ob upoštevanju Sporazuma med Evropsko unijo in Azerbajdžansko republiko o poenostavitvi izdajanja vizumov() (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) in zlasti člena 12 Sporazuma,

Skupne smernice za izvajanje Sporazuma med Evropsko unijo in Azerbajdžansko republiko o poenostavitvi izdajanja vizumov so določene v Prilogi k temu sklepu.

Sporazum ne velja za osebe brez državljanstva, ki imajo dovoljenje za prebivanje, ki ga izda katera koli država članica ali Republika Azerbajdžan. Za to kategorijo oseb veljajo običajna pravila vizumskega pravnega reda EU in nacionalnega prava Republike Azerbajdžan.

Za zagotovitev trajnega in usklajenega izvajanja Sporazuma ter v skladu s poslovnikom skupnega odbora za poenostavitev vizumskih postopkov sta se pogodbenici za obravnavo nujnih zadev dogovorili o vzpostavitvi neuradnih stikov izven uradnih sestankov skupnega odbora. Podrobna poročila o teh zadevah in neuradnih stikih bodo predložena na naslednjem sestanku skupnega odbora za poenostavitev vizumskih postopkov.

Namen teh smernic, ki jih je sprejel skupni odbor, ustanovljen s členom 12 Sporazuma (v nadaljnjem besedilu: skupni odbor), je zagotoviti, da diplomatska in konzularna predstavništva schengenskih držav članic in Republike Azerbajdžan usklajeno izvajajo določbe Sporazuma. Te smernice niso del Sporazuma in zato niso pravno zavezujoče. Vendar je zelo priporočljivo, da jih diplomatsko in konzularno osebje pri izvajanju določb Sporazuma dosledno upošteva.

Sporazum določa pravno zavezujoče pravice in obveznosti, da se poenostavijo postopki izdajanja vizumov državljanom Azerbajdžana in EU.

Namen Sporazuma med Evropsko unijo in Azerbajdžansko republiko o poenostavitvi izdajanja vizumov, ki je začel veljati 1. septembra 2014 (v nadaljnjem besedilu: Sporazum), je poenostaviti postopke za izdajanje vizumov za načrtovano bivanje za največ 90 dni v obdobju 180 dni za državljane Unije in državljane Republike Azerbajdžan, in sicer na podlagi vzajemnosti.

1.2 Področje uporabe Sporazuma

Člen 2 Sporazuma določa:

„1. Poenostavitve vizumskih postopkov, določene v tem sporazumu, se za državljane Unije in Azerbajdžanske republike uporabljajo samo, kolikor ti niso oproščeni vizumske obveznosti z zakonodajnimi in drugimi akti Azerbajdžanske republike, Unije ali držav članic, s tem sporazumom ali drugimi mednarodnimi sporazumi.

2. Nacionalno pravo Azerbajdžanske republike ali držav članic ali pravo Unije se uporabi za zadeve, ki jih določbe tega sporazuma ne urejajo, kot na primer za zavrnitev izdaje vizuma, priznanje potnih listin, dokazila o zadostnih sredstvih za preživljanje ter zavrnitev vstopa in ukrepe izgona.“

Sporazum, brez poseganja v člen 10 (ki določa izvzetje iz vizumske obveznosti za državljane Evropske unije in državljane Republike Azerbajdžan, ki so imetniki veljavnih diplomatskih potnih listov), ne vpliva na veljavna pravila o vizumskih obveznostih in izvzetjih iz teh obveznosti. Člen 4 Uredbe Sveta (ES) št. 539/2001 državam članicam na primer omogoča, da se med ostalimi kategorijami oseb iz vizumske obveznosti izvzamejo člani civilnega letalskega in ladijskega osebja.

V tem okviru bi bilo treba dodati, da morajo v skladu s členom 21 Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma vse schengenske države priznati vizume za dolgoročno bivanje in dovoljenja za prebivanje, ki jih izda katera koli od njih, kot veljavne listine za kratkoročno bivanje na svojih ozemljih. Vse pogodbenice navedene konvencije sprejemajo dovoljenja za prebivanje, vizume D in vizume za kratkoročno bivanje pridruženih držav za vstop in kratkoročno bivanje ter obratno.

Uredba (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (vizumski zakonik) se uporablja za vsa vprašanja, ki jih Sporazum ne zajema, kot so določitev pogodbenice Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma, pristojne za obravnavo prošnje za izdajo vizuma, obrazložitev zavrnitve izdaje vizuma, pravica do pritožbe zoper negativno odločitev ali splošna pravila o osebnem razgovoru s prosilcem za vizum, ter za zagotavljanje informacij v zvezi s prošnjo za izdajo vizuma. Tudi schengenska pravila (tj. zavrnitev vstopa na ozemlje, dokazila o zadostnih sredstvih za preživljanje itd.) in po potrebi nacionalno pravo se še naprej uporabljajo za vprašanja, ki jih Sporazum ne zajema, kot so priznanje potnih listin, dokazila o zadostnih sredstvih za preživljanje, zavrnitev vstopa na ozemlje držav članic in ukrepi izgona.

