Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o vizumskem zakoniku Unije (Vizumski zakonik) /* COM/2014/0164 final - 2014/0094 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA Razlogi za predlog in njegovi cilji S tem predlogom se prenavlja in spreminja Uredba (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik). V tem predlogu se upošteva večji politični poudarek gospodarskega učinka vizumske politike na širše gospodarstvo Evropske unije, zlasti na področju turizma, da se zagotovi boljša usklajenost s cilji rasti iz strategije Evropa 2020, in sicer v skladu s sporočilom Komisije Izvajanje in razvoj skupne vizumske politike za spodbujanje rasti v EU.[1] Predlog temelji tudi na ugotovitvah iz Poročila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o oceni izvajanja Vizumskega zakonika[2]. Poročilu je priložen delovni dokument služb Komisije[3], ki vsebuje podrobno oceno. Ta predlog vsebuje tudi dva ukrepa za poenostavitev družinskih stikov: uvaja nekatere poenostavitve postopka za bližnje sorodnike, ki prihajajo na obisk k državljanom Unije s prebivališčem v državi članici, katere državljani so, in za bližnje sorodnike državljanov Unije, ki živijo v tretji državi in s katerimi želijo bližnji sorodniki obiskati državo članico, katere državljani so državljani Unije. Poleg tega pojasnjuje, da bi morale biti iste poenostavitve postopka kot minimum dovoljene družinskim članom državljanov EU, ki so upravičenci iz drugega pododstavka člena 5(2) Direktive 2004/38/ES o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic. Splošno ozadje Uredba (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik) se je začela uporabljati 5. aprila 2010. Določbe v zvezi z obveščanjem in zahteve o obrazložitvi zavrnitve izdaje, preklica in razveljavitve vizuma ter pravica do pritožbe zoper take odločitve so se začele uporabljati 5. aprila 2011. Člen 57(1) Vizumskega zakonika določa, da Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu dve leti po tem, ko so se začele uporabljati vse določbe Vizumskega zakonika (tj. 5. aprila 2013), pošlje poročilo o oceni njegovega izvajanja. Poročilo o oceni izvajanja in spremni delovni dokument služb Komisije sta bila predložena. Člen 57(2) določa, da je oceni lahko priložen predlog spremembe Uredbe. Ob upoštevanju sklepnih ugotovitev poročila o oceni izvajanja se je Komisija odločila, da ta predlog zakonodajnih sprememb predloži skupaj s poročilom. S predlaganimi spremembami se omogoča lažje potovanje zakonitim potnikom in poenostavlja pravni okvir v interesu držav članic (npr. tako, da so možna bolj prilagodljiva pravila konzularnega sodelovanja), obenem pa se ohranja varnost na zunanjih mejah in zagotavlja dobro delovanje schengenskega območja. Skupna vizumska politika bi morala prispevati k zagotavljanju rasti in biti usklajena z drugimi politikami EU na področju zunanjih odnosov, trgovine, izobraževanja, kulture in turizma. Veljavni pravni akti Uredba (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik). 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi je obravnavano v oceni učinka[4], priloženi temu predlogu. Ocena učinka Na podlagi poročila o oceni izvajanja iz oddelka 1 sta bili opredeljeni dve glavni problemski področji: (1) Skupno trajanje in stroški (neposredni in posredni) ter zapletenost postopkov Zapletenost tega problemskega področja je podrobno pojasnjena v oceni učinka. Kar zadeva zakonodajne možnosti, se je izdajanje vizumov za večkratni vstop z dolgim rokom veljavnosti, ki ga spremljajo določene poenostavitve postopka, štelo za edino rešitev, ki je sprejemljiva za obe strani. Pomeni možnost zmanjšanja upravnega bremena za konzulate, obenem pa tudi zelo pomembno poenostavitev za nekatere skupine potnikov. V praksi bi to ustrezalo oprostitvi vizumske obveznosti za obdobje veljavnosti vizumov za večkratni vstop, zaradi česar bi imeli znatne prihranke in koristi od večje učinkovitosti tako prosilci za vizume (glede časa in stroškov) kot konzulati (glede časa). Možnosti politike, ki so predvidene kot rešitev tega problemskega področja, so si zato precej podobne. Razlikujejo se le upravičenci, ki jih je treba zajeti, in rok veljavnosti vizumov za večkratni vstop, ki jih je treba izdati, in sicer: Najmanj ambiciozna zakonodajna možnost: uvedba obveznih poenostavitev postopka in obvezne izdaje vizumov za večkratni vstop z veljavnostjo prvega vizuma najmanj eno leto in naslednjih vizumov tri leta za pogoste potnike (opredeljene kot prosilce, ki so pred tem zakonito uporabili najmanj tri vizume (v zadnjih 12 mesecih pred datumom vloge), registrirane v vizumskem informacijskem sistemu (VIS)). Srednje ambiciozna zakonodajna možnost: uvedba obveznih poenostavitev postopka in obvezne izdaje vizumov za večkratni vstop z veljavnostjo prvega vizuma najmanj tri leta in naslednjih vizumov pet let za redne potnike (opredeljene kot prosilce, ki so pred tem zakonito uporabili najmanj dva vizuma, registrirana v VIS). Najbolj ambiciozna zakonodajna možnost: razširitev obveznih poenostavitev postopka in obvezna izdaja vizumov za večkratni vstop za pet let že na podlagi prve vloge večine prosilcev („prosilci, evidentirani v VIS“), s tem da se zahteva le en zakonito uporabljen vizum (v zadnjih 12 mesecih pred datumom vloge), ki je registriran v VIS. Iz ocene učinka izhaja, da bi vse te možnosti še bolj uskladile veljavni pravni okvir in vodile k resnično skupni vizumski politiki. Potencialni gospodarski učinki teh možnosti na države članice nastanejo, ker bodo potniki, ki imajo vizume za večkratni vstop z dolgim rokom veljavnosti, verjetno potovali na schengensko območje večkrat, kot bi sicer. Iz ocene učinka izhaja, da naj bi bilo dodatnih potovanj na schengensko območje v okviru najmanj ambiciozne možnosti politike približno 500 000, v okviru srednje ambiciozne možnosti politike približno 2 milijona in v okviru najbolj ambiciozne možnosti politike približno 3 milijone. Dodatna potovanja na schengensko območje bi očitno ustvarila dodatni prihodek: približno 300 milijonov EUR (približno 7 600 delovnih mest z ekvivalentom polnega delovnega časa (EPDČ)) v primeru najmanj ambiciozne možnosti, več kot 1 milijardo EUR (pribl. 30 000 delovnih mest z EPDČ) v primeru srednje ambiciozne možnosti in približno 2 milijardi EUR (50 000 delovnih mest z EPDČ) v primeru najbolj ambiciozne možnosti politike. Poleg tega iz ocene učinka izhaja, da je zelo velik potencialni gospodarski učinek najbolj ambiciozne možnosti povezan z večjim varnostnim tveganjem. Z nobeno od teh možnosti niso povezani znatni dodatni stroški. Dejansko je ena od gonilnih sil možnosti politike ustvariti prihranke tako za države članice / konzulate, kot za prosilce za vizum. Te možnosti postopoma vodijo do prihranka pri stroških na strani prosilcev, ki so večinoma posledica vedno večjega števila izdanih vizumov za večkratni vstop z dolgim rokom veljavnosti. Po mnenju prosilcev je najbolj ambiciozna možnost politike očitno najučinkovitejša, najmanj ambiciozna možnost pa najmanj učinkovita. Pričakuje se, da se bodo zaradi vedno manjšega števila vlog za izdajo vizuma v okviru sistema vizumov za večkratni vstop zmanjšali vizumski prihodki držav članic. Vendar pa izdajanje vizumov za večkratni vstop tudi zmanjšuje stroške, saj je treba obravnavati manj vlog za izdajo vizuma: gospodarske koristi v okviru vseh možnosti precej presegajo ocenjene stroške. Čeprav je bilo jasno, da ima najbolj ambiciozna možnost izredno velik potencialni gospodarski učinek, pa je povezana tudi s potencialno večjim varnostnim tveganjem. Za zmanjšanje tega tveganja je predlagan pristop, da se vizumi za večkratni vstop z dolgim rokom veljavnosti izdajajo postopno „rednim potnikom, registriranim v VIS“ (prvič za tri leta, nato, na podlagi zakonite uporabe tega vizuma, za pet let). Učinki tega pristopa so porazdeljeni med srednjo in najbolj ambiciozno možnost, ki sta opredeljeni v oceni učinka, verjetno pa so vsaj v smislu gospodarskih učinkov bližji najbolj ambiciozni možnosti. (2) Nezadostna zemljepisna zastopanost v vizumskih postopkih Najmanj ambiciozna možnost politike, obravnavana za to problemsko področje, je bila razveljavitev člena 41 Vizumskega zakonika (kolokacija, skupni zajemni centri) in uvedba splošnega koncepta „schengenski vizumski center“, kar bi zagotovilo bolj realistično in bolj prilagodljivo opredelitev v zvezi z nekaterimi oblikami konzularnega sodelovanja. Poleg „schengenskih vizumskih centrov“ bi srednje ambiciozna možnost uvedla naslednji koncept „obveznega zastopanja“: kadar schengenska država, ki je pristojna za obravnavanje vloge za izdajo vizuma, ni prisotna v določeni tretji državi ali v njej ni zastopana (na podlagi ustreznega sporazuma), bi bila vsaka druga schengenska država, prisotna v zadevni tretji državi, zavezana obravnavati vlogo za izdajo vizuma v imenu prve schengenske države. Poleg tega bi v okviru najbolj ambiciozne možnosti, da se zagotovi ustrezna pokritost v zvezi s sprejemanjem/obravnavanjem vlog za izdajo vizuma, izvedbeni sklepi Komisije lahko opredelili obliko omrežja v tretjih državah za zbiranje vlog za izdajo schengenskega vizuma, kar zadeva sporazume o zastopanju, sodelovanje z zunanjimi ponudniki in drugačno združevanje virov. Iz ocene učinka izhaja, da bi lahko imela najbolj ambiciozna možnost politike najbolj pozitivne učinke v smislu racionalizacije prisotnosti v zvezi z zbiranjem/obravnavanjem vlog za izdajo vizuma in da bi lahko prosilcem za vizum nudila pomembne prednosti, konzulatom pa omogočila znatno izboljšanje učinkovitosti. Vendar se zdi, da je težko izvedljiva. Na podlagi ocene učinka je bila kot najprimernejša izbrana srednje ambiciozna možnost. V oceni učinka je poudarjeno, da bi „obvezno zastopanje“ zagotovilo konzularno zastopanost v vseh tretjih državah, v katerih je vsaj en konzulat, ki obravnava vloge za izdajo vizuma. To bi lahko pozitivno vplivalo na približno 100 000 prosilcev, ki bi lahko vložili vlogo v državi, v kateri prebivajo, namesto da bi morali potovati v državo, kjer je prisotna ali zastopana pristojna država članica. Gospodarski učinki vseh možnosti politike so bili ocenjeni kot precej skromni. Dejansko zaradi same narave problema politične možnosti v prvi vrsti niso bile usmerjene v zagotavljanje gospodarske rasti, ampak v zagotavljanje boljših storitev za prosilce za vizum in dobrega pravnega okvira za države članice z namenom racionalizacije njihovih virov. Finančne posledice „obveznega zastopanja“ se štejejo za nepomembne, saj bo načeloma država članica, na katero se v zadevni tretji državi naslovi veliko število vlog za izdajo vizuma, tam že prej zagotovila konzularno prisotnost, tako da bo tam prisotna ali zastopana. Poleg tega vizumska taksa načeloma pokriva povprečni strošek obravnave vloge. Mnenje o nezakonodajnih možnostih politike je bilo, da imajo zelo majhen pozitiven vpliv na odpravljanje težav ali doseganje ciljev politike, zato se niso štele za zelo učinkovite. V poročilu o oceni izvajanja je opozorjeno na številna druga (večinoma precej tehnična) vprašanja, ki jih ta predlog obravnava. V oceni učinka ta vprašanja niso obravnavana, ker se za predvidene spremembe ni štelo, da imajo znatne in/ali merljive proračunske, socialne ali gospodarske posledice. Večina predlaganih sprememb je namenjena razjasnitvi ali prilagoditvi/dopolnitvi nekaterih določb Vizumskega zakonika in ne spreminja njihove vsebine. 