1. Uvod

Komisija v skladu s svojo napovedjo iz Sporočila o krepitvi upravljanja schengenskega območja[1] z dne 16. septembra 2011 in ob podpori Sveta z dne 8. marca 2012 Evropskemu parlamentu in Svetu pošilja polletna poročila o delovanju schengenskega območja. Šesto poročilo obsega obdobje od 1. maja do 31. oktobra 2014.

2. Prikaz razmer 2.1. Razmere na zunanjih mejah schengenskega območja

Obdobje poročanja sta zaznamovala dva glavna dogodka. Prvič, nadaljevanje migracij čez Sredozemlje v Evropo, ki so dosegle vrhunec v poletnih mesecih in še naprej zahtevajo življenja. Drugič, precejšnja gibanja znotraj schengenskega območja oseb, ki prihajajo v Italijo in želijo iti v druge države članice.

Skupno število odkritih primerov nezakonitih prehodov meje se je v obdobju poročanja (od maja do oktobra 2014) znatno povečalo. To povečanje lahko pripišemo doslej največjemu številu odkritih primerov, ki jih je sporočila Italija (skoraj šestkrat več odkritih primerov v Italiji v obdobju od maja do julija 2014 v primerjavi z enakim obdobjem leto prej[2]). Skupaj[3] je šlo za 81 270 odkritih primerov v prvih treh mesecih obdobja poročanja (od maja do julija 2014, tj. v mesecih, za katere so bili v času pisanja podatki na voljo). To je več kot 2,5-krat več kot v istih mesecih leta 2013, ko jih je bilo 31 406, in še več v primerjavi z istim obdobjem leta 2011.

Italija je poročala o daleč največjemu številu prijetih oseb med majem in julijem 2014, sledi pa ji Grčija. Osebe, odkrite v teh treh mesecih, so bile po narodnosti predvsem Sirci in Eritrejci.

Osrednje Sredozemlje je bilo med majem in julijem 2014 glavna uporabljana pot, saj se je število odkritih nezakonitih prehodov v primerjavi z letom 2013 skoraj za petkrat povečalo (na več kot 48 000)[4]. Vzhodna sredozemska pot je bila druga najpogosteje uporabljena pot, število odkritih nezakonitih prehodov meje na tej poti se je več kot podvojilo v primerjavi z istim obdobjem v letu 2013 zaradi povečanja števila odkritih nezakonitih prehodov grških meja, medtem ko je število odkritih nezakonitih prehodov bolgarskih meja ostalo stabilno. Apulijska in kalabrijska pot je bila tretja najpogosteje uporabljena pot s skoraj devetkratnim povečanjem[5] na več kot 13 000 odkritih nezakonitih prehodov. Tokovi na zahodni balkanski poti pa so se zmanjšali skoraj za trikrat, na približno 3 300 odkritih nezakonitih prehodov, zaradi strmega upada odkritih nezakonitih prehodov madžarskih meja.

Pred zasedanjem Sveta za pravosodje in notranje zadeve (5. junija 2014) je Komisija objavila delovni dokument služb Komisije z naslovom „Izvajanje Sporočila o delu Projektne skupine za Sredozemlje“[6], v katerem je predstavljen pregled konkretnih ukrepov, ki so že bili sprejeti za obravnavanje migracijskih in azilnih tokov ter preprečevanje smrtnih žrtev pri migrantih v Sredozemlju.

Komisija je še naprej spremljala razmere v Bolgariji in Italiji v zvezi z izboljšanjem tamkajšnjih azilnih sistemov in bo v sodelovanju z zadevnima državama članicama še naprej spremljala tudi morebitno potrebo po uporabi mehanizma za zgodnje opozarjanje in pripravljenost na krize ter njihovo obvladovanje na podlagi člena 33 Uredbe Dublin III[7]. Poleg tega Grčija izvaja nacionalni akcijski načrt za azil in migracije, ki preneha veljati decembra 2014[8]. Opozoriti je treba, da so države članice naredile veliko v prizadevanjih za stabilizacijo in izboljšanje položaja, vendar je še vedno potreben dodaten napredek.

Od izbruha krize v Ukrajini ni bilo znatnih sprememb števila odkritih primerov nezakonitih prehodov meje na tej zunanji kopenski meji, ki je ostalo nizko. Kljub temu pa se število prošenj za azil nenehno povečuje, število prošenj za azil ukrajinskih državljanov v državah članicah EU in pridruženih schengenskih državah med majem in julija 2014 pa je preseglo 2 500 (več kot dvanajstkrat več kot v istem obdobju leta 2013). Določeno povečanje je bilo opazno tudi v primerih nezakonitega bivanja državljanov Ukrajine.

