SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Dialog o migracijah, mobilnosti in varnosti z državami južnega Sredozemlja

UVOD

Zgodovinski dogodki v južnem Sredozemlju od konca leta 2010 zagotavljajo edinstvene priložnosti za ljudi teh držav, da svobodneje izrazijo svojo željo po resnični demokraciji, spoštovanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin, bolj nepristranskih in bolje delujočih državnih institucijah ter bolj pošteni uporabi javnih virov. Navdihnili so tudi državljane drugih arabskih držav in držav po vsem svetu ter okrepili njihovo odločenost, da uspejo v svojih demokratičnih prizadevanjih.

EU je pripravljena še naprej podpirati vse svoje južne sosede, ki so se pripravljene zavezati demokraciji, človekovim pravicam, dobremu upravljanju in vladavini prava, ter skleniti partnerstva z navedenimi državami za doseganje dejanskega napredka za vse ljudi.

Navedeni zgodovinski dogodki so povzročili tudi pomembna gibanja oseb.

Izbruh konflikta v Libiji sredi februarja je izzval razselitev približno 800 000 oseb z državljanstvom več različnih držav v sosednje države, zlasti v Tunizijo in Egipt. Veliko od njih jih je na priložnostnih plovilih čez Sredozemsko morje pobegnilo proti Italiji in Malti, zaradi česar so nekatere osebe izgubile življenje na morju. Od sredine januarja je več kot 35 000 migrantov iz Tunizije in Libije pristalo na obalah italijanskega otoka Lampedusa in Malte.

Nekateri glavni dejavniki teh migracijskih pritiskov v južnem Sredozemlju, kot so visoke ravni brezposelnosti med zelo mladim prebivalstvom, niso novi. Za EU in regijo pomenijo dolgoročni strukturni izziv.

EU mora nuditi jasno podporo ljudem v državah južnega Sredozemlja, od katerih jih je veliko v skušnjavi, da bi zaradi pomanjkanja perspektive za boljše življenje doma iskali priložnosti zunaj svojih izvornih držav. Dejavno upravljanje migracijskih tokov in okrepitev zakonitih migracijskih priložnosti imata skupaj z ukrepi za obravnavanja nezakonitih migracij pozitivni vpliv na EU in njene partnerske države .

To sporočilo kot del širše obveznosti EU, ponudbe „partnerstva za demokracijo in skupno blaginjo“ ter v okviru okrepljene evropske sosedske politike glede južnih sosed EU in njihovih demokratičnih prizadevanj predlaga obravnavo trenutnih izzivov na področju migracij in mobilnosti z vzpostavitvijo dialoga o migracijah, mobilnosti in varnosti med EU in državami južnega Sredozemlja v skladu z nameni globalnega pristopa EU k vprašanju migracij .

To sporočilo gradi na predlogih za partnerstvo med EU in državami južnega Sredozemlja na področju migracij, mobilnosti in varnosti, ki jih je predlagala Komisija v svojem sporočilu o migracijah, sprejetem 4. maja 2011. Sprejeto je vzporedno s sporočilom o pregledu sosedske politike EU.

NUJNI UKREPI, KI JIH JE SPREJELA EVROPSKA UNIJA

Evropska unija se je na te izzive odzvala hitro in učinkovito ter je sprejela zlasti naslednje konkretne ukrepe:

- Komisija je za obvladovanje humanitarne krize , ki so jo povzročili nenadni pritoki migrantov in beguncev v države v sosedstvu Libije, od celotnega prispevka EU (Komisija in države članice skupaj) v višini 102 milijonov EUR namenila 40 milijonov EUR za evakuacijo in vrnitev državljanov tretjih držav ter za pomoč osebam v Libiji in sosednjih državah. To je bilo mogoče tudi zaradi hvalevrednega dela, ki so ga opravili Mednarodna organizacija za migracije (IOM), Visoki komisariat Združenih narodov za begunce (UNHCR), Mednarodni odbor Rdečega križa (ICRC) in druge mednarodne organizacije. Posredovanje EU je ključnega pomena pri zmanjševanju pritiska, ki so mu bile izpostavljene sprejemne zmogljivosti Tunizije in Egipta zaradi ogromnih prilivov razseljenih oseb v ti dve državi.

- Agencija FRONTEX je z namenom takojšnjega odziva na nezakonite in mešane migracijske tokove prek osrednjega Sredozemskega morja s pomočjo več držav članic začela skupno operacijo EPN Hermes Extension 2011, ki je bila namenjena v pomoč Italiji pri nadzoru plovil z migranti in begunci. EUROPOL je v Italijo poslal tudi skupino strokovnjakov, da bi organom pregona med prestreženimi osebami pomagala ugotoviti istovetnost morebitnih storilcev kaznivih dejanj.

