EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 18.11.2021 COM(2021) 713 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Politika varstva konkurence, primerna za spopadanje z novimi izzivi



1.Uvod Politika varstva konkurence vse od ustanovitve Evropske unije prispeva k ohranjanju in spodbujanju gospodarske blaginje Unije. Odločno izvrševanje pravil konkurence je evropskim potrošnikom in strankam – državljanom in podjetjem – omogočilo, da sprejemajo odločitve na trgu in izkoristijo prednosti inovativnih proizvodov in storitev po dostopnih cenah. Pripomoglo je k razvoju dinamične in živahne zasnove našega evropskega gospodarstva, ki ga tvorijo podjetniki, zagonska podjetja in vodilna svetovna podjetja vseh velikosti, od malih in srednjih podjetij (MSP) do multinacionalnih konglomeratov. Pandemija COVID-19 je znova dokazala, kako lahko evropsko gospodarstvo prevzame vodilno vlogo zaradi svoje odpornosti in inovacijskih zmogljivosti: evropska industrija si je prizadevala, da bi čim prej razvila učinkovita cepiva proti COVID-19, ki jih je dala na trg v rekordnem času in jih dobavlja vsemu svetu. S preoblikovanjem proizvodnih linij za izdelavo mask in osebne zaščitne opreme se je bilo mogoče prilagoditi potrebam, ki jih je povzročila kriza, kar je bilo v korist vsem Evropejcem in Evropejkam. Evropska podjetja so hitro spremenila poslovne modele, številna pa so čez noč prešla na e-trgovanje. To ne bi bilo mogoče brez prožnosti, prizadevanj za inovacije in spodbud za uspešnost, ki so jih evropskemu gospodarstvu prinesla desetletja izvrševanja pravil konkurence in urejanja tega področja. Politika varstva konkurence je imela pomembno vlogo tudi v naboru orodij Unije za odzivanje na krize, kar je dokaz njene vgrajene sposobnosti za hitro odzivanje na nenadne spremembe v gospodarstvu. Komisija je marca 2020 sprejela začasni okvir za ukrepe državne pomoči, kar je omogočilo, da so države članice podjetjem v stiski namenile potrebno in sorazmerno podporo, hkrati pa se je zagotovila enaka obravnava in omejilo neupravičeno izkrivljanje konkurence, ki bi ogrozilo enotni trg. Z začasnim okvirom za protimonopolna vprašanja, ki je bil sprejet aprila 2020, so bile podjetjem zagotovljene smernice in pravna varnost, npr. pri sodelovanju za ohranitev dobavnih verig med zaprtjem meja ali pri odpravljanju pomanjkanja nujno potrebnih bolnišničnih zdravil in medicinske opreme ali ozkih grl v proizvodnji cepiva. Politika varstva konkurence se je na različnih področjih nemoteno izvajala z drugimi socialnimi in gospodarskimi politikami Unije, da bi se podprli najbolj prizadeti sektorji in delavci ter ublažile posledice krize za podjetja, vključno z MSP in zagonskimi podjetji. Zaradi učinkovitih kampanj cepljenja ter postopnega ponovnega odpiranja družbenih in gospodarskih dejavnosti je evropsko gospodarstvo na dobri poti k uspešnemu okrevanju, čeprav bo to doseženo z različno hitrostjo, poleg tega pa obstajajo tudi tveganja zaradi vse večjih napetosti v dobavnih verigah, višjih cen energije in ponovnega porasta okužb s COVID-19 v nekaterih državah članicah. Čeprav smo bili priča odpornosti, iznajdljivosti in prilagodljivosti industrije EU, pa so se pokazale tudi nove šibke točke, že obstoječe odvisnosti ter socialno-ekonomske in teritorialne neenakosti, ki jih je treba odpraviti. Kriza je razkrila soodvisnost globalnih vrednostnih verig in pomen globalno povezanega enotnega trga. Naloga, ki je pred nami, se lahko zdi težka: prehoditi moramo naporno pot, ki vodi do okrevanja po krizi zaradi COVID-19, in se učiti iz zaznanih šibkih točk, hkrati pa evropskim gospodarskim panogam omogočiti, da okrepijo svojo odpornost ter so na čelu dvojnega zelenega in digitalnega prehoda, pri čemer je treba zagotoviti, da nihče ne bo prezrt. Dejansko je evropsko gospodarstvo na izjemnem razpotju zaradi potrebe po gospodarskem okrevanju po globoki krizi, ki jo zaznamujejo izjemna nihanja ponudbe in povpraševanja v Evropi in zunaj njenih meja, poleg tega pa so potrebne tudi korenite spremembe poslovnih praks in modelov ter obsežne dolgoročne naložbe za zagotovitev zelenega in digitalnega prehoda ter konkurenčnosti evropskega gospodarstva v prihodnosti in odprte strateške avtonomije v svetovnem okviru. Dolgoročni proračun EU za obdobje 2021–2027 in evropski instrument za okrevanje, zlasti prek mehanizma za okrevanje in odpornost ter svežnja pomoči pri okrevanju za kohezijo in območja Evrope (REACT-EU), ponujata edinstveno priložnost za naložbe v gospodarstvo, ki bo tako postalo resnično kos izzivom prihodnosti. Vendar pa samo javna podpora ne more zagotoviti zadostnih sprememb v praksi – čeprav lahko pripomore k zagotovitvi sredstev, morajo podjetja čutiti tudi potrebo po inovacijah, iskanju novih, učinkovitejših rešitev in vlaganju zadostnih sredstev. Konkurenca prispeva k okrepitvi teh prizadevanj, saj podjetja spodbuja k inovacijam in naložbam za doseganje uspešnosti na trgu, hkrati pa zagotavlja poštene pogoje za evropska podjetja vseh velikosti ter potrošnikom v EU omogoča, da še naprej uživajo prednosti razvoja konkurence. Za uresničitev teh ciljev Evropa potrebuje močan in odporen enotni trg, ki bo podpiral podjetništvo v vseh njegovih fazah, podjetjem vseh velikosti pa omogočil, da kar najbolje izkoristijo obseg evropskega gospodarstva in tudi sama dosežejo večji obseg poslovanja ter s tem večjo konkurenčnost v globaliziranem gospodarstvu. Za to so potrebni konkurenčni trgi, s katerih prihajajo ustrezni cenovni signali, da bi spodbudili naložbe za omogočanje in uvedbo prodornih inovacij za bolj zelene izdelke, storitve in vrednostne verige, naprednejšo digitalno infrastrukturo in orodja (kot so oblaki, mikroprocesorji in umetna inteligenca) ter okolju prijaznejše in učinkovitejše proizvodne tehnologije. Potreben je pravičen trg dela s konkretnimi ukrepi za zapolnitev obstoječih in nastajajočih vrzeli v znanjih in spretnostih ter odpravo neenakosti, ki zadevajo delovno silo. Potrebna je ponudba izdelkov in storitev, s katerimi se bo prispevalo k zanesljivim in raznolikim dobavnim verigam ter pravočasno zadostilo povpraševanju evropskih podjetij in potrošnikov. Poleg tega morajo biti te odločitve cenovno dostopne za vse, kar bi zlasti koristilo gospodinjstvom ter malim in srednjim podjetjem. Ravno tako je treba ohraniti kohezijo na enotnem trgu, da njegova krepitev ne bo povečala gospodarskih, socialnih in teritorialnih razlik. Vse to zahteva odločno in učinkovito politiko varstva konkurence in njeno izvrševanje, da bi se evropskemu gospodarstvu zagotovila ustrezna prožnost, s katero bo lahko stopilo na pot okrevanja in ambicije glede dvojnega zelenega in digitalnega prehoda doseglo na trajnosten ter socialno in teritorialno vključujoč način. Za doseganje tega cilja v Evropski uniji Komisija tesno sodeluje z nacionalnimi organi držav članic, pristojnimi za konkurenco, pri tem pa jo nadzorujejo sodišča Unije. Komisija sedaj opravlja pregled orodij na področju politike varstva konkurence, pri čemer so obseg aktivnosti in ambicije največji doslej: zagotoviti, da vsi instrumenti varstva konkurence (nadzor nad združitvami, protimonopolni nadzor in nadzor državne pomoči) še naprej ustrezajo svojemu namenu. Komisija si hkrati prizadeva tudi, da bi si zagotovila nove instrumente, namenjene reševanju nastajajočih izzivov na enotnem trgu, kot so digitalni vratarji ali izkrivljajoči učinki tujih subvencij. Cilj tega pregleda, skupaj z nenehnim strogim izvrševanjem pravil konkurence, je omogočiti gospodarskim panogam EU, da prevzamejo vodilno vlogo pri dvojnem prehodu, in utrditi odpornost enotnega trga. Podrobnosti in časovni okviri teh dejavnosti so določeni v prilogi k temu sporočilu. Hkrati se zunaj evropskih meja spodbuja okrepljeno izvrševanje in mednarodno zbliževanje politike varstva konkurence in praks njenega izvrševanja v vse večjem številu jurisdikcij. To je pomembno, da se zagotovi poštena konkurenca v vseh sektorjih in se evropskim podjetjem omogoči doseganje učinkovitega obsega. Za leto 2024 se pričakuje, da bodo za 85 % svetovne rasti BDP odgovorne države zunaj EU. Mednarodni