SL Uradni list Evropske unije C 318/12

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o ozemeljskem upravljanju sprememb v industriji: vloga socialnih partnerjev in prispevek programa za konkurenčnost in inovativnost

(2006/C 318/02)

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 19. januarja 2006 v skladu s členom 29(2) poslovnika sklenil, da pripravi mnenje o: Ozemeljsko upravljanje sprememb v industriji: vloga socialnih partnerjev in prispevek programa za konkurenčnost in inovativnost.

Posvetovalna komisija za spremembe v industriji, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 31. avgusta 2006. Poročevalec je bil g. Lagerholm, soporočevalec pa g. Gibellieri.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 429. plenarnem zasedanju 13. in 14. septembra 2006 (seja z dne 13. septembra 2006) s 181 glasovi za, 2 glasovoma proti in 8 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Evropski svet se je na zasedanju marca 2006 osredotočil na ponovno oživitev lizbonske strategije za rast in zaposlovanje ter na celosten, na upravljanju temelječ pristop k novim izzivom globalizacije.

1.2 EU si mora prizadevati za zagotavljanje inovativnega, konkurenčnega in trajnostnega razvoja za svoje prebivalce, da zagotovi večjo gospodarsko in socialno kohezijo ter spodbudi ustvarjanje in razvoj novih podjetij, novih poklicnih profilov, več in boljših delovnih mest, hkrati pa ohrani evropski socialni model in se usmeri v gospodarstvo znanja.

1.2.1 Odbor je trdno prepričan, da bodo brez „novega obdobja upravljanja, ki bo temeljil na partnerstvu in lastni odgovornosti“ (1), vsa prizadevanja Evrope za povečanje konkurenčnosti in zaposlenosti zaman ter da je treba sprejeti nove modele upravljanja, ki se bodo izvajali hitro in na vseh področjih.

1.2.2 Po mnenju Odbora sta sedmi okvirni program za raziskave in tehnološki razvoj in novi program za konkurenčnost in inovativnost (PKI) še vedno preveč oblikovana od zgoraj navzdol in še ne omogočata ustrezne stopnje integracije in odgovorne udeležbe javnih in zasebnih razvojnih akterjev na lokalni in regionalni ravni, ki bi čimbolj izkoristili pomembno vlogo socialnih partnerjev za spodbujanje trajnostne in dolgotrajne rasti.

1.3 Evropska unija bi morala spodbujati takšno partnerstvo na lokalni ravni z organi in gospodarskimi akterji ter zlasti socialnimi partnerji, tudi prek obeh omenjenih instrumentov, zato da se spodbudi nova generacija ozemeljskih dogovorov za razvoj v okviru globalizacije (2).

1.4 EESO je prepričan, da ena oblika upravljanja, ki bi ustrezala vsem, ne obstaja. Vsaka regionalna ali lokalna raven mora najti način, ki najbolj ustreza zahtevam lokalnega ali regionalnega upravljanja in pri tem ostaja združljiv z nacionalnim, evropskim ali mednarodnim referenčnim okvirom.

1.5 Vsekakor pa obstajajo nekatere skupne značilnosti: — strukturiran civilni in socialni dialog; — redno javno ocenjevanje kakovosti in posledic sprejetih ukrepov; — usposabljanje uslužbencev in integratorjev na področju razvoja; — strukturirane vezi med akademijami, industrijo in vlado; — visokokakovostno izobraževanje in strukture usposabljanja; — povezovanje z mrežami tehnoloških središč in središč znanstvene odličnosti; — ustvarjanje/krepitev naprednih oblik združevanja (grozdov, visokotehnoloških parkov, proizvodnih in finančnih konglomeratov itd.); — opremljena, trajnostna, privlačna in informacijski tehnologiji prijazna regija; — učinkovite in veljavne strukture za doseganje soglasja in sprejemanje odločitev, ki temeljijo na udeležbi javnosti.

1.5.1 Prav tako je izjemno pomembno, da ta celostna regionalna politika vključuje strukturiran socialni dialog, tudi s povečanjem vloge lokalnih/regionalnih ekonomsko-socialnih svetov, vključitvijo socialnih partnerjev in predstavnikov organizirane civilne družbe ter z oblikovanjem učinkovitih oblik ekonomskega in socialnega partnerstva (3).

1.5.2 Pri tem je treba slediti poti, ki jo kaže EESO in v strukturiran dialog z njim vključiti ekonomsko-socialne svete ter podobne organe posameznih evropskih držav.

1.6 Uspeh te nove oblike upravljanja je zelo odvisen od zmožnosti določiti najučinkovitejšo stopnjo bližine za obvladovanje težav in iskanje rešitev v skladu z načelom subsidiarnosti, pri tem pa ohraniti skladen okvir in skupno vizijo z drugimi ravnmi posredovanja (4).

