EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 30.5.2017 COM(2017) 248 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Razvoj šol in odlično poučevanje za dober začetek v življenju {SWD(2017) 165 final}



1.Uvod Vlaganje v ljudi, zlasti v mlade, je glavna prednostna naloga Evrope. Evropska komisija je decembra 2016 predstavila pobudo Vlaganje v mlade v Evropi in poudarila, da je pomembno zagotoviti nove priložnosti za mlade. Ključno sporočilo je, da je kakovostno izobraževanje odločilno za priložnosti mladih in njihove možnosti za uspeh v življenju. Navedena pobuda temelji na Novem programu znanj in spretnosti za Evropo . Izobraževanje ima ključno vlogo tudi v evropskem stebru socialnih pravic . To sporočilo je del svežnja pobud, ki obravnavajo šole, visoko šolstvo in spremljanje diplomantov. Je odgovor na sklepe Evropskega sveta iz decembra 2016 . Prav tako podpira cilj trajnostnega razvoja ZN št. 4 o izobraževanju . Visokokakovostno izobraževanje za vse bo Evropi pomagalo doseči njene gospodarske in socialne cilje. Dobro izobraževanje krepi vključujoče in odporne družbe. Je izhodišče za uspešno poklicno pot ter najboljša zaščita pred brezposelnostjo in revščino. Spodbuja osebni razvoj in postavlja temelje za aktivno državljanstvo. Dobro izobraževanje je gonilo za raziskave in razvoj, inovacije ter konkurenčnost. Če želijo družbe izkoristiti te prednosti, pa mora biti visokokakovostno izobraževanje dostopno vsem. Šole imajo ključno vlogo v vseživljenjskem učenju, zato so potrebni ukrepi za izboljšanje kakovosti in uspešnosti šolskega izobraževanja. Vendar s sedanjim stanjem v Evropi ne moremo biti zadovoljni. Šole in izobraževalni sistemi v Evropski uniji se zelo različni. Hkrati se skoraj vse države članice spopadajo z več ključnimi izzivi: ·obstajajo pomanjkljivosti pri razvoju kompetenc na ravni šolskega izobraževanja. Iz najnovejših rezultatov raziskave PISA Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) je razvidno, da ima eden od petih učencev resne težave pri razvoju ustreznih znanj in spretnosti na področju branja, matematike in naravoslovja. Zato je bolj verjetno, da bodo imeli ti mladi skozi vse življenje večje težave s socialnim vključevanjem in zaposljivostjo. Obenem je v Evropi delež učencev, ki dosegajo zelo dobre rezultate, razmeroma majhen: tudi rezultati v najuspešnejših državah članicah EU so slabši kot v naprednih azijskih državah . Mnogi mladi nimajo ustreznih digitalnih znanj in spretnosti. Druga ključna težava je pomanjkanje formalnih kvalifikacij; čeprav je veliko držav članic dobro napredovalo pri zmanjševanju deleža osipnikov in se približalo krovnemu cilju strategije Evropa 2020, ki je 10 %, še vedno preveč mladih prezgodaj opusti šolanje; ·šolsko izobraževanje svoje vloge spodbujanja enakopravnosti in socialne pravičnosti ne opravi vedno v celoti. Podatki raziskave PISA kažejo, da se razlike med spoloma pri matematiki in naravoslovju manjšajo, vendar so spolni stereotipi še vedno vzrok za razlike pri udejstvovanju na področju znanosti in IKT ter jim je treba nameniti več pozornosti. Poleg tega je iz podatkov razvidno, da so izobrazbeni dosežki v veliki meri odvisni od socialno-ekonomskega ozadja učenca. V povprečju je izobrazbeni dosežek pri več kot eni tretjini mladih iz okolij z manj možnostmi v EU slab. To je več kot štirikrat več kot pri njihovih vrstnikih iz spodbudnejših okolij. Drugi posebni izzivi, s katerimi se srečujejo učenci z migrantskim ozadjem in Romi, to še povečujejo. Te vrzeli prispevajo k družbeni neenakosti, namesto da bi jo preprečevale. Dostop do visokokakovostnega izobraževanja in usposabljanja je ključen za bolj odporno in enakopravno družbo. Primera Estonije in Finske kažeta, da