(3)Poročilo o državi za Latvijo za leto 2017 je bilo objavljeno 22. februarja 2017. V njem so bili ocenjeni napredek Latvije pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 12. julija 2016, nadaljnje ukrepanje po priporočilih, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

(2)Latvija bi morala kot država, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo za euroobmočje, ki je izraženo v priporočilih 1 in 2 spodaj.

(1)Komisija je 16. novembra 2016 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2017. Evropski svet je na zasedanju 9. in 10. marca 2017 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 16. novembra 2016 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Latvije ni opredelila kot ene od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja. To priporočilo je Evropski svet potrdil na zasedanju 9. in 10. marca 2017, Svet pa ga je sprejel 21. marca 2017.

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik in zlasti člena 5(2) Uredbe,

(4)Latvija je 20. aprila 2017 predložila nacionalni program reform za leto 2017 in program za stabilnost za leto 2017. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

(5)Ustrezna priporočila za posamezne države so bila upoštevana pri programih držav članic za evropske strukturne in investicijske sklade (sklade ESI) za obdobje 2014–2020. Kot je predvideno v zakonodaji o skladih ESI, lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoje programe skladov ESI in jih spremeni, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil za to državo. Komisija je zagotovila dodatne smernice o uporabi teh pravil.

(6)Za Latvijo velja preventivni del Pakta za stabilnost in rast. V programu za stabilnost za leto 2017 vlada načrtuje poslabšanje nominalnega salda, ki je bil v letu 2016 uravnotežen, na primanjkljaj v višini 0,8 % oziroma 1,6 % BDP v letih 2017 in 2018, kar je posledica obsežne davčne reforme, sledilo pa naj bi izboljšanje primanjkljaja na 0,5 % BDP v letu 2020. Program za stabilnost predvideva poslabšanje strukturnega salda z 0,2 % BDP v letu 2016 na –1,7 % BDP v letu 2018, nato pa naj bi v letu 2020 dosegel –0,8 % BDP. Ta pot je v skladu s srednjeročnim ciljem strukturnega primanjkljaja v višini 1 % BDP in dovoljenimi odkloni na podlagi pokojninske reforme in klavzule o strukturnih reformah v zdravstvenem sektorju. Preračunani strukturni saldo naj bi se povečal z –1,9 % BDP v letu 2017 na –2,3 % BDP v letu 2018, nato pa naj bi se v letu 2020 zmanjšal na –0,2 % BDP. V skladu s programom za stabilnost naj bi dolg sektorja država kot odstotek BDP vztrajal v višini okrog 40 % BDP. Projekcije rasti BDP v programu so na splošno v skladu z napovedjo Komisije za leto 2017, za leto 2018 pa se zdijo izrazito ugodne.

(7)Svet je 12. julija 2016 Latviji priporočil, naj zagotovi, da bo odklon od srednjeročnega proračunskega cilja v letu 2017 omejen na olajšave, povezane s sistemsko pokojninsko reformo in korenito strukturno reformo v zdravstvenem sektorju. Ob upoštevanju teh olajšav bi se strukturni saldo smel poslabšati za največ 1,0 % BDP v letu 2017. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 naj bi Latvija v letu 2017 to zahtevo izpolnila. Latvija bi morala v letu 2018 doseči svoj srednjeročni cilj ob upoštevanju odobrenih olajšav v zvezi z izvajanjem sistemske pokojninske reforme za leto 2016 in s strukturnimi reformami za leto 2017, ker se začasni odkloni prenesejo naprej za obdobje treh let. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2017 je to skladno z maksimalno nominalno stopnjo rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v višini 6,0 % v letu 2018, kar ustreza poslabšanju strukturnega salda za 0,3 % BDP. Ob nespremenjenih politikah obstaja za Latvijo tveganje znatnega odklona od te zahteve. Na splošno Svet meni, da bodo leta 2018 potrebni dodatni ukrepi, da bi Latvija izpolnila določbe Pakta za stabilnost in rast.

