[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 22.2.2006

SEC(2006) 238 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU

Ocena ukrepov, ki je Italija sprejela v odgovor na Priporočilo Sveta z dne 28. julija 2005 za odpravo čezmernega javnofinančnega primanjkljaja – uporaba člena 104(7) Pogodbe

SPOROČILO KOMISIJE SVETU

Ocena ukrepov, ki je Italija sprejela v odgovor na Priporočilo Sveta z dne 28. julija 2005 za odpravo čezmernega javnofinančnega primanjkljaja – uporaba člena 104(7) Pogodbe

1. POSTOPEK V ZVEZI S čEZMERNIM PRIMANJKLJAJEM ZA ITALIJO

V devetdesetih letih 20. stoletja si je Italija močno prizadevala za proračunsko konsolidacijo, s katero se je javnofinančni primanjkljaj zmanjšal s skoraj 12 % BDP leta 1990 na pod 2 % na koncu desetletja. Vendar je ob nizki rasti BDP in kljub uporabi večjih enkratnih ukrepov primanjkljaj znova nekoliko presegel 3 % BDP v letih 2001, 2003 in 2004[1]. Primarni presežek je s 5 % BDP leta 1999 padel na 1,8 % BDP leta 2004, precej pa se je upočasnilo tudi upadanje deleža dolga glede na BDP, ki je bil pri 125 % najvišji leta 1994. Na koncu leta 2004 je dolg znašal 106,5 % BDP.

Svet je na podlagi ustreznega priporočila Komisije 28. julija 2005 odločil, da v Italiji obstaja čezmerni primanjkljaj in v skladu s členom 104(7) Pogodbe na Italijo naslovil priporočila za znižanje primanjkljaja pod 3 % BDP na zanesljiv in vzdržen način najpozneje do leta 2007[2]. Svet je določil, da mora Italija do 12. januarja 2006 učinkovito ukrepati v ta namen. Svet je od Italije zlasti zahteval „ prizadevno izvrševanje proračuna za leto 2005 “ in „ sprejetje potrebnih ukrepov za zagotovitev kumulativnega zmanjšanja ciklično prilagojenega primanjkljaja za najmanj 1,6 % BDP v obdobju 2006–2007 glede na njegovo stopnjo v letu 2005, pri čemer bi se najmanj polovica tega zmanjšanja izvršila v letu 2006. “ Poleg tega je od Italije zahteval, „ da se delež bruto javnega dolga zmanjša v zadostni meri in se z zadovoljivo hitrostjo približa referenčni vrednosti, za doseganje tega pa je treba ponovno vzpostaviti ustrezno stopnjo primarnega presežka ,“ ter „ se posvetiti še drugim dejavnikom poleg neto zadolževanja, kot so izredne operacije, ki prispevajo k spremembi stopenj dolga “. Svet je tudi pozval italijanske organe, „ da zagotovijo ohranjanje konsolidacije proračuna v smeri srednjeročnega javnofinančnega položaja blizu ravnovesja ali v presežku z zmanjševanjem ciklično prilagojenega primanjkljaja ter brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov za najmanj 0,5 % BDP na leto po tem, ko se je zmanjšal čezmerni primanjkljaj “. Svet je slednjič tudi pozval italijanske organe, naj „ zboljšajo zbiranje in obdelavo javnofinančnih podatkov “.

V skladu s členom 9(3) Uredbe Sveta (ES) št . 1467/97, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št . 1056/2005[3], ki določa, da po izteku roka za sprejete ukrepov države članice v skladu s priporočilom iz člena 104(7), „ Komisija obvesti Svet o tem, ali je mnenja, da so sprejeti ukrepi – pod pogojem da se ti v celoti izvedejo ter da gospodarski razvoj poteka po napovedih – zadostni za zagotovitev ustreznega napredka pri zmanjšanju čezmernega primanjkljaja v rokih, ki jih je določil Svet “, to sporočilo ocenjuje ukrepe, ki jih je Italija sprejela v odgovor na priporočila Sveta[4].