- Komisija je v zagotovitev, da bodo lahko države članice, ki so najbolj izpostavljene vedno večjim tokovom nezakonitih migrantov in beguncev, kratkoročno obvladovale finančne posledice tokov , za leto 2011 v okviru sklada za zunanje meje in evropskega sklada za begunce namenila dodatnih 25 milijonov EUR, ki so na voljo na podlagi konkretnih prošenj držav članic.

- Evropska komisija in visoka predstavnica sta se na nov poziv prebivalstva več držav južnega Sredozemlja k demokraciji in prizadevanja zanjo 8. marca 2011 skupaj odzvali s sporočilom Partnerstvo za demokracijo in skupno blaginjo z državami južnega Sredozemlja . V tem sporočilu, katerega ključna priporočila je potrdil Evropski svet na svojih zasedanjih 11. in 25. marca 2011, je predlagano, da se državam južnega Sredozemlja ponudi perspektiva za skupni razvoj dialoga o migracijah, mobilnosti in varnosti , osredotočenega na krepitev in lajšanje rednih poti za migracije in mobilnost državljanov med temi državami in EU.

TRAJNOSTNI RAZVOJ ZMOGLJIVOSTI ZA UPRAVLJANJE MIGRACIJ IN TOKOV BEGUNCEV

Odziv EU na krizne razmere je bil hiter, vsestranski in učinkovit. Vendar pa se je tudi jasno izkazalo, da kriza ne bo hitro rešena in da je treba oblikovati pogoje za izvajanje bolj strukturiranega in trajnostnega načrta , ki bi lahko zajemal različne razsežnosti pojava in bo temeljil na solidarnosti med državami članicami in partnerstvu z zadevnimi tretjimi državami ter bo v celoti spoštoval mednarodne obveznosti EU. Tokovom nezakonitih migracij iz Tunizije bi lahko sledil podoben pojav v drugih državah južnega Sredozemlja, zlasti v tistih, ki doživljajo politično nestabilnost in družbene krize. Organizirane kriminalne tihotapske mreže lahko okrepijo svoje dejavnosti in širijo svoj zemljepisni obseg na druge afriške države poleg Tunizije.

Ker se konflikt v Libiji nadaljuje, se pričakuje, da bo v prihodnosti iz Libije pobegnilo še več oseb in vedno več državljanov različnih drugih tretjih držav, zlasti držav podsaharske Afrike, ki so v Libiji živeli kot migranti ali begunci. Mogoče je tudi, da bi lahko Libija ponovno postala ključna država tranzita za tihotapljenje nezakonitih migrantov iz Afrike v Evropo.

V začetni fazi krize se je velika večina oseb, ki so pobegnile pred konfliktom v Libiji, sicer pravočasno vrnila v svoje države izvora, vendar pa je med krizo vedno več oseb brez države, v katero bi se lahko varno vrnile, potovalo iz Libije v sosednje države. Navedene osebe so bodisi Libijci bodisi državljani tretjih držav, ki so živeli v Libiji in so zapustili svojo državo izvora, ker so iskali mednarodno zaščito. Te osebe bi morda, razen če bodo ponovno naseljene, morale v državah gostiteljicah ostati dalj časa. Zaradi teh razmer se še povečuje pritisk na že zdaj oslabljene sprejemne zmogljivosti držav, kot sta Tunizija in Egipt, ter še dodatno krepijo tokovi migrantov in beguncev proti državam članicam EU.

Evropski svet je glede na te razmere ter na podlagi skupne pobude Evropske komisije in visoke predstavnice od Sveta na spodbudo Komisije zahteval, naj sprejme nadaljnje neposredne ukrepe in na junijskem zasedanju Evropskega sveta vnaprej predstavi dolgoročne ukrepe za razvoj zmogljivosti za upravljanje tokov migrantov in beguncev v Sredozemlju.

NAČRT KRATKOROČNIH IN SREDNJEROČNIH UKREPOV

Komisija je kot neposredni odziv na to zahtevo na zasedanju Sveta za pravosodje in notranje zadeve 11. in 12. aprila predstavila prvi načrt kratkoročnih in srednjeročnih ukrepov za obvladovanje tokov migrantov in beguncev iz južnega Sredozemlja, da bi (1) zagotovila, da se EU in države v sosedstvu Libije usposobijo za ravnanje z verjetno nadaljnjimi in povečanimi tokovi beguncev iz te države ter da bi (2) pomagala tistim državam članicam EU in državam severne Afrike, ki so najbolj izpostavljene in prve nosijo odgovornost za obvladovanje tokov migrantov in beguncev.

