1. Ozadje

Komisija je septembra 2012 sprejela sporočilo z naslovom „Spodbujanje in usmerjanje mednarodnega sodelovanja EU na področju raziskav in inovacij: strateški pristop“[1]. Sporočilo so pozdravili Evropski parlament[2], Svet[3], Evropski ekonomsko-socialni odbor[4] in Odbor regij[5].

V sporočilu je poudarjeno, da globalni izzivi zahtevajo globalne odzive ter so pomembni za spodbujanje mednarodnega sodelovanja na področju raziskav in inovacij. Mednarodno sodelovanje je bistvenega pomena tudi za privabljanje nadarjenih strokovnjakov ter dostop do znanja in trgov, s čimer se povečuje konkurenčnost EU.

Zato je za vzpostavitev kritične mase, združevanje znanja in opredelitev inovativnih rešitev potrebno tesnejše sodelovanje EU z mednarodnimi partnerji. To zahteva strategijo, ki zajema vse razsežnosti mednarodnega sodelovanja na področju raziskav in inovacij. Ta bi morala ne samo okrepiti sodelovanje na dvostranski in regionalni ravni ter prek večstranskih forumov, ampak tudi ustvariti sinergije z zunanjimi politikami EU in državami članicami.

V sporočilu je zato poudarjeno, da je za spodbujanje in usmerjanje mednarodnega sodelovanja EU potreben pristop, ki v vseh pogledih in v celoti zajema globalno razsežnost raziskav in inovacij. Ta je vključen v program Obzorje 2020, v okviru katerega je večji poudarek na mednarodnem sodelovanju. Poleg tega je v strategiji, ki presega okvir programa Obzorje 2020, poudarek tudi na krepitvi inovacijske razsežnosti, razvoju ustreznih načel in okvirnih pogojev mednarodnega sodelovanja, krepitvi sodelovanja z večstranskimi pobudami ter povečanjem sinergij med zunanjimi politikami[6] EU in dejavnostmi držav članic.

Komisija se je zavezala, da bo v letu 2014 poročala o napredku pri izvajanju strategije. Ta dokument vsebuje poročilo o stanju.

2. Mednarodna razsežnost programa Obzorje 2020

Razvoj mednarodne razsežnosti programov Obzorje 2020[7] in Euratom[8], zlasti njunih prvih delovnih programov, je bil v prvih dveh letih izvajanja strategije pomembno področje delovanja.

V zakonodaji programa Obzorje 2020[9] je poudarjen pomen mednarodnega sodelovanja kot medsektorske prednostne naloge. Sprejet je bil dvojni pristop s poudarkom na splošnem odprtju in ciljnih dejavnostih mednarodnega sodelovanja, da bi lahko program Obzorje 2020 prispeval k doseganju ciljev sporočila iz leta 2012.

Na podlagi splošne odprtosti lahko v programu Obzorje 2020[10] sodelujejo pravni subjekti z vsega sveta. Ta je pomembno orodje za spodbujanje mednarodnega sodelovanja in je bistvenega pomena za tiste dele programa Obzorje 2020, ki delujejo predvsem na podlagi pristopa „od spodaj navzgor“, čeprav tudi ti vključujejo izvajanje posebnih dejavnosti za razvoj mednarodne razsežnosti.

Nepovratna sredstva, ki jih zagotavlja Evropski raziskovalni svet, so vse bolj priznana kot nagrade za znanstveno odličnost. Za nepovratna sredstva lahko zaprosijo raziskovalci z vsega sveta, če se njihova raziskava izvaja v državi članici ali pridruženi državi.

Pri skupnostih znanja in inovacij Evropskega inštituta za inovacije in tehnologijo lahko sodelujejo pravni subjekti z vsega sveta. S subjekti iz tretjih držav sodelujejo tri obstoječe skupnosti znanja in inovacij s področij podnebnih sprememb, trajnostne energije in IKT.

E-infrastrukture imajo močno mednarodno razsežnost. Namen dejavnosti je nadalje razvijati globalni doseg omrežja GÉANT in s tem povezanih e-infrastruktur EU, da bi se zagotovil dostop do podatkov in omogočilo sodelovanje na daljavo med znanstveniki z vsega sveta.

