[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 23.5.2007

COM(2007) 268 konč.

2007/0095 (CNS)

Predlog

UREDBA SVETA

o ukrepih za informiranje o kmetijskih proizvodih in njihovo promocijo na notranjem trgu in v tretjih državah

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Na podlagi uredb Sveta (ES) št. 2702/1999 o ukrepih za informiranje in za promocijo kmetijskih proizvodov v tretjih državah in (ES) št. 2826/2000 o akcijah informiranja in promocije za kmetijske proizvode na notranjem trgu lahko Skupnost izvaja promocijske ukrepe na notranjem trgu in trgu tretjih držav za določeno število kmetijskih proizvodov.

Ob upoštevanju stanja na trgu znotraj in zunaj Skupnosti ter tudi okvira mednarodne trgovine je bilo ustrezno, da se uporabita prej navedeni uredbi za razvoj skupne povezane informacijske in promocijske politike, ki pa bo temeljila na dveh ločenih oseh: notranji trg in trgi tretjih držav.

Ta politika je bila koristna za dopolnitev in okrepitev ukrepov držav članic po letu 2000, predvsem s promocijo podobe proizvodov pri potrošnikih v Skupnosti in tretjih državah, zlasti glede kakovosti, hranilnih vidikov in varnosti živil ter metod proizvodnje. Takšna dejavnost, s katero se pomagajo odpirati novi trgi, je imela pomnoževalni učinek na državne in zasebne pobude.

Z vidika pridobljene izkušnje v zadnjih letih in zaradi poenostavitve je treba sprejeti enoten pravni okvir za promocijo kmetijskih proizvodov na notranjem trgu in trgih tretjih držav, z ohranitvijo posebnosti ukrepov, ki se razlikujejo glede na to, kje so bili izvedeni. Zato se predlaga prenovitev uredb (ES) št. 2702/1999 in (ES) št. 2826/2000 v eno uredbo.

Ta razvoj sledi drugi poenostavitvi, ki je bila izvedena v preteklosti in ki je podlaga za zgoraj navedeni uredbi. Do konca devetdesetih let so bile določbe o ukrepih promoviranja vsebovane v sektorskih predpisih, ki so se razlikovali v izvedbenih pravilih, in so bili pogosto spremenjeni. Zaradi tega jih je bilo težko uporabljati. Zato je bilo ustrezno, da se jih uskladi in poenostavi s sprejetjem prej navedenih uredb in razveljavitvijo določb in sektorskih predpisov, ki so prej veljali za ukrepe promocije.

Ob upoštevanju akterjev politike promocije bi jim enotni pravni okvir, kot je predlagan danes, olajšal dostop do sistema in sodelovanje pri njem. Ta sprememba bi tudi znatno zmanjšala in poenostavila upravne postopke pri izvajanju te politike.

2007/0095 (CNS)

Predlog

UREDBA SVETA

o ukrepih za informiranje o kmetijskih proizvodih in njihovo promocijo na notranjem trgu in v tretjih državah

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 36 in 37 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[1],

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[2],

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 2826/2000 z dne 19. decembra 2000 o akcijah informiranja in promocije za kmetijske proizvode na notranjem trgu[3] in Uredbe Sveta (ES) št. 2702/1999 z dne 14. decembra 1999 o ukrepih za informiranje in za promocijo kmetijskih proizvodov v tretjih državah[4] lahko Skupnost izvaja ukrepe informiranja in promocije na notranjem trgu in na trgih tretjih držav za določeno število kmetijskih proizvodov. Rezultati so bili do zdaj zelo spodbudni.

(2) Ob upoštevanju pridobljenih izkušenj, perspektive razvoja trgov znotraj in zunaj Skupnosti ter novega okvira mednarodne trgovine je ustrezno razvijati skupno povezano informacijsko in promocijsko politiko glede kmetijskih proizvodov in metod njihove proizvodnje ter tudi prehrambnih proizvodov iz kmetijskih proizvodov na notranjem trgu in trgih tretjih držav, ne da bi pri tem spodbujali potrošnjo nekega proizvoda zaradi njegovega posebnega porekla. Zaradi jasnosti je treba razveljaviti uredbi (ES) št. 2702/1999 in (ES) št. 2826/2000 in jih nadomestiti z eno uredbo ob ohranitvi posebnosti ukrepov v skladu s trgom, kjer se izvajajo.