2. UKREPI, KI JIH JE SPREJELA ITALIJA V ODGOVOR NA PRIPOROčILO SVETA

2.1 Javnofinančni saldi

Proračunski saldo v letu 2005

Finančni zakon 2005, sprejet leta 2004, je imel na podlagi projekcije za rast BDP v višini 2,1 % za cilj javnofinančni primanjkljaj 2,7 % BDP leta 2005. Za dosego cilja je Finančni zakon 2005 predvideval zmanjšanje, ki znaša 1,7 % BDP v primerjavi s trendom primanjkljaja ob nespremenjeni zakonodaji (ocenjenim na 4,4 % BDP)[5]. To zmanjšanje naj bi se skupaj z znižanjem davkov in dodatnimi odhodki v vrednosti 0,5 % BDP financiralo z zmanjšanjem odhodkov (zlasti z 2-odstotno zgornjo mejo na rast nominalne porabe), novimi prihodki in enkratnimi ukrepi. V skladu z dopolnitvijo programa stabilnosti iz leta 2004 naj bi Finančni zakon 2005 ohranil na splošno nespremenjen primarni saldo glede na 2004, vendar bi vključeval znižanje vpliva enkratnih ukrepov za leto 2004 za približno 0,5 % BDP. Ciljni primanjkljaj je bil med letom 2005 dvakrat revidiran. Konec aprila je bil ob novi projekciji v višini 1,2 % za rast BDP cilj revidiran v razponu 2,9–3,5 % BDP. Druga revizija je potekala julija, ko je dokument o letnem gospodarskem in finančnem načrtovanju (DPEF) določil nov ciljni primanjkljaj za leto 2005 v višini 4,3 % BDP, napoved za stopnjo rasti BDP pa je bila revidirana na ničlo. Da bi se zagotovila dosega ciljnega primanjkljaja v višini 4,3 % BDP, je vlada oktobra uvedla nove omejitve porabe in zvišanja odhodkov za približno 0,1 % BDP[6]. Dopolnitev programa stabilnosti iz leta 2005 je potrdila ciljni primanjkljaj v višini 4,3 %.

Proračunski saldo v letu 2006

Finančni zakon 2006, ki ga je italijanski parlament sprejel 22. decembra 2005, izhaja iz trenda primanjkljaja, uradno ocenjenega ob nespremenjeni zakonodaji na približno 5% BDP, in vsebuje diskrecijske ukrepe za podporo rasti, ki zvišujejo primanjkljaj za 0,5 %, in ukrepe za zmanjševanje primanjkljaja v vrednosti 2 % BDP. Celotni učinek proračuna bi tako zagotovil uradni ciljni primanjkljaj v višini 3,5 % BDP za leto 2006 (glej razpredelnico 1).

Ukrepi v podporo rasti vključujejo splošno znižanje socialnih prispevkov, podaljšanje nekaterih davčnih olajšav v kmetijskem in gradbenem sektorju, nov sklad za podporo gospodinjstev, ukrepe v podporo naložbam, sklade za obnovitev pogodb javnega sektorja v letih 2006–2007 in druge ukrepe. Pomembnejši korektivni ukrepi so: zmanjšanje porabe centralne uprave in lokalnih uprav (za 0,4 % BDP)[7]; zmanjšanje kapitalskih in drugih odhodkov (za 0,6 % BDP); prihranki v sektorju zdravstva v pristojnosti dežel (0,2 % BDP)[8]; dodatni prihodki (0,75 % BDP, od tega nekaj več kot 0,1% BDP iz enkratnih ukrepov). Na splošno je glede na ugotovljeni trend primarna poraba zmanjšana za 0,8 % BDP, prihodki pa povečani za 0,6 % BDP.

Za izvedbo zmanjšanja odhodkov proračun vzpostavlja okrepljene mehanizme nadzora odhodkov, na primer z uvedbo omejitev za mesečne odobritve odhodkov centralne uprave in z utrditvijo vloge računskega sodišča pri spremljanju nacionalnega pakta stabilnosti. Proračun vključuje tudi določbe, usmerjene v reševanje ponavljajočega se preseganja pragov pri odhodkih za zdravstvo[9],[10].

