SL Uradni list Evropske unije C 24/40

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o računalništvu v oblaku (cloud computing) v Evropi (mnenje na lastno pobudo)

2012/C 24/08

Poročevalec: g. PIGAL

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 20. januarja 2011 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Računalništvo v oblaku (cloud computing) v Evropi.

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 7. oktobra 2011.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 475. plenarnem zasedanju 26. in 27. oktobra 2011 (seja z dne 26. oktobra) s 143 glasovi za, 1 glasom proti in 7 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Odbor je na podlagi strategije Evropa 2020 in zlasti digitalne agende želel proučiti rešitev informacijske tehnologije, ki je še v fazi hitrega in obetavnega razvoja, tj. računalništvo v oblaku (cloud computing). S tem mnenjem na lastno pobudo želi predvsem zbrati in z drugimi deliti praktične izkušnje tako akterjev, ki delujejo v okviru Odbora, kot tudi akterjev na trgu tovrstnih storitev. Nadalje želi predstaviti seznam priporočil, s katerimi bi Evropo (1) spodbudil, da se na tem obetavnem področju s pomočjo vodilnih podjetij prebije v ospredje.

1.2 Računalništvo v oblaku sloni na digitalni arhitekturi, ki ponuja naslednje prednosti: hitra postavitev, preprosta razširljivost in plačilo glede na uporabo.

1.3 Računalništvo v oblaku temelji na obetavnem ekonomskem modelu:

— veliko število potencialnih uporabnikov: zasebni uporabniki, podjetja, javne službe itd.;

— združevanje sredstev in orodij informacijske tehnologije, ki omogoča njihovo optimalno uporabo;

— računalništvo v oblaku omogoča mobilnost, zlasti za uporabnike, ki so veliko na poti, saj jim ponuja stalen dostop do podatkov;

— preprosto, prilagodljivo in pregledno povezovanje različnih tehničnih elementov: interneta, upravljanja naprav in sistemov IT, mobilnih aplikacij itd.;

— izravnava stroškov skozi celoten življenjski cikel sistemov IT, pri čemer visoki začetni vložek ni potreben;

— podjetja se lahko znova osredotočijo na svojo osrednjo dejavnost, saj se jim ni treba ukvarjati z zapletenostjo sistemov IT;

— pomembni akterji v sektorju, sistemski integratorji in izdajatelji programske opreme dobijo priložnost za rast, ki temelji na novih dejavnostih.

1.4 Za računalništvo v oblaku se je po drugi strani doslej tudi izkazalo, da še ni dovolj zrelo oziroma ima celo slabosti:

— obilica standardov, ki skušajo zamejevati in nadzorovati uporabo računalništva v oblaku;

— neobstoj razpoznavnega evropskega regulatornega organa, ki bi zagotavljal spoštovanje teh standardov;

— pomanjkanje distance pri uporabnikih, sploh zasebnih uporabnikih, da bi lahko ovrednotili oglaševane koristi, predvsem pa tveganja, s katerimi se soočajo;

— naravna občutljivost interneta: prekinitve v primeru motenj, kibernetični napadi itd.;

— zasičenost interneta: delovanje se ne izboljšuje, močan porast obsega izmenjave podatkov (zvok, video, neželena pošta), omejitve sistema naslavljanja (IP);

— obremenjenost strežnikov: združevanje strežnikov in njihova posledična prezasedenost lahko privedeta do zastojev;

— tveganja, povezana z zunanjim shranjevanjem podatkov in njihovo obdelavo pri tretjih osebah;

— tveganja, povezana s selitvijo podatkov in njihove obdelave v drugo državo, ki ima drugačne predpise;

— družbeno tveganje, ki ga povzroča koncentracija dejavnosti razvoja, gostovanja in delovanja;

— pravice in obveznosti uporabnikov ter ponudnikov računalništva v oblaku so še vedno nejasne;

— razlika med odgovornim za obdelavo osebnih podatkov in osebo, ki te podatke dejansko obdeluje, ni popolnoma jasna;

— za posameznike brez ustreznega strokovnega znanja so pogodbe o zagotavljanju tovrstnih storitev kompleksne ali celo težko razumljive, kar zadeva zbiranje, obdelavo in prenos podatkov o potrošnikih, pa tudi njihove zakonsko določene pravice.

1.5 Za Evropo je računalništvo v oblaku priložnost, da vstopi na ta obetaven, pomemben in tudi strateški trg. Če želi biti pri tem uspešna, Odbor predlaga naslednje dejavnosti, ki bi jih ob pomoči držav članic morda lahko izvajala sama Komisija ali evropska podjetja iz tega sektorja.

1.5.1 Sposobnosti

— proučiti, katere sposobnosti informatikov je treba razviti, da bo mogoče slediti razvoju potreb in kadrov na področju računalništva v oblaku;

— spodbujati in/ali usklajevati vzpostavljanje programov izobraževanja;

— potrditi posebna spričevala ali diplome, ki bi priznavala in potrjevala sposobnosti specialistov, odgovornih za računalništvo v oblaku.

1.5.2 Raziskave in vlaganja

— spodbujati evropska raziskovalna središča k usklajevanju, da bodo ostala vodilna na področju znanja in strokovnih veščin;

— krepiti razvoj optičnih vlaken (s subvencijami ali partnerstvi) s pomočjo akterjev na področju telekomunikacij v Evropi.