3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA Povzetek Predlagane spremembe se nanašajo na naslednjo problematiko: Določbe o vizumski obveznosti za letališki tranzit, ki jo posamezne države članice uvedejo za državljane določenih tretjih držav, so bile spremenjene, da se zagotovita preglednost in sorazmernost (člen 3). Za jasno razlikovanje med različnimi kategorijami prosilcev za vizum ob upoštevanju razširitve uporabe sistema VIS sta bili dodani opredelitvi pojmov „prosilec, registriran v VIS“ in „redni potnik, registriran v VIS“ (člen 2). To razlikovanje se upošteva v vseh fazah postopka (členi 5, 10, 12, 13, 18 in 21). V nadaljevanju je podan pregled različnih poenostavitev postopka: || Osebna vložitev vloge || Odvzem prstnih odtisov || Spremni dokumenti || Vizum, ki se izda Nov prosilec – ni registriran v VIS || DA || DA || Popoln seznam v skladu z vsemi pogoji za vstop. || Vizum za enkratni vstop v skladu z namenom potovanja. Vendar lahko konzulat izda vizum za večkratni vstop, če meni, da je prosilec zanesljiv. Prosilec, registriran v VIS (vendar ne redni potnik) || NE || NE, razen če prstni odtisi niso bili odvzeti v zadnjih 59 mesecih. || Popoln seznam v skladu z vsemi pogoji za vstop. || Vizum za enkratni vstop ali vizum za večkratni vstop. Redni potnik, registriran v VIS || NE || NE || Samo dokaz namena potovanja. Domneva (zaradi „vizumske zgodovine“ izpolnjevanja pogojev za vstop) v zvezi z migracijskim in varnostnim tveganjem ter zadostnimi sredstvi za preživljanje. || Prva vloga: vizum za večkratni vstop z veljavnostjo treh let. Naslednje vloge: vizum za večkratni vstop z veljavnostjo petih let Določbe v zvezi s „pristojno državo članico“ (člen 5) so bile poenostavljene, da bodo prosilci lažje vedeli, kje morajo vložiti vlogo, in da se jim zagotovi načelna možnost, da vlogo vedno vložijo v državi svojega stalnega prebivališča. To pomeni, da je prosilec v primeru, ko pristojna država članica ni prisotna ali zastopana v dani tretji državi, upravičen vložiti vlogo pri enem od konzulatov v navedeni tretji državi, in sicer v skladu z merili iz navedenega člena. Določbe uvajajo določene poenostavitve postopka za bližnje sorodnike državljanov Unije, da se prispeva k izboljšanju njihove mobilnosti, zlasti z olajšanjem družinskih obiskov (členi 8, 13, 14 in 20). Na prvem mestu uvajajo poenostavitve za družinske člane, ki prihajajo na obisk k državljanom Unije s prebivališčem v državi članici, katere državljani so, in za družinske člane državljanov Unije, ki prebivajo v tretji državi in s katerimi želijo družinski člani obiskati državo članico, katere državljani so državljani Unije. Nobena od navedenih dveh vrst primerov ne spada na področje uporabe Direktive 2004/38/ES. Sporazumi o poenostavitvi vizumskih postopkov, ki jih je EU sklenila s številnimi tretjimi državami in jih izvaja, kažejo na pomen poenostavitve takšnih obiskov: spremenjena sporazuma o poenostavitvi vizumskih postopkov z Ukrajino in Moldavijo ter nedavno sklenjena sporazuma z Armenijo in Azerbajdžanom uvajata poenostavitve (npr. oprostitev vizumske takse in izdajanje vizumov za večkratni vstop z dolgim rokom veljavnosti) za zadevne državljane tretjih držav, ki obiskujejo bližnje sorodnike z državljanstvom države članice stalnega prebivališča. Ta praksa Unije bi morala postati splošno pravilo v Vizumskem zakoniku. Poleg tega so v skladu z določbami iste poenostavitve kot minimum dovoljene tudi v primerih, ki jih ureja Direktiva 2004/38/ES. Kot je določeno v členu 5(2) Direktive, lahko države članice, kadar državljan EU uresničuje pravico do prostega gibanja in prebivanja na njihovem ozemlju, od njegovega družinskega člana, ki ni državljan EU, zahtevajo vstopni vizum. Kot je potrdilo Sodišče EU[5], imajo takšni družinski člani ne le pravico do vstopa na ozemlje države članice, ampak tudi pravico pridobiti vstopni vizum v ta namen. V skladu z drugim pododstavkom člena 5(2) Direktive morajo države članice takšnim osebam nuditi vse ugodnosti[6] za pridobitev potrebnih vizumov, ki jih je treba izdati brezplačno v čim krajšem času in po skrajšanem postopku. Treba bi bilo opozoriti, da je v zgoraj citiranem členu 5(2) v bistvu enaka določba kot v členu 3(2) Direktive 68/360/EGS[7], ki jo je razveljavila Direktiva 2004/38/ES. Člen 3(2) Direktive 68/360/EGS je bil sprejet v času, ko Skupnost ni imela zakonodajne pristojnosti na področju vizumov. To pristojnost je imela od začetka veljavnosti Amsterdamske pogodbe 1. maja 1999. Na podlagi te pristojnosti, ki je trenutno urejena v členu 77 PDEU, je bil sprejet Vizumski zakonik. Zaželeno je, da se poenostavitve iz Direktive 2004/38/ES natančneje uredijo, in primerno mesto za to je v Vizumskem zakoniku, kjer so določena podrobna pravila o pogojih in postopkih za izdajanje vizumov. Ob upoštevanju svobode držav članic, da dovolijo nadaljnje poenostavitve, bi bilo treba kot minimum uporabiti poenostavitve, ki so predlagane za nekatere bližnje sorodnike državljanov Unije, ki niso uresničili pravice do prostega gibanja in prebivanja na območju Unije, in sicer v primerih, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2004/38/ES. Navedene poenostavitve potem pomenijo skupno izvajanje obveznosti iz drugega pododstavka člena 5(2) Direktive 2004/38/ES, in sicer v Vizumskem zakoniku in za države članice, ki jih zavezuje. Določbe o oprostitvah vizumske takse so postale prisilne in niso več razpolagalne, da se zagotovi enako obravnavanje prosilcev (člen 14). Določene kategorije oseb, ki so upravičene do oprostitev vizumske takse, so bile razširjene (npr. mladoletniki do 18 let starosti) ali dodane (bližnji sorodniki državljanov Unije, ki ne uresničujejo svoje pravice do prostega gibanja). Splošne poenostavitve postopka: – Načelo obveznosti vseh prosilcev, da osebno vložijo vlogo, je bilo odpravljeno (glej delovni dokument služb Komisije, točko 2.1.1.1 (odstavek (7)). Na splošno se bo od prosilcev zahtevala osebna zglasitev na konzulatu ali pri zunanjem ponudniku storitev le zaradi odvzema prstnih odtisov, ki se shranijo v vizumskem informacijskem sistemu (člen 9). – Najdaljši rok za vložitev vloge je bil podaljšan, da se potnikom omogoči vnaprejšnje načrtovanje, s čimer se izognejo obdobjem, ko se pri konzulatih vlaga večje število vlog. Poleg tega je bil določen najkrajši rok za vložitev vloge, da se državam članicam omogoči potreben čas za ustrezno obravnavo vlog in organizacijo dela (člen 8). – Splošni obrazec vloge za izdajo vizuma (Priloga I) je bil poenostavljen in dodan je bil sklic na uporabo elektronskih sredstev za izpolnjevanje obrazca vloge (člen 10). – Seznam spremnih dokumentov v Prilogi II ni več „neizčrpni seznam“ in uvedeno je bilo razlikovanje med neznanimi prosilci in rednimi potniki, registriranimi v VIS, kar zadeva spremne dokumente, ki jih je treba predložiti (člen 13). V členu 13 je bilo več poudarka danega določbam v zvezi s pripravljalnim delom za pripravo seznamov, ki so prilagojeni lokalnim razmeram, v okviru schengenskega sodelovanja na lokalni ravni. – Neznani prosilec za vizum (tj. oseba, ki pred tem še ni zaprosila za izdajo vizuma) bi moral dokazati, da izpolnjuje pogoje za izdajo vizuma. – V tem oziru je treba opozoriti na „sodbo v zadevi Koushkaki“[8], v skladu s katero je treba člene 23(4), 32(1) in 35(6) (tj. člene 20(4), 29(1) in 32(5) prenovitve Vizumskega zakonika) „razlagati tako, da lahko pristojni organi države članice po obravnavanju vloge za izdajo enotnega vizuma izdajo takega vizuma prosilcu zavrnejo le, če je zoper njega mogoče uveljavljati katerega od razlogov za zavrnitev izdaje vizuma, naštetih v teh določbah. Ti organi imajo pri obravnavanju te vloge široko polje proste presoje glede pogojev uporabe teh določb in ocenjevanja upoštevnih dejstev, da bi ugotovili, ali se lahko zoper prosilca uveljavlja kateri od teh razlogov za zavrnitev.“ – Sodišče EU je tudi odločilo, da je treba določbe člena 32(1) (zdaj člena 29(1) Vizumskega zakonika) v povezavi s členom 21(1) (zdaj člena 18(1)) „razlagati tako, da je obveznost pristojnih organov države članice izdati enotni vizum pogojena s tem, da glede na splošni položaj v državi prebivališča prosilca in glede na njegove lastnosti, ugotovljene na podlagi informacij, ki jih je predložil, ni upravičenega dvoma o namenu prosilca zapustiti ozemlje držav članic pred potekom zaprošenega vizuma“. – Treba bi bilo domnevati, da „redni potniki, registrirani v VIS“ izpolnjujejo pogoje za vstop v zvezi s tveganjem nedovoljenega priseljevanja in potrebo po posedovanju zadostnih sredstev za preživljanje. Vendar bi bilo treba v posameznih primerih domnevati nasprotno. – Predlog določa možnost organov držav članic, da v posameznem primeru ovržejo domnevo o izpolnjevanju pogojev za vstop, in na kateri podlagi lahko to storijo (člen 18(9)). – Na splošno so bili skrajšani roki za sprejetje odločitve o vlogi za izdajo vizuma (člen 20), ker je bil skrajšan rok za predložitev odgovora v postopku predhodnega posvetovanja (člen 19). Kratki roki so določeni za obravnavo vlog družinskih članov državljanov Unije, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja, in bližnjih sorodnikov državljanov Unije, ki ne uresničujejo svoje pravice do prostega gibanja. – Mogoče je izdati vizum za večkratni vstop, ki velja dlje od potne listine (člen 11(a)). – Določbe o potovalnem zdravstvenem zavarovanju bi bilo treba črtati, ker dejanska dodana vrednost ukrepa potovalnega zdravstvenega zavarovanja ni bila ugotovljena (glej delovni dokument služb Komisije, točko 2.1.1.2 (14)). – Standardni obrazec za uradno obveščanje o zavrnitvi izdaje, razveljavitvi ali preklicu vizuma in njihovi obrazložitvi je bil spremenjen, tako da vsebuje poseben razlog za zavrnitev izdaje letališkega tranzitnega vizuma in zagotavlja, da je zadevna oseba ustrezno obveščena o pritožbenih postopkih. – Dodane so bile določbe o odstopanju od splošnih določb glede izrednega izdajanja vizumov na zunanji meji: državam članicam bo zaradi spodbujanja krajših turističnih obiskov omogočeno izdajanje vizumov na zunanjih mejah v okviru začasne sheme, in sicer na podlagi uradnega obvestila o organizacijskih posebnostih sheme in njegove objave (člen 33). – Dodana so bila prilagodljiva pravila, ki državam članicam omogočajo, da optimizirajo uporabo virov, povečajo konzularno zastopanost in razvijejo medsebojno sodelovanje (člen 38). – Možnost, da države članice uporabijo zunanjega ponudnika storitev, ni več predvidena kot rešitev v skrajnem primeru. – Državam članicam ni treba ohraniti možnosti „neposrednega dostopa“ za vložitev vlog na konzulatih na območjih, na katerih je bil za zbiranje vlog za izdajo vizuma pooblaščen zunanji ponudnik storitev (črtanje prejšnjega člena 17(5)). Vendar bi bilo treba družinske člane državljanov Unije, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja, in bližnje sorodnike državljanov Unije, ki ne uresničujejo svoje pravice do prostega gibanja, ter prosilce, ki lahko utemeljijo nujnost izdaje, takoj naročiti na obisk. – Države članice bi morale Komisiji letno poročati o sodelovanju z zunanjimi ponudniki storitev, tudi o nadzoru ponudnikov storitev. – Racionalizirane so bile določbe v zvezi z ureditvijo zastopanja (člen 39) (glej delovni dokument služb Komisije, točki 2.1.1.5 (odstavek 20) in 2.1.4 (odstavek 41)). – Kot je pojasnjeno v poročilu o oceni izvajanja (točka 3.2), pomanjkanje dovolj podrobnih statističnih podatkov ovira ocenjevanje izvajanja nekaterih določb. Zato je spremenjena Priloga VII, da se zagotovi zbiranje vseh potrebnih podatkov v zadostno razčlenjeni obliki, kar bo omogočilo ustrezno ocenjevanje. Vse zadevne podatke lahko države članice pridobijo iz VIS, razen informacij o številu brezplačno izdanih vizumov; ker pa so te informacije povezane s splošnim proračunom posamezne države članice, bi morali biti takšni podatki brez težav dostopni. – Okrepitev pravnega okvira v zvezi z informacijami za javnost (člen 45): – Komisija postavi skupno spletišče o schengenskih vizumih, – Komisija pripravi obrazec za informacije, ki se zagotovijo prosilcem za vizum. Tehnične spremembe: – Črtanje sklica na „tranzit“ kot posebni namen potovanja (zlasti v členu 1(1)), ker vizumi za kratkoročno bivanje niso vezani na namen. Sklic je bil ohranjen le v zvezi s posebnim namenom potovanja (npr. v Prilogi II Vizumskega zakonika, v kateri so našteti spremni dokumenti, ki se predložijo v skladu z namenom potovanja). – Oblikovanje usklajenih pravil o ravnanju v primeru izgube potne listine in veljavnega vizuma (člen 7). – Natančno določeni roki za različna uradna obvestila držav članic (15 dni): o ureditvah zastopanja, uvedbi predhodnega posvetovanja in naknadnih informacijah. – V skladu s členom 290 PDEU se pristojnost za spreminjanje nebistvenih določb Uredbe delegira Komisiji, in sicer v zvezi s seznamom tretjih držav, katerih državljani morajo imeti letališki tranzitni vizum pri prehodu mednarodnih tranzitnih območij letališč, ki se nahajajo na ozemlju držav članic (Priloga III), in seznamom dovoljenj za prebivanje, ki imetniku dajejo pravico do tranzita preko letališč držav članic, ne da bi se od njega zahteval letališki tranzitni vizum (Priloga IV). – Komisija bi morala biti v skladu s členom 291 PDEU pooblaščena za sprejemanje izvedbenih aktov v zvezi s seznamom spremnih dokumentov (ki se uporabijo