Bruselj, 29.9.2004

KOM(2004) 628 končno

2004/0219 (COD)

Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o splošnih določbah o ustanovitvi evropskega sosedskega in partnerskega instrumenta

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Uvod

Komisija je v sporočilih o finančnih perspektivah[1] Svetu in Parlamentu pojasnila predlagano novo zgradbo finančnih instrumentov, ki naj bi delovali v okviru nove finančne perspektive 2007–2013, in razloge, ki so privedli do tega predloga. Uvodno sporočilo s predstavitvijo Uredbe o „evropskem sosedskem in partnerskem instrumentu“ (ENPI) posreduje, kakor tudi uvodna sporočila treh drugih instrumentov za zunanje odnose, dodatne in podrobnejše podatke o utemeljitvi glavnih značilnosti instrumenta. Z ozirom na to se obrazložitveni memorandum osredotoča predvsem na razlago poglavitnih členov Uredbe.

Evropski sosedski in partnerski instrument bo nadomestil sedanje geografske in tematske programe, ki pokrivajo zadevne države. Zunanji vidiki notranje politike, ki jih trenutno pokriva poseben instrument, bodo vključeni v državne ali večdržavne programe ali pa se bodo, kjer je to primerno, obravnavali v okviru posebnih tematskih programov.

Posebna in inovativna lastnost evropskega sosedskega in partnerskega instrumenta je del o čezmejnem sodelovanju. Evropski sosedski in partnerski instrument bo na podlagi tega dela financiral „skupne programe“, ki združujejo regije držav članic in držav partneric s skupno mejo. Postopki se bodo s tem popolnoma poenostavili in učinkovitost se bo močno povišala. Uporabljeni pristop bo skoraj v celoti osnovan na načelih „strukturnih skladov“, kot so večletno načrtovanje, partnerstvo in sofinanciranje, ki upoštevajo posebnosti zunanjih odnosov. Ta del evropskega sosedskega in partnerskega instrumenta o čezmejnem sodelovanju bo sofinanciral Evropski sklad za regionalni razvoj (ERDF). Naslov III vključuje niz določb, določenih posebej za ta del. Te določbe so v skladu s podobnimi določbami o čezmejnem sodelovanju v okviru ustreznih uredb o strukturnih skladih.

Komentarji na posebne določbe

Naslov I – Cilji in načela

Člen 1 – Vsebina in področje uporabe

Člen 1 določa področje pomoči s sklicevanjem na pomembnost razvoja območja blaginje in tesnega sodelovanja na področju Evropske unije in sosednjih držav, ki jo priznava osnutek Ustave.

Države partnerice, ki jih pokriva instrument, so navedene v Prilogi I. Seznam vključuje sosednje države, ki trenutno nimajo možnosti za pristop in na katere se nanaša evropska sosedska politika (ENP). Seznam je bil prvotno omejen na štiri zahodne nove neodvisne države in deset sredozemskih držav, po Evropskem svetu v Bruslju z dne 17.–18. junija 2004 pa je bil razširjen zaradi vključitve treh držav Južnega Kavkaza (Armenije, Azerbajdžana in Gruzije).

Evropski sosedski in partnerski instrument pokriva Rusijo, saj sta se Evropska unija in Rusija odločili razviti strateško partnerstvo z ustanovitvijo „štirih skupnih prostorov“, kot je bilo dogovorjeno na vrhu v Sankt Peterburgu maja 2003, in ne v okviru, ki ga določa evropska sosedska politika. Sklicevanje na partnerstvo v imenu instrumenta označuje to specifičnost. Pomoč sosednjim državam z možnostjo pristopa, kot so Turčija in države Zahodnega Balkana, pokriva poseben predpristopni instrument.

Za razvoj dobrega „sosedskega okolja“ so potrebna sredstva za spodbujanje čezmejnega sodelovanja med državami partnericami in državami članicami, s čimer se spodbuja celosten regionalni razvoj med obmejnimi regijami in preprečuje nastanek novih delitev. Zaradi omogočanja smotrne in učinkovite pomoči pri čezmejnem sodelovanju in financiranja skupnih projektov člen 1 določa, prvič v kaki uredbi, da se lahko pomoč uporablja v skupno korist držav članic in držav partneric. S tem bo bistveno poenostavljen sedanji položaj, v katerem prekrivanje notranjih in zunanjih instrumentov financiranja, ki delujejo v okviru različnih predpisov, moti čezmejno sodelovanje na zunanji meji.

Člen 1 se nazadnje sklicuje tudi na temeljne vrednote Unije, katerim so se zavezale njene sosede v dvostranskih sporazumih z EU in v številnih večstranskih konvencijah ter drugih instrumentih. Ker se raven izvajanja teh obveznosti med sosednjimi državami razlikuje, je pomembno, da skuša Unija z zunanjimi ukrepi prek dialoga in sodelovanja spodbujati večjo usklajenost. V izjemnih primerih se lahko Unija zateče k popolni ali delni ukinitvi pomoči po postopku iz člena 28.

Člen 2 – Področje uporabe pomoči

Člen 2 določa poglavitne cilje pomoči in te cilje povezuje z obstoječimi sporazumi s sosednjimi državami. To odraža značilno politično naravnanost instrumenta in pomembnost izvajanja teh sporazumov. Toda ta povezava ne izključuje možnosti zagotavljanja pomoči državam, kot sta Belorusija ali Libija, v katerih lahko pomoč tudi v odsotnosti pogodbenega okvira pripomore k uresničevanju ciljev politike EU.

Člen 2 določa, predvsem v namen obrazložitve, tudi seznam ciljev v okviru te uredbe. Ta seznam, ki ni izčrpen, vključuje poleg drugih, bolj ustaljenih razvojnih ciljev, tudi cilje, značilne za evropsko sosedsko politiko. To odraža sedanji položaj sosednjih držav, med katerimi je veliko držav v razvoju. Izbor ciljev za uresničevanje v določeni državi se sestavi ob vzpostavitvi državnih strategij in večletnih programov.

Člen 3 – Okvir politike

Člen 3 poudarja politično naravnanost evropskega sosedskega in partnerskega instrumenta. V sporočilih Komisije in zaključkih Sveta je treba ob upoštevanju obstoječih sporazumov določiti celoten okvir politike za načrtovanje pomoči, ki opredeljuje celostno strategijo Unije v razmerju do sosednjih držav. To je bilo pred kratkim storjeno v Sporočilu Komisije iz maja 2004[2], nato pa še v Zaključkih Sveta junija 2004[3], katerima bo lahko sledila tudi resolucija Evropskega parlamenta. Če obstajajo, bodo akcijski načrti evropske sosedske politike, pripravljeni s pomočjo Sveta in potrjeni s strani skupnega Pridružitvenega sveta/Sveta za sodelovanje in partnerstvo, ki sta bila osnovana v dvostranskih sporazumih med EU in državo partnerico, predstavljali ključni dokument, na podlagi katerega bodo začrtane prednostne naloge pomoči. Ti akcijski načrti zajemajo niz prednostnih nalog, katerih izpolnitev bo države partnerice približala Evropski uniji. V primeru Rusije se prednostne naloge določijo v luči vodil po štirih skupnih prostorih[4], ki jih odobri Svet za sodelovanje in partnerstvo.

Ob odsotnosti sporazumov in/ali akcijskih načrtov evropske sosedske politike se lahko pomoč še vedno zagotovi, še posebno v primeru čezmejnega sodelovanja in ko gre za uresničevanje ciljev politike EU, določenih v ustreznih sporočilih Komisije.

Člen 4 – Dopolnjevanje, partnerstvo in sofinanciranje

Člen 4 določa naslednja splošna načela za izvajanje te uredbe:

- pomoč dopolnjuje državne ukrepe za spodbujanje sinergije in povečanje učinka;

- pomoč se določi v okviru partnerstva med Komisijo in upravičenkami, načrtovanje pomoči pa se glede na posamezen primer izvede prek centralnih, regionalnih in lokalnih organov, civilne družbe ter gospodarskih in socialnih partnerjev;

- pomoč se sofinancira, da bi se spodbujalo lastništvo in da bi bil njen učinek vplivanja kar največji.

Ta načela veljajo tudi v okviru politike kohezije EU in odražajo dvojno naravo instrumenta (zunanja politika ter gospodarska in socialna kohezija) pri financiranju čezmejnega in medregionalnega sodelovanja med državami partnericami in državami članicami.

Člen 5 – Doslednost, dopolnjevanje in usklajevanje

Člen 5 določa doslednost pomoči s politikami Skupnosti in s sporazumi, katerih pogodbenice so Unija in države partnerice. Poudarja tudi potrebo po uskladitvi med Skupnostjo, državami članicami in drugimi donatorji v skladu s členom 180 Pogodbe ES ter večkratnimi navedbami v sporočilih Komisije in v zaključkih Sveta.

Naslov II – Načrtovanje in dodelitev sredstev

Člen 6 – Vrste programov

Člen 6 opisuje vrste programov, s katerimi se zagotovi pomoč v skladu s to uredbo, in sicer razlikuje med državnimi/večdržavnimi programi, tematskimi programi in programi o čezmejnem sodelovanju.

Državni in večdržavni programi se nanašajo na pomoč posameznim državam (nacionalni program) ali skupini držav (regionalni ali subregionalni programi), določeno s tem instrumentom. Navadno vključujejo več prednostnih nalog.

Tematski programi se navadno uporabljajo za jasno in prepoznavno naslovitev globalnih izzivov posebnega pomena ali, kjer je to primerno, zunanjo projekcijo notranje politike. To je še posebno pomembno, ker prinaša poenostavitev finančnih instrumentov s področja zunanjih odnosov prenehanje obstoja tematskih instrumentov, kot sta programa LIFE – tretje države in TEMPUS, na ločeni pravni podlagi. Tematski programi so večinoma naslovljeni na vse države partnerice.

Mejne regije držav članic EU, ki izpolnjujejo pogoje, bodo pokrivali programi čezmejnega sodelovanja, osnovani v tej uredbi. Mogoča bo tudi vključitev držav članic v tematske in/ali večdržavne programe v okviru medregionalnega sodelovanja. Na podlagi tega bo mogoče z enotnim finančnim instrumentom, to je z evropskim sosedskim in partnerskim instrumentom, financirati skupne projekte, ki vključujejo upravičence iz držav partneric in držav članic.

Člen 7 – Načrtovanje in dodelitev sredstev

Strateški dokumenti, ki vključujejo večletne indikativne programe, določajo, na osnovi okvira politike iz člena 3, prednostne naloge za pomoč in večletno dodelitev finančnih sredstev za programe. Komisija jih bo, kakor predvideva postopek upravljanja, sprejela potem, ko bo mnenje podal odbor. Dodelitev finančnih sredstev za državne in večdržavne programe odraža poleg lastnosti in sposobnosti za upravljanje zadevnih držav tudi raven pripravljenosti sodelovanja določene države z Evropsko unijo.

Cilj strateških dokumentov za čezmejno sodelovanje je predvsem oblikovanje seznama „skupnih“ čezmejnih programov, njihove zemljepisne pokritosti in dodelitve sredstev. Ti dokumenti bodo pripravljeni ob upoštevanju potrebe po polnem spoštovanju programskega srednjeročnega pristopa od spodaj navzgor, ki bo privedel do „skupnih programov“ iz Naslova III. Evropski sklad za regionalni razvoj bo prispeval k programom čezmejnega sodelovanja na podlagi določb te uredbe.

Naslov III - Čezmejno sodelovanje

Člen 8 – Geografska opredelitev

Člen 8 določa merila za določanje teritorialnih enot držav članic in partnerskih držav, ki bodo sodelovale v čezmejnih programih. To vključuje vse regionalne ravni NUTS-III po kopenskih mejah in morskih prehodih, ki so še posebej pomembni, ter za vse morske regije NUTS-II, ki so v skupnem morskem bazenu. Sodelujejo lahko tudi sosednje regije.

Člen 9 – Načrtovanje programov

Člen 9 vključuje posebne določbe za ustanovitev skupnih programov, ki združujejo regije držav članic in partnerskih držav, ki izpolnjujejo pogoje. Ti programi morajo biti dvostranski za kopenske meje in morske prelaze, ki so še posebej pomembni ter večstranski za morske regije. Vključena je bila posebna določba (člen 3), ki državam, ki niso vključene v Uredbo, zlasti Turčiji, omogoča sodelovanje v večstranskih morskih programih.