1.5.3 Partnerstvo

— spodbujati oblikovanje konzorcijev med evropskimi podjetji, ki bi vlagala v skupne projekte računalništva v oblaku, npr. v sklopu okvirnega programa za raziskave in razvoj;

— spodbujati ali celo subvencionirati vlagatelje, da bi na ozemlju držav članic ustanavljali ogromne strežniške farme po zgledu tistih, ki že obstajajo v drugih državah;

— z javnimi naročili spodbujati oblikovanje partnerstev;

— povezati izdajatelje rešitev računalništva v oblaku in telekomunikacijska podjetja, saj so slednja že po svoji naravi v neposrednem stiku s ciljnimi uporabniki tovrstnih rešitev.

1.5.4 Standardi in upravljanje

— spodbujati javne in zasebne akterje k sodelovanju pri oblikovanju pravil, ki bodo urejala razmerja med ponudniki na eni strani in evropskimi podjetji oziroma državljani na drugi;

— izkoristiti prednost, ki jo ima EU na področju varstva podatkov, zasebnosti itd., za uveljavitev doslednega upoštevanja tega varstva v rešitvah računalništva v oblaku;

— ustanoviti evropsko agencijo, ki bi bila izrecno zadolžena za nadzor nad spoštovanjem teh standardov;

— pripraviti zakonodajo, ki bi omejila selitev občutljivih podatkov izven Evrope;

— pri naslednji reviziji direktive o varstvu osebnih podatkov resno upoštevati izzive, ki jih predstavljajo aplikacije računalništva v oblaku, četudi Odbor priznava, da jih je izredno veliko.

2. Uvod

2.1 Računalništvo v oblaku sodi v družino drugih razvojnih dosežkov podobnih razsežnosti, kot sta model odjemalec-strežnik ali internet.

2.2 Pri računalništvu v oblaku gre za kombinacijo ter optimizacijo uporabe obstoječih konceptov in tehnologij, kot so internet, strežniške farme, upravljanje naprav in sistemov IT itd.

Zato so zanj značilne tako prednosti kot slabosti teh elementov, kot so npr. učinkovitost internetnega prometa, varstvo podatkov pri upravljanju naprav in sistemov IT, prezasedenost združenih računalnikov itd.

2.3 Odbor je že obravnaval nekatere vidike, ki so neposredno značilni tudi za računalništvo v oblaku:

— varstvo podatkov (2),

— telekomunikacijske sisteme (3),

— elektronske komunikacije (4),

— varstvo potrošnikov (6),

— internet stvari – akcijski načrt za Evropo (7).

V izogib ponavljanju je to mnenje osredotočeno na vidike, ki se nanašajo izključno na računalništvo v oblaku.

2.4 Odbor ni edini pokazal zanimanja za računalništvo v oblaku; obravnavajo ga tudi drugi evropski organi in institucije.

2.5 Neelie Kroes, podpredsednica Evropske komisije, je na Svetovnem gospodarskem forumu v Davosu 27. januarja 2011 takole predstavila svojo vizijo glede računalništva v oblaku:

„Ugotavljam, da pri računalništvu v oblaku ne moremo čakati na opredelitev, ki bi zadovoljila vse, ampak moramo ukrepati […]. V skladu z digitalno agendo za Evropo sem začela pripravljati strategijo za računalništvo v oblaku, ki bo pokrivala celotno Evropo, in sicer na način, ki presega politični pristop. Ni dovolj, da bi imeli samo Evropo, ki podpira računalništvo v oblaku, ampak želim Evropo, ki se na tem področju aktivno udejstvuje.“

2.6 Evropska komisija je leta 2009 začela študijo z naslovom The Future of Cloud Computing (Prihodnost računalništva v oblaku), (8) ki obravnava prav ta pojav in temelji na delu skupine strokovnjakov iz sektorja digitalne tehnologije in raziskovalcev.

Poleg tega je začela javno posvetovanje (9), katerega rezultati bodo uporabljeni pri pripravi evropske strategije za računalništvo v oblaku, ki bo predstavljena leta 2012.

Računalništvo v oblaku je pomembno za izvajanje strategije Evropa 2020, zlasti dveh njenih vodilnih pobud, tj. digitalne agende in Unije inovacij.

Programi, povezani z računalništvom v oblaku, se tudi že financirajo iz 7. okvirnega programa za raziskave (10).

2.7 Nadalje je ENISA (11) novembra 2009 objavila poročilo z naslovom Cloud Computing: benefits, risks and recommendations for information security (Računalništvo v oblaku: prednosti, tveganja in priporočila za varnost informacij).

2.8 NIST (12) je pred kratkim objavil dokument z naslovom Cloud Computing Standards Roadmap (Načrt za standarde na področju računalništva v oblaku) (NIST CCSRWG – 092 – 5. julij 2011).

3. Tehnična predstavitev računalništva v oblaku

3.1 Izdajatelji, ki so skušali svojo obstoječo programsko opremo označevati kot rešitev računalništva v oblaku (cloud-ready), so v veliki meri onemogočili poskuse za oblikovanje enotne opredelitve tega pojma.

