SL    SL  KOMISIJA EVROP SKIH SKUPNOSTI 
Bruselj, 25..1.2006 
COM(2006) 19 kon č. 
  
SPOROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKE MU PARLAMENTU, EKONOMSKO-
SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ 
Tematski program „Nedržavni akterji in organi lokalnih skupnosti v razvoju“ 
 
SL 2   SL KAZALO 
1. Uvod........................................................................................................................ ..... 3 
2. Okvir ....................................................................................................................... ..... 3 
2.1. Analiza teme.............................................................................................................. ... 3 
2.2. Uveljavljeni politi čni okvir .......................................................................................... 5 
2.3. Pretekle izkušnje/pridobljena spoznanja...................................................................... 6 2.4. Utemeljitev temats kega pristopa.................................................................................. 6 
3. Tematski program ........................................................................................................ 7 3.1. Podro čje uporabe.......................................................................................................... 7 
3.1.1. Upravi čeni akterji......................................................................................................... 8 
3.1.2. Upravi čene vrste intervencij ........................................................................................ 8 
3.1.3. Geografska pokritost .................................................................................................... 8 
3.2. Na čela načrtovanja programov .................................................................................... 9 
3.3. Cilji..................................................................................................................... .......... 9 
3.4. Prednostne naloge ...................................................................................................... 10  PRILOGA – Povzetek preteklih izkušenj .................................................................. 12 
 
SL 3   SL SPOROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKE MU PARLAMENTU, EKONOMSKO-
SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ 
Tematski program „Nedržavni akterji in organi lokalnih sk upnosti v razvoju“ 
1. U VOD 
Da bi se racionaliziral in poenostavil velj avni zakonodajni okvir, ki ureja zunanje ukrepe 
Skupnosti, je Evropska komisija predlagala  skupek šestih novih instrumentov v okviru 
finančnih perspektiv od leta 2007  do 2013. Trije instrumenti (za človekoljubno pomo č, 
stabilnost in makrofinan čno pomoč) so horizontalni in bodo namenjeni posebnim potrebam in 
okoliščinam. Trije instrumenti (za predpristopno pomo č, za podpiranje evropske sosedske in 
partnerske politike ter za ra zvojno in gospodarsko sodelovanje)  so zasnovani za izvajanje 
določenih politik in imajo opr edeljena geografska obmo čja. V prihodnje bodo ti instrumenti 
pravna podlaga za izdatke Skupnosti za programe zunanjega sodelovanja, vklju čno z 
ustreznimi tematskimi programi, in bodo nadomestili obstoje če tematske uredbe. 
V skladu s temi predlogi temats ki programi zagotavljajo dolo čeno dodano vrednost in 
dopolnjujejo geografske programe, ki še na prej ostajajo osnovni okvir za sodelovanje 
Skupnosti s tretjimi državami1. 
Komisija se je zavezala, da  bo na podlagi uradnih sporo čil Evropskemu parlamentu in Svetu z 
obema institucijama razpravljala o podro čju uporabe, ciljih in prednostnih nalogah vsakega 
tematskega programa. Rezultat tega bodo politi čne smernice za nadaljnje na črtovanje 
programov, predvsem za tematske strateške dokum ente, ki jih bo treba pripraviti v skladu z 
zgoraj navedenimi instrumenti.  
Komisija je pripravila podr obno javno razpravo, da bi v op redeljevanje glavnih zna čilnosti 
programa vklju čila številne zainteresirane strani. Program temelji na rezultatih te razprave (za 
popolno poro čilo o javni razpravi glej  spletno stran Europa Generalnega direktorata za 
razvoj). 
2. O KVIR  
2.1. Analiza teme 
Lastništvo in udeležba sta klju čni načeli razvojne politike EU, kakor je navedeno v 
„Evropskem soglasju o razvoju“2. Da bi se ta na čela učinkovito uresni čevala, ima Komisija 
pomembno vlogo pri omogo čanju in spodbujanju dialoga med državnimi in nedržavnimi 
akterji o razvojnih prednostnih nalogah in strategijah v državah partnericah.  
V tem okviru je bistvenega pomena podpora r azvoja zmogljivosti znotraj držav v vseh 
njihovih razsežnostih in na razli čnih ravneh. Vlade partnerice si  vedno bolj prizadevajo za 
                                                 
1 Sporo čilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu o „zunanjih ukrepih prek tematskih programov v 
okviru prihodnjih finan čnih perspektiv 2007–2013“ – COM(2005) 324, 3.8.2005. 
2 Svet Evropske unije, dokument št. 14820/05, 22. november 2005. 
 