Proračunski saldo v letu 2007 in v naslednjih letih

V skladu z dopolnitvijo programa stabilnosti iz decembra 2005 ima Italija namen zmanjšati primanjkljaj pod 3 % BDP do leta 2007 in si prizadevati za nadaljnjo proračunsko konsolidacijo v naslednjih letih v smeri srednjeročnega cilja za proračunski položaj z uravnoteženim strukturnim saldom, v smislu pakta stabilnosti in rasti. Za leta 2007–2009 dopolnitev ne zagotavlja podatkov o ukrepih, potrebnih za dosego proračunskih ciljev; omenjena je samo postopna odprava enkratnih ukrepov od leta 2007.

2.2 Javnofinančni dolg

Po lanskoletnem povečanju predvideva dopolnitev programa stabilnosti iz leta 2005 povratek k upadajočemu razmerju med dolgom in BDP od leta 2006 naprej. Po projekcijah se bo delež dolga znižal od 108,5 % leta 2005 na nekoliko pod 102 % v letu 2009, predvsem zaradi naraščajočih primarnih presežkov in ukrepov privatizacije v letih 2006 in 2007 v vrednosti 0,7 % BDP letno. Načrtovano je, da bo akumulacija finančnih sredstev (brez ukrepov privatizacije) v letih 2005–2006 prispevala k zvišanju dolga za 0,25 % BDP, kar pomeni znižanje v primerjavi z več kot 1 % BDP leta 2004[11]. Čeprav program ne navaja podrobnosti o sestavi prilagoditve stanj in tokov za 2007–2009 (razen privatizacij v letu 2007), celotna predvidena prilagoditev stanj in tokov kaže na to, da bodo finančne operacije z učinkom zvišanja dolga po pričakovanjih ukinjene od leta 2007.

2.3 Statistike

Italija je sprejela ukrepe za zbiranje in obdelavo javnofinančnih podatkov. Okrepljeno je bilo sodelovanje med nacionalnim Institutom za statistiko (ISTAT), Banko Italije in Ministrstvom za gospodarstvo in finance z namenom zmanjšanja statističnih neskladnosti med podatki iz teh treh virov. Vzpostavljen je bil nov informacijski sistem za operacije organov oblasti (SIOPE) zaradi zbiranja informacij o proračunskih transakcijah javnih uprav.

3. OCENA UKREPOV, KI JIH JE ITALIJA SPREJELA V ODGOVOR NA PRIPOROčILO SVETA

Ocena skladnosti navedenih ukrepov s Priporočilom Sveta v skladu s členom 104(7) je izvedena na podlagi napovedi služb Komisije iz jeseni 2005, dopolnjenih s podatki, razpoložljivimi po zadnjem datumu, ki ga zajemajo napovedi (7. november 2005), zlasti s Finančnim zakonom 2006, ki ga je italijanski parlament sprejel 22. decembra, in z dopolnitvijo programa stabilnosti, ki jo je vlada predložila 23. decembra.

Po projekcijah makroekonomskega programa na temelju dopolnitve programa stabilnosti se bo v letih 2006 in 2007 rast BDP pospešila z nič na 1,5 % in nato na 1,75 % v letih 2008 in 2009. Ta scenarij, ki je enak kot v DPEF in je tudi temelj priporočil Sveta v skladu s členom 104(7), je na splošno skladen z napovedmi služb Komisije iz jeseni 2005, ki predvidevajo stopnjo rasti BDP za 0,2 %, 1,5 % in 1,4 % med letoma 2005 in 2007.

3.1 Javnofinančni saldi

Proračunski saldo v letu 2005

Po priporočilu Sveta v skladu s členom 104(7) je s prizadevnim izvrševanjem proračuna za leto 2005 skladen primanjkljaj v višini največ 4,3 % BDP ob predpostavki, da bo rast BDP leta 2005 nična. Po projekcijah iz jesenskih napovedi bo delež dolga glede na BDP v letu 2005 znašal 4,3 % – to je v skladu z uradnim ciljem, čeprav z nekoliko višjo rastjo BDP. Nedavni podatki o stanju financiranja potreb državnega sektorja v letu 2005 kažejo na to, da bo proračunski cilj za leto 2005 verjetno dosežen.

