SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Strategija za trajnostno konkurenčnost gradbenega sektorja in gradbenih podjetij

1. Uvod

Gradbeni sektor ima pomembno vlogo v evropskem gospodarstvu. Ustvari skoraj 10 % BDP in zagotavlja 20 milijonov delovnih mest, zlasti v mikro in malih podjetjih. Gradbeništvo je tudi velik porabnik vmesnih izdelkov (surovin, kemikalij, električne in elektronske opreme itd.) in s tem povezanih storitev. Zaradi svojega gospodarskega pomena lahko učinkovitost gradbenega sektorja znatno vpliva na razvoj celotnega gospodarstva.

Kakovost gradbenih del tudi neposredno vpliva na kakovost življenja Evropejcev. Energetska učinkovitost stavb in učinkovita raba virov v proizvodnji, prometu in pri uporabi proizvodov za gradnjo stavb in infrastrukture imata še posebej pomemben vpliv na energijo, podnebne spremembe in okolje.

Konkurenčnost gradbenih podjetij je zato pomembna tako za rast in zaposlovanje na splošno kot tudi za zagotavljanje trajnosti sektorja.

V sektorju bi lahko znatno prispevali k ustvarjanju delovnih mest[1] z okrepitvijo dejavnosti na nekaterih zelo obetavnih področjih, npr. pri prenovi stavb in infrastrukturi, in npr. z ustreznimi politikami spodbujali povpraševanje in naložbe. Gradbeni sektor ima zato pomembno vlogo pri uresničevanju strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast. Poleg tega Sporočilo Komisije „Energetski načrt za leto 2050“[2] poudarja, da je večja energetska učinkovitost novih in obstoječih stavb ključna za preoblikovanje energetskega sistema EU.

Trajnostni gradbeni sektor ima ključno vlogo pri doseganju dolgoročnega cilja EU, ki predvideva 80 %–95 % zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. V skladu z Načrtom za prehod na konkurenčno gospodarstvo z nizkimi emisijami ogljika do leta 2050[3] naj bi stroškovno učinkovito zmanjšanje v stavbnem sektorju znašalo od 40 % do 50 % do leta 2030 in približno 90 % do leta 2050. Nujne naložbe bi znatno pripomogle h konkurenčnosti evropskega gradbenega sektorja. Ta sektor ima pomembno vlogo tudi pri prilagajanju podnebnim spremembam ter pri odpornosti proti naravnim nesrečam in nesrečam, ki jih povzroči človek, saj spodbuja dolgoročne naložbe, odporne proti nesrečam.

Vendar se gradbeni sektor spopada s številnimi strukturnimi težavami, kot so pomanjkanje kvalificiranih delavcev v mnogih podjetjih, majhna privlačnost za mlade zaradi delovnih razmer, omejene možnosti za inovacije in delo na črno. V širšem smislu so za sedanji položaj tega sektorja značilni trije osnovni dejavniki.

Prvič, gradbeni sektor je eden izmed sektorjev, ki sta jih finančna in gospodarska kriza najbolj prizadeli (število gradbenih in infrastrukturnih del se je med januarjem 2008 in novembrom 2011 v EU-27 zmanjšalo za 16 %[4]). Drugič, konkurenca neevropskih podjetij je zlasti pri infrastrukturnih projektih vedno večja, ne le na mednarodnih, temveč tudi na notranjem trgu. Ta zunanja konkurenca ne deluje vedno na pošten način; podjetja iz EU imajo pogosto veliko večje stroške kot neevropska podjetja. Tretjič, energetska in okoljska vprašanja so med podjetji ustvarila novo dinamiko in sprožila različne pobude javnega sektorja, ki so postale ključne za konkurenco na trgu. Gradbena podjetja so že dosegla pomemben napredek, vendar bo uresničevanje podnebnih, energetskih in okoljskih ciljev EU zahtevalo znatne spremembe, s katerimi se bodo v sektorju brez ustrezne podpore politik težko spopadli.

To sporočilo opredeljuje glavne izzive, s katerimi se bo gradbeni sektor do leta 2020 soočal na področju naložb, človeškega kapitala, okoljskih zahtev, predpisov in dostopa do trgov, ter predlaga pobude, ki bi ga pri tem podpirale. Kratkoročno je v odgovor na krizo poudarek predvsem na spodbujanju rasti in zaposlovanja v gradbenem sektorju. Dolgoročno pa bo za spopadanje z izzivi sektorja potreben skupen in usklajen pristop na evropski ravni za izboljšanje delovanja vrednostne verige, zlasti s prostovoljnimi partnerstvi med zasebnim in javnim sektorjem ter po potrebi z ustreznim regulativnim okvirom.

2. Trenutne razmere in ključni izzivi

Zaradi raznovrstnosti dejavnosti znotraj posameznih panog gradbenega sektorja prihaja do velikih razlik v smislu socio-ekonomskih, organizacijskih, kulturnih in tehnoloških vprašanj ter do prilagoditev novim predpisom in tržnim priložnostim.

Če se ustrezni ukrepi sprejmejo danes, lahko nekateri svetovni izzivi srednjeročno omogočijo trajnostno rast. Tako bi lahko razvili vrsto storitev za obravnavanje vprašanj, kot so zdravje in varnost, energetska učinkovitost, okolju prijazna gradnja, odpornost proti nesrečam, notranji klimatski pogoji, ponovna uporaba/predelava/recikliranje in prilagojeno načrtovanje. Tudi ti izzivi bi ob primerni obravnavi lahko odprli nove tržne priložnosti.

2.1 Splošno makroekonomsko okolje

Finančna kriza je še posebej prizadela gradbeni sektor; povpraševanje se je močno zmanjšalo zlasti na trgu zasebnih stanovanjskih nepremičnin, pa tudi na drugih trgih, na primer trgu infrastrukture. Trendi se med državami članicami razlikujejo. Ponekod je bil pok nepremičninskega balona eden od razlogov za upad povpraševanja in še naprej povzroča znatno zmanjševanje dejavnosti v sektorju[5]. V drugih državah pa se sektor spopada zlasti s krčenjem kreditnih trgov. Omejitve javne porabe zaradi krize bodo nove naložbe v infrastrukturo še bolj obremenile.

Nekatere države so v odziv na krizo vlagala v svežnje spodbud, na primer v obliki vnaprejšnjih naložb v infrastrukturne projekte, nižje stopnje DDV za novogradnje in/ali obnovo stavb, ugodnih obrestnih mer za hipotekarne kredite itd. Vendar bodo imeli trajen učinek na konkurenčnost sektorja samo pristopi, ki vključujejo ukrepe za nadgradnjo spretnosti in kvalifikacij, inovacije in „zeleno“ gospodarstvo. Očitna je potreba po ustreznem oblikovanju politik, ki kratkoročno spodbujajo rast in zaposlovanje, dolgoročno pa tudi prestrukturiranje gradbenega sektorja.

2.2 Učinkovitost vrednostne verige

Trgi gradbenega sektorja EU in gradbeni sektor sam so zelo razdrobljeni: zanje so značilni številna mikro podjetja, velike razlike med državami članicami glede uspešnosti sektorja in velike težave pri širjenju dobre prakse. Boljša integracija vrednostne verige bi pomembno povečala možnost, da bi pri sodelovanju prišlo do inovacijskih učinkov prelivanja.

V gradbeni dejavnosti in v manjši meri v proizvodnji gradbenih proizvodov bodo vse bolj občutili potrebo po kvalificiranih delavcih. Nadomestiti bo treba tudi veliko število kvalificiranih delavcev, ki se bodo upokojili do leta 2020[6] upokojili in predstavljajo več kot dve tretjini delovnih mest v gradbeništvu, industriji in prevozništvu. Kronično pomanjkanje kvalificiranih delavcev je po eni strani mogoče razložiti z majhno privlačnostjo sektorja za mlade, po drugi strani pa z rastočo potrebo po spretnostih, ki ustrezajo specifičnim kvalifikacijam, ki jih izobraževanje in usposabljanje (pa tudi trg dela) le stežka zagotavljajo. Prehod na nizkoogljično gospodarstvo, ki gospodarno ravna z viri, bo prinesel tudi pomembne strukturne spremembe v gradbenem sektorju, ki se bo moral prilagoditi in predvideti potrebe po spretnostih in kompetencah s teh področij. To še zlasti velja za pripravo delovne sile na gradnjo in obnovo „stavb s skoraj nično porabo energije“. Omogočitvene tehnologije in prilagodljiva organizacija dela bodo prav tako zahtevale spremembe spretnosti in kvalifikacij v gradbeništvu.