SL 4   SL spodbujanje sodelovalnih pristopov. S voje civilne družbe vedno bolj vklju čujejo v 
pripravljanje in uresni čevanje razvojnih strategij in jim omogo čajo dostop do financiranja. 
Vendar pa je udeležba zainteresi ranih strani v nekaterih primer ih zaradi državnega okvira ali 
odnosa centralne vlade samo delna, zelo omejen a, ali v skrajnih primerih celo nemogo ča.  
Namen tega programa je naslediti trenutne prog rame sofinanciranja ne vladnih organizacij in 
programe decentraliziranega sodelovanja.  Namesto na sektorje je osredoto čen na akterje. 
Zagotavljal bo finan čna sredstva za „lastne pobude“ zainte resiranih strani in tako podpiral 
njihovo „pravico do pobude“, kadar geografsk i programi niso ustrezen instrument. 
Dopolnjeval bo podporo, ki jo lahko istim akte rjem ponujajo drugi „sektorski“ tematski 
programi, predvsem program za demokracijo in človekove pravice.  
To sporočilo določa politične smernice za tematski program, ki se bo osredoto čen na akterje 
in ki mora biti obvladljiv, subsidiaren geografskim programom in dopolnilo drugim tematskim programom. Smernice razlikujejo med akterji in upoštevajo njihovo dodano 
vrednost glede na podro čje uporabe programa in zna čilnosti, potrebe ter omejitve akterjev 
(zmožnosti, potencial, posebna interesna podro čja, finančna sredstva), da se jih lahko čimbolj 
učinkovito vklju čilo v razvojno politiko ES. Pristop, ki je osredoto čen na akterje, prepoznava 
organizacije civilne družbe kot klju čne akterje pri za gotavljanju pomo či in kot pomembne 
udeležence pri postopkih oblikovanja politike. Za radi tega bo ta program civilni družbi 
omogočal, da uporabi svojo pravico do pobude, obli kuje inovativne pristope in v postopek 
vnese posebno dinamiko.  
Dodana vrednost nedržavnih akterjev je v n jihovi neodvisnosti od države, bližini in 
razumevanju dolo čenih odjemalcev, zmožnosti, da opredelijo  svoje posebne interese, v znanju 
in izkušnjah, ki jih prinesejo, ter v njihovi zmožnosti, da premostijo nevaren „prepad“ med 
strateškimi cilji in njihovim uresni čevanjem v praksi.  
Med nedržavnimi akterji lahko poudarimo posebne prispevke razli čnih vrst organizacij. 
Nevladne organizacije vnesejo glas držav ljanov in podeželskega prebivalstva v politi čne 
razprave in u činkovito pripomorejo k raz vojnim dejavnostim. Organiz acije delodajalcev in 
delavcev imajo klju čno vlogo pri spodbujanju socialnega dialoga, s čimer pripomorejo k 
omogočanju dostojnega dela za vse in k pravi čni rasti. Neodvisne politi čne ustanove lahko 
prispevajo k podpori demokrati čnih načel in k povezovanju državljanov in politi čnih 
zastopnikov. Univerze la hko izboljšujejo analiti čne sposobnosti civilne dr užbe in raziskovalne 
zmožnosti, prav tako pa lahko izboljšujejo tudi  mrežno povezovanje seve r-jug in jug-jug.  
Podpora organom lokalnih skupnosti naj bi potekala predvsem v okviru geografskih 
programov s postopki decentralizacije. Vendar pa so precej bližje državljanom kot druge 
javne ustanove in lahko omogo čajo takojšnje vklju čevanje državljanov v razvojne postopke, 
interakcijo med državljani in državo, ter gr adijo mostove med EU in državljani držav 
partneric.  
Glavne sestavne dele tega pred loga lahko povzamemo na naslednji na čin:  
– Do financiranja v okviru tega  tematskega programa so na čeloma upravi čene vse 
organizacije civilne družbe in organi lokalne oblasti iz  EU in držav partneric.  
– Večina finan čnih sredstev bo dodeljenih za podporo in tervencijam na terenu, ki se 
opravljajo v državah v razvoju. Vendar pa bo pr ogram tudi ustrezno upošteval intervencije, 
 
