Resolucija Evropskega parlamenta

z dne 10. maja 2011

o posebnih poročilih Evropskega računskega sodišča v okviru razrešnice Komisiji za leto 2009

EVROPSKI PARLAMENT,

ob upoštevanju splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2009 [1],

ob upoštevanju zaključnega letnega računa Evropske unije za proračunsko leto 2009 (SEC(2010) 963 – C7-0211/2010) [2],

ob upoštevanju letnega poročila Računskega sodišča o izvrševanju proračuna za proračunsko leto 2009 z odgovori institucij [3] in posebnih poročil Računskega sodišča,

ob upoštevanju izjave o zanesljivosti računovodskih izkazov ter zakonitosti in pravilnosti z njimi povezanih transakcij, ki jo je Evropsko računsko sodišče pripravilo v skladu s členom 287 Pogodbe o delovanju Evropske unije [4],

ob upoštevanju svojega sklepa z dne 10. maja 2011 o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2009, oddelek III – Komisija [5] in svoje resolucije z ugotovitvami, ki je sestavni del sklepa,

ob upoštevanju posebnih poročil Evropskega računskega sodišča, pripravljenih v skladu s členom 287(4), drugi pododstavek Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju priporočil Sveta z dne 15. februarja 2011 o podelitvi razrešnice Komisiji glede izvrševanja proračuna za proračunsko leto 2009 (05891/2011 – C7-0053/2011),

ob upoštevanju člena 17(1) Pogodbe o Evropski uniji, členov 317, 318 in 319 Pogodbe o delovanje Evropske unije ter členov 179a in 180b Pogodbe Euratom,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti [6], zlasti členov 145, 146 in 147,

ob upoštevanju člena 76 in Priloge VI poslovnika,

ob upoštevanju poročila Odbora za proračunski nadzor in mnenj drugih zadevnih odborov (A7-0135/2011),

A. ker Komisija v skladu s členom 17(1) Pogodbe o Evropski uniji izvršuje proračun in upravlja programe, v skladu s členom 317 Pogodbe o delovanju Evropske unije pa to počne na lastno odgovornost, pri čemer sodeluje z državami članicami in upošteva načelo dobrega finančnega poslovodenja,

B. ker posebna poročila Evropskega računskega sodišča vsebujejo podatke, ki se nanašajo na vprašanja izvrševanja sredstev, ki so zato Parlamentu koristna pri opravljanju njegovih nalog organa za podelitev razrešnice,

C. ker so pripombe posebnih poročil Evropskega računskega sodišča sestavni del Sklepa Parlamenta z dne 10. maja 2011 o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2009, oddelek III – Komisija,

SPLOŠNE PRIPOMBE

1. pozdravlja dejstvo, da Računsko sodišče iz leta v leto izdaja vedno več in vedno boljša posebna poročila; obžaluje, da zaradi pravil, ki veljajo v Parlamentu, ta poročila niso bila vedno deležna politične pozornosti, ki bi si jo zaslužila;

2. poudarja, da so ta posebna poročila zelo pomembna za preučevanje, spreminjanje in/ali prilagajanje programov in projektov, saj lahko vodijo do učinkovitejše rabe človeških in proračunskih virov; ceni pozitivno naravnanost Komisije do teh postopkov in njeno pripravljenost za takojšnje ukrepanje, da bi odpravila večino pomanjkljivosti, ki jih je Računsko sodišče ugotovilo v svojih poročilih;

3. znova poziva svoje pristojne organe, naj sprejmejo taka pravila, ki bodo pristojnim odborom omogočala odločitev o tem, ali je na podlagi resnosti ugotovitev Računskega sodišča treba oblikovati poročilo na lastno pobudo za plenarno zasedanje, ki presega kvoto, veljavno za to vrsto poročil;

POSEBNE PRIPOMBE

Del I: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 15/2009 "Pomoč Evropske unije, ki se izvaja prek organizacij Združenih narodov: odločanje in spremljanje"

4. ugotavlja, da so se sredstva Unije za razvoj, ki se usmerjajo prek organov ZN, v obdobju med letoma 2002 in 2008 podvojila in znašajo več kot milijardo EUR;

5. pozitivno ocenjuje, da lahko delovanje s pomočjo organov ZN ustvari ekonomije obsega ter poveča učinkovitost pomoči zaradi boljšega usklajevanja donatorjev, vendar poudarja, da temu ni vedno tako, saj organizacije civilne družbe pogosto prinašajo dragoceno znanje z lokalne ravni in zaradi njihovega vključevanja se lahko vzpostavi večja odgovornost partnerjev v državah v razvoju;

6. izraža zaskrbljenost, ker je Računsko sodišče ugotovilo, da prihaja do težav pri prenosu strogih pravnih zahtev za objektivno in pregledno izbiro partnerjev v praktična merila, ki so namenjena podpori pri sprejemanju odločitev;

7. v skladu s tem poziva Komisijo, naj pripravi jasna izbirna merila in postopke, ki bodo v vsakem primeru zagotavljali izbiro najučinkovitejših in najuspešnejših mehanizmov za zagotavljanje pomoči;

8. poziva Komisijo, naj pozorneje spremlja projekte pomoči, ki se izvajajo v okviru ZN, da se preverita njihov dejanski učinek in njihova stroškovna učinkovitost;

9. meni, da bi moral predlog Komisije o skladih več donatorjev združevati njene zmogljivosti, da ustvari, upravlja in usklajuje te sklade, z zadostnim demokratičnim in proračunskim nadzorom;

10. meni, da bi moralo biti sodelovanje s sistemom Združenih narodov odvisno od tega, ali postopek prenove Združenih narodov zadovoljivo napreduje, od statusa Komisije v sistemu Združenih narodov ter razvoja postopkov in praks kazenskega pregona kaznivih dejanj osebja mednarodnih organizacij; meni tudi, da je treba vzpostaviti sistem za ugotavljanje dejstev in izterjavo neupravičeno porabljenega denarja Unije;

11. meni, da je treba izpopolniti obstoječi nadzorni sistem s tem, da se omogoči dostop odgovornih odredbodajalcev Komisije na podlagi prenosa, službe za notranjo revizijo Komisije in Evropskega računskega sodišča do internih revizijskih poročil Združenih narodov.

