[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 8.3.2006

COM(2006) 107 konč.

Predlog

UREDBA SVETA

o spremembi Uredbe (ES) št. 1480/2003 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve pri uvozu nekaterih elektronskih mikrovezij, poznanih kot DRAM (dinamični bralno-pisalni pomnilnik), s poreklom iz Republike Koreje

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

OZADJE PREDLOGA |

Razlogi in cilji predloga Ta predlog zadeva uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1515/2001 z dne 23. julija 2001 o ukrepih, ki jih Skupnost lahko uvede na podlagi poročila, ki ga sprejme Organ STO za reševanje sporov (Dispute Settlement Body – „DSB“) v zvezi s protidampinškimi in protisubvencijskimi zadevami in Uredbo Sveta (ES) št. 2026/97 z dne 6. oktobra 1997 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 461/2004 z dne 8. marca 2004 („osnovna uredba“), pri uvozu nekaterih elektronskih integriranih vezij, znanih kot „DRAM“ (dinamičnega bralno-pisalnega pomnilnika), s poreklom iz Republike Koreje. |

Splošno ozadje Ta predlog je nastal v okviru izvajanja zgoraj navedenih uredb na podlagi priporočil DSB STO o primeru „Evropski skupnosti – izravnalni ukrepi za čipe za dinamične bralno-pisalne pomnilnike iz Koreje“ in je posledica ponovne ocene ugotovitev preiskave, na podalgi katere so bili sprejeti sporni ukrepi, ter je bila izvedena v skladu z vsebinskimi in postopkovnimi zahtevami iz osnovne uredbe. Svet mora sprejeti ta predlog in Uredba mora biti objavljena v Uradnem listu evropske unije do 3. aprila 2006; ta rok je dogovorjen z Republiko Korejo zaradi izvajanja zgoraj navedenih priporočil DSB. |

Obstoječe določbe na področju, na katero se nanaša predlog Na področju, na katero se nanaša predlog, določbe ne obstajajo. |

Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije Se ne uporablja. |

POSVETOVANJE Z ZAINTERESIRANIMI STRANKAMI IN PRESOJA VPLIVA |

Posvetovanje z zainteresiranimi strankami |

Zadevnim zainteresiranim strankam je že bila dana možnost, da v skladu z določbami osnovne uredbe zagovarjajo svoje interese med preiskavo. |

Zbiranje in uporaba izvedenskih mnenj |

Zunanje izvedensko mnenje ni bilo potrebno. |

Presoja vpliva Ta predlog je posledica izvajanja Uredbe Sveta (ES) št. 1515/2001 in osnovne uredbe. Ti uredbi ne predvidevata splošne ocene vpliva, pač pa vsebujeta izčrpen seznam pogojev, ki jih je treba oceniti. |

PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA |

Povzetek predlaganega ukrepanja Dne 3. avgusta 2005 je DSB STO sprejel poročilo preiskovalnega odbora o primeru „Evropski skupnosti – izravnalni ukrepi za čipe za dinamične bralno-pisalne pomnilnike iz Koreje“. Glede na priporočila iz poročila preiskovalnega odbora je Komisija ponovno ocenila ugotovitve preiskave, na podlagi katere so bili sprejeti sporni ukrepi („prvotna preiskava“) Na podlagi ponovne ocene ugotovitev je prišlo do delne spremembe v višini različnih subvencij, določenih v prvotni preiskavi, in posledično v stopnji izravnalne dajatve. Poleg tega je bil ponovno ovrednoten vpliv enega izmed škodljivih dejavnikov – „mezde“, za katerega iz prvotne preiskave ni bilo razvidno, ali je bil obravnavan. Z izjemo subvencioniranega uvoza je bil dodatno je bil ovrednoten tudi vpliv drugih dejavnikov na škodo, ki jo je utrpela industrija Skupnosti. V zvezi s to ponovno oceno so bila opravljena posvetovanja z državami članicami. Predlog je podprlo 25 držav članic, nobena mu ni nasprotovala. Nobena država članica se ni vzdržala. Zato se predlaga, da Svet sprejme priloženi predlog uredbe, ki ga je treba čim prej objaviti v Uradnem listu Evropske unije. |

Pravna podlaga Uredba Sveta (ES) št. 1515/2001 z dne 23. julija 2001 o ukrepih, ki jih Skupnost lahko uvede na podlagi poročila, ki ga sprejme DSB STO v zvezi s protidampinškimi in protisubvencijskimi zadevami in Uredba Sveta (ES) št. 2026/97 z dne 6. oktobra 1997 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 461/2004 z dne 8. marca 2004. |

Načelo subsidiarnosti Predlog je v izključni pristojnosti Skupnosti. Načelo subsidiarnosti se zato ne uporablja. |

Načelo sorazmernosti Predlog upošteva načelo sorazmernosti iz naslednjih razlogov. |

Oblika ukrepanja je opisana v zgoraj navedenih uredbah in ne dopušča nacionalnega odločanja. |

Navedba o tem, kako zmanjšana je finančna in administrativna obremenitev Skupnosti, nacionalnih vlad, regionalnih in lokalnih oblasti, gospodarskih subjektov in državljanov ter kako sorazmerna je z zastavljenim ciljem predloga, se ne uporablja. |

Izbira instrumentov |

Predlagani instrumenti: uredba. |

Druga sredstva ne bi ustrezala, ker Uredba Sveta (ES) št. 1515/2001 in osnovna uredba ne predvidevata drugih možnosti. |

PRORAčUNSKE POSLEDICE |

Predlog ne vpliva na proračun Skupnosti. |

1. Predlog

UREDBA SVETA

o spremembi Uredbe (ES) št. 1480/2003 o uvedbi dokončne izravnalne dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve pri uvozu nekaterih elektronskih mikrovezij, poznanih kot DRAM (dinamični bralno-pisalni pomnilnik), s poreklom iz Republike Koreje

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1515/2001 z dne 23. julija 2001 o ukrepih, ki jih Skupnost lahko uvede na podlagi poročila, ki ga sprejme Organ STO za reševanje sporov v zvezi s protidampinškimi in protisubvencijskimi zadevami[1],

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2026/97 z dne 6. oktobra 1997 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti[2] („osnovna uredba“),

ob upoštevanju predloga, ki ga je po posvetovanju s svetovalnim odborom predložila Komisija,

ob upoštevanju naslednjega:

A. POSTOPEK

1. Obstoječi ukrepi

(1) Z Uredbo (ES) št. 1480/2003[3] („dokončna uredba“) je Svet uvedel dokončno izravnalno dajatev v višini 34,8 % pri uvozu nekaterih elektronskih mikrovezij, znanih kot „DRAM“ (dinamični bralno-pisalni pomnilnik), s poreklom iz Republike Koreje, ki jih proizvajajo vsa podjetja razen podjetja Samsung Electronics Co., Ltd („Samsung“), za katero je bila določena stopnja dajatve 0 %. Pred dokončno uredbo je bila izdana Uredba Komisije (ES) št. 708/2003 o uvedbi začasne izravnalne dajatve na uvoz DRAM s poreklom iz Republike Kitajske[4] („začasna uredba“).

(2) V preiskavi, ki je privedla do uvedbe obstoječih ukrepov („prvotna preiskava“), sta sodelovala dva proizvajalca izvoznika iz Republike Kitajske: Samsung, za katerega ni bilo ugotovljeno, da prejema subvencije, in Hynix Semiconductor Inc. („Hynix“). Med prvotno preiskavo sta to industrijsko panogo v Evropski skupnosti sestavljala dva proizvajalca, katerih skupna proizvodnja izdelkov je obsegala večji del celotne proizvodnje DRAM-a, in sicer Infineon Technologies AG, München, Nemčija („Infineon“) ter Micron Europe Ltd, Crowthorne, Združeno kraljestvo („Micron“).

(3) Preiskava subvencioniranja in škode je zajela obdobje od 1. januarja 2001 do 31. decembra 2001 (obdobje preiskave – „OP”). Proučitev gibanj, pomembnih za oceno škode, je zajela obdobje od 1. januarja 1998 do konca OP („obravnavano obdobje”).

2. Poročilo, ki ga je sprejel Organ STO za poravnavo sporov

(4) Dne 3. avgusta 2005 je Organ STO za poravnavo sporov (Dispute Settlement Body – „DSB“) sprejel poročilo preiskovalnega odbora o primeru „Evropski skupnosti – izravnalni ukrepi za čipe za dinamične bralno-pisalne pomnilnike iz Koreje“ [5] .

(5) Iz poročila preiskovalnega odbora je razvidno, da ES ni ravnala v skladu z obveznostmi v okviru STO:

2. trditev, da program prestrukturiranja iz maja 2001 predstavlja finančni prispevek vlade, ni v skladu s členom 1.1(a) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih ( Sporazum SIU );

3. trditev, da je v primeru posojila bančnega konzorcija šlo za ugodnost, ni v skladu s členom 1.1(b) Sporazuma SIU ;

4. neposredna uporaba metodologije v zvezi s subvencijami, za namene izračuna višine ugodnosti, pri vseh programih, za katere je bilo ugotovljeno, da se šteje za subvencijo, ni v skladu s členom 1.1(b) in členom 14 Sporazuma SIU ;

5. neupoštevanje dejavnika „mezde“ kot pomembnega dejavnika, ki vpliva na stanje domače industrije, ni v skladu s členom 15.4 Sporazuma SIU ; ter

6. neuspešen dokaz, da škoda, ki so jo povzročili nekateri drugi dejavniki (zlasti zmanjšanje povpraševanja, presežna zmogljivost in drugi vrste (nesubvencioniranega) uvoza), ni bila pripisana subvencioniranemu uvozu, ni v skladu s členom 15.5 Sporazuma SIU .

(6) Na drugi strani je bilo ugotovljeno, da je ES ravnala v skladu z obveznostmi v okviru STO:

7. trditev, da so posojilo bančnega konzorcija, jamstvo KEIC, zadolžniški program KDB in program prestrukturiranja iz oktobra 2001 predstavljali finančni prispevek korejske vlade („KV“), je v skladu s členom 1.1(a) Sporazuma SIU ;

8. trditev, da je bila z jamstvom KEIC, zadolžniškim programom KDB, programom prestrukturiranja iz maja 2001 in programom prestrukturiranja iz oktobra 2001 Hynixu dodeljena ugodnost, je v skladu s členom 1.1(b) Sporazuma SIU ;

9. ugotovitev de facto specifičnosti (2 zahtevka Koreje) je v skladu s členom 1.2 in členom 2 Sporazuma SIU ;

10. ocena pomembnosti obsega subvencioniranega uvoza in njegovega učinka na cene (2 zahtevka Koreje) je v skladu s členom 15.2 Sporazuma SIU ;

11. upoštevanje vseh dejavnikov v zvezi s splošnim stanjem domače industrije, razen dejavnika „mezde“, je v skladu s členom 15.4 Sporazuma SIU ;

12. prikaz vzročne zveze med subvencioniranim uvozom in škodo je v skladu s členom 15.5 Sporazuma SIU ; ter

13. uporaba „razpoložljivih dejstev“ za preiskavo v zvezi s subvencijami je v skladu s členom 12.7 Sporazuma SIU .

3. Ponovna ocena zaradi izvajanja priporočil DSB

(7) Na podlagi priporočil iz poročila preiskovalnega odbora je Komisija izvedla temeljito in nepristransko ponovno oceno zadevnih ugotovitev v dokončni uredbi ob upoštevanju razpoložljivih podatkov. Ponovna ocena je ustrezno omejena na pregled petih posameznih vidikov obstoječega ukrepa, kakor so opisani zgoraj in za katere je bilo ugotovljeno, da so v neskladju s Sporazumom SIU . Ta pregled temelji na ponovni oceni obstoječih dokazil iz prvotne preiskave ob upoštevanju zadevnih ugotovitev iz poročila preiskovalnega odbora.

(8) Ponovna ocena, kakor je opisana v nadaljevanju, je pokazala, da škodljivo subvencioniranje še vedno obstaja, čeprav v manjši meri.

B. OBRAVNAVANI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK

(9) Obravnavani izdelek in podobni izdelek sta enaka izdelkom iz prvotne preiskave, tj. nekaterim elektronskim mikrovezjem, znanim kot DRAM (dinamični bralno-pisalni pomnilnik), vseh vrst, gostot in različic, sestavljenih na predelanih ploščicah ali čipih (matricah), proizvedenih z uporabo različic procesne tehnologije kovinskooksidnih polprevodnikov („MOS“), vključno z dopolnilnimi vrstami MOS (CMOS), vseh gostot (vključno s prihodnjimi gostotami), ne glede na hitrost dostopa, konfiguracijo, paket ali okvir itd., s poreklom iz Republike Koreje. Zadevni izdelek vključuje tudi DRAM, predstavljen v (neprirejenih) pomnilniških modulih ali (neprirejenih) pomnilniških ploščah ali v drugačni skupni obliki, če je njegov glavni namen pomnjenje[6].

(10) Zadevni izdelek se trenutno uvršča pod oznake KN 8542 21 11, 8542 21 13, 8542 21 15, 8542 21 17, ex 8542 21 01, ex 8542 21 05, ex 8548 90 10, ex 8473 30 10 in ex 8473 50 10.

(11) Poročilo preiskovalnega odbora ni zajelo nobenega zahtevka, ki je zadeval ugotovitve o obravnavanem izdelku in podobnem izdelku iz dokončne uredbe.

C. PONOVNO PROUčENE UGOTOVITVE NA PODLAGI POROčILA PREISKOVALNEGA ODBORA

1. Subvencije

1.1. Uvod

(12) Ta del opisuje ugotovitve, ki so bile ponovno ocenjene na podlagi sklepov in priporočil iz poročila preiskovalnega odbora v zvezi z:

(a) vprašanjem, ali je program prestrukturiranja iz maja 2001 predstavljal finančni prispevek KV v smislu člena 2(1) Uredbe Sveta (ES) št. 2026/97[7] („osnovna uredba“);

(b) vprašanjem, ali je bila dodeljena ugodnost v primeru posojila bančnega konzorcija v smislu člena 2(2) osnovne uredbe;

(c) izračunom višine ugodnosti pri vseh subvencijskih programih v smislu člena 2(2) in člena 6 osnovne uredbe.

(13) Vse druge ugotovitve v zvezi s subvencijami ostajajo takšne, kot so bile dokazane v prvotni preiskavi ter določene v začasni uredbi in dokončni uredbi.