(8)V Latviji je dohodkovna neenakost visoka. Razmerje med dohodki najbogatejših 20 % gospodinjstev in najrevnejših 20 % je bilo pri 6,5 v letu 2015 med najvišjimi v EU, čeprav je številka v letu 2016 nekoliko upadla. Razlika med dohodkovno neenakostjo pred obdavčitvijo in socialnimi transferji ter po njih je med najmanjšimi v EU. Davčni sistem v Latviji je manj progresiven kot v drugih državah članicah EU, kar prispeva k visoki stopnji neenakosti in revščine zaposlenih. Davčni primež za zaposlene z nizkimi dohodki ostaja med najvišjimi v EU, potencial prihodkov od davkov, ki so manj škodljivi za rast, pa je premalo izkoriščen. Nizki delež davčnih prihodkov v BDP omejuje vire za trajnostno zagotavljanje javnih storitev. Kljub določenemu napredku v boju proti davčnim utajam ostaja izpolnjevanje davčnih obveznosti velik izziv. V Programu za stabilnost je bila napovedana uvedba davčne reforme. Ključni ukrepi vključujejo znižanje splošne stopnje dohodnine s 23 % na 20 %, povečanje osnovne olajšave, odvisne od višine dohodka, uvedbo 0-odstotne stopnje davka od dohodkov pravnih oseb za reinvestirane dobičke in poenotenje stopenj davka na kapital na 20 %. Reforma upošteva priporočilo za posamezno državo glede zmanjšanja davčnega primeža za osebe z nizkimi dohodki. Vendar pa je davčna reforma omejena v smislu prehoda obdavčitve na vire, ki manj škodijo rasti, in doseganja zastavljenega cilja politike glede povečanja deleža davčnih prihodkov v BDP.

(9)Pomanjkljivosti osnovnih mrež socialne varnosti prispevajo k visoki stopnji revščine in neenakosti, tudi za invalide in starejše. Stopnja revščine invalidov je med najvišjimi v Evropi. Majhna ustreznost prejemkov socialne pomoči, ki se od leta 2009 ni izboljšala, in pokojnin ne zagotavlja učinkovite zaščite pred revščino in socialno izključenostjo. Do izvedbe leta 2014 napovedane reforme minimalnega dohodka ni prišlo, kar negativno vpliva na najrevnejša gospodinjstva, čeprav so v pripravi srednjeročni načrti za podporo za tiste z minimalnimi dohodki.

(10)Z upadanjem delovne sile je rast zaposlovanja šibka, stopnja brezposelnosti pa se le počasi zmanjšuje. Boljše možnosti za zaposlitev so v središčih gospodarske aktivnosti in za visoko usposobljene delavce, medtem ko brezposelnost bolj prevladuje med nizko usposobljenimi delavci in tistimi, ki živijo na podeželskih območjih. V zvezi s tem bo izpopolnjevanje delovne sile prispevalo k reševanju teh vprašanj. Kljub povečanju privlačnosti poklicnega izobraževanja pa je reforma učnega načrta, ki je uskladila izobraževanje s potrebami po sodobnih znanjih in spretnostih, dosegla skromen napredek. Vzpostavljen je bil regulativni okvir za učenje na delovnem mestu in potrebna je aktivna udeležba socialnih partnerjev in podjetij pri njegovem izvajanju. Poleg tega je udeležba brezposelnih v aktivnih ukrepih zaposlovanja nižja kot v večini drugih držav članic EU, vendar so bili za izboljšanje stanja sprejeti ukrepi, pri katerih je treba vztrajati. Udeležba v vseživljenjskem učenju ostaja nizka.

(11)Čeprav so latvijski organi uspešno začeli ustrezne reforme zdravstvenega sistema, pa visoka neposredna plačila, dolge čakalne vrste, nizka raven javne porabe in neučinkovito dodeljevanje storitev omejujejo dostopnost zdravstvenega varstva. Nadzor nad javno porabo na podlagi kvot povzroča zamude pri zdravljenju in pacienti morajo dolgo čakati ali storitve neposredno plačati, zaradi česar del prebivalstva ni deležen potrebne zdravstvene oskrbe. Sprejeti so bili začetni ukrepi za reformo sistema zagotavljanja kakovosti in potreben je nadaljnji napredek za izboljšanje rezultatov za paciente in prebivalstvo. Doseženo je bilo določeno izboljšanje učinkovitosti zdravstvenega sistema, vendar je potrebna nadaljnja racionalizacija v bolnišničnem sektorju, izboljšanje dostopa do ambulantnega zdravljenja in primarnega zdravstvenega varstva ter učinkovitejša povezava med dodelitvijo proračunskih sredstev ter kakovostjo in stroški storitev.

