Ozadje

S sprejetjem Pariškega sporazuma o podnebnih spremembah in Agende Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030 leta 2015 so vlade z vsega sveta izbrale bolj trajnostno naravnano pot za naš planet in naše gospodarstvo. Osrednji del Agende ZN 2030 je 17 ciljev trajnostnega razvoja. V prihodnjih 15 letih nas bodo ti cilji usmerjali pri pripravah za prihodnost, ki zagotavlja stabilnost, zdrav planet, pravične, vključujoče in odporne družbe ter uspešna gospodarstva Pariški sporazum, ki ga je decembra 2015 podpisalo 195 držav, je prvi univerzalni svetovni podnebni dogovor za prilagoditev podnebnim spremembam in izboljšanje odpornosti nanje ter omejitev globalnega segrevanja na precej pod 2 °C.

Trajnostni razvoj in prehod na nizkoogljično, krožno gospodarstvo, ki bolje gospodari z viri, sta ključnega pomena za zagotavljanje dolgoročne konkurenčnosti gospodarstva EU. Trajnostni razvoj je že dolgo v središču projekta Evropske unije, njegove socialne in okoljske razsežnosti pa so priznane v pogodbah EU. EU si prizadeva za razvoj, ki je skladen s potrebami sedanje in prihodnjih generacij ter hkrati odpira nova delovna mesta ter ustvarja priložnosti za naložbe in gospodarsko rast. Številne prednostne naloge Komisije za obdobje 2014–2020 prispevajo k uresničevanju podnebnih in energetskih ciljev Unije in sodelovanju pri izvajanju Agende ZN za trajnostni razvoj do leta 2030.Komisija pripravlja tudi razmislek „Na poti k trajnostni Evropi do leta 2030“, postavila je platformo za izmenjavo dobrih praks o izvajanju ciljev trajnostnega razvoja, ki je namenjena različnim zainteresiranim stranem.

Ker se vse pogosteje srečujemo s hudimi in nepredvidljivimi posledicami podnebnih sprememb in izčrpavanja naravnih virov, je treba sprejeti nujne ukrepe za prilagoditev javnih politik tej novi resničnosti. Na tem področju je vloga finančnega sistema ključna. Finančni sistem se trenutno preoblikuje, da bi se upoštevala spoznanja, ki jih je prinesla finančna kriza, in bi lahko v tem okviru prispeval k rešitvi za okolju prijaznejše in bolj trajnostno gospodarstvo. Preusmerjanje zasebnega kapitala v bolj naložbe v trajnostno rast zahteva celovit premik v načinu delovanja finančnega sistema. To je potrebno, če želi EU razviti bolj trajnostno gospodarsko rast, zagotoviti stabilnost finančnega sistema ter spodbuditi večjo preglednost in dolgoročno naravnanost v gospodarstvu. Takšno razmišljanje je tudi v središču projekta EU o uniji kapitalskih trgov.

Konec leta 2016 je Komisija imenovala strokovno skupino na visoki ravni za financiranje trajnostne rasti. Dne 31. januarja 2018 je strokovna skupina objavila končno poročilo, v katerem predlaga celovito vizijo za pripravo strategije EU za financiranje trajnostne rasti. V poročilu je navedeno, da je treba pri financiranju trajnostne rasti upoštevati dve nujni zahtevi: (1) izboljšanje prispevka financiranja k trajnostni in vključujoči rasti s financiranjem dolgoročnih potreb družbe; (2) krepitev finančne stabilnosti z vključevanjem okoljskih, družbenih in upravljavskih dejavnikov v odločanje o naložbah. V poročilu je predlaganih osem ključnih priporočil, več medsektorskih priporočil in ukrepov, ki so usmerjeni v nekatere sektorje finančnega sistema. Ta akcijski načrt temelji na priporočilih skupine za pripravo strategije EU za financiranje trajnostne rasti.

1Financiranje za bolj trajnostni svet

Financiranje podpira gospodarstvo z zagotavljanjem finančnih sredstev za gospodarske dejavnosti ter končno za delovna mesta in rast.Odločitve o naložbah običajno temeljijo na več dejavnikih, vendar se dejavniki, povezani z okoljskimi in socialnimi vidiki, pogosto ne upoštevajo dovolj, saj je verjetno, da se bodo tovrstna tveganja uresničila v daljšem obdobju. Priznati je treba, da je upoštevanje dolgoročne trajnosti ekonomsko upravičeno in ne pomeni nujno nižjih donosov za vlagatelje.