Izdatki za raziskave in inovacije v primerjavi z industrijo na splošno ostajajo precej nizki. To je mogoče razložiti z veliko potrebo po delovni sili in dejstvom, da si gradbena podjetja predvsem prizadevajo, da bi v svoje dejavnosti vključila razpoložljive zunanje tehnološke dosežke. V sektorju bodo verjetno okrepili prizadevanja na področju raziskav in inovacij, da bodo lahko obvladali visoko porabo vloženih materialov (npr. kovinskih in nekovinskih rudnin, kemikalij in lesa) in veliko količino odpadkov. Poleg tega sektor razvija vedno več materialov, ki omogočajo lažje zbiranje in ponovno uporabo, in sisteme „gradbenih rešitev“, ki poenostavljajo rušenje stavb in ponovno uporabo materialov. Ta prizadevanja za morebiten razvoj dobre prakse pri zbiranju in obdelavi odpadkov in zlasti pri obnovi/ponovni uporabi koristnih materialov iz odpadkov ter v podporo raziskavam o gospodarskih pobudah za recikliranje/obnovo so v skladu z novimi temeljnimi zahtevami iz uredbe o gradbenih proizvodih v zvezi s trajnostno uporabo naravnih virov in s pobudo za surovine. Vendar pa morajo pobude EU in nacionalne pobude pospešiti uporabo inovativnih rešitev in najboljše prakse.

2.3 Nizkoogljično gospodarstvo

Kakor je bilo napovedano v prenovljeni direktivi o energetski učinkovitosti stavb[7]bo uvedba „stavb s skoraj nično porabo energije“[8] velik izziv za gradbeni sektor. Trg ima za prilagoditev na voljo več let, vendar bo za to potrebna podpora vseh udeležencev na trgu, od javnih organov, ki za začetek izvajanja potrebujejo dve leti, do gradbenih podjetij, načrtovalcev, razvijalcev itd. Prilagoditev bo potrebna tudi na področjih, kot so struktura financiranja, javna naročila, izobraževanje in trženje.

Število nizkoenergijskih stavb narašča, vendar kritična masa še ni bila dosežena, prizadevanja za izboljšanje energetske učinkovitosti in vključevanje obnovljivih virov energije pa napredujejo le počasi. Uveljavitev regulativnega okvira in ustreznih fiskalnih politik bi morala pomagati pri doseganju kritične mase.

Prav tako si je treba na področju obnove obstoječih stavb bolj prizadevati za povečanje prihrankov energije. Poleg tega je število obstoječih stavb v postopku obsežne prenove sorazmerno majhno. „Strategija za konkurenčno, trajnostno in zanesljivo oskrbo z energijo“[9], „Načrt za prehod na konkurenčno gospodarstvo z nizkimi emisijami ogljika do leta 2050“[10] in „Energetski načrt za leto 2050“[11] zato poudarjajo potrebo po učinkovitejšem ukrepanju na področju gradnje in zlasti pri obnovah. To politiko bo treba nadaljevati.

Prometna infrastruktura ima zelo velik vpliv na okolje, porabi znatno količino energije in surovin ter pridela veliko odpadkov. Infrastrukturna omrežja morajo prispevati pomemben delež k prizadevanjem za bolj trajnostno Evropo.

2.4 Konkurenca med gradbenimi podjetji v EU in na mednarodnih trgih

Konkurenca na trgih EU se je povečala zaradi uporabe direktiv o javnih naročilih, izvajanja direktive o storitvah in sprejetja evropskih standardov za načrtovanje in gradnjo („evrokodi“). Vendar pa podjetja EU pri konkuriranju na trgu nimajo vedno enakih pogojev, zlasti v primerjavi z neevropskimi podjetji, za katera pogosto veljajo manj stroge socialne in okoljske zahteve in ki so deležna državne pomoči. Države članice bi morale zagotoviti, da se podjetja EU in podjetja iz tretjih držav za javna naročila potegujejo pod enakimi pogoji brez ogrožanja socialnih in okoljskih dosežkov EU.

Razmere na mednarodnih trgih so še bolj zapletene. Sektor se pogosto spopada z resnimi težavami, ne samo s tehničnega vidika, temveč tudi glede pogojev konkurence v drugih državah, na primer na Kitajskem, ki omejujejo možnosti za dostop do teh trgov. Evropski gradbeni trgi bodo predvidoma rasli počasneje kot nastajajoči trgi, zato bo treba v sektorju razviti in vzdrževati močnejšo svetovno usmerjenost. Za gradbena podjetja EU je pomembno, da jim tretje države omogočijo, da se na njihovih trgih potegujejo za naročila. EU bi morala okrepiti svoje pristojnosti in se s tretjimi državami začeti pogajati o nadaljnjem odprtju komercialnih trgov in trgov javnih naročil, preučiti morebitne diskriminatorne prakse javnega naročanja in začeti posvetovanja z zadevnimi državami o reševanju sporov glede dostopa do trgov.

3. Evropska strategija za trajnostno konkurenčnost gradbenega sektorja

V odziv na zgoraj opisane ključne izzive je bila za naslednje desetletje določena evropska strategija. Njen namen je dopolnjevanje strategij, ki so jih razvila gradbena podjetja za izboljšanje konkurenčnosti in odzivanje na družbene izzive.

Ta strategija temelji na petih ključnih ciljih: (a) spodbujanje ugodnih naložbenih pogojev; (b) izboljšanje človeškega kapitala v gradbenem sektorju, (c) izboljšanje učinkovitosti virov, okoljske uspešnost in poslovnih priložnosti, (d) krepitev notranjega trga za gradbeništvo, (e) spodbujanje globalnega konkurenčnega položaja gradbenih podjetij EU. Vsak cilj zajema različne ključne izzive; ugodni naložbeni pogoji so na primer potrebni za spodbujanje rasti, raziskav in inovacij ter nizkoogljičnega gospodarstva. Podobno je dobra podlaga človeškega kapitala bistvenega pomena za izboljšanje uspešnosti vrednostne verige in sprejetje inovativnih rešitev, zlasti za nizkoogljično gospodarstvo. Na eni strani strategija predlaga priporočila, ki bi lahko obravnavala kratkoročne in srednjeročne gospodarske in zaposlitvene izzive gradbenega sektorja. Na drugi strani pa predstavlja številna priporočila za dolgoročno zagotavljanje trajnih učinkov na konkurenčnost sektorja.

3.1 Spodbujanje ugodnih naložbenih pogojev

Obnova stavb in projekti vseevropskih omrežij lahko ponovno oživijo rast gradbenega sektorja, hkrati pa pripomorejo k ciljem evropske energetske, prometne in kohezijske politike. Poleg tega se bo z bojem proti zamudam pri plačilih izboljšala finančna sposobnost gradbenih podjetij, zlasti obrtnikov in malih izvajalcev, ter njihov dostop do posojil. Dolgoročno bi moral gradbeni sektor povečati svojo inovativnost ter tako izboljšati produktivnost, dodano vrednost in okoljsko učinkovitost vseh panog vrednostne verige.

3.1.1 Kratkoročni ukrepi

Posebno pozornost je treba nameniti spodbujanju obnavljanja stavb in vzdrževanja infrastrukture, ki pomembno prispevata k skupnemu zaposlovanju in proizvodnji v gradbeništvu. Trenutna stopnja obnove stavb[12] in praksa izboljševanja energetske učinkovitosti nista dovolj za dosego ciljev EU za leto 2020 glede prihranka energije. Sprejetje predlaganih ciljev – letno na stroškovno optimalni ravni obnoviti 3 % stavb državne uprave[13] (podvojitev sedanje stopnje obnove) in 2 % celotnega stavbnega fonda[14] – bi prispevalo k doseganju ciljnih vrednosti ter zagotovilo gospodarsko rast in zaposlovanje na lokalni ravni v vsej EU. Vendar je treba za sprejetje teh izboljšav premostiti številne zakonske, gospodarske in finančne ovire.