Razpredelnica 1: italijanski proračun za leto 2006

v % BDP | Predlog proračuna na dan 28.10.20051 | Napovedi iz jeseni 20052 | Končni proračun |

Proračunski saldo ob nespremenjeni zakonodaji (tendenziale) | -4,9 | -5,0 | -4,9 |

Nižji primarni odhodki | 0,8 | 0,5 | 0,8 |

od tega:zdravstveni sektor | 0,1 | - | 0,1 |

Prodaja nepremičnin | 0,2 | 0,2 | - |

Odhodki za izvajanje lizbonske strategije | -0,2 | -0,2 | - |

Višji prihodki | 0,4 | 0,2 | 0,6 |

od tega: zdravstveni sektor | 0,1 | - | 0,1 |

Proračunski saldo | -3,8 | -4,2 | -3,5 |

Ciklično prilagojeni saldo (CAB) | -3,2 | -3,6 | -2,9 |

Enkratni ukrepi3 | 0,5 | 0,4 | 0,3 |

od tega: - prodaja nepremičnin | 0,3 | 0,2 | 0,1 |

- oprostitev davkov | - | - | 0,1 |

- nadomestni davki | 0,2 | 0,1 | 0,2 |

Strukturni saldo4 | -3,7 | -4,0 | -3,2 |

Spremembe v strukturnem saldu | 0,4 | 0,0 | 0,9 |

Opombe: 1 Po tako imenovani spremembi Terza fase z dne 28. oktobra 2005 2 Napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 so imele za temelj predlog proračuna z dne 28.10.2005 3 Enkratni in drugi ukrepi, kakor so jih izračunale službe Komisije 4 Strukturni saldo = ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov Vir: Osnutek Finančnega zakona in Finančni zakon 2006; gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2005; izračuni služb Komisije. |

Proračunski saldo v letu 2006

Na podlagi previdne ocene nekaterih ukrepov iz predloga proračuna za leto 2006 z dne 28. oktobra 2005 znaša po projekcijah služb Komisije iz jeseni 2005 primanjkljaj 4,2 % BDP v letu 2006, kar je več od uradnega cilja 3,8 % BDP (glej razpredelnico 1). V skladu z izračuni služb Komisije bi bila strukturna prilagoditev (tj. sprememba v ciklično prilagojenem saldu brez enkratnih in začasnih ukrepov) med letoma 2005 in 2006 iz jesenskih napovedi bistveno nižja od „vsaj“ 0,8 % BDP, kakor je priporočil Svet.

Spremembe v zadnji različici proračuna, ki jo je sprejel italijanski parlament, zahtevajo novo oceno strukturne prilagoditve. Popolno izvrševanje Finančnega zakona 2006 bi bilo skladno z najmanjšim izboljšanjem v višini 0,8 % BDP v strukturnem primanjkljaju, kakor ga zahteva Svet, ob predpostavki, da znaša realna rast BDP v letu 2006 1,5 % in da so izvedeni ukrepi učinkoviti. Razlog za obsežnejše strukturno prizadevanje v primerjavi s predlogom proračuna z dne 28. oktobra so v bistvu korektivni ukrepi v podporo znižanju cilja za primanjkljaj (na 3,5 % BDP) in manjše število načrtovanih enkratnih ukrepov.

Komisija meni, da se je verjetnost učinkovitega izvajanja ukrepov iz proračuna in torej zahtevanega proračunskega prizadevanja za leto 2006 povečala z okrepitvijo mehanizmov proračunskega nadzora. Obenem je Komisija mnenja, da še vedno obstajajo večje negotovosti v zvezi s proračunskim ciljem za leto 2006, ki izhajajo iz ambicioznih zmanjšanj odhodkov in še nepreverjenih mehanizmov za nadzor odhodkov. Te negotovosti zadevajo zlasti doseganje vseh načrtovanih prihrankov na ravni odhodkov lokalnih uprav, zdravstva in (v manjšem obsegu) centralne uprave ter nekatere manj pomembne ukrepe. Odstopanja v teh področjih bi lahko povzročila, da bi bil primanjkljaj bližji 4 % BDP kot pa 3,5 % BDP iz uradnega cilja[12].