12. meni, da bi bilo treba Parlamentu zagotoviti dokazila o zanesljivosti mednarodnih organizacij v obliki izjav o zanesljivosti, podobne tistim, ki jih morajo izdati odgovorni odredbodajalci Komisije na podlagi prenosa, ter nacionalnim izjavam o upravljanju, ki jih Parlament zahteva od držav članic;

13. meni, da so zaradi ustanovitve Evropske službe za zunanje delovanje in njenega zapletenega ustroja, ki dovoljuje njenim uradnikom, da upravljajo finančna sredstva Komisije pri zunanjih ukrepih, postale težave z upravljanjem in nadzorom še bolj pereče; v skladu s tem meni, da je za Unijo bistveno, da v Združenih narodih doseže enakovreden položaj z državami članicami, da bi lahko dosegla viden napredek pri nadzoru in, odvisno od primera, nadaljnjih ukrepih glede povračila ali druge odgovornosti;

14. poziva Komisijo, naj posreduje več informacij o izvrševanju Evropskega razvojnega sklada na nacionalni in regionalni ravni v državah AKP ter zagotovi večjo prepoznavnost vseh dejavnosti, ki se financirajo s sredstvi Unije.

Del II: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 17/2009 z naslovom "Dejavnosti za poklicno usposabljanje žensk, ki se sofinancirajo iz Evropskega socialnega sklada"

15. opozarja Računsko sodišče in Komisijo, da je v skladu s členom 8 Pogodbe o delovanju Evropske unije spodbujanje enakosti med moškimi in ženskami temeljno načelo Evropske unije pri vseh njenih dejavnostih; zato je treba vidike enakosti spola upoštevati v vseh fazah proračunskega postopka, ki vključuje pripravo, izvrševanje in revizijo proračuna Evropske unije;

16. opozarja Računsko sodišče in Komisijo na ugotovitve in priporočila študije izvedljivosti glede priprave proračuna ob upoštevanju načela enakosti spolov;

17. pozdravlja poročilo, ki temelji na ocenah odhodkov za poklicno usposabljanje žensk, ki so bili v programskem obdobju 2000–2006 sofinancirani iz Evropskega socialnega sklada, opravljenih na ravni Komisije in petih držav članic (Nemčija, Španija, Francija, Italija in Združeno kraljestvo) in na katere se je skupno nanašalo 76 odstotkov teh odhodkov; vendar ugotavlja, da je poročilo razkrilo številne pomanjkljivosti pri vzpostavljanju ukrepov ter izbiri projektov, ki jih je revidiralo Evropsko računsko sodišče; ugotavlja tudi pomanjkljivosti pri spremljanju uspešnosti programov;

18. ugotavlja, da dejavnosti usposabljanja v revidiranih programih niso bile vzpostavljene kot neposreden odziv na analize zahtev na trgu dela, vzpostavljeni ukrepi pa so pogosto puščali veliko prostora za izvajanje ukrepov, namesto da bi bili zadostno usmerjeni na posebne ciljne skupine; obžaluje, da Evropsko računsko sodišče ni upoštevalo širših vprašanj v zvezi z vračanjem žensk na delo ali izboljševanjem njihovih veščin in sposobnosti;

19. razume, da morajo prihodnji operativni programi upoštevati analizo trga dela, da bodo lahko dejavnosti usposabljanja odgovarjale ugotovitvam te analize; vendar še naprej meni, da mora usposabljanje žensk okrepiti njihove veščine in sposobnosti, obenem pa upoštevati njihove posebne potrebe, kot so potrebe po varstvu otrok in prožnih oblikah dela; poleg tega podpira stališče, da je treba uvesti učinkovit postopek izbire projektov za odobritev projektov, ki obravnavajo neenakost in so odgovor na težave, ki jih poudari analiza;

20. ugotavlja, da merila za izbiro projektov v revidiranih državah članicah pri uporabi sedanjih indikatorjev niso zadostno upoštevala analiz trga dela ali zagotovila, da bi bili izbrani projekti skladni z glavnimi programskimi cilji; priporoča, naj se v prihodnje kazalnike bolj osredotoči na enakost spolov ter se določi jasne cilje in izboljša zanesljivost podatkov za zagotovitev, da bodo organi izvajanja, države članice in Komisija lahko učinkovito izvajali ocene;

21. poziva Komisijo, naj še naprej preverja, ali so države članice vzpostavile ustrezne in izvedljive kazalnike, da se zagotovi zbiranje zanesljivih podatkov, s čimer bo omogočeno oblikovanje pomembnih ugotovitev o učinkovitosti in uspešnosti sofinanciranih ukrepov; poziva, naj se ga redno obvešča o doseženem napredku, pri čemer je treba zagotoviti, da obveznosti sponzorjev projektov ne bodo postale prevelike;

22. poziva Računsko sodišče, da upošteva sporočilo Komisije v letnem poročilu o izvrševanju proračuna glede proračunskih postavk 4 in 13, v katerem se navaja, da imata širše področje uporabe in med drugim vključujeta politiko enakosti med spoloma;

23. glede trajne razlike v plačah v Evropi poziva Komisijo, naj še naprej spodbuja dejavnosti poklicnega usposabljanja, ki so posebej namenjene ženskam, da bodo pridobile ali izboljšale veščine in sposobnosti, ki so potrebne za odpravljanje tega izkrivljanja;

24. obžaluje pripombe Računskega sodišča v letnem poročilu zaradi neupravičenih plačil pri izvajanju projekta Daphne II; poziva Komisijo, naj spremlja razmere in v prihodnje zagotovi pravilno izvajanje programa Daphne;

25. ponavlja svojo zahtevo Komisiji in Računskemu sodišču, da mora poročilo o razrešnici za proračun vsebovati podatke o politikah vključevanja enakosti spolov in podatke glede na spol.