Ukrepi Marie Skłodowska-Curie bodo v okviru programa Obzorje 2020 približno 15 000 raziskovalcem iz neevropskih držav omogočili začetek ali nadaljevanje poklicne poti v Evropi. Poleg tega se spodbujajo napotitve raziskovalcev iz Evrope v druge dele sveta. Pričakuje se, da bo do leta 2020 v okviru ukrepov Marie Skłodowska-Curie sodelovalo več kot 3 500 neevropskih organizacij.

Za dopolnitev splošne odprtosti so v program Obzorje 2020 vključene ciljne dejavnosti mednarodnega sodelovanja. Za te dejavnosti se teme in partnerji za sodelovanje opredelijo vnaprej, pri čemer se te dejavnosti nanašajo na področja, na katerih sodelovanje z mednarodnimi partnerji prinaša koristi za vse.

V pripravo prvih delovnih programov v okviru programa Obzorje 2020 je bila vključena opredelitev primernih tem in partnerjev za ciljne dejavnosti mednarodnega sodelovanja. Celoten seznam tem mednarodnega sodelovanja, vključenih v delovne programe, je na voljo na portalu udeležencev[11]. Približno 20 % vseh tem prvega delovnega programa je označenih kot pomembnih za mednarodno sodelovanje, kar je več kot v zaključnem letu sedmega okvirnega programa (približno 12 %). Vendar je prišlo do prehoda k uporabi blažjih načinov za spodbujanje mednarodnega sodelovanja, in sicer z manjšim številom usklajenih razpisov[12] in tem, pri katerih je udeležba subjektov iz tretjih držav merilo za upravičenost. Mednarodno sodelovanje se spodbuja predvsem v splošnem smislu.

Najpomembneje je, da obstaja jasna težnja po opredelitvi mednarodnega sodelovanja v globalnem smislu, ki presega zgolj spodbujanje neposrednega sodelovanja raziskovalcev iz tretjih držav v okviru sklenjenih sporazumov o nepovratnih sredstvih, in sicer s preusmeritvijo k spodbujanju mednarodnega sodelovanja na podlagi prispevkov k večstranskim pobudam.

Primer tega, kako je bila strategija prenesena v prakso, je izvajanje Galwayske deklaracije[13] o vzpostavitvi čezatlantskega raziskovalnega zavezništva skupaj z ZDA in Kanado na podlagi razpisa za modro rast.

Tudi fuzijske raziskave, ki so del delovnega programa v okviru programa Euratom, vključujejo zelo močno mednarodno sodelovanje, zlasti tisto, ki je povezano z evropskim fuzijskim načrtom in vključeno v vodilni projekt ITER.

Horizontalne dejavnosti mednarodnega sodelovanja se financirajo v okviru izziva „Evropa kot svetovni akter: vključujoče in inovativne družbe, ki kritično razmišljajo“. Te podpirajo mednarodno sodelovanje pri programu Obzorje 2020, vključujejo pa tudi dejavnosti, ki presegajo okvir programa Obzorje 2020, kot je spodbujanje političnega dialoga z mednarodnimi partnerji EU.

Skupno raziskovalno središče na podlagi posebnih dejavnosti s ključnimi partnerji prispeva k mednarodnemu sodelovanju.

3. Razvoj splošnih načel in okvirnih pogojev za mednarodno sodelovanje

Strateški pristop k mednarodnemu sodelovanju zahteva razvoj skupnih načel in ustreznih okvirnih pogojev za sodelovanje. To je potrebno, da se za raziskovalce z vsega sveta ustvarijo enotni pogoji delovanja za njihovo medsebojno sodelovanje. Ta načela se nanašajo na vprašanja, kot so odgovorne raziskave in inovacije, raziskovalna integriteta, ocenjevanje predlogov na podlagi medsebojnega pregleda, spodbujanje vloge žensk v znanosti in enakopravnost spolov pri raziskavah, raziskovalne poklicne poti[14], poštena in pravična obravnava pravic intelektualne lastnine, dostop do raziskovalnih podatkov in infrastruktur ter prost dostop.

Komisija je za dosego tega cilja podprla dejavnosti Globalnega raziskovalnega sveta (GRC)[15], tj. prostovoljne, neformalne organizacije vodij raziskovalnih svetov. Ključna dosežka tega foruma sta, da so udeleženci na seji leta 2012 podprli izjavo na visoki ravni o načelih za pregled znanstvenih dosežkov, medtem ko so na seji leta 2013 potrdili izjave o odprtem dostopu in raziskovalni integriteti. V okviru seje leta 2014 je bila podana izjava o načinu podpiranja naslednje generacije raziskovalcev.