1.7 Odbor je prepričan, da lahko raziskovanje srednjeročnih in dolgoročnih možnih poti, dejavnosti in ukrepov v obliki proučevanja prihodnjega razvoja (foresight), predstavlja dragocen prispevek od zgoraj navzdol h kulturni rasti družbe in pomaga pri izbiri politikov in upravljavcev. Najpomembnejše pa je, da prav tako lahko utrjuje in krepi lokalno interakcijo med tehnološkimi, gospodarskimi, socialnimi in kulturnimi sektorji, ki so potrebni za zagotavljanje trajnostnega in konkurenčnega razvoja.

1.8 Predvsem morajo biti socialni partnerji in predstavniki organizirane civilne družbe vključeni v oblikovanje jasnega dogovora o prednostih in pomanjkljivostih za iskanje novih niš na notranjem in mednarodnem trgu.

1.9 Globalizacija povzroča konkurenčni pritisk na področju modernizacije, inovativnosti in izboljšanja vrednostne verige ter omogoča učinkovitejšo in cenejšo proizvodnjo ter trženje blaga in storitev. Vendar pa v primeru prepoznega ukrepanja obstaja nevarnost, da bodo nastale nove delitve in razdrobljenost v ekonomskih in socialnih strukturah, zlasti na lokalni in regionalni ravni.

1.9.1 S stališča Odbora je zato potrebno čimprejšnje oblikovanje novih področij pristojnosti, da bi javnost pripravili na potrebne spremembe. Organizirati je treba skupne ukrepe usposabljanja za področne vodje, poslovne vodje in odgovorne za finančne in kreditne sisteme, ki bi jih morali izvajati v sodelovanju s politiki, uradniki javnega sektorja in vodji lokalnih in regionalnih oblasti.

1.10 Le celosten in skupno oblikovan ozemeljski pristop bo zagotovil, da bo lahko znanje, pridobljeno z naložbami v raziskave in razvoj, inovacije in izobraževanje, ustvarilo možnosti za inovacije, ki bodo evropski industriji dale konkurenčno prednost in ji omogočile privabiti človeške in finančne vire.

1.10.1 V okviru tega je najpomembneje proučiti nove načine privabljanja človeških virov v regijo, med drugim tudi z izboljšanjem združljivosti poklica in družine ter oblikovanjem pobud, zlasti za intelektualne poklice in visokokvalificirane delavce, kot so vodje, raziskovalci in strokovnjaki na področju industrije, ki jim zagotavljajo ustrezne ugodnosti v delovnem življenju.

1.11 Novega programa za konkurenčnost in inovativnost (2007–2013) ni mogoče obravnavati ločeno od drugih regionalnih politik in programov Skupnosti. Njegov cilj je obravnavati vprašanja s tremi različnimi pristopi: podjetništvo in inovacijski program, podporni program za politiko IKT in program Inteligentna energija.

1.12 V okviru tega Odbor podpira intenzivno usklajevanje programa za konkurenčnost in inovativnost z regionalno in kohezijsko politiko ter čezmejnimi, transnacionalnimi in medregionalnimi ukrepi sodelovanja kot tudi s sedmim okvirnim programom za raziskave in razvoj. Pomemben del programa „Zmogljivosti“, ki je vključen v sedmi okvirni program za raziskave in razvoj, je namenjen tudi razvoju področja raziskav in razvoja v malih in srednje velikih podjetjih, pobudi Regija znanja in podpori inovacijam in inovativnim storitvam za podjetja ter pomembnim povezavam med usposabljanjem in podjetjem.

1.13 Odbor meni, da je pomembno skrbno usklajevati te pobude za zagotavljanje sinergije in preprečevanje prekrivanja in neskladnosti. Vsaka regija jih mora prilagoditi in sprejeti, pri tem pa dati prednost partnerstvu za skupno oblikovan lokalni razvoj.

1.14 Odbor ponovno poudarja stališča, ki jih je izrazil že v nedavnem mnenju o sodobni industrijski politiki: „Manjka pa jasna povezava med prizadevanji na ravni EU in nepogrešljivim sodelovanjem vlad, industrije ter nacionalnih in regionalnih interesnih skupin.“

2. Opredelitve pojmov

V mnenju so uporabljeni številni pojmi, njihove opredelitve pa so navedene spodaj.

2.1 Upravljanje: antropološka literatura razlikuje med tremi vrstami upravljanja (5). Upravljanje, ki je blizu državljanom, vključuje usklajevanje vseh akterjev na lokalni ravni, in je izrazito usmerjeno v vse vrste dejavnosti, povezane s tehnologijo. Za mrežno upravljanje je značilna visoka stopnja usklajenosti med akterji, ki so povezani v mrežo, zlasti podjetji, raziskovalnimi organizacijami in organizacijami za financiranje. Dirigistično upravljanje temelji na visoki stopnji usklajenosti in osrednjem upravljanju ključnih vidikov, kot so financiranje in pristojnosti na področju raziskav.