SL 5   SL ki spodbujajo ozaveš čanje in izobraževanje  za razvoj. Do fi nanciranja bodo upravi čene 
tudi dejavnosti, ki omogo čajo usklajevanje med mrežami zainteresiranih strani.  
– Različne vrste intervencij se bodo izvajale v državah v razvoju, vklju čenih v razvojno in 
gospodarsko sodelovanje, ter v vseh državah, ki jih zaje ma evropska sosedska in 
partnerska politika.  
– Države članice EU in države pristopnice so upravi čene do sredstev za intervencije, ki 
spodbujajo ozaveš čanje in izobraževanje  za razvoj, ter za usklajevanje med mrežami 
zainteresiranih strani EU.  
– Posebne prednostne naloge in podrobnosti o posebnem podro čju uporabe programa bodo 
določene v večletnem programskem dokumentu (v te matskem strateškem dokumentu).  
2.2. Uveljavljeni politi čni okvir  
Vključevanje nedržavnih akterjev in organov loka lne skupnosti v razvoj ni postopek, tudi z 
dialogom in finan čno podporo, je uveljavljeno na čelo razvojne politike ES, ki se odraža v 
številnih dokumentih o politikah  Komisije ter sklepih, resolucijah in mnenjih drugih ustanov 
EU3.  
„Evropsko soglasje o razvoju“ 
„EU podpira široko udeležbo vseh zainteresiran ih strani pri razvoju držav in spodbuja 
vse dele družbe, naj sodelujej o. Civilna družba ter gospodarski in socialni partnerji, kot 
so sindikati, organizacije delodajalcev in zas ebni sektor, nevladne organizacije in drugi 
nedržavni akterji ali države partnerice, igrajo klju čno vlogo kot promotorji demokracije, 
socialne pravi čnosti in človekovih pravic. EU bo okrepil a svojo podporo za usposabljanje 
nedržavnih akterjev, da se okrepi njihova  vloga pri razvojnem postopku in pospeši 
politični, socialni in gospodarski  dialog. Priznana bo tudi pomembna vloga evropske 
civilne družbe; zato bo EU posebej pozorna  na izobraževanje o razvoju in na ozaveš čanje 
državljanov EU.“ 
Ta pristop se odraža tudi pri sporazumih o partnerstvu in sodelovanju. „Partnerska“ razsežnost sodelovanja AKP-ES je omogo čila oblikovanje, postopno utrj evanje in formalizacijo 
udeležbenih razvojnih prist opov. Udeležba je izrecno vklju čeno med na čela sodelovanja 
AKP-EU in vklju čuje vrsto zainteresiranih strani. Neda vna revizija Kotonovskega sporazuma 
je zagotovila priložnost za nadaljn jo krepitev tega pristopa, prvi č z omogo čanjem dostopa do 
financiranja na podl agi dialoga pri na črtovanju programov in drugi č z razširjanjem tega 
pristopa na organe lokalnih skupnosti
4. ES si pri sodelovanju z drugimi geografskimi 
skupinami, na primer z Azijo, Latinsko Ameriko in sosednjimi državami, na splošno prizadeva za vedno ve čje vključevanje organizacij civilne dr užbe in njihovo sodelovanje v 
                                                
 
3 „Evropsko soglasje o razvoju“ (Svet EU – 14820/05, 22.11.2005); „Udeležba nedržavnih akterjev pri 
razvojni politiki ES“ – COM(2002) 598, 7.11.2002; sklepi Sveta z dne 19. maja 2003, resolucija Evropskega parlamenta z dne 4. septembra 2003, mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z 
dne 16. julija 2003.  
4 Revizija Kotonovskega sporazuma, členi 4, 6 in 58, ter Priloga IV, člena 4 in 15.  
 
SL 6   SL političnih razpravah5. Zato je udeležba civiln e družbe sestavni del obi čajnega na čina 
delovanja ES.  
Cilj evropske sosedske politike je oblikova nje prednostnega partnerstva s sosednjimi 
državami, da bi se jih približalo Uniji in  jim ponudilo delež na notranjem trgu Skupnosti 
skupaj s podporo pri dialogu, reformah ter social nem in gospodarskem razvoju. Ta politika je 
osredotočena predvsem na integrac ijo, vendar ponavadi vklju čuje precej raz vojnih vidikov. 
Zmanjševanje revš čine in cilji na podro čju socialnega razvoja bodo pripomogli k oblikovanju 
uspešnejših, pravi čnejših in s tem stabil nejših družb na podro čjih, ki so pretežno države v 
razvoju. Instrumenti, ki lahko zagot ovijo tehni čno in finan čno pomo č pri podpiranju te 
politike, bodo vklju čevali, kjer je to ustrezno, najbol jše razvojne prakse za spodbujanje 
učinkovitega upravljanja in uresni čevanja. Udeležbeni pristopi so  nedvomno del te „najboljše 
razvojne prakse“. 
2.3. Pretekle izkušnje/pridobljena spoznanja 
S sofinanciranjem nevladnih organizacij iz EU in programi decentraliziranega sodelovanja so 
se vedno bolj utrjevali instrumenti ra zvojne politike, ki se osredoto čajo na akterje in podpirajo 
pravico akterjev do pobude. Pretekle izkušnje (glej Prilogo), ocene in razprave z razli čnimi 
zainteresiranimi stranmi kažejo, da se možnosti za strateško partnerstvo med ES in zainteresiranimi stranmi, ki niso centralne vl ade, premalo uporabljajo. Zdi se, da to ni 
povezano z okviri politike, ampak je v glavnem posledica zahtev finan čnih uredb, pogostih 
sprememb izvedbenih dolo čb in pogojev. Isto časno se je število predloženih predlogov za 
financiranje znatno pove čalo, ne da bi se v skladu s tem pove čali tudi človeški viri Skupnosti, 
ki bi lahko obravnavali ta vprašanja. Komis ija se trenutno ukvarja z raziskovanjem novih 
pristopov k postopkom izbora z namenom zmanjšat i upravne obremenitve, bolje opredeliti 
pozive za zbiranje predlogov in ma jhnim nevladnim organizacijam omogo čiti dostop do 
financiranja. Oblikovanje podrobno raz členjenega pristopa, osredoto čenega na akterje, bo 
prispevalo k inovativnemu in enostavnejšem u pristopu k sofinanciranju teh akterjev. 
2.4. Utemeljitev tematskega pristopa  
Poleg podpiranja nevladnih akterjev z vrsto programov humanitarne pomo či in sodelovanja na 
področju razvoja (tako geografskih kot tematskih)  je za naslednje primere potreben tematski 
program, osredoto čen na akterje, skupaj z ustrezno koli čino finančnih sredstev: 
– Kadar je sodelovanje prek geografskih prog ramov omejeno, kot na primer pri težavnih 
partnerstvih
6, program omogo ča ES nadaljnje udejstvov anje, neposredno podpiranje 
prebivalstva, pospeševanje izvajanja pomo či in lajšanje dostopa do osnovnih storitev, 
pospeševanje postopkov demokratizacije in vzpo stavljanje miru v takih situacijah. S tem 
naj bi se dopolnjeval napred ek javnih ustanov na teh podro čjih. 
                                                 
