okoljske in družbene koristi, za EU zlasti v smislu upočasnjevanja podnebnih sprememb. •Temeljne pravice Ta pobuda je popolnoma v skladu s členom 37 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki določa, da je treba v politike Unije vključiti visoko raven varstva in izboljšanje kakovosti okolja, ki se zagotavljata v skladu z načelom trajnostnega razvoja. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog vključuje več zahtev s proračunskimi posledicami. Prvič, zahteva se, da Agencija Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) enkrat na tri leta določi in objavi sklop kazalnikov in ustreznih referenčnih vrednosti za primerjavo stroškov naložbe na enoto, povezanih z merjenjem emisij metana za primerljive projekte, poročanjem o teh emisijah in njihovim zmanjševanjem. Čeprav agencija ACER doslej ni obravnavala stroškov upravljavcev/operaterjem omrežij zaradi merjenja emisij metana, poročanja o njih in njihovega zmanjševanja, se ocenjuje, da bo dodatne naloge in njihovo delovno obremenitev za agencijo zadostno pokril en dodaten EPDČ (ekvivalent polnega delovnega časa). Drugič, zahteva se, da Unija vzpostavi in vzdržuje platformo za preglednost metana, vključno z informacijami o uvozu energije iz fosilnih virov v Unijo, s posodobitvami, ki jih je treba zagotoviti vsako četrtletje, ter da vzpostavi globalno orodje za spremljanje metana, ki redno objavlja rezultate spremljanja velikih emisijskih virov metana iz virov energije iz zraka, pri čemer je treba vsak mesec zagotoviti posodobitve. Ocenjuje se, da bosta za dodatne naloge in delovno obremenitev Komisije potrebna dva dodatna uradnika s polnim delovnim časom. V oddelku 3 ocene finančnih posledic zakonodajnega predloga so opisani proračunske posledice predloga ter potrebni človeški in upravni viri. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvajanje ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Podnebna in energetska zakonodaja EU zagotavlja celovit okvir za doseganje napredka pri izpolnjevanju ciljev EU in za spremljanje tega napredka, h kateremu bo prispeval tudi ta predlog. Krovni okvir zagotavljajo evropska podnebna pravila, podroben integriran okvir za spremljanje in poročanje pa uredba o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov. Podatki, zbrani v okviru navedene uredbe, morajo biti javno dostopni na e-platformi, vključno s kazalniki za spremljanje napredka pri doseganju energetskih in podnebnih ciljev Unije.

Komisija vsakih pet let preveri nacionalne politike in ukrepe držav članic za doseganje njihovih ciljev v skladu z uredbo o porazdelitvi prizadevanj. Izvajanje in učinkovitost določb iz predloga se bosta zato spremljala tudi v okviru doseganja ciljev iz uredbe o porazdelitvi prizadevanj. Vzpostavljeni nadzorni mehanizmi za kakovost nacionalnih predložitev bodo omogočili tudi oceno učinkovitosti določb tega predloga pri doseganju izboljšanja točnosti podatkov. V zvezi s tem so v uredbi o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov določene zahteve za nacionalne sisteme evidenc in sistem evidenc Unije za emisije toplogrednih plinov, politike, ukrepe in napovedi, pri čemer se v njej poziva k nenehnemu izboljševanju teh sistemov. Vzpostavitev takih sistemov je potrebna na mednarodni ravni, njen namen pa je podpreti izvajanje nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov v zvezi z razsežnostjo razogljičenja. Javnost vse več pozornosti namenja emisijam metana, vključno z znanstvenimi kampanjami in kampanjami deležnikov za ugotavljanje in količinsko opredelitev emisij. Ob podpori vse večje prostorske in časovne ločljivosti satelitskih podatkov je tak javni nadzor dragocen vir za spremljanje učinka predloga in ugotavljanje pomanjkljivosti pri njegovem izvajanju. Kar zadeva spremljanje in ocenjevanje obveznosti iz tega predloga, bodo za zagotavljanje uporabe določb odgovorni predvsem pristojni nacionalni organi. V zvezi s preverjanjem podatkov o emisijah je v tem predlogu predvidena vloga neodvisnih akreditiranih preveriteljev. Mednarodni observatorij za emisije metana bo zagotovil dodaten pregled predloženih podatkov o emisijah metana, vključno z možnostjo njihovega navzkrižnega primerjanja z drugimi viri, kot so satelitski posnetki in produkti. Komisija bo spremljala izvajanje pravnega akta s preverjanjem, ali zavezane strani pravilno izvajajo ukrepe, in po potrebi sprejela izvršilne ukrepe. Ta predlog vključuje klavzulo o pregledu, v skladu s katero bo Komisija predložila poročilo o oceni in pregledu Uredbe. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Predlagana uredba je sestavljena iz šestih poglavij, ki obsegajo 35 členov. Poglavje 1 – Splošne določbe To poglavje določa področje uporabe in glavne pojme, ki se uporabljajo v predlagani uredbi. Vključuje tudi določbo, s katero se priznavajo stroški upravljavcev/operaterjev omrežij pri izvajanju Uredbe. Poglavje 2 – Pristojni organi in neodvisno preverjanje To poglavje poleg določb o kaznih iz poglavja 6 vsebuje tudi določbe Uredbe o skladnosti. V njem so določene naloge pristojnih organov, zlasti pravila o inšpekcijskih pregledih in pritožbah, ter vloga in postopki za neodvisne akreditirane preveritelje v zvezi s preverjanjem podatkov o emisijah metana, ki jih sporočijo upravljavci/operaterji. Poglavje 3 – Emisije metana v sektorjih nafte in plina V tem poglavju so določene obveznosti upravljavcev/operaterjev in držav članic v zvezi z merjenjem emisij metana in sporočanjem podatkov o njih ter obveznosti glede zmanjšanja emisij metana na zadevnih lokacijah. Poglavje 4 – Emisije metana v sektorju premoga To poglavje je razdeljeno na tri dele, ki zajemajo: spremljanje emisij metana v obratujočih rudnikih in poročanje o njih; blažitev emisij metana v obratujočih podzemnih rudnikih ter emisije metana v zaprtih in opuščenih podzemnih rudnikih. V vsakem oddelku so določene obveznosti upravljavcev/operaterjev in držav članic glede merjenja emisij metana in sporočanja podatkov o njih ter obveznosti za zmanjšanje emisij metana na zadevnih lokacijah.

Poglavje 5 – Emisije metana, ki nastanejo zunaj Unije V tem poglavju so predstavljena orodja za preglednost za emisije metana, ki nastanejo zunaj Unije: obveznost uvoznikov fosilnih goriv glede obveščanja o emisijah metana, seznam za preglednost s podjetji Unije ter državami in podjetji, ki izvažajo energijo iz fosilnih virov v Unijo, vključno z informacijami o njihovih mednarodnih obveznostih poročanja v zvezi z emisijami metana, in orodje za globalno spremljanje za razkrivanje obsega, ponovitve in lokacije emisijskih virov metana na svetovni ravni. Poleg tega so v tem poglavju zaradi upoštevanja uvoza energije iz fosilnih virov v Unijo določene zahteve po informacijah za uvoznike in posebna pravica Komisije, da predloži zakonodajne predloge za spremembo za uvedbo strožjih ukrepov za uvoznike, ko bodo na voljo boljši podatki o svetovnih emisijah metana, da bi se zagotovila skladnost z veljavnimi mednarodnimi obveznostmi Unije. Poglavje 6 – Končne določbe To poglavje določa zlasti sistem kazni: ob priznavanju, da je določitev kazni v nacionalni pristojnosti, določa vodilna načela za kazni, zlasti merila za določanje kazni, vrste kršitev, ki jih je treba kaznovati, merila za zgornje meje in možnost naložitve periodičnih denarnih kazni. Vsebuje tudi določbe o pooblastilih za sprejemanje delegiranih in izvedbenih aktov ter klavzulo o pregledu. 2021/0423 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o zmanjšanju emisij metana v energetskem sektorju in spremembi Uredbe (EU) 2019/942 (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 194(2) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega: (1) Metan, ki je glavna sestavina zemeljskega plina, po svojem celotnem prispevku k podnebnim spremembam zaostaja le za ogljikovim dioksidom in je odgovoren za približno tretjino sedanjega segrevanja. (2)Čeprav metan na molekularni ravni ostane v ozračju krajši čas (10–12 let) kot ogljikov dioksid (več sto let), je njegov toplogredni učinek na podnebje večji in prispeva k nastajanju ozona, ki je močno onesnaževalo zraka in povzroča resne zdravstvene težave. Količina metana v ozračju se je v zadnjem desetletju po vsem svetu močno povečala. (3)Po nedavnih ocenah Programa Združenih narodov za okolje ter koalicije za podnebje in čist zrak bi lahko s 45-odstotnim zmanjšanjem emisij metana do leta 2030, in sicer na podlagi razpoložljivih ciljno usmerjenih ukrepov in dodatnih ukrepov v skladu s prednostnimi razvojnimi cilji Združenih narodov (v nadaljnjem besedilu: ZN), preprečili globalno segrevanje za 0,3 °C do leta 2045. (4)Na podlagi podatkov iz evidenc toplogrednih plinov Unije je energetski sektor po ocenah odgovoren za 19 % emisij metana v Uniji. To ne vključuje emisij metana, ki so povezane s porabo energije iz fosilnih virov v Uniji in nastajajo zunaj Unije. (5)Evropski zeleni dogovor združuje obsežen sklop ukrepov in pobud, ki se vzajemno krepijo in katerih cilj je doseči podnebno nevtralnost v Uniji do leta 2050. V sporočilu o evropskem zelenem dogovoru je navedeno, da bo omogočeno razogljičenje sektorja plina, med drugim z rešitvijo vprašanja emisij metana iz proizvodnje energije. Komisija je oktobra 2020 sprejela strategijo EU za zmanjšanje emisij metana (v nadaljnjem besedilu: strategija za metan), v kateri je določila ukrepe za zmanjšanje emisij metana v EU, med drugim v energetskem