Načrt vključuje naslednje ukrepe:

1. nadaljnje zagotavljanje sredstev za humanitarno pomoč osebam v Libiji in sosednjih državah, ki jo potrebujejo, ter za vrnitev oseb, ki bežijo pred konfliktom v Libiji, in sicer v skladu z opredeljenimi potrebami;

2. okrepitev skupne operacije EPN HERMES Extension, ki jo usklajuje agencija FRONTEX, z dodatnimi tehničnimi viri , ki jih dajo na voljo države članice, obenem pa nadaljevati skupni operaciji HERMES in POSEIDON, dokler bo to potrebno, in sicer na podlagi povečanja proračuna, ki je na voljo agenciji FRONTEX za mrežo nadzornih patrulj;

3. hitro povečanje zmogljivosti agencije FRONTEX in omogočanje razpoložljivosti učinkovitejših orodij, ki jih lahko uporabi. Svet in Evropski parlament bi morala spremembo uredbe o agenciji FRONTEX sprejeti kot nujno;

4. poziv agenciji FRONTEX, naj pospeši pogajanja za sklenitev delovnih dogovorov s pristojnimi organi Egipta, Maroka in Turčije, za katera je že pooblaščena, in poziv za nujno pooblastitev agencije FRONTEX za začetek pogajanj o podobnih delovnih dogovorih s Tunizijo;

5. začetek posebnega skupnega operativnega projekta EU in Tunizije kot širšega niza ukrepov za reševanje celotne situacije nezakonitih migracij v sredozemski regiji. Namen tega projekta je okrepitev sposobnosti tunizijskih organov za nadzor njihovih meja, boj proti tihotapljenju migrantov in trgovini z ljudmi, lajšanje vračanja ter družbene in strokovne ponovne vključitve povratnikov, podporo dostopu do zakonitih migracijskih poti ter obravnavanje migrantov, ki vstopajo na njihovo ozemlje, in sicer v skladu z mednarodnimi standardi, vključno z nudenjem azila tistim, ki potrebujejo mednarodno zaščito. Vzporedno s tem projektom naj bi tudi pomagali lokalnim organom držav članic EU, ki jih to vprašanje najtesneje zadeva, pri obravnavanju neposrednih posledic migracijskih tokov iz Tunizije na lokalno gospodarstvo in infrastrukturo;

6. zagotavljanje, da države članice v celoti uporabijo finančne vire, ki so jim namenjeni v okviru sklada za zunanje meje, sklada za vračanje in evropskega sklada za begunce, vključno, po potrebi, s spreminjanjem predvidenega cilja financiranja in osredotočanjem na najnujnejše prednostne naloge (za programe 2010/2011 jev okviru teh treh skladov šestim najbolj prizadetim državam članicam, t.j. Cipru, Franciji, Grčiji, Italiji, Malti in Španiji, na voljo 425 milijonov EUR);

7. zagotavljanje dodatnih virov iz teh treh skladov v podporo državam članicam pri soočanju s kriznimi razmerami v skladu z določbami finančne uredbe;

8. izvajanje regionalnega programa zaščite , ki zajema Egipt, Libijo in Tunizijo in je osredotočen na krepitev možnosti za pomoč beguncem, ki so obtičali v teh državah, in sprejetje lokalne zakonodaje ter razvoj lokalne upravne zmogljivosti, da se jih obravnava v skladu z mednarodnimi standardi. Pomemben del regionalnih programov zaščite je tudi ponovna naselitev ;

9. načrtovanje in izvajanje ponovne naselitve največjega možnega števila oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito, in sicer z ozemlja držav v sosedstvu Libije v države članice EU in druge države, ki so jih pripravljene sprejeti;

10. naglo doseči dogovor o sprejetju predloga za uvedbo skupnega programa EU za ponovno naselitev za lajšanje operacij ponovne naselitve.

Kot je navedeno zgoraj, veliko skrb povzroča morebitno povečanje tokov oseb, ki lahko potrebujejo mednarodno zaščito in trenutno prihajajo z ozemlja Libije, v prihodnosti pa bodo verjetno tudi iz drugih držav v regiji. Komisija priznava velika prizadevanja Visokega komisariata Združenih narodov za begunce (UNHCR), Mednarodnega odbora Rdečega križa (ICRC), Mednarodne organizacije za migracije (IOM) in drugih mednarodnih organizacij ter podporo EU in njenih držav članic pri zagotavljanju humanitarne pomoči in drugih oblik podpore osebam, ki so zapustile Libijo. V tem okviru je pomembno zagotoviti, da ostaja na voljo zadostna raven sredstev v podporo nudenju humanitarne pomoči , in sicer v skladu z opredeljenimi potrebami.

Finančna podpora bi morala biti namenjena tudi neposrednemu odpravljanju posledic tokov migrantov in beguncev na lokalne gospodarske in družbene razmere ter na lokalno infrastrukturo določenih obmejnih regij držav članic EU, kot se to dogaja zadnjih nekaj let, na primer na nekaterih od Kanarskih otokov, otokih blizu Sicilije, na Malti, Cipru in nekaterih egejskih otokih Grčije. Komisija namerava preučiti, kako bi lahko odobritve v okviru strukturnih skladov prispevale k obvladovanju teh razmer.

