Trenutne razmere so tak primer, saj je za usklajen pristop na zunanji meji potrebna skupna rešitev. Člen 77(2)(b) PDEU določa ukrepe za kontrolo oseb pri prehajanju zunanje meje, medtem ko člen 77(2)(e) PDEU določa, da se osebe pri prehajanju notranje meje ne kontrolirajo ne glede na njihovo državljanstvo. Ukrepe na podlagi člena 77(2) PDEU sprejmeta Evropski parlament in Svet po rednem zakonodajnem postopku. V skladu s členom 289(1) PDEU redni zakonodajni postopek poteka na podlagi predloga Komisije.

Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU) ter zlasti člen 77(2)(b) in (e) ter prvi in drugi stavek člena 292 PDEU.

To priporočilo je v skladu z drugimi politikami Unije, vključno s politikami na področju zunanjih odnosov in javnega zdravja.

Ta predlog je namenjen izvajanju obstoječih določb na področju zadevne politike, in sicer izvajanju kontrole oseb in učinkovitemu nadzoru pri prehajanju zunanjih meja.

Ta dva vidika predloga se medsebojno dopolnjujeta in sta usklajena, da bi se doseglo varno odprtje EU, kadar je to mogoče, hkrati pa zagotavljata hitro ukrepanje proti obstoječim in morebitnim novim različicam.

Po drugi strani pa je zaradi izvajanja kampanj cepljenja proti COVID-19 v tretjih državah in posledičnega pozitivnega učinka na omejevanje širjenja virusa mogoče ublažiti omejitve potovanj, zlasti za tiste osebe, ki so že cepljene. V tem smislu je cilj tega predloga postopno in varno ponovno vzpostaviti potovanja iz tretjih držav ter oživiti turizem (zlasti ker se bliža poletna sezona) in poslovna potovanja, s čimer bi spodbudili okrevanje evropskega gospodarstva. Sprejetje uredbe o digitalnem zelenem potrdilu bo z izvedbenim aktom Komisije omogočilo podlago za to, da bodo potrdila o cepljenju iz tretjih držav enakovredna digitalnim zelenim potrdilom ali da se bodo taka potrdila izdala osebam, ki so bile cepljene v tretjih državah.

Po eni strani sta pojav in širjenje spremljanih različic in zaskrbljujočih različic v nekaterih regijah in tretjih državah še vedno zaskrbljujoča. Strogi ukrepi za zmanjšanje uvoza in širjenja takih različic z območij z visokim tveganjem na območje EU+ so še vedno ključnega pomena, pri čemer morajo biti potovanja omejena na minimum in je treba upoštevati vse možne zaščitne ukrepe. Glede na nestanovitne razmere je bistveno tudi, da se je mogoče hitro odzvati na tveganja, zato ta predlog vzpostavlja mehanizem zasilne zavore, ki državam članicam pomaga pri odločanju o najboljših ukrepih za preprečevanje ali omejevanje širjenja takih različic in pri zagotavljanju usklajenega pristopa.

V Sporočilu „Skupna pot do varnega in trajnega ponovnega odprtja“ (COM(2021) 129) je bilo poudarjeno, da Komisija namerava še naprej pregledovati pristop iz Priporočila Sveta 2020/912 za odpravo omejitve nenujnih potovanj v EU, da bi ga prilagodila spreminjajočim se razmeram.

(2)Svet je 2. februarja 2021 spremenil Priporočilo (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve, da bi posodobil merila, ki se uporabljajo za oceno, ali so nenujna potovanja iz tretjih držav varna in ali bi morala biti dovoljena.

(1)Svet je 30. junija 2020 sprejel Priporočilo (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi take omejitve.

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 77(2)(b) in (e) ter prvega in drugega stavka člena 292 Pogodbe,

Ta predlog upošteva razprave z državami članicami, opravljene po izvedbi prve začasne omejitve nenujnih potovanj. Ocena učinka ni bila opravljena, vendar so v predlogu upoštevani spreminjajoče se epidemiološko stanje in vsi ustrezni dokazi, ki so na voljo.

V tem predlogu so upoštevani spreminjajoče se epidemiološko stanje in vsi ustrezni dokazi, ki so na voljo. Organi držav članic in pridruženih schengenskih držav so še naprej odgovorni za izvajanje predlaganega priporočila Sveta. Zato je predlog primeren za dosego zastavljenega cilja in ne presega tistega, kar je potrebno in sorazmerno.

(4)Od takrat se na območju EU+ ter v številnih drugih regijah in tretjih državah izvajajo kampanje množičnega cepljenja proti virusu SARS-COV-2.

(5)Komisija je 17. marca 2021 predlagala dve uredbi za oblikovanje digitalnih zelenih potrdil za olajšanje prostega gibanja v EU med pandemijo COVID-19. To potrdilo bo dokazovalo, da je bila oseba cepljena proti COVID-19, da je prejela negativen rezultat testa ali pa da je prebolela COVID-19. Države članice so še naprej odgovorne za odločanje o tem, katere javnozdravstvene omejitve za potnike se lahko opustijo, vendar bi morale take opustitve nediskriminatorno uporabljati za potnike, ki imajo digitalno zeleno potrdilo.

(6)Vedno več je na voljo znanstvenih mnenj in empiričnih dokazov o učinkih cepljenja, ki so dosledno prepričljivi glede dejstva, da cepljenje prispeva k prekinitvi verige prenosa okužbe.

