1. Ozadje

Strategija za mednarodno sodelovanje Evropske unije na področju raziskav in inovacij, ki je bila objavljena leta 2012, podpira cilje izboljšanja odličnosti in privlačnosti EU na področju raziskav in inovacij, povečanja njene gospodarske in industrijske konkurenčnosti, reševanja svetovnih družbenih izzivov ter podpiranja zunanjih politik EU. Je gradnik prednostne naloge „odprtost v svet“ v okviru politike EU na področju raziskav in inovacij.

Ti cilji se uporabljajo različno glede na mednarodno partnersko državo ali regijo. Pri državah EGP, državah Efte in državah, ki se pripravljajo na pristop k EU, je poudarek na spodbujanju vključevanja v evropski raziskovalni prostor (ERP). Pri državah, ki so del evropske sosedske politike, je cilj podpirati razvoj skupnega prostora znanja in inovacij z združevanjem sodelovanja na področju raziskav in inovacij, mobilnost akademikov ter gradnjo zmogljivosti. Cilji za industrijsko razvite države in gospodarstva v vzponu vključujejo povečanje konkurenčnosti, skupno reševanje svetovnih izzivov in povečanje sodelovanja v mednarodnih vrednostnih verigah. Pri državah v razvoju je poudarek na spodbujanju njihovega trajnostnega razvoja in reševanju svetovnih družbenih izzivov. V vseh primerih so področja sodelovanja opredeljena na podlagi zmogljivosti za raziskave in inovacije, možnosti za dostop do trgov, prispevka k mednarodnim obvezam ter obstoječih okvirnih pogojev za raziskave in inovacije.

Strategija temelji na šestih glavnih področjih ukrepanja: (i) odprtje vodilnega programa EU za raziskave in inovacije Obzorje 2020 za raziskovalce in inovatorje s celega sveta ter podpora za ciljno usmerjene dejavnosti na podlagi prednostnih področij za sodelovanje z mednarodnimi partnerskimi državami in regijami, (ii) izboljšanje okvirnih pogojev, na katerih temelji mednarodno sodelovanje, (iii) vodilna vloga v večstranskih forumih in sodelovanje z mednarodnimi organizacijami, (iv) krepitev partnerstva z državami članicami, (v) krepitev sinergij z zunanjimi politikami EU ter (vi) razširitev komunikacije in okrepitev spremljanja.

Ta dokument je drugo dveletno poročilo o izvajanju strategije in pri njegovi sestavi se upošteva sestava strategije. Zaključki iz prvega poročila so naslednji: mednarodno sodelovanje je treba bolje vključiti v strateško načrtovanje programov in razvoj delovnega programa v okviru Obzorja 2020, še naprej si je treba prizadevati za odpravo ovir za sodelovanje, potrebni so globalni pristopi za učinkovitejše reševanje svetovnih izzivov, krepitvi sinergij z državami članicami in zunanjimi politikami EU je treba posvetiti stalno pozornost, izboljšati bi bilo treba komunikacijsko strategijo, učinkovitost strategije pa bi bilo treba spremljati na podlagi kvantitativnih kazalnikov. V tem poročilu so poudarjeni ukrepi, sprejeti kot odziv na te zaključke v smislu konkretnih rezultatov, kot je nov mehanizem sofinanciranja, ki sta ga vzpostavili EU in Kitajska za podporo raziskovalnim in inovacijskim projektom na strateških področjih skupnega interesa.

2. Prednostne naloge za sodelovanje

V zadnjih dveh letih je svetovno sodelovanje na področju raziskav in inovacij v okviru strateškega načrtovanja vlad in družb dobilo nov zagon. Ena izmed glavnih prednostnih nalog Evropske komisije je zagotoviti, da EU postane „močnejši svetovni akter“, „odprtost v svet“ pa je v središču politike EU na področju znanosti, raziskav in inovacij. Komisija namerava izkoristiti znanstvene in tehnološke prednosti Unije, da bi ji zagotovila vodilno vlogo v svetovnih razpravah, ter okrepiti svoje sodelovanje v znanstveni diplomaciji, s čimer bi prispevala k večjemu vplivu EU na svetovni ravni. To pomeni, da z uporabo univerzalnega jezika znanosti ohranja odprtost komunikacijskih kanalov ter s krepitvijo mednarodnega sodelovanja na področju raziskav in inovacij zagotavlja, da je EU v koraku z globalizacijo, kar prispeva k njeni sposobnosti reševanja svetovnih izzivov.