Najbolj izpostavljenim državam članicam bi bilo treba poleg finančne pomoči nuditi tudi drugačno podporo in omogočiti delitev dejanske odgovornosti upravljanja tokov migrantov in beguncev. Komisija je, tudi v okviru ministrske konference o preselitvi in ponovni naselitvi, ki je potekala 12. maja 2011, že predlagala številne ukrepe, ki jih je za dosego tega cilja treba pazljivo in nujno preučiti. Med temi ukrepi je pomembno obveščanje o možnosti pošiljanja skupin evropskega urada za podporo azilu v najbolj prizadete države članice na njihovo zahtevo z namenom pomagati organom pri spremljanju prosilcev za azil in nudenju začetne pomoči. Veljavni proračun evropskega urada za podporo azilu bi že lahko omogočil financiranje pošiljanja takšnih skupin. Države članice bi morale izkazati svojo solidarnost in dati na voljo strokovnjake na področju azila, ki bi se pridružili skupinam evropskega urada za podporo azilu, ter sprejeti preselitev nekaterih upravičencev do mednarodne zaščite na svoje ozemlje. Komisija je pripravljena podpreti ta prizadevanja v okviru evropskega sklada za begunce kot širitev pilotnega projekta na Malti, začetega leta 2009.

Predlagani načrt ukrepov je možen le ob sprostitvi ustreznih finančnih virov EU . Komisija bo na podlagi razpoložljivih finančnih virov preučila, kako zagotoviti ustrezno financiranje za obravnavo področja izzivov, s katerimi se EU sooča v teh kriznih razmerah. Poleg tega bo spodbujala ustrezno usklajevanje različnih notranjih in zunanjih finančnih instrumentov za zagotovitev zlasti podpore sodelovanju med državami članicami in tretjimi državami pri konkretnih projektih v zvezi z upravljanjem meja, migracijami in azilom.

NAČRT DOLGOROČNEJŠIH UKREPOV: OKREPLJENO SODELOVANJE Z DRŽAVAMI JUŽNEGA SREDOZEMLJA

Načrt predlaganih ukrepov Komisije (opisan zgoraj) je v veliki meri potrdil Svet za pravosodje in notranje zadeve na zasedanju 11. in 12. aprila. Takšni ukrepi, ki so nujno kratkoročni, se zdaj izvajajo.

Vendar pa Komisija verjame, da so potrebni dodatni dolgoročni ukrepi. Namen teh ukrepov bi moral biti najprej predvsem obravnavanje temeljnih vzrokov migracij na strukturni ravni. Sodelovanje z državami južnega Sredozemlja bi bilo treba okrepiti za učinkovito obravnavanje izziva ustvarjanja delovnih mest in izboljševanja življenjskih pogojev po vsej regiji. Sodelovanje bi se moralo zlasti osredotočiti na posebne regije in vrste oseb, ki so najbolj prizadete zaradi pomanjkanja priložnosti zaposlovanja (npr. mladih kot prednostne ciljne skupine).

Evropska komisija in visoka predstavnica sta v odziv na te izzive 8. marca 2011 predlagali skupno sporočilo za razvoj dolgoročnega partnerstva za demokracijo in skupno blaginjo z državami južnega Sredozemlja, ki bi temeljilo na tristopenjskem pristopu, v okviru katerega bi bila ena od stopenj trajnostna in vključujoča rast ter gospodarski razvoj z močnim poudarkom na vprašanjih zaposlovanja in socialnih vprašanjih.

Potrebni so tudi dolgoročnejši ukrepi za zagotavljanje, da se migracije in mobilnost med EU in državami južnega Sredozemlja usmerjajo v rednih procesih ter izvajajo urejeno in učinkovito . To bi pomenilo prizadevanja v pomoč iskalcem zaposlitve iz teh držav pri iskanju zaposlitvenih priložnosti v tujini, in sicer v skupnem interesu zadevnih držav in ljudi ter EU in njenih držav članic. Zadnji navedeni izziv bi bilo treba razumeti v širšem okviru razvoja demografske situacije EU in pomanjkanja delovne sile, s katero se sooča. Potrebe EU po osredotočenih delovnih migracijah bo treba ustrezno spremljati in pregledovati, da bi na podlagi dejanskega povpraševanja po delovni sili oblikovali določne predloge, ki bi temeljili na dokazih. V tem okviru je treba priznati pomemben prispevek vseh priseljencev iz najrazličnejših držav h gospodarstvom EU, ki pomagajo zadovoljevati potrebo po visoko kvalificiranih delavcih v rastočih panogah gospodarstva EU, pa tudi zapolniti veliko delovnih mest, za katera je potrebna manj kvalificirana delovna sila.

