Uvod

Cepljenje je posameznikom, prebivalstvu in družbi kot celoti prineslo ogromno zdravstvenih in družbeno-gospodarskih koristi. Gre za enega najbolj stroškovno učinkovitih javnozdravstvenih ukrepov, temelj preventivnih programov po celem svetu in primarni preprečevalni ukrep proti nalezljivim boleznim.

Zahvaljujoč cepljenju je človeštvu uspelo izkoreniniti črne koze, ki so samo v 20. stoletju povzročile najmanj 300 milijonov smrtnih primerov, zdaj pa bi lahko popolnoma izkoreninili tudi otroško paralizo, še eno izjemno nevarnost za zdravje ljudi. Svetovna zdravstvena organizacija (v nadaljnjem besedilu: SZO) ocenjuje, da cepiva dandanes vsako leto rešijo med enim in tremi milijoni življenj, v prihodnjem desetletju pa naj bi rešila še dodatnih 25 milijonov ljudi. V vseh državah članicah EU so bolezni, kot sta davica in tetanus, zdaj izjemno redke, ogromen napredek pa je bil dosežen tudi pri nadzoru bolezni, kot so oslovski kašelj in rdečke.

Splošnim koristim cepljenja navkljub pa je za zagotovitev trajnostnih, enakih in učinkovitih programov cepljenja v vseh državah članicah ter za zagotovitev, da se dodatne koristi cepljenja ne izgubijo, treba premagati še več ključnih izzivov.

Najbolj pereči izzivi vključujejo odpravo nezaupanja v cepljenje (poznejša privolitev v cepljenje ali zavrnitev cepljenja kljub razpoložljivosti storitve), zaustavitev širjenja nalezljivih bolezni, ki jih je mogoče preprečiti s cepljenjem, ohranitev visoke stopnje precepljenosti in zagotavljanje enakega dostopa do cepljenja prebivalcem vseh starosti. Finančna vzdržnost programov cepljenja je prav tako ključna za zagotavljanje močnejše podpore spremljanju vpliva in učinkovitosti cepiv, zmanjševanje tveganj pomanjkanja cepiv in odpravljanje nezaupanja v cepljenje ter njegovega vpliva na programe imunizacije. Nezaupanje povzroča vse večjo zaskrbljenost v Evropi in svetu, saj ogroža vrednost cepljenja za javno zdravje.

V zadnjih letih so večji izbruhi bolezni, ki jih je mogoče preprečiti s cepljenjem, in številni dogodki čezmejnega pomena v ospredje postavili nezadostno precepljenost, s katero se še vedno sooča EU. Posebno velik izziv predstavljajo ošpice. V zadnjih letih je EU namreč doživela dramatičen ponovni pojav te bolezni. Samo v letu 2017 je bilo prijavljenih več kot 14 000 primerov bolezni, kar je več kot trikratno povečanje glede na število sporočenih primerov v letu 2016. Poglavitni vzrok je še vedno neoptimalna precepljenost, ki ne dosega najnižje zahtevane stopnje 95 %. Evropa ne uspe odpraviti ošpic v skladu z dogovorjenimi cilji SZO, povečanje števila dovzetnih otrok, ki narašča skozi čas ter je po ocenah med letoma 2006 in 2016 znašalo skoraj štiri milijone otrok, pa kliče k političnemu in javnozdravstvenemu ukrepanju.

Nedavni smrtni primeri davice v EU so nas opomnili, da so posamezniki, ki niso imunizirani proti redkim boleznim, še vedno izpostavljeni tveganju. Leta 2016 je bila precepljenost proti davici, tetanusu in oslovskem kašlju med otroki v EU pod zahtevano stopnjo 95 %, še vedno pa je treba zagotavljati tudi nadaljnje varstvo pri odraslih, zlasti popotnikih, starejših in tistih z družbenimi vezmi v endemičnih državah.

Stopnja precepljenosti proti sezonski gripi v EU ostaja znatno pod 75-odstotnim ciljem precepljenosti pri starejših od 65 let in videti je, da še naprej upada. Kljub dokazom o resnosti gripe med starejšimi je le ena država članica EU dosegla ciljno precepljenost.