5 Glej predvsem člen 43 sporazumov o politi čnem dialogu in sodelovanju z državami Srednje Amerike in 
Andske skupnosti. 
6 Težavna partnerstva so opredeljena kot tista partnerstva, pri katerih ni mogo če v celoti uporabljati 
običajnih instrumentov sodelovanja z namenom podpiranja pobud zainteresiranih strani, ki niso 
centralne vlade, zaradi enega od naslednjih razlogov: (1) države, v katerih je sodelovanje prekinjeno, (2) države, v katerih se oblasti ne zavzemajo za cilje zmanjševanja revš čine in za druga temeljna na čela 
razvojne politike, vklju čno z odgovornim vodenjem države in udeležbo civilne družbe ter 
decentraliziranih oblasti, in (3) dr žave, kjer je dialog o sodelovalnih  pristopih k razvoju zelo omejen.  
 
SL 7   SL – Kjer obstajata sodelovanje in u činkovito partnerstvo, dejavnosti, financirane s tem 
programom, dopolnjujejo in izboljšujejo program e sodelovanja države ali regije s podporo 
zainteresiranim stranem pri uvajanju novih programov in pr istopov, da lahko bolje in 
celovito vklju čijo horizontalne prednostne naloge, omogo čijo udeležbo državljanov ali 
posebnih skupin, podpirajo enakost spolov, pove čujejo zmogljivosti na novih podro čjih, na 
primer na podro čju korektnega trgovanja, zagovarjanja okolja itd.  
– Program bo pomagal vzpostaviti zaupanje med drža vnimi in nedržavnimi akterji, na primer 
glede razpravljanja o politiki, zagotavljan ja osnovnih storitev itd., da bi se omogo čilo 
njihovo postopno vklju čevanje v geografske programe, v katere še niso vklju čeni. 
– Program bo pomagal ozaveš čati javnost v EU o razvojni h vprašanjih in spodbujati 
izobraževanje za razvoj , vklju čiti razvojno politiko v evr opske družbe, pridobiti ve čjo 
podporo javnosti v EU za ukrepe proti revš čini in za pravi čnejše odnose med razvitimi 
državami in državami v razvoju, spremeniti odnos v EU do vprašanj in težav, s katerimi se 
spopadajo države v razvoju in  njihovi prebivalci, ter s podbujati socialno razsežnost 
globalizacije.  
– Program bo podpiral ukrepe za krepitev usklaje nosti in interakcije med zainteresiranimi 
stranmi in ustanovami EU, da bi olajša l mrežno povezovanje in interakcijo.  
– Program bo lahko podprl pobude  zainteresiranih strani za pospeševanje razvoja 
zmogljivosti znotraj države za udeležbo v politi čnih razpravah in zagotavljanje osnovnih 
storitev (zdravstvo, izobraževanje, zaposlovanje, varnost, vklju čno s prepre čevanjem 
spopadov, pripravljenostjo na nesre če, itd.) na lokalni ravni, kjer ni mogo če uporabljati 
geografskih programov ali kadar so pot rebni inovativni pris topi. Možnost vklju čevanja 
številnih javnih in nejavnih akterjev iz EU  in držav partneric je del dodane vrednosti 
programa.  
– Na splošno bo program subsidiarno geografskim programom podpiral pravico 
zainteresiranih strani do pobude, tako da bo financiral „njihove pobude“, namesto da bi 
podrobno opredeljeval dejavnosti „izv ajalskih partnerj ev“, ki se podpirajo. Vendar pa je 
pomembno, da program pripomore k ustrez ni usklajenosti z drugimi razvojnimi 
dejavnostmi, ki jih podpira ES, in z razvojnimi strategijami držav partneric, ki jih podpirajo geografski programi. Dopolnjevanje  tega tematskega programa in drugih 
programov, ki jih financira ES, je treba čim bolj pove čati
7.  
3. T EMATSKI PROGRAM  
3.1. Podro čje uporabe 
To sporo čilo določa splošne politi čne smernice glede podro čja uporabe programa. V 
večletnem tematskem strateškem dokumentu8 bodo te smernice natan čneje opisane, 
prednostne naloge pa opredeljene na razli čnih ravneh (po državah, vr stah intervencij in 
                                                 
7 Za namene tega dokumenta usklajenost pomeni, da dejavnosti ne zmanjšujejo u činkovitosti ali vplivajo 
na druge dejavnosti (na istem ali na drugem podro čju); dopolnjevanje pomeni delitev dela na podlagi 
dodane vrednosti vsakega akterja. 
8 Ustrezni členi razvojnega sodelovanja in gospodarskega sodelovanja ter evropske politike sosedstva in 
partnerstva. 
 