V okviru dialoga o politikah s partnerskimi državami in regijami je vse večja pozornost namenjena obravnavanju okvirnih pogojev za mednarodno sodelovanje. Ti pogoji vključujejo mehanizme financiranja sodelovanja v partnerskih državah, upravičenost tujih podjetij do sodelovanja v nacionalnih programih za raziskave in razvoj, sisteme pravic intelektualne lastnine, dostop do javnih naročil in tveganega kapitala ter predpise o dostopu do podatkov in lastništvu.

V tem okviru sta opredelitev in odprava ovir v zvezi z udeležbo subjektov iz tretjih držav v programih financiranja EU ključna elementa, saj je ena od glavnih težav, s katero se spopadajo organizacije iz tretjih držav, zagotovitev finančnega kritja udeležbe. To je zlasti pomembno za tiste države, ki niso samodejno upravičene do prejema sredstev iz proračuna programa Obzorje 2020, tj. za skupino držav, ki zdaj zajema tudi Brazilijo, Kitajsko, Indijo, Mehiko in Rusijo. Te države so bile pozvane, naj vzpostavijo mehanizme za financiranje sodelovanja svojih raziskovalcev pri programu Obzorje 2020.

Mehika je za rešitev tega ključnega vprašanja vzpostavila dopolnilni primerni mehanizem financiranja[16], ki mehiškim partnerjem zagotavlja vir financiranja pri uspešnih projektih programa Obzorje 2020 in ki bi lahko bil model za spodbudo podobnih pobud v drugih partnerskih državah. Drug primer je Nova Zelandija, ki je za projekte izmenjave osebja za raziskave in inovacije, financirane kot del ukrepov Marie Skłodowska-Curie, posebej vzpostavila mehanizem sofinanciranja.

Težave pri dodeljevanju in uveljavljanju pravic intelektualne lastnine so ovira za mednarodno sodelovanje. V zvezi s tem je dialog med EU in Brazilijo o pravicah intelektualne lastnine prinesel izboljšave na področju varstva pravic intelektualne lastnine v Braziliji. V zvezi z ZDA se okvirni pogoji za inovativnost obravnavajo na razpravah Čezatlantskega trgovinskega in investicijskega partnerstva. Okvirni pogoji za sodelovanje z Indijo so na splošno zadovoljivi, čeprav bi bilo treba izboljšati njeno ureditev glede patentov. V Južni Afriki je bil na podlagi več pomembnih delov zakonodaje, ki se nanašajo na pravice intelektualne lastnine, dosežen precejšen napredek.

Evropski raziskovalci, ki so pripravljeni sodelovati pri programih v partnerskih državah, se spopadajo s številnimi težavami, nenazadnje tudi z omejenim številom razpisov za zbiranje predlogov, ki so odprti za evropsko sodelovanje. Dostop do informacij, jezikovne ovire ter finančni, upravni in logistični postopki pogosto dejansko zmanjšujejo možnosti za učinkovito sodelovanje.

Tudi nacionalne kontaktne točke, vzpostavljene v partnerskih državah, imajo lahko ključno vlogo zlasti prek usklajenih ukrepov mednarodnih mrež nacionalnih kontaktnih točk. Te lahko prispevajo k izboljšanju prepoznavnosti programa Obzorje 2020 in k zbiranju povratnih informacij o mednarodnih dejavnostih raziskovalnih institucij v partnerskih državah.

4. Sodelovanje z mednarodnimi organizacijami in večstranske pobude

V zvezi z globalnimi izzivi na pomembnih področjih se mednarodno sodelovanje učinkoviteje izvaja na podlagi izboljšanega sodelovanja z mednarodnimi organizacijami in večstranskih pobud. Zato je Komisija okrepila tudi podporo za večstranske pobude na področju raziskav in inovacij, kar se kaže tudi v prvih delovnih programih v okviru programa Obzorje 2020.

