SL Uradni list Evropske unije C 51/43

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o zeleni knjigi o izkoriščanju potenciala kulturnih in ustvarjalnih industrij

(COM(2010) 183 konč.)

2011/C 51/09

Poročevalec: g. CAPPELLINI

Soporočevalec: g. LENNARDT

Evropska komisija je 27. aprila 2010 sklenila, da v skladu s členom 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Zelena knjiga: Izkoriščanje potenciala kulturnih in ustvarjalnih industrij

COM(2010) 183 konč.

Posvetovalna komisija za spremembe v industriji (CCMI), zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 8. septembra 2010.

Plenarna skupščina je zaradi obnove mandata Odbora sklenila, da o mnenju glasuje na oktobrskem plenarnem zasedanju. Za glavnega poročevalca je v skladu s členom 20 poslovnika imenovala g. VAN IERSLA.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 466. plenarnem zasedanju 21. oktobra 2010 z 71 glasovi za in 1 vzdržanim glasom.

1. Priporočila in predlogi

Odbor je na podlagi vprašanj, ki jih je v svoji zeleni knjigi zastavila Komisija (COM(2010) 183 konč. z dne 27. aprila 2010), in v okviru priporočil, ki jih je oblikovala platforma o potencialu kulturnih in ustvarjalnih industrij (Platform on the Potential of Cultural and Creative Industries), ter dialoga, ki se je nato začel v Odboru, tudi na ad hoc posvetovanjih, pripravil konkretna priporočila in predloge v podporo evropskih kulturnih in ustvarjalnih industrij (KUI).

1.1 Priporočila

EESO:

a) poziva Komisijo, naj si še naprej prizadeva za boljšo opredelitev tega sektorja in za to, da se ustrezneje odraža v statističnih podatkih, pri tem pa upošteva socialni in ekonomski položaj umetnikov. Enotna, skupna opredelitev za „kulturne in ustvarjalne industrije“ dejansko ne obstaja, čeprav je temeljni pogoj za: i. večje priznavanje posebnih značilnosti KUI, ii. analizo učinka na dolgoročno rast, mednarodno konkurenčnost, regionalni razvoj in teritorialno kohezijo, iii. večje sprejemanje politik, ki upoštevajo kulturne posebnosti sektorja, z dejanskim izvajanjem člena 151(4) Pogodbe ES oziroma zdaj člena 167(4) PDEU.

b) Komisiji predlaga, naj poveča prizadevanja za vzpostavitev „evropskega prostora za ustvarjalnost“, pri čemer naj se zavzema za evropski regulativni okvir, ki temelji na enakem dostopu do trga, svobodni konkurenci, boju proti zlorabam prevladujočega položaja, podpori in razvoju MSP in obrtnih dejavnosti, spodbujanju kulturne raznolikosti, varstvu pravic intelektualne lastnine in boju proti piratstvu, pri tem pa posebno pozornost nameni digitalnim možnostim tega sektorja;

c) se zavzema za uvedbo davčnih olajšav ter novih modelov in instrumentov za spodbujanje financiranja projektov tega sektorja, kot tudi za uvedbo „javno-zasebnih partnerstev s sodelovanjem državljanov“ (PPPP, Participatory Public-Private Partnerships); drugače povedano: v tem okviru gre za dopolnitev tradicionalnih modelov javno-zasebnih partnerstev z oblikami neposredne udeležbe državljanov. (1)

d) poudarja prispevek KUI k strateškim ciljem „evropske kohezije“ in priporoča, da lokalne oblasti (občine, regije itd.) sodelujejo z drugimi lokalnimi organi (univerzami, bankami, združenji, javnimi in/ali zasebnimi ponudniki vsebin itd.) za večje spodbujanje KUI in njihovo vključevanje v regionalni razvoj;

e) navaja potrebo po ustreznih ukrepih za zmanjšanje ranljivosti podjetij v tem sektorju, zlasti MSP in umetnikov, ter obenem nujno potrebo, da se z izkoriščanjem t. i. „aglomeracijskih ekonomij“ omogoči „kritična masa“ naložb v tem sektorju, da bi se na evropskem trgu zavrlo prodiranje kulturnih proizvodov, ki vnašajo vzorce obnašanja, ki evropski kulturi škodujejo ali lahko povzročijo pravo kulturno kolonizacijo;

f) poudarja pomen vloge IKT (npr. pobude EU v zvezi z internetom prihodnosti) pri zagotavljanju novih priložnosti (širokopasovna povezava ali storitve za podporo ustvarjalnosti, zlasti na območjih z neugodnim položajem ali nizkimi dohodki), tako z vidika proizvodnje ustvarjalnih proizvodov in storitev kot njihove distribucije in uporabe pri končnih uporabnikih;

g) poudarja potrebo po spodbujanju večjega zavedanja o ustvarjalnih industrijah v šolskih programih in poklicnem usposabljanju, kot je bilo na ravni EU že priporočeno v mednarodni listini umetniške obrtne dejavnosti;

h) potrjuje potrebo po preučitvi najustreznejših instrumentov za to, da se ustvarjalnim podjetjem in delavcem v tem sektorju omogoči dostop do posojil, pri čemer bi po eni strani spodbujali večjo pozornost podjetij do gospodarske in finančne vzdržnosti projektov/del, po drugi pa razvoj kapacitet kreditnih institucij za ocenjevanje gospodarskih in finančnih možnosti kulturnih in ustvarjalnih projektov;

i) poudarja potrebo, da se v institucijah EU spodbuja širše razmišljanje o socialnih posledicah razvoja grozdov ustvarjalnosti in o izboljšanju delovnih pogojev zaposlenih v sektorju.