denarni sklad je pred kratkim poudaril pomembno vlogo konkurence pri preprečevanju prevelike koncentracije na trgu, spodbujanju inovacij in podpiranju dobrega okrevanja. Podobne razprave so potekale na ravni skupine G7, podobno misleče partnerice pa se zavzemajo za vsevladni pristop za spodbujanje konkurence v svojih gospodarstvih. Kljub temu pa je malo verjetno, da bi se to uveljavilo v vseh jurisdikcijah. Zaradi tega se s takšnim mednarodnim zavzemanjem za varstvo konkurence in sodelovanjem na tem področju dopolnjujejo orodja trgovinske politike EU, namenjena zagotavljanju proste in pravične trgovine na svetovni in dvostranski ravni, prav tako pa se dopolnjujejo tudi pobude EU za spodbujanje mednarodnega razvoja in sodelovanja, npr. mednarodnih partnerstev za obravnavo strateških slabosti v dobavnih verigah. Ob upoštevanju navedenega se v tem sporočilu določata: ¾pot do postopnega opuščanja kriznih ukrepov v sklopu začasnega okvira za ukrepe državne pomoči, ki ga bodo spremljali ukrepi za zagon in privabljanje zasebnih naložb v fazi okrevanja (oddelek 2); ¾prispevek tekočega daljnosežnega pregleda politike varstva konkurence in izvrševanja pravil konkurence k prizadevanjem Unije za uresničitev zelenega in digitalnega prehoda na odpornem enotnem trgu (oddelek 3). 2.Prispevek začasnega okvira za ukrepe državne pomoči k pospešitvi okrevanja Ko je marca 2020 izbruhnila pandemija COVID-19, se je družbeno in gospodarsko življenje ljudi v EU nenadoma ustavilo: prebivalci so bili pozvani, naj ostanejo doma, šole, trgovine in pisarne so se zaprle, tovarne pa so prekinile proizvodnjo. Brez izredne javne podpore bi se morala podjetja, ki bi sicer bila sposobna preživeti, umakniti s trga, številni ljudje pa bi izgubili vir dohodka. Komisija je v celoti izkoristila prožnost pravil o državni pomoči v izjemnih okoliščinah, da je sprejela začasni okvir za ukrepe državne pomoči in državam članicam tako zagotovila prilagojen nabor orodij za podporo gospodarstvu v teh težkih časih. Komisija je v zadnjih 18 mesecih s petimi spremembami okvira še naprej prilagajala pravila spreminjajočim se potrebam držav članic in podjetij, kar je državam članicam omogočilo, da so sprejele najrazličnejše podporne ukrepe. Do danes je Komisija sprejela več kot 670 sklepov o odobritvi več kot 3 bilijonov EUR državne pomoči v različnih oblikah v vseh 27 državah članicah in za različne gospodarske sektorje, vključno s podporo za MSP. Ti sklepi so bili sprejeti v rekordnem času zaradi posebnih postopkov sprejemanja in tesnega sodelovanja med Komisijo in državami članicami. Začasni okvir za ukrepe državne pomoči vsebuje zaščitne ukrepe, s katerimi je zagotovljeno, da se z javno podporo ne izkrivljajo konkurenčni pogoji na enotnem trgu. Kljub temu je Komisija še naprej pozorna na učinek izredne podpore zaradi velikih razlik v zmožnosti držav članic, da se s sredstvi iz nacionalnih proračunov odzovejo na krizo in zagotovijo podporo. Komisija bo izvedla tudi naknadno oceno uporabe začasnega okvira za ukrepe državne pomoči in na podlagi njegovega izvajanja strnila spoznanja za prihodnost glede postopkovnih vidikov in vpliva različnih vrst pomoči, ki so bile z njim dovoljene (npr. za MSP), na konkurenco na enotnem trgu. Postopno opuščanje začasnega okvira za ukrepe državne pomoči na poti do okrevanja Kot je že določeno v posodobitvi industrijske strategije, je treba ukrepe za podporo v kriznih razmerah postopoma opustiti, ko bodo gospodarske razmere to dopuščale, ter si pri tem prizadevati za preprečitev učinka izrazitega naglega padca. S tem bi se izognili asimetričnemu okrevanju in tveganju za še večje gospodarske razlike na enotnem trgu. Gospodarstvo EU lahko dobro okreva le, če okrevamo skupaj.

To so okoliščine, v katerih Komisija danes sprejema šesto spremembo začasnega okvira za ukrepe državne pomoči z dvema ciljema: prvič, z njo določa pot k postopni opustitvi kriznih ukrepov zaradi zaznanega gospodarskega okrevanja in ob upoštevanju poteka pandemije. Šestmesečno podaljšanje obstoječih ukrepov na podlagi začasnega okvira za ukrepe državne pomoči do 30. junija 2022 bo preprečilo, da bi se podjetjem nenadoma ukinila še vedno potrebna javna podpora v času, ko resne motnje, ki vplivajo na gospodarstva držav članic, še niso odpravljene. Podaljšanje bo omogočilo usklajeno postopno zmanjševanje ravni podpore ob upoštevanju različnih hitrosti okrevanja, saj določeni sektorji v različnih državah članicah še vedno zaostajajo za drugimi. Drugič, s spremembo se uvajata novi orodji za spodbuditev in privabljanje zasebnih naložb za hitrejše, bolj zeleno in bolj digitalno okrevanje: ¾podpora naložbam za trajnostno okrevanje (do 31. decembra 2022): s tem orodjem lahko države članice ustvarijo neposredne spodbude za zasebne naložbe, namenjene zagonu gospodarstva. Države članice lahko to orodje uporabijo za podporo sektorjem ali določenim vrstam podjetij, da pomagajo zapolniti naložbeno vrzel, ki jo je povzročila pandemija COVID-19. Za preprečitev neupravičenega izkrivljanja konkurence so vzpostavljeni zaščitni ukrepi, s katerimi se na primer zagotovi, da države članice uvedejo sheme, ki so v korist znatnemu številu podjetij, in da podjetja zagotovijo zadosten lasten prispevek. Države članice lahko to orodje uporabijo za pospešitev zelenega in digitalnega prehoda z omogočanjem podpore vsem naložbam, za katere menijo, da so pomembne za pospešitev okrevanja njihovih gospodarstev po uničujočih posledicah pandemije na trajnosten način, ki je primeren za prihodnost. Na splošno ni verjetno, da bi imele naložbe, ki znatno škodijo okoljskim ciljem, dovolj pozitivne učinke, da bi odtehtale negativne učinke na konkurenco in trgovino. Države članice so pristojne, da ob upoštevanju različnih potreb svojih gospodarstev določijo prednostne naloge in oblikujejo podporne sheme za spodbujanje zasebnih naložb. Te lahko med drugim vključujejo: ovzpostavitev ali posodobitev digitalne infrastrukture, potrebne za digitalizacijo podjetij; oprenovo proizvodnih linij za proizvodnjo novih izdelkov (npr. opreme za digitalizacijo, električnih vozil); onaložbe v nove proizvodne linije ali stroje za razširitev proizvodnje, da bi odpravili pomanjkanje ponudbe; ozamenjavo starih strojev ali opreme z učinkovitejšo ali okolju prijaznejšo opremo; onaložbe v opremo, potrebno za izboljšanje krožnega gospodarstva/recikliranja in trajnostnega dostopa do virov; opodporo za povečanje energijske učinkovitosti stavb; opodporo podjetjem, ki želijo kupiti električna kolesa, električna vozila ali druge vrste čistih prevoznih sredstev; opodporo programom za preusposabljanje/strokovno izpopolnjevanje, da se v gospodarskim panogam zagotovi usposobljena delovna sila; ¾podpora plačilni sposobnosti (do 31. decembra 2023): ta ukrep državam članicam omogoča, da pritegnejo zasebna sredstva in jih dajo na voljo za naložbe v MSP, vključno z zagonskimi podjetji in malimi podjetji s srednje veliko tržno kapitalizacijo. To orodje je še posebej pomembno zaradi naraščajočih stopenj zadolženosti med krizo, zlasti manjših podjetij. Zagotavlja dostop do lastniškega financiranja, ki ga ta podjetja sama pogosto težko pritegnejo. Države članice lahko na primer zagotovijo poroštva za namenske investicijske sklade, kar bo zmanjšalo tveganja za zasebne vlagatelje in povečalo privlačnost naložb v MSP, zagonska podjetja in mala podjetja s srednje veliko tržno kapitalizacijo. Ti novi orodji lahko prispevata tudi k izvajanju mehanizma za okrevanje in odpornost. 3.Prispevek politike varstva konkurence k zelenemu, digitalnemu in odpornemu enotnemu trgu Blaginja Unije je globoko zakoreninjena v njeni zavezanosti načelom socialnega tržnega gospodarstva, kot so določeni v Lizbonski pogodbi. Politika varstva konkurence je del širokega nabora regulativnih orodij in orodij za izvrševanje, s katerimi je zagotovljeno, da trgi delujejo v korist strank in potrošnikov. Politika varstva konkurence z ohranjanjem odprtosti in konkurenčnosti trgov ter zagotavljanjem enakih konkurenčnih pogojev prispeva k uresničevanju širših prednostnih nalog Unije, ki so določene v njenih regulativnih politikah.

