P6_TA(2006)0497

Ženske v mednarodni politiki

Resolucija Evropskega parlamenta o ženskah v mednarodni politiki (2006/2057(INI))

Evropski parlament,

- potrjujoč načela, opredeljena v členih 2, 3(2), 13, 137(1)(i) in 141 Pogodbe ES,

- ob upoštevanju Listine o temeljnih pravicah Evropske unije, razglašene leta 2000 [1], zlasti njenega člena 23, v katerem piše: "Enakost med ženskami in moškimi se mora zagotoviti na vseh področjih, vključno z zaposlovanjem, delom in plačilom za delo. Načelo enakosti ne preprečuje ohranitve ali sprejetja ukrepov o specifičnih ugodnostih v korist nezadostno zastopanega spola",

- ob upoštevanju Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin iz leta 1950,

- ob upoštevanju priporočil Sveta Evrope, zlasti njegove resolucije in akcijskega načrta, sprejetih na 6. ministrski konferenci o enakosti med ženskami in moškimi v Stockholmu dne 8. in 9. junija 2006, ter še posebej točke F dela I Priloge, ki zadeva uravnoteženo udeležbo žensk in moških v procesu odločanja,

- ob upoštevanju ministrske izjave na evropski konferenci o ženskah na vodilnih položajih v Atenah leta 1992, v kateri je razglašeno, da ženske predstavljajo polovico potenciala nadarjenosti in spretnosti človeštva, zato je njihova premajhna zastopanost pri odločajo izguba za družbo kot celoto,

- ob upoštevanju ministrske izjave v Parizu leta 1999 na evropski konferenci o ženskah in moških na vodilnih položajih — skrbna družba, dinamično gospodarstvo in vizija za Evropo,

- ob upoštevanju zaključne izjave letne konference mreže parlamentarnih odborov za enake možnosti žensk in moških, sprejete dne 21. novembra 2003 v Rimu,

- ob upoštevanju Lizbonske strategije za rast in zaposlovanje iz marca 2000, zlasti poudarka na pozitivnem vplivu, ki ga bo ekonomska politika, ki upošteva razlike med spoloma, imela na celotno strategijo rasti in konkurenčnosti EU,

- ob upoštevanju resolucije Sveta z dne 27. marca 1995 [2] in Priporočila Sveta 96/694/ES z dne 2. decembra 1996 [3] o uravnoteženi udeležbi žensk in moških v postopku odločanja,

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 18. januarja 2001 [4] o poročilu Komisije o izvajanju zgoraj navedenega Priporočila Sveta 96/694/ES ter svoje resolucije z dne 2. marca 2000 o udeležbi žensk v postopku odločanja [5],

- ob upoštevanju ministrske izjave s konference ministrov o enakosti med spoloma, ki je bila dne 4. februarja 2005 v Luksemburgu,

- ob upoštevanju načrta Komisije za enakost med ženskami in moškimi (2006-2010) (KOM(2006)0092), zlasti predloga o podpori mreže žensk na položajih za odločanje,

- ob upoštevanju Splošne deklaracije Združenih narodov o človekovih pravicah iz leta 1948,

- ob upoštevanju Konvencije Združenih narodov o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk iz leta 1979, v kateri je med drugim navedeno, da države podpisnice sprejmejo vse ustrezne ukrepe za odpravo diskriminacije žensk v političnem in javnem življenju,

- ob upoštevanju Opcijskega protokola h Konvenciji o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk, sprejetega leta 1999, v katerem je navedeno, da lahko posamezniki ali skupine posameznikov, ki trdijo, da so jim kršene pravice iz Konvencije, podajo vlogo v pristojnosti države podpisnice,

- ker Konvencija o političnih pravicah žensk iz leta 1952 navaja, da imajo ženske v primerjavi z moškimi pod enakimi pogoji in brez vsakršnega razlikovanja pravico do glasovanja na vseh volitvah, pravico kandidirati za vse javno voljene organe, ustanovljene na podlagi nacionalne zakonodaje, in pravico biti imenovane na in opravljati javne funkcije, ustanovljene na podlagi nacionalne zakonodaje,

