EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 1.10.2015 COM(2015) 480 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU o uporabi Uredbe Sveta (ES) št. 1005/2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje



SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU o uporabi Uredbe Sveta (ES) št. 1005/2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje 1.Uvod Nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov izčrpava staleže rib, uničuje morske habitate, ogroža prehransko varnost, izkrivlja konkurenco, postavlja poštene ribiče v nepravičen slabši položaj in slabi obalne skupnosti, zlasti v državah v razvoju. Nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov predstavlja resno okoljsko grožnjo za staleže rib in lahko vodi k zrušitvi ribiškega sektorja. Ocenjena skupna vrednost nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova je vsaj 10 milijard EUR letno. Letno je nezakonito ulovljenih med 11 in 26 milijonov ton rib, kar je enako vsaj 15 % svetovnega ulova. Posledica je izguba znatnih virov, prihodkov, prehrane in sredstev za preživljanje. To predstavlja resne izzive za človekove pravice in varnost, pomorsko varnost ter gospodarsko dejavnost in trgovino na morju in kopnem. Ker nekatere države ne izpolnjujejo svojih mednarodnih obveznosti države zastave v skladu z mednarodnim pravom, je morala mednarodna skupnost poiskati inovativne rešitve za obravnavanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Kodeks odgovornega ribištva iz leta 1995 in Mednarodni akcijski načrt za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje iz leta 2001, ki ju je sprejela Organizacija za prehrano in kmetijstvo (FAO), sta pomenila začetek novega obdobja mednarodne zavezanosti k trajnosti morskih virov. S temi nezavezujočimi dokumenti v okviru mednarodne ribiške zakonodaje, zlasti Konvencijo Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu (UNCLOS) iz leta 1982 in Sporazumom Združenih narodov o staležih rib (UNFSA) iz leta 1995, so bili vzpostavljeni okvir in orodja za boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu. V skladu s temi določbami morajo vse države sprejeti ustrezne ukrepe za zagotavljanje trajnostnega upravljanja morskih virov in v ta namen sodelovati med seboj. Poleg tega je Organizacija za prehrano in kmetijstvo leta 2009 sprejela Sporazum o ukrepih države pristanišča za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje (PSMA). Sporazum naj bi z usklajenimi ukrepi zagotovil okrepljeno večstransko sodelovanje v boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu ter ustavil dotok proizvodov iz nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova na trge. Regionalne organizacije za upravljanje ribištva so prav tako oblikovale ukrepe za boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu, kot so sistemi dokumentacije o ulovu, večje obveznosti države zastave in seznami plovil, ki opravljajo nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov. Tudi Združeni narodi so v svojih ciljih trajnostnega razvoja pomen boja proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu priznali kot eno od vprašanj, ki jih je treba obravnavati v okviru cilja v zvezi z ohranjanjem in trajnostno uporabo oceanov, morij in morskih virov za trajnosti razvoj. Evropska unija (EU) je pogodbenica UNCLOS, UNFSA in PSMA ter članica ali sodelujoča nečlanica šestih regionalnih organizacij za upravljanje ribištva v zvezi z ribolovom na tune in 11 regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva, ki niso povezane z ribolovom na tune. EU se je zaradi razširjenosti in nujnosti problema v zvezi z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom odločila, da bo odločneje ukrepala in na podlagi obstoječega mednarodnega okvira sprejela dodatne ukrepe. Svet je leta 2008 sprejel Uredbo (ES) št. 1005/2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje (v nadaljevanju besedila: uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova), ki je začela veljati 1. januarja 2010. Komisija je leta 2009 sprejela podrobna pravila za izvajanje uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova zajema odgovornost vsake države, ne glede na to, ali je država članica ali tretja država, da izpolni svoje mednarodne obveznosti države zastave, države pristanišča, obalne države ali države