[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 18.5.2010

COM(2010)228 konč.

POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Drugo poročilo o spremljanju Sporočila o pomanjkanju vode in suši v Evropski uniji COM(2007) 414 konč.

{SEC(2010)573}

POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Drugo poročilo o spremljanju Sporočila o pomanjkanju vode in suši v Evropski uniji (COM(2007) 414 konč.)

1. UVOD

Voda je eden od naših najdragocenejših virov, vendar hkrati postaja ta vir tudi vedno bolj skromen in vse kaže, da se bo to v prihodnje še stopnjevalo. Vse manjša dostopnost in kakovost ter vse večje povpraševanje po sladki vodi nas postavljajo pred velike izzive. Po pričakovanjih naj bi se stanje zaradi podnebnih sprememb še poslabšalo. Zato je treba vprašanja, povezana s pomanjkanjem vode, obravnavati v tem širšem okviru.

Komisija je leta 2007 sprejela Sporočilo o pomanjkanju vode in suši[1]. V njem je bilo opredeljenih sedem političnih pobud, ki bi jih bilo treba uresničiti, če naj bi se v Evropi razvijalo gospodarstvo, ki učinkovito rabi vodo in varčuje z njo. Oktobra 2007[2] je Svet podprl možnosti, ki so bile določene v Sporočilu, ter pozval Komisijo, naj do leta 2012 pregleda in nadgradi razvijajočo se strategijo glede pomanjkanja vode in suše.

Evropski parlament je oktobra 2008 sprejel poročilo o Sporočilu in podprl predlagani prvi sklop političnih možnosti za ukrepanje. Parlament je v sprejeti resoluciji poudaril, da je treba hitro ukrepati – zlasti v zvezi s spodbujanjem varčevanja z vodo, izmenjavami dobre prakse, kampanjami za dvig ozaveščenosti in določitvijo ustrezne cene vode – ter za navedene ukrepe nameniti več sredstev.

Prvo poročilo o spremljanju Sporočila[3] je bilo sprejeto decembra 2008 in je vsebovalo podroben opis napredka pri izvajanju predlogov iz Sporočila. V njem je bilo opredeljenih nekaj spodbudnih političnih pobud na ravni EU in nacionalnih ravneh, ki so pripomogle k doseženim rezultatom, vendar je bilo ugotovljeno tudi, da je treba narediti še marsikaj. Poročilu je bil priložen delovni program, ki naj bi se prav tako redno spremljal. Kot je bilo napovedano v poročilu, bo Komisija vsako leto ocenila napredek pri izvajanju zastavljenih smernic, da bo leta 2012 mogoče sestaviti pregled politik, kot je bilo določeno v sklepih Sveta z dne 30. oktobra 2007. To je drugo poročilo za oceno napredka pri izvajanju možnosti iz Sporočila ter srednje- in dolgoročnega delovnega programa. Njegov namen je predstaviti napredek, ki je bil v Evropi dosežen v zadnjem letu. Poročilo[4] vključuje informacije, ki so jih države članice predložile v odgovor na vprašalnik o izvajanju političnih možnosti.

2. OCENA NAPREDKA, DOSEŽENEGA PRI IZVAJANJU POLITIČNIH MOŽNOSTI

Ozadje

Evropska komisija je aprila 2009 predstavila dokument o politiki (belo knjigo[5]), v kateri je opredeljen okvir za ukrepe in politike za prilagoditev podnebju, s katerimi bi zmanjšali ranljivost EU zaradi vplivov podnebnih sprememb. V beli knjigi je poudarjena potreba po nadaljnjih ukrepih za izboljšanje učinkovitosti rabe vode in povečanje odpornosti na podnebne spremembe.

Poseben mejnik v evropski vodni politiki je 22. december 2009. Z Okvirno direktivo o vodah[6] (ODV) je bilo namreč določeno, da je treba do tega datuma za vsa povodja v EU sprejeti načrte upravljanja povodij (NUP). S tem bo omogočen jasnejši pregled načrtov držav članic, kar zadeva boj proti težavam zaradi pomanjkanja vode in suše v posameznih povodjih.

Vendar kar nekaj držav, v katerih naj bi bila po pričakovanjih pomanjkanje vode in suša najhujša, teh načrtov do decembra 2009 še ni sprejelo.