Del III: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 1/2010 z naslovom "Ali se poenostavljeni carinski postopki za uvoz uspešno kontrolirajo?"

26. pozdravlja objavo poročila Evropskega računskega sodišča in temeljito analizo, ki jo je opravilo;

27. ceni osrednjo vlogo, ki jo imajo pri lajšanju trgovanja za gospodarske subjekte poenostavljeni carinski postopki za uvoz, vendar obžaluje, da so taki postopki privedli k neupravičeno visokim izgubam za proračun Unije in kršijo trgovinsko politiko Unije;

28. pozdravlja izboljšani ureditveni okvir za poenostavljene postopke za uvoz, ki je bil uveden v začetku leta 2009 in pričakuje, da bo Komisija brez dodatnega odlašanja in najkasneje do konca leta 2011 končala svoje smernice za naknadne revizije;

29. poziva države članice k hitremu izvajanju tega okvira, Komisijo pa, naj temeljito spremlja napredek pri izvajanju;

30. meni, da je pomanjkanje učinkovitih kontrol za poenostavljene postopke za uvoz v državah članicah, ki jih je razkrilo to poročilo, nesprejemljivo, in poziva Komisijo, naj dodatno preuči učinkovitost kontrol za poenostavljeni postopek v državah članicah, zlasti napredek pri njihovem izvajanju naknadnih revizij (na primer pogostost, metodologija, uporaba analize tveganja in organizacija), ter da do konca leta 2011 Parlamentu predstavi ugotovite te preiskave za vsaj polovico držav članic, do konca leta 2012 pa še za preostale države članice;

31. meni, da morajo države članice narediti več za zagotavljanje učinkovitega zbiranja carinskih dajatev, zlasti glede na to, da zadržijo 25 % teh dajatev kot nadomestilo za stroške zbiranja;

32. poziva Evropsko računsko sodišče, naj razmisli o nadaljnjem spremljanju po tem posebnem poročilu in uvedbi smernic za naknadne revizije, Komisijo pa, naj Parlamentu zagotovi ocene izgub tradicionalnih lastnih sredstev zaradi sedanjih neučinkovitih kontrol za poenostavljene postopke v državah članicah;

33. poziva Komisijo, naj analizira nizozemski koncept za revizije pred pooblastitvijo, ki ga Nizozemska na splošno sicer ne uporablja, vendar je zanj Evropsko računsko sodišče ugotovilo, da se popolnoma ujema z njegovim modelom kontrole in priporoča njegovo uporabo v drugih državah članicah, ter da Parlament obvešča o napredku, doseženem do septembra 2011;

34. poziva Komisijo naj podrobneje prouči pretirano uporabo poenostavitev (oprostitev obveščanja), Parlamentu pa do konca postopka razrešnice za leto 2009 zagotovi podrobne številke o pogostosti pretiranih poenostavitev na državo članico; poziva Komisijo, naj podrobneje opredeli posebne okoliščine, v katerih so trgovci oproščeni obveščanja;

35. poziva Komisijo, naj do februarja 2011 prouči primer Belgije, Francije, Irske, Švedske in Združenega kraljestva, kjer trgovci niso mogli zagotoviti zahtevane carinske dokumentacije za naknadno revizijo, Parlament pa obvesti o ukrepih, ki so jih sprejele te države članice za popravo stanja pred koncem postopka razrešnice za leto 2009;

36. obžaluje, da Unija nima skladne politike sankcij, ki bi jih države članice izrekle trgovcem, ki kršijo določbe poenostavljenih postopkov, uvedenih zato, da jim omogočijo lažje izvajanje gospodarskih dejavnosti; poziva Komisijo, naj Parlament obvesti o ukrepih, sprejetih za izboljšavo teh razmer;

37. poziva države članice, naj gospodarske subjekte seznanijo z njihovimi obveznostmi pri uporabi poenostavljenih postopkov, tudi z obveznim usposabljanjem;

Del IV: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 2/2010 z naslovom "Uspešnost podpornih shem za načrtovalne študije in izgradnjo novih infrastruktur v okviru šestega okvirnega programa za raziskave"

38. ugotavlja, da konkurenca tradicionalnih konkurentov in držav v razvoju, s katero se sooča Unija na področju raziskav, razvoja in inovacij, narašča; v skladu s tem ugotavlja, da so raziskave in še posebej nova raziskovalna infrastruktura bistvene za doseganje ciljev Unije, določenih s strategijo Evropa 2020: pametna, trajnostna in vključujoča rast;

39. poudarja, da mora Komisija previdno proučiti vse prvine, da zagotovi najboljši izkoristek sredstev; vendar ugotavlja, da niti v tem posebnem poročilu niti v odgovoru Komisije ni jasnih dokazov, ki bi navajali k ugotovitvi, da je Komisija sredstva res najbolje izkoristila;

40. poudarja pomen ugotovitev analize, ki jo je opravila Komisija leta 2000, v skladu s katero primanjkuje kritične mase v tehnološkem razvoju, povezanim z infrastrukturami; ugotavlja, da na podlagi tega posebnega poročila in odgovora Komisije ni mogoče sklepati, da so značilnosti in število financiranih projektov (skupno 28) dosegli to kritično maso; zato poziva Komisijo, naj v tem primeru dodatno pojasni cilj doseganja kritične mase in način njegovega spodbujanja;

41. glede načrtovalnih študij ugotavlja, da ni očitno, da bi Evropsko računsko sodišče pri anketiranju upravičencev, predstavnikov raziskovalne skupnosti ter predstavnikov držav članic in pridruženih držav upoštevalo dejstvo, da so te strani po svoji naravi bolj naklonjene izvedenim študijam, poleg tega spodbuja Računsko sodišče, da za boljšo preučitev učinkovitosti obravnavanih projektov uporabi dopolnilne dokaze;