Evropska komisija in visoka predstavnica sta v skupnem sporočilu 8. marca 2011 predlagali tudi razvoj partnerstva na področju migracij, mobilnosti in varnosti z državami južnega Sredozemlja.

Komisija verjame, da je vzpostavitev partnerstev za mobilnost z državami južnega Sredozemlja ključno orodje, ki koristi obema stranema, da bolje in učinkoviteje upravljata migracije in mobilnost ne le državljanov partnerskih držav, ampak tudi državljanov drugih držav, zlasti tistih iz podsaharske Afrike in Bližnjega vzhoda, ki jih vedno več prebiva na ozemlju držav južnega Sredozemlja ali pa prehajajo čezenj. Vzpostavitev takšnih partnerstev bi spodbujala medčloveške stike in še bolj poglabljala vzajemno razumevanje ter gospodarske dejavnosti in zaposlovanje. To bi koristilo gospodarskemu in družbenemu razvoju celotne sredozemske regije ter vključevanju migrantov v EU in druge ciljne države.

Predlagana partnerstva bodo postala resničnost s sprejetjem pristopa, prilagojenega posamezni državi , in na podlagi zaveze posamezne države, da bo izpolnila določene pogoje, in sicer ob upoštevanju splošnega razmerja z zadevno partnersko državo. Podobno je v skladu s smernicami Evropskega sveta pomembno, da partnerstva vzporedno zajemajo najrazličnejše vidike takšnega sodelovanja in zagotavljajo, da progresivno lajšanje gibanja oseb poteka skupaj z izvajanjem ukrepov za zagotovitev varnosti takšnega gibanja.

DIALOG Z DRŽAVAMI JUŽNEGA SREDOZEMLJA O MIGRACIJAH, MOBILNOSTI IN VARNOSTI

Splošni namen dialoga o migracijah, mobilnosti in varnosti bo podpreti in spodbujati reforme za večjo varnost, ki jih lahko sprejmejo partnerske države in dajejo njihovim državljanom možnost povečane mobilnosti v smeri držav članic EU, pri tem pa obravnavajo temeljne vzroke migracijskih tokov. Dialog bo del precej širšega dogovora z državami severne Afrike o pomoči v okviru prenovljene evropske sosedske politike. Ta tematski in posebni dialog se bo izvajal kot del širših okvirov za dvostranske odnose in dialog, pri tem pa bo na regionalni ravni upošteval skupno strategijo Afrike in EU ter partnerstvo med Afriko in EU na področju mobilnosti, migracij in zaposlovanja.

Komisija bo za dosego tega pomembnega cilja v skladu z zahtevo Evropskega sveta v celoti uporabila obstoječe orodje, ki je na voljo kot del globalnega pristopa EU k vprašanju migracij , in sicer partnerstvo za mobilnost , ki se je v preteklih letih izkazalo za učinkovito orodje na področju poglabljanja dialoga in operativnega sodelovanja s tretjimi državami. Partnerstva za mobilnost bodo ustrezno prilagojena posebnim razmeram in potrebam držav južnega Sredozemlja.

Veljajo naslednja načela:

11. načelo razlikovanja : ponujena bo možnost dialoga in dialog bo razvit na podlagi individualnih značilnostih zadevne partnerske države (pristop, prilagojen posamezni državi) in bo upošteval obseg doseženega napredka ter njegovo odražanje v nacionalnih praksah in politiki izvajanja;

12. načelo dvostranskosti : o dialogu se bodo dogovorile EU in njene države članice ter posamezna partnerska država ločeno;

13. načelo pogojnosti : pričakovani rezultati dialoga bi bili odvisni od prizadevanj in doseženega napredka na vseh področjih (migracije, mobilnost in varnost) ter bodo upoštevali tudi napredek, dosežen na področjih v zvezi z upravljanjem;

14. načelo spremljanja : partnerji bi se strinjali o vzpostavitvi učinkovitega mehanizma za spremljanje dejanskega izvajanja partnerstva. Strokovnjaki EU in držav članic bi bili povezani s takšnim mehanizmom.

Ta večplastni pristop bo EU omogočil razširiti v partnerstvu predlagane koristi mobilnosti na tiste, ki dokazujejo svojo voljo in sposobnost doseči napredek zlasti na tistih področjih, ki so pomembne za EU.

O partnerstvih za mobilnost se bodo na politični ravni dogovorile EU in njene države članice ter zadevna partnerska država, v skladu z zahtevami in soglasjem obeh strank pa bodo zajemala vse ukrepe (zakonodajne ali praktične) za zagotavljanje dobrega upravljanja gibanja oseb med EU in zadevno partnersko državo ter njegovega izvajanja v varnem okolju. S tem bi bili tako sistematično in vsestransko združeni vsi pomembni ukrepi.