lahko šolski izobraževalni sistemi sočasno zagotovijo visoko raven dosežkov in enakopravnosti; ·hitrost tehnoloških in digitalnih sprememb ima velik vpliv na naša gospodarstva in družbe – šole se morajo na to novo resničnost bolje odzvati. Mnogi sedanji šolarji bodo pozneje zaposleni na delovnih mestih, ki še ne obstajajo. Zdaj je za že 90 % vseh sedanjih delovnih mest potrebna vsaj določena stopnja digitalnih znanj in spretnosti. Ni več dovolj, da mladi pridobijo določen nespremenljiv nabor spretnosti ali znanj, temveč morajo postati bolj odporni na spremembe in se naučiti nanje prilagajati. V dokumentu Razmislek o izkoriščanju globalizacije se priznava, da so za družbo, ki postaja vse bolj mobilna in digitalna, potrebni novi načini učenja. Kot je izpostavljeno v dokumentu Razmislek o socialni razsežnosti Evrope, je treba izobraževalne sisteme posodobiti, da bodo spodbujali ustvarjalnost in kritično razmišljanje ter podjetniško miselnost. Za obravnavanje teh izzivov so potrebne reforme. To je naloga držav članic, saj so odgovorne za zasnovo izobraževalnih sistemov, rešitve pa se bodo razlikovale glede na nacionalne, regionalne in lokalne posebnosti. Ob upoštevanju načela subsidiarnosti ima EU lahko koristno vlogo pri podpiranju držav članic v njihovih prizadevanjih za reforme. Sodelovanje na ravni EU državam članicam zagotavlja analizo podatkov, izmenjavo dokazov, opredelitev dobrih praks ter priložnosti za izmenjavo izkušenj in vzajemno učenje. Takšna vrsta prostovoljnega sodelovanja pomeni dodano vrednost za države članice pri sprejemanju ozaveščenih odločitev. Obstajajo tri področja, na katerih je treba ukrepatiin na katerih lahko podpora na evropski ravni prispeva k reševanju navedenih izzivov: 1.razvoj boljših in bolj vključujočih šol; 2.podpiranje učiteljev in vodstvenih delavcev šole za odlično poučevanje in učenje; 3.upravljanje šolskih izobraževalnih sistemov, ki mora postati učinkovitejše, enakopravnejše in uspešnejše. V tem sporočilu so za vsako od teh področij določeni ukrepi EU, ki bodo državam članicam pomagali reševati te izzive. Evropski semester je s svojimi priporočili za posamezne države na področju izobraževanja ključni spodbujevalec reform. EU lahko pomaga tistim državam članicam, ki si želijo podpore pri svojih prizadevanjih za reforme. Državam članicam zagotavlja tudi finančno in tehnično podporo, zlasti s programom Erasmus+, evropskimi strukturnimi in investicijskimi skladi ter podporno službo za strukturne reforme. Značilnost evropskih šolskih izobraževalnih sistemov je raznolikost, zato ni ene same rešitve, ki bi ustrezala vsem. Hkrati imajo države članice skupen interes za boljše učne rezultate. Da bi bilo visokokakovostno izobraževanje dostopno vsem, bi bilo treba v celoti izkoristiti vsa razpoložljiva orodja na nacionalni ravni in ravni EU. Komisija je pripravljena tesno sodelovati z državami članicami. 2. Razvoj boljših in bolj vključujočih šol Za dopolnitev ukrepov, ki so jih sprejele države članice, bo Komisija: ·povečala sodelovanje med šolami, tako da bo zagotovila večjo dostopnost partnerstev šol in mobilnosti učencev v okviru programa Erasmus+, ter obogatila digitalno in medkulturno učenje s spodbujanjem sodelovanja v skupnosti eTwinning; ·razvila orodje za samoocenjevanje digitalne zmogljivosti, da bodo lahko šole v EU prostovoljno same ocenile, kakšen je njihov položaj glede na skupna merila, ter imele podporo pri razvoju tehnologij za učenje v digitalni dobi in izboljšanju njihove učinkovite uporabe . Šole se lahko pri uporabi orodja odločijo za poročanje o svojem napredku na področju razpoložljivosti, uporabe, kompetenc in odnosov do informacijskih in komunikacijskih tehnologij, s čimer vzpostavljajo zbirko podatkov vseh sodelujočih držav članic;

