POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Poročilo o vmesni oceni programa Erasmus Mundus II (2009–2013) /* COM/2012/0515 final */





KAZALO POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Poročilo o vmesni oceni programa Erasmus Mundus II (2009–2013) 1........... UVOD........................................................................................................................... 3 2........... OZADJE ZUNANJEGA OCENJEVANJA................................................................... 3 3........... ZUNANJE OCENJEVANJE......................................................................................... 4 3.1........ Pogoji ocenjevanja......................................................................................................... 4 3.2........ Metodologija.................................................................................................................. 4 3.3........ Ugotovitve ocenjevalca................................................................................................... 4 3.3.1..... Novosti programa EM II:................................................................................................ 4 3.3.2..... Druge splošne ugotovitve................................................................................................ 5 3.3.3..... Ustreznost...................................................................................................................... 6 3.3.4..... Učinkovitost................................................................................................................... 6 3.3.5..... Trajnost.......................................................................................................................... 6 3.3.6..... Učinkovitost................................................................................................................... 7 3.3.7..... Upravljanje programa: zasnova in struktura...................................................................... 7 4........... GLAVNA PRIPOROČILA ZUNANJE OCENE.......................................................... 8 4.1........ Splošna priporočila glede ustreznosti:.............................................................................. 8 4.2........ Splošna priporočila glede učinkovitosti:........................................................................... 8 4.3........ Splošna priporočila glede trajnosti:.................................................................................. 8 4.4........ Splošna priporočila glede uspešnosti:............................................................................... 8 5........... SKLEPI KOMISIJE...................................................................................................... 9 1. UVOD Vmesno oceno programa Erasmus Mundus II (EM) je Evropska komisija uvedla na podlagi zahtev Sklepa Erasmus Mundus št. 1298/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008[1]. Namen te ocene je bil oceniti ustreznost, učinkovitost, trajnost in uspešnost programa, pri čemer je posebna pozornost namenjena novostim, uvedenim v fazi II programa. Ta ocena je vključevala vse tri akcije (Akcija 1, Akcija 2 in Akcija 3) med obdobjem izvajanja 2009–2011. Ocenjevanje je vodila usmerjevalna skupina, ki so jo sestavljali predstavniki generalnih direktoratov Evropske komisije (Izobraževanje in kultura; Razvoj in sodelovanje – Europe Aid in širitev), Evropska služba za zunanje delovanje ter Izvajalska skupina za izobraževanje, avdiovizualno in kulturo, ki so vključeni v program EM. Celotno besedilo ocene je na voljo prek povezave: http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/index_en.htm. To poročilo o vmesni oceni je predloženo