- ob sklicevanju na Mednarodni pakt o državljanskih in političnih pravicah iz leta 1966, zlasti njegov člen 25, v katerem je navedeno, da imajo državljani pravico in možnost sodelovati pri upravljanju javnih zadev, bodisi neposredno ali po svobodno izbranih predstavnikih, pravico voliti in biti voljeni na pravih periodičnih volitvah,

- ob upoštevanju četrte konference o ženskah, ki je bila septembra 1995 v Pekingu, Deklaracije in izhodišč za ukrepanje, prav tako sprejetih v Pekingu, ter dokumentov, ki so bili nato sprejeti na izrednih zasedanjih Združenih narodov Peking +5 in Peking +10 o nadaljnjih ukrepih in pobudah za izvajanje Pekinške deklaracije in izhodišč za ukrepanje, sprejetih dne 9. junija 2000 in dne 11. marca 2005,

- ob upoštevanju razvojnih ciljev tisočletja, zlasti tretjega cilja o spodbujanju enakosti med spoloma in krepitvi vloge žensk kot predpogojev za izkoreninjenje lakote, revščine in bolezni, doseganje enakosti na vseh ravneh izobraževanja in vseh področjih dela, za enakopravni nadzor nad viri in enakopravno udeležbo v javnem in političnem življenju,

- ob upoštevanju resolucije Varnostnega sveta Združenih narodov št. 1325 z dne 31. oktobra 2000, zlasti njenega prvega odstavka, v katerem so države članice pozvane, naj zagotovijo večjo udeležbo žensk na vseh ravneh odločanja v nacionalnih, regionalnih in mednarodnih institucijah in mehanizmih preprečevanja, upravljanja in reševanja konfliktov, ter predsedniške izjave ob 5. obletnici resolucije VS ZN št. 1325(2000), podane oktobra 2005,

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 30. novembra 2000 o sodelovanju žensk pri mirnem reševanju sporov [6],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 1. junija 2006 o položaju žensk v oboroženih spopadih in njihovi vlogi pri obnovi in demokratičnem procesu v državah po koncu konfliktov [7],

- ob upoštevanju zaključkov zasedanja Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose dne 23. in 24. maja 2005 o evropski varnostni in obrambni politiki ter osnutka smernic o izvajanju resolucije VS ZN št. 1325(2000) v okviru evropske varnostne in obrambne politike (EVOP), ki jo je Evropski svet odobril dne 16. decembra 2005,

- ob upoštevanju odločitve norveške vlade, da z zakonom uvede 40 % kvoto za zastopanje žensk v upravnih odborih delniških družb,

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za pravice žensk in enakost spolov (A6-0362/2006),

A. A ker je konferenca v Pekingu leta 1995 pomenila mejnik za nadaljnje izvajanje načrta o enakosti med spoloma, med drugim kar zadeva udeležbo žensk v politiki,

B. ker bo uravnotežena udeležba žensk in moških v političnem procesu in pri odločanju točneje odražala sestavo družbe ter je bistvenega pomena za prihodnje generacije in pravilno delovanje demokratičnih družb,

C. ker dobro upravljanje zajema spoštovanje temeljnih svoboščin in obravnavanje pravic žensk kot osnovnih temeljnih pravic,

D. ker je položaj žensk v mednarodni politiki odvisen predvsem od položaja žensk na nacionalni ravni in od strategij za spodbujanje žensk, sprejetih na nacionalni ravni,

E. ob upoštevanju pomembne vloge, ki jo ima s kadrovsko politiko Združenih narodov generalni sekretar Združenih narodov pri dajanju vzora za politično prizorišče, bolj uravnoteženo glede na spol po vsem svetu,

F. ker je od 191 držav, ki so trenutno članice Združenih narodov, samo 47 podpisnic, 115 pa jih je pogodbenic Konvencije o političnih pravicah žensk z dne 20. decembra 1952 in ker zaradi tega ženske v številnih državah ne morejo v celoti uresničevati svojih političnih pravic in jim je prepovedano sodelovati na volitvah ali biti imenovane na javno funkcijo,

