101.

poziva pristojne službe sekretariata Evropskega parlamenta, naj v okviru odgovornosti predsednika Parlamenta najpozneje do junija 2015, z vmesnim poročilom najpozneje do decembra 2014 opravijo temeljit pregled in oceno zanesljivosti informacijskotehnološke varnosti Parlamenta s poudarkom na: proračunskih sredstvih, kadrovskih virih, tehničnih zmogljivostih, notranji organizaciji in vseh pomembnih elementih, da se doseže visoka raven varnosti informacijskih sistemov Parlamenta; meni, da bi morala takšna ocena zagotoviti informacije, analizo in priporočila vsaj v zvezi s: — potrebo po rednih, temeljitih in neodvisnih pregledih varnosti in testnih vdorih z izbiro zunanjih strokovnjakov za varnost, ki zagotavljajo preglednost in jamstva o njihovi verodostojnosti v odnosu do tretjih držav ali v zvezi s kakršnimi koli drugimi interesi; — vključitvijo posebnih zahtev, ki izhajajo iz najboljše prakse, glede informacijskotehnološke varnosti ali zasebnosti v razpisne postopke za nove informacijske sisteme, vključno z možnostjo, da se kot pogoj za nakup zahteva odprtokodna programska oprema ali da se zahteva sodelovanje zaupanja vrednih evropskih podjetij, ko gre za občutljiva področja, povezana z varnostjo; — seznamom podjetij, ki imajo sklenjeno pogodbo s Parlamentom na področju informacijskih tehnologij in telekomunikacij, ob upoštevanju vseh javno dostopnih informacij o njihovem sodelovanju z obveščevalnimi službami (npr. razkritij o pogodbah agencije NSA s podjetjem, kot je RSA, katerega izdelke uporablja Parlament z namenom varovanja dostopa poslancev in osebja EP do njihovih podatkov na daljavo), vključno z možnostjo, da bi iste storitve izvajala druga, po možnosti evropska podjetja; — zanesljivostjo in odpornostjo programske opreme, zlasti serijske komercialne programske opreme, ki jo uporabljajo institucije EU v svojih informacijskih sistemih, kar zadeva vstope in posege s strani organov kazenskega pregona in obveščevalnih organov iz EU ali tretjih držav, upoštevajoč tudi ustrezne mednarodne standarde, načela najboljših praks pri upravljanju varnostnih tveganj in upoštevanje standardov EU o varnosti informacij v omrežjih glede kršitev varnosti; — uporabo več odprtokodnih sistemov; — ukrepi, ki jih je treba sprejeti za obravnavo vse večje uporabe mobilnih orodij (npr. službenih ali osebnih pametnih telefonov in tabličnih računalnikov), in vplivi te uporabe na informacijskotehnološko varnost sistema; — varnostjo komunikacij med različnimi kraji dela Parlamenta in informacijskih sistemov, ki se uporabljajo v Parlamentu; — uporabo in lokacijo strežnikov in informacijskotehnoloških centrov za informacijske sisteme Parlamenta ter posledicami za varnost in neoporečnost sistemov; — dejanskim izvajanjem obstoječih pravil o kršitvah varnosti in takojšnjem obveščanju pristojnih organov s strani ponudnikov javno dostopnih telekomunikacijskih omrežij; — koriščenjem storitev računalništva in shranjevanja v oblaku s strani Parlamenta, vključno z naravo podatkov, ki se shranjujejo v oblaku, zaščito vsebine in dostopa do njih in lokacijo strežnikov v oblaku, s čimer se pojasni, kateri pravni okvir za varstvo podatkov in obveščevalne dejavnosti se uporablja, in presojo možnosti, da bi uporabljali le tiste strežnike v oblaku, ki so na ozemlju EU; — načrtom, ki omogoča uporabo več tehnologij šifriranja, zlasti neprekinjeno overjeno enkripcijo za vse informacijske in komunikacijske storitve, kot so računalništvo v oblaku, elektronska pošta, neposredna sporočila in telefonija; — uporabo elektronskega podpisa v elektronski pošti; — načrtom za uporabo privzetega standarda za šifriranje, kot je program GNU Privacy Guard, za elektronsko pošto, ki bi hkrati omogočal uporabo digitalnih podpisov; — možnostjo vzpostavitve varne storitve neposrednih sporočil znotraj Parlamenta, ki bi omogočala varno komunikacijo, saj bi bila na strežniku razvidna samo šifrirana vsebina;