Kljub razmeroma nizkemu dotoku prosilcev za azil in številu odkritih primerov nezakonitih prehodov meje ukrajinskih državljanov so države članice in agencije EU pozvane, da namenijo ustrezno pozornost dogodkom in zlasti njihovim posledicam za varnost EU in schengenskega območja.

Glede vrnitve tujih borcev iz Sirije v EU Komisija priznava, da pojav predstavlja izziv za države članice, zlasti kar zadeva njihovo odkrivanje na zunanjih mejah. Komisija je prepričana, da je obstoječi pravni okvir dobro oblikovan za obvladovanje te nevarnosti, kar zadeva preglede, ki se opravljajo na osebah in potnih listinah, in bi ga bilo treba v celoti izkoristiti. Komisija zato sodeluje z državami članicami pri razvoju skupnega pristopa za kar najboljšo uporabo možnosti, ki jih daje pravo Unije.

2.2. Razmere znotraj schengenskega območja

Med majem in julijem 2014 se je število odkritih primerov nezakonitega bivanja povečalo za 35 % v primerjavi z istim obdobjem leta 2013 (na 108 712 odkritih primerov). Največ primerov je bilo v tem obdobju odkritih na Švedskem, sledile so ji Nemčija, Francija in Španija.

Kot je navedeno v petem polletnem poročilu, je mreža za analizo tveganja Frontex letos začela zbirati podatke o sekundarnih gibanjih. Treba je opozoriti, da številne države (Bolgarija, Ciper, Danska, Finska, Grčija, Islandija, Malta, Portugalska ter Irska, ki je država članica zunaj schengenskega območja) še niso predložile podatkov (stanje oktobra 2014). Poleg tega so mnoge države članice predložile nepopolne podatke, kar onemogoča sledenje migracijskim potem, ki je glavni cilj tega pregleda. Izjemno pomembno je, da vse države članice v celoti sodelujejo pri tem zbiranju podatkov, saj bo sicer analiza lahko le delna.

Operacija „Mos Maiorum“, najnovejše zbiranje informacij o migracijskih tokovih v EU/schengenskem območju, se je izvajala od 13. do 26. oktobra 2014. Potekala je v okviru italijanskega predsedstva Svetu Evropske unije (kot sedem takšnih operacij pred tem v okviru nedavnih predsedstev), njen cilj pa je bila oslabitev zmogljivosti organiziranih kriminalnih združb, ki omogočajo nezakonite migracije v EU, ter je bila osredotočena na nezakonite prehode meje. Zbirala je podatke o glavnih poteh, ki jih uporabljajo nezakoniti migranti, in načinu delovanja kriminalnih združb, ki se uporabljajo za tihotapljenje ljudi v EU, ter o sekundarnih gibanjih. Rezultati operacije bodo predstavljeni v naslednjem polletnem poročilu.

3. Uporaba schengenskega pravnega reda 3.1. Primeri začasno ponovno uvedenega nadzora na notranjih mejah

V členu 23 Zakonika o schengenskih mejah[9] je določeno, da lahko v primeru resnih groženj javnemu redu ali notranji varnosti država članica izjemoma ponovno uvede nadzor na svojih notranjih mejah za obdobje, ki ni daljše od nujno potrebnega za obvladovanje resne grožnje. V obdobju od 1. maja do 31. oktobra 2014 so bili trije primeri ponovne uvedbe nadzora na notranjih mejah: v Belgiji od 1. do 6. junija (zaradi vrha G7), na Norveškem od 24. do 31. julija 2014 (zaradi teroristične grožnje) in v Estoniji od 31. avgusta do 3. septembra (zaradi obiska predsednika Združenih držav). V času priprave poročila so znani samo rezultati začasne ponovne uvedbe na Norveškem: preverjenih je bilo več kot 165 000 oseb, od tega je bil 17 osebam zavrnjen vstop, 5 oseb je bilo pridržanih, 12 oseb pa je zaprosilo za azil. Po oceni norveških organov je bil ukrep potreben in sorazmeren z ugotovljeno nevarnostjo ter je imel pomemben preventivni učinek in tako prispeval k zaščiti norveške družbe in interesov. Ko bodo na voljo rezultati teh ukrepov v drugih dveh državah, bodo povzeti v naslednjem polletnem poročilu. Komisija države članice opozarja, da mora v skladu s členom 29 Zakonika o schengenskih mejah poročilo o rezultatih začasne ponovne uvedbe nadzora meje predstaviti zlasti začetno oceno in upoštevanje meril iz členov 23a, 25 in 26a Zakonika, izvajanje kontrol, praktično sodelovanje s sosednjimi državami članicami, posledični učinek na prosto gibanje oseb ter učinkovitost ponovne uvedbe nadzora na notranjih mejah, vključno z naknadno oceno sorazmernosti ponovne uvedbe nadzora meje.