trga. Je pregleden in nediskriminacijski instrument, ki velja za vsa plovila za gospodarsko izkoriščanje ribolovnih virov, namenjenih za trg EU, in vse državljane EU, ki so vključeni v ribolovno dejavnost, ki jo izvaja plovilo, ki pluje pod katero koli zastavo. Uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova si prizadeva za preprečevanje trgovanja z ribolovnimi proizvodi, ki izvirajo iz nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, v EU, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje. Da bi se ti cilji dosegli, je EU uvedla več orodij za izboljšanje sledljivosti ter spodbujanje komunikacije in sodelovanja med EU, državami članicami in tretjimi državami ter regionalnimi organizacijami za upravljanje ribištva. Ta orodja vključujejo evropski sistem potrdil o ulovu, sistem medsebojne pomoči med državami članicami, postopek sodelovanja s tretjimi državami in sezname plovil, ki opravljajo nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov. EU z ukrepanjem proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu znotraj EU in zunaj nje ščiti vire, potrebne za preživljanje ljudi, daje prednost razvoju zakonite ribiške industrije in ustvarja bolj enake konkurenčne pogoje. Za to si prizadeva z višanjem standardov o upravljanju ribištva v tretjih državah in državah članicah. EU je ob svoji politiki proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu razvila in izvedla sklop politik, ki se nanaša na trajnostno upravljanje drugih naravnih virov, kot so les in prostoživeče živali. Države članice morajo v skladu s členom 55 uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova Komisiji poročati o uporabi uredbe. Komisija mora na podlagi teh poročil in lastnih opazovanj poročati Svetu in Evropskemu parlamentu. Pet let po začetku veljavnosti uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova je vidnih več oprijemljivih rezultatov. V tem sporočilu so na kratko predstavljeni ključni dosežki uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Podrobnejše statistične informacije v zvezi z izvajanjem uredbe v državah članicah glede inšpekcijskih pregledov in nadzora iztovarjanj in pretovarjanj, v zvezi s podatki o potrdilih o ulovu, uvozom, izvozom in ponovnim izvozom ter uporabo sistemov informacijske tehnologije (IT), uporabo kazni, sodelovanjem, usposabljanjem in ozaveščanjem so na voljo v študiji o trenutnem stanju v zvezi z uporabo in izvajanjem uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. 2.Uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova – glavni dosežki Boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu je zadnja leta politična prednostna naloga EU. Boj EU proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu se lahko razdeli na štiri med seboj prepletena ključna področja ukrepanja: sodelovanje z državami članicami; sodelovanje s tretjimi državami; preiskave plovil, ki domnevno opravljajo nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov, ter mednarodno sodelovanje in sodelovanje deležnikov. EU se je na vseh teh področjih osredotočila na ustvarjanje okolja za pozitivno spremembo prek strukturne reforme, pri čemer je opredelitev držav, podjetij ali posameznikov skrajni ukrep. 2.1 SODELOVANJE Z DRŽAVAMI ČLANICAMI

Države članice in njihove obveznosti države zastave Hkrati z uredbo o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova sta začela veljati še dva druga pomembna dela zakonodaje EU: uredba o nadzoru in uredba o dovoljenjih za ribolov. S tem se je precej reformiral nadzorni sistem EU, ki zagotavlja, da ni diskriminacije med plovili EU, ki opravljajo dejavnost v vodah EU, in tistimi, ki opravljajo dejavnost v vodah tretjih držav. Komisija si zelo prizadeva za izvajanje vseh treh uredb, da bi zagotovila, da države članice izpolnjujejo obveznosti, ki jih imajo kot države zastave, kot se pričakuje tudi od tretjih držav. Države članice in njihove obveznosti države pristanišča Uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova za države članice EU vzpostavlja trden okvir za izvajanje ukrepov držav pristanišča, s katerimi se bo zmanjšala verjetnost, da se ribiški proizvodi, ki izvirajo iz nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, iztovarjajo neposredno v EU. Na podlagi uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova so plovilom