42. ugotavlja, da v skladu z odgovorom Komisije financiranje EU v okviru sheme izgradnje novih infrastruktur ni bilo mišljeno kot podlaga za sprejetje odločitev o izgradnji nove infrastrukture, temveč je bilo namenjeno predvsem krepitvi evropske razsežnosti; vendar ugotavlja, da je opredelitev izrazov "evropska razsežnost" in "evropska dodana vrednost" [7] nezadostna, še zlasti opredelitev načina njunega merjenja in kako uporaba sredstev, porabljenih na teh projektih, ustreza tema dvema izrazoma; zato poziva Komisijo, naj te izraze dodatno pojasni na določen in izmerljiv način;

43. soglaša z Računskim sodiščem in Komisijo, da je treba koristi uporabe dopolnilnih virov financiranja pojasniti potencialnim vlagateljem, spodbujati pa jih morajo Komisija in organi v državah članicah, četudi je bil v okviru sedmega okvirnega programa dosežen precejšen napredek;

44. ugotavlja, da bodo dopolnilni viri financiranja bistveni dejavnik pri ustanavljanju novih raziskovalnih infrastruktur v prihodnosti;

45. ugotavlja, da mora Komisija konkretno ukrepati, da bi ustrezno upravljala dopolnilni vidik, npr. izvajati med drugim preglede v zvezi z dvojnim financiranjem ali neupravičenostjo do sofinanciranja;

46. opozarja, da je Komisija leta 2008 objavila priročnik o financiranju EU za raziskovanje in inovacije, države članice pa pozvala, naj zaradi usklajene uporabe sredstev izboljšajo ureditve;

47. poziva Računsko sodišče, naj s stališča računovodskih izkazov in proračuna in ob upoštevanju priporočil študije tematskega oddelka Parlamenta C "pregled varnostnih ukrepov v okvirnem raziskovalnem programu" z oktobra 2010 opravi oceno z varnostjo povezanih raziskovalnih in razvojnih dejavnosti, ki jih financira Unija, vključno s šestim okvirnim programom, pripravljalnim ukrepom za raziskave na področju varnosti in sedmim okvirnim programom;

Del V: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 3/2010 z naslovom "Ocene učinka v institucijah EU: ali pomagajo pri odločanju?"

48. pozdravlja poročilo Računskega sodišča in se strinja z njegovimi opažanji in ugotovitvami;

49. pozdravlja dober začetek, pa tudi potekajoča izboljšanja sistema Komisije za ocenjevanje učinka, zlasti nenehno posodabljanje smernic Komisije za ocenjevanje učinka in krepitev vloge odbora za oceno učinka;

50. z zadovoljstvom ugotavlja, da so v skladu z ugotovitvami Računskega sodišča postopki ocenjevanja učinka postali sestavni del postopka razvoja politike in so prispevali k izboljšanju zakonodajnih postopkov Komisije;

51. spodbuja Komisijo, naj uvede ukrepe za izboljšanje preglednosti postopka načrtovanja ocen učinka; meni, da bi morala Komisija pojasniti razloge za potrebo po oceni učinka ter objaviti razloge za morebitne odločitve, da ne bo izvedla ocene učinka (zlasti v primerih, ko je odbor za oceno učinka opredelil potrebo po izvedbi ocene učinka);

52. meni, da bi morale ocene učinkov obsegati vse zakonodajne pobude, tudi ukrepe za poenostavitev in komitološke ukrepe, kot je zapisano v drugem vmesnem poročilu delovne skupine za parlamentarno reformo z dne 21. maja 2008 o zakonodajnih dejavnostih in medinstitucionalnih odnosih; poziva vse vpletene strani, naj med naslednjimi medinstitucionalnimi pogovori ponovno opredelijo obseg ocen učinkov, zlasti ob upoštevanju nedavnih sprememb, uvedenih z Lizbonsko pogodbo;

53. poziva Komisijo, naj bolj vključi zainteresirane strani, ne samo v pripravo ocen učinkov, temveč naj se tudi posvetuje z zainteresiranimi stranmi o osnutkih poročil o oceni učinka, ter naj osnutke ocen učinkov objavi, po zgledu nekaterih držav članic OECD;

54. poziva Komisijo, naj izboljša postopek načrtovanja ocen učinkov, da bi odboru za oceno učinka omogočila dovolj časa za obravnavo;

55. meni, da mora biti predložitev ocene učinka in razprava o njej sestavni del zakonodajnega dela Parlamenta, ter poziva svoje odbore, naj predstavnike Komisije pogosteje vabijo k sodelovanju;

56. Komisijo opozarja na kritične pripombe o predolgi in tehnični naravi ocen učinkov ter o zapletenosti besedil; meni, da bi izboljšave na teh področjih povečale uporabnost ocen učinkov za zakonodajalce, zainteresirane strani in javnost;

57. vendar ugotavlja, da je neodvisnost ocen učinkov na način, ki se trenutno izvaja, vprašljiva, saj člane odbora Komisije za oceno učinkov, pristojne za te ocene, imenuje predsednik Komisije, obenem pa člani delujejo po njegovih navodilih;

58. poleg tega ugotavlja, da do enake težave prihaja glede naknadnih ocen Komisije, ki so za Parlament pri nadzoru tega, kako Komisija izvršuje proračun, le delno uporabna;

59. poudarja, da bi bilo treba ocene učinkov opravljati ne samo pred sprejetjem zakonodajnega besedila, marveč tudi po njem; opozarja, da je to pomembno za boljšo oceno o tem, ali so bili cilji določenega predpisa dejansko doseženi in v kolikšni meri je treba predpis prilagoditi oziroma zakaj ga je treba ohraniti;

60. je prepričan, da bi se z ocenami učinkov in vrednotenji, opravljenimi v imenu Parlamenta, povečala seznanjenost splošne javnosti s pomenom politik Unije in njeno poznavanje slednjih, obenem pa bi odigrale vlogo pri spodbujanju javnega sodelovanja in razpravljanja;

61. poudarja, da pravica Komisije do pobude omejuje vlogo Parlamenta in trdno verjame, da bi neodvisne, svobodne in neomejene ocene učinkov in vrednotenja poslancem Evropskega parlamenta dale večjo besedo o prihodnjem razvoju evropskih politik;

Del VI: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 4/2010 z naslovom "Ali je od zasnove in upravljanja programa mobilnosti v okviru programa Leonardo da Vinci mogoče pričakovati dobre rezultate?"

