[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 29.4.2009

COM(2009) 205 konč.

POROČILO

O PRAKTIČNEM DELOVANJU METODOLOGIJE ZA SISTEMATIČEN IN STROG NADZOR SPOŠTOVANJA LISTINE O TEMELJNIH PRAVICAH

POROČILO

O PRAKTIČNEM DELOVANJU METODOLOGIJE ZA SISTEMATIČEN IN STROG NADZOR SPOŠTOVANJA LISTINE O TEMELJNIH PRAVICAH

1. UVOD

Predsednik Komisije je v predstavitvi Sporočila o metodologiji za sistematičen in strog nadzor spoštovanja Listine o temeljnih pravicah[1] iz leta 2005 poudaril odločnost institucij, „ da se v zakonodaji EU zavežejo kulturi temeljnih pravic “. Metodologija je bila skupaj z vzpostavitvijo skupine komisarjev decembra 2004, ki so odgovorni za temeljne pravice, boj proti diskriminaciji in enakost možnosti, ena izmed vodilnih zavez Komisije glede resne obravnave spoštovanja temeljnih pravic. Z vzpostavitvijo metodologije, katere namen je zagotoviti, da službe Komisije sistematično in temeljito preverjajo spoštovanje vseh zadevnih temeljnih pravic v vseh osnutkih predlogov[2], je Sporočilo iz leta 2005 združilo praktična sredstva, s katerimi bi se namere spremenile v dejansko delovanje.

Komisija se je zavezala, da bo leta 2007 pripravila oceno notranjega nadzora. To je namen tega poročila, katerega priprava je bila odložena zaradi upoštevanja dveh novih elementov: vzpostavitve Agencije za temeljne pravice in revizije Smernic za oceno učinka Komisije leta 2009.

2. NADZOR TEMELJNIH PRAVIC V PRAKSI

2.1. Splošni pregled

Izkušnje iz let po sprejetju Sporočila iz leta 2005 so pokazale, da se vprašanja v zvezi s temeljnimi pravicami lahko pojavijo na več različnih področjih. Za prikaz raznolikosti tem se lahko navedejo nekateri primeri.

V Uredbi Reach[3] je obveznost souporabe podatkov med registracijskimi zavezanci sprožila vprašanja v zvezi z lastninsko pravico. Obveznost je bila obravnavana kot sprejemljiva, ker je bila nujna za varstvo okolja in oblikovana zlasti za preprečitev ponavljajočih se testiranj na živalih. Ti razlogi so bili navedeni v uvodnih izjavah Uredbe.

Na področju kmetijske politike je bilo proučeno vprašanje nalaganja obveznosti državam članicam, da objavijo seznam upravičencev do sredstev za razvoj podeželja. Zaradi tega se je sprožilo vprašanje o varstvu podatkov. Na podlagi testa nujnosti je bilo ugotovljeno, da potreba po izboljšanju preglednosti ukrepanja Skupnosti na področju razvoja podeželja, spodbujanja dobrega finančnega poslovodenja z zadevnimi javnimi sredstvi in preprečevanja izkrivljanja konkurence med upravičenci ukrepov za razvoj podeželja upravičuje vsako poseganje v varstvo podatkov. Ti razlogi so bili navedeni v uvodnih izjavah akta Komisije[4].

Zadnji primer je s področja carin. V okviru revizije carinskega zakonika[5] se je pojavilo vprašanje, ali imajo subjekti pravico, da jih carinski organi zaslišijo v postopkih v zvezi z uporabo carinske zakonodaje. Obveljalo je, da je takšna pravica do zaslišanja obveznost, ki izhaja iz Listine, zdaj pa je vsebovana v členu 16 carinskega zakonika.

Vse večji pomen, ki ga ima področje pravosodja, svobode in varnosti v smislu zakonodajnih dejavnosti, pa je pozornost neizogibno usmeril na dejstvo, da se Skupnost in Unija vse pogosteje dotikata področij, ki zelo neposredno sprožajo vprašanja o temeljnih pravicah. Komisija se mora na tem področju bolj kot na katerem koli drugem soočiti z občutljivimi in spornimi vprašanji, ki se nanašajo na nujnost in sorazmernost morebitnih omejitev temeljnih pravic.