Številni izbruhi bolezni v zadnjih letih so bili povezani s prenosom bolezni prek zdravstvenih delavcev. Gre za zaskrbljujoč podatek, ki postavlja temeljna vprašanja o varnosti pacientov. Direktiva 2000/54/ES o varovanju delavcev pred tveganji, povezanimi z biološkimi dejavniki, in Direktiva 2010/32/EU o izvajanju okvirnega sporazuma o preprečevanju poškodb z ostrimi pripomočki v bolnišnicah in zdravstvenem sektorju, ki sta ga sklenila HOSPEEM in EPSU, določata minimalne zahteve za zagotavljanje varovanja zdravstvenih delavcev, vključno s potrebo po zagotavljanju možnosti cepljenja za osebe, ki niso bile imunizirane.

Ti izzivi zahtevajo posredovanje na različnih področjih, vključno z boljšim razumevanjem temeljnih vzrokov upada precepljenosti. Bistvene niso le finančne naložbe, temveč tudi usposabljanje zdravstvenih delavcev o cepljenju. Takšne naložbe bi morale biti obravnavane kot „pametna“ poraba z namenom preprečevanja bolezni in izogibanje stroškom za zdravstveni sistem ter kot prispevek k doseganju splošnih ciljev učinkovitosti in trajnosti.

Čeprav ti izzivi države članice prizadenejo na različne načine, je treba ukrepati na evropski ravni, da bi dosegli bistven napredek in politične vizije preoblikovali v učinkovite operativne načrte cepljenja na nacionalni in evropski ravni ter tako varovali zdravje državljanov v skladu s členom 168 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Bolezni, ki jih je mogoče preprečiti s cepljenjem, niso omejene z državnimi mejami. Nezadostna imunizacija v eni državi članici ogroža zdravje in varnost državljanov po vsej EU.

To sporočilo predstavlja okvir za ukrepe Komisije v sodelovanju z državami članicami v okviru treh ključnih stebrov: 1) odprava nezaupanja v cepljenje in izboljšanje precepljenosti; 2) trajnostne politike cepljenja v EU; 3) usklajevanje na evropski ravni in prispevanje k zdravju na svetovni ravni. Razsežnost prihodnjih izzivov zahteva tesno sodelovanje vseh zainteresiranih strani, zato bo Komisija predstavila tudi Priporočilo Sveta o okrepljenem sodelovanju v boju proti boleznim, ki jih je mogoče preprečiti s cepljenjem, da bodo države članice in Komisija tesno sodelovale. Sporočilo in predlagano priporočilo Sveta prav tako prispevata k izvajanju evropskega stebra socialnih pravic in k doseganju ciljev trajnostnega razvoja Agende 2030.

STEBER I – Odprava nezaupanja v cepljenje in izboljšanje precepljenosti

Ključni izzivi

Nezaupanje v cepljenje in njegov vpliv na programe imunizacije povzroča vse večjo zaskrbljenost v Evropi in po svetu. V Evropi so glavni odločilni dejavnik nezaupanja v cepljenje pri javnosti in tudi pri zdravstvenih strokovnjakih pomisleki, povezani z varnostjo. Tako je kljub dejstvu, da cepiva v EU v skladu z Direktivo 2001/83/ES in Uredbo (ES) št. 726/2004 prestanejo strogo preskušanje pred izdajo dovoljenja in tudi po njej. Upad incidence določenih bolezni je skupaj z ukrepi skupin nasprotnikov cepljenja privedel do preusmeritve pozornosti z nevarnosti in celo tveganja umrljivosti, ki ga predstavljajo bolezni, ki se dandanes redkeje pojavljajo, na strah pred nedokazanimi stranskimi učinki. Poleg tega je zaradi hitrega širjenja dezinformacij, ki so preverljivo lažne ali zavajajoče, prek spletnih medijev ločevanje znanstvenih dejstev od neutemeljenih trditev postalo velik izziv za vse, ki iščejo zanesljive informacije o cepivih.