1.2. Nakup obveznic maja 2001 s strani bank upnic v višini 1 trilijona KRW in prvo obnavljanje dolgov (program prestrukturiranja)

(14) Po mnenju preiskovalnega odbora je bila ugotovitev, da je bilo bankam upnicam svetovano, naj sodelujejo v programu prestrukturiranja za maj 2001, in da njihov nakup zamenljivih obveznic („ZO“) v višini 1 triliona KRW v okviru tega programa predstavlja finančni prispevek KV, v neskladju s členom 1.1(a) Sporazuma SIU[8] . Natančneje, preiskovalni odbor je ugotovil, da: „čeprav je program prestrukturiranja za maj 2001 zaključen primer, menimo, da so bila dokazila, predložena preiskovalnemu organu, nezadostna za utemeljen sklep, da je vlada pooblastila ali svetovala zasebnim bankam, naj kupijo ZO Hynixa“[9]

(15) V skladu z oceno preiskovalnega odbora za sredstva, ki so bila zagotovljena Hynixu v okviru programa prestrukturiranja iz maja 2001, ne bodo uvedeni izravnalni ukrepi[10].

1.3. Posojilo bančnega konzorcija v višini 800 milijard KRW

(16) V zvezi s posojilom bančnega konzorcija v višini 800 milijard KRW je preiskovalni odbor ugotovil, da je ES pravilno sklepala, da je KV svetovala Korea Exchange Bank („KEB“), naj sodeluje pri posojilu, in da to predstavlja finančni prispevek preko pooblastila ali navodila KEB v skladu s členom 1.1(a) Sporazuma SIU . Preiskovalni odbor je tudi ugotovil, da je Korea Development Bank („KDB“) zagotovila neposreden finančni prispevek s svojim sodelovanjem pri posojilu bančnega konzorcija, in ker je bila KDB javna organizacija, ES ni bilo treba predložiti dokazila o pooblastitvi ali navodilu[11]. Vendar pa je preiskovalni odbor ugotovil, da ES ni uspela prikazati obstoja ugodnosti v zvezi s finančnim prispevkom, ki sta ga zagotovili KDB in KEB, v smislu člena 1(b) Sporazuma SIU[12] . Natančneje, preiskovalni odbor je izjavil, da ES ni preverila, ali so obstajala primerljiva komercialna posojila, ki bi jih na trgu lahko bil pridobil Hynix, in da je ES prezrla druge udeležence pri posojilu bančnega konzorcija, ki bi jih lahko uporabila za primerjavo[13].

(17) Komisija meni, da sodelovanje drugih bank pri posojilu bančnega konzorcija ne more veljati za ustrezno primerjavo pri ugotavljanju obstoja ugodnosti. Kot je opozoril že preiskovalni odbor, morajo pri ugotavljanju obstoja komercialne primerjave pristojni organi preučiti, ali je domnevna vpletenost vlade vplivala na posojila na tak način, da ne predstavljajo več posojil, ki bi dejansko obstajala na trgu[14]. Komisija je v tem primeru izvedla temeljit ponoven pregled obsežne dokumentacije in pri tem uporabila vrsto analize, o kateri je razpravljal preiskovalni odbor. Na podlagi tega je Komisija ugotovila, da posojila drugih bank, ki so sodelovale pri posojilu bančnega konzorcija ne morejo biti uporabljena kot ustrezna primerjava.

(18) Prvič, treba je upoštevati izjemno težko finančno stanje Hynixa v času, ko je bilo dogovorjeno posojilo bančnega konzorcija. Kakor je navedeno v uvodni izjavi (19) dokončne uredbe, je bil Hynix konec leta 2000, ko je bilo posojilo dogovorjeno, v resnih finančnih težavah. Imel je več kot 9,46 milijard USD obveznosti, kar je več kot dvakrat toliko kakor njegova neto vrednost in več kot štirikrat toliko, kolikor znaša tržna kapitalizacija družbe. Leta 2000, ko so drugi večji proizvajalci DRAM-a zabeležili dobiček in ki je bilo tudi sicer ocenjeno za zelo uspešno leto, je utrpel izgubo. Večina Hynixovih obveznosti naj bi zapadla v letu 2001 in družba se je soočala z resnimi likvidacijskimi težavami. Več neodvisnih analitikov in borznoposredniških družb je v tistem času trdilo, da družba ne bo mogla ustvarjati zadostnega prihodka ali prodaje sredstev, da bi poplačala zapadle obveznosti. V takšnih okoliščinah banke, ki želijo kar najbolj povečati dobiček in ki poslujejo v normalnih tržnih pogojih, ne bi prostovoljno sodelovale pri posojilih s tako visokimi možnostmi za neuspeh[15].

(19) Drugič, obstaja ogromno zabeleženih dokazov, da so bili drugi udeleženci pri posojilu bančnega konzorcija prisiljeni k sodelovanju pri splošnem restrukturiranju dolga Hynixa. Dokumentacija na primer vsebuje dokazila, da je eden od udeležencev, Kookmin Bank, moral neposredno odobriti posojila „podjetjem-posojilojemalcem v težavah“. Natančneje, v izjavi za Komisijo Združenih držav Amerike za vrednostne papirje in borzo je Kookmin izjavil:„Korejska vlada je spodbujala posojila določenim vrstam posojilojemalcev in lahko to v skladu s svojo politiko počne tudi v prihodnje. V glavnem je to počela tako, da je pozvala banke, naj sodelujejo pri sanacijskih programih za posojilojemalce v težavah/zadolžene posojilojemalce (kot npr. Hynix), in določila gospodarska področja, ki jih je želela spodbujati, nato pa je bankam in finančnim institucijam, ki so odobrila posojila posojilojemalcem s teh področij, omogočila posojila z nizkimi obrestnimi merami. Vlada je na ta način spodbujala hipotekarna posojila posojilojemalcem z nizkimi dohodki in posojila tehnološkim družbam. Pričakujemo, da bodo vsa posojila, ki so bila odobrena v okviru političnih prioritet vlade, pregledana v skladu z našimi postopki preverjanja posojil. Vendar pa vladna politika lahko vpliva na nas, tako da bi odobrili posojila nekaterim sektorjem in pod pogoji, ki v odsotnosti takšne politike ne bi prišli v poštev.“[16]Očitno je, da se „posojilojemalci v finančnih težavah“, o katerih govori Kookmin, nanašajo na Hynix, saj letno poročilo te banke za leto 2001 navaja Hynix kot edinega večjega posojilojemalca v finančnih težavah[17]. Poleg tega je bil Kookmin kot podjetje, v katerega vlaga KV, v postopku revizije in pregleda, ki ga je izvajal Svet za revizijo in pregled KV, in je bil zato prisiljen ravnati v skladu s politiko KV.

(20) Tudi drugi udeleženci pri posojilu bančnega konzorcija so bili s strani KV prisiljeni pomagati Hynixu. V zvezi s tem so v uvodni izjavi (55) dokončne uredbe navedeni obsežni podatki o tem, kako velik je bil pritisk, ki ga je izvajala KV nad Korea First Bank („KFB“), da bi slednja še naprej financirala Hynix. Novembra 2000 si je KV na srečanju gospodarskih ministrov na visoki ravni prizadevala „olajšati denarne težave Hynixa“ in omejila omejitve posojil KFB, KEB in KDB. Preiskovalni odbor ni pregledal dokazil v zvezi s KFB, ker je Komisija ugotovila, da je njegovo sodelovanje pri tem zanemarljivo. Vendar pa je preiskovalni odbor ugotovil, da je KV pri KFB uporabila isto taktiko kot pri KEB in da ima KV v lasti 49 % KFB, zaradi česar se da logično sklepati, da je KV lahko in tudi je vplivala na KFB glede njegove odločitve o sodelovanju pri posojilu bančnega konzorcija. KDB je javna organizacija in preiskovalni odbor je ugotovil, da je KV vplivala na KEB. Zato sodelovanje teh dveh bank pri posojilu bančnega konzorcija ni zanesljiva komercialna primerjava. Tudi druge banke, ki so sodelovale pri osojilu bančnega konzorcija, so bile podvržene pododbnemu pritisku s strani KV. KV je neposredno vplivala na banki Shinhan in KorAm v zvezi s podaljšanjem dogovorov o posojilu za izvoz, ki je časovno sovpadel s posojilom bančnega konzorcija. Ti banki sta ugotovili, da sta v zvezi s Hynixom že preveč tvegali in sta preklicali svojo odločitev o povišanju zgornje meje posojila za izvoz Hynixu. V odgovor je uradnik FSS to odločitev označil za „nezaslišano“[18]. KV je imela v lasti 18,3 % Shinhana in je bila večinski delničar, zaradi česar je lahko v veliki meri vplivala na banko. Jasno je, da Shinhan ni ravnal v skladu s tržnimi kriteriji, saj je povečal svoje rezerve za izgube posojil za Hynix, čeprav je še naprej pomagal družbi, in pri tem ni izvedel nobene legitimne analize kreditnega tveganja. KorAm Bank se je ponovno soočila z grožnjami, ko je zavrnila nakup ZO Hynixa, ker je menila, da to ne bi bila pametna finančna odločitev. V odgovor na odločitev banke, da ne bo kupila obveznic, je uradnik FSS okaral KorAm, pri čemer je uporabil dikcijo, ki ni v skladu z dikcijo vlade, ki naj se ne bi vpletala v odločitve o posojilih. Uradnik je izjavil: „Če KorAm ne bo spoštoval dogovora, tega banki ne bomo odpustili“[19] . Dodal je še, da bo FSS proti banki strogo ukrepala, na primer z neodobritvijo novih finančnih instrumentov in strožjo revizijo banke[20]. Pod pritiskom teh groženj se je KorAm vdal in spremenil svojo odločitev[21], hkrati pa je povečal svoje rezerve za izgube posojil za Hynix ter pri tem ni izvedel nobene legitimne analize za nudenje takšne finančne pomoči. Ostale banke, ki so sodelovale pri posojilu bančnega konzorcija, so Chohung Bank, Woori Bank, NACF, Seoul Bank, Kwangju Bank, Peace Bank, Kyongnam Bank in Industrial Bank of Korea v lasti KV, zaradi česar na njihove odločitve o posojilih vpliva politika KV. Housing and Commercial Bank, ki je v 20-odstotni lasti KV, je v zapriseženi izjavi za Komisijo Združenih držav Amerike za vrednostne papirje in borzo[22] priznala, da je dobila navodila vlade, kako ravnati pri odločitvah o posojilih. Nenazadnje je bilo tudi Pusan Bank, čeprav KV nima v njej nobenega deleža, leta 1999 s strani FSS ukazano, naj odpusti ali zamenja svoje vodstvene delavce ter pred koncem marca 2000 poveča svoj vplačani kapital za 86,2 milijona USD[23], „drastično zmanjša delovno silo, število poslovalnic in organizacij ter ukine opešane podružnice“[24], poleg tega pa je leta 2000 FSS kaznovala bivše in takratne uradnike za zgrešeno upravljanje[25]. Glede na takšno stopnjo nadzora KV nad Pusan Bank se odločitev banke za sodelovanje pri posojilu bančnega konzorcija ne more šteti za zanesljivo komercialno primerjavo.

(21) Tretjič, jasno je, da bi bilo neprimerno uporabiti Citibank Seoul za primerjavo pri ugotavljanju gospodarske primernosti sodelovanja pri posojilu bančnega konzorcija, in sicer zaradi razlogov iz uvodnih izjav (130) in (133) dokončne uredbe. Prvič, Citibank Seoul ni sodelovala v tej preiskavi, zaradi česar je morala Komisija uporabiti dejstva v zvezi s sodelovanjem Citibank Seoul, ki so bila na voljo. Drugič, zabeleženi dokazi, navedeni v uvodni izjavi (133) dokončne uredbe, kaže na nenavadno tesen odnos med KV in Citibank, ki postavlja pod vprašanje nepristranskost Citibank v zvezi s posojilom Hynixu. Tretjič, Citibank je finančno svetoval Hynixu v zvezi s prestrukturiranjem in se je zato znašla v konfliktu glede sodelovanja pri novem posojilu Hynixu[26]. Preden je postala finančni svetovalec Hynixa, ni Citibank nikoli financirala te družbe. Četrtič, tudi preiskovalni odbor je prišel do zaključka, da Citibank ne more biti uporabljena za izhodišče pri ugotavljanju, ali je bilo katero od posojil Hynixu odobreno na podlagi komercialnih premislekov[27].

(22) Nenazadnje je treba opozoriti, da Hynix ni bil sposoben plačati obresti posojila bančnega konzorcija že v trenutku, ko je bilo posojilo odobreno. Kakor je navedeno v uvodni izjavi (87) dokončne uredbe, Hynix ni servisiral posojila bančnega konzorcija, ki ga je prejel januarja 2001.

(23) Na podlagi zgoraj navedenega sklepamo, da nobeden od ostalih sedmih sodelujočih pri posojilu bančnega konzorcija ne more biti uporabljen za ustrezno primerjavo pri ocenjevanju gospodarske primernosti ali višine ugodnosti, ki je bila dodeljena Hynixu iz deležev posojila, ki sta ga zagotovila KEB in KDB.

(24) Na podlagi tega še naprej štejemo sodelovanje KEB in KDB pri posojilu bančnega konzorcija za subvencijo, proti kateri se lahko sprejmejo izravnalni ukrepi, ki Hynixu zagotavlja ugodnost. Vendar pa, kakor je navedeno v izjavi (37) dokončne uredbe, niso bili pri posojilu bančnega konzorcija proti nobeni višini subvencije uvedeni izravnalni ukrepi, da bi se preprečilo dvojno štetje, saj je bilo posojilo bančnega konzorcija kasneje obnovljeno v okviru ukrepov oktobra 2001. Ugotovitev glede tega ukrepa zato ni treba spremeniti.

1.4. Izračun višine ugodnosti

(25) Preiskovalni odbor je v odstavku 7.215 svojega poročila ugotovil, da izračun višine ugodnosti, dodeljene z vsakim finančnim prispevkom ni v skladu s členom 1.1(b) in členom 14 Sporazuma SIU . KV ni predložila nobenih razlogov za pritožbo proti takšnim določbam osnovne uredbe ali Smernic[28] v zvezi z izračunom višine ugodnosti. Poročilo preiskovalnega odbora je torej obravnavalo samo način, na katerega je ES uporabila te določbe in izračunala višino ugodnosti ob upoštevanju ukrepov, obravnavanih v tem postopku (dokončna uredba).

(26) Preiskovalni odbor je zlasti menil, da ES ni ravnala v skladu s členom 1.1(b) in členom 14 Sporazuma SIU, ko je izhajala iz tega, da je treba višino ugodnosti, ustvarjeno z vsakim finančnim prispevkom v obliki posojila, jamstva ali lastniškega kapitala, izračunati tako, kot da bi bili ti finančni prispevki subvencije in se njihovi pogoji ne bi upoštevali. Preiskovalni odbor je pojasnil, da bi moral izračun višine ugodnosti temeljiti na ugodnosti, ki je bila odobrena prejemniku, in ne na strošku, ki ga je imel financer. Menil je tudi, da je zagotovitev sredstev Hynixu v obliki posojil, jamstev in lastniškega kapitala lahko pomenilo manjšo ugodnost za Hynix, kot če bi bila sredstva zagotovljena v obliki subvencij. Natančneje, preiskovalni odbor je menil, da bi bila sredstva prikazana kot dolg v bilanci Hynixa ali pa bi bila povod za razvodenitev lastniških pravic obstoječih delničarjev Hynixa[29].