na podlagi člena 13 Sklepa EM. Poročilo temelji na ugotovitvah vmesne ocene programa EM II o doseženih rezultatih in o kakovostnih vidikih izvajanja programa. V Poročilu je predstavljeno stališče Komisije glede glavnih sklepov in priporočil vmesne ocene. Te ugotovitve in priporočila temeljijo na obsežnih raziskavah in intervjujih udeležencev in ključnih zainteresiranih strani programa EM. 2. OZADJE ZUNANJEGA OCENJEVANJA Cilj programa EM II (2009–2013) je izboljšati kakovost evropskega visokošolskega izobraževanja, pomagati izboljšati poklicne možnosti študentov ter spodbuditi dialog in razumevanje med narodi in kulturami prek mednarodnega sodelovanja ter prispevati k trajnostnemu razvoju tretjih držav na področju visokošolskega izobraževanja, in sicer v skladu s cilji zunanje politike EU. Proračun programa EM znaša več kot 950 milijonov EUR, od česar je približno 494 milijonov EUR, dodeljenih Akcijama 1 in 3, na voljo iz proračuna EU za izobraževanje in 460 milijonov EUR, dodeljenih Akciji 2, na voljo iz številnih različnih instrumentov financiranja. Struktura programa: EM II 2009–2013 se je izvajal prek naslednjih akcij: – Akcija 1: Skupni programi EM odlične kakovosti na magistrski in doktorski ravni, vključno s štipendijami za sodelovanje v teh programih. – Akcija 2: Partnerstvo EM med evropskimi visokošolskimi ustanovami in visokošolskimi ustanovami tretjih držav, vključno s štipendijami in štipendijami za mobilnost na vseh študijskih ravneh. Ta akcija nadomešča prejšnjo shemo „področje zunanjega sodelovanja“; – Akcija 3: Spodbujanje evropskega visokošolskega izobraževanja prek projektov za povečanje privlačnosti Evrope kot izobraževalne destinacije in centra odličnosti na svetovni ravni. Novosti programa EM II: v okviru faze II je bilo področje uporabe programa EM razširjeno z vključitvijo naslednjih novih ključnih razsežnosti: – razširitev skupnih programov na doktorsko raven; – dodeljevanje štipendij evropskim študentom; – vključitev sheme „področje zunanjega sodelovanja“ v program EM kot Akcija 2 in širitev področja njene uporabe; – omogočanje visokošolskim ustanovam tretjih držav, da sodelujejo pri skupnih programih EM. 3. ZUNANJE OCENJEVANJE 3.1. Pogoji ocenjevanja Na podlagi javnega razpisa[2] je bil za izvedbo ocene izbran Public Management Institute (PPMI). Vmesna ocena obsega obdobje 2009–2011, v katerem so se izvajali številni razpisi za zbiranje predlogov za izvajanje programa. Vmesna ocena se je osredotočila na odgovarjanje na ocenjevalna vprašanja, povezana z ustreznostjo in uporabnostjo, učinkovitostjo, uspešnostjo, trajnostjo in dodano vrednostjo programa za Evropsko unijo. Z ozirom na vsako ocenjevalno vprašanje je vmesna ocena zagotovila konkretna priporočila o tem, kako bi bilo mogoče logiko, cilje, zasnovo, izvajanje in rezultate še dodatno izboljšati z vidika Komisije, upravičencev in morebitnih kandidatov. 3.2. Metodologija Uporabljena metodologija se najprej začne z nizom 45 ocenjevalnih vprašanj in podvprašanj/operativnih vprašanj. Da bi dobili odgovore na vprašanja, so bili določeni jasni kazalniki in ocenjevalna merila. 3.3. Ugotovitve ocenjevalca 3.3.1. Novosti programa EM II: Skupni doktorski študijski programi EM: Skupni podiplomski in doktorski programi, ki jih financira Akcija 1, so prinesli znatno dodano vrednost s povečevanjem možnosti pri doseganju uspeha diplomantov pri iskanju dela in/ali mesta raziskovalca. Mednarodne izkušnje in medkulturne kompetence lahko štejejo kot najpomembnejši aduti, ki odlikujejo študente programa EM glede na druge diplomante. Vključitev doktorskega in podoktorskega sodelovanja v program EM II je bila ena najuspešnejših inovacij faze II, ki je pritegnila k sodelovanju številne ugledne visokošolske