Natančneje, cilj politike varstva konkurence je preprečiti in odpraviti izkrivljanje trga z učinkovitim javnim ukrepanjem. Nadzor nad združitvami družbam omogoča rast s prevzemom drugih podjetij, vključno s konkurenti, dobavitelji ali strankami, hkrati pa zagotavlja, da na zadevnem trgu še vedno posluje dovolj drugih podjetij, ki lahko ponudijo drugačne rešitve, kar prispeva k zanesljivosti in raznolikosti dobavnih verig. Z izvrševanjem protimonopolnih pravil je zagotovljeno, da partnerstva med podjetji prinašajo koristi, ne da bi vodila v nastanek škodljivih kartelov ali drugih protikonkurenčnih sporazumov, s katerimi bi se omejila razpoložljivost izdelkov ali prišlo do dviga cen. Prav tako je zagotovljeno, da družbe s prevladujočim položajem ne izkoriščajo svoje tržne moči za izključitev konkurentov ali izkoriščanje strank. Z nadzorom državne pomoči je urejen način, na katerega države članice uporabljajo omejena javna sredstva za podporo ciljem javne politike, s čimer se prispeva k doseganju optimalnih ravni naložb v evropsko gospodarstvo brez izrivanja zasebnih naložb ali škodljivega tekmovanja za subvencije, kar bi škodovalo enotnemu trgu. Velika večina javnofinančnih odhodkov ni namenjena državni pomoči in skoraj vsa sredstva, katerih poraba spada na področje nadzora državne pomoči, države članice neposredno dodelijo podjetjem brez predhodne priglasitve Komisiji in njene odobritve. V tem okviru se je politika varstva konkurence izkazala za učinkovito, saj se odziva na dogajanje na trgu in spreminjajoče se cilje politike Unije. Pravila konkurence so zasnovana tako, da so prilagodljiva, saj se uporabljajo za posamezne primere, pri čemer se upoštevajo posebnosti podjetij in trgov v času ocenjevanja, in sicer na podlagi najnovejših informacij, ki jih akterji v tržnem gospodarstvu zagotovijo glede aktualnih razmer in predvidenega dogajanja na trgu. Izkušnje s posameznimi primeri prispevajo k stalnemu pregledovanju pravil konkurence. Ti pregledi so z leti privedli do več prilagoditev pravil konkurence, kadar je bilo to potrebno, ter oblikovanja novih orodij. S temi prilagoditvami se je zagotovilo, da se s politiko varstva konkurence še naprej spodbujajo inovacije in v skladu s Pogodbama ohranja zelo konkurenčno socialno tržno gospodarstvo, kar na koncu koristi državljanom EU. S pregledom vseh konkurenčnih instrumentov (nadzora nad združitvami, protimonopolnega nadzora in nadzora državne pomoči), ki poteka, se bo gospodarskim panogam EU omogočilo, da prevzamejo vodilno vlogo pri dvojnem prehodu, ter okrepilo odpornost enotnega trga, strankam in potrošnikom pa zagotovilo pravičen delež doseženih koristi, kot bo pojasnjeno v naslednjih pododdelkih. Politika varstva konkurence ohranja dobro delovanje trgov, hkrati pa odpravlja zadevne tržne nepopolnosti, kar prispeva k dvojnemu zelenemu in digitalnemu prehodu ter odpornosti enotnega trga. Komisija bo pri obravnavanju primerov še naprej upoštevala zelene in digitalne vidike ter vidike odpornosti v obsegu, ki je pomemben za presojo konkurenčnosti. Tekoči pregled vključuje pregled horizontalnih orodij na področju konkurence, ki so pomembna za različne sektorje in instrumente. Komisija bo zlasti posodobila svoje obvestilo o opredelitvi trga iz leta 1997, pri čemer bo upoštevala pomemben razvoj, ki je bil dosežen v zadnjih dvajsetih letih, zlasti digitalizacijo in nove načine ponujanja blaga in storitev, poleg tega pa tudi vse bolj medsebojno povezano in globalizirano naravo trgovinskih izmenjav . Glede na to je pri presoji Komisije v zadevah v zvezi z združitvami in protimonopolnih zadevah opredelitev trga pomemben korak za razumevanje konkurenčnega okolja, v katerem poslujejo podjetja, in sicer v določenem času in tudi v bolj dinamičnem pogledu. Ker trgi niso statični, je treba analizo izvesti za vsak primer posebej, da se upoštevajo spremembe v proizvodnih procesih, željah potrošnikov in drugih posebnostih trga – kot so inovacijski cikli, dobavne verige, posebnosti digitalnih trgov in povezanih poslovnih modelov ter možnost dostopa do novih dobaviteljev – ali za odzivanje na regulativne spremembe. Podobno je tudi geografski obseg trga predmet nove presoje v vsakem primeru posebej, pri čemer so lahko trgi opredeljeni v razponu od lokalnih pa vse do globalnih, odvisno od tega, kako dejansko delujejo v praksi, pri tem pa se upošteva zlasti vidik potrošnikov in strank. Komisija ne odloča o tem, kakšni bi morali biti trgi. Na podlagi dokazov, ki jih predložijo udeleženci na trgu, preuči, kako določen trg deluje v praksi, in na osnovi tega poda svojo presojo konkurenčnosti. Komisija bo pri presoji posameznih primerov nenehno izboljševala svoja analitična orodja, da bi upoštevala pričakovana prihodnja gibanja in dogajanje na trgu, vključno s poslovnimi modeli, tehnologijami in vzorci trgovanja, kot del svoje presoje konkurenčnosti v zadevah v zvezi z združitvami in protimonopolnih zadevah z vidika potencialne konkurence ter verjetnosti vstopa in/ali širitve konkurentov, tudi iz držav zunaj EU. Poleg tega se politika varstva konkurence EU in njeno izvrševanje odzivata na sedanje in predvidene tržne razmere. Komisija zdaj pregleduje okvir državne pomoči za pomembne projekte skupnega evropskega interesa. Ta okvir državam članicam in gospodarskim panogam omogoča, da z vzpostavitvijo ambicioznih vseevropskih projektov na pregleden in vključujoč način skupaj premagajo nedelovanje trga ali družbene izzive, hkrati pa zagotavlja pozitivne učinke prelivanja v gospodarstvu EU na splošno. Iz ocene obstoječega okvira izhaja, da ta deluje dobro. Kljub temu so primerne nekatere ciljno usmerjene prilagoditve, pri čemer pa se ohrani obstoječe področje uporabe okvira, da se omogočijo prodorne inovacije vse do prve industrijske uporabe in naložbe v infrastrukturo, kadar je potrebno javno ukrepanje. 