·podprla izboljšave izobraževanja na šolski ravni na področju naravoslovja, tehnike, inženirstva in matematike s spodbujanjem dobrih praks pri razvoju povezav in sodelovanja visokega šolstva, raziskovalnih ustanov in podjetij s šolami na ravni EU ter uspešno odpravo razlik med spoloma in stereotipov na področju naravoslovja, tehnike, inženirstva in matematike s pomočjo programa Erasmus+; ·spodbujala in podpirala preskušanje politik v zvezi z razvojem večjezične pedagogike in poučevanjem v raznolikih razredih kot del delovnega programa Erasmus+ za leto 2018; ·spremljala ugotovitve Odbora Združenih narodov za pravice invalidov, tako da bo na zahtevo Evropske agencije za vključujoče izobraževanje oseb s posebnimi potrebami ter držav članic podprla njihovo sodelovanje pri izvajanju določb o izobraževanju Konvencije ZN o pravicah invalidov; ·nadalje podpirala države članice pri zagotavljanju zadostne visokokakovostne predšolske vzgoje in varstva ter pospešila prizadevanja, da bi jim pomagala učiti se druga od druge in ugotoviti, kaj najbolje deluje. 2.1 Podpora za vse učence in razvoj njihovih kompetenc Vsi mladi morajo imeti možnost, da pridobijo celoten spekter ključnih kompetenc. Med njimi so pismenost, znanje tujih jezikov, matematično in naravoslovno znanje, digitalna znanja in spretnosti ter znanja in spretnosti kodiranja, državljanske in družbene kompetence ter tudi podjetnost ter prečna znanja in spretnosti, kot sta ustvarjalnost in kritično razmišljanje. Čeprav so te kompetence pomembne, jih vsi mladi ne osvojijo v celoti. Evropski okvir ključnih kompetenc za vseživljenjsko učenje iz leta 2006 podpira pridobivanje teh kompetenc. Njegova revizija, napovedana v novem programu znanj in spretnosti, bo prispevala k nadaljnji krepitvi razvoja kompetenc na področju izobraževanja in usposabljanja. Za šole to pomeni, da je treba spremeniti tudi način učenja. Povezovanje učenja z izkušnjami iz resničnega življenja prinaša boljše rezultate. S projektnim učenjem in učenjem z reševanjem konkretnih problemov, izkušnjami z delovnih mest ali učenjem prek dela v korist skupnosti se poveča motivacija mladih, učne vsebine se postavijo v kontekst ter zagotovijo priložnosti za razvoj družbenih, državljanskih in podjetniških kompetenc. Izobraževanje na področju naravoslovja, tehnike, inženirstva in matematike je učinkovitejše, če je povezano z gospodarskimi, okoljskimi in družbenimi izzivi ali umetnostjo in oblikovanjem, pri čemer se pokaže njegov pomen v vsakodnevnem življenju. Digitalne tehnologije lahko okrepijo učenje in podprejo inovacije v šolah. Če se digitalne tehnologije pravilno uporabljajo, lahko obogatijo učne izkušnje in podprejo razvoj, ki presega digitalne kompetence. Vendar trenutno le eno četrtino evropskih učencev poučujejo učitelji, ki zaupajo v svoje digitalne spretnosti. Digitalne tehnologije lahko podpirajo komunikacijo in sodelovanje v šolah in med njimi ter okrepijo udeležbo učencev in njihovih družin v šolskem življenju. Šole morajo podpirati vse učence in se odzivati na njihove posebne potrebe. Šole, ki pozornost namenjajo raznolikim potrebam različnih učencev, dosegajo boljše rezultate. To vključuje tudi vidik spola. Šole, ki sprejemajo jezikovno in kulturno raznolikost pri svojih učencih in podpirajo vključevanje, pozitivno vplivajo na učne sposobnosti vseh otrok. Vendar sedanja praksa ni vedno takšna. Nekatere države članice EU se srečujejo s težavami pri zagotavljanju dostopa do vključujočega in kakovostnega izobraževanja za invalidne učence. V nekaterih mestih in regijah znaten delež učencev doma ne govori jezika poučevanja. Zlasti novo prispeli otroci migranti potrebujejo ciljno usmerjene jezikovne programe, da bi se bolje vključili v šolo. V številnih državah Romi in druge etnične manjšine nimajo dostopa do visokokakovostnega izobraževanja. 