ustanove. Nova Akcija 2 programa EM Vključitev Akcije 2 s posebnimi cilji, ki se nanašajo na sodelovanje s tretjimi državami, je bila izvedena v okviru zasnove programa, ki je bil osredotočen na morebitne neskladnosti med trajnostnim razvojem tretjih držav (Akcija 2) in spodbujanjem odličnosti (Akcija 1). Program EM II je bil tako zasnovan za preprečevanje „bega možganov“. Ta nova akcija vključuje dva sklopa: enega za države v razvoju (sklop 1) in enega za industrializirane države (sklop 2). Razgovori z institucionalnimi in posameznimi upravičenci kot tudi študije primerov kažejo, da sta bila cilja sodelovanje in odličnost bolj dopolnjujoča se kot protislovna. Upravičenci iz tretjih držav cenijo velik pozitiven vpliv sodelovanja na zmogljivosti visokošolskih ustanov (VŠU) v svojih državah. Vendar pa so zainteresirane strani iz tretjih držav poudarile potrebo po vzajemnejših odnosih med visokošolskimi ustanovami EU in tretjih držav. – Dodeljevanje štipendij študentom iz Evropske unije Na splošno je ta nova faza programa EM prinesla dodano vrednost študentom EU pri iskanju dela ali mesta raziskovalca (prej so bile štipendije rezervirane samo za študente iz tretjih držav). Mednarodne izkušnje in medkulturne kompetence so pomembni aduti programa EM, ki so zdaj na voljo tudi študentom EU. Vendar pa se lahko v okviru Akcije 1 štipendije za evropske študente štejejo kot najmanj uspešen del novosti programa (štipendije kategorije B niso bile dovolj privlačne za študente). Poleg tega naj bi bile ustrezne informacije ključnega pomena za privabljanje evropskih študentov. Zbuditi zanimanja evropskih študentov za ukrepe mobilnosti Akcije 2 je bil prav tako izziv. Vendar pa so bili intervjuvani predstavniki partnerskih ustanov Akcije 2 Sklop 2 (industrializirane države) trdno prepričani, da bi morala mobilnost v industrializirane tretje države in iz njih ostati del prihodnjih programov EM, ker podpira odličnost in ponuja velike možnosti za vzpostavitev odnosov z VŠU v večjih gospodarstvih po svetu. – Omogočanje VŠU tretje države sodelovati v programu Akcije 1 kot polnopravni partnerji Ta novost je visokošolskim ustanovam iz tretjih držav ponudila možnost, da v okviru konzorcija sodelujejo v skupnih programih vseevropske zasnove. Sodelovanje med evropskimi in neevropskimi visokošolskimi ustanovami je ovirano zaradi raznolikosti nacionalnih sistemov visokošolskega izobraževanja. Sodelovanje neevropskih visokošolskih ustanov v programu EM otežujejo predpisi, vprašanja upravljanja, omejeni viri ali značilnosti, ki se nanašajo na nekatera tematska področja. Neevropske visokošolske ustanove in partnerice EU so obravnavale ovire, povezane z raznolikostjo nacionalnih sistemov, upravnimi vprašanji, koordinacijo konzorcijev, podeljevanjem skupnih diplom ali pa neenakostjo stroškov izobraževanja v istem konzorciju. Izzivi so bili na splošno začasno premagani, v prihodnosti pa bodo za njihovo obravnavo potrebni bolj sistematični ukrepi. Pri programu EM II so bili institucionalni upravičenci navdušeni nad učinkom, ki ga je imel program na krepitev mednarodnih vezi med evropskimi ustanovami in ustanovami tretjih držav. Primeri so jasno pokazali uporabnost programa pri internacionalizaciji sistemov visokošolskega izobraževanja sodelujočih držav (povečanje možnosti za mednarodno medinstitucionalno sodelovanje). 