3.1Podpora zelenemu prehodu Boj proti podnebnim spremembam in degradaciji okolja je glavni izziv, s katerim se sooča naša generacija. Unija je evropski zeleni dogovor postavila v središče svoje vizije in strategije za rast, saj je stopila na pot, katere cilj je zagotovitev okoljske trajnostnosti in podnebne nevtralnosti do leta 2050. Cilj, da se emisije do leta 2030 v primerjavi z ravnmi iz leta 1990 zmanjšajo za vsaj 55 %, je z začetkom veljavnosti evropskih podnebnih pravil postal pravno zavezujoča zaveza. Za doseganje teh ciljev je potreben trden in spodbuden regulativni okvir, da se določijo zavezujoči standardi in povečajo ambicije, deležniki pa spodbudijo k spremembi svojega ravnanja. Komisija je julija lani sprejela sveženj „Pripravljeni na 55“ – sklop predlogov za prilagoditev politik EU na področju podnebja, energije, rabe zemljišč, prometa in obdavčevanja, ki so namenjeni zmanjšanju neto emisij toplogrednih plinov za vsaj 55 % do leta 2030. Vrsta drugih strategij v okviru zelenega dogovora je usmerjena v obravnavo širše okoljske krize ter doseganje čistega in krožnega gospodarstva, ki učinkovito izrablja vire. Politika varstva konkurence lahko dopolni regulativni okvir z zagotavljanjem močnih in konkurenčnih trgov, ki pošiljajo ustrezne cenovne signale za potrebne naložbe, usmerjene v tehnologije, ključne za prehod, hkrati pa pripomore k ohranjanju nizkih stroškov za davkoplačevalce. Prispeva lahko k ustvarjanju pravih spodbud za podjetja, da učinkovito uporabljajo vire, se izogibajo nasedlim naložbam in z inovativno prenovo svojih proizvodnih procesov stremijo k večji trajnostnosti. Poleg tega lahko podpre pravičen prehod, s katerim se blažijo socialno-ekonomske in regionalne posledice, povezane s prehodom na podnebno nevtralno gospodarstvo. Ob upoštevanju navedenega je Komisija leta 2020 začela proces razmisleka o vlogi politike varstva konkurence pri zelenem prehodu. V tem procesu se je pokazalo, da smo si vse bolj enotni glede pomena, ki ga ima politika varstva konkurence pri spremljanju okoljske, podnebne in energetske politike Unije. Za izpolnitev ciljev zelenega dogovora je namreč potrebno učinkovito medsebojno delovanje regulativnega okvira in politike varstva konkurence. Odpravljanje vrzeli pri zelenih naložbah in omogočanje pravičnega prehoda Za doseganje ciljev evropskega zelenega dogovora bodo potrebne znatne javne in zasebne naložbe, zato bo vsaj 30 % od 1,8 bilijona EUR iz novega dolgoročnega proračuna Evrope in evropskega instrumenta za okrevanje porabljenih za boj proti podnebnim spremembam. V okviru najpomembnejšega elementa evropskega instrumenta za okrevanje, tj. mehanizma za okrevanje in odpornost, je treba vsaj 37 % sredstev, ki so dodeljena državam članicam, nameniti podnebnim ukrepom, ki prispevajo k zelenemu prehodu. To javno financiranje bo pomembno tudi za spodbujanje zasebnih naložb, ki so nujne za financiranje večine potrebnih naložb. Tudi pravila o državni pomoči so se že izkazala za koristna: smernice o državni pomoči za energijo in varstvo okolja so na primer pripomogle k spodbujanju dobro zasnovanih javnih podpornih programov za doseganje podnebnih ciljev za leto 2020, s katerimi sta bili v gospodarstvo vloženi več kot 202 milijardi EUR, vključno s sredstvi za povečanje uporabe obnovljivih virov energije, kadar so se zasebne naložbe izkazale za nezadostne. Poleg tega so prispevale tudi k učinkoviti uporabi omejenih javnih sredstev: odkar se je s pravili o državni pomoči začela zahtevati priprava konkurenčnih razpisov za pomoč velikim obratom za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov, so se v več primerih stroški pomoči več kot prepolovili, nekateri projekti za pridobivanje energije z vetrnimi elektrarnami na morju v Evropi pa se zdaj izvajajo popolnoma brez subvencij. V prihodnje se bodo z obsežnim pregledom pravil o državni pomoči, ki ga opravlja Komisija, dodatno podprli ambiciozni podnebni, energetski in okoljski cilji, hkrati pa bo pregled osredotočen tudi na privabljanje zasebnih naložb. V nadaljevanju je podanih samo nekaj primerov: Namen revidiranih smernic za varstvo okolja in energijo, znanih tudi kot smernice o pomoči za podnebje, varstvo okolja in energijo, ki naj bi se začele uporabljati leta 2022, in revizije povezanih oddelkov uredbe o splošnih skupinskih izjemah je pripraviti skladen in prožen okvir, usmerjen v prihodnost, s katerim bodo države članice lahko zagotovile potrebno podporo za uresničitev zelenega dogovora. Za doseganje tega cilja Komisija predvideva, da bi se z novimi smernicami o pomoči za podnebje, varstvo okolja in energijo zagotovila na primer podpora industriji pri prizadevanjih za razogljičenje na podlagi katere koli tehnologije, s katero se lahko doseže zeleni prehod, pri čemer bi se uporabili instrumenti, kot so pogodbe na razliko za ogljik, na primer v zvezi z dobavo nizkoogljičnega vodika. Komisija poleg tega predlaga, da se na primer zagotovi podpora ukrepom, s katerimi bi proizvodni procesi z ničelnimi ali nizkimi emisijami ogljika postali ekonomsko vzdržni (vključno s preoblikovanjem obstoječih obratov v okoliščinah, v katerih je potrebna večja elektrifikacija). Za upoštevanje potrebnega širokega pristopa namerava Komisija olajšati podporo tudi na področjih, kot so krožno gospodarstvo in biotska raznovrstnost, čista in brezemisijska mobilnost ter energijska učinkovitost stavb. Cilj pregleda pravil o državni pomoči, ki poteka, je tudi zagotoviti skladnost z uveljavljenimi in novimi regulativnimi načeli, pomembnimi za evropski zeleni dogovor, kot je načelo „onesnaževalec plača“. V teh pravilih je posebna pozornost namenjena tudi načelu, da se ne škoduje bistveno, ki se upošteva pri posamični presoji pozitivnih in negativnih učinkov. Za doseganje tega cilja bi se z osnutkom smernic o pomoči za podnebje, varstvo okolja in energijo podprlo postopno opuščanje fosilnih goriv, saj je v njem pojasnjeno, da ni verjetno, da bi bila državna podpora projektom, v okviru katerih je predvidena uporaba fosilnih goriv, zlasti tistih, ki najbolj onesnažujejo, kot so nafta, premog in lignit, združljiva s pravili o državni pomoči. Na splošno lahko Komisija pri presoji negativnih učinkov pomoči na konkurenco in trgovino upošteva negativne zunanje dejavnike, če je to potrebno. Z evropskim zelenim dogovorom so zahtevane tudi ustrezne spodbude za inovacije in zagotavljanje čistejših izdelkov potrošnikom. Čeprav so ta prizadevanja večinoma predmet regulativnega urejanja, lahko politika varstva konkurence prispeva k nadaljnjemu spodbujanju povpraševanja potrošnikov po čistejših izdelkih in ustvarjanju pravih okvirnih pogojev. V osnutku smernic o pomoči za podnebje, varstvo okolja in energijo je na primer predlagano, da se olajša dodelitev pomoči za nakup brezemisijskih/nizkoemisijskih vozil in za naložbe v pripadajočo infrastrukturo, namenjeno polnjenju in točenju goriva, poleg tega pa bo omogočena podpora za okolju prijaznejše proizvodne procese. V strategiji Komisije za trajnostno in pametno mobilnost je posebej poudarjen prispevek konkurenčnega prava za uresničevanje cilja dvojnega prehoda za vse načine prevoza. Zlasti pregled pravil o državni pomoči za prometni sektor, ki poteka, se bo uporabljal za podporo trajnostnemu okrevanju sektorja po pandemiji COVID-19 in krepitev njegove zmožnosti za prehod na podnebno nevtralnost do leta 2050, in sicer tako, da se za načine prevoza, ki manj onesnažujejo, zagotovijo vse boljše možnosti za konkuriranje pod enakimi pogoji ter pripravi okvir za spodbujanje zelenih naložb. Komisija je od leta 2008 odobrila približno 130 ukrepov za spodbujanje učinkovitosti in trajnostnosti notranjega trga prevoznih storitev EU, vključno z izboljšanjem digitalizacije in povečanjem interoperabilnosti železniškega prometa