sektorju, in na mednarodni ravni. Unija je z Uredbo (EU) 2021/1119 (v nadaljnjem besedilu: evropska podnebna pravila) cilj podnebne nevtralnosti celotnega gospodarstva do leta 2050 vključila v zakonodajo in določila obvezujočo zavezo Unije za domače zmanjšanje neto emisij toplogrednih plinov (emisije, potem ko se odštejejo odvzemi) do leta 2030 za vsaj 55 % v primerjavi z ravnmi iz leta 1990. Da bi dosegli to raven zmanjšanja emisij toplogrednih plinov, bi se morale emisije metana v energetskem sektorju do leta 2030 zmanjšati za približno 58 % v primerjavi z letom 2020. (6)Emisije metana so vključene v okvir ciljev Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov do leta 2030, določenih v evropskih podnebnih pravilih, in zavezujočih nacionalnih ciljev za zmanjšanje emisij v skladu z Uredbo (EU) 2018/842. Vendar trenutno ni pravnega okvira na ravni Unije, ki bi določal posebne ukrepe za zmanjšanje antropogenih emisij metana v energetskem sektorju. Poleg tega Direktiva 2010/75 o industrijskih emisijah sicer zajema emisije metana pri rafiniranju mineralnega olja in plina, ne zajema pa drugih dejavnosti v energetskem sektorju. (7)V tem okviru bi se morala ta uredba uporabljati za zmanjšanje emisij metana pri predhodnem raziskovanju nahajališč in proizvodnji nafte in zemeljskega plina, zbiranju in predelavi zemeljskega plina, prenosu, distribuciji in podzemnem skladiščenju plina ter v terminalih za utekočinjeni zemeljski plin (UZP), pa tudi za obratujoče podzemne in površinske premogovnike ter zaprte in opuščene podzemne premogovnike. (8)Pravila za natančno merjenje emisij metana v sektorjih nafte, plina in premoga, poročanje o njih in njihovo preverjanje ter za zmanjševanje teh emisij, vključno z raziskavami za namene ugotavljanja in odpravljanja uhajanja ter omejitvami izpuščanja in sežiga na bakli, bi bilo treba obravnavati v ustreznem pravnem okviru Unije. Tak okvir bi moral vsebovati pravila za povečanje preglednosti v zvezi z uvozom energije iz fosilnih virov v Unijo, s čimer bi se izboljšale spodbude za širšo uporabo rešitev za ublažitev emisij metana po vsem svetu. (9)Za izpolnjevanje obveznosti iz te uredbe bodo verjetno potrebne naložbe reguliranih upravljavcev/operaterjev, stroške, povezane s takimi naložbami, pa bi bilo treba upoštevati pri določanju tarif ob upoštevanju načel učinkovitosti. (10)Vsaka država članica bi morala imenovati vsaj en pristojni organ, ki bi nadzoroval, ali upravljavci/operaterji dejansko izpolnjujejo obveznosti iz te uredbe, ter bi morala Komisijo uradno obvestiti o takem imenovanju in kakršnih koli njegovih spremembah. Imenovani pristojni organi bi morali sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti z zahtevami iz te uredbe. Ob upoštevanju čezmejne narave dejavnosti v energetskem sektorju in emisij metana bi morali pristojni organi sodelovati med seboj in s Komisijo. V zvezi s tem bi morali Komisija in pristojni organi držav članic skupaj oblikovati mrežo javnih organov, ki uporabljajo to uredbo, da bi spodbudili tesno sodelovanje, in sicer s potrebno ureditvijo za izmenjavo informacij in primerov dobre prakse, ter omogočili posvetovanja. (11)Da bi Komisija zagotovila nemoteno in uspešno izvajanje obveznosti iz te uredbe, podpira države članice na podlagi Instrumenta za tehnično podporo, pri čemer zagotavlja prilagojeno tehnično znanje za načrtovanje in izvedbo reform, vključno s tistimi, ki spodbujajo zmanjšanje emisij metana v energetskem sektorju. Tehnična podpora na primer vključuje krepitev upravne zmogljivosti, usklajevanje zakonodajnih okvirov in izmenjavo ustreznih dobrih praks. (12)Da bi se pristojnim organom omogočilo izvajanje njihovih nalog, bi jim morali upravljavci/operaterji zagotoviti vso potrebno pomoč. Poleg tega bi morali upravljavci/operaterji sprejeti vse potrebne ukrepe, ki jih določijo pristojni organi, v roku, ki ga določijo pristojni organi, ali v katerem koli drugem roku, dogovorjenem s pristojnimi organi. (13)Glavni mehanizem, ki je na voljo pristojnim organom, bi morali biti inšpekcijski pregledi, vključno s pregledom dokumentacije in evidenc, meritvami emisij in pregledi na kraju samem. Inšpekcijski pregledi bi morali potekati redno na podlagi ocene tveganja za okolje, ki jo izvedejo pristojni organi. Poleg tega bi bilo treba inšpekcijske preglede izvajati, da bi se raziskali utemeljene pritožbe in primeri neskladnosti ter zagotovilo, da se popravila ali zamenjave sestavnih delov izvajajo v skladu s to uredbo. Kadar pristojni organi ugotovijo resno kršitev zahtev iz te uredbe, bi morali izdati obvestilo o popravnih ukrepih, ki jih mora sprejeti upravljavec/operater. Pristojni organi bi morali voditi evidenco inšpekcijskih pregledov, ustrezne informacije pa bi morale biti dane na voljo v skladu z Direktivo 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta. (14)Zaradi bližine nekaterih virov emisij metana mestnim ali stanovanjskim območjem bi morale imeti fizične ali pravne osebe, ki so oškodovane zaradi kršitev te uredbe, možnost, da pri pristojnih organih vložijo ustrezno utemeljene pritožbe. Pritožnike bi bilo treba obveščati o postopku in sprejetih odločitvah, končno odločitev pa bi morali prejeti v razumnem roku po vložitvi pritožbe. (15)Trden okvir za preverjanje lahko izboljša verodostojnost sporočenih podatkov. Poleg tega je zaradi stopnje podrobnosti in tehnične zapletenosti meritev emisij metana potrebno ustrezno preverjanje podatkov o emisijah metana, ki jih sporočajo upravljavci/operaterji in upravljavci rudnikov. Čeprav je samopreverjanje možno, preverjanje, ki ga opravijo tretje osebe, zagotavlja večjo neodvisnost in preglednost. Poleg tega omogoča usklajen nabor pristojnosti in raven strokovnega znanja, ki morda ni na voljo vsem javnim subjektom. Preveritelje bi morali akreditirati akreditacijski organi v skladu z Uredbo (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta. Neodvisni akreditirani preveritelji bi zato morali zagotoviti, da so poročila o emisijah, ki jih pripravijo upravljavci/operaterji in upravljavci rudnikov, pravilna in skladna z zahtevami iz te uredbe. Podatke v poročilih o emisijah bi morali pregledati, da bi ocenili njihovo zanesljivost, verodostojnost in točnost glede na brezplačne in javno dostopne evropske ali mednarodne standarde, ki so jih razvili neodvisni organi in katerih uporabo je določila Komisija. Zato bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov za vključitev in določitev uporabe takih evropskih ali mednarodnih standardov. Preveritelji so ločeni od pristojnih organov in bi morali biti neodvisni od upravljavcev/operaterjev in upravljavcev rudnikov, ki bi jim morali zagotoviti vso potrebno pomoč, da se omogoči ali olajša izvajanje dejavnosti preverjanja, zlasti kar zadeva dostop do prostorov in predložitev dokumentacije ali evidenc. (16)Informacije iz poročil o emisijah, predloženih pristojnim organom, bi bilo treba zagotoviti Komisiji zaradi vloge preverjanja, ki jo je treba dodeliti mednarodni opazovalnici emisij metana, zlasti v zvezi z metodologijami zbiranja in analize podatkov ter preverjanjem metodologij in statističnih postopkov, ki jih podjetja uporabljajo za količinsko opredelitev sporočenih podatkov o emisijah. Referenčna merila v zvezi s tem lahko vključujejo standarde in smernice partnerstva za metan na področju nafte in plina. Informacije, ki jih pripravlja mednarodna opazovalnica emisij metana, bi morale biti na voljo javnosti, Komisija pa bi morala te informacije uporabiti za odpravo vseh ugotovljenih pomanjkljivosti v zvezi z merjenjem emisij metana, poročanjem o njih in preverjanjem podatkov o njih. (17)Mednarodna opazovalnica emisij metana, ki jo je Unija ustanovila oktobra 2020 v partnerstvu s Programom Združenih narodov za okolje, koalicijo za podnebje in čist zrak ter Mednarodno agencijo za energijo, je začela delovati na vrhu skupine G20 oktobra 2021. Njena naloga je zbirati, usklajevati, preverjati in objavljati podatke o antropogenih emisijah metana na svetovni ravni. Mednarodna opazovalnica emisij metana je del Programa Združenih narodov za okolje, ki je z Evropsko unijo sklenil memorandum o soglasju. Njena vloga je ključna za preverjanje podatkov o emisijah metana v energetskem sektorju, zato bi bilo treba vzpostaviti ustrezne odnose, da bi se lahko začele izvajati naloge preverjanja. Ker Mednarodna opazovalnica emisij metana ni organ Unije in se zanjo ne uporablja pravo Unije, je treba zagotoviti, da sprejme ustrezne ukrepe za zagotovitev zaščite interesov Unije in njenih držav članic. (18)Unija mora kot pogodbenica Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC) in Pariškega sporazuma vsako leto predložiti poročilo o evidenci antropogenih emisij toplogrednih plinov, ki predstavlja skupek nacionalnih evidenc držav članic o toplogrednih plinih in je pripravljeno na podlagi metodologij dobre prakse, ki jih je sprejel Medvladni panel za podnebne spremembe (IPCC). (19)V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta morajo države članice Komisiji sporočiti podatke iz evidenc toplogrednih plinov in svoje nacionalne projekcije. V skladu s členom 17(2) Uredbe (EU) 2018/1999 je treba pri poročanju uporabljati smernice UNFCCC za poročanje, pri čemer poročanje pogosto temelji na privzetih emisijskih faktorjih in ne na neposrednih meritvah na izvoru vira, kar pomeni negotovost glede izvora, pogostosti in obsega emisij.