iz tretjih držav dostopna le določena pristanišča, ta plovila pa jih lahko uporabljajo le pod strogimi pogoji. V letih 2012 in 2013 so države članice EU v svojih pristaniščih pregledale skoraj 1 500 plovil. Pri teh inšpekcijskih pregledih so ugotovile vrsto kršitev, ki so bile na primer povezane z napakami na deklaracijah o iztovarjanju, napačnim poročanjem informacij v ladijskem dnevniku plovila, neupoštevanjem ukrepov držav pristanišča, vključno z neposredovanjem priglasitve vstopa ali iztovarjanjem brez prisotnosti inšpektorja. Strogi inšpekcijski pregledi iztovarjanj in pretovarjanj plovil tretjih držav v pristaniščih EU so prinesli številne spremembe. Viden primer je pristanišče Las Palmas, v katerem je strog nadzor nad ribiškimi proizvodi iz visoko tveganega ribolova v Zahodni Afriki, ki so ga izvajali španski organi, prispeval k znatnemu zmanjšanju iztovarjanj ribiških proizvodov, ki izvirajo iz nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Države članice in njihove obveznosti države trga Uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova državam članicam zagotavlja instrumente za nadzor uvoza v EU, s čimer jim omogoča, da spremljajo trgovinske tokove, ki iz ribolova zunaj voda EU potekajo v EU. Organi držav članic so z uporabo in izmenjavo podatkov iz potrdil o ulovu in informacij o trgovanju izboljšali preverjanje uvoza. To znanje zagotavlja trdno podlago za učinkovito analizo tveganja, ki bo organom omogočila, da na primer ocenijo, ali je določen vzorec uvoza z vidika ekonomije ribištva smiseln. Učinkovita analiza tveganja je glede na obseg uvoza ribiških proizvodov bistvenega pomena: države članice so med letoma 2010 in 2013 prejele več kot 810 000 potrdil o ulovu in 108 000 izjav o predelavi ter poslale več kot 6 400 zahtev za preverjanje. Določbe uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova omogočajo, da se uvoz zavrne, če države članice pri preverjanju za pošiljko ugotovijo, da izvira iz nezakonitih, neprijavljenih in nereguliranih ribolovnih dejavnosti. Od leta 2010 so države članice zavrnile več kot 200 uvoznih pošiljk. Razlogi za zavrnitev lahko vključujejo lažna, neveljavna, napačno ali nepopolno izpolnjena potrdila o ulovu; kršitev ukrepov za ohranjanje in upravljanje, bodisi nacionalnih ukrepov bodisi ukrepov regionalnih organizacij za upravljanje ribištva, vključno s kvotami; nezakonito pretovarjanje na morju; ulov ribiškega plovila, ki ni na seznamu plovil z dovoljenjem za opravljanje dejavnosti na zadevnem območju regionalne organizacije za upravljanje ribištva, ali pomanjkanje sodelovanja ali neustrezno ukrepanje države zastave, ki je odgovorna za izdajo potrdil o ulovu. Da bi se zagotovil učinkovit nadzor, se je v državah članica izboljšalo sodelovanje med organi, ki sodelujejo pri nadzoru meje, kot so carinski in sanitarni oddelki ter oddelki za ribištvo, ki morajo sodelovati pri zaščiti trga EU pred ribiškimi proizvodi, ki izvirajo iz nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Sodelovanje med državami članicami Uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova spodbuja sodelovanje med državami članicami na področju obravnavanja nezakonitih, neprijavljenih in nereguliranih ribolovnih dejavnosti. Sistem medsebojne pomoči državam članicam omogoča, da se medsebojno opozarjajo na posle z ribiškimi proizvodi, ki domnevno izvirajo iz nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, Komisija pa ga lahko uporabi za pošiljanje opozoril in informacij vsem državam članicam. Komisija je od leta 2010 organom držav članic poslala več kot 160 sporočil o medsebojni pomoči, da bi njihov nadzor in preverjanja usmerila na tvegane situacije in zahtevala preiskave o domnevnih nezakonitih, neprijavljenih in nereguliranih ribolovnih dejavnostih. Države članice si izmenjujejo informacije v primeru zavrnitev uvoznih pošiljk in ciljnega nadzora ribiških plovil, izvajalcev dejavnosti in uvoznih dejavnosti. Takšna sporočila so bila državam članicam na primer poslana v zvezi z neprimernim ravnanjem ribiških plovil tretjih držav, ki opravljajo dejavnost v Zahodni Afriki. Na podlagi tega so različne obalne države naložile globe v višini več kot 4,2 milijona EUR. Drugi konkretni primer se je nanašal na lažna dovoljenja, ki jih je dodelila tretja država, zaradi česar je morala zadevna tretja