SL Uradni list Evropske unije C 306/42

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Razvoj strategije EU za invazivne vrste

COM(2008) 789 konč.

2009/C 306/10

Evropska komisija je 3. decembra 2008 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

„Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Razvoj strategije EU za invazivne vrste“

Predsedstvo Evropskega ekonomsko-socialnega odbora je 24. februarja 2009 strokovno skupino za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje zadolžilo za pripravo dela na tem področju.

Zaradi nujnosti postopka je Evropski ekonomsko-socialni odbor na 454. plenarnem zasedanju 10. in 11. junija 2009 (seja z dne 11. junija) za glavnega poročevalca imenoval g. SIECKERJA ter mnenje sprejel s 109 glasovi za, nobenim glasom proti in 2 vzdržanima glasovoma.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Invazivne vrste (IV) so naraščajoča grožnja biotski raznovrstnosti, kmetijstvu in javnemu zdravju. Trenutno so stroški, ki jih povzročijo invazivne vrste, ocenjeni na 10 do 12 milijard EUR na leto, zaradi česar resnično ogrožajo gospodarstvo.

1.2 Odbor se strinja, da je nedvomno treba ukrepati, kot je bilo tudi izraženo na najvišji politični ravni, in se seznanja s štirimi možnostmi politike za reševanje problema v zvezi z invazivnimi vrstami, kot je opisano v sporočilu: brez ukrepanja, uporaba obstoječih pravnih instrumentov v povezavi s prostovoljnimi ukrepi, prilagoditev obstoječe zakonodaje in celovit, namenski pravni instrument EU.

1.3 Odbor priznava, da je dokument odlična analiza, vendar hkrati ugotavlja, da bi se morala Skupnost odzvati že pred tremi leti, ko je bil sprejet akcijski načrt za biotsko raznovrstnost, in zato poziva k takojšnjemu ukrepanju.

1.4 Odbor izraža prepričanje, da bi bil najboljši pristop za soočanje z nevarnostjo invazivnih vrst sprejetje celovitega, namenskega pravnega instrumenta EU ter ustanovitev evropske agencije za nadzor izvajanja.

1.5 Odbor poudarja, da je treba javnost EU bolj seznaniti z nevarnostjo invazivnih vrst zaradi hitro naraščajoče trgovine in prometa. To bi lahko dosegli z dejavnostmi na področju komuniciranja in izobraževanja, pri čemer bi poudarili razne nevarnosti in gospodarski strošek v primeru neukrepanja ali nezadostnega ukrepanja.

1.6 Po mnenju Odbora je pomembno, da se pri izvajanju veljavnih predpisov EU ali v prihodnjem celovitem pravnem instrumentu EU ustrezno upoštevajo socialni vidiki reševanja problemov v zvezi z invazivnimi vrstami, kot so velika tveganja za zdravje, povezana z zaplinjevanjem (fumigacijo) kontejnerskih ladij ob prihodu v pristanišča EU.

2. Obravnavana vprašanja

2.1 Kaj so invazivne vrste?

2.1.1 Izraz „invazivne vrste“, ki se uporablja v tem dokumentu, zajema pojma „invazivne tuje vrste“ iz Konvencije o biološki raznovrstnosti in „invazivne tujerodne vrste“. Invazivne vrste so na splošno opredeljene kot vrste, ki lahko s svojo prisotnostjo in/ali širjenjem ogrožajo biološko raznovrstnost ali imajo druge nepredvidene posledice. Evropska komisija v sporočilu navaja, da postajajo invazivne vrste vse večji problem v EU.

2.1.2 Projekt DAISIE, financiran v okviru šestega okvirnega programa EU za raziskave, je opredelil 10 882 tujerodnih vrst v Evropi, od katerih se za 10–15 % pričakuje, da bodo imele negativne gospodarske ali ekološke posledice. Glavni dejavniki, ki neposredno vplivajo na biotsko raznovrstnost, so spremembe habitatov, podnebne spremembe, prekomerno izkoriščanje, onesnaževanje in invazivne vrste.