(20)Podatki o državah, sporočeni v skladu z določbami UNFCCC o poročanju, se predložijo sekretariatu UNFCCC glede na različne stopnje poročanja v skladu s smernicami IPCC. V zvezi s tem IPCC na splošno predlaga uporabo metod višje stopnje za tiste vire emisij, ki pomembno vplivajo na skupno evidenco toplogrednih plinov države v smislu absolutne ravni, trenda ali negotovosti. (21)Stopnja predstavlja stopnjo metodološke zapletenosti. Na voljo so tri stopnje. Pri metodah stopnje 1 se običajno uporabljajo privzeti emisijski faktorji IPCC, pri čemer so v zvezi z njimi potrebni najosnovnejši in najmanj razčlenjeni podatki o dejavnostih. Pri višjih stopnjah se ponavadi uporabljajo bolj izpopolnjene metode in emisijski faktorji, specifični za izvor vira, tehnologijo, posamezno regijo ali posamezno državo, ki pogosto temeljijo na meritvah in za katere so običajno potrebni bolj razčlenjeni podatki o dejavnostih. Natančneje, pri stopnji 2 je treba namesto privzetih emisijskih faktorjev uporabljati emisijske faktorje, specifične za posamezno državo, medtem ko so za stopnjo 3 potrebni podatki ali meritve po posameznih napravah, pri čemer ta stopnja vključuje uporabo stroge ocene od spodaj navzgor glede na izvor vira na ravni posameznega obrata. Prehod s stopnje 1 na stopnjo 3 pomeni večjo gotovost meritev emisij, povezanih z metanom. (22)Države članice imajo različne prakse glede stopnje, na kateri sekretariatu UNFCCC sporočajo emisije metana v energetskem sektorju. Poročanje na stopnji 2 za velike vire emisij je v skladu s smernicami IPCC za poročanje, saj se stopnja 2 šteje za metodo višje stopnje. Zato se metodologije ocenjevanja in poročanje o emisijah metana v energetskem sektorju med državami članicami razlikujejo, pri čemer je v več državah članicah še vedno zelo pogosto poročanje na najnižji stopnji, stopnji 1, za emisije metana iz premoga, plina in nafte. (23)Prostovoljne pobude, ki jih vodi industrija, so trenutno še vedno glavni ukrep za količinsko opredelitev emisij metana in njihovo ublažitev v številnih državah. Ključna pobuda, ki jo vodi energetski sektor, je partnerstvo za metan na področju nafte in plina, prostovoljna pobuda za merjenje emisij metana in poročanje o njih, ki sta jo leta 2014 oblikovala Program Združenih narodov za okolje (UNEP) ter koalicija za podnebje in čist zrak, v odboru katere je zastopana tudi Komisija. Osredotočeno je na določitev primerov dobre prakse za izboljšanje razpoložljivosti globalnih informacij o količinski opredelitvi in upravljanju emisij metana ter za spodbujanje blažitvenih ukrepov za njihovo zmanjšanje. Do zdaj je k partnerstvu za metan na področju nafte in plina pristopilo več kot 60 podjetij, ki pokrivajo 30 % svetovne proizvodnje nafte in plina ter imajo sredstva na petih celinah. Pri prizadevanjih partnerstva za oblikovanje standardov in metodologij sodelujejo vlade, civilna družba in podjetja. Okvir partnerstva za metan na področju nafte in plina (Oil and Gas Methane Partnership, OGMP 2.0) je najnovejša različica dinamičnega standarda za emisije metana in je lahko primerna podlaga za standarde za emisije metana, ki temeljijo na trdnih znanstvenih normah. (24)Ob upoštevanju navedenega je treba izboljšati merjenje emisij metana in kakovost sporočenih podatkov o njih, med drugim v zvezi z glavnimi viri emisij metana, povezanimi z energijo, proizvedeno in porabljeno v Uniji. Poleg tega bi bilo treba zagotoviti razpoložljivost podatkov po izvoru vira in zanesljivo količinsko opredelitev emisij, s čimer bi se povečale zanesljivost poročanja in možnosti za ustrezne ukrepe za ublažitev. (25)Da bi bila merjenje in poročanje učinkovita, bi bilo treba od naftnih in plinskih podjetij zahtevati, da merijo emisije metana po izvoru vira in poročajo o njih ter da državam članicam dajo na voljo zbirne podatke, da bi lahko države članice izboljšale točnost poročanja o svojih evidencah. Poleg tega je potrebno učinkovito preverjanje podatkov, ki jih sporočajo podjetja, za zmanjšanje upravnega bremena za upravljavce/operaterje pa bi bilo treba poročanje organizirati na letni ravni. (26)Ta uredba temelji na okviru partnerstva za metan na področju nafte in plina (OGMP 2.0), kolikor izpolnjuje merila iz uvodnih izjav 24 in 25, da bi prispevala k zbiranju zanesljivih in ponovljivih podatkov, ki bi bili zadostna podlaga za spremljanje emisij metana in po potrebi za oblikovanje dodatnih ukrepov za nadaljnje omejevanje emisij metana. (27)Okvir partnerstva za metan na področju nafte in plina (OGMP 2.0) ima pet stopenj poročanja. Poročanje na ravni izvora vira se začne na stopnji 3, ki velja za primerljivo s stopnjo 3 UNFCCC. Omogoča uporabo splošnih emisijskih faktorjev. Za poročanje na stopnji 4 partnerstva za metan na področju nafte in plina (OGMP 2.0) so potrebne neposredne meritve emisij metana na ravni izvora vira. To poročanje omogoča uporabo specifičnih emisijskih faktorjev. Za poročanje na stopnji 5 partnerstva za metan na področju nafte in plina (OGMP 2.0) je treba dodati dodatne meritve na ravni lokacije. Poleg tega morajo v skladu z okvirom partnerstva za metan na področju nafte in plina (OGMP 2.0) podjetja poročati o neposrednih meritvah emisij metana v treh letih po pristopu k partnerstvu za upravljana sredstva in v petih letih za neupravljana sredstva. Na podlagi pristopa, sprejetega v okviru partnerstva za metan na področju nafte in plina (OGMP 2.0) v zvezi s poročanjem na ravni izvora vira, in ob upoštevanju, da so številna podjetja Unije leta 2021 že pristopila k navedenemu partnerstvu, bi bilo treba od upravljavcev/operaterjev Unije zahtevati, da neposredne meritve emisij na ravni izvora vira predložijo v 24 mesecih za upravljana sredstva in v 36 mesecih za neupravljana sredstva. Poleg količinske opredelitve na ravni izvora vira količinska opredelitev na ravni lokacije omogoča ocenjevanje, preverjanje in usklajevanje ocen na ravni izvora vira, združenih po lokacijah, kar zagotavlja večje zaupanje v sporočene emisije. Tako kot v okviru partnerstva za metan na področju nafte in plina (OGMP 2.0) so v skladu s to uredbo potrebne meritve na ravni lokacije za uskladitev meritev na ravni izvora vira. (28)Po podatkih iz evidence toplogrednih plinov Unije več kot polovica vseh neposrednih emisij metana v energetskem sektorju nastane zaradi nenamernega izpusta emisij v ozračje. V primeru nafte in plina to predstavlja največji delež emisij metana. (29)Do nenamernega uhajanja metana v ozračje lahko pride med vrtanjem in pridobivanjem, pa tudi med predelavo, skladiščenjem, prenosom in distribucijo do končnih porabnikov. Do njega lahko pride tudi v neaktivnih naftnih ali plinskih vrtinah. Nekatere emisije so posledica pomanjkljivosti ali običajne obrabe tehničnih komponent, kot so spoji, prirobnice in ventili, ali poškodovanih komponent, na primer v primeru nesreč. Korozija ali poškodbe lahko povzročijo tudi uhajanje iz sten tlačne opreme. (30)Čeprav je izpuščanje metana običajno namerno, saj izhaja iz postopkov ali dejavnosti in naprav, zasnovanih v ta namen, je lahko tudi nenamerno, kot v primeru motnje v obratovanju. (31)Za zmanjšanje teh emisij bi morali upravljavci/operaterji sprejeti vse ukrepe, ki so jim na voljo, da bi čim bolj zmanjšali emisije metana pri svojih dejavnostih. (32)Natančneje, emisije metana zaradi uhajanja se najpogosteje zmanjšajo z raziskavami za namene ugotavljanja in odpravljanja uhajanja metana, ki se izvajajo za potrditev uhajanja, čemur sledi njegovo odpravljanje. Upravljavci/operaterji bi zato morali izvajati vsaj redne take raziskave, ki bi morale zajemati tudi meritve sestavin, ki izpuščajo metan, da bi se raziskalo nenamerno izpuščanje metana. (33)V ta namen bi bilo treba vzpostaviti usklajen pristop za zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev za vse upravljavce/operaterje v Uniji. Ta pristop bi moral vključevati minimalne zahteve za raziskave za namene ugotavljanja in odpravljanja