ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
45.

poziva, naj imajo mesta in regije dostop do delovnih skupin Evropskega sveta in Evropskega parlamenta o zadevah mest in trialogov prek njihovega institucionalnega predstavnika, tj. OR, da bodo lahko spremljala in izboljšala prispevek k delu Sveta na področjih, ki vplivajo nanje in na njihove pristojnosti;
31.

poziva zadevne države članice in regije, naj izboljšanje potresne varnosti obstoječih stavb vključijo v svoje operativne programe za regionalni razvoj kot prednostno nalogo, in pri tem poudarja, da je treba za to nameniti sredstva tudi prek ustreznih instrumentov za spodbujanje preventivnih ukrepov proti posledicam potresov;
11.

poudarja, da so lokalne in regionalne oblasti v treh temeljnih pogledih vodilni akterji pri varstvu okolja in zaščiti biotske raznovrstnosti: prvič, so glavni spodbujevalci naložb s pomočjo sredstev držav članic ter evropskih strukturnih in investicijskih skladov; drugič, kot javni organi, pristojni za predpise in izdajanje dovoljenj v kmetijskem sektorju ter za teritorialno in urbanistično načrtovanje, imajo velik vpliv pri rabi zemljišč in lahko zagotovijo prednostno obravnavo okoljskih vidikov; tretjič, so najbliže lokalnim prebivalcem in izpolnjujejo pomembno vlogo, ko jim nudijo informacije, spodbude in podporo v zvezi z zaščito habitatov in konfliktnih vrst;
45.

Treba je upoštevati ne le kratkoročne poslovne modele, ampak tudi strateško vrednost novih povezav, ki so lahko katalizator razvoja v (odročnih) obmejnih regijah. Zato je pri čezmejnih projektih – in to od faze načrtovanja in analize stroškov infrastrukture – treba pomisliti tudi na strategije razvoja prometa, ki so jih sprejele različne države članice, in povezane nacionalne razvojne strategije, usmerjene v varstvo okolja, tehnološki razvoj in inovacije, ter zagotoviti skladnost z njimi.
11.

ugotavlja, da se zdravstveni sistemi držav članic EU soočajo s številnimi velikimi izzivi, nekateri od njih pa so v nekaterih državah izrazitejši kot v drugih: (a) neenakosti v zdravstvenem stanju in pri dostopu do zdravstvene oskrbe – razlike, katerih vzroki so pogosto socialno-ekonomski ali geografski; (b) nov profil bolezni, pri čemer predstavljajo kronične bolezni zelo velik del stroškov zdravstvenega varstva. Po podatkih SZO 86 % vseh smrti v evropski regiji povzroči pet najpogostejših nenalezljivih kroničnih bolezni (sladkorna bolezen, bolezni srca in ožilja, rak, kronična obolenja dihal in duševne bolezni), ki so pogosto posledica nezdravega načina življenja (kajenja, prekomernega pitja alkohola, slabih prehranskih navad in pomanjkanja gibanja). Ti dejavniki so tudi krivi za vse večje težave s prekomerno težo in debelostjo, tudi pri otrocih in mladih; (c) staranje prebivalstva in veliko število starejših, ki bolehajo za eno ali več kroničnimi boleznimi (t. i. multimorbidnost); (d) nalezljive bolezni in nenehna zaskrbljenost zaradi novih pandemij. Zaradi vedno večje globalizacije je večje tudi tveganje širitve različnih vrst nevarnosti za zdravje; (e) izjemno veliko pacientov zboli zaradi pomanjkljive zaščite bolnikov, med drugim zaradi okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo; (f) odpornost na antibiotike je vse večji problem za zdravje prebivalstva in povzroča povečanje stopnje obolevnosti in umrljivosti ter tudi visoke stroške za zdravstvene sisteme; (g) pomanjkanje strokovno usposobljene delovne sile v zdravstvu in negi – marsikje v Evropi s težavo izobrazijo, zaposlijo oziroma zadržijo na delovnem mestu zadostno število kvalificiranih oseb; (h) vse večja pričakovanja državljanov in zahteve po negi, usmerjeni v bolnika; (i) zdravstveni sistemi so pod pritiskom, da znižajo stroške in izboljšajo stroškovno učinkovitost, saj so izdatki za zdravstvo visoki in se bodo verjetno še povečali; (j) nove tehnologije socialnega skrbstva lahko pripomorejo k izboljšanju zdravja številnih ljudi – inovacije znižujejo stroške pri nekaterih zdravstvenih problemih, hkrati pa lahko nove možnosti zdravljenja nekaterih bolezni in zdravstvenih stanj vodijo v zvišanje stroškov; (k) naraščanje migracij, zlasti števila beguncev, ki so velikokrat doživeli travme, zaradi katerih je med drugim treba omogočiti več ustreznih psihiatričnih, psihoterapevtskih in psihosomatskih zdravljenj; (l) okoljske in podnebne spremembe, ki negativno vplivajo na zdravje in dobro počutje; (m) psihična in telesna obolenja kot posledica napornega poklicnega življenja ali neravnovesja med poklicnim in zasebnim življenjem;
8.