2.2 Krepitev učenja z odpiranjem novim oblikam sodelovanja Sodelovanje pomaga šolam bogatiti učne izkušnje in izide ter bolje podpreti mlade pri razvoju kompetenc, ki jih potrebujejo. To vključuje sodelovanje z lokalnimi službami, organizacijami skupnosti, podjetji in univerzami, pa tudi sodelovanje znotraj šol. Mladim, pri katerih obstaja tveganje, da bodo opustili šolanje, koristi tesno sodelovanje s socialnimi službami ali mladinskimi delavci. Zgodnji stiki s kariernimi vodiči, podjetniki in akademiki mladim pomagajo, da se pripravijo na prihodnjo zaposlitev in nadaljnji študij.Pri predmetih, kot je naravoslovje ali športna vzgoja, učencem koristi, če s šolami sodelujejo drugi ponudniki izobraževanj, podjetja in civilna družba. Vendar nimajo vse šole dovolj zunanje podpore oziroma ne podpirajo potrebnega sodelovanja med učitelji, drugim osebjem, učenci in starši. Ustrahovanje, kibernetsko ustrahovanje in nasilje negativno vplivajo na otrokovo dobro počutje in uspeh v šoli . Telesno in duševno dobro počutje je temeljni pogoj za uspešno učenje. Izsledki kažejo, da so pri odpravljanju vseh oblik ustrahovanja najučinkovitejše strategije, ki vključujejo učitelje in starše . Da bi se ustrahovanje in nasilje zmanjšala, se morajo otroci učiti o strpnosti in raznolikosti. Enako velja za varnost na spletu in odgovorno uporabo družbenih medijev. Z uporabo celostnega pristopa do izobraževanja se izboljšajo učni dosežki ter povečata vključenost in enakopravnost. S tem pristopom si celotna šola skupaj z zunanjimi zainteresiranimi stranmi in lokalno skupnostjo prizadeva za izboljšanje kakovosti šole. Spletni platformi evropska zbirka orodij za šole in School Education Gateway podpirata ta pristop in sta na voljo vsem evropskim šolam, ki ju želijo uporabljati, pri čemer podpirata medsebojno izmenjavo izkušenj ter prispevata k izboljšanju načinov organiziranja, praks poučevanja in učnih izkušenj. Program Erasmus+ podpira evropska šolska partnerstva, šolam pomaga širiti povezave in omogoča čezmejno medsebojno izmenjavo izkušenj. eTwinning je največja skupnost za šole v Evropi. V njej je sodelovalo že več kot 460 000 učiteljev in 4 od 10 šol v Evropi. eTwinning omogoča varno spletno okolje za čezmejne projekte na področju izobraževanja, pri čemer šolam zagotavlja enostavno dostopne pripomočke za krepitev njihove ponudbe digitalnega učenja ter podpiranje medkulturnih in čezmejnih stikov med učitelji in učenci. Vključevanje njegove uporabe v vse šole v Evropi lahko pomaga izboljšati digitalne kompetence in povezovati razrede. 2.3 Izboljšanje dostopa do predšolske vzgoje in varstva ter izboljšanje njune kakovosti Visokokakovostna predšolska vzgoja in varstvo pomenita temelje za učinkovit in enakopraven izobraževalni sistem. Otroke pripravita na osnovnošolsko izobraževanje, izboljšata šolsko uspešnost na vseh prihodnjih ravneh izobraževanja ter izjemno pozitivno vplivata na otroke iz okolij z manj možnostmi in z migrantskim ozadjem. Raziskava PISA kaže, da je pri 15-letnikih, ki niso bili vključeni v predšolsko vzgojo, tveganje za slabši učni uspeh trikrat večje kot pri tistih, ki so bili vanjo vključeni več kot eno leto. Z vlaganjem v predšolsko vzgojo in varstvo se zmanjša potreba po večji porabi na višjih stopnjah izobraževanja, ko so stroški odpravljanja razlik med bolj in manj uspešnimi učenci višji. Zagotavljanje visokokakovostne predšolske vzgoje in varstva ter dostop do njiju sta izziv. Vključenost v predšolsko vzgojo in varstvo se je povečala, vendar ostaja problematična pri otrocih, mlajših od treh let, in zlasti