SL Uradni list Evropske unije C 162/28

Objava zahtevka v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2018/C 162/07)

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper zahtevek.

ENOTNI DOKUMENT

„SCRUMBIE DE DUNĂRE AFUMATĂ“

EU št.: PGI-RO-02234 – 26.10.2016

ZOP ( ) ZGO ( X )

1. Ime

„Scrumbie de Dunăre afumată“

2. Država članica ali tretja država

Romunija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.7 Sveže ribe, mehkužci in raki ter iz njih pridobljeni proizvodi

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

„Scrumbie de Dunăre afumată“ je prekajena riba iz delte Donave, pripravljena iz ribe, ki spada v družino sledov, in sicer črnomorske čepe (Alosa Pontica Eichwald, podvrsta Alosa Pontica var. Danubii). Gre za cele ribe s težo 250–400 g in dolžino 25–30 cm, ki so soljene in hladno prekajene po starodavni metodi na opredeljenem geografskem območju. Prekajene ribe imajo kovinsko zlato barvo, ki jo dobijo med postopkom prekajevanja in enakomerno prekriva celotno njihovo površino. Imajo sočno teksturo, rahlo slan okus po prekajeni ribi in mastno konsistenco.

Fizikalne in kemijske lastnosti

Skupna vsebnost maščob: najmanj 11 %

Organoleptične značilnosti

Videz : po zunanjosti gre za prekajeno celo ribo brez kosti in drobovja, katere koža, ki je očiščena in osušena ter na kateri ni sledi razsola, je gladka in brez razpok. Zunanja barva : enakomerna zlata barva s kovinskim sijajem. Barva prereza : bela – svetlorumena – rožnata. Okus in aroma : proizvod ima obstojen, rahlo slan okus po prekajeni ribi. Zaradi uporabljene metode predelave v ustih razvije prijeten okus s slanim in nekoliko kiselkastim priokusom. Konsistenca : gosta, prožna, mastna. Tekstura : sočna.

3.3 Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

Surovine

Črnomorska čepa je divja riba, ki se iz Črnega morja seli v Donavo, da se tam razmnožuje, pri čemer se med celotno potjo tja in nazaj ne prehranjuje. Vrsta, ki ni primerna za ribogojstvo, se lovi izključno med selitvijo v Donavo. Črnomorska čepa doseže zrelost in se lahko uživa pri dveh do treh letih; takrat v dolžino meri 25–30 cm. „Scrumbie de Dunăre afumată“ je pripravljena izključno iz črnomorske čepe (Alosa Pontica var. Danubii).

Čepa, ki se uporablja kot surovina za „Scrumbie de Dunăre afumată“, se tradicionalno lovi izključno v Donavi, med njenim ustjem v Črnem morju (izobata 20 m) in Cotul Pisicii (črta 75-75 morskih milj). Študije črnomorskih čep, ulovljenih nad to mejo, namreč kažejo zmanjšanje vsebnosti maščob, kar škoduje okusu, in množično okužbo rib s paraziti. Ribe se takoj po ulovu potopijo v bazene, ki se ohlajajo s kosi ledu.

3.4 Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Vse faze proizvodnje in pridobivanja prekajene ribe „Scrumbie de Dunăre afumată“ potekajo na opredeljenem geografskem območju. Postopek proizvodnje prekajene ribe „Scrumbie de Dunăre afumată“ vključuje naslednje posamezne faze: ulov, prevzem surovin, sestavin in pomožnih snovi, zamrzovanje in shranjevanje (prva obdelava), odmrzovanje, oluskanje, odstranitev drobovja, odstranitev krvi, soljenje, razsoljevanje, odcejanje rib, prekajevanje (sušenje, prekajevanje, hlajenje in zorenje).

3.5 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

—

3.6 Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

—

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Geografsko območje sestavljata dva upravna sektorja.

Prvi je biosferni rezervat delte Donave, ki se razteza od Cotul Pisicii (kraj Grindu v okrožju Tulcea) do ustja Donave v Črnem morju do izobate 20 m, izključno na treh rokavih Donave in na tem delu Donave.

Drugi je občina Frecăței (kraj Cataloi), ki je podaljšek prvega sektorja.

Ta upravna sektorja sestavljata ozemeljsko enoto v okrožju Tulcea.

5. Povezava z geografskim območjem

Značilnosti prekajene ribe „Scrumbie de Dunăre afumată“ so povezane z geografskim območjem, na katerem se izdeluje po posebni metodi, značilni za regijo, in njenim slovesom.