Tudi če so pogoji iz Sporazuma izpolnjeni, prosilec za vizum na primer predloži dokumentarna dokazila o namenu potovanja za kategorije iz člena 4, se izdaja vizuma še vedno lahko zavrne, če niso izpolnjeni pogoji iz člena 6 Uredbe (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (zakonik o schengenskih mejah), tj. oseba nima veljavne potne listine, v SIS je bil izdan razpis ukrepa, oseba predstavlja grožnjo javnemu redu, notranji varnosti itd.

Druge možnosti iz vizumskega zakonika, ki omogočajo prožnost pri izdajanju vizumov, se uporabljajo še naprej. Vizumi za večkratni vstop za daljše obdobje veljavnosti (do petih let) se lahko na primer poleg kategorij oseb iz člena 5 Sporazuma izdajo tudi drugim kategorijam oseb, če so izpolnjeni pogoji iz vizumskega zakonika (člen 24). V enakem smislu se bodo še naprej uporabljale določbe vizumskega zakonika, ki omogočajo oprostitev ali zmanjšanje vizumske takse (člen 16(5) in (6) vizumskega zakonika).

V zvezi z Republiko Azerbajdžan se migracijski zakonik in drugi ustrezni normativni pravni akti Republike Azerbajdžan uporabljajo za vsa vprašanja, ki jih Sporazum ne zajema, kot so obrazložitev zavrnitve izdaje vizuma, pravica do pritožbe zoper negativno odločitev ali splošna pravila o osebnem razgovoru s prosilcem za vizum, ter za zagotavljanje informacij v zvezi s prošnjo za izdajo vizuma, priznanje potnih listin, dokazila o zadostnih sredstvih za preživljanje, zavrnitev vstopa na ozemlje Republike Azerbajdžan in ukrepe izgona.

Druge prožnosti pri izdajanju vizumov, ki jih omogoča nacionalno pravo Republike Azerbajdžan, se uporabljajo še naprej, če določajo ugodnejšo ureditev za prosilca. Še naprej se bodo uporabljale na primer določbe iz zakona Republike Azerbajdžan o državnih taksah (člen 17.2), ki omogočajo oprostitev vizumske takse, in določbe iz Migracijskega zakonika Republike Azerbajdžan (člen 38), ki omogočajo izdajo elektronskih vizumov.

Tudi če so pogoji iz Sporazuma izpolnjeni, prosilec za vizum na primer predloži dokumentarna dokazila o namenu potovanja za kategorije iz člena 4, se izdaja vizuma še vedno lahko zavrne, če niso izpolnjeni pogoji iz odstavka 36 Migracijskega zakonika Republike Azerbajdžan (razen odstavka 36.1.7) ali če so prisotne okoliščine iz člena 16 Migracijskega zakonika Republike Azerbajdžan.

1.3 Vrste vizumov, ki spadajo na področje uporabe Sporazuma

V členu 3(d) Sporazuma je „vizum“ opredeljen kot „dovoljenje, ki ga izda država članica ali Azerbajdžanska republika za tranzit čez njeno ozemlje ali načrtovano bivanje na njenem ozemlju, ki nista daljša od 90 dni v katerem koli obdobju 180 dni“.

Poenostavitve, ki jih določa Sporazum, veljajo za enotne vizume, ki veljajo za celotno ozemlje držav članic, in za vizume z omejeno ozemeljsko veljavnostjo.

Poenostavitve, ki jih določa Sporazum, veljajo za vse vizume, določene v poglavju 5 Migracijskega zakonika Republike Azerbajdžan.

1.4 Izračun trajanja bivanja, dovoljenega z vizumom

Zakonik o schengenskih mejah pojem kratkoročnega bivanja opredeljuje, kot sledi: „90 dni v katerem koli obdobju 180 dni, kar zajema vsak dan bivanja v zadnjem 180-dnevnem obdobju.“

Ta opredelitev se v skladu s Sporazumom uporablja tudi za vizume za kratkoročno bivanje, ki jih izda Republika Azerbajdžan.

Za dan vstopa se bo pri izračunu uporabil prvi dan bivanja na ozemlju držav članic, za dan izstopa pa zadnji dan bivanja na ozemlju držav članic. Pojem „kateri koli“ se nanaša na „gibljivo“ 180-dnevno referenčno obdobje, ki upošteva vsak dan bivanja v obdobju zadnjih 180 dni, da se preveri, ali je zahteva v zvezi z 90 dnevi v 180-dnevnem obdobju še vedno izpolnjena. To pomeni, da odsotnost na ozemlju držav članic v neprekinjenem obdobju 90 dni omogoča novo bivanje do 90 dni.