Skupne programe sprejme Komisija. Po sprejetju teh programov države članice in zadevne partnerske države izberejo projekte, ki bodo deležni pomoči Skupnosti.

Odstavek 7 določa varnostno klavzulo, ki v izjemnih primerih omogoča mejnim regijam držav članic, da prejmejo pomoč, tudi če skupnega programa ni mogoče ustanoviti. Ta določba oblikuje varnostno mrežo v primeru, da huda kriza med Evropsko Unijo in partnersko državo onemogoča ustanovitev skupnega programa.

Člen 10 – Upravljanje

Člen 10 določa skupno upravljanje čezmejnih programov s strani države članice in partnerske države, in sicer prek skupnega pristojnega organa za upravljanje, ki deluje na načelu deljenega upravljanja in ki praviloma ima sedež v državi članici. Z nalogami izvrševanja, ki bodo prenesene na upravičene države članice, je ta metoda upravljanja v skladu z večletnim programskim pristopom od spodaj navzgor, ki je značilen za čezmejne programe sodelovanja.

Država članica, ki gosti skupni pristojni organ, bo Komisiji odgovarjala za pravilnost postopkov, ki so financirani v okviru programa, kot se dogaja v primeru strukturnih skladov. Ta določba upošteva dejstvo, da imajo države članice pri upravljanju skladov EU več izkušenj kot partnerske države in da so postopki nadzora in javnih naročil usklajeni z zakonodajo EU.

Vendar je še vedno mogoče namestiti skupni pristojni organ za upravljanje v partnerske države s postopkom, ki privede do odločbe Komisije o sposobnosti skupnega pristojnega organa, nameščenega v partnerski državi, da ureja sklade Skupnosti na popolnoma decentraliziran način.

Člen 11 – Pravila za izvajanje

Člen 11 daje Komisiji pooblastilo za sprejem pravil za izvajanje za to komponento. Ta pravila bo Komisija po postopku upravljanja sprejela, potem ko mnenje poda odbor.

Naslov IV – Izvajanje

Člen 12 – Sprejemanje akcijskih programov

Člen 12 določa, da so sklepi Komisije v zvezi s financiranjem oblikovani kot letni akcijski programi za države in regije. To je odraz novega načela, ki je uveden v zadnjih uredbah Komisije[5]. Ko je sklep Komisije usklajen z večletnim programom oziroma programskimi dokumenti, ki jih odobrijo države članice, ti akcijski programi še niso predmet postopka odbora. Komisija pošlje akcijske programe državam članicam v vednost v roku enega meseca od sprejema sklepa. Akcijski program vodi k podpisu finančnega sporazuma z državami članicami in – če je to primerno – regijami, zlasti v okviru geografskih programov. Komisija je pooblaščena, da prilagodi akcijske programe, kadar koli je to potrebno. Izjemoma člen 12 določa sprejetje ukrepov, ki niso navedeni v akcijskem programu, in sicer pod enakimi pravili in postopki, kot veljajo za akcijske programe. To se lahko izkaže za koristno, če mora Komisija hitro financirati dejavnosti, čeprav akcijski program še ni povsem dokončan.

Člen 13 – Sprejemanje posebnih ukrepov, ki niso predvideni v strateških dokumentih ali večletnih okvirnih programih

Člen 13 določa sprejetje posebnih ukrepov, v primeru nepredvidenih potreb ali okoliščin, ki niso navedeni v strateških dokumentih ali večletnih indikativnih programih. Ta določba povečuje odzivno sposobnost Skupnosti ter uvaja prilagodljivost za učinkovito izvajanje zunanje pomoči Skupnosti, zlasti v nujnih primerih. Ker so bili ti sklepi sprejeti zunaj razpona večletnih programov, ki jih odobrijo države članice, so bili sklepi v višini 15 milijonov EUR predmet postopka odbora. Ustrezno lahko te ukrepe, ki niso predvideni v strateških dokumentih ali večletnih kazalnih programih, ki jih sprejme Komisija v skladu s postopkom, določenim v členu 3 Sklepa Sveta 1999/468/ES, npr. po posvetovanju s svetovalnim odborom, ki ga sestavljajo predstavniki držav članic in ki mu predseduje predstavnik Komisije (odbor je določen v členu 26 Uredbe). Odbor predloži mnenje o posebnih ukrepih in Komisija kar najbolj upošteva mnenje, ki ga je dal odbor, ter ga obvesti, koliko je njegovo mnenje upoštevala. Komisija lahko na enak način prilagodi posebne ukrepe; mnenje Komisije pa vseeno ni potrebno v primeru manjših sprememb, navedenih v členu 13(4).

Člen 14 – Upravičenost

Člen 14 našteva subjekte, organe in institucije, ki so upravičeni na podlagi Uredbe. V skladu s sedanjo prakso določa široko upravičenost. Institucije in agencije Evropske unije so prav tako upravičenke. V zvezi z upravičenostjo do donacij Skupnosti je treba člen 14 brati ob upoštevanju člena 21, ki določa pravila za sodelovanje pri postopkih javnih naročil in donacij.

Člen 15 – Vrste ukrepov, Člen 16 – Podporni ukrepi

Na podlagi sedanje prakse člen 15 določa nepopoln seznam posebnih ukrepov, ki so financirani v okviru Uredbe.

Člen 16 Skupnosti omogoča financiranje vseh podpornih ukrepov, potrebnih za izvajanje Uredbe. Če podporni ukrepi niso financirani v okviru večletnega programa in akcijskih programov, člen 16(2) omogoča sprejetje teh ukrepov na isti način, kot velja za posebne ukrepe, določene v strateških dokumentih in večletnih indikativnih programih (glej 13).

Člen 17 – Sofinanciranje, Člen 18 – Postopki upravljanja

V skladu s trenutno prakso in željo donatorjev po spodbujanju večje usklajenosti med ukrepi za sodelovanje člen 17 potrjuje, da se lahko vzpostavi skupno sofinanciranje ukrepov (vzporedno ali skupno). Odstavek 3 določa, da Komisija lahko v takšnem primeru sprejme in upravlja s skladi držav članic (zlasti javnih in paradržavnih agencij) ter katerih koli drugih držav in mednarodnih ali regionalnih organizacij. Ta določba omogoča Komisiji enako obravnavanje z ostalimi donatorji.

Člen 18 Komisiji omogoča upravljanje ukrepov v okviru Uredbe z uporabo metod, določenih v Finančni uredbi. V skladu s členom 54(2) Finančne uredbe določa merila za prenos izvajanja proračunskih nalog na nacionalne organe v državah članicah. Prav tako določa pogoje, pod katerimi lahko države upravičenke pri izvajanju decentraliziranega upravljanja uporabljajo lastne postopke javnih naročil.

Člen 19 – Proračunske obveznosti

Člen 19 določa, da se proračunske obveznosti določijo na podlagi sklepov, ki jih sprejme Komisija v okviru skupnih programov čezmejnega sodelovanja (člen 9), akcijskih programov (člen 12), posebnih ukrepov, ki niso določeni v strateških dokumentih in večletnih indikativnih programih (člen 13) ter podpornih ukrepih (člen 16). To omogoča (odstavek 2), da se proračunske obveznosti porazdelijo na letne obroke, ki so razporejeni na več let, v skladu s členom 76 Finančne uredbe, če je tako določeno v temeljnem aktu. Ta določba je še zlasti uporabna za večletne programe čezmejnega sodelovanja.

Možnost razdelitve obveznosti (odstavek 2) je namenjena programom čezmejnega sodelovanja. To je pomembno zlasti za določitev jasnega in vnaprej določenega finančnega okvira za celotno obdobje 2007-13 ter za zagotovitev pogojev za učinkovito izvajanje večletnega programskega pristopa. Na tej stopnji še ni načrtov za razdelitev obveznosti za državne, večdržavne ali tematske programe.

Člen 20 – Zaščita finančnih interesov Skupnosti

Člen 20 določa ukrepe, namenjene za varovanje finančnih interesov Skupnosti, in zlasti za omogočanje izvajanja potrebnih pregledov o izvajanih dejavnostih.

Člen 21 – Udeležba pri razpisih in pogodbah

Člen 21 določa pravila za sodelovanje pri postopkih javnih naročil in dotacij za namene izvajanja te uredbe. Na tej stopnji so načrtovane določbe usklajene s predlogom Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z dostopom do zunanje pomoči Skupnosti[6], s katero se spremenijo temeljne uredbe o glavnih instrumentih pomoči Skupnosti z namenom dodatne sprostitve pomoči. Opozoriti je treba, da člen 21 dovoljuje pravnim in fizičnim osebam tretjih držav, ki razpišejo lastne postopke javnih naročil in dotacij, odprte državam članicam EU, sodelovanje pri postopkih javnih naročil in dotacij. Člen 21 se lahko spremeni v skladu z zaključki pregleda navedene uredbe s strani Sveta in Evropskega parlamenta.

Člen 22 – Predfinanciranje, Člen 23 – Sredstva, ki so na voljo Evropski investicijski banki ali drugim finančnim posrednikom

Člen 22 določa, da se obresti, ki nastanejo s predfinanciranjem, odštejejo od končnega plačila.

Člen 23 določa vrsto določb, ki jih mora Komisija sprejeti na podlagi posameznega primera, ko se odloči, da bo dala sredstva na voljo Evropski investicijski banki ali drugim finančnim posrednikom.

Člen 24 – Ocenjevanje

Člen 24 Komisijo obvezuje, da vrednoti rezultate geografske in tematske politike, programov in sektorske politike ter učinkovitost programov.

Naslov V – Končne določbe

Člen 25 – Letno poročilo

Skupaj s sklepi, ki se izvajajo že od leta 2001, z namenom poenostavitve in racionalizacije števila poročil, ki so predložena Svetu in Evropskemu parlamentu, člen 26 vzdržuje status quo in določa, da Komisija pošlje Svetu in Evropskemu parlamentu letna poročila. Poročilo zajema vso pomoč, ki je dodeljena v okviru različnih instrumentov zunanjih odnosov. Sestavljeno bo ob upoštevanju izkušenj od leta 2001 naprej ter zlasti komentarjev glede oblike in vsebine poročila, ki jih Svet in Evropski parlament pripravita vsako leto.

Člen 26 – Odbor

Člen 26 ustanavlja odbor predstavnikov držav članic. Podrobnejše informacije o pristojnostih odbora so v obrazložitvi členov 7, 12 in 13.

Člen 27 – Udeležba tretje države, ki na podlagi te uredbe ni upravičena do pomoči

Da bi povečali učinkovitost pomoči Komisije in da bi se izognili delitvi določenih programov med več instrumenti, člen 27 razširja upravičenost v okviru te uredbe na prekomorske države in ozemlja, na države, ki so upravičene do predpristopnega instrumenta, ter na države, ki so upravičene do finančnega instrumenta za razvoj in gospodarsko sodelovanje. Ta določba se uporablja tam, kjer je sprejet projekt ali program globalne, regionalne ali čezmejne narave.

Člen 28 – Prekinitev pomoči

Člen 28 določa postopek, ki se uporablja v primeru kršitve načel iz naslova I. Prav tako se uporablja, če sporazum o partnerstvu in sodelovanju s partnersko državo ni sklenjen ali pa če tak sporazum ne omogoča prekinitve pomoči.

Člen 29 – Finančni referenčni znesek

Člen 29 določa finančni referenčni znesek za izvajanje Uredbe.

Člen 30 – Revizija

Člen 30 omogoča revizijo Uredbe na podlagi predloga Komisije.

Člen 31 – Razveljavitev predhodnih uredb

Člen 31 razveljavlja uredbi Tacis, MEDA in druge uredbe, kakor je to potrebno.

Člen 32 – Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu, vendar se izvaja le od 1. januarja 2007. Razlog za to je, da so razveljavljene uredbe do konca trenutne finančne perspektive še vedno potrebne, do takrat pa lahko nova uredba že zagotavlja pravno podlago za načrtovanje in sprejemanje izvedbenih pravil, do katerih mora priti čim prej.

2004/0219 (COD)

Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o splošnih določbah o ustanovitvi evropskega sosedskega in partnerskega instrumenta

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 179 in 181a Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,[7]

v skladu s postopkom iz člena 251 Pogodbe,

ob upoštevanju naslednjega:

Da bi zunanja pomoč Skupnosti postala bolj učinkovita, se predlaga nov okvir za pomoč pri načrtovanju in izvajanju. Uredba Sveta (ES) št. [...] določa predpristopni instrument (IPA) za pomoč Skupnosti državam kandidatkam in potencialnim državam kandidatkam[8]. Uredba (ES) št. [...] Sveta in Evropskega parlamenta določa finančni instrument za razvojno sodelovanje.[9] Ta uredba je tretji splošni instrument, ki zagotavlja neposredno podporo za zunanjo politiko Evropske unije.