(12)Latvijski organi za nakupe v zdravstvenem sektorju dokaj redno uporabljajo postopke javnega naročanja, vendar bi učinkovitost lahko še izboljšali z redno uporabo e-javnega naročanja in skupne nabave, kar bi povečalo preglednost in učinkovitost javne porabe.

(13)Pomanjkljivosti v kakovosti pravne ureditve ter nizka učinkovitost in uspešnost javne uprave negativno vplivajo na poslovno okolje. Vlada je leta 2016 predstavila ambiciozen načrt reform za izboljšanje racionalnosti in profesionalnosti javnega sektorja, katerih cilj je večja učinkovitost z zmanjšanjem števila zaposlenih in centralizacijo podpornih funkcij, utrditev plačil na podlagi uspešnosti in večja preglednost. Ta načrt je omejen na osrednjo upravo, vendar pa je možno tudi znatno izboljšanje učinkovitosti na občinski ravni.

(14)Korupcija še naprej ovira latvijsko poslovno okolje, sistem za preprečevanje navzkrižja interesov ostaja tog in formalističen, zanj pa je značilno tudi nezadostno preverjanje. Čeprav je reforma postopkov zaradi insolventnosti bolj ali manj končana, je treba dejansko izvajanje teh postopkov pozorno spremljati, da se obravnavata omejeno število primerov prestrukturiranja in nizka stopnja izterjave sredstev.

(15)V zadnjih treh letih so bile uvedene obsežne reforme visokošolskega izobraževanja in javnih raziskav z namenom konsolidacije raziskovalnih ustanov ter povečanja kakovosti in ustreznosti njihovih rezultatov. Vendar sta upravljanje in organizacijska struktura financiranja javnih raziskav v Latviji še vedno neučinkovita, naloge financiranja pa so razpršene med številne institucije. Neučinkovito financiranje javnih raziskav prispeva k zelo nizkim znanstvenim dosežkom, pomanjkanju usposobljenih človeških virov v javnem in zasebnem sektorju ter nizki ravni sodelovanja med javnim in zasebnim sektorjem. Intenzivnost raziskav in razvoja v gospodarstvu v Latviji ostaja med najnižjimi v EU.

(16)V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla izčrpno analizo ekonomske politike Latvije in jo objavila v poročilu o državi za leto 2017. Prav tako je ocenila program za stabilnost in nacionalni program reform ter ukrepanje po priporočilih, ki jih je Latvija prejela v prejšnjih letih. Glede na to, da je treba okrepiti splošno ekonomsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialnoekonomsko politiko v Latviji, ampak tudi njihovo skladnost s pravili in smernicami EU.

(17)Svet je ob upoštevanju te ocene preučil program za stabilnost, njegovo mnenje pa je izraženo zlasti v priporočilu 1 spodaj –

PRIPOROČA, da Latvija v letih 2017 in 2018 ukrepa tako, da:

1.Izvaja svojo fiskalno politiko v skladu z zahtevami preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast, kar pomeni, da bi morala v letu 2018 doseči svoj srednjeročni proračunski cilj ob upoštevanju olajšav v zvezi z izvajanjem sistemske pokojninske reforme in strukturnih reform, za katere je bil odobren začasni odklon. Zmanjša obdavčitev oseb z nizkimi dohodki s prehodom na druge vire, ki so manj škodljivi za rast, ter z izboljšanjem izpolnjevanja davčnih obveznosti.

2.Izboljša ustreznost mreže socialne varnosti in izpopolni delovno silo s pospešitvijo reforme učnih načrtov za poklicno izobraževanje. Poveča stroškovno učinkovitost in dostop do zdravstvenega varstva, med drugim z zmanjšanjem neposrednih plačil in dolgih čakalnih dob.

3.Poveča učinkovitost in odgovornost v javnem sektorju, zlasti s poenostavitvijo upravnih postopkov in okrepitvijo ureditve za preprečevanje navzkrižja interesov, med drugim za stečajne upravitelje.

V Bruslju,