Kljub temu obstaja precejšnje soglasje, da so za računalništvo v oblaku značilni hitra postavitev, preprosta razširljivost in plačilo glede na uporabo.

3.2 Katere so značilnosti računalništva v oblaku?

— dematerializacija: to pomeni, da so konfiguracija, lokalizacija ali vzdrževanje sredstev IT za uporabnika (bodisi zasebnega uporabnika bodisi za podjetje) čim bolj neopazni;

— preprost dostop: uporabniki z internetno povezavo lahko dostopajo do svojih podatkov in aplikacij s poljubne lokacije in s katero koli opremo (osebni računalnik, tablični računalnik, pametni telefon);

— dinamično dodeljevanje zmogljivosti: ponudnik sproti prilagaja zahtevano zmogljivost IT glede na potrebe uporabnika. Ta lahko povečano obremenitev premosti, ne da bi moral vlagati v sredstva IT, ki bi bila sicer neizkoriščena;

— združevanje: ponudnik lahko zagotovi dinamično dodeljevanje zmogljivosti tako, da združi sredstva IT več uporabnikov. S tem lahko doseže največje in najboljše možno združevanje v ogromne strežniške farme, ki jih sestavlja več tisoč računalnikov;

— plačilo glede na uporabo: uporabnik plača samo dejansko uporabo sredstev IT, kar z drugimi besedami pomeni, da se upošteva spreminjanje njegovih potreb po zmogljivostih IT. Pogodbena določila se pogosto še vedno razlikujejo od primera do primera, vendar se počasi standardizirajo.

3.3 V podjetjih se je računalništvo v oblaku najprej začelo uporabljati za elektronsko pošto, orodja za sodelovanje in spletne konference, razvojna in testna okolja, upravljanje odnosov s strankami in poslovno obveščanje.

V prihodnosti bo večina računalniških programov lahko že avtomatsko na voljo za uporabo v računalništvu v oblaku.

3.4 Računalništvo v oblaku se navadno uporablja po enem izmed naslednjih treh modelov (ali njihovi kombinaciji), ki se razlikujejo glede na nabor vključenih storitev in so namenjeni različnim strankam:

— infrastruktura kot storitev (IaaS – Infrastructure as a Service),– pri katerem se z računalništvom v oblaku zagotavlja samo infrastruktura. Ta model je namenjen predvsem službam za IT v velikih podjetjih;

— platforma kot storitev (PaaS – Platform as a Service),– pri katerem se z računalništvom v oblaku zagotavlja tako infrastruktura kot osnovna programska oprema. Ta model je namenjen informatikom, ki razvijajo programsko opremo;

— programska oprema kot storitev (SaaS – Software as a Service),– pri katerem se z računalništvom v oblaku zagotavlja celotna rešitev, vključno z aplikacijami. Ta model je namenjen predvsem končnim uporabnikom in ne toliko informatikom (npr. osebna e-pošta).

3.5 V razmahu je tudi razvoj zasebnega računalništva v oblaku . Uporablja se znotraj podjetij, ki lahko tako izkoristijo prilagodljivost in produktivnost, ki ju ponuja računalništvo v oblaku, ne da bi se ukvarjala s težavami, povezanimi z najemanjem zmogljivosti pri zunanjem ponudniku storitev računalništva v oblaku.

Za to rešitev se zdi, da izpolnjuje različne potrebe:

— skrbno in v okviru podjetja je mogoče pripraviti prehod obstoječih računalniških sistemov na platformo, ki temelji na računalništvu v oblaku;

— službe za IT v podjetjih se v razmerju do drugih služb lahko bolj osredotočijo na storitve, z obračunavanjem glede na uporabo pa je njihovo delo bolj pregledno.

4. Učinek računalništva v oblaku

4.1 Kaj lahko podjetje pričakuje od računalništva v oblaku?

4.1.1 Kakor je navedeno že zgoraj, je za računalništvo v oblaku značilno, da ima tako prednosti kot slabosti nekaterih svojih elementov.

4.1.2 Spomnimo najprej na nekatere prednosti za podjetja, ki sicer niso toliko značilnost računalništva v oblaku kot predhodnega pojava upravljanja naprav in sistemov IT:

— osredotočenost na osnovno dejavnost;

— izkoriščanje ekonomije obsega kot posledice industrializacije in združevanja pri ponudniku;

— dosegljivost strokovnega znanja in kakovostnih storitev specialistov.

4.1.3 Ena izmed nedavnih raziskav je pokazala, da upravljanje obstoječih zmogljivosti predstavlja 70 % stroškov služb za IT. Če se službo za IT deloma razbremeni teh opravil, lahko ta sprosti zmogljivosti, potrebne za inovacije in razvoj inovativnih storitev.

4.1.4 Sledi nekaj prednosti, ki jih podjetja najpogosteje omenjajo:

— nižji začetni vložek: pri novih digitalnih rešitvah vzpostavitev ali razširitev sistema IT ne pomeni več velikega vložka v strežniške sobe, strežnike, programsko opremo, posebno usposabljanje za programsko opremo določenega izdajatelja itd.