„ Financiranje trajnostne rasti“ se na splošno nanaša na postopek upoštevanja okoljskih in socialnih vidikov pri odločanju o naložbah, kar vodi do povečanja naložb v dolgoročne in trajnostne dejavnosti. Natančneje, okoljski vidiki se nanašajo na blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje ter na okolje v širšem pomenu in z njim povezana tveganja (npr. naravne nesreče). Socialni vidiki so lahko vprašanja neenakosti, vključenosti, delovnih odnosov, naložb v človeški kapital in skupnosti. Okoljski in socialni vidiki se pogosto prepletajo, saj lahko zlasti podnebne spremembe zaostrijo obstoječe sisteme neenakosti. Upravljanje javnih in zasebnih institucij, vključno z upravljavskimi strukturami, odnosi z zaposlenimi in nagrajevanjem vodstvenih delavcev, ima ključno vlogo pri vključevanju socialnih in okoljskih vidikov v proces odločanja.

Ta akcijski načrt za financiranje trajnostne rasti je del širših prizadevanj za povezavo financiranja s specifičnimi potrebami evropskega in svetovnega gospodarstva v korist našega planeta in naše družbe. Konkretno, cilj tega akcijskega načrta je:

1.preusmeriti kapitalske tokove v naložbe v trajnostno rast, da bi dosegli trajnostno in vključujočo rast;

2.obvladati finančna tveganja, ki izhajajo iz podnebnih sprememb, izčrpavanja virov, degradacije okolja in socialnih vprašanj; ter

3.spodbuditi preglednost in dolgoročno naravnanost finančnih in gospodarskih dejavnosti.

1.1 Preusmerjanje kapitalskih tokov v bolj trajnostno gospodarstvo

Sedanje ravni naložb ne zadoščajo za podporo okoljsko in socialno vzdržnemu gospodarskemu sistemu. Evropa mora zapolniti letno naložbeno vrzel v višini skoraj 180 milijard EUR, da bi dosegla podnebne in energetske cilje EU do leta 2030. Po ocenah Evropske investicijske banke (EIB) je skupna naložbena vrzel v prometni in energetski infrastrukturi ter infrastrukturi za upravljanje virov na letni ravni dosegla osupljivo višino 270 milijard EUR. Pomanjkljiva seznanjenost vlagateljev s tem, kaj pravzaprav je naložba v trajnostno rast, je dejavnik, ki prispeva k tej naložbeni vrzeli, in hkrati ovira za financiranje socialne infrastrukture, ki je potrebna za obravnavo neenakosti in vprašanj vključenosti.

Preoblikovanje evropskega gospodarstva v bolj zelen, odpornejši in krožni sistem ne bo le zmanjšalo našega okoljskega odtisa na planetu in odpravilo obstoječih neenakosti. Povečalo bo tudi konkurenčnost, in sicer z izboljšanjem učinkovitosti proizvodnih procesov in zmanjšanjem stroškov dostopa do virov in upravljanja virov.

EU se zavzema za ta prehod in se je zavezala, da bo vsaj 20 % svojega proračuna neposredno povezala s podnebjem. Že leta 2017 je bila na primer skoraj tretjina naložb, ki jih je sprostil Evropski sklad za strateške naložbe (EFSI), usmerjena v energetske in okoljske projekte ter projekte učinkovite rabe virov in socialno infrastrukturo. EFSI 2.0 podaljšuje financiranje do leta 2020 in povečuje naložbene cilje na 500 milijard EUR, pri čemer je vsaj 40 % financiranja iz EFSI namenjenega infrastrukturi in inovacijam za podporo projektom podnebnih ukrepov. Vendar so za usmerjanje še večjega obsega naložb v trajnostne sektorje nedvomno potrebni dodatni koraki.

1.2Vključevanje trajnosti v obvladovanje tveganj

Namen vključevanja okoljskih in socialnih ciljev v sprejemanje finančnih odločitev je omejiti finančni vpliv okoljskih in socialnih tveganj. Povečanje povprečne svetovne temperature za 2 stopinji Celzija bi lahko imelo destabilizacijske učinke na evropsko gospodarstvo in finančni sistem.

V finančnem sektorju se okoljska in podnebna tveganja trenutno vedno ne ustrezno upoštevajo . Naraščanje števila naravnih nesreč, povezanih z vremenom, pomeni, da se morajo zavarovalnice pripraviti na višje stroške. Tudi banke bodo izpostavljene večjim izgubam zaradi manjše donosnosti podjetij, ki so najbolj izpostavljena podnebnim spremembam ali močno odvisna od usihanja naravnih virov. Med letoma 2000 in 2016 se je število naravnih nesreč po vsem svetu povečalo za 46 % letno, gospodarske izgube zaradi skrajnih vremenskih razmer po vsem svetu pa so se med letoma 2007 in 2016 povečale za 86 % (117 milijard EUR leta 2016). Ta trend je zaskrbljujoč, saj je skoraj 50 % tveganj, ki so jim izpostavljene banke iz evrskega območja, neposredno ali posredno povezanih s tveganji, ki izhajajo iz podnebnih sprememb. Tudi za druga okoljska vprašanja je vse pogosteje potrjeno, da ogrožajo obstoječe poslovne modele.