država vrniti pristojbine za dovoljenja v višini več kot 2 milijona EUR. 2.2 SODELOVANJE S TRETJIMI DRŽAVAMI V skladu z mednarodnim pravnim okvirom morajo vse države članice sprejeti ustrezne ukrepe in sodelovati, da zagotovijo trajnostno upravljanje morskih virov. Koncept odgovornosti države zastave in obalne države se v mednarodni ribiški zakonodaji nenehno krepi in je danes predviden kot obveznost „potrebne skrbnosti“, ki pomeni obveznost, da si država čim bolj prizadeva in naredi vse mogoče za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, kar vključuje obveznost, da sprejme potrebne upravne in izvršilne ukrepe ter tako zagotovi, da ribiška plovila, ki plujejo pod njeno zastavo, njeni državljani ali ribiška plovila, ki lovijo v njenih vodah, ne sodelujejo v dejavnostih, ki kršijo veljavne ukrepe za ohranjanje in upravljanje morskih bioloških virov, ter da se v primeru kršitev posvetuje z drugimi državami in z njimi sodeluje pri preiskovanju in po potrebi naloži kazni, ki so dovolj visoke, da odvračajo od kršitev in kršiteljem odvzamejo koristi, ki izhajajo iz njihovih nezakonitih dejavnosti. Uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova uvaja orodja in izvaja metodologijo za zagotovitev, da vse države izpolnjujejo obveznosti v zvezi z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom ter upravljanjem ribištva. Obvestila države zastave, potrdila o ulovu in postopki za opredelitev nesodelujočih tretjih držav so učinkovit sklop orodij EU za krepitev boja proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu v sodelovanju s tretjimi državami na svetovni ravni. EU ukrepe za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje uporablja kot instrument za pomoč tretjim državam pri reševanju težav z upravljanjem ribištva. Njen cilj je, da tretjim državam, vključno z državami v razvoju, prek dialoga, sodelovanja ter tehnične in razvojne pomoči pomaga pri krepitvi njihovih politik in orodij, sankcioniranju z ustreznim odvračilnim učinkom tistih, ki kršijo pravila, izboljšanju ohranjanja in trajnostne rabe morskih virov ter zagotavljanju boljših priložnosti ribiškim skupnostim in poštenim izvajalcem dejavnosti. Komisija je lahko v zadnjih nekaj letih pomagala več tretjim državam pri doseganju temeljnih sprememb njihovih ribiških politik prek, na primer, sprememb njihove zakonodaje, krepitve zmogljivosti ali izboljšanega spremljanja, nadzora in sledenja. Te države so sprejele reforme in zagotovile, da njihovo upravljanje ribištva ustreza veljavnim standardom mednarodnega prava. Izboljšanje sledljivosti uvoza morskega ribištva Evropski sistem potrdil o ulovu je bil uveden zaradi izboljšanja sledljivosti vseh proizvodov morskega ribištva, s katerimi se trguje v EU v celotni proizvodni verigi, od ribiške mreže do krožnika. Sistem potrdil o ulovu je podlaga za sodelovanje s tretjimi državami. Do danes je 91 držav priglasilo svoje pristojne organe na podlagi uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova in uporablja evropski sistem potrdil o ulovu za izvoz v EU. Komisija v okviru postopka ocenjevanja za tretje države skupaj z Evropsko agencijo za nadzor ribištva analizira vzorce potrdil o ulovu iz tretjih držav, da bi ugotovila pomanjkljivosti v njihovem sistemu potrjevanja. Na zahtevo lahko nato tem tretjim državam zagotovi usposabljanje in krepitev zmogljivosti, s čimer zagotovi nenehno izboljševanje njihovih sistemov za potrjevanje potrdil o ulovu. Poleg tega je več tretjih držav uvedlo sodobne sisteme IT za navzkrižno preverjanje podatkov, potrebnih za potrjevanje potrdil o ulovu, in nekatere so uvedle tudi ukrepe države trga (kot so nacionalni sistemi za potrdila o ulovu), kot je Organizacija za prehrano in kmetijstvo priporočila v svojem mednarodnem akcijskem načrtu za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Krepitev upravljanja ribištva z dialogom Glavni cilj politike EU proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu je sodelovanje s tretjimi državami, da se spodbudi sprememba ravnanja in okrepi upravljanje ribištva. Dialogi se lahko začnejo po oceni evidence skladnosti tretje države kot države zastave, obalne države, države pristanišča ali države trga in ravni zavezanosti k boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu ob upoštevanju globalne stopnje razvoja države.