S podnebnega vidika se delta Donave od preostalega ozemlja Romunije razlikuje po suhem zmernem celinskem podnebju z vplivi Sredozemskega in Črnega morja, kar je povezano z njeno geografsko lego (45° severno), nizko nadmorsko višino (0–12 m), prostranstvi vode in močvirskega rastlinja, pasovi kopnega in morskimi meandri, pa tudi z njeno prostrano odprtostjo proti črnomorskemu bazenu.

V biološkem smislu črnomorska čepa živi v zahodnem delu Črnega morja, kjer se zadržuje predvsem v obalnih predelih. Na vratih Donave se še nekoliko pomudi, da se prilagodi sladki vodi in počaka, da voda veletoka doseže temperaturo, ki ji prija. Navzgor po Donavi začne plavati v začetku marca, ker pa je občutljiva na nizke temperature, se v primeru ohladitve dlje časa zadrži v morju.

Ko se črnomorska čepa hrani v ustju Donave, postane njena barva nekoliko temnejša, njena hrbtna plavut pa se poveča. Tu se nahrani z organskimi snovmi, ki jih s seboj prinaša reka, pridobi na teži in nakopiči velike zaloge maščobe (čepa je glede na svojo velikost najbolj mastna riba na svetu), ki dajejo proizvodu edinstven okus.

Prehrano odraslih osebkov v 70–75 % sestavljajo ribe, ki jih je mogoče najti v morju (Engraulis, Clupeonella, Sprattus) in v ustju Donave (Cyprinidae), v preostalem pa raki (Crangon, Upogebia, Idotheia) in drugi organizmi, odvisno od njihove količine in dostopnosti.

Kot je Grigore Antipa navedel leta 1916, so se lahko metode konzerviranja ribe s soljenjem in hladnim prekajevanjem ohranile na območju delte Donave zaradi izkušenj ter znanja in veščin, ki jih lokalno prebivalstvo prenaša iz roda v rod.

Leta 1942 je bila črnomorska čepa uporabljena kot referenčna vrsta za prikaz postopka hladnega prekajevanja po navodilih romunskega inštituta za raziskave v ribogojstvu (Institut de Cercetări Piscicole al României).

Soljenje poteka ročno; ribe se posujejo s kameno soljo, pri čemer vpijejo določeno količino soli. Ta postopek traja največ pet dni v prostorih s temperaturo približno +40 °C.

Ribe se solijo v posodah, izbranih glede na količino posameznega ulova, da se tako prepreči mešanje rib iz različnih serij. Dno kadi se posuje s tanko plastjo soli, na katero se nato v vrstah tesno skupaj skrbno razporedijo ribe, s hrbtom navzdol in glavami, obrnjenimi v isto smer. Sol se nato sipa tako, da se zapolnijo špranje med ribami in se ribe prekrijejo s finim poprhom. Plasti rib in soli se izmenjujejo, dokler ni kad polna, nato se vse skupaj prekrije z debelo plastjo soli. Naslednji dan se pripravku slanice doda sveža slanica, nato se na ribe položijo rešetke in uteži, da ostanejo potopljene v to mešanico.

Po soljenju se ribe odcedijo.

Nato se organoleptično pokusijo in ko pridobijo rahlo zaznaven slan okus, se začne prekajevanje.

Če je proizvod preslan, se tri do šestnajst ur razsoljuje v kadeh, napolnjenih z velikimi količinami vode, ki se ohlaja z dodajanjem ledu. V tem času se voda med organoleptičnimi pokušnjami menja.

Soljenje in razsoljevanje lahko izvajajo izključno lokalni prebivalci, saj ti zaradi strokovnega znanja, ki se je v družinah prenašalo skozi čas, poznajo celoten postopek. Razsoljevanje poteka samo po potrebi.

Po odcejanju se ribe obesijo na drogove z obročki, vdanimi skozi oko. Da se omogoči kroženje dima, se ribe razporedijo 15 cm druga od druge, pri čemer so vrste nekoliko zamaknjene, da se ne prekrivajo.

Prekajevanje je običajen postopek, za proizvod „Scrumbie de Dunăre afumată“ pa se tradicionalno uporablja hladno prekajevanje. Kot poseben postopek prekajevanja se je uveljavil na geografskem območju, saj je črnomorska čepa zelo mastna riba, s hladnim prekajevanjem pa tako riba ohrani veliko količino maščob. Traja najmanj 9 ur pri temperaturi, ki ne preseže 35 °C, da se ne izgubijo maščobe ter se ohranijo hranilne in organoleptične vrednosti proizvoda.

Hladno prekajevaje vključuje štiri faze: sušenje, prekajevanje, hlajenje in zorenje.