Glede na vrsto zadev, ki so zajete na področju pravosodja, svobode in varnosti (kot so boj proti kriminalu, zlasti terorizmu, priseljevanje, azil in mejni nadzor, če jih navedemo le nekaj), ni presenetljivo, da ima ta politika osrednji pomen pri nadzoru spoštovanja temeljnih pravic v zakonodajnih predlogih Komisije. Na primeru politike priseljevanja in azila je mogoče določiti več občutljivih vprašanj spoštovanja temeljnih pravic, ki se vedno znova pojavljajo – najpogostejša izmed njih so prepoved mučenja in nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja (člen 4 Listine), pravica do svobode in varnosti (člen 6 Listine), spoštovanje družinskega življenja (člen 7 Listine), varstvo osebnih podatkov (člen 8 Listine), pravica do azila (člen 18 Listine), varstvo v primeru odstranitve, izgona ali izročitve (člen 19 Listine), prepoved diskriminacije (člen 21 Listine), pravice otroka (člen 24 Listine) ter pravica do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča (člen 47 Listine).

2.2. Študija primera – paket na področju azila

Več zgoraj navedenih vprašanj je bilo upoštevanih v „paketu na področju azila“[6], ki ga je Komisija sprejela decembra 2008. Ta paket zagotavlja še posebej ustrezno „študijo primera“ in ponazarja, kako se notranji nadzor Komisije glede temeljnih pravic uporablja v praksi.

Najbolj občutljiva vprašanja glede spoštovanja temeljnih pravic, ki so se pojavila v zvezi s predlogom o spremembi Direktive o pogojih za sprejem, so bila povezana s priporom prosilcev za azil, pravico do učinkovitega pravnega sredstva in otrokovimi pravicami. Ob proučevanju teh vprašanj se je poskušala zagotoviti skladnost z Listino o temeljnih pravicah in tudi z ustreznimi mednarodnimi standardi, zlasti Evropsko konvencijo o človekovih pravicah, Ženevsko konvencijo in Konvencijo Združenih narodov o otrokovih pravicah.

Kar zadeva pripor, je bilo z vidika spoštovanja temeljnih pravic bistvenega pomena, da je predlog ponovno potrdil načelo[7], da se osebe ne sme pridržati le zato, ker je prosilec za mednarodno zaščito. Predlog tako postavlja jasne parametre za uporabo pripora z odstopanjem od navedenega načela; v tem smislu so podlaga predloga smernice Visokega komisariata Združenih narodov za begunce (UNHCR) glede veljavnih meril in standardov v zvezi s pridržanjem prosilcev za azil ter Priporočilo (2003) 5 Odbora ministrov Sveta Evrope o ukrepih za pridržanje prosilcev za azil. Predlog na osnovi teh besedil določa, da se pripor lahko uporablja le v izjemnih primerih in zaradi omejenega števila razlogov, kakor je predpisano s smernicami. Predlog v skladu s smernicami UNHCR in Priporočilom Sveta Evrope prav tako uvaja pogoje za pripor, da bi se zagotovilo spoštovanje človekovega dostojanstva pri obravnavanju pridržanih prosilcev za azil in zlasti ranljivih oseb. V zvezi s tem predlog načeloma določa, da prosilci za azil ne smejo biti nastanjeni v zaporih, ampak v posebnih objektih za začasen odvzem prostosti, ki upoštevajo vidike spola.

Za zagotovitev skladnosti s pravico do učinkovitega pravnega sredstva predlog uvaja več postopkovnih jamstev v zvezi s priporom. Tako lahko pridržanje odredijo le sodni organi; kadar ga v nujnih primerih odredijo upravni organi, ga morajo sodni organi potrditi v 72 urah. Poleg tega mora pripor trajati najkrajši možni čas in zlasti ne dlje, kot je potrebno za dokončanje upravnih postopkov. Trajajoč pripor mora občasno pregledati sodnik. Priprti prosilec za azil ima prav tako dostop do pravne pomoči ali zastopanja, ki mora biti brezplačno, kadar oseba ne more plačati nastalih stroškov. Te določbe so bistvene pri zagotavljanju učinkovitega pravnega sredstva v primerih pripora.