ter podpiranjem bolj trajnostnih prometnih rešitev v primerjavi s cestnim prometom, kot sta prevoz po celinskih plovnih poteh in intermodalni prevoz. Po pregledu bodo pravila o državni pomoči, ki se uporabljajo za železniški promet, v celoti usklajena s ključnimi prednostnimi nalogami Unije. Namen pregleda je podpreti nadaljnji prehod na bolj trajnostne načine prevoza, hkrati pa prek skupinskih izjem uvesti vse bolj poenostavljene postopke za ukrepe pomoči na področju okolju prijaznejšega kopenskega in intermodalnega prevoza. Za doseganje tega Komisija razmišlja tudi o sprejetju predloga uredbe Sveta, ki bi ji omogočil, da sprejme uredbo o skupinskih izjemah na področju kopenskega prometa v skladu s členom 93 PDEU. Politika državne pomoči ima pomembno vlogo tudi pri omogočanju prodornih inovacij, ki so potrebne za uresničitev zelenega dogovora, kadar so tveganja prevelika, da bi jih posamezno podjetje ali država članica lahko prevzela sama. Z več kot 6 milijardami EUR sredstev držav članic, ki so pritegnila dodatnih 14 milijard EUR zasebnih naložb, sta oba pomembna projekta skupnega evropskega interesa v vrednostni verigi baterij omogočila znatne naložbe v raziskave in inovacije ter prvo industrijsko uporabo novih baterijskih tehnologij, hkrati pa zagotovila pozitivne učinke prelivanja za evropsko industrijo na splošno. Podobno bo Komisija še naprej dejavno podpirala države članice pri oblikovanju pomembnih projektov skupnega evropskega interesa v podporo tehnologijam in sistemom čistega vodika. Poleg tega je z novimi smernicami o regionalni državni pomoči državam članicam omogočeno, da podprejo regije z najbolj omejenimi možnostmi in regije, ki se soočajo s tranzicijskimi ali strukturnimi izzivi, zlasti regije, za katere se uporablja Sklad za pravični prehod, in se prilagodijo zelenemu in podnebnemu prehodu, hkrati pa so s smernicami zagotovljeni tudi enaki konkurenčni pogoji v vseh državah članicah. To je pomembno, saj morajo pravila o državni pomoči še naprej ohranjati celovitost notranjega trga ob upoštevanju kohezijskih ciljev iz Pogodb EU, ki so v središču evropskega povezovanja.

Izvrševanje in sodelovanje za nadaljnje uresničevanje ciljev evropskega zelenega dogovora Poleg omogočanja potrebnega javnega financiranja lahko Komisija prispeva tudi k izpolnjevanju ciljev evropskega zelenega dogovora z odločnim izvrševanjem protimonopolnih pravil in pravil o združitvah. Komisija je na primer julija 2021 petim proizvajalcem avtomobilov naložila globo v višini 875 milijonov EUR zaradi tajnega dogovarjanja o počasnejšem uvajanju tehničnih rešitev, s katerimi bi se lahko zmanjšalo onesnaževanje, ki ga povzročajo avtomobili. Politika varstva konkurence lahko dodatno prispeva k zelenemu prehodu, saj podjetjem omogoča, da sodelujejo pri izvajanju pobud, ki so resnično zelene, hkrati pa preprečuje lažno zeleno oglaševanje, ki bi škodilo potrošnikom. Pri presoji konkurenčnosti bi bilo treba upoštevati želje potrošnikov glede trajnostnih proizvodov, storitev in tehnologij, kadar je to primerno. Sporazumi za omejitev konkurence bi bili na primer lahko izvzeti iz prepovedi iz člena 101(1) PDEU, če bi koristi, ki jih ustvarjajo za stranke, izravnale škodo, ki jim jo povzročajo. Te koristi lahko na primer vključujejo nadomestitev netrajnostnega izdelka s trajnostnim in s tem izboljšanje njegove življenjske dobe ali drugih lastnosti, kar poveča vrednost, ki jo potrošniki pripisujejo izdelku. Poleg tega je z reformo skupne kmetijske politike za pomoč evropskim kmetom pri spopadanju z onesnaževanjem, podnebnimi spremembami in drugimi trajnostnimi izzivi predvideno novo odstopanje od protimonopolnih pravil, ki zadeva sporazume o trajnostnosti v kmetijstvu. Komisija bo pripravila smernice za pomoč deležnikom pri izvajanju novega odstopanja. Komisija se je pripravljena odzvati na zahteve podjetij za pripravo smernic za zagotovitev pravne varnosti, vključno v primerih, kadar razmišljajo o sklenitvi sporazumov za doseganje ciljev glede trajnostnosti. Hkrati se v okviru pregleda uredb in smernic o horizontalnih skupinskih izjemah, ki poteka, posvetuje tudi o pogojih, v katerih lahko sodelovanje med konkurenti prispeva k bolj trajnostnim izdelkom ali proizvodnim procesom. 3.2 Podpora digitalnemu prehodu Kriza zaradi COVID-19 je izjemno pospešila digitalno preobrazbo evropskega gospodarstva. Delo in študij na daljavo sta skoraj čez noč postala običajna, podjetja so prešla na e-trgovanje v največjem obsegu doslej, javne uprave pa so uvedle digitalne aplikacije za zagotavljanje javnih storitev. To kaže na posebno prilagodljivost Evrope in njen inovacijski potencial. Vendar pa to ne bi smelo biti razlog, da se zadovoljimo s sedanjim stanjem, saj številni sektorji evropskega gospodarstva in nekatere regije, zlasti najmanj razvite, še vedno zaostajajo pri izvajanju digitalne preobrazbe – od razpoložljivosti ustreznih znanj in spretnosti ter uvajanja najnaprednejših infrastruktur in zmogljivosti do uporabe digitalnih orodij v podjetjih za povečanje produktivnosti. V sporočilu „Digitalni kompas do leta 2030: evropska pot v digitalno desetletje“ so določeni cilji za digitalno preobrazbo EU do leta 2030, namenjeni izgradnji digitalne prihodnosti za državljane in podjetja Unije, ki bo osredotočena na človeka, trajnostna in uspešna. Komisija je 15. septembra 2021 predlagala sklep, sprejet v zakonodajnem postopku soodločanja, o vzpostavitvi programa politike „Pot v digitalno desetletje“, v katerem so zajeti digitalni cilji in predvidena konkretna orodja za njihovo uresničevanje s sodelovanjem med Komisijo in državami članicami. Vsaj 20 % sredstev, dodeljenih državam članicam v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost, je treba uporabiti za ukrepe, ki prispevajo k digitalnemu prehodu. Zaradi vse večjega pomena digitalnega gospodarstva EU ne bi smela zaostajati pri napredku na področju digitalizacije, hkrati pa bi morala ohranjati enake konkurenčne pogoje na enotnem digitalnem trgu. Politika državne pomoči lahko pripomore k izpolnjevanju potreb po obsežnih naložbah za podpiranje razvoja potrebne infrastrukture, ki je hrbtenica digitalnega gospodarstva, ne da bi se izrivale zasebne naložbe, poleg tega pa prispeva k premostitvi digitalnega razkoraka. Hkrati osrednji cilj politike varstva konkurence ostaja ohranjanje konkurenčnosti digitalnih trgov. Kar zadeva spletne platforme, za katere so običajno značilni močni mrežni učinki, dinamika, ki jo ustvarja načelo „zmagovalcu pripada vse“, ter znatna ekonomija obsega in skoraj ničelni mejni stroški, je ključnega pomena, da se že od samega začetka zagotovijo odprtost, pravičnost in konkurenčnost. Ob upoštevanju posebnosti spletnih platform je treba še naprej izvajati pravila konkurence ter dopolniti in izpopolniti nabor orodij, da se bodo lahko