Komisija je do zdaj začela dialog s skoraj 50 državami. Proces dialoga je prek misij in srečanj privedel k zakonodajnim in upravnim reformam v več kot 15 državah. Oprijemljivi rezultati tega sodelovanja s tretjimi državami vključujejo izboljšano upravljanje, zlasti spremembo zakonodaje; sprejetje nacionalnih akcijskih načrtov v skladu z mednarodnim akcijskim načrtom Organizacije za prehrano in kmetijstvo za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova; strožje sankcije; boljše sodelovanje, usklajevanje in mobilizacijo različnih zadevnih organov ter politično zavezo za boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu na najvišji ravni. S procesom dialoga se je v državah vzpostavil okvir za krepitev spremljanja, nadzora in sledenja prek izboljšanega spremljanja ribolovnih dejavnosti, vključno z zahtevami v zvezi s sistemom za spremljanje plovil za nacionalne flote in flote za ribolov v oddaljenih vodah ter okrepljenimi inšpekcijskimi pregledi in nadzorom. Predhodna opredelitev („rumeni karton“) Kadar z dialogom s tretjo državo ni bilo mogoče odpraviti ugotovljenih pomanjkljivosti, je Komisija tretjo državo obvestila o tveganju, da bo v boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu opredeljena kot nesodelujoča tretja država (postopek predhodne opredelitve, člen 32, t. i. rumeni karton). Komisija je v vseh 18 primerih predhodne opredelitve, ki jih je do danes izvedla, zadevni državi predlagala prilagojene ukrepe, da bi lahko ugotovljene pomanjkljivosti odpravila do določenega roka. S tem postopkom se vzpostavi okvir za sodelovanje, da se izboljša upravljanje ribištva. Dejavnosti Komisije v zvezi s predhodnimi opredelitvami, opredelitvami, odpravo predhodnih opredelitev in izbrisanjem s seznama temeljijo zlasti na proučitvi ukrepov, ki so jih sprejele tretje države, kot so pojavnost plovil, ki plujejo pod zastavo zadevne države in izvajajo nezakonite, neprijavljene in neregulirane dejavnosti, pojavnost nezakonitih, neprijavljenih in nereguliranih dejavnosti v vodah zadevne države, tržne dejavnosti (predelava in izvoz), pristaniške dejavnosti, ocena skladnosti z mednarodnimi sporazumi in instrumenti mehkega prava, vključno z oceno skladnosti z ukrepi regionalnih organizacij za upravljanje ribištva, instrumenti izvrševanja (vključno s pregledom vzpostavljenega pravnega in upravnega okvira) ter konkreten odziv na pojavnost nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova (vključno z zadostnostjo odvračanja) ter status države v razvoju. Postopki predhodne opredelitve so se začeli novembra 2012 za Belize, Kambodžo, Fidži, Gvinejo, Panamo, Šrilanko, Togo in Vanuatu; novembra 2013 za Curaçao, Gano in Korejo; junija 2014 za Filipine in Papuo Novo Gvinejo; decembra 2014 za Salomonove otoke, Tuvalu, Saint Kitts in Nevis ter Saint Vincent in Grenadine in aprila 2015 za Tajsko. Predhodno opredeljene države, ki so pokazale napredek v skladu s predlaganimi ukrepi, so po potrebi dobile več časa za izvedbo reform. Komisija je julija 2013 na podlagi doseženega napredka in za to, da bi imele države dovolj časa za sprejetje spremenjenih pravnih okvirov in nadzornih zmogljivosti za svoje ribištvo v skladu z mednarodnimi zahtevami, status predhodno opredeljene države podaljšala za Fidži, Panamo, Šrilanko, Togo in Vanuatu. Enako podaljšanje je bilo zagotovljeno Curaçau, Gani in Koreji julija 2014, Filipinom in Papui Novi Gvineji februarja 2015 ter Gani in Curaçau marca 2015. Opredelitev („rdeči karton“) Kadar predhodno opredeljena država težav v zvezi z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom ni rešila v skladu z mednarodnimi obveznostmi, jo je Komisija opredelila kot nesodelujočo državo pri boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu (postopek opredelitve, člen 31, t. i. rdeči karton) in Svetu predlagala, naj zadevno državo uvrsti na seznam nesodelujočih tretjih držav (postopek uvrstitve na seznam, člen 33). Zaradi opredelitve in posledične uvrstitve na seznam se uvedejo trgovinski ukrepi, vključno s prepovedjo uvoza ribiških proizvodov iz nesodelujočih držav v EU in prepovedjo plovilom EU, da opravljajo dejavnost v vodah nesodelujočih držav. Postopki opredelitve so se začeli novembra 2013 za Belize, Kambodžo in Gvinejo, oktobra 2014 pa za Šrilanko. Postopki za uvrstitev na seznam, na podlagi katerih je Svet sprejel sklepe o uvrstitvi teh držav na seznam nesodelujočih držav, so se marca 2014 končali za Belize, Kambodžo