Kar zadeva otrokove pravice, je bilo pomembno zagotoviti, da so otrokove koristi glavno načelo. V zvezi z morebitnim priporom mladoletnikov predlog vzpostavlja jasno povezavo z elementi, ki morajo biti osnova za oceno otrokovih koristi v tem okviru. Da bi se poleg tega upošteval člen 37 Konvencije o otrokovih pravicah, predlog določa, da se pripor mladoletnika uporabi le kot zadnji možni ukrep in za najkrajše ustrezno časovno obdobje. Pridržanje mladoletnikov brez spremstva je prepovedano.

Predlog za spremembo Dublinske uredbe je prav tako sprožil vprašanja v zvezi s priporom, učinkovitim pravnim sredstvom in otrokovimi pravicami. Uporabljene so bile podobne rešitve kot v predlogu glede pogojev za sprejem. V zvezi s priporom je treba poudariti vprašanje, ki odraža posebnost dublinskega sistema, in sicer pripor prosilca za azil pred predajo drugi državi članici v okviru dublinskega postopka. V predlogu je predvideno, da se pripor lahko izvede, kadar obstaja tveganje, da bo oseba pobegnila, ali po priglasitvi odločitve o predaji. To vprašanje je zahtevalo oceno nujnosti in sorazmernosti. Določeni so bili jasni parametri, kdaj je uporaba te možnosti primerna. V skladu s temi parametri odločitev o priporu temelji na oceni posamezne zadeve, proučiti pa je treba tudi možnost alternativnih, manj prisilnih ukrepov, kot so redno javljanje organom, vloga finančne garancije ali obveznost zadrževanja na določenem mestu. V zvezi z odločitvijo o priporu so prav tako zagotovljeni postopkovni zaščitni ukrepi v povezavi z utemeljeno odločitvijo in učinkovitimi pravnimi sredstvi pred sodnikom.

Poleg tega je treba okrepiti pravico do enotnosti družine. V predlogu je tako obvezna ponovna združitev z nepreskrbljenimi sorodniki, v zvezi z mladoletniki pa je za zagotovitev večjega varstva „otrokovih koristi“ razširjena tudi opredelitev „družinskih članov“. Prav tako bodo prosilci za azil združeni z družinskimi člani, ki jim je bila odobrena subsidiarna zaščita.

Glavna vprašanja v zvezi s spoštovanjem temeljnih pravic, ki so bila obravnavana v predlogu o spremembi Uredbe Eurodac, so bila osredotočena na varstvo podatkov. V tem smislu je cilj predloga zagotovitev boljšega upravljanja izbrisa podatkov iz sistema in učinkovitejši nadzor Komisije in Evropskega nadzornika za varstvo podatkov glede dostopa nacionalnih organov do podatkov v sistemu EURODAC.

Izkušnja s paketom na področju azila kaže, da metodologija za nadzor spoštovanja temeljnih pravic ne zajema samo postopkovnega elementa, ampak tudi materialnega. Metodologija ni sama sebi namen. Spoštovanje temeljnih pravic ni le mehanizem ali postopkovna obveznost, pač pa materialna obveznost. Komisija se je s poudarjanjem svojega spoštovanja temeljnih pravic materialno zavezala. V zvezi s temeljnimi pravicami to pomeni, da mora Unija na zakonodajnem področju delovati brezhibno. Komisija si je v paketu na področju azila prizadevala za izpolnjevanje materialnih obveznosti. Prizadevala si je zagotoviti, da je uveljavitev ustreznih temeljnih pravic začetna točka, nato pa so kakršne koli morebitne omejitve odvisne od rezultatov testov nujnosti in sorazmernosti, prav tako pa so povezane tudi z zaščitnimi ukrepi, zlasti s postopkovno in sodno presojo.