Najprej bi morale države članice ustrezno izvajati in izvrševati Direktivo o energetski učinkovitosti stavb[15]. V nekaterih državah članicah nizke ambicije in neizvajanje energetskih predpisov v gradbeništvu ovirajo energetsko učinkovitost stavb in tako ne spodbujajo gradbenega sektorja.

Finančne spodbude[16] in ukrepi finančne pomoči so dobro sprejeti med upravljavci trga in spodbujajo obnovo obstoječih stavb. Vendar pa se nacionalne sheme in njihov vpliv zelo razlikujejo. Zato bi bila izmenjava izkušenj lahko zelo koristna pri razumevanju različnih vidikov morebitnih učinkov ter tveganja nepopolnega izvajanja in nehotenih posledic. Za optimiranje učinka finančnega vzvodja bi bilo treba spodbujati tudi dopolnjevanje nacionalnih shem na eni strani ter skladov EU, zasebnih skladov in finančnih instrumentov na drugi.

EU zagotavlja podporo in financiranje z različnimi mehanizmi, ki bi jih države članice morale intenzivneje uporabljati. Strukturni in kohezijski skladi (2007–2013) se lahko uporabljajo za naložbe v energetsko učinkovitost in obnovljivo energijo v javnih in poslovnih stavbah, pa tudi v stanovanjskih objektih. Poleg tega finančni instrumenti, kot je JESSICA, omogočajo vlaganje v majhne projekte mestnega razvoja in obnove, ki jih običajni tržni mehanizmi ne bi financirali. Lastniški kapital, posojilna jamstva Evropske investicijske banke (EIB), Evropske banke za obnovo in razvoj (EBRD) in Evropskega sklada za energetsko učinkovitost (EEEF) ter pomoč končnim prejemnikom pri razvijanju projektov, npr. program ELENA, prav tako omogočajo pridobivanje javnih donacij.

Razvoj storitev za načrtovanje, gradnjo in izvedbo manjših projektov obnove s pogodbenimi jamstvi za dobro izvedbo del je primer sheme, ki bi lahko spodbudila naložbe v obnovo, gospodarno z viri. Ta del trga postaja zanimiv za podjetja za energetske storitve in specializirane male izvajalce, ki bi morda tudi lahko ponujali jamstva za dobro izvedbo del za vrsto gradbenih storitev. Javno posredovanje bi lahko skupaj z razvojem zavarovalnih produktov, ki bi krili tehnična tveganja, povezana z jamstvi za dobro izvedbo del, podprlo razvoj takih storitev zlasti pri javnih naročilih in pri gradnji stanovanj. Javni organi bi morali poskrbeti zlasti za to, da projekti obnove zajemajo tudi aktivno upravljanje z energijo in pametne števce.

Pomembno je tudi, da imajo gradbena podjetja dostop do svojih finančnih sredstev v razumnem času. Nova direktiva o zamudah pri plačilih[17] uvaja strožje predpise, zlasti z uskladitvijo roka za javne organe za plačilo podjetjem, povečanjem zakonskih obresti za zamude pri plačilih ter pravico podjetjem do povračila stroškov izterjave. V okviru spremembe direktiv EU o javnih naročilih je Komisija predlagala, da bi države članice morale imeti možnost določiti, da lahko podizvajalci v okviru izvajanja naročil zahtevajo neposredno plačilo naročnika za dobavo, gradbena dela in storitve za glavnega izvajalca.

Komisija bo: · do konca leta 2012 predstavila analizo različnih finančnih instrumentov za spodbujanje energetske učinkovitosti stavb na ravni EU in nacionalni ravni ter po potrebi vključila priporočila za boljšo uporabo javnega financiranja pri spodbujanju obnove stavb; · leta 2013 predstavila predhodne ugotovitve tekočega pilotnega projekta, katerega cilj je preučitev možnosti za uporabo zavarovalnih shem, ki bi lahko pokrile pogodbena jamstva za dobro izvedbo del in čezmejne storitve, zlasti za male gradbene izvajalce; · leta 2012 začela kampanjo obveščanja podjetij o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih v vseh državah članicah; · leta 2012 v povezavi z direktivo o zamudah pri plačilih izvedla pilotni projekt za hitro in učinkovito izterjavo zapadlih terjatev MSP, ki poslujejo čezmejno. Države članice so pozvane, da: · razvijejo ali okrepijo ustrezne programe za projekte popravil, vzdrževanja in obnove z ambicioznimi cilji trajnosti, vključno s preučitvijo možnosti uporabe ustreznih fiskalnih in finančnih instrumentov (znižana stopnja DDV, namenske subvencije itd.) in posojilnih mehanizmov za projekte obnove z ambicioznimi cilji trajnosti, · spodbujajo uporabo finančnih instrumentov in shem pomoči pri razvoju projektov, ki jih ponujajo strukturni skladi, Evropska investicijska banka, Evropska banka za obnovo in razvoj ter Evropski sklad za energetsko učinkovitost ponujajo za projekte obnove s pogodbenimi jamstvi za dobro izvedbo del, vključno z reprogramiranjem strukturnih skladov za energetsko učinkovite stavbe.

3.1.2 Srednjeročni in dolgoročni ukrepi

V novem predlogu za kohezijsko politiko EU za obdobje 2014–2020[18] je še več pozornosti namenjene podpiranju naložb, povezanih s podnebnimi in energetskimi cilji EU, predlagan pa je tudi skoraj podvojen znesek za trajnostno energijo v tekočem obdobju. Predlaga se, da se znaten delež strukturnih in kohezijskih skladov dodeli za naložbe, ki podpirajo prehod na nizkoogljično gospodarstvo, zlasti na področju energetske učinkovitosti in obnovljivih virov energije, npr. pri obnovi stavb, v prihodnosti pa bodo pri prilagojenih naložbah za energetsko učinkovitost in obnovljivo energijo v mestni infrastrukturi in gradbenem sektorju pomembno vlogo imeli finančni instrumenti.

„Osrednje omrežje“, ki ga je predlagala Evropska komisija, naj bi zagotavljalo učinkovite večmodalne prometne povezave med prestolnicami EU in drugimi pomembnimi mesti, pristanišči in glavnimi gospodarskimi središči ter je bistvenega pomena za gospodarstvo. Evropska komisija je 19. oktobra 2011 predstavila nov sveženj ukrepov za vzpostavitev ustreznega okvira za razvoj vseevropskega prometnega omrežja (TEN-T). Ta sveženj vključuje spremenjene smernice za vseevropsko prometno omrežje, instrument za povezovanje Evrope s skupnim proračunom 50 milijard EUR in predlog za zgodnjo uvedbo projektnih obveznic pri Evropski investicijski banki.

Cilj je, da se celovito omrežje vzpostavi najpozneje do 31. decembra 2050, osrednje omrežje pa je treba izvajati kot prednostno nalogo do 31. decembra 2030. Koridorji osrednjega omrežja, ki jih je 19. oktobra 2011 predlagala Evropska komisija, in njihove „platforme“ bodo združili zadevne države članice in ustrezne zainteresirane strani, npr. upravljavce in uporabnike infrastrukture, da se zagotovijo usklajevanje, sodelovanje in preglednost. Poleg teh predlogov bo potrebna minimalna prilagoditev nacionalnih upravnih postopkov, da se zagotovi nemoteno izvajanje v čezmejnih delih omrežja.

Na področju raziskav in inovacij bi se morale tehnološko usmerjene dejavnosti[19] povezovati s socio-ekonomskimi raziskavami o tržnih instrumentih in instrumentih na strani povpraševanja (usposabljanje, javna naročila, standardizacija, zavarovanja itd.), da se pospeši prehod z raziskav na uporabo inovativnih rešitev. Za to bi bilo potrebno širše partnerstvo z različnimi interesi znotraj pobud, ki se bodo financirale iz različnih finančnih instrumentov EU in katerih cilj bosta širša tržna perspektiva in vzpostavitev kritične mase. V zvezi s tem bi bile obstoječe pobude, kot so javno-zasebno partnerstvo za energetsko učinkovite stavbe, Kulturna dediščina, Pametna mesta in skupnosti ter reFINE (raziskave za prihodnja evropska infrastrukturna omrežja), lahko ustrezna podlaga za razvoj takih partnerstev. Kohezijska politika EU lahko podporo raziskavam in inovacijam na teh področjih zagotovi v okviru nacionalnih programov in bo še naprej posebno pozornost posvečala krepitvi konkurenčnosti MSP, vključno z njihovo uporabo IKT. Razvoj inovacijskih strategij za pametno specializacijo, ki ga je kot pogoj za uporabo strukturnih skladov v naslednjem programskem obdobju 2014–2020 predlagala Komisija, bo še zlasti prispeval k zagotavljanju bolj usmerjene podpore strukturnih skladov in k razvoju strateškega pristopa za izkoriščanje potenciala za pametno rast v vseh regijah[20].