3.3.2. Druge splošne ugotovitve Ta vmesna ocena je bila koristna za pridobivanje več informacij o končnih ciljih upravičencev programa EM II: – upravičenci Akcije 1 so trdili, da je bila vzpostavitev odličnosti pri poučevanju in raziskavah glavni cilj njihovih izbranih projektov; – upravičenci Akcije 2 – Sklop 1 so poudarili sodelovanje, mobilnost in krepitev zmogljivosti; – zainteresirane strani, ki sodelujejo v Akciji 2 – Sklop 2, so izjavile, da je bila akademska odličnost osrednji motiv udeleženih ustanov. Program EM je prispeval h krepitvi konkurenčne prednosti Evrope na področju visokošolskega izobraževanja in tako omogočil visokošolskim izobraževalnim sistemom zagotavljanje enotnejše podobe v okviru skupnih programov. Cilji programa EM II so bili v skladu s političnimi pobudami in političnimi prednostnimi nalogami EU. Vendar pa bi v prihodnosti program EM II lahko še dodatno okrepil svojo osredotočenost na zaposljivost mladih, ki je poudarjena v strategiji Evropa 2020. Program zagotavlja dragocene poklicne spretnosti za diplomante, dejanska zaposljivost pa je ostala neenakomerno porazdeljena po regijah in strokah. 3.3.3. Ustreznost Cilji programa EM II so ostali zelo pomembni kljub temu, da so bile potrebe, s katerimi so se soočale ciljne skupine in zainteresirane strani, precej različne. Tako skupni programi (Akcija 1) kot mobilnost (Akcija 2) prispevajo k spodbujanju odličnosti, gradnji zmogljivosti in razvoju mednarodnega sodelovanja. Upravičenci iz tretjih držav so poudarili zmožnost programa, da prispeva h gradnji zmogljivosti njihovih visokošolskih ustanov. Nevarnost „bega možganov“ je v tretjih državah ostala, vendar so zainteresirane strani iz tretjih držav predlagale, da bi se razvojni vidik lahko okrepil z zagotavljanjem bolj uravnoteženih in vzajemnih odnosov med udeleženci iz EU in tretjih držav. Program EM II je bil tesno povezan z drugimi programi EU, ki jih je tudi dopolnil, in sicer: Program vseživljenjsko učenje, Tempus, ALFA, Edulink in dejavnosti Marie Curie. 3.3.4. Učinkovitost Čeprav je program prispeval k strateškim politikam EU, je bil njegov vpliv na bolonjski proces različen in se je med državami razlikoval. Prispevek je bil zelo pomemben v nekaterih tretjih državah, zlasti sosednjih, in to predvsem na področju zakonodaje nujen za priznavanje skupnih diplom in mehanizmov za priznavanje kreditnih točk. Vendar se priznava, da bi bila glede teh vprašanj potrebna dodatna prizadevanja EU in tretjih držav. Na splošno program znatno prispeva h krepitvi mednarodne usmeritve sodelujočih ustanov, vendar bi bilo treba postopek obravnavati v okviru širšega mednarodnega sodelovanja in upoštevati različne razmere v visokošolskih ustanovah. Program je bil razumljen kot pobuda „blage sile“ za spremembo odnosov in stališč oblikovalcev politik in zainteresiranih strani. V nekaterih primerih so udeleženci programa EM II že bili dolgoročno zavezani k mednarodnemu sodelovanju. Na splošno je ocena na temo nastalih težav opredelila tri sklope ovir, povezanih z mobilnostjo: 1) ovire v zvezi z raznolikostjo nacionalnih visokošolskih izobraževalnih sistemov; 2) ovire v zvezi z zasnovo programa; 3) ovire v zvezi z upravnim bremenom in sofinanciranjem (Konzorciji programa EM običajno poverijo centralno upravljanje in vodenje svojim ustanovam za koordinacijo. Te ustanove skušajo zagotoviti upravno in finančno učinkovitost, kar vključuje opredeljevanje možnih virov sofinanciranja). 3.3.5. Trajnost Sodelujoče ustanove so bile običajno močno internacionalizirane in so imele uslužbence, zadolžene za mednarodno projektno vodenje, vendar je skoraj polovica upravičencev poročala o pomanjkanju človeških virov za spopadanje z delovnimi obremenitvami skupnega projekta programa EM. Sodelujoče ustanove so bile na splošno pripravljene na opuščanje financiranja s strani EU, vendar so upale, da bo to postopno. Oznaka EM je ustanovam, ki izstopajo na svojem področju, a niso mednarodno uveljavljene, omogočila dostop do zunanjega financiranja in lažje priznavanje njihovih programov. Z omogočanjem nekdanjim upravičencem, da ohranijo oznako po zaključku obdobja financiranja, bi povečali trajnost njihovih programov. Spodbujanje programa in uporaba rezultatov bi morala izboljšati trajnost projektov programa EM. Združenje EMA (združenje študentov in bivših študentov programa EM) je še zlasti motivirano in dejavno pri promoviranju programa in skupne identitete diplomantov programa EM. Njegove dejavnosti razširjanja so pogosteje prevzele obliko promocije programa kot pa promocije Evrope kot študijske destinacije. 