(3) Taka politika dopolnjuje in krepi ukrepe držav članic, predvsem s promocijo podobe proizvodov pri potrošnikih v Skupnosti in tretjih državah, zlasti glede kakovosti, hranilnih vidikov in varnosti živil ter metod proizvodnje. Taka dejavnost, s katero se pomagajo odpirati novi trgi v tretjih državah, bo verjetno imela pomnoževalni učinek na državne in zasebne pobude.

(4) Treba je določiti merila za izbiro zadevnih proizvodov in sektorjev ter tudi tem in trgov, ki jih zadevajo programi Skupnosti.

(5) Ukrepi za informiranje o kmetijskih proizvodih in njihovo promocijo v tretjih državah naj bi zajemali proizvode, ki koristijo izvozna nadomestila, in proizvode, ki jih ne.

(6) Izvajanje ukrepov mora biti zagotovljeno v okviru programov informiranja in promocije. Glede ukrepov, ki jih je treba izvesti na notranjem trgu, in za zagotovitev skladnosti in učinkovitosti programov je treba za vsak zadevni proizvod ali sektor predvideti smernice, ki bodo določale bistvene elemente zadevnega programa.

(7) Ob upoštevanju tehnične narave nalog, ki jih je treba izpolniti, je treba predvideti možnost, da se Komisija obrne po pomoč na odbor izvedencev za komunikacije ali na strokovne sodelavce.

(8) Treba je določiti merila za financiranje ukrepov. Skupnost naj bi praviloma prevzela samo del stroškov, tako da lahko organizacije predlagateljice in zadevne države članice delijo odgovornost. Vendar pa bi bilo v izjemnih primerih morda bolj primerno, da se od zadevnih držav članic ne zahtevajo nobeni finančni prispevki. V primeru informacij o nekaterih sistemih Skupnosti glede porekla proizvoda, ekološke proizvodnje in označevanja kot tudi o grafičnih simbolih, predvidenih v kmetijski zakonodaji, zlasti za zelo oddaljene regije, se lahko financiranje, porazdeljeno med Skupnost in države članice, upraviči s potrebo po informiranju javnosti o teh sorazmerno novih ukrepih.

(9) Da bi se zagotovila večja stroškovna učinkovitost izbranih ukrepov, je treba predvideti, da se izvajanje ukrepov z ustreznimi postopki dodeli organom s potrebno strukturo in strokovnim znanjem.

(10) Z ozirom na pridobljene izkušnje in dosežene rezultate Mednarodnega sveta za oljčno olje pri njegovih promocijskih dejavnostih, naj bi se zagotovilo, da se nanj še nadalje prenašajo ukrepi, ki spadajo pod njegovo odgovornost. Ravno tako naj bi bilo možno zaprositi za pomoč podobne mednarodne organizacije pri drugih proizvodih.

(11) Zagotoviti bi bilo treba, da se državam članicam omogoči učinkovito spremljanje pravilnega izvajanja programov in vpliva ukrepov, ter omogoči neodvisnemu organu oceno rezultatov.

(12) Izdatki za financiranje ukrepov iz te uredbe se odvisno od primera razvrščajo v skladu s členom 3(1)(d) ali členom 3(2)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike[5].

(13) Ukrepe, potrebne za izvajanje te uredbe, je treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil[6] –

SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1 Namen in področje uporabe

1. Ukrepi za informiranje o kmetijskih proizvodih in njihovo promocijo ter za metodo njihove proizvodnje ter živilskih proizvodov iz kmetijskih proizvodov, ki se izvajajo na notranjem trgu ali v tretjih državah, kot je navedeno v členu 2, se lahko v celoti ali delno financirajo iz proračuna Skupnosti po pogojih iz te uredbe.

Ti ukrepi se izvajajo v okviru programa informiranja in promocije.