Podnebne spremembe, pomanjkanje virov in izguba biotske raznovrstnosti so nedvomno med največjimi okoljskimi, družbenimi in gospodarskimi izzivi 21. stoletja, ki zahtevajo večstranska raziskovalna prizadevanja, pri katerih je Evropa imela in še vedno ima ključno vlogo. V tem smislu se v okviru izziva programa Obzorje 2020 z naslovom „Podnebni ukrepi, okolje, učinkovitost virov in surovin“ podpira delo Belmontskega foruma[17], tj. neformalne skupine svetovnih vlagateljev (vključno s Komisijo) na visoki ravni za globalne raziskave okoljskih sprememb, ki usklajuje financiranje skupnega raziskovanja. Belmontski forum spodbuja tudi vzpostavitev mednarodnega programa za trajnostno prihodnost sveta – „Future Earth“, ki povezuje in krepi sedanje mednarodne programe[18]. Komisija je prav tako ena od sopredsednic Skupine za opazovanje Zemlje (GEO)[19], tj. prostovoljnega partnerstva vlad in mednarodnih organizacij, ki usklajuje prizadevanja za izgraditev globalnega sistema sistemov za opazovanje Zemlje (GEOSS). Podpora se zagotavlja tudi Medvladnemu odboru za podnebne spremembe (IPCC)[20], tj. vodilnemu mednarodnemu in znanstvenemu organu za ocenjevanje podnebnih sprememb, ki deluje pod okriljem Združenih narodov.

Cilj izziva na področju zdravja je dejavno podpreti izvajanje GLOPID-R, tj. pobude za globalno sodelovanje na področju raziskav v zvezi s pripravljenostjo na nalezljive bolezni[21]. Podpora pa se zagotavlja tudi podobnim pobudam, kot sta Mednarodni konzorcij za raziskave redkih bolezni[22] in Globalna zveza za kronične bolezni[23].

E-infrastruktura je drugo področje, na katerem je Evropa dejavna na večstranski ravni, na primer v okviru omrežja GÉANT ali Zveze za raziskovalne podatke[24].

Komisija je v zvezi z drugimi večstranskimi forumi vodila postopek, s katerim je bil prenovljen finančni okvir znanstvenega programa na področju humanistike (Human Frontier Science Programme)[25]. Prav tako je bila dejavna pri posodabljanju evropske strategije za fiziko delcev[26], ki jo vodi CERN. Okrepljeno je bilo partnerstvo med Komisijo in EIROforumom[27]. Komisija je bila dejavna pri razvoju strateškega načrta EUREKA 2020.

Večstranski pristop se je izkazal za najboljšo prakso pri obravnavanju nanovarnosti. Projekt Nanoreg, razvit v okviru delovne skupine OECD za proizvedene nanomateriale, ima koristi od večstranskega financiranja, ki ga zagotavljajo sedmi okvirni program (10 milijonov EUR), države članice (30 milijonov EUR) in industrija (10 milijonov EUR).

Komisija je dejavno sodelovala v različnih organih OECD, ki se ukvarjajo s politiko na področju raziskav in inovacij ter energetskimi vprašanji, zlasti Globalnem znanstvenem forumu (GSF), Odboru za znanstveno in tehnološko politiko (CSTP), delovni skupini za tehnološko in inovacijsko politiko (TIP) ter odborih Agencije za jedrsko energijo (NEA) in Mednarodne agencije za energijo (IEA). EU ima ključno vlogo v okviru mednarodne organizacije ITER in Mednarodnega foruma „četrte generacije“.

Komisija je zastopala EU na srečanju ministrov za znanost skupine G-8, ki je 12. junija 2013 potekalo v Londonu in na katerem je bilo potrjeno nadaljevanje dela skupine visokih uradnikov v zvezi z globalnimi raziskovalnimi infrastrukturami, vključno s pomembnimi resolucijami o globalnih izzivih in prostodostopnih znanstvenih podatkih.

Vrh Rio+20 je pozval k pripravi razvojne agende za obdobje po letu 2015 s trajnostnim razvojem kot osrednjo točko. Ta bo vključevala razvoj vrste splošno veljavnih trajnostnih razvojnih ciljev, ki temeljijo tudi na pregledu napredka pri doseganju razvojnih ciljev tisočletja.

5. Komunikacija

Predpogoj za uspešno izvajanje sporočila iz leta 2012 je zagotavljanje vsesplošne ozaveščenosti o prednostih EU in njeni vlogi pri mednarodnem sodelovanju na področju raziskav in inovacij. Komisija je za dosego tega oblikovala komunikacijsko strategijo, skrbno naravnano na vse deležnike na mednarodni ravni v partnerskih državah in večstranske forume v državah članicah.

Komisija je v zvezi s tem začela komunikacijsko kampanjo z naslednjim ključnim sporočilom: „Program Obzorje 2020 – odprt za svet“. Komunikacijska strategija poleg osredotočanja na program Obzorje 2020 vključuje tudi elemente, katerih namen je izboljšati prepoznavnost politike EU na področju raziskav in inovacij, povečati vlogo mednarodnega sodelovanja v njej ter poudariti pomen EU kot centra odličnosti in znanja.