1.2 Predlogi

Ob upoštevanju omenjenega želi EESO pozornost evropskih institucij in Komisije v celoti (ne zgolj njenih specializiranih enot) pritegniti na vrsto praktičnih predlogov v podporo KUI:

a) začeti bi bilo treba „strukturirani dialog“ z vsemi zainteresiranimi stranmi in v sodelovanju vseh zainteresiranih institucij EU sprožiti kampanjo pobud za razmislek in ozaveščanje o vlogi KUI na „evropskem ozemlju“, pri tem pa posebno pozornost nameniti zapostavljenim območjem in regijam, ki jih zadeva kohezijska politika. EESO je povsem naklonjen spodbujanju tega strukturiranega dialoga in sodelovanja z drugimi institucijami EU ter daje za to na voljo svoje tehnično znanje in mrežo povezav;

b) na podlagi pilotnih projektov, začetih v nekaterih regijah EU, bi bilo treba oblikovati fizične prostore za neformalna srečanja in eksperimentiranje (po vzoru znanstvenih delavnic (science shops), Future Centers, multimedijskih parkov itd.), ki bi lahko spodbudili neposredno sodelovanje ciljnih skupin, v katerih bi bili državljani/uporabniki/združenja in organizirana civilna družba. Cilj je pospešiti vključevanje vseh delov ozemlja EU v razvijanje potenciala ustvarjalne industrije, ne le v velikih mestnih središčih, ki pogosto veljajo za edine spodbujevalce procesov ustvarjalnega razvoja. V tem okviru bi lahko lokalne in regionalne oblasti, združenja MSP in obrtnih dejavnosti imeli bistveno vlogo pri vključevanju KUI v regionalni razvoj (in izvajali načelo „misli najprej na male“, kot ga določa evropski Akt za mala podjetja);

c) krepiti je treba „notranji trg“ ustvarjalnosti s spodbujanjem: i. prostega gibanja, ii. učinkovitega izvajanja pravice do ustanavljanja, iii. vzajemnega priznavanja poklicnih profilov, kvalifikacij in opredeljivih znanj, iv. razvoja dejanskega podpornega sistema za ta sektor (usklajeni davčni ukrepi za varstvo ustvarjalcev in ustvarjalne dediščine, sporazumi o preprečevanju dvojnega obdavčevanja itd.), v. izmenjav primerov najboljše prakse in razvoja čezmejnih koprodukcij in partnerstev poleg javno-zasebnih partnerstev (npr. večstranski dogovori med uporabniki in ponudniki vsebin), tudi z novimi modeli sodelovanja PPPP na regionalni in lokalni ravni;

d) poglobiti je treba dialog med ustanovami na univerzitetni ravni in MSP ter med obrtniškimi podjetji in njihovimi predstavniškimi združenji; izboljšati znanje študentov na področju računalništva in tehnologije; sprožiti pobude za ustanavljanje novih podjetij v tem sektorju, tudi z „medsebojnim partnerskim inštruiranjem“ (peer-coaching);

e) financiranje ustvarjalnosti bi bilo treba po eni strani podpreti s pripravo smernic na ravni EU za poslovne načrte za ustvarjalne in kulturne projekte/storitve/dela ter posebnih kazalnikov za učinkovitost, ki bi lahko olajšali tehnično-ekonomsko oceno naložb v tem sektorju; po drugi strani pa z ugodnimi posojili, mešanimi javno-zasebnimi jamstvenimi skladi za MSP in revolving posojili ter novimi oblikami povezovanja in partnerstva z različnimi zainteresiranimi stranmi iz sektorja (področja IKT, založništva, filmske produkcije, glasbe itd.).

2. Kaj so kulturne in ustvarjalne industrije (KUI)?

2.1 Evropske kulturne in ustvarjalne industrije (KUI) so – kot priznava strategija Evropa 2020 – osrednjega pomena za rast, konkurenčnost in prihodnost Evropske unije in njenih državljanov. Po svojem bistvu so nosilke inovativnosti, ustvarjajo delovna mesta in opravljajo vlogo posrednika med različnimi industrijskimi dejavnostmi. So tudi vir primerjalne prednosti, ki je drugje ni mogoče doseči, dejavniki lokalnega razvoja in gonila industrijskih sprememb.