62. pozdravlja poročilo Računskega sodišča in utemeljeno oceno oblike in upravljanja načrta mobilnosti v programu Leonardo da Vinci, ki je v tem poročilu;

63. z zadovoljstvom ugotavlja, da je Računsko sodišče na splošno sklenilo, da bi zasnova in upravljanje načrta mobilnosti v programu Leonardo da Vinci lahko pripeljala do uspešnih rezultatov;

64. ne glede na to, da se v celoti zaveda zapletenosti razvijanja primernih kazalcev za mnoge cilje tega programa in da priznava nedavni napredek na tem področju, je zaskrbljen zaradi ugotovitve Računskega sodišča, da manjka celovit sistem za merjenje učinka programa, in zaradi nezmožnosti Komisije, da oceni izpolnjevanje ciljev tri leta po začetku programa, kar predstavlja približno polovico njegovega trajanja;

65. poziva Komisijo, naj Parlament obvešča o napredku pri vzpostavljanju novega uporabniku prijaznega in učinkovitega orodja za iskanje partnerjev, ki bi odpravilo težave vlagateljev prijav pri iskanju partnerjev gostiteljev v drugih državah;

66. poziva Komisijo, naj z nadaljnjim razvojem priročnika o ocenjevanju za ocenjevalce zagotovi ustrezno ocenjevanje prijav ter v svoje obiske za nadzor kakovosti in učinka v sodelujočih državah vključi ocenjevalne preglede prijav, če bi analiza takšnih pregledov pokazala, da omogočajo dodano vrednost;

67. poziva Komisijo, naj vzpostavi celovito merjenje učinka programa in izboljša poročanje o rezultatih in učinkih programa, zlasti pa naj nemudoma dokonča programsko aplikacijo LLPLink za poročanje o meritvah učinkov in obvešča Parlament o napredku na tem področju;

68. poziva Komisijo, naj odpravi pomanjkljivosti v nadzoru, ki jih je v posebnem poročilu opredelilo Računsko sodišče;

Del VII: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 5/2010 z naslovom "Izvajanje pristopa iz pobude Leader za razvoj podeželja"

69. ugotavlja, da so na številnih področjih mogoče pomembne izboljšave, da bi zagotovili dodano vrednost, ki je ključna za pristop iz pobude Leader, kot poudarja Računsko sodišče; z razočaranjem ugotavlja, da deset let po zadnji reviziji pristopa iz pobude Leader, ki jo je opravilo Računsko sodišče, še vedno obstajajo enake resne pomanjkljivosti;

70. podpira priporočila 3, 4, 5 in 6 Računskega sodišča;

71. se strinja s priporočilom 1, da ne bi smeli odobriti financiranja za končane projekte, vendar meni, da to ne bi smelo preprečiti, da bi iz pobude Leader financirali razširitve obstoječih projektov; zatorej pozdravlja namero Komisije, da pripravi predloge, ki bi omogočali razširitev projektov, če je bila vložena nova prijava za financiranje za naslednje faze;

72. ugotavlja, da bi morali biti v priporočilu 2 člani lokalne akcijske skupine "izvzeti iz vseh razprav, ocen ali sklepov", če imajo kakršne koli "osebne, politične, poklicne ali poslovne interese v predlogu projekta"; poleg tega ugotavlja, da finančna uredba prepoveduje akcije, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov; poziva Komisijo in države članice, naj zagotovijo, da bodo člani odborov za oceno projektov in odločanje v lokalnih akcijskih skupinah v celoti upoštevali določbe finančne uredbe; se strinja, da bi morala biti pisna izjava o interesih pripravljena, kadar koli je to primerno, in da bi morale biti izjave o interesih objavljene v zapisnikih sestankov;

73. poziva Komisijo, naj jasno opredeli "interes v projektu", in meni, da bi morali postati podrobni zapisniki vseh sestankov, kjer se sprejemajo odločitve, običajni, da bi s tem pomirili skrbi o nepoštenosti pri izbiri projektov in okrepili preglednost in nevtralnost sprejemanja odločitev;

74. meni, da bi morala Komisija za dodano vrednost pobude Leader še bolj spodbujati lokalne akcijske skupine, naj aktivno iščejo lokalne akterje, ki so zmožni razviti več strateških projektov v okolici, kot se trenutno dogaja v nemški deželi Mecklenburg-Pomorjansko in na Irskem;

75. poziva Komisijo, naj brez oklevanja uvede ukrepe za večjo preglednost izbire projektov, pri tem pa naj uporabi primere iz nemške dežele Mecklenburg-Pomorjansko in francoske regije Loara, ter meni, da bi bilo treba uvesti sistem, v katerem bi lokalne akcijske skupine objavljale zapisnike sestankov za izbiro projektov na svojih spletiščih;

Del VIII: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 6/2010 z naslovom "Ali je reforma trga sladkorja izpolnila glavne cilje?"

76. ugotavlja, da je bila reforma trga sladkorja v Uniji leta 2006 na splošno uspešna in je dosegla večjo konkurenčnost ter premostila razliko v ceni na notranjem trgu Unije in svetovnem trgu;

77. ugotavlja, da ima Evropsko računsko sodišče pomisleke glede merjenja konkurenčnosti zgolj po regijah; poudarja, da Komisija ni imela priložnosti, da bi preučila dejansko konkurenčnost posameznih pridelovalcev in tovarn; je zaskrbljen, da novo stanje po reformi ne zagotavlja optimalnega dejanskega potenciala za konkurenčnost v nekaterih regijah, če glede na prej omenjeno konkurenčnost v regijah ne temelji na dejanskem potencialu, temveč na izkrivljanju trga zaradi dokaj visokih kvot v teh regijah na podlagi političnih meril;

78. se strinja z Računskim sodiščem, da bi bili podatki o proizvodnji in uspešnosti pridelovalcev sladkorja zelo koristni pri oceni izvajanja reforme; v skladu s tem sprašuje Komisijo, zakaj teh podatkov ni zahtevala kot pogoj za prejemanje finančne pomoči;