kar najbolje izkoristile prednosti spletnih platform in podatkovno gospodarstvo. Odpravljanje vrzeli v digitalnih naložbah Na voljo so različne vrste digitalne infrastrukture, vendar pa še vedno obstajajo velike naložbene vrzeli. Poleg tega je treba posebno pozornost nameniti povezljivostnim omrežjem, saj so temelj digitalnega gospodarstva in družbe ter so pomembna za praktično vsa podjetja in potrošnike. Digitalizacija pomeni, da se potrebe uporabnikov po pasovni širini za prenos in nalaganje stalno povečujejo. V sporočilu o digitalnem kompasu je predvideno, da bi morala biti najpozneje do leta 2030 vsa evropska gospodinjstva vključena v gigabitno omrežje, vsa poseljena območja pa pokrita z omrežjem 5G. Večino naložb v telekomunikacijsko infrastrukturo zagotavljajo zasebni vlagatelji. Za povečanje stroškovne učinkovitosti vzpostavljanja omrežij Komisija zasebne subjekte spodbuja, da sodelujejo pri t. i. souporabi omrežij, pri čemer se v vsakem posameznem primeru zagotovi, da ne pride do neupravičenega zmanjšanja konkurence. Komisija bi lahko v prihodnje v okviru pregleda horizontalnih smernic pripravila nadaljnje usmeritve glede souporabe omrežij. Politika državne pomoči ima ključno vlogo pri doseganju ciljev digitalnega desetletja na način, ki prispeva k premostitvi digitalnega razkoraka z zagotavljanjem višje ravni pokritosti s širokopasovnimi povezavami, zlasti na podeželskih in oddaljenih območjih, in njihove večje gostote, ter pri podpiranju kakovostnejših in cenovno dostopnejših storitev. Smernice o državni pomoči za širokopasovna omrežja in pravila uredbe o splošnih skupinskih izjemah omogočajo lažje uvajanje varnih in učinkovitih omrežij na ciljno usmerjen in trajnosten način v primerih, ko je malo verjetno, da bi se zasebni ponudniki odločili za vlaganje ali zagotavljali raven infrastrukture, ki ustreza hitro spreminjajočim se potrebam odjemalcev. Cilj tekoče revizije smernic je dodatno olajšati vzpostavitev in uporabo širokopasovnega omrežja, s čimer bi se pospešil digitalni prehod in povečala povezljivost. Z novimi smernicami želi Komisija na primer bistveno spremeniti merila glede vrste naložb v povezljivost, ki se običajno štejejo za potrebne za odzivanje na spreminjajoče se potrebe, hkrati pa ostati odprta za zahtevnejše potrebe, ki jih opredelijo države članice. Poleg tega Komisija predvideva, da bi se področje uporabe smernic razširilo na naložbe v mobilno infrastrukturo in ukrepe za uvajanje, kot so povezljivost in socialni boni, s čimer bi se dosegla uskladitev s tehnološkim razvojem ter digitalnimi in socialnimi cilji Unije. Namen revizije okvira za raziskave, razvoj in inovacije in ustreznih pravil uredbe o splošnih skupinskih izjemah je posodobitev teh pravil, da se bo upošteval nedavni tržni in tehnološki razvoj, kar bo olajšalo naložbe zasebnega sektorja, ki pospešujejo dvojni prehod. Nadzor nad tržno močjo prevladujočih platform Komisija je vodilna v svetu pri uveljavljanju protimonopolnih pravil v digitalnem sektorju. V okviru več tekočih zadev preiskuje, ali prevladujoče digitalne platforme kršijo protimonopolna pravila EU, na primer z diskriminacijo tretjih strani pri dostopu do podatkov ali zlorabo svoje vloge vratarja za distribucijo vsebin prek trgovine z aplikacijami. Če bodo pomisleki Komisije potrjeni, lahko ta naloži globe in odpravi protikonkurenčne prakse ali sprejme zaveze za prihodnost, s katerimi se spremeni način poslovanja zadevnih podjetij v EU. Komisija je v preteklosti že večkrat sankcionirala protikonkurenčno ravnanje prevladujočih digitalnih akterjev. Junija 2017 je na primer družbi Google naložila globo v višini 2,42 milijarde EUR, ker je nezakonito dajala prednost lastnim storitvam za primerjavo cen pred storitvami konkurentov. Splošno sodišče je 10. novembra 2021 potrdilo sklep Komisije, saj je ugotovilo, da je bil njen pristop pravilen in pravno utemeljen. Na podlagi tega je družba Google spremenila t. i. nakupovalno polje in omogočila oglaševanje storitev tretjih oseb za primerjavo cen v njem. Danes približno 75 % izdelkov, ki se oglašujejo v tem polju, izvira od tretjih oseb v primerjavi z 0 % pred posredovanjem Komisije. Komisija je julija 2018 družbi Google naložila globo v višini 4,34 milijarde EUR zaradi vrste nezakonitih poslovnih praks, povezanih z operacijskim sistemom Android in njegovimi aplikacijami, ki so bile namenjene zaščiti in okrepitvi prevladujočega položaja družbe Google pri splošnem spletnem iskanju. Družba Google je tako opustila prepoved, da proizvajalci telefonov na trg ne smejo dajati modelov, pri katerih se ne uporablja Googlova različica odprtokodnega operacijskega sistema Android. Družba Google je razvila tudi izbirni zaslon za nove naprave Android, na katerem je uporabnikom med nastavitvijo naprave sedaj na voljo do enajst konkurenčnih ponudnikov iskanja. Zaradi pomena, ki ga imajo podatki kot ključna sestavina za inovacijski potencial podjetij, izvrševanje pravil konkurence dopolnjuje regulativne ukrepe Komisije pri spodbujanju izmenjave podatkov in zagotavljanju enakih konkurenčnih pogojev za vratarje in manjša podjetja. Dostop do podatkov ali njihovo zbiranje sta bila pomembna v številnih nedavnih primerih združitev in imata osrednjo vlogo pri teorijah škode v nekaterih nerešenih protimonopolnih zadevah, ki so navedene zgoraj. Hkrati je Komisija v svoji praksi izvrševanja pravil priznala pomen zasebnosti kot parametra konkurence in sprejela zaveze, da bo med drugim zagotovila ohranitev te razsežnosti konkurence. Poleg tega si Komisija prizadeva, da bi se prilagodila hitremu razvoju digitalnih trgov in njihovim posebnostim. Uporabila je na primer začasne ukrepe in od družbe Broadcom zahtevala, da preneha prakso, s katero je svojim kupcem čipov za modeme in TV-komunikatorje nalagala pogoje izključnosti, to orodje pa bo uporabljala še naprej za učinkovito obravnavo kakršnega koli tveganja resne in nepopravljive škode za konkurenco. Na splošno bo nenehno pregledovala učinkovitost svojih postopkovnih in analitičnih orodij za izvrševanje protimonopolnih pravil, s čimer bo zagotovila, da bodo prilagojeni izzivom digitalne dobe. Komisija je uporabila tudi sektorske preiskave, da bi zgodaj in na celovit način prepoznala morebitne težave v zvezi s konkurenco na trgu. Najnovejša sektorska preiskava se je začela julija 2020, in sicer o potrošniškem internetu stvari, rastočem sektorju izdelkov in storitev, povezanih z omrežjem, ki jih je mogoče upravljati na daljavo z govornim pomočnikom ali mobilno napravo. V predhodnem poročilu iz junija 2021 so bili opredeljeni morebitni pomisleki, med drugim v zvezi z dogovori o izključnosti ali vezani prodaji, težavami glede interoperabilnosti ter zbiranjem podatkov, ki jih bo Komisija upoštevala pri izvrševanju pravil konkurence in tekočem regulativnem delu.