spodbuja evropska mesta in regije, naj se še naprej posvečajo tem problemom, poleg tega pa naj izkoristijo priložnosti, ki se za podjetja in akterje, ki snujejo in ponujajo inovativne produkte in storitve za starejše, odpirajo z demografskimi spremembami, na primer tiste, ki so povezane z „gospodarstvom starejših“, saj se zlasti v regijah, ki so najbolj prizadete zaradi demografskih sprememb, najbolj izkorišča ta možnost. Izzivi so tudi priložnost za krepitev naložb v človeški kapital, boljšo uporabo lokalnih virov, vzpostavitev učinkovitejših in uspešnejših javnih služb in določitev novih predlogov za izboljšanje kakovosti življenja vseh državljanov. Cilj je izboljšanje kakovosti življenja in vseh treh razsežnosti dobrega počutja fizične, psihične in socialne. Priložnosti, povezane z demografskimi spremembami, so tudi priložnosti za zaposlitev, povezane s storitvami za starejše (fizične, digitalne storitve, zdrav življenjski slog, itd.);
36.

meni, da obstajata dve glavni možnosti za izboljšanje dodane vrednosti kmetijskih gospodarstev: (i) povečanje kmetijske produktivnosti, ki v nekaterih sektorjih kaže skrb zbujajoče znake upadanja, z bolj trajnostno in intenzivno kmetijsko pridelavo, kar pomeni večjo proizvodnjo z manj surovinami oziroma omejitev kupljenih obratnih sredstev ter s tem večjo neodvisnost kmetijskih gospodarstev, kar je mogoče doseči z vzpostavitvijo inovativnih in odpornejših sistemov proizvodnje, ki temeljijo na preciznem kmetovanju, poenostavljeni obdelavi tal, kolobarjenju in diverzifikaciji posevkov, boljšem izkoriščanju travinja in drugih praksah, ali (ii) spodbujanje razvoja regionalno prilagojenih prehranskih sistemov, ki zadovoljujejo vedno večje povpraševanje evropskih potrošnikov in deloma odpravljajo posledice nestanovitnosti svetovnih trgov kmetijskih surovin, to pa vključuje vzpostavitev lokalnih dobavnih verig (šolske menze, gostinstvo, neposredna prodaja) in nišnih trgov ter kakovostne proizvode z večjim poudarkom na načinih proizvodnje, ki so bolj okolju prijazne (ekološko kmetovanje in drugi pristopi);
7.

ponavlja, da EU po nekaterih ocenah zaradi davčnih utaj, davčnih goljufij in agresivnega davčnega načrtovanja vsako leto izgubi potencialnih bilijon eurov davčnih prihodkov (1), da ta primanjkljaj ogroža javne finance na vseh ravneh, tudi na lokalni in regionalni, in da bi ustrezna, transparentna, učinkovita in pravična obdavčitev vseh podjetij zmanjšala davčno breme;
35.