Proračunski saldo leta 2007 in v naslednjih letih

Ob predpostavki, da se rast odvija po pričakovanjih, in ob upoštevanju prizadevanja Italije za postopno odpravo enkratnih ukrepov od leta 2007, bi doseganje ciljnega primanjkljaja, ki znaša 2,8 % BDP, pomenila strukturno prilagoditev v višini 0,9 % BDP (glej razpredelnico 2). Vendar Italija ni navedla nobenih podatkov glede širših ukrepov, predvidenih za doseganje cilja za leto 2007. Zaradi tega je nemogoče oceniti kakovost in sestavo prilagoditve. Poleg tega je lahko v programu podcenjen trend primanjkljaja in torej obseg popravka proračuna (glede na trend), potrebnega za doseganje cilja za 2007. Ker projekcije nespremenjene zakonodaje ne upoštevajo v celoti bodoče rasti plač v javnem sektorju, program zlasti predvideva malo verjeten padec za 0,6 % BDP pri plačilih uslužbencev med letoma 2006 in 2007. S tem je jasno obrazloženo, zakaj znaša trend primanjkljaja za leto 2007 samo 3,3 % BDP, kar je še manj kot ciljni primanjkljaj za leto 2006. Po letu 2007 je hitrost prilagoditve k srednjeročnemu cilju iz programa na splošno v skladu z najmanjšim letnim izboljšanjem v strukturnem saldu v višini 0,5 % BDP, ki ga zahteva Svet.

3.2 Javnofinančni dolg

Zmanjšanje deleža dolga glede na BDP, načrtovano za leti 2006 in 2007, bi bilo, če bo doseženo, skladno s priporočili Sveta. Obstajajo znatne negotovosti v zvezi s potekom zmanjševanja dolga, saj je ta odvisen od součinkovanja naraščajočih primarnih presežkov v skladu s proračunskimi cilji, uresničitve načrtov o privatizaciji in učinkovito omejitvijo izrednih operacij, kar bi pomenilo jasen prelom glede na bližnjo preteklost[13]. Po letu 2007 se zdi okrepitev proračunskih ciljev potrebna, da bi se doseglo zadostno upadanje deleža dolga v smeri referenčne vrednosti, kar je ključnega pomena za dolgoročno omejevanje tveganj glede vzdržnosti.

3.3 Statistike

S prizadevanji za izboljšanje kakovosti javnofinančnih podatkov so se zmanjšale statistične neusklajenosti. Ob priglasitvi postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem z dne 1. septembra 2005 je Eurostat objavil podatke za Italijo brez navedbe nerešenih vprašanj[14]. Vendar obstajajo še vedno pomanjkljivosti glede pravočasne razpoložljivosti podatkov v zvezi z lokalnimi organi in zdravstvenim sektorjem. Pričakuje se, da bo vzpostavitev SIOPE izboljšala zbiranje finančnih podatkov na lokalni ravni.

Razpredelnica 2: proračunski saldi in dolg

V % BDP | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

4. SKLEPNE UGOTOVITVE

Po trenutnih podatkih je videti, da je Italija sprejela ukrepe, skladne s priporočili Sveta v skladu s členom 104(7). Italija je zlasti:

- kakor je videti, dosegla ciljni primanjkljaj, ki znaša 4,3 % BDP za leto 2005;

- sprejela korektivne ukrepe v Finančnem zakonu 2006, ki bi, ob predpostavki, da se izvršujejo v celoti in da je gospodarski razvoj skladen s temeljnim scenarijem priporočil Sveta, zagotovili primeren napredek v smeri zmanjšanja čezmernega proračuna v rokih, ki jih je določil Svet. Pod navedenimi pogoji bo zlasti Finančni zakon 2006 zagotovil strukturno prilagoditev za leto 2006 v skladu z Odločbo Sveta;

- določila ciljni nominalni primanjkljaj pod 3 % za leto 2006 in načrtuje strukturno prilagoditev v skladu s priporočili Sveta za leto 2007 in naslednja leta;

- izoblikovala načrt za ponovno vzpostavitev upadajočega trenda za dolg zaradi součinkovanja naraščajočih primarnih presežkov v skladu s proračunskimi cilji, izvedbe obsežnih privatizacijskih načrtov in opustitve izrednih operacij, ki zvišujejo dolg;

- oblikovala pobude, ki so izboljšale kakovost javnofinančnih statistik.