Sušenje poteka pod latniki ali sušilniki z izpostavljanjem dotoku zraka (ponoči, da se izkoristijo hladnejše temperature); traja od šest do deset ur, tako dolgo, da koža s sušenjem postane svetleča.

Ob koncu postopka se preveri, da se je riba dovolj posušila (če ima čvrsto teksturo in ob pritisku ne pušča sokov, kar pomeni, da je izgubila dovolj vode; poleg tega mora biti rep čvrst). Če so ti pogoji izpolnjeni, se riba začne prekajevati. V nasprotnem primeru se postopek sušenja podaljša.

Za prekajevanje se uporabljajo suhi oblanci trdega lesa.

Drogovi, na katerih visijo zarezane ribe, se vnesejo v prekajevalnice. Dim nastaja s tlenjem suhih oblancev trdega lesa. Temperatura se nadzoruje s termometrom in se zniža, ko preseže 35 °C. Prekajevanje traja od dve do 48 ur, odvisno od temperature in vlage v prostoru. Prekajevanje je končano, ko se koža zlato obarva in riba dobi čisto posebne organoleptične značilnosti.

Ob koncu prekajevanja se drogovi, na katerih visijo prekajene ribe, odnesejo iz prekajevalnic in se namestijo na stojala, da se začne faza ohlajevanja.

Zorenje pomeni, da se ribe postavijo v hladen in zračen prostor za tako dolgo, da postanejo nekoliko „elastične“.

Za uspeh teh različnih faz je potrebno odlično poznavanje organoleptičnih značilnosti proizvoda v vsaki fazi njegove priprave; teh (kot je zlata obarvanost, ki določa, kdaj se prekajevanje konča) ni mogoče preverjati v laboratoriju, ampak se lahko ocenijo samo na podlagi parametrov, katerih obvladovanje se prenaša iz roda v rod.

Prednost opredeljenega geografskega območja je, da ponuja ribe, ki so primerne za prekajevanje, vendar je uspeh postopka odvisen od številnih spremenljivk, povezanih s fizikalno-kemijskimi značilnostmi rib, obdobjem ulova ter ribolovno metodo in orodjem.

„Prekajevalci rib“ na opredeljenem geografskem območju, ki imajo bogato strokovno znanje, pridobljeno skozi več rodov, obvladajo umetnost in način priprave proizvodov, katerih kakovost je vedno brezhibna.

Proizvoda „Scrumbie de Dunăre afumată“ ni mogoče pridobiti iz črnomorskih čep, ki ne izvirajo z geografskega območja, saj se vsebnost maščob v vsakem osebku zniža zaradi vloženega napora; poleg tega po razmnoževanju številni odrasli osebki poginejo od izčrpanosti, tisti, ki ostanejo, pa imajo občutno slabše organoleptične značilnosti.

Za lokalno prebivalstvo delte Donave je ribolov najstarejša in najpomembnejša dejavnost. Ribe so zanje pomemben prehranski vir, njihova dodana vrednost pa jim prinaša dragocene prihodke za preživetje.

Ta dejavnost je torej globoko zakoreninjena v kulturi prebivalcev delte Donave, kot značilnost pa ostane v spominu tudi številnim turistom z vsega sveta, ki potujejo po tej regiji.

Sloves proizvoda „Scrumbie de Dunăre afumată“ in poznejši razvoj njegove proizvodnje izhajata iz dejstva, da gre za proizvod, ki je že dolgo zasidran v regionalni tradiciji in priznan po vsej državi. Recept za proizvod „Scrumbie de Dunăre afumată“ je rezultat znanja in veščin lokalnih prebivalcev, ki se prenašajo iz roda v rod, in ostaja tesno povezan z opredeljenim geografskim območjem.

Zaradi zgoraj navedenih kvalitativnih značilnosti, povezanih s slovesom, ki ga „Scrumbie de Dunăre afumată“ že dolgo uživa v gastronomiji opredeljenega geografskega območja, je ta proizvod postal specialiteta, ki jo potrošniki cenijo in katere sloves je tesno povezan z regijo. K slovesu proizvoda je prispevalo več kot sto let proizvodnje in prodaje.

