[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 15.11.2006

.COM(2006)688 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

O boju proti neželeni elektronski pošti ter vohunski in zlonamerni programski opremi

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

O boju proti neželeni elektronski pošti ter vohunski in zlonamerni programski opremi (Besedilo velja za EGP)

1. Namen Sporočila

Družba se vedno bolj zaveda, kako pomembna so sodobna elektronska komunikacijska omrežja in storitve v vsakdanjem življenju, na delovnem mestu ali doma. Široka uporaba storitev je pogojena z zaupanja vrednimi, varnimi in zanesljivimi tehnologijami. Cilj Sporočila Komisije o strategiji za varno informacijsko družbo[1] je izboljšati varnost omrežij in informacij na splošno, saj poziva zasebni sektor, da odpravi pomanjkljivosti v omrežjih in informacijskih sistemih, ki jih je mogoče uporabljati za širjenje neželene elektronske pošte in zlonamerne programske opreme. Sporočilo Komisije o pregledu regulativnega okvira EU predlaga nove predpise za okrepitev varnosti in zasebnosti v sektorju elektronskih komunikacij[2].

To sporočilo obravnava razvoj neželene elektronske pošte[3] in nevarnosti, kot sta vohunska in zlonamerna programska oprema. Za boj proti tem nevarnostim je potreben pregled dosedanjih prizadevanj in opredelitev nadaljnjih ukrepov, ki jih je mogoče sprejeti, vključno s:

– krepitvijo zakonodaje Skupnosti;

– kazenskim pregonom;

– sodelovanjem znotraj držav članic in med njimi;

– političnim in gospodarskim dialogom s tretjimi državami;

– industrijskimi pobudami;

– dejavnostmi raziskav in razvoja.

2. PROBLEM – VEDNO VEčJA NEVARNOST

Neželena elektronska pošta[4] se je v zadnjih petih letih bistveno razširila[5]. Viri iz industrije poročajo, da neželena elektronska pošta trenutno predstavlja 50–80 % sporočil, naslovljenih na končne uporabnike[6]. Čeprav največji del ne izvira iz Evrope, so evropske države trenutno odgovorne za 25 % poslane neželene elektronske pošte[7]. Stroški neželene elektronske pošte po vsem svetu so bili za leto 2005 ocenjeni na 39 milijard evrov. Stroški neželene elektronske pošte so bili za glavna evropska gospodarstva ocenjeni na približno 3,5 milijarde (Nemčija), 1,9 milijarde (Združeno kraljestvo) in 1,4 milijarde EUR (Francija)[8]. Pošiljanje neželene elektronske pošte velja za samostojno „gospodarsko panogo“. Pošiljatelji neželene elektronske pošte dajejo v najem ali prodajajo sezname pridobljenih elektronskih naslovov družbam v tržne namene. Neželena elektronska pošta po spletu je še posebno donosna. Vzroki za to so doseg medija in nizki stroški, povezani s pošiljanjem ogromnih količin sporočil. Istočasno pa lahko zmerne naložbe v boj proti neželeni elektronski pošti prinesejo dobre rezultate. Na Nizozemskem so na primer z naložbami v opremo za boj proti neželeni elektronski pošti v višini 570 000 EUR obseg neželene elektronske pošte zmanjšali za 85 %.

Sprva je bila neželena elektronska pošta zgolj nadležna, danes pa je vse bolj goljufiva in kriminalna. Znan primer tega je uporaba lažne elektronske pošte, ki s posnemanjem spletnih strani, ki naj bi predstavljale resnične družbe, končne uporabnike zavaja, da navajajo občutljive podatke, zaradi česar obstaja možnost kraje identitete in škodovanja ugledu družb. Širjenje vohunskih programov po elektronski pošti ali prek programske opreme, ki sledi in poroča o uporabnikovem spletnem obnašanju, še naprej narašča. Vohunski programi lahko zbirajo tudi osebne podatke, kot so gesla in številke kreditnih kartic.

Pošiljanje ogromnih količin neželene elektronske pošte v veliki meri olajšajo zlonamerne kode, kot so črvi in virusi. Ko so enkrat nameščeni, napadalcu omogočajo, da prevzame nadzor nad okuženim računalniškim sistemom in ga pretvori v „botnet“[9], pri tem pa skriva identiteto pravega pošiljatelja neželene elektronske pošte. Botnete najemajo pošiljatelji neželene elektronske pošte, uporabniki lažnega predstavljanja in prodajalci vohunskih programov za goljufive in kriminalne namene. Strokovnjaki iz industrije ocenjujejo, da botneti prenesejo prek 50 odstotkov zlonamernih elektronskih sporočil[10]. Širjenje vohunskih programov in drugih vrst zlonamernih kod, ki napadajo potrošnike in podjetja, ima velik vpliv na gospodarstvo. Svetovni finančni vpliv zlonamernih programov je bil za leto 2005 ocenjen na približno 11 milijard EUR[11].