Izkušnje Komisije z izvrševanjem pravil v zadevah na področju konkurence so prispevale k zakonodajnemu predlogu akta o digitalnih trgih, novemu regulativnemu orodju, s katerim so določena pravila za velike digitalne platforme, ki na digitalnih trgih delujejo kot vratarji. Akt o digitalnih trgih se bo po sprejetju uporabljal skupaj s pravili konkurence: z aktom o digitalnih trgih bodo določena predhodna pravila, ki se bodo uporabljala za opredeljene vratarje, da se zagotovijo konkurenčni in pošteni digitalni trgi, pravila o konkurenci pa bodo še naprej izvršljiva naknadno za vsak primer posebej. Pravila konkurence, s katerimi se upoštevajo posebnosti digitalnih trgov Komisija je za okrepitev svoje sposobnosti obravnavanja vseh potencialno protikonkurenčnih prevzemov izdala smernice o uporabi člena 22 uredbe o združitvah, da bi države članice po potrebi spodbudila, da ji predložijo v pregled potencialno problematične posle, tudi če niso doseženi nacionalni pragi za priglasitev. To bi lahko veljalo zlasti za nekatere prevzeme inovativnih digitalnih podjetij, katerih konkurenčni potencial je večji, kot bi se sklepalo na podlagi njihovega prometa. Predlog Komisije za akt o digitalnih trgih vsebuje določbo, s katero bi moralo biti Komisiji omogočeno, da od digitalnih vratarjev prejme informacije o prevzemih podjetij, ki zagotavljajo digitalne storitve, s čimer bi povečala svoje vedenje o teh poslih in njihovi poslovni utemeljitvi ter tako izboljšala svoja analitična orodja in zmožnost odkrivanja poslov, ki bi lahko negativno vplivali na konkurenco. V tem novem poslovnem okolju, kjer so podatki postali gonilo inovacij in rasti, morajo podjetja vedeti, kdaj in katere vrste podatkov lahko predajo konkurentom, dobaviteljem ali strankam. Predvidljivost skladnosti s pravili konkurence bo ključnega pomena za omogočanje večje izmenjave podatkov, ki jo Komisija spodbuja s pobudami o podatkih, kot sta akt o upravljanju podatkov in akt o podatkih, ki je v pripravi. V odgovor na to potrebo bo Komisija z revizijo horizontalnih smernic, ki poteka, zagotovila posodobljene smernice o izmenjavi podatkov, da bi lahko podjetja podatke kar najbolje izkoristila brez spodkopavanja konkurence, poleg tega pa bo omogočila, da bo v zvezi s tem vidikom v celoti izkoriščen potencial akta o upravljanju podatkov in akta o podatkih. Podobno je zaradi rasti spletne trgovine in spletnih platform pomembno, da podjetja vedo, katere omejitve lahko zakonito vključijo v pogodbe s svojimi dobavitelji ali spletnimi distributerji. Za odziv na to potrebo se bodo z revizijo uredbe in smernic o vertikalnih skupinskih izjemah podjetjem zagotovile posodobljene smernice, tudi za nove modele dobave in distribucije. Podjetja bodo morda morala sodelovati, da bi na trg uvedla inovativne in učinkovitejše rešitve ter tako prispevala k digitalnemu prehodu. Glede na hiter razvoj digitalnih trgov in njihove posebnosti je Komisija pripravljena, da po potrebi poda smernice za olajšanje sklepanja sporazumov, s katerimi se spodbuja konkurenca in v okviru katerih nad vsako morebitno škodo za stranke prevladajo koristi, ki jih sicer ne bi bilo mogoče doseči. Komisija je na primer organizaciji Gaia-X – katere cilj je spodbujati in olajšati razvoj odprte infrastrukture za izmenjavo programske opreme in podatkov ter storitev zveze oblakov v Evropi – nedavno poslala dopis, v katerem je podala povratne informacije o tem, kako oceniti skladnost s protimonopolnimi pravili na področju članstva in delovnih pravil organizacije. Razvoj digitalnih platform je povečal prožnost in dostopnost trgov dela, vendar pa je v nekaterih primerih povzročil slabe delovne pogoje v platformnem gospodarstvu in širše. Vzporedno z zakonodajno pobudo Komisije za izboljšanje delovnih pogojev v platformnem gospodarstvu je Komisija sprožila pobudo za pojasnitev okoliščin, v katerih pravila o konkurenci ne ovirajo kolektivnih pogodb za samostojne samozaposlene, ki so pri prizadevanju za izboljšanje svojih delovnih pogojev v šibkem položaju. 3.3Povečanje odpornosti enotnega trga V zadnjih nekaj mesecih je znova postala očitna vloga enotnega trga, ki je bistven dejavnik rasti, konkurenčnosti in zaposlovanja v Uniji, ter ki je ključnega pomena za izgradnjo močnejšega, bolj uravnoteženega in pravičnejšega gospodarstva. Kriza zaradi COVID-19 je jasno pokazala, da mora biti enotni trg odporen na krize in prožen, da se lahko hitro prilagodi spreminjajočim se okoliščinam. Prav tako so postale jasne grožnje, ki jih za enotni trg predstavljajo omejitve prostega pretoka oseb, blaga, storitev in kapitala, motnje v dobavnih verigah ter pomanjkanje osnovnih izdelkov. Za zagotovitev boljše pripravljenosti na prihodnje krize je Komisija napovedala tudi, da namerava predlagati instrument enotnega trga za izredne razmere, da bi zagotovila strukturno rešitev za zaščito odpornosti, enakih konkurenčnih pogojev ter dobrega delovanja enotnega trga in njegovih dobavnih verig v morebitnih prihodnjih krizah. Ker je instrument enotnega trga za izredne razmere orodje za odzivanje na krize, je predlog odvisen od stalnih prizadevanj za ohranitev in nadaljnjo poglobitev enotnega trga. Običajno je industrija sama v najboljšem položaju, da s svojimi poslovnimi odločitvami izboljša odpornost in zmanjša morebitne odvisnosti, ki lahko povzročijo ranljivosti, med drugim z diverzifikacijo dobaviteljev, večjo uporabo sekundarnih surovin in nadomestitvijo z drugimi vhodnimi materiali. Če to ni mogoče, je Komisija v svoji posodobitvi nove industrijske strategije predstavila nabor orodij politike, namenjenih podpiranju prizadevanj industrije za odpravo odvisnosti in razvoju strateških potreb po zmogljivostih glede na potrebe v primerih, ko je zaradi koncentracije proizvodnje ali nabavnih možnosti omejena razpoložljivost drugih dobaviteljev; to zajema diverzifikacijo ponudbe in povpraševanja z opiranjem na različne trgovinske partnerje, kadar je to mogoče, pa tudi ustvarjanje zalog in samostojno delovanje, kadar je to potrebno. Politika varstva konkurence in njeno izvrševanje dopolnjujeta te cilje kot ključni steber za odpornost enotnega trga, saj zagotavljata, da trgi ostanejo odprti in dinamični. Ustvarjata predvidljive tržne pogoje, v katerih lahko podjetja uspevajo, s posebnim poudarkom na MSP in zagonskih podjetjih, ter omogočata močne in raznolike dobavne verige in obravnavo ravnanj, ki povzročajo razdrobljenost enotnega trga, kot so sporazumi, ki preprečujejo prost pretok blaga prek nacionalnih meja. Hkrati bodo konkurenčni pogoji in izkrivljanja zunaj meja Unije, vključno z ukrepi vlad, pogosto pomembni za konkurenčnost evropskih podjetij in našo splošno odpornost. Natančneje, evropski nadzor nad združitvami lahko prispeva k preprečevanju odvisnosti in povečanju odpornosti gospodarstva EU, saj zagotavlja, da dobavne verige ostajajo raznolike. Podjetjem omogoča rast in pridobitev potrebnega obsega za konkuriranje, pod pogojem, da na trgu ostane dovolj konkurence in izbire za spodbujanje nadaljnjih inovacij in naložb. Podobno velja za združitve podjetij, ki delujejo na različnih stopnjah dobavne verige, za katere je z nadzorom nad združitvami zagotovljeno, da je vsem konkurentom na enotnem trgu nižje v prodajni verigi dostop do ključnih