2.2 EESO želi poudariti tudi vlogo, ki jo imajo KUI v evropski družbi za spodbujanje pluralizma in kulturne raznolikosti, pa tudi kot instrument za krepitev „evropske identitete“. Med drugim prispevajo k izboljšanju kakovosti življenja, strpnosti in preprečevanju obnašanja, ki je v nasprotju s človeškim dostojanstvom, vključevanjem in sprejemanjem.

2.3 Ambiciozni cilj tega mnenja je razkriti celoten potencial kulturnih in ustvarjalnih industrij, ki so eden od temeljev nove strategije Evropa 2020 – kot je poudaril tudi Evropski svet – in ključni dejavniki na področju sprememb v evropski industriji. Zato je treba najprej dobro poznati obravnavane zadeve in razlikovati med zasnovo, analizo procesov proizvodnje in porabe ter upravljanjem.

2.4 Čeprav je govora v glavnem o KUI, je treba ohraniti razlikovanje med „kulturo“ in „ustvarjalnostjo“. „Kulturo“ na splošno razumemo kot sklop znanja, navad in ravni umetniškega in znanstvenega razvoja v nekem obdobju ali v neki družbeni skupini, (2) izraz „ustvarjalnost“ pa se razlaga posebej kot zmožnost inovativnega razmišljanja ali ustvarjanja novih idej, ki na nov način povežejo obstoječe elemente (naj gre za postopke, stvari, znanje ali kaj drugega). Tega ne smemo zamenjevati z izrazom „inovacije“, ki se nanaša bolj na splošno na procese in proizvode, razvite z znanjem, tehnikami in orodjem. (3)

To razlikovanje je ključnega pomena, saj na eni strani ločuje različne pojme, ki se v današnjem jeziku pogosto mešajo, po drugi strani pa jasno poudarja globoke povezave med kulturo, ustvarjalnostjo in inovacijami (glej tudi sklepe Sveta o prispevku kulture k lokalnemu in regionalnemu razvoju z dne 29. aprila 2010).

2.5 Zaradi večrazsežnostne narave kulture in ustvarjalnosti je težko določiti en sam analizni pristop: na eni strani so tisti, ki bi ustvarjalnost omejili samo na kulturne dejavnosti; na drugi pa tisti, ki mislijo, da so vse industrije same po sebi ustvarjalne. Tako lahko proces ugotavljanja, kateri so tako imenovani ustvarjalni sektorji, postane nekoliko samovoljen, to pa bi lahko posledično vplivalo na učinkovitost politik v okviru strategije Evropa 2020.

2.6 Težave pri omejitvi obsega tega sektorja so povezane tudi s problemom „dojemanja“, tako „znotraj“ (akterji iz tega sektorja, ki menijo, da ne sodijo v isto „industrijo“) kot „zunaj“ (družbe, ki ne priznavajo sektorske specifičnosti zaposlenih v kulturnih in ustvarjalnih industrijah).

3. Pregled KUI v Evropi

3.1 Po opredelitvi Evropske komisije KUI skupaj prispevajo približno 2,6 % k BDP EU-27 ter zagotavljajo delovna mesta za okoli pet milijonov ljudi (vir: Zelena knjiga, COM(2010) 183 konč.). Drugi viri jim dajejo še večjo težo. Različnost statističnih podatkov seveda odraža različnost ocenjevanja sektorskih skupin znotraj opredelitve KUI (glej priporočilo v točki 1.1 a).

3.2 Trgovinska bilanca EU-27 je v glavnih sektorjih, povezanih z ustvarjalnostjo, leta 2007 zabeležila presežek v višini 3 milijard EUR. UNCTAD (Creative Economy Report, 2008) navaja, da ustvarjalne industrije po rasti ostajajo eden od najbolj dinamičnih sektorjev svetovne trgovine. V obdobju 2000–2005 se je svetovna trgovina z dobrinami in storitvami, povezanimi z ustvarjalnostjo, povečala za skoraj 9 %, s tem pa potrdila ugodne napovedi za dolgoročno rast.

3.3 Značilni poklicni profili tega sektorja so umetniki, nosilci idej, producenti, založniki in (umetniški) izvajalci, bistveni pa so tudi „običajnejši“ profili tehnične ali podjetniške narave, kot so obrtniki. Opozoriti pa je treba na pomanjkanje ustrezne zakonodaje za ta sektor, posebnega priznanja poklicnih profilov v tem sektorju ter socialnega varstva zanje (npr. varstvo za zelo kratke pogodbe, glede socialnega zavarovanja ali za spodbujanje mednarodne mobilnosti).

3.4 Kljub temu KUI odpirajo pomembne možnosti za rast in zaposlovanje v EU. Ustvarjalnost na splošno velja za vir rasti, ki je trajnostna, pametna in vključujoča, in kultura ima bistveno vlogo v razvoju informacijske in na znanju temelječe družbe. Obe pa nista samo instrumenta za bolj konkurenčno in strukturirano ponudbo, ampak spodbujata tudi povpraševanje po vsebinah, učita o kulturni raznolikosti in obenem pomagata v boju proti izključenosti in diskriminaciji.