Evropski svet, ki se je 12. in 13. decembra 2002 sestal v Københavnu, je potrdil dejstvo, da predstavlja širitev Evropske unije pomembno priložnost za nadgradnjo odnosov s sosednjimi državami, ki temeljijo na skupnih političnih in gospodarskih vrednotah, ter da ostaja Unija odločena, da se izogiba novim delitvam v Evropi in da pospešuje stabilnost in blaginjo v okviru novih meja in prek njih.

Evropski svet, ki se je sestal 17. in 18. junija 2004 v Bruslju, je večkrat poudaril pomembnost, ki jo pripisuje okrepitvi sodelovanja s temi sosedami, osnovanemu na partnerstvu in skupnemu lastništvu ter izgradnji skupnih vrednot na področju demokracije in spoštovanja človekovih pravic.

Privilegiran odnos med Evropsko unijo in njenimi sosedami bo gradil na prizadevanju za skupne vrednote, vključno z demokracijo, s pravno državo, z dobrim javnim upravljanjem in s spoštovanjem človekovih pravic, ter na načelih tržne ekonomije, proste trgovine in trajnostnega razvoja, pa tudi na načelih zmanjšanja revščine.

V vzhodni Evropi in južnem Kavkazu zagotavljajo Sporazumi o partnerstvu in sodelovanju temelje za pogodbene odnose. V Sredozemlju zagotavlja regionalni okvir za sodelovanje Evro-mediteransko partnerstvo („Barcelonski proces“), ki ga dopolnjuje mreža pridružitvenih sporazumov.

V okviru evropske sosedske politike so Evropska unija in partnerske države skupaj določile niz prednostnih nalog, združenih v serijo skupno dogovorjenih akcijskih načrtov, ki bodo pokrivali številna ključna področja za posamezno dejavnost, vključno s političnim dialogom in reformo, trgovinsko in z gospodarsko reformo, pravičnim socialno ekonomskim razvojem, s pravosodjem in notranjimi zadevami, energijo, prometom, informacijsko družbo, okoljem, raziskavami in inovacijami ter z medčloveškimi odnosi. Napredek pri uresničevanju teh prednostnih nalog bo pripomogel k izkoriščanju vseh možnosti, ki jih ponujajo sporazumi o partnerstvu in sodelovanju, pa tudi pridružitveni sporazumi.

Da bi Skupnost podprla partnerske države pri prizadevanju za skupne vrednote in načela ter njihov trud pri izvajanju akcijskih načrtov, mora biti sposobna zagotoviti pomoč tem državam in podpreti različne oblike sodelovanja med njimi ter oblike njihovega sodelovanja z državami članicami za oblikovanje območja skupne stabilnosti, varnosti in blaginje, skupaj z visoko stopnjo ekonomskega sodelovanja in političnega povezovanja.

Pomembno je, da je pomoč, zagotovljena sosednjim državam v razvoju v okviru evropske sosedske politike, v skladu s cilji in z načeli razvojne politike Skupnosti, kot so določeni v Skupni izjavi o razvojni politiki Evropske skupnosti, ki sta jo sprejela Svet in Komisija 10. novembra 2000.

Evropska unija in Rusija sta se odločili, da bosta med seboj razvili posebno strateško partnerstvo, tako da bosta oblikovali štiri skupne prostore, pomoč Skupnosti pa se bo uporabljala za podporo razvoju tega partnerstva ter za spodbujanje čezmejnega sodelovanja na meji med Rusijo in njenimi sosedami, ki so članice Evropske unije.

Pomoč in sodelovanje s sredozemskimi partnericami se naj izvaja v okviru Evro-mediteranskega partnerstva, ki je bilo sklenjeno z Barcelonsko deklaracijo 28. novembra 1995, in naj upošteva ob tem doseženi sporazum o oblikovanju prostotrgovinskega območja za blago ter o začetku procesa asimetrične liberalizacije.

Spodbujanje sodelovanja je pomembno na zunanjih mejah Evropske unije in tudi med partnerskimi državami, zlasti med tistimi, ki ležijo geografsko blizu.

Da bi se izognili novim delitvam, je zlasti pomembno, da se odstranijo ovire za učinkovito čezmejno sodelovanje ob zunanjih mejah Evropske unije. Čezmejno sodelovanje naj prispeva k enotnemu in trajnostnemu regionalnemu razvoju v sosednjih obmejnih regijah in k skladnemu teritorialnemu združevanju v Skupnosti in s sosednjimi državami. Ta cilj je mogoče najlažje doseči z združevanjem zunanjepolitičnih ciljev z ekonomsko in socialno kohezijo, ki je skladna z okoljem.

Za pomoč sosednjim partnerskim državam pri doseganju njihovih ciljev ter za spodbujanje sodelovanja med njimi in državami članicami bi bilo potrebno oblikovati enoten, politično voden instrument, ki bo nadomestil številne obstoječe instrumente za zagotavljanje skladnosti in poenostavitev načrtovanja in vodenja programov pomoči.

Ta instrument bo, z delovanjem s pomočjo enotnega mehanizma upravljanja ter z enotnimi postopki, prav tako pripomogel k doseganju trajnih učinkov koristi čezmejnega sodelovanja med partnerskimi državami in državami članicami. Gradil bo na izkušnjah, pridobljenih pri izvajanju sosedskih programov v obdobju 2004–2006 ter deloval na podlagi načel, kot so večletno načrtovanje programov, partnerstvo in sofinanciranje.

Ta uredba določa finančni okvir za obdobje 2007 in 2013, ki predstavlja bistveno referenčno vsoto za proračunski organ v skladu s točko 33 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 6. maja 1999 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini in izboljšanju proračunskih postopkov.

Ukrepi, potrebni za izvajanje te uredbe, so ukrepi, sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468 z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil[10].

Uporaba postopkov za upravljanje se uporablja pri določanju izvedbenih pravil, ki bodo urejala izvajanje čezmejnega sodelovanja, in pri sprejemanju dokumentov o strategiji ter pri vseh ciljih, ki upravljajo določbe pomoči Skupnosti državi, regiji ali o določenih tematskih vprašanjih. Ad hoc ukrepi, ki ne temeljijo na strateških dokumentih in katerih vrednost presega uveljavljeno mejno vrednost, lahko Komisija uporablja v upravičenih primerih po posvetovanju.

Cilji predlagane dejavnosti so vzpodbujanje okrepljenega sodelovanja in napredujoče gospodarsko napredovanje med Evropsko unijo in sosednjimi državami. Ker države članice ciljev ne morejo ustrezno izpolniti in jih zaradi obsega dejavnosti lažje izpolni Skupnost, Skupnost sprejme te ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5(2) Pogodbe ES. Ta uredba, v skladu z načelom sorazmernosti iz tega člena, ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje teh ciljev.

Na podlagi te uredbe je potrebno razveljaviti Uredbo (EGS) št. 1762/92 z dne 29. junija 1992 (MEDA) o izvajanju Protokolov o finančnem in tehničnem sodelovanju, sklenjenih med Skupnostjo in sredozemskimi državami nečlanicami[11] Uredbo (ES) št. 1488/96 z dne 23. julija 1996 (MEDA) o finančnih in tehničnih ukrepih (MEDA) za spremljanje reforme gospodarskih in socialnih struktur v okviru Evro-mediteranskega partnerstva[12] Uredbo Sveta (ES, Euratom) 99/2000 z dne 29. decembra 1999 (TACIS) o zagotavljanju pomoči partnerskim državam v vzhodni Evropi in srednji Aziji[13] in Uredbo Sveta (ES) št. 1734/94 o finančnem in tehničnem sodelovanju z Zahodnim bregom in Gazo[14] –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

NASLOV I

CILJI IN NAČELA

Člen 1

Vsebina in področje uporabe

(1) Ta uredba določi instrument soseske in partnerstva za zagotovitev pomoči (v nadaljevanju „pomoč Skupnosti“) pri razvoju območja blaginje in dobrih sosedskih odnosov, ki zajema Evropsko unijo in države navedene v Prilogi 1 (v nadaljevanju „partnerske države“).

(2) Pomoč Skupnosti se uporablja v korist partnerskih držav. Pomoč Skupnosti se lahko uporabi za skupno korist držav članic in partnerskih držav, za pospeševanje čezmejnega ter transregionalnega sodelovanja, kot je to določeno v členu 6.

(3) Unija temelji na vrednotah, kot so spoštovanje človekovega dostojanstva, svoboda, demokracija, enakost, pravna država in spoštovanje človekovih pravic, in skuša z dialogom in s sodelovanjem vzpodbujati k prizadevanju za te vrednote v partnerskih državah.

Člen 2

Področje uporabe pomoči

(1) Namen pomoči Skupnosti iz instrumenta soseske in partnerstva je vzpodbujanje izboljšanja sodelovanja in napredujoče gospodarsko povezovanje med Evropsko unijo in partnerskimi državami ter zlasti podpiranje izvajanja sporazumov o partnerstvu in sodelovanju, pridružitvenih sporazumov ter ostalih obstoječih ali prihodnjih sporazumov.

(2) Pomoč Skupnosti se uporabi za podporo ukrepom, ki se izvajajo z enim od naslednjih ciljev ali z več naslednjimi cilji:

(a) spodbujanje političnega dialoga in reforme;

(b) spodbujanje prilagajanja zakonov in ureditve na vseh področjih, ki so pomembna za napredujočo udeležbo partnerskih držav na notranjem trgu, in okrepitev trgovine;

(c) okrepitev nacionalnih institucij in organov, odgovornih za pripravo in učinkovito izvajanje politik na področjih, ki jih pokrivajo pridružitveni sporazumi, sporazumi o partnerstvu in sodelovanju ter ostali prihodnji podobni sporazumi;

(d) spodbujanje trajnostnega razvoja;

(e) spodbujanje varstva okolja in dobrega upravljanja z naravnimi viri;

(f) podpiranje politik, usmerjenih v zmanjšanje revščine;

(g) podpiranje politik za spodbujanje socialnega razvoja in enakosti spolov, zaposlovanja in socialnega varstva, vključno s socialnim dialogom, ter politik za spoštovanje pravic sindikatov in poglavitnih delovnih standardov;

(h) podpiranje politik za pospeševanje zdravstva, izobraževanja in usposabljanja;

(i) pospeševanje in varovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter podpiranje procesa demokratizacije, vključno z volilnim opazovanjem in s pomočjo;

(j) podpiranje razvoja civilne družbe;

(k) spodbujanje razvoja tržne ekonomije, vključno z ukrepi za podporo zasebnemu sektorju, spodbujanje naložb in pospeševanje svetovne trgovine;

(l) spodbujanje sodelovanja v energetskem sektorju, sektorju za telekomunikacije in transport, vključno z medsebojnimi povezavami, mrežami ter njihovim delovanjem, zaščito in varnostjo mednarodnega prevoza ter z varnostjo upravljanja z energijo, obnovljivimi viri energije, energetsko učinkovitostjo in s čistim prevozom;

(m) zagotavljanje podpore delovanju, katerega namen je povečati varnost prehrane za državljane, zlasti na zdravstvenih in fitosanitarnih področjih;

(n) zagotavljanje učinkovitega in varnega obmejnega upravljanja;

(o) spodbujanje sodelovanja na področju pravosodja in notranjih zadev, vključno s vprašanji, kot so azili in migracije ter boj proti terorizmu, preprečevanje terorizma in organiziranega kriminala, vključno s financiranjem, pranjem denarja in davčno goljufijo;

(p) podpiranje upravnega sodelovanja za izboljšanje transparentnosti in izmenjave podatkov na področju obdavčevanja, zato da bi preprečevali izogibanje davkom in davčnim utajam;

(q) spodbujanje sodelovanja v dejavnostih na področju raziskav in inovacij v Skupnosti;

(r) spodbujanje sodelovanja med višješolskimi institucijami v državah članicah in partnerskih državah ter mobilnost profesorjev, raziskovalcev in študentov;

(s) spodbujanje razumevanja med kulturami, medčloveških odnosov, sodelovanja med civilnimi družbami ter izmenjave mladih;

(t) podpiranje udeležbe partnerskih držav pri programih in agencijah Skupnosti;

(u) podpiranje čezmejnega sodelovanja, ki bo pospešilo trajnostni gospodarski, socialni in okoljski razvoj v obmejnih regijah;

(v) spodbujanje regionalnega sodelovanja in povezovanja;

(w) zagotavljanje podpore v razmerah, ki nastopijo po krizi, vključno s pomočjo beguncem ter razseljenim osebam, in pomoč pri preprečevanju konfliktov ter pri pripravljenosti na katastrofe;

(x) spodbujanje komunikacije in pospeševanje izmenjave med partnerji na področju ukrepov in dejavnosti, financiranih s programi;

(y) obravnavanje skupnih tematskih izzivov na področjih, ki so v obojestranskem interesu, in drugih ciljev, ki so v skladu z obsegom te uredbe.