3. Določitev ustrezne cene vode

V Okvirni direktivi o vodah (člen 9)[7] je državam članicam naloženo, da morajo do leta 2010 zagotoviti, da cenovna politika za vodo porabnike ustrezno vzpodbuja, da gospodarno uporabljajo vodne vire, in določiti ustrezen prispevek različnih rab vode k povračilu stroškov storitev za rabo vode. S programi ukrepov, vključenih v NUP, bo mogoče preverjati, ali je bilo to po Evropi v celoti izvedeno.

Trenutne informacije, ki so jih predložile države članice, kažejo, da lahko prilagoditev tarifnega sistema pomeni dražjo vodo za državljane, če želimo v njem upoštevati načelo povračila stroškov. Zato se ta ukrep uvaja postopoma. Glede na izkušnje ni nujno, da se poraba zaradi višje cene zmanjša. Določitev cene je le eden od mogočih ukrepov, ki jih je treba preučiti, zato je treba hkrati spodbujati dodatne ukrepe za učinkovito rabo vode. Države članice najpogosteje uporabljajo ukrepe, kot so večtarifni sistemi, kazni za čezmerno porabo in popusti za varčevanje z vodo.

Kar zadeva prizadevanje za razširitev meritvenih programov v vseh sektorjih, v katerih se porablja voda, vključno z obveznim nadzorom odvzemov (člen 11(3) ODV), je več držav članic poročalo, da dosega uporaba merilnikov za oskrbo s pitno vodo v gospodinjstvih visoko raven izvajanja . Izboljšuje se tudi merjenje porabe vode, ki se ne porabi v gospodinjstvih, zlasti če so porabniki priključeni na sistem javne oskrbe. Merjenje neposrednih odvzemov in nadzor nad njimi sta običajno povezana s samim postopkom odobritve. Za nekaj južnoevropskih povodij so bili sprejeti tudi zakonski ukrepi za nadzor nad obstoječimi črpanji podtalne vode.

4. Učinkovitejša porazdelitev vode in finančnih sredstev za vodo

Izboljšanje načrtovanja rabe zemljišč

Gospodarske dejavnosti bi se morale prilagoditi trajnostni razpoložljivosti virov na ravni povodij in ne bi smele prispevati k stopnjevanju že obstoječih pritiskov na nekatera povodja. Obsežen razvoj gospodarskih dejavnosti, kakršni sta turizem ali kmetovanje, bi lahko privedel do čezmernega odvzemanja vode, to pa bi lahko povzročilo resne težave, še zlasti na območjih, na katerih vode primanjkuje.

V EU na evropski in nacionalni ravni poteka več dejavnosti, povezanih z načrtovanjem rabe zemljišč.

Kar zadeva kmetijstvo , so bili v pregled stanja skupne kmetijske politike (SKP), dogovorjen leta 2008, vključeni cilji v zvezi z boljšim upravljanjem voda, ki se navezujejo na navzkrižno skladnost, da bi tako odgovorili na nove izzive. Države članice bodo morale od leta 2010 opredeliti standarde, ki bodo veljali na ravni kmetij in bodo zagotavljali skladnost z obstoječimi nacionalnimi postopki pridobitve pooblastila za uporabo vode za namakanje. Obveznosti v zvezi z navzkrižno skladnostjo bi morale pripomoči k izboljšanju ozaveščenosti kmetov, kar zadeva postopke pridobitve pooblastila, zlasti z boljšo informiranostjo kmetov in možnostjo, da se seznanijo z zmanjšanjem plačil iz naslova skupne kmetijske politike v primeru kršitve. Komisija bo med fazo izvedbe pazljivo spremljala uporabo pravil navzkrižne skladnosti, ki izhajajo iz pregleda stanja.

Direktiva o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (Direktiva o obnovljivih virih energije[8]) določa obvezne nacionalne cilje za delež energije iz obnovljivih virov v končni porabi in kot cilj postavlja 10-odstotni delež energije iz obnovljivih virov v prometu do leta 2020. Zato bi se lahko povečala proizvodnja biomase v EU. Študija, ki je bila izvedena za Komisijo[9] glede vpliva razvoja bioenergije na razpoložljivost vode, je pokazala, da se zaradi znatno povečane proizvodnje biomase v EU na večini območij ne bo povečala skupna poraba vode za namakanje. Vendar je bilo v študiji tudi ugotovljeno, da bi morale evropske surovine za bioenergijo prevladovati v severnih in osrednjih delih Evrope, ne na jugu (in zlasti v regijah, v katerih primanjkuje vode), da bi se tako izognili povečanemu pritisku na evropske vodne vire.