3.5 Ustvarjalnost ima poleg tega tudi ključno vlogo v mednarodni konkurenčnosti, saj „proizvodom“ daje „nematerialno vrednost“ in jih spreminja v posebno obliko „izkušenj“. Danes vse več gospodarskih dejavnosti, čeprav ne sodijo med ustvarjalne sektorje v ožjem pomenu, namenja vse več sredstev ustvarjalnim dejavnostim kot vložku v svoje proizvode. Ustvarjalni sektor torej ni samo bistven za mednarodno konkurenčnost podjetij, ampak ima tudi učinek prelivanja na preostalo gospodarstvo. (4)

3.6 Drugo, česar ne smemo podcenjevati, je prispevek razvoja tega sektorja h „kakovosti življenja“ na konkretnem ozemlju: vpliva na izobraževalni sistem, vzorce obnašanja mladih in na povečanje zanimanja za kulturo, ki se širi prek dejavnosti KUI, s čimer se sproži „dinamičnost“ teh mest in regij.

3.7 Na koncu je treba poudariti možnosti, ki jih ponuja uporaba novih tehnologij v tem sektorju: zadostuje že, če pomislimo na pojav „družabnih medijev“, pri katerih si uporabniki delijo besedila, slike, video in avdio posnetke. Gre za sektor, iz katerega lahko sčasoma poženejo zanimive ideje, produktivni dialogi in plodna srečanja (npr. wikinomics), ki pa ima tudi težave z upravljanjem, na primer glede pravic intelektualne lastnine skupnih vsebin. Nove tehnologije lahko tudi koristijo v boju proti digitalnemu piratstvu.

3.8 Vendar ta sektor ostaja ranljiv. Po eni strani v njem prevladujejo MSP, po drugi pa se v njem radi oblikujejo oligopoli, ki zatirajo konkurenco (učinek „uspešnic“): če omenimo samo multimedijska in oglaševalska podjetja, ki poslujejo na svetovni ravni.

3.9 Vloga MSP ostaja bistvena. Ravno ta podjetja prevzamejo „tveganje“, povezano z netehnološkimi inovacijami, vlaganjem v nove talente in nove estetske oblike ter s prizadevanji, da bi potrošnikom zagotovili raznoliko in razvejano ponudbo. Pojavlja pa se problem „kritične mase“ naložb, ki bi lahko na evropskem trgu zavrla prodiranje proizvodov, ki vnašajo vzorce obnašanja in vrednote, ki so tuji evropski kulturi. V tem oziru bi bilo koristno uvesti posebne ukrepe za podporo in pomoč za spodbujanje „lokalnih sistemov MSP“, razvoja „regionalnih grozdov“ in „aglomeracijskih ekonomij“.

3.10 Politike za kulturne in ustvarjalne industrije v Evropi ostajajo različne. V nekaterih državah članicah so temu sektorju namenjene precejšnje javne naložbe, v drugih državah ima predvsem zaseben značaj. (5) Če pustimo ob strani ocenjevanje učinkovitosti teh politik, razdrobljenost nacionalnih zakonodaj in trgov na tem področju dejansko pomeni izkrivljanje konkurence na evropskem trgu. Tudi sama zelena knjiga navaja, kako pomembno je okrepiti prizadevanja za spodbujanje večje evropske konkurence v tem sektorju in s tem kulturne raznolikosti. Učinkovito spodbujanje k primerjalni analizi (benchmarking) pa ostaja bistveno za podporo evropskim politikam za ta sektor.

3.11 Na ravni EU so si tako Komisija (Sporočilo o evropski agendi za kulturo v svetu globalizacije z dne 10. maja 2007) kot Svet (Delovni načrt za področje kulture 2008–2010 z dne 10. junija 2008) in Parlament (Resolucija Evropskega parlamenta z dne 10. aprila 2008 o kulturnih industrijah v Evropi) zastavili za cilj, čimbolj izkoristiti potencial KUI, zlasti pa potencial MSP. Med načrtovanimi dejavnostmi je omenjena Evropska zveza ustvarjalnih industrij; ta bo leta 2011 zaživela v okviru programa za podjetništvo in inovativnost (EIP), ki sodi v program za konkurenčnost in inovacije. (6) Druge pobude se nanašajo na ustanovitev delovne skupine o KUI, v kateri bodo strokovnjaki iz držav članic; pripravo študij o prispevku kulture k ustvarjalnosti, o podjetniški razsežnosti kulturnih in ustvarjalnih industrij, o prispevku kulture k lokalnemu in regionalnemu gospodarskemu razvoju in zeleno knjigo o KUI.

4. Teme za razpravo in prednostne naloge, ki so rezultat posvetovanja z zainteresiranimi stranmi

4.1 Komisija je z objavo zelene knjige 27. aprila 2010 začela razpravo o potencialu rasti KUI s poudarkom na vlogi kulturne raznolikosti, globalizacije in digitalizacije kot gonilnih sil tega procesa. Poudarila je tudi, da je treba industriji zagotoviti ustrezne instrumente – kot so možnost eksperimentiranja in naložb ter lažji dostop do posojil – in spodbujati njen razvoj s preusmeritvijo politik lokalnih in regionalnih oblasti.

