1.Uvod

To poročilo in priloženi delovni dokument služb ocenjujeta učinke splošne sheme preferencialov (v nadaljnjem besedilu: GSP) v letih 2016 in 2017 s poudarkom na uspešnosti držav upravičenk do GSP+. V skladu z uredbo o GSP se to poročilo vsaki dve leti predloži Evropskemu parlamentu in Svetu.

EU je na podlagi GSP še vedno vodilna na področju spremljanja držav v razvoju pri doseganju trajnostnega razvoja z uporabo gospodarskih gonilnih sil na področju trgovine. Trgovinski preferenciali kot spodbujevalci univerzalnih vrednot človekovih pravic, socialne pravičnosti in varstva okolja so sestavni del strategije Komisije Trgovina za vse. Ugoden dostop do trga EU državam upravičenkam do GSP omogoča ustvarjanje dodatnih prihodkov s pomočjo mednarodne trgovine ter prispeva k njihovim prizadevanjem za zmanjšanje revščine in spodbujanje trajnostnega razvoja, človekovih pravic in dobrega upravljanja.

1.1.Trije režimi v okviru GSP

GSP ima tri različne trgovinske preferencialne režime, ki so podrobno opredeljeni v poročilu o GSP iz leta 2016 in so povzeti v nadaljevanju:

−splošni režim (v nadaljnjem besedilu: standardni GSP) zagotavlja znižanje dajatev za približno 66 % vseh tarifnih postavk EU za države z nizkim ali nižjim srednjim dohodkom, ki ne uživajo ugodnosti drugega preferencialnega trgovinskega dostopa do trga EU. V obdobju poročanja 2016–2017 je bilo do standardnega GSP upravičenih 23 držav (glej preglednico 1 );

−posebni spodbujevalni režim za trajnostni razvoj in dobro upravljanje (v nadaljnjem besedilu: GSP+) zagotavlja popolno opustitev dajatev za praktično enakih 66 % tarifnih postavk kot standardni GSP za upravičene države, ki so ranljive v smislu diverzifikacije gospodarstev in obsega izvoza. V zameno morajo države upravičenke ratificirati in učinkovito izvajati 27 temeljnih mednarodnih konvencij, ki so navedene v uredbi o GSP in zajemajo človekove pravice in pravice delavcev, varstvo okolja in dobro upravljanje. V obdobju poročanja 2016–2017 je bilo do GSP+ upravičenih 10 držav (glej preglednico 2);

−posebni režim „vse razen orožja“ (v nadaljnjem besedilu: EBA) omogoča vseh dajatev in kvot prost dostop za vse izdelke razen orožja in streliva, in sicer za države, ki jih ZN uvrščajo med najmanj razvite. Države s sklenitvijo sporazuma o prosti trgovini z EU ne izgubijo statusa EBA, kar pa ne velja pri standardnem GSP in GSP+. V obdobju poročanja 2016–2017 je bilo do EBA upravičenih 49 držav (glej preglednico 3 ).

Leta 2016 je uvoz v EU na podlagi preferencialov GSP znašal 62,6 milijarde EUR, in sicer 31,6 milijarde EUR iz držav upravičenk do standardnega GSP, približno 7,5 milijarde EUR iz držav upravičenk do GSP+ in 23,5 milijarde EUR iz držav upravičenk do EBA (podrobnosti so podane v preglednicah 4–7).

Sliki 1 in 2 v nadaljevanju zagotavljata pregled uvoza v okviru treh režimov GSP.

Kot je prikazano na sliki 3, največji delež vsega uvoza EU iz držav upravičenk do GSP (vključno z uvozom iz držav, ki niso upravičene do GSP) prihaja iz Indije in Vietnama, ki sta obe državi upravičenki do standardnega GSP. Bangladeš, ki je država upravičenka do EBA, je tretji na tej lestvici.

Iz slike 4 izhaja, da so Indija, Bangladeš in Vietnam tudi tri največje države upravičenke v okviru izključno preferencialnega uvoza na podlagi GSP.