2.2 Socialno odgovorno območje (6)

Območje je lahko opredeljeno kot socialno odgovorno, če je njegov razvoj usmerjen v trajnost in pri tem upošteva ekonomske, socialne in okoljske razsežnosti. Območje se lahko opredeli za socialno odgovorno, če je uspešno pri:

— vključevanju socialnih in okoljskih vidikov v gospodarske odločitve;

— uporabi skupnega sistema vrednot in participativne metodologije v procesu odločanja;

— spodbujanju dobre prakse in stalnem združevanju zamisli med interesnimi skupinami za povečanje inovacij in konkurenčnosti.

Za načrtovanje socialno odgovornega območja je treba:

— opredeliti prebivalstvo, ki živi na določenem območju;

— opredeliti njegove vodilne vrednote.

2.3 Socialni kapital območja

Socialni kapital se lahko odraža v različnih oblikah: kulturi sodelovanja ali konkurenčnosti; občutku za skupnost ali polariziranih interesnih skupinah; različnih načinih učenja. Kulturne tradicije in vrste organiziranosti lahko močno vplivajo na ovire, ki lahko preprečujejo nastanek socialno odgovornega območja. V skladu s temeljito raziskavo socialnih virov, razpoložljivih na določenem območju (socialni kapital) je treba razlikovati med institucionalnim, kulturnim, simboličnim, psihosocialnim in kognitivnim kapitalom.

— Institucionalni kapital: sposobnost uradnih institucij določenega območja, da se osredotočijo na problem — reševanje problema, sposobnost ukrepanja, hitrost pri sprejemanju odločitev, kakovost informacij, ki so na voljo organizacijam, njihova prilagodljivost in tudi obstoječi odnosi med različnimi organizacijami.

— Kulturni kapital: dediščina tradicij, vrednot in prepričanj regije, bogastvo njenega jezika in tudi socialni odnosi ter vedenjski vzorci (7).

— Simbolični kapital: zmogljivost regije, da zbere potrebno energijo za zagotavljanje lastnega razvoja in svoj potencial kot vzor za lokalna podjetja.

— Psihosocialni kapital: večinoma temelji na zaupanju, na prepričanju, da obstaja neka skupnost, ki ima razvojni potencial, ter na zavedanju, da obstaja možnost za sodelovanje v skupinah in združenjih.

— Kognitivni kapital predstavljajo kolektivno znanje in izkušnje, kar pa ne smemo zamenjati s človeškim kapitalom posameznikov. Odraža se v organizacijah, ki tvorijo infrastrukturo znanja, kot so univerze, raziskovalni centri, kulturne in strokovne organizacije, podjetja in organi, odgovorni za socialni dialog (8).

2.4 Proučevanje prihodnjega razvoja (Foresight) (9): prihodnost kot družbeni dosežek

Prihodnost je treba zgraditi. Gradijo jo ljudje s svojim delovanjem in včasih tudi z nepričakovanimi posledicami tega delovanja. Prihodnosti ni mogoče enostavno napovedati, temveč jo je treba graditi na družbeni ravni. K temu procesu lahko prispeva sistematično obravnavanje verjetnih in možnih dogodkov. Sistematično proučevanje prihodnosti je področje raziskovanja, ki skuša oblikovati prihodnost, ki bo bolje odražala naša pričakovanja. Cilj proučevanja prihodnjega razvoja zato ni napovedovanje prihodnosti, temveč razvoj predstav o prihodnosti, ki bo drugačna od sedanjosti in jo bo mogoče uresničiti z dejavniki, kot so spremembe v tehnologiji, načinu življenja in delovnih navadah, zakonih, geopolitičnem svetovnem položaju itd.

2.4.1 Za podporo smernic, ki jih je sprejel Evropski svet v Lizboni, je Komisija postavila temelje za vzpostavitev evropskega raziskovalnega prostora (ERA) (10); potrebna finančna sredstva pa so vključena v šesti okvirni program, pri čemer je posebna pozornost namenjena ozemeljskemu proučevanju prihodnjega razvoja (11). Pozneje, leta 2001, je Komisija ustanovila enoto za „proučevanje prihodnjega razvoja na področju znanosti in tehnologije, povezave z IPTS“ (12), ki naj bi spodbujala proučevanje prihodnjega razvoja kot modela za inovacije.

2.5 Demokracija, ki je blizu državljanom

2.5.1 V preteklih letih je zamisel o bližini državljanom pridobila pomen hkrati z drugimi koncepti, kot je subsidiarnost. Kultura, ki je blizu državljanom, javnosti omogoča, da izrazi željo po sodelovanju pri sprejemanju odločitev na družbenem področju. Zaradi novih tehnologij se znanje širi zelo hitro in v takšnem obsegu, kot si ga prej ni bilo mogoče predstavljati.