Ti ukrepi bi morali prispevati h krepitvi zmogljivosti upravljanja migracij in mobilnosti oseb v državah južnega Sredozemlja ter njihovih odnosih z EU na vseh področjih globalnega pristopa EU k vprašanju migracij , katerega cilji so (1) boljša organizacija zakonitih migracij , (2) kar najbolj povečan pozitivni vpliv migracij na razvoj in (3) učinkovit boj proti nezakonitim migracijam . Poleg tega bi partnerstvo vključevalo tudi niz ukrepov za zagotavljanje (4) spodbujanja in spoštovanja pravic migrantov , tako državljanov partnerskih držav, kot tudi državljanov tretjih držav, ki prehajajo čez njihova ozemlja.

Na področju azila bi bil namen partnerstev za mobilnost povečanje možnosti za mednarodno zaščito v partnerski državi. Spodbujanje pobud o vključevanju v državah članicah EU, ki koristi tudi državam izvora, bi moralo biti del partnerstev za mobilnost. Uspešno vključevanje v ciljnih državah ustvarja boljše pogoje za prispevanje k razvoju v državah izvora in za uspešno ponovno vključitev oseb, ki se vrnejo v svojo državo izvora.

Partnerstvo za mobilnost bi moralo vključevati tudi sveženj ukrepov za izgradnjo zmogljivosti , ki se izvedejo v partnerskih državah in se opredelijo na podlagi analize posebnosti zadevnih držav južnega Sredozemlja ter predlogov in prošenj navedenih držav ter EU in njenih držav članic, ki bodo v celoti in dejavno sodelovale pri njihovem izvajanju. Pripraviti je mogoče (neizčrpen) seznam ukrepov za izgradnjo zmogljivosti na področju migracij, mobilnosti in vključevanja, ki prispevajo k doseganju teh ciljev:

- širjenje in lajšanje dostopa do zakonitih migracijskih poti za morebitne migrante na podlagi jasno opredeljenih potreb po delovni sili v EU in drugih ciljnih državah,

- redne izmenjave strokovnih izkušenj in najboljših praks med javnimi službami za zaposlovanje v pomoč pri zagotavljanju uspešnih programov politik dejavnega trga dela v državah pošiljateljicah, s tem pa dvig ravni zaposljivosti in pričakovanj državljanov tretjih držav;

- izgradnja zmogljivosti partnerskih držav v pomoč pri učinkoviti in uspešni organizaciji zakonitih migracij, vključno z zaposlovanjem, priznavanjem kvalifikacij, vračanjem in ponovnim vključevanjem migrantov;

- podpora razvoja in izvajanja politik v partnerskih državah, ki spodbujajo vključujočo rast z zaposlovanjem, zaposljivostjo in vsemi vidiki dostojnega dela. Tudi to z namenom zmanjšanja bega možganov;

- največje možno povečanje vpliva migracij na razvoj, vključno z lajšanjem nizkocenovnih denarnih nakazil v države izvora in njihovim usmerjanjem v trajnostne naložbe, okrepljeno delo z združenji izseljencev in ukrepi, namenjenimi preprečevanju bega možganov ob upoštevanju družbenih vidikov migracij;

- izboljšanje kakovosti registrov osebnih stanj v partnerski državi ter osebnih dokumentov in potnih listin, ki jih ta izdaja;

- spoštovanje temeljnih pravic vseh migrantov, tudi tistih, ki so državljani tretjih držav;

- podpora učinkovitemu vključevanju v sprejemno skupnost in nediskriminatornemu obravnavanju zakonitih migrantov,

- nudenje posebne pomoči migrantom iz ranljivih kategorij oseb, kot so mladoletniki brez spremstva, žrtve trgovine z ljudmi in drugi;

- zagotavljanje nasvetov z namenom izgradnje zmogljivosti za odzivanje na potrebe migrantov po posebni socialni, psihološki ali medicinski pomoči, tudi zaradi sodelovanja pri preprečevanju širjenja nalezljivih bolezni;

- zagotavljanje uporabe načela nevračanja in nudenja rešitev trajnostne zaščite tistim osebam, ki potrebujejo mednarodno zaščito,

- razvoj in izvajanje azilne zakonodaje v partnerski državi skladu z mednarodnimi standardi, vključno s sodelovanjem z Visokim komisariatom Združenih narodov za begunce (UNHCR),

- lajšanje družbenega in poklicnega ponovnega vključevanja državljanov partnerskih držav pri vrnitvi v njihovo državo,

- zagotavljanje pomoči pri prostovoljni vrnitvi državljanov tretjih držav, ki so bili prijeti kot nezakoniti migranti na ozemlju partnerske države.