in Gvinejo, januarja 2015 pa za Šrilanko. Posledica postopka opredelitve je izvajanje določb člena 18(1)(g), tj. države članice zavrnejo uvoz proizvodov morskega ribištva iz opredeljene tretje države, ki so zajeti v potrdilih o ulovu, potrjenih od datuma začetka veljavnosti izvedbenega sklepa Komisije. Postopek uvrstitve na seznam od datuma začetka veljavnosti izvedbenega sklepa Sveta obsega trgovinske ukrepe, kot so določeni v členu 38, kot so prepoved uvoza, nesprejetje potrdil o ulovu, prepoved nakupa ribiških plovil, prepoved plutja ribiških plovil EU pod zastavo zadevne države, prepoved sklepanja dogovorov o zakupu, prepoved izvažanja ribiških plovil EU, prepoved sklepanja zasebnih trgovinskih dogovorov z državljani EU, prepoved skupnih ribolovnih dejavnosti z EU, morebitna razveljavitev trajnih dvostranskih sporazumov o ribištvu ali partnerskih sporazumov o ribištvu in/ali prenehanje nadaljnjih pogajanj dvostranskih sporazumov o ribištvu ali partnerskih sporazumov o ribištvu. Odprava predhodne opredelitve in izbrisanje s seznama („zeleni karton“) Postopek dialoga se nadaljuje v vseh fazah postopka. Kadar so predhodno opredeljene ali opredeljene države oziroma države, uvrščene na seznam, sprejele konkretne ukrepe za doseganje trajnih izboljšav v boju proti nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim dejavnostim, je Komisija odpravila status predhodne opredelitve ali Svetu predlagala izbrisanje države s seznama, odvisno od faze postopka (t. i. zeleni karton). Komisija je oktobra 2014 po strukturnih reformah v upravljanju ribištva in trdnih jamstvih za učinkovito izvajanje teh reform odpravila status predhodne opredelitve za Fidži, Panamo, Togo in Vanuatu. Svet je decembra 2014 Belize po pregledu njegovega sistema za upravljanje ribištva in uvedbi konkretnih ukrepov za boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu izbrisal s seznama nesodelujočih držav. Komisija je aprila 2015 po temeljnih strukturnih reformah v upravljanju ribištva in trdnih jamstvih za učinkovito izvajanje teh reform odpravila status predhodne opredelitve za Korejo in Filipine. Podpora tretjim državam Da bi se dosegle trajne spremembe, sta pogosto potrebna usposabljanje in krepitev zmogljivosti. Proces dialoga o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu zagotavlja okvir za takšno krepitev zmogljivosti, Komisija pa je za tretje države v odziv na posebne zahteve, pogosto skupaj z Evropsko agencijo za nadzor ribištva, izvedla prilagojena srečanja za krepitev zmogljivosti o potrditvi ulova ter o orodjih in politiki spremljanja, nadzora in sledenja. Posebna srečanja v zvezi z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom dopolnjujejo ukrepe za krepitev zmogljivosti, ki jih Komisija in Evropska agencija za nadzor ribištva izvedeta s tretjimi državami in mednarodnimi ribiškimi organizacijami, vključno z regionalnimi organizacijami za upravljanje ribištva, pod okriljem skupne ribiške politike. Ti vključujejo uporabo sektorske podpore v okviru sporazumov o partnerstvu o trajnostnem ribištvu med EU in tretjimi državami, ki je namenjena krepitvi zmogljivosti za spremljanje, nadzor in sledenje ter krepitvi upravljanja ribištva partnerske države sporazuma o partnerstvu o trajnostnem ribištvu. Tako kot v več primerih tehnične pomoči za financiranje posebnih ukrepov tretjih držav je več kot 55 držav v razvoju prejelo tehnično pomoč EU na podlagi dveh programov: programa ACP FISH II za skupino afriških, karibskih in pacifiških držav v višini 30 milijonov EUR ter programa za okolje in trajnostno upravljanje naravnih virov, vključno z energijo (ENRTP), v višini dveh milijonov EUR. Cilji teh programov vključujejo trajnostno in pravično upravljanje ribištva v določenih regijah. Boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu je sestavni del več novih predlogov financiranja, saj je pomemben za programe, ki obravnavajo prehransko varnost in programe, ki obravnavajo pomorsko varnost. Cilj ukrepov EU je celovit in medsektorski pristop, ki obravnava vse probleme, povezane s področjem pomorstva, kot so nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov, prehranska varnost, piratstvo in oboroženi ropi na morju, mednarodni organizirani kriminal in terorizem na morju, nezakonita trgovina, trgovina z ljudmi, tihotapljenje migrantov, trgovina z orožjem in drogami, trgovina z zaščitenimi vrstami prostoživečih živali in rastlin ter druge nezakonite pomorske dejavnosti. 2.3 PREISKAVE PLOVIL, KI DOMNEVNO OPRAVLJAJO NEZAKONITE, NEPRIJAVLJENE IN NEREGULIRANE DEJAVNOSTI