SL 8   SL vprašanjih, povezanih z akterji, na primer stopnjah sofinanciranja in pogojih za upravi čenost 
javnih akterjev), da bi lahko bolje opredelili program. 
Program bo predvsem namenjen intervencijam na  terenu in se bo v glavnem izvajal v državah 
v razvoju in v regijah, kjer geog rafski programi zaradi slabe politi čne zavezanosti ne 
zagotavljajo podpore ali finan čne pomo či nedržavnim akterjem in organom lokalnih 
skupnosti, v podregijah, ki jih državni program ne doseže, ali v položajih, ko gre za težavna 
partnerstva, nestabilne države,  stanje po spopadih, politi čno nestabilnost itd. 
3.1.1. Upravi čeni akterji 
Do financiranja iz programa bodo upravi čeni številni nepridobitni ak terji iz EU in držav 
partneric.  Zanje se pri čakuje, da jim bo uspelo pritegni ti državljane k razvoju, izpolniti 
potrebe prebivalstva, delovati  na pregleden in odgovoren na čin ter dokazati svojo posebno 
usposobljenost.  
Vse vrste nevladnih akterjev, vklju čno z nevladnimi orga nizacijami, sindikati, 
okoljevarstvenimi skupinami, univerzami, politi čnimi ustanovami itd., lahko prejmejo 
finančno pomoč iz programa. Poleg tega lahko orga ni lokalnih skupnosti prejmejo finan čno 
podporo za dejavnosti v posebnih primerih, ko je mogo če opredeliti njihovo dodano vrednost 
in ko teh dejavnosti ni mogo če izvajati po geografskih programih.  
Ta zelo širok pristop, osredoto čen na akterje, bo natan čneje opisan v ve čletnem tematskem 
strateškem dokumentu. Natan čnejša merila za upravi čenost raznih akterjev  se lahko opredelijo 
v skladu z njihovo dodano vrednostjo, zmožnost mi, posebnimi potrebami in omejitvami 
(vključno na finan čni ravni) za uresni čitev prednostnih nalog, opredeljenih v tematskem 
strateškem dokumentu. Glede na prednostne naloge na podro čju intervencij lahko tematski 
strateški dokument ali njegovi izvedbeni dokumenti opredelijo na čine, kako lahko posamezni 
akterji dostopajo do financiranja (odstotek sofinanciranja, vrsta dejavnosti itd). Upoštevalo se bo, da so lahko akterji upravi čeni tudi do financiranja iz dr ugih programov, ki jih financira 
ES.  
3.1.2. Upravi čene vrste intervencij 
Tematski program bo upošteval pravico upravi čenih akterjev do pobu de, tako da jim bo 
zagotavljal finan čno pomoč za uresni čevanje treh vrst intervencij: 
– večina finančnih pomo či bo podpirala intervencije v državah  v razvoju in v regijah, ki (1) 
izboljšujejo razvoj udeležbe, (2) podpirajo usposabljanje zade vnih akterjev na državni ali 
regionalni ravni in (3) spodbujajo medsebojno razumevanje. Ta vrsta intervencije bo 
vključevala, kjer je to ustrezno, ukrepe za omogo čanje aktivne udeležbe državljanov pri 
razvojnih postopkih in za izboljšev anje njihove spos obnosti ukrepanja; 
– ozaveščanje in izobraževanje za razvoj v EU in v državah pristopnicah;  
– usklajevanje in komunikacijo med civil no družbo in mrežo lokalnih organov, znotraj 
njihovih organizacij in med razli čnimi vrstami zainteresiranih strani, ki delujejo na 
področju evropske javne razprave o razvoju.   
V večletnim tematskem strateškem dokumentu bodo opredeljene podrobnejše prednostne 
naloge za ukrepe na teh razli čnih podro čjih, pri čemer bodo upoštevani geografski programi, 
 