79. sprašuje Komisijo, zakaj od velikih pridelovalcev sladkorja, ki so se odrekli svoji kvoti v zameno za nadomestilo iz sklada za prestrukturiranje kot finančno spodbudo za zamenjavo sektorja, ni zahtevala podatkov o načinu uporabe teh nadomestil; poleg tega ugotavlja, kako pomembna sta zbiranje takšnih podatkov in njihova obravnava za spodbujanje učinkovitejše in uspešnejše organizacije skupne kmetijske politike v prihodnosti;

80. opozarja, da imajo tovarne sladkorja pomembno mesto v kmetijski politiki in da je njihova prisotnost na lokalni ravni pogoj za pridelavo pese, čeprav to ne velja za tradicionalne rafinerije sladkornega trsa, glede na to, da se sladkorni trs prideluje zunaj Unije; v skladu s tem sprašuje Komisijo, kako je prehodna pomoč, izplačana industriji sladkornega trsa, prispevala k javnemu dobru;

81. kar zadeva dodatno kvoto za izoglukozo, poudarja, da njena industrijska proizvodnja ni povezana z lokalno razpoložljivostjo koruze in drugih surovin, cena koruze in drugih surovin za proizvodnjo izoglukoze pa, kot omenja Komisija, ostaja nespremenjena; posledično ugotavlja, da so povpraševanje po izoglukozi in vzorci njene porabe bistveno drugačni kot pri sladkorju; zato se strinja z Računskim sodiščem, da "logika vključevanja teh dodatnih brezplačnih kvot v poznejše odpovedi kvotam nikakor ni jasna" [8], in sprašuje Komisijo, kateremu javnemu dobru se je služilo v primeru brezplačnih pravic, ki so jih dobili proizvajalci izoglukoze;

82. poziva Komisijo, naj preuči, ali so bila sredstva, zagotovljena za program prestrukturiranja, porabljena za preselitev nekaterih tovarn iz Unije v tretje države, ki so deležne preferencialne obravnave v Uniji, saj subvencioniranje produktivnosti izven Evrope ni bil eden od ciljev reforme trga sladkorja;

83. opozarja Komisijo na dejstvo, da koristi povečanja industrijske koncentracije v sektorju niso povezane s prenosom znižanja cen na potrošnike ali pa je ta prenos le omejen; zato sprašuje, ali je Komisija v okviru reforme trga sladkorja sprejela kakršne koli ukrepe oziroma pobude, s katerimi bi zagotovila, da se bodo znižanja cene sladkorja v razsutem stanju prenesla na končnega potrošnika;

84. ugotavlja, da v skladu s posebnim poročilom Računskega sodišča obstajajo "zelo velike razlike, ki segajo od neto presežka v višini 390 EUR na opuščeno tono v primerjavi z neto stroški zaprtja do neto primanjkljaja v višini 226 EUR na tono" [9], in se sprašuje, ali bi bila reforma lahko zasnovana tako, da bi kar najbolj zmanjšala te razlike;

85. se strinja z Evropskim računskim sodiščem, da "ni izčrpnih podatkov o učinku opustitev kvot na lokalna gospodarstva, o številu izgubljenih delovnih mest ali alternativnem zaposlovanju osebja, ki je bilo prej zaposleno v odstranjenih tovarnah" [10], in meni, da bi bili ti podatki zelo koristni za splošno predstavo o reformi v zadevnih regijah; v skladu s tem ugotavlja, da pri pretoku sredstev iz Unije k upravičencem lahko na osnovi pravice evropskih davkoplačevalcev, da so seznanjeni s tem, pričakujemo povratni tok preglednih informacij o načinih porabe teh sredstev, kar v nobenem pogledu ni v nasprotju s pristojnostmi držav članic;

86. se strinja z Evropskim računskim sodiščem, da bi morale države članice, ki so se odločile dodeliti pomoč za diverzifikacijo, vzpostaviti nacionalne programe prestrukturiranja s podrobnimi informacijami o ukrepih diverzifikacije, ki jih je treba sprejeti v zadevnih revijah, in Komisijo obvestiti o teh programih; zato poziva Komisijo, naj sporoči učinke pomoči za diverzifikacijo v zadevnih regijah;

87. se strinja z Evropskim računskim sodiščem, da bi morala Komisija predlagati vrsto ukrepov za "odstranitev togosti in omejitev v sedanjem sistemu kvot, ki negativno vplivajo na konkurenčnost pridelovalcev in proizvajalcev" [11];

88. glede na ugotovitev Računskega sodišča, da je Unija postala bolj odvisna od uvoza, ne more podati mnenja o odgovoru Komisije, da se v splošnem "stopnja samooskrbe v okviru kvote, obdržane po reformi (približno 85 %), šteje za zadovoljivo" [12], če se pri tem upošteva odprtje trga Unije za tretje države; ugotavlja, da razprava o razpoložljivosti preskrbe ni dobro dokumentirana ali utemeljena, da Parlament ni imel dostopa do študij glede optimalne ravni razpoložljivosti preskrbe s sladkorjem ali možnih scenarijev, ki prikazujejo posledice pomanjkanja sladkorja, ter možnih odzivov (in ustreznih stroškov) v primeru večje motnje na svetovnem trgu sladkorja;

Del IX: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 8/2010 z naslovom "Izboljševanje prevozne zmogljivosti na vseevropskih železniških oseh: ali so bile investicije EU v železniško infrastrukturo uspešne?"