glede na to, da so evropske lokalne in regionalne oblasti razvile nekaj dobrih praks in strokovno znanje v zvezi z vključevanjem beguncev, poziva Svet, Komisijo in ESZD, naj uporabijo izkušnje, pripravljenost in mreže evropskih lokalnih in regionalnih oblasti: Odbor, skupščino ARLEM, konferenco CORLEAP in platforme, ki jih je vzpostavil, pa tudi nacionalna združenja občin, kot je Združenje nizozemskih občin (9). Ti imajo dragoceno znanje in bogate izkušnje v zvezi z zagotavljanjem osnovnih storitev, integracijo ter lokalnim in regionalnim gospodarskim razvojem, ne le v Evropi, ampak tudi v državah prvega azila. Praktični pristop z izmenjavo najboljše prakse ter celostnim in usmerjenim načrtovanjem kapacitet v njihovi okolici, med drugim na podlagi načrtovanja scenarijev in ob upoštevanju učinkov na razvojne možnosti skupnosti gostiteljic, se je v Jordaniji in Libanonu izkazal kot pomembno dopolnilo delu UNHCR;
6.

izraža zadovoljstvo, ker je v preventivnem delu PSR obseg uporabe klavzule o naložbah razširjen na naložbene programe držav članic, zlasti na področju strukturne in kohezijske politike, pobude za zaposlovanje mladih, vseevropskih omrežij in instrumenta za povezovanje Evrope, ter na sofinanciranje v okviru Evropskega sklada za strateške naložbe; ponavlja pripravljenost, da bi se z gospodarsko krizo in vedno večjo oddaljenostjo centra Evrope od obrobnih regij, soočili z anticikličnimi ukrepi, usmerjenimi v spodbujanje naložb, tako da bi se zaupanje ponovno postavilo v središče agende EU; zato znova potrjuje stališče, ki ga je izrazil v mnenju z dne 17. aprila 2015 o predlogu uredbe o Evropskem skladu za strateške naložbe, da se vse nacionalno sofinanciranje sklada izvzame iz izračunov PSR, ne glede na položaj države članice v razmerju do PSR, s čimer bi se izognili tveganju, da države z večjimi potrebami po novih naložbah ne bi uspele uresničiti niti tistih naložb, ki so podprte z evropskimi sredstvi. Z drugimi besedami: ne bi smeli zavirati sofinanciranja naložbenih projektov in morali bi preprečevati poglabljanje razlik v rasti v okviru euroobmočja;
6.

ugotavlja, da ima Evropska unija vzpostavljen celovit pravni okvir za odobritev, sledljivost in označevanje gensko spremenjenih organizmov ter gensko spremenjenih živil in krme, ki se opira na Direktivo 2001/18/ES o namernem sproščanju gensko spremenjenih organizmov v okolje in razveljavitvi Direktive Sveta 90/220/EGS, Uredbo (ES) št. 1829/2003 z dne 22. septembra 2003 o gensko spremenjenih živilih in krmi ter Uredbo (ES) št. 1830/2003 z dne 22. septembra 2003 o sledljivosti in označevanju gensko spremenjenih organizmov ter sledljivosti živil in krme, proizvedenih iz gensko spremenjenih organizmov, ter o spremembi Direktive 2001/18/ES;
12.