4.2 Komisija namerava ukrepati na treh glavnih političnih področjih: na področju Evropskega programa za digitalne tehnologije, ene od sedmih vodilnih pobud strategije Evropa 2020, s katero želi Komisija ustvariti enotni trg za spletne vsebine in storitve, s posebnimi ukrepi za krepitev vloge KUI kot katalizatorja inovativnosti in strukturnih sprememb v okviru vodilne pobude Unija inovacij, ter s strategijo o intelektualni lastnini, ki si prizadeva vzpostaviti potrebno ravnotežje med varstvom na eni strani in razvojem novih poslovnih modelov na drugi.

4.3 Zelena knjiga pa zastavlja tudi odprta vprašanja, da bi spodbudili širšo razpravo z vsemi evropskimi zainteresiranimi stranmi na področju ustvarjalnosti (v širšem smislu). EESO namerava s tem mnenjem prispevati k razpravi, ki jo je začela Komisija, in ponuditi priporočila in konkretne praktične predloge. Glavni referenčni okvir za to so za EESO priporočila, ki jih je pripravila platforma o potencialu kulturnih in ustvarjalnih industrij. Med dialogom z zainteresiranimi stranmi in na ad hoc javnih posvetovanjih v Odboru pa so se pojavili še drugi elementi.

4.4 „Fizični prostori“ za ustvarjalnost, grozdi in njihova vloga v teritorialnem razvoju

4.4.1 Prvo vprašanje, ki ga postavlja omenjena zelena knjiga, zadeva „prostor za eksperimentiranje, inovativnost in podjetništvo v kulturnem in ustvarjalnem sektorju“ ter vlogo novih informacijskih tehnologij. V praksi to pomeni oblikovanje prostorov za srečevanje za interdisciplinarno sodelovanje, ki so primerni tudi za eksperimentiranje z najbolj inovativnimi rešitvami ustvarjalne industrije in raziskovanje – skupaj z državljani/uporabniki – novega jezika in oblik izražanja, kakršne so na primer digitalne umetniške vsebine kot multisenzorične izkušnje digitalnih umetniških vsebin (prihodnja in/ali poslovna središča za proizvode in storitve ustvarjalne industrije, virtualna resničnost in multimedijski parki).

4.4.2 Takšni fizični prostori, za katere je značilno „iskanje sprememb“, bi lahko dali spodbudo za premoščanje obrobnosti nekaterih območij v primerjavi z velikimi mestnimi središči ustvarjalnega razvoja. V glavnem velja, da so glavni grozdi evropske ustvarjalnosti večja mestna središča, kot so Île-de-France, četrti v središču Londona, Milano, Amsterdam, Madrid itd. (7) (glej poročilo Priority Sector Report: Creative and Cultural Industries - Prednostno sektorsko poročilo: Ustvarjalne in kulturne industrije, ki ga je pripravil Evropski observatorij grozdov).

4.4.3 K razvoju grozdov ustvarjalnih industrij prispevajo številni dejavniki, kot so gospodarski razvoj mest in regij, razvoj gospodarstva znanja, ustvarjalni turizem, učinkovitost proizvodnih verig, učinki prelivanja inovativnosti itd. Na podlagi tega znanja bi bilo treba uresničiti konkretne projekte za spodbujanje rasti teh grozdov, njihovega širjenja na vse ozemlje Unije in oblikovanja vseevropskih omrežij.

4.4.4 To se navezuje (glej sklepe Sveta EU z dne 29. aprila 2010) na osrednji pomen, ki ga ima ustvarjalna industrija – njena mreža in grozdi – za regionalni razvoj. Prednostno sektorsko poročilo: Ustvarjalne in kulturne industrije, ki ga je pripravil Evropski observatorij grozdov, empirično dokazuje neposredno povezavo med lokacijo ustvarjalne industrije in lokalnim razvojem. Težava je v izbiri najustreznejših oblik sodelovanja, ki bodo pospešile vključevanje KUI v strateški regionalni razvoj.

4.4.5 Pomembna značilnost kulturnih in ustvarjalnih grozdov je – zlasti v fazi ustanavljanja novih podjetij – odvisnost od javne pomoči in potreba po pozitivnih ukrepih vključevanja, ki lahko pritegnejo vse lokalne akterje: javno upravo, podjetja, izobraževalni sistem in univerze, kulturne delavce, intelektualne poklice in civilno družbo. Nikakor ne smemo podcenjevati vezi med temi grozdi in lokalno skupnostjo, v kateri se nahajajo. Ti grozdi se porodijo iz „skupnega znanja“ tega območja in so neločljivo povezani z ugodnim okoljem za inovacije in spremembe, ki ga drugje ni mogoče ponoviti (glej študije primerov, kot so Bilbao, Valencia, Amsterdam, Porurje itd.).