na vsaki lokaciji, da se upoštevajo lokalne razmere), podrobnimi navodili za izpolnjevanje in pritrditev vizumskih nalepk ter pravili za izdajo vizumov pomorščakom na zunanjih mejah. Zato bi bilo treba črtati prejšnje priloge VII, VIII in IX. Pravna podlaga Člen 77(2)(a) Pogodbe o delovanju Evropske unije. S tem predlogom se prenavlja Uredba (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik), ki je temeljila na vsebinsko enakih določbah Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (tj. člena 62(2)(a) in (b)(ii)). Načelo subsidiarnosti Člen 77(2)(a) pooblašča Unijo za razvoj ukrepov glede „skupne politike vizumov in drugih dovoljenj za kratkotrajno prebivanje“. Dani predlog upošteva omejitve iz te določbe. Cilj tega predloga je nadaljnji razvoj in izboljšanje ukrepov Vizumskega zakonika v zvezi s pogoji in postopki za izdajanje vizumov za načrtovana bivanja na ozemlju držav članic, ki ne presegajo 90 dni v katerem koli obdobju 180 dni. Tega cilja države članice same ne morejo zadovoljivo doseči, saj lahko spremembo veljavnega akta Unije (Vizumskega zakonika) doseže le Unija. Načelo sorazmernosti Člen 5(4) PEU določa, da ukrepi Unije vsebinsko in formalno ne smejo presegati tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev Pogodb. Oblika, izbrana za tak ukrep, mora omogočati, da se s predlogom doseže cilj ukrepa in da se ta izvede kar najučinkoviteje. Vizumski zakonik je bil leta 2009 sprejet v obliki uredbe, da bi zagotovili njegovo enotno uporabo v vseh državah članicah, ki uporabljajo schengenski pravni red. Predlagana pobuda pomeni spremembo veljavne uredbe in mora biti zato v obliki uredbe. Kar zadeva vsebino, je ta pobuda omejena na izboljšave veljavne uredbe in temelji na ciljih politike, ki jim je bil dodan nov cilj: gospodarska rast. Predlog je zato usklajen z načelom sorazmernosti. Vrsta pravnega akta S tem predlogom se prenavlja Uredba (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik). Zato je lahko kot pravni akt prenovitve izbrana le uredba. 4. PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog spremembe ne vpliva na proračun EU. 5. DODATNI ELEMENTI Posledice različnih protokolov, priloženih Pogodbama, in pridružitvenih sporazumov, sklenjenih s tretjimi državami Pravna podlaga tega predloga je v naslovu V tretjega dela Pogodbe o delovanju Evropske unije, zaradi česar se uporablja sistem „spremenljive geometrije“ iz protokolov o stališču Združenega kraljestva, Irske in Danske ter Schengenskega protokola. Ta predlog nadgrajuje schengenski pravni red. Posledice v zvezi z različnimi protokoli je zato treba preučiti za Dansko, Irsko in Združeno kraljestvo, Islandijo in Norveško ter Švico in Lihtenštajn. Podobno je treba preučiti tudi posledice različnih aktov o pristopu. Podroben položaj vsake od teh zadevnih držav je opisan v uvodnih izjavah 49–57 tega predloga. Sistem „spremenljive geometrije“ tega predloga je enak sistemu, ki se uporablja za izvirni Vizumski zakonik, z dodanim sklicem na Akt o pristopu Hrvaške iz leta 2011. Povezava s sočasnim predlogom uredbe o popotniškem vizumu[9] Morebitne spremembe tega predloga med zakonodajnim postopkom bodo vplivale na predlog uredbe o popotniškem vizumu, zato bi bilo treba posebno pozornost nameniti zagotavljanju ustreznih sinergij med tema dvema predlogoma v postopku pogajanj. Če se bo v času teh pogajanj zdelo izvedljivo, da bi oba akta sprejeli v podobnem časovnem okviru, namerava Komisija združiti navedena predloga v en sam predlog prenovitve. Če bosta sozakonodajalca dosegla soglasje o tem predlogu, preden bo verjetno, da bosta dosegla skorajšnje soglasje o predlogu uredbe o popotniškem vizumu, se določbe tega predloga v zvezi s predvidenim popotniškim vizumom (členi 3(7), 12(3) in 18(6)) ne bi smele ohraniti za sprejetje, ampak bi jih bilo treba vstaviti pozneje s spremembo Vizumskega zakonika, ko bo končno doseženo soglasje o predlogu o popotniškem vizumu. Zgoščen pregled predlaganih sprememb Člen 1 – Spremembe Vizumskega zakonika Člen 1 – Predmet urejanja in področje uporabe – Horizontalna sprememba: po celotnem besedilu je izbrisan sklic na „tranzit“ kot namen potovanja. Člen 2 – Opredelitev pojmov – Doda se odstavek 6, ki vsebuje sklic na opredelitev pojma „popotniški vizum“ v ustrezni uredbi. – Doda se odstavek 7, da se določi opredelitev pojma „bližnji sorodniki“ (državljanov Unije). – Doda se odstavek 8, da se določi opredelitev pojma „prosilec, registriran v VIS“, kar naj bi zagotovilo, da se v celoti izkoristi vizumski informacijski sistem. – Doda se odstavek 9, da se določi opredelitev pojma „redni potnik, registriran v VIS“, kar naj bi zagotovilo, da se v celoti izkoristi vizumski informacijski sistem in upošteva „vizumska zgodovina“ prosilca. – Doda se odstavek 12, da se pojem „veljaven“ opredeli kot ,obdobje veljavnosti se mu ni izteklo‘ in ne kot nasprotje pojma ,lažen, ponarejen ali prenarejen‘. – Odstavek 16: doda se opredelitev pojma „pomorščak“, da se osebju, zaposlenemu na ladjah, omogoči korist od različnih poenostavitev postopka. Člen 3 – Državljani tretje države, ki morajo imeti letališki tranzitni vizum – Odstavek 4: določbe o vizumski obveznosti za letališki tranzit, ki jo posamezne države članice uvedejo za državljane določenih tretjih držav, so bile spremenjene, da bodo lahko zajete v ustreznem institucionalnem pravnem okviru. Člen 5 – Država članica, pristojna za obravnavo vloge in sprejetje odločitve o njej – Odstavek 1(b) se spremeni, da se ohrani samo eno objektivno merilo (tj. dolžina bivanja), na podlagi katerega se določi država članica, pristojna za obravnavo vloge v primeru načrtovanega potovanja, ki ima več kot en cilj. Poleg tega so dodane določbe, ki urejajo primere, ko namerava potnik opraviti več potovanj v različne države članice v kratkem roku, tj. dveh mesecih. – Odstavek 2 se spremeni, da bi se odpravili primeri, ko „pristojna“ država članica ni prisotna ali zastopana v tretji državi, v kateri prosilec zakonito prebiva. Določbe urejajo vse možne primere in nudijo rešitve, ki izražajo duh sodelovanja in medsebojnega zaupanja, na katerem temelji schengensko sodelovanje. Člen 7 – Pristojnost za izdajo vizumov državljanom tretjih držav, ki se zakonito nahajajo na ozemlju države članice – Odstavek 1 se spremeni kot posledica spremembe člena 5. – Vstavita se odstavka 2 in 3, da se oblikuje usklajen pravni okvir za primere, ko državljan tretje države v času bivanja na ozemlju držav članic izgubi svojo potno listino ali je ta ukradena. Člen 8 – Praktična navodila za vložitev vloge – Odstavek 1 določa splošni najdaljši in najkrajši rok za vložitev vloge. – Doda se odstavek 3, ki določa poenostavitev v nekaterih primerih v zvezi s sorodniki državljanov Unije, kadar bi jih bilo treba na obisk za vložitev vloge naročiti takoj. – Odstavek 4 se spremeni tako, da postane obvezujoč („dovoli“) namesto neobvezni („lahko [...] dovoli“), kar pomeni, da se nujni primeri vedno obravnavajo takoj. – Odstavek 5 se spremeni, da se razjasnijo pravila o tem, kdo lahko vloži vlogo v imenu prosilca, in doda se sklic na poklicne, kulturne, športne ali izobraževalne zveze oziroma institucije, da se te razlikujejo od komercialnih posrednikov. – Odstavek 6 je bil prenesen iz prejšnjega člena 40(4) in spremenjen, da ureja le določbo o prosilcih, ki se morajo za vložitev vloge osebno zglasiti le na enem mestu Člen 9 – Splošna pravila za vložitev vloge – Odstavek 1 je nadomeščen z novim besedilom, da se upošteva odprava splošnega načela, na podlagi katerega morajo vsi prosilci osebno vložiti vlogo za izdajo vizuma (glej delovni dokument služb Komisije, točko 2.1.1.1 (odstavek (7)). – Odstavek 2 se spremeni kot posledica spremembe odstavka 1. Člen 10 – Obrazec vloge – Odstavek 1 se spremeni, da se doda sklic na možnost izpolnitve obrazca vloge v elektronski obliki. – Doda se odstavek 2, da se zagotovi popolna usklajenost elektronske različice obrazca vloge z obrazcem vloge iz Priloge I. – Odstavek 4 je bil poenostavljen zaradi zagotovitve, da je obrazec vloge vedno, kot minimum, na voljo v uradnem jeziku države članice, za vstop v katero se vloži vizum, in države gostiteljice. Člen 11 – Potna listina – Točka (a) se spremeni z navzkrižnim sklicem na novo določbo v členu 21(2), navedeno v nadaljevanju. – Točka (b) se spremeni zaradi zagotovitve razpoložljivosti proste dvojne strani v potni listini prosilca, da so vizumska nalepka in naknadni žigi o vstopu in izstopu nameščeni drug poleg drugega. To bo poenostavilo mejne kontrole; glej delovni dokument služb Komisije, točko 2.1.1.2 (odstavek (11)). Člen 12 – Biometrični identifikatorji – Odstavka 2 in 4 se spremenita kot posledica spremembe člena 9(1). – Odstavek 3 se spremeni, da se upošteva predlog o „popotniškem vizumu“. Člen 13 – Spremni dokumenti – Vstavi se odstavek 2, da se upoštevajo poenostavitve postopka, ki se dovolijo rednim potnikom, registriranim v VIS, kar pomeni, da mora ta kategorija prosilcev predložiti samo dokazilo o namenu potovanja. – Vstavi se odstavek 3, da se sorodnikom državljanov Unije v določenih primerih dovolijo ali pojasnijo poenostavitve. – Odstavek 4 se spremeni z določbo, da je usklajen seznam spremnih dokumentov v Prilogi II izčrpen. – Vstavi se odstavek 6, da se prosilcem zagotovi možnost predložitve faksimila ali kopij izvirnih spremnih dokumentov. Prosilci bi morali pozneje predložiti izvirne dokumente, razen v posebnih primerih, ko se lahko izvirni dokument zahteva le, če obstaja dvom o verodostojnosti dokumenta. – V odstavku 7(a) se doda sklic na „zasebno“ nastanitev. – Doda se odstavek 10, da se upoštevajo določbe o izvedbenih ukrepih. Člen 14 – Vizumska taksa – V odstavku 3 je v točki (a) razširjena obveznost oprostitve vizumske takse na mladoletnike do starosti 18 let (prej do šestega leta), s čimer se odpravi znižana vizumska taksa za otroke od šestega do 12. leta starosti in možna oprostitev vizumske takse za isto starostno skupino. – V odstavku 3 se spremeni točka (c), da se zagotovi jasen sklic na kategorijo oseb, za katere velja. – Na podlagi točke (d) odstavka 3 oprostitev vizumske takse za imetnike diplomatskih in službenih potnih listov postane obvezna. – Na podlagi točke (e) odstavka 3 postane obvezna oprostitev vizumske takse za 25 let stare ali mlajše udeležence seminarjev, konferenc, športnih, kulturnih ali izobraževalnih dogodkov, ki jih organizirajo neprofitne organizacije, s čimer se odpravita možna oprostitev vizumske takse za to skupino oseb in obvezna oprostitev vizumske takse za predstavnike neprofitnih organizacij, starih 25 let ali mlajših, ki se udeležujejo seminarjev, konferenc, športnih, kulturnih ali izobraževalnih dogodkov, ki jih organizirajo neprofitne organizacije – Vstavita se točki (f) in (g), da se sorodnikom državljanov Unije v določenih primerih dovolijo ali pojasnijo oprostitve vizumske takse. Glej tudi delovni dokument služb Komisije, točko 2.1.1.3 (odstavek (15)). Člen 15 – Pristojbina za storitve – V odstavku 1 se črta sklic na „dodatno“ pristojbino za storitev. – Odstavek 3 se spremeni kot posledica spremembe člena 14. Člen 18 – Preverjanje pogojev za vstop in ocena tveganja – Vstavi se odstavek 2, da se upošteva vstavitev člena 2(9) in člena 13(1)(e). – Vstavi se odstavek 3 zaradi pojasnila o odgovornosti pristojnih organov držav članic, da utemeljijo neuporabo domneve o izpolnjevanju pogojev za vstop v posameznih primerih in navedejo razloge za to. – Odstavek 6 se spremeni, da se upošteva predlog uredbe o popotniškem vizumu, in črta sklic na „ki ga je izdala druga država članica“, ki je bil zavajajoč. – Odstavek 10 se spremeni, da se državam članicam za izvedbo razgovora s prosilcem omogoči uporaba sodobnih komunikacijskih sredstev, namesto da bi se od njega zahtevalo, naj se osebno zglasi na konzulatu. Člen 19 – Predhodno posvetovanje s centralnimi organi drugih držav članic – Odstavek 2 se spremeni in določa, da države članice dajo odgovor na prošnjo za predhodno posvetovanje v petih koledarskih dneh po posvetu namesto v sedmih. – Odstavek 3 določa, da države članice uradno obvestijo Komisijo o prošnjah za predhodno posvetovanje vsaj 15 koledarskih dni pred uvedbo ukrepa, s čimer se omogoči, da se prosilci pravočasno obvestijo in da se druge države članice tehnično pripravijo. – Odstavek 5 se črta, ker je postal zastarel. Člen 20 – Odločanje o vlogi – Odstavek 1 določa, da se rok za