Člen 3

Okvir politike

Sporazumi o partnerstvu in sodelovanju, pridružitveni sporazumi in ostali obstoječi ali prihodnji sporazumi, na podlagi katerih se oblikujejo odnosi s partnerskimi državami, ter ustrezna sporočila Komisije in Sklepi Sveta, ki vplivajo na usmerjenost politike Evropske unije do teh držav, zagotovijo celoten politični okvir za načrtovanje programov pomoči, na katere se nanaša ta uredba. Skupno dogovorjeni akcijski načrti ali drugi enakovredni dokumenti zagotovijo ključne točke napotkov za določitev prednostnih nalog pomoči.

Člen 4

Dopolnjevanje, partnerstvo in sofinanciranje

(1) Pomoč skupnosti v okviru te uredbe navadno dopolnjuje ali prispeva k ustreznim nacionalnim, regionalnim ali lokalnim ukrepom.

(2) Pomoč Skupnosti v okviru te uredbe je oblikovana kot partnerstvo med Komisijo in državami upravičenkami. V partnerstvo so, če je to smiselno, vključene nacionalne, regionalne in lokalne oblasti ter ekonomski in socialni partnerji, civilna družba in drugi ustrezni organi.

(3) Države upravičenke se temu primerno pridružijo ustreznim partnericam, zlasti na regionalni in lokalni ravni, pri pripravah, izvajanju in spremljanju programov in projektov.

(4) Pomoč Skupnosti v okviru te uredbe navadno sofinancirajo države upravičenke iz javnih skladov, prispevkov upravičencev ter drugih virov.

Člen 5

Skladnost, dopolnjevanje in usklajevanje

(1) Programi in projekti, financirani v okviru te uredbe, so skladni s politikami Skupnosti. Ustrezajo sporazumom, ki so jih Skupnost in njene države članice sklenile s partnerskimi državami, in upoštevajo obveze iz večstranskih sporazumov, katerih del so.

(2) Komisija in države članice zagotovijo skladnost med pomočjo Skupnosti, ki jo zagotavlja ta uredba, in finančno pomočjo, ki jo z drugimi notranjimi in zunanjimi finančnimi instrumenti zagotavljajo Skupnost in njene države članice, ter Evropska investicijska banka.

(3) Komisija in države članice zagotovijo usklajevanje njihovih posameznih programov pomoči s ciljem povečati učinkovitost izvajanja pomoči z napredujočo usklajenostjo politik in postopkov. Usklajevanje vključuje pogosto in redno izmenjavo pomembnih podatkov, zlasti podatkov na ravni določenega področja, in določa ključne korake v procesih načrtovanja programov držav članic in Skupnosti.

(4) Komisija bo skupaj z državami članicami izdala potrebne pobude za zagotovitev ustrezne koordinacije ter sodelovanja z večstranskimi in regionalnimi organizacijami ter subjekti, kot so mednarodne finančne institucije, skladi in programi Združenih narodov, ter darovalci zunaj EU.

NASLOV II

NAČRTOVANJE IN DODELITEV SREDSTEV

Člen 6

Vrste programov

(1) Pomoč Skupnosti se v okviru te uredbe zagotovi v obliki:

(a) državnih ali večdržavnih programov kot pomoč eni partnerski državi ali ki se nanašajo na regionalno ali subregionalno sodelovanje med dvema ali več državami partnericami, pri katerem lahko sodelujejo države članice;

(b) tematskih programov, ki se nanašajo na bolj natančno določene izzive, skupne več partnerskim državam in ki bi lahko bili pomembni za eno ali več držav članic;

(c) programov čezmejnega sodelovanja, ki obsegajo sodelovanje med eno ali več državami članicami ter med eno ali več partnerskimi državami, v regijah, ki mejijo na njihove skupne dele zunanjih meja Evropske skupnosti.

(2) Pomoč Skupnosti se v okviri te uredbe zagotovi za nadregionalno sodelovanje, ki vključuje partnerske države in države članice v okviru tematskih in večdržavnih programov, ki se nanašajo na regionalno in subregionalno sodelovanje.

Člen 7

Načrtovanje in dodelitev sredstev

(1) Za državne ali večdržavne in tematske programe se sprejmejo strateški dokumenti, v skladu s postopki iz člena 26(2). Strateški dokumenti odražajo politični okvir in akcijske načrte, na katere se nanaša člen 3. Strateški dokumenti se oblikujejo za obdobje, združljivo s prednostnimi nalogami, določenimi v političnem okviru, in vključujejo večletne okvirne programe, skupaj z okvirnim večletnim dodeljevanjem finančnih sredstev. Revidirajo se, če in ko je to potrebno, in se popravijo v skladu s postopkom, določenim v členu 26(2).

(2) Komisija pri oblikovanju državnih ali večdržavnih programov določi dodeljevanje sredstev za vsak program ter pri tem upošteva posebne značilnosti in potrebe, obravnavane države ali regije, pomen partnerstva med Unijo in obravnavano državo, sposobnost za upravljanje projekta in možnosti za absorpcijo sredstev.

(3) Izključno v namene čezmejnega sodelovanja, za oblikovanje seznama skupnih programov iz člena 9(1), za okvirno večletno dodeljevanje sredstev in za oblikovanje teritorialnih enot, pristojnih za sodelovanje v vsakem od teh programov, se sprejme en ali, če je potrebno, več posebnih strateških dokumentov v skladu s postopki iz člena 26(2). Takšni strateški dokument (dokumenti) načeloma pokrivajo obdobje sedmih let od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2013.

(4) Evropski sklad za regionalni razvoj bo prispeval k programom čezmejnega sodelovanja, ki so oblikovani in se izvajajo na podlagi določb te uredbe. Celotni proračun, dodeljen v okviru programov čezmejnega sodelovanja, vključno s prispevki Evropskega sklada za regionalni razvoj za meje s partnerskimi državami, mora biti vsaj enakovreden dvakratnemu znesku, določenemu v ustreznih določbah Uredbe (ES) št. (…( o splošnih določbah za Evropski sklad za regionalni razvoj, za Evropski socialni sklad in za Kohezijski sklad za meje z državami partnericami.

(5) V primeru krize ali grožnje demokraciji, pravni državi ali temeljnim svoboščinam se po hitrem postopku opravi ad hoc pregled strateških dokumentov. Ta pregled zagotovi skladnost med pomočjo Skupnosti, ki jo zagotavlja ta uredba, in pomočjo, zagotovljeno z drugimi finančnimi instrumenti Skupnosti, vključno z Uredbo (ES) št.(…( o vzpostavitvi instrumenta za stabilnost.

NASLOV III

ČEZMEJNO SODELOVANJE

Člen 8

Geografska opredelitev

(1) Programi čezmejnega sodelovanja, na katere se nanaša člen 6(1)(c), zajemajo vse kopenske meje in vse pomorske pasove, ki se nahajajo nasproti skupnim morskim bazenom. Do pomoči iz tega naslova so upravičene naslednje teritorialne enote:

(a) vse teritorialne enote, ki ustrezajo ravni III NUTS ali enakovredni ravni ob kopenskih mejah med državami članicami in partnerskimi državami;

(b) vse teritorialne enote, ki ustrezajo ravni III NUTS ali enakovredni ravni ob pomembnejših morskih prelazih;

(c) vse obalne teritorialne enote, ki ustrezajo ravni II NUTS ali ki so enakovredni ravni, ki se nahajajo nasproti skupnim morskim bazenom držav članic in partnerskih držav.

(2) V posebnih primerih se lahko te pravice razširijo na teritorialne enote, ki mejijo na enote, na katere se nanaša odstavek 1.

(3) Komisija določi seznam pomembnejših morskih prelazov v strateških dokumentih iz člena 7(3) te uredbe na osnovi razdalje in ostalih pomembnih geografskih in gospodarskih kriterijev.

Člen 9

Načrtovanje programov

(1) Čezmejno sodelovanje iz te uredbe se izvaja v okviru večletnih programov, ki obsegajo sodelovanje na področju določene meje ali skupine meja in vključujejo večletne ukrepe, ki težijo k svežnju usklajenih prednostnih nalog in, ki jih je mogoče izvajati s podporo pomoči Skupnosti (v nadaljevanju „skupni programi“). Skupni programi temeljijo na strateškem dokumentu (strateških dokumentih) iz člena 7(3).

(2) Skupni programi za kopenske meje in morske prelaze se oblikujejo za posamezno mejo ter vključujejo upravičene teritorialne enote, ki pripadajo eni državi članici ali več državam članicam in eni partnerski državi ali več partnerskim državam. Skupni programi za obalne regije so večstranski in vključujejo upravičene teritorialne enote, ki se nahajajo nasproti skupnega morskega bazena, pripadajočega različnim državam udeleženkam ter vsaj eni državi članici in eni državi partnerici.

(3) Države, ki niso udeleženke, vendar pa se nahajajo nasproti skupnemu morskemu bazenu, za katerega je oblikovan skupni program, se lahko pridružijo skupnemu programu in pridobijo pomoč Skupnosti pod pogoji, določenimi v izvedbenih pravilih iz člena 11.

(4) Države udeleženke Komisiji skupaj predložijo, v roku enega leta od potrditve strateškega dokumenta iz člena 7(3), predloge za skupne programe. Komisija sprejme vsak skupni program potem, ko oceni njegovo skladnost s to uredbo in z izvedbenimi pravili.

(5) Skupni programi se lahko revidirajo na pobudo držav udeleženk ali Komisije, ob upoštevanju sprememb pri prednostnih nalogah sodelovanja, socialno ekonomskega razvoja, rezultatov izvajanja zadevnih ukrepov in opazovanja ter ocenjevanja, in na podlagi potrebe za prilagoditev razpoložljive vsote ter prerazporeditve virov.

(6) Komisija z državami udeleženkami po sprejetju skupnih programov sklene finančni sporazum, v skladu z ustreznimi določbami Uredbe (ES) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002, finančno uredbo, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti.[15]

(7) Države udeleženke bodo, ob upoštevanju načel partnerstva, skupaj izbrale tiste dejavnosti, ki so skladne s prednostnimi nalogami in ukrepi iz skupnih programov, ki bodo prejeli pomoč Skupnosti.

(8) Komisija lahko izjemoma v primeru, da skupnega programa ni mogoče oblikovati zaradi težav, ki izvirajo iz odnosov med dvema državama udeleženkama, sprejme program, ki ni skupni program v smislu tega člena, vendar pa omogoča obravnavani obmejni regiji ali regijam države članice koriščenje pomoči iz te uredbi.

Člen 10

Upravljanje

(1) Skupne programe načeloma izvaja organ skupnega upravljanja, ki se nahaja v državi članici.

(2) Države udeleženke lahko Komisiji izjemoma predlagajo, da je organ skupnega upravljanja lociran v državi partnerici, če je zagotovljeno, da je imenovani organ sposoben v celoti uporabiti merila, navedena v določbah Uredbe (ES) št. 1605/2002.

(3) „Organ skupnega upravljanja“ pomeni kateri koli javni ali zasebni organ ali ustanovo, lahko je to tudi država sama, na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni, ki jo skupaj imenujejo država članica ali države članice in država partnerica ali države partnerice, vključene v skupni program, s finančno in upravno sposobnostjo za upravljanje pomoči Skupnosti ter s pravno sposobnostjo za sklepanje sporazumov, potrebnih za namene te uredbe.

(4) Organ skupnega upravljanja je odgovoren za upravljanje in izvajanje skupnega programa v skladu z načeli dobrega finančnega upravljanja, in za zagotavljanje zakonitosti in pravilnosti svojih operacij. Zato se vzpostavijo ustrezni sistemi za upravljanje, nadzore in računovodstvo ter standardi.

