Objava zahtevka za registracijo imena v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2019/C 333/08)

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper zahtevek v treh mesecih od datuma te objave.

ENOTNI DOKUMENT

„PECORINO DEL MONTE PORO“

EU št.: PDO-IT-02420 – 16.5.2018

ZOP (X) ZGO ()

1. Ime

„Pecorino del Monte Poro“

2. Država članica ali tretja država

Italija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.3 Siri

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

„Pecorino del Monte Poro“ (ZOP) je sir, izdelan iz ovčjega mleka. Po času zorenja razlikujemo tri vrste sira:

„fresco“ (svež), ki se skladišči 20–60 dni;

„semistagionato“ (srednje zrel), ki zori od 61 dni do šest mesecev;

„stagionato“ (zrel), ki zori od 6 do 24 mesecev.

Ob dajanju na trg mora imeti proizvod naslednje značilnosti:

Fizične značilnosti

Oblika: okrogla z ravnima ploskvama.

Premer ravnih ploskev: od 6 do 40 cm.

Višina oboda: od 6 do 20 cm.

Teža: sir „fresco“ in „semistagionato“ tehta od 600 g do 2,5 kg, „stagionato“ pa do 10 kg.

Skorja: trda in groba, od zlato rumene („fresco“) do svetlo ali srednje rjave barve („semistagionato“ in „stagionato“), z rdečkastim odtenkom, če je skorja prevlečena s čilijem in ekstra deviškim oljčnim oljem.

Testo: kompaktno, lahko ima neenakomerno porazdeljene luknjice. Testo je pri razrezu od bele („fresco“) do različno intenzivne slamnato rumene barve („semistagionato“ in „stagionato“). Medtem ko je pri siru „fresco“ tekstura testa pri razrezu mehka, je njegova tekstura pri sirih „semistagionato“ in „stagionato“ čedalje čvrstejša.

Kemijske značilnosti

Vsebnost maščob v suhi snovi: ≥ 45 %,

beljakovine (N x 6,25): ≥ 20 %,

Organoleptične značilnosti

Okus: sir je aromatičen, z aromo, ki spominja na divje cvetlice, sredozemsko grmičevje in seno. Ima bogat in prijeten oreškast okus, ki z zorenjem postaja intenzivnejši, pri siru „stagionato“ pa dobi poudarjeno ostrino in poln okus.

3.3 Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

„Pecorino del Monte Poro“ se proizvaja iz surovega polnomastnega ovčjega mleka, pridobljenega z dvema molžama (jutranje na dan izdelave sira in večerne dan pred tem) ovc proste reje, ki se ponoči zgolj zaprejo v ogrado in se redijo na območju iz točke 4. Prehrano ovc sestavljajo rastlinske vrste, samonikle na območju Monte Poro. Ovce se poleti hranijo s svežimi rastlinami, pozimi pa s krmo v senu. V letih, ko so vremenske razmere zaradi suše ali ostre zime posebej neugodne, zaradi česar ni mogoče pridelati dovolj krme za črede, se lahko obseg krme z navedenimi lastnostmi zmanjša na najmanj 70 %, ker se dovoli dodajanje sena z območja zunaj območja proizvodnje ZOP, vendar to seno ne sme sestavljati več kot 30 % celotne krme, ki se uporablja za prehrano ovc. Samo v obdobju laktacije se za preskrbo živali z ustrezno krmo lahko do 15 % prehrane dopolni z žiti in stročnicami (celimi, v kosmičih ali zmletimi), mineralnimi solmi in vitamini, tudi z območja zunaj območja proizvodnje ZOP, saj jih na kraju samem zaradi goratega reliefa, podnebnih razmer in poklicne strukture na lokalnem območju ni mogoče proizvesti v zadostnih količinah.

Krma ovc ne sme vsebovati gensko spremenjenih organizmov (GSO). Za usirjanje se uporablja sirilo, izdelano iz sluznice siriščnika jagnjet in/ali kozličkov, ki se hranijo izključno z mlekom.

3.4 Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Vzreja ovc ter proizvodnja in zorenje proizvoda „Pecorino del Monte Poro“ morajo potekati na geografskem območju proizvodnje iz točke 4.

3.5 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

„Pecorino del Monte Poro“ se lahko prodaja cel ali po kosih.

3.6 Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Pri dajanju sira na trg je treba na eno od ravnih ploskev celega sira in embalažo, v katero so zapakirani kosi ali rezine sira, namestiti etiketo.

Na etiketi morajo biti navedeni naslednji podatki, ki morajo biti jasni in čitljivi:

— „Pecorino del Monte Poro“ (ime se ne prevaja, lahko pa se doda prevod v jezike evropskih držav, v katerih se proizvod prodaja), ki mu sledi napis „Zaščitena označba porekla“ ali „ZOP“, ki se lahko prevede,

— vrsta sira po času zorenja, in sicer „fresco“, „semistagionato“ ali „stagionato“,

— in logotip proizvoda, kot je prikazan spodaj.

Prepovedano je dodajanje katerega koli opisa, ki ni izrecno določen.

Imena, firme in blagovne znamke je dovoljeno navesti, če ne vključujejo hvaljenja in ne zavajajo kupca. Uporabijo se lahko tudi druge resnične in preverljive navedbe, ki so dovoljene v skladu z veljavno zakonodajo, če niso v nasprotju z nameni in vsebino specifikacije proizvoda.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Vzreja ovc ter proizvodnja in zorenje proizvoda „Pecorino del Monte Poro“ potekajo izključno na območju, ki zajema naslednje občine, ki so vse del okraja Monte Poro v pokrajini Vibo Valentia: Joppolo, Spilinga, Zungri, Rombiolo, Nicotera, Limbadi, Zaccanopoli, Drapia, Filandari, Briatico, Ricadi, Maierato, Mileto, San Calogero, Parghelia, Pizzo, Stefanaconi, Filogaso, Tropea, San Costantino Calabro, San Gregorio d’Ippona, Sant’Onofrio, Vibo Valentia, Zambrone, Cessaniti, Ionadi in Francica.