Komisija: · je v okviru kohezijske politike za obdobje 2014–2020 predlagala, da se pomemben delež strukturnih in kohezijskih skladov dodeli za naložbe, ki podpirajo prehod na nizkoogljično gospodarstvo, zlasti na področju energetske učinkovitosti in obnovljivih virov energije, vključno z obnovo stavb; še naprej bo tudi spodbujala uporabo obnovljivih skladov na tem področju, da se zagotovi boljši finančni vzvod; · bo razvila sklop osrednjih zahtev za gradbena dela, ki jih morajo izpolnjevati čezmejni deli projektov vseevropskih omrežij, da se na tehnični ravni zagotovi minimalna uskladitev ustreznih nacionalnih postopkov za pridobivanje dovoljenja; · bo spomladi leta 2013 organizirala konferenco o inovacijah v gradbenem sektorju, da se opredelijo tehnološke vrzeli v celotni vrednostni verigi in določi akcijski načrt za njihovo odpravljanje. Države članice so pozvane, da: · skupaj z drugimi državami članicami in zasebnim sektorjem razvijajo skupne usklajene pobude, ki združujejo raziskave, tehnološki razvoj, inovativna javna naročila, izdajanje spričeval, zavarovanje, medregionalne grozde itd. za pospešitev uporabe novega znanja in tehnologije na trgu na regionalnih ravneh in na ravni EU. EU bo podprla te pobude s pobudo Obzorje 2020 in programom za konkurenčnost podjetij in MSP v obdobju 2014–2020 ne le z neposrednimi donacijami, temveč tudi s finančnimi instrumenti za izboljšanje dostopa do financiranja za MSP v obliki lastniškega in dolžniškega kapitala. Nacionalni in regionalni organi so pozvani, da zagotovijo učinkovito in dopolnilno uporabo različnih virov pomoči EU, vključno s sredstvi kohezijske politike, če take ukrepe omogočajo zadevni operativni programi.

3.2. Izboljšanje podlage človeškega kapitala v gradbenem sektorju

Danes znatno primanjkuje kvalificiranih delavcev za delo v gradbenih podjetjih, v manjši meri pa tudi v industriji gradbenih proizvodov. Poleg tega so stopnje centralizacije ali decentralizacije v sistemih izobraževanja in usposabljanja v Evropi zelo različne, kar velja tudi za strukture usposabljanja, vlogo socialnih partnerjev, finančne strukture in vsebino učnih načrtov.

Za večjo mobilnost gradbenih delavcev in intenzivnejše zagotavljanje čezmejnih storitev je treba zagotoviti zgodnejše predvidevanje prihodnjih potreb po spretnostih in kvalifikacijah, pritegniti zadostno število dijakov k ustreznim gradbenim poklicem in vzpostaviti razmere za boljše delovno okolje in načrtovanje poklicne poti. Pri tem je treba upoštevati staranje delovne sile v EU in posebne razmere v zvezi z zdravjem in varnostjo pri delu v tem sektorju.

3.2.1 Kratkoročni ukrepi

Cilj pobude Izgradnja spretnosti (BUILD UP Skills), ki se izvaja v okviru programa Pametna energija za Evropo, je prilagoditev sistema poklicnega izobraževanja in usposabljanja potrebam po spretnostih in kvalifikacijah v zvezi z energetsko učinkovitostjo in obnovljivimi viri energije. Pobuda bo omogočila opredelitev načrtov nacionalnih kvalifikacij do leta 2020 ter podporo vzpostavitvi obsežnih sistemov usposabljanja, izdajanja spričeval in načrtovanja kvalifikacij, da se nadgradijo obstoječe strukture, po potrebi uporabijo instrumenti financiranja, kot so Evropski socialni sklad in program vseživljenjskega učenja ter njegov predlagani naslednik, Erasmus za vse. Tako bi se na trgu povečalo število kvalificiranih delavcev za delo na gradbišču in izboljšalo zaupanje lastnikov nepremičnin v naložbe v energetske izboljšave.

Ta pobuda bi bila lahko tudi podlaga za opredelitev učnih načrtov, programov usposabljanja ali potreb po kvalifikacijah na drugih področjih, povezanih z gradbeništvom in trajnostnim razvojem (npr. industrializacija gradbenega postopka, uporaba inovativnih ali neobičajnih gradbenih proizvodov in tehnik, uporaba IKT v sistemih za upravljanje stavb itd.).

Komisija bo: · izvedla oceno pobude Izgradnja spretnosti in predvsem ocenila, ali je primerno razširiti področje uporabe prve pobude in vključiti dodatne kategorije gradbenikov ali druge potrebe po kvalifikacijah v zvezi z gradbenim procesom in trajnostnim razvojem. Države članice, gradbene organizacije in izobraževalne ustanove so pozvane, da: · izpeljejo pogajanja o kolektivnih pogodbah za podporo razvoju spretnosti v zvezi s pobudo Izgradnja spretnosti ali drugimi podobnimi shemami.

3.2.2 Srednjeročni in dolgoročni ukrepi

Gradbeni sektor bi moral izboljšati strateško odkrivanje in predvidevanje potreb po spretnostih in temu ustrezno oblikovati usposabljanja in kvalifikacije. V nekaterih državah imajo vzpostavljene platforme za opredelitev prihodnjih zaposlitvenih možnosti in potreb po spretnostih z neposrednim vplivom na gradbeni sektor. S pobudo na evropski ravni bi se ob podpori socialnega dialoga lahko izboljšala izmenjava informacij o teh potrebah, pa tudi pripravljenost sektorja, da sprejme prakse, gospodarne z viri, in gradi trajnostne stavbe, ter zmožnost izobraževalnih sistemov, da te potrebe izpolnijo.

V tem okviru bo Evropska komisija podprla študijo izvedljivosti evropskih socialnih partnerjev o ustanovitvi evropskega sveta za sektorske spretnosti. Evropski sveti za sektorske spretnosti so mreže nacionalnih opazovalnih skupin za spremljanje trga dela in analizo spretnosti na sektorski ravni, ki pod vodstvom predstavnikov sektorjev in evropskih socialnih partnerjev ter v sodelovanju s predstavniki izvajalcev izobraževanja in usposabljanja omogočajo izmenjavo informacij in dobrih praks za pripravo priporočil v zvezi z razvojem spretnosti in delovnih mest.

Leta 2012 bo Komisija tudi preverila, ali so na področju trajnostne gradnje izvedljive koalicije sektorskih spretnosti med izvajalci poklicnega izobraževanja in usposabljanja, podjetji in drugimi zainteresiranimi stranmi, s ciljem zagotoviti ustrezne, posodobljene in nove učne načrte in tečaje ter poiskati inovativne načine za izvajanje poklicnega izobraževanja in usposabljanja.

Spodbujanje in uporaba instrumentov, razvitih v okviru politike EU o stalnem izobraževanju, bi morala okrepiti mobilnost kvalificiranih delavcev. Direktiva o napotitvi delavcev zajema trdno jedro jasno opredeljenih pogojev dela in zaposlitve za minimalno varstvo delavcev, ki jih mora izvajalec storitev izpolnjevati v državi gostiteljici. Direktiva s tem zagotavlja ustrezno raven varstva za napotene delavce. Da se prepreči kakršna koli zloraba in izogibanje pravilom ter „socialni damping“, ko ponudniki storitev iz druge države članice zaradi nižjih delovnih standardov ponujajo nižje cene od lokalnih ponudnikov storitev, je treba izboljšati izvrševanje direktive o napotitvi delavcev, zlasti z boljšo obveščenostjo o veljavnih delovnih pogojih, učinkovitejšim upravnim sodelovanjem in izmenjavo informacij med inšpekcijskimi organi, učinkovitejšimi inšpekcijskimi pregledi in uvedbo solidarne odgovornosti za plače napotenih delavcev.