2.2 Nujnost ukrepanja

2.2.1 Medtem ko na ravni EU obstajajo instrumenti za obravnavo štirih od petih omenjenih dejavnikov, pa EU za razliko od nekaterih drugih držav OECD trenutno nima celovitega instrumenta za reševanje problema glede invazivnih vrst. Če želi EU uresničiti svoj cilj „zaustaviti izgubo biotske raznovrstnosti do leta 2010“, je treba to pomanjkljivost odpraviti. Poleg tega so invazivne vrste velika nevarnost za gospodarstvo EU.

2.2.2 Potreba po usklajenem ukrepanju za reševanje problema invazivnih vrst je bila izražena na najvišji politični ravni. Svet za okolje, Evropski parlament, Odbor regij (1) in Evropski ekonomsko-socialni odbor (2) so poudarili, da je treba sprejeti strategijo EU za invazivne vrste ter vzpostaviti učinkovit sistem zgodnjega opozarjanja in učinkovit mehanizem odzivanja na ravni EU. Podobne zaveze so v šestem okoljskem akcijskem programu ter sporočilu Komisije Zaustavitev izgube biotske raznovrstnosti do leta 2010 in pozneje in priloženem akcijskem načrtu.

2.3 Glavne poti vnosa invazivnih vrst

2.3.1 Invazivne vrste lahko pridejo in vstopijo v novo regijo na tri načine: z uvozom blaga, s prometom ali/in naravno širitvijo iz sosednje regije, kjer so te vrste tudi same tuje. Iz teh treh načinov izhaja šest glavni poti: izpust, pobeg, onesnaževalec, slepi potnik, koridor ali samodejni vnos.

2.3.2 S hitro naraščajočimi trgovinskimi in prometnimi dejavnostmi so se poleg pritiskov na okolje povečale možnosti za vnos invazivnih vrst. Zaradi enotnega trga se lahko invazivna vrsta, ko je že na območju posamezne države članice, hitro razširi po celotni EU. Zato je mogoče vprašanja v zvezi s trgovino učinkovito reševati samo na zunanjih mejah Evropske skupnosti. Ukrepi, ki jih sprejme ena sama država članica, so lahko zaradi načina, kako se te vrste ustalijo in širijo, popolnoma neuspešni, če sosednje države ne ukrepajo ali če se odzovejo neusklajeno.

2.3.3 Naraščajoče koncentracije CO2, višje temperature, večje nalaganje dušika, spremenjeni režimi motenj in večja degradacija habitatov lahko omogočijo še dodatne vdore.

3. Vpliv

3.1 Vpliv na ekologijo

Okoljske posledice invazivnih vrst so precejšnje, od velikih sprememb ekosistema in skorajšnjega izumrtja naravnih vrst do manj opaznih ekoloških sprememb. Invazivne vrste veljajo za eno največjih groženj biotski raznovrstnosti.

3.2 Vpliv na gospodarstvo

Invazivne vrste lahko zmanjšajo donose v kmetijstvu, gozdarstvu in ribištvu. Znano je tudi, da mnoge invazivne vrste povzročajo pomanjkanje vode in zaradi večje erozije degradacijo tal.

3.3 Vpliv na javno zdravje

Invazivne vrste povzročajo številne zdravstvene težave ljudi, npr. alergije in težave s kožo, posledice teh pa so zaradi podnebnih sprememb še hujše.

3.4 Vpliv na proračun

Leta 2008 je bila po prvi oceni višina stroškov, povezanih z invazivnimi vrstami, v Evropi med 9 600 in 12 700 milijonov EUR na leto. Ta znesek je nedvomno nižji od dejanskega, saj temelji na trenutnih izdatkih za izkoreninjanje in nadzor invazivnih vrst, skupaj z dokumentiranimi stroški gospodarskih učinkov.

4. Pristopi za reševanje problema invazivnih vrst

4.1 Kot politični odziv na grožnje, povezane z invazivnimi vrstami, je bil na mednarodni ravni sklenjen dogovor o „tristopenjskem hierarhičnem pristopu“, ki podpira ukrepe na podlagi 1) preprečevanja, 2) zgodnjega odkrivanja in izkoreninjanja ter 3) nadzora in dolgoročnega obvladovanja.