Člen 11

Pravila za izvajanje

(1) Sprejmejo se pravila za izvajanjeo posebnih določbah za izvajanje tega naslova, v skladu s postopki iz člena 26(2).

(2) Vsebina pravil za izvajanje vsebuje merila in postopke za dodeljevanje sredstev, stopnjo sofinanciranja, pripravo skupnih programov, izbiro skupnih projektov, tehnično in finančno upravljanje pomoči, finančni nadzor in revizijo, spremljanje in ocenjevanje, prikaz in objavo.

NASLOV IV

IZVAJANJE

Člen 12

Sprejemanje akcijskih programov

(1) Komisija sprejme, običajno na letni osnovi, akcijske programe, ki temeljijo na strateških dokumentih iz člena 7(1).

Izjemoma lahko Komisija sprejme, na primer tedaj, ko akcijski program še ni sprejet, na podlagi strateških dokumentov in večletnih okvirnih programov iz člena 7, ukrepe zunaj akcijskega programa, vendar po istih pravilih in postopkih kot veljajo za akcijske programe.

(2) Akcijski programi opredeljujejo izvedbene cilje, področja delovanja, pričakovane rezultate, postopke upravljanja, pa tudi skupno količino predvidenega financiranja. Vsebujejo opis dejavnosti, ki se financirajo, navedbo ustreznih količin financiranja ter okvirnega razporeda njihove izvedbe.

(3) Komisija sprejme za čezmejno sodelovanje skupne programe, ki so v skladu s postopki iz člena 9.

(4) Komisija poda akcijske programe in skupne programe za čezmejno sodelovanje v vednost držav članic v roku enega meseca po sprejetju odločitve.

Člen 13

Sprejemanje posebnih ukrepov, ki niso predvideni v strateških dokumentih ali večletnih okvirnih programih

(1) Komisija sprejme, v primeru nepredvidenih potreb ali dogodkov, posebne ukrepe, ki niso predvideni v strateških dokumentih ali večletnih programih (v nadaljevanju „posebni ukrepi“).

Posebni ukrepi se lahko uporabljajo tudi za financiranje dejavnosti za ublažitev prehoda z nujne pomoči na dejavnosti za dolgoročen razvoj, vključno z dejavnostmi, katerih namen je zagotoviti boljšo pripravljenost javnosti ob ponavljajočih se krizah.

(2) Če izdatki teh ukrepov presežejo 15 milijonov EUR, jih Komisija sprejme v skladu s posvetovalnim postopkom iz člena 26(3).

Postopka iz člena 26(3) ni treba uporabljati za spremembe posebnih ukrepov, kot so tehnične prilagoditve, podaljšanje obdobja za izvedbo, ponovna dodelitev kreditov znotraj načrtovanega proračuna ali povečanje proračuna za manj kot 20 % začetnega proračuna, če te spremembe ne vplivajo na prvotne cilje, ki so določeni v odločbi Komisije.

(3) Posebni ukrepi opredeljujejo izvedbene cilje, področja delovanja, pričakovane rezultate, postopke upravljanja, pa tudi skupno količino predvidenega financiranja. Vsebujejo opis dejavnosti, ki se financirajo, navedbo ustreznih količin financiranja za vsako dejavnost ter ustreznih količin okvirnega razporeda njihove izvedbe.

(4) Komisija poda posebne ukrepe v vednost držav članic v roku enega meseca po sprejetju njene odločitve.

Člen 14

Upravičenost

Do financiranja znotraj te uredbe v namene izvajanja akcijskih programov, skupnih programov za čezmejno sodelovanje in posebne ukrepe so upravičene:

(a) partnerske države in regije ter njihove ustanove;

(b) decentralizirane enote partnerskih držav, kot so regije, oddelki, province in občine;

(c) skupni organi, ki jih ustanovijo partnerske države in regije ter Skupnost;

(d) mednarodne organizacije, vključno z regionalnimi organizacijami, s službami in z misijami v okviru sistema Združenih narodov, z mednarodnimi finančnimi ustanovami ter z razvojnimi bankami, in sicer v obsegu prispevka k ciljem te uredbe;

(e) ustanove in organi Skupnosti, a le za izvajanje ukrepov pomoči tipa, določenega v členu 16;

(f) agencije Evropske unije;

(g) naslednji subjekti in organi držav članic, partnerskih držav in regij ter drugih tretjih držav, ob upoštevanju pravil o dostopu do zunanje pomoči Skupnosti iz člena 21, če prispevajo k ciljem te uredbe:

i. javni in javnim podobni organi, lokalni organi ali uprave ter konzorciji;

ii. družbe, podjetja ter druge zasebne organizacije in gospodarski subjekti;

iii. finančne ustanove, ki odobrijo, spodbujajo in financirajo zasebna vlaganja v partnerskih državah in regijah;

iv. nedržavni dejavniki, ki so opredeljeni v odstavku (h);

v. fizične osebe;

(h) naslednji nedržavni dejavniki:

i. nevladne organizacije;

ii. organizacije, ki predstavljajo avtohtone prebivalce;

iii. skupine domačinov in trgovska združenja;

iv. zadruge, sindikati, organizacije, ki predstavljajo ekonomske in socialne interese;

v. lokalne organizacije (vključno z mrežami), vključene v decentralizirano regionalno sodelovanje in povezovanje;

vi. potrošniške organizacije, organizacije žensk in mladih, izobraževalne, kulturne, raziskovalne in znanstvene organizacije;

vii. univerze;

viii. cerkve in verska združenja in skupnosti;

ix. mediji;

x. vsa nevladna združenja in vse neodvisne ustanove, ki lahko prispevajo k razvoju;

(i) vsak organ ali dejavnik, potreben za dosego ciljev te uredbe.

Člen 15

Vrste ukrepov

(1) Pomoč Skupnosti se uporablja za financiranje programov, projektov in vseh vrst ukrepov, ki pripomorejo k uresničevanju ciljev te uredbe. Dodeljuje se v obliki nepovratnih sredstev.

(2) Pomoč Skupnosti se lahko prav tako:

(a) uporabi za financiranje ukrepov za ciljno administrativno sodelovanje, ki vključujejo strokovnjake na področju javnega sektorja, ki jih namestijo države članice glede na posebej določena pravila;

(b) uporabi za pomoč sektorskemu ali splošnemu proračunu, če je upravljanje partnerskih držav javne porabe dovolj pregledno, zanesljivo in učinkovito ter če so poskrbeli za vzpostavitev pravilno formulirane sektorske ali makroekonomske politike, odobrene s strani osnovnih dajalcev, vključno, če je pomembno, z mednarodnimi finančnimi institucijami;

(c) uporabi za programe za oprostitev davka;

(d) dodeli v obliki prispevka Evropski investicijski banki ali drugim finančnim posrednikom v skladu z določbami člena 23, za financiranje posojil, kapitalske naložbe, jamstvene sklade in investicijske sklade;

(e) uporabi za zagotovitev subvencionirane obrestne mere, zlasti za posojila, namenjena varovanju okolja;

(f) uporabi za zavarovanja proti nekomercialnim tveganjem;

(g) uporabi za prispevek skladu, ki ga ustanovijo mednarodne in regionalne organizacije, ostali dajalci ali države partnerice;

(h) uporabi kot prispevek h kapitalu mednarodnih finančnih institucij ali regionalnih bank za razvoj;

(i) uporabi za financiranje stroškov, potrebnih, da lahko države, ki koristijo pomoč Skupnosti, izvajajo učinkovito administracijo in nadzor projektov in programov;

(j) uporabi za pomoč v hrani;

(k) pojavi v drugih primernih oblikah.

Člen 16

Ukrepi pomoči

(1) Financiranje Skupnosti lahko prav tako pokriva izdatke v zvezi z dejavnostmi pripravljanja, spremljanja, pregledovanja in ocenjevanja, ki so neposredno potrebne za izvedbo te uredbe in za dosego njenih ciljev, na primer študija, sestankov, dejavnosti informiranja, ozaveščanja, usposabljanja in objavljanja, izdatkov, povezanih z informacijskimi omrežji, ki so namenjena izmenjavi informacij, pa tudi vseh ostalih izdatkov, povezanih z informacijskimi omrežji, ki so namenjena izmenjavi informacij, pa tudi vseh ostalih izdatkov za upravno in tehnično pomoč, ki jih lahko uporabi Komisija pri vodenju programa. Prav tako zajema izdatke za upravno podporo v delegacijah Komisije, ki so potrebni za vodenje dejavnosti, financiranih v skladu s to uredbo.

(2) Ti ukrepi pomoči niso nujno v celoti predmet večletnih programov in se zato lahko financirajo zunaj okvira strateških dokumentov ter večletnih okvirnih programov. Vendar se lahko prav tako financirajo v okviru večletnih okvirnih programov. Komisija sprejme ukrepe pomoči, ki niso pokriti z večletnimi okvirnimi programi, v skladu s členom 13.

Člen 17

Sofinanciranje

(1) Ukrepi, financirani v skladu s to uredbo, so lahko predmet sofinanciranja zlasti z:

(a) državami članicami in še zlasti z njihovimi javnimi in javnim podobnimi agencijami;

(b) drugimi državami darovalkami in še zlasti z njihovimi javnimi in javnim podobnimi agencijami;

(c) mednarodnimi in regionalnimi organizacijami ter zlasti z mednarodnimi in regionalnimi finančnimi ustanovami;

(d) družbami, s podjetji ter z drugimi zasebnimi organizacijami in gospodarskimi subjekti ter z nedržavnimi dejavniki;

(e) s partnerskimi državami ali z regijami prejemnicami sredstev.

(2) V primeru vzporednega sofinanciranja se projekt ali program razdeli na več jasno prepoznavnih podprojektov, od katerih vsakega financirajo različni partnerji, s tem pa se sofinanciranje zagotovi na tak način, da je vedno mogoče ugotoviti cilj financiranja. V primeru skupnega sofinanciranja se celotni stroški projekta ali programa razdelijo med partnerje, tako da se zagotovi združevanje sofinanciranja ter sredstev, in sicer tako, da ni mogoče ugotoviti vira financiranja posamezne dejavnosti v okviru projekta ali programa.

(3) V primeru skupnega sofinanciranja lahko Komisija, zato da izvaja skupne ukrepe, prejme in upravlja sredstva v imenu organov iz odstavka 1(a) (b) in (c). Taka sredstva se obravnavajo kot namenski prejemki v skladu s členom 18 Uredbe (ES) št. 1605/2002.

Člen 18

Postopki upravljanja

(1) Komisija izvaja dejavnosti iz te uredbe v skladu z Uredbo (ES) št. 1605/2002.

(2) V primeru sofinanciranja in v drugih utemeljenih primerih lahko Komisija prenese naloge javnih organov in zlasti nalogo izvajanja proračuna na organe iz člena 54(2)(c) Uredbe št. 1605/2002.

(3) Komisija sklene z državami partnericami okvirne sporazume, v katerih so določeni vsi ukrepi, potrebni za zagotovitev učinkovitega izvajanja pomoči Skupnosti in za zaščito finančnih interesov Skupnosti.

(4) V primeru decentraliziranega upravljanja lahko Komisija uporabi postopke oddaje naročil in naročil na podlagi nepovratnih sredstev upravičene partnerske države ali regije, pod pogojem da:

- postopki upravičene partnerske države ali regije izpolnjujejo načela preglednosti, sorazmernosti, enakega obravnavanja in nediskriminacije in preprečujejo navzkrižja interesov;

- se upravičena partnerska država ali regija zaveže, da bo redno preverjala pravilno izvajanje dejavnosti, financiranih s strani proračuna Skupnosti, sprejela potrebne ukrepe za preprečevanje nepravilnosti in goljufije, in, če je potrebno, vložila postopke za povrnitev neupravičeno izplačanih sredstev.

Člen 19

Proračunske obveznosti

(1) Proračunske obveznosti se izvajajo na osnovi odločb, ki jih Komisija sprejme v skladu s členi 9(5), 12(1), 13(1) in 16(3).

(2) Proračunske obveznosti, ki ustrezajo ukrepom, katerih izvajanje je razporejeno na več proračunskih let, se lahko razdelijo na več letnih deležev.

(3) Financiranje Skupnosti se pojavlja predvsem v naslednjih pravnih oblikah:

- finančni sporazumi;

- sporazumi o dotacijah;

- javna naročila;

- pogodbe o zaposlitvi.