Znanstvenik Grigore Antipa v delu iz leta 1916 z naslovom „Pescăria și pescuitul în România“ (Ribolov in ribja lovišča v Romuniji) (Academia Română, Publicațiunile Fondului Vasile Adamachi, zvezek XIII, št. XLVIL) omenja proizvod, ki se predeluje na geografskem območju in se imenuje „Scrumbie de Dunăre afumată“, ter poroča o njegovem slovesu: „[…] V zadnjem času se naša industrija konzerviranja rib nenehno razvija. Poleg ribičev, ki na ribjih loviščih proizvajajo velike količine slane ribe – naše najprvobitnejše in najbolj razširjeno konzerviranje (slaniki in čepe v sodih, jesetri in druge ribe, ki se posušijo in solijo, prekajeni morski lipani itd.) –, je v regiji že nekaj časa mogoče opaziti pojavljanje tržnic, tovarn in obratov za konserviranje rib. Gre zlasti za prekajevalnice, ki proizvajajo polenovke, črnomorske čepe in vse vrste prekajenih morskih rib […]“.

Na istem geografskem območju je iz korespondence prefekture okrožja Tulcea o izmenjavi rib za žita iz leta 1919 razvidna prodaja proizvoda „Scrumbie de Dunăre afumată“ na podlagi ministrskega sklepa št. 740 z dne 20. maja 1919 in „lestvice najvišjih prodajnih cen za sveže, slane in prekajene ribe“.

Leta 1942 je bil proizvod „Scrumbie de Dunăre afumată“ izbran kot tradicionalni proizvod za ponazoritev postopka hladnega prekajevanja v navodilih romunskega inštituta za raziskave v ribogojstvu (Institut de Cercetări Piscicole al României).

Proizvodnja in prodaja proizvoda „Scrumbie de Dunăre afumată“ sta se na geografskem območju v naslednjih letih nadaljevali sočasno z družbeno-gospodarskim razvojem Romunije, omembe o tem pa najdemo v različni proizvodni dokumentaciji. Leta 1958 se je proizvod „Scrumbie de Dunăre afumată“ prodajal v vsej Romuniji, o čemer priča zbirna preglednica razvojnih načrtov organizacije okrožja Tulcea za razvoj in industrializacijo ribištva (I.I.D.P.). Leta 1965 se proizvod še vedno proizvaja in je omenjen v proizvodnem načrtu organizacije I.I.D.P. okrožja Tulcea (inventarna številka 69, nacionalni arhiv, Tulcea). Tradicijo proizvodnje prekajene ribe „Scrumbie de Dunăre afumată“ na geografskem območju od leta 2011 nadaljujejo člani združenja RO-Pescador, ki so njeni edini proizvajalci na geografskem območju.

Proizvodu „Scrumbie de Dunăre afumată“ je bil posvečen članek, ki ga je podpisala Angelika Sontheimer, z naslovom „Regionale janë preisautonomie auch in Rumanien zunehmend beliebt — Geraucherter Hareng aus dem Donaudelta“ (Regionalni proizvodi vse bolj priljubljeni tudi v Romuniji – prekajen slanik iz delte Donave), objavljen v številki 34/2017 nemške revije „LZ Rheinland“ (Landwirtschaftliche Zeitschrift Rheinland), v kateri obravnavajo teme, zanimive za podeželsko in mestno okolje v Porenju (https://www.lz-rheinland.de/). Nanj sta se nanašala tudi članek z naslovom „Geraucherter Hering aus dem Donaudelta“, objavljen v spletni publikaciji „BWagrar“ št. 43/2017 (Baden Wurtemberg Agrar) kmečkega zveznega združenja dežele Baden-Württemberg (https://www.bwagrar.de/), in reportaža s terena z naslovom „Pe urmele scrumbiei de Dunăre“ (Na sledi črnomorski čepi), ki jo je podpisala urednica Domnica Macri, s slikami pa jo je opremil umetniški fotograf Ionuț Macri, objavljena v reviji National Geographic Traveler, št. 33 (poletje 2017).

Kot zaščitni znak biosfernega rezervata delte Donave je „Scrumbie de Dunăre afumată“ v središču pozornosti na velikih domačih in mednarodnih sejmih: Seafood Expo Global/Seafood Processing Global (Bruselj, Belgija), mednarodni festival Donaufest Ulm/Neu-Ulm (Ulm, Nemčija), International Fair of Seafood Processing and Products – Polfish Gdansk (Gdansk, Poljska), INDAGRA (Bukarešta), Svetovni dan hrane FAO (Bukarešta – Casa Poporului), Rural Fest (Bukarešta), Festivalul Borşului de Peşte Delta Dunării (Tulcea), Festivalul Gastronomic şi Etnocultural D’ale Gurii Dunării (Tulcea).

Sklic na objavo specifikacije

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

http://www.madr.ro/docs/ind-alimentara/documentatie-2016/Documentatie-caiet-de-sarcini-Scrumbie-afumata-de-Dunare-IGP.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.