Kar zadeva ukrepe učinkovite rabe vode na urbanih območjih , je bilo na lokalni ravni oblikovanih nekaj pobud za spodbuditev vključevanja nove kulture upravljanja vode v razvojne načrte mestnih občin, vendar je mogoče na podlagi sporočenih dejavnosti ugotoviti, da bi bilo treba temu področju več poudarka nameniti na nacionalni ravni.

Večina držav članic je sporočila, da v celoti izvajajo direktivi o presoji vplivov na okolje[10] in strateški okoljski presoji[11]. V primeru projektov, ki zelo vplivajo na vodno okolje, se priporoča, naj se v presojo vplivov na okolje in strateško okoljsko presojo vključi presoja z vodo povezanih vplivov, določenih s členom 4(7) ODV[12].

Pozornost je treba nameniti tudi turizmu . Turisti večinoma obiskujejo območja, ki se že spopadajo s težavami zaradi pomanjkanja vode in suš, ter povprečno na dan porabijo več kot štirikrat[13] več vode kakor lokalni prebivalci. Povpraševanje v visoki sezoni je torej lahko velik pritisk na lokalne zaloge. Ključni opredeljeni izziv je, kako zmanjšati povpraševanje po vodi v visoki sezoni in čim bolj zmanjšati porabo virov, da bi tako omejili ekološki odtis in pritisk na vodo.

Financiranje učinkovite rabe vode

Programi razvoja podeželja so pomembno orodje, ki lahko bistveno vpliva na doseganje ciljev ODV. Skrbi, povezane z vodo, so vključene v politiko razvoja podeželja, vendar je potrebna prav posebna pozornost, da bi lahko začeli odpravljati skrbi v zvezi z morebitnimi negativnimi vplivi na upravljanje vode zaradi novih kmetijskih vlaganj, še zlasti tistih, katerih namen je povečati namakalne površine in zagotoviti nove obširne sisteme za shranjevanje vode. Treba bi bilo razviti nadzorne sisteme, ki bodo rastočim kmetijskim gospodarstvom pomagali pri trajnostni uporabi vodnih virov[14]. Zato je potrebno večje usklajevanje med vodno in kmetijsko politiko.

Dogovor, dosežen na podlagi pregleda stanja SKP , je povzročil povečan finančni prenos s prvega stebra na politiko razvoja podeželja. Dodatni finančni viri v višini 3,3 milijarde EUR bodo državam članicam omogočili, da bodo okrepile prizadevanje na podlagi programov razvoja podeželja in bodo tako dorasle novim izzivom, pred katere je postavljeno evropsko kmetijstvo, vključno s potrebo po boljšem upravljanju vode. Poleg tega je 1,020 milijarde EUR iz evropskega načrta za oživitev gospodarstva namenjene izboljšanju širokopasovne infrastrukture na podeželju in spopadanju z novimi izzivi, kot so bili opredeljeni v pregledu stanja. Na podlagi informacij, ki so jih Komisiji predložile države članice leta 2009, so te v svojih že obstoječih programih razvoja podeželja upravljanju vode namenile 26,9 % navedenih dodatnih sredstev[15].

Na podlagi načrtovanja kohezijske politike za obdobje 2007–2013 je več kot 6 % vseh sredstev namenjenih vlaganjem v infrastrukturo, povezano z upravljanjem vode. Poleg tega bo velik del 5,8 milijarde EUR za „preprečevanje tveganja“ namenjen podpori „vodnim“ projektom, ki vključujejo tudi pomanjkanje vode.

Komisija že izvaja pripravljalne dejavnosti za kohezijsko politiko po letu 2013. Marca 2009 je objavila delovni dokument „Regije 2020 – izziv podnebnih sprememb za evropske regije“[16], v katerem je obravnavala tudi poslabšanje položaja v zvezi s pomanjkanjem vode in sušo zaradi podnebnih sprememb. Programi evropskega teritorialnega sodelovanja (prej „Interreg“) so močna podpora za čezmejne in nadnacionalne projekte, povezane s pomanjkanjem vode.