Kljub temu je treba poudariti, da bodo potrebni precejšnji vložki, če bodo podjetja in izdajatelji programske opreme želeli obstoječe rešitve prilagoditi platformi računalništva v oblaku in jih prenesti nanjo;

— krajši čas postavitve: razvojne ekipe so osredotočene na strokovno problematiko in jim ni treba skrbeti za tehnično infrastrukturo, saj zanjo poskrbi ponudnik storitev računalništva v oblaku. Pri tem je zlasti pomembno, da so material in človeški viri na voljo postopoma in glede na potrebe;

— obračunavanje in obvladovanje stroškov: pri računalništvu v oblaku sodijo stroški za IT med stroške poslovanja in ne več med stroške vzdrževanja osnovnih sredstev.

Vzdrževanje temelji na modelu zakupa, kar pomeni, da se programska orodja ali oprema pregledno posodabljajo in da je v primeru nedelovanja orodja takoj na voljo spletna tehnična podpora, ki jo zagotovi izdajatelj programske opreme ali sestavljavec strežnika;

— zanesljivejši storitveni model: služba za IT lahko na podlagi zavez ponudnika računalništva v oblaku glede kakovosti, razpoložljivosti, varnosti in prihodnje nadgradnje orodij svojim notranjim uporabnikom lažje ponudi storitveni model z dogovori o ravni storitve (Service Level Agreement);

— mobilnost zaposlenih: rešitev računalništva v oblaku ohranja kakovost in preprostost dostopa do podatkov za vse zaposlene, ne glede na to, ali so na poti ali v podjetju.

4.2 Računalništvo v oblaku je za nekatera podjetja še posebej zanimivo. To so:

— mikropodjetja in MSP, ki računalništvo v oblaku vidijo kot priložnost za dostop do zmogljivosti IT (oprema, programska oprema in znanje) brez nevzdržno visokih vstopnih stroškov;

— novo ustanovljena podjetja, ki so že sama po sebi v fazi hitrega razvoja in se zavedajo, da jim bo računalništvo v oblaku olajšalo prilagajanje njihovih zmogljivosti IT rasti njihovega poslovanja.

4.3 Kako se na računalništvo v oblaku pripravljajo sistemski integratorji?

4.3.1 Naloga sistemskih integratorjev je izvajanje rešitev IT za njihove poslovne stranke.

Njihova vloga v sektorju informacijske tehnologije je postala zelo pomembna tako zaradi njihovega strokovnega znanja kot tudi zaradi njihovih kadrovskih zmogljivosti in zmožnosti, da se prilagodijo nihanju delovne obremenitve strank.

V Evropi so vodilna podjetja na tem področju Accenture, Atos, Cap Gemini, HP, IBM, Wipro itd.

4.3.2 Za razvoj na področju IT je značilno, da je občasen in prehoden, zato službe za IT sistemske integratorje najemajo glede na potrebe in s potrebnimi informatiki razpolagajo samo v fazi razvoja.

Stalno osebje službe za IT v tej fazi sodeluje samo toliko, da lahko zagotovi boljše izvajanje naslednje faze, tj. delovanja in vzdrževanja.

4.3.3 Pri računalništvu v oblaku bodo sistemski integratorji še vedno odgovorni za zasnovo in razvoj rešitev za njihove poslovne stranke.

Glede na to, da to pomeni novo delo, bodo sistemski integratorji pojav računalništva v oblaku ne le sprejeli, ampak ga tudi sami spodbujali.

4.3.4 Kljub temu se zastavlja vprašanje, kako trajna bo ta nova dejavnost. Ali bomo priča le občasnemu povečanju dejavnosti, do kakršnega je v panogi na primer prišlo zaradi milenijskega hrošča ali uvedbe eura?

Več desetletij tehničnih inovacij in napredka je privedlo do povečanja produktivnosti, zaradi katere pa se nista zmanjšala niti obseg razvoja niti število informatikov. Nasprotno, prišlo je do občutnega povečanja števila sistemov IT in njihovega obsega.

Računalništvo v oblaku je logični del tega trenda, zato bi moralo omogočiti, da bodo z razvojem IT nastala nova področja dejavnosti sistemskih integratorjev.

4.4 Kako se na računalništvo v oblaku pripravljajo izdajatelji programske opreme?

4.4.1 Microsoft, Google, Oracle in SAP, če jih navedemo samo nekaj, morajo precej vlagati v pretvorbo svoje obstoječe ponudbe, tako da jo bo mogoče označiti kot rešitev računalništva v oblaku.

4.4.2 Za tovrstno pretvorbo so najprej potrebna velika vlaganja v nov razvoj na področju IT. To predvsem resno postavlja pod vprašaj nekatere poslovne modele.

Microsoft se na primer s paketom Office 365 precej odmika od svojega modela, ki temelji na prodaji licence ob prvi uporabi katerega koli od njegovih programskih izdelkov.

4.5 Kaj pa ponudniki gostovanja in računalništvo v oblaku?

4.5.1 V preteklih desetih letih je bilo mogoče opaziti razvoj na področju upravljanja naprav in sistemov IT, zlasti pri njegovem zelo pomembnem delu, tj. gostovanju pri zunanjih ponudnikih (strežniki, omrežja in osnovna programska oprema).

Računalništvo v oblaku širi ta pristop, saj združuje zunanje vire nedoločenega števila uporabnikov (podjetij ali zasebnih uporabnikov).