V vmesnem času so nizozemski organi objavili poročilo o ponovni uvedbi nadzora na notranjih mejah od 14. do 28. marca 2014 (zaradi vrha o jedrski varnosti v Haagu). Več kot 44 000 ljudi je bilo preverjenih, 188 osebam je bil zaradi različnih razlogov zavrnjen vstop, 115 oseb je bilo pridržanih, 39 oseb pa je zaprosilo za azil. Po navedbah nizozemskih organov je začasna ponovna uvedba nadzora na notranjih mejah pomagala zagotoviti notranjo varnost in imela pomemben preventivni učinek v času trajanja vrha, ki je minil brez večjih incidentov.

3.2. Ohranjanje neizvajanja nadzora na notranjih mejah

Dve področji schengenskega pravnega reda, ki se domnevno pogosto kršita, sta (1) vprašanje, ali ima izvrševanje policijskih pooblastil v bližini notranjih meja dejansko enakovreden učinek kot mejne kontrole (člen 21(a) Zakonika o schengenskih mejah), ter (2) obveznost, da se odpravijo ovire za tekoč pretok prometa, kot so omejitve hitrosti na cestnih mejnih prehodih na notranjih mejah (člen 22 Zakonika o schengenskih mejah). V obdobju od 1. maja do 31. oktobra 2014 je Komisija nadaljevala preiskavo v štirih primerih morebitnih kršitev določb o odpravi kontrol na notranjih mejah, zlasti o odpravi ovir za tekoč pretok prometa (v Avstriji, Belgiji, Italiji in Sloveniji). Ena preiskava (za Nemčijo) je bila zaključena, Nemčiji pa je bil oktobra 2014 poslan uradni opomin o domnevni neskladnosti zakona o nemški zvezni policiji s členoma 20 in 21(a) Zakonika o schengenskih mejah. Komisija je zaključila tudi postopek za ugotavljanje kršitev v zvezi s češko zakonodajo, ki je letalske prevoznike obvezovala k izvajanju sistematičnih kontrol oseb pri prehajanju notranjih meja[10], saj je Češka spremenila svojo zakonodajo, da bi jo uskladila z zakonodajo EU.

3.3. Razvoj evropskega sistema varovanja meja (Eurosur)

V obdobju poročanja so bile izvedene potrebne priprave za razširitev evropskega sistema varovanja meja z začetnih 19 na vseh 30 schengenskih držav do 1. decembra 2014. V letu 2014 so bili ustanovljeni nacionalni koordinacijski centri preostalih 11 držav, vse schengenske države pa so dosegle napredek pri nadaljnjem razvoju svojih nacionalnih slik razmer. Načrtovano je bilo, da bo agencija Frontex povezala preostalih 11 centrov s komunikacijskim omrežjem sistema Eurosur do novembra 2014 in okrepila sodelovanje z Evropsko agencijo za pomorsko varnost in Satelitskim centrom EU pri zagotavljanju storitev in informacij na ravni EU, kot so sistemi poročanja z ladij in satelitski posnetki. Komisija, agencija Frontex in države članice so nadaljevale s pripravo priročnika, ki vsebuje tehnične in operativne smernice za izvajanje in upravljanje sistema Eurosur. Ta priročnik bo Komisija sprejela leta 2015.

V obdobju poročanja se je prvič zgodilo, da so satelitski posnetki, pridobljeni v okviru sodelovanja s sistemom Eurosur, omogočil reševanje življenj migrantov. Med 16. in 17. septembrom so satelitski posnetki, pridobljeni v okviru sistema Eurosur s podporo projekta v sklopu sedmega okvirnega programa, omogočiti določitev položaja in reševanje gumijastega čolna z migranti v Sredozemlju z 38 ljudmi na krovu, med katerimi je bilo osem žensk in trije otroci, ki je bil tri dni na odprtem morju in ga je odnašalo ven iz območja, na katerem so prvotno potekale dejavnosti njegovega iskanja in reševanja.