V proračunu EU in nacionalnih proračunih se vse bolj upošteva financiranje ukrepov za spodbujanje boljšega upravljanja vode, kakršni so izboljšanje obstoječih oskrbovalnih sistemov, zmanjšanje puščanja, vnovična uporaba odpadne vode, zaščita tal, zaščita okoljskih in vodnih virov ter spremljanje in raziskave za izboljšanje znanja. Pričakuje se še več informacij o izboljšani rabi sredstev EU in nacionalnih sredstev v načrtih upravljanja povodij.

Le nekaj držav članic je poročalo o izvedbi davčnih politik , v katerih se upoštevajo vprašanja v zvezi s pomanjkanjem vode in sušo.

5. Izboljšanje obvladovanja tveganja suše

Razvoj načrtov obvladovanja tveganja suše

Odpornost družbe proti pomanjkanju vode in suši je mogoče izboljšati s prehodom z „odzivanja na krizo“ na „obvladovanje tveganja“ v okviru upravljanja vode. Države članice EU ta vprašanja obravnavajo in se jih lotevajo glede na svojo nedavno zgodovino in težave, povezane s pomanjkanjem vode. Več držav članic je začelo opredeljevati območja ali celotna povodja, ki jih je prizadela suša ter imajo težave zaradi trajnega ali poltrajnega pomanjkanja vode ter procesov degradacije tal in dezertifikacije. Kot dopolnilo načrtom upravljanja povodij bi lahko razvili posebne načrte o obvladovanju tveganja suše. Vendar bi lahko prizadete države članice pri odpravljanju težav s pomanjkanjem vode in sušami ovirala zamuda pri izvajanju ODV.

Direktorji za vodo so decembra 2009 sprejeli vodnik po vključevanju podnebnih sprememb v drugi in tretji cikel upravljanja povodij[17]. Vanj je vključeno posebno poglavje o prilagoditvenih ukrepih v zvezi s težavami zaradi pomanjkanja vode in suše.

Nekaj držav članic je že sporočilo, da niso opredelile nobenega povodja, v katerem bi trajno primanjkovalo vode (DE, AT, FI, LT, BE), da pa je poleti mogoče pričakovati občasna ali celo pogosta obdobja pomanjkanja vode (DE, AT, FI, LT). Po drugi strani imajo nekatere druge države članice težave tudi s stalnim pomanjkanjem vode v celi državi (MT, CY) ali celih povodjih (ES, IT). Ne le sredozemske, ampak tudi srednjeevropske države poročajo o območjih, na katerih pogosto primanjkuje vode (CZ), ali čezmerno izkoriščanih vodonosnikih (FR, BE).

Razvoj sistema za opazovanje in sistema zgodnjega opozarjanja na sušo

Prototip Evropskega observatorija za sušo (EOS), katerega naloga je napovedovanje, odkrivanje in spremljanje suš v Evropi, se trenutno ukvarja s predoperativnim izoblikovanjem kazalnikov suše na podlagi meteoroloških podatkov.

V Evropi na nacionalnih in evropski ravni trenutno poteka več dejavnosti za spremljanje in obvladovanje tveganj suše, pomanjkanja vode in dezertifikacije. Več držav članic že spremlja suše (npr. ES, PT, UK, IT, PL, AT).

Nadaljnje zagotavljanje optimalne uporabe solidarnostnega sklada EU in evropskega mehanizma za civilno zaščito

Solidarnostni sklad EU (SSEU) je leta 2009 namenil 7,6 milijona EUR pomoči Cipru, da bi mu pomagal povrniti stroške izrednih ukrepov, potrebnih zaradi hudih suš v letu 2008. To je bilo prvič, da je bila iz solidarnostnega sklada zagotovljena finančna pomoč za izredne ukrepe kot odgovor na izjemno hudo sušo.

V primeru suše je uporaba SSEU težavna, saj je treba Komisiji predložiti prijave v desetih tednih po pojavu prve škode. V prihodnje bi bilo treba znova preučiti mehanizme uporabe (rok), da bi omogočili boljšo odzivnost SSEU na počasi razkrivajoče se katastrofe, kakršna je suša. Izvedba načrtov o obvladovanju suše in kazalnikov suše bi lahko skupaj z učinkovitim sistemom zgodnjega opozarjanja na sušo ublažila težave vlagateljev.