2. Ukrepi iz odstavka 1 ne smejo biti usmerjeni k določeni blagovni znamki niti ne smejo spodbujati potrošnje proizvoda zaradi njegovega posebnega porekla. Vendar je poreklo proizvoda, za katerega veljajo ukrepi, lahko navedeno, če gre za oznako v skladu s predpisi Skupnosti.

Člen 2Ukrepi informiranja in promocije

1. Ukrepi iz člena 1(1) so:

a) odnosi z javnostmi, promocija ali obveščanje javnosti zlasti s poudarkom na posebnih lastnostih in prednostih proizvodov Skupnosti, predvsem glede kakovosti, varnosti hrane, posebnih metod proizvodnje, hranilne vrednosti, zdravstvenega vidika, označevanja, dobrega počutja živali ali varovanja okolja;

b) ukrepi za informiranje, zlasti o sistemih Skupnosti o zaščitenih označbah porekla (ZOP), zaščitenih geografskih označbah (ZGO), zajamčenih tradicionalnih posebnostih (ZTP) in ekološki proizvodnji ter o drugih sistemih Skupnosti glede standardov kakovosti in označevanja kmetijskih proizvodov in živil ter o grafičnih simbolih, predvidenih v zakonodaji Skupnosti, ki se uporablja;

c) ukrepi za informiranje o sistemu Skupnosti za kakovostno vino, pridelano znotraj določenega pridelovalnega območja, vino z geografsko označbo in žgane pijače z geografsko označbo ali zaščitenim tradicionalnim ugledom;

d) študije za ocenjevanje rezultatov ukrepov promocije in informiranja.

2. Na notranjem trgu so lahko ukrepi iz člena 1(1) v obliki sodelovanja na prireditvah, sejmih in razstavah nacionalnega ali evropskega pomena, zlasti na stojnicah, namenjenih širitvi podobe proizvodov Skupnosti.

3. V tretjih državah pa so ukrepi iz člena 1(1) lahko v naslednji obliki:

a) informiranje o sistemu Skupnosti o namiznih vinih;

b) udeležba na prireditvah, sejmih in razstavah mednarodnega pomena, zlasti z razstavnimi stojnicami, namenjenimi širitvi podobe proizvodov Skupnosti;

c) študije novih trgov, potrebne za razširitev možnosti prodaje;

d) trgovinski obiski na visoki ravni.

Člen 3Zadevni sektorji in proizvodi

1. Sektorji ali proizvodi, ki jih lahko obsegajo ukrepi iz člena 1(1) za izvajanje na notranjem trgu, se določijo z upoštevanjem naslednjih meril:

a) želja po poudarjanju kakovosti, tipičnih lastnosti, posebnih metod proizvodnje, hranilnega in zdravstvenega vidika zadevnih proizvodov, varnosti hrane, dobrega počutja živali ali varovanja okolja s tematskimi kampanjami ali kampanjami s posebnimi cilji;

b) prakse sistema označevanja za informiranje potrošnikov in sistemov sledljivosti in nadzora proizvodov;

c) potrebe po soočenju s posebnimi ali kratkoročnimi težavami v določenem sektorju;

d) želja po informiranju o pomenu sistemov Skupnosti glede ZGO/ZOP, ZTP in ekoloških proizvodih;

e) želja po informiranju o pomenu sistema Skupnosti glede kakovostnega vina, pridelanega znotraj določenega pridelovalnega območja, vin z geografsko označbo in žganih pijač z geografsko označbo ali zaščitenim tradicionalnim ugledom.

2. Do ukrepov iz člena 1(1) v tretjih državah so upravičeni zlasti naslednji proizvodi:

a) proizvodi, namenjeni za neposredno prehrano ljudi ali predelavo, za katere obstajajo izvozne možnosti ali potencialne možnosti prodaje v tretjih državah, zlasti če se ne zahtevajo izvozna nadomestila;

b) tipični ali kakovostni proizvodi, ki imajo visoko dodano vrednost.