(27) Preiskovalni odbor je menil, da bi bilo z vidika zakonodaje STO pravilno izhodišče ES v tem primeru, da najde alternativno primerjavo kot osnovo za izračun višine ugodnosti. Preiskovalni odbor se je v odstavku 7.213 tega poročila skliceval zlasti na „primerljivo komercialno posojilo, ki ga dejansko lahko dobi na trgu kapitala“ (člen 14(b) Sporazuma SIU ) in „primerljivo komercialno posojilo brez vladnega jamstva“ (člen 14(a) Sporazuma SIU ). Preiskovalni odbor se je skliceval tudi na t. i. „junk bonds“ (tvegane obveznice z visoko obrestno mero) ali „vulture funds“[30].

(28) Preiskovalni odbor je opozoril, da lahko pride do okoliščin, v katerih ne obstaja nobena primerjava, in da je preiskovalni organ bil in je upravičen do več možnosti pri sprejetju ustreznega pristopa k izračunu višine ugodnosti, ki je bila dodeljena Hynixu[31].

(29) V smislu ugotovitev preiskovalnega odbora v zvezi z vsakim zadevnim finančnim prispevkom v okviru obravnavanega ukrepa je Komisija ponovno preučila vsa zadevna dejstva in zabeležene dokaze in pri tem upoštevala vse predložene listine zainteresiranih strank, zlasti v zvezi z možnimi alternativnimi primerjavami, vključno z „junk bonds“ in „vulture funds“, ter za vsak zadevni finančni prispevek ponovno izračunala višino ugodnosti, dodeljeno Hynixu.

(30) Komisija ni izvedla ponovnega pregleda ali prišla do novih ugotovitev v zvezi z vsebinskimi in postopkovnimi zadevami, ki jih je potrdil preiskovalni odbor v svojem poročilu ali za katere preiskovalni odbor ni ugotovil, da ne bi bile v skladu s Sporazumom SIU , vključno s, vendar ne omejeno samo na to, finančnim stanjem ali vrednostjo Hynixa, pogoji na trgu DRAM, pogoji na finančnih trgih in uporabo razpoložljivih dejstev. Komisija se je omejila na posebno vprašanje, ki je predmet ugotovitev preiskovalnega odbora: na razpoložljivost alternativnih primerjav.

(31) Pri tem ponovnem pregledu je Komisija vzela za osnovo izračuna subvencije „ugodnost, ki je bila dodeljena prejemniku“ in ne načelo „stroška, ki ga je imel financer“, kakor je določeno v členu 6 osnovne uredbe, skladno z mnenjem preiskovalnega odbora, z ugotovitvami dokončne uredbe in z ustaljeno prakso Komisije[32]. V tem smislu je Komisija opozorila, da je bil eden ključnih dejavnikov Sporazuma SIU (člen 14) v urugvajskem krogu potrditev, da načelo „ugodnosti, ki je bila dodeljena prejemniku“ običajno prevlada nad načelom „stroška, ki ga je imel financer“. Komisija tudi opozarja, da ima prvo načelo običajno za posledico višji znesek subvencije kot drugo, ker zahteva primerjavo s tržnim in ne z vladnim financiranjem. Komisija zato opozarja, da se od načela „stroška, ki ga ima vlada“ običajno ne pričakuje, da bo imel za posledico višji znesek subvencije kot bi ga imelo načelo „ugodnosti, ki je bila dodeljena prejemniku“.

(32) Zato je Komisija v skladu z mnenjem preiskovalnega odbora preučila finančne prispevke „z vidika prejemnika“. Komisija je zabeležene podatke o tem primeru preučila nepristransko. Komisija se ni poglabljala v to, kakšno bi lahko bilo stanje duha enega ali več vodilnih delavcev Hynixa v tistem času. Raje se je osredotočila na to, kakšna bi po nepristranskih izračunih lahko bila višina ugodnosti, dodeljena družbi, ki bi bila v tistem času v ravno takšni situaciji kot Hynix. Izračun višine ugodnosti z vidika prejemnika ne vključuje prehajanja od objektivne do subjektivne osnove preučitve.

1.5. Jamstvo KEIC za posojila za izvoz (povišanje dokumentarnega akreditiva) v višini 600 milijonov USD

(33) Preiskovalni odbor je takole povzel dejstva glede jamstva KEIC:„7.85 Drugi ukrep, pri katerem je bilo ugotovljeno, da je šlo za subvencijo, je bil povečanje jamstva s strani Korea Export Insurance Corporation („KEIC“), ki je korejska uradna agencija za izvozna posojila. KEIC zagotavlja izvozna zavarovanja in jamstva za obvladovanje tveganj, povezanih s čezmorskimi transakcijami. Januarja 2001 je štirinajst kreditnih bank Hynixa zvišalo zgornjo mejo izvoznega posojila za dokumentarni akreditiv, ki je bil zagotovljen Hynixu, in sicer z 800 milijonov USD na 1,4 milijarde USD, torej za 600 milijonov USD. KEIC je odobrila kratkoročno zavarovanje za izvozno posojilo pri povišani meji dokumentarnega akreditiva v zvezi s transakcijo med Hynixom in njegovimi čezmorskimi podružnicami. Drugače povedano, Hynix zbira prejema plačila, predvidena za izvozne transakcije s strani zadevnih bank, ki imajo dokumentacijo za dokumentarni akreditiv. Povezani uvoznik v namembni državi nato nakaže plačila za zadevno blago neposredno bankam za dokumentarni akreditiv. Hynix plača KEIC premijo za jamstvo in tudi obresti zadevnim bankam za vsote dokumentarnega akreditiva, ki se umaknejo, dokler uvoznik ne plača končnega zneska. Zavarovanje KEIC krije zneske, ki se dolgujejo banki in ki ne morejo biti izplačani zaradi stečaja izvoznika ali uvoznika.“[33]

(34) Preiskovalni odbor je ugotovil, da je ES na podlagi dokumentacije, ki ji je bila na voljo, razumno in premišljeno sklepala, da je jamstvo KEIC dodelilo ugodnost za Hynix[34]. S tem je opomnil, da je sam KEIC okleval pri zagotavljanju jamstva za dolg Hynixa in je potreboval lastno jamstvo s strani KV[35]. Vendar pa, kar zadeva višino ugodnosti, poročilo preiskovalnega odbora navaja, da bi ES morala v skladu z zakonodajo STO ponovno preučiti vprašanje razpoložljivosti alternativne primerjave za izračun ugodnosti, ki je bila dodeljena Hynixu[36].

(35) Po mnenju preiskovalnega odbora se lahko vprašanje ugodnosti v primeru jamstva vlade preuči z več plati[37].

(36) Ena primerna metoda za ugotavljanje višine ugodnosti takega ukrepa bi lahko bila primerjava med jamstvom vlade s primerljivim jamstvom, ki ga ponuja trg[38].

(37) Druga primerna metoda je navedena v členu 6(b) osnovne uredbe (ki na splošno ustreza členu 14(b) Sporazuma SIU ), ki se nanaša na vladna posojila; navedena je tudi v členu 6(c) osnovne uredbe (ki na splošno ustreza členu 14(c) Sporazuma SIU ), ki se nanaša na vladna posojila[39]. V tem primeru je „jamstvo vlade za posojilo“ obnovljivi znesek dolga, ki je stalno na voljo Hynixu, preko povezanih uvoznikov v različnih izvoznih državah, pri bankah, v zvezi z izvoznimi transakcijami, kjer plačilo še ni bilo izvedeno, so pa bila sredstva preko bank že nakazana Hynixu. Obravnavani finančni prispevek je zadeval povečanje dokumentarnega akreditiva za 600 milijonov USD. Vendar pa je bila zgornja meja celotnega mehanizma/dokumentarnega akreditiva 1,4 milijarde USD.

(38) Komisija je ponovno pregledala obsežno dokumentacijo v tem primeru in preučila, če obstaja kakšna ustrezna primerjava, na podlagi katere bi lahko izračunali višino ugodnosti. Prvič, Komisija je preučila, ali je Hynix prejel nova posojila v času, ko je bilo odobreno povečanje za 600 milijonov USD. Vendar iz dokumentacije ni razvidno, da je prišlo do novega komercialno primerljivega posojila. Drugič, Komisija je iskala preverjene dokaze o stroških in pogojih primerljivega komercialnega jamstva ali „primerljivega komercialnega posojila brez vladnega jamstva“, ki ga je Hynix ali drugo podjetje v primerljivem položaju sklenilo v zadevnem obdobju. Primerljivo komercialno posojilo bi bilo v najboljšem primeru približno enakega obsega, nanašalo bi se na isti ali podoben sektor gospodarske dejavnosti, zadevalo bi primerljivo vrsto dejavnosti, kot je npr. zavarovanje izvoznega posojila, in bi bilo sklenjeno približno v istem obdobju. Ne bi smelo vsebovati nikakršnega vladnega jamstva, eksplicitnega ali implicitnega, in moralo bi biti dodeljeno podjetju, ki je v primerljivi finančni situaciji kot Hynix.

(39) S to ponovno preučitvijo je Komisija ugotovila, da glede dokazov v zvezi s to zadevo ni zanesljivih podatkov. Komisija ni našla primerjave pri sami družbi Hynix. Posojila, ki so bila odobrena Hynixu, so bila odobrena s strani KV ali s strani bank, ki so dobile pooblastila ali navodila KV, obrestna mera za posojilo bančnega konzorcija pa tudi ne bi bila ustrezna primerjava zaradi razlogov, navedenih v uvodnih izjavah (17) do (20) zgoraj. Posojilo Citibank Seoul tudi ni ustrezna primerjava zaradi razlogov, navedenih v uvodni izjavi (21) zgoraj. Sodelovanje Citibank ni bilo dovolj pomembno, nanj je vplivalo sodelovanje drugih posojilodajalcev in KV, bilo pa je tudi izkrivljeno zaradi interesov, ki jih je skupaj s SSB imela kot finančni svetovalec Hynixa, in zaradi dolgoročnega odnosa s KV. Poleg tega Citibank tudi ni sodelovala v preiskavi.

(40) Glede finančnega stanja Hynixa ni nobene ustrezne primerjave, ki bi jo lahko uporabili, ne zabeleženih podatkov v zvezi s posojili družbam v podobnem finančnem stanju, kot je Hynix. Poleg tega je iz razpoložljivih podatkov razvidno, da Hynix ni pridobil in ne bi mogel pridobiti ustreznih sredstev na trgu[40]. Program KEIC za jamstvo izvoznih posojil in zadolžniški program KDB sta se izvajala v letu 2001. V tem obdobju je bil Hynix vsekakor kreditno nesposoben, že tako izjemno težko finančno stanje družbe pa se je še znatno poslabšalo leta 2000, ko je utrpela neto izgubo v višini več kot 2 trilijona KRW. Konec leta 2000 je celoten dolg Hynixa znašal 8 trilijonov KRW, tekoče razmerje Hynixa, ki meri stopnjo, do katere tekoča sredstva družbe krijejo tekoče obveznosti, pa je bilo 0,33[41]. Profitna marža Hynixa se je spustila z 2,08 % leta 1999 na minus 24,03 % leta 2000 (ko je industrija DRAM v celoti poslovala dobro) in minus 93,83 % leta 2001[42]. Očitno je, da Hynix ni bil sposoben ustvarjati zadostnega prihodka, da bi kril svoj obstoječi dolg ali nove dolgove.

(41) Tržni analitiki so se strinjali, da Hynix v tistem obdobju ni bil kreditno sposoben. Ocena Hynixa s strani Standard and Poor's je bila marca 2001 B–, avgusta 2001 CCC+ in oktobra 2001 „selective default“ (podjetje, ki plačuje le nekatere obveznosti). Januarja 2001 je UBS Warbung pojasnila, da „dogovor Hynixa s KDB o refinanciranju dolga (…) zgolj prelaga temni dan za Hynix, ne rešuje pa njegovega ključnega problema, tj. da ni dobičkonosen in dolga ne odplačuje dovolj hitro z notranjimi denarnimi tokovi ali s prodajo sredstev“[43]. UBS Warbung je še dodal, da pomanjkanje raznovrstnosti izdelkov Hynixa zbuja skrb in da bo njegova pretirana osredotočenost na DRAM „zamajala njegove temelje“ v prvi polovici leta 2001[44]. Februarja 2001 je tudi deutsche Bank izpostavila problem denarnega toka, in sicer zelo neposredno: „menimo, da je najresnejši problem Hynixa njegov denarni tok. Po našem mnenju je malo verjetno, da bi korejska vlada prenehala podpirati družbo (…) Menimo, da bo finančna kriza Hynixa še naprej težko breme za družbo pri njenih poskusih, da si opomore, saj je sektor DRAM verjetno finančno najintenzivnejši sektor v okviru polprevodnikov, ki zahteva neprestano nadgrajevanje procesne tehnologije.“[45]

(42) Februarja 2001 je v Korea Herald[46] nek drugi tržni poznavalec izjavil: „Glede na to, da je kreditno tveganje še vedno zelo veliko in preganja vlagatelje, mislim, da se kapital ne bo vlagal v podjetniške obveznice, ki so ocenjene pod BBB+“. To sovpada z zgodnjim obdobjem jamstva KEIC in zadolžniškega programa KDB. Članek v nadaljevanju poudari razliko med dolgoročnimi obveznicami in „junk bonds“ in zaključi, da „to kaže na to, da se vlagatelji še naprej izogibajo podjetniškim obveznicam z nizko oceno in s tem večajo razliko med obveznicami z visoko oceno in t. i. junk bonds do največje možne mere“. Junija 2001 je bilo v nekem članku objavljeno: „Vlagatelji so se začeli ozirati proti nižjemu koncu azijske kreditne krivulje, a še vedno nimajo poguma, da bi se soočili s podjetji z ocenami, ki so pod najnižjo investicijsko kategorijo, tj. pod BBB– (BBB minus). Njihov pogled lahko pritegnejo le družbe z močnimi denarnimi tokovi, zmožnostjo servisiranja dolgov in možnostmi za rast.“[47] V nekem drugem članku je bilo objavljeno: „Zlasti v drugi polovici prejšnjega leta je bilo skoraj nemogoče, da bi družbe izdale ‚junk bonds‘ na osnovi lastnega posojila in trg ‚junk bonds‘ je temeljil na ‚kritih obveznicah‘ (‚primary collateralised bond obligations), ‚kritih posojilih‘ in na načrtu za refinanciranje obveznic, ki ga je osnovala vlada.“[48]

(43) Zato Komisija potrjuje svojo prvotno ugotovitev, da Hynix ni dosegal dolgoročne bonitetne ocene, ki so jo zahtevali vlagatelji na trgu „junk bond“; in da so bile med OP vrste kapitalskega trga, na katere se sklicuje preiskovalni odbor, nedosegljive družbam s tako šibkimi razvojnimi možnostmi, kot jih je imel Hynix. Iz tega sledi, da se na podlagi podatkov, ki so predloženi v dokumentaciji, ne da določiti zanesljive primerjave v zvezi s takšnimi trgi.