pri otrocih z manj možnostmi. Raven vključenosti, cenovne dostopnosti in kakovosti se razlikuje znotraj držav in tudi med njimi. V 25 državah članicah povpraševanje po otroškem varstvu presega ponudbo; primanjkljaji kakovosti so pogosto povezani z neustreznimi kvalifikacijami osebja in omejenimi priložnostmi za poklicni razvoj. Strokovnjaki držav članic in Evropska komisija so skupaj opredelili načela kakovosti in pet ključnih področij za ukrepanje: dostop, delovna sila, učni načrt, vrednotenje in spremljanje, upravljanje ter financiranje. Izvajanje teh smernic bi znatno prispevalo k učnim rezultatom mlajših otrok in vsem otrokom, vključno z otroki iz ranljivih okolij, zagotovilo začetno prednost za uspeh v šoli. 3. Podpiranje učiteljev in vodstvenih delavcev šole za odlično poučevanje in učenje

Za dopolnitev ukrepov, ki so jih sprejele države članice, bo Komisija: ·zagotovila smernice za politike na področju poklicnih poti ter poklicnega razvoja učiteljev in vodstvenih delavcev šole, tako da bo s sklopom strokovnih seminarjev okrepila medsebojno učenje v okviru programa Izobraževanje in usposabljanje 2020 ter ga povezala z evropskim sektorskim socialnim dialogom v izobraževanju; ·s podporo programa Erasmus+ poenostavila dostop in spodbujala priložnosti za prihodnje učitelje, da bodo v tujini pridobili praktične izkušnje iz poučevanja; ·razvila spletne skupnosti in vire za šolske delavce, vključno z novimi priložnostmi v okviru skupnosti eTwinning za učitelje študente, spletnimi omrežji za učitelje na začetku poklicne poti in njihove mentorje, spletnimi tečaji (med drugim množični odprti spletni tečaji – MOOC), izmenjavo dobrih praks med ponudniki začetnega izobraževanja učiteljev ter okvirom za digitalne kompetence, da bi podprla samoocenjevanje in razvoj učiteljev; ·nadalje razvila sinergije z OECD, da bi vzpostavila skupne primerjalne podatke o šolskem osebju, med drugim z učinkovitejšim skupnim zbiranjem podatkov v okviru Eurydice ter OECD o učiteljih in vodstvenih delavcih šole. 3.1 Zagotovitev privlačnejše poklicne poti učiteljev Visokokakovostni, motivirani in cenjeni učitelji so jedro odličnega izobraževanja. Vendar v veliko državah članicah ugled poklica upada, kadra pa primanjkuje, kar ovira kakovost šolskega izobraževanja. Večina držav članic si prizadeva na poklicno pot poučevanja privabiti širši krog ustreznih kandidatov ter jih spodbujati in podpirati, da bi bili odlični v tem zahtevnem poklicu. Izboljšanje postopka izbire in zaposlovanja lahko pomaga prepoznati tiste, ki so najustreznejši za poučevanje in v poklic prinašajo širok spekter izkušenj. V nekaterih državah se kandidati poleg učnih dosežkov ocenjujejo na podlagi širšega razpona sposobnosti in vedenja. Kadar je za države članice ustrezno, lahko to dopolnjuje prizadevanja za uravnavanje bistvenega neravnovesja med spoloma na področju poučevanja ter za privabljanje novih učiteljev iz drugih poklicev in nezadostno zastopanih skupin. Za privlačnost poklica so pomembne plača, vrsta pogodbe in jasne možnosti poklicne poti. V nekaterih državah članicah učiteljski poklic izgublja v tekmovanju za najboljši kader v primerjavi z drugimi poklici. Učitelji pogosto zaslužijo bistveno manj kot povprečni delavci s terciarno izobrazbo: plače dosegajo od 74 % v predšolski vzgoji do 92 % na ravni višjega sekundarnega izobraževanja. Države z zelo nizkimi ravnmi plač ali slabo varnostjo zaposlitve težko privabijo novince in zapolnijo nezasedena delovna mesta z najbolj kvalificiranimi kandidati. Učitelji so zaskrbljeni tudi glede kakovosti njihovih priprav in uvajanja ter boljših priložnosti za poklicno pot. Z jasno opredeljenimi ravnmi kompetenc in strukturami poklicnih poti se pri učiteljih