[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 27.2.2008

COM(2008) 122 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Evropski finančni sistem: prilagajanje na spremembe Prispevek Komisije Evropskemu svetu

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Evropski finančni sistem: prilagajanje na spremembePrispevek Komisije Evropskemu svetu(Besedilo velja za EGP)

Uvod

Spomladansko zasedanje Evropskega sveta bo potekalo v času, ko se v finančnem sistemu še vedno kažejo težave mednarodnega finančnega sektorja. Zaradi globalizacije in medsebojnih povezav med finančnimi trgi, ki potekajo v realnem času, težave v enem delu sveta hitro učinkujejo tudi na druge. Nedavni dogodki so vplivali na mednarodne banke, večnacionalna podjetja in posameznike, ki so se začeli spoprijemati z vse ostrejšimi kreditnimi pogoji, katerih posledice lahko obsegajo od zmožnosti podjetij za naložbe in rast pa vse do lastništva stanovanj in hiš ter razpoložljivega dohodka gospodinjstev. Številni Evropejci so zaskrbljeni, ker ne vedo, kako bo to vplivalo na gospodarstvo njihovih držav ter na njihovo finančno varnost in varnost zaposlitve. Zaradi te negotovosti je treba pojasniti, kaj je bilo storjenega na nacionalni ravni, na ravni EU in na mednarodni ravni za zagotovitev Evropejcem, da lahko zaupajo načinu delovanja finančnih trgov in gospodarskemu okviru EU. Nedavne izkušnje kažejo, da ima mednarodni finančni sistem pomembne pomanjkljivosti, ki jih je treba odpraviti, kar pomeni zlasti izboljšanje kakovosti informacij, ki so na voljo vsem vlagateljem, ter hkrati krepitev skrbnega nadzora in obvladovanja tveganja. Razprave na spomladanskem zasedanju Evropskega sveta je treba izkoristiti za določitev naslednjih korakov v okviru odziva EU na te izzive.

Trenutno gospodarsko ozračje

Zaradi pretresov na finančnih trgih, upočasnitve gospodarske rasti v ZDA in hitro rastočih cen blaga so svetovne gospodarske razmere in obeti na začetku leta 2008 še vedno nenavadno negotovi. V teh okoliščinah je visoka stopnja stabilnosti, ki jo zagotavlja euro, še posebej dobrodošla.

Evropsko gospodarstvo se je na ta izziv doslej razmeroma dobro odzivalo. Ključni kazalniki, kot so stopnje varčevanja in tekoča plačilna bilanca, pomenijo resnično zaščito pred posledicami finančnih pretresov. Vendar pa zaupanje svoj vrhunec doseglo prejšnje poletje in kot je bilo pričakovati, se je rast BDP v zadnjem četrtletju leta 2007 upočasnila.

V zadnjih napovedih Komisije je bila letna rast BDP popravljena navzdol ter je zdaj za EU ocenjena na 2,0 % in za euroobmočje na 1,8 %. Obenem pa visoke cene blaga zvišujejo inflacijo, in sicer do 2,9 % v EU in 2,6 % v euroobmočju. A ker so temelji v EU videti zdravi in vlade skrbijo za javne finance, se še vedno lahko pričakuje, da bo rast v letu 2008 ostala dokaj blizu možnostim EU.