2.3. Ugotavljanje stanja

Izkušnje iz let po sprejetju Sporočila iz leta 2005 so pokazale, da je Komisija morala opraviti zahtevne presoje nujnosti in sorazmernosti ter da je metodologija morala odgovoriti na občutljiva vprašanja v zvezi s tem, ali so rešitve zadostile zahtevanim standardom, določenim s sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice („sodišče v Strasbourgu“) in Sodišča Evropskih skupnosti („Sodišče“). Komisija meni, da so bili standardi nujnosti in sorazmernosti v njenih predlogih doseženi ter da je njena zaveza h kulturi spoštovanja temeljnih pravic resnična in vsebinska.

Nenazadnje je treba tako v zvezi s kvantitativno kot tudi kvalitativno analizo nadzora spoštovanja temeljnih pravic poudariti, da pozitivni rezultati takšnega nadzora pogosto niso znani širši javnosti, saj je izvajanje nadzora odpravilo vse težave na zadevnem področju. Navedemo lahko primer s področja azila. V Direktivi o azilnih postopkih je bila določena pravna podlaga za izdelavo seznama tretjih držav, ki se za namene obravnavanja prošenj za azil obravnavajo kot varne. Ugotovitev na podlagi uporabe metodologije je bila, da bi takšen seznam sprožil resna vprašanja z vidika načela „nevračanja“ iz Ženevske konvencije in člena 3 Evropske konvencije o človekovih pravicah. Komisija je tako menila, da ni primerno predlagati takega predloga[8].

3. IZBOLJšANJE NADZORNEGA MEHANIZMA

3.1. Ocena učinka

V okviru nedavne revizije Smernic za oceno učinka Komisije[9] je potekalo javno posvetovanje. Tema, ki je bila v prispevkih na posvetovanju večkrat poudarjena in je bila dejansko vključena v Voggenhuberjevo poročilo[10], je bila večja vidnost temeljnih pravic v postopku ocene učinka. Kot odgovor na to se je v spremenjeni različici Smernic za oceno učinka poskušalo jasneje kot v različici iz leta 2005 poudariti, da je po eni strani zagotavljanje spoštovanja temeljnih pravic, kot ga opredeljuje Listina, krovni cilj Unije, in da po drugi strani temeljne pravice pomenijo omejitve za dejavnost Unije. V Smernicah je prav tako izrecno opozorjeno, da so nekatere temeljne pravice brezpogojne in se jih ne da omejiti, druge pa se lahko omejijo le, če se dokažeta nujnost in sorazmernost. To je jasna izjava glede omejitev z vidika možnosti politike. Smernice vsebujejo seznam vseh temeljnih pravic, zapisanih v Listini. To bo omogočilo neposredno korelacijo med Listino in vprašanji v okviru treh kategorij učinka, to je ekonomskega, socialnega in okoljskega. S to korelacijo se bo poudarilo, da so vprašanja resnično materialna in povezana z dejanskimi pravicami.

V Voggenhuberjevem poročilu je bila Komisija zaprošena, da v Smernicah za oceno učinka poleg treh obstoječih kategorij zagotovi ločen oddelek o učinku na temeljne pravice. V Sporočilu iz leta 2005 je Komisija razložila svoje stališče o vzdrževanju treh kategorij. V odstavkih od 12 do 15 Sporočila je poudarjeno, da je temeljni razlog za opozarjanje na previdnost glede načina obravnave vprašanj temeljnih pravic v postopku ocene učinka ta, da ocena učinka ne deluje kot pregled temeljnih pravic in tako tudi ne more delovati. Pravnega nadzora ne more nadomestiti. Končni rezultat je, da se lahko nadzor temeljnih pravic izvaja le prek pravne ocene, ki temelji na jasnem osnutku zakonodajnega besedila. Vendar Komisija priznava, da je lahko ocena učinka, čeprav sama po sebi ne predstavlja pravnega nadzora nad spoštovanjem temeljnih pravic, delni temelj za pripravo nadzora temeljnih pravic v zakonodajnih predlogih. Pomagati bi morala pri določanju, na katere pravice v Listini se zadevna pobuda potencialno nanaša ali nanje vpliva. Potemtakem mora ocena učinka pri določanju možnosti za ukrepanje opisati stopnjo poseganja v pravico[11], potrebo po tovrstnem poseganju glede na možnosti ukrepanja ter cilje politike, ki se jih želi doseči. Ocena učinka bo tako zagotovila analizo za prihodnji pravni nadzor in prav s tem pravnim nadzorom dejanskega besedila se bo proučilo, ali je poseganje lahko dopustno zaradi nujnosti in sorazmernosti, ki sta standarda pri proučevanju zakonitosti omejitev temeljnih pravic, določena v sodni praksi sodišča v Strasbourgu in Sodišča Evropskih skupnosti.