3.3.6. Učinkovitost Program je bil učinkovito izveden. V oceni so navedeni naslednji podatki o učinkovitosti programa: Za večino načrtovanih rezultatov programa je določeno, da jih je treba doseči do leta 2013 z nižjimi stroški kot je bilo najprej predvideno. Rezultati programa so bili doseženi s podobnimi ali nižjimi stroški kot tisti s podobnimi programi štipendiranja. Analiza kaže, da doseganje enakih rezultatov z manj financiranja ni bilo problematično, ker se je program v smislu proračuna in ustvarjenih rezultatov izvajal učinkovito. – V drugi fazi programa EM so bila vzpostavljena ustrezna upravna orodja, kot je izračun nastalih stroškov na podlagi pavšalnih zneskov. Čeprav se je število poročil o dejavnostih med izvajanjem programa zmanjšalo, so upravičenci ocenili svoje sodelovanje v programu EM kot obremenjujoče. 3.3.7. Upravljanje programa: zasnova in struktura Z izjemo velike upravne delovne obremenitve so upravičenci programa pozitivno ocenili pripravo in izvajanje projektov programa EM. Upravičenci so navedli, da bi bile nadaljnje poenostavitve možne (npr. poročila o dejavnostih), vključno z nadomestilom letne ponovne prijave. Spremljanje in ocenjevanje projektov je bilo predvsem kvantitativno. V prihodnosti bi se mehanizmi projekta ocene kakovosti (EMQA) programa EM, s pomočjo področnih strokovnjakov, lahko uporabili za boljšo oceno kakovosti skupnih programov. Upravičenci so bili zadovoljni s storitvami Izvajalske agencije (EACEA) ter z informacijami in smernicami, ki so jih zagotovile nacionalne strukture, nacionalni uradi Tempus in delegacije EU. Čeprav so bili mehanizmi za izbiro projektov učinkoviti, je nizka stopnja uspešnosti nekaterih akcij in sklopov zmanjšala zaupanje ciljnih skupin v preglednost izbire projektov. Razdelitev odgovornosti izvajanja akcij 1 in 2 med generalne direktorate kot tudi neobstoj enega samega odbora, ki bi bil zadolžen za celoten program, ne prispevata k razvoju sinergij med akcijama programa. Toda pomanjkljivosti pri strateški koordinaciji so do neke mere izravnane z dobro usklajenostjo na operativni ravni, saj je upravljanje vseh akcij v pristojnosti ene enote znotraj Izvajalske agencije (EACEA – Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo). Treba je imenovati en sam odbor (vključno s predstavniki iz GD za izobraževanje in kulturo, GD za razvoj in sodelovanje ter drugih generalnih direktoratov in služb Evropske komisije) za upravljanje programa po letu 2013. 4. GLAVNA PRIPOROČILA ZUNANJE OCENE Splošna priporočila 4.1. Splošna priporočila glede ustreznosti: V splošnih priporočilih ocene je navedeno, da je ustreznost lahko okrepljena s pomočjo bolj uravnoteženih ciljev programa in okrepljenih povezav med programom EM in drugimi programi EU na področju visokošolskega izobraževanja. 