5. Povezava z geografskim območjem

Območje proizvodnje, ki leži med zalivom Lamezia in ravnino Gioia Tauro, na severu meji na ravnino Angitola, na jugu na ravnino Rosarno, na zahodu pa na greben catanzarskih Apeninov.

Večji del krme ovc sestavlja lokalno rastlinje te regije (vsaj 70 %), ki ga živali zaužijejo na paši. Strma, težko dostopna območja planote Poro, kjer se pasejo ovce, so prekrita z bujnim in gostim značilnim sredozemskim grmičevjem, kot so navadna žuka, mirta, divja oljka, mastika in glog (Simone Cesare Lombardi, 2003: Il Poro e la Costa di Capo Vaticano [Gora Poro in obala rta Vaticano]). Prav to sredozemsko grmičevje in drugo rastlinje dajeta organoleptičnemu profilu sira značilne lastnosti (okus), zaradi katerih se ta vrsta razlikuje od drugih vrst sira iz ovčjega mleka. Poleg tega, da je za sir značilen žametni okus, je v njem mogoče jasno zaznati okus po zeliščih in cvetju gore Poro z blagim oreškastim ali travnatim pookusom. Razlog za to je, da so aromatične snovi avtohtonega rastlinja topne v maščobi ter se z njo lahko prenesejo v mleko in nato v sir. Poleg tega se pri proizvodnji uporabljajo nekateri posebni postopki, ki siru dajejo značilni okus, zlasti:

— uporaba surovega polnomastnega mleka, pri čemer postopek zbiranja in proizvodnje sira ne vključuje toplotne obdelave, ki bi lahko vplivala na njegove organoleptične lastnosti, in

— postopek proizvodnje sira, ki poteka pri nizkih temperaturah (32–38 °C), s čimer se prepreči, da bi se uničile raztopljene snovi ali arome.

Poleg tega nekateri deli postopka proizvodnje sira še vedno potekajo ročno, kar dokazuje visoko stopnjo specializacije in spretnost sirarjev, ki sodelujejo pri proizvodnji, pri čemer imajo ti sirarji pogosto edinstvena znanja na svojem področju. Njihovo strokovno znanje neposredno vpliva na kakovost nekaterih faz proizvodnega cikla (na primer usirjanje, oblikovanje in zorenje), zaradi česar je sir „značilen“, ker je tesno povezan s proizvodnim območjem.

Sir je v povezavi s krajem izvora omenjen v bibliografskih virih, starih več stoletij, od dela humanista in zgodovinarja Gabriela Barria iz Vibo Valentie iz leta 1571 z naslovom De antiquitate et situ Calabriae do eseja ekonomista in filozofa Domenica Grimaldija iz Seminare v pokrajini Reggio Calabria iz leta 1770 z naslovom Saggio per l’economia campestre per la Calabria Ultra [Esej o poljskem gospodarstvu na območju južne Kalabrije]. Ta povezava je skozi čas ostala zelo živa, kot je razvidno iz zapisov Saveria Di Belle iz leta 1985 („Siri in skuta iz ovčjega mleka na območju gore Poro so beli, mehki in polnega okusa po zaslugi lokalnih pašnikov in razširjene prisotnosti dobre misli, ki je samonikla rastlina na tem območju.“), različnih izdaj kulinaričnega vodiča Atlante dei prodotti tipici: i formaggi [Atlas tipičnih proizvodov – siri], ki ga ureja nacionalni inštitut za podeželsko sociologijo (INSOR) („Pašniki gore Poro in območja San Bruno so bogati s travami in mnogimi dišavnicami. Sire, ki se proizvajajo na tem območju, zaradi njihove kakovosti in pridobljenega slovesa kupujejo turisti na obali.“); knjige Formaggi d’Italia [Italijanski siri: vodnik za njihovo odkrivanje in priznavanje kakovosti], ki jo je objavil Slow Food leta 1999 („Trave na pašnikih na območju gore Poro je zlasti bogata z dišavami, ki mleku dajejo poseben okus in aromo, siri iz ovčjega mleka, ki se proizvajajo na tem območju, pa imajo od nekdaj izvrsten ugled“) in dela Paola Massobria z naslovom Il Golosario [Enciklopedija sladokustva], objavljenega leta 2006 („Prvovrsten in izredno aromatičen okus tega sira je posledica trave, ki se uporablja za krmo lokalnih pasem ovc in koz“). Nazadnje je treba poudariti, da je „Pecorino del Monte Poro“ leta 2012 dobil nagrado revije Gambero Rosso na prireditvi Salone del Gusto v Torinu, na kateri je bil uvrščen med 17 najboljših sirov v Italiji.

Sklic na objavo specifikacije

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

Celotno besedilo specifikacije proizvoda je na voljo na spletnem naslovu http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

ali

na domači strani spletnega mesta ministrstva za kmetijstvo, prehrano in gozdarstvo (www.politicheagricole.it), kjer izberete „Qualità“ (v zgornjem desnem delu zaslona), nato „Prodotti DOP IGP STG“ (ob robu na levi strani zaslona) in nazadnje „Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE“.

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.