G. ker je po podatkih Medparlamentarne unije izmed 43961 poslancev parlamentov po svetu (oba domova) le 16,4 % žensk (torej 7195); ker imajo skandinavske države največ poslank (40 %), sledi pa Amerika (19,6 %) in Evropa (države OVSE brez skandinavskih držav) s povprečnim deležem 16,9 %, kar je nekaj več kot v podsaharski Afriki (16,4 %), Aziji (16,3 %) ter pacifiških (12 %) in arabskih državah (8,3 %),

H. ker ti odstotki kažejo na temeljni demokratični deficit na evropski ravni in v širšem mednarodnem okviru,

I. ker ne glede na obstoj pravne enakosti v večini evropskih držav in po vsem svetu ostajajo glede na porazdelitev oblasti, odgovornosti in dostopa do gospodarskih, družbenih in kulturnih virov med moškimi in ženskami dejanske neenakosti zaradi obstoječih vlog spolov in njihovega vpliva pri neenaki razporeditvi družinskih odgovornosti ter usklajenosti družinskega in poklicnega življenja za večino žensk,

J. ker je kljub zakonodaji Skupnosti in nacionalni zakonodaji, sprejeti v zadnjih 30 letih, razlika v plačilu med spoloma za enakovredna delovna mesta v EU še vedno v povprečju 15 %,

K. ker ima danes več žensk kot moških univerzitetno izobrazbo,

L. ker zahteva po uvedbi seznama kandidatov, uravnoteženega glede na spol, ne bi bila učinkovita, če bi bile na njem ženske uvrščene na dno, in obstaja možnost, da tudi seznam s popolno razporeditvijo kandidatov ne bo privedel do želenih rezultatov, če država uporablja sistem glasovanja "z odprtim seznamom", ki glasovalcem omogoča, da spremenijo vrstni red kandidatov,

M. ker je treba upoštevati ključno vlogo, ki jo imajo politične stranke pri preprečevanju povečanja ali pri povečanju zastopanosti žensk v politiki z različnimi sredstvi; ugotavlja, da čeprav vedno več političnih strank trdi, da je njihova sestava članov uravnotežena glede na spol, se to redko odraža v vrhu političnih strank, saj je na svetu le 11 % strankarskih voditeljic,

N. ker z velikim zanimanjem ugotavlja, da je na razpolago še veliko drugih orodij za zagotavljanje večje udeležbe žensk v politiki, na primer ukrepi pozitivne diskriminacije, katerih cilj je zagotoviti prisotnost in udejstvovanje žensk v parlamentih in na drugih voljenih funkcijah,

O. ker poudarja, da obstaja večja možnost, da bo v državah, v katerih je prišlo do konfliktov in v katerih je organizacija Združenih narodov oblikovala volilne sisteme in organizirala volitve, več žensk imelo voljeno funkcijo, ker so Združeni narodi tam uvedli bolj uravnoteženo zastopanost glede na spol;

P. ker je pomembno znotraj kulture spremeniti sprejemanje uravnoteženega odločanja prek kampanj za povečanje ozaveščenosti in ker je za doseganje ravnovesja med spoloma v politiki pogosto treba spremeniti javno mnenje,

Q. ker delitev družinskih odgovornosti med ženskami in moškimi vpliva na polno udeležbo žensk v politiki,

R. ker priznava, da imajo nevladne in prostovoljne organizacije ključno vlogo v prizadevanjih vplivati na družbo kot celoto, da bi sprejela pravičnejše ravnovesje med spoloma v politiki,

S. ker ženske lahko prispevajo in so že pozitivno prispevale k oblikovanju kulture sprememb glede vprašanja enakosti med spoloma ter glede bistvenih družbenih in političnih vprašanj kot celote s svojim sodelovanjem na samem izvoru,