3.4. Domnevne kršitve drugih delov schengenskega pravnega reda

V obdobju poročanja je Komisija zaključila eno preiskavo (v zvezi z bolgarskim mejnim prehodom na grško-bolgarski meji, ki naj domnevno ne bi izpolnjeval potrebnih zahtev iz Zakonika o schengenskih mejah) in zahtevala informacije v zvezi z novim primerom glede estonske kopenske meje (glede zahtev, ki veljajo pri prečkanju meje, v zvezi s členoma 5 in 7 Zakonika o schengenskih mejah). Poleg tega je Komisija nadaljevala preiskavo v zvezi z Grčijo in Bolgarijo glede domnevne prakse vračanja na zunanji meji ter začela preiskavo v zvezi z domnevnimi primeri izgona po hitrem postopku iz Španije (Ceuta in Melilla).

V zvezi s ponavljajočimi se pritožbami glede predolge čakalne dobe zaradi kontrol s strani španskih organov na meji z Gibraltarjem je Komisija po obisku na kraju samem izdala priporočila Španiji in Združenemu kraljestvu, naj obravnavata prometne razmere na tej meji in tihotapljenje tobaka (glej peto polletno poročilo za podrobnosti). Španija in Združeno kraljestvo sta Komisijo obvestila o številnih ukrepih, ki sta jih uvedla ali jih nameravata uvesti na podlagi teh priporočil. Za boljše razumevanje ukrepov, ki so jih za izvajanje priporočil sprejeli organi obeh držav, je Komisija opravila še en obisk na kraju samem. Dne 30. julija 2014 so bila na obe državi naslovljena dodatna priporočila glede izboljšanja upravljanja tokov vozil in potnikov ter učinkovitejšega boja proti tihotapljenju tobaka. Komisija bo še naprej budno spremljala razmere, zlasti glede tega, kako obe državi članici izvajata priporočila z namenom izboljšanja položaja državljanov EU, ki dnevno prečkajo to mejo.

Prenos Direktive o vračanju (2008/115/ES) v nacionalno zakonodajo

Od prejšnjega poročila je Islandija postala zadnja schengenska država, ki je priglasila popoln prenos Direktive v nacionalno zakonodajo. Večina ugotovljenih težav v zvezi s prenosom v državah članicah je bilo rešenih s spremembo ustreznih pravnih določb. Komisija še naprej sistematično spremlja vse ugotovljene pomanjkljivosti in po potrebi začne preiskavo. Zlasti se osredotoča na preostale pomanjkljivosti v več državah članicah, kot so vidiki pogojev pridržanja in odsotnost neodvisnih sistemov za spremljanje prisilnega vračanja. V zvezi s tem namerava Komisija v prihodnjih mesecih začeti postopke za ugotavljanje kršitev zoper nekatere države članice. Poleg tega bi bilo možno v veliko državah članicah razmere izboljšati z bolj sistematično uporabo alternativ pridržanju in s spodbujanjem prostovoljnih odhodov.

Izvajanje Uredbe o obmejnem prometu (ES št. 1931/2006)

Komisija spremlja izvajanje režima obmejnega prometa od začetka njegove veljavnosti v letu 2006. V zvezi z dvostranskimi sporazumi, ki so jih države članice sklenile s svojimi sosednjimi tretjimi državami, je Komisija nadaljevala preiskavo glede Slovenije ter odprla novo preiskavo glede Hrvaške in nadaljevala z obravnavo dveh primerov kršitev, enega glede Latvije in drugega glede Poljske.

3.5. Pomanjkljivosti, ugotovljene v okviru schengenskega ocenjevalnega mehanizma

V okviru sedanjega schengenskega ocenjevalnega mehanizma[11] uporabo schengenskega pravnega reda v državah članicah redno ocenjujejo strokovnjaki iz držav članic, Generalnega sekretariata Sveta in Komisije.

V obdobju od 1. maja do 31. oktobra 2014 so bila opravljena schengenska ocenjevanja na področju zračnih meja, vizumov, varstva podatkov in SIS/Sirene v Švici. Poročila še niso dokončana, verjetno pa bodo vključevala pozitivne in negativne pripombe ter priporočila, tudi glede pospeševanja celovitega izvajanja kategorij ukrepov in funkcij SIS II (Švica namreč predvideva dokončanje izvedbe SIS II šele v drugi polovici leta 2016, kar je več kot tri leta po začetku uporabe, vzporedno z nadgradnjo svojega nacionalnega policijskega sistema).