4.4.6 Lokalne oblasti (občine, regije itd.) imajo v sodelovanju z drugimi lokalnimi organi (univerzami, bankami, združenji, javnimi in/ali zasebnimi ponudniki vsebin itd.) torej bistveno vlogo pri vključevanju KUI v regionalni razvoj, ob doseganju strateških ciljev tega sektorja. Kohezijska politika EU priznava, na primer, večstranski prispevek KUI k njenim strateškim ciljem (konvergenca, konkurenčnost, zaposlovanje, teritorialno sodelovanje in vključevanje najšibkejših slojev družbe), čeprav je konkretni učinek težko opredeliti.

4.4.7 Med konkretnimi primeri prostorov za povezovanje in soočanje kulture in ustvarjalnosti izven glavnih mestnih središč, pogosto na zapostavljenih in/ali čezmejnih območjih, želi EESO poleg konsolidirane izkušnje Valencie poudariti tudi najnovejšo izkušnjo z „urbanimi laboratoriji“ v deželi Apuliji, kjer so opuščene zgradbe, neuporabljane šolske stavbe, zapuščene stare palače, nekdanje samostane, klavnice, tržnice in vojašnice po vsej deželi prenovili in jih opremili, da so z deželno podporo postali prava kulturna in ustvarjalna središča za mlade.

4.5 „Evropski prostor“ ustvarjalnosti: regulativni okvir

4.5.1 Drugi ključni dejavnik za premagovanje „obrobnosti“ je mobilnost umetnikov in akterjev ustvarjalne industrije. Izmenjava primerov najboljše prakse je dejansko še vedno potrebna za odpiranje novih perspektiv in spodbujanje evropskih državljanov k boljšemu poznavanju in razumevanju drugih kultur.

4.5.2 Kljub temu obstaja mnogo dejavnikov, ki takšno mobilnost ovirajo. Povezani so predvsem z zakonodajno ureditvijo na področju vizumov, davčnimi sistemi in drugimi upravnimi ovirami zaradi različnih zakonskih določb za ta sektor, ki veljajo v različnih evropskih državah in pogosto tudi v različnih regionalnih upravah.

4.5.3 Praktični predlogi za spodbujanje mobilnosti obsegajo: spodbujanje evropskih koprodukcij in/ali izmenjave izkušenj in znanj v fazi proizvodnje in snovanja ter znotraj sektorjev in med njimi; zagotavljanje sredstev za prevajanje v manj pogoste jezike in jezike zunaj EU; spodbujanje posebnih ukrepov za vzajemno priznavanje dejavnosti, poklicnih profilov in kvalifikacij ter sklepanje sporazumov za preprečevanje dvojnega obdavčevanja. Intelektualni poklici soustvarjajo „kulturno in ustvarjalno gospodarstvo“; prispevajo lahko k mrežnemu pilotnemu projektu, ki lahko pritegne tudi ustvarjalne prispevke, katerih izvor je zunaj Evropske unije.

4.5.4 V tem okviru ponujajo IKT nove priložnosti, tako glede proizvodnje ustvarjalnih proizvodov kot njihove distribucije in uporabe s strani končnih uporabnikov. Evropska komisija je maja 2010 predstavila ambiciozen Evropski program za digitalne tehnologije (prvo od sedmih vodilnih pobud strategije Evropa 2020). Med sedmimi cilji, ki jih opredeljuje, se omenjeni program zavzema za nov enotni trg za izkoriščanje prednosti digitalne dobe, občutno povečanje možnosti dostopa evropskih državljanov do hitre in ultrahitre internetne povezave in namen vsem evropskim državljanom zagotoviti digitalno znanje in dostopne e-storitve.

4.5.5 Glavna ovira za izkoriščanje digitalnega potenciala industrije pa je odsotnost regulativnega okvira, ki bi varoval pravice intelektualne lastnine kulturnih in ustvarjalnih vsebin v digitalni obliki (sedanja pravila so pogosto prilagojena samo potrebam velikih izvajalcev), ter pravice do dostopa do teh vsebin za uporabnike/državljane in MSP, zlasti za prebivalce prikrajšanih območij (ki so pogosto prisiljeni pristajati na omejujoča in samovoljna pravila o dostopu).

4.5.6 Vprašanje pravic intelektualne lastnine bi morali obravnavati v povezavi s problemom piratstva in ponarejanja. Ocenjujejo, da so samo leta 2008 ustvarjalne industrije EU (film, TV nadaljevanke, glasbeni posnetki in programska oprema) zaradi piratstva izgubile 10 milijard EUR prihodkov in več kot 185 000 delovnih mest (glej študijo TERA Building a Digital Economy: The Importance of Saving Jobs in the EU's Creative Industries). Digitalno piratstvo je kaznivo dejanje, ki škoduje tako malim kot velikim podjetjem in terja odločnejše in usklajene ukrepe na evropski ravni, da bi zagotovili varstvo potrošnikov in v večjem obsegu ukrepali proti nezakoniti proizvodnji.