4.5.2 Računalništvo v oblaku lahko torej olajša zunanje izvajanje, predvsem pa združevanje zmogljivosti gostovanja, zaradi česar nastajajo ogromne strežniške farme. Pojav računalništva v oblaku bi tako moral privesti do prestrukturiranja panoge, pri čemer bi se povečali konkurenca med ponudniki, obseg združitev, potrebnih zaradi ogromnih investicijskih potreb, in družbeni učinek, kot ga poznamo iz drugih panog, ki so že šle skozi fazo koncentracije.

4.6 Ali javni sektor drugače dojema računalništvo v oblaku kot zasebni?

4.6.1 Javni sektor se opira na strategije, navade, ljudi in organizacije, katerih cilji, omejitve in načini delovanja so podobni tistim v zasebnem sektorju.

4.6.2 Zato javna uprava od računalništva v oblaku pričakuje iste prednosti kot podjetja (glej zgoraj).

Poleg tega bo mogoče z računalništvom v oblaku javne storitve za državljane izboljšati, saj bodo na primer bolj razpoložljive in dostopne.

4.6.3 Vendar pa ima javni sektor svoje posebnosti:

— Vsesplošno varčevalno ozračje Zaradi njega prihaja do proračunskih omejitev in kleščenja programov javnih vlaganj, vključno s tistimi na področju IT. Model računalništva v oblaku je v tej povezavi v celoti upravičen, saj pravzaprav omogoča razvoj zmogljivosti IT brez začetnih vložkov.

— Javne raziskave Čeprav so raziskave prav tako sestavni del zasebnega sektorja, so prek nacionalnih raziskovalnih središč, univerzitetnih središč in javno-zasebnih partnerstev močno prisotne tudi javnem sektorju. Pri raziskavah so včasih potrebne dodatne zmogljivosti IT, za kar lahko ponudi odgovor prav računalništvo v oblaku.

— Javna vlaganja Z njimi bi lahko zasebne akterje v državah članicah ali v Evropi, zlasti telekomunikacijske operaterje, spodbudili k vlaganjem v računalništvo v oblaku in tako dosegli učinek vzvoda. V preteklosti so nekatera javna vlaganja delovala kot katalizator za vlaganja in strateško umeščanje zasebnega sektorja, npr. v letalski in vesoljski industriji, mobilni telefoniji, pri hitrih vlakih itd.

— Nekatere države članice so že namenile veliko sredstev za prenos programske opreme njihovih javnih uprav v arhitekturo računalništva v oblaku.

4.7 Ali računalništvo v oblaku zadeva tudi zasebne uporabnike?

4.7.1 Nekatere rešitve računalništva v oblaku so namenjene prav zasebnim uporabnikom. Primeri takih rešitev so Applov iCloud, Microsoftov Office 365, Picasa itd.

4.7.2 Le malo zasebnih uporabnikov je pripravljenih kupiti enega ali več strežnikov, omrežno infrastrukturo itd. Poleg tega se vsi ne znajo ali nočejo ukvarjati z vzdrževanjem te infrastrukture, niti če je nameščena v osebnem računalniku.

4.7.3 Izdelki, ki so bili do sedaj na voljo na trdih diskih osebnih računalnikov (urejanje besedil, tiskanje, shranjevanje fotografij, hranjenje podatkov itd.), bodo postopoma nadomeščeni z internetnimi storitvami, ki temeljijo na modelu programska oprema kot storitev (glej zgoraj).

4.7.4 Pri osnovnih različicah je uporaba teh storitev brezplačna. Brezplačna uporaba se pogosto financira s tem, da lahko ponudnik sestavi seznam zasebnih uporabnikov, ki ga lahko nato uporabi za trženje in oglaševanje. Najpogosteje se ponuja boljša plačljiva različica (premium), ki ponuja več prostora za shranjevanje, več dodatnih funkcij itd.

4.7.5 Za zasebne uporabnike je model računalništva v oblaku primeren tudi glede na vse večjo zapletenost računalniških orodij, saj zunanje izvajanje pomeni določeno mero poenostavitve. Prav tako uporabniki plačujejo glede na uporabo, kar v vseh pogledih ustreza omejeni in občasni rabi orodij in virov IT, značilni za zasebne uporabnike.

4.7.6 Vse bolj zanimiv dejavnik pa je navsezadnje tudi stalni dostop do podatkov na poti. Več ponudnikov (13) zdaj uporabnikom ponuja možnost, da koderkoli poslušajo glasbo, gledajo fotografije itd.

4.8 Kakšen družbeni učinek bo imelo računalništvo v oblaku poleg gospodarskega in komercialnega?

4.8.1 Skupina, na katero pojav računalništva v oblaku verjetno najbolj vpliva, so informatiki.

4.8.2 Obseg dela podjetij, ki se ukvarjajo s sistemsko integracijo, zaradi računalništva v oblaku ne bi smel upasti, ampak bi se moral zaradi začetnega vzpostavljanja teh storitev celo občutno povečati. Informatiki v teh podjetjih bodo sicer morali vložiti dodaten trud v pridobivanje novega znanja, da bodo lahko razvijali rešitve računalništva v oblaku, vendar se njihovo število ne bi smelo spremeniti.