3. DOSEDANJI UKREPI – UKREPI, SPREJETI OD LETA 2004

EU je leta 2002 sprejela Direktivo o zasebnosti in elektronskih komunikacijah, ki prepoveduje neželeno elektronsko pošto[12], s katero je uvedla trženje na podlagi privolitve fizičnih oseb. Januarja 2004 je Komisija predložila Sporočilo o neželeni elektronski pošti, ki opredeljuje ukrepe za dopolnitev Direktive[13]. V Sporočilu je poudarila potrebo po ukrepanju različnih akterjev na področju ozaveščenosti, samoregulacije/tehničnih ukrepov, sodelovanja in pregona. Komisija je začela vprašanje boja proti neželeni elektronski pošti, vohunskim in zlonamernim programom vključevati v dialog s tretjimi državami. Poleg tega Direktiva o nepoštenih poslovnih praksah[14] potrošnike varuje pred agresivnimi poslovnimi praksami, Uredba o sodelovanju na področju varstva potrošnikov[15] pa zagotavlja čezmejno sodelovanje v boju proti takim praksam.

3.1. Dejavnosti ozaveščanja

Sporočilo Komisije je prispevalo k povečanju ozaveščenosti o neželeni elektronski pošti na nacionalni in mednarodni ravni. Na ravni EU program Varnejši internet plus kot del skladnega pristopa Evropske unije spodbuja varnejšo uporabo interneta in novih spletnih tehnologi, zlasti za otroke.

Države članice so sprožile ali podprle kampanje , da bi uporabnike seznanile s problematiko neželene elektronske pošte in o tem, kako z njo ravnati. V splošnem so ponudniki internetnih storitev prevzeli odgovornost, da svojim strankam svetujejo in pomagajo, kako se zaščiti pred vohunskimi programi in virusi. Komisija je februarja 2004 gostila delavnico OECD o neželeni elektronski pošti. Prav tako je aktivno prispevala k orodju OECD proti neželeni elektronski pošti , ki prinaša paket regulativnih pristopov, tehničnih rešitev in pobud industrije za boj proti neželeni elektronski pošti.

Svetovni vrh ZN o informacijski družbi[16] je prepoznal , da je treba neželeno elektronsko pošto obravnavati na ustreznih nacionalnih in mednarodnih ravneh. Mednarodna telekomunikacijska zveza je leta 2004 in 2005 organizirala tematske konference v okviru WSIS. Tuniška agenda WSIS, ki je bila sprejeta novembra 2005, poziva k učinkovitemu obravnavanju te pomembne in naraščajoče problematike, ki jo povzroča neželena elektronska pošta[17].

3.2. Mednarodno sodelovanje

Neželena elektronska pošta je čezmejno vprašanje. Vzpostavljenih je bilo več pobud sodelovanja in čezmejnih mehanizmov za pregon. Komisija je ustanovila kontaktno mrežo organov za boj proti neželeni elektronski pošti (CNSA − Contact Network of Spam Authorities), ki se redno srečuje, izmenjuje najboljše prakse in sodeluje pri pregonu čez mejo. CNSA je pripravila postopek sodelovanja[18] za spodbujanje čezmejnega obravnavanja pritožb na neželeno elektronsko pošto. Službe Komisije podpirajo londonski akcijski načrt (LAP) in v njem sodelujejo kot opazovalci. Ta združuje pristojne organe iz 20 držav in je prav tako sprejel postopek za čezmejno sodelovanje. Novembra 2005 je potekala skupna delavnica CNSA EU/LAP. OECD je aprila 2006 sprejela Priporočilo o čezmejnem sodelovanju pri kazenskem pregonu neželene elektronske pošte, ki poziva organe pregona k izmenjavi podatkov in sodelovanju[19].

Komisija poleg tega spodbuja mednarodne pobude sodelovanja . ZDA in EU sta se dogovorili, da bosta „sodelovali v boju proti neželeni elektronski pošti s skupnimi pobudami pregona in proučili načine za boj proti nelegalnim vohunskim in zlonamernim programom. Komisija prav tako sodeluje v kanadski mednarodni delovni skupini za sodelovanje v boju proti neželeni elektronski pošti. Razprave potekajo tudi z velikimi mednarodnimi partnerji, npr. Kitajsko in Japonsko. V zvezi z Azijo je Komisija sprožila pobudo za Skupno izjavo o mednarodnem sodelovanju v boju proti neželeni elektronski pošti, ki je bila sprejeta na konferenci ASEM o e-trgovini februarja 2005[20].