Člen 4Seznam tem, proizvodov in držav, ki so lahko predmet ukrepov

Komisija po postopku iz člena 16(2) določi sezname tem in proizvodov iz člena 3, kot tudi zadevne tretje države. Ti seznami se revidirajo vsaki dve leti. Po potrebi se le-ta spreminja v časovnem presledku po enakem postopku.

Pri izbiri tretjih držav se upoštevajo trgi držav, v katerih obstaja dejansko ali potencialno povpraševanje.

Člen 5Smernice

1. Za promocijo na notranjem trgu Komisija v skladu s postopkom iz člena 16(2) sprejme za vsak upravičen sektor ali proizvod smernice o določitvi strategije, ki ji je treba slediti pri predlogih programov informiranja in promocije.

V teh smernicah so splošne navedbe zlasti glede:

a) zastavljenih ciljev;

b) enega ali več tem, ki so predmet izbranih ukrepov;

c) vrst ukrepov, ki jih je treba sprejeti;

d) trajanje programov;

e) okvirne razdelitve zneska, ki je na voljo za finančno udeležbo Skupnosti za realizacijo programov, in sicer glede na trge in vrste predvidenih ukrepov.

2. Za promocijo v tretjih državah Komisija lahko v skladu s postopkom iz člena 16(2) določi smernice o določitvi strategije v predlogih za programe informiranja in promocije za nekatere ali vse proizvode iz člena 3(2).

Člen 6Organizacije, ki so odgovorne za izvajanje informiranja in promocijo

1. Za izvajanje ukrepov iz člena 2(1)(a), (b) in (c), člena 2(2) in člena 2(3)(a),(b) in (c) v skladu s smernicami iz člena 5(1) in ob upoštevanju odstavka 2 tega člena trgovinska organizacija ali organizacije ali medtrgovinske organizacije, ki predstavljajo zadevni sektor ali sektorje v eni ali več državah članicah ali na ravni Skupnosti, sestavijo predloge programov informiranja in promocije v trajanju največ tri leta.

2. Če se odloča o promocijskih ukrepih v tretjih državah za sektor za oljčno olje in namizne oljke, jih lahko Skupnost izvaja preko Mednarodnega sveta za oljčno olje.

V primeru drugih sektorjev lahko Skupnost prosi za pomoč mednarodne organizacije, ki nudijo podobna jamstva.

Člen 7Izdelava in prenos programov informiranja in promocije

1. Države članice določijo specifikacije o določitvi pogojev in meril ocenjevanja programov informiranja in promocije.

Zadevna država članice ali države članice pregledajo primernost predlogov za programe in preverijo njihovo skladnost z določbami te uredbe, s smernicami, izdelanimi v skladu s členom 5 in z ustreznimi specifikacijami. Preverijo tudi razmerje med kakovostjo in ceno zadevnega programa.

Po pregledu programa ali programov država članica ali države članice določijo seznam izbranih programov v okviru razpoložljivih sredstev in se obvežejo, da bodo sodelovale pri njihovem financiranju.

2. Država ali države članice pošljejo Komisiji seznam programov iz tretjega pododstavka odstavka 1 ter en izvod teh programov.

Če Komisija ugotovi, da predloženi program ali nekateri od ukrepov niso v skladu z določbami Skupnosti ali da ukrepi, ki naj se izvedejo na notranjem trgu, niso v skladu s smernicami iz člena 5 ali da razmerje med kakovostjo in ceno ni primerno, obvesti v roku, ki se določi v skladu s postopkom iz člena 16(2), zadevno državo ali države članice o neustreznosti celotnega ali dela tega programa. Če take informacije v tem roku ni, se program šteje za ustrezen.

Država ali države članice upoštevajo morebitne pripombe Komisije in ji pošljejo revidirane programe v skladu z organizacijo ali organizacijami predlagateljicami iz člena 6(1) v roku, ki se določi v skladu s postopkom iz člena 16(2).

Člen 8Izbira programov informiranja in promocije

1. Komisija odloči v skladu s postopkom iz člena 16(2) o izbranih programih in o ustreznih proračunih. Prednost je dana programom, ki jih predlaga več držav članic ali ki predvidevajo ukrepe v več državah članicah ali tretjih državah.