odločanje o vlogi skrajša na največ 10 koledarskih dni. To je posledica tako sprememb člena 19(2) kot ugotovitev iz ocene izvajanja Vizumskega zakonika (glej delovni dokument služb Komisije, točko 2.1.1.6 (odstavek (22)). – Odstavek 2 se spremeni tako, da se skrajša najdaljši rok odločanja na 20 dni in da se črta zadnji stavek kot posledica črtanja določbe, na podlagi katere je lahko zastopana država članica od države članice zastopnice zahtevala, da se z njo posvetuje o zadevah, v katerih jo zastopa. – Vstavi se odstavek 3, da se bližnjim sorodnikom državljanov Unije v določenih primerih dovolijo ali pojasnijo poenostavitve. – Črta se prejšnji odstavek 3, saj za obravnavanje vloge za izdajo vizuma za kratkoročno bivanje ne bi smelo biti na voljo 60 koledarskih dni. – V odstavku 4 se črta točka (d) kot posledica črtanja določbe, ki je zastopani državi članici omogočala, da se je država članica zastopnica z njo posvetovala. S tem je bila odpravljena zahteva, da se določene zadeve predajo v obravnavo zastopani državi članici namesto državi članici zastopnici. Člen 21 – Izdaja enotnega vizuma – Odstavek 2 nadomesti prejšnja pododstavka 4 in 5 člena 24(1). – V odstavku 2 se prvi odstavek spremeni tako, da se odpravi sklic na vizum za „dvakratni vstop“, ki se zdi odveč, in da se doda sklic na možnost izdaje vizuma za večkratni vstop, ki velja dlje od potne listine. – Dodata se odstavka 3 in 4, da se upošteva sprememba člena 2(10) in uvedejo objektivno opredeljena merila za dovolitev določenih poenostavitev. – Odstavek 5 se spremeni, da zajema tudi druge primere prosilcev za vizum, ki so upravičeni do izdaje vizuma za večkratni vstop. Člen 24 – Navodila za izpolnjevanje vizumske nalepke – Vstavi se odstavek 2, da se upošteva člen 51(2). – Odstavek 3 se spremeni, da se okrepi pomen določb o nacionalnih opombah na vizumski nalepki (glej delovni dokument služb Komisije, točko 2.1.1.6 (odstavek 27). – Odstavek 5 se spremeni, da se zagotovi možnost ročne izpolnitve vizumov za enkratni vstop. Člen 25 – Razveljavitev že izpolnjene vizumske nalepke – Odstavek 2 se spremeni, da se upošteva potreba po oblikovanju primerne pravne podlage za dobro prakso, priporočeno v priročniku za Vizumski zakonik. Člen 26 – Pritrditev vizumske nalepke – Vstavi se odstavek 2, da se upoštevajo določbe člena 51(2). Člen 28 – Obveščanje centralnih organov ostalih držav članic – Odstavek 2 se spremeni, da se zagotovi pravočasno obveščanje ostalih držav članic (glej pripombe v zvezi s členom 19). Člen 29 – Zavrnitev izdaje vizuma – Črta se točka 1(a)(vii) kot posledica odprave zahtev po potovalnem zdravstvenem zavarovanju. – Odstavek 3 se spremeni tako, da se doda sklic na potrebo držav članic glede zagotovitve podrobnih informacij o pritožbenih postopkih. – Črta se odstavek 4 kot posledica črtanja določbe, na podlagi katere so se določene zadeve predale v obravnavo zastopani državi članici namesto državi članici zastopnici. Člen 31 – Razveljavitev in preklic – Odstavek 4 se spremeni, da se upošteva sprememba člena 13. Člen 32 – Vizumi, za izdajo katerih se izjemoma zaprosi na zunanji meji – Naslov se spremeni, ker je bil vstavljen člen 33. – Črta se točka 2 kot posledica odprave zahtev po potovalnem zdravstvenem zavarovanju. Člen 33 – Vizumi, za izdajo katerih se zaprosi na zunanji meji v okviru začasne sheme – Te določbe so bile dodane, da se državam članicam omogoči spodbujanje kratkoročnega turizma. Morale bi biti pristojne za izdajo vizumov na zunanji meji ne le v posameznih primerih (odvisno od razmer posameznikov iz tretjih držav), ampak tudi v okviru začasne sheme. Člen določa pravila o uradnem obvestilu o organizacijskih posebnostih začasne sheme in njegovi objavi ter določa, da bi morala biti veljavnost izdanega vizuma omejena na ozemlje države članice, ki je vizum izdala. – V odstavku 6 so določene zahteve glede poročanja zadevne države članice. Člen 34 – Vizum, ki se na zunanji meji izda pomorščakom – Vstavi se odstavek 3, da se upoštevajo določbe člena 51(2). Člen 38 – Konzularna organiziranost in konzularno sodelovanje – V odstavku 1 je drugi stavek postal zastarel. – V odstavku 2 je preoblikovana točka (b) kot posledica razveljavitve prejšnjega člena 41 in odprave uvrstitve zunanjega izvajanja med ukrepe, ki se uporabijo „v skrajnem primeru“. – Odstavek 4 se nadomesti z vstavitvijo člena 8(6). Člen 39 – Sporazumi o zastopanju – Odstavek 1 je enak prejšnjemu odstavku 1 člena 8. – V odstavku 2 sta opisana sprejem in prenos spisov in podatkov med državami članicami v primerih, ko država članica zastopa drugo državo članico le za sprejem vlog in biometričnih identifikatorjev. – Odstavek 3 se spremeni zaradi upoštevanja, da je bila črtana možnost zastopane države članice, na podlagi katere je lahko od države članice zastopnice zahtevala, naj ji omogoči sodelovanje v zadevah, ki jih slednja obravnava zanjo. – Odstavka 4 in 5 sta enaka prejšnjima odstavkoma 5 oziroma 6 člena 8. – V odstavku 6 je določen najkrajši rok, v katerem mora zastopana država članica uradno obvestiti Komisijo o sklenitvi ali prenehanju veljavnosti sporazumov o ureditvi zastopanja. – V odstavku 7 je določeno, da država članica zastopnica obenem uradno obvesti druge države članice in delegacijo Evropske unije v zadevni pristojnosti o sklenitvi ali prenehanju veljavnosti sporazumov o zastopanju. – Odstavek 8 je enak prejšnjemu odstavku 9 člena 8. Člen 40 – Udeležba častnih konzulov – V odstavku 1 se črta izraz „tudi“. Člen 41 – Sodelovanje z zunanjimi ponudniki storitev – Črta se prejšnji odstavek 3, ker predvidena uskladitev v praksi ni mogoča, saj države članice na splošno sklepajo celostne sporazume z zunanjimi ponudniki storitev. – V odstavku 5 se spremeni točka (e) kot posledica spremembe člena 9. – Spremeni se odstavek 12, da se državam članicam naloži obveznost letnega poročanja o tem, kako sodelujejo z zunanjimi ponudniki storitev in jih nadzorujejo, kot je določeno v Prilogi IX. Člen 42 – Šifriranje in varen prenos podatkov – Spremenijo se odstavki 1, 2 in 4, da se upošteva razveljavitev prejšnjega člena 8. Člen 43 – Sodelovanje držav članic s komercialnimi posredniki – Odstavek 1 se spremeni kot posledica črtanja prejšnjega odstavka (11) člena 2, tj. opredelitve pojma „komercialni posrednik“. – V odstavku 5 se spremeni drugi pododstavek, da se zagotovi obveščanje javnosti o pooblaščenih komercialnih posrednikih. Člen 45 – Informacije, ki se zagotovijo širši javnosti – V odstavku 1 se spremeni točka (c), da se upošteva razveljavitev prejšnjega člena 41. – V odstavku 1 se črta prejšnja točka (e), da se upošteva razveljavitev prejšnjega člena 20. – Vstavi se odstavek 3, ki določa, da Komisija izda usklajeni obrazec za informacije, ki se zagotovijo na podlagi člena 45(1). – Vstavi se odstavek (4), ki določa, da Komisija postavi spletišče o schengenskih vizumih, ki vsebuje vse relevantne informacije v zvezi z vlogo za izdajo vizuma. Člen 46 – Schengensko sodelovanje konzulatov držav članic na lokalni ravni – V odstavku 1 se spremenita prvi stavek in točka (a), ki določata, da se v okviru schengenskega sodelovanja na lokalni ravni pripravijo usklajeni seznami spremnih dokumentov. – V odstavku 1 se spremenita točka (b) in zadnji pododstavek kot posledica spremenjenega člena 14. – Odstavek 2 se spremeni kot posledica dodane določbe v členu 45(3). – V odstavku 3 se spremeni točka (a), ki določa četrtletno zbiranje statističnih podatkov o vizumih na lokalni ravni in sklic na popotniški vizum. – V odstavku 3 se spremeni točka (b) kot posledica preureditve prvega stavka. – Spremeni se odstavek 7, ki določa, da Komisija na podlagi letnih poročil, pripravljenih v okviru različnih oblik schengenskega sodelovanja na lokalni ravni, sestavi letno poročilo, ki ga mora poslati Evropskemu parlamentu in Svetu. Člena 48 in 49 – Izvajanje delegiranih pristojnosti in nujni postopek – Ta dva člena se vstavita, da se upoštevajo določbe člena 290 PDEU o delegiranih aktih. Člen 50 – Navodila za praktično uporabo uredbe – Člen je spremenjen, da se upoštevajo določbe iz člena 51(2). Člen 51 – Postopek v odboru – Ta člen se spremeni, da se upoštevajo določbe, ki urejajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011. Člen 52 – Obveščanje – V odstavku 1 se spremeni točka (g) kot posledica spremembe člena 38. – Odstavek 2 se spremeni kot posledica dodane določbe v členu 45(4). Člen 54 – Nadzor in ocenjevanje – To so standardne določbe v zvezi z nadzorom in ocenjevanjem izvajanja pravnih aktov. Člen 55 – Začetek veljavnosti – To je standardna določba o začetku veljavnosti in neposredni uporabnosti. Uporaba Uredbe se odloži za šest mesecev od začetka veljavnosti, razen člena 51(2), ki se začne uporabljati tri mesece od začetka veljavnosti, da se omogoči sprejetje izvedbenih aktov, kot je določeno v členih 24, 26, 32 in 50. Priloge – Priloga I se zamenja – Priloga V: – prejšnja točka 7 o potovalnem zdravstvenem zavarovanju se črta, – doda se nova točka 10, ki ureja primere, ko je vloga za izdajo letališkega tranzitnega vizuma zavrnjena. ê 810/2009 (prilagojeno) 2014/0094 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o vizumskem zakoniku Unije (Vizumski zakonik) (prenovitev) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Ö delovanju Evropske Unije (PDEU) Õ , zlasti člena 62 Ö 77 Õ (2)(a) in (b)(ii) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[10], v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: ò novo (1) Uredba (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta[11] je bila večkrat bistveno spremenjena. Ker so potrebne dodatne spremembe, bi bilo treba navedeno uredbo zaradi jasnosti prenoviti. ê 810/2009 Uvodna izjava 1 (prilagojeno) V skladu s členom 61 Pogodbe bi morali oblikovanje območja, po katerem se osebe prosto gibljejo, spremljati ukrepi o kontroli na zunanjih mejah, azilu in priseljevanju. ê 810/2009 Uvodna izjava 2 (prilagojeno) Po členu 62(2) Pogodbe se z ukrepi o prečkanju zunanjih meja držav članic vzpostavijo pravila o vizumih za načrtovano bivanje, ki ni daljše od treh mesecev, vključno s postopki in pogoji za izdajo vizumov držav članic. ò novo (2) Politika Unije na področju vizumov, ki dovoljujejo bivanje do 90 dni v katerem koli obdobju 180 dni, je temeljna sestavina za oblikovanje skupnega območja brez notranjih meja. Skupna pravila o pogojih in postopkih za izdajanje vizumov bi moralo voditi načelo solidarnosti in medsebojnega zaupanja med državami članicami. ê 810/2009 Uvodna izjava 3 (prilagojeno) (3) Glede vizumske politike je vzpostavitev „skupnega korpusa“ zakonodaje, zlasti s konsolidacijo in razvojem acquisa (ustrezne določbe Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985[12] in Skupna konzularna navodila[13], ena od temeljnih sestavin Ö Cilj Uredbe (ES) št. 810/2009 je, med drugim, Õ „nadaljnjegai razvoja skupne vizumske politike v okviru večplastnega sistema, ki je namenjen olajšanju Ö za poenostavitev Õ zakonitega potovanja in boju proti nezakonitem Ö boja proti nedovoljenemu Õ priseljevanju s pomočjo nadaljnjega usklajevanja nacionalne zakonodaje in postopkov obravnave na lokalnih konzularnih predstavništvih“, kot je opredeljeno v Haaškem programu: krepitev svobode, varnosti in pravice v Evropski uniji[14]. ê 810/2009 Uvodna izjava 8 (prilagojeno) (4) Če so izpolnjeni Ö Treba bi bilo tudi zagotoviti, da se pod Õ določenimi pogoji, bi bilo treba izdajati Ö izdajajo Õ vizumei za večkratni vstop, da se konzulatom držav članic zmanjša upravno breme konzulatom držav članic in omogoči neovirano potovanje pogostim ali rednim popotnikom. Prosilci, ki so konzulatu znani po poštenosti in zanesljivosti, bi morali, kolikor je mogoče, imeti dostop do poenostavljenega postopka. ò novo (5) Uredba (ES) št. 810/2009 je razjasnila in poenostavila pravni okvir ter precej posodobila in standardizirala vizumske postopke. Vendar se posebne določbe, ki so bile namenjene poenostavitvi postopkov v posameznih primerih na podlagi subjektivnih meril, premalo uporabljajo. (6) Pametna vizumska politika bi morala vključevati trajno varnost na zunanjih mejah, pri čemer bi zagotavljala učinkovito delovanje schengenskega območja in spodbujala možnosti za zakonito potovanje. Skupna vizumska politika bi morala prispevati k zagotavljanju rasti in biti usklajena z drugimi politikami Unije, kot so politike zunanjih odnosov, trgovine, izobraževanja, kulture in