3. Obrazložitev

3.1 Ob začetku tretjega tisočletja se EU srečuje s korenitimi strukturnimi spremembami, ki so le v nekaj letih izjemno spremenile svetovno okolje, v katerem deluje in tekmuje evropsko gospodarstvo. Te spremembe vključujejo zlasti naslednje: — delovna sila na odprtem trgu se je z vstopom več kot dveh milijard ljudi na območje tržnega gospodarstva, ki ga ureja STO, podvojila; — gospodarska revolucija, ki jo je povzročila globalizacija, je spremenila trdno uveljavljene gospodarske modele ter podrla ravnovesje med ponudbo in povpraševanjem; — pojavili so se novi gospodarski konkurenti, nekateri v okviru združenj, in se pridružili tradicionalnim tržnim akterjem; — podjetja se vedno pogosteje obravnavajo kot sestavni deli sistema, ki zagotavljajo celostne mreže znanja; — uspešnost podjetja je tesno povezana z novo obliko javnega ozemeljskega upravljanja, ki mora delovati znotraj skupne strateške vizije; — nove oblike javnega in zasebnega upravljanja na lokalni in regionalni ravni obstajajo skupaj v svetovnem okviru z velikimi demografskimi in gospodarskimi neravnovesji; — na novem svetovnem liberaliziranem trgu so se uveljavile nove in odločne strategije gospodarskega in komercialnega preboja, ki so usmerjene v šibke točke tujih trgov, zato da pridobijo konkurenčno prednost.

3.2 Ahovo poročilo (13) je ponovno poudarilo potrebo po novih modelih upravljanja, da postane Evropa konkurenčna in se začne zavedati izzivov, ki so jih sistemu prinesle strukturne spremembe.

3.2.1 Sprejetje tega novega modela upravljanja zahteva: — jasno spremembo, ki bo vzpostavila dejansko enotni evropski trg, zato da se spodbudijo inovacije, tržijo novi proizvodi in storitve ter odpravi razdrobljenost, ki najbolj ovira naložbe, poslovanje in zaposlovanje; — revizijo programa EU o mobilnosti delavcev: program bi moral vključevati načine za izmenjavo in mobilnost med znanostjo, industrijo, vladami in državami; potrebni so tudi novi instrumenti za dialog, ki bodo bolje izkoristili evropski, na znanju temelječi socialni model, in postavili temelje za nove generacije na znanju temelječih okrožij, za tehnologijo in industrijske parke ter centre odličnosti, tehnološke platforme in skupine; — novo skupno strateško vizijo z uporabo predvidenih instrumentov za udeležbo, da se obravnavajo notranji socialni izzivi in zunanji gospodarski izzivi ter zapolni vrzel med političnimi idejami in dejansko potrebo po vključitvi vseh regij, ki želijo biti del na znanju temelječega gospodarstva; — razvoj visokostrokovnih „integratorjev razvoja“ (14) v posameznih regijah; — podporo za ustanovitev Evropskega inštituta za tehnologijo (15), da bi preprečili beg možganov in pritegnili strokovnjake iz drugih delov sveta ter tako razvili in povečali raziskave in inovacije v EU; — odločne evropske ukrepe za podporo poklicnega preusposabljanja in priprave ustreznih multidisciplinarnih poklicnih profilov.

3.3 Raziskave in razvoj, načrtovanje, sistemi proizvodnje, logistični sistemi (16), trženje in storitve za kupce se vedno bolj povezujejo kot dejavnosti, ki delujejo kot ena sama enota za povezovanje kupcev z izumitelji novih proizvodov.

3.4 Sodobna struktura podjetij je vedno manj odvisna od razpoložljivosti fizične infrastrukture in vedno bolj od lastništva neopredmetenih sredstev. Zahteva regijo, opremljeno s strukturami za ozemeljsko upravljanje, ki lahko ohrani zmogljivost za proizvodnjo blaga in storitev ter zagotovi najboljše možne poprodajne storitve.

3.5 Razvoj jasne regionalne ali lokalne identitete, ki se odraža v socialnem kapitalu, je ključnega pomena, ker preprečuje nevarnost preseljevanja podjetij in omogoča nov poslovni razvoj, ki zahteva posebne značilnosti in visoko kakovost storitev na lokalni ravni. Te standarde je mogoče doseči le z dobro usposobljenim osebjem z visoko stopnjo ozaveščenosti.

3.6 Ozaveščenost javnosti, političnih nosilcev odločitev in socialnih partnerjev glede regionalne/lokalne identitete omogoča celosten pristop do okoljske in socialne trajnosti, ki s privabljanjem novih naložb ustvarja dodano vrednost.