2. V skladu s postopkom iz člena 16(2) Komisija lahko določi spodnje in zgornje meje glede dejanskih stroškov izbrabih programov v skladu z odstavkom 1 tega člena. Te meje se lahko spremenijo glede na naravo zadevnih programov. Uporabljena merila se lahko določijo po postopku iz člena 16(2).

Člen 9Postopek, če ni programa informiranja za notranji trg

1. Če ni programov za izvajanje na notranjem trgu za enega ali več ukrepov iz člena 2(1)(b), ki je bil predložen na podlagi člena 6(1), vsaka zainteresirana država članica ali države članice izdelajo program in svojo specifikacijo na podlagi smernic iz člena 5(1) in prek javnega razpisa izbere izvedbeni organ za programe, za katere prevzema sofinanciranje.

2. Država ali države članice predložijo Komisiji program, izbran v skladu z odstavkom 1, ki ga spremlja obrazloženo mnenje o naslednjem:

a) primernosti programa;

b) skladnosti programa in predlaganega organa z določbami te uredbe in po potrebi s smernicami, ki se uporabljajo.

c) oceni razmerja med kakovostjo in ceno programa.

3. Komisija za pregled programov uporabi člen 7(2) in člen 8(1).

4. V skladu s postopkom iz člena 16(2) Komisija lahko določi spodnje in zgornje meje glede dejanskih stroškov programov, predloženih v skladu z odstavkom 2 tega člena. Te meje se lahko spremenijo glede na naravo zadevnih programov. Uporabljeni ukrepi se lahko določijo v skladu s postopkom iz člena 16(2).

Člen 10Ukrepi informiranja in promocije, ki se izvedejo na pobudo Komisije

Po tem ko se obvesti odbore iz člena 16(1), zbrane na skupnem zasedanju, ali po potrebi odbor, ustanovljen s členom 14(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2092/91[7], Stalnegi odbor za zaščitene geografske označbe in označbe porekla, ustanovljen s členom 15(1) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006[8], ali Stalnegi odbor za zajamčene tradicionalne posebnosti, ustanovljen s členom 18(1) Uredbe Sveta (ES) št. 509/2006[9], se Komisija lahko odloči, da izvede enega ali več naslednjih ukrepov:

a) za ukrepe za izvajanje na notranjem trgu in v tretjih državah:

i) ukrepe iz člena 2(1)(d) te uredbe;

ii) ukrepe iz člena 2(1)(b) in (c) in člena 2(2) te uredbe, kadar so ukrepi v interesu Skupnosti ali če ni bil predložen noben ustrezen predlog v skladu s členoma 6 in 9 te uredbe.

b) za ukrepe za izvajanje v tretjih državah:

i) ukrepe iz člena 2(3)(d) te uredbe;

ii) ukrepe iz člena 2(1)(a) in člena 2(3)(a), (b) in (c) te uredbe, kadar so ukrepi v interesu Skupnosti ali če ni bil predložen noben ustrezen predlog v skladu s členoma 6 in 9 te uredbe.

Člen 11 Organi, odgovorni za izvajanje programov in ukrepov

1. Komisija na podlagi odprtega ali omejenega razpisa izbere:

a) morebitne strokovne sodelavce za oceno predlogov programov iz člena 7(2), vključno s predlaganimi izvršilnimi organi;

b) organ ali organe, odgovorne za izvajanje ukrepov iz člena 10.

2. Po natečajnem postopku z ustreznimi sredstvi organizacija predlagateljica izbere organe za izvajanje izbranih programov v skladu s členom 7(1).

Vendar se v nekaterih pogojih, ki se jih določi v skladu s postopkom iz člena 16(2), organizacijo predlagateljico lahko pooblasti, da sama izvaja nekatere dele programa.

3. Organi, odgovorni za izvajanje ukrepov informiranja in promocije, morajo imeti posebno znanje o proizvodih in zadevnih trgih ter razpolagati s potrebnimi sredstvi za zagotovitev, da se ukrepi izvajajo čim učinkoviteje, ob upoštevanju evropske dimenzije teh programov.