opozarja, da čeprav bela knjiga navaja, da je za prihodnjo blaginjo treba zagotoviti učinkovit promet v vseh regijah, Evropska komisija področje prometa vse pogosteje obravnava kot kateri koli drug segment prostega trga, in to ne le pri presoji državne pomoči. Javni prevozniki (ali prevozniki v lasti javnega subjekta) se pogosto znajdejo v težkem položaju, ko zasebna podjetja prevzamejo donosne proge in povezave (včasih po dampinških cenah, da bi si v prihodnosti zagotovile monopol), javni subjekti in prevozniki (vključno s subjekti v lasti javnih subjektov) pa opravljajo zgolj prevoz na progah in povezavah, ki ustvarjajo izgubo. Če bela knjiga promet obravnava ne le kot poslovni sektor, temveč kot sredstvo za zagotavljanje konkurenčnosti in blaginje EU in njenih regij, je treba korenito spremeniti pristop do javnih in podobnih subjektov, v primerjavi z odnosom do zasebnih subjektov. Seveda zasebniki prevoz povsem logično dojemajo le kot način ustvarjanja poslovnega dobička in jih ohranjanje konkurenčnosti posameznih regij in EU kot celote ne zanima;
21.

po njegovem mnenju je odločilnega pomena, da so državljani prepričani v varnost uporabe storitev mobilnega zdravja, ki jih ponujajo ali priporočajo akterji v zdravstvu, in v to, da te storitve pripomorejo k boljšemu zdravju in večji kakovosti življenja. Med drugim bo treba zagotoviti, da bo kakovost storitev mobilnega zdravja z medicinskega vidika čim večja. Zato Odbor priporoča, da se jasno ločuje med aplikacijami za boljši življenjski stil in medicinskimi pripomočki. Storitve mobilnega zdravja, povezane z zadnjimi, je treba oceniti na podlagi dogovorjenih metodologij za oceno pripomočkov in metod, zanje pa mora tudi veljati direktiva o medicinskih pripomočkih (Direktiva 93/42/EGS). Poleg tega so potrebne jasne informacije, na podlagi katerih se lahko potrošniki, bolniki in zdravstveno osebje odločijo za storitve, ki najbolj ustrezajo njihovim potrebam;
45.

ob upoštevanju tega pozdravlja namero Komisijo, da nadaljuje svoje delo na tem področju in še naprej dopolnjuje obstoječo zakonodajo o dostopu do prometnih in potovalnih podatkov, da pripravi specifikacije za storitve prometnih informacij v realnem času in večmodalnih informacij, kot je predvideno v okviru direktive o inteligentnih prometnih sistemih (2010/40/EU), in olajša uvedbo komunikacijskih sistemov vozilo–vozilo in vozilo–infrastruktura na mestnih območjih. Vendar so pri vsem tem varstvo podatkov in vprašanja zasebnosti predpogoj za sprejem teh sistemov in jih je treba v celoti spoštovati;
2.

z veseljem ugotavlja, da je komisar za konkurenco 7. novembra 2013 poslal podroben pisen odgovor na prejšnje mnenje OR o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (1), ter pozdravlja, da je Komisija v novem osnutku smernic upoštevala nekatera priporočila OR, in sicer: i. zavrnitev možnosti omejitve uporabe pojma podjetja v težavah za podjetja, ki so v formalnem postopku zaradi insolventnosti (oddelek 2.2 osnutka); ii. večje upoštevanje ukrepov v zvezi z ravnanjem, kot je prepoved financiranja širjenja in nakupov ali pa prepoved oglaševanja ali izplačila dividend (točke 86–88 osnutka); iii. okrepitev zahtev na področju preglednosti z obvezno objavo vseh informacij o dodeljeni pomoči na spletišču (točka 101 osnutka); iv. pojasnitev interakcije med instrumentom državne pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah ter državno pomočjo za ponudnike storitev splošnega gospodarskega pomena, zlasti naslednjo pojasnitev: „Komisija torej pri določitvi porazdelitve bremena (...) ne bo upoštevala nadomestil za javne storitve, ki izpolnjujejo zahteve glede združljivosti iz okvira storitev splošnega gospodarskega pomena“ (točka 106);
40.