3.7 Regionalna/lokalna identiteta kot kakovost temelji na kombinaciji pripadnosti, prepoznavnosti in empatiji glede niza skupnih vrednot in skupne vizije prihodnosti. Spodbujanje regionalne/lokalne identitete vključuje: — pregledne in participativne modele upravljanja, ki jih je mogoče uresničiti z razdelitvijo pristojnosti med različne akterje in javna ter zasebna središča, ki sprejemajo odločitve, dejavnosti za vzpostavitev institucij in krepitev zmogljivosti za optimalno organizacijo, upravljanje in delovanje ter trajnostno uporabo lokalnih virov, vključno s prevozom, zdravstvenimi storitvami, fizičnimi viri, infrastrukturo in storitvami IKT; — razvoj „prijetnega“ videza območja; — analize PPPN (17); — participativno proučevanje prihodnjega razvoja za spodbujanje ozaveščenosti glede skupne vizije/poti; — povezovanje v mreže in izmenjavo najboljših praks med regijami; — primerjalne naloge za zagotavljanje primerljivih ozemeljskih prednosti.

4. Celostni ozemeljski pristop in sistemi proučevanja prihodnjega razvoja za lokalne in regionalne raziskave ter inovacije

4.1 Celostni ozemeljski pristop in lokalni človeški viri

4.1.1 Glede najboljšega izkoriščanja lokalnih človeških virov obstajajo različna prednostna področja ukrepanja: — skupna strateška vizija (foresight) srednjeročnih in dolgoročnih možnosti za lokalni in regionalni tehnološki in inovativni razvoj; — strukturiran socialni dialog na lokalni in regionalni ravni; v zvezi s tem je pomembno v celoti potrditi obstoječe pravne zahteve glede informacij in posvetovanja (18); — usposabljanje z uporabo visokokakovostnih struktur za trajno usposabljanje delavcev za poklicne profile, ki so nujni za prihodnji regionalni razvoj v okviru svetovne konkurenčnosti; — uporaba številnih socialnih instrumentov za pomoč delavcem, ki jih prizadenejo nepričakovane tržne spremembe in jih izključijo iz razvojnih možnosti ali lokalni in regionalni upad na kritičnih območjih; — politika, usmerjena v socialno vključevanje in spoštovanje etničnih manjšin; — inteligentno in odgovorno upravljanje prožnosti, ki omogoča večje možnosti za poklicno uspešnost (fleksivarnost (19)); — polna udeležba javnosti.

4.2 Celostni ozemeljski pristop in razvoj nove, močnejše oblike podjetništva

4.2.1 Celostni ozemeljski pristop lahko z zagotavljanjem ugodnega okolja spodbudi in pospeši ustvarjanje in razvoj podjetij, zlasti malih in srednje velikih podjetij. To zajema: — ukinitev birokracije in odpravo birokratskih ovir za ustanavljanje in razvoj (na primer glede velikosti) podjetij; — zagotavljanje struktur za poklicno in drugo usposabljanje, pripravništvo in vseživljenjsko učenje, ki jih s pomočjo dvostranskih organov vodijo socialni partnerji na podlagi projektov, usmerjenih v prihodnost; — vzpostavljanje celostnih mrež med univerzami, podjetji in raziskovalnimi centri s standardiziranimi programi dela, metodologijami in strukturami, ki so usmerjene v prenos tehnologije; — vzpostavljanje in ponovna oživitev novih, na znanju temelječih industrijskih in tehnoloških okrožij ter celostnih industrijskih platform, v katerih se akterji tehnološkega sektorja razširijo, zato da sprejmejo nove centre za učenje in uporabne raziskave ter pri razvoju sistemov za proizvajanje in distribucijo, ki bodo usmerjeni v skupne vrednote in strategije „učnih skupnosti“, ne upoštevajo le svoje najbližje soseščine; — vzpostavljanje (tudi z regionalnimi razvojnimi agencijami) mrež industrijskih in tehnoloških parkov, zato da se razvijejo dobro opremljene regije, ki lahko ponujajo storitve kot pomoč pri razvoju novih podjetij; — izboljšanje dostopa do virov financiranja in posojil, tudi z izvajanjem mehanizmov, kot so tisti, ki jih v EU spodbuja pobuda JEREMIE (Skupni viri za mikro- do srednje velika podjetja); — razvoj in razširjanje mehanizmov korporativne družbene odgovornosti; — spodbujanje in krepitev sistemov za sodelovanje med socialnimi partnerji ter lokalnimi gospodarskimi in družbenimi akterji, in sicer s povečanjem njihove institucionalne zmogljivosti in možnosti za socialni dialog; — posodobitev lokalnega digitalnega sistema za sporazumevanje med vsemi političnimi, gospodarskimi in družbenimi akterji, ki so prisotni na tem območju, ter pomembnimi javnimi in zasebnimi organi in institucijami. Osredotočiti se je treba na instrumente, kot so elektronska uprava, elektronsko poslovanje, elektronsko trgovanje, delo na daljavo, širokopasovna komunikacijska omrežja z veliko zmogljivostjo, kot so omrežje GEANT (20) za prenos podatkov in sistemi GRID (21); — krepitev vrednot v okviru programa JESSICA, usmerjenega v integracijo obrobnih mestnih območij; — zagotavljanje fizično, gospodarsko in socialno varnega okolja za javnost, podjetja in področje dela; — ustvarjanje trajnostnega celostnega ozemeljskega pristopa k lokalnim in regionalnim industrijskim politikam z optimalnim varstvom okolja med gospodarskimi in industrijskimi spremembami.

