Predlog zgolj določa okvir za status certificiranega davčnega zavezanca, medtem ko so za operativni nadzor in izvedbene ukrepe še naprej odgovorne države članice. Dodelitev ali odvzem statusa certificiranega davčnega zavezanca posameznih davčnih zavezancev na podlagi skupno dogovorjenih pogojev ostaja v izključni pristojnosti držav članic.

O vprašanjih v zvezi s hrambo informacij o statusu certificiranega davčnega zavezanca podjetij in zagotavljanjem dostopa do teh informacij zaradi njihove narave ne morejo odločati posamezne države članice, saj bi morala imeti podjetja in davčne uprave v vseh državah članicah možnost, da na standardiziran način preverijo status certificiranega davčnega zavezanca podjetij s sedežem v drugih državah članicah. Za to je potreben skupni okvir, za pobudo v zvezi s tem pa je potreben predlog Komisije za spremembo uredbe o upravnem sodelovanju na področju DDV.

Namen predloga je zagotoviti praktični učinek statusa certificiranega davčnega zavezanca, ki je osnovni element dokončnega sistema DDV za trgovino znotraj Unije, ki temelji na načelu obdavčitve v namembni državi članici blaga, kot je bil napovedan v akcijskem načrtu za DDV. Status certificiranega davčnega zavezanca je pomemben tudi za nekatere izboljšave sedanjega sistema, ki so jih zahtevale države članice, in sicer v zvezi s pravili o verižnih transakcijah, skladiščenjem na odpoklic in dokazilom o prevozu v primeru oproščene dobave blaga znotraj Skupnosti.

V tem okviru je za podjetja in davčne uprave bistveno, da se lahko status certificiranega davčnega zavezanca takoj preveri na spletu. Zato bi morale vse države članice hraniti informacije o podjetjih in njihovem statusu certificiranega davčnega zavezanca v elektronskem sistemu, pristojni organi posamezne države članice pa bi morali zagotoviti, da se za vsako podjetje predloži potrdilo o statusu certificiranega davčnega zavezanca. Te obveznosti držav članic bi bilo treba določiti v okviru zakonodaje o upravnem sodelovanju, tj. Uredbe Sveta (EU) št. 904/2010 z dne 7. oktobra 2010 o upravnem sodelovanju in boju proti goljufijam na področju davka na dodano vrednost (v nadaljnjem besedilu: uredba o upravnem sodelovanju na področju DDV).

Tako v okviru dokončnega sistema DDV kot tudi v okviru nekaterih navedenih izboljšav sedanjega sistema bi morali davčni zavezanci imeti možnost, da pod določenimi pogoji pridobijo status certificiranega davčnega zavezanca. Koncept certificiranega davčnega zavezanca bi moral omogočati potrditev, da se določeno podjetje na splošno lahko šteje za zanesljivega davčnega zavezanca. Nekatera pravila o poenostavitvi, ki so povezana z aranžmaji skladiščenja na odpoklic, verižnimi transakcijami in dokazili o prevozu blaga, odpeljanega ali odposlanega v drugo državo članico, ki bi lahko bila dovzetna za goljufije, bi se morala uporabljati le, če so v zadevno transakcijo vključeni certificirani davčni zavezanci. Koncept certificiranega davčnega zavezanca bi moral tudi omogočati postopno uvedbo dokončnega sistema DDV, ker bi se pri prvem koraku tega dokončnega sistema uporabljala obrnjena davčna obveznost, kadar je v primeru dobave blaga znotraj Unije pridobitelj certificirani davčni zavezanec. To je utemeljeno s tem, da zaradi neobračunavanja DDV na dobavo blaga znotraj Unije certificiranemu davčnemu zavezancu ne bi smelo priti do goljufije, saj je certificirani davčni zavezanec po definiciji zanesljiv.