Vloga nacionalnih kontaktnih točk v EU in partnerskih državah je ključnega pomena za promocijo programa Obzorje 2020. Podobno ima omrežje Komisije svetovalcev na področju raziskav in inovacij ter osebje delegacij EU, ki se ukvarjajo z raziskavami in inovacijami, zelo dejavno vlogo pri promociji programa Obzorje 2020 in povezovanju s svetovalci držav članic s področja znanosti, lokalnimi in regionalnimi oblastmi ter drugimi akterji. Prav tako so bile za pomoč pri navezovanju stikov z raziskovalnimi organizacijami mobilizirane vse delegacije EU. Nazadnje imajo dvostranski projekti s partnerskimi državami pomembno vlogo pri ozaveščanju o možnostih udeležbe pri programu Obzorje 2020.

Znanstvena diplomacija je pomembno orodje za izvajanje komunikacijske strategije. Ta se na primer izvaja z uporabo možnosti, ki jih omogočajo srečanja na visoki ravni za ozaveščanje o mednarodnem sodelovanju na področju raziskav kot osrednjem elementu zunanje politike, in s promocijo programa Obzorje 2020.

Komisija je za podpro izvajanju te komunikacijske strategije zagotovila najrazličnejše gradivo, vključno z razglednicami, letaki, predstavitvami v programu PowerPoint, glasilom o mednarodnih raziskavah „International Research Update“, spletnimi stranmi o mednarodnem sodelovanju in video posnetki, ki pojasnjujejo mednarodno razsežnost programa Obzorje 2020 ter pomen mednarodnega sodelovanja na področju raziskav in inovacij. Nekaj tega gradiva je na voljo v jezikih partnerskih držav, kot sta ruščina in kitajščina. Izboljšana je bila tudi prepoznavnost v družbenih medijih.

6. Krepitev sinergij med zunanjimi politikami EU in dejavnostmi držav članic

Globalni pristop k mednarodnemu sodelovanju na področju raziskav in inovacij zajema tudi krepitev sinergij z drugimi politikami z močno globalno razsežnostjo, zlasti z zunanjimi politikami EU, vključno z razvojem in dejavnostmi držav članic.

Na podlagi znanstvene diplomacije se lahko mednarodno sodelovanje na področju raziskav in inovacij uporablja kot sredstvo mehke moči ter mehanizem za izboljšanje odnosov s ključnimi državami in regijami. Enako lahko mednarodni odnosi olajšajo učinkovito sodelovanje na področju raziskav in inovacij. Znanstvena diplomacija je lahko podpora za prizadevanja EU na področju kriznega upravljanja in vzpostavljanja miru. Raziskovalne infrastrukture, kot so na primer sinhrotronske zmogljivosti SESAME[28] in projekti v zvezi z vprašanji, kot so vpliv podnebnih sprememb in posledice za človekovo varnost[29], lahko olajšajo dialog med raziskovalci in deležniki na Bližnjem vzhodu.

Raziskave in inovacije zavzemajo vse večji del splošnega političnega dialoga z mednarodnimi partnerji EU, kot je razvidno iz sklepov nedavnih vrhov (Brazilija, Kitajska, Japonska, ZDA in Afrika) in drugih srečanj na visoki ravni (npr. Kanada in Nova Zelandija), ki so potekala v letih 2013 in 2014, da bi se tako poudaril strateški pomen mednarodnega sodelovanja na najvišji ravni.

Politike na področju raziskav in inovacij ter trgovinske politike so tesno povezane. Pogajanja o sporazumih o prosti trgovini, kot je Čezatlantsko trgovinsko in investicijsko partnerstvo (TTIP) med EU in ZDA, so priložnost za izboljšanje okvirnih pogojev za sodelovanje na področju inovacij.

Politike na področju raziskav in inovacij lahko pozitivno vplivajo na politike razvojnega sodelovanja EU. Sporočilo z naslovom „Povečanje učinka razvojne politike EU: agenda za spremembe“[30] poziva k oblikovanju razvojnih politik, usmerjenih v vzpostavljanje inovativnih politik, da bi lahko države v razvoju tako izkoristile priložnosti, ki jih ponujajo globalno povezani trgi.