4.8.3 Interni informatiki (zaposleni v podjetjih, ki naročajo storitve sistemskih integratorjev), odgovorni za razvoj, bodo verjetno prikrajšani za svojo osnovno nalogo, tj. sodelovanje s sistemskimi integratorji pri razvoju z namenom zagotavljanja boljšega vzdrževanja, potem ko prvi končajo svoje delo. Če se bodo obljube ponudnikov računalništva v oblaku uresničile, zlasti v zvezi s prenosom dela vzdrževanja na zunanje ponudnike, se bo število internih razvijalcev verjetno temu ustrezno zmanjšalo.

4.8.4 Informatiki, odgovorni za delovanje informacijske tehnologije, bodo verjetno najbolj prizadeti. Treba je spomniti, da je do tega v veliki meri prišlo že s pojavom upravljanja naprav in sistemov IT, ko so njihove storitve prišle pod okrilje ponudnikov, ki zagotavljajo storitve upravljanja naprav in sistemov IT. Z računalništvom v oblaku se bo upravljanje naprav in sistemov IT še naprej razvijalo, vendar bo ta razvoj potekal v panogi, ki se močno konsolidira in v kateri je selitev še lažja. Zato lahko pričakujemo, da se bo število osebja, odgovornega za delovanje in gostovanje IT, še dodatno zmanjšalo.

4.8.5 S popolnim ali delnim prenosom storitev služb za IT na zunanje izvajalce se informatiki oddaljujejo od končnih uporabnikov rešitev IT. Ta odmik, ki je lahko organizacijski ali celo geografski, bo oslabil interakcije med tema dvema skupinama. Vendar pa takšne interakcije omogočajo neposredno in učinkovito sodelovanje, predvsem pa družbeni stik, ki informatikom daje možnost, da bolje razumejo in se ustrezneje odzovejo na težave in pričakovanja uporabnikov.

4.9 Na kaj je treba paziti pri sklenitvi pogodbe o zagotavljanju storitev računalništva v oblaku?

4.9.1 Vrsta razmerja med uporabnikom in ponudnikom (storitev računalništva v oblaku) je odvisna od tega, ali so storitve brezplačne ali plačljive. Vendar to razlikovanje ni vedno povsem jasno. Brezplačne storitve so na primer lahko povezane z nefinančnimi stroški, kot so kontekstno oglaševanje ali možnost, da ponudnik ponovno uporabi uporabnikove podatke.

4.9.2 Brezplačne ali cenejše storitve so običajno namenjene zasebnim uporabnikom. Kljub temu morajo biti ti še posebno pozorni na splošne pogoje uporabe, ki se sicer zdijo razmeroma neformalni, vendar imajo pogodbeno veljavo. Prav tako imajo tudi informacije, ki jih zasebni uporabniki zaupajo ponudniku, določeno vrednost. V primeru težav se lahko brezplačna storitev izkaže za dokaj drago v smislu izgubljenega časa ali celo podatkov.

4.9.3 Tudi podjetja morajo vsebino pogodb o zagotavljanju storitev računalništva v oblaku pozorno proučiti, najbolje pa je, da to zaupajo specialistom. Podjetje namreč zunanjemu ponudniku zaupa dragocene podatke in orodja, kar mu lahko v primeru napake povzroči izjemne težave.

4.9.4 Pogodbe o zagotavljanju storitev računalništva v oblaku so redko stvar pogajanj in večina ponudnikov zahteva, da bodoči naročniki sprejmejo njihove standardne pogodbe. Kot ponavadi pa lahko ponudnik v primeru pogodbe, ki ima dovolj visoko vrednost ali je zanj strateškega pomena, pristane na to, da sklene „prilagojeni“ sporazum.

4.9.5 V pogodbi morajo biti opredeljeni naslednji elementi, ne glede na to, ali gre za brezplačne ali plačljive storitve ali za standardno ali posebno pogodbo:

— raven storitev računalništva v oblaku (IaaS, PaaS, SaaS);

— zagotovljena raven razpoložljivosti podatkov in odgovornost, če pride do izgube ali okvare podatkov;

— stopnja združevanja virov različnih uporabnikov (tveganje prezasedenosti);

— pogoji glede prožnosti razpoložljivih in uporabljenih virov ter obračunske tarife glede na uporabo;

— pravice ali obveznosti ponudnika računalništva v oblaku v zvezi z razkritjem podatkov tretjim osebam, npr. sodnim organom;

— natančna identiteta strank, ki dejansko zagotavljajo storitve, zlasti ker se pogosto uporablja večnivojski pristop;

— možnost odstopa od pogodbe in predvidena pomoč ponudnika v prehodnem obdobju;

— predpisi in sodna pristojnost (nacionalna ali mednarodna), ki veljajo za pogodbo, predvsem v primeru pravnih sporov.

5. Slabosti računalništva v oblaku

5.1 Računalništvo v oblaku temelji na internetu in je od njega močno odvisno, za internet pa se zdi, da je na več področjih že dosegel skrajne meje, zlasti ko gre za delovanje.