Tuniška agenda, ki je bila sprejeta na Svetovnem vrhu o informacijski družbi novembra 2005, poudarja, da je internetna varnost področje, kjer je potrebno boljše mednarodno sodelovanje, in da bo to vprašanje treba obravnavati v okviru izboljšanega modela sodelovanja za internetno upravljanje, ki se bo izvajal kot posledični ukrep vrha[21].

3.3. Raziskave in tehnološki razvoj

V okviru 6. okvirnega programa za raziskave in razvoj je Komisija sprožila projekte za pomoč zainteresiranim stranem v boju proti neželeni elektronski pošti in drugim vrstam zlonamernih programov. Ti projekti[22] segajo od splošnega spremljanja omrežja in zaznavanja napadov do posebnega razvoja tehnologij za gradnjo filtrov za zaznavanje neželene elektronske pošte, lažnega predstavljanja in zlonamerne programske opreme. Dosežki vključujejo vzpostavitev raziskovalne skupnosti za obvladovanje zlonamerne programske opreme in razvoj evropske infrastrukture za spremljanje internetnega prometa. Nedavne dejavnosti zadevajo prilagodljive filtre za lažno predstavljanje, ki lahko zaznajo neznano nevarnost in spletne napade. Finančna sredstva, namenjena tem dejavnostim, znašajo 13,5 milijona EUR.

3.4. Ukrepi industrije

Komisija pozdravlja proaktivno vlogo industrije na področju neželene elektronske pošte. V splošnem so ponudniki storitev sprejeli tehnične ukrepe za boj proti neželeni elektronski pošti, vključno z boljšimi filtri. Vzpostavili so službo za pomoč uporabnikom in uporabnike oskrbujejo s programsko opremo za boj proti neželeni elektronski pošti ter vohunski in zlonamerni programski opremi. Mnogi ponudniki internetnih storitev imajo pogodbene klavzule , ki prepovedujejo spletno zlorabo. V nedavnem primeru je civilno sodišče v Združenem kraljestvu pošiljatelju neželene elektronske pošte zaradi kršitve pogodbe naložilo kazen v višini 68 800 EUR. Gospodarska združenja so sprejela najboljše prakse za preprečevanje lažnega spletnega predstavljanja in izboljšane metode filtriranja[23].

Mobilni operaterji so sprejeli kodekse ravnanja za industrijske panoge, ki predvidevajo ukrepe zoper neželena sporočila. Združenje GSM je leta 2006 objavilo Kodeks prakse o neželeni mobilni pošti. Komisija trenutno sofinancira pobudo „Spotspam“ – partnerstvo med zasebnimi in javnimi organi za vzpostavitev podatkovne baze za lažje čezmejno preiskovanje in pregon primerov neželene elektronske pošte[24].

3.5. Ukrepi pregona

Kot kaže, je boj proti neželeni elektronski pošti uspešen. Filtrirni ukrepi, uvedeni na Finskem, so delež neželene elektronske pošte v poslanih elektronskih sporočilih zmanjšali z 80 % na približno 30 %. Veliko število organov je začelo izvajati ukrepe pregona, da bi zaustavili pošiljatelje neželene elektronske pošte[25].

Vendar med državami članicami obstajajo bistvene razlike v dejanskem številu preganjanih primerov. Nekateri organi so sprožili več kot sto preiskav, ki so jih uspešno zaključili in v katerih so kaznovali dejavnosti na področju neželene elektronske pošte. V drugih državah članicah število je bilo preiskanih le nekaj primerov, ponekod celo nobeden.

Večina ukrepov je bilo usmerjenih v ‘tradicionalne’ oblike neželene elektronske pošte. Druge oblike nevarnosti skorajda niso bile preganjane , čeprav predstavljajo veliko nevarnost.

4. NADALJNJE UKREPANJE − UKREPI, KI JIH JE TREBA SPREJETI

4.1. UKREPI NA RAVNI DRžAV čLANIC

Ta oddelek zajema ukrepe za vladne in nacionalne organe, zlasti v zvezi s pregonom in sodelovanjem.