povečuje zadovoljstvo glede možnosti na njihovi poklicni poti. 3.2 Poučevanje: poklic stalnega učenja in sodelovanja Kakovosti izobraževanja učiteljev je treba nameniti več pozornosti. Začetno izobraževanje učiteljev je najučinkovitejše, če se pedagoška teorija združi tako s poznavanjem predmeta kot ustrezno prakso v razredu. Učitelji študenti morajo biti pripravljeni na sodelovanje in poklicni razvoj skozi vso poklicno pot, na soočanje z raznolikostjo v razredih in na suvereno uporabo digitalnih tehnologij. V številnih državah članicah je raven stalnega poklicnega razvoja nizka ali pa je stalni poklicni razvoj slabo usmerjen. Stalni poklicni razvoj mora biti dostopen, cenovno ugoden in ustrezen. K izboljšanju njegove kakovosti lahko prispeva vključitev šol in učiteljev v opredeljevanje potrebnih tem in področij. Učitelji potrebujejo posebno podporo na začetku svoje poklicne poti. Veliko učiteljem se ob vstopu v poklic zdijo dejanska šolska okolja zahtevna in nekateri opustijo svoj poklic. Trenutno je le šest od desetih učiteljev novincev deležnih dejanskega uvajanja v šolsko prakso, pri čemer programi uvajanja, ki združujejo poklicno, družbeno in osebno podporo, vključno z mentorstvom, učiteljem novincem pomagajo razviti kompetence in odpornost. S tem se krepi kakovost poučevanja in zniža cena dragega izhoda iz poklica. Zelo uspešni učitelji sodelujejo. Poučevanje v skupini, opazovanje drugih učiteljev in širše poklicne učne skupnosti so vedno bolj uveljavljeni kot koristne oblike medsebojnega sodelovanja, vendar v Evropi še niso pravilo. Da bi učitelji izboljšali učno izkušnjo učencev, morajo biti sposobni in pripravljeni delati in se učiti v skupinah – z drugimi učitelji, v šolskih skupinah z več strokovnjaki in z zunanjimi partnerji. Skupna okolja in digitalne tehnologije lahko okrepijo učenje učiteljev. Še vedno prevladujejo tradicionalne delavnice in tečaji usposabljanja, ki se ne izvajajo v šolah. Inovacije na področju izobraževanja, kot so skupna omrežja učiteljev, množični odprti spletni tečaji (MOOC) in izmenjava odprtih izobraževalnih virov, lahko te metode dopolnjujejo in pomagajo preseči ovire za udeležbo. EU s programom Erasmus+ podpira poklicni razvoj šolskega osebja. Za učitelje študente, učitelje in vodstvene delavce šole, ki se želijo udeležiti tečajev usposabljanja, praks v šolah ali aktivnosti sledenja na delovnem mestu v drugi državi, so na voljo nepovratna sredstva. S skupnostjo eTwinning pa EU spodbuja prostovoljno sodelovanje ter medsebojno učenje učiteljev na spletnih tečajih in skupnih usposabljanjih. 3.3 Podpora vodstvenim delavcem šole Učinkoviti vodstveni delavci šole pozitivno vplivajo na dosežke učencev, kakovost poučevanja in motiviranost osebja. Raziskave kažejo, da je vodstvo, ki deluje na podlagi skupne vizije osebja, staršev in lokalne skupnosti, ključno za razvoj šol in inovacije. Vendar se delovna mesta vodstvenih delavcev šol v nekaterih državah članicah štejejo za neprivlačna. Vodenje šole običajno zajema zahteven sklop nalog, povezanih tako z upravljanjem kot poučevanjem. Vodstveni delavci šole pogosto niso deležni priprav ali stalne podpore, ki jo potrebujejo za te različne naloge. Večja avtonomija šol je v številnih državah vodila do večje odgovornosti vodstvenih delavcev šol. To vodstvenim delavcem šol omogoča, da na novo organizirajo pouk in pristope, spodbudijo razvoj šole in odgovornosti razdelijo med večjo skupino osebja. Vendar so za te spremembe potrebni ustrezni viri in podpora. Zaposlovanje, priprave in poklicni razvoj vodstvenih delavcev šole so ključni dejavniki pri izboljšanju šolskega uspeha. 4. Upravljanje šolskih izobraževalnih sistemov mora postati učinkovitejše, enakopravnejše in uspešnejše