SL 9   SL vendar ne bodo postavljeni zelo  strogi okviri, tako da se bo s podpiranjem lastnih pobud 
akterjev upoštevala njihova pravica do pobud.  
Vse te vrste ukrepov se lahko uresni čujejo v eni ali ve č državah, na regionalni ali 
medregionalni ravni. Vsi ukrepi se lahko financirajo s podporo posameznih projektov.  
3.1.3. Geografska pokritost 
V skladu z „Evropskim soglasjem o razvoju“ bodo intervencije v vseh državah v razvoju, 
kakor so opredeljene v seznamu prejemnikov uradne razvojne pomo či (URP), upravi čene do 
financiranja po tem tematskem programu9. Te države so vklju čene v razvojno in gospodarsko 
sodelovanje ter v evropsko sose dsko in partnersko politiko.  
Splošna merila za upravi čenost držav bodo še natan čneje opredeljena v ve čletnem tematskem 
strateškem dokumentu. Ta lahko vklju čuje merila za opredelitev pre dnostnih držav in regij.  
Države članice EU in države pristopnice bodo vklju čene samo v geografsko podro čje uporabe 
tematskega programa za posege na podro čjih ozaveš čanja in izobraževanja za razvoj ter za 
dejavnosti na podro čju usklajevanja.  
3.2. Na čela načrtovanja programov 
Komisija bo odlo čala o štiriletnem (2007–2010) in  kasneje o triletnem (2011–2013) 
tematskem strateškem dokumentu (o progr amskih dokumentih) v skladu s postopki 
komitologije. V teh dokumentih  bodo podrobneje opre deljena merila za prednosten izbor 
držav in regij ter prednostni  ukrepi. Najpomembnejše zainter esirane strani bodo, kakor bo 
ustrezno, vklju čene v razli čne stopnje programskega cikla.  
Na podlagi tega ve čletnega na črtovanja programov bo Komisija predstavila letne akcijske 
programe, v katerih bodo opredeljeni  prednostni ukrepi, ki jih bo tr eba podpreti, ne kateri cilji, 
predvideni rezultati in okvirni zneski.  
Kar zadeva vmesni pregled, bo v prvem tr iletnem obdobju (2007–2009) opravljeno zunanje 
ocenjevanje dejavnosti, da se zagotovijo podat ki za pripravo na drugi tematski strateški 
dokument (2011–2013). Poro čila bodo poslana državam članicam in Evropskemu parlamentu; 
z njimi bo o teh poro čilih potekala tudi razprava. 
Program se uresni čuje v skladu z reformo upravljanja zunanje pomo či iz leta 2000, ki med 
drugim predvideva tudi prenos  upravnih odgovornosti na delegacije  (dekoncentracija ), kjer je 
to ustrezno. Nadalje bo Komisija v zvezi z ne vladnimi organizacijami sprejela opredelitev 
nevladnih organizacij na ravni celotne Komisi je in pripravila bazo  podatkov o nevladnih 
organizacijah, kar bo službam Komisije na sedežu in delegacijam omogo čilo enostaven 
dostop do kvantitativnih in kvalitativnih info rmacij o kateri koli partnerski nevladni 
organizaciji v Skupnosti. 
Da bi zagotovili geografsko povezanost med raznimi na čini načrtovanja programov, bo v 
tematskem strateškem dokumentu analizirana podpora, ki se zagotavlja intervencijam s 
                                                 
9 O seznamu prejemnikov uradne razvojne pomo či (URP) se bo aprila 2006 odlo čil Odbor za razvojno 
pomoč Organizacije za gospodarsko so delovanje in razvoj. Svet Ev ropske unije, dokument št. 
14820/05, 22. november 2005. 
 
SL 10   SL podobnimi podro čji uporabe v skladu z geografskimi in  tematskimi programi, vendar prav 
tako v skladu z drugimi zadevnimi prora čunskimi postavkami, ki jih upravlja ES. Enako 
analizo je treba, kolikor je to mogo če, opraviti za intervencije , ki jih podpirajo države članice 
in drugi donatorji. Državni in regionalni strateški dokumenti v opr edeljenih državah in regijah 
morajo to upoštevati in zagotovi ti celovito sliko vseh finan čnih instrumentov in programov.  
3.3. Cilji  
Program je predvsem instrument razvojne poli tike. Splošni cilji programa in cilji vsake od 
upravičenih vrst ukrepov so skladni z novo deklar acijo o razvojni politiki EU, „Evropskim 
soglasjem o razvoju“10. Glavni in najpomembnejši cilj je odpraviti revš čino v okviru 
trajnostnega razvoja, vklju čno z izpolnjevanjem razv ojnih ciljev novega tiso čletja (RCNT). 
Med glavnimi cilji (kakor so opredeljeni v Evropskem soglasju) sta tudi odgovorno vodenje države in človekove pravice, kar sta medsektorski  vprašanji, ki ju je treba vklju čiti v 
intervencije v državah  partnericah. Razli čne vrste intervencij morajo k tem ciljem prispevati 
na naslednje na čine: 
– Intervencije v državah in regijah partnericah morajo spodbujati vklju čujočo in ozaveš čeno 
družbo. Cilji bodo morali (1) dati prednost tistemu prebivalstvu, ki ga ustaljene storitve in 
sredstva ne dosežejo in ki je izklju čeno iz postopkov oblikovanja politike, (2) krepiti 
usposobljenost organizacij civilne družbe  v državah partnericah z namenom omogo čiti 
njihovo sodelovanje pri opredeljevanju in uresni čevanju trajnostnih razvojnih strategij, (3) 
omogočiti interakcijo med državnimi in nedržavnimi akterji v razli čnih okvirih. Treba se je 
posvetiti opredeljevanju in dolo čanju akterjev iz še posebno mejnih in ranljivih skupin. 
Intervencije lahko vklju čujejo tudi dejavnosti, namenj ene izboljševanju sposobnosti 
državljanov za ukrepanje, obram bo njihovih pravic in vklju čevanje v politi čno razpravo na 
lokalni, državni in mednarodni ravni.  
– Dejavnosti na podro čju ozaveš čanja in izobraževanja za razvoj v EU in državah 
pristopnicah so namenjene dvigovanju ravn i zavesti evropskega prebivalstva glede 
razvojnih vprašanj. Pridobiti morajo akti vno podporo evropske javnos ti za strate gije za 
zmanjševanje revš čine in za trajnostni razvoj v državah partnericah, za pravi čnejše odnose 
med razvitimi državami in državami v raz voju, ter okrepiti vlogo civilne družbe kot 
dejavnika napredka in sprememb.  
– Dejavnosti za usklajevanje med mrežami civiln e družbe, znotraj njihovih organizacij in z 
ustanovami EU, katerih cilj je bolj u činkovito sodelovanje, s pospeševanjem sinergije in 
zagotavljanjem strukturiranega dialoga.  Usklajevanje bo  prispevalo k ve čji verodostojnosti, 
opaznosti in vplivu zainteresiranih strani.  
3.4. Prednostne naloge  
Opredelimo lahko naslednje splošne prednostne naloge za doseganje ciljev tematskega 
programa:  
– Omogočanje sodelovanja zainteresiranih strani v okoliš činah, ki niso ugodne, na primer 
težavna partnerstva, nestabilne razmere, s popadi, pomanjkanje statusa za akterje civilne 
družbe, slabo vodenje države itd. 
                                                