T. ker je treba upoštevati pomen zgodnjega izobraževanja in usposabljanja za zagotovitev, da ženske pridobijo znanje, sposobnosti in zaupanje, potrebno za polno udeležbo v družbi in politiki,

U. ker so ženske pripomogle k temu, da so bile osvetljene njihove posebne potrebe, zato da bo v prihodnjo politiko vključen vidik enakosti med spoloma in da bo tako bolje služila demokraciji kot celoti,

V. ker poudarja, da je priznanje prispevka žensk v mednarodni politiki, s strani njihovih kolegov, bistven za oblikovanje bolj uravnotežene politične kulture glede na spol, in ker ugotavlja, da je med 92 dobitniki Nobelove nagrade za mir le 12 žensk,

1. opozarja, da je bilo na evropski ravni že priznano, v zgoraj navedeni resoluciji Parlamenta z dne 2. marca 2000, da je uravnotežena udeležba obeh spolov pri odločanju bistveni pogoj za demokracijo;

2. ugotavlja, da so se z nedavnimi volitvami v nekaterih državah članicah in tretjih državah ženske povzpele na najvišje funkcije kot voditeljice držav in vlad;

3. čestita voditeljem držav, ki so za izbiro članov svojih kabinetov uporabili objektivna in nediskriminacijska merila;

4. globoko obžaluje, da kljub številnim političnih izjavam in priporočilom, akcijskim programom, sprejetim po celem svetu, ter kljub specifični zakonodaji, sprejeti na nacionalni ravni, v Evropi in po svetu še vedno obstajajo neenakost in diskriminacija na podlagi spola ter premajhna zastopanost žensk v politiki; zlasti ugotavlja, da odstotek žensk, izvoljenih v Evropski parlament, znaša od 58 % do 0%, odvisno od države članice (s povprečjem malo nad 30 %), in da odstotek žensk, izvoljenih v nacionalne parlamente držav članic, znaša od 45 % do 9 %;

5. opozarja na dejstvo, da je nizka udeležba žensk v centrih odločanja in vodenja pogosto povezana s težavami, ki jih povzroča združevanje dela in družinskega življenja, neenako porazdelitvijo družinskih odgovornosti ter diskriminacijo na delovnem mestu in pri poklicnem usposabljanju;

6. poudarja potrebo, da se ne posveča samo številkam, ampak se preuči, kako ženske, aktivne v politiki, vplivajo na oblikovanje upravljanja in reševanje konfliktov ter kako prispevajo k temu, da so reforme upravljanja, odgovornost in pravna država med pomembnejšimi točkami političnih programov tako na nacionalni kot mednarodni ravni;

7. poudarja, da je zaradi majhnega deleža žensk v politiki Evropa prikrajšana za dragocen človeški potencial;

8. podpira prizadevanja Medparlamentarne unije za politično prizorišče, ki bi bilo bolj uravnoteženo glede na spol;

9. pozdravlja vključitev vprašanja enake udeležbe žensk in moških v procesu odločanja na vse ravni delovnega programa Konvencije o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk za leto 2006 ter z veseljem pričakuje njene ugotovitve in priporočila; zahteva, da Komisija in predsedstvo Sveta obvestita Parlament o pogajanjih o Konvenciji o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk;

10. obžaluje, da je med posebnimi in osebnimi predstavniki in odposlanci ter med osebnimi in posebnimi svetovalci generalnega sekretarja Združenih narodov ter na drugih visokih funkcijah v Združenih narodih zaposlenih tako malo žensk;

11. spodbuja generalnega sekretarja Združenih narodov, naj na mesta svojih posebnih in osebnih predstavnikov in odposlancev ter osebnih in posebnih svetovalcev imenuje več žensk; poudarja, da bi bilo primerno, da države članice Združenih narodov predlagajo tako ženske kot moške, ko bo generalni sekretar Združenih narodov izbiral kandidate za omenjene visoke položaje;

12. spodbuja delegacije Varnostnega sveta, naj v svoj sestav vključijo ženske, zagotovijo posvečanje večje pozornosti vprašanju enakosti med spoloma v misijah za ohranjanje in utrjevanje miru in reševanje konfliktov ter se med obiski območij konfliktov sestanejo z organizacijami žensk na lokalni ravni;