Izzivi na področjih, kot so zdravje, hrana, energija, voda, podnebne spremembe in krožno gospodarstvo, so svetovni, Komisija pa ima vodilno vlogo v različnih večstranskih partnerstvih na področju raziskav in inovacij, da bi te izzive kar najučinkoviteje rešila. Močno spodbuja mednarodno sodelovanje, saj to spodbuja pridobivanje novega znanja, povečuje znanstveno kakovost ter izboljšuje konkurenčnost raziskovalnih in inovacijskih sistemov. Hkrati pa internacionalizacija povečuje produktivnost naložb v raziskave in razvoj, saj družbam omogoča, da od mednarodnih trgov pridobijo več znanja, sodelujejo v novih vrednostnih verigah in bolje izkoristijo prednosti rastočih trgov zunaj EU.

Izkušnje, pridobljene pri izvajanju politik za vzpostavitev ERP, se uporabljajo za oblikovanje dialogov in interakcij v mednarodnem okviru ter Komisiji pomagajo pri oblikovanju vizije „svetovnega raziskovalnega prostora“, v katerem lahko raziskovalci in inovatorji nemoteno čezmejno sodelujejo ter v katerem lahko raziskovalci, znanstveno znanje in tehnologija čim bolj prosto krožijo.

Komisija je s svojimi glavnimi mednarodnimi partnerji še naprej sodelovala v rednih dialogih o sodelovanju na področju znanosti in tehnologije, z glavnimi svetovnimi regijami pa v političnih dialogih na visoki ravni. Ti dialogi pomembno prispevajo k sistematičnemu prepoznavanju priložnosti za sodelovanje, kar skupaj z razlikovanjem po državi/regiji podpira določanje prednostnih nalog. Prednostne naloge se upoštevajo pri posodabljanju večletnih načrtov za ciljno mednarodno sodelovanje z dvanajstimi državami in šestimi regijami, kot je navedeno v priloženem delovnem dokumentu služb Komisije.

3. Krepitev mednarodne razsežnosti programa Obzorje 2020

Posodabljanje načrtov za mednarodno sodelovanje je bilo usklajeno s ciklom strateškega načrtovanja programov v okviru programa Obzorje 2020. Zato delovni programi v okviru programa Obzorje 2020 močno spodbujajo mednarodno sodelovanje v konzorcijih, število tem, ki so označene kot posebej pomembne za mednarodno sodelovanje, pa se je z 12 % tem v sedmem okvirnem programu povečalo na več kot 27 % tem v delovnih programih za obdobje 2014–2017.

Mednarodno sodelovanje se večinoma izvaja s sodelovanjem v projektih v okviru programa Obzorje 2020, pa tudi s skupnimi razpisi in tesnim sodelovanjem med projekti, ki jih financirajo mednarodni partnerji ter so namenjeni izmenjavi znanja in izkoriščanju sinergij. Poleg tega številne teme iz delovnih programov prispevajo k izvajanju večstranskih programskih pobud, namenjenih reševanju družbenih izzivov v sodelovanju s Komisijo ter nacionalnimi in regionalnimi agencijami za financiranje.