4.1.1 Preprečevanje

Da bi zmanjšali ali preprečili nadaljnje vnose invazivnih vrst s trgovino, bi bilo treba povečati nadzor in preglede na mejah. Preprečevanje namernega vnosa bi lahko dosegli z uvedbo strožjih predpisov in z izmenjavo informacij med nacionalnimi, regionalnimi in mednarodnimi organi, ki se ukvarjajo z nadzorom invazivnih vrst. Ratifikacija in izvajanje konvencije o balastni vodi pa bi prispevali k preprečevanju vnosa organizmov kot slepih potnikov na trupih ali v balastni vodi ladij.

4.1.2 Zgodnje odkrivanje in hitro izkoreninjanje

Zgodnje odkrivanje in hitro izkoreninjanje invazivnih vrst sta odvisna od učinkovitih programov za spremljanje v povezavi z mehanizmom zgodnjega opozarjanja, da se čim hitreje obvestijo druga potencialno ogrožena območja in izmenjajo informacije o možnih strategijah za izkoreninjanje.

4.1.3 Nadzor in obvladovanje

Pri invazivnih vrstah, ki so že ustaljene in razširjene, je treba najbolj okrepiti nadzor in obvladovanje. Tudi za to bo potrebna učinkovita izmenjava informacij in izvajanje usklajenih kampanj in ukrepov za nadzor ali ustavitev širjenja določene vrste.

5. Obstoječi instrumenti in možnosti politike

5.1 Veljavna zakonodaja

Komisija je ob upoštevanju različnih elementov strategije, opisanih zgoraj, ocenila veljavno zakonodajo EU, raziskovalne programe, akcijske načrte in druge pobude. Ugotovila je, da med obstoječimi pravnimi instrumenti EU obstajajo velike vrzeli, zaradi česar je ustrezni odziv na grožnjo invazivnih vrst praktično nemogoč. Na mednarodni ravni je Mednarodna pomorska organizacija leta 2004 sprejela konvencijo o balastni vodi, ki naj bi stopila v veljavo 12 mesecev po tem, ko jo je ratificiralo 30 držav, ki predstavljajo najmanj 35 odstotkov svetovne tonaže trgovske flote. 28. februarja 2009 jo je ratificiralo samo 18 držav, kar pomeni 15,36 odstotkov svetovne tonaže. Od teh 18 držav sta samo dve državi članici EU, Španija in Francija. Konvencijo je ratificirala tudi Norveška, ena od držav EGP.

5.2 Možnosti politike

Sporočilo opisuje naslednje štiri možnosti za ustrezno reševanje problema v zvezi z invazivnimi vrstami:

5.2.1 Brez ukrepanja

Možnost „brez ukrepanja“ je referenčna točka za ocenjevanje drugih možnosti.

5.2.2 Čim učinkovitejša uporaba obstoječih pravnih instrumentov v povezavi s prostovoljnimi ukrepi

Formalne pravne zahteve bi ostale enake, kot so zdaj, vendar bi se sprejela zavestna odločitev, da se v okviru obstoječe zakonodaje proaktivno rešujejo problemi v zvezi z invazivnimi vrstami. Države članice bi zadeve v zvezi z invazivnimi vrstami prostovoljno vključile v svoje izvajanje nadzora meje. Na podlagi obstoječih dejavnosti bi lahko vzpostavili tudi vseevropski sistem zgodnjega opozarjanja in obveščanja.

5.2.3 Prilagoditev obstoječe zakonodaje

Ta možnost je večinoma podobna možnosti 5.2.1, vendar bi vključevala spremembe obstoječe zakonodaje o zdravju rastlin/živali, tako da bi zajemala širši nabor potencialno invazivnih organizmov.