Navedeni ukrepi izgradnje zmogljivosti bi olajšali pretok oseb iz držav južnega Sredozemlja proti EU. Tako okrepljeni pretok oseb bo še naprej zagotavljala uporaba naslednjih ključnih orodij:

- EU bo partnerskim državam ponudila sklenitev sporazuma o poenostavitvi vizumskih postopkov . Vendar pa bo vsebina sporazuma v vsaki partnerski državi drugačna. Prilagojena bo posamezni partnerski državi , vendar pa naj bi podprla vsaj mobilnost študentov, raziskovalcev in poslovnežev .

- V odvisnosti od dejanskih možnosti in potreb držav članic EU, ki bi jih zanimalo dejavno sodelovanje v partnerstvih za mobilnost, in njihovih zadevnih trgov dela ter ob upoštevanju njihove pravice do določanja obsega sprejema gospodarskih migrantov, bi partnerstvo za mobilnost lahko zajemalo tudi posebne sheme za lajšanje migracij delavcev med zainteresiranimi državami članicami in državami južnega Sredozemlja. Takšne sheme bi lahko omogočile (1) posebne programe in/ali prilagojene pravne okvire za krožne migracije (vključno s panogo sezonskega dela), (2) izgradnjo zmogljivosti za upravljanje nakazil v domovino v smeri krepitve njihovega razvojnega učinka, (3) izgradnjo zmogljivosti za učinkovito prilagajanje ponudbe po delu in povpraševanju po njem ter upravljanje vračanja in ponovnega vključevanja, (4) priznavanje poklicnih in akademskih izkušenj, znanja in kvalifikacij, (5) razvoj in izvajanje pravnih okvirov za boljšo prenosljivost socialnih pravic, (6) boljši dostop do informacij o prostih delovnih mestih, ki so na voljo na trgih dela držav članic EU, (7) opredelitev ukrepov za izboljšanje sodelovanja in usklajevanja med državami južnega Sredozemlja in državami članicami EU o zadevah v zvezi z znanjem in izkušnjami ter boljšim prilagajanjem ponudbe dela povpraševanju po njem, ki bi temeljili na že opravljenem delu v okviru Evropske fundacije za usposabljanje (European Training Foundation). V okviru partnerstva za mobilnost se lahko zainteresirane države članice v skladu z nacionalno zakonodajo tudi odločijo, da bodo izvedle druge posebne pobude za lajšanje dostopa do svojih delovnih trgov migrantom iz partnerske države.

- Kot je navedeno zgoraj, bo povečana mobilnost odvisna od predhodne izpolnitve določenega števila pogojev, katerih namen je prispevanje k vzpostavitvi varnega okolja, v katerem bi se pretok oseb izvajal po rednih poteh in v skladu z dogovorjenimi načini. Posebni pogoji, ki jih mora izpolniti vsaka država, bi bili različni in odvisni od ocene v zvezi z doseganjem ciljev, dogovorjenih v okviru dialoga z vsako partnersko državo, ter od ravni sodelovanja med zadevno partnersko državo in EU.

Pripraviti je mogoče (neizčrpen) seznam posebnih ukrepov, ki jih je treba izvesti:

- priprava prostovoljnih sporazumov o vrnitvi ,

- sklenitev sporazumov o ponovnem sprejemu z EU, ki bi vsebovali določbe v zvezi s ponovnim sprejemom lastnih državljanov in državljanov tretjih držav, obenem pa zagotavljali popolno izvajanje obstoječih obveznosti partnerskih držav o ponovnem sprejemu;

- sklenitev delovnih sporazumov z agencijo FRONTEX ,

- izgradnja zmogljivosti na področju enotnega upravljanja meja , varnosti dokumentov in boja proti organiziranemu kriminalu, vključno s trgovino z ljudmi in tihotapljenjem migrantov,

- sodelovanje pri skupnem nadzoru na Sredozemskem morju, vključno z možnim sodelovanjem v okviru projekta EUROSUR, ko se bo začel izvajati,

- izkazovanje pripravljenosti za sodelovanje z EU pri ugotavljanju istovetnosti državljanov in prebivalcev teh držav, zlasti v primeru policijskega in pravosodnega sodelovanja ter za namene ponovnega sprejema in izročitve,

- ratifikacija in izvajanje Konvencije Združenih narodov proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu (Transnational Organised Crime – TOC) in njenih protokolov o trgovini z ljudmi in tihotapljenju migrantov.

Partnerstvo za mobilnost se dojema kot dolgoročni okvir , ki temelji na političnem dialogu in operativnem sodelovanju , ki se bo še naprej razvijal v splošnem okviru odnosov med EU in zadevno partnersko državo ter bo nastajal postopoma.

V pripravi na sklenitev partnerstva za mobilnost med EU in zadevno partnersko državo bo vzpostavljen dialog med EU in zadevnimi državami na ravni višjih uradnikov , v katerem bodo sodelovale vse države članice in v okviru katerega si bosta pogodbenici lahko izmenjali mnenja, pojasnili pričakovanja in potrebe ter opredelili področja sodelovanja. To nam bo omogočilo pripravo političnih odločitev, ki naj se skupaj sprejmejo na politični ravni. Takšen dialog bo služil tako namenom priprave vzpostavitve partnerstva za mobilnost kot spremljanju njegovega izvajanja.