4.2. Splošna priporočila glede učinkovitosti: Priporočila v zvezi s povečanjem učinkovitosti obravnavajo naslednje zadeve: zaposljivost: ravnovesje v okviru programa med cilji odličnosti, gradnje zmogljivosti in geografske pokritosti; vključevanje delodajalcev; olajševanje postopka pridobivanja vizumov; pregled najboljših praks. V zvezi z zaposljivostjo bi bile lahko dejavnosti programa bolj odprte za mednarodno mobilnost in sodelovanje na področju poklicnega usposabljanja, ki ga zagotavljajo visokošolske ustanove za usposabljanje visoko kvalificiranih strokovnjakov. V zvezi z ohranitvijo in okrepitvijo ravnovesja med cilji odličnosti, razvoja zmogljivosti in geografske pokritosti bi bilo treba uvesti spodbude za vključitev v program širšega spektra ustanov iz držav kandidatk in potencialnih držav kandidatk ter okrepiti njihove zmogljivosti za zagotovitev uravnotežene mobilnosti. Spodbujati bi bilo treba dobre prakse za vključevanje delodajalcev, potrebne pa so tudi dejavnosti ozaveščanja v državah kandidatkah in potencialnih državah kandidatkah. Ker so glavne ovire povezane z upravnimi zadevami, je pomembno, da GD za izobraževanje in kulturo še naprej podpira dejavnosti Evropske komisije za olajševanje postopka pridobivanja vizumov za upravičence evropskih programov mobilnosti, tj. z ukrepanjem, ki se trenutno udejanja s sprejemanjem direktiv. Prosilce in upravičence bi bilo treba seznaniti z dobrimi praksami. 4.3. Splošna priporočila glede trajnosti: Zagotavljanje trajnosti je velika skrb, ki si jo delijo upravičenci programa EM. Priporočila glede trajnosti so povezana z boljšo uporabo omejenih sredstev EU. Izmenjava dobrih praks in bolj integriran program bi bila lahko prav tako koristna. Medtem ko obstaja tveganje odvisnosti od financiranja EU, je hkrati tudi res, da vloge za financiranje iz drugih instrumentov zahtevajo poglobitev in razširitev univerzitetnih mrež, s čimer pomaga odličnim študijskim programom in partnerstvom doseči zrelost. Pomembno je izmenjevati dobre prakse in s tem pomagati partnerjem pri krepitvi njihovih mehanizmov za priznavanje ter pri varčevanju z viri, porabljenimi za njihov razvoj. 4.4. Splošna priporočila glede uspešnosti: V skladu s priporočili vmesne ocene bi se uspešnost programa lahko izboljšala, kot sledi: z vezanostjo dodeljevanja finančnih sredstev vsaki akciji z jasno opredeljenimi cilji politike ob ustreznem upoštevanju potreb, lastnim različnim regijam po svetu, pri opredeljevanju področij prednostnih študijev, stopnje intervencije (dodiplomski, podiplomski, doktorski študij), izbire med mobilnostjo, ki temelji na diplomah ali pridobivanju kreditnih točk itd.); z izboljšanjem spremljanja in ocenjevanja prihodnjih projektov ter racionalizacijo promocije programa. Ponovna preučitev ravnovesja med različnimi akcijami in njihovimi sklopi za program v obdobju po letu 2013 v skladu z jasno opredeljenimi cilji politike in z namenom povečanja možnosti za uspeh. Izboljšanje spremljanja in ocenjevanja prihodnjih projektov z ustvarjanjem večjega ravnovesja med kvantitativno in kvalitativno oceno ter z vključevanjem področnih strokovnjakov v nadzorne obiske in ocenjevanje projekta. Nadaljevanje s projektom ocene kakovosti programa EM in njegovo boljše povezovanje s spremljanjem projekta. Racionalizacija pospeševanja programa v okviru različnih akcij v obdobju po letu 2013, istočasno pa ohranitev sedanjega institucionalnega okvira, ki vključuje Izvajalsko agencijo, nacionalne strukture in delegacije EU. 5. SKLEPI KOMISIJE Komisija se strinja s splošno oceno ocenjevalca, da program EM II zagotavlja močno podporo in pomembno prispeva k procesu internacionalizacije evropskega visokošolskega prostora. Program ostaja zelo pomemben za spodbujanje odličnosti, podpiranje mednarodnega sodelovanja, mobilnost in krepitev akademskih zmogljivosti. V prvi polovici izvajanja programa EM (2009–2011) je program učinkovito prispeval h krepitvi strategije mednarodne usmerjenosti sodelujočih ustanov, omogočil pa je tudi trajnost strateških mrežnih dejavnosti. Vmesna ocena programa EM je pokazala, da se je program učinkovito izvajal z zelo dobrim razmerjem med stroški in koristmi. Tri akcije programa so zagotovile izjemne rezultate za VŠU, študente in univerzitetne učitelje iz držav