4.3 Celostni ozemeljski pristop in sedmi okvirni program — skladnost z drugimi politikami Skupnosti

Voditelji držav in vlad so leta 2005 na politični ravni dodatno spodbudili ponovno oživitev lizbonske strategije, zlasti s poudarkom, kako lahko evropske vrednote podprejo posodabljanje gospodarstva in družbe v globaliziranem svetu.

4.3.1 Evropski svet je na zasedanju marca 2006 določil prednostne naloge, ki jih je treba obravnavati v obnovljenem partnerstvu za rast in zaposlovanje: — večje naložbe v znanje in inovacije; — sprostitev poslovnih možnosti, zlasti malih in srednje velikih podjetij; — povečanje novih in trajnostnih zaposlitvenih možnosti za prednostne skupine, zlasti mlade (22), ženske, starejše delavce, invalidne osebe, zakonite priseljence in manjšine.

4.4 Program za podjetniške pobude in inovativnost, ki je del programa za konkurenčnost in inovativnost, povezuje v skladen okvir veliko dejavnosti, namenjenih obravnavi ključnih težav, ki vplivajo na konkurenčnost in inovacije v gospodarski in družbeni strukturi EU, z usmerjanjem razvoja v inovativne in produktivne ukrepe, varstvom okolja ter oblikovanjem učinkovite in družbeno sprejemljive uporabe virov.

4.5 Poseben program „Zmogljivosti“, ki je del sedmega okvirnega programa, je namenjen povečanju možnosti za raziskave in inovacije, zlasti: — z izpolnjevanjem potreb malih in srednje velikih podjetij, ki morajo uporabljati zunanje raziskovalne dejavnosti; — s spodbujanjem nadnacionalnih omrežij regij znanja, zato da se podpre nastanek grozdov, metaokrožij in tehnoloških ter poslovnih parkov, ki bodo povezovali univerze, raziskovalne centre, družbe in regionalne organe; — z izkoriščanjem raziskovalnih in inovacijskih potencialov konvergenčnih regij in najbolj oddaljenih regij v povezavi z ukrepi strukturnih in kohezijskih skladov.

4.5.1 Zagotavljanje optimalne udeležbe malih in srednje velikih podjetij pri raziskovalnih in inovacijskih dejavnostih bo vključevalo tudi druge posebne programe sedmega okvirnega programa („Sodelovanje“, „Zamisli“, „Ljudje“).

4.5.2 Bistvena je tudi potreba po polni uporabi rezultatov raziskav, ki je tudi skupna značilnost vseh programov, najučinkoviteje pa se izpolni na teritorialni ravni. V okviru tega je potrebna visoka stopnja usklajenosti, skladnosti in sinergije z instrumenti regionalne in kohezijske politike Skupnosti in drugimi podpornimi instrumenti Skupnosti za regionalno sodelovanje ter izobraževanje in usposabljanje.

4.5.3 Poleg tega je treba zgoraj navedene ukrepe uskladiti z regionalnimi politikami v zvezi z reformiranimi evropskimi strukturnimi skladi.

4.6 Da se te pobude ustrezno prilagodijo v praksi, morajo poleg tega, da so čim bolj usklajene, za zagotavljanje sinergije in preprečevanje prekrivanja ali neskladja prednostno obravnavati tudi: — dovzetno, dobro opremljeno okolje, ki bo lahko z ustreznimi regionalnimi in lokalnimi programi imelo sinergijske učinke, razvilo mednarodna raziskovalna partnerska omrežja, zato da se izpolnijo nadnacionalna merila evropskih projektov in se raziskovalni rezultati prenesejo v resnično konkurenčno rast in večjo stopnjo zaposlitve, pri čemer bo usmerjeno v sedanje spremembe v industriji z uporabo stalnih ozemeljskih omrežij, ki spodbujajo medsebojno delovanje univerz, industrije in raziskovalnih centrov; — višješolske strukture izobraževanja in usposabljanja, ki zagotavljajo učinkovit odziv na zahteve gospodarskega in industrijskega razvoja in temeljijo na znanju: te strukture bi morale temeljiti na programih usposabljanja, usmerjenih v prilagajanje novim tehnologijam proizvodnje in modelom za distribucijo in porabo ter na sistemih vseživljenjskega učenja za predvidevanje odzivov na spremembe v industriji in na trgu; — institucionalno in na združevanju temelječe vzpostavljanje zmogljivosti ter pobude za socialni dialog, z namenom učinkovitega načrtovanja in optimizacije raziskovanja in tehnološkega prenosa: vsi ti elementi morajo delovati v skladu z vizijo gospodarskih in družbenih akterjev, ki se soočajo z resničnostjo neposredno v praksi, njihov cilj pa mora biti omogočanje novih poslovnih priložnosti in priložnosti za usposabljanje, možnosti visokošolskega usposabljanja ter novih poklicnih profilov; — celostno regionalno politiko, ki bo sposobna kar najbolj izkoristiti lokalne razvojne možnosti, povečati zmožnosti za spremembo in inovativna predvidevanja, zato da bo lahko izkoriščala nove blagovne in storitvene tokove, človeške vire in kapital, ki ga ustvarja globalizacija; — okrepljen socialni dialog na regionalni/lokalni ravni, ki bo lahko najbolje izkoristil pričakovane spremembe v industriji in na trgu ter v izobraževanju in procesu usposabljanja; ta dialog mora zagotoviti tudi boljšo varnost zaposlitve in večjo prožnost pri organizaciji proizvodnje, distribucije in storitev.