uhajanja, obenem pa državam članicam in upravljavcem/operaterjem dopuščati ustrezno stopnjo prožnosti. To je bistveno za omogočanje inovacij ter razvoja novih tehnologij in metod za navedene raziskave, s čimer se prepreči odvisnost od tehnologije na škodo varstva okolja. Nove tehnologije in metode ugotavljanja se še naprej pojavljajo, zato bi morale države članice spodbujati inovacije v tem sektorju, da bi se lahko sprejele najnatančnejše in stroškovno najučinkovitejše metode. (34)V zvezi z obveznostmi za raziskave za namene ugotavljanja in odpravljanja uhajanja bi bilo treba upoštevati več primerov dobre prakse. Raziskave za namene ugotavljanja in odpravljanja uhajanja bi morale biti namenjene predvsem iskanju in odpravljanju uhajanja, ne pa njegovi količinski opredelitvi, pri čemer bi bilo treba območja z večjim tveganjem uhajanja preverjati pogosteje; pogostost raziskav ne bi smela temeljiti le na potrebi po popravilu sestavnih delov, iz katerih metan uhaja nad mejno vrednostjo emisij metana, temveč tudi na operativnih vidikih ob upoštevanju tveganj za varnost. Če se ugotovi večje tveganje za varnost ali večje tveganje izgub metana, bi bilo treba pristojnim organom torej omogočiti, da za zadevne sestavne dele priporočijo večjo pogostost raziskav; vsa uhajanja ne glede na velikost bi bilo treba evidentirati in jih spremljati, saj se lahko majhno uhajanje razvije v večje; odpravljanju uhajanja mora slediti potrditev, da je bilo odpravljanje učinkovito; da bi se omogočila uporaba prihodnjih, naprednejših tehnologij za ugotavljanje emisij metana, bi bilo treba določiti velikost izgube metana, pri kateri ali nad katero je odpravljanje upravičeno, pri čemer bi bilo treba operaterjem omogočiti izbiro naprave za ugotavljanje. Po potrebi se lahko v okviru te uredbe uporablja stalno spremljanje. (35)Izpuščanje je sproščanje nezgorelega metana v ozračje, bodisi namerno iz procesov ali dejavnosti ali naprav, ki so za to namenjene, bodisi nenamerno v primeru motnje v obratovanju. Glede na to, da ima izpuščanje močan učinek emisij toplogrednih plinov, bi ga bilo treba prepovedati, razen v nujnih primerih, pri motnjah v obratovanju ali med nekaterimi posebnimi dogodki, pri katerih se izpuščanju ni mogoče povsem izogniti. (36)Sežig na bakli je nadzorovano zgorevanje metana zaradi odstranitve v napravi, zasnovani za to zgorevanje. Kadar se izvaja med običajno proizvodnjo nafte ali zemeljskega plina in zaradi nezadostnih naprav ali geoloških razmer za ponovni vbrizg metana, njegovo uporabo na lokaciji ali odpremo na trg, se šteje za rutinski sežig na bakli. Rutinski sežig na bakli bi bilo treba prepovedati. Sežig na bakli bi moral biti dovoljen le, če je edina alternativa izpuščanju in če izpuščanje ni prepovedano. Izpuščanje je za okolje bolj škodljivo kot sežig na bakli, saj v ozračje sproščeni plin običajno vsebuje visoke ravni metana, medtem ko metan pri sežigu na bakli oksidira v ogljikov dioksid. (37)Za sežig na bakli kot alternativo izpuščanju morajo biti naprave za sežig na bakli, v katerih zgoreva metan, učinkovite. Zato bi bilo treba zahtevo po učinkovitosti zgorevanja vključiti tudi za primere, v katerih je dopusten sežig na bakli. Zahtevati bi bilo treba tudi uporabo pilotnih gorilnikov, ki zagotavljajo zanesljivejši vžig, saj nanje ne vpliva veter. (38)Ponovni vbrizg, uporaba na lokaciji ali odprema metana na trg bi morale vedno biti boljše možnosti od sežiga metana na bakli in s tem njegovega izpuščanja. Upravljavci/operaterji, ki izpuščajo metan, bi morali pristojnim organom predložiti dokaz, da niti ponovni vbrizg, uporaba na lokaciji ali odprema metana na trg niti sežig metana na bakli niso bili mogoči, upravljavci/operaterji, ki metan sežigajo na bakli, pa bi morali pristojnim organom predložiti dokaz, da ponovni vbrizg, uporaba na lokaciji ali odprema metana na trg niso bili mogoči. (39)Upravljavci/operaterji bi morali pristojne organe nemudoma obvestiti o večjih dogodkih izpuščanja in sežiga na bakli ter jim predložiti izčrpnejša poročila o vseh tovrstnih dogodkih. Zagotoviti bi morali tudi, da so oprema in naprave v skladu s standardi, določenimi v pravu Unije.

(40)Emisije metana iz neaktivnih naftnih in plinskih vrtin predstavljajo tveganje za javno zdravje, varnost in okolje. Zato bi morale še vedno veljati obveznosti spremljanja in poročanja, pri čemer bi bilo treba te vrtine in območja vrtin rekultivirati in jih sanirati. V takih primerih bi morale imeti države članice prevladujočo vlogo, zlasti pri pripravi evidenc in načrtov za ublažitev. (41)Podatki iz evidence EU o toplogrednih plinih kažejo, da so emisije metana iz premogovnikov največji posamezni vir emisij metana v energetskem sektorju Unije. Leta 2019 so neposredne emisije iz sektorja premogovništva predstavljale 31 % emisij metana, kar je skoraj enako 33-odstotnemu deležu neposrednih emisij metana iz zemeljskega plina in nafte skupaj. (42)Na ravni Unije trenutno ni posebnih predpisov, ki bi omejevali emisije metana iz premogovništva, kljub razpoložljivosti širokega nabora blažitvenih tehnologij. Niti na ravni Unije niti na mednarodni ravni ni standardov spremljanja, poročanja in preverjanja v zvezi s premogom. V Uniji je poročanje o emisijah metana iz premogovništva del poročanja držav članic o emisijah toplogrednih plinov, podatki iz podzemnih rudnikov pa so vključeni tudi v Evropski register izpustov in prenosov onesnaževal, vzpostavljen z Uredbo (ES) št. 166/2006. (43)Emisije metana so povezane predvsem s podzemnimi rudarskimi dejavnostmi v aktivnih in opuščenih rudnikih. V aktivnih podzemnih rudnikih se koncentracija metana v zraku stalno nadzoruje, saj pomeni nevarnost za zdravje in varnost. V podzemnih premogovnikih se velika večina emisij metana pojavi prek prezračevalnih in odvajalnih sistemov ali sistemov za razplinjevanje, ki sta glavna načina za znižanje koncentracije metana v zračnih rovih rudnika. (44)Ko je proizvodnja ustavljena in je rudnik zaprt ali opuščen, se iz njega še naprej sprošča metan, imenovan metan iz opuščenega rudnika. Te emisije se običajno pojavljajo pri natančno opredeljenih točkovnih virih, kot so prezračevalni jaški ali ventili za regulacijo tlaka. Z večjimi podnebnimi ambicijami in preusmeritvijo proizvodnje energije na ogljično manj intenzivne vire energije se bodo emisije metana iz opuščenih rudnikov v Uniji verjetno povečale. Ocenjuje se, da se še deset let po prenehanju rudarjenja metan iz nezaplavljenih rudnikov še naprej sprošča na ravni, ki dosega približno 40 % emisij, zabeleženih ob zaprtju. Poleg tega je obravnava metana iz opuščenih rudnikov še vedno razdrobljena zaradi različnih lastniških pravic in pravic do izkoriščanja v EU. Države članice bi zato morale vzpostaviti popis zaprtih in opuščenih premogovnikov, poleg tega bi bilo treba od njih ali od opredeljene odgovorne strani zahtevati, da namestijo naprave za merjenje emisij metana. (45)Iz obratujočih površinskih premogovnikov v Uniji, v katerih se proizvaja lignit, se izpušča manj metana kot iz podzemnih premogovnikov. Glede na evidenco Unije o toplogrednih plinih se je iz obratujočih površinskih premogovnikov leta 2019 izpustilo 166 kiloton metana v primerjavi z 828 kilotonami iz podzemnih premogovnikov. Merjenje emisij metana iz površinskih premogovnikov je zahtevno zaradi njihove razpršenosti na širšem območju. Zato se kljub razpoložljivi tehnologiji emisije iz površinskih rudnikov redko merijo. Emisije metana iz površinskih rudnikov je mogoče določiti z uporabo za bazen specifičnih premogovnih emisijskih faktorjev, z večjo natančnostjo pa z uporabo za rudnik ali nahajališče specifičnih emisijskih faktorjev, saj imajo premogovniški bazeni nahajališča z različno metansko kapaciteto. Emisijske faktorje je mogoče izpeljati iz merjenja vsebnosti plina v plasteh, ki se vzorčijo iz jeder raziskovalnih vrtin. Upravljavci rudnikov bi zato morali izvajati meritve emisij metana v površinskih