(44) Zato je sklepna ugotovitev Komisije, da za ta primer alternativne primerjave ni na voljo, utemeljena in objektivna. Glede na to Komisija ugotavlja, da višina ugodnosti, ki je bila dodeljena Hynixu, ni mogla preseči skupnega zneska posojila, ki se mu prištejejo še obrestne obresti in stroški izterjave ali poskusa izterjave v primeru neizpolnitve obveznosti. Ker o dokazih glede teh dodatnih stroškov ni zanesljivih podatkov, se je Komisija omejila na skupni znesek posojila. Komisija je prepričana, da njene (nespremenjene) ugotovitve o finančnem stanju in vrednosti družbe Hynix kot tudi stanju na trgu DRAM in na finančnih trgih popolnoma podpirajo to sklepno ugotovitev, ki je v skladu z osnovno uredbo in Smernicami.

(45) Glede na argumente preiskovalnega odbora STO je Komisija tudi preučila, izjemoma in samo zaradi teh argumentov, možnosti, ali kljub odsotnosti primerne primerjave vendarle ne obstaja kakšna ustrezna podlaga, ki bi jo lahko uporabili kot približek primerjave, ki bi jo po potrebi prilagodili, da bi upoštevali specifične okoliščine tega primera. Takšen približek bi na primer temeljil na komercialni obrestni meri, skupaj s premijo za kritje tveganja, iz česar bi bile razvidne zamudne obresti družb s primerljivo stopnjo tveganja. Takšen izračun bi upošteval časovni rok posojila, primerljivo obrestno mero, ki bi jo kreditno sposobna družba lahko plačala, verjetnost neizpolnitve obveznosti s strani kreditno nesposobne družbe v določenem časovnem obdobju in verjetnost neizpolnitve obveznosti s strani kreditno sposobne družbe v istem časovnem obdobju. Ta pristop temelji na splošno priznanem načelu, ki pravi, da se verjetnost, da posojilojemalec ne bo odplačal posojila, poveča, če posojilodajalec odobri posojilo družbi, ki je ocenjena za kreditno nesposobno. Zaradi te povečane verjetnosti za neizpolnitev obveznosti bo posojilodajalec uporabil višjo obrestno mero, ki bo v skladu z verjetnostjo tveganja. To v bistvu pomeni, da se izbere obrestna mera, ki je kreditno sposobnim posojilojemalcem dosegljiva na trgu, in se ji doda „premija za kritje tveganja“, da se upošteva povečano tveganje v zvezi s posojili družbam, ki so kreditno nesposobne.

(46) Za namene izvajanja poročila preiskovalnega odbora v tem primeru je Komisija uporabila naslednjo formulo za izračun primerne primerljive obrestne mere za kreditno nesposobnega posojilojemalca:

ib = [(1-qn)(1+if)n/(1-pn)]1/n -1

pri čemer je:

n = časovni rok posojila

ib = primerljiva obrestna mera za kreditno nesposobnega posojilojemalca

if = dolgoročna obrestna mera, ki bi jo plačala kreditno sposobna družba

pn = verjetnost za neizpolnitev obveznosti s strani kreditno nesposobne družbe v roku n let

qn = verjetnost za neizpolnitev obveznosti s strani kreditno sposobne družbe v roku n let

(47) Za ta izračun je Komisija kot obrestno mero za posojila kreditno sposobnim podjetjem (ali „komercialno“ obrestno mero) v USD uporabila povprečno obrestno mero za posojila v USD za leto 2001, ki je bila po mednarodnem finančnem statičnem uradu IMF 6,922-odstotna. Čeprav je bilo posojilo na podlagi jamstva, ki ga je prejel Hynix, kratkoročno, je bil obravnavani ukrep, tj. jamstvo samo, dejansko oblika stalnega posojila. Komisija je za pridobitev zamudnih obresti za kreditno sposobne in nesposobne družbe uporabila podatke Moody’s Investor Service. Za obrestno mero za kreditno nesposobne je Komisija upoštevala verjetnost za neizpolnitev obveznosti pri družbah z bonitetnimi ocenami Caa do C v obdobju zadevnega ukrepa (tj. eno leto za jamstvo KEIC). Podobno je Komisija uporabila zamudne obresti za kreditno sposobne družbe v obdobju obravnavanega ukrepa, izračunane na podlagi kumulacije podatkov za družbe z investicijsko kategorijo. Po oceni Moody's so bile leta 2001 zamudne obresti za eno leto za kreditno nesposobno družbo 34,34-odstotne. Zamudne obresti za eno leto za kreditno sposobno družbo so bile leta 2001 0,13-odstotne. Tako je bila skupna obrestna mera 62,70-odstotna. V nasprotju s tem je bila obrestna mera, ki jo je plačeval Hynix za zadevna posojila v USD 8,33-odstotna, tako da razlika znaša 54,37 %.

(48) Komisija opozarja, da običajno po ugotovitvi, da je ugodnost enaka skupnemu znesku finančnega prispevka (v tem primeru posojila ali jamstva za posojilo), to ugodnost obravnava kot „enkratno“ subvencijo in jo porazdeli v določenem časovnem obdobju, ki ustreza običajni amortizacijski dobi sredstev v zadevni industriji Komisija pri razporeditvi uporablja linearno metodo in ne zvišuje skupnega zneska ugodnosti z uporabo metode „časovna vrednost denarja“; enostavno porazdeli obresti na enake dele za vsako leto. V tem primeru je bilo obdobje dodelitve pet let in skupnemu znesku pososjila niso bili prišteti nobeni dodatni stroški, kakor je pojasnjeno v uvodni izjavi (44), kar pomeni, da je bilo je bilo vsakemu letu pripisanih 20 % finančnega prispevka.

(49) Če bi Komisija uporabila primerjavo obrestnih mer, kakor je opisana v uvodnih izjavah (45) do (47) zgoraj, bi se ugodnost (tj. razlika med primerljivo in dejansko obrestno mero) obravnavala kot ponavljajoča se subvencija. Višina subvencije, dodeljena za vsako leto, bi bila razlika v obrestnih merah, pomnožena z dejansko višino posojila. Zato je lahko letna ugodnost, glede na velikost razlike v obrestnih merah, pogoje posojila ter dolžino amortizacijske dobe, izračunana s primerjavo obrestnih mer, večja ali manjša od tiste, ki je izračunana z uporabo prvotnega pristopa Komisije.

(50) V tem primeru bi po uporabi prvotnega pristopa Komisije dodeljena letna ugodnost znašala 20 % finančnega prispevka. Glede na natančne pogoje posojila, tj. ali prejemnik odloča obresti in kapital ali samo obresti vsako leto, bi se dalo ta znesek doseči z razliko v obrestnih merah, ki bi znašala najmanj 20 % in največ 35 % na leto. Dejanska razlika v obrestnih merah je v tem primeru 54,37 %. To pomeni, da bi dosledna uporaba te metode imela za posledico precej višjo obrestno mero za subvencijo, proti kateri se lahko uvede izravnalni ukrep, razdeljeno na skupni promet, in sicer 12,8-odstotno in ne 5,1-odstotno, kolikor je znašala po prvotnem izračunu Komisije.

(51) Zato Komisija meni, da v tem primeru njen pristop je in je bil ustrezen. Dejansko Komisija samo v izjemnih primerih ugotovi, da je višina ugodnosti enaka skupnemu znesku posojila (tj. ko ne obstaja nobena realna možnost za odplačilo), in v takšnih okoliščinah je primerljiva obrestna mera običajno zelo visoka. Zato bo na podlagi razlike v obrestnih merah pogosto ugotovljen višji znesek ugodnosti kot z enostavno razporeditvijo zneska posojila v določenem obdobju. V teh okoliščinah je Komisija uporabila konzervativnejšo možnost, s katero je hotela zagotoviti, da pri znesku subvencije ne bo pretiravala in bo kot osnovo za določanje najvišjega zneska ugodnosti vzela nominalni znesek posojila.

(52) Na podlagi zgoraj navedenega je bila višina ugodnosti, ki jo je dodelilo jamstvo KEIC, glede na skupni izvozni promet ad valorem 5,1 %.

1.6. Zadolžniški program KDB

(53) Preiskovalni odbor je takole povzel dejstva glede zadolžniškega programa KDB:„7.88 Tretji program, pri katerem je bilo ugotovljeno, da gre za subvencijo Koreje, je bil zadolžniški program KDB, do katerega je Hynix pridobil pristop 4. januarja 2001. To je bil program, ki je v bistvu trajal eno leto (2001) in ga je ustanovila vlada zaradi finančne nestabilnosti v Koreji, ki je bila posledica dejstva, da bi veliko število obveznic, ki so jih izdale nekatere družbe (vključno s Hynixom), zapadlo istočasno. V okviru tega programa je bil zapadli dolg obnovljen in na novo predstavljen vlagateljem. Sodelujoča družba je odplačala 20 % svojih podjetniških obveznic, ki bi kmalu zapadle, KDB pa je prevzel ostalih 80 %. To je bila prva faza programa. Od 80 %, ki jih je sprva prevzel KDB, je bilo potem 20 % obveznic prodanih bankam upnicam družbe glede na njihov delež posojila, ki so ga odobrile družbi. 70 % je bilo na novo predstavljenih za prodajo vlagateljem, in sicer kot „krite obveznice“ (collateralised bond obligations – „CBO“) in/ali „krito posojilo“ („collateralised loan obligations“ – „CLO“), za katere jamči Korea Credit Guarantee Fund („KCFG“);1 KDB je obdržal ostalih 10 %. Sodelujoča družba je morala ponovno kupiti vsaj 3 % CBO in 5 % CLO.27.89 Opozarjamo, da so bile v program vključene družbe, ki jih je določila glavna banka upnica, in da so potrebovale dovoljenje Sveta finančnih ustanov upnic (Creditors Financial Institutions Council – „CFIC“), ki je bilo izdano na podlagi ocene finančne prihodnosti družbe. CFIC so sestavljali predstavniki KCFG, KDB in sedemnajst drugih bank upnic.3 CFIC je bil tisti, ki je v zadnji fazi odločil, kdo bo sodeloval v programu. Če so se banke, katerih delež posojil v družbi je bil 75-odstoten, strinjale, da družba sodeluje v programu, je CFIC obravnaval odločitev kot enoglasno. Če so se želele vključiti v program, so družbe morale biti sposobne odplačati 20 % svojih obveznic, ki so postajale odplačljive; normalizirati poslovne operacije s sanacijskim načrtom; imeti bonitetne ocene pod A, vendar nad BB; in morale so se strinjati z vsako spremembo glede večinskega deleža, ki so jo zahtevale njihove banke upnice, ali z vsako spremembo vodstva v primeru plačilne nesposobnosti. Hynix je pridobil pristop v program 4. januarja 2001 z bonitetno oceno BBB–. Skupno je bilo vključenih šest družb; štiri od teh, vključno s Hynixom, so bile iz skupine Hyundai.4 ES je ugotovila, da je nakup obveznic s strani KDB v okviru tega programa predstavljal finančni prispevek vlade, ki je dodelila ugodnost Hynixu.

1 CBO in CLO so premoženjski vrednostni papirji, ki se prodajo investicijskim skladom.

2 Predhodna ugotovitev, odstavki 47–48.

3 Id. , odstavek 49.

(54) 4 Id. , odstavki 49–52. ES navaja, da je bil proračun za program 6,2 trilijona KRW, od česar je bilo 2,9 trilijona KRW rezerviranih za Hynix; končna poraba je znašala 2,9 trilijona KRW, od tega 1,2 trilijona KRW (41 %) za Hynix in 38 % za druge tri družbe iz skupine Hyundai.“[49]Po mnenju odbora je bila ugotovitev ES na podlagi prejšnjega poročila o tem, da je zadolžniški program KDB družbi Hynix omogočal ugodnosti, primerna in utemeljena. Ob tem je opozoril, da je zadolžniški program KDB uvedla korejska vlada[50] sama, ki je zanj tudi jamčila. Kar zadeva višino ugodnosti, pa je v poročilu preiskovalnega odbora navedeno, da mora Komisija v skladu z zakonodajo STO ponovno preveriti razpoložljivost alternativnih primerjav.

(55) Po mnenju preiskovalnega odbora se lahko vprašanje ugodnosti, vsaj kadar gre za vladne garancije, preveri z več plati[51], in pri uporabi Smernic iz člena 14 Sporazuma SIU , ima preiskovalni organ veliko možnosti[52]. Zadolžniški program KDB kaže nekatere značilnosti jamstva, glede na to, da je celotni ukrep uvedla, sponzorirala in zanj jamčila KV ali javna organizacija KV. Primerna metoda za ugotavljanje višine ugodnosti takega ukrepa bi lahko bila primerjava med jamstvom vlade s primerljivim jamstvom, ki ga ponuja trg. Zadolžniški program KDB bi lahko preučili tudi glede na člen 6(b) osnovne Uredbe (ki na splošno ustreza členu 14(b) Sporazuma SIU ), ki se nanaša na vladna posojila; in člen 6(c) osnovne Uredbe (ki na splošno ustreza členu 14(c) Sporazuma SIU ), ki se nanaša na vladna jamstva za posojila.

(56) Komisija je ponovno pregledala dokumente, da bi preučila, če obstaja kakšna ustrezna primerjava, na podlagi katere bi lahko izračunali višino ugodnosti. Iskala je preverjene dokaze o primerljivem vladnem jamstvu ali „primerljivem komercialnem posojilu“ ali „primerljivem komercialnem posojilu brez vladnega jamstva“, ki ga je Hynix ali drugo podjetje v primerljivem položaju sklenilo v zadevnem obdobju. Primerljivo komercialno posojilo bi bilo v najboljšem primeru približno enakega obsega, nanašalo bi se na isti ali podoben sektor gospodarske dejavnosti, vključevalo bi primerljivo vrsto dejavnosti in bi bilo sklenjeno približno v istem obdobju. Ne bi smelo vsebovati nikakršnega vladnega jamstva, eksplicitnega ali implicitnega, in moralo bi biti dodeljeno podjetju, ki je v primerljivi finančni situaciji kot Hynix.