5.2.4 Celovit, namenski pravni instrument EU

Ta možnost bi vključevala vzpostavitev celovitega, namenskega pravnega okvira za reševanje problemov, povezanih z invazivnimi vrstami, in sicer z neodvisnimi ocenjevalnimi in intervencijskimi postopki ob upoštevanju obstoječe zakonodaje. Tehnične vidike izvajanja bi lahko centralizirali s posebno agencijo, če bi bilo to zaželeno in stroškovno učinkovito. Države članice, vključno z najbolj oddaljenimi evropskimi regijami, bi morale opravljati mejni nadzor za odkrivanje invazivnih vrst in izmenjevati informacije o invazivnih vrstah. Lahko bi uvedli tudi obvezne postopke spremljanja in poročanja ter učinkovite mehanizme hitrega odzivanja. Čeprav lahko predvidimo, da bo za podporo dejavnosti izkoreninjanja in nadzora namenjena določena vsota sredstev EU, bi lahko te dejavnosti neposredno financirale tudi države članice. Ta možnost, ki bi bila za nadzor invazivnih vrst najbolj učinkovita, bi zagotovila največjo pravno jasnost in hkrati spoštovala načelo sorazmernosti.

6. Pripombe

6.1 Ponavljanje

EESO priznava, da je dokument odlična analiza. Prikazuje jasno sliko, kako invazivne vrste resno ogrožajo biotsko raznovrstnost, kmetijstvo, javno zdravje in gospodarstvo na splošno. Vendar Odbor presenečeno ugotavlja, da je bila enaka analiza – morda ne enako besedilo, zagotovo pa enak smisel – že opravljena leta 2006 v akcijskem načrtu za biotsko raznovrstnost, v katerem so bili navedeni enaki argumenti. EESO je seveda pričakoval, da bo do danes narejenega več kot pa le ponovitev analize izpred treh let. Komisija v sporočilu poziva k ukrepom, ki bi jih morali sprejeti že pred leti.

6.2 Potreba po celovitem pristopu

6.2.1 Komisija je v sporočilu zapisala, da zaustavitev izgube biotske raznovrstnosti v EU ne bo mogoča brez celovite obravnave problema v zvezi z invazivnimi vrstami. Invazivne vrste imajo v EU znatne ekološke, gospodarske in družbene posledice, ki zahtevajo usklajen odziv. Skupnost trenutno ni sposobna učinkovito reševati problema v zvezi z invazivnimi vrstami in posveča premalo pozornosti biotsko zelo raznovrstnim območjem, kot so čezmorska ozemlja EU. Ker veljavna zakonodaja EU le delno obravnava različne vidike invazivnih vrst, je usklajeno izvajanje težavno. Politike večine držav članic so slabo usklajene ali povsem neusklajene. Znanstvene napovedi opozarjajo na drastično povečanje bioloških vdorov, zaradi česar se bo stanje verjetno še poslabšalo.

6.2.2 Odbor je prepričan, da bi bil najboljši način za spopadanje z nevarnostjo invazivnih vrst sprejetje celovitega, namenskega pravnega instrumenta EU ter ustanovitev nove evropske agencije za usklajevanje in izvajanje ukrepov za obvladovanje invazivnih vrst v skladu s tristopenjskim hieraričnim pristopom. To je tudi edini način, da se zagotovi učinkovito ukrepanje, kot je poudarjeno v reviji Znanost (Science). Strošek take evropske agencije bi bil po oceni med 4 in 10 milijoni EUR na leto, kar ni veliko v primerjavi s stroški ekoloških, gospodarskih in zdravstvenih posledic, če EU ne bo ukrepala. Pobuda Komisije, da se spodbudi čimprejšnja vseevropska ratifikacija konvencije o balastni vodi, bi prav tako bila velik korak naprej v smeri ustreznega obvladovanja invazivnih vrst.

6.3 Predviden odpor

6.3.1 Nov pravno zavezujoč evropski instrument in tudi nova evropska agencija za izvajanje nove zakonodaje lahko v nekaterih državah članicah zaradi finančnih razlogov naletita na odpor. Po mnenju teh držav članic bi bilo tovrsten ukrep treba financirati iz evropskega proračuna, saj bi bilo nesmiselno, da bi bile države članice z velikimi pristanišči in letališči s povezavami za nadaljnje lete (air hubs) – po definiciji so to kraji, kjer večina invazivnih vrst vstopi v Evropo – finančno odgovorne za politiko, od katere bi imela korist celotna EU. Politiki v državah članicah lahko dodatno zakonodajo in predpise za reševanje naraščajočih bioloških vdorov vidijo kot strošek in zato tudi kot oviro gospodarski rasti držav, davkoplačevalci pa bodo verjetno nasprotovali tem dodatnim stroškom, ker se še ne zavedajo nevarnosti, ki jo pomenijo invazivne vrste. Vendar pa ta odpor ne sme postati izgovor za neukrepanje.