Inovativnost je tudi pomembna razsežnost humanitarne politike EU. Sporočilo z naslovom „Pristop EU k odpornosti: izkušnje s krizami prehranske varnosti“[31] poziva k spodbujanju inovativnih pristopov k obvladovanju tveganja.

Sinergije med instrumenti zunanje politike so se povečale tako, da se je z njimi po potrebi podprlo povečanje raziskovalnih in inovacijskih zmogljivosti. V okviru instrumenta za razvojno sodelovanje za obdobje 2007–2013 je bilo na primer 30 milijonov EUR dodeljenih programu za inovacije in zmanjševanje revščine v Južni Afriki. Program raziskovalnih štipendij Afriške unije podpira izvajanje politike Afriške unije na področju znanosti in tehnologije. Enajsti Evropski razvojni sklad (ERS) je namenil 35 milijonov EUR za program „Znanje za razvoj“. Evropski instrument sosedstva in partnerstva (2007–2013), vključen v regionalni program „East-Invest“, zajema šest držav vzhodnega partnerstva ter dvostranske programe za krepitev zmogljivosti v južnem sosedstvu. Države pristopnice sodelujejo pri dejavnostih na področju raziskav in inovacij v okviru strategije za Podonavje ter strategije EU za jadransko-jonsko regijo. V okviru instrumenta za predpristopno pomoč je posebna pozornost namenjena krepitvi njihove raziskovalne zmogljivosti.

Pozornost je bila prav tako namenjena doseganju večje usklajenosti med dejavnostmi držav članic in pridruženih držav ter dejavnostmi EU. To se je izvajalo zlasti prek Strateškega foruma za mednarodno znanstveno in tehnološko sodelovanje (SFIC)[32]. SFIC si je prizadeval za doseganje svojih ciljev s strateškim svetovanjem o razvoju in izvajanju nove strategije za mednarodno sodelovanje na področju raziskav in inovacij. Pripravil je tudi smernice za povečanje svojega prispevka k vrhom in dvoregionalnim dialogom ter vzpostavil delovno skupino za razpravljanje o skupnih načelih. Razvite so bile skupne pobude s ključnimi partnerji, kot so Indija, Brazilija, Kitajska in ZDA. Strateški forum za mednarodno znanstveno in tehnološko sodelovanje je prispeval k strateškemu načrtovanju prednostnih nalog za prihodnje sodelovanje, zlasti z namensko delavnico, ki je potekala 26. marca 2014[33].

Druga razsežnost sodelovanja med državami članicami in pridruženimi državami je združitev njihovih prizadevanj za načrtovanje in izvajanje skupnih dejavnosti. Za vzpostavitev Partnerstva evropskih držav in držav v razvoju na področju kliničnih študij[34] je bil uporabljen instrument iz člena 185, pri čemer se nadaljuje delo v smeri prenove evro-sredozemskega sodelovanja na področju raziskav in inovacij. Komisija proučuje tudi krepitev mednarodnega sodelovanja na podlagi pobud za skupno načrtovanje programov, kot je pobuda za skupno načrtovanje v zvezi z vodo za Indijo.

7. Prednostne naloge za prihodnje sodelovanje 7.1 Strateško načrtovanje

Razvoj strateškega načrtovanja prednostnih nalog za prihodnje sodelovanje je osrednja točka sporočila iz leta 2012. Njegov namen je omogočiti zgodnejše prepoznavanje pobud za sodelovanje z ustreznim obsegom in področjem dejavnosti ter njihova vključitev v delovne programe v okviru programa Obzorje 2020.

Pri opredeljevanju skupno dogovorjenih prednostnih nalog za sodelovanje s partnerskimi državami in regijami je bil od sprejetja sporočila dosežen znaten napredek. Dialogi s partnerji EU so bili glavni vir idej za to načrtovanje, pri čemer so bile v tem okviru opredeljene prednostne naloge v skladu z načeli skupnega interesa, vzajemnih koristi, optimalnega obsega ter področja dejavnosti, partnerstva in sinergije. Več informacij o tem postopku je na voljo v spremnem dokumentu delovnih služb Komisije.

7.2 Dvostransko sodelovanje

Primeri tega, kako so bile določene prednostne naloge s partnerskimi državami, so navedeni v načrtih za mednarodno sodelovanje z Brazilijo, Kanado, Kitajsko, Korejo, Japonsko, Indijo, Rusijo, Južno Afriko in ZDA, ki so na voljo v spremnem dokumentu delovnih služb Komisije.