(57) S to ponovno preučitvijo je Komisija ugotovila, da primerljivega posojila, ki bi ustrezalo tem merilom, za ta primer ni na voljo. V času, ko je družba Hynix udeležena v zadolžniškem programu KDB, sama ni prodala nobenih podjetniških obveznic na komercialnem trgu. Pravzaprav je bilo eno od meril za udeležbo pri zadolžniškem programu KDB, da zadevna družba ni mogla prejemati nikakršnih posojil ali prodajati podjetniških obveznic na normalnem komercialnem trgu. Kot je navedeno v uvodni izjavi (53) dokončne Uredbe, Hynix ni predložil nikakršnih dokazov, da je v tem obdobju poskušal pridobiti posojilo na tujih trgih. Tudi glede na dejstvo, da je mednarodna bonitetna agencija Standard and Poor's znižala oceno kreditne sposobnosti Hynixa na špekulativno oceno „B“, je malo verjetno, da bi bil Hynix sposoben dostopati do tujih obvezniških ali delniških trgov, čeprav bi to poskušal. Celo sama KV je januarja 2001 ugotovila, da je Hynix v „stanju tehnične plačilne nesposobnosti“[53].

(58) Druga posojila Hynixu v času, ko je KDB obnavljala Hynixove zapadle obveznice, tudi ne morejo biti podlaga za ugotavljanje obstoja ugodnosti za Hynix. Iz razlogov, navedenih v uvodnih izjavah (17) do (22), posojila, ki so bila del posojil bančnega konzorcija, ne morejo biti ustrezna osnova za primerjavo. Posojilo bančnega konzorcija je bilo zaradi vladne intervencije tako izkrivljeno, da tega posojila ne moremo uporabiti kot komercialno primerjavo, s katero bi ugotovili obstoj oziroma višino ugodnosti. S tem v zvezi Komisija opozarja, da je že samo posojilo bančnega konzorcija omogočila korejska vlada, ko je opustila omejitev višine posojil za tri glavne upnike. Ni jasno, ali bi do tega posojila brez udeležbe teh treh bank sploh prišlo, glede na to, da potrebni znesek še zdaleč ni bi bil dosežen[54].

(59) Tudi zamenljive obveznice, ki so jih v okviru programa prestrukturiranja iz maja 2001 kupili zasebni subjekti, ne morejo služiti za primerjavo, kajti čeprav obstoječi dokazi ne zadostujejo za sklepanje o pooblastilih ali navodilih, je dovolj dokazov o tem, da je bila vlada do neke mere vpletena, tako da je bila udeležba zasebnih upnikov pri nakupih zamenljivih obveznic gospodarsko nesprejemljiva: banke upnice so v resoluciji Sveta finančnih ustanov z dne 7. maja 2001 same priznale, da Hynix maja 2001[55] ni bil sposoben servisirati dolgov, poleg tega je bila KV očitno močno vpletena pri nadzoru zaključka ponudbe zamenljivih obveznic iz maja 2001 in pri tem šla celo tako daleč, da se je sestanka Sveta upnikov[56] marca 2001 udeležil tudi visoki uradnik FSS. Poleg tega bi moralo biti primerljivo komercialno posojilo, ki bi ga lahko uporabili kot primerjavo, sklenjeno v približno istem obdobju; do ponudbe zamenljivih obveznic pa je prišlo pet mesecev po zadolžniškem programu KDB, ko so se finančno stanje Hynixa in razmere na trgu DRAM že znatno spremenile.

(60) Kot že zgoraj navedeno[57], na trgu dejansko ni bilo na voljo druge primerjave. Nasprotno pa razpoložljivi podatki kažejo, da Hynix zadevnih sredstev na trgu ne bi mogel dobiti.

(61) Zato lahko Komisija utemeljeno in objektivno zaključi, da za ta primer alternativne primerjave ni na voljo. Glede na to Komisija ugotavlja, da višina ugodnosti, dodeljena Hynixu, ni mogla preseči skupnega zneska sredstev, ki jih je Hynix prejel v okviru zadolžniškega programa KDB, poleg obrestnih obresti in stroškov izterjave ali poskusa izterjave v primeru neizpolnitve obveznosti. Ker o dokazih glede slednjih dodatnih stroškov ni zanesljivih podatkov, se je Komisija omejila na skupni znesek teh sredstev. Komisija je prepričana, da njene (nespremenjene) ugotovitve glede finančnega stanja in vrednosti družbe Hynix kot tudi razmer na trgu DRAM in na finančnih trgih popolnoma podpirajo to sklepno odločitev, ki je v skladu z osnovno uredbo in Smernicami.

(62) Glede na argumente preiskovalnega odbora STO je Komisija preučila možnosti, ali kljub odsotnosti primerne komercialne primerjave, vseeno obstaja kakšna ustrezna podlaga, ki bi jo lahko uporabili kot približek, ki bi ga po potrebi prilagodili, da bi upoštevali specifične okoliščine tega primera. Tak približek bi lahko na primer izračunali na način, naveden v uvodnih izjavah (45) in (46), ki se nanaša na jamstvo KEIC.

(63) Za ta izračun je Komisija je po predlogu kot obrestno mero za posojila kreditno sposobnim podjetjem v KRW uporabila obrestno mero za kratkoročna posojila mednarodnega finančnega statističnega urada IMF v KRW, ki znaša 7,7 %. Za zamudne obresti za kreditno sposobna in kreditno nesposobna podjetja v obdobju trajanja zadevnega ukrepa je uporabila obrestne mere Moody’s Investor Services (0,13 % oziroma 34,37 % ). Tako je dobila skupno obrestno mero v višini 63,89 %. V nasprotju s tem je bila povprečna obrestna mera, ki jo je plačeval Hynix na zadevne zadolžnice pri KDB, 12,7 %, tako da razlika znaša 51,19 %.

(64) Če bi izhajali iz dejstva, da ta finančni prispevek pomeni ponavljajočo se subvencijo, in ne enkratne subvencije, ki se jo razporedi v določenem obdobju, ter uporabimo model izračuna višine ugodnosti v okviru obravnavanega finančnega prispevka, dobimo znesek ugodnosti v višini 626,9 milijard KRW, na podlagi česar bi subvencija, proti kateri se lahko uvede izravnalni ukrep, razporejena na skupni promet, znašala 11,8 % in ne 4,9 %, kot je prvotno izračunala Komisija. Zato Komisija meni, da v tem primeru njen prvotni pristop je in je bil ustrezen, saj bi na podlagi razlike v obrestnih merah dobili znatno višji znesek ugodnosti kot z enostavno razporeditvijo zneska posojila v določenem obdobju. V teh okoliščinah je Komisija uporabila konzervativnejšo možnost, s katero je hotela zagotoviti, da pri znesku subvencije ne bi pretiravala, in bo kot osnovo za določanje najvišjega zneska ugodnosti vzela nominalni znesek posojila.

(65) Če se kot najvišji znesek ugodnosti šteje višino sredstev, ki so bila družbi Hynix dodeljena v okviru zadolžniškega programa KDB, Komisija meni, da ugodnost, dodeljena Hynixu kot zadevni finančni prispevek, znaša glede na skupni promet ad valorem 4,9 %.

1.7. Reševalni paket iz oktobra 2001, sestavljen iz zamenjave terjatev v lastniške deleže, drugo obnavljanje dolga in zagotovitev novega posojila v znesku 658 milijard KRW

(66) Preiskovalni odbor je takole povzel dejstva glede programa prestrukturiranja iz oktobra 2001:„7.111 Peti in zadnji program, ki se šteje za subvencijo, je bil program prestrukturiranja iz oktobra 2001. 4. oktobra 2001 je bil ustanovljen drugi CFIC za Hynix v skladu z določbami Zakona o spodbujanju prestrukturiranja podjetij (Corporate Restructuring Promotion Act – CRPA). CRPA je začel veljati avgusta 2001, njegov namen pa je bil spodbujanje prestrukturiranja podjetij, ki je pred tem temeljilo na sporazumih med bankami upnicami in zadevnimi družbami. CFIC je sestavljalo sto deset finančnih institucij vključno s sedemnajstimi bankami in petnajstimi investicijskimi družbami. Odločitve CFIC so se sprejemale s 75-odstotno večino. Glasovi so bili razdeljeni sorazmerno glede na višino posojila, ki je bilo dodeljeno družbi Hynix. Vsako finančno institucijo, ki bi uveljavljala pravico do nestrinjanja (dissenter's rights) in ne bi soglašala s sklepom CFIC, bi za vedno izključili iz CFIC. Na drugem sestanku, ki je potekal 31. oktobra 2001, je CFIC odločal o „drugem paketu prestrukturiranja“ za Hynix. Predlagani so bile naslednji ukrepi:

14. zagotovitev novega posojila Hynixu v višini 1000 milijard KRW po sedem odstotni obrestni meri;

15. zamenjava terjatev v lastniške deleže z zagotovitvijo obveznic, zamenljivih v delnice;

16. odlog zapadlosti obstoječih posojil do 31. decembra 2004, z zamenjavo zapadlih podjetniških obveznic v podjetniške obveznice z zapadlostjo 3 let in obrestno mero 6,5 odstotka ter prilagoditev obrestne mere preostalih posojil v korejski valuti na 6 odstotkov.

7.112 Na sestanku z dne 31. oktobra je CFIC dal finančnim institucijam tri možnosti. Prva možnost je bila, da se strinjajo s predlogi in odobrijo novo posojilo ter sodelujejo pri zamenjavi terjatev v lastniške deleže („možnost 1“). Drugič, banke, ki niso hotele sodelovati pri novem posojilu, so morale zamenjati 28,5 odstotkov svojih posojil v lastniške deleže in se odpovedati ostali terjatvi do Hynixa. („možnost 2“). In tretjič je CFIC odločil, da bodo tistim bankam, ki bodo nasprotovale ukrepom in uveljavile svojo pravico do nestrinjanja, posojila odkupljena po likvidacijski vrednosti, ki jo je določilo podjetje Arthur Andersen, podjetje, ki je v tem času dobilo naročilo za izvedbo študije o finančnem stanju Hynixa („možnost 3“).

7.113 Kljub temu se je le šest bank odločilo za odobritev novega posojila, ki nato znašalo 658 milijard KRW namesto načrtovanih 1000 milijard KRW. Te banke so znaten delež svojih posojil zamenjale v lastniški kapital. Banke, ki so izkoristile možnost 1, so bile KEB, Woori Bank, Chohung Bank, KDB, NACF in Citibank111. Osem bank je zavrnilo odobritev novih posojil, in so približno tretjino svojih posojil spremenile v lastniške deleže, ostalo pa odpisale kot izgubo. Ostale banke, ki so prestrukturiranju nasprotovale, so prejele likvidacijsko vrednost svojih posojil, preostalo terjatev pa so morale odpisati kot izgubo. Pri bankah, ki so izbrale možnost 1, so bili podaljšani roki zapadlosti posojil in znižane obrestne mere v skladu z zgornjo razlago.112 ES je menila, da je udeležba teh šestih bank, ki so pri programu prestrukturiranja izbrale možnost 1, pomenila finančni prispevek vlade, ki je družbi Hynix omogočal ugodnosti. Izračunana stopnja subvencioniranja pri programu prestrukturiranja iz oktobra 2001 znaša 19,4 odstotke.

111 Predhodna ugotovitev, odstavek 77. KDB ni sodelovala pri novem posojilu v višini 658 milijard KRW.

112 Id. , odstavki 69-71.“

(67) Po mnenju preiskovalnega odbora je bila ugotovitev, ki jo je ES sprejela na podlagi prejšnjega poročila, da je program prestrukturiranja iz oktobra 2001 družbi Hynix[58] omogočal ugodnosti, primerna in utemeljena. Kar zadeva višino ugodnosti, pa je v poročilu Odbora navedeno, da mora ES v skladu z zakonodajo STO ponovno preveriti razpoložljivost alternativnih primerjav.

i. Zamenjava terjatev v lastniške deleže

(68) Po navedbah preiskovalnega odbora ima preiskovalni organ pri ugotavljanju ugodnosti v primeru zagotavljanja lastniškega kapitala s strani vlade in pri uporabi Smernic iz člena 14 Sporazuma SIU na voljo veliko možnosti[59]. Komisija meni, da je zamenjavo terjatev v lastniške deleže v okviru programa prestrukturiranja iz oktobra 2001 možno obravnavati glede na člen 6(1) osnovne uredbe (ki na splošno ustreza členu 14(a) Sporazuma SIU) , ki se nanaša na zagotavljanje lastniškega kapitala s strani vlade, ki odstopa od običajne vlagateljske prakse, vključno z zagotavljanjem tveganega kapitala, zasebnih vlagateljev na ozemlju zadevne članice. Komisija opozarja, da pododstavek (a) v nasprotju s pododstavkoma (b) in (c) ne vsebuje zadnjega stavka, ki bi vseboval informacijo o načinu izračuna ugodnosti.

(69) Komisija je ponovno pregledala dokumente, da bi proučila, če obstaja kakšna ustrezna primerjava, na podlagi katere bi lahko izračunali višino ugodnosti. Iskala je preverjene dokaze o primerljivem zagotavljanju lastniškega kapitala s strani zasebnih vlagateljev, ki bi ga Hynix ali drugo podjetje v primerljivem položaju sklenilo v zadevnem obdobju. Primerljivo zagotavljanje lastniškega kapitala bi bilo v najboljšem primeru približno enakega obsega, nanašalo bi se na isti ali podoben sektor gospodarske dejavnosti, vključevalo bi primerljivo vrsto dejavnosti in bi bilo sklenjeno približno v istem času. Ne bi smelo vključevati nikakršnega vladnega jamstva, eksplicitnega ali implicitnega, in moralo bi biti dodeljeno podjetju, ki je v primerljivem finančnem stanju kot Hynix.

(70) S to ponovno preučitvijo je Komisija ugotovila, da glede dokazov v zvezi s to zadevo ni preverjenih podatkov. Komisija ni našla primerjave pri sami družbi Hynix. Lastniški kapital so Hynixu zagotavljale bodisi KV bodisi banke, ki so dobile pooblastila ali navodila KV.