4.1.1. Ključni dejavniki uspeha

Trdovratnost in naraščajoča problematika zahtevata boljšo vključenost držav članic in določitev prednostnih nalog. Ukrepi morajo obravnavati zlasti „poklicne“ pošiljatelje neželene elektronske pošte, uporabnike lažnega predstavljanja ter širjenje vohunske in zlonamerne programske opreme. Ključni dejavniki uspeha so:

- velika predanost centralne vlade boju proti spletnim zlorabam;

- jasna dodelitev odgovornosti v zvezi z dejavnostmi pregona;

- ustrezna sredstva za organe pregona.

Trenutno ti dejavniki niso prisotni v vseh državah članicah.

4.1.2. Usklajevanje in integracija na nacionalni ravni

V skladu z Direktivo o e-zasebnosti in Direktivo o splošnem varstvu podatkov[26] so nacionalni organi pooblaščeni, da ukrepajo proti naslednjim nezakonitim praksam:

– pošiljanje nepovabljenih sporočil (neželene elektronske pošte)[27];

– nezakonit dostop do terminalske opreme; bodisi za shranjevanje podatkov, kot so oglaševalni in vohunski programi, ali za dostop do podatkov, shranjenih na tej opremi[28];

– okužba terminalske opreme z namestitvijo zlonamerne programske opreme , kot so črvi in virusi, in preobrazba osebnih računalnikov v botnete ali uporaba v druge namene[29] ;

– zavajanje uporabnikov, da prek tako imenovanih sporočil z lažnim predstavljanjem posredujejo občutljive podatke[30].

Za nekatere med temi praksami velja tudi kazensko pravo, vključno z Okvirnim sklepom o napadih na informacijske sisteme[31] . V skladu s tem sklepom morajo države članice določiti največjo kazen vsaj treh let zapora oz. pet let, če gre za organizirani kriminal.

Na nacionalni ravni lahko te določbe izvajajo upravni organi in/ali organi za kazenski pregon. V tem primeru je treba jasno določiti odgovornosti različnih organov in postopke sodelovanja. To lahko zahteva odločitve na visoki ravni nacionalnih vlad.

Do danes se vse večja prepletenost kazenskih in upravnih vidikov neželene elektronske pošte ter drugih oblik nevarnosti ni odražala v ustrezni rasti postopkov sodelovanja v državah članicah, kar bi omogočilo združevanje tehničnih in preiskovalnih spretnosti različnih agencij. Potrebni so protokoli sodelovanja, ki bodo zajeli področja kot so izmenjava informacij in preiskovalnih podatkov, podatki o kontaktnih mestih, pomoč in prenos primerov.

Tesno sodelovanje med organi pregona, upravljavci omrežij in ponudniki internetnih storitev na nacionalni ravni prav tako ugodno vpliva na izmenjavo informacij, tehnično-strokovnega znanja in preganjanje spletnih zlorab. Norveški in nizozemski organi so že poročali o koristnosti takih javno-zasebnih partnerstev.

4.1.3. Sredstva

Za zbiranje dokazov, izvajanje preiskav in vzpostavitev pregona so potrebna sredstva. Organi potrebujejo tehnična in pravna sredstva, seznaniti pa se morajo tudi z načinom, kako prestopniki delujejo, če želijo prekiniti njihovo početje.

Pomembno orodje so lahko spletne pritožbe, ki so povezane s sistemi za zapis in analizo prijavljenih zlorab. Izkušnje so pokazale, da lahko zmerne naložbe prinesejo pomembne rezultate . Zmanjšanje neželene elektronske pošte na Nizozemskem je bilo doseženo z vzpostavitvijo skupine petih predanih ljudi, ki so bili zaposleni pri nizozemskem organu OPTI za poln delovni čas, v opremo za boj proti neželeni elektronski pošti pa je bilo investiranih 570 000 EUR . Zaradi teh naložb se izkušnje, pridobljene v boju proti neželeni elektronski pošti, zdaj uporabljajo tudi na drugih problematičnih področjih.

4.1.4. Čezmejno sodelovanje

Neželena elektronska pošta je globalni problem. Nacionalni organi bodo pogosto morali sodelovati z organi v drugih državah, če želijo preganjati pošiljatelje neželene elektronske pošte, na drugi strani pa bodo lahko pozvani, da nadaljujejo preiskave drugih držav.

Čeprav se omejena nacionalna sredstva ne uporabljajo rada za preiskovanje problemov drugih ljudi, je pomembno, da države članice prepoznajo, da je učinkovito čezmejno sodelovanje ključen dejavnik v boju proti neželeni elektronski pošti. Nedavno so avstralski in nizozemski organi za boj proti neželeni elektronski pošti z medsebojnim sodelovanjem preprečili veliko operacijo pošiljanja neželene elektronske pošte.