Vendar sta zmanjšanje čezmernega primanjkljaja do roka leta 2007 in zmanjšanje deleža dolga izpostavljeni znatnim tveganjem, ker se bistveno opirata na:

1. uspešno izvrševanje proračuna za leto 2006. Če ukrepi ne bodo v celoti izvedeni ali se bodo izkazali za neučinkovite, bodo potrebni dodatni korektivni ukrepi;

2. določitev in izvedbo večjih dodatnih korektivnih ukrepov za leto 2007.

Ob upoštevanju navedene ocene je Komisija mnenja, da v tem trenutku niso potrebni nadaljnji ukrepi pri postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem za Italijo. Komisija bo še naprej pobliže spremljala proračunski razvoj v Italiji v skladu s Pogodbo in Paktom stabilnosti in rasti, zlasti ob upoštevanju občutljivega položaja javnih financ.

[1] Proračunski vpliv enkratnih ukrepov je znašal 0,6 % BDP leta 2001, 1,9 % leta 2003 in 1,4 % leta 2004. Leta 2002 je primanjkljaj znašal 2,7 % BDP, pri čemer je bilo za 1,3% BDP enkratnih ukrepov.

[2] Politično soglasje glede „Priporočila Sveta Italiji za odpravo čezmernega javnofinančnega primanjkljaja – uporaba člena 104(7) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti“ je bilo doseženo 12. julija 2005.

[3] UL L 209, 2.8.1997 oziroma UL L 174, 7.7.2005.

[4] Komisija v istem času ocenjuje dopolnitev programa stabilnosti iz decembra 2005. Ocena Komisije ter mnenje Sveta o programu sta na voljo na: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/italy_en.htm.

[5] V italijanskem proračunskem postopku so vsi sprejeti ukrepi in ukrepi, načrtovani za prihodnja leta, opredeljeni glede na trend primanjkljaja ob nespremenjeni zakonodaji (tako imenovani „tendenziale“). To pomeni, da so bodoči odhodki in prihodki vključeni v trend primanjkljaja, samo kolikor odsevajo zakonodajo, ki jo je parlament že sprejel. Več podatkov o trendu primanjkljaja in o italijanskem proračunskem postopku je bolj na splošno na voljo v tehnični oceni dopolnitve programa stabilnosti iz leta 2005.

[6] Ti ukrepi, ki jih je uvedel zakonski odlok 211/2005 z dne 17. oktobra 2005 so bili nato vključeni v Finančni zakon 2006.

[7] Prihranki pri odhodkih za centralno in lokalno upravo imajo obliko nadaljnje obsežne revizije „nacionalnega pakta stabilnosti“, ki je bil uveden leta 1999. Pragovi se razlikujejo glede na vrsto lokalnega organa (dežele, pokrajine ali občine) in vrsto odhodkov (tekoči odhodki ali osnovna sredstva).

[8] Prihranki pri neto odhodkih za zdravstvo. Pričakovana razdelitev pomeni 1,5 mio več prihodkov in 1 mio manj odhodkov (glej razpredelnico 1).

[9] Te določbe so zlasti usmerjene v to, da bi dežele s strukturnim primanjkljajem na področju zdravstva pokrile del tega primanjkljaja z dodatnimi prihodki in uresničile zahtevane prihranke. Poleg tega bo povečan nadzor nad zdravniki in farmacevti, med drugim z vodenjem elektronske evidence zdravniških receptov in napotnic za analize.

[10] V italijanskem parlamentu trenutni poteka razprava o oprostitvi plačevanja neplačanih prispevkov za kmetijski sektor. Če bo morebiti na koncu sprejeta in vključena v statistike, lahko povzroči omejeno revizijo navzgor za primanjkljaj in/ali delež dolga.

[11] Po projekcijah iz programa bo obračunska razlika znašala 0,5 % BDP v letu 2006. Ta razlika je tudi povezana s plačilom obresti pri poštnih obveznicah, ki so bile obračunane (in primerno vknjižene pod odhodki) v preteklosti, a so izplačane le ob izplačilu obveznic. Ob neupoštevanju tega dejavnika bi bila obračunska razlika manjša.

[12] Glej opombo 10.

[13] Glej opombo 10.

[14] Razen potrebnega pojasnjevanja primerov zabeleženih kapitalskih injekcij v več državah, vključno z Italijo, med letoma 2001 in 2004.