(71) Poleg tega druge primerjave na trgu dejansko ni bilo na voljo. Glede na podatke, ki so na voljo, pa Hynix ustreznih sredstev na trgu ne bi mogel dobiti. Kot je navedeno v točki (103) dokončne uredbe je bila ocena, ki jo je oktobra 2001 Hynixu dala bonitetna agencija Standard & Poor's, „SD“ (selective default – podjetje, ki plačuje le nekatere obveznosti). Hynix je zamujal s plačilom obresti posojila bančnega konzorcija v maju 2001 in nekatere banke so povišale svoje rezervacije za izgube pri posojilih v zvezi s Hynixom že maja 2001, potem pa spet oktobra 2001, preden so bili sprejeti obravnavani ukrepi. Šest bank, ki so jih zadevali ukrepih iz oktobra 2001, je notranje ocenilo stanje družbe Hynix kot „negotovo“ do „dvomljivo“ in banke, ki izbrale možnost 2 in se odločile za zamenjavo terjatev v lastniške deleže, so imele zelo malo izbire: sprejeti delnice ali pa terjatve do Hynixa odpisati v celoti. Predlog KV, da bi višino ugodnosti izračunali iz razlike med plačano ceno zamenjave in tržno ceno, ne upošteva realnosti izjemno slabega finančnega stanja Hynixa, saj v družbo z oceno „SD“ ne bi nihče vlagal. To potrjuje sklepne ugotovitve iz uvodnih izjav (101) do (112) dokončne uredbe, ki podpirajo ugotovitev, da Hynixu po tržnih pogojih ni bilo na voljo primerljivega financiranja lastniškega kapitala, ki bi ga lahko uporabili za primerjavo.

(72) Zato je sklepna ugotovitev Komisije, da za ta primer alternativne primerjave ni na voljo, utemeljena in objektivna. Glede na to Komisija ugotavlja, da višina ugodnosti, dodeljena Hynixu, ni mogla preseči skupnega zneska sredstev, ki jih je Hynix prejel v okviru zamenjave terjatev v lastniške deleže v programu prestrukturiranja iz oktobra 2001. Komisija je prepričana, da njene (nespremenjene) ugotovitve o finančnem stanju in vrednosti družbe Hynix kot tudi stanju na trgu DRAM in na finančnih trgih popolnoma podpirajo to sklepno ugotovitev, ki je v skladu z osnovno uredbo in Smernicami.

(73) Glede na argumente preiskovalnega odbora STO je Komisija preučila možnosti, če kljub pomanjkanju ustrezne primerjave, vseeno obstaja metoda, s katero bi lahko znesek ugodnosti tako prilagodili, da bi upoštevali specifične okoliščine tega primera. Komisija meni, da analiza zadolženosti kreditno nesposobnih podjetij ni ustrezna osnova za primerjavo, ker gre pri tem finančnem prispevku za lastniški kapital, kar je nekaj popolnoma drugega kot dolg.

(74) Komisija je upoštevala možnosti, da je treba v posebnih okoliščinah te ponovne preučitve upoštevati strošek, ki ga je imel prejemnik finančnega prispevka s tem prejemom. Komisija opozarja, da je treba pri preučitvi morebitnega stroška, ki bi za prejemnika nastal ob zamenjavi, upoštevati obveznosti, ki jih je družba dobila ob izdaji novih lastniških deležev. S tem v zvezi Komisija opozarja, da vložek običajnega delniškega kapitala na splošno ne pomeni posebnih obveznosti za družbo, saj ne gre niti za fiksno stopnjo donosa, ki bi ga morala družba doseči, niti niso potrebna nikakršna plačila. Vendar pa ima družba vsaj teoretično obveznost delitve dobička ali dela dobička svojim delničarjem; stopnja donosnosti delniškega kapitala (ROE) bi lahko bila podlaga za stopnjo donosnosti, ki jo delničarji pričakujejo od družbe, in bi se lahko uporabila za izračun višine ugodnosti, dodeljene Hynixu. Vendar pa je ROE za Hynix za leto 2001 znašala minus 96,75 %, izračunana na podlagi njegovih računovodskih izkazov za to leto. Zato je na podlagi objektivnega vrednotenja finančnega stanja Hyninxa v času zamenjave terjatev v lastniške deleže nerazumno pričakovati, da bi bil Hynix v zadevnem letu sposoben svojim delničarjem razdeliti kakršen koli dobiček. Tudi če ROE uporabimo za primerjavo, ugotovimo, da je bil celoten znesek zamenjave terjatev v lastniške deleže znesek subvencije, proti kateri se lahko se lahko sprejmejo izravnalni ukrepi.

(75) Komisija je tudi preverila, če je imel Hynix kakšne stroške v zvezi z odstopom lastniških deležev zaradi zamenjave ali zaradi možne razvodenitve cene delnic zaradi izdajanja novih delnic[60]. Na podlagi pregleda razpoložljivih dokazov Komisija meni, da se neto ugodnost Hynixa, dodeljena na podlagi celotne zamenjave v lastniške deleže zaradi izdajanja novih delnic ni zmanjšala. Glede na to Komisija meni, da je bistvenega pomena priznati učinek, ki ga je imela zamenjava terjatev v lastniške deleže na finančno stanje Hynixa.

(76) Bistveno je, da se zavedamo, da ni šlo za neposreden vložek lastniškega kapitala. Temeljna ugodnost, ki je bila dodeljena Hynixu, je izbris ogromnega zneska dolga, do katerega je prišlo na podlagi te zamenjave, namreč 2 483 milijard KRW. S tem je bil Hynix odvezan vseh odplačil tega osnovnega zneska in plačil obresti. Namesto tega so ogromen znesek dolga nadomestile lastniške delnice, izdane za banke upnice, ki so se odločile za možnost 1. Vendar pa v zvezi z izdajo teh novih delnic Hynix ni imel realnih merljivih stroškov. Zaradi izdajanja novih delnic je sicer prišlo do razvodenitve obstoječih delnic, vendar to ni imelo nikakršnega vpliva na bilanco družbe Hynix. Ni povzročilo nikakršnih gotovinskih odhodkov (razen stroškov, povezanih z izdajanjem novih delnic) in Hynixa ni obvezalo kakršnih koli gotovinskih plačil v prihodnosti, do česar bi sicer prišlo v primeru dolžniških instrumentov.

(77) Ob upoštevanju vseh teh dejstev ter glede na to, da Hynix ni poročal o kakršnih koli stroških v zvezi z izdajanjem lastniških deležev, menimo, da je bilo upoštevanje celotnega zneska zamenjave pri določanju višine ugodnosti v okviru zamenjave terjatev v lastniške deleže pravilen pristop. Tako znaša skupni znesek ugodnosti, dodeljene Hynixu, 358,2 milijard KRW, subvencija, proti kateri se lahko uvede izravnalni ukrep, razporejena na skupni promet, pa 9,6 %.

ii. Obnavljanje dolga in novo posojilo

(78) Komisija meni, da obnavljanje dolga in novo posojilo v okviru programa prestrukturiranja iz oktobra 2001 lahko obravnavamo glede na člen 6(b) osnovne uredbe (ki na splošno ustreza členu 14(b) Sporazuma SIU ), ki se nanaša na znesek, ki bi ga podjetje plačalo za primerljivo komercialno posojilo, ki bi ga podjetje dejansko lahko dobilo na trgu.

(79) Komisija je ponovno pregledala dokumente, da bi proučila, če obstaja kakšna ustrezna primerjava, na podlagi katere bi lahko izračunali višino ugodnosti. Iskala je preverjene dokaze o primerljivem komercialnem posojilu, ki bi ga Hynix ali drugo podjetje v primerljivem položaju sklenilo v zadevnem obdobju. Primerljivo komercialno posojilo bi bilo v najboljšem primeru približno enakega obsega, nanašalo bi se na isti ali podoben sektor gospodarske dejavnosti, vključevalo bi primerljivo vrsto dejavnosti in bi bilo sklenjeno približno v istem času. Ne bi smelo vsebovati nikakršnega vladnega jamstva, eksplicitnega ali implicitnega, in moralo bi biti dodeljeno podjetju, ki je v primerljivi finančni situaciji kot Hynix.

(80) Obveznice, kupljene v okviru programa prestrukturiranja v maju 2001, ne morejo biti osnova za določanje gospodarske primernosti novega posojila in obnavljanja dolga, saj se je med majem in oktobrom 2001 finančno stanje Hynixa bistveno poslabšalo. Zato se šteje, da ti dve situaciji nista primerljivi.

(81) S to ponovno preučitvijo je Komisija ugotovila, da glede dokazov v zvezi s to zadevo ni preverjenih podatkov. Komisija ni našla primerjave pri sami družbi Hynix. Posojila so Hynixu zagotavljale bodisi KV bodisi banke, ki so dobile pooblastila ali navodila KV.

(82) Kot že zgoraj navedeno[61], na trgu dejansko ni bilo na voljo druge primerjave. Nasprotno pa razpoložljivi podatki kažejo, da Hynix ustreznih sredstev na trgu ne bi mogel dobiti.

(83) Zato je sklepna ugotovitev Komisije, da za ta primer alternativne primerjave ni na voljo, utemeljena in objektivna. Glede na to Komisija ugotavlja, da višina ugodnosti, dodeljena Hynixu, ni mogla preseči skupnega zneska sredstev, ki jih je Hynix prejel v okviru obnavljanje dolga in novega posojila v programu prestrukturiranja iz oktobra 2001. Komisija je prepričana, da njene (nespremenjene) ugotovitve o finančnem stanju in vrednosti družbe Hynix kot tudi stanju na trgu DRAM in na finančnih trgih popolnoma podpirajo to sklepno ugotovitev, ki je v skladu z osnovno uredbo in Smernicami.

(84) Glede na argumente preiskovalnega odbora STO je Komisija preučila možnosti, če kljub pomanjkanju ustrezne primerjave, vseeno obstaja metoda, s katero bi lahko znesek ugodnosti tako prilagodili, da bi upoštevali specifične okoliščine tega primera. V zvezi s tem je bila za izračun zneska ugodnosti, ki jih je v okviru teh dveh ukrepov prejel Hynix, uporabljena metodologija, enaki tisti, ki je bila opisana v uvodnih izjavah (45) in (46).

(85) Za ta izračun je Komisija kot obrestno mero v KRW za posojila kreditno sposobnim družbam uporabila povprečno obrestno mero Bank of Korea za dolgoročne podjetniške obveznice v letu 2001, in sicer 11,38-odstotno obrestno mero. V obdobju trajanja zadevnih ukrepov je kot zamudne obrestne mere za kreditno sposobne in kreditno nesposobne družbe uporabila obrestne mere Moody’s Investor Services. V letu 2001 je bila zamudna obrestna mera za kreditno nesposobno družbo za obdobje treh let (obdobje, potrebno za novo posojilo in obnavljanje dolga) 57,97-odstotna, zamudna obrestna mera za kreditno sposobno družbo za obdobje treh let pa je bila v istem letu 0,94-odstotna. Tako je bila skupna obrestna mera 48,22-odstotna. V nasprotju s tem je obrestna mera, ki jo je plačeval Hynix na novo posojilo, znašala 7 %, obrestna mera na obnavljanje dolga pa 6,5 %; razlika v obrestnih merah je tako bila 41,2-odstotna oziroma 41,7-odstotna.

(86) Če izhajamo iz dejstva, da so ti finančni prispevki ponavljajoče se subvencije, in ne enkratne subvencije, ki se jih razporedi na določeno obdobje, ter ta model uporabimo za izračun zneska ugodnosti zadevnih finančnih prispevkov, potem znesek ugodnosti znaša 271,5 milijard KRW za novo posojilo in 761,4 milijarde za obnavljanje dolga. Zaradi tega bo subvencija, proti kateri se lahko uvede izravnaln ukrep, razporejena na skupni promet, znašala 6,8 % za novo posojilo in 19,1 % za obnavljanje dolga, v primerjavi s 3,5 % oziroma 6,8 %, kot jih je prvotno izračunala Komisija. Zato Komisija meni, da je v tem primeru njen prvotni pristop bil in še vedno je ustrezen, saj bi z uporabo razlike v obrestnih merah dobili znatno višji znesek kot z enostavno razporeditvijo zneska posojil v določenem obdobju. V teh okoliščinah je Komisija uporabila konzervativnejšo možnost, s katero je hotela zagotoviti, da pri znesku subvencije ne pretiravala, in bo kot osnovo za določanje najvišjega zneska ugodnosti vzela nominalni znesek posojila. Komisija je na podlagi teh premislekov za Hynix v okviru obeh ukrepov določila 13,3-odstotni znesek ugodnosti, izražen kot znesek ad valorem skupnega prometa.

(87) Glede obnavljanja dolga je treba omeniti, da se v nasprotju z uvodno izjavo (166) dokončne uredbe znesek ZO, kupljenih s strani bank, ki so izbrale možnost 1, ni odštel, ker se od maja 2001 izravnalni ukrepi ne uporabljajo več.

iii. Celotna subvencija v okviru reševalnega paketa iz oktobra 2001

(88) Šteje se, da na ta način izračunan znesek subvencije za zamenjavo terjatev v lastniške deleže, obnavljanje dolga in novo posojilo prinaša znatno enkratno ugodnost in je bil razporejen na obdobje petih let, kar ustreza običajni amortizacijski dobi sredstev v industriji DRAM-a. Dobljeni znesek je bil razporejen na skupni promet Hynixa v OP, kateremu je bila dodana obrestna mera na podlagi povprečne komercialne stopnje, ki se je v OP uporabljala v Koreji. Ponovno izračunan znesek, izražen kot znesek ad valorem , je znašal 22,9 %.

1.8. Skupni znesek subvencije

(89) Če povzamemo, izračun skupnega zneska subvencije je bil tako preučen na podlagi priporočil preiskovalnega odbora in znaša:

Vrsta subvencije | Povišanje dokumentarnega akreditiva | Zadolžniški program KDB | Nakup ZO v maju 2001, obnavljanje dolga | Reševalni paket iz oktobra 2001 | SKUPAJ |

5,1 % | 4,9 % | 0 % | 22,9 % | 32,9 % |

2. Škoda

2.1. Uvod

(90) V tem delu so navedene ponovno ocenjene ugotovitve na podlagi priporočila iz poročila preiskovalnega odbora v zvezi z oceno dejavnika „mezde“ kot pomebnega dejavnika, ki vpliva na stanje industrije Skupnosti v smislu člena 8(5) osnovne uredbe (ki na splošno ustreza členu 15.4 Sporazuma SIU ).

(91) Vse druge ugotovitve v zvezi s škodo ostajajo takšne, kot so bile dokazane v prvotni preiskavi ter navedene v začasni uredbi in dokončni uredbi.

2.2. Plače

(92) ES je v prvotni raziskavi preučila in ocenila dejavnik „mezde“ ter ugotovila, da ta dejavnik pri določitvi škode ni pomemben. Vendar pa je preiskovalni odbor ugotovil, da:„brez poročila o analitičnemu procesu, ki ga izvaja preiskovalni organ, ni možno preveriti, ali je bilo pri oceni dejavnika „mezde“ ustrezno in utemeljeno razloženo, v kakšni meri je določitev škode s strani ES podprta z dejstvi, in posledično, ali je bila navedena določitev v skladu s členom 15.4. Brez poročila bi morali naknadno sklepati glede miselnega procesa, ki ga je preiskovalni organ uporabil za oblikovanje končnih ugotovitev. Menimo, da zaradi meril o preiskavi iz člena 11 Sporazuma SIU tega ni možno izvesti.“[62]Zato je preiskovalni odbor ugotovil, da ES ni ravnala v skladu s členom 15.4 Sporazuma SIU , ko pri ugotavljanju vpliva subvencioniranega uvoza na stanje domače industrije ni upoštevala dejavnika „mezde“[63].