Komisija je od leta 2010 preiskovala več kot 200 primerov, v katerih so plovila iz 27 držav domnevno opravljala nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov. Te preiskave so temeljile na informacijah, ki jih je zbrala Komisija ali ki so jih posredovale države članic, tretje države in deležniki. Neposreden rezultat teh preiskav so sankcije v višini več kot 8 milijonov EUR v obliki glob, ki jih je osem držav zastave (Belize, Brazilija, Komori, Litva, Panama, Republika Gvineja, Republika Koreja in Španija) ter štiri obalne države (Liberija, Republika Gvineja, Sierra Leone in Gvineja Bissau) izreklo več kot 50 plovilom. Ker je v teh primerih sankcije izrekla država zastave, obalna država ali država, ki je oboje, tj. država zastave in obalna država, plovil za zdaj ni bilo treba uvrstiti na seznam EU na podlagi člena 27(1). Komisija je hkrati zadevne države zastave spodbujala, naj začnejo upravne in zakonodajne reforme za krepitev nadzora dejavnosti svojih ribiških flot. Te preiskave so se izvajale zlasti na področjih, na katerih so nezakonite, neprijavljene in neregulirane ribolovne dejavnosti najbolj razširjene ter imajo najhujše posledice – ne le na morske vire, ampak tudi na sredstva lokalnih skupnosti za preživljanje. Dejavnosti so bile osredotočene na primere z oprijemljivo razsežnostjo EU, plovila, povezana z izvozom v EU, plovila pod nadzorom izvajalcev dejavnosti EU ali plovila, ki plujejo pod zastavami držav članic EU. Osem regionalnih organizacij za upravljanje ribištva vodi ali si izmenjuje sezname plovil, za katere je bilo ugotovljeno, da na svojih zadevnih območjih Konvencije izvajajo ali omogočajo nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov. Ti seznami so pomembno orodje za nadzor držav zastave in pristanišča, saj jih lahko inšpektorji uporabijo za dopolnitev analize tveganja v zvezi s pristaniškimi dejavnostmi in potrdili o ulovu. EU vsako leto na podlagi člena 30 uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova vse te sezname prenese na enoten evropski seznam plovil, ki opravljajo nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov. Ribiška plovila, uvrščena na evropski seznam plovil, ki opravljajo nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov, ne smejo loviti rib v vodah držav članic, države članice jim ne smejo dodeliti dovoljenj ali jih zakupiti, ne smejo pristajati v pristaniščih EU, ne sme se jim zagotoviti obnavljanje zalog, točenje goriva ali menjava posadke, ne smejo sodelovati pri kakršnih koli dejavnostih ribiških plovil, ki plujejo pod zastavo države članice EU, ne smejo uvažati ribiških proizvodov v EU, izdajati potrdil o ulovu in izvažati ali ponovno izvažati ribiških proizvodov iz EU. 3.Mednarodno sodelovanje in sodelovanje deležnikov 3.1 MEDNARODNO SODELOVANJE EU se proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu ne more boriti sama, ampak je za pospešitev spremembe v svetovnem merilu potrebno mednarodno sodelovanje. EU je skupno izjavo o boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu z ZDA podpisala septembra 2011, z Japonsko pa julija 2012. EU je glede vprašanj v zvezi z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom pripravljena sodelovati z vsako državo, ki ima enake vrednote glede ohranjanja in trajnostne rabe ribolovnih virov. Komisija ceni napredek, ki ga je Organizacija za prehrano in kmetijstvo dosegla v zvezi z razvojem svetovne evidence ribiških plovil, ladij za prevoz zamrznjenih proizvodov in oskrbovalnih ladij. Zaradi te pobude bodo na voljo informacije o opredelitvi plovil in drugi pomembni podatki, da se zagotovi zanesljiv in hiter način za primerjavo podatkov z drugimi viri. Komisija prispeva k strokovnemu svetovanju Organizacije za prehrano in kmetijstvo v zvezi z dokumentacijo o ulovu. Podpira uporabo številk IMO za plovila s 100 bruto tonami ali več ter pozdravlja prostovoljne smernice o uspešnosti države zastave, ki jih je pred nedavnim potrdil odbor za ribištvo (COFI) Organizacije za prehrano in kmetijstvo. Komisija tesno sodeluje z Interpolom. Leta 2013 je postala opazovalka v delovni skupini za kršitve na področju ribištva, ki je bila ustanovljena v okviru Interpolovega programa za kazniva dejanja zoper okolje. Komisija skupaj z državami članicami podpira Interpolov projekt SCALE, globalno pobudo za odkrivanje