13. pozdravlja odločitev Sveta, da državam članicam pošlje vprašalnik o ukrepih, ki so jih sprejele za izvajanje resolucije VS ZN št. 1325(2000); poziva Svet, naj svoje ugotovitve posreduje Parlamentu;

14. odločno spodbuja vključevanje žensk v policijske, civilne in vojaške enote EU in ZN za ohranjanje miru, da bi izboljšali komunikacijo z ženskami v lokalnih skupnostih in z lokalnimi skupnostmi na splošno;

15. obžaluje, da je med osebnimi predstavniki visokega predstavnika EU za Skupno zunanjo in varnostno politiko (SZVP) samo ena ženska, položajev posebnih predstavnikov EU/osebnih predstavnikov/posebnih odposlancev ali posebnih koordinatorjev pa je 14 [8]; poziva visokega predstavnika EU za SZVP, naj na mesta posebnega predstavnika generalnega sekretarja, predstavnika ali posebnega odposlanca imenuje več žensk; poziva visokega predstavnika EU za SZVP, naj od držav članic zahteva, da za visoke položaje predlagajo tako ženske kot moške;

16. poziva visokega predstavnika EU za SZVP, Komisijo in vse države članice, naj kot civiliste ter v vojaške in policijske enote rekrutirajo več žensk ter naj se za vse misije v okviru EVOP imenuje odgovorno telo za politiko na področju spolov, kot so to prvič storili v primeru misije EUFOR v Demokratični republiki Kongo;

17. odločno spodbuja usposabljanje na področju enakosti med spoloma za celotno osebje misij EVOP; spodbuja tudi objavo priročnika o enakosti med spoloma, v katerem bi predstavili povezanost tega vprašanja z razmerami med konflikti in po njih za vso osebje, ki sestavlja operacije EVOP;

18. pozdravlja visoko število komisark v Komisiji pod predsednikom Barrosom, vendar obžaluje, da ni dosežena popolna enakost deležev glede na spol, s čimer bi Komisija služila za vzor tako v Evropi kot po svetu;

19. pozdravlja nov načrt Komisije za enakost med moškimi in ženskami, zlasti odločitev, da se spodbuja oblikovanje mreže žensk na položajih za odločanje;

20. pozdravlja odločitev, da se ustanovi Evropski inštitut za enakost med spoloma, ki bi lahko prevzel pobudo za spodbujanje večje udeležbe žensk v mednarodni politiki;

21. poziva Komisijo, naj ga stalno obvešča o napredku dela skupine komisarjev za temeljne pravice, nediskriminiranje in enake možnosti;

22. obžaluje, da je med vodji 107 delegacij in pisarn Komisije v tretjih državah trenutno le 7 žensk; poziva Komisijo, naj na vodilna mesta v zunanjih delegacijah imenuje več žensk;

23. poziva Komisijo, naj zunanje odnose EU ter instrumente politike za razvoj in sodelovanje uporabi za širjenje vloge žensk v politiki, predvsem udeležbo žensk kot volivk in političnih kandidatk, vključitev vprašanja enakosti med spoloma v politične programe med političnimi kampanjami ter v odnosu do ostalih regionalnih organizacij, predvsem kar zadeva krepitev zmogljivosti;

24. poziva Komisijo, naj poveča podporo projektom, katerih cilj je zagotoviti udeležbo žensk v političnem življenju znotraj in zunaj EU, zlasti v državah v razvoju;

25. predlaga, da njegov pristojni odbor vzpostavi in podpira trajno in redno sodelovanje med poslankami iz vsega sveta; poziva, da se zagotovijo sredstva za to, da bodo ženski forumi v okviru parlamentarne skupščine AKP-EU in podobni forumi v drugih parlamentarnih skupščinah, v katerih sodeluje EU, lahko potekali in izvajali skupne pobude;