vložkov še naprej na voljo pod konkurenčnimi pogoji in da se konkurentom višje v prodajni verigi ne prepreči dostop do zadostnega števila strank nižje v prodajni verigi. Komisija pri presoji združitev upošteva več dejavnikov, kot so cena, kakovost, izbira in inovacije. Parametri kakovosti, ki jih stranke ocenjujejo kot pomembne, se lahko razlikujejo, na primer zanesljivost oskrbe ali predvidljivi časi izvedbe. Hkrati politika varstva konkurence podjetjem v EU omogoča, da združijo moči in pospešijo svoja raziskovalna in razvojna prizadevanja, oblikujejo, proizvajajo in tržijo izdelke ali skupaj nabavijo izdelke ali storitve, ki jih morda potrebujejo za svoje poslovanje. To lahko prispeva k zmanjšanju odvisnosti in povečanju odpornosti gospodarstva. Z začasnim okvirom za protimonopolna vprašanja se je na primer podjetjem omogočilo sodelovanje, da bi se preprečilo pomanjkanje nujno potrebnih zdravil za bolnišnično zdravljenje bolnikov s COVID-19 ali odpravilo ozka grla pri proizvodnji cepiv. Podjetja lahko sklenejo sporazume o skupni proizvodnji, kadar jim sodelovanje omogoča, da združijo svoje zmogljivosti za uvedbo novega izdelka ali storitve. Poleg tega lahko podjetja sklenejo sporazume na področju raziskav in razvoja, na primer kadar združujejo znanja in spretnosti ter sredstva, ki se med seboj dopolnjujejo, kar lahko vodi do hitrejšega razvoja in trženja izboljšanih ali novih izdelkov in tehnologij kot sicer, s čimer se zagotovi odpornost gospodarstva EU. Z revizijo uredbe in smernic o horizontalnih in vertikalnih skupinskih izjemah, ki še poteka, bodo posodobljena protimonopolna orodja, da bi se podprli tovrstni sporazumi, s katerimi se spodbuja konkurenca. Podobno je Komisija razvila program skladnosti s pravili konkurence za usmerjanje vzpostavljanja industrijskih zavezništev na ključnih strateških področjih, kot so baterije, polprevodniki, računalništvo v oblaku in računalništvo na robu. To bo omogočilo tesnejše sodelovanje in skupno ukrepanje vseh zainteresiranih partnerjev na odprt in pregleden način, ne da bi bila pri tem ogrožena učinkovita konkurenca, ob upoštevanju morebitne svetovne razsežnosti. Za doseganje zadostnega obsega za financiranje obsežnih raziskovalnih in infrastrukturnih projektov je treba združiti javna in zasebna prizadevanja. Eden od razpoložljivih instrumentov je okvir za pomembne projekte skupnega evropskega interesa, s katerim se spodbuja združevanje nacionalnih sredstev in financiranja EU ali zasebnega financiranja. Komisija je na primer pripravljena omogočiti sofinanciranje morebitnega pomembnega projekta skupnega evropskega interesa na področju zdravja iz sredstev EU, ki lahko prispeva k doseganju ciljev EU glede zdravja in odpornosti z oblikovanjem novih generacij zdravstvenih protiukrepov ali prodornih proizvodnih tehnologij. Poleg tega so s pravili EU o državni pomoči predvidena tudi številna orodja za zagotavljanje pripravljenosti na morebitne izredne zdravstvene razmere v prihodnosti in odzivanje nanje v smislu proizvodnih zmogljivosti. Države članice bi lahko na primer usklajevale svoja prizadevanja za zagotovitev zanesljive oskrbe s cepivi, da bi omejile tveganje pomanjkanja med krizo v skladu s pogoji okvira za storitve splošnega gospodarskega pomena, s katerimi se državam članicam dopušča široka diskrecijska pravica pri opredelitvi ciljev teh storitev. Ti projekti bi se lahko zaupali podjetjem na podlagi vseevropskega odprtega javnega razpisa in bi dopolnjevali prizadevanja EU za ustanovitev evropskega organa za pripravljenost in odzivanje na izredne zdravstvene razmere (HERA). S pravili o državni pomoči so prav tako zagotovljene številne možnosti za krepitev odpornosti sektorja mikroprocesorjev v EU. Na primer: na podlagi uspeha prvega pomembnega projekta skupnega evropskega interesa na področju mikroelektronike za omogočanje podpore, namenjene razvoju inovativnih mikroelektronskih tehnologij in komponent ter njihovi prvi industrijski uporabi, Komisija dejavno podpira sedanja prizadevanja držav članic za oblikovanje drugega pomembnega projekta skupnega evropskega interesa. Poleg tega je Komisija z nedavno spremembo uredbe o splošnih skupinskih izjemah racionalizirala pravila o državni pomoči, ki se uporabljajo za nacionalno financiranje projektov ali finančne instrumente, ki spadajo v okvir osrednjega programa EU za financiranje raziskav in inovacij, Obzorje Evropa, ter programa InvestEU, katerega namen je pritegniti javne in zasebne naložbe za doseganje ciljev politike EU. S tem se krepijo sinergije med nacionalnimi politikami financiranja in politikami financiranja EU, da bi se povečala prihodnja konkurenčnost EU, vključno na področju polprevodnikov. Napovedan je bil tudi evropski akt o čipih zaradi svetovnega pomanjkanja polprevodnikov, ki je razkrilo izjemen pomen te panoge za širok nabor dejavnosti v Evropi, od avtomobilske industrije do zdravstvenega varstva. Ta pomen se bo v prihodnosti eksponentno povečeval zaradi zahtev po povezljivosti, kibernetski varnosti in energijski učinkovitosti, ki se bodo pojavile, ko se bo uresničevanje dvojnega prehoda pospešilo. Odporna in varna dobava polprevodnikov za evropsko industrijo je pogoj za doseganje ciljev digitalnega desetletja za leto 2030, kot jih je potrdil Evropski svet. Pomanjkanje je razkrilo tudi odvisnost Evrope od ponudbe, ki je vezana na omejeno število podjetij in geografskih območij, ter njeno ranljivost za omejitve izvoza iz tretjih držav in druge motnje, ki se pojavljajo v sedanjih geopolitičnih razmerah. To odvisnost še zaostrujejo izjemno visoke ovire za vstop na trg in kapitalska intenzivnost sektorja, pa tudi njegov poseben pomen za varnostne in obrambne namene uporabe v sedanjosti in prihodnosti. Ob upoštevanju vseh dejavnikov lahko Komisija na podlagi člena 107(3) PDEU predvidi odobritev javne podpore za odpravo morebitnih vrzeli v financiranju ekosistema polprevodnikov, zlasti za vzpostavitev prvih tovrstnih evropskih zmogljivosti v Uniji. Za to pomoč bi morali veljati strogi zaščitni ukrepi, s katerimi bi se zagotovilo, da je pomoč potrebna, ustrezna in sorazmerna, neupravičeno izkrivljanje konkurence pa čim manjše ter da se koristi delijo široko in brez diskriminacije v celotnem evropskem gospodarstvu. Vse primere v zvezi z dobavo tega nujno potrebnega izdelka je treba natančno preučiti ob upoštevanju njihovih prednosti. V globaliziranem svetu z mednarodnimi vrednostnimi verigami evropska odpornost ni mogoča brez dobro delujočih večstranskih in dvostranskih trgovinskih režimov. Odprtost enotnega trga za trgovino in naložbe je prednost ter vir rasti in odpornosti Unije, ki je pomembna uvoznica in izvoznica. Vendar pa obseg in enaki konkurenčni pogoji, ki jih ponuja enotni trg, morda niso dovolj za konkurenčnost evropskih podjetij, če lojalna konkurenca ni zagotovljena tudi na svetovni ravni. Odprtost zahteva lojalnost v tujini in doma. Komisija je 5. maja 2021 predlagala novo uredbo za odpravo izkrivljajočih učinkov tujih subvencij na enotnem trgu. Namenjena je odpravi regulativne vrzeli z dopolnjevanjem različnih obstoječih instrumentov enotnega trga in konkurence, kar prispeva k pravičnejšim in konkurenčnejšim evropskim trgom ter dopolnjuje obstoječa orodja trgovinske politike. 4.Zaključek