Reforme, ki ščitijo državljane

Na splošno se lahko EU s sedanjimi pretresi v svetovnem gospodarstvu uspešno spopada tako, da ohrani dobre in stabilne makroekonomske politike, ki podpirajo uravnovešen nabor politik, ter zastavljeno pot strukturnih reform. Lizbonska strategija za rast in delovna mesta zagotavlja EU prave politike in instrumente, s katerimi bo prebrodila trenutne težave in še naprej dosegala uspehe na področju rasti in delovnih mest. Strategija, usmerjena v dolgoročno rast, je najboljši način za omejitev učinkov začasne upočasnitve rasti. Dosedanja prizadevanja za dosego proračunskega ravnovesja ali presežkov v skladu s preventivnim delom Pakta stabilnosti in rasti se obrestujejo kot samodejni stabilizatorji in lahko zdaj v večini primerov v celoti odigrajo svojo vlogo. V proračunih številnih držav članic za leto 2008 je predvideno tudi znižanje davkov. V rast usmerjeno gospodarstvo s trdnimi temelji je najboljša podlaga za preprečitev upada njegove rasti. Vse države članice imajo nacionalne programe reform, ki so strokovno pregledani na ravni EU. Države članice so se dogovorile o priporočilih za posamezne članice, ki se še ne izvajajo v celoti. Na ravni EU je opaziti močno zbliževanje na področjih, na katerih so potrebne nadaljnje reforme. Komisija jih je razdelila na štiri prednostna področja in določila ukrepe, ki jih je treba v okviru lizbonskega programa Skupnosti sprejeti na ravni EU. Ta področja so:

- vlaganje v ljudi in posodobitev trgov dela,

- sprostitev poslovnega potenciala,

- naložbe v znanje in inovacije,

- prizadevanja, da EU postane gospodarstvo, ki temelji na nizkih emisijah ogljika.

Usklajena prizadevanja za spodbujanje reform in izvajanje navedenih politik v celoti bodo za državljane dokaz, da oblikovalci politik niso nemočni niti nedejavni. Na spomladanskem zasedanju Evropskega sveta naj bi bila sprejeta naslednja triletna faza lizbonske strategije, ki bo zagotovila, da bo proces reforme in posodobitve še naprej prinašal rezultate v EU in omogočal dodatno varnost pred pretresi na mednarodnih trgih.

Urejanje evropskih finančnih trgov

Finančni trgi so v EU dobro urejeni. EU si je že veliko pred sedanjimi pretresi na finančnih trgih prizadevala za spodbujanje finančne stabilnosti ter predlagala pravila za krepitev mehanizmov skrbnega in varnega poslovanja finančnega sistema EU v obliki nabora predpisov, nezavezujočih aktov in samoureditvenih pobud pod vodstvom industrije. Vsakodnevni nadzor in urejanje finančnih trgov s predpisi sicer poteka na nacionalni ravni, vendar je razvoj okvirnih pravil EU za enotni kapitalski trg privedel do novih čezmejnih finančnih produktov in storitev, zaradi katerih je potreben bolj usklajen nadzorni okvir na ravni EU.

Evropski kapitalski trg je zdaj največji na svetu in se je v zadnjem desetletju z dodatno spodbudo eura zelo povečal. Evropski okvir vključuje vrsto izčrpnih pravil, ki zajemajo sektorje vrednostnih papirjev, bančništva, prava zavarovalnic, revizij in računovodstva. Ta pravila postavljajo visoke standarde skrbnega nadzora in zaščite vlagateljev, obenem pa spodbujajo konkurenco in inovacije. Pravila zahtevajo, da ureditveni in nadzorni organi iz različnih sektorjev in držav članic med seboj sodelujejo. Zaradi razvoja teh politik si nadzorni organi držav članic s skupnimi močmi prizadevajo za okrepitev nadaljnjega sodelovanja na področju preprečevanja, upravljanja in reševanja kriz[1]. Tako sodelovanje poteka tudi na svetovni ravni, saj sta dialog in sodelovanje ureditvenih organov, na primer v okviru Baselskega odbora, ter med organi EU in ZDA, jasen dokaz uspešnega prepoznavanja izzivov na finančnih trgih in odzivanja nanje.