4.5.7 Smiselno je oceniti potencial, ki ga imata modela softverske odprte kode in wikinomics glede na njuno posebno sposobnost ovrednotenja dela malih izvajalcev, za katero so značilni razdrobljeni proizvodni procesi, zelo individualni ustvarjalni prispevki, spremenljivi proizvodni cikli in omejeni finančni viri.

4.5.8 Poročilo CReATE project report on ICT and CI (8) (Poročilo projekta CReATE o IKT in ustvarjalnih industrijah) opredeljuje štiri ključne trende, prek katerih lahko IKT spodbuja gospodarski razvoj KUI: digitalno distribucijo, ki olajša izmenjavo spletnih vsebin; razvoj vizualnih izkušenj; odpravo ovir in trajnostni razvoj podjetništva, zlasti na območjih EU v manj ugodnem položaju; zmožnost prilagajanja organizacije dela virom, ki so prostorsko zelo razpršeni in jih povezujejo samo tehnologija in ponudniki vsebin v okviru javno-zasebnih partnerstev s sodelovanjem državljanov.

4.5.9 Drugo vprašanje, ki ga zastavlja Komisija, se nanaša na spodbujanje sodelovanja med umetniškimi in oblikovalskimi šolami ter podjetji, zlasti obrtniškimi, ter razvoj digitalnih znanj, predvsem tam, kjer jih ni ali so šibka. Že Manifest za ustvarjalnost in inovativnost v Evropi (2009) poudarja, da si je treba na novo zamisliti izobraževanje, ki bo ljudi pripravilo na družbo znanja. Tukaj pa naletimo na poseben problem zaradi premajhne povezanosti med izobraževanjem in poslovnim svetom, zlasti kar zadeva spodbujanje ustvarjalnosti in t. i. e-znanja in sposobnosti, bolj na splošno pa zmožnosti prilagajanja človeških virov izrednemu razvoju tega sektorja.

4.5.10 Nekaj praktičnih predlogov v tem okviru:

a) spodbujanje večjega zavedanja o ustvarjalnih industrijah v osnovnem izobraževanju; spodbujanje „ustvarjalne poslovnosti“, tudi z ustvarjanjem priložnosti za sodelovanje med osnovnimi ter umetniškimi in oblikovalskimi šolami (npr. praksa in seminarji);

b) uvedba tekmovanj in nagrad za mlade talente in institucije, ki spodbujajo njihova znanja;

c) spodbujanje umetniškega in kulturnega izobraževanja ter bolj na splošno zanimanja za delo in proizvode ustvarjalne industrije v osnovnem in srednjem izobraževanju;

d) podpora za nove diplomante tega sektorja s finančnimi olajšavami, namenjenimi neposredno njim ali družbam, ki jih zaposlujejo;

e) pomoč za zaposljivost prek vseživljenjskega učenja in evropskega priznavanja kvalifikacij;

f) razvoj informacijskih in tehnoloških znanj študentov umetniških in oblikovalskih šol;

g) uvedba partnerstev z združenji MSP in obrtnih dejavnosti v EU, ki bi učinkovito prispevala k procesu prenosa znanj, podjetništva in vseh „nematerialnih“ vrednot, ki so podlaga za ustvarjalni razvoj.

4.6 Financiranje ustvarjalnosti

4.6.1 Tretje vprašanje, ki ga je zastavila Komisija, zadeva financiranje ustvarjalnosti, in sicer, kako spodbuditi zasebne naložbe in PPPP ter izboljšati dostop KUI do posojil. Treba je po eni strani poudariti, da bi se možnost dostopa do posojil nedvomno okrepila, če bi bile družbe bolj osredotočene na gospodarsko in finančno vzdržnost projektov/del, po drugi strani pa, da kreditne institucije ne znajo oceniti ekonomskega in finančnega učinka „novih idej“.

4.6.2 Nekaj praktičnih predlogov v tem okviru:

a) pripraviti skupne smernice za poslovne načrte za ustvarjalne in kulturne projekte/storitve/dela ter posebne kazalnike za kakovost procesov ter gospodarsko in finančno uspešnost, ki lahko olajšajo tehnično in gospodarsko oceno naložb v tem sektorju in s tem preprečijo nepotrebna gospodarska in upravna bremena za MSP;

b) uvesti ustrezno izobraževanje za ocenjevalce, razviti politike in programe za pomoč KUI s „celostnim“ pristopom;

c) zagotoviti – s skromnimi sredstvi – ugodno financiranje za načrtovanje in ustanavljanje ali za predhodne preglede izvedljivosti in vzdržnosti projektov (npr. potrjevanje izvedljivosti), ki bi širši paleti zainteresiranih podjetij olajšalo pridobivanje dodatnih sredstev za fazi proizvodnje in razširjanja rezultatov;

d) uvesti davčne sisteme, ki KUI, zlasti pa MSP tako posamično kot v celoti, ne postavljajo v slabši položaj, s pomočjo davčnih olajšav in oprostitev (npr. zmanjšanje DDV za internetne in neinternetne proizvode tega sektorja, kot je to primer v ZDA);

e) razviti oblike ugodnih posojil, z mešanimi javno-zasebnimi jamstvenimi skladi za MSP (evropska mreža jamstvenih organizacij MSP) in revolving posojili;

f) spodbujati nove oblike povezovanja in partnerstva z različnimi zainteresiranimi stranmi iz sektorja (npr. IKT, glasba, založništva itd.).