Vse večje število uporabnikov in načinov uporabe, izjemen porast količine izmenjanih podatkov (zlasti zaradi prenosa zvoka in videa) ter želje uporabnikov po čedalje krajših odzivnih časih so dejavniki, ki so izpostavili potencialne probleme učinkovitega delovanja interneta. Promet, povezan z računalništvom v oblaku, bo te probleme še poslabšal, saj bo povečal količino izmenjanih podatkov, predvsem pa bo še dodatno skrajšal odzivne čase, sprejemljive za uporabnike.

5.2 Drugo tveganje, ki ga internet predstavlja za računalništvo v oblaku, je odpornost omrežja. Tehnične težave, kibernetski napadi ali politične odločitve so v zadnjem času prekinili delovanje interneta ter predvsem pokazali njegovo občutljivost in odvisnost uporabnikov od tega javnega omrežja. Model računalništva v oblaku še dodatno izpostavlja potrebo po varnosti tega omrežja, ki prvotno ni bilo zasnovano za komercialno rabo.

5.3 Varnost podatkov je naslednja velika in kompleksna slabost računalništva v oblaku, ki pa je povezana predvsem z zunanjim shranjevanjem podatkov bodisi v tuji državi ali doma.

V tej zvezi se najprej pojavlja problem stalnega dostopa do podatkov; dejstvo, da so ti praktično takoj dostopni, je lahko za uporabnike storitev računalništva v oblaku izjemnega ali celo nujnega pomena. Naslednji problem je zaupnost podatkov, ki so shranjeni pri zunanjem ponudniku in s katerimi ta upravlja.

To vprašanje je zlasti zaradi industrijske špijonaže še posebej pomembno pri podatkih, ki imajo visoko dodano vrednost.

5.4 Rešitve IT so toliko bolj izpostavljene napadom hekerjev in posledično tudi bolj ranljive, če zanje predstavljajo tarče, katerih privlačnost se povečuje z velikostjo, prepoznavnostjo in pomembnostjo strežniških farm, zasnovanih in sestavljenih za podporo tem rešitvam. Zato bodo potrebna močnejša prizadevanja in dodatni strokovnjaki, da bodo te rešitve za napadalce manj zanimive.

Kljub temu je treba opozoriti, da so ponudniki storitev IT (zunanje izvajanje, računalništvo v oblaku itd.) že sedaj močno ozaveščeni na področju varnosti in kibernetskega kriminala ter brez dvoma pripravljeni bolje kot večina njihovih poslovnih strank.

Če to ponazorimo z metaforo: bančni trezor je gotovo zelo privlačna tarča, vendar dragulje bolje varuje, kot če so v domači spalnici spravljeni v šatulji.

5.5 Poleg tega tveganja je tudi težko določiti, katere predpise je treba uporabiti: tiste, ki veljajo za lastnika podatkov, ali tiste, ki veljajo za gostitelja podatkov.

Nadalje se postavlja vprašanje, kateri nadzorni organ je pristojen bodisi za nadzor nad uporabo predpisov bodisi za reševanje sporov med lastnikom in gostiteljem podatkov.

Pri tem je treba spomniti na Direktivo 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (o varstvu osebnih podatkov) in na mnenje Odbora (14).

Ureditev varstva podatkov v Evropi močno zavira prenose vseh vrst izven Evrope. Ker je računalništvo v oblaku mednarodnega značaja, se postavljajo vprašanja o možnostih prenosa podatkov, najsi gre za prenose med stranko in ponudnikom ali v okviru ponudnikove infrastrukture.

Pri tem se odsotnost upravljanja (na svetovni ravni) najprej interneta, nato pa v ožjem smislu še računalništva v oblaku, pojavlja kot dodatna slabost.

Z varstvom podatkov je povezano tudi vprašanje avtorskih pravic. Ker se podatki, ki spadajo v okvir teh pravic, dejansko lahko prenašajo ali so porazdeljeni med več lokacijami, je vse težje ugotoviti, kateri predpisi veljajo za zaščito, nadomestila in nadzor.

5.6 Inovacije na področju IT so nekaterim akterjem omogočile, da so dosegli prevladujoč položaj. To sta na primer Microsoft ali Apple pri opremi za zasebne uporabnike (osebni računalniki, mobilni telefoni itd.), pa tudi Google in Facebook (iskalnik in socialno omrežje). Evropa je vedno skrbela, da položaj teh podjetij ne bi postal tako močen, da bi škodoval interesom drugih akterjev v panogi, npr. potrošnikov.

Računalništvo v oblaku, ki povezuje več pomembnih tehnologij, povečuje tako privlačnost kot tveganja, povezana s prevladujočim položajem. Evropa bo morala biti zato še bolj pozorna.

5.7 Vprašanje prenosljivosti je ne le tehnične, ampak tudi komercialne narave. Brez prenosljivosti ostane rešitev računalništva v oblaku, ki jo izbere uporabnik, vezana na enega ponudnika, uporabnik pa svojih gostovanih virov ne more prenesti k drugemu ponudniku. Gre torej za omejevanje konkurence med različnimi ponudniki. Z uporabo odprtih standardov ter zagotavljanjem interoperabilnosti storitev in aplikacij bi lahko nastale rešitve, ki bi omogočale preprost in hiter prenos podatkov od enega ponudnika k drugemu, ne da bi to za uporabnika pomenilo večji strošek.