turizma. (7) Da bi olajšali mobilnost in omogočili družinske obiske državljanom tretjih držav, ki obiskujejo bližnje sorodnike, ki so državljani Unije in prebivajo na ozemlju države članice, katere državljani so, ter za bližnje sorodnike tistih državljanov Unije s prebivališčem v tretji državi, ki želijo skupaj z bližnjimi sorodniki obiskati državo članico, katere državljani so, bi morala ta uredba določati nekatere poenostavitve postopka. (8) Družinski člani bi morali biti v primerih, ki jih ureja Direktiva 2004/38/ES, deležni najmanj istih poenostavitev postopka, in sicer v skladu s členom 5(2) navedene direktive[15]. (9) Razlikovati bi bilo treba med prosilci, ki za izdajo vizuma zaprosijo prvič, ter osebami, ki jim je v preteklosti že bil izdan vizum in so registrirane v vizumskem informacijskem sistemu (VIS), da se poenostavi postopek za registrirane potnike, pri tem pa obravnava tveganje nedovoljenega priseljevanja in grožnja varnosti, ki jo pomenijo nekateri potniki. To razlikovanje bi bilo treba upoštevati v vseh fazah postopka. (10) Treba bi bilo domnevati, da prosilci, ki so registrirani v VIS ter so pridobili in zakonito uporabili dva vizuma v 12 mesecih pred vložitvijo vloge, izpolnjujejo pogoje za vstop, kar zadeva tveganje nedovoljenega priseljevanja in potrebo, da imajo zadostna sredstva za preživljanje. Vendar bi moralo biti to domnevo mogoče ovreči, če pristojni organi ugotovijo, da v posameznem primeru ni izpolnjen eden ali več od navedenih pogojev. (11) Ocena, ali je bil izdani vizum uporabljen zakonito, bi morala temeljiti na elementih, kot je upoštevanje obdobja dovoljenega bivanja, ozemeljske veljavnosti vizuma ter pravil glede dostopa do trga dela in opravljanja gospodarske dejavnosti. ê 810/2009 Uvodna izjava 5 (prilagojeno) ð novo (12) Zaradi boja proti nezakonitemu Ö nedovoljenemu Õ priseljevanju je treba določiti pravila o tranzitu skozi mednarodna območja letališč. Ö V ta namen Õ Državljani ð bi bilo treba oblikovati skupni seznam ï tretjih držav, navedenih na skupnem seznamu, ð katerih državljani ï bi morali zato imeti letališke tranzitne vizume. Vseeno bi v nujnih primerih množičnega ð morala država članica, kadar se sooči z nenadnim ï prihodaom nezakonitih Ö večjega števila Õ priseljencev ð z neurejenim statusom ï , morale imeti države članice možnost uveljaviti takšno Ö možnost začasne uvedbe zahtevoe za letališki tranzitni vizum Õ za državljane Ö posamezne Õ tretjih držav Ö tretje države Õ , ki niso na skupnem seznamu. Posamezne odločitve držav članic bi se morale pregledovati vsako leto. ð Določeni bi morali biti pogoji in postopki za to, s čimer naj bi se zagotovilo, da je uporaba tega ukrepa časovno omejena in da v skladu z načelom sorazmernosti ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje cilja. Področje uporabe vizumske obveznosti za letališki tranzit bi bilo treba omejiti na odzivanje na posebne razmere, ki so privedle do uvedbe ukrepa. ï ò novo (13) Vizumske obveznosti za letališki tranzit bi bilo treba oprostiti imetnike vizumov in dovoljenj za prebivanje, ki so jih izdale določene države. (14) Pojasniti bi bilo treba, katera država članica je pristojna za obravnavo vloge za izdajo vizuma, zlasti kadar načrtovani obisk zajema več držav članic. (15) Prosilci za vizum bi morali imeti možnost, da vložijo vlogo v svoji državi prebivališča, tudi če država članica, ki je pristojna za obravnavo vloge v skladu s splošnimi pravili, tam ni niti prisotna niti zastopana. (16) Zagotoviti bi bilo treba usklajeno obravnavanje imetnikov vizumov, katerih potna listina je bila izgubljena ali ukradena v času njihovega bivanja na ozemlju držav članic. ê 810/2009 Uvodna izjava 9 (17) Zaradi registracije biometričnih identifikatorjev v vizumskem informacijskem sistemu (VIS), vzpostavljenem z Uredbo (ES) št. 767/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o vizumskem informacijskem sistemu (VIS) in izmenjavi podatkov med državami članicami o vizumih za kratkoročno prebivanje (Uredba VIS)[16] bi morala biti osebna zglasitev prosilca, vsaj pri prvi vlogi, ena od osnovnih zahtev za izdajo vizuma. ê 810/2009 Uvodna izjava 10 (18) Da bi poenostavili postopek za izdajo vizuma za vsako naslednjo vlogo, bi bilo treba omogočiti, da se prstni odtisi v roku 59 mesecev kopirajo iz prvega vnosa v VIS. Po preteku tega obdobja bi bilo treba prstne odtise ponovno odvzeti. ê 810/2009 Uvodna izjava 11 (prilagojeno) (19) Vsie dokumentie, podatkie ali biometričnie identifikatorjie, ki jih država članica prejme v postopku za izdajo vizuma, se Ö bi bilo treba Õ v skladu z Dunajsko konvencijo o konzularnih odnosih z dne 24. aprila 1963 štejejoti za „konzularne dokumente“ in se temu ustrezno obravnavajoti. ê 810/2009 Uvodna izjava 12 (20) Direktiva 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov[17] se uporablja za države članice glede obdelave osebnih podatkov v skladu s to uredbo. ò novo (21) Treba bi bilo določiti roke za različne faze postopka, predvsem zato, da se potnikom omogoči, da načrtujejo vnaprej in se izognejo obdobjem, ko se pri konzulatih vlaga večje število vlog. (22) Konzulati držav članic bi morali za obravnavo vlog za izdajo vizuma zaračunavati enako vizumsko takso. Kategorije oseb, ki so oproščene vizumske takse, bi morale biti enotno in jasno opredeljene. Državam članicam bi bilo treba dovoliti, da osebe v posameznih primerih oprostijo vizumske takse. (23) Od prosilcev se ne bi smelo zahtevati, da ob vložitvi vloge za izdajo vizuma za kratkoročno bivanje predložijo potovalno zdravstveno zavarovanje, ker je to zanje nesorazmerno breme in ni dokazov, da imetniki vizumov za kratkoročno bivanje pomenijo večje tveganje v smislu javnih izdatkov za zdravstvo v državah članicah, kot državljani tretjih držav, ki so oproščeni vizumske obveznosti. (24) Strokovnim, kulturnim in športnim zvezam ter pooblaščenim komercialnim posrednikom bi bilo treba dovoliti, da vložijo vlogo v imenu prosilcev za vizum. (25) Treba bi bilo razjasniti določbe glede, med drugim, „dopustne prekoračitve roka“, izpolnjevanja vizumske nalepke in razveljavitve že izpolnjene vizumske nalepke. (26) Vizume za večkratni vstop z dolgim rokom veljavnosti bi bilo treba izdajati na podlagi objektivno določenih meril. Rok veljavnosti vizuma za večkratni vstop bi lahko bil daljši od roka veljavnosti potne listine, v katero je vizum pritrjen. (27) Obrazec vloge bi moral upoštevati razširitev uporabe VIS. Države članice bi morale v skladu s svojimi zmožnostmi omogočiti, da se obrazci vlog za izdajo vizuma izpolnijo in vložijo v elektronski obliki, ter bi morale sprejeti faksimile ali kopije spremnih dokumentov. Izvirniki dokumentov bi se lahko zahtevali le v posebnih primerih. (28) Na standardnem obrazcu za uradno obveščanje o zavrnitvi izdaje, razveljavitvi ali preklicu vizuma in njihovi obrazložitvi, bi moral biti naveden poseben razlog za zavrnitev izdaje letališkega tranzitnega vizuma, standardni obrazec pa bi moral tudi zagotoviti, da je zadevna oseba ustrezno obveščena o pritožbenih postopkih. (29) Pravila v zvezi z izmenjavo informacij med pristojnimi organi držav članic v zvezi z izdajo vizumov pomorščakom na zunanjih mejah in obrazec, ki se izpolni v ta namen, bi morali biti čim bolj enostavni in jasni. (30) Izdajanje vizumov na zunanji meji bi moralo biti načeloma še naprej izjema. Da pa bi državam članicam omogočili spodbujanje krajših turističnih obiskov, bi jih bilo treba pooblastiti za izdajanje vizumov na zunanji meji, in sicer na podlagi začasne sheme ter po uradnem obvestilu in objavi organizacijskih posebnosti sistema. Take sheme bi morale biti začasne narave in veljavnost izdanih vizumov bi bilo treba omejiti na ozemlje države članice izdajateljice. ê 810/2009 Uvodna izjava 6 (prilagojeno) ð novo (31) Sprejem Ö Ureditev sprejema Õ prosilcev bi bilo treba Ö oblikovati Õ z ustreznim spoštovanjem človekovega dostojanstva. Obravnavanje vlog za izdajo vizuma bi bilo treba opraviti strokovno in spoštljivo ter v sorazmerju z ð ne bi smelo presegati tega, kar je potrebno ï Ö za doseganje Õ zastavljenih ciljev. ê 810/2009 Uvodna izjava 7 (prilagojeno) ð novo (32) Države članice bi morale zagotoviti, da je kakovost storitev za javnost na visoki ravni in v skladu z dobro upravno prakso. Dodeliti bi morale primerno število usposobljenega osebja ter zadostna sredstva, da se čim bolj olajša postopek izdaje vizuma. Države članice bi morale zagotoviti, da se za vse prosilce uporablja načelo „vse na enem mestu“ Ö prosilcu za vizum zaradi vložitve vloge ne bi bilo treba zglasiti na več kot enem mestu Õ. ð To ne bi smelo posegati v možnost, da se s prosilcem opravi osebni razgovor. ï ê 810/2009 Uvodna izjava 13 (prilagojeno) ð novo (33) Za poenostavitev postopka bi bilo treba predvideti, Ö Uredba (ES) št. 810/2009 določa Õ različne oblike sodelovanja ,kot so omejeno zastopanje, kolokacija, skupna vložišča, uporaba častnih konzulov in sodelovanje z zunanjimi ponudniki storitev, ob upoštevanju zlasti zahtev za varstvo podatkov, določenih v Direktivi 95/46/ES Ö med državami članicami, katerih cilj je po eni strani, da se državam članicam dovoli združitev virov, po drugi strani pa, da se poveča konzularna zastopanost v korist prosilcev Õ . Države članice bi morale v skladu s pogoji, določenimi v tej uredbi, opredeliti vrsto organizacijske strukture, ki jo bodo uporabile v vsaki tretji državi. ð Treba bi bilo sprejeti prilagodljiva pravila, ki bi državam članicam omogočala, da optimizirajo skupno uporabo virov in povečajo konzularno zastopanost. Sodelovanje med državami članicami („schengenski vizumski centri“) bi lahko potekalo v kakršni koli obliki, prilagojeni lokalnim razmeram, njegov namen pa je povečanje zemljepisne konzularne zastopanosti, zmanjšanje stroškov držav članic, povečanje prepoznavnosti Evropske unije in izboljšanje storitev, ki so na voljo prosilcem za vizum. ï ê 810/2009 Uvodna izjava 4 (prilagojeno) ð novo (34) Države članice bi morale biti prisotne ali biti zastopane za vizumske namene v vseh tretjih državah, za katerih državljane se zahtevajo vizumi. ð Države članice bi si morale prizadevati za povečanje konzularne zastopanosti. ï Države članice, ki v zadevni tretji državi ali v določeni regiji zadevne tretje države nimajo konzulata, bi si morale Ö zato Õ prizadevati za sklenitev dogovora sporazuma o zastopanju, tako da prosilci za izdajo vizuma ne bi imeli nesorazmerno oteženega dostopa do konzulata. ò novo (35) Ureditev zastopanja bi bilo treba racionalizirati in se izogibati oviram za sklenitev sporazumov o zastopanju med državami članicami, država članica zastopnica pa bi morala biti odgovorna za izvedbo celotnega postopka obravnave vlog za izdajo vizuma, ne da bi v njem sodelovala zastopana država članica. ê 810/2009 Uvodna izjava 14 ð novo (36) Treba je predpisati določbe za primere, v katerih se država članica odloči, da bo sodelovala z zunanjim ponudnikom storitev pri zbiranju vlog. Takšna odločitev se sme sprejeti, če se v posebnih okoliščinah ali zaradi lokalnih razmer sodelovanje z drugimi državami članicami v obliki zastopanja, omejenega zastopanja, kolokacije ali skupnega zajemnega centra za zadevno državo članico izkaže za neustrezno. Takšno ureditev bi bilo treba vzpostaviti v skladu s splošnimi načeli izdajanja vizumov, ob spoštovanju zahtev za varstvo podatkov, določenih v Direktivi 95/46/ES. Poleg tega bi bilo treba pri vzpostavitvi in izvajanju takšne ureditve paziti, da se prepreči trgovanje z vizumi. ê 810/2009 Uvodna izjava 15 Če se je država članica odločila, da bo sodelovala z zunanjim ponudnikom storitev, bi morala vsem prosilcem še naprej omogočati, da vloge predložijo neposredno na njenih diplomatskih ali konzularnih predstavništvih. ê 810/2009 Uvodna izjava 16 (prilagojeno) ð novo (37) Država članica bi morala sodelovati z zunanjim ponudnikom storitev na podlagi pravnega instrumenta akta, ki bi moral vsebovati določbe o njihovih točnih nalogah Ö zunanjega ponudnika Õ ter, neposrednem in popolnem dostopu Ö države članice Õ do njihovih prostorov Ö zunanjega ponudnika storitev Õ , podatke informacijah o za prosilcihe, zaupnosti in ter okoliščinah, pogojih in postopkih za začasno prekinitev ali prenehanje sodelovanja. ð Države članice bi morale Komisiji letno poročati o sodelovanju z zunanjimi ponudniki storitev, tudi o nadzoru ponudnikov storitev. ï ê 810/2009 Uvodna izjava 17 Ta