Evropski parlament je podprl Komisijo pri pozivu Evropskemu svetu, naj znova preuči negativno stališče do predlagane spremembe predpisov SSEU, ki jo je Komisija predstavila že leta 2005 ter je vključevala tudi novo opredelitev meril in širši obseg upravičenih dogodkov.

Delovni program za civilno zaščito za leto 2009 vključuje ukrepe, ki so upravičeni do finančne pomoči v okviru finančnega instrumenta za civilno zaščito za odzivanje, pripravljenost in preprečevanje. Vključuje projekte sodelovanja za preprečevanje, pripravljenost (usposabljanje, vaje) in stroške, povezane z odzivom na nujne primere, med katere spada tudi suša.

6. Premislek o dodatni infrastrukturi za oskrbo z vodo

V regijah, v katerih potrebe po vodi še vedno presegajo razpoložljivost virov, čeprav so bile izčrpane že vse možnosti za zmanjšanje potreb po vodi v skladu s hierarhijo možnih rešitev problemov z vodo, je mogoče za lajšanje vplivov suše preučiti možnost novih infrastruktur za oskrbo z vodo.

Študija, s katero so bili za Komisijo decembra 2008 ocenjeni tveganja in vplivi štirih alternativnih možnosti za oskrbo z vodo (razsoljevanje, ponovna raba odpadne vode, obnavljanje podzemne vode in zbiranje deževnice), je pokazala, da ni mogoče zagotoviti sklopa najboljših možnosti, s katerimi bi lahko ublažili negativne posledice v celi EU. Mogoče težave in možnosti za njihovo ublažitev se razlikujejo glede na lokacijo in tehnologijo, kar pomeni, da je treba blažilne ukrepe sprejeti ob upoštevanju lokalnih razmer. Alternativne možnosti za oskrbo z vodo so lahko dražje od konvencionalnih, vendar je mogoče s subvencijami izravnati le razlike v ceni, da se uporabnikom pomaga pri prehodu k bolj trajnostni uporabi vode, pri kateri so v ceni vode izraženi njeni dejanski stroški.

Vloga alternativnih možnosti za oskrbo z vodo se bo v prihodnje okrepila zaradi podnebnih sprememb in vse manjše razpoložljivosti vode, zato bi bilo treba posebno pozornost nameniti izvajanju teh možnosti in nenehnemu izboljševanju znanja na tem področju.

7. Spodbujanje tehnologij in praks z učinkovito rabo vode

Julija 2009 je bila za Komisijo dokončana presoja[18], ki je pokazala, da bi bilo mogoče z uvedbo obveznih zahtev za naprave, ki porabljajo vodo, na podlagi razširjene direktive o okoljsko primerni zasnovi izdelkov zagotoviti precejšnje prihranke. Če bi bili zajeti vsi domači izdelki, ki porabljajo vodo, bi bilo mogoče zagotoviti 19,6-odstotno zmanjšanje skupne javne oskrbe v EU (in približno 6-odstotno, če bi bili zajeti le z energijo povezani izdelki, brez pomivalnih in pralnih strojev). To bi se ujemalo s 3,2-odstotnim zmanjšanjem skupnega letnega odvzema vode v EU.

Z zmanjšanjem porabe vode pri izdelkih, povezanih z energijo, na primer pipah, tuših in kadeh, bi lahko hkrati posredno zmanjšali porabo energije: mogoče tudi za 20 % potreb po ogrevanju za te izdelke. Kar zadeva zgradbe, je bilo ugotovljeno, da bi bilo mogoče z majhnimi vedenjskimi spremembami zagotoviti precejšnje prihranke. Majhne spremembe časa tuširanje, pogostnosti kopanja ali uporabe pip bi lahko pomenile od 20- do 30-odstotni prihranek.

Sistem EU za okoljsko ravnanje in presojo (EMAS)[19] je upravljavsko sredstvo, ki družbam in drugim organizacijam omogoča oceno njihove okoljske uspešnosti, poročanje o njej in njeno izboljšanje. Revidirana uredba vključuje poročanje na podlagi glavnih kazalnikov uspešnosti, vključno s kazalnikom uspešnosti v zvezi s porabo vode, ki se izrazi v skupni letni porabi vode v m³. Natančnejši kazalniki bodo opredeljeni v referenčnih dokumentih, ki bodo izdelani za vse sektorje gospodarske dejavnosti.