6.4 Komuniciranje in izobraževanje

6.4.1 Pomembno je, da je javnost seznanjena in dejavna, da bo reševanje problemov v zvezi z invazivnimi vrstami učinkovito. Trenutno samo 2 odstotka evropskih državljanov menita, da biološki vdori močno ogrožajo biotsko raznovrstnost. Dejavnosti na področju komuniciranja in izobraževanja morajo pri evropskih državljanih, oblasteh in podjetjih zbuditi občutek odgovornosti glede morebitne nevarnosti, ki jo lahko predstavljata trgovanje s potencialno invazivnimi vrstami in njihovo gibanje. Če te dejavnosti ne bodo omejene na grožnjo biotski raznovrstnosti, ampak bodo poudarile tudi druge nevarnosti – za javno zdravje, kmetijstvo – lahko ljudje postanejo manj nenaklonjeni novi zakonodaji in ustanovitvi nove evropske agencije, predvsem ko bo postalo jasno, da bo dolgoročno veliko dražje, če ne bomo ukrepali, kot pa če bomo ukrepali zdaj. In prej, ko bodo sprejeti ustrezni ukrepi, nižji bodo celotni stroški.

6.5 Socialni vidiki

6.5.1 EESO predlaga, da Komisija prouči vse obstoječe instrumente in zakonodajo za reševanje problemov v zvezi z invazivnimi vrstami in njihovimi negativnimi socialnimi posledicami. Primer zaplinjevanja (fumigacije) ladijskih kontejnerjev, ki priplujejo v Evropo iz drugih kontinentov, s čimer se zagotovi, da v evropska pristanišča prispejo nekontaminirani, kaže te stranske učinke.

6.5.2 Obstaja več načinov za zagotovitev, da kontejnerji prispejo v pristanišča EU nekontaminirani. Vendar je najbolj pogost način zaplinjevanje kontejnerjev z metilbromidom. Čeprav je to najlažji in najcenejši način v pristaniščih za odpremo kontejnerjev, je istočasno tudi najbolj zapleten, najdražji in najnevarnejši način v pristaniščih, kamor prispejo

6.5.3 Zaplinjeni kontejnerji zahtevajo precej časa za razplinjanje, preden so varni za vstop. Vendar, ker celotno gospodarstvo temelji na t. i. „just-in-time“ sistemih in ker morajo biti kontejnerji raztovorjeni takoj, pogosto ni časa, da bi kontejnerje ustrezno razplinili. Zaradi tega pritiska se lahko zgodi, da pristaniški delavci omogočijo vstop kontejnerjev prezgodaj in brez prave zaščite. Poleg tega zaplinjeni kontejnerji pogosto niso ustrezno označeni, da je treba z njimi ravnati pazljivo. Prevoz zaplinjenega kontejnerja z ladjo je dražji kot prevoz nezaplinjenega; zaradi prihranka stroškov se tako mnogi zaplinjeni kontejnerji natovorijo na ladjo brez predpisane oznake, da je treba z njimi ravnati pazljivo. V teh primerih pristaniški delavci omogočijo vstop kontejnerjem brez vsake zaščite, da jih raztovorijo takoj po prihodu. Ker metilbromid ni viden in nima vonja, je lahko ta strupen plin škodljiv, ne da bi se delavci tega sploh zavedali. Zato število pristaniških delavcev, ki so se zastrupili z zelo strupenim metilbromidom, narašča, posledice tega pa bodo imeli celo življenje. Ker poleg uporabe metilbromida obstajajo še druge možnosti, bi bilo v prihodnjem okviru trajnostnih nadzornih ukrepov za zgodnje ugotavljanje invazivnih vrst smiselno zaplinjevanje kontejnerjev prepovedati.

V Bruslju, 11. junija 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) UL C 57, 10.3.2007.

(2) UL C 97, 28.4.2007.