5.8 Zdi se, da vse te slabosti pomenijo resno oviro za uvajanje in splošno uporabo modela računalništva v oblaku. Medijsko pokrivanje težav, povezanih s temi slabostmi (v tisku, avdiovizualnih medijih, socialnih omrežjih itd.), ali pravni spori, ki iz tega izhajajo, lahko močno škodujejo računalništvu v oblaku in privedejo do izgube zaupanja uporabnikov tako v sam model kot v ponudnike.

6. Izzivi in priložnosti za Evropo

6.1 Cilj Evropske komisije je, da bi se Evropa na področju računalništva v oblaku aktivno udejstvovala (glej govor Neelie Kroes zgoraj). Vendar beseda „aktivno“ ne pove, ali gre za preprosto uporabo računalništva v oblaku ali tudi za njegov razvoj. Prva razlaga priča o očitni neambicioznosti, zato bi precej več povedali, če bi dejali, da si je treba prizadevati, da bi bila Evropa „produktivna“ na področju računalništva v oblaku, tj. da bi Evropa rešitve računalništva v oblaku ponujala in ne zgolj uporabljala rešitve drugih.

6.2 V sektorju digitalne tehnologije povečini prevladujejo akterji iz tujine, ki v glavnem prihajajo iz Severne Amerike ali Azije, najsi gre za storitve, izdelke ali vsebino.

Po drugi strani pa se lahko v sektorju telekomunikacij Evropa upravičeno ponaša, da se je sposobna enakovredno kosati z drugimi deli sveta. Operaterji, kot so Deutsche Telekom, Orange ali Telefonica, so namreč v samem vrhu.

6.3 V času, ko panoga digitalne tehnologije poganja gospodarsko rast, je Evropa stisnjena v kot.

Še nedolgo tega je znala pokazati, da je v nekaterih panogah, npr. mobilni telefoniji, sposobna igrati vodilno vlogo, čeprav je njen položaj v zadnjem času oslabel.

6.4 Pojav računalništva v oblaku pa ponuja priložnost, da se karte na novo premešajo, saj se bodo lahko vsi akterji ponovno potegovali za vodstvo na svetovni ravni: sedanje vodilne akterje bodo izzvali drugi tekmeci ali celo tisti, ki bodo šele vstopili na trg.

6.5 Računalništvo v oblaku ima globalni značaj, zato je treba razviti globalna načela in standarde. Evropska unija mora pri razvoju teh načel in standardov še naprej sodelovati z mednarodnimi organizacijami. Pri teh prizadevanjih mora imeti vodilno vlogo in biti sila, ki bo jamčila, da ta načela in standardi zagotavljajo visoko raven varstva osebnih podatkov, ki jo določa evropska zakonodaja.

6.6 Evropa ima ob vstopu v to svetovno tekmo na razpolago pomembne adute:

— ima odlično digitalno infrastrukturo, razvoj optičnih vlaken je v razmahu, infrastrukturo pa nadzira in upravlja majhno število uveljavljenih akterjev, ki lahko vplivajo na telekomunikacijske standarde in vlaganja, ki bodo potrebna;

— ima sposobnost in znanje za vodenje močne politike javnih vlaganj, ki lahko spodbudijo tudi zasebna vlaganja;

— njena MSP, ki delujejo na regionalni ali nacionalni ravni, iščejo partnerje iz svoje bližine, tj. evropske akterje s področja računalništva v oblaku;

— za nekatere sektorje (npr. zdravstvo, vojska, javni promet, javni sektor) veljajo nacionalna ali celo evropska pravila in omejitve, zaradi katerih bodo v prednosti nacionalni ali evropskih ponudniki računalništva v oblaku. V drugih sektorjih (npr. bančništvo, zavarovalništvo, energetika, farmacija) so podjetja zavezana varovanju podatkov, zaradi česar bodo omejena pri izbiri ponudnikov izven nacionalnih ali evropskih meja.

V Bruslju, 26. oktobra 2011 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Izraza Evropa in Evropska unija oziroma EU sta v nadaljevanju medsebojno zamenljiva.

(2) Mnenje EESO o varstvu osebnih podatkov, UL C 248, 25.10.2011, str. 123.

(3) Mnenje EESO o elektronskih komunikacijskih omrežjih, UL C 224, 30.8.2008, str. 50.

(4) Mnenje EESO o razmisleku o univerzalni storitvi v elektronskih komunikacijah, UL C 175, 28.7.2009, str. 8.

(5) Mnenje EESO o nadaljnjem razvoju interneta, UL C 175, 28.7.2009, str. 92.

(6) Mnenje EESO o ustvarjalnih vsebinah na spletu na enotnem trgu, UL C 77, 31.3.2009, str. 63.

(7) UL C 77, 31.3.2009, str. 60 in UL C 255, 22.9.2010, str. 116.

(8) Evropska komisija, GD za informacijsko družbo in medije; poročilo skupine strokovnjakov, poročevalec: Lutz Schubert.

(9) Od 16. maja do 31. avgusta 2011.

(10) Uporablja se tudi izraz 7. okvirni program ali 7OP.

(11) Evropska agencija za varnost omrežij in informacij.

(12) Ameriški nacionalni inštitut za standarde in tehnologijo.

(13) Amazonov Cloud Drive in Applov iCloud.

(14) UL C 159, 17.6.1991, str. 38 (CESE 569/1991).