Poročila so poleg EMAS, ki temelji na prostovoljni zavezi sodelujočih, da bodo prispevali k učinkoviti rabi vodnih virov, zajemala še druge prostovoljne dogovore z različnimi gospodarskimi sektorji, ki porabljajo vodo, v državah članicah.

Evropska agencija za okolje je poročala, da proizvodna industrija porabi približno 11 % vse odvzete sladke vode v Evropi, pri čemer se je polovica porabi za hlajenje, polovica pa za predelavo. Za proizvodnjo energije je odvzetih približno 44 % vse sladke vode, vendar se je v tem postopku porabi le malo. Mogoča bi bila obsežnejša uporaba alternativnih vodnih virov za proizvodnjo energije (hlajenje), saj lahko suše nanje manj vplivajo.[20]

8. Spodbujanje oblikovanja kulture varčevanja z vodo v Evropi

Za razvoj kulture varčevanja z vodo v Evropi je potrebno sodelovanje civilne družbe. Države članice lahko potrošnikom pojasnijo, zakaj je treba ukrepati, in jim zagotovijo informacije o tem, kaj je potrebno za večje varčevanje z vodo, ter jih tako spodbudijo k izbiri izdelkov in storitev za učinkovito rabo vode, s čimer se bo ustvaril trg za take proizvode in storitve. Zagotoviti je treba okolju prijaznejša javna naročila, potrošnike pa informirati z oznakami, kar bo olajšalo oblikovanje kulture varčevanja z vodo.

Razširjena okvirna direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov[21], ki je bila sprejeta 21. oktobra 2009, poleg izdelkov, ki porabljajo energijo, vključuje tudi izdelke, povezane z energijo. Nov delovni načrt Okvirne direktive o okoljsko primerni zasnovi (2009–2011) vključuje naprave, ki porabljajo energijo in vodo, kakršna je oprema za namakanje, poteka pa tudi revizija Direktive o energijskem označevanju, da bi vanjo vključili širši nabor izdelkov, podoben tistemu iz Direktive o okoljsko primerni zasnovi.

Ker je bila novembra 2009 sprejeta revidirana uredba EU o znaku za okolje, naj bi bil po pričakovanjih ta znak vse pomembnejša oporna točka, ki bo potrošnikom pomagala pri nakupu do okolja prijaznih izdelkov, vključno s tistimi, pri izdelavi katerih je bilo porabljene malo vode, in tistimi, ki porabijo manj vode.

Okolju prijaznejša javna naročila so zelo dobra priložnost za spodbuditev trga do okolja prijaznih izdelkov in tehnologij ter dajanje prednosti izdelkom in tehnologijam za učinkovito rabo vode. Komisija državam članicam močno priporoča, naj zvišajo raven okolju prijaznejših javnih naročil.

Vse bolj se uporablja koncept „vodnega odtisa“, s katerim naj bi povečali ozaveščenost potrošnikov o porabi vode. Tako je mogoče zagotoviti informacije o količini sladke vode, porabljene za proizvodnjo izdelka (surovine, blaga ali storitve). Komisija bo preučila, ali ga je mogoče umestiti v prihodnjo politiko v zvezi s pomanjkanjem vode in sušami.

V Evropi poteka nekaj pobud, ki se osredotočajo na varčevanje z vodo. Aquawareness – program ozaveščanja glede vode in upravljanja voda, ki ga je junija 2008 začelo izvajati Evropsko partnerstvo za vode (EWP), vključuje zainteresirane strani iz različnih sektorjev poslovne in civilne družbe, vključno z nevladnimi organizacijami ter regionalnimi in lokalnimi vladami, prizadeva pa si za izoblikovanje skupnih rešitev za bolj trajnostno upravljanje vode.

9. Izboljšanje znanja in zbiranje podatkov

Informacijski sistem o pomanjkanju vode in suši v Evropi

Oblikujejo se kazalniki na podlagi skupnega izvajanja ODV, in sicer v sodelovanju z Evropsko agencijo za okolje (EEA) in Skupnim raziskovalnim središčem (JRC). EEA je napredovala pri vzpostavitvi evropskega informacijskega sistema o pomanjkanju vode in suši (WSDIS), izboljšalo pa se je tudi izvajanje globalnega spremljanja okolja in varnosti (GMES), ki omogoča pridobivanje podatkov iz vesolja in spremljanje zemljišč za podporo vodnih politik.[22]

EEA v poročilu o stanju okolja zagotavlja tudi letne podatke, vključno s podatki o količini vode.