članic EU ter tretjih držav. Akcija 1 je prispevala k izboljšanju odličnosti na področju poučevanja in učenja ter k podpiranju mrežnega povezovanja ustanov. Partnerstvo Akcije 2 programa EM je koristno prispevalo k razvoju mednarodnega sodelovanja na področju visokošolskega izobraževanja in razmeroma učinkovito pri vključevanju ustanov iz tretjih držav kot članic mednarodnega partnerstva, ki podpira univerzitetno mobilnost. Akcija 3 programa EM II je bila učinkovita pri zagotavljanju skladnosti in trajnosti za celoten program. Program EM II je bil zasnovan z namenom vključitve štirih novosti za premostitev številnih pomanjkljivosti, napak in šibkosti, ki so bile opažene v prejšnjem obdobju (2004–2008). Čeprav novosti potrebujejo nadaljnje izboljšave, je skupni rezultat zelo pozitiven, predvsem kar zadeva vključitev nove Akcije 2, aktivnejše sodelovanje partnerjev iz tretjih držav v konzorcijih in dodeljevanje štipendij študentom Evropske unije. Komisija je zabeležila ugotovitve te ocene v korist nadaljnjih izboljšav, ki bi jih lahko uvedli v drugi polovici programa in po njem. Komisija je zlasti naklonjena priporočilu 4.1 za okrepitev ustreznosti s krepitvijo vezi med programom EM in drugimi programi EU na področju visokošolskega izobraževanja. To priporočilo močno odraža prednostno možnost v oceni učinka v zvezi z mednarodno razsežnostjo visokošolskih dejavnosti prihodnjega integriranega programa za obdobje 2014–2020. Namen te možnosti (na podlagi katere je Komisija pripravila predlog za prihodnji integrirani program Erasmus za vse za izobraževanje, mladino in šport) je krepitev ciljev in povečevanje vpliva s pomočjo koncentracije prizadevanj in racionalizirane strukture. Uporaba te možnosti pri zasnovi prihodnjega integriranega programa bi morala ustvariti potrebne povezave med notranjimi programi (med programom Erasmus in Erasmus Mundus) ter med politikami in programi (notranjimi in zunanjimi) na področju visokošolskega izobraževanja (Erasmus Mundus, Temps. EDULINK, Alfa, Atlantis itd.). Ta možnost bi morala okrepiti vezi med mobilnostjo in partnerstvom (vključno z gradnjo zmogljivosti in podpornimi ukrepi za politike) ter prispevati k povečanju splošne kakovosti in ustreznosti visokošolskega izobraževanja, krepitvi vezi med politikami in programi, podprtju univerz pri njihovi strategiji internacionalizacije, posodobitvi visokošolskih sistemov v državah zunaj EU in tudi k razvoju njihovega človeškega kapitala. Komisija se prav tako strinja s priporočilom 4.2 za izboljšanje učinkovitosti programa z omogočanjem boljšega ravnovesja med odličnostjo in krepitvijo zmogljivosti (zlasti z vezanostjo dodeljevanja finančnih sredstev vsaki akciji z jasno opredeljenimi cilji politike ob ustreznem upoštevanju potreb, lastnim različnim regijam po svetu); z nadaljnjim vključevanjem delodajalcev; in z olajševanjem – kolikor je mogoče – postopka pridobivanja vizumov. Na podlagi priporočila 4.3 Komisija že podpira (in bo še naprej) trajnost prek različnih pobud, kot sta ustanovitev znamke Erasmus Mundus in grozda („cluster”) vseh najboljših trajnostnih praks v okviru programa Erasmus Mundus. Glede priporočila 4.4 se Komisija strinja, da je treba izboljšati spremljanje in ocenjevanje projektov ter racionalizirati promocijo programa (z namenom okrepitve obstoječega institucionalnega okvira, ki vključuje Izvajalsko agencijo, nacionalne strukture in delegacije EU). To bo izvedeno v okviru prihodnjega integriranega programa z uporabo orodij, ustvarjenih v sedanji fazi programa, zlasti v okviru projekta ocene kakovosti EM. [1] UL L 340, 19.12.2008, str.83. [2] Omejeni javni razpis v okviru večstranske okvirne pogodbe EAC/50/2009 za ocenjevanje, podporo, povezano z ocenjevanjem, in presojo vpliva.