Člen 20

Zaščita finančnih interesov Skupnosti

(1) Vsak sporazum, ki izhaja iz te uredbe, vsebuje določbe, ki zagotavljajo zaščito finančnih interesov Skupnosti, zlasti v zvezi z goljufijo, korupcijo in drugimi nepravilnostmi v skladu z Uredbami Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95, št. 2185/96 in št. 1073/1999.

(2) Sporazumi dajejo Komisiji in Računskemu sodišču pravico za izvajanje revizije dokumenta ali pravico revizije na kraju samem katerega koli izvajalca ali podizvajalca, ki je prejel sredstva Skupnosti. Prav tako odobrijo Komisiji izvajanje pregledov na kraju samem in spremljanje, kot je določeno v Uredbi (ES, Euratom) št. 2185/96.

(3) Vsaka pogodba, ki je posledica izvajanja pomoči, zagotavlja Komisiji in Računskemu sodišču pravice, ki so predvidene v odstavku 2, med izvršitvijo pogodb in po njej.

Člen 21

Udeležba pri razpisih in naročilih

(1) Postopkov oddaje javnih naročil in naročil na podlagi nepovratnih sredstev, financiranih v okviru te uredbe se lahko udeležijo vse fizične ali pravne osebe iz držav članic Evropske skupnosti v obsegu pogodb.

(2) Postopkov oddaje javnih naročil in naročil na podlagi nepovratnih sredstev, financiranih v okviru te uredbe, se lahko udeležijo tudi vse fizične in pravne osebe iz:

- države, ki je upravičenka v okviru te uredbe,

- države, ki je upravičena do predpristopnega instrumenta,

- države članice Evropskega gospodarskega prostora.

(3) Postopkov oddaje javnih naročil in naročil na podlagi nepovratnih sredstev, financiranih v okviru te uredbe, se lahko udeležijo mednarodne organizacije.

(4) Komisija lahko v celoti ali delno odobri udeležbo fizičnih in pravnih oseb iz drugih držav pri oddaji javnih naročil in naročil na podlagi nepovratnih sredstev, financiranih v okviru te uredbe, v primerih, da je bil oblikovan vzajemni dostop do njihove zunanje pomoči.

(5) Strokovnjakom, predlaganim v okviru postopkov za oddajo naročil, ni treba ravnati v skladu z državljanskimi pravili, določenimi zgoraj.

(6) Vso blago in ves material, nabavljena v okviru naročila, financiranega v okviru te uredbe, morajo imeti poreklo iz Skupnosti ali države v skladu z zgoraj navedenim odstavkom 2.

(7) Komisija lahko, v ustrezno utemeljenih primerih, odobri udeležbo fizičnih ali pravnih oseb iz držav, ki imajo ekonomske, trgovinske ali geografske povezave s sosednjimi državami ali iz drugih tretjih držav, prav tako pa lahko odobri uporabo blaga in materialov drugačnega porekla.

(8) Če se pomoč iz te uredbe upravlja s strani organa skupnega upravljanja iz člena 10, se poveri državnemu organu, kot je določeno v členu 18, če pa se ta pomoč upravlja skupno z mednarodnimi organizacijami, se pravila javnega naročanja, vključno s tistimi v zvezi z udeležbo pri oddajanju javnih naročil in naročil na podlagi nepovratnih sredstev, in pravila v zvezi s poreklom uporabljajo s strani organa upravljanja. Udeležba pri oddaji javnih naročil ali naročil na podlagi nepovratnih sredstev se odobri vsem fizičnim in pravnim osebam iz odstavkov (1), (2), (3) in (4) ter vsem fizičnim in pravnim osebam iz katerih koli drugih držav, v skladu s pravili organa upravljanja.

Člen 22

Vnaprejšnje financiranje

Obresti, določene s plačili vnaprejšnjega financiranja upravičenkam, se odštejejo od končnega plačila.

Člen 23

Subvencioniranje, ki je na razpolago Evropski investicijski banki ali drugim finančnim posrednikom

(1) Subvencije iz člena 15(2)(c) upravljajo finančni posredniki, Evropska investicijska banka ali katera koli druga banka ali organizacija, ki jih lahko upravlja.

(2) Komisija sprejme izvedbene določbe za odstavek 1 na osnovi posameznih primerov za zavarovanje delitev tveganj, nadomestil posredovanja, odgovornega za izvajanje, za zavarovanje uporabe in obnovitve dobičkov skladov in zaključka dejavnosti.

Člen 24

Ocenjevanje

(1) Komisija vrednoti rezultate geografske in tematske politike, programov in sektorske politike ter učinkovitost programov za ocenitev, zato da bi ugotovila, ali so se cilji izpolnili, in zato, da bi omogočila oblikovanje priporočil za izboljšanje prihodnjih dejavnosti.

(2) Komisija posreduje Odboru, določenem v členu 26, poročilo o oceni.

NASLOV V

KONČNE DOLOČBE

Člen 25

Letno poročilo

Komisija pregleda napredek, ki je dosežen pri izvajanju ukrepov, sprejetih v okviru te uredbe, ter poda Evropskemu parlamentu in Svetu letno poročilo o izvajanju pomoči. Poročilo se prav tako posreduje Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij. V poročilu so za preteklo leto predstavljene informacije o financiranih ukrepih, rezultatih dejavnosti spremljanja in ocenjevanja ter o izvrševanju proračunskih obveznosti in plačil po državah, regijah ter po področjih sodelovanja.

Člen 26

Odbor

(1) Komisiji pomaga Odbor.

(2) Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabita člena 4 in 7 Sklepa 1999/468/ES. Trajanje obdobja, predpisanega v členu 4(3) tega sklepa, se določi na 30 dni.

(3) Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabita člena 3 in 7 Sklepa 1999/468/ES.

(4) Odbor sprejme svoj poslovnik.

Člen 27

Udeležba tretje države, ki na podlagi te uredbe ni upravičena do pomoči

Zaradi zagotavljanja usklajenosti in učinkovitosti pomoči Skupnosti lahko Komisija pri sprejemanju akcijskih programov iz člena 12 ali posebnih ukrepov iz člena 13 odloči, da so lahko države, ozemlja in regije, ki so upravičene do pomoči Skupnosti v okviru predpristopnega instrumenta ali instrumenta financiranja sodelovanja v razvoju in instrumenta ekonomskega sodelovanja, kot tudi čezmorske države in ozemlja, ki so povezana s Skupnostjo, upravičeni do ukrepov, sprejetih v okviru te uredbe, če je projekt ali program, ki se izvaja, globalne, regionalne ali čezmejne narave.

Za ta način financiranja se lahko predvidijo določbe v strateških dokumentih iz člena 7.

Določbe o upravičenosti iz člena 14 in določbe iz člena 16 v zvezi s sodelovanjem v postopkih javnega naročanja so prilagojene tako, da omogočajo dejansko udeležbo zadevnih držav, ozemelj in regij.

Člen 28

Prekinitev pomoči

Svet lahko na predlog Komisije s kvalificirano večino sprejme, brez poseganja v določbe v zvezi z začasno ustavitvijo pomoči, ki so določene v sporazumih o partnerstvu in sodelovanju ter v pridružitvenih sporazumih, sklenjenih med partnerskimi državami in regijami, vse potrebne ukrepe v zvezi z vsako obliko pomoči, ki je bila dodeljena partnerski državi v okviru te uredbe, če partnerska država ne spoštuje načel iz naslova I.

Člen 29

Finančni referenčni znesek

Finančni referenčni znesek za izvajanje te uredbe v obdobju 2007–2013 znaša 14.929 milijonov EUR. Letna odobrena proračunska sredstva odobri proračunski organ v okviru finančnih načrtov.

Člen 30

Revizija

Komisija predloži Evropskemu parlamentu in Svetu do 31. decembra 2011 predloge v zvezi s prihodnostjo te uredbe in v zvezi z drugimi potrebnimi spremembami.

Člen 31

Razveljavitev

(1) S 1. januarjem 2007 se razveljavijo naslednje uredbe:

- Uredba Sveta (EGS) št. 1762/92 z dne 29. junija 1992 o izvajanju Protokolov o finančnem in tehničnem sodelovanju, sklenjenih med Skupnostjo in sredozemskimi državami nečlanicami;

- Uredba Sveta (ES) št. 1734/94 z dne 11. julija 1994 v zvezi s finančnim in tehničnim sodelovanjem z okupiranimi ozemlji;

- Uredba Sveta (ES) št. 1488/96 z dne 26. julija 1996 o finančnih in tehničnih ukrepih (MEDA) za spremljanje reforme gospodarskih in socialnih struktur v okviru Evro-mediteranskega partnerstva;

- Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 99/2000 z dne 29. decembra 1999 o zagotavljanju pomoči partnerskim državam v vzhodni Evropi in srednji Aziji.

(2) Razveljavljene uredbe se še naprej uporabljajo za pravna dejanja in obveznosti za izvajanje proračuna v letih pred 2007.

Člen 32

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske Unije.

Uporablja se od 1. januarja 2007.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju, dne […]

Za Evropski parlament Za Svet

Predsednik Predsednik

[…] […]

PRILOGA Države partnerice, na katere se nanaša člen 1

Alžirija

Armenija

Azerbajdžan

Belorusija

Egipt

Gruzija

Izrael

Jordanija

Libanon

Libija

Moldavija

Maroko

Palestinska uprava Zahodnega brega in Gaze

Ruska federacija

Sirija

Tunizija

Ukrajina

LEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT

Policy area(s): EXTERNAL RELATIONS Activit(y/ies): MULTILATERAL RELATIONS AND GENERAL EXTERNAL RELATIONS MATTERS [16] EUROPEAN INITIATIVE FOR DEMOCRACY AND HUMAN RIGHTS (EIDHR) 16 RELATIONS WITH EASTERN EUROPE, THE CAUCASUS AND CENTRAL ASIAN REPUBLICS 16 RELATIONS WITH THE MIDDLE EAST AND SOUTHERN MEDITERRANEAN POLICY STRATEGY AND COORDINATION FOR POLICY AREA ‘EXTERNAL RELATIONS’16 EXTERNAL ASPECTS OF INTERNAL POLICIES |

TITLE OF ACTION: EUROPEAN NEIGHBOURHOOD AND PARTNERSHIP INSTRUMENT (ENPI) |

1. BUDGET LINES

Administrative Expenditures

External Aspects of internal policies

06 01 04 09 Intelligent energy – Expenditures on administrative management (partially)

07 01 04 05 LIFE European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006) — Operations outside Community territory — Expenditure on administrative management (partially)

External Relations policy area

19 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE OF POLICY AREA “EXTERNAL RELATIONS”

19 01 04 06 MEDA (measures to accompany the reforms of the economic and social structures in the Mediterranean non-member countries) – Expenditure on administrative management

19 01 04 07 Assistance to partner countries in eastern Europe and central Asia – Expenditure on administrative management (partially)

19 01 04 11 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

19 01 04 12 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic co-operation and trade agreements – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 EXPENDITURE ON ADMINISTRATIVE MANAGEMENT OF PROGRAMMES COMMITTED IN ACCORDANCE WITH THE FORMERFINANCIAL REGULATION

19 49 04 06 Assistance to partner countries in eastern Europe and central Asia – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 04 10 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 04 11 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic co-operation and trade agreements – Expenditure on administrativemanagement (partially)

19 49 04 12 MEDA (measures to accompany the reforms of the economic and social structures in the Mediterranean non-member countries) – Expenditure on administrative management

Operational expenditures

External Aspects of internal policies

06 04 02 Intelligent energy — Europe programme (2003 to 2006): external strand — Coopener (partially)

07 02 02 LIFE (European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006 — Operations outside Community territory (partially)

14 03 02 Customs co-operation and international assistance (Customs 2007) (partially)

External Relations policy areas

19 02 MULTILATERAL RELATIONS AND GENERAL EXTERNAL RELATIONS MATTERS

19 02 02 Institutes specialising in relations between the European Union and third countries

19 02 03 Cooperation with third countries on migration (partially)

19 02 07 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic cooperation and trade agreements (partially)

19 02 11 North-South cooperation schemes in the campaign against drugs and drug addiction (partially)

19 04 EUROPEAN INITIATIVE FOR DEMOCRACY AND HUMAN RIGHTS (EIDHR)

19 04 02 Support for the victims of human rights’ abuses (partially)

19 04 03 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms (partially)

19 04 04 Support for the activities of international criminal tribunals and the International Criminal Court (partially)