uredba omogoča odstopanje od splošnega pravila osebne zglasitve na diplomatskem ali konzularnem predstavništvu, saj državam članicam omogoča, da pri sprejemanju vlog sodelujejo z zunanjim ponudnikom storitev, hkrati pa za predložitev vlog določijo načelo „vse na enem mestu“. To ne posega v možnost, da se prosilec pokliče na osebni razgovor. ê 810/2009 Uvodna izjava 19 ð novo (38) Statistični podatki so pomembno sredstvo spremljanja migracijskih gibanj in so lahko učinkovito upravljavsko orodje. Zato bi bilo treba take podatke zbirati redno v enotni obliki. ð Treba bi bilo zbirati podrobne podatke o vizumih, da se pripravijo primerjalni statistični podatki, ki omogočajo ocenjevanje izvajanja te uredbe na podlagi dokazov. ï ê 810/2009 Uvodna izjava 23 (prilagojeno) ð novo (39) Ö Splošni javnosti bi bilo treba zagotoviti vse relevantne informacije v zvezi z vlogo za izdajo vizuma, poleg tega pa bi bilo treba izboljšati vidnost in enotno podobo skupne vizumske politike. V ta namen bi bilo treba Õ Vvzpostaviti je treba skupno spletno mesto o schengenskih vizumih, da se poveča prepoznavnost in izboljša enotna podoba skupne vizumske politike ð in pripraviti skupni obrazec za podatke, ki jih države članice zagotavljajo javnosti ï. Takšno spletno mesto bo zagotavljalo vse ustrezne informacije v zvezi z vlogo za izdajo vizuma. ê 810/2009 Uvodna izjava 18 (40) Konzularno Schengensko sodelovanje na lokalni ravni je bistvenega pomena za usklajeno uporabo skupne vizumske politike in pravilno oceno tveganj priseljevanja in/ali varnosti. Zaradi različnih lokalnih razmer bi bilo treba oceniti praktično uporabo posebnih zakonodajnih določb med diplomatsko-imi in konzularnimi predstavništvi držav članic na posameznih lokacijah, da se zagotovi usklajena uporaba pravnih zakonodajnih določb ter preprečita „trgovanje z vizumi“ in različna obravnava prosilcev za vizum. ò novo (41) Če ni usklajenega seznama spremnih dokumentov na danem mestu, lahko države članice same opredelijo, katere spremne dokumente morajo prosilci za vizum predložiti, da izkažejo izpolnjevanje pogojev za vstop, ki jih določa ta uredba. Če tak usklajeni seznam spremnih dokumentov obstaja, bi moralo biti državam članicam dovoljeno, da z namenom zagotovitve poenostavitev za prosilce za vizum določijo nekatere oprostitve zahtev z navedenega seznama, kadar so na njihovem ozemlju organizirani večji mednarodni dogodki. Ti dogodki bi morali biti velikega obsega in imeti poseben pomen zaradi njihovega vpliva na turizem in/ali kulturo, kot na primer razstave in športna prvenstva na mednarodni ali svetovni ravni. ê 810/2009 Uvodna izjava 27 (42) Kadar država članica gosti olimpijske ali paraolimpijske igre, bi se moral uporabljati poseben režim za izdajo vizumov članom olimpijske družine. ê 810/2009 Uvodna izjava 20 Ukrepe, potrebne za izvajanje te uredbe, bi bilo treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil[18]. ê 810/2009 Uvodna izjava 21 Zlasti bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastila za sprejetje sprememb prilog k tej uredbi. Ker so ti ukrepi splošnega obsega in so namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te uredbe, med drugim z njenim dopolnjevanjem z novimi nebistvenimi določbami, jih je treba sprejeti v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 5a Sklepa 1999/468/ES. ê 810/2009 Uvodna izjava 22 Da se zagotovi usklajena uporaba te uredbe na operativni ravni, bi bilo treba sestaviti navodila o praksi in postopkih, ki jih uporabljajo države članice, kadar obravnavajo vloge za izdajo vizuma. ò novo (43) Na Komisijo bi bilo treba prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe, da se razmeram, ki se spreminjajo, prilagodita skupni seznam tretjih držav, katerih državljani morajo imeti letališki tranzitni vizum pri prehodu skozi mednarodno tranzitno območje letališč na ozemlju držav članic, ter seznam dovoljenj za prebivanje, ki imetniku omogočajo tranzit preko letališč držav članic, ne da bi se od njega zahteval vizum za letališki tranzit. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, tudi na ravni strokovnjakov. (44) Na Komisijo bi bilo treba prenesti izvedbena pooblastila, da se zagotovijo enotni pogoji za izvajanje te uredbe v zvezi z izdajo operativnih navodil o praksi in postopkih, ki so obvezni za države članice pri obravnavanju vlog za izdajo vizuma, seznami spremnih dokumentov, ki jih je treba uporabljati v vsaki jurisdikciji, obveznimi vnosi na vizumski nalepki, pravili za pritrditev vizumske nalepke in pravili za izdajanje vizumov na meji pomorščakom. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta[19]. Za sprejetje takšnih izvedbenih aktov bi bilo treba uporabiti postopek pregleda. ê 810/2009 Uvodna izjava 26 (prilagojeno) (45) Dvostranski sporazumi med Skupnostjo Ö Unijo Õ in tretjimi državami s ciljem olajšati obravnavo vlog za izdajo vizumov lahko odstopajo od določb iz te uredbe. ê 810/2009 Uvodna izjava 30 (46) Pogoji, ki urejajo vstop na ozemlje držav članic ali izdajanje vizumov, ne vplivajo na pravila, ki zdaj urejajo priznavanje veljavnosti potnih listin. ê 810/2009 Uvodna izjava 28 (prilagojeno) ð novo (47) Ker se cilja te uredbe, in sicer določiteve postopkov in ð skupnih ï pogojev Ö in postopkov Õ za izdajo vizumov za tranzit čez ozemlje držav članic ali načrtovano bivanje na njihovem ozemlju držav članic, ki ne presega treh mesecev Ö 90 dni Õ v katerem koli šestmesečnem obdobju Ö 180 dni Õ, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker ta cilj lažjehko doseže ð le ï Skupnost Ö na ravni Unije Õ , lahko Skupnost Ö Unija Õ sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Ö Pogodbe o Evropski uniji (PEU) Õ . Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena, ta uredba ne prekoračuje presega okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenega Ö tega Õ cilja. ê 810/2009 Uvodna izjava 29 (prilagojeno) ð novo (48) Ta uredba spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava zlasti Konvencija Sveta Evrope o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter Listina Evropske unije o temeljnih pravicah. ð S to uredbo se želi zagotoviti predvsem popolno spoštovanje zasebnega in družinskega življenja iz člena 7, varstva osebnih podatkov iz člena 8 in pravic otroka iz člena 24 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ï . ê 810/2009 Uvodna izjava 31 (prilagojeno) ð novo (49) V skladu s členoma 1 in 2 Protokola Ö (št. 22) Õ o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji Ö PEU Õ in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti Ö delovanju Evropske unije (PDEU) Õ, Danska ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja. Glede na to, da ta uredba temelji na schengenskem pravnem redu po določbah naslova IV tretjega dela Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, se Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v roku šestih mesecev po tem, ð ko je ï Svet sprejme ð odločil o ï toej uredboi, odloči, ali jo bo prenesla v svojo nacionalno zakonodajo ali ne. ê 810/2009 Uvodna izjava 32 (prilagojeno) (50) Glede Islandije in Norveške ta uredba pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma, sklenjenega med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško v zvezi s Ö z njuno Õ pridružitvijo teh dveh držav k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda[20] , ki spadajo na področje iz člena 1, točke B, Sklepa Sveta 1999/437/ES[21] o nekaterih izvedbenih predpisih za uporabo navedenega sporazuma. ê 810/2009 Uvodna izjava 33 (prilagojeno) Skleniti bi bilo treba dogovor, ki bi predstavnikom Islandije in Norveške omogočil pridružitev pri delu odborov, ki pomagajo Komisiji pri izvajanju izvedbenih pooblastil po tej uredbi. Tak dogovor je bil predviden v izmenjavi pisem med Skupnostjo in Islandijo ter Norveško glede odborov, ki pomagajo Evropski komisiji pri izvajanju njenih izvršilnih pooblastil[22], in je priložena zgoraj navedenemu sporazumu. Komisija je Svetu predložila predlog priporočila glede pogajanja o tem dogovoru. ê 810/2009 Uvodna izjava 34 (51) Glede Švice ta uredba pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda[23], ki sodijo na področje iz člena 1, točke B, Sklepa 1999/437/ES skupaj s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES[24] o podpisu navedenega sporazuma. ê 810/2009 Uvodna izjava 35 (prilagojeno) ð novo (52) Glede Lihtenštajna ta uredba pomeni nadaljnji razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola, podpisanega med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki sodijo na področje člena 1, točkae B, Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/261/ES 2011/350/EU[25] o podpisu ð sklenitvi ï navedenega protokola. ê 154/2012 Uvodna izjava 11 (53) Za Ciper ta uredba predstavlja akt, ki temelji na schengenskem pravnem redu oziroma je z njim kako drugače povezan v smislu člena 3(12) Akta o pristopu iz leta 2003. ê 154/2012 Uvodna izjava 12 (54) Za Bolgarijo in Romunijo ta uredba predstavlja akt, ki temelji na schengenskem pravnem redu oziroma je z njim kako drugače povezan v smislu člena 4(12) Akta o pristopu iz leta 2005 –. ò novo (55) Za Hrvaško ta uredba predstavlja akt, ki temelji na schengenskem pravnem redu oziroma je z njim kako drugače povezan v smislu člena 4(2) Akta o pristopu iz leta 2011. ê 810/2009 Uvodna izjava 36 (56) Ta uredba pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri izvajanju katerih Združeno kraljestvo ne sodeluje v skladu s Sklepom Sveta 2000/365/ES z dne 29. maja 2000 o prošnji Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske za sodelovanje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda[26]. Združeno kraljestvo zato ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zanj ni zavezujoča niti se v njem ne uporablja. ê 810/2009 Uvodna izjava 37 (prilagojeno) (57) Ta uredba pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri izvajanju katerih Irska ne sodeluje v skladu s Sklepom Sveta 2002/192/ES z dne 28. februarja 2002 o prošnji Irske, da sodeluje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda[27]. Irska zato ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja. – ê 810/2009 Uvodna izjava 38 (prilagojeno) Ta uredba, razen člena 3, vsebuje določbe, ki nadgrajujejo schengenski pravni red ali so drugače povezane z njim v smislu člena 3(2) Akta o pristopu iz leta 2003 ter v smislu člena 4(2) Akta o pristopu iz leta 2005 – ê 810/2009 (prilagojeno) SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: NASLOV I SPLOŠNE DOLOČBE Člen 1 Cilj Ö Predmet urejanja Õ in področje uporabe ê 610/2013 Člen 6.1 (prilagojeno) 1. Ta uredba določa postopke in pogoje Ö pogoje in postopke Õ za izdajo vizumov za tranzit čez ozemlje držav članic ali za načrtovano bivanje na ozemlju držav članic, ki ne presega 90 dni v katerem koli obdobju 180 -dnevnem Ö dni Õ. ê 810/2009 (prilagojeno) 2. Določbe te uredbe se uporabljajo za vse državljane tretjih držav, ki morajo pri prečkanjhodu zunanjih meja držav članic imeti vizum na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 539/2001 z dne 15. marca 2001 o seznamu tretjih držav, katerih državljani morajo pri prehodu zunanjih meja imeti vizume, in držav, katerih državljani so oproščeni te zahteve[28], brez poseganja v: (a) pravice do prostega gibanja, ki jih uživajo državljani tretjih držav, ki so družinski člani državljanov Unije; (b) enakovredne pravice, ki jih uživajo državljani tretje države in njihovi družinski člani, ki po sporazumih med Unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter temi tretjimi državami na drugi strani, uživajo pravice do prostega gibanja, ki so enakovredne pravicam državljanov Unije in članov njihovih družin. 