(7)Ti dokazi kažejo, da bi bilo mogoče v nekaterih primerih za osebe, ki lahko dokažejo, da so prejele zadnji priporočeni odmerek cepiva proti COVID-19, odobrenega v EU v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004, varno opustiti omejitve potovanja in da bi se take opustitve lahko upravičile tudi, če je bila oseba cepljena s cepivom proti COVID-19, za katerega je bil zaključen postopek za uvrstitev na seznam SZO cepiv za nujno uporabo.

(8)Otroci, ki so zaradi svoje starosti izključeni iz cepljenja proti COVID-19, bi morali imeti možnost potovati s cepljenimi starši, pod pogojem, da imajo negativni test PCR na COVID-19, opravljen največ 72 ur pred prečkanjem meje območja EU+. V teh primerih bi lahko države članice po prihodu zahtevale dodatni test.

(9)Vendar na voljo ni ali ni še dovolj študij o tem, ali imajo zaskrbljujoče različice po cepljenju z različnimi cepivi proti COVID-19 zmožnost, da ne sprožijo imunskega odziva. Zato bi bilo treba v skladu s previdnostnim pristopom vzpostaviti mehanizem zasilne zavore, ki bi državam članicam omogočil, da na usklajen način sprejmejo nujne in časovno omejene ukrepe za hiter odziv na pojav različice v določeni tretji državi, ki jo je treba še posebej preučiti, zlasti kadar jo Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) opredeli kot spremljano različico. Ta zasilna zavora bi morala omogočati sprejetje ustreznih ukrepov, vključno z omejitvami vstopa, da bi preprečili uvoz in širjenje take različice na območju EU+. Ti ukrepi bi se morali začeti hitro usklajevati v Svetu, da se omogoči skupni pristop.

(10)Pri ocenjevanju epidemiološkega stanja v navedeni državi je treba upoštevati napredek pri cepljenju prebivalstva tretje države proti virusu.

(11)Ko bo Uredba 2021/XXX o digitalnem zelenem potrdilu sprejeta, bo z izvedbenim aktom Komisije omogočila podlago za to, da bodo potrdila o cepljenju iz tretjih držav enakovredna digitalnim zelenim potrdilom ali da se bodo taka potrdila izdala osebam, ki so bile cepljene v tretjih državah. Da bi zagotovili usklajen pristop držav članic in olajšali nadaljnje potovanje potnikov iz tretjih držav znotraj območja EU+, bi bilo treba sprejeti ukrepe za lažjo uporabo teh določb. V ta namen bi lahko države članice razmislile o vzpostavitvi portala, na katerem bi osebe, ki prebivajo zunaj območja EU+, lahko zaprosile za priznanje potrdila o cepljenju, ki ga je izdala tretja država, kot zanesljivega dokazila o cepljenju in/ali za izdajo digitalnega zelenega potrdila.

(12)Kadar države članice sprejmejo dokazilo o cepljenju, da bi opustile omejitve, uvedene v skladu s pravom Unije za omejitev širjenja COVID-19, kot so zahteve za karanteno/samoizolacijo ali testiranje na okužbo z virusom SARS-CoV-2, bi morale te zahteve odpraviti tudi za potnike s prebivališčem v tretji državi, ki so zadnji priporočeni odmerek cepiva proti COVID-19, odobren v EU v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004, ali katerega drugega cepiva proti COVID-19, za katerega je bil zaključen postopek za uvrstitev na seznam SZO cepiv za nujno uporabo, prejeli najpozneje 14 dni pred vstopom na območje EU+, če ti potniki lahko predložijo veljavno dokazilo, ki izpolnjuje zahteve iz uredbe o digitalnem zelenem potrdilu. Vendar to ne bi smelo veljati, če je država članica uporabila zasilno zavoro. Dokler uredba o digitalnem zelenem potrdilu ne bo sprejeta in se ne začne uporabljati, bi morale države članice imeti možnost, da sprejmejo potrdila tretjih držav na podlagi nacionalnega prava, pri čemer se upošteva, da morajo imeti možnost preveriti verodostojnost, veljavnost in celovitost potrdila ter to, ali vsebuje vse ustrezne podatke.

(13)V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zato zanjo ni zavezujoče ali se v njej ne uporablja. Ker to priporočilo nadgrajuje schengenski pravni red, se Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v šestih mesecih od dne, ko Svet sprejme to priporočilo, odloči, ali ga bo prenesla v svoje nacionalno pravo.

(14)To priporočilo predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerem Irska v skladu s Sklepom Sveta 2002/192/ES ne sodeluje; Irska torej ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč ali se v njej ne uporablja.

(15)To priporočilo za Islandijo in Norveško predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o pridružitvi obeh k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES.

(16)To priporočilo za Švico predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES.

(17)To priporočilo za Lihtenštajn predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa 2011/350/EU –

(18)Pravni status tega priporočila, kakor je naveden v uvodnih izjavah 13 in 17, ne posega v potrebo po tem, da v interesu ustreznega delovanja schengenskega območja vse države članice sprejmejo usklajeno odločitev o odpravi omejitve nenujnih potovanj v EU –

SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

Priporočilo (EU) 2020/912 se spremeni:

1.peta alinea točke (a) odstavka 2 se nadomesti z naslednjim:

„– naravo virusa, prisotnega v državi, zlasti ali so bile odkrite spremljane različice ali zaskrbljujoče različice. Spremljane različice in zaskrbljujoče različice kot take oceni Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) na podlagi ključnih lastnosti virusa, kot so prenosljivost, resnost in zmožnost, da ne sproži imunskega odziva.“;

2. v drugem odstavku točke 2 se „25“ nadomesti s „100“;