Kljub povečanju števila tem, ki so označene kot pomembne za mednarodno sodelovanje, rezultati, doseženi v prvih dveh letih izvajanja programa Obzorje 2020, kažejo, da se je delež udeležbe subjektov iz mednarodnih partnerskih držav, ki se programu niso pridružile, v sporazumih o dodelitvi nepovratnih sredstev za skupne ukrepe zmanjšal s 4,9 % v sedmem okvirnem programu na 2,4 % v programu Obzorje 2020. Samo 11,7 % sporazumov o dodelitvi nepovratnih sredstev v okviru programa Obzorje 2020 vključuje enega ali več partnerjev, ki ne prihajajo iz držav članic EU ali držav, ki so se pridružile programu Obzorje 2020, medtem ko je bilo v sedmem okvirnem programu takih sporazumov 20,5 %. Sredstva, ki jih je EU dodelila subjektom iz držav, ki niso članice EU/pridružene države, so se z 2,0 % proračuna za sedmi okvirni program zmanjšala na 0,7 % proračuna za program Obzorje 2020. Prav tako se je zmanjšal skupni letni proračun, ki so ga subjekti iz mednarodnih partnerskih držav, ki se niso pridružile programu Obzorje 2020, vložili za sodelovanje pri projektih iz tega programa, in sicer s 60 milijonov EUR na 29 milijonov EUR.

Zmanjšanje mednarodne udeležbe v sporazumih o dodelitvi nepovratnih sredstev, ki je opazno pri primerjavi med sedmim okvirnim programom in programom Obzorje 2020, se lahko delno pojasni s kombinacijo spremembe pravil o financiranju za Brazilijo, Rusijo, Indijo, Kitajsko in Mehiko, nedavnih konfliktov in družbeno-političnega razvoja v sosedstvu EU ter pridružitve Ukrajine, ki ni sodelovala v sedmem okvirnem programu, k programu Obzorje 2020. Druga pomembna razlika v primerjavi s sedmim okvirnim programom je, da je kljub povečanju števila tem, ki so označene kot pomembne za mednarodno sodelovanje, zelo malo tem, pri katerih je mednarodna udeležba obvezna. Poleg tega je večja osredotočenost programa na dejavnosti, ki so bližje trgu, zahtevala ustrezno ravnovesje med mednarodnim sodelovanjem in zaščito interesov družb EU.

Kar zadeva stopnjo mobilnosti posameznih raziskovalcev, je 2,6 % vseh glavnih raziskovalcev Evropskega raziskovalnega sveta (ERC) prišlo v države članice EU/pridružene države iz mednarodnih partnerskih držav, ki se niso pridružile programu Obzorje 2020. Agencije za financiranje iz držav, ki niso članice EU/pridružene države, so podprle številne znanstvenike na začetku poklicne poti, da so se lahko začasno pridružili raziskovalnim skupinam, ki jih vodijo prejemniki subvencij ERC, na podlagi dogovorov o izvajanju, sklenjenih s sedmimi državami. Zaradi dodelitve individualnih štipendij v okviru ukrepov Marie Skłodowske-Curie je v mednarodne partnerske države, ki se niso pridružile programu Obzorje 2020, prišlo 280 raziskovalcev iz držav članic EU/pridruženih držav, medtem ko so bile v Evropi štipendije dodeljene 521 raziskovalcem iz teh držav, kar ustreza 20 % vseh prejemnikov individualnih štipendij. Poleg tega so se subjekti iz mednarodnih partnerskih držav, ki se niso pridružile programu Obzorje 2020, 459-krat udeležili mednarodnega in medsektorskega sodelovanja z izmenjavo osebja na raziskovalnem in inovacijskem področju (International and Inter-sectoral Cooperation through R&I Staff Exchanges – RISE), 209-krat pa so sodelovali v projektih inovativne mreže usposabljanja (Innovative Training Networks – ITN), kar ustreza 29 % vseh udeležb v RISE in 5 % vseh udeležb v ITN.

Mednarodno sodelovanje ostaja pomemben vidik vseh dejavnosti Euratoma in se še naprej izvaja na podlagi različnih večstranskih okvirov (npr. OECD/NEA, Mednarodna agencija za energijo, IAEA in Mednarodni forum četrte generacije) ter na podlagi dvostranskih sporazumov o sodelovanju med Euratomom in tretjimi državami. Nov pristop k raziskavam na področju fuzije spodbuja večje povezovanje med državami članicami EU/pridruženimi državami, da bi se zagotovil uspeh projekta ITER.

4. Izboljšanje okvirnih pogojev za mednarodno sodelovanje

Komisija si je še naprej dejavno prizadevala odpraviti ovire za svetovno sodelovanje na področju raziskav in inovacij.