podpira prizadevanja za omejitev povišanj cen energije, da se prepreči energetska revščina in se lahko cene za ogrevanje obdržijo pod ravnjo cen fosilnih goriv. To bo spodbudilo hitrejši prehod od ogrevanja s plinom, nafto ali grelniki na premog na ogrevanje na podlagi soproizvodnje energije in toplote ali z lokalnimi obrati za sežiganje biomase ali visokoučinkovitimi toplotnimi črpalkami; vse te naprave obratujejo ob uporabi obnovljivih virov energije, ki so na voljo na regionalni ravni;
46.

priznava pomen lokalnih in regionalnih mrež pri spodbujanju ukrepov prilagajanja in se zavzema za ustrezno finančno podporo teh mrež s sredstvi EU. Vendar OR ne priporoča nove organizacije ali prostovoljne zaveze k prilagajanju, kot predlaga strategija, saj bi to vodilo v podvajanje, zbegalo sodelujoče in povzročilo porabo dragocenih virov. Že obstoječa Konvencija županov bi morala prejeti več finančnih sredstev, treba pa bi jo bilo tudi preoblikovati v mrežo, usmerjeno v ukrepe na področju podnebja z obeh vidikov, blažitve in prilagajanja;
12.

ponovno poziva Evropsko komisijo – kot je to storil že v nedavno sprejetih mnenjih o industrijski politiki (1) in regionalni državni pomoči (2) –, naj obravnava vprašanje „učinkov pragov“, povezanih z opredelitvijo kategorij podjetij in ponovno preuči opredelitev MSP. Natančneje bi morala Komisija izboljšati svoje analitične zmožnosti in možnosti za podporo podjetjem, in sicer tako, da preuči možnost oblikovanja nove kategorije srednje velikih podjetij med MSP in velikimi podjetji, ki imajo od 250 do 750 zaposlenih, promet pa manjši od 200 milijonov EUR, kot je to že storila za agro-živilsko industrijo. Odbor regij podobno poziva k razpravi o tem, da se upoštevajo podjetja v srednjem segmentu, ki so nastala iz rastočih MSP in ki bodo jutri ustvarjala bogastvo Evrope, imajo pa od 250 do 5 000 zaposlenih. Podjetja v teh novih kategorijah bi lahko uživala prilagojeno stopnjo podpore, višjo od podpore za velika podjetja in manjšo od podpore za mala in srednje velika podjetja;
36.

podpira zamisel o čezmejnem spremljanju trga dela in zbiranju zanesljivih statističnih podatkov na regionalni in lokalni ravni. Pri pripravi celostnih strategij trga dela in političnih ukrepov v odziv na nove trende je treba imeti na voljo ustrezne podatke;
39.

se strinja, da bi evropske pobude za podporo vesoljskih tehnologij lahko predstavljale in bi morale predstavljati ključni dejavnik za izvajanje ciljev politike raziskav in inovacij EU. Tako program GMES in aplikacije, ki izhajajo iz njega, primarno koristijo okoljski in varnostni politiki, poleg tega pa pomembno prispevajo tudi k rasti ter inovativnosti in konkurenčnosti Evrope na splošno. Tudi druga področja imajo koristi od inovacij, ki so povezane z vesoljem, npr. izobraževanje, kultura, komunikacije in energetika. Vesoljske tehnologije in njihove aplikacije so postale element, ki je vse pomembnejši v vsakodnevnem življenju ljudi;
43.

meni, da je treba politična merila obravnavati s širšega zornega kota, da se zagotovi potrebno ravnotežje in povezanost med političnimi merili, ki so jih sprejele EU ali nacionalne ravni. Glede PHARE se je izkazalo, da je bil del podpore, predviden za izpolnjevanje političnih meril, zaradi preozko opredeljenega cilja neučinkovit. Podpora ni zadosti izhajala iz potrebe po razumevanju medsebojnega delovanja med osrednjimi področji, kot so reforme javnega sektorja, razvoj civilne družbe, dobro upravljanje in boj proti korupciji. Poleg tega je bilo pri podpori spregledano najpomembnejše, namreč da mnogih vidikov političnih meril ni mogoče izvajati, ne da bi to vplivalo na gospodarska merila. Zato mora pri določanju prednostnih nalog IPA sodelovati lokalna in regionalna raven, da se podpora IPA določi na podlagi dejanskih potreb. OR opozarja na težave, ki lahko nastanejo zaradi pomanjkljive usklajenosti med nacionalnimi razvojnimi strategijami in strategijami zunanjih virov podpore, kar so med drugim pokazale izkušnje s Hrvaške;
3.5