premogovnikih z uporabo takih emisijskih faktorjev. (46)Zato bi morali upravljavci rudnikov izvajati stalne meritve in količinsko opredelitev emisij metana iz prezračevalnih jaškov v podzemnih premogovnikih, stalne meritve izpuščenega in na bakli sežganega metana v odvajalnih postajah ter uporabljati specifične emisijske faktorje za površinske premogovnike. Te podatke bi morali sporočiti pristojnim organom. (47)Trenutno je ublažitev emisij metana mogoče najbolje doseči v obratujočih in zaprtih ali opuščenih podzemnih premogovnikih. Učinkovita ublažitev emisij metana iz obratujočih in zaprtih ali opuščenih površinskih premogovnikov je trenutno omejena zaradi tehnologije. Vendar pa bi bilo treba v podporo raziskavam in razvoju glede tehnologij za blažitev teh emisij v prihodnosti zagotoviti učinkovito in podrobno spremljanje obsega teh emisij, poročanje o njih in njihovo preverjanje. (48)Podzemni premogovniki so bodisi rudniki črnega premoga bodisi rudniki koksnega premoga. Črni premog se uporablja predvsem kot vir energije, koksni premog pa se uporablja kot gorivo in kot reaktant v procesu proizvodnje jekla. Za rudnike koksnega premoga in rudnike črnega premoga bi morala veljati obveznost merjenja emisij metana, poročanja o njih in njihovega preverjanja. (49)Za obratujoče podzemne premogovnike bi bilo treba zmanjševanje emisij metana izvajati s postopnim opuščanjem izpuščanja in sežiga na bakli. V zvezi z zaprtimi ali opuščenimi podzemnimi premogovniki lahko zaplavljenje rudnika sicer prepreči emisije metana, vendar se ne izvaja sistematično in predstavlja okoljsko tveganje. Tudi v teh rudnikih bi bilo treba postopno opustiti izpuščanje in sežig na bakli. Ker geološke omejitve in okoljski vidiki onemogočajo univerzalen pristop za ublažitev emisij metana iz opuščenih podzemnih premogovnikov, bi morale države članice pripraviti lasten načrt za blažitev, pri čemer bi morale upoštevati te omejitve in tehnično izvedljivost ublažitve emisij metana iz opuščenega rudnika. (50)Svet je 28. junija 2021 na predlog Komisije sprejel novo pravno podlago Raziskovalnega sklada za premog in jeklo, ki predvideva podporo raziskavam in inovacijam za spremembo namena nekdaj obratujočih premogovnikov ali premogovnikov v postopku zapiranja in povezane infrastrukture v skladu s splošnim ciljem odmika od premoga in mehanizma za pravični prehod. V tem okviru bo eden glavnih ciljev novega programa Raziskovalnega sklada za premog in jeklo v prihodnjih letih zmanjševanje okoljskih vplivov premogovnikov v prehodu, zlasti v zvezi z emisijami metana. (51)Unija je odvisna od uvoza 70 % svoje porabe črnega premoga, 97 % porabe nafte in 90 % porabe zemeljskega plina. Na voljo ni natančnega znanja o obsegu, izvoru ali naravi emisij metana, ki so povezane z energijo iz fosilnih virov, porabljeno v Uniji, vendar nastajajo v tretjih državah. (52)Učinki globalnega segrevanja, ki jih povzročajo emisije metana, so čezmejni. Čeprav so nekatere države proizvajalke energije iz fosilnih virov začele ukrepati na nacionalni ravni, da bi zmanjšale emisije metana v svojih energetskih sektorjih, za številne izvoznike na njihovih domačih trgih ne veljajo nobeni predpisi. Taki upravljavci/operaterji potrebujejo jasne spodbude za ukrepanje v zvezi s svojimi emisijami metana, zato bi morale biti na trgih na voljo pregledne informacije o emisijah metana. (53)Trenutno je na voljo malo točnih podatkov (stopnja 3 UNFCCC ali enakovredna stopnja) o mednarodnih emisijah metana. Številne države izvoznice fosilnih goriv sekretariatu UNFCCC še niso predložile popolnih podatkov iz evidenc. Obenem so na voljo dokazi o velikem povečanju emisij metana iz dejavnosti pridobivanja nafte in plina po vsem svetu v zadnjih 20 letih, in sicer s 65 na 80 milijonov ton na leto. (54)Kot je bilo napovedano v sporočilu o strategiji EU za metan, je Unija zavezana sodelovanju s svojimi energetskimi partnerji in drugimi ključnimi državami uvoznicami energije iz fosilnih virov za boj proti emisijam metana na svetovni ravni. Energetska diplomacija na področju emisij metana je že prinesla pomembne rezultate. Septembra 2021 so Unija in Združene države napovedale svetovno zavezo za metan, ki predstavlja politično zavezo za zmanjšanje svetovnih emisij metana za 30 % do leta 2030 (glede na raven iz leta 2020), sprejeta pa je bila na konferenci ZN o podnebnih spremembah (COP26) novembra 2021 v Glasgowu. K podpori tej zavezi se je obvezalo več kot sto držav, ki predstavljajo skoraj polovico svetovnih antropogenih emisij metana. Svetovna zaveza za metan vključuje zavezo o prehodu na uporabo najboljših razpoložljivih metodologij evidentiranja za količinsko določanje emisij metana s posebnim poudarkom na velikih emisijskih virih. (55)Poleg tega bo imela mednarodna opazovalnica emisij metana pomembno in vodilno vlogo pri povečanju preglednosti svetovnih emisij metana v energetskem sektorju. Svet je ustanovitev mednarodne opazovalnice emisij metana podprl v sklepih iz januarja 2021 o podnebni in energetski diplomaciji. (56)Komisija bo sodelovala z mednarodno opazovalnico emisij metana pri vzpostavitvi indeksa oskrbe z metanom, kot je izrecno navedeno v sporočilu o strategiji EU za metan. Ta indeks bi zagotavljal podatke o emisijah metana iz različnih virov energije iz fosilnih virov z vsega sveta, vključno z ocenami in meritvami na izvoru vira ter spremljanjem iz zraka/satelitskim spremljanjem, s čimer bi kupcem energije iz fosilnih virov omogočal sprejemanje informiranih odločitev o nakupu na podlagi emisij metana iz fosilnih virov energije. (57)Unija hkrati z nadaljevanjem uspešnih diplomatskih prizadevanj za doseganje takšnih globalnih zavez še naprej spodbuja znatno zmanjšanje emisij metana na svetovni ravni, zlasti v državah, ki Uniji dobavljajo energijo iz fosilnih virov. (58)Zato bi bilo treba od uvoznikov energije iz fosilnih virov v Unijo zahtevati, da državam članicam zagotovijo informacije o ukrepih v zvezi z merjenjem emisij metana, poročanjem o njih in njihovi blažitvi, ki jih izvajajo izvozniki, zlasti o uporabi regulativnih ali prostovoljnih ukrepov za nadzor njihovih emisij metana, vključno z ukrepi, kot so raziskave za namene ugotavljanja in odpravljanja uhajanja ali ukrepi za nadzor in omejitev izpuščanja in sežiga metana na bakli. Ravni merjenja in poročanja, določene v zahtevah po informacijah, ki se uporabljajo za uvoznike, ustrezajo ravnem, ki naj bi se od upravljavcev/operaterjev iz Unije zahtevale v tej uredbi, kot je navedeno v uvodnih izjavah 24 do 26 in 46. Informacije o ukrepih za nadzor emisij metana niso bolj obremenjujoče od tistih, ki se zahtevajo od upravljavcev/operaterjev Unije. (59)Države članice bi morale te informacije sporočiti Komisiji. Na podlagi teh informacij bi morala Unija vzpostaviti in upravljati podatkovno zbirko o preglednosti za uvoz energije iz fosilnih virov v Unijo, v kateri bi bilo podrobno navedeno, ali so izvozna podjetja pristopila k partnerstvu za metan na področju nafte in plina za naftna in plinska podjetja, in, če je ta zbirka vzpostavljena, enakovreden standard za premogovniška podjetja, priznan na mednarodni ravni ali ravni Unije. Iz teh informacij bi morala biti razvidna stopnja zavezanosti podjetij v državah izvoznicah merjenju emisij metana, poročanju o njih in njihovem preverjanju v skladu z metodami poročanja UNFCCC stopnje 3. Taka podatkovna zbirka o preglednosti bi se uporabljala kot vir informacij za odločitve o nakupu, ki jih sprejmejo uvozniki energije iz fosilnih virov v Unijo, ter za druge deležnike in javnost. Podatkovna zbirka o preglednosti bi morala odražati tudi prizadevanja podjetij v Uniji in podjetij, ki izvažajo energijo iz fosilnih virov v Unijo, za merjenje emisij metana in poročanje o njih, pa tudi za njihovo zmanjšanje. Vključevati bi morala tudi informacije o regulativnih ukrepih za merjenje, poročanje in blažitev v državah, v katerih se proizvaja energija iz fosilnih virov.