89. pozdravlja objavo dobro pripravljenega in konstruktivnega poročila Evropskega računskega sodišča in temeljito analizo, ko jo je opravilo;

90. meni, da bi boljša opredelitev prednostnih projektov lahko še okrepila usklajevanje in osredotočenje finančnih sredstev Unije; poziva Komisijo, naj določi opredelitev prednostnih projektov v skladu z dokazljivimi potrebami po obstoječih in predvidenih železniških storitvah;

91. poziva Komisijo, naj sprejme potrebne ukrepe za prilagoditev železniške infrastrukture, da bo služila vseevropskim storitvam, in v tem okviru za izgradnjo manjkajočih povezav na čezmejnih lokacijah, odpravo ozkih grl na pomembnih križiščih in nadomestitev ali nadgradnjo stare železniške infrastrukture;

92. pozdravlja prizadevanje Komisije, da bi s sprejeto zakonodajo dosegla napredek na evropski ravni; meni, da bi morala Komisija še izboljšati sodelovanje z državami članicami, da bi se zakonodajni ukrepi v zvezi z varnostjo v železniškem prometu in pravicami potnikov, odpiranjem trga in medoperabilnostjo na ravni Unije uspešno prenesli v nacionalno zakonodajo;

93. pozdravlja prizadevanja Komisije, da bi še naprej vlagala znatna sredstva, ki bodo prispevala k izboljšanju priprave projektov;

94. poziva Komisijo, naj se posvetuje z zunanjimi strokovnjaki za železniško infrastrukturo, da bi bolje ocenila tehnične vidike predlaganih projektov pred odobritvijo v okviru Kohezijskega sklada;

95. poudarja potrebo po spodbujanju boljše priprave projektov, da bi se pri prihodnjih projektih zmanjšalo tveganje povečevanja stroškov zaradi nepredvidljivih dejavnikov, kot so nepričakovano težki geografski pogoji in okoljevarstvene zahteve;

96. ugotavlja, da včasih nastopijo zamude, preden je infrastruktura pripravljena za uporabo; poziva Komisijo, naj tesneje sodeluje z državami članicami, da bi pri prihodnjem načrtovanju dosegli potrebna izboljšanja;

97. pozdravlja dosežene zmogljivosti na odsekih potniških prog za visoke hitrosti, ki izpolnjujejo pričakovanja;

98. ugotavlja, da je Računsko sodišče opazilo različne težave, med drugim razlike v širini koloteka, vlečni energiji, sistemih za nadzor (signalizacijo) vlakov, dolžini vlakov in operativnih pravilih; poziva Komisijo, naj bolj pomaga državam članicam, da bodo napredovale pri odpravljanju takih ovir, kar bi lahko spodbudilo izboljšanje razvoja vseevropskih prometnih povezav; izpostavlja, da mora Unija igrati pomembno vlogo pri spodbujanju medoperabilnosti nacionalnih omrežij ter slednje tudi učinkovito finančno podpreti;

99. ugotavlja, da se je z imenovanjem evropskih koordinatorjev bistveno izboljšalo izvajanje projektov TEN-T zaradi osredotočenja naložb in spodbujanja razvoja prednostnih projektov; poziva Komisijo, naj obdrži vlogo, ki jo trenutno igrajo koordinatorji, in oceni možnost imenovanja dodatnih koordinatorjev na tistih odsekih prednostnih projektov, kjer so se pojavile večje težave;

100. meni, da je treba pristojnosti izvajalske agencije TEN-T razširiti, tako da se poveča učinkovit nadzor in uvede postopek ocenjevanja sofinanciranja prednostnih projektov;

101. ugotavlja, da se je osredotočenje sofinanciranja TEN-T na čezmejne lokacije od leta 2006 povečalo, vendar je treba doseči še veliko, med drugim tudi odpraviti ozka grla in dopolniti manjkajoče povezave;

102. poudarja, da je treba vse preostale težave in vprašanja oceniti pri pripravi pregleda smernic TEN-T;

103. poziva Komisijo, naj pregleda politiko TEN-T, da bo pripravljena na prihodnje izzive, povezane s cilji na področju podnebnih sprememb, z nadaljnjo gospodarsko rastjo ter socialno in ekonomsko kohezijo;

Del X: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 9/2010 z naslovom "Ali so sredstva EU iz strukturnih ukrepov za oskrbo z vodo za gospodinjsko uporabo porabljena učinkovito?"

104. poudarja, da je voda, zlasti pitna voda, strateški naravni vir, ki je v 21. stoletju, tako kot drugi naravni viri, pod čedalje večjim pritiskom zaradi rastočega povpraševanja, v skladu s tem pa je naloga in dolžnost Parlamenta, da posveča pozornost zaščiti ter preudarni in razumni rabi vode, da bi zagotovili dobro kakovost vode in zadostno preskrbo s pitno vodo za čedalje množičnejše prebivalstvo in za prihodnje generacije;

105. poziva konstruktivna priporočila Evropskega računskega sodišča in poziva države članice, naj posvetijo več pozornosti integriranemu upravljanju z vodami, kar služi okoljskim in gospodarskim interesom, ter za sofinanciranje s strani Unije pripravijo svoje programe in projekte, katerih cilj bo čim večja dodana vrednost dejavnosti Unije;

106. poudarja, da je treba v fazi prijav temeljiteje obravnavati projekte, da bi tako preprečili pomanjkljivosti; skladno s tem poziva Komisijo, naj nadalje izboljša rabo smernic in kontrolnih seznamov z objavo jasnejših meril za ocenjevanje prijav za financiranje, da bi tako izboljšali učinkovitost in doslednost postopkov ter njihovih rezultatov, kot tudi zagotovili ustrezno spremljanje v primerih, ko ni na voljo zahtevanih podatkov ali dejavnosti;

107. je osupel nad ugotovitvijo Računskega sodišča, da se nekateri projekti, ki so bili končani več let pred revizijo, še vedno niso začeli izvajati, ker ni dovolj dopolnilne infrastrukture; glede na to poziva države članice, naj si prizadevajo za boljše načrtovanje projektov, da bi preprečili, da draga infrastruktura, kot je recimo tista v sektorju preskrbe z vodo, ne bi delovala zaradi manjkajočih členov v omrežju;

108. poleg tega poziva države članice, naj zagotovijo boljše načrtovanje s celovitimi ocenami potreb ter po najboljših močeh zagotovijo učinkovitost in varčnost naložb s preučevanjem možnosti povračila stroškov od uporabnikov in večje učinkovitosti uporabe vode, da bi zaščitili vodne vire, pa tudi z večanjem učinkovitosti uporabe vode in zmanjševanjem izgub;