poziva Evropsko komisijo in države članice, da začnejo „ozemeljski dialog“ – podobno kot socialni in civilni dialog –, ki bo različnim regionalnim in mestnim oblastem ter njihovim nacionalnim in evropskim združenjem dal priložnost, da med pripravo, pogajanji in odločanjem o politikah in ukrepih, ki se nanašajo na urbana območja in regije, predstavijo svoja stališča in tako sodelujejo pri njihovem oblikovanju. Dialog, ki ga je Evropska komisija leta 2003 začela z združenji lokalnih in regionalnih oblasti (8) v sodelovanju z Odborom regij, je le prvi korak v to smer;
1.4.2

meni, da regije, mesta in občine pogosto lahko prispevajo h krepitvi dejavnikov, ki pozitivno vplivajo na konkurenčnost. Odbor posebej izpostavlja naslednje dejavnike, na katere lahko najbolj vplivajo lokalni in regionalni organi: a) sposobnost družbe, da se prilagodi strukturnim spremembam. Sposobnost prilagajanja tako na postopne kot tudi na nenadne strukturne spremembe, kot npr. zaprtje obratov v velikem obsegu, je različna. Močno, dobro delujoče lokalno in regionalno vodstvo ter družba, ki se je pripravljena neprestano učiti, ima boljše pogoje za uspešno obvladanje strukturnih sprememb; b) odnos do podjetniške pobude in podjetništva. Nekatere regije se odlikujejo po močno razviti podjetniški kulturi, zaradi česar so konkurenčne. Razvoj take kulture sicer zahteva čas, toda vsekakor jo je mogoče razviti in gojiti; c) smiselnost zakonov in predpisov ter njihovega izvajanja. Podjetniški predpisi morajo biti dobro prilagojeni konkretnim potrebam in morajo biti smiselni. Pri izvajanju predpisov morata biti v ospredju objektivnost in razumevanje problematike. Tu je potrebna sposobnost javne uprave, da prispeva k povečanju konkurenčnosti; d) dostop do inovacij in rezultatov raziskav. Rezultate raziskav je treba bolje prenesti na proizvode, primerne za trg, inovacije pa je treba hitreje razviti v končne proizvode. Predpogoj za to je stalno učeča se družba ter lokalna in regionalna kultura, ki spodbuja podjetniško pobudo; e) dostopnost znanja in človeških virov. Učeča se družba mora olajšati dostop do znanja. Stike med podjetniki in iskalci zaposlitve je treba izboljšati z boljšo dostopnostjo delovnih mest in prožnejšim trgom dela; f) vloga lokalnih in regionalnih trgov. Konkurenčnosti po obsegu ni mogoče deliti na svetovno, evropsko, nacionalno, regionalno ali lokalno konkurenco. Uprava, ki si prizadeva za povečanje konkurenčnosti, mora omogočati večjo konkurenco na lokalnih in regionalnih trgih. Lokalne in regionalne upravne skupnosti so odgovorne za spodbujanje učinkovitih lokalnih in regionalnih trgov; g) dostop do virov financiranja. Vse premalo finančnih institucij je specializiranih na mala podjetja, kar le-tem otežuje dostop do virov financiranja in tveganega kapitala. Za krepitev podjetniške kulture so potrebni regionalni posredniki in ponudba storitev, ki morajo olajšati dostop do virov financiranja za podjetja; h) vplivi komunalnih in regionalnih davkov na podjetnike. Javna uprava potrebuje prihodke od davkov, da lahko izpolnjuje svoje obveznosti, hkrati pa davčna raven neposredno vpliva na stroške, npr. stroške dela. Vodstvo in uprava se soočata z izzivom, določiti davčno stopnjo na ravni, ki bo čim manj bremenila gospodarstvo, hkrati pa bo zagotovila potrebne prihodke;
3.2