Člen 12 Spremljanje programov

1. Spremljevalna skupina, sestavljena iz predstavnikov Komisije, zadevnih držav članic in organizacij predlagateljic, zagotavlja spremljanje izbranega programa v skladu s členoma 8 in 9.

2. Zadevne države članice so odgovorne za dobro izvajanje izbranih programov iz člena 8 in 9 ter tudi za plačila v zvezi z njimi. Države članice zagotovijo, da je informacijsko in promocijsko gradivo iz teh programov v skladu s predpisi Skupnosti.

Člen 13Financiranje

1. Brez poseganja v odstavek 4 tega člena Skupnost v celoti financira ukrepe iz člena 10. Skupnost financira v celoti tudi stroške, povezane s strokovnimi sodelavci, izbranimi v skladu s členom 11(1)(a).

2. Finančna udeležba Skupnosti za izbrane programe iz člena 8 in 9 ne presega 50 % dejanskih stroškov programov. Za programe informiranja in promocije v trajanju dveh ali treh let udeležba za vsako leto izvajanja ne sme preseči te meje.

3. Organizacije predlagateljice so udeležene pri financiranju programov, ki so jih predlagale, do višine najmanj 20 % dejanskih stroškov programov, ostanek financiranja pa gre v breme zadevne države ali držav članic, ob upoštevanju udeležbe Skupnosti iz odstavka 2.

Delež, ki ga prispevajo države članice in organizacije predlagateljice, se določi takrat, ko se program predloži Komisiji v skladu s členom 7(2).

Plačila, izvršena s strani držav članic ali organizacij predlagateljic, lahko izvirajo iz davkom podobnih dajatev ali obveznih prispevkov.

4. Če se uporablja člen 6(2), Skupnost po odobritvi programa dodeli ustrezen prispevek zadevni mednarodni organizaciji.

5. Za programe iz člena 9 so zainteresirane države članice odgovorne za tisti del financiranja, ki ga Skupnost ne preskrbi.

Financiranje s strani držav članic lahko izvira iz davkom podobnih dajatev.

6. Členi 87, 88 in 89 Pogodbe se ne uporabljajo za finančne udeležbe držav članic niti za finančne udeležbe, ki izvirajo iz davkom podobnih dajatev ali obveznih prispevkov držav članic ali organizacij predlagateljic, če programe lahko podpre Skupnost v skladu s členom 36 Pogodbe, ki jih je Komisija izbrala v skladu s členom 8(1) te uredbe.

Člen 14Odhodki Skupnosti

Financiranje ukrepov iz člena 1(1) te uredbe s strani Skupnosti se izvaja, odvisno od primera, v skladu s členom 3(1)(d) ali členom 3(2)(b) Uredbe (ES) št. 1290/2005.

Člen 15Pravila za izvajanje

Podrobna pravila za uporabo te uredbe se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 16(2).

Člen 16Odbor

1. Komisiji pomagajo Upravljalni odbor za oljčno olje in namizne oljke, ustanovljen s členom 18(1) Uredbe Sveta (ES) št. 865/2004[10], in upravljalni odbori, ustanovljeni z ustreznimi členi drugih uredb o skupni ureditvi kmetijskih trgov (v nadaljnjem besedilu odbori). Odbori delujejo skupno.

2. Kjer je naveden sklic na ta odstavek, se uporabljata člena 4 in 7 Sklepa 1999/468/ES.

Obdobje iz člena 4(3) Sklepa 1999/468/ES se določi na en mesec.

3. Odbori sprejmejo svoje poslovnike.

Člen 17Posvetovanje

Pred sestavo seznamov iz člena 4, določitvijo smernic iz člena 5, odobritvijo programov iz členov 6 in 9, sprejetjem sklepa o ukrepih v skladu s členom 10 ali sprejetjem podrobnih pravil za uporabo iz člena 15 se Komisija lahko posvetuje z:

a) svetovalno skupino „promocija kmetijskih proizvodov“, ustanovljeno s Sklepom Komisije 2004/391/ES[11];

b) ad hoc tehničnimi delovnimi skupinami, sestavljenimi iz članov odborov ali strokovnjakov za promocijo in obveščanje.