Poleg tega se sektor spopada z dvojnim izzivom zaradi demografskih sprememb. Po eni strani bi morala gradbena podjetja EU iskati strategije za izravnavo vedno manjšega števila mladih delavcev EU, ki vstopajo v sektor, in precejšnjega števila delavcev, ki se bodo v prihodnjih letih upokojili; po drugi strani pa bi bilo treba izboljšati delovne pogoje in zagotoviti višjo pričakovano življenjsko dobo. Ta dvojni izziv v prihodnosti zahteva privlačnejše delovno okolje in namenitev več pozornosti vprašanjem zdravja in varnosti, da se prepreči predčasno upokojevanje delavcev zaradi poklicnih nesreč ali bolezni.

Komisija bo: · v okviru socialnega dialoga EU spodbujala pobude, namenjene prilagajanju poklicnega izobraževanja in usposabljanja prihodnjim potrebam po kvalifikacijah in spretnostih v gradbenem sektorju, tudi v povezavi z učinkovito rabo virov, prepoznavanju temeljnih zahtev po spretnostih v posameznih panogah in poenostavljanju vzajemnega priznavanja kvalifikacij; · spodbujala evropske socialne partnerje gradbene industrije, da vzpostavijo evropske svete za sektorske spretnosti za gradbeni sektor; · evropske socialne partnerje gradbene industrije spodbujala pri razvijanju pobud na področjih, kot so stavbe z učinkovito rabo energije in virov, zdravje in varnost, standardi kakovosti in usposabljanje, vključno z vajeništvom za mlade. Te pobude se lahko izvajajo v obliki kampanj obveščanja in usposabljanja ter lahko, odvisno od nacionalnega okvira, vključujejo skupno upravljanje sredstev; · s pomočjo programa za vseživljenjsko učenje preverila izvedljivost koalicij sektorskih spretnosti v trajnostni gradnji, tj. partnerstev med izvajalci poklicnega izobraževanja in usposabljanja, podjetji in drugimi zainteresiranimi stranmi, da se zagotovijo ustrezni učni načrti ali kvalifikacije poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter inovativni načini izvajanja poklicnega izobraževanja in usposabljanja. Države članice, socialni partnerji v gradbeni industriji in izobraževalne ustanove so pozvani, da: · hitro ukrepajo in sprejmejo nedavno predlagano direktivo[21] o izvrševanju Direktive 96/71/ES o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev; · vzpostavijo partnerstva za podporo sistemom poklicnega izobraževanja in usposabljanja na nacionalni in regionalni ravni, ki ustrezajo trenutnim in nastajajočim potrebam gradbenega sektorja, zlasti za izboljšanje sposobnosti upravljanja in uporabe IKT; · uvedejo in podprejo kampanje za povečanje privlačnosti gradbenega sektorja za nadarjene.

3.3 Izboljšanje učinkovite rabe virov, okoljske učinkovitosti in poslovnih priložnosti

Časovni načrt za Evropo, gospodarno z viri[22], opisuje pomemben vpliv gradbeništva na naravne vire, energijo, okolje in podnebne spremembe. Znatne izboljšave gradbenih dejavnosti in gradbenih del v celem življenjskem ciklu lahko prispevajo h konkurenčnemu gradbenemu sektorju in razvoju stavbnega fonda, ki učinkovito izrablja energijo in vire, pri čemer bi imele vse nove stavbe skoraj nično porabo energije, vsi materiali pa bi učinkovito izrabljali vire.

Izboljšave v gradbenih dejavnostih in gradbenih delih odpirajo dodatne poslovne priložnosti, tudi za MSP, saj so potrebni ukrepi lahko odvisni od lokalnih pogojev in zahtevajo individualne rešitve. Kakor je navedeno v Časovnem okviru za Evropo, gospodarno z viri, bo Komisija leta 2013 predstavila sporočilo o trajnostnih stavbah, v katerem bodo podrobneje opredeljeni in pojasnjeni ukrepi v podporo sektorju, ki učinkovito izrablja vire.

Za boljše razumevanje in širšo uporabo koncepta trajnostne gradnje bo treba razviti usklajene kazalnike, kodekse in metode za ocenjevanje okoljske učinkovitosti za gradbene proizvode, procese in dela. Ti bi morali zagotoviti usklajeno in vzajemno priznano razlago učinkovitosti ter pravilno delovanje notranjega trga za gradbene proizvode in storitve.

Komisija bo predlagala pristope za vzajemno priznavanje ali usklajevanje različnih obstoječih metod ocenjevanja, da bi postale operativnejše in dostopnejše za gradbena podjetja, zavarovalnice in vlagatelje. Ta pobuda bo temeljila na obstoječih platformah, kot je gradbena mreža CEN, vodičih, kot je vodič Skupnega raziskovalnega središča za upoštevanje in ocenjevanje življenjskega kroga, in evropskih raziskovalnih projektih, kot sta SuperBuildings in Open House.

Delo na tem področju bo poleg tega prispevalo k razvoju bolj sistematičnega pristopa za ocenjevanje trajnostne razsežnosti projektov, ki se financirajo iz javnih shem podpore, vključno z modeli za analizo stroškov in koristi po vsej EU. Pilotni projekti v okviru zelenih javnih naročil in regionalne politike lahko načrtovalcem in naročnikom zagotovijo ustrezna orodja, zlasti za obnovo obstoječih stavb in posodobitev prometne infrastrukture.

Zainteresirane strani iz sektorja so med javnim posvetovanjem poročale, da lahko nekatere gradbene projekte ovirajo nacionalni postopki izdaje dovoljenj, npr. zamude zaradi nasprotovanja javnosti, vprašanja razlastitve in potreba po pridobitvi različnih dovoljenj, vključno z okoljskimi. Takšna vprašanja so bila ugotovljena v okviru tekočega pregleda direktive o presoji vpliva na okolje (EIA)[23]; namen pregleda sta bili med drugim poenostavitev in racionalizacija obstoječih postopkov in ker je presoja vpliva na okolje del postopka izdaje dovoljenja, je v zvezi s tem mogoče pričakovati pozitivne učinke. Večina ovir je posledica različnih določb nacionalne zakonodaje in upravnih postopkov, ki urejajo postopek izdaje dovoljenj. To lahko ovira oblikovanje enakih konkurenčnih pogojev in razširjanje okoljskih tehnologij. Čeprav te zakonodaje pogosto vključujejo področja, ki so v izključni pristojnosti držav članic (npr. lastninska vprašanja), bo Komisija spodbujala izmenjavo informacij in dobre prakse, na primer s prostovoljnim sprejetjem kodeksov ravnanja, ki zajemajo vprašanja, kot sta trajanje in stopnje postopka izdaje dovoljenj ali vzpostavitev arbitražnega postopka med upravami.

Nazadnje pa cilj o ponovni uporabi, recikliranju in/ali predelavi 70 % odpadkov, ki nastajajo pri gradnji in rušenju, do leta 2020 v skladu z okvirno direktivo o odpadkih predstavlja pomembno poslovno priložnost za vrednostno verigo gradbeništva. Industriji bi lahko koristile boljše in jasnejše opredelitve odpadkov, usklajeni pogoji registracije za prevoz odpadkov in usklajena pravila o značilnostih gradbenih proizvodov glede uporabe materialov, trajnosti in okoljske združljivosti.

Komisija bo: · predstavila pobude za izboljšanje vzajemnega priznavanja okoljske učinkovitosti in metod za oceno tveganja, zlasti v okviru standardizacijskih dejavnosti standardizacije EU in zavarovalnih shem; · podprla razvoj vseevropskega modela za analizo stroškov in koristi v življenjskem ciklu za zelena javna naročila ter načela trajnostnega razvoja v regionalni politiki; · ocenila ovire, ki izhajajo iz nacionalne zakonodaje, ki ureja postopek izdaje dovoljenj za večje gradbene projekte, da se opredeli dobra praksa za racionalizacijo postopkov (npr. kodeks ravnanja za postopek izdaje dovoljenj, arbitražni postopek med upravami); · oblikovala usklajena pravila za izjavo o učinkovitosti gradbenih proizvodov v zvezi s trajnostno uporabo naravnih virov v okviru Uredbe o gradbenih proizvodih. Države članice so pozvane, da: · ocenijo uspešnost različnih gradbenih podsektorjev v smislu konkurenčnosti in trajnostnega razvoja na nacionalni in regionalni ravni.