(93) V zvezi s tem Komisija glede na ugotovitve preiskovalnega odbora in po ponovni preučitvi razpoložljivih podatkov v zvezi s plačami v Skupnosti, in sicer ločeno ali skupaj z drugimi škodljivimi dejavniki, navedenimi v členu 8(5) osnove uredbe, oblikuje poročilo o svoji oceni dejavnika „mezde“.

(94) Komisija je preverila povprečne stroške za plače na zaposlenega v industriji Skupnosti v OP in v predhodnih treh letih. Rezultati v obliki indeksa so prikazani v naslednji preglednici[64].

Povprečni stroški za plače na zaposlenega | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 (OP) |

Indeks | 100 | 99 | 115 | 109 |

(95) Iz preglednice je razvidno, da so bili povprečni stroški za plače v industriji Skupnosti v OP različni, in sicer so se v tem obdobju zmanjševali in povečevali. Leta 2000 so se stroški povečali za 15 %. Leta 2001 so se stroški v primerjavi z letom 1998 povečali za 9 %. Na splošno je bilo povečanje manjše kot povečanje skupnih stroškov dela na uro v euroobmočju v tem obdobju[65]. Tako v zadevnem obdobju ni bilo neobičajnih sprememb na področju plač, vse spremembe pa so imele le zelo omejen vpliv na finančno stanje domače industrije kot celote[66].

(96) Komisija poleg tega opozarja, da je DRAM kapitalno intenziven izdelek, zato lahko stroški dela predstavljajo le majhen del proizvodnih stroškov za DRAM (glej tudi uvodno izjavo (41) zgoraj). Zato sorazmerno majhno povišanje plač ni imelo skoraj nobenega vpliva na splošno finančno stanje industrije Skupnosti

(97) Kljub zanemarljivemu vplivu dejavnika „mezde“ in drugih dejavnikov, omenjenih v členu 8(5) osnovne uredbe, pa to ne spremeni sklepne ugotovitve, da je bila industriji Skupnosti povzročena znatna škoda[67].

2.3. Sklepna ugotovitev

(98) Na podlagi zgoraj navedenega se potrdi sklepna ugotovitev iz uvodne izjave (188) dokončne uredbe, da je bila industriji Skupnosti povzročena znatna škoda v smislu člena 8 osnovne uredbe.

3. Vzročna zveza

3.1. Uvod

(99) V tem delu so navedene ugotovitve, ponovno ocenjene na podlagi priporočil iz poročila preiskovalnega odbora o tem, da se škoda, ki so jo povzročili drugi dejavniki (zlasti zmanjšanje povpraševanja, presežna zmogljivost in druge vrste nesubvencioniranega uvoza), v smislu člena 8(7) osnovne uredbe ne pripiše subvencioniranemu uvozu. Preiskovalni odbor v sklepni ugotovitvi iz odstavka 7.437 svojega poročila ne izključuje možnosti, da med subvencioniranim uvozom in znatno škodo, povzročeno Skupnosti, obstaja vzročna povezava, vendar pa dodaja, da je treba poleg škodljivih učinkov subvencioniranega uvoza zadovoljivo razložiti vrsto in obseg škodljivih učinkov navedenih drugih dejavnikov, po možnosti v okviru kvantitativne analize

3.2. Zmanjšanje povpraševanja in gospodarski upad

(100) V skladu s členom 8(7) osnovne uredbe (ki na splošno ustreza členu 15.5 Sporazuma SIU ) je treba preučiti vse znane dejavnike, razen subvencioniranega uvoza, ki istočasno povzročajo škodo industriji Skupnosti, da se škode, ki jo povzročijo ti drugi dejavniki, ne pripiše subvencioniranemu uvozu. Eden od omenjenih dejavnikov je „zmanjšanje povpraševanja“.

(101) Preiskovalni odbor je v odstavku 8.1(e) svojega poročila ugotovil, da ES ni uspela zagotoviti, da se škoda, ki jo je povzročilo „zmanjšanje povpraševanja“, ne bi pripisala subvencioniranemu uvozu. To pa je bilo ugotovljeno na podlagi ugotovitev preiskovalnega odbora iz odstavkov 7.411 do 7.414 njegovega poročila, v katerih se „zmanjšanje povpraševanja“ obravnava kot „splošen gospodarski upad“.

Poraba ES | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 (OP) |

DRAM v ‘000 Mbit-ih Indeks | 16 593 400 100 | 28 961 100 175 | 45 873 600 276 | 68 967 600 416 |

(102) Komisija opozarja, da se ob upoštevanju enakovrednosti vseh stvari, šteje, da je povpraševanje (tj. pripravljenost in sposobnost pridobiti določeno količino posameznega blaga) na splošno šteje kot enako porabi (tj. dejanski fizični proces uporabe blaga ne glede na trgovinsko raven). Iz zgornje preglednice je razvidna poraba ES v zvezi z Mbit-i v zadevnem obdobju. Uporabi te merske enote ni pri preiskovalnem odboru oporekal nihče. Domneva, da se je zaradi stalnega in znatnega povečevanja dejanske porabe DRAM-a v Skupnosti v obravnavanem obdobju obseg povpraševanja po DRAM-u v Skupnosti v istem obdobju povečal, je napačna, kot je razvidno iz zgornje preglednice. Tako so vsi argumenti v zvezi z vplivom „zmanjšanja povpraševanja“ na škodljive razmere v industriji Skupnosti (zlasti na njene cene), ki sta jih navedla KV in Hynix, neutemeljeni, saj se je obseg povpraševanja povečal, kot je prikazano zgoraj. Trditev KV in Hynixa, da je domnevno zmanjšanje povpraševanja vplivalo na cene industrije Skupnosti, je neutemeljena, glede na to, da se obseg povpraševanja ni zmanjšal. Nasprotno pa je subvencionirani uvoz znatno vplival na cene industrije Skupnosti in zato tudi na škodljive razmere v industriji Skupnosti (glej uvodni izjavi (191) in (192) dokončne uredbe).

(103) Hynix in KV sta ugotovila, da se je v primerjavi s povprečno 75-odstotno letno stopnjo rastil svetovno povpraševanje po DRAM-u leta 2001 povečalo samo za 59 %, kar naj bi potrjevalo dejstvo, da se je v obdobju 2000–2001 stopnja rasti povpraševanja znatno upočasnila (glej uvodno izjavo (193) dokončne uredbe). Komisija se s tem ne strinja. Hynix in KV utemeljeno poudarjata, da je trg DRAM cikličen (glej uvodno izjavo (193) dokončne uredbe). Vendar pa se na cikličnih trgih stopnje rasti povpraševanja iz leta v leto spreminjajo in bi bilo nesmiselno pričakovati, da bo stopnja rasti povpraševanja v določenem letu odražala povprečno stopnjo rasti povpraševanja v celotnem gospodarskem ciklusu. Pri ocenjevanju, če se je rast povpraševanja v obdobju 2000–2001 znatno upočasnila, bi bilo ob upoštevanju ciklične narave trga smiselno primerjati stopnjo rasti povpraševanja v obdobju 2000–2001, ko je bila stopnja rasti najnižja, s povprečno stopnjo rasti v predhodnih obdobjih z nizko stopnjo rasti. Hynix in KV nista navedla argumentov ali predložila podatkov v podporo taki primerjavi. Zato glede na ciklično naravo trga DRAM zabeleženi podatki ne podpirajo ugotovitve, da se je stopnja rasti povpraševanja v obdobju 2000–2001 znatno upočasnila.

(104) Preučilo se je tudi, če se je v obdobju 2000–2001 stopnja rasti povpraševanja v Skupnosti upočasnila v primerjavi z dejanskimi stopnjami rasti, ugotovljenimi v predhodnih letih. Povpraševanje po DRAM-u v Skupnosti, izmerjeno na podlagi porabe ES, se je v obdobju 1998–1999 povečalo za 75 %, v obdobju 1999–2000 za 58 % in v obdobju 2000–2001 za 51 %. Tako je bila kljub stalnemu povečevanju povpraševanja v obravnavanem obdobju stopnja povečevanja vedno manjša. Vendar pa je bila stopnja rasti povpraševanja v OP še vedno znatna (51 %).

(105) Zmanjševanje rasti povpraševanja je bilo vidnejše med letoma 1999 in 2000 (ko se je rast povpraševanja zmanjšala za 17 odstotnih točk) kot med letom 2000 in OP (ko se je rast povpraševanja zmanjšala za 8 odstotnih točk). To gibanje rasti povpraševanja je treba oceniti s primerjanjanjem gibanja prodajnih cen industrije Skupnosti, ki je najpomembnejši vzrok za škodo, povzročeno industriji Skupnosti v obravnavanem obdobju (glej uvodno izjavo (188) dokončne uredbe). Zlasti v obdobju 1999–2000 se je rast povpraševanja znatno zmanjšala, tj. za 23 %, povprečne prodajne cene industrije Skupnosti pa so se znižale le za 5 %. Nasprotno se je med letom 2000 in OP rast povpraševanja zmerno zmanjšala, tj. za 12 %, povprečne prodajne cene industrije Skupnosti pa so močno znižale, tj. za 77 % (glej uvodno izjavo (128) in ustrezno preglednico v začasni uredbi). Če bi upočasnitev rasti povpraševanja povzročila škodo, potem bi se morale prodajne cene industrije Skupnosti močneje znižati v obdobju, ko se je rast povpraševanja znatno zmanjšala. Iz zabeleženih podatkov je razvidno, da med gibanjem rasti povpraševanja in gibanjem prodajnih cen v industriji Skupnosti ni povezave. Zato se sklene, da med rastjo povpraševanja in prodajnimi cenami industrije Skupnosti ni vidne povezave, ki bi lahko nakazovala, da je upočasnitev rasti povpraševanja prispevala k škodi, povzročeni industriji Skupnosti.

(106) Ta pristop je v skladu z ugotovitvami preiskovalnih odborov STO, ki so pred kratkim preučili trditve, da se škode, ki so jo povzročili drugi dejavniki, ne pripiše subvencioniranemu uvozu. Preiskovalni odbori STO so potrdili ugotovitve v zvezi z nepripisovanjem škode zlasti v primerih, ko je bilo iz zabeleženih podatkov razvidno, da zadevni dejavnik ni mogel povzročiti škode, saj gibanje tega dejavnika ni bilo odvisno od gibanja ključnih kazalnikov domače industrije. Zlasti v primeru US-Steel je preiskovalni odbor ugotovil, da glede vroče valjanih palic dejstva očitno podpirajo ugotovitve preiskovalnega organa, da dvig stroškov ni povzročil škode, ker gibanje stopnje dobička iz poslovanja (bistveni kazalnik dobičkonosnosti) ni bilo povezano z gibanjem stroškov prodanega blaga[68]. Podobno je preiskovalni odbor sklenil, da glede palic iz nerjavnega jekla ugotovitve preiskovalnega organa v zvezi s povpraševanjem kot škodljivim dejavnikom ne izplonjujejo zahtev glede nepripisovanja škode, hkrati pa je preiskovalni odbor ugotovil, da bi preiskovalni organ to zahtevo lahko izpolnil z „utemeljeno in ustrezno razlago“, in sicer, da bi preprosto prikazal, da gibanje povpraševanja ni povezano z gibanjem spremenljivega ključnega kazalnika, ki odraža stanje domače industrije[69].

(107) Zato Komisija meni, da se v skladu s členom 8(7) osnovne uredbe (ki na splošno ustreza členu 15.5 Sporazuma SIU) s ponovno preučitvijo izpolnjuje zahteva glede nepripisovanja škode v zvezi z rastjo povpraševanja, saj je iz te preučitve razvidno, da je v obdobju obravnave gibanje rasti povpraševanja ni bilo odvisno od gibanja prodajnih cen industrije Skupnosti. Komisija meni tudi, da ponovna preučitev izpolnjuje zahtevo glede nepripisovanja stroškov v zvezi z zmanjšanjem povpraševanja, saj je iz nje razvidno, da se v obdobju obravnave obseg povpraševanja ni zmanjšal.

3.3. Presežna zmogljivost

(108) Preiskovalni odbor je v odstavku 7.421 svojega poročila navedel, da je treba obravnavati vprašanje v zvezi z ločevanjem in razlikovanjem vplivov presežne zmogljivosti od vpliva subvencioniranega uvoza na znižanje cen, ne glede na to, kaj je vzrok za to presežno zmogljivost.

(109) Komisija opozarja, da „presežna zmogljivost“ ni izrecno omenjena v členu 8(7) osnovne uredbe (ki na splošno ustreza členu 15.5 Sporazuma SIU ). Ta dejavnik se obravnava v začasni in dokončni uredbi v primeru, da so se nanj sklicevale nekatere zainteresirane stranke. To je relativen koncept, saj je odvisen od razpoložljive zmogljivosti in izkoriščene zmogljivosti na ravni povpraševanja. „Presežno zmogljivost“ lahko tako povzroči povečanje zmogljivosti ali zmanjšanje povpraševanja.

(110) „Presežna zmogljivost“ kot možen škodljiv dejavnik se lahko preuči v okviru svetovnega trga ali v okviru trga Skupnosti. Komisija oba primera obravnava v nadaljevanju.

(111) Kot je navedeno v uvodni izjavi (153) začasne uredbe in uvodni izjavi (197) dokončne uredbe je določena presežna zmogljivost po vsem svetu obstajala že več let, tudi v obdobju obravnave. V obdobju obravnave, zlasti ob koncu tega obdobja, ki mu je sledil OP, ni bilo ugotovljenih večjih sprememb glede presežne zmogljivosti Presežna zmogljivost po vsem svetu je mogoče povročila obremenitev cen v obdobju obravnave, kar je mogoče prispevalo k škodi, povzročeni industriji Skupnosti. Tej ugotovitvi ni oporekala nobena zadevna stranka.