V teku so priprave v zvezi z novim schengenskim ocenjevalnim mehanizmom. V skladu z Uredbo 1053/2013 o vzpostavitvi ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma za preverjanje uporabe schengenskega pravnega reda[12] je bil standardni ocenjevalni vprašalnik sprejet julija 2014[13]. Oktobra je bil sprejet letni ocenjevalni program za leto 2015 na podlagi večletnega ocenjevalnega programa 2014–2019[14], pri čemer upošteva analizo tveganja, ki jo je predložila agencija Frontex, ter informacije, ki so jih pripravile ustrezne agencije in organi EU, kot sta Europol in Agencija za temeljne pravice. Prva ocenjevanja v okviru novega mehanizma (kar zadeva napovedane obiske) se bodo začela februarja 2015. V vmesnem času je posebna pozornost namenjena nadaljnjemu razvoju usposabljanja strokovnjakov za vrednotenje, vključno s posodabljanjem obstoječih izobraževalnih programov, tako da se vključijo vidiki, ki prej niso bili obravnavani, kot je vračanje.

3.6. Odprava nadzora na notranjih mejah z Bolgarijo in Romunijo

Svet še ni odobril odprave nadzora na notranjih mejah s tema državama. Komisija še naprej v celoti podpira pristop Bolgarije in Romunije k schengenskemu območju.

4. Spremljevalni ukrepi 4.1. Uporaba schengenskega informacijskega sistema (SIS)

Komisija natančno spremlja izvajanje nove kategorije ukrepov in funkcij SIS v državah članicah, ki jih omogoča druga generacija tega sistema, ki se je začela uporabljati 9. aprila 2013. V obdobju poročanja je prišlo do pomembnega povečanja uporabe novih kategorij predmetov in funkcij, ker je večina držav članic zaključila z nadgradnjo svojih nacionalnih policijskih sistemov, ki končnim uporabnikom sedaj omogočajo vnos novih kategorij predmetov v SIS II. Tako je bilo zlasti v Nemčiji in Grčiji.

V drugem četrtletju leta 2014 so bila izdana priporočila v zvezi z varnostnimi ukrepi SIS II kot posledica celovite ocene učinkovitosti nacionalnih varnostnih ukrepov, ki so bili izvedeni po hekerskem napadu na danski sistem N.SIS (nacionalni podatkovni sistemi, ki komunicirajo s centralnim SIS), ki je prizadel predhodni sistem SIS. Vključujejo razvoj popolnoma dokumentiranega postopka poročanja o incidentih na celotnem schengenskem območju ter vzpostavitev mreže varnostnih kontaktnih točk, da bi izboljšali izmenjavo informacij. To omrežje je bilo končno vzpostavljeno v okviru agencije eu-LISA (Evropska agencija za operativno upravljanje obsežnih informacijskih sistemov s področja svobode, varnosti in pravice). Poleg tega so bile države članice odločno pozvane, naj redno izvajajo samovarnostne revizije ter ne prenašajo nalog v zvezi z operativnim upravljanjem SIS II na zunanje izvajalce.

Komisija je začela preiskavo glede Poljske v zvezi z neprekinjenim delovanjem SIS II na zunanjih mejah in fizično varnostjo N.SIS.

Da bi zagotovili, da bodo države članice izbrisale zastarele ukrepe v SIS II[15], je Komisija začela pobudo za določitev natančnejših ustreznih pravnih določb iz Priročnika SIRENE[16]. SIS II ostaja pomembno orodje za odkrivanje poti teroristov in potujočih kriminalnih združb s posebno kategorijo ukrepov, ki omogoča prikrito in posebno preverjanje posameznikov in določenih vrst predmetov, tudi v primeru nevarnosti, ki jo predstavljajo tuji borci. Komisija je začela praktične ukrepe, povezane s izvajanjem SIS II v državah članicah, da se pospeši izmenjava informacij na podlagi teh ukrepov, hkrati pa se ohrani zaupnost informacij.

4.2. Uporaba vizumskega informacijskega sistema (VIS)

VIS je v dvanajsti, trinajsti, štirinajsti in petnajsti regiji (Srednja Amerika, Severna Amerika, Karibi in Avstralazija)[17] začel delovati 15. maja 2014, v šestnajsti regiji (Zahodni Balkan in Turčija)[18] pa 25. septembra 2014. Glede na pomemben vpliv izdajanja vizumov v Rusiji na VIS bo potrebnega več truda za zagotavljanje njegovega uvajanja v tej državi, ki je načrtovano v naslednjem obdobju poročanja (od 1. novembra 2014 do 30. aprila 2015). Predpogoj za njegovo uvajanje je uspešno dokončanje povečanja zmogljivosti biometričnega sistema, ki podpira operacije na podlagi prstnih odtisov, kot sta identifikacija in avtentikacija. V naslednjem obdobju poročanja je načrtovano, da bo VIS začel delovati v Armeniji, Azerbajdžanu, Belorusiji, Gruziji, Republiki Moldaviji in Ukrajini.