3.4 Krepitev notranjega trga za gradbeništvo

Gradbeni sektor je na več ravneh strogo reguliran (npr. proizvodi, dela, poklicne kvalifikacije, zdravje in varnost pri delu, vpliv na okolje) in mnogi vidiki so v pristojnosti držav članic. Da se zagotovi boljše delovanje notranjega trga za gradbene proizvode in storitve, je pomembno, da je pravni okvir kar najbolj jasen in predvidljiv in da so upravni stroški sorazmerni z zastavljenimi cilji.

To bo zahtevalo bolj sistematično analizo različnih zakonodajnih pristopov in upravnih predpisov, ki urejajo izvajanje zakonodaje EU o gradbenem sektorju. Analiza bo pokazala, kako različni pravni akti EU medsebojno učinkujejo na evropski in nacionalni ravni ter ali so potrebna pojasnila ali dodatni ukrepi za zmanjšanje upravne obremenitve nosilcev gradbene dejavnosti in za izboljšanje delovanja notranjega trga za gradbeništvo. Glede čezmejnih storitev je bilo s „pregledi učinkovitosti“, opravljenimi v letih 2011 in 2012, ocenjeno medsebojno učinkovanje različnih pravnih aktov EU, ki vplivajo na gradbena podjetja, in tako so bili ugotovljeni nekateri primeri napačne uporabe zakonodaje EU ter potrebe po pojasnilih ali novih ukrepih. Pri analizi bodo oblikovana priporočila za pospešitev postopka približevanja različnih nacionalnih in regionalnih zakonodajnih pristopov.

Evrokodi bi ta postopek približevanja lahko olajšali. Vsebujejo sklop konstrukcijskih standardov in najnovejše kodekse ravnanja, ki veljajo za vse glavne gradbene materiale, vsa večja področja gradbene tehnike in širok nabor različnih vrst konstrukcij in proizvodov. So prožno orodje, saj jih vsaka država lahko prilagodi svojim razmeram in glede na tveganja v zvezi s podnebjem, potresna tveganja, običaje idr. Komisija močno spodbuja države članice EU, da evrokode sprejmejo kot svoje nacionalne gradbene standarde[24] in tako zagotovijo odpornost stavb proti nesrečam.

Dejavnosti obveščanja in razširjanja informacij, npr. spletni portal BUILD UP[25], prav tako lahko podprejo izvajanje zakonodaje in sprejemanje novih tržnih rešitev.

Komisija bo: · opravljala „preverjanja ustreznosti“ zakonodaje EU, da se opredelijo prevelike upravne obremenitve, prekrivanja, vrzeli, nedoslednosti in odvečni ukrepi; · kot prednostno nalogo v Sporočilu o izvajanju Direktive o storitvah „Partnerstvo za novo rast na področju storitev“[26] predstavila gradbeništvo; · predložila poročilo o uporabi evrokodov v državah članicah kot odziv na Priporočilo Komisije 2003/887/ES, na podlagi rezultatov tega poročila predlagala ukrepe za okrepitev ali po potrebi uveljavitvev uporabe evrokodov v javnih naročilih in drugih instrumentih, kot so nacionalne ocene tveganja in načrti za upravljanje. Države članice so pozvane, da: · razvijejo učinkovita orodja za nadzor trga v zvezi z izvajanjem evropske zakonodaje v okiru uporabe Uredbe 765/2008/ES.

3.5 Spodbujanje konkurenčnosti gradbenih podjetij EU v svetu

EU si od leta 2006 v okviru mednarodnih trgovinskih pogajanj vse bolj prizadeva za ambiciozne zaveze drugih trgovinskih partneric glede dostopa do trga storitev in javnih naročil, zlasti na področju javnih del. Eden najnovejših dosežkov je odpiranje korejskih koncesijskih pogodb za ponudnike iz EU v okviru sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo.

Posebni medcelinski forumi z Afriko in Latinsko Ameriko o trajnostni gradnji bi lahko spodbudili preoblikovanje javnih naročil na teh trgih v skladu z merili uspešnosti, trajnosti in stroškovne učinkovitosti.

Partnerstvo med EU in Afriko za prometno infrastrukturo[27] ponuja priložnosti za izboljšanje transkontinentalnih povezav in oblikovanje zanesljivejšega in varnejšega prometnega sistema.

Glede financiranja infrastrukture bi lahko različni finančni instrumenti EU in sredstva, namenjena sodelovanju, podpirala izvedbo ustreznih ukrepov.

Pobuda EU „Mala podjetja, velik svet“ bo ponudila ustrezne informacije, nasvete in pomoč malim specializiranim izvajalcev pri dostopu do mednarodnih trgov in iskanju potencialnih poslovnih partnerjev. Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR) omogoča lažji razvoj novih poslovnih modelov za MSP, zlasti v zvezi z internacionalizacijo.

V državah zunaj EU, ki želijo nadomestiti ali posodobiti svoje nacionalne standarde na podlagi tehnično naprednih standardov ali želijo trgovati z Evropsko unijo in državami članicami Efte, vlada veliko zanimanje za evrokodov. Pri zakonodajnem dialogu med EU in Rusijo je bil v zvezi s tem dosežen pomemben napredek.

Komisija: · je predlagala zakonodajno pobudo[28] za odprtje trgov javnih naročil tretjih držav in enake konkurenčne pogoje med podjetji iz EU in njihovimi konkurenti iz tujine; · si bo v trgovinskih pogajanjih še naprej prizadevala za ambiciozne zaveze partnerskih držav glede dostopa do komercialnih trgov in trgov javnih naročil; · se bo povezala z Evropsko investicijsko banko, da se razširi področje uporabe finančnih instrumentov EU na medcelinske povezave; · bo zagotovila finančno podporo za tehnično pomoč pri spodbujanju internacionalizacije malih specializiranih izvajalcev; · bo na področju trajnostne gradnje pri javnih naročilih razvijala sodelovanje s tretjimi državami, zlasti iz Afrike in Latinske Amerike, pa tudi v okviru zakonodajnega dialoga med EU in Rusijo, sosedske politike EU in evro-sredozemskega partnerstva, in partnerje spodbujala, da evrokode uporabijo kot orodje za izvajanje svojih gradbenih predpisov. Države članice so pozvane, da: · hitro ukrepajo in sprejmejo novo predlagano uredbo[29] o dostopu blaga in storitev iz tretjih držav do notranjega trga javnih naročil EU in postopkih, ki podpirajo pogajanja o dostopu blaga in storitev EU do trgov javnih naročil tretjih držav.

4. Upravljanje in izvajanje strategije

Temu poročilu je priložen akcijski načrt s podrobnostmi o pričakovanih rezultatih vsakega priporočila, delitvijo pristojnosti med Evropsko komisijo, državami članicami in sektorskimi organizacijami ter časovnicoa za izvajanje.

Izvajanje strategije zahteva racionalizacijo in usklajevanje številnih tekočih pobud na ravni EU, držav in sektorjev, da se ustvari več sinergij in poveča njihov vpliv na kratki, srednji in dolgi rok. Temeljiti bi moralo na upravljavski strukturi, ki združuje usklajevanje in spremljanje s tematskega in strateškega vidika, ter vključevati:

· tristranski strateški forum na visoki ravni (Komisija, države članice, predstavniki sektorja), ki bi izrazil mnenje o pobudah EU, ki vplivajo na gradbeništvo, in o izvajanju strategije ter kasneje dajal priporočila o morebitnih potrebnih prilagoditvah strategije ali uvedbi novih pobud,

· oblikovanje tematskih skupin iz predstavnikov držav članic in sektorja z interesom za posamezne prednostne naloge strategije; sodelovati bi morale z obstoječimi evropskimi mrežami in projekti. Za nadzor nad temi skupinami bodo pristojne službe Komisije, zadolžene za posebne teme, ki jih obravnava vsaka skupina.

Taka struktura bi omogočala tako strateške smernice od zgoraj, tj. s strani EU, kot pobude od spodaj, tj. s strani držav članic in gradbenih podsektorjev. Za spoprijemanje s svetovnimi izzivi se mora okrepiti sodelovanje med podsektorji in vzdolž vrednostne verige.