Primeri različnih novih informacijskih sistemov, povezanih z napovedovanjem suš, so navedeni v Prilogi.

Raziskave in možnosti tehnološkega razvoja

Raziskovalni in razvojni projekti na nacionalni in mednarodni ravni igrajo ključno vlogo pri iskanju sinergij med politikami, povezanimi s pomanjkanjem vode in obvladovanjem suš, pri čemer se opredelijo glavne vrzeli pri raziskavah in ključni koraki, potrebni za izboljšanje trenutnega znanja.[23] Komisija bo na zahtevo Evropskega parlamenta začela pilotne projekte, ki bi lahko prispevali k uspešnejšemu boju proti pomanjkanju vode in sušam (dejavnosti za zaustavitev dezertifikacije v Evropi, ukrepi v zvezi s podnebjem v karpatski regiji in zmanjšanje puščanja v sistemih za distribucijo vode). Primeri drugih dejavnosti so navedeni v Prilogi.

10. SKLEPI

Prednostne naloge iz Sporočila o pomanjkanju vode in suši iz leta 2007 ostajajo veljavne. V odgovor na politične možnosti, opredeljene v Sporočilu iz leta 2007, je bilo izvedenih veliko ukrepov in dejavnosti, vendar bo potrebnega še veliko truda, da bi zaustavili in preusmerili proces čezmernega izkoriščanja evropskih dragocenih, a omejenih vodnih virov.

V letu 2010 bodo v središču zanimanja učinkovitost rabe vode in zlasti možnosti za prihranek pri njeni porabi v gospodinjstvih. Komisija bo preučila možnosti za ukrepe za varčevanje z vodo na ravni EU, ki bi jih bilo mogoče uveljaviti v zvezi z zgradbami (zainteresiranim stranem jih bo predstavila leta 2011) in zmanjšanjem puščanja.

Pregled politik Komisije o pomanjkanju vode in suši v letu 2012 se bo osredotočal na presojo dosežkov in vprašanje, ali so potrebni dodatni ukrepi v zvezi z učinkovito rabo vode, povezovanjem politik, varčevanjem z vodo in zadrževanjem vode s spremembami pri rabi in upravljanju tal, infrastrukturami za oskrbo z vodo, uporabo nekonvencionalnih vodnih virov, zgradbami in izdelki, obvladovanjem suš in ukrepi, povezanimi z zgodnjim opozarjanjem na suše, ter mobilizacijo zainteresiranih strani.

Komisija je zaskrbljena, ker izvajanje Okvirne direktive o vodah v državah članicah, ki so najbolj prizadete zaradi pomanjkanja vode, zamuja (do decembra 2009 se posvetovanja o osnutkih NUP med drugim še niso začela na PT, CY, MT in v EL ter v 22 od 24 vodnih območij v ES). Na ta sklep ne more vplivati ugotovitev, da je leto 2009 s hidrološkega vidika prineslo olajšanje po težavnem položaju, s katerim so se nekatere južnoevropske države spopadale v zadnjih nekaj letih. Vodni viri so še vedno pod vse večjim pritiskom onesnaževanja, čezmernega izkoriščanja in podnebnih sprememb – in tudi ob upoštevanju precejšnjih negotovosti glede prihodnjih hidroloških razmer v Evropi mora odgovor na te izzive vključevati čiščenje naših voda, krepitev biološke raznovrstnosti, razvoj proti učinkovitejši rabi vode in čim večjo razpoložljivost vode. Znanje in izkušnje ter tehnologija,

ki nam jih lahko prinese izvedba takih politik, bodo poskrbele za vrhunskost evropske industrije na tem področju.

