stališču Sveta o sprejetju DIREKTIVE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi direktiv 1999/62/ES, 1999/37/ES in (EU) 2019/520 o cestnih pristojbinah za uporabo določene infrastrukture za vozila

Cilj pobude je doseči napredek pri uporabi načel „onesnaževalec plača“ in „uporabnik plača“ ter s tem spodbujati finančno in okoljsko trajnosten ter družbeno pravičen cestni promet. To vključuje naslednje cilje:

stališču Sveta o sprejetju DIREKTIVE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi direktiv 1999/62/ES, 1999/37/ES in (EU) 2019/520 o cestnih pristojbinah za uporabo določene infrastrukture za vozila

Komisija bi bila bolj naklonjena postopnemu odpravljanju vinjete v celotnem omrežju TEN-T za vsa težka vozila. Poleg tega bi se lahko uporaba kombiniranega sistema zaračunavanja pristojbin natančneje odražala v ustrezni zakonski določbi. Hkrati je treba tako določbo brati v okviru Direktive in njenih uvodnih izjav, njena uporaba pa je omejena z danes že obstoječimi sistemi cestninjenja. Komisija lahko – ob upoštevanju sorazmerno omejenega učinka manjših težkih vozil na infrastrukturo in zunanje stroške (ki za zdaj v nekaterih državah članicah ne plačujejo cestnine) in ob upoštevanju razpoložljivih zaščitnih ukrepov (tj. predhodnega obvestila Komisiji) v primeru utemeljenih izjem in uvedbe kombiniranih sistemov zaračunavanja pristojbin – sprejme kompromis.

(b)Lahka vozila

Komisija je predlagala tudi postopno odpravo vinjet za lahka vozila. Sozakonodajalca pa se strinjata o možnosti, da države članice ohranijo in uvedejo vinjete za ta vozila (osebne avtomobile, lahka gospodarska vozila in minibuse).

Kar zadeva sorazmernost cen vinjet, je Komisija predlagala nekoliko manjše omejitve za kratkoročne vinjete od tistih iz stališča Sveta. Hkrati stališče Sveta zdaj od držav članic zahteva, da dajo na voljo dnevne vinjete, ki predstavljajo pomemben korak k sorazmernejšemu oblikovanju cen za lahka vozila. Poleg tega so vključene klavzule o pregledu glede pravil, ki veljajo za lahka vozila na splošno in zlasti za obravnavo lahkih gospodarskih vozil, kot je zahteval Evropski parlament.

Bolj sorazmerno določanje cen je v skladu s predlogom Komisije.





3.2.Razlikovanje pristojbin glede na okoljsko učinkovitost

(a)Težka vozila

Komisija je predlagala, da se razlikovanje na podlagi emisijskih razredov EURO nadomesti z obveznim razlikovanjem na podlagi emisij CO2 za težka vozila (pri čemer je treba onesnaževala zraka obravnavati z zaračunavanjem pristojbin za zunanje stroške, glej razdelek 3.3). Ker v času predloga ni bilo izhodišča, je Komisija predlagala določitev podrobnosti v delegiranih aktih.

Evropski parlament je v svojem stališču na prvi obravnavi v veliki meri sledil predlogu in sprejel le omejene spremembe v zvezi z obravnavo brezemisijskih obratovanj, ki so v skladu s stališčem Sveta. Svet je določil podrobnosti o razlikovanju na podlagi emisij CO2 za težka vozila na podlagi standardov CO2, sprejetih leta 2019. Hkrati je Svet podaljšal obveznost razlikovanja pristojbin tudi na vinjete (uporabnine).

V skladu z nedavnim predlogom o sistemu trgovanja z emisijami za cestni promet stališče Sveta vključuje klavzulo o pregledu/oceni za obravnavo kakršnega koli dejanskega in zaznanega tveganja podvajanja oblikovanja cen ogljika.

Komisija podpira metodologijo za razlikovanje pristojbin na podlagi emisij CO2, razvito v besedilu Sveta skupaj s klavzulo o pregledu.

(b)Lahka vozila

Komisija je predlagala razlikovanje cestnih pristojbin tudi za lahka vozila glede na njihovo okoljsko učinkovitost, tj. ob upoštevanju emisij CO2 in onesnaževal. Sozakonodajalca se strinjata, da bi moralo biti razlikovanje pristojbin za osebna vozila neobvezno.

V skladu s stališčem Sveta bodo države članice od leta 2026 dalje morale, kjer je to tehnično izvedljivo, razlikovati cestnine in letno uporabnino za kombinirana vozila (podskupina lahkih gospodarskih vozil) in minibuse glede na okoljsko učinkovitost vozila. Shema iz člena 7gb in Priloge VII, ki temelji na najnovejših emisijskih standardih, bi bila okvirna. Države članice, ki se odločijo za uporabo druge sheme (npr. v smislu meril emisijskih vrednosti, obsega razlikovanja ali morebiti z vključitvijo drugih meril), bi morale svojo izbiro utemeljiti in o njej obvestiti Komisijo. Vendar se lahko države članice odločijo, da bodo zmanjšanja uvedle samo za brezemisijska vozila, ne da bi razlikovale pristojbine za druga vozila in ne da bi o tem obvestile Komisijo.

Čeprav bi Komisija dala prednost podobnemu pravilu za vsa lahka gospodarska vozila, lahko podpre kompromis, saj je načelo razlikovanja pristojbin, ki odražajo stroške uporabe cest, v skladu s predlogom Komisije.

3.3.Zaračunavanje pristojbin za zunanje stroške

Komisija je predlagala, da se zaračunavanje pristojbin za zunanje stroške (z neposredno uporabnimi referenčnimi vrednostmi) poenostavi in​ postane obvezno za težka vozila, vsaj v tistih delih omrežja, v katerem so zunanji stroški onesnaževanja zraka in/ali hrupa višji od povprečja. S končnim stališčem Sveta se je razširilo področje uporabe te obveznosti tako, da se uporablja v celotnem omrežju, na katerem se plačuje cestnina, najpozneje štiri leta po začetku veljavnosti direktive o spremembi.

Države članice bodo morale praviloma uporabiti zaračunavanje pristojbin za zunanje stroške za onesnaževanje, razen v posebnih ustrezno utemeljenih primerih, kar je v primerjavi s predlogom Komisije dobrodošlo povečanje ambicij.

Svet je dodal možnost, da se lahko zaračunajo tudi stroški emisij CO2, kot alternativo razlikovanju infrastrukturnih pristojbin za težka vozila na podlagi emisij CO2 (ali pa se ta možnost uporablja v kombinaciji s tem razlikovanjem) (glej oddelek 3.2). Čeprav to predstavlja še eno jasno povečanje ambicij, bo privedlo do podvajanja oblikovanja cen ogljika, kjer nacionalni davek na gorivo že vključuje komponento CO2 in če so goriva za cestni promet vključena v trgovanje z emisijami, kot je predlagala Komisija julija. Kot je navedeno v oddelku 3.2, bi morale klavzule o pregledu zagotoviti zaščitne ukrepe za zmanjšanje takega tveganja. Ena od teh klavzul o pregledu zahteva, da Komisija prilagodi zneske, ki se lahko zaračunajo za emisije CO2, ob upoštevanju dejanske cene ogljika, ki se uporablja za goriva za cestni promet v EU. Komisija meni, da so zaščitni ukrepi zadostni in podpira možnost zaračunavanja stroškov za emisije CO2, če te ne zajema v celoti ustreznejši instrument, kot je trgovanje z emisijami ali obdavčitev goriva.