19 06 RELATIONS WITH EASTERN EUROPE, THE CAUCASUS AND CENTRAL ASIAN REPUBLICS

19 06 01 Assistance to partner countries in Eastern Europe and central Asia (partially)

19 06 02 Cross-border cooperation in structural matters (partially)

19 06 04 Rehabilitation and reconstruction operations in the partner countries of Eastern Europe and central Asia (partially)

19 08 RELATIONS WITH THE MIDDLE EAST AND SOUTHERN MEDITERRANEAN

19 08 01 01 First and Second Financial Protocols with the southern Mediterranean countries

19 08 01 02 Third and Fourth Financial Protocols with the southern Mediterranean countries

19 08 02 01 MEDA (measures to accompany the reforms to the economic and social structures In the Mediterranean non-member countries)

19 08 02 02 Community contribution to the Euro-Mediterranean Investment Facility and Partnership

19 08 03 Community operations connected with the Israel / PLO peace agreement

19 08 04 Aid to the United Nations Relief and Works Agency for Palestinian Refugees in the Near East

19 08 05 Rehabilitation and reconstruction operations in the Mediterranean and Middle Eastern countries (partially)

19 08 06 Other operations in favour of Middle East developing countries (partially)

2. OVERALL FIGURES

2.1 Total allocation for action (Part B): € 14 929 million

2.2 Period of application: 2007-2013

2.3 Overall multiannual estimate of expenditure: (current prices)

(a) Schedule of commitment appropriations/payment appropriations (financial intervention) (see point 6.1.1)

€ million ( to three decimal places)

2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 and following[17] | Total |

Commitments | 1.376 | 1.506 | 1.802 | 2.000 | 2.229 | 2.536 | 2.883 | 14.332 |

Payments | 206 | 432 | 744 | 1.117 | 1.508 | 1.816 | 8.509 | 14.332 |

(b1) Technical and administrative assistance: of which staff ( see point 6.1.2):

Commitments | 33 | 37 | 45 | 51 | 59 | 68 | 78 | 371 |

Payments | 33 | 37 | 45 | 51 | 59 | 68 | 78 | 371 |

(b2) Technical and administrative assistance of which support expenditure (see point 6.1.2):

Commitments | 24 | 26 | 30 | 32 | 34 | 38 | 42 | 226 |

Payments | 24 | 26 | 30 | 32 | 34 | 38 | 42 | 226 |

Subtotal a+b |

Commitments | 1.433 | 1.569 | 1.877 | 2.083 | 2.322 | 2.642 | 3.003 | 14.929 |

Payments | 263 | 495 | 819 | 1.200 | 1.601 | 1.922 | 8.629 | 14.929 |

(c) Overall financial impact of human resources and other administrative expenditures (see points 7.2 and 7.3)

€ million (to three decimal places)

Commitments/Payments | 69 | 78 | 95 | 107 | 122 | 142 | 164 | 777 |

TOTAL a+ b2+c |

Commitments | 1.469 | 1.610 | 1.927 | 2.139 | 2.385 | 2.716 | 3.089 | 15.335 |

Payments | 299 | 536 | 869 | 1.256 | 1.664 | 1.996 | 8.715 | 15.335 |

2.4 Compatibility with financial programming and financial perspective

Proposal compatible with existing financial programming.

2.5 Financial impact on revenue

Proposal has no financial implications on revenue.

3. BUDGET CHRACTERISTICS

Type of expenditure | New | EFTA contribution | Contributions form applicant countries | Heading in financial perspective |

Non-comp | Diff | YES | NO | NO | 4 |

4. LEGAL BASE

Article 181a and Article 179 of the EC Treaty.

5. DESCRIPTION AND GROUNDS

5.1. Need for Community intervention

5.1.1. Objectives pursued

The European Council has repeatedly stated its determination that enlargement of the Union must not lead to new dividing lines at the external borders of the EU of 25. The European Neighbourhood Policy was conceived as a way to respond to this challenge and develop increasingly close relations with our neighbours to the East and South. The Commission has presented a “Strategy Paper on the European Neighbourhood Policy”[18] (ENP) which spells out how the Union will continue to promote stability, security and prosperity beyond its borders by deepening political cooperation and intensifying economic relations with Russia, the Western NIS, the Southern Caucasus and the Southern Mediterranean countries. Regional and cross-border cooperation should be intensified.

The ENP covers a wide range of areas: political dialogue and reform; trade; measures preparing partners for gradually obtaining a stake in the Internal Market; justice and home affairs; energy, transport, information society, environment, and research and innovation; social policy and people-to-people contacts, including the opening of certain Community programmes; and cross-border and regional co-operation.

The ENP is aimed at developing the full potential of the Association Agreements and Partnership and Cooperation Agreements which for the time being continue to constitute the contractual frameworks for relations between the EU and the neighbouring countries concerned.

The main operational tools of the ENP are the Action Plans drawn up jointly with partner countries. Action Plans identify priority measures for political and economic reform, and enhanced co-operation in all the relevant areas. They will be a key point of reference for the country-specific programming of Community assistance (see 5.2).

The development and consolidation of democracy and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms constitute key objectives of the European Union’s external policies. Within the framework of the present Regulation and its geographical scope, the European Community will contribute to the implementation of operations advancing respect for human rights and fundamental freedoms, promoting and strengthening democratic processes, including where appropriate through election observation and assistance, and developing and consolidating the rule of law and good governance.

The proposed European Neighbourhood and Partnership Instrument (ENPI) will be the main financial instrument to support the implementation of ENP and it will focus in particular on supporting the implementation of the ENP Action Plans. Its scope will go beyond promoting objectives such as sustainable development or fighting poverty to encompass for example considerable support for measures leading to progressive participation in the EU’s internal market. Legislative approximation, regulatory convergence and institution building will be supported through mechanisms such as the exchange of experience, long term twinning arrangements with Member States or participation in Community programmes and agencies.

The ENPI will improve the coherence and visibility of Community assistance and allow for simplified delivery mechanisms. A specific and innovative feature of the instrument is its cross border co-operation component. Under this component, the ENPI will finance ”joint programmes” bringing together regions from Members States and partner countries sharing a common border. The instrument will bring a radical simplification in procedures and substantial gains in efficiency. It will use a “Structural Funds” approach, based on multi-annual programming, partnership and co-financing. The cross border co-operation component of the ENPI will be co-financed by the European Regional Development Fund (ERDF).

The EU and Russia have decided to develop their relations in the framework of a Strategic Partnership based on four common spaces, rather than through the European Neighbourhood Policy. However, the issues discussed in this framework are largely similar to those dealt with in the ENP context. For this reason the ENPI will also cover Community assistance to Russia.

The partner countries’ ability to meet the commitments of the Action Plans and thus move to a more advanced stage of relations with the EU will constitute the main indicator of success for the proposed approach. Periodic reporting by the Commission on progress in the implementation of the Action Plans through the institutional framework already in place (sub-committees etc.) will provide a constant feedback.

5.1.2.and 5.1.3 Ex post and ex ante evaluation

a) The work of the Peace Group

The Commission carried out in the second half of 2003 an extensive high-level review of the whole range of European Community external instruments, in the context of the preparation of its proposals for the new financial perspectives. The Commission established the “Peace Group” which was tasked with leading the identification of the future priorities for external relations and the instruments needed to serve those priorities. This Group functioned at both the level of the external relations Commissioners and the services. It met regularly between April and December 2003 and developed the principles, which were set out in the Communication “Building our Common Future, Policy Challenges and Budgetary Means of the Enlarged Union 2007-2013”[19]. The need to align objectives and instruments more closely to European Union values and interests was identified as being fundamentally important.

In particular, the “Peace Group” underlined that the European Union’s values, reflected by its democratic tradition, social model and integration experience, include human dignity, the rule of law, human rights, solidarity, equality between the sexes, adherence to the multilateral system of the United Nations and support, within the multilateral economic system, for regionalism as a force for development and stability. It emphasised that its interests drive the European Union to promote stable international growth founded on sustainable development. In this way it guarantees itself increasing outlets and quality jobs on competitive, open and regulated markets. Finally, the “Peace Group” recommended that the European Union promotes its values and interests by operating simultaneously as a continental power, and as a global economic and political player.

As far as external community instruments are concerned, the “Peace Group” recognised that the European Union's co-operation and assistance policy is the result of 50 years of successive sedimentation, which results in a multiplication of assistance instruments and a fragmentation of aid management both in terms of programming and implementation functions (even if recent policy and structural reforms have helped to improve coherence and consistency of the European Union's co-operation and assistance policy).

The “Peace Group” put forward that the European Union’s framework for external assistance should be rationalised and simplified by a reduction in the number of legal bases, the number of budget lines, and the number of programmes. More precisely, it recommended that:

- the complex structure of existing aid programs (EDF, ALA, MEDA, TACIS, CARDS, etc…) covering a wide range of interventions (peacekeeping and post-crisis operations; rehabilitation; economic reforms; projects; human rights programs; budgetary support) should be significantly streamlined;

- European Community and Member States policies and implementation should be harmonised.

Furthermore, the “Peace Group” underlined the following points:

- Large geographic programmes based on the principles of ownership and partnership with partner countries and regions and thematic programmes allowing for policy initiatives by the Community should be maintained;

- Strategy papers, subject to regular reviews, are the right tool to ensure overall policy coherence and to respect external policy objectives in the different areas as well as in the external aspects of internal policies;

- Resources should be allocated to partner countries according to expected and measured performances and strategy papers process, backed up by stronger analytical capabilities, should confront goals and achievements;

- Performance-based allocations do not mean increased conditionality in the traditional sense and the issue of political conditionality should be approached cautiously, on the basis of lessons drawn from experience;

- Though this is not necessarily a solution in each and every case, such concerns for results, namely the political and economic reforms in the partner countries, leads the Commission to suggest, where possible, moving further financial and technical assistance from projects towards sector programmes, budget support and macro-economic financial assistance which facilitate both the absorption by the partner country since its own budgetary procedures are used, and donors’ co-ordination as well as quick disbursement subject to compliance though.

The current proposal also takes account of the vast literature of work on development, the practice of other international and bi-lateral donors, as well as of the principles and objectives of the reform of the management of external assistance launched by the Commission in May 2000.

b) Evaluation of existing instruments operating in neighbouring counries -introduction

The ENPI is a policy-driven instrument that will bring more coherence in the delivery of Community assistance to all countries covered by the ENP. It will replace TACIS, MEDA and a number of thematic programmes. It will also replace the cross-border cooperation programmes financed by TACIS and MEDA as well as by Interreg.

All these instruments have been in operation for some time, during which considerable evaluation work has been carried out.

Regarding MEDA II, this continuous evaluation and refinement process will culminate in a major overall evaluation to be reviewed by the Council in 2006. Its outcome will provide a major input to an ex ante evaluation for its successor instrument.

As far as TACIS is concerned, a proposal for a revision of the regulation currently in force has been elaborated for the period 2005-2006. This proposal is also based on a specific ex ante evaluation.

Cross border co-operation has been subject to considerable interim and ex post evaluation work outlining the difficulties that different budget lines and different programming and implementing structures have created to the financing of truly joint projects operating on both sides of the Union’s external borders.

A summary of the findings of this evaluation work is given below. Lessons learnt in this context have been used in the elaboration of the ENPI concept.

b) TACIS

A detailed ex ante evaluation has been carried out for a revised TACIS regulation for the period 2005-2006. It included detailed stakeholder consultation and ex post evaluation of lessons learnt.

The evaluation revealed that overall, the appropriateness of the TACIS approach has faded over time. At the time of initial design in the early 1990s, TACIS correctly identified the need to support to democratic and economic transition. More recently, partner countries display widely varying results in terms of growth, poverty reduction, democracy and credible reforms. In the face of this increased divergence, the focus on technical assistance is seen as far less appropriate.

While having achieved notable results, TACIS has consistently had difficulties in ensuring sufficient ownership by partner countries. It only had a moderate effect on overall reforms. The procedures have been criticised as heavy and slow, thereby putting obstacles in the way of responsiveness and flexibility, essential elements for technical assistance.

The evaluation has produced a list of recommendations including, inter alia: tailor assistance programmes better to country needs through greater differentiation; improve ability to support poverty reduction, pay more attention to capacity-building and the rule of law; conditionality should be linked to ongoing reform efforts; improve funding and coordination with Interreg and Phare CBC; improve the efficiency of the institutional set-up for implementation; and the strengthen ability to learn from experience and to disseminate lessons.

c) MEDA

The MEDA regulation currently in force provides for an evaluation to be done by 31 December 2005. This evaluation will provide further elements to improve programming and delivery of assistance under the ENPI.