Pri določanju prednostnih nalog za druge države je bil prav tako dosežen napredek. Sodelovanje z Avstralijo bo osredotočeno na energijo, učinkovitost virov in surovin, zdravje, prehransko varnost in raziskovalne infrastrukture.

V zvezi z Mehiko prednostna področja za prihodnje sodelovanje vključujejo energijo ter zlasti raziskave geotermalne energije, zdravje in IKT.

V zvezi Novo Zelandijo prednostne naloge za prihodnje sodelovanje vključujejo zdravje in prehransko varnost.

V zvezi z Ukrajino bo sodelovanje osredotočeno na IKT, nove materiale in tehnologije obdelave, biotehnologijo in transport.

Tudi pridružitev k programu Obzorje 2020 je napredovala brez težav. Pridružene države sodelujejo v programu Obzorje 2020 na enaki ravni kot države članice. Do zdaj je pridružitev že izvedena za Norveško, Islandijo, Albanijo, Bosno in Hercegovino, Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, Črno goro, Srbijo, Turčijo, Izrael in Moldavijo.

7.3 Regionalno sodelovanje

Sodelovanje na področju raziskav med EU in nekaterimi regijami je bistvenega pomena tudi za globalni pristop k mednarodnemu sodelovanju. Poudarek je na tistih regijah, s katerimi potekajo politični dialogi. Regionalno sodelovanje temelji tudi na potrebi po obravnavanju težav, ki jih ni mogoče rešiti na dvostranski ravni, kot so bolezni, na primer malarija, HIV in tuberkuloza, ali izzivov, povezanih z okoljem, trajnostno rabo virov in podnebnimi spremembami. Regionalno sodelovanje lahko omogoči tudi optimalno uporabo raziskovalnih infrastruktur, kot je Evropskoafriška plaforma za radioastronomijo[35], in olajša dostop do znanja, ki je na voljo v regiji.

Primeri, kako so bile prednostne naloge določene na regionalni ravni, so navedeni v načrtih za sredozemsko regijo in regijo vzhodnega partnerstva.

Sedanja področja sodelovanja v zvezi z Afriko so: zdravstvene raziskave v okviru Partnerstva med evropskimi državami in državami v razvoju za klinične raziskave (EDCTP 2), globalno opazovanje Zemlje in IKT, medtem ko so bili za prihodnost v okviru političnega dialoga na visoki ravni med EU in Afriko prehranska varnost in varnost živil ter trajnostno kmetijstvo opredeljeni kot prednostna naloga.

V zvezi s Skupnostjo latinskoameriških in karibskih držav (CELAC) spadajo med prednostne naloge za prihodnje sodelovanje biogospodarstvo, obnovljiva energija, IKT, zdravje in biotska raznovrstnost, podnebne spremembe ter poklicne poti raziskovalcev.

Pri sodelovanju z zalivskimi državami bo poudarek na energetski varnosti, okolju (vključno z vodo in podnebjem), zdravju in IKT.

V zvezi z ASEAN spadajo med prednostne naloge za prihodnje sodelovanje hrana, kmetijstvo in biotehnologije, zlasti akvakultura, zdravje, IKT in obnovljiva energija.

8. Sklepne ugotovitve

Čeprav je bil dosežen napredek pri izvajanju strategije za mednarodno sodelovanje na področju raziskav in inovacij, ki se je začela izvajati leta 2012, je iz zgoraj navedenega razvidno, da je bil to le začetek in da je treba še veliko storiti.

Z boljšo integracijo mednarodnega sodelovanja pri strateškem načrtovanju programov in razvojnega delovnega programa v okvir programa Obzorje 2020 je treba nadalje krepiti mednarodno razsežnost programa Obzorje 2020 in njegovih delovnih programov. To mora temeljiti na prednostnih nalogah za prihodnje mednarodno sodelovanje, ki so bile določene s strateškim načrtovanjem.

Poleg tega je treba nadalje razvijati skupna načela in okvirne pogoje ter odpraviti ovire za sodelovanje, saj je to ključnega pomena za dvig ravni in kakovosti dejavnosti mednarodnega sodelovanja.