 
10 Svet Evropske unije, dokument št. 14820/05, 22. november 2005. 
 
SL 11   SL – Krepitev postopkov za razvoj zmogljivosti in spodbujanje udeležbe pri razvoju v državah 
in regijah partnericah. 
– Spodbujanje čezmejnih in regionalnih pobud, ki dopol njujejo geografske programe in 
spodbujajo povezave in zveze med zainteresiranimi stranmi. 
– Podpiranje kakovostnih partnerstev med razli čnimi zainteresiranimi stranmi iz EU in držav 
partneric. 
– Podpiranje pobud, ki krepijo razv ijanje zmogljivosti organizacij delodajalcev in delavcev, 
spodbujajo oblikovanje mehanizmov in strukt ur socialnega dial oga in zagovarjajo ve čjo 
svobodo socialnih partnerjev v okoliš činah, ki niso ugodne. 
– Omogočanje aktivnega vklju čevanja državljanov z ozaveš čanjem in izobraževanjem na 
področju razvoja, zagovarjanja in kampanj. 
– Pospeševanje skladnosti glede razvoja na podro čju izobraževanja, s tem da se otrokom in 
mladim omogo či dostop do izobraževanja za razvoj. 
– Krepitev struktur za dialog in izmenjavo informacij med zainteresiranimi organizacijami s 
spodbujanjem mrežnega povezovanja in izmenjav e najboljših praks ter odnosov sever-jug 
in jug-jug. 
 
SL 12   SL PRILOGA  
ANNEX  - SUMMARY OF PAST EXPERIENCE  
Different types of stakeholders  (non-state actors and local au thorities) other than central 
governments both from the EU and partner coun tries are eligible for funding under thematic 
and geographic programmes. They are expect ed to be able to mobilize citizens for 
development, to address the needs of the population, to operate in a transparent and 
accountable manner and to prove their specific competencies. These actors implement their 
own initiatives, but also act as “implementing partners” for pre-defined thematic and geographic priorities. Eligibility in this context has been limited to non-profit making 
activities and this crite rion should be upheld. Profit making ac tivities should not  be eligible 
for funding under the programme since other sp ecific instruments are available for them. 
Civil society organisations and networks from the EU, particularly development NGOs, have 
been involved for years in regular policy dial ogue and consultation within the EU. Their 
initiatives and interventions, funded by the EC , have shown NGOs’ added value both in the 
EU and in partner countries,  by contributing to developmen t policy objectives and supporting 
capacity development processes. Supporting NGOs has brought innovative approaches and 
partnerships in civil society to the development process. Compared to public institutions, NGOs are in a better position to r each and give voice to the gra ssroots. Their capacity to work 
and effectively deliver even in the most diffi cult environments, as we ll as their ability to 
mobilise EU constituencies in support of devel opment policy issues, are also part of their 
contribution to the development process. Th e European Parliament has underscored the 
specific and irreplaceable role  and the utility and effect iveness of NGOs’ development 
activities, stressing their crucial work in fa vour of disadvantaged gr oups in the developing 
countries, the need to maintain their freedom of  action, and the essential role they play in 
promoting human rights and gr assroots democratisation
11.  
More recently, economic and social partners and interest groups have em erged in the process, 
very actively and constructively supported by the European Economic and Social Committee 
and by local and regional author ities from the EU, with the pr ogressive involvement of the 
Committee of the Regions, plus other actors, su ch as political foundations and universities, 
and their respective networks. Although thei r access to EC funding and involvement in 
programme implementation have been limited so far, they advocate speci fic and differentiated 
issues that are relevant to the development agenda and participate in development policy 
dialogues and consultations both in the EU and partner countries.  
In addition to geographical pr ogrammes and humanitarian assi stance, different actors have 
access to a number of thematic budget lines (E IDHR, food security, environment and tropical 
forests, anti-personnel mines, gender, and he alth) and to the Rapid Reaction Mechanism. 
Among these various instruments, the NGO co-f inancing budget line, cr eated in 1976, best 
symbolises the partnership between the EU and NGOs on development cooperation. Its size 
has gradually increased, from EUR 2.5 million to EUR 200 million a year. Since 1979, 10% of the total allocation has supported awar eness raising and development education 
interventions.  
                                                