(60)Poleg tega bi morala Unija vzpostaviti orodje za globalno spremljanje povzročiteljev emisij metana, ki bi zagotavljalo informacije o obsegu, pojavu in lokaciji virov z visokimi emisijami metana. To bi moralo dodatno spodbuditi dejanske in dokazljive rezultate, ki jih podjetja v Uniji in podjetja, ki Uniji dobavljajo energijo iz fosilnih virov, dosegajo pri izvajanju predpisov o metanu in učinkovitih blažitvenih ukrepov. Orodje naj bi združevalo podatke več certificiranih ponudnikov podatkov in storitev, vključno s komponento Copernicus v okviru Vesoljskega programa EU in Mednarodne opazovalnice emisij metana. Moralo bi biti podlaga za dvostranske dialoge Komisije z zadevnimi državami, v okviru katerih bi razpravljali o različnih scenarijih, predvidenih za politike in ukrepe v zvezi z emisijami metana. (61)Ukrepi iz uvodnih izjav 58 do 60 bi morali skupaj povečati preglednost za kupce, kar bi jim omogočilo sprejemanje informiranih odločitev glede nabave in izboljšalo možnost širše uporabe rešitev za ublažitev emisij metana po vsem svetu. Poleg tega naj bi se z njimi dodatno spodbujalo mednarodna podjetja, da prevzamejo mednarodne standarde za merjenje emisij metana in poročanje o njih, na primer v okviru partnerstva za metan na področju nafte in plina, ali sprejmejo učinkovite ukrepe za merjenje, poročanje in ublažitev. Ti ukrepi so zasnovani kot podlaga za postopen pristop za povišanje ravni strogosti ukrepov, ki se uporabljajo za uvoz. Na Komisijo bi bilo zato treba prenesti pooblastilo za spreminjanje ali dopolnitev zahtev glede poročanja za uvoznike. Poleg tega bi morala Komisija oceniti izvajanje teh ukrepov ter – če meni, da je to primerno – v pregled predložiti predloge za uvedbo strožjih ukrepov za uvoznike in zagotovitev primerljive ravni učinkovitosti ukrepov, ki se v tretjih državah uporabljajo za spremljanje emisij metana, poročanje o njih ter njihovo preverjanje in blažitev. Pri oceni bi bilo treba upoštevati delo, ki ga je opravila Mednarodna opazovalnica emisij metana, vključno z indeksom oskrbe z metanom, podatkovno zbirko za preglednost in orodjem za globalno spremljanje povzročiteljev emisij metana. Če se Komisiji zdi primerno povišati raven strogosti ukrepov, ki se uporabljajo za uvoz, je zlasti pomembno, da se med pripravljalnim delom ustrezno posvetuje, med drugim z ustreznimi tretjimi državami. (62)Države članice bi morale zagotoviti, da se kršitve te uredbe kaznujejo z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi kaznimi, ki lahko vključujejo globe in periodične denarne kazni, ter sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev njihovega izvajanja. Da bi imele kazni pomemben odvračilni učinek, bi morale biti ustrezne glede na vrsto kršitve, možno korist za upravljavca/operaterja ter vrsto in resnost okoljske škode. Pri izreku kazni bi bilo treba ustrezno upoštevati naravo, težo in trajanje zadevne kršitve. Izrek kazni bi moral biti sorazmeren ter v skladu s pravom Unije in nacionalnim pravom, vključno z veljavnimi procesnimi jamstvi in načeli iz Listine o temeljnih pravicah. (63)Da bi zagotovili večjo doslednost, bi bilo treba določiti seznam vrst kršitev, za katere bi bilo treba naložiti kazni. Za spodbujanje doslednejše uporabe kazni bi bilo treba določiti skupna neizčrpna in okvirna merila za uporabo kazni. Odvračilni učinek kazni bi bilo treba okrepiti z možnostjo objave informacij v zvezi s kaznimi, ki jih naložijo države članice, v skladu z zahtevami glede varstva podatkov iz uredb (EU) 2016/679 in (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta. (64)Zaradi določb, v skladu s katerimi je treba naložbe reguliranih upravljavcev/operaterjev upoštevati pri določanju tarif, bi bilo treba Uredbo (EU) 2019/942 Evropskega parlamenta in Sveta spremeniti tako, da se agencijo ACER pooblasti, da da na voljo sklop kazalnikov in referenčnih vrednosti za primerjavo stroškov naložb na enoto, povezanih z merjenjem emisij metana, poročanjem o njih in njihovim zmanjševanjem, za primerljive projekte. (65)Za opredelitev elementov postopnega opuščanja izpuščanja in sežiga na bakli v rudnikih koksnega premoga bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme akte za dopolnitev te uredbe z določitvijo omejitev za izpuščanje metana iz prezračevalnih jaškov za rudnike koksnega premoga. Poleg tega bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije za dopolnitev te uredbe s spremembo ali dopolnitvijo informacij, ki jih morajo zagotoviti uvozniki, da bi se lahko od njih zahtevale dodatne informacije, če se to izkaže za potrebno. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, med drugim na ravni strokovnjakov, in da se taka posvetovanja izvedejo v skladu z načeli iz Medinstitucionalnega sporazuma z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje. Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet zlasti prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se sistematično lahko udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki zadevajo pripravo delegiranih aktov. (66)Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila, da v skladu s členom 291 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme podrobna pravila v zvezi s skupnimi oblikami poročanja. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (67)Upravljavcem/operaterjem in pristojnim organom bi bilo treba omogočiti razumen rok, v katerem sprejmejo potrebne pripravljalne ukrepe za izpolnitev zahtev iz te uredbe. (68)Ker cilja te uredbe, in sicer natančnega merjenja emisij metana v energetskem sektorju, poročanja o njih ter njihovega preverjanja in zmanjšanja, države članice ne morejo doseči same in ker se ta cilj zaradi njegovega obsega lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenega cilja – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Poglavje 1 Splošne določbe Člen 1 Predmet urejanja in področje uporabe 1. Ta uredba določa pravila za natančno merjenje emisij metana v energetskem sektorju Unije, poročanje o njih in njihovo preverjanje ter za zmanjšanje teh emisij, med drugim z raziskavami za namene ugotavljanja in odpravljanja uhajanja ter omejitvami izpuščanja in sežiga na bakli. Ta uredba določa tudi pravila o orodjih, ki zagotavljajo preglednost emisij metana iz uvoza energije iz fosilnih virov v Unijo. 2. Ta uredba se uporablja za: (a) predhodno raziskovanje nahajališč in proizvodnjo nafte in zemeljskega plina ter zbiranje in predelavo zemeljskega plina; (b) prenos, distribucijo in podzemno skladiščenje plina ter terminale za utekočinjeni zemeljski plin (UZP), ki obratujejo s fosilnim in/ali obnovljivim (bio- ali sintetičnim) metanom; (c) obratujoče podzemne in površinske premogovnike ter zaprte in opuščene podzemne premogovnike.

3. Ta uredba se uporablja za emisije metana, ki nastajajo zunaj Unije, v zvezi z zahtevami po informacijah za uvoznike, podatkovno zbirko za preglednost v zvezi z metanom in orodjem za spremljanje emisijskih virov metana. Člen 2 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1) „emisije metana“ pomenijo vse neposredne emisije iz vseh sestavnih delov, ki so potencialni viri emisij metana, bodisi zaradi namernega ali nenamernega izpuščanja bodisi zaradi nepopolnega zgorevanja na baklah, ali iz drugih sestavnih delov in nenamernih uhajanj; (2) „operater prenosnega sistema“ ima pomen, ki mu je pripisan v [členu 2(4) Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta] [prilagoditi v skladu s sedanjim predlogom za prenovitev]; (3) „operater distribucijskega sistema“ ima pomen, ki mu je pripisan v [členu 2(6) Direktive 2009/73/ES] [se prilagodi v skladu s sedanjim predlogom za prenovitev]; (4) „upravljavec/operater“ pomeni katero koli fizično ali pravno osebo, ki upravlja ali nadzoruje sredstvo ali, če je tako določeno v nacionalni zakonodaji, na katero je bilo preneseno odločilno gospodarsko razpolaganje za tehnično delovanje sredstva; (5) „upravljavec rudnika“ pomeni katero koli fizično ali pravno osebo, ki upravlja ali nadzoruje rudnik ali, če je tako določeno v nacionalni zakonodaji, na katero je bilo preneseno odločilno gospodarsko razpolaganje v zvezi s tehničnim delovanjem rudnika; (6) „preverjanje“ pomeni dejavnosti, ki jih opravlja preveritelj za ugotavljanje skladnosti poročil, ki jih pošljejo upravljavci/operaterji in upravljavci rudnikov; (7) „preveritelj“ pomeni pravno osebo, ki ni pristojni organ, imenovano v skladu s členom 4 te uredbe, ki opravlja dejavnosti preverjanja in ki jo je v skladu z Uredbo (ES) št. 765/2008 akreditiral nacionalni akreditacijski organ, ali drugače pooblaščeno fizično osebo, ne glede na