3. Ta uredba tudi določa tretje države, katerih državljani morajo z odstopanjem od načela prostega tranzita, določenega v Prilogi 9 k Čikaški konvenciji o mednarodnem civilnem letalstvu, imeti letališki tranzitni vizum, in določeni ter postopki in pogoji Ö pogoje in postopke Õ za izdajo vizumov za tranzit skozi mednarodna tranzitna območja letališč držav članic. Člen 2 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: 1. „državljan tretje države“ pomeni katero koli osebo, ki ni državljan Unije v smislu člena 17 Ö 20 Õ (1) Pogodbe Ö PDEU Õ; 2. „vizum“ pomeni dovoljenje, ki ga izda država članica z namenom: ê 610/2013 Člen 6.2 (prilagojeno) (a) tranzita čez ozemlje ali načrtovanega bivanja na ozemlju držav članic, ki ne presega 90 dni v katerem koli obdobju 180-dnevnem obdobju Ö dni Õ od datuma prvega vstopa na ozemlje držav članic; Ö ali Õ ê 810/2009 (b) tranzita skozi mednarodna tranzitna območja letališč držav članic; 3. „enotni vizum“ pomeni vizum, veljaven za celotno ozemlje držav članic; 4. „vizum z ozemeljsko omejeno veljavnostjo“ pomeni vizum, ki velja na ozemlju ene ali več držav članic, vendar ne vseh držav članic; 5. „letališki tranzitni vizum“ pomeni vizum, ki velja za tranzit skozi mednarodna tranzitna območja enega ali več letališč držav članic; ò novo 6. „popotniški vizum“ pomeni vizum, kot je določen v členu 3(2) [Uredbe št..../...]; 7. „bližnji sorodniki“ pomenijo zakonca, otroke, starše, osebe, ki uresničujejo starševske pravice, stare starše in vnuke; 8. „prosilec, registriran v VIS“ pomeni prosilca, čigar podatki so registrirani v vizumskem informacijskem sistemu; 9. „redni potnik, registriran v VIS“ pomeni prosilca za vizum, ki je registriran v vizumskem informacijskem sistemu in je pridobil dva vizuma v 12 mesecih pred vložitvijo vloge; ê 810/2009 ð novo 610. „vizumska nalepka“ pomeni enotno obliko za vizume, kakor je opredeljena v Uredbi Sveta (ES) št. 1683/95 z dne 29. maja 1995 o enotni obliki za vizume[29]; 711. „priznana potna listina“ pomeni potno listino, ki jo ena ali več držav članic priznava za namen ð prehoda zunanjih meja in ï pritrditve vizumov ð , na podlagi Sklepa št. 1105/2011/EU Evropskega parlamenta in Sveta[30] ï ; ò novo 12. „veljavna potna listina“ pomeni potno listino, ki ni lažna, ponarejena ali prenarejena in katere rok veljavnosti, kot ga je določil organ izdaje, se ni iztekel; ê 810/2009 ð novo 813. „poseben list za pritrditev vizuma“ pomeni enotno obliko obrazcev za pritrditev vizuma, ki jih izdajo države članice osebam, ki imajo potne listine, ki jih države članice, ki obrazec sestavijo, ne priznavajo, kot določa Uredba Sveta (ES) št. 333/2002 z dne 18. februarja 2002 o enotni obliki obrazcev, na katere se nalepi vizum, ki ga je izdala država članica imetnikom potnih listin, ki jih država članica, katera je obrazec izdala, ne priznava[31]; 914. „konzulat“ pomeni diplomatsko ali konzularno predstavništvo države članice pod vodstvom poklicnega konzularnega funkcionarja v skladu z Dunajsko konvencijo o konzularnih odnosih z dne 24. aprila 1963, ki je pristojno za izdajo vizumov; 1015. „vloga“ pomeni vlogo za izdajo vizuma; 11. „komercialni posrednik“ pomeni zasebno upravno agencijo, prevozniško družbo ali potovalno agencijo (organizatorji potovanj in prodajalci na drobno). ò novo 16. „pomorščak“ pomeni vsako osebo, ki je zaposlena ali najeta ali dela v kakršni koli vlogi na ladji, za katero se uporablja Konvencija o delovnih standardih v pomorstvu iz leta 2006; ê 810/2009 ð novo NASLOV II LETALIŠKI TRANZITNI VIZUM Člen 3 Državljani tretjeih države, ki morajo imeti letališki tranzitni vizum 1. Državljani tretjih držav na seznamu iz Priloge IV III morajo imeti letališki tranzitni vizum, kadar prečkajo mednarodno tranzitno območje letališča, ki se nahaja na ozemlju držav članic. ò novo 2. Komisija je pooblaščena za sprejetje delegiranih aktov v skladu s členom 48 v zvezi s spremembami seznama tretjih držav iz Priloge III. Kadar je zaradi novih tveganj to nujno, se za delegirane akte, ki se sprejmejo v skladu s tem odstavkom, uporabi postopek, določen v členu 49. ê 810/2009 (prilagojeno) ð novo 3. Posamezne dDržavea članicea lahko v nujnih primerih množičnega Ö v primeru nenadnega Õ prihoda Ö večjega števila Õ nezakonitih priseljencev Ö z neurejenim statusom Õ od državljanov tretjih držav, razen tistih iz odstavka 1, zahtevajo, da imajo za tranzit čez mednarodna tranzitna območja letališč, ki se nahajajo na njihovem Ö njenem Õ ozemlju, letališki tranzitni vizum. Države članice obvestijo Komisijo o tovrstni odločitvi in o odpravi vizumske obveznosti za letališki tranzit, preden začne ta veljati. ð Trajanje takšnega ukrepa ne presega 12 mesecev. Obseg in trajanje vizumske obveznosti za letališki tranzit ne presegata tega, kar je nujno potrebno za odziv na nenaden prihod večjega števila priseljencev z neurejenim statusom. ï ò novo 4. Če država članica načrtuje uvedbo vizumske obveznosti za letališki tranzit v skladu z odstavkom 3, o tem takoj, ko je to mogoče, uradno obvesti Komisijo in ji predloži naslednje informacije: (a) razlog za načrtovano vizumsko obveznost za letališki tranzit, ki izkazuje nenaden prihod večjega števila priseljencev z neurejenim statusom; (b) obseg in trajanje predvidene uvedbe vizumske obveznosti za letališki tranzit. 5. Po uradnem obvestilu zadevne države članice v skladu z odstavkom 4 lahko Komisija izda mnenje. 6. Država članica lahko podaljša uporabo vizumske obveznosti za letališki tranzit samo enkrat, če bi odprava obveznosti povzročila prihod večjega števila migrantov z neurejenim statusom. Odstavek 3 se uporablja za tako podaljšanje. 7. Komisija letno obvešča Evropski parlament in Svet o izvajanju tega člena. ê 810/2009 3. V okviru odbora iz člena 52(1) se uradna obvestila vsako leto preučijo zaradi prenosa zadevne tretje države na seznam v Prilogi IV. 4. Če tretja država ni prenesena na seznam v Prilogi IV, lahko država članica ohrani, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 2, ali pa odpravi vizumsko obveznost za letališki tranzit. ê 810/2009 ð novo 58. Zahteva po letališkem tranzitnem vizumu iz odstavkov 1 in 3, ne velja za naslednje kategorije oseb: (a) imetnike veljavnega enotnega vizuma, ð popotniškega vizuma, ï nacionalnega vizuma za dolgoročno bivanje ali dovoljenja za prebivanje, ki ga izda država članica; ê 154/2012 Člen. 1 (prilagojeno) ð novo (b) državljane tretjih držav, ki imajo veljavno dovoljenje za prebivanje, ki ga je izdala država članica, ki ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ali država članica, ki še ne uporablja določb schengenskega pravnega reda v celoti, ali državljane tretjih držav, ki imajo eno od veljavnih dovoljenj za prebivanje iz Priloge V IV, ki so ga izdale Andora, Kanada, Japonska, San Marino ali Združene države Amerike, ki jamčijo za brezpogojni ponovni sprejem imetnika ð , ali ki imajo dovoljenje za prebivanje na karibskih območjih Kraljevine Nizozemske (Aruba, Curaçao, Sveti Martin, Bonaire, Sveti Evstahij in Saba) ï; (c) državljane tretjih držav, ki imajo veljavni vizum za državo članico, ki ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, Ö ali Õ za državo članico, ki še ne uporabljajo določb schengenskega pravnega reda v celoti, ð ali za državo, ki je pogodbenica Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, ï ali za Kanado, Japonsko ali Združene države Amerike, ð ali ki imajo veljavni vizum za karibska območja Kraljevine Nizozemske (Aruba, Curaçao, Sveti Martin, Bonaire, Sveti Evstahij in Saba), ï kadar potujejo v državo, ki je izdala vizum, ali v katero koli drugo tretjo državo, ali kadar se po uporabi vizuma vračajo iz države, ki je izdala vizum; ê 810/2009 ð novo (d) družinske člane državljanov Unije v skladu s členom 1(2)(a)ð 3 Direktive 2004/38/ES ï; (e) imetnike diplomatskih ð , službenih, uradnih ali posebnih ï potnih listov; (f) člane letalskih posadk, ki so državljani pogodbenic Čikaške konvencije o mednarodnem civilnem letalstvu. ò novo 9. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 48 v zvezi s spremembami seznama veljavnih dovoljenj za prebivanje, ki imetniku dajejo pravico do tranzita preko letališč držav članic, ne da bi se od njega zahteval letališki tranzitni vizum iz Priloge IV. ê 810/2009 (prilagojeno) ð novo NASLOV III POSTOPKI IN POGOJI Ö IN POSTOPKI Õ ZA IZDAJO VIZUMOV POGLAVJE I Organi, ki sodelujejo pri v postopkih v zvezi z vlogami Člen 4 Organi, pristojni za sodelovanje pri v postopkih v zvezi z vlogami 1. Vloge obravnavajo in odločitve o njih sprejmejo konzulati. 2. Z odstopanjem od odstavka 1 lahko vloge na zunanjih mejah držav članic obravnavajo in odločitev o njih sprejmejo organi, ki so v skladu s členoma 35i 32 ð , 33 ï in 3634 pristojni za kontrolo oseb. 3. Na čezmorskih ozemljih držav članic, ki ne spadajo v evropsko območje, lahko vloge obravnavajo in odločitev o njih sprejmejo organi, ki jih imenujejo zadevne države članice. 4. Država članica lahko zahteva, da vloge obravnavajo in o njih odločajo drugi organi kot organi, opredeljeni v odstavkih Ö iz odstavkov Õ 1 in 2. 5. Država članica lahko zahteva, da se v skladu s členoma 2219 in 3128 druga država članica z njo posvetuje ali jo obvešča. Člen 5 Država članica, pristojna za obravnavo vloge in sprejetje odločitve o njej 1. Država članica, pristojna za obravnavo vloge za izdajo enotnega vizuma in sprejetje odločitve o vlogi za izdajo enotnega vizuma njej, je: (a) država članica, ozemlje katere ozemlje je edini cilj potovanj(-a); (b) država članica, ozemlje katere ozemlje je glede na dolžino ali namen bivanja ð , ki se računa v dnevih, ï glavni cilj potovanja, če ima prosilec več kot en cilj, ð ali če naj bi v obdobju dveh mesecev večkrat obiskal njeno ozemlje ï , ali (c) če ni mogoče določiti glavnega cilja, država članica, katere zunanjo mejo namerava prestopiti prosilec, da bi vstopil na ozemlje držav članic. 42. Države članice si skupaj prizadevajo preprečiti, da vloga ne bi bila obravnavana oziroma o njej ne bi bila sprejeta odločitev Ö Če Õ država članica, pristojna v skladu z odstavkomi 1 do 3 ð , točko (a) ali (b), ï nima konzulata ali predstavništva ni niti prisotna niti zastopana v tretji državi, v kateri prosilec odda vloži vlogo v skladu s členom 6, ð lahko prosilec vloži vlogo: ï ò novo a) na konzulatu ene od namembnih držav članic načrtovanega obiska; b) na konzulatu države članice prvega vstopa, če se točka (a) ne uporablja; c) v vseh drugih primerih na konzulatu katere koli od držav članic, ki je prisotna v zadevni državi. ê 810/2009 3. Država članica, pristojna za obravnavo vloge za letališki tranzitni vizum in odločanje o tej vlogi, je: (a) v primeru enega samega letališkega tranzita država članica, na ozemlju katere je letališče tranzita, ali (b) v primeru dveh ali več letališčkih tranzitov država članica, na ozemlju katere je letališče prvega tranzita. Člen 6 Konzularna ozemeljska pristojnost 1. Vlogo obravnava in o njej odloči konzulat pristojne države članice, pod jurisdikcijo katere sodno pristojnostjo prosilec zakonito prebiva. 2. Konzulat pristojne države članice obravnava vlogo, ki jo je vložil državljan tretje države, ki se zakonito biva nahaja, vendar nima stalnega prebivališča pod njeno sodno pristojnostjo jurisdikcijo, če je prosilec utemeljil, zakaj je vlogo oddal na tem konzulatu. Člen 7 Pristojnost za izdajo vizumov državljanom tretjih držav, ki se zakonito nahajajo na ozemlju države članice 1. Državljani tretjih držav, ki se zakonito nahajajo na ozemlju države članice in za vstop na ozemlje ene ali več ostalih držav članic potrebujejo vizum, oddajo vložijo vlogo za izdajo tega vizuma na konzulatu države članice, ki je pristojna v skladu s členom 5 (1) or (2). ò novo 2. Državljani tretjih držav, ki so svojo potno listino izgubili ali jim je bila ukradena v času bivanja na ozemlju države članice, lahko zapustijo navedeno ozemlje na podlagi veljavne potne listine, ki jim dovoljuje prehod meje in jo je izdal konzulat njihove države prebivališča, in sicer brez vizuma ali drugega dovoljenja. 3. Če namerava državljan tretje države iz odstavka 2 nadaljevati potovanje na schengenskem območju, mu organi države članice, v kateri je prijavil izgubo ali krajo svoje potne listine, na podlagi podatkov, registriranih v VIS, izdajo vizum, ki ima isti rok veljavnosti in obdobje dovoljenega bivanja, kot prvotni vizum. ê 810/2009 ð novo POGLAVJE II Vloga Člen 98 Praktična navodila za oddajo vložitev vloge 1. Vloge ð se lahko ï oddajo vložijo največ tri ð šest ï mesecev, ð najpozneje pa 15 koledarskih dni ï pred začetkom načrtovanega obiska. Imetniki vizuma za večkratni vstop lahko vložijo vlogo pred iztekom vizuma, ki je veljaven najmanj šest mesecev. ê 810/2009 (prilagojeno) 2. Od prosilcev se Ö Konzulati Õ lahko Ö od prosilcev Õ zahtevajo, da se naročijo za termin na obiska za oddajo vložitev vloge. Obisk se praviloma izvrši v roku dveh tednov od datuma, ko je bil zahtevan. ò novo 3. Konzulat prosilcem dovoli, da vložijo vlogo, ne da bi se naročili na obisk, ali pa so na obisk naročeni takoj, če so bližnji sorodniki državljanov Unije, ki: (a) nameravajo obiskati svojega bližnjega sorodnika, ki je državljan Unije in prebiva v državi članici, katere državljanstvo ima; (b) nameravajo, skupaj s svojim bližnjim sorodnikom, ki je državljan Unije in prebiva v tretji državi, potovati v državo članico, katere državljanstvo ima državljan Unije. 