(112) Vendar pa se ocenjuje, kot je navedeno v uvodni izjavi (147) začasne uredbe, da je presežna zmogljivost po vsem svetu znašala približno 20 % trga. Hynix je predstavljal približno 17 % svetovne proizvodnje v OP. Glede na to, da je bil Hynix v OP praktično v stečaju in se je finančno obdržal samo zaradi subvencij, ki jih je dodelil KV, se lahko sklene, da se je s subvencioniranjem Hynixa umetno vzdrževala presežna zmogljivost po vsem svetu. Tako je bil vpliv presežne zmogljivosti po vsem svetu na škodljive razmere v industriji Skupnosti posledica subvencioniranega uvoza Hynixa. Ta vpliv je bil preučen v uvodnih izjavah (144) do (149) začasne uredbe ter v uvodnih izjavah (191) in (192) dokončne uredbe. V zvezi s tem se vpliv presežne zmogljivosti po vsem svetu, ki ga je ustvaril Hynix, ne more šteti kot dejavnik, ki ni povezan s vplivi subvencioniranega uvoza.

(113) Vsekakor, tudi če bi se lahko vpliv presežne zmogljivosti po vsem svetu obravnaval ločeno od vpliva subvencioniranega uvoza, bi lahko ugotovili naslednje. Podatki iz izpolnjenih vprašalnikov štirih proizvajalcev DRAM-a, ki so sodelovali v prvotni preiskavi ( tj. Samsung, Hynix, Infineon in Micron, ki so skupno predstavljali približno 80 % svetovnega trga DRAM-a), kažejo, da se je skupna zmogljivost teh proizvajalcev v Mbit-ih med letoma 1999 in 2000 povečala za 129 %, med letom 2000 in OP pa za 85 %. Podobno se je povečala njihova celotna proizvodnja v Mbit-ih, in sicer za 124 % med letoma 1999 in 2000 ter za 81 % med letom 2000 in OP. To pomeni, da sta se zmogljivost in proizvodnja štirih glavnih svetovnih proizvajalcev znatneje povečala med letoma 1999 in 2000, v obdobju, ko je industrija Skupnosti ohranila stabilnost cen in ustvarila dobiček, kot med letom 2000 in OP (2001), ko je imela industrija Skupnosti znatno izgubo zaradi padca cen (glej uvodni izjavi (128), (131) in ustrezne preglednice v začasni uredbi). Zato po mnenju Komisije obstoječa presežna zmogljivost po vsem svetu v celotnem obdobju obravnave ni znatno prispevala k padcu cen in škodi, povzročeni industriji Skupnosti v OP.

(114) Poleg tega je iz zabeleženih podatkov razvidno, da presežna zmogljivost Skupnosti ni bila škodljivi dejavnik. V obdobju 1999–2000 se je zmogljivost Skupnosti več kot potrojila (večja za 252 %), v obdobju 2000–2001 pa se je skoraj podvojila (večja za 92 %). Hkrati s povečanjem zmogljivosti Skupnosti se je povečala tudi proizvodnja Skupnosti. Izkoriščenost zmogljivosti v Skupnosti se je sicer zmanjšala za 28 % med letoma 1999 in 2000, vendar se je med letoma 2000 in 2001 zopet povečala za 4 % (glej uvodno izjavo (125) in ustrezno preglednico v začasni uredbi).

(115) Videti je, da je gibanje presežne zmogljivosti Skupnosti (opredeljene kot nasprotje izkoriščenosti zmogljivosti Skupnosti) le delno povezano z gibanjem prodajnih cen industrije Skupnosti ali pa s tem sploh ni povezano. Na primer, v obdobju 1999–2000 se je presežna zmogljivost Skupnosti povečala za 28 %, prodajne cene industrije Skupnosti pa so se znižale za samo 5 %. Nadalje se je med letoma 2000 in 2001 presežna zmogljivost Skupnosti zmanjšala za 4 %, prodajne cene industrije Skupnosti pa so se močno znižale, tj. za 77 % (glej uvodni izjavi (125), (128) in ustrezne preglednice v začasni uredbi). Iz tega je mogoče sklepati, da bi v primeru povezave med presežno zmogljivostjo in znižanjem cen znatno povečanje presežne zmogljivosti v obdobju 1999–2000 povzročilo močan padec cen, zmanjšanje presežne zmogljivosti v obdobju 2000–2001 pa povišanje cen ali določeno stopnjo stabilnosti cen. Iz zabeleženih podatkov je razvidno prav nasprotno. V celotnem obodbju 1999–2000 so se cene le nekoliko znižale kljub znatnemu povečanju presežne zmogljivosti, v obdobju 2000–2001 pa so se cene znatno znižale kljub zmanjšanju presežne zmogljivosti. To je v izrazitem nasprotju s tesno povezavo med gibanjem cen subvencioniranega uvoza in gibanjem prodajnih cen industrije Skupnosti. Pravzaprav je v obdobju 2000–2001 gibanje prodajnih cen industrije Skupnosti skoraj popolnoma ustrezalo gibanju cen subvencioniranega uvoza: v tem obdobju so se prodajne cene znižale za 74 %, cene subvencioniranega uvoza pa za 77 % (glej uvodni izjavi (119) in (128) začasne uredbe).

(116) Iz zabeleženih podatkov je razvidno tudi, da gibanje presežne zmogljivosti Skupnosti ni povezano z gibanjem drugih ključnih kazalnikov stanja industrije Skupnosti. Zlasti v obdobju 1999–2000 se je kljub znatnemu povečanju presežne zmogljivosti Skupnosti povečala dobičkonosnost industrije Skupnosti, donosnost naložb in denarni tok pa sta bila pozitivna. V nasprotju s tem je industrija Skupnosti kljub zmanjšanju presežne zmogljivosti Skupnosti v obdobju 2000–2001 imela znatno izgubo v letu 2001, donosnost naložb in denarni tok pa sta bila negativna. Storilnost industrije Skupnosti v obdobju 2000–2001 v zvezi z dobičkonosnostjo, donosnostjo naložb in denarnim tokom pa je povezana z gibanjem cen subvencioniranega uvoza v navedenem obdobju. V obdobju 2000–2001, kot je že navedeno, so se cene subvencioniranega uvoza znižale za 74 %, saj je imela industrija Skupnosti znatno izgubo, denarni tok in donosnost naložb pa sta bila negativna.

(117) Hynix je trdil, da je presežek zmogljivosti Skupnosti še en znan dejavnik, ki je v obdobju obravnave prispeval k znatni škodi industrije. Vendar pa med razvojem presežka zmogljivosti v Skupnosti in stanjem industrije Skupnosti ni povezave, ali pa je skoraj zanemarljiva. Zato Komisija ugotavlja, da presežka zmogljivosti Skupnosti ni mogoče razumeti kot dejavnik, ki je povzročil znatno škodo industriji Skupnosti. Ker presežek zmogljivosti Skupnosti ni negativno vplival na stanje industrije Skupnosti, ni potrebe po razlikovanju med kakršno koli domnevno škodo in med škodo, ki jo je povzročil uvoz Hynixa. Komisija meni, da je ta ugotovitev v skladu z ugotovitvami preiskovalnega odbora STO, ki je pred kratkim preučil rezultate preiskav v povezavi z upoštevanjem drugih dejavnikov, opisanih v uvodni izjavi (106).

(118) Ta nedavni pregled kaže, da ni mogoče dokazati vzročne zveze med presežkom zmogljivosti in znižanjem cene ali škode, ki jo je utrpela industrija Skupnosti. Prav nasprotno, industrija Skupnosti je zelo nazadovala v letu 2001, torej v istem obdobju, ko so se cene zadevnega uvoza znižale, obseg zadevnega uvoza na trg Skupnosti pa se je takrat najbolj povečal. To nasprotje kaže, da sta obseg in učinek cene zadevnega uvoza, v primerjavi s presežkom zmogljivosti, ločena in razlikovalna vzroka za znatno škodo, povzročeno industriji Skupnosti.

3.4. Drugi nesubvencionirani uvozi

(119) Odbor v odstavku 7.426 svojega poročila navaja, da nesubvencioniranih uvozov ni treba nujno preverjati za vsako državo posebej. Odbor v odstavku 7.435 navaja tudi, da je treba poleg škodljivih učinkov, ki so posledica subvencioniranih uvozov, zagotoviti zadovoljivo razlago o vrsti in obsegu škodljivih učinkov nesubvencioniranih uvozov. Glede na to, se je preučilo vplive nesubvencioniranih uvozov ob upoštevanju uvozov iz drugih držav, razen Koreje (npr. iz ZDA, Japonske in Tajvana) ter uvozov Samsunga. V uvodni izjavi (151) začasne uredbe in uvodnih izjavah (194) in (200) dokončne uredbe so predvidene stopnje rasti obsega uvoza, tržni delež in povprečne cene nesubvencioniranih uvozov v obravnavanem obdobju. Ti podatki so navedeni v spodnji preglednici, označeni z indeksi[70]. Zaradi zelo omejenega števila akterjev na trgu DRAM ter zaradi zaupnosti se za prikaz razvoja gibanj uporabljajo indeksi.

1998 | 1999 | 2000 | 2001 (OP) |

Nesubvencionirani uvozi v „000 M-bitov | 100 | 142 | 166 | 233 |

Tržni delež nesubvencioniranih uvozov | 100 | 81 | 60 | 56 |

Povprečna cena nesubvencioniranih uvozov | 100 | 89 | 104 | 48 |

(120) V obravnavanem obdobju so se nesubvencionirani uvozi povečali bistveno manj kot subvencionirani uvozi, in sicer za 133 % v primerjavi z 361 % (glej uvodno izjavo (177) in ustrezno preglednico dokončne uredbe). V istem obdobju se je poraba Skupnosti povečala za 361 %. Iz tega je razvidno, da ko je rast nesubvencioniranih uvozov zajemala le delček rasti porabe Skupnosti, so se subvencionirani uvozi povečali veliko bolj kot poraba Skupnosti. V skladu s tem se je v obravnavanem obdobju tržni del nesubvencioniranih uvozov zmanjšal za 44 %, tržni delež subvencioniranih uvozov pa se je povečal za 20 % (glej uvodno izjavo (185) in ustrezno preglednico dokončne uredbe). Če se je tržni delež nesubvencioniranih uvozov v obravnavanem obdobju zelo zmanjšal, kot kažejo zgoraj omenjena dejstva, se lahko zaključi, da nesubvencionirani uvozi zaradi svojega obsega niso povzročili škode industriji Skupnosti.

(121) Zabeleženi podatki kažejo tudi, da cene nezadevnih uvozov niso povzročile škode industriji Skupnosti. V obravnavanem obdobju niso cen nesubvencioniranih uvozov presegle cene subvencioniranih uvozov, temveč tudi prodajne cene industrije Skupnosti. V obravnavanem obdobju je bila povprečna cena nesubvencioniranih uvozov višja za 19 % v primerjavi s povprečno ceno subvencioniranih uvozov ter 24 % višja kot povprečne prodajne cene industrije Skupnosti. Poleg tega so se cene nesubvencioniranih uvozov v obravnavanem obdobju znižale, vendar nikakor ne toliko, kot so se znižale cene subvecioniranih uvozov in industrije Skupnosti. V obravnavanem obdobju se je povprečna cena nesubvencioniranih uvozov znižala za 52 %. Prav nasprotno pa se je v tem obdobju povprečna cena subvencioniranih uvozov znižala za 80 %, povprečne prodajne cene industrije Skupnosti pa so se znižale za 79 % (glej uvodno izjavo (128) in ustrezno preglednico začasne uredbe). Na podlagi teh podatkov se lahko zaključi, da cene nesubvencioniranih uvozov niso negativno vplivale na prodajne cene industrije Skupnosti.

(122) Kot v primeru presežka zmogljivosti ni mogoče dokazati vzročne zveze med nezadevnimi uvozi in znižanjem cen ali škodo, povzročeno industriji Skupnosti. Še bolj pa se je poslabšala gospodarska učinkovitost Skupnosti v obdobju, ko se je zadevni uvoz postopno povečeval, cene zadevnega uvoza pa so bile nižje kot cene istega proizvoda industrije Skupnosti. To dokazuje, da sta bila zadevni obseg uvoza in učinek cene zadevnega uvoza , v nasprotju z nezadevnim uvozom ločena in različna (razločevalna) vzroka za znatno škodo, povzročeno industriji Skupnosti.

(123) Zato Komisija meni, da ponovna preiskava ustreza zahtevam za upoštevanju drugih dejavnikov v skladu s členom 8(7) osnovne uredbe (ki je v splošnem oziru v skladu s členom 15.5 Sporazuma SIU ) in da so bili nezadevni uvozi ustrezno ločeni od drugih dejavnikov subvencioniranih uvozov, poleg tega je bilo dokazano, da nezadevni uvozi v obravnavanem obdobju industriji Skupnosti niti zaradi obsega niti zaradi svoje cene niso povzročili znatne škode.

3.5. Sklep

(124) Po ločitvi in po nadaljnji analizi morebitnih učinkov, kot so zmanjšanje povpraševanja, presežek zmogljivosti in druge vrste nesubvencioniranih uvozov, se šteje, da noben od navedenih dejavnikov, ki so v smislu člena 8(7) osnovne uredbe pripisani subvencioniranemu uvozu, ni povzročil škode. Poleg tega je potrjeno, da so subvencionirani uvozi s svojimi učinki, ki so opredeljeni v uvodnih izjavah (144) do (149) začasne uredbe in uvodnih izjav (191) in (192) dokončne uredbe, v smislu člena 8(6) osnovne uredbe povzročili znatno škodo industriji Skupnosti.

4. Interes Skupnosti

(125) Preiskovalni odbor v svojem poročilu ni spreminjal vsebine niti sklepov iz uvodnih izjav (206) do (209) dokončne uredbe.

D. SPREMENJENI UKREPI

(126) Poročilo preiskovalnega odbora in nove ugotovitve ne zadevajo Samsunga, saj je bilo za to družbo v prvotni preiskavi ugotovljeno, da ni bila subvencionirana in da je bila zanjo določena stopnja dajatve 0 %. Ugotovljeno je bilo, da je bila na novo izračunana vsota subvencije za Hynix nižja od stopnje odpravljanja škode, uporabljene v prvotni preiskavi in mora zato spremenjena stopnja izravnalne dajatve temeljiti na ponovno izračunani vsoti za subvencije ad valorem, in sicer v višini 32,9 %.

(127) Spremenjena stopnja dajatve se mora uporabljati namesto stopnje, določene v Uredbi Sveta (ES) št. 2116/2005 o spremembi Uredbe (ES) št. 1480/2003.

(128) Korejska vlada, Hynix in proizvajalca iz Skupnosti, Infineon in Micron so bili obveščeni o novih ugotovitvah in jim je bila dana možnost, da dajo pripombe. Pripombe so predložili vsi[71].

(129) Korejska vlada ugotavlja, da nove ugotovitve na splošno ne upoštevajo priporočil preiskovalnega odbora. Komisija se s tem ne strinja zaradi razlogov, opredeljenih v tej uredbi. Komisija se ne strinja, da mora biti spremenjena dajatev nujno nižja od prvotne daj