člen 5(2) navedene uredbe, v času izdaje izjave o preverjanju; (8) „vir“ pomeni sestavni del ali geološko strukturo, iz katere se namerno ali nenamerno, občasno ali trajno sprošča metan v ozračje; (9) „sredstvo“ pomeni poslovno ali operativno enoto, ki jo lahko sestavlja več objektov ali lokacij, vključno s sredstvi pod operativnim nadzorom upravljavca/operaterja (upravljana sredstva) in sredstvi, ki niso pod operativnim nadzorom upravljavca/operaterja (neupravljana sredstva); (10) „emisijski faktor“ pomeni koeficient, ki količinsko opredeljuje emisije ali odvzeme plina na enoto dejavnosti in ki pogosto temelji na vzorcu merilnih podatkov, v zvezi s katerimi se izračuna povprečje za določitev reprezentativne stopnje emisij za dano raven dejavnosti v danem nizu pogojev obratovanja; (11) „generični emisijski faktor“ pomeni standardiziran emisijski faktor za vsako vrsto vira emisije, ki izhaja iz evidenc ali podatkovnih zbirk, nikakor pa ni preverjen z neposrednimi meritvami; (12) „specifični emisijski faktor“ pomeni emisijski faktor, ki je izpeljan iz neposrednih meritev; (13) „neposredna meritev“ pomeni neposredno količinsko opredelitev emisij metana na izvoru vira z napravo za merjenje metana; (14) „emisije metana na lokaciji“ pomenijo vse vire emisij znotraj sredstva; (15) „meritev na lokaciji“ pomeni meritev od zgoraj navzdol in običajno vključuje uporabo senzorjev, nameščenih na mobilni platformi, kot so vozila, droni, zrakoplovi, čolni in sateliti, ali druga sredstva za pridobitev popolnega pregleda nad emisijami na celotni lokaciji;

(16) „podjetje“ pomeni pravno ali fizično osebo, ki opravlja vsaj eno od naslednjih nalog: črpanje, predhodno raziskovanje nahajališč in proizvodnja nafte in zemeljskega plina, zbiranje in predelava zemeljskega plina, njegov prenos, distribucija in podzemno skladiščenje, vključno z utekočinjenim zemeljskim plinom (UZP); (17) „raziskava za namene ugotavljanja in odpravljanja uhajanja“ pomeni raziskavo za opredelitev virov emisij metana, vključno z uhajanjem in nenamernim izpuščanjem; (18) „izpuščanje“ pomeni sproščanje nezgorelega metana v ozračje, bodisi namerno iz procesov ali dejavnosti ali naprav, ki so za to namenjene, bodisi nenamerno v primeru motnje v obratovanju ali geoloških omejitev; (19) „sežig na bakli“ pomeni nadzorovano zgorevanje metana zaradi odstranitve v napravi, zasnovani za to zgorevanje; (20) „nujen primer“ pomeni začasno, nepričakovano in redko situacijo, v kateri je emisija metana neizogibna in nujna za preprečitev takojšnjega in znatnega negativnega vpliva na varnost ljudi, javno zdravje ali okolje, vendar ne vključuje situacij, ki izhajajo iz naslednjih dogodkov ali so z njimi povezane: (a) upravljavec/operater ne namesti ustrezne opreme z zadostno zmogljivostjo za pričakovano ali dejansko proizvodno stopnjo in tlak v okviru proizvodnje; (b) upravljavec/operater ne omeji proizvodnje, kadar proizvodna stopnja presega zmogljivost povezane opreme ali sistema zbiranja, razen če je presežna proizvodnja posledica nujnega primera, motnje v obratovanju ali nenačrtovanega popravila v nadaljnjem proizvodnem procesu in traja največ osem ur od uradnega obvestila o težavah z zmogljivostjo v nadaljnjem proizvodnem procesu; (c) načrtovanega vzdrževanja; (d) malomarnosti upravljavcev/operaterjev; (e) ponavljajočih se napak, tj. štiri ali več okvar istega kosa opreme v zadnjih 30 dneh; (21) „motnja v obratovanju“ pomeni nenadno, neizogibno okvaro ali odpoved opreme, ki je zunaj razumnega nadzora upravljavca/operaterja in ki bistveno moti obratovanje, vendar ne vključuje okvare ali odpovedi, ki je v celoti ali deloma posledica slabega vzdrževanja, neprevidnega obratovanja ali druge okvare ali odpovedi opreme, ki jo je mogoče preprečiti; (22) „rutinski sežig na bakli“ pomeni sežig med običajno proizvodnjo nafte ali zemeljskega plina in zaradi nezadostnih naprav ali geoloških razmer za ponovni vbrizg metana, njegovo uporabo na lokaciji ali odpremo na trg; (23) „stolp bakle“ pomeni napravo, opremljeno z gorilnikom, ki se uporablja za sežiganje metana; (24) „neaktivna vrtina“ pomeni naftno ali plinsko vrtino ali območje vrtine, kjer so se dejavnosti za raziskovanje ali izkoriščanje prenehale vsaj za eno leto; (25) „sanacija“ pomeni postopek čiščenja onesnažene vode in tal; (26) „rekultivacija“ pomeni postopek vrnitve vrtine ali območja vrtine v stanje tal in vegetacije, podobno tistemu, ki je obstajalo pred posegom vanj; (27) „premogovnik“ pomeni lokacijo, na kateri poteka ali je potekalo pridobivanje premoga, vključno z zemljišči, izkopi, podzemnimi prehodi, jaški, pobočji, predori in delovišči, objekti, napravami, opremo, stroji in orodji, ki se nahajajo na površini ali pod zemljo in se uporabljajo ali nastanejo pri pridobivanju lignita, subbituminoznega premoga, bituminoznega premoga ali antracita iz njegovih naravnih nahajališč v zemlji na kakršen koli način ali s kakršno koli metodo, vključno s pripravo premoga za pridobivanje; (28) „obratujoči premogovnik“ pomeni premogovnik, v zvezi s katerim večina prihodkov izvira iz pridobivanja lignita, subbituminoznega premoga, bituminoznega premoga ali antracita in v katerem velja vsaj eden od naslednjih pogojev: (a) razvoj rudnika je v teku; (b) premog je bil pridobljen v zadnjih 90 dneh;

(c) ventilatorji za prezračevanje rudnika delujejo; (29) „podzemni premogovnik“ pomeni premogovnik, v katerem se premog pridobiva tako, da se v zemljo izkoplje predor do sloja premoga, ki se nato izkoplje s podzemno rudarsko opremo, kot so stroji za rezanje ter stroji za kontinuirani, širokočelni odkop in kratkočelni odkop, in se prenese na površje; (30) „površinski premogovnik“ pomeni premogovnik, v katerem premog leži blizu površja in ga je mogoče pridobivati z odstranitvijo krovnih plasti kamnin in zemlje; (31) „prezračevalni jašek“ pomeni navpični prehod, ki se uporablja za dovajanje svežega zraka pod zemljo ali za odstranjevanje metana in drugih plinov iz podzemnega premogovnika; (32) „odvajalna postaja“ pomeni postajo, ki zbira metan iz sistema za odvajanje plina iz premogovnika; (33) „odvajalni sistem“ pomeni sistem, ki lahko vključuje več virov metana in odvaja plin, bogat z metanom, iz premogonosnih plasti ali okoliških kamninskih slojev in ga dovaja do odvajalne postaje; (34) „dejavnosti po končanju rudarjenja“ pomenijo dejavnosti, ki se izvajajo po tem, ko se premog izkoplje in prepelje na površje, vključno z ravnanjem z njim, njegovo predelavo, skladiščenjem in prevozom; (35) „neprekinjeno merjenje“ pomeni merjenje, pri katerem se odčitek opravi vsaj vsako minuto; (36) „metan v prezračevalnem zraku“ pomeni metan, ki se sprošča iz premogonosnih plasti in drugih plinonosnih plasti ter vstopa v prezračevalni zrak in se odvaja iz prezračevalnega jaška; (37) „nahajališče premoga“ je območje zemljišča, ki vsebuje znatne količine premoga, primerne za rudarjenje, opredeljeno v skladu z metodologijo države članice o dokumentiranju geoloških nahajališč rudnin; (38) „zaprti premogovnik“ pomeni premogovnik z opredeljenim upravljavcem, lastnikom ali koncesionarjem, ki je zaprt v skladu z veljavnimi zahtevami za izdajo dovoljenj ali drugimi predpisi; (39) „opuščeni premogovnik“ pomeni premogovnik, katerega upravljavca, lastnika ali koncesionarja ni mogoče opredeliti ali ki ni bil zaprt na predpisan način; (40) „rudnik koksnega premoga“ pomeni rudnik, v katerem je vsaj 50 % povprečne proizvodnje v zadnjih treh razpoložljivih letih predstavljal koksni premog, kot je opredeljen v Prilogi B k Uredbi (ES) št. 1099/2008 Evropskega parlamenta in Sveta; (41) „uvoznik“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo s sedežem v Uniji, ki v okviru gospodarske dejavnosti daje na trg Unije energijo iz fosilnih virov iz tretje države. Člen 3 Stroški reguliranih upravljavcev/operaterjev 1. Regulativni organi pri določanju ali potrjevanju tarif za prenos ali distribucijo ali metodologij, ki jih uporabljajo operaterji prenosnih sistemov, operaterji distribucijskih sistemov, upravljavci terminalov za UZP ali druge regulirane družbe, po potrebi vključno z upravljavci podzemnih skladišč plina, upoštevajo nastale stroške in naložbe za izpolnjevanje obveznosti iz te uredbe, če ustrezajo stroškom in naložbam učinkovitega in strukturno primerljivega reguliranega operaterja. 2. Agencija Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) vsaka tri leta določi in objavi sklop kazalnikov in ustreznih referenčnih vrednosti za primerjavo stroškov naložbe na enoto, povezanih z merjenjem emisij metana, poročanjem o njih in njihovim zmanjševanjem, za primerljive projekte.