Sistem VIS deluje dobro in do konca julija 2014 je bilo z njim obdelanih (od začetka njegovega obratovanja) skoraj 9 milijonov vlog za schengenski vizum, na podlagi katerih je bilo izdanih 7,5 milijona vizumov. Njegova zmogljivost se je 5. aprila 2014 povečala kot priprava na prihodnjo obsežnejšo dejavnost na konzularnih predstavništvih in mejnih prehodih. Dodatni ukrepi za povečanje zmogljivosti so predvideni v skladu s časovnim razporedom uvajanja VIS. Države članice morajo okrepiti svoja prizadevanja za izboljšanje kakovosti podatkov, biometričnih in alfanumeričnih, ki jih konzularni organi držav članic vnašajo v VIS, kot je pojasnjeno v petem polletnem poročilu.

Uporaba prstnih odtisov za izvajanje preverjanj imetnikov vizumov na schengenskih mejnih prehodih je 11. oktobra 2014 postala obvezna za imetnike vizumov, katerih podatki (vključno s prstnimi odtisi, kjer je primerno) so shranjeni v sistemu VIS. Za zanesljive zaključke glede uvajanja tega novega ukrepa je še prezgodaj. Pričakuje se, da bi prvi zaključki morali biti na voljo proti koncu naslednjega obdobja poročanja. V tej fazi je pomembno, da države članice o tej novi zahtevi na meji ustrezno obvestijo potnike.

4.3. Vizumska politika in sporazumi o ponovnem sprejemu

Mehanizem zadržanja in revidirani mehanizem vzajemnosti iz Uredbe 539/2001

Doslej še nobena država članica ni zahtevala sprožitve novega mehanizma zadržanja, ki je začel veljati januarja 2014[19]. V skladu z določbami o mehanizmu vzajemnosti, ki je tudi v veljavi od januarja 2014, so bile priglasitve stanja vizumske nevzajemnosti petih držav članic (Bolgarije, Hrvaške, Cipra, Poljske in Romunije) s petimi tretjimi državami (Avstralijo, Brunejem, Kanado, Japonsko in ZDA) objavljene v Uradnem listu EU 12. aprila 2014. Glede na možnosti, ki so na voljo v skladu z revidiranim mehanizmom vzajemnosti, je treba upoštevati vrsto dejavnikov, vključno z ukrepi, ki so sprejeti s tretjimi državami. Komisija je po posvetovanju z zgoraj navedenimi državami članicami predlagala vzpostavitev rednih tristranskih srečanj med tretjo državo, zadevnimi državami članicami in Komisijo, s ciljem, da bi razpravljali o trenutnem stanju in določili nadaljnje korake, po možnosti s priloženim časovnim razporedom, kar bi moralo voditi k čimprejšnjemu doseganju popolne vizumske vzajemnosti. Prva taka srečanja z Avstralijo, Japonsko, ZDA in Kanado so potekala od maja do julija 2014. Komisija je 10. oktobra 2014 objavila poročilo o oceni razmer[20].

Mehanizem za spremljanje liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti za države Zahodnega Balkana

Med majem in julijem 2014 (za te mesece so podatki na voljo[21]) se je število prošenj za azil državljanov petih držav Zahodnega Balkana, za katere velja brezvizumski režim[22], na schengenskem območju in v državah kandidatkah za vstop v schengensko območje povečalo za 40 % v primerjavi z istimi tremi meseci leta 2013 (povečanje za 7 % v primerjavi z obdobjem od februarja do aprila 2014). Nemčija je bila še vedno daleč najbolj prizadeta država članica, saj je obravnavala več kot 11 000 od skoraj 15 000 prošenj, ki so jih v navedenem obdobju vložili državljani teh petih držav. Sledile so ji Švedska in Francija (vsaka s približno 1 000 prošnjami) ter Belgija (z več kot 400 prošnjami). Srbski državljani so ostali največja skupina prosilcev za azil z Zahodnega Balkana (41 %), sledijo jim albanski državljani (25 %). Prosilci iz petih držav Zahodnega Balkana so predstavljali 10 % celotnega števila prosilcev za azil na schengenskem območju in v državah kandidatkah za vstop v schengensko območje, kar je primerljivo z istim obdobjem lani (približno 9 %).