4. Konzulat prosilcem dovoli, da vložijo vlogo, ne da bi se naročili na obisk, ali pa so na obisk naročeni takoj, če so družinski člani državljanov Unije iz člena 3 Direktive 2004/38/ES. ê 810/2009 (prilagojeno) ð novo 5. V utemeljenih nujnih primerih lahko konzulat prosilcem dovoli, da oddajo vložijo vlogo, ne da bi se naročili na obisk, ali pa so na obisk naročeni takoj. 6. Vloge lahko na konzulatu ð , brez poseganja v člen 12, ï oddajo vložijo: (a) prosilec; ali (b) pooblaščeni komercialni Ö posrednik iz člena 43; Õ posredniki v skladu s členom 45(1), brez poseganja v člen 13, ali v skladu s členom 42 ali 43. Ö (c) poklicna, kulturna, športna ali izobraževalna zveza oziroma institucija. Õ Ö 7. Od prosilca se ne sme zahtevati, da se zaradi vložitve vloge osebno zglasi na več kot enem mestu. Õ ê 810/2009 (prilagojeno) ð novo Člen 109 Splošna pravila za oddajanje vložitev vlog 1. Brez poseganja v določbe členov 13, 42, 43 in 45 oddajo pProsilci vlogo Ö se zglasijo Õ osebno ð za odvzem prstnih odtisov v skladu s členom 12(2) in (3) ï . ò novo 2. Od prosilcev, registriranih v VIS, se ne zahteva, da vlogo vložijo osebno, če so bili njihovi prstni odtisi vneseni v VIS pred manj kot 59 meseci. ê 810/2009 (prilagojeno) 2. Konzulati lahko odstopijo od zahteve iz odstavka 1, če je prosilec znan po poštenosti in zanesljivosti. 3. Pri oddaji vložitvi vloge prosilec: (a) predloži obrazec v skladu s členom 1110; (b) predloži potno listino v skladu s členom 1211; (c) predloži fotografijo v skladu s standardi iz Uredbe (ES) št. 1683/95 ali v skladu s standardi iz člena 1312 te uredbe, če deluje VIS v skladu s členom 48 Uredbe VIS Ö (ES) št. 767/2008 Õ; (d) po potrebi dovoli odvzem svojih prstnih odtisov v skladu s členom 1312; (e) plača vizumsko takso v skladu s členom 1614; (f) priloži spremne dokumente v skladu s členom 1413 in Prilogo II;. (g) po potrebi predloži dokazilo, da ima ustrezno in veljavno potovalno zdravstveno zavarovanje v skladu s členom 15. Člen 1110 Obrazec za vlogoe 1. Vsak prosilec odda predloži Ö ročno ali elektronsko Õ izpolnjen in podpisan obrazec iz Priloge I. Osebe, navedene v potni listini prosilca, predložijo svoj obrazec. Mladoletniki predložijo obrazec, ki ga podpiše oseba s stalnimi ali začasnimi starševskimi pravicami ali zakoniti skrbnik. ò novo 2. V primeru elektronske različice obrazca vloge je njegova vsebina takšna, kot je določena v Prilogi I. ê 810/2009 (prilagojeno) ð novo 23. Konzulati zagotovijo, da je brezplačen obrazec vloge prosilcem široko in lahko dostopen. 34. Obrazec je na voljo ð vsaj ï v naslednjih jezikih: (a) v uradnem(-ih) jeziku(-ih) države članice, za katero se zahteva vizum;, Ö in Õ (b) v uradnem(-ih) jeziku(-ih) države gostiteljice;. (c) v uradnem(-ih) jeziku(-ih) države gostiteljice in v uradnem(-ih) jeziku(-ih) države članice, za katero se zahteva vizum, ali (d) v primeru zastopanja, v uradnem(-ih) jeziku(-ih) države članice zastopnice. Poleg jezika(-ov) iz točke (a) je lahko obrazec na voljo tudi v Ö katerem(-ih) koli Õ drugih uradnih jezikih Ö drugem(-ih) uradnem(-ih) jeziku(-ih) Õ institucij Evropske unije. 45. Če obrazec ni na voljo v uradnem(-ih) jeziku(-ih) države gostiteljice, se prosilcem zagotovi prevod obrazca v ta(-e) jezik(-e). 56. Obrazec se v uradni(-e) jezik(-e) države gostiteljice prevede v skladu s okviru schengenskimega sodelovanjema na lokalni ravni iz Ö , kot je določeno v Õ členau 4846. 67. Konzulat obvesti prosilce, v katerem(-ih) jeziku(-ih) lahko izpolnijo obrazec. Člen 1211 Potna listina Prosilec predloži veljavno potno listino, ki izpolnjuje naslednja merila: (a) veljavna bo Ö brez poseganja v člen 21(2) velja Õ še najmanj tri mesece po nameravanem odhodu z ozemlja držav članic ali, v primeru več zaporednih obiskov, najmanj tri mesece po zadnjem nameravanem odhodu z ozemlja držav članic. V upravičenih nujnih primerih se lahko ta zahteva opusti; (b) imeti mora vsaj dve ð eno ï prostio ð dvojno ï strani ð , v primeru več prosilcev s skupno potno listino pa vsebuje eno prosto dvojno stran na prosilca ï ; (c) izdana je bila v predhodnih desetih letih. Člen 1312 Biometrični identifikatorji 1. Države članice zbirajo biometrične identifikatorje prosilca, ki obsegajo fotografijo obraza in deset prstnih odtisov v skladu z zaščitnimi ukrepi, določenimi v Konvenciji Sveta Evrope o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, Listini Evropske Unije o temeljnih pravicah ter v Konvenciji Združenih narodov o pravicah otrok. 2. Prosilec mora prvo vlogo predložiti osebno. Ob predložitvi Ö prve vloge Õ se odvzamejo naslednji biometrični identifikatorji prosilca: – fotografija, skenirana ali narejena v času vložitve vloge, in – njegovih deset prstnih odtisov, ploskih in digitalno odvzetih. 3. Če so bili prstni odtisi prosilca, ki so bili odvzeti pri prejšnji vlogi ð za izdajo vizuma za kratkoročno bivanje ali popotniškega vizuma ï, prvič vneseni v VIS manj kot 59 mesecev pred datumom nove vloge, se prekopirajo v naslednjo vlogo. Vendar v primeru upravičenega dvoma o identiteti prosilca konzulat v obdobju iz prvega pododstavka odvzame prstne odtise. Če ob predvložitvi vloge ni mogoče takoj potrditi, da so bili prstni odtisi odvzeti v obdobju iz prvega pododstavka, lahko prosilec zahteva odvzem prstnih odtisov. 4. Fotografija, priložena vsaki vlogi, se v skladu s členom 9(5) Uredbe VIS Ö (ES) št. 767/2008 Õ vnese v VIS. Prosilcu se za to ni treba zglasiti osebno. Tehnične zahteve za fotografijo so skladne z mednarodnimi standardi, ki jih je določila Mednarodna organizacija za civilno letalstvo (ICAO) v dokumentu 9303, del 1, šesta izdaja. 5. Prstni odtisi se odvzamejo v skladu s standardi ICAO in Odločbo Komisije 2006/648/ES z dne 22. septembra 2006 o tehničnih zahtevah glede standardov za biometrične značilnosti v zvezi z razvojem vizumskega informacijskega sistema[32]. 6. Biometrične identifikatorje odvzame usposobljeno in ustrezno pooblaščeno osebje organa s pristojnostmi iz člena 4(1), (2) in (3). Biometrične identifikatorje lahko pod nadzorom konzulata odvzame tudi kvalificirano in ustrezno pooblaščeno osebje častnega konzula iz člena 42 40 ali zunanjega ponudnika storitev iz člena 4341. Zadevna(-e) država(-e) članica(-e) zagotovi(-jo), da se lahko prstni odtisi v primeru dvoma preverijo na konzulatu, če je prstne odtise odvzel zunanji ponudnik storitev. 7. Iz zZahtevea za dajanje prstnih odtisov so izvzeti ne velja za naslednjie prosilcie: (a) otrocike, mlajšie od 12 let; (b) osebe, pri katerih je jemanje prstnih odtisov fizično nemogoče. Če pa je možen odvzem manj kot desetih prstnih odtisov, se vzame maksimalno število prstnih odtisov. Če to le začasno ni mogoče, mora prosilec svoje prstne odtise dati ob predvložitvi naslednje vloge. Organi s pristojnostmi iz člena 4(1), (2) in (3) imajo pravico zahtevati dodatna pojasnila o tem, zakaj to začasno ni mogoče. Države članice vzpostavijo ustrezne postopke, s katerimi se zagotavlja dostojanstvo prosilcev, če pride do težav pri registraciji; (c) voditeljem držav ali vlad in članome nacionalne vlade s spremljajočimi zakonci in članome njihovih uradnih delegacij, ki so jih povabile vlade držav članic ali mednarodne organizacije v uradne namene; (d) vladarjem in drugime visokime članome kraljeve družine, ki so jih povabile vlade držav članic ali mednarodne organizacije v uradne namene. 8. V primerih iz odstavka 7 se vnos „se ne uporablja“ doda v VIS v skladu s členom 8(5) Uredbe VIS Ö (ES) št. 767/2008 Õ. Člen 1413 Spremni dokumenti 1. Pri oddaji vložitvi vloge za izdajo enotnega vizuma prosilec predloži: (a) dokumente, v katerih je naveden namen potovanja; (b) dokumente v zvezi z nastanitvijo ali dokazila o zadostnih finančnih sredstvih za kritje stroškov nastanitve; (c) dokumente, da ima prosilec zadostna sredstva za preživetje, tako za čas nameravanega bivanja kot tudi za vrnitev v svojo matično državo ali državo stalnega prebivališča ali tranzit v tretjo državo, v katero bo nedvomno sprejet, ali da je sposoben zakonito pridobiti navedena sredstva, kot je določeno v členu 5(1)(c) in (3) Zakonika o Schengenskih mejah Ö Uredbe (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta[33] Õ ; (d) podatke, na podlagi katerih se lahko preveri namen prosilca, da bo zapustil ozemlje države članice pred poiztekom veljavnosti zaprošenega vizuma. ò novo 2. Točke (b), (c) in (d) odstavka 1 se ne uporabljajo za prosilce, ki so redni potniki, registrirani v VIS, in so zakonito uporabili dva predhodno pridobljena vizuma. 3. Bližnji sorodniki državljanov Unije iz člena 8(3) predložijo samo dokumentarna dokazila, ki izkazujejo, da so z državljanom Unije v sorodstvenem razmerju in da so pri njem na obisku ali da z njim potujejo. Družinski člani državljanov Unije, kot so določeni v členu 3 Direktive 2004/38/ES, predložijo le dokumentarna dokazila, ki izkazujejo namen potovanja kot spremljanje državljana Unije ali pridružitev državljanu Unije in sorodstveno razmerje z državljanom Unije, kot je določeno v členu 2(2), ali ki izkazujejo druge okoliščine iz člena 3(2) navedene Direktive. ê 810/2009 (prilagojeno) 34. Neizčrpen sSeznam spremnih dokumentov, ki jih se lahko Ö zahtevajo Õ od prosilca za izdajo vizuma zahteva konzulat, da Ö se Õ preveri izpolnjevanje pogojev iz odstavkova 1 in 2, je naveden v Prilogi II. 65. Konzulati lahko odstopijo od ene ali več zahtev za predložitev enega ali več dokumentov iz odstavka 1(a) do (d), če je prosilec znan po poštenosti in zanesljivosti, zlasti po zakoniti uporabi prejšnjih vizumov, ko ni dvoma, da bo prosilec ob prehodu zunanjih meja držav članic izpolnil zahteve iz člena 5(1) Ö Uredbe (ES) št. 562/2006 Õ Zakonika o schengenskih mejah. ò novo 6. Konzulat začne obravnavati vlogo za izdajo vizuma na podlagi faksimila ali kopij spremnih dokumentov. Prosilci, ki še niso registrirani v VIS, predložijo izvirnike spremnih dokumentov. Konzulat lahko od prosilcev, ki so v VIS registrirani kot prosilci ali redni potniki, zahteva izvirnike dokumentov le, če obstaja dvom o verodostojnosti posameznega dokumenta. ê 810/2009 (prilagojeno) 47. Države članice lahko zahtevajo, da prosilci predložijo dokazilo o plačilu stroškov in/ali dokazilo o zasebni nastanitvi z izpolnitvijo obrazca, ki ga sestavi vsaka država članica. Na tem obrazcu se navede zlasti: (a) ali je to dokazilo o plačilu stroškov ali/in/ali Ö zasebni Õ nastanitvi; (b) ali je gostitelj Ö sponzor / oseba, ki vabi, Õ fizična oseba, podjetje ali organizacija; (c) osebni in kontaktni podatki gostitelja Ö sponzorja / osebe, ki vabi, Õ; (d) ime(-na) povabljenega(-ih) prosilca(-ev); (e) naslov nastanitve; (f) trajanje in namen obiska bivanja; (g) morebitne družinske vezi z gostiteljem. Ö s sponzorjem / osebo, ki vabi; Õ. (h) informacije, ki se zahtevajo v skladu s členom 37(1) Uredbe (ES) št. 767/2008. Obrazec se pripravi v uradnem(-ih) jeziku(-ih) države članice in vsaj v enem od ostalih uradnih jezikov institucij Evropske uUnije. Osebi, ki bo podpisala ta obrazec, se zagotovijo podatki v skladu s členom 37(1) Uredbe VIS. Vzorec obrazca se posreduje Komisiji. 28. Ob oddaji vložitvi vloge za letališki tranzitni vizum prosilec predloži: (a) dokumente o nadaljevanju poti do končnega cilja po načrtovanem letališkem tranzitu; (b) podatke, na podlagi katerih se lahko preveri namen prosilca, da ne bo vstopil na ozemlje držav članic. 59. V okviru schengenskega sodelovanja na lokalni ravni se oceni potreba po dopolnitvi in uskladitvi Ö pripravijo Õ seznamovi spremnih dokumentov za vsako jurisdikcijo, da bi se upoštevale krajevne razmere. ò novo 10. Brez poseganja v odstavek 1 lahko države članice določijo oprostitve zahtev s seznama spremnih dokumentov iz odstavkov 4 in 9, kadar se prosilci udeležujejo večjih mednarodnih dogodkov, organiziranih na njihovem ozemlju, ki se štejejo za posebej pomembne zaradi njihovega vpliva na turizem in/ali kulturo. 11. Komisija z izvedbenimi akti sprejme sezname spremnih dokumentov, ki se uporabljajo v posamezni jurisdikciji, da se upoštevajo lokalne razmere. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 5