PRVOTNI ODZIV EVROPE

Vendar pa se svetovni finančni trgi nenehno razvijajo, zato morajo biti oblikovalci politik previdni, da je lahko ureditev učinkovita. Takoj po krizi na trgu drugorazrednih posojil so se ECB in druge centralne banke učinkovito odzvale na likvidnostne pritiske, ki so bili posledica motenj na številnih ključnih finančnih trgih. Nedavni pretresi na finančnih trgih so razkrili vrzeli v okviru predpisov, ki urejajo mednarodni finančni sistem, zlasti glede preglednosti operacij, predvidljivosti pravil in kakovosti obvladovanja tveganja. Zato je Ekonomsko-finančni svet oktobra 2007 sprejel akcijski načrt, v katerem so določeni zelo natančni ukrepi, ki jih je treba v prihodnjih mesecih sprejeti, da se ta ureditveni okvir okrepi. Načrt se osredotoča na štiri ključna delovna področja: izboljšanje preglednosti, ocenjevanje finančnih produktov, krepitvi zahtev glede skrbnosti in varnosti in zagotavljanje boljšega delovanja trgov (npr. z boljšo politiko bonitetnih ocen). Te prednostne naloge politik so še naprej v celoti veljavne. Prizadevanja potekajo v različnih krogih. Ministri Ekonomsko-finančnega sveta bodo na svojem marčevskem zasedanju razpravljali o vmesnem poročilu Evropskemu svetu, v katerem bo predstavljen napredek v zvezi z različnimi vprašanji.

DRžAVNI PREMOžENJSKI SKLADI

Sedanje mednarodne finančne razmere so pokazale, da lahko državni premoženjski skladi z zagotovitvijo potrebnih virov likvidnosti in naložb pripomorejo k stabilizaciji trgov. Vendar pa so bili izraženi pomisleki glede motivacije in premajhne preglednosti nekaterih skladov. Komisija v spremnem sporočilu predstavlja analizo državnih premoženjskih skladov, predlaga načela za skupni pristop EU in določa smernice, ki bi se lahko upoštevale v mednarodno dogovorjenem kodeksu ravnanja, ki naj bi ga sprejeli upravljalci skladov.

Državne pomoči

Če se podjetja ali banke znajdejo v finančni stiski, je to ponavadi posledica prevelikih tveganj ali napak upravljanja. Nepreverjene subvencije za podjetja ali banke v takem položaju izkrivljajo trg ter ogrožajo sistem nagrad in kazni, zaradi katerega trg deluje. Zaradi takih subvencij lahko breme strukturne prilagoditve nosijo tisti, ki preživijo brez pomoči. Nadzor državnih pomoči je zato potreben za zagotovitev, da sta pomoč podjetjem v težavah in posledično izkrivljanje konkurence čim bolj omejena.

Previdnost je še zlasti potrebna v primeru bank, saj se težave v eni banki hitro razširijo na bančni sektor in celotni finančni sistem. V takih primerih je odločno ukrepanje in tesno sodelovanje med zadevno državo članico in Evropsko komisijo bistvenega pomena, da se doseže njun namen, tj. prispevek k finančni stabilnosti. Pokazalo se je, da postopki dodelitve državne pomoči lahko omogočajo učinkovito posredovanje.

Naslednji koraki Evropske unije

EU kljub velikosti in pomenu svojih finančnih trgov ne more rešiti vseh težav na finančnih trgih sama. Določene ukrepe bi lahko sprejela za okrepitev in zaščito svojih finančnih trgov, vendar pa mora tesno sodelovati tudi z drugimi mednarodnimi partnerji, da se ustvari varnejše in preglednejše mednarodno okolje za velike in tudi male vlagatelje. Pomembna vloga EU pri oblikovanju usklajenega svetovnega odziva izraža tudi dejstvo, da je euro postal ena glavnih valut. Pomen eura v mednarodnem finančnem sistemu pomeni tudi posebno odgovornost, ki jo imajo EU in še zlasti države članice euroobmočja v okviru ključne vloge pri prizadevanjih za odpravo pomanjkljivosti, ki so prišle na dan po nedavnih pretresih.

Zaradi vse večje globalizacije EU in njeni partnerji potrebujejo okvir, ki bo zagotavljal prave pobude za dolgoročno finančno učinkovitost in stabilnost. To mora biti odprt okvir, v katerem se odločitve o naložbah sprejemajo z zaupanjem v ureditvene sisteme. To zaupanje zahteva, da so ti sistemi zmožni izpolnjevati svojo nadzorno vlogo ob tesnem medsebojnem sodelovanju, ki izraža resnično mednarodno naravo finančnih trgov, ter preprečevati in/ali upravljati prihodnje čezmejne krize.