 
11 Resolution of 14 May 1992 on the role of NGOs in development cooperation (OJ C 150, 15.6.1992). 
 
SL 13   SL Since 1998, the legal basis for the NGO cofina ncing budget line is Council Regulation (EC) 
1658/98. It fosters quality partnerships for development objectives between NGOs from the 
EU and civil society organizations  in developing countries, so that the budget line preserves 
the right of initiative in developing countries  and allows active par ticipation by European 
citizens in the development process. Under th e Regulation, the budget line cofinances with 
European NGOs: (i) operations aimed at meeting th e basic needs of the p oorest sections of the 
population in developing countri es, (ii) schemes to raise European public awareness of 
development issues in developi ng countries, in particular re lations between developing and 
developed countries, (iii) measures to strengt hen cooperation and c oordination between NGOs 
in the Member States and be tween such NGOs and Community  institutions. The Commission 
evaluated the instrument after three years, i.e., in mid-2001.12 
Since the EU’s enlargement to ten new member states on 1 May 2004, NGOs from new 
Member States have had access to funding under the budget line. In addition, awareness raising and development education interven tions in and involving NGOs from the new 
Member States have become a strategic priority  in this field. NGOs from new Member States 
have encountered certain difficulti es in obtaining financial suppor t for their initiatives, mainly 
for reasons linked to their sometimes lim ited management capacity and knowledge of 
procedures. With a view to strengthening co operation and supporting information-sharing 
among EU NGOs, projects such as TRIA LOG and DEEEP have been set up.  
The Decentralised Cooperation budget line ai ms at similar objectives. Following the 
conclusions of 2003 external evaluation
13, carried out before the relevant legal basis was 
extended14, it was decided that operations and ini tiatives supported under this heading would 
be targeted on situations of di fficult partnerships and that Delegations would manage these 
activities, through ca lls for proposals adjusted to the situ ation of the country concerned. In 
order to ensure flexibility, priority was give n to supporting decentralised cooperation actors’ 
own initiatives. Compared to NGO cofinanc ing, the decentralised cooperation budget line 
involves much less financial resources (around EU R 6 million a year), is not limited to NGOs 
from the EU, but open to all types of civil so ciety organisations and local authorities from 
both partner countries and the EU, and provides fi nancial support to interventions in the field. 
Finally, its focus is on situat ions involving difficult partners hip, when other instruments 
cannot be used, and the management is the re sponsibility of EC Dele gations in selected 
countries.  
In the light of past experience, the different evaluations and discussions with the different 
parties involved, the potential of  the strategic partnership between the EC and stakeholders 
other than central governments appears to  be under-utilised. In this context:  
– Project cycle management is considered to be heavily dominated by the selection process 
(which has become increasingly complex, partic ularly with the introduction of calls for 
proposals) and has neglected project monitori ng, which has been reduced to monitoring 
contract and budget issues.  
                                                 
12 Report 12/2000 – ref. 951568. 
 
13 Communication from the Commission to the Council and the European Parliament: Overall assessment 
of the operations financed by the Community under the Regulation on decentralized cooperation, COM (2003) 412 final, 11.07.2003. 
14 Regulation (EC) No 1659/98 on decentralised cooperation, amended and extended by Regulations (EC) 
No 955/2002 and (EC) No 625/2004 of the European Parliament and of the Council.  
 
SL 14   SL – The selection process has been  primarily conceived to ratio nalise the workload created by 
the huge amount of proposals received every year  as well as to ensure equal treatment and 
transparency. Strategic policy considerations have not completely been integrated in this process. The process is mainly based on the analysis made of the proposals by independent 
experts, without giving enough importance to the overall policy priorities decided by the 
Commission. 
– Timeframes in the decision-making process, from the call for propos als to the financial 
decision, are considered to be too long, which jeopardizes the releva nce of the initiative 
and generates frustration amongst applicants . More generally, the timing, stability and 
predictability of the calls for proposals should be improved. 
– The formal requirements currently applied in calls for proposals represent a substantial 
administrative burden for the appli cants and for Commission staff. 
– The different abilities, needs, constraints and sizes of various types of actor should ideally 
be reflected in the conception of strategies and the selec tion process (e.g. by using local 
languages for calls for proposals or for inform ation, and putting in place different kinds 
and sizes of funding mechanisms according to  the capacity and needs of each type of 
stakeholder). 
– Evaluation reports presented by grant benefici aries should not only describe the activities 
carried out but also show clearly what e ffects the intervention has had on targeted 
populations and beneficiaries. 
– The role of the Delegations is  considered to be too low-ke y. They should play the most 
important part in the selection process and be in charge not just of project monitoring but 
of raising the awareness of  the local population and provi ding it with information.  
– Some modifications of existing rules may be necessary to ensure be tter involvement of 
actors from new Member States . They may encounter certai n difficulties in obtaining 
financial support for their initia tives, mainly for reasons linked to their sometimes limited 
management capacity and knowledge of procedures.  
The Commission is currently engaged in explor ing new approaches to selection procedures, 
with a view to both reducing the administrativ e burden and facilitating access to funding for 
small NGOs.