Poglavje 2 Pristojni organi in neodvisno preverjanje Člen 4 Pristojni organi 1. Vsaka država članica imenuje enega ali več pristojnih organov, odgovornih za spremljanje in izvrševanje uporabe te uredbe. Države članice Komisijo uradno obvestijo o imenih in kontaktnih podatkih pristojnih organov do … [3 mesece po datumu začetka veljavnosti te uredbe]. Države članice Komisijo nemudoma uradno obvestijo o kakršnih koli spremembah imen ali kontaktnih podatkov pristojnih organov. 2. Komisija objavi seznam pristojnih organov in ga redno posodablja. 3. Države članice zagotovijo, da imajo pristojni organi ustrezna pooblastila in vire za izpolnjevanje obveznosti iz te uredbe. Člen 5 Naloge pristojnih organov 1. Pristojni organi sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti z zahtevami iz te uredbe. 2. Upravljavci/operaterji in upravljavci rudnikov pristojnim organom zagotovijo vso potrebno pomoč, da omogočijo ali olajšajo izvajanje nalog pristojnih organov iz te uredbe, zlasti v zvezi z dostopom do prostorov in predložitvijo dokumentacije ali evidenc. 3. Pristojni organi sodelujejo med seboj in s Komisijo ter po potrebi z organi tretjih držav, da bi zagotovili skladnost s to uredbo. Komisija lahko vzpostavi mrežo pristojnih organov za spodbujanje sodelovanja s potrebno ureditvijo za izmenjavo informacij in primerov dobre prakse ter omogoči posvetovanja. 4. Kadar je treba poročila objaviti v skladu s to uredbo, jih pristojni organi dajo na voljo javnosti brezplačno, na za to določenem spletnem mestu ter v prosto dostopni in prenosljivi obliki, ki jo je mogoče urejati. Če so informacije zaupne v skladu s členom 4 Direktive 2003/4/ES, pristojni organi navedejo vrsto informacij, ki so bile zadržane, in razlog za to. Člen 6 Inšpekcijski pregledi

1. Pristojni organi izvajajo redne inšpekcijske preglede, da preverijo skladnost upravljavcev/operaterjev ali upravljavcev rudnikov z zahtevami iz te uredbe. Prvi inšpekcijski pregled se zaključi do ... [18 mesecev po datumu začetka veljavnosti te uredbe]. 2. Inšpekcijski pregledi po potrebi vključujejo preglede na kraju samem ali revizije na terenu s pregledom dokumentacije in evidenc, ki dokazujejo skladnost z zahtevami iz te uredbe, odkrivanje emisij metana in merjenje koncentracij metana v njih ter vse nadaljnje ukrepe, ki jih izvede pristojni organ ali se izvedejo v njegovem imenu za preverjanje in spodbujanje skladnosti lokacij ali obratov z zahtevami iz te uredbe. Če je bila pri inšpekcijskem pregledu ugotovljena resna kršitev zahtev iz te uredbe, pristojni organi v okviru poročila iz odstavka 5 izdajo obvestilo o popravnih ukrepih, ki jih mora izvesti upravljavec/operater ali upravljavec rudnika. 3. Po prvem inšpekcijskem pregledu iz odstavka 1 pristojni organi pripravijo programe za redne inšpekcijske preglede. Obdobje med inšpekcijskimi pregledi temelji na oceni tveganja za okolje in ni daljše od dveh let. Če se pri inšpekcijskem pregledu ugotovi resna kršitev zahtev iz te uredbe, se naslednji inšpekcijski pregled opravi v enem letu. 4. Pristojni organi izvajajo izredne inšpekcijske preglede, da: (a) raziščejo utemeljene pritožbe iz člena 7 in primere neskladnosti čim prej po datumu, ko se pristojni organi seznanijo s takimi pritožbami ali neskladnostjo; (b) zagotovijo, da so bila odpravljena uhajanja ali izvedene zamenjave sestavnih delov v skladu s členom 14. 5. Po vsakem inšpekcijskem pregledu pristojni organi pripravijo poročilo, v katerem opišejo pravno podlago za inšpekcijski pregled, izvedene postopkovne ukrepe, ustrezne ugotovitve in priporočila za nadaljnje ukrepanje upravljavca/operaterja ali upravljavca rudnika. Poročilo se uradno predloži zadevnemu upravljavcu/operaterju in javno objavi v dveh mesecih od datuma inšpekcijskega pregleda. Če je bilo poročilo pripravljeno na podlagi pritožbe, vložene v skladu s členom 7, pristojni organi uradno obvestijo pritožnika, ko je poročilo javno dostopno. Pristojni organi objavijo poročilo v skladu z Direktivo 2003/4/ES. Če so informacije zaupne v skladu s členom 4 Direktive 2003/4/ES, pristojni organi v poročilu navedejo vrsto informacij, ki so bile zadržane, in razlog za to. 6. Upravljavci/operaterji in upravljavci rudnikov sprejmejo vse potrebne ukrepe iz poročila iz odstavka 5 v roku, ki ga določijo pristojni organi, ali v katerem koli drugem roku, dogovorjenem s pristojnimi organi. Člen 7 Pritožbe, vložene pri pristojnih organih 1. Vsaka fizična ali pravna oseba, ki meni, da je utrpela škodo zaradi kršitve zahtev iz te uredbe s strani upravljavcev/operaterjev ali upravljavcev rudnikov, lahko pri pristojnih organih vloži pisno pritožbo. 2. Pritožbe so ustrezno utemeljene ter vsebujejo zadostne dokaze o domnevni kršitvi in škodi, ki je zaradi nje nastala. 3. Kadar se izkaže, da pritožba ne vsebuje zadostnih dokazov, ki bi upravičili nadaljevanje preiskave, pristojni organi obvestijo pritožnika o razlogih za svojo odločitev, da preiskave ne bodo nadaljevali. 4. Brez poseganja v pravila, ki se uporabljajo v skladu z nacionalno zakonodajo, pristojni organi pritožnika obveščajo o ukrepih, sprejetih v postopku, in ga po potrebi obvestijo o ustreznih alternativnih oblikah pravnega varstva, kot je začetek postopka pri nacionalnem sodišču ali katerega koli drugega nacionalnega ali mednarodnega pritožbenega postopka. 5. Pristojni organi brez poseganja v pravila, ki se uporabljajo v skladu z nacionalno zakonodajo, in na podlagi primerljivih postopkov določijo in objavijo okvirne roke za sprejetje odločitve o pritožbah.

Člen 8 Dejavnosti preverjanja in izjava o preverjanju 1. Preveritelji ocenijo skladnost poročil o emisijah, ki jim jih v skladu s to uredbo predložijo upravljavci/operaterji ali upravljavci rudnikov. Ocenijo skladnost poročil z zahtevami iz te uredbe ter pregledajo vse vire podatkov in uporabljene metodologije, da ocenijo njihovo zanesljivost, verodostojnost in točnost, zlasti naslednje točke: (a) izbiro in uporabo emisijskih faktorjev; (b) metodologije, izračune, vzorčenja, statistične porazdelitve in ravni pomembnosti, ki vodijo k določitvi emisij metana; (c) morebitna tveganja neustreznega merjenja ali poročanja; (d) vse sisteme nadzora kakovosti ali zagotavljanja kakovosti, ki jih uporabljajo upravljavci/operaterji ali upravljavci rudnikov. 2. Preveritelji pri izvajanju dejavnosti preverjanja iz odstavka 1 uporabljajo brezplačne in javno dostopne evropske ali mednarodne standarde za količinsko opredelitev emisij metana, katerih uporabo določi Komisija v skladu z odstavkom 5. Do datuma, ko Komisija določi uporabo teh standardov, preveritelji uporabljajo obstoječe evropske ali mednarodne standarde za količinsko opredelitev in preverjanje emisij toplogrednih plinov. Preveritelji lahko opravijo preglede na kraju samem, da ugotovijo zanesljivost, verodostojnost in točnost uporabljenih virov podatkov in metodologij. 3. Preveritelji izdajo izjavo o preverjanju, s katero potrdijo skladnost poročila o emisijah in v kateri podrobno opredelijo opravljeno preverjanje, ko je na podlagi njihove ocene z zadostno zanesljivostjo ugotovljeno, da je poročilo o emisijah v skladu z zahtevami iz te uredbe. Preveritelji izdajo izjavo o preverjanju le, če je z zanesljivimi, verodostojnimi in natančnimi podatki in informacijami mogoče določiti emisije metana z razumno stopnjo gotovosti in če so sporočeni podatki skladni z ocenjenimi podatki, popolni in v njih ni nedoslednosti. Če se v oceni ugotovi, da poročilo o emisijah ni v skladu z zahtevami iz te uredbe, preveritelji o tem obvestijo upravljavca/operaterja ali upravljavca rudnika, upravljavec/operater ali upravljavec rudnika pa preveritelju nemudoma predloži revidirano poročilo o emisijah. 4. Upravljavci/operaterji in upravljavci rudnikov prijaviteljem zagotovijo vso potrebno pomoč, da omogočijo ali olajšajo izvajanje dejavnosti preverjanja, zlasti v zvezi z dostopom do prostorov in predložitvijo dokumentacije ali evidenc. 5. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 31 za dopolnitev te uredbe z vključitvijo in določitvijo uporabe evropskih ali mednarodnih standardov za količinsko opredelitev in merjenje emisij metana za namene te uredbe. Člen 9 Neodvisnost in akreditacija preveriteljev 1. Preveritelji so neodvisni od upravljavcev/operaterjev in upravljavcev rudnikov, dejavnosti, ki se zahtevajo na podlagi te uredbe, pa opravljajo v javnem interesu. V ta namen niti preveritelji niti kateri koli del istega pravnega subjekta niso upravljavec/operater ali upravljavec rudnika, lastnik upravljavca/operaterja ali upravljavca rudnika ali v lasti upravljavca/operaterja ali upravljavca rudnika, prav tako preveritelji