in zmanjšanje kršitev na področju ribištva ter boj proti njim. 3.2 SODELOVANJE Z DELEŽNIKI Tako kot je mednarodno sodelovanje bistveno za boj proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu, je pomembna tudi vključitev vseh drugih zadevnih deležnikov. Nevladne organizacije imajo pomembno vlogo pri boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu zaradi svojih dejavnosti na terenu, v okviru katerih opredelijo in evidentirajo nezakonite ribolovne dejavnosti, zaradi spodbujanja nosilcev odločanja po vsem svetu, da vprašanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova uvrstijo na svoje politične dnevne rede, in zaradi dela s širšo javnostjo, ko ozaveščajo o pomenu problemov, povezanih z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom. Nevladne organizacije so pogosto zagotovile konkretne dokaze o nezakonitih, neprijavljenih in nereguliranih dejavnostih, ki jih je lahko Komisija uporabila v različnih preiskavah. Sodelovanje z industrijo je pomembno, saj je glede izvajanja uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova v ospredju. Industrija zdaj večjo pozornost namenja vsem delom dobavne verige zaradi zagotavljanja, da v EU vstopijo le ribiški proizvodi iz zakonitega ulova. Zakoniti dobavitelji so imeli od te spremembe politike koristi, nezakoniti izvajalci dejavnosti pa izgubo. Komisija je na podlagi informacij, ki jih je prejela od industrije, in sicer neposredno ali prek nacionalnih organov, postala pozorna na več praktičnih vprašanj, ki bi se lahko obravnavala za povečanje učinkovitosti uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. 4.Uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova – naslednji koraki Uredba o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova po petih letih izvajanja očitno vpliva na ribolovne dejavnosti po vsem svetu. Vzpostavila je trajni mehanizem za sodelovanje med EU in tretjimi državami. Spodbuja pripravljenost držav članic in tretjih držav, da izboljšajo skladnost z mednarodnimi obveznostmi, ki jih imajo kot države zastave, obalne države, države pristanišča ali države trga. Države članice in tretje države se zdaj prav tako zavedajo, da so koristi boja proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu konkretne in vključujejo večje prihodke za lokalni ali državni proračun, ki bi bili v nasprotnem primeru izgubljeni v korist izvajalcev dejavnosti, ki se ukvarjajo z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom. Komisija si bo na notranjem področju še naprej prizadevala za izboljšanje sistemov, ki se trenutno uporabljajo, ter poenostavitev in posodobitev izvajanja uredbe o preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Opredeljenih je bilo več tehničnih izboljšav, ki se lahko uvedejo na podlagi veljavnega pravnega besedila. Cilj je izboljšati stroškovno učinkovitost veljavnega sistema in ga poenostaviti s prehodom s sistema, ki temelji na papirju, na elektronski sistem. S tem se bo povečala sledljivost poslov, sistem pa bo zaščiten pred ponarejanjem dokumentov. Natančneje, Komisija bo posodobila sistem potrdil o ulovu prek sistema IT in v sodelovanju z Evropsko agencijo za nadzor ribištva ustvarila usklajen sistem za izmenjavo in navzkrižno preverjanje informacij. Nov sistem IT bo omogočal, da se odpravijo vrzeli v nadzoru uvoza in izboljša spremljanje skupne uporabe enega potrdila o ulovu, razdeljenega na več pošiljk, s čimer se bo preprečila neupravičena legalizacija ribiških proizvodov, ki izvirajo iz nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Z usklajeno analizo tveganja bo na voljo bolj stroškovno učinkovit pristop k nadzoru potrdil o ulovu, zmanjšalo pa se bo tudi upravno breme carinskih organov držav članic. Te izboljšave se bodo izvedle v obdobju 2015–2016. Na zunanjem področju bo Komisija še naprej sodelovala s tretjimi državami prek dvostranskega sodelovanja, dialoga in formalnega procesa v okviru postopkov predhodne opredelitve, opredelitve in uvrstitve na seznam, namenjenih odpravi ugotovljenih težav v zvezi z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom. Komisija bo tretjim državam še naprej zagotavljala tehnično in razvojno pomoč za reševanje težav v zvezi z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom. To se lahko doseže z ukrepi, usmerjenimi v krepitev zmogljivosti uprav tretjih držav, in programi razvojne pomoči EU, pri čemer se opredelijo potrebe tretjih držav in izvedejo ustrezni programi.