Meanwhile, there is an ongoing programme of evaluations, whose recommendations prepare the ground for the ex ante evaluation. Most recently an evaluation was conducted in 2003/04 covering economic cooperation with seven MED partners: Algeria, Egypt, Jordan, Lebanon, Morocco, Syria and Tunisia. The main recommendations were:

- At strategic level : Continue and improve the practice of designing (and regularly updating) an explicit strategy at country level. Assist partner countries in identifying their strengths and weaknesses with respect to social and economic development, and in designing their own strategies and programmes to prepare the establishment of the Euro-Mediterranean Free-Trade-Area.

- At programming level : Link Structural Adjustment Facilities and technical assistance projects. Develop complementarities with regional programmes and with EIB lending activities. Adopt a comprehensive approach to the financing of SMEs. The newly created Facility for Euro-Mediterranean Investment and Partnership (FEMIP) is a very important step in this direction. Devote more attention to the enhancement of trade and external economic relations.

- At implementation level : Generally speaking the process of “deconcentration” should favour more efficient management of the projects. Project preparation and monitoring should be strengthened. Where conditions are met, full responsibility for the management should be given to local authorities. Support to the development of local consultancy capacities should be considered.

d) Cross-border cooperation (CBC)

The CBC component of the ENPI builds on the experience of promoting cross-border cooperation within the Phare, Tacis and Interreg programmes. Starting with the Communication on the “New Neighbourhood Instrument”, the reflection leading to the present proposal drew heavily upon the lessons learnt from these current programmes. Therefore, although a formal ex ante evaluation has not been made yet, all the points that should be covered by such an evaluation as specified in the Financial Regulation and its Implementing Rules have been addressed at the reflection stage. Meetings were held with evaluators and experts, and input received from NGOs.

Interreg II (1994 – 99) was recently subjected to an ex-post evaluation commissioned by DG Regio (December 2003). The results are in general satisfactory with an extensive added value generated by the programmes of all its strands. Among the shortcomings identified were Member States´ programme management and difficulties in establishing functioning cross-border partnerships. These issues deserve of course special attention when it comes to implementing a new instrument like the ENPI and fostering a “cooperation culture” in border regions where the new Member States have limited experience of CBC and the Partner Countries no previous direct experience at all.

CBC programmes have also been subject to audits in the past by the Court of Auditors. The CoA remarked the absence of strong co-ordination mechanisms for CBC projects which involved funding under different instruments such as Interreg, Phare and Tacis. This problem has also been identified in the Commission’s evaluations and addressing it is one of the primary objectives of the ENPI. As regards Phare CBC, the existence of different Phare and Structural Funds rules for project selection, tendering, contracting and monitoring proved to be a deterrent to joint projects across the borders. The ENPI, as a unified instrument stressing joint ownership, should overcome the obstacles to joint programmes and projects.

Other observations relevant for the ENPI included that the allocation of funds between countries did not adequately take into account their absorption capacities. The distribution of funds between larger and smaller projects and their cross-border impact was also questioned. Another observation concerned delays in the implementation of projects due to lengthy procurement procedures and problems with customs clearance in the beneficiary countries.

The observations and recommendations resulting from the various evaluation work referred to above have been taken into account for the drafting of the ENPI regulation here proposed.

e) Conclusions - Added value of Community intervention

Effective support is needed to underpin a policy of contributing to a peaceful, stable, democratic and prosperous neighbourhood. This new policy driven instrument is specifically designed for that purpose.

There is also a gap to be bridged between the level of ambition of the policy and the resources currently allocated to it by the Community and its Member States. Community assistance remains below the expectation of the beneficiaries and most bilateral assistance programmes are small.

Regarding CBC, the ENPI added value will first and foremost consist in addressing specific problems associated with national borders or issues of a transnational nature, which otherwise would not be addressed. The ENPI will have a financial leverage effect for the EU neighbouring countries/regions by matching national co-financing with EU funds. Finally the implementation of the ENPI will allow for the dissemination of sound financial management and good practice in terms of programming and project design, management, implementation, financial control, monitoring and evaluation.

5.2. Action envisaged and budget intervention arrangements

The Partnership and Co-operation agreements and the Association agreements will provide an overall policy framework for Community assistance. Where they exist, jointly agreed action plans drawn up by the EU and each partner country will define priorities for action in the areas described above.

Within that framework it is expected that the instrument will promote enhanced co-operation and progressive economic integration between the EU and the partner countries. In that context promoting legislative and regulatory approximation to encourage progressive participation in the internal market and the intensification of trade is a key strategic objective of the instrument.

While the ENP provides a clear policy focus for the instrument, the provision of assistance shall take into account, for those partner countries that are developing countries, the principles and objectives of the Community development policy.

Individual actions and measures, specific objectives and corresponding criteria to measure their attainment will be defined in Country Strategy Papers and National Indicative Programmes. These will be elaborated on the basis of the Action Plans and in-depth analyses of a given country’s situation and needs, its capacities and track-record in implementing commitments made, and also the level of ambition in our bilateral relations, such as the actual commitment to shared values.

It is expected that the mix between the various objectives will vary considerably taking into account the specific situation of each of the 17 the countries concerned. While assistance to Ukraine or co-operation with Russia and Israel can focus mainly on legislative and regulatory approximation, assistance to Moldova, Azerbaijan or Egypt should continue to have a significant component focussing on poverty reduction and more traditional development objectives. Similarly the geographical, economic, social and cultural specificities of the two main “regional” groups covered by the instrument (Medierranean Countries on one side and Russia, WNIS and Southern Caucasus on the other) should be adequately reflected in the objectives to be pursued and the measures to be financed.

The ENPI will have a specific component covering Cross border co-operation between Member Sates and partner countries. This component will be mainly geared towards promoting sustainable economic, social and environmental development in border regions of the EU and the member states. This component will be implemented through multi-annual programmes elaborated in partnership by the beneficiaries from both sides of the borders and approved by the Commission. In addition it will be possible to associate Member States to multi-country or thematic programmes through trans-regional co-operation addressing global challenges common to the EU and its neighbours.

The ENPI will also cover external aspects of internal policies which, in the current financial perspective are covered under specific legal instruments. This will provide the possibility for mainstreaming thematic actions into country and regional programmes allowing for better co-ordination and synergy. The regulation also provides the possibility of creating thematic programmes when it is considered appropriate for reasons of efficiency, effectiveness or visibility. This is an option that may be pursued in areas such as Human Rights, migration management, environment or students mobility and co-operation among higher education institutions.

Concerning the field of promoting democratisation and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms a thematic programme receiving Community support in pursuit of the present Regulation’s objectives may include

- pertinent global, regional and country projects and programmes of local and EU non-governmental and civil society based organisations,

- cooperation with international organisations in the field of democratisation and human rights.

In the area of migration management, a thematic programme, operating in complementarity with measures supported under country and regional programmes may focus on:

- the development of third country’s legislation in the field of legal immigration;

- the devlopment of legal migration;

- the development of legislation and national practices as regards international protection;

- the establishment in the third countries concerned of an effective and preventive policy in the fight against illegal migration, including the fight against trafficking in human being and smuggling of migrants, and the development of relevant legislation;

Relevant indicators will have to be developed for each measure. The extensive experience already made will be useful, as reflected for instance in the Working Paper on Indicators for Interreg developed by DG REGIO. They will cover aspects such as co-financing, multiplication effect, transfer of knowledge, capacity building.

Target population: The ENPI targets over 400 million people in 17 countries. Russia and the Western NIS (Belarus, Ukraine, Moldova) have a total population of 208 million people, the countries of Southern Caucasus ( (Georgia, Armenia, Azerbaijan) 16 million people and the countries of the southern Mediterranean ( Syria, Lebanon, Israel, the Palestinian Authority, Jordan, Egypt, Algeria, Tunisia, Libya, and Morocco) 176 milllion.

It is estimated that around 65 million people in member states and partner countries will benefit from bilateral cross border co-operation programme and over 175 million people will be involved into multi-lateral maritime programmes.

The large number of co-operation objectives, related to the need to support a new and ambitious policy and the broadening of the scope of the instrument to support thematic actions and cross border co-operation with member states justify the considerable increase in resources which is foreseen for the ENPI in the future financial perspective.

5.3. Methods of implementation

Programmes may be implemented under direct centralised management by the Commission from Headquarters and/or thought the devolved Delegations using both statutory and temporary staff. They may also be implemented under decentralised management by the beneficiary country and under joint management with international organisations. The Regulation also leaves open the possibility for programme implementation under indirect centralised management arrangements by national public sector bodies or bodies governed by private law with a public service mission or by an executive agency for programme implementation.

Cross-border co-operation programmes will be normally implemented through shared management by a managing authority located in Member States.

6. FINANCIAL IMPACT

6.1 Total financial impact on Part B – (over the entire programme) (current prices)

6.1.1 Financial intervention

Commitments € million (to three decimal places)

Number of permanent posts | Number of temporary posts |

Officials or temporary staff | HQ: 192 Del: 141 | 333 |

Other human resources | HQ: END: AUX: INT: Ex BA-lines : ATA: Delegations: Ex: BA-lines ALAT/AL: Ind.Expert: | 3 9 2 87 338 84 |

Total | 856 |

7.2. Overall financial impact of human resources (2004 prices)

Type of human resources | Amount (€) | Method of calculation * |

Officials+Temporary staff HQ Delegation | 20 736 000 27 376 278 | 192x 108 000€ 141x 194.158€ |

HQ: END AUX INT Ex BA-lines ATA Delegations: Ex BA-lines: ALAT/AL Individ. Experts: | 133 632 510 840 126 192 5 015 202 25 853 620 15 540 000 | 3x 44 544€ 9x 56 760€ 2x 63 096€ 87 x57 646€ 338x 76 490€ 84x 185 000€ |

Total | 95 291 764 |

7.3. Other administrative expenditure deriving from the action (2004 prices)

Budget line (number and heading) | Amount € | Method of calculation |

Overall allocation (Title A7) A0701 – Missions A07030 – Meetings A07031 – Compulsory committees 1 A07032 – Non-compulsory committees 1 A07040 – Conferences A0705 – Studies and consultations Other expenditure (specify) | 933.800 100.000 500.000 0 300.000 200.000 0 | 667 missions x 1.400 euro per mission 100 meetings x 1.000 euro per meeting 2x /month x 10 months = 20 meetings per year x 25.000 euro per meeting |

Information systems (A-5001/A-4300) | 200.000 |

Other expenditure - Part A (specify) | 0 |

Total | 2.233.800 |

The amounts are total expenditure for twelve months.

1 Specify the type of committee and the group to which it belongs.

(2004 prices)

I. Annual total (7.2 + 7.3) II. Duration of action III. Total cost of action (I x II) | € 97 525 564 7 years € 682 678 948 |

- The needs in human and administrative resources are covered within the budget allocated to the managing DG in the framework of the annual allocation procedure.

- The allocation of posts will depend on the internal organisation of the next Commission and on a possible reallocation of posts between the services following the new financial perspectives.

8. FOLLOW UP AND EVALUATION

8.1. Follow up arrangements

The Commission will monitor progress of its external co-operation on all levels, input (in particular financial flows (commitments, contracts and payments), activities / outputs (project and programme execution, internal monitoring carried out on the spot by Commission Delegations), progress / outcome (external Results-Oriented Monitoring - ROM[20]) and impact (Millennium Development Goals are jointly monitored with partners).

All countries and regional pluriannual indicative program will include the specific objectives and expected results for each area of co-operation, and a limited number of key outcome indicators in regard to economic and poverty situation. These indicators must relate to developments that are measurable in the short/medium term. If there is a Poverty Reduction Strategy Paper process under way, the indicators must correspond to those developed in that framework.

The programming of long-term external aid for partner countries and regions is carried out in the framework of the preparation of country and regional strategy papers (up to 7-years). These country strategies also include a work plan or national / regional indicative programme jointly agreed between the Community and partner country/region concerned.

Under the principle of rolling programming, a review process is foreseen including annual operational reviews, mid-term reviews, and ad-hoc reviews where necessary. These review mechanism provides the flexibility required to ensure that operations are kept constantly in line with changes occurring in the economic situation, priorities and objectives of the partner country/region.

Reviews take a special interest on progress achieved in terms of financial execution of aid, as well as