pozdravlja obvezo Evropske komisije, da pred predložitvijo zakonodajnih predlogov preuči njihove finančne in administrativne učinke, in upa, da bodo v izjavi o oceni skladnosti z načelom subsidiarnosti opisani tudi vplivi na lokalne in regionalne organe, ker je ta raven vlade in uprave nenazadnje pristojna za zakonsko ureditev ter za uresničevanje in izvajanje novih pobud EU; Odbor prosi Evropski parlament, da na podoben način preuči učinke svojih sprememb zakonodajnih predlogov (CdR 354/2003, točka 1.21);
Strategija EU za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov na morju uvaja ambiciozen cilj 300 GW energije iz vetra na morju in 40 GW oceanske energije v vseh morskih bazenih Unije do leta 2050. Za zagotovitev te spremembe bodo morale države članice čezmejno sodelovati na ravni morskih bazenov. Zato bi morale države članice skupaj opredeliti količino proizvodnje energije iz obnovljivih virov na morju, ki se bo uporabljala v vsakem morskem bazenu do leta 2050, z vmesnimi koraki v letih 2030 in 2040. Ti cilji bi se morali odražati v posodobljenih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih, ki bodo predloženi v letih 2023 in 2024 v skladu z Uredbo (EU) 2018/1999. Države članice bi morale pri določanju količine upoštevati potencial energije iz obnovljivih virov na morju vsakega morskega bazena, varstvo okolja, prilagajanje podnebnim spremembam in druge rabe morja ter cilje Unije glede razogljičenja. Poleg tega bi morale države članice vse bolj razmisliti o možnosti kombiniranja proizvodnje energije iz obnovljivih virov na morju s prenosnimi vodi, ki povezujejo več držav članic, v obliki hibridnih projektov ali pozneje v bolj zazankanem omrežju. To bi omogočilo pretok električne energije v različne smeri, s čimer bi kar najbolj povečali socialno-ekonomsko blaginjo, optimizirali infrastrukturne izdatke in omogočili bolj trajnostno rabo morja.

Strategija EU za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov na morju uvaja ambiciozen cilj 300 GW energije iz vetra na morju in 40 GW oceanske energije v vseh morskih bazenih Unije do leta 2050. Za zagotovitev te spremembe bodo morale države članice ali njihovi pristojni regionalni in lokalni organi čezmejno sodelovati na ravni morskih bazenov. Zato bi morale države članice skupaj opredeliti in v svojem pomorskem prostorskem načrtu najti ustrezen prostor za količino proizvodnje energije iz obnovljivih virov na morju in ustrezno infrastrukturo , ki se bo uporabljala v vsakem morskem bazenu do leta 2050, z vmesnimi koraki v letih 2030 in 2040. Ti cilji bi se morali odražati v posodobljenih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih, ki bodo predloženi v letih 2023 in 2024 v skladu z Uredbo (EU) 2018/1999. Države članice bi morale pri določanju količine upoštevati potencial energije iz obnovljivih virov na morju vsakega morskega bazena, varstvo okolja in biotske raznovrstnosti , prilagajanje podnebnim spremembam in druge rabe morja ter cilje Unije glede razogljičenja. Poleg tega bi morale države članice vse bolj razmisliti o možnosti kombiniranja proizvodnje energije iz obnovljivih virov na morju s sistemi za shranjevanje in prenosnimi vodi, ki povezujejo več držav članic, v obliki hibridnih projektov ali pozneje v bolj zazankanem omrežju. To bi omogočilo pretok električne energije v različne smeri, s čimer bi kar najbolj povečali socialno-ekonomsko blaginjo, optimizirali infrastrukturne izdatke in omogočili bolj trajnostno rabo morja.