Čeprav Komisija v Smernicah za oceno učinka ni oblikovala ločene kategorije za učinke na temeljne pravice, za kar se je zavzemalo Voggenhuberjevo poročilo, je v revidiranih smernicah zagotovila večjo vidnost vprašanj, povezanih s temeljnimi pravicami in učinki nanje. Ta večja vidnost bo bolj poudarila in tako okrepila odražanje temeljnih pravic že v zgodnji fazi oblikovanja politike Komisije.

V Voggenhuberjevem poročilu so bili izpostavljeni tudi ukrepi, sprejeti v okviru komitologije. Kot kaže odstavek 16 Sporočila iz leta 2005, se je Komisija zavedala, da imajo lahko akti, ki jih sprejme v okviru komitologije, učinke tudi na temeljne pravice in da se je eden izmed primerov nadzora temeljnih pravic v praksi, ki so navedeni zgoraj, dejansko nanašal na akt, sprejet v okviru komitologije[12]. Toda Komisija se tudi zaveda, da je to področje, na katerem je treba odražanje temeljnih pravic bolj prilagoditi. V revidiranih smernicah so drugače kot v prejšnji različici posebej omenjeni akti, sprejeti v okviru komitologije, poudarjena pa je tudi potreba po temeljiti oceni učinka. To bo pomagalo pri zagotavljanju, da bodo od zdaj naprej ukrepi, ki so sprejeti v okviru komitologije in ki imajo precejšne učinke, vključno z učinkom na temeljne pravice, pod nadzorom v zgodnji fazi in da se tako ne bodo izognili nadzoru v okviru metodologije.

3.2. Obrazložitveni memorandum in uvodne izjave

Paket na področju azila je primer boljše ciljne usmerjenosti uvodnih izjav glede natančnejšega obravnavanja pravic, na katere se predlog neposredno nanaša. Takšni primeri bodo postali pravilo[13]; priprava uvodnih izjav mora biti bolj ciljno usmerjena, tako da se natančno navede, na katere pravice vpliva zadevni predlog in katere rešitve v predlogu so namenjene spoštovanju obveznosti v zvezi s temeljnimi pravicami. Z bolj usmerjenim prizadevanjem na tem področju bi bilo lažje dokazati skladnost s temeljnimi pravicami. V praksi bo to pomenilo, da bo Komisija bolj selektivna pri vključevanju uvodnih izjav glede Listine v svoje zakonodajne predloge. Takšne uvodne izjave se bodo vključile, kadar bo imel predlog resne posledice na temeljne pravice. V takšnih primerih bo na voljo „standardna“ uvodna izjava, ki potrjuje skladnost z Listino, prav tako pa tudi individualizirane in posebne uvodne izjave o posameznih pravicah.

Obrazložitveni memorandumi predlogov v paketu na področju azila zajemajo tudi posebne razlage o posledicah predlogov na temeljne pravice in tako prikazujejo, kako se je doseglo spoštovanje temeljnih pravic. Sporočilo iz leta 2005 je dejansko predvidelo, da bi obrazložitveni memorandum vedno, ko bi zakonodajni predlog vključeval uvodno izjavo o Listini, zajel oddelek, ki ustreza navedeni uvodni izjavi in povzema razloge za sklepno ugotovitev, da je predlog skladen s temeljnimi pravicami. Obravnavanje skladnosti s temeljnimi pravicami pod posebnim naslovom v obrazložitvenem memorandumu morda ni bilo tako dosledno, kot je bilo predvideno v Sporočilu iz leta 2005[14]. Toda zdaj bo postalo pravilo, da mora obrazložitveni memorandum vedno, kadar ima zakonodajni predlog učinek na temeljne pravice, kar se kaže v njegovih uvodnih izjavah, vključevati oddelek, v katerem bo jedrnato obrazloženo, kako so spoštovane temeljne pravice.