109. poziva države članice, naj zagotovijo boljše usklajevanje in vključitev več zainteresiranih strani v načrtovanje projektov, da bi se tako izognili situacijam, kot so recimo tista, kjer so bile naložbe za povečanje zmogljivosti preskrbe z vodo opravljene v občini, ne da bi ob tem upoštevali zmanjšano porabo zaradi drugih naložb v isti občini, ali kjer so bile opravljene naložbe v medobčinski sistem preskrbe, ne da bi prej od občin pridobili zagotovila, da ga bodo uporabljale;

Del XI: Posebno poročilo Evropskega računskega sodišča št. 10/2010 z naslovom "Posebni ukrepi za kmetijstvo v najbolj oddaljenih regijah in na manjših egejskih otokih"

110. pozdravlja poročilo Evropskega računskega sodišča in odgovore Komisije;

111. se strinja s priporočilom 1 Evropskega računskega sodišča; ugotavlja, da v skladu s členom 12 Uredbe Sveta (ES) št. 247/2006 z dne 30. januarja 2006 o posebnih ukrepih za kmetijstvo v najbolj oddaljenih regijah Unije [13] priznava načelo subsidiarnosti pri pripravi programov, ki so v skladu z okvirnimi pogoji, ki jih je določila Komisija; se zaveda, da je treba na nacionalni ravni sprejeti ustrezne ukrepe v skladu z določenimi okvirnimi pogoji; pozdravlja vlogo Komisije pri ugotavljanju skladnosti programov s pravnim redom Unije in usklajevanju z nacionalnimi organi med načrtovanjem programov, kamor se lahko prištevajo tudi smernice državam članicam; zlasti poudarja, da je treba razviti sodelovanje med Komisijo in državami članicami pri izboljšanju nadzornih kazalnikov in učinkovitosti;

112. se strinja s priporočilom 2 Evropskega računskega sodišča; pozdravlja spremembo zadevnega člena Uredbe (ES) št. 247/2006, kakor je predlagala Komisija, da bi državam članicam olajšali letni postopek revizije;

113. se strinja s priporočilom 3 Evropskega računskega sodišča; priznava načelo subsidiarnosti pri opredeljevanju ukrepov; ugotavlja, da je mogoče z močnejšim vključevanjem udeležencev programa in natančnejšo gospodarsko analizo v zadevnih državah članicah izboljšati ukrepe; vztraja, da je treba pri določanju ukrepov na nacionalni ravni upoštevati trajnostne cilje, da se ne bi osredotočili na površinske ukrepe; meni, da je treba v nekaterih regijah zagotavljati pavšalno pomoč in pomoč, vezano samo na proizvodnjo, vendar poziva k razvoju trajnostnih pristopov, s katerimi bi v zadevnih regijah zagotovili trajno kmetovanje v prihodnosti;

114. se strinja s priporočilom 4 Evropskega računskega sodišča; poleg tega poziva države članice, naj določijo okvirne pogoje za skupne nadzorne kazalnike; se zaveda različnih značilnosti držav, ki jih zadevajo posamezni programi, ki otežujejo oblikovanje skupnih nadzornih kazalnikov; vendar meni, da so skupni nadzorni kazalniki nepogrešljivi za trajnostni razvoj kmetijstva in podeželja; pozdravlja posvetovanja Komisije z državami članicami pri določanju skupnih nadzornih kazalnikov, ki bodo veljali za programe po letu 2011; meni, da bi bilo mogoče na podlagi teh posvetovanj oblikovati model, ki bi ga lahko v prihodnje uporabili še na drugih področjih, ki jih financira Unija;

115. se strinja s priporočilom 5 Evropskega računskega sodišča; pozdravlja predlog računskega sodišča za skrajšanje petletnega obdobja za ocenjevanje programov; je seznanjen z odgovori Komisije na predlog Računskega sodišča; predlaga, enako kot Računsko sodišče, skrajšanje petletnega obdobja za ocenjevanje na eno leto, ne glede na letna poročila o izvajanju, ki jih države članice predložijo Komisiji; v zvezi s tem poziva k uvedbi informacijskega sistema za upravljanje, s katerim bi na podlagi reprezentativnih nadzornih kazalnikov spremljali podatke držav članic in ki bi omogočil učinkovitejšo in bolj trajnostno uporabo finančne pomoči;

116. poziva Komisijo, naj bolje organizira sodelovanje z državami članicami; je seznanjen, da Komisija nobene države članice ne more prisiliti, da uveljavi predlagane spremembe, ki bi omogočile večjo trajnost programov; meni, da bi močnejša vključitev Komisije v nadzor povečala uspešnost programov;

117. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, Sodišču Evropske unije in Računskemu sodišču ter poskrbi za objavo v Uradnem listu Evropske unije (serija L).

[1] UL L 69, 13.3.2009.

[2] UL C 308, 12.11.2010, str. 1.

[3] UL C 303, 9.11.2010, str. 1.

[4] UL C 308, 12.11.2010, str. 129.

[5] Sprejeta besedila, P7_TA(2011)0194 (glej stran 31 tega Uradnega lista).

[6] UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

[7] Posebno poročilo št. 2/2010, odgovor Komisije na točki 25 in 26: "Cilj sheme izgradnje novih infrastruktur je bil optimizacija evropskih infrastruktur z zagotavljanjem omejene podpore za razvoj omejenega števila projektov za nove infrastrukture v ustrezno utemeljenih primerih, kjer ima lahko takšna podpora kritičen usmerjevalni učinek v smislu evropske dodane vrednosti".

[8] Posebno poročilo št. 6/2010, točka 43.

[9] Posebno poročilo št. 6/2010, točka 72.

[10] Posebno poročilo št. 6/2010, točka 73.

[11] Posebno poročilo št. 6/2010, priporočilo 2.

[12] Posebno poročilo št. 6/2010, odgovor Komisije, točka 58.

[13] UL L 42, 14.2.2006, str. 1.

--------------------------------------------------