P6_TA(2006)0051

Zaplemba avtomobilov s strani grških oblasti

Resolucija Evropskega parlamenta o zaplembi avtomobilov s strani grških oblasti (2005/2005(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju številnih peticij, predloženih Evropskemu parlamentu, o zaplembi vozil s strani grških oblasti in velikega števila uradnih pritožb, ki jih je zabeležila Komisija,

- ob upoštevanju člena 21 Pogodbe ES, v skladu s katerim ima vsak državljan Unije pravico nasloviti peticijo na Evropski parlament v skladu s členom 194 Pogodbe,

- ob upoštevanju člena 194 Pogodbe ES, v skladu s katerim ima vsak državljan Unije in vsaka fizična ali pravna oseba s prebivališčem ali statutarnim sedežem v eni od držav članic pravico, da samostojno ali skupaj z drugimi državljani ali osebami naslovijo na Evropski parlament peticijo glede vprašanj, ki sodijo na področje delovanja Skupnosti in ki jih neposredno zadevajo,

- ob upoštevanju Direktive Sveta 83/182/EGS z dne 28. marca 1983 o davčnih oprostitvah znotraj Skupnosti za določena prevozna sredstva, začasno uvožena iz ene države članice v drugo [1],

- ob upoštevanju sodbe Sodišča Evropskih skupnosti z dne 12. julija 2001 v zadevi C-262/99 Louloudakis [2],

- ob upoštevanju tožbe Evropske skupnosti pri Sodišču Evropskih skupnosti z dne 26. marca 2004 v zadevi C-156/04 Komisija proti Grčiji [3],

- ob upoštevanju člena 192(1) svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za peticije (A6-0394/2005),

A. ob upoštevanju bistvenih vprašanj in resnih težav, ki so jih izpostavili predlagatelji peticij, in ob upoštevanju ugotovitve Sodišča Evropskih skupnosti v zvezi z "vplivom, ki ga ima pravica do vožnje motornega vozila na dejansko uresničevanje pravic, povezanih s prostim gibanjem oseb" v Evropski uniji [4],

B. ker so predlagatelji peticij izpolnili pogoje za oprostitev plačila, določeno v Direktivi 83/182/EGS, zlasti prometnega davka, trošarine na uvoz in katerih koli drugih potrošniških davkov za vse začasne uvoze cestnih motornih vozil iz držav članic, ker so vsi imeli svoje "običajno prebivališče", t.j. kraj, kjer živijo vsaj 185 dni v vsakem koledarskem letu zaradi osebnih ali poklicnih vezi, v državi članici, ki ni Grčija,

C. ker so predlagatelji peticij lahko dokazali svoj kraj običajnega prebivališča z ustreznimi sredstvi, kot so osebne izkaznice ali drugi veljavni dokumenti,

D. ker je uvedba posebne upravne kazni in zlasti pavšalno določena denarna kazen na osnovi edinega merila kubične prostornine vozila, brez upoštevanja njegove starosti, ter povišana dajatev, ki lahko znaša do deset krat več od carine, nezdružljiva z načelom sorazmernosti Skupnosti,

E. ob upoštevanju obveznosti institucij Evropske unije in držav članic do svojih državljanov, kakor je določeno v pogodbah,

1. izraža veliko zaskrbljenost, da grške oblasti niso uporabile oprostitve, določene v Direktivi 83/182/EGS, kar zadeva določene primere iz peticij;

2. ugotavlja, da so grški carinski organi kljub temu trdili, da so predlagatelji peticij krivi utaje oziroma poskusa utaje davka in neupoštevanja formalnosti, ki jih določa grški Carinski zakonik; ugotavlja tudi, da so morali predlagatelji peticij plačati povišano dajatev, ki je znašala do desetkrat več od carine;

3. meni, da upravni ukrepi kot celota, za katere je Grčija določila, da so ustrezni na področju carinskih kršitev, in ki so v primeru zadevnih predlagateljev peticij privedli do kazni, ki so znašale veliko več, kot je prvotna nakupna cena vozila, ovirajo prost pretok blaga in oseb;

4. se zaveda dejstva, da so države članice zaradi pomanjkanja usklajevanja zakonodaje Skupnosti na področju kazni, ki se uporabijo, kadar se ne upošteva pogojev, določenih s pravili po takšni zakonodaji, pooblaščene izbrati kazni, ki se jim zdijo ustrezne; kljub temu pa meni, da morajo države članice izvajati pooblastila v skladu s pravom Skupnosti in njegovimi splošnimi načeli ter posledično z načelom sorazmernosti;

5. se zaveda dejstva, da je izbira kazni v primerih obravnavanja kršitev, povezanih z začasnim uvažanjem nekaterih prevoznih sredstev, predmet nacionalne zakonodaje, enako kot tudi vprašanje preverjanja, ali je treba upoštevati dobro vero storilca kaznivega dejanja; kljub temu pa meni, da je za spodbujanje svoboščin, ki jih zagotavljajo pogodbe, treba upoštevati dobro vero storilca kaznivega dejanja, ko se določa kazen zanj, če je določanje veljavnih pravil povzročilo težave;

6. ugotavlja, da je bilo ogromno število vozil zaseženih, zaplenjenih in prodanih na dražbi, za kar meni, da je nezdružljivo z načeli Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti s poglavjem VI Listine z naslovom "Sodno varstvo", in ni utemeljeno s sklicevanjem na prednostne zahteve izvrševanja in preprečevanja, če se upošteva teža kršitve; opozarja, kot je predhodno pokazalo Sodišče, da so v zvezi z "nepravilno" uporabo vozila v drugi državi članici poleg zaplembe možne tudi druge kazni;

7. meni, da je zaplemba vozil in dejstvo, da so predlagatelji peticij prikrajšani uporabe vozil za več let, v nasprotju s pravico lastnine in prostega gibanja ter da imajo predlagatelji peticije pravico do odškodnine, ob upoštevanju škode, ki je bila povzročena njihovi eksistenci in dobremu imenu;

8. poziva grške oblasti, naj nemudoma izpolnijo obveznosti Helenske republike iz Pogodbe in upoštevajo pravila, določena v zakonodaji Skupnosti, zlasti Direktivo 83/182/EGS, da bo Komisija lahko umaknila tožbo;

9. če grške oblasti tega ne bodo storile, poziva Komisijo, naj nemudoma nadaljuje s tožbo proti Helenski republiki;

10. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo in ustrezno poročilo pristojnega odbora posreduje Svetu, Komisiji ter grški vladi in parlamentu.

[1] UL L 105, 23.4.1983, str. 59. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Aktom o pristopu iz leta 2003.

[2] [2001] ECR I-5547.

[3] UL C 106, 30.4.2004, str. 47.

[4] Sodba v zadevi C-193/94 Skanavi in Chryssanthakopoulos [1996] ECR I-929, odstavek 36.

--------------------------------------------------