Za zagotovitev učinkovitosti in pravičnosti azilnih postopkov pravni red na področju azila vsebuje več diskrecijskih določb, ki omogočajo poenostavitve postopka pri obravnavi prošenj za azil, za katere obstaja verjetnost, da ne bodo dobro utemeljene. Te določbe so bile okrepljene in bolj jasno določene s prenovljenimi instrumenti, ki so sestavni del skupnega evropskega azilnega sistema. Ocena, ali so pogoji za uporabo teh določb izpolnjeni, in če so, odločitev o tem, ali in kako jih uporabiti, je v pristojnosti vsake države članice v mejah pravnega reda na področju azila.

Komisija namerava objaviti peto poročilo o spremljanju liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti za države Zahodnega Balkana do konca leta 2014.

Sporazumi o ponovnem sprejemu in poenostavitvi vizumskih postopkov ter liberalizacija vizumskega režima

Postopek ratifikacije sporazuma med EU in Turčijo o ponovnem sprejemu sta obe strani zaključili, sporazum pa je začel veljati 1. oktobra 2014. V okviru dialoga med EU in Turčijo o liberalizaciji vizumskega režima so bili v Turčiji izvedeni strokovni obiski (med marcem in junijem 2014), ki so omogočili zbiranje informacij o tem, kako Turčija izpolnjuje merila iz načrta za vzpostavitev brezvizumskega režima. Komisija je poročala o ugotovitvah dne 20. oktobra 2014[23].

Na podlagi izjave voditeljev držav ali vlad o Ukrajini z dne 6. marca 2014 po kršitvi ukrajinske suverenosti in ozemeljske nedotakljivosti s strani Ruske federacije[24] je bil dialog o liberalizaciji vizumskega režima z Rusijo prekinjen.

Od začetka veljavnosti odprave vizumov za državljane Republike Moldavije, ki imajo biometrične potne liste, tj. 28. aprila 2014, ni bila zabeležena večja zloraba potovanj brez vizumov s strani državljanov Republike Moldavije (podatki konec avgusta 2014).

Sporazuma o ponovnem sprejemu in poenostavitvi vizumskih postopkov z Azerbajdžanom sta začela veljati 1. septembra 2014. Kar zadeva pogajanja o ponovnem sprejemu in poenostavitvi vizumskih postopkov z Belorusijo, je prvi tehnični krog pogajanj potekal od 12. do 13. junija 2014, drugi krog pa se pričakuje kasneje istega leta. Komisija je 30. julija Svetu predložila osnutek pogajalskih smernic za sporazuma o ponovnem sprejemu in poenostavitvi vizumskih postopkov s Tunizijo.

Komisija je 17. julija 2014 Svetu predložila priporočilo, v katerem zahteva pooblastilo za začetek pogajanj o odpravi vizumov za kratkoročno bivanje s 16 majhnimi karibskimi in pacifiškimi otoškimi državami ter Združenimi arabskimi emirati.

Seji skupnega odbora za vizume in ponovni sprejem z Gruzijo in Armenijo sta potekali 4. junija oziroma 10. septembra 2014 in potrdili, da izvajanje sporazumov o poenostavitvi vizumskih postopkov in ponovnem sprejemu z obema državama poteka dobro.

5. Pot naprej: Vprašanja za razmislek

Namen teh polletnih poročil je zagotoviti podlago za redne razprave v Evropskem parlamentu in Svetu ter s tem prispevati h krepitvi političnega vodstva in sodelovanja na schengenskem območju. Kot je navedeno v prvem poročilu, je bistveno, da evropske institucije stalno nadzirajo delovanje schengenskega območja in so se zmožne odzvati na izzive, s katerimi se sooča. Z namenom spodbujanja razprave Komisija v času objave tega poročila meni, da bi bilo treba še zlasti razpravljati o naslednjih vprašanjih, ki izhajajo iz tega poročila:

1. stopnji pripravljenosti med državami članicami in agencijami za scenarij precejšnjega povečanja števila nezakonitih prehodov meje na vzhodnih kopenskih mejah EU,

2. nadaljnjih ukrepih, ki bi se lahko upoštevali za krepitev delovanja schengenskega območja glede na današnje stanje evropskega sosedstva in

3. dosedanjih izkušnjah držav članic pri uporabi VIS za ugotavljanje istovetnosti migrantov brez dokumentov, odkritih znotraj schengenskega območja, tako za namene obravnavanja prošenj za azil kot tudi za začetek postopkov vračanja.

[1] COM(2011) 561 final.

[2] Operacija italijanske mornarice Mare Nostrum se je začela oktobra 2013.