Od držav južnega Sredozemlja bi se v pripravljalni fazi zahteval napredek pri izgradnji zmogljivosti za učinkovito upravljanje migracij in prispevek k vzpostavitvi varnega okolja za mobilnost, kar sta pogoja za pošteno in trajnostno izvajanje partnerstva za mobilnost. EU bo tehnično in finančno podprla dosežena prizadevanja partnerske države, vključno prek agencij in uradov EU (agencije FRONTEX, evropskega urada za podporo azilu in urada EUROPOL).

EU bo morala tudi okrepiti finančne vire v podporo napredku držav južnega Sredozemlja, ki bodo pripravljene izgraditi svoje zmogljivosti za upravljanje migracij, mobilnosti in varnosti ter se zavezati za dolgoročno sodelovanje pri teh prizadevanjih.

Zato bodo morale EU in partnerske države v dialogu razmisliti o najboljših rešitvah za zagotavljanje ustreznega financiranja v okviru obstoječih odobritev za ukrepe, katerih namen je podpora izgradnji zmogljivosti in sodelovanju na teh področjih. Podoben razmislek je potreben v zvezi z novim finančnim instrumentom v podporo sodelovanju z državami južnega Sredozemlja v naslednjem finančnem okviru EU.

Obenem z razvojem partnerstva za mobilnost bi morale države članice EU v vsakem posameznem primeru razmisliti o povečanju konzularne prisotnosti v regiji, vključno z ustanovitvijo skupnih centrov za sprejemanje prošenj za vizume, ki bi jih podpirala EU. Poleg tega bi bilo treba okrepiti sodelovanje v okviru schengenskega sodelovanja na lokalni ravni, praktične izboljšave in prožnost, ki jo zagotavlja vizumski zakonik EU , pa bi bilo treba v celoti uporabiti, vključno z znižanjem ali odpravo vizumskih taks in izdajo vizumov za večkratni vstop dobrovernim potnikom in posebnim skupinam ljudi (kot so študenti, raziskovalci in poslovneži).

Če se bodo sporazumi o poenostavitvi vizumskih postopkov in sporazumi o ponovnem sprejemu učinkovito izvajali, bi bilo dolgoročno v vsakem posameznem primeru mogoče razmisliti o postopni odpravi vizumov za posamezne partnerske države, ob tem pa bi upoštevali splošno razmerje z zadevno partnersko državo ter obstoj pogojev za dobro upravljanje mobilnosti in njeno varnost.

Dialog o migracijah, mobilnosti in varnosti se bo z državami južnega Sredozemlja začel postopoma, tudi prek razvoja partnerstev za mobilnost , in bo upošteval (1) splošno razmerje, ki ga ima EU z vsako od partnerskih držav, (2) trenutno raven zmogljivosti v partnerski državi za upravljanje migracijskih tokov in (3) voljo navedene partnerske države, da se zaveže konstruktivnemu in učinkovitemu dialogu za vzpostavitev partnerstva. Komisija na podlagi navedenega predlaga začetek dialoga s Tunizijo, Marokom in Egiptom .

SKLEPNE UGOTOVITVE

Ukrepi, predlagani v tem sporočilu, predstavljajo odziv Komisije na poziv Evropskega sveta z njegovega zasedanja 24. marca 2011, naj predstavi načrt za razvoj zmogljivosti za upravljanje migracij in tokov beguncev še pred junijskim zasedanjem Evropskega sveta .

Predlogi v tem sporočilu so nove pobude Komisije poleg pobud, ki jih je že 4. maja predlagala za bolj strukturiran, vsestranski in hitro odziven pristop EU k izzivom in priložnostim migracij, vključno z okrepljenim mejnim nadzorom in upravljanjem schengenskega sistema, dokončanjem skupnega evropskega azilnega sistema in bolj osredotočenimi zakonitimi migracijami.

Komisija je pripravljena še naprej prispevati k razvoju tega načrta in njegovem izvajanju, in sicer na podlagi navodil Evropskega sveta z njegovega prihodnjega zasedanja 24. junija 2011.

Komisija verjame, da bo predlagani niz ukrepov EU omogočil, da bo odločno izpolnjevala svoje obveznosti. Prepričana je tudi, da mora biti odziv EU na navedene izzive pristno evropski. Takšen odziv bo zares učinkovit le, če bo temeljil na izražanju dejanske solidarnosti med državami članicami in v partnerstvu z državami na obalah na drugi strani Sredozemlja ter če bodo sproščena vsa razpoložljiva sredstva in instrumenti.