3.3. Agencija za temeljne pravice

Agencija za temeljne pravice je uradno začela delovati 1. marca 2007. Komisija je odločena, da bo uporabila strokovno znanje in izkušnje Agencije za podporo in okrepitev metodologije. To je mogoče doseči na več načinov.

Poročila in raziskave Agencije bi se lahko uporabila pri pripravi pobud in ukrepov Komisije. To že poteka, saj Agencija na primer trenutno pripravlja študijo o učinku Direktive o rasni enakosti[15], ki bo prispevek k poročilu Komisije o uporabi te direktive. Leta 2009 bo študija o spodbujanju pravic nezakonitih priseljencev v postopkih prostovoljnega in neprostovoljnega vračanja prispevala k lažjemu izvajanju Direktive o vračanju[16]. Agencijo je treba tudi povabiti k sodelovanju v postopku posvetovanja, ki se ponavadi začne za nove možne pobude (Zelene knjige, sporočila, vprašalniki itd.). Pred kratkim je bilo na primer opravljeno posvetovanje z Agencijo o prihodnjih prednostnih nalogah na področju svobode, varnosti in pravice v okviru priprave prihodnjega večletnega programa na tem področju.

Komisija[17] lahko zaprosi Agencijo, da izvede raziskave, raziskovalne študije ali pripravi mnenja o posebnih tematskih področjih. Komisija je to možnost že uporabila in Agencijo zaprosila za študijo o kazalnikih za izvajanje otrokovih pravic. Ta bo vključena v strategijo o otrokovih pravicah, ki jo Komisija namerava predstaviti leta 2010.

Komisija lahko na te različne načine dejansko uporabi strokovno znanje in izkušnje Agencije, hkrati pa z njo vzdržuje obstoječ odnos. Pri tem je treba spomniti, da nadzor usklajenosti predlogov s temeljnimi pravicami ne spada med pristojnosti Agencije.

3.4. Nadzor med zakonodajnim postopkom

V Sporočilu iz leta 2005 je bilo poudarjeno, da je Komisija med zakonodajnim postopkom pristojna za zaščito standardov glede temeljnih pravic, določenih v njenem predlogu. V ta namen je v Sporočilu navedeno, da si bo Komisija kot zadnjo možnost pridržala pravico do razveljavitve akta, za katerega velja, da ni skladen s temeljnimi pravicami. V Voggenhuberjevem poročilu je bila močno podprta možnost postopkov razveljavitve za kršitve temeljnih pravic, poleg tega pa je bila poudarjena pravica Komisije do umika njenega predloga, če so med zakonodajnim postopkom opravljene spremembe, ki kršijo katero od temeljnih pravic.

Komisija v zvezi s tem priznava svoje odgovornosti, poudariti pa mora tudi hkratne obveznosti sozakonodajalcev, ki jih obveznost spoštovanja temeljnih pravic enako zavezuje.

Komisija bo med zakonodajnim postopkom zelo ščitila svoj položaj v zvezi s standardi glede temeljnih pravic v svojih predlogih, enako izrazito pa bo sozakonodajalcema pokazala tudi svoje nestrinjanje, če se ne bosta držala takšnih standardov. Komisija bo uporabila vsa sredstva, ki jih ima v ta namen na voljo, vključno z zahtevo, da se akt sprejme soglasno.

Kot je Komisija že navedla v Sporočilu iz leta 2005, je pripravljena na razmislek o ukrepu razveljavitve: s strateškega vidika bi bila uporaba ukrepa razveljavitve najboljša, kadar zakonodajalec pripravi posebne spremembe k predlogu Komisije, za katere Komisija meni, da jasno kršijo temeljne pravice. V primeru takšnih posebnih sprememb, kadar se jih lahko loči od preostalega instrumenta, je razveljavitev boljša izbira. Kaznive določbe se lahko izločijo, da se obvarujejo druge določbe zakonodajnih aktov, ki lahko pomenijo dragoceni napredek, ki ga Komisija ne bi želela žrtvovati.