Člen 18Poročilo

Pred 31. decembrom 2012 Komisija po potrebi skupaj z vsemi ustreznimi predlogi predloži Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo o izvajanju te uredbe.

Člen 19Razveljavitev

Uredbi (ES) št. 2702/1999 in (ES) št. 2826/2000 se razveljavita.

Sklici na razveljavljene uredbe se štejejo kot sklici na to uredbo in se berejo skladno s primerjalno tabelo v Prilogi.

Člen 20Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati sedmi dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju, […]

Za Svet

Predsednik

PRILOGA

PRIMERJALNA TABELA iz člena 19

1. Uredba (ES) št. 2702/1999

Uredba (ES) št. 2702/1999 | Ta uredba |

Člen 1 | Člen 1 |

Člen 2 | Člen 2 |

Člen 3 | Člen 3(2) |

Člen 4 | Člen 3(2), zadnji pododstavek |

Člen 5(1) | Člen 4 |

Člen 5(2) | Člen 5(2) |

Člen 6 | Člen 5(2) |

Člen 7(1), prvi pododstavek | Člen 6 |

Člen 7(1), drugi pododstavek in (2) | Člen 7(1) |

Člen 7(3) | Člen 7(2) |

Člen 7(4), (5) in (6) | Člen 8 |

--- | Člen 9 |

Člen 7a | Člen 10 |

Člen 8(1) in (2) | Člen 11 |

Člen 8(3) in (4) | Člen 12 |

Člen 9(1–4) | Člen 13(1–4) |

--- | Člen 13(5) |

Člen 9(5) | Člen 13(6) |

Člen 10 | Člen 14 |

Člen 11 | Člen 15 |

Člen 12 | Člen 16 |

Člen 22a | Člen 17 |

Člen 13 | Člen 18 |

Člen 14 | Člen 19 |

Člen 15 | Člen 20 |

2. Uredba (ES) št. 2826/2000

Uredba (ES) št. 2826/2000 | Ta uredba |

Člen 1 | Člen 1 |

Člen 2 | Člen 2 |

Člen 3 | Člen 3(1) |

Člen 4 | Člen 4 |

Člen 5 | Člen 5(1) |

Člen 6(1), prvi pododstavek | Člen 6 |

Člen 6(1), drugi pododstavek in 7(2) | Člen 7(1) |

Člen 6(3) | Člen 7(2) |

Člen 6(4–6) | Člen 8 |

Člen 7 | Člen 9 |

Člen 7a | Člen 10 |

Člen 8 | Člen 11(1) |

Člen 9 | Člen 13 |

Člen 10(1) | Člen 11(2) |

Člen 10(2) in (3) | Člen 12 |

Člen 11 | Člen 14 |

Člen 12 | Člen 15 |

Člen 13 | Člen 16 |

Člen 13a | Člen 17 |

Člen 14 | Člen 18 |

Člen 15 | Člen 19 |

Člen 16 | --- |

Člen 17 | Člen 20 |

[pic][pic][pic]

[1] UL L ..., …, str. ....

[2] UL L ..., …, str. ....

[3] UL L 328, 23.12.2000, str. 2. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2060/2004 (UL L 357, 2.12.2004, str. 3).

[4] UL L 327, 21.12.1999, str. 7. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2060/2004.

[5] UL L 209, 11.8.2005, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 320/2006 (UL L 58, 28.2.2006, str. 42).

[6] UL L 184, 17.7.1999, str. 23. Sklep, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2006/512/ES (UL L 200, 22.7.2006, str. 11).

[7] UL L 198, 22.7.1991, str. 1.

[8] UL L 93, 31.3.2006, str. 12.

[9] UL L 93, 31.3.2006, str. 1.

[10] UL L 161, 30.4.2004, str. 97. Popravljena različica v UL L 206, 9.6.2004, str. 37.

[11] UL L 120, 24.4.2004, str. 50.