5. Sklepne ugotovitve

Glede na pomen gradbenega sektorja za BDP in zaposlovanje v EU ter njegovo vlogo pri doseganju nekaterih ključnih podnebnih, okoljskih in energetskih ciljev je konkurenčnost tega sektorja stalna politična prednostna naloga.

Poleg tega je v času finančne in gospodarske krize treba politike EU na področjih, kot so podnebne spremembe, energetska učinkovitost in obnovljivi viri energije, zlasti v okviru politike za trajnostno spodbujanje obnove stavb, obravnavati kot priložnost za ponovno oživitev poslovanja in zaposlovanja v gradbeništvu.

To sporočilo opredeljuje področja s potencialom za rast gradbenih podjetij, pogosto v okviru obstoječih strategij politik in instrumentov. Celovito izvajanje teh strategij EU bi na primer moralo spodbujati dolgoročne naložbe v vseevropske mreže, raziskave in inovacije in v trdnejšo podlago človeškega kapitala ter tako okrepiti konkurenčnost gradbenega sektorja na notranjem trgu EU in na mednarodnih trgih. To bi moral spremljati jasen in skladen pravni okvir ter usklajene metode za ocenjevanje učinkovitosti trajnostnega razvoja, da se zagotovi pravilno delovanje notranjega trga za gradbene proizvode in storitve.

Uspeh predlagane strategije je odvisen od zavezanosti držav članic in zainteresiranih strani v gradbeništvu na različnih ravneh:

· tristranski strateški forum na visoki ravni bi moral imeti jasno nalogo, da izvede kritično presojo učinkovitosti gradbenega sektorja,

· države članice in zainteresirane strani v gradbeništvu bi morale zagotoviti ustrezne povezave z nacionalnimi in sektorskimi programi za gradbeništvo,

· države članice in zainteresirane strani v gradbeništvu bi morale olajšati prenos izkušenj in dobre prakse iz tematskih skupin, da se zagotovi njihovo operativno izvajanje v gradbenih podjetji

· vsako posredovanje politike bi bilo treba spremljati in oceniti na podlagi vrste različnih kazalnikov.

PRILOGA – AKCIJSKI NAČRT

Kratkoročni ukrepi (2012–2014) – sklicevanje na točki 3.1.1 in 3.2.1 Sporočila

Ukrepi || Rezultat || Okvir politike || Glavna pristojnost || Časovni okvir

analiza različnih finančnih instrumentov za spodbujanje energetske učinkovitosti stavb na ravni EU in nacionalni ravni || poročilo in priporočila Evropske komisije o finančni pomoči za energetsko učinkovitost stavb || Direktiva 2010/31/EU o energetski učinkovitosti stavb/akcijski načrt za energetsko učinkovitost 2011 || Evropska komisija || v teku, zaključek leta 2013

fiskalni instrumenti in posojilni mehanizmi za projekte obnove, ki so sorazmerni z zastavljenimi cilji trajnosti || delovni dokument služb Komisije o izvajanju ukrepov držav članic za energetsko učinkovitost (vključno s fiskalnimi instrumenti in posojilnimi mehanizmi v gradbenem sektorju) na podlagi nacionalnih akcijskih načrtov za energetsko učinkovitost || Direktiva 2006/32/ES o učinkovitosti rabe končne energije in o energetskih storitvah/Direktiva 2010/31/EU o energetski učinkovitosti stavb || Evropska komisija || 2012–2013

pilotni projekt o zavarovanju in jamstvu za dobro izvedbo del || predhodna priporočila o zavarovalnih shemah za kritje jamstev za dobro izvedbo del malih gradbenih izvajalcev || novi pilotni projekt, ki ga podpira Evropski parlament (začetek leta 2012) || Evropska komisija || 2013

kampanja obveščanja o novi direktivi o zamudah pri plačilih || ozaveščanje o pravicah izvajalcev glede plačilnih pogojev || Direktiva 2011/7/EU || Evropska komisija || 2012

pilotni projekt za hitro in učinkovito izterjavo zapadlih terjatev MSP, ki poslujejo čezmejno || ozaveščanje o pravicah izvajalcev glede plačilnih pogojev || Direktiva 2011/7/EU || Evropska komisija || 2012–2013

ocena pobude Izgradnja spretnosti, da se preveri možnost njene razširitve na dodatne kategorije gradbenikov in druge potrebe po kvalifikacijah || poročilo o oceni || program Pametna energija za Evropo || Evropska komisija || 2013–2014

instrumenti finančnega inženiringa in pomoč pri razvoju projektov za manjše projekte obnove s pogodbenimi jamstvi za dobro izvedbo del || poročilo držav članic o izvajanju finančnih instrumentov in mehanizmov || strukturni skladi || države članice || 2012–2014

vključitev načrtov za pobudo Izgradnja spretnosti med prednostna področja financiranja iz Evropskega socialnega sklada v obdobju 2014–2020 || uvedba načrtov za pobudo Izgradnja spretnosti s sredstvi ESS || energetska politika regionalna politika politika zaposlovanja || Evropska komisija države članice || 2012–2013

Srednjeročni in dolgoročni ukrepi (2014–2020)

1. Spodbujanje ugodnih naložbenih pogojev – sklicevanje na točko 3.1.2 Sporočila

Ukrepi || Rezultat || Okvir politike || Pristojnost || Časovni okvir

minimalna uskladitev (na tehnični ravni) nacionalnih postopkov za pridobivanje dovoljenja za čezmejne dele vseevropskih omrežij || skupna tehnična specifikacija EU || vseevropska prometna omrežja || Evropska komisija || 2014–2016

opredelitev tehnoloških vrzeli v vrednostni verigi gradbeništva in določitev akcijskega načrta za njihovo odpravljanje || konferenca in priporočila o inovacijskih prednostnih nalogah v gradbeništvu || inovacijska politika || Evropska komisija || 2013

skupne usklajene pobude držav članic in zasebnih akterjev, ki združujejo raziskave, inovacije, javna naročila, izdajanje spričeval, zavarovanje, medregionalne grozde itd. za pospešitev uporabe novega znanja in tehnologij na ravni EU in regionalni ravni || projekti || Obzorje 2020, COSME, sredstva kohezijske politike EU || države članice || 2014–2020

2. Izboljšanje podlage človeškega kapitala – sklicavanje na točko 3.2.2 Sporočila

Ukrepi || Rezultat || Okvir politike || Pristojnost || Časovni okvir

pobude v okviru socialnega dialoga EU, namenjene prilagajanju poklicnega izobraževanja in usposabljanja prihodnjim potrebam po kvalifikacijah v gradbenem sektorju, prepoznavanju temeljnih zahtev glede spretnosti v posameznih panogah in poenostavljanju vzajemnega priznavanja kvalifikacij || študija za razvoj informacijske platforme || socialni dialog EU || Evropska komisija || 2012–2014

vzpostavitev svetov za sektorske spretnosti EU v gradbenem sektorju za razvoj pobud na področjih, kot so stavbe z učinkovito rabo energije in virov, zdravje in varnost, standardi kakovosti, vajeništvo, skupno upravljanje sredstev s strani socialnih partnerjev itd. || svet za sektorske spretnosti EU || socialni dialog EU || Evropska komisija || 2013–2016

koalicija sektorskih spretnosti EU na področju trajnostne gradnje || partnerstva za oblikovanje prilagojenih učnih načrtov ali kvalifikacij poklicnega izobraževanja in usposabljanja na inovativne načine || nova znanja in spretnosti za nova delovna mesta || Evropska komisija || 2013–2016

hitro ukrepanje za sprejetje nedavno predlagane direktive o izvrševanju Direktive 96/71/ES o napotitvi delavcev na delo || sprejetje nove direktive EU || Direktiva 96/71 || Svet in Evropski parlament || 2012–2014

partnerstva za sisteme poklicnega izobraževanja in usposabljanja na nacionalni in regionalni ravni, ki ustrezajo trenutnim in nastajajočim potrebam gradbenega sektorja, zlasti na področju IKT || namenska partnerstva za poklicno izobraževanje in usposabljanje || nacionalne politike poklicnega izobraževanja in usposabljanja || sektorske organizacije || 2013–2016

kampanje za povečanje privlačnosti gradbenega sektorja za nadarjene || kampanje ozaveščanja || || sektorske organizacije || 2012–2020