V Okvirni direktivi o vodah je določeno, da mora Komisija do leta 2012 objaviti poročilo o izvajanju te direktive, ki bo vključevalo pregled načinov, kako so države članice uredile načrtovanje upravljanja povodij. Zgoraj navedeni pregled politik o pomanjkanju vode in suši ter poročilo o izvajanju ODV sta tesno povezana in bosta skupaj s pregledom ranljivosti okoljskih virov pripomogla k načrtu za ohranjanje vodnih virov v Evropi, ki ga namerava Komisija pripraviti leta 2012. V tem načrtu bo preučila učinkovitost trenutnih politik in potrebo po nadaljnjih politikah ali ukrepih, potrebnih za krepitev odpornosti vodne politike EU na vplive podnebnih sprememb. To bo spodbuda za odmik od pristopa obvladovanja krize k preprečevanju in pripravljenosti, da bi zagotovili trajnostno ravnotežje med povpraševanjem po vodi in oskrbo s čisto vodo, pri tem pa upoštevali potrebe človeških dejavnosti in naravnih ekosistemov. V načrtu se bo obravnavala zlasti potreba po boljšem izvajanju in dodatni zakonodaji, financiranju, ukrepih spodbude in vzpostavitvi potrebne podpore za zbiranje podatkov, pa tudi znanstvenem in tehnološkem razvoju.

[1] COM(2007) 414 konč. z dne 18. julija 2007.

[2] 13888/07 z dne 15. oktobra 2007, ENV 515, DEVGEN 182, AGRI 325.

[3] COM(2008) 875 konč. z dne 19. decembra 2008.

[4] Spomladi 2009 je bil direktorjem za vodo iz 27 držav članic poslan vprašalnik. Odgovore so predložili CZ, IT, FIN, AT, DE, PT, UK, BE, PL, FR, MT, CY, ES in LT. V besedilu se sklicevanja na posamezne države članice uporabljajo kot primeri.

[5] COM(2009) 147 konč. z dne 1. aprila 2009, „Prilagajanje podnebnim spremembam: evropskemu okviru za ukrepanje naproti“.

[6] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike, UL L 327, 22.12.2000, str. 1.

[7] Na podlagi točke A.7.2 Priloge VII morajo NUP vključevati „poročilo o ravnanju in ukrepih, izvedenih za uporabo načela povračila stroškov rabe vode skladno s členom 9“.

[8] Direktiva 2009/28/ES z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, UL L 140, 5.6.2009, str. 16.

[9] T. Dworak idr. (2009), „Assessment of inter-linkages between bioenergy development and water availability“ (presoja povezanosti razvoja bioenergije in razpoložljivosti vode).

[10] Direktiva Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, UL L 175, 5.7.1985, str. 40.

[11] Direktiva 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje, UL L 197, 21.7.2001, str. 30.

[12] Vodnik št. 20 po skupni strategiji za izvajanje glede izvzetij, http://circa.europa.eu/Public/irc/env/wfd/library?l=/framework_directive/guidance_documents/documentn20_mars09pdf/_EN_1.0_&a=d.

[13] Tretja presoja EEA o evropskem okolju (2000).

[14] T. Dworak idr. (2009), „In-depth assessment of RD-programmes 2007-2013 as regards water management“ (poglobljena ocena programov za razvoj podeželja za obdobje 2007–2013 z vidika upravljanja vode).

[15] Poleg tega lahko države članice od objave izvedbenih pravil za člen 38 uredbe o razvoju podeželja (Uredba Komisije (EU) št. 108/2010) dodelijo pomoč za vključitev izvajanja Okvirne direktive o vodah. Ta ukrep se bo lahko uporabil, ko bodo načrti upravljanja povodij v teku.

[16] <http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docoffic/working/regions2020/index_en.htm>

[17] http://circa.europa.eu/Public/irc/env/wfd/library?l=/framework_directive/guidance_documents/management_climatepdf/_EN_1.0_&a=d

[18] BioIS & Cranfield university (julij 2009), „Study on water efficiency standards“ (študija o standardih učinkovitosti rabe vode).

[19] Uredba (ES) št. 1221/2009, UL L 342, 22.12.2009, str. 1.

[20] Poročilo EEA št. 2/2009, „Water resources across Europe – confronting water scarcity and droughts“ (vodni viri po Evropi – spoprijemanje s pomanjkanjem vode in sušami).

[21] Direktiva 2009/125/ES, UL L 285, 31.10.2009, str. 10.

[22] COM(2009) 223 konč., Predlog Evropskega parlamenta in Sveta o evropskem programu za opazovanje zemlje (GMES) in njegovih začetnih operativnih dejavnostih (2011–2013).

[23] Poleg dejavnosti, ki so bile že navedene v prvem poročilu o spremljanju, na primer AQUASTRESS, RECLAIM WATER, GABARDINE, MEDINA, MEDESOL, PLEIADeS ali FLOW AID.