Kadar se je zakonodajalec po drugi strani precej oddaljil od predloga Komisije glede varstva temeljnih pravic, tako da je težišče predloga v smislu navedenega varstva preusmerjeno drugam, je lahko umik predloga najprimernejša možnost. Dolgoletno stališče Komisije je, da njena pravica do pobude pomeni tudi pravico do umika njenega predloga, in to v primerih, kadar so spremembe, ki jih je v predlogu Komisije opravil zakonodajalec, povzročile nezakonitost ali resno izkrivljanje predloga Komisije.

4. SKLEPNA GOTOVITEV

Izkušnje od leta 2005 so pokazale, da je metodologija dobro zasnovana glede na zadani cilj, vendar pa je treba okrepiti njeno praktično uporabo. Elementi, ki so poudarjeni v tem poročilu, revizija Smernic za oceno učinka, boljša ciljna usmerjenost uvodnih izjav ter uporaba znanja in izkušenj Agencije morajo pripomoči k boljši uporabi metodologije. Vendar pa je najpomembnejši element, ki ga je treba dodelati, verjetno človeški. Odražanje temeljnih pravic je treba spodbujati v službah Komisije, ki pripravljajo predloge in pobude, od zgodnjih faz priprave predlogov Komisije pa je treba krepiti tudi „kulturo temeljnih pravic“.

Zavezanost k spoštovanju temeljnih pravic mora biti skupni cilj vseh institucij, vključenih v zakonodajni postopek.

[1] COM(2005) 172 konč., 27.4.2005.

[2] Sporočilo iz leta 2005 in to poročilo obravnavata spoštovanje Listine, vendar pa mora Komisija zagotoviti, da njeni predlogi spoštujejo ne le Listino in Evropsko konvencijo o človekovih pravicah, pač pa tudi konvencije Združenih narodov o človekovih pravicah, ki so jih ratificirale vse države članice.

[3] Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES.

[4] Uvodna izjava 42 Uredbe Komisije (ES) št. 1974/2006 z dne 15. decembra 2006 o podrobnih pravilih glede uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP).

[5] Uredba (ES) št. 450/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o carinskem zakoniku Skupnosti.

[6] Predlog Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o minimalnih standardih za sprejem prosilcev za azil, COM/2008/0815 konč./2 („Direktiva o pogojih za sprejem“).

Predlog Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, COM/2008/0820 konč./2 („Dublinska uredba“).

Predlog Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi sistema „Eurodac“ za primerjavo prstnih odtisov zaradi učinkovite uporabe Uredbe (ES) št. […/…] [o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva], COM/2008/0825 konč. („Uredba Eurodac“).

[7] Že določeno v Direktivi Sveta 2005/85/ES z dne 1. decembra 2005 o minimalnih standardih glede postopkov za priznanje ali odvzem statusa begunca v državah članicah („Direktiva o azilnih postopkih“).

[8] Sodišče je naknadno ugotovilo, da je pravna podlaga, določena v Direktivi, neskladna s Pogodbo, glej sodbo z dne 6. maja 2008 v zadevi C–133/06 Parlament proti Svetu.

[9] Nove smernice so bile sprejete 28. januarja 2009 in so na voljo na http://ec.europa.eu/governance/impact/docs_en.htm.

[10] Voggenhuberjevo poročilo Evropskega parlamenta z dne 12. februarja 2007 o spoštovanju Listine o temeljnih pravicah v zakonodajnih predlogih Komisije.

[11] Razume se, da so nekatere pravice, kot je prepoved mučenja, brezpogojne in jih ni mogoče omejiti.

[12] Uredba Komisije (ES) št. 1974/2006 z dne 15. decembra 2006, predhodno navedena v opombi 3.

[13] V Voggenhuberjevem poročilu je bila posebej izpostavljena tudi ta zadeva.

[14] Odstavek 23.

[15] Direktiva Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost.

[16] Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav.

[17] Prav tako tudi Parlament in Svet.