3. Izboljšanje učinkovite rabe virov, okoljske učinkovitosti in poslovnih priložnosti – sklicevanje na točko 3.3 Sporočila

Ukrepi || Rezultat || Okvir politike || Pristojnost || Časovni okvir

vzajemno priznavanje metod za oceno okoljske učinkovitosti stavb[30] || shema EU za presojo vplivov stavb na okolje in tehnične specifikacije EU || politika EU za učinkovito rabo virov in politika EU na področju standardizacije || Evropska komisija || 2014–2016

vzajemno priznavanje metod za oceno tveganja ob upoštevanju okoljske učinkovitosti, zlasti v okviru standardizacijskih dejavnosti in zavarovalnih shem EU || tehnične specifikacije EU || politika EU na področju standardizacije || Evropska komisija || 2014–2018

vseevropska metodologija za izračun stroškov v življenjskem ciklu stavb za zelena javna naročila[31] || smernice EU za izračun stroškov v življenjskem ciklu v okviru javnih naročil || zelena javna naročila || Evropska komisija || 2014–2016

povečevanje števila zelenih javnih naročil v regionalni politiki v naslednjem programskem obdobju[32] || nadaljnje spodbujanje meril za zelena javna naročila v povezavi z gradnjo pri projektih, financiranih s sredstvi EU || regionalna politika || Evropska komisija || 2014–2020

ocena ovir, ki izhajajo iz nacionalne zakonodaje, ki ureja postopek izdaje dovoljenj za večje gradbene projekte || operativni sklepi iz revizije direktive o presoji vplivov na okolje smernice za racionalizacijo postopkov presoje vplivov na okolje pri projektih na področju energetske infrastrukture splošnega interesa || presoja vplivov na okolje in nacionalni postopki za izdajanje dovoljenj || Evropska komisija || 2013–2016

usklajena pravila za izjavo o učinkovitosti gradbenih proizvodov v zvezi s trajnostno rabo virov[33] || usklajena pravila EU in posodobljeni harmonizirani standardi EU || ENTR/uredba o gradbenih proizvodih || Evropska komisija || 2013–2018

ocena uspešnosti gradbenih podsektorjev v smislu konkurenčnosti in trajnostnega razvoja na nacionalni in regionalni ravni || poročila || nacionalne politike na področju gradbeništva || države članice ||

4. Krepitev notranjega trga za gradbeništvo – sklicevanje na točko 3.4 Sporočila

Ukrepi || Rezultat || Okvir politike || Glavna pristojnost || Časovni okvir

„preverjanja ustreznosti“ zakonodaje EU, da se opredelijo prevelike upravne obremenitve, prekrivanja, vrzeli, nedoslednosti in odvečni ukrepi || poročilo o oceni in priporočila glede zakonodaje EU || pametna pravna ureditev || Evropska komisija || 2013–2015

pregled uporabe evrokodov v državah članicah in predlogi za uveljavitev uporabe evrokodov v javnih naročilih in drugih instrumentih, kot so nacionalne ocene tveganja in načrti za upravljanje || poročilo o drugih osrednjih konstrukcijskih standardih v gradbeništvu in morebitni mandat za standardizacijo v zvezi s tem || priporočilo Komisije o evrokodih 2003/887/ES || Evropska komisija || 2013–2014

nadzor trga v zvezi z izvajanjem evropske zakonodaje || zmanjšanje števila pritožb s strani industrije || Uredba (ES) št. 765/2008 || države članice ||

5. Spodbujanje konkurenčnosti gradbenih podjetij EU v svetu – sklicevanje na točko 3.5 Sporočila

Ukrepi || Rezultat || Okvir politike || Glavna pristojnost || Časovni okvir

pogajanja za trgovinske zaveze glede dostopa do komercialnih trgov in trgov javnih naročil tretjih držav || trgovinski sporazumi, ki omogočajo dostop do trgov gradbenih proizvodov in storitev || trgovinska politika EU || Evropska komisija || v teku

povečati možnosti uporabe finančnih instrumentov EU, npr. Evropske investicijske banke, v podporo medcelinskim povezavam || ciljno usmerjene informacije o uporabi finančnih instrumentov EU || npr. partnerstvo med EU in Afriko za prometno infrastrukturo || Evropska komisija || 2013–2016

finančna podpora za tehnično pomoč pri internacionalizaciji malih specializiranih izvajalcev || tehnična pomoč za male izvajalce EU || sporočilo „Mala podjetja, velik svet“ || Evropska komisija || 2012–2015

razvoj sodelovanja z Afriko, Latinsko Ameriko, Rusijo in državami evropske sosedske politike na področju trajnostne gradnje pri javnih naročilih || mednarodni forum || dialog EU o zunanjepolitičnih in zakonodajnih zadevah || Evropska komisija || 2013–2015

hitro ukrepanje za sprejetje nedavno predlagane uredbe o dostopu blaga in storitev iz tretjih držav do trga javnih naročil EU in o postopkih, ki podpirajo pogajanja o dostopu blaga in storitev EU do trgov javnih naročil tretjih držav || sprejetje uredbe EU || predlog uredbe o vzajemnosti pri dostopu do trgov || države članice || 2012–2014

[1] Po ocenah bi lahko v sektorju do leta 2020 ustvarili 275 000 novih delovnih mest. Evropski center za razvoj poklicnega izobraževanja in usposabljanja – CEDEFOP: „Ponudba in povpraševanje po spretnostih in znanjih v Evropi“, 2010, str. 96 – http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf.

[2] COM(2011) 885/2.

[3] COM(2011) 112.

[4] Eurostatovo sporočilo za medije 169/2011 z dne 17.11.2011.

[5] Indeks proizvodnje, prilagojen glede na število delovnih dni, se je na primer v obdobju od prvega četrtletja leta 2007 do drugega četrtletja leta 2011 v Španiji zmanjšal za 49 %, na Irskem pa za 76 % – vir: Eurostat.

[6] Evropski center za razvoj poklicnega izobraževanja in usposabljanja – CEDEFOP: „Ponudba in povpraševanje po spretnostih in znanjih v Evropi“, 2010, str. 93 – http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf.

[7] Direktiva 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o energetski učinkovitosti stavb.

[8] Za več podrobnosti o ustreznih določbah glej Direktivo 2010/31/EU, člen 2.2 in člen 9

[9] COM(2010) 639 final.

[10] COM(2011) 112 final.

[11] COM(2011) 885 final.

[12] Povprečna stopnja obnove obstoječih stavb v EU je 1,2 % na leto.

[13] Kompromisno besedilo med Evropskim parlamentom in Svetom za novo direktivo o energetski učinkovitosti (še v postopku sprejetja).

[14] Časovni okvir za Evropo, gospodarno z viri [COM(2011) 571].

[15] Direktiva 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta o energetski učinkovitosti stavb (prenovitev), UL L 153, 18.6.2010, str. 13.

[16] Na primer znižane stopnje DDV, preferencialne obrestne mere, davek na CO2 in energijo, namenske subvencije itd.

[17] Direktiva 2011/7/EU Evropskega parlamenta in Sveta o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih (prenovitev), UL L 48, 23.2.2011, str. 1.

[18] COM(2011) 615 final.

[19] Te bi morale zajemati najrazličnejša področja, kot so novi materiali, uporaba IKT, recikliranje/predelava gradbenih odpadkov in odpadkov pri rušenju objektov, udobje v stavbah, itd.

[20] http://ipts.jrc.ec.europa.eu/activities/research-and-innovation/s3platform.cfm.

[21] COM(2012) 131 final.

[22] COM(2011) 571 final.

[23] Direktiva 85/337/EGS, kakor je bila spremenjena, o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje.

[24] Priporočilo Komisije 2003/887/ES z dne 11. decembra 2003.

[25] http://www.buildup.eu/sl/home.

[26] COM(2012) 261 final.

[27] COM(2009) 301 final.

[28] COM(2012) 124 final.

[29] Glej prejšnjo opombo.

[30] Ukrep bo nadalje razvit v sporočilu o trajnostnih stavbah (leta 2013).

[31] Ukrep bo nadalje razvit v sporočilu o trajnostnih stavbah (leta 2013).

[32] Ukrep bo nadalje razvit v sporočilu o trajnostnih stavbah (leta 2013).

[33] Ukrep bo nadalje razvit v sporočilu o trajnostnih stavbah (leta 2013).