26. poziva države članice in Komisijo, naj po potrebi spodbujajo programe izobraževanja za ozaveščanje državljanov, s posebnim poudarkom na mladih, o enakopravnosti žensk, da polno sodelujejo v političnem življenju od mladih let dalje;

27. poziva bodoči Evropski inštitut za enakost med spoloma, naj redno poroča Evropskemu parlamentu o zbiranju podatkov ter vplivu nacionalne zakonodaje o enakih deležih in politik za enakost med spoloma, ki jih izvajajo države članice, ter najboljših praksah evropskih in nacionalnih političnih strank;

28. poziva bodoči Evropski inštitut za enakost med spoloma, naj spremlja in ocenjuje napredek pri doseganju uravnotežene udeležbe žensk in moških v političnem in javnem življenju v Evropi z določitvijo in uporabo kazalnikov za spremljanje in ocenjevanje na podlagi mednarodno primerljivih podatkov, ločenih z vidika spola, ter potem objavi poročilo o sprejetih ukrepih in o doseženem napredku na področju sodelovanja žensk v procesu odločanja in kar se da razširi ta poročila;

29. poziva bodoči Evropski inštitut za enakost med spoloma, naj se poveže z neodvisnimi organi, kot sta center za spremljanje enakih deležev ali poseben neodvisen organ za posredovanje, ustanovljen na nacionalni ravni, z namenom spremljanja vladnih politik na področju uravnotežene udeležbe žensk in moških v političnem in javnem življenju;

30. spodbuja bodoči Evropski inštitut za enakost med spoloma, naj sodeluje z raziskovalnimi ustanovami, da nadalje preuči ovire za dostop žensk do visokih javnih funkcij in političnega življenja prek raziskave stereotipov o ženskah v politiki;

31. spodbuja bodoči Evropski inštitut za enakost med spoloma, naj pogleda dlje od suhoparnih številk in dejansko izmeri vpliv žensk na politične programe, tako na nacionalni kot mednarodni ravni, tj. pri spodbujanju dobrega upravljanja, odgovornosti in pravne države;

32. se zaveda, da so države glavna gonilna sila učinkovite spremembe v političnem zastopanju; nujno poziva države, naj izpolnijo svoje obveznosti iz Pekinške deklaracije in izhodišč za ukrepanja, sprejetih septembra 1995 v Pekingu in na srečanjih Peking +5 in Peking +10, ter obveznosti iz mednarodnega prava, zlasti glede izvajanja resolucije VS ZN št. 1325(2000) in Lizbonske strategije;

33. poziva države članice, naj spodbujajo ženske, da kandidirajo za visoke položaje na mednarodnem prizorišču, ter naj za ta mesta v mednarodnih pogajanjih in oblikovanju politike, predvsem mednarodnih organizacijah, predlagajo tako ženske kot moške;

34. poziva Komisijo, naj analizira in razširja najboljše prakse o mednarodnih in nacionalnih ukrepih za okrepitev sodelovanja žensk na najvišjih položajih v mednarodni politiki;

35. poziva države članice, naj pritegnejo, usposobijo in imenujejo več žensk v diplomatsko kariero in se zavzemajo za glede na spol uravnoteženo sestavo delegacij pri Združenih narodih ter na drugih mednarodnih srečanjih in konferencah;

36. poziva države članice, naj povečajo ozaveščenost javnosti v svojih državah, da bi odpravili negativna družbena stališča o zmožnosti žensk, da enakopravno sodelujejo v političnem procesu na nacionalni in mednarodni ravni; spodbuja države članice, da si prizadevajo doseči ravnovesje med spoloma na javnih položajih;

37. poziva države članice, naj sprejmejo ukrepe za zagotavljanje usklajenosti družbenega, družinskega in poklicnega življenja v skladu s sklepi Evropskega sveta v Barceloni z dne 15. in 16. marca 2002 in z Lizbonsko strategijo ter tako ustvarijo okolje, naklonjeno sodelovanju žensk v politiki;