[3] Če ni navedeno drugače, so podatki v oddelku 2 pridobljeni iz sistema za izmenjavo informacij v okviru mreže za analizo tveganja Frontex ter vključujejo schengensko območje in države kandidatke za vstop v schengensko območje. Podatki se nanašajo le na državljane tretjih držav, ki so bili odkriti na zunanjih mejah (razen začasnih zunanjih meja) pri nezakonitem vstopanju ali poskusu nezakonitega vstopa med mejnimi prehodi. Številke za Hrvaško so vključene od dneva pristopa k EU.

[4] Upoštevati je treba, da podatki za to pot sicer na splošno izključujejo Apulijo in Kalabrijo, vendar je bilo nekaj migrantov, odkritih v operaciji Mare Nostrum, zaradi logističnih težav na Siciliji prepeljanih v centre v Apuliji in Kalabriji ter so posledično upoštevani v podatkih za tisto regijo.

[5] Vendar je treba opozoriti, da so k temu precejšnjemu povečanju v glavnem prispevali migranti, prepeljani v juniju in juliju 2014, kot je razloženo v opombi 4.

[6] SWD(2014) 173 final.

[7] Uredba (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva. Namen mehanizma je pomagati državam članicam pri spopadanju s primeri posebnega pritiska na njihove azilne sisteme ali pomanjkljivosti le-teh, izkazati solidarnost in izboljšati položaj prosilcev za azil, ki zaprosijo za mednarodno zaščito v teh državah članicah.

[8] Komisija je oktobra sprejela delovni dokument služb Komisije z oceno stanja izvajanja načrta (SWD(2014) 316 final).

[9] Uredba (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o Zakoniku Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 610/2013.

[10] Glej peto polletno poročilo za podrobnosti.

[11] SCH/Com-ex (98) 26 def.

[12] UL L 295, 6.11.2013, str. 27.

[13] Izvedbeni sklep Komisije C(2014) 4657 final z dne 11. julija 2014 o določitvi standardnega vprašalnika v skladu s členom 9 Uredbe Sveta (EU) št. 1053/2013 z dne 7. oktobra 2013 o vzpostavitvi ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma za preverjanje uporabe schengenskega pravnega reda.

[14] Izvedbeni sklep Komisije C(2014) 3683 final z dne 18. junija 2014 o določitvi večletnega ocenjevalnega programa za obdobje 2014–2019 v skladu s členom 5 Uredbe Sveta (EU) št. 1053/2013 z dne 7. oktobra 2013 o vzpostavitvi ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma za preverjanje uporabe schengenskega pravnega reda.

[15] Glej peto polletno poročilo za več podrobnosti.

[16] Izvedbeni sklep Komisije 2013/115/EU z dne 26. februarja 2013, UL L 71, 14.3.2014.

[17] Izvedbeni sklep Komisije z dne 7. maja 2014 o določitvi datuma začetka delovanja vizumskega informacijskega sistema (VIS) v dvanajsti, trinajsti, štirinajsti in petnajsti regiji (2014/262/EU).

[18] Izvedbeni sklep Komisije z dne 28. avgusta 2014 o določitvi datuma začetka delovanja vizumskega informacijskega sistema (VIS) v šestnajsti regiji (2014/540/EU).

[19] Mehanizem je bil uveden z Uredbo (EU) št. 1289/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 539/2001 o seznamu tretjih držav, katerih državljani morajo pri prehodu zunanjih meja imeti vizume, in držav, katerih državljani so oproščeni te zahteve, UL L 347, 20.12.2013. Glej oddelek 4.3 petega polletnega poročila za podrobnosti, v katerem sta podrobno razložena novi mehanizem zadržanja in revidirani mehanizem vzajemnosti.

[20] Poročilo Komisije o oceni stanja nevzajemnosti z nekaterimi tretjimi državami na področju vizumske politike, C(2014) 7218 final z dne 10. oktobra 2014.

[21] V tem poglavju so uporabljeni podatki iz podatkovne zbirke Eurostata, kot so bili na voljo 21. oktobra 2014 (podatki za julij ne vključujejo Cipra).

[22] V skladu z Uredbo 539/2001 lahko državljani Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, Črne gore in Srbije, ki imajo biometrični potni list, od konca leta 2009 v države članice EU potujejo brez vizuma. Državljani Albanije ter Bosne in Hercegovine lahko pod enakimi pogoji potujejo v države članice EU brez vizuma od 15. decembra 2010.

[23] COM(2014) 646 final.

[24] https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/141372.pdf