Akcijski načrt Ekonomsko-finančnega sveta določa sveženj konkretnih ukrepov, ki naj bi jih sprejela EU. Evropski svet lahko na spomladanskem zasedanju to nadgradi in stori korak naprej. Vsem državam članicam ponuja možnost potrditve načel, ki bodo EU vodila pri njenem notranjem delu in v mednarodnih krogih, kot so G8, Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj ter forum za finančno stabilnost. Ta načela bi morala obsegati naslednje:

- primarno odgovornost za upravljanje tveganj nosijo posamezne finančne institucije in vlagatelji,

- nacionalni ureditveni in nadzorni okviri morajo biti kos vse bolj zapletenim in inovativnim finančnim sistemom,

- sodelovanje med ureditvenimi organi v EU in na mednarodni ravni za preprečevanje in upravljanje tveganj mora ustrezati potrebam vse bolj globaliziranega finančnega sistema.

EU bi se morala dogovoriti za sodelovanje z drugimi mednarodnimi partnerji za:

- izboljšanje podatkov, ki jih zagotavljajo bonitetne agencije, in s tem omogočanje, da vlagatelji poznajo tveganja, povezana z zapletenimi finančnimi produkti, ter da se bonitetne ocene zagotavljajo na trdni osnovi. Bonitetne agencije morajo izboljšati svoje upravljanje in tako pokazati, da lahko zagotavljajo zaščito pred navzkrižjem interesov. Če se pokaže, da te agencije niso sposobne ukrepati in odpraviti svojih pomanjkljivosti ali da tega nočejo, bodo EU in drugi predlagali ureditvene ukrepe;

- posodobitev računovodskih pravil in pravil vrednotenja, tako da bodo omogočala dosledne informacije o tveganjih, ki so jim banke in druge finančne institucije izpostavljene zaradi zunajbilančnih postavk, ter zagotavljala razpoložljivost jasnih in doslednih smernic o vrednotenju in razkritju takih tveganj;

- spodbujanje pravočasnega in popolnega razkrivanja izgub finančnih institucij;

- izboljšanje sistemov zgodnjega opozarjanja o finančni stabilnosti z rednim poročanjem odborov tretje stopnje;

- podpiranje učinkovitosti omrežij finančnih nadzornih organov EU ter zagotavljanje močnega in učinkovitega nadzora čezmejnih skupin;

- sodelovanje pri skupnem praktičnem okviru za oceno sistematskih posledic morebitnih kriz, vključno s skupnimi smernicami za upravljanje kriz in boljšo izmenjavo informacij;

- prizadevanja za politični dogovor med Komisijo, Svetom ministrov in Evropskim parlamentom, da se pred aprilom 2009 dosežejo potrebne zakonodajne spremembe (npr. sprememba Direktive o kapitalskih zahtevah) in da se doseže dogovor za njihovo hitro izvajanje.

*******

Trenutni gospodarski pritiski so izziv za rast in delovna mesta tako v Evropi kot tudi po svetu. Oblikovalci politik in ureditveni organi morajo še naprej budno spremljati spreminjajoče se okoliščine, saj se lahko le tako prilagajajo in odločajo za prave odzive v pravem trenutku. Evropska unija je pokazala, da je sposobna razvijati potrebna pravila skrbnega in varnega poslovanja ter nadzorovati živahen evropski finančni trg. Okrepila je temelje svojega gospodarstva in je v boljšem položaju, da se spopade s finančnimi pretresi in omeji njihove učinke na rast. Zaupanje tako akterjev na trgu kot tudi potrošnikov lahko najbolje ohrani tako, da ob dodatnih pritiskih na finančnih trgih ostane previdna in odločna ter da sodeluje s mednarodnimi partnerji pri prepoznavanju pomanjkljivosti in njihovi hitri in učinkoviti odpravi. Komisija bo še naprej po potrebi predstavljala predloge in tako spodbujala finančno stabilnost.

[1] To izvaja odbor tretje stopnje postopka Lamfalussy.