38. poziva države članice, naj sprejmejo ustrezne zakonodajne in/ali upravne ukrepe za podpiranje izvoljenih predstavnikov pri usklajevanju njihovih družinskih in javnih odgovornosti in zlasti za spodbujanje parlamentov ter lokalnih in regionalnih oblasti, da zagotovijo, da njihovi urniki in delovne metode omogočajo predstavnikom obeh spolov, da združijo delo in družinsko življenje;

39. poziva države članice, naj ponudijo ženskam več možnosti za usposabljanje in jim tako omogočijo, da pridobijo spretnosti, potrebne za olajšanje kariere v politiki in pridobitev visokih položajev;

40. poziva politične stranke v Evropi, naj spodbujajo uravnoteženo udeležbo obeh spolov na svojih listah kandidatov;

41. spodbuja politične stranke v Evropi, naj odstranijo ovire, ki posredno ali neposredno povzročajo diskriminacijo pri udeleži žensk, da bi tako zagotovili pravico žensk do polne udeležbe na vseh ravneh odločanja v strukturah notranje politike in procesih imenovanja ter v vodstvih političnih strank pod enakimi pogoji kot moški;

42. spodbuja pristojne organe, da moškim in ženskam, ki se želijo udeleževati v politiki, zagotovijo politično usposabljanje, tudi z usposabljanjem za javno nastopanje;

43. poziva politične stranke, naj na strankarske sezname kandidatov za volitve vključijo usposobljene ženske in moške;

44. spodbuja politične stranke, naj pritegnejo ženske, da bodo sodelovale na volitvah in se jih udeležile ter pomagale povečati splošno ozaveščenost o posebnih potrebah in prizadevanjih žensk v programih njihovih političnih strank;

45. spodbuja svoje medparlamentarne delegacije EP ter delegacije in misije odbora, naj v okviru svojih dejavnosti upoštevajo vprašanje enakosti med spoloma in zadostne udeležbe žensk v njihovem institucionalnem sodelovanju;

46. ponovno potrjuje svojo zavezanost pristopu, ki temelji na načelu upoštevanja vprašanja enakosti spolov na vseh področjih in na uravnoteženem zastopstvu v vseh delegacijah in misijah, vključno z misijami za spremljanje volitev;

47. spodbuja misije za spremljanje volitev, ki jih vodijo nekateri izmed njegovih poslancev, naj bodo še posebej pozorne na vprašanje udeležbe žensk v političnih kampanjah kot kandidatk ali kot volivk;

48. spodbuja vključevanje mladih žensk v organizacije civilne družbe, da sem jim omogoči, da pridobijo izkušnje, spretnosti in sposobnosti, ki se lahko prenesejo na področje političnega udejstvovanja;

49. spodbuja ustanovitev nevladnih organizacij, zlasti tistih, ki si prizadevajo za okrepitev vloge žensk, ki omogočajo usposabljanje na področju vodenja, sprejemanja odločitev, sposobnosti javnega govorništva, uporabe informacij in komunikacijske tehnologije, pridobivanja zaupanja in organizacije političnih kampanj;

50. spodbuja medije, naj priznajo pomen sodelovanja žensk v političnem procesu, zagotovijo pravično in uravnoteženo poročanje o ženskih in moških kandidatih ter naj bodo pozorni na vpliv programov strank na spodbujanje potreb in pravic žensk ter demokratičnega zastopanja;

51. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji ter drugim institucijam in organom EU, vladam in parlamentom držav članic ter članicam Združenih narodov kakor tudi generalnemu sekretarju Združenih narodov.

[1] UL C 364, 18.12.2000, str. 1.

[2] UL C 168, 4.7.1995, str. 3.

[3] UL L 319, 10.12.1996, str. 11.

[4] UL C 262, 18.9.2001, str. 248.

[5] UL C 346, 4.12.2000, str. 82.

[6] UL C 228, 13.8.2001, str. 186.

[7] Sprejeta besedila, P6_TA(2006)0245.

[8] Annalisa Gianella, osebna predstavnica za področje neširjenja orožja za množično uničevanje.

--------------------------------------------------