Potrebno je tudi nadaljnje spremljanje učinka strategije na podlagi kvantitativnih kazalnikov. Kot je bilo napovedano v sporočilu iz leta 2012, bo to vključevalo spremljanje celotne globalne razsežnosti dejavnosti mednarodnega sodelovanja, da bi tako presegli enostavne meritve neposredne udeležbe subjektov iz tretjih držav v okviru sklenjenih sporazumov za nepovratna sredstva iz programa Obzorje 2020. Glede na dejstvo, da se je program Obzorje 2020 začel izvajati šele 1. januarja 2014, je prezgodaj, da bi se o tem poročalo v tej fazi.

Komunikacijska strategija za mednarodno sodelovanje se bo še naprej izboljševala in izvajala, saj je to ključni element za ozaveščanje o programu Obzorje 2020 in njegovo promocijo kot programa, odprtega za svet. Komisija se bo hkrati še naprej osredotočala na znanstveno diplomacijo ter si prizadevala za povečanje sinergij z zunanjimi politikami EU in državami članicami.

Natančneje, dosežen napredek pri izvajanju strategije se bo uporabljal za nadaljnjo krepitev pristopa, ki vključuje globalno razsežnost mednarodnega sodelovanja na področju raziskav in inovacij, za reševanje svetovnih izzivov in doseganje rezultatov z večjim učinkom.

[1] COM(2012) 497 final.

[2] Komisarka Geoghegan-Quinn je 9. oktobra 2012 predstavila sporočilo Odboru za industrijo, raziskave in energetiko (ITRE) Evropskega parlamenta.

[3] CSST/2013/10405.

[4] CESE/20122081.

[5] CDR/2012/2076.

[6] Vključno z razvojnimi in humanitarnimi politikami.

[7] Uredba (EU) št. 1291/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013.

[8] Uredba Sveta (Euratom) št. 1314/2013 z dne 16. decembra 2013.

[9] Sklicevanje na program Obzorje 2020 je treba hkrati razumeti kot sklicevanje na program Euratom.

[10] Dejstvo, da lahko sodelujejo, ne pomeni nujno, da prejmejo finančna sredstva iz proračuna programa Obzorje 2020. Pravila v zvezi s financiranjem udeležencev iz tretjih držav so navedena v delu A Priloge o splošnih pogojih k delovnemu programu za obdobje 2014–2015 v okviru programa Obzorje 2020.

[11] http://ec.europa.eu/research/participants/portal/desktop/en/opportunities/index.html.

[12] Usklajen razpis je sestavljen iz dveh razpisov, ki ju vzporedno objavita EU in partnerska država. Oba razpisa pozivata k zbiranju predlogov za projekte, pri katerih se zahteva sodelovanje s subjekti druge strani. Tak predlog predložita obe strani. Vsaka stran pa podpiše pogodbo samo s svojimi udeleženci in jim zagotovi sredstva.

[13] http://www.innovation.ca/sites/default/files/Rome2013/files/Canada-EU-US%20Galway%20Statement%20on%20Atlantic%20Research%20Cooperation%202013.pdf.

[14] Svet se na primer trenutno pogaja o prenovitvi Direktive 2005/71/ES o posebnem postopku za dovolitev vstopa državljanom tretjih držav za namene znanstvenega raziskovanja.

[15] http://www.globalresearchcouncil.org/.

[16] http://www.conacyt.mx/index.php/el-conacyt/convocatorias-y-resultados-conacyt/convocatoria-conacyt-horizon2020.

[17] http://igfagcr.org.

[18] Vključno s svetovnim raziskovalnim programom podnebja (WCRP), mednarodnim programom geosfere in biosfere (IGBP), mednarodnim programom o biotski raznovrstnosti (DIVERSITAS) in mednarodnim programom v zvezi s človeško razsežnostjo (IHDP).

[19] V GEO je včlanjenih 89 držav in Komisija (http://www.earthobservations.org).

[20] http://www.ipcc.ch.

[21] http://glopidr.globe-network.org/.

[22] http://www.irdirc.org.

[23] http://www.gacd.org.

[24] https://rd-alliance.org/.

[25] http://www.hfsp.org.

[26] http://council.web.cern.ch/council/en/EuropeanStrategy/ESParticlePhysics.html.

[27] http://www.eiroforum.org.

[28] http://www.sesame.org.jo/sesame/.

[29] http://www.cliwasec.eu/.

[30] COM(2011) 637 final.

[31] COM(2012) 586 final.

[32] http://www.consilium.europa.eu/policies/era/sfic.

[33] ERAC-SFIC 1359/14.

[34] http://www.edctp.org.

[35] http://www.aerap.org.