4.6.3 S tem je povezano vprašanje podpore EU za naložbe v tem sektorju. Politike EU, ki podpirajo ta sektor, bi morale pomagati tudi k spodbujanju usklajevanja nacionalnih in regionalnih zakonodaj in politik za spodbujanje tega sektorja v zvezi z javno podporo in dostopom do financiranja, tako zasebnega kot subvencioniranega, s ciljem ustvariti partnerstva in projekte med območji na različnih stopnjah razvoja (glej poročilo KEA Business Innovation Support Services for Creative Industries) (9).

4.7 Socialna razsežnost ustvarjalnosti

4.7.1 Na koncu velja poudariti vprašanje socialnih posledic razvoja grozdov ustvarjalnosti. Ena od značilnosti razvoja KUI je tesna povezava med gospodarsko rastjo in družbeno rastjo vpletene skupnosti. Ta sektor ostaja tesno povezan s svojim okoljem: grozdi so odvisni od lokalnih družbenoekonomskih odnosov, ki v takšni obliki drugje ne morejo obstajati; izvajalci KUI so vpeti v lokalno okolje in tesno povezani s področjem izobraževanja in usposabljanja. Zato so potrebni strukturiran dialog med KUI in lokalnimi upravami, nadgradnja institucionalnih/upravnih znanj s ciljno usmerjenim usposabljanjem in aktivno vključevanje lokalnih skupnosti.

4.7.2 EESO poudarja, da si je treba zato v institucijah EU prizadevati za strukturirani dialog o vprašanju družbenega učinka razvoja grozdov ustvarjalnosti in o vprašanju izboljšanja delovnih pogojev delavcev v tem sektorju. Ta sektor namreč zahteva usmerjene ukrepe socialnega varstva ob upoštevanju njemu lastnih posebnih značilnosti, kot so npr. pogostost negotovih zaposlitev, uporaba pogodb za kratek in zelo kratek čas, pomanjkanje ustreznega varstva pravic intelektualne lastnine ter zakonodaje, ki bi spodbujala mobilnost delavcev, zaposlenih v svobodnih poklicih in umetnikov.

V Bruslju, 21. oktobra 2010 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Glej – sicer v drugem okviru – tudi mnenje o izboljšanju modelov participativnega javno-zasebnega partnerstva pri zagotavljanju e-storitev za vse v EU 27 (TEN/402, ki ga je EESO sprejel na plenarnem zasedanju septembra 2010 in še ni objavljeno v UL).

(2) Glej mnenje EESO o evropskih ustvarjalnih industrijah (UL C 108, 30.4.2004, str. 68) (Op. prev.: mnenje ni prevedeno v slovenščino.).

(3) Glej mnenje EESO o sprostitvi in krepitvi evropskega potenciala za raziskave, razvoj in inovacije (UL C 325/05, 30.12.2006, str. 16; glej zlasti točko 4.12 in opombo 55).

(4) V študiji, ki jo je na zahtevo Evropske komisije pripravila družba KEA (http://www.keanet.eu/report/BISScreativeindustries.pdf), so v tem oziru poudarjene tri osnovne poti: povezava z lokalnim/regionalnim razvojem, odnosi med sektorji (npr. med ustvarjalnimi vsebinami in IKT ali med kulturo in turizmom) ter povezave med „ustvarjalnimi“ in „neustvarjalnimi“ sektorji. To poročilo je bilo sestavljeno za delavnico, ki jo je v Amsterdamu organiziral GD za podjetništvo in na kateri je bila pripravljena tudi „amsterdamska izjava“ (http://www.europe-innova.eu/creative-industries).

(5) Za natančno analizo modelov industrijske politike, sprejetih v različnih državah članicah, bi bila seveda – znova – potrebna skupna, enotna opredelitev KUI. Namen javnega financiranja pa je v glavnem spodbujanje kulturnega sektorja (gledališče, film, umetnost, fundacije itd.), kar ima zaradi povezav med kulturnimi naložbami in razvojem ustvarjalnih industrij pomemben vpliv na ves sektor.

(6) Za to pobudo bo namenjenih 7,5 milijona EUR proračunskih sredstev; predvidevajo, da bo imela velik učinek finančnega vzvoda (približno 100 milijonov EUR v treh letih).

(7) Takšno „geografsko koncentriranje“ zadeva v glavnem določene podsektorje, kot so računalniški mediji, avdio- in videosnemanje.

(8) Za več informacij o projektu CreATE glej: http://www.lets-create.eu/.

(9) Glej opombo 4.