4.6.1 Odbor meni, da sta sedmi okvirni program za raziskave in razvoj ter nov program za konkurenčnost in inovacije, o katerem je Odbor že predložil mnenja, še vedno preveč oblikovana od zgoraj navzdol in še ne omogočata ustrezne stopnje integracije in odgovorne udeležbe javnih in zasebnih razvojnih akterjev na lokalni in regionalni ravni, kot je to nujno in zaželeno. Tak pristop lokalnim akterjem v resnici ne omogoča primerne vloge skupnih skrbnikov evropskega upravljanja.

4.6.2 Evropska unija bi morala spodbujati takšno partnerstvo na lokalni ravni z organi in gospodarskimi akterji ter zlasti socialnimi partnerji tudi prek obeh omenjenih instrumentov, zato da se spodbudi nova generacija ozemeljskih dogovorov za razvoj v okviru globalizacije (23). Ti morajo vključevati vse interesne skupine na področju gospodarskega razvoja in razvoja zaposlovanja, da se zagotovi učinkovit odziv na izzive trga in konkurenčnosti, pri čemer je treba preseči lokalno miselnost, ki je v svetu medsebojno povezanih stvarnosti vedno bolj omejujoča.

4.7 Celostni ozemeljski pristop, participativno upravljanje, socialni partnerji in civilna družba

4.7.1 Za velik del ukrepov za trajnostno konkurenčnost so odgovorni lokalni in regionalni subjekti, zaradi česar so sistemi upravljanja in sodelovanja med različnimi lokalnimi in regionalnimi oblastmi, različnimi organi in institucijami, socialnimi partnerji, podjetji in akterji civilne družbe prednostna naloga.

4.7.2 V zvezi s konceptom upravljanja, je treba omeniti predhodne ugotovitve Odbora o tem, „da morajo zasebne interesne skupine ukrepati in prevzeti odgovornost z dejanskimi prispevki in ukrepi. (…) Socialni in civilni dialog sta pomembna spremljevalna ukrepa“ (24).

4.7.3 V zvezi s krepitvijo socialnega dialoga je treba poudariti: „Odbor se strinja …, da imajo socialni partnerji glede na njihovo poznavanje sektorja lahko posebno vlogo pri opozarjanju.“

4.7.4 Po mnenju Odbora gre za izvajanje poenostavljenega, proaktivnega in reaktivnega sistema socialnega inženiringa in sprejemanja odločitev, ki bo lahko ohranil visokokakovostno politično, gospodarsko in socialno demokracijo brez zadrževanja in oviranja razvoja ukrepov in pobud.

4.7.5 Bistven je razvoj skupne srednjeročne do dolgoročne vizije in tudi prepoznavanje in razdelitev odgovornosti v zvezi z dogovorjenimi vmesnimi cilji ter uporaba naprednih in preverjenih orodij na regionalni ravni, kot je proučevanje prihodnjega razvoja (foresight).

4.8 Celostni ozemeljski pristop je strategija upravljanja za razvoj socialno odgovornih regij.

4.8.1 V kontekstu, kot je ta, ki je odprt svetovni konkurenci, mora vsaka strategija upravljanja za socialno odgovoren lokalni in regionalni razvoj zagotoviti trajnostno težnjo v smeri ekonomskega razvoja in visokih socialnih standardov. Takšna strategija bi morala vključevati zlasti: — neprestano izboljševanje kakovosti ter kognitivno in inovativno zmogljivost lokalnega in regionalnega proizvodnega sistema s sistematičnimi analizami in skupno oblikovanimi predvidevanji socialnega, ekonomskega in tehnološkega razvoja; — razvoj svetovnih referenčnih omrežij za javne in zasebne sektorje, ki zagotavljajo stalno in jasno dvosmerno interakcijo s svetovnim trgom; — visoko stopnjo okoljske in socialne trajnosti pri razvoju proizvodnje in porabe; — učinkovite in okrepljene metode za pridobivanje in širjenje znanja, informacij ter stalnega usposabljanja tehnoloških akterjev, uporabnikov in končnih porabnikov; — pripravo „lokalne in regionalne bilance socialnega stanja“ za merjenje, spremljanje in obravnavanje trendov, ki prispevajo k uresničevanju kvalitativnih in kvantitativnih ciljev na podlagi skupnih standardov in metod na evropski ravni.