Ta predlog je del zakonodajnega svežnja o uvedbi dokončnega sistema DDV za čezmejno trgovino znotraj Unije, ki temelji na načelu obdavčitve v namembni državi članici blaga, da bi se oblikovalo trdno enotno evropsko območje DDV. Zakonodajni predlog za tak enostavnejši in na goljufije odporen dokončni sistem DDV za trgovino znotraj Unije je bil vključen v delovni program Komisije za leto 2017. Ti predlogi za dokončni sistem DDV za čezmejno trgovino znotraj Unije vključujejo tudi izboljšave sedanjega sistema DDV, ki so jih zahtevale države članice.

•Izbira instrumenta

Ker je obstoječi zakonodajni okvir uredba, se lahko spremeni samo z novo uredbo.

3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA

•Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi

Komisija je ustanovila dve delovni skupini za razprave o DDV na tehnični ravni, in sicer skupino za prihodnost DDV in skupino strokovnjakov za DDV. Ti skupini sta razpravljali o dokončnem sistemu DDV za trgovino znotraj Unije, vključno z vprašanjem certificiranega davčnega zavezanca. Poleg tega je bilo med 20. decembrom 2016 in 20. marcem 2017 organizirano javno posvetovanje, v okviru katerega je bilo prejetih 121 prispevkov.

•Ocena učinka

Ta dokument se sklicuje na ločeno oceno učinka [SWD(2017) 325, povzetek SWD(2017) 326], ki je bila med drugim izvedena tudi v zvezi s tem predlogom. Oceno učinka za predlog je 14. julija 2017 obravnaval Odbor za regulativni nadzor [Ares(2017)3573962-SEC(2017)423]. Odbor je podal pozitivno mnenje o predlogu z nekaj priporočili, ki so bila upoštevana. Mnenje Odbora in priporočila so omenjena v Prilogi 1 k delovnemu dokumentu služb Komisije za oceno učinka, ki je priložen temu predlogu.

4.PRORAČUNSKE POSLEDICE

Predlog nima nobenih negativnih posledic za proračun Unije.

5.DRUGI ELEMENTI

•Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga

Cilj člena 1 predloga je zagotoviti podlago za vključitev statusa certificiranega davčnega zavezanca v sistem VIES (sistem izmenjave podatkov s področja DDV). Trenutno se sistem VIES med drugim uporablja za preverjanje veljavnosti identifikacijske številke za DDV stranke v drugi državi članici, da se ugotovi, ali je lahko dobava blaga, odpeljanega ali odposlanega tej stranki zunaj države članice dobave, oproščena plačila DDV. S praktičnega vidika je preverjanje statusa certificiranega davčnega zavezanca stranke zaradi neobračunavanja DDV v primeru dobave blaga znotraj Unije v okviru dokončnega sistema zelo podobno preverjanju identifikacijske številke za DDV. Ker je status certificiranega davčnega zavezanca pomemben v čezmejnih primerih in ker je infrastruktura IT že vzpostavljena in jo uporabljajo vse davčne uprave, je primerno uporabiti obstoječo infrastrukturo in razširiti njeno delovanje, tako da bi vključevalo status certificiranega davčnega zavezanca za davčne zavezance.

Za vključitev statusa certificiranega davčnega zavezanca morajo države članice, ki so pristojne za dodelitev in odvzem statusa certificiranega davčnega zavezanca podjetij s sedežem na njihovem ozemlju, najprej zbirati te informacije in jih hraniti v elektronski obliki. V ta namen se spremeni člen 17 uredbe o upravnem sodelovanju na področju DDV, in sicer za zagotovitev, da se hranijo tudi informacije o statusu certificiranega davčnega zavezanca za davčne zavezance. Poleg tega se s prilagoditvijo člena 31 uredbe o upravnem sodelovanju na področju DDV zagotovi, da se lahko o statusu certificiranega davčnega zavezanca določene osebe pridobi potrdilo v elektronski obliki.

2017/0248 (CNS)

Predlog

UREDBA SVETA

o spremembi Uredbe (EU) št. 904/2010 glede certificiranega davčnega zavezanca

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 113 Pogodbe,