V Bruslju, 13. septembra 2006 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Anne-Marie SIGMUND

(1) Glej sklepe predsedstva z zasedanja Evropskega sveta z dne 23. in 24. marca 2006, odstavek 4.

(2) Glej: Pacte Industrial de la Regio Metropolitana de Barcelona ( http://www.pacteind.org/eng/activities/), ki navaja, da je konkurenčnost določene regije odvisna od kakovosti podjetij in njihove delovne sile.

(3) Glej smernice Evropske komisije za kohezijsko politiko: dejavno horizontalno partnerstvo (socialni partnerji, organizirana civilna družba, upravitelji); Učinkovito vertikalno partnerstvo (Evropska komisija, nacionalne vlade, lokalne in regionalne oblasti). Glej Uredbo (ES) št. 1260/1999 z dne 21.6.1999 in COM(2002) 598 z dne 7.11.2002.

(4) Glej „demokracija, ki je blizu državljanom“.

(5) P. Cooke et al, 1998, Regional Innovation Systems — The role of governance in a globalised world (Regionalni inovacijski sistemi — vloga upravljanja v globaliziranem svetu).

(6) Ta koncept je podlaga novega programa JESSICA, ki ga je zasnoval generalni direktorat za regionalno politiko (DG REGIO) in ga financira EIB, namenjen pa je obnovi problematičnih mestnih območij.

(7) V antropološkem smislu kulturo sestavljajo različne vedenjske oblike, ki se pridobijo in prenašajo s simboli, ravnanji, znamenji in deli razuma (Alberoni, Consumi e società).

(8) F. Alburquerque et al, Learning to innovate, OECD seminar 30.9.–1.10.1999 Malaga, Španija.

(9) Opredelitev pojma foresight: sistematični, participativni proces, ki vključuje zbiranje informacij in razvoj vizij za srednje- in dolgoročno prihodnost, s ciljem pomagati pri sprejemanju odločitev in zbirati sredstva za skupne dejavnosti.

(10) COM(2002) 565 konč., 16.10.2002.

(11) http://www.cordis.lu/rtd2002/foresight.main.htm.

http://www.cordis.lu/rtd2002/foresight/seminar.htm.

http://www.regional-foresight.de/.

http://prospectiva2002.jrc.es/.

(12) Inštitut za prospektivne tehnološke študije je eden od sedmih inštitutov Skupnega raziskovalnega središča (SRS).

(13) Ustvarjanje inovativne Evrope, poročilo neodvisne strokovne skupine za raziskave in razvoj ter inovacije, ki ji predseduje Esko Aho, januar 2006.

(14) Osebe s socialnimi in tehnološkimi izkušnjami, ki so s pomočjo tehnoloških centrov sposobne pomagati mikro in malim podjetjem pri inovacijskih procesih.

(15) Glej Sklepe Evropskega sveta z dne 15. in 16. junija 2006.

(16) Glej „Evropska politika na področju logistike“.

(17) analiza PPPN: analiza prednosti in pomanjkljivosti, priložnosti in nevarnosti.

(18) Glej dokument ETUC: Prestrukturiranje in zaposlovanje — Predvidevanje in spremljanje prestrukturiranja za razvoj delovnih mest: vloga Evropske unije (ETUC Izvršni odbor, Bruselj, 14. in 15. junij 2005).

(19) Fleksivarnost: primer z Danske, ECO/167; poročevalka: ga. Vium.

(20) V projektu GÉANT je sodelovalo 26 nacionalnih raziskovalnih in izobraževalnih mrež, ki predstavljajo 30 evropskih držav, Evropsko komisijo in DANTE (Delivery of Advanced Network Technology to Europe). Glavni namen projekta je bil razviti omrežje GÉANT — več gigabitno vseevropsko podatkovno in komunikacijsko omrežje za izključno raziskovalne in izobraževalne namene.

(21) GRID: sistem, ki povezuje in usklajuje vire in uporabnike, ki so na različnih področjih nadzora (na primer uporabnikovo namizje in centralni računalniški sistem, različne upravne enote enega podjetja ali različnih podjetij) ter rešuje vprašanja glede varnostne politike, plačil, članstva itn., ki se pojavijo v teh okoljih.

(22) Glej na primer pakt za mlade, ki ga je uvedla francoska vlada.

(23) Glej: Pacte Industrial de la Regio Metropolitana de Barcelona ( http://www.pacteind.org/eng/activities/), ki navaja, da je konkurenčnost določene regije odvisna od kakovosti podjetij in njihove delovne sile.

(24) Glej mnenje EES: Pot do evropske družbe znanja — prispevek organizirane civilne družbe k lizbonski strategiji (raziskovalno mnenje), poročevalci: g. Olsson, ga. Belabed in g. van Iersel.