Do danes je 21 evropskih organov sprejelo postopek sodelovanja CNSA[32] o čezmejnem obravnavanju pritožb. Ostali organi so pozvani, da to storijo v naslednjih šestih mesecih. Države članice in pristojni organi so še zlasti pozvani, da aktivno spodbujajo uporabo:

– skupnih pro forma dokumentov CNSA-LAP;

– priporočila OECD in orodja za pregon neželene elektronske pošte.

4.1.5 Predlagani ukrepi

Države članice in pristojni organi so pozvani:

– da jasno določijo odgovornosti nacionalnih agencij, vključenih v boj proti neželeni elektronski pošti;

– da zagotovijo učinkovito koordinacijo med pristojnimi organi;

– da vključijo tržne udeležence na nacionalni ravni in uporabijo njihovo strokovno znanje ter dostopne podatke;

– da zagotovijo zadostna sredstva za potrebe pregona;

– da podpišejo mednarodne postopke sodelovanja in se odzovejo na poziv za čezmejno pomoč.

4.2. Ukrepi industrije

Ta oddelek zajema ukrepe, ki jih lahko industrija sprejme za spodbujanje zaupanja potrošnikov in zmanjšanje pošiljanja zlonamernih elektronskih sporočil.

4.2.1. Dobava in namestitev programske opreme

Vohunska programska oprema resno ogroža zasebnost uporabnikov. Spletne ponudbe programske opreme so postale zelo razširjen način za dobavo in namestitev vohunske programske opreme na uporabnikovi terminalski opremi. Vohunska programska oprema je lahko skrita tudi v programski opremi, ki se širi prek drugih medijev, kot so CD-ROM-i za namestitev na računalniku. Nezaželeni vohunski programi se lahko namestijo skupaj s programsko opremo, ki jo kupi potrošnik.

V nadaljnjem besedilu so navedeni nekateri ukrepi, s katerimi lahko preprečimo, da vohunska programska oprema doseže končnega uporabnika.

4.2.2. Obveščanje potrošnika

Ponudbe programske opreme lahko vključujejo namestitev dodatnih programov. Če ta dodana programska oprema deluje kot vohunski program, ki spremlja obnašanje končnega uporabnika (npr. za tržne namene), to vključuje obdelovanje osebnih podatkov, kar je brez uporabnikovega zavestnega soglasja nezakonito. V mnogih primerih uporabnikovo soglasje za namestitev take programske opreme ni pridobljeno ali pa je končnemu uporabniku skrito v drobnem tisku dolge licenčne pogodbe.

Družbe, ki ponujajo programsko opremo, morajo jasno in vidno navesti vse pogoje ponudbe, zlasti ali bodo kakršne koli naprave za spremljanje, ki so vključene v pakete programske opreme, obdelovale osebne podatke.

Samoregulacija in uporaba neke vrste „žiga kakovosti“ bi lahko bili sredstvo za ločevanje zaupanja vrednih družb od tistih, ki to niso. Kodeksi ravnanja, katerih cilj je obvestiti uporabnika o pogojih, ki vključujejo obdelovanje osebnih podatkov, se lahko predložijo v odobritev Delovni skupini za varstvo podatkov iz člena 29.

4.2.3 Pogodbene klavzule v dobavni verigi

Družbe se pogosto ne zavedajo , kako se oglasi njihovih proizvodov in storitev tehnično dostavijo javnosti. Zakonita programska oprema je lahko pakirana skupaj z vohunskim programom, ki se uporablja za pridobivanje občutljivih podatkov, vključno s podatki o kreditnih karticah, zaupnih dokumentih itn.

Družbe, ki oglašujejo in/ali prodajajo proizvode, morajo zagotoviti, da so dejavnosti njihovih pogodbenih partnerjev zakonite. Družba mora razumeti pogodbeno verigo razmerij, spremljati pravno usklajenost in preprečiti zlorabe po vsej verigi, tako lahko takoj prekine nadaljnje sodelovanje z družbami, ki zlorabljajo.

4.2.4 . Varnostni ukrepi ponudnikov storitev

Raziskava ENISA iz leta 2006[33] potrjuje, da so ponudniki storitev v splošnem sprejeli ukrepe za boj proti neželeni elektronski pošti. Poroča pa tudi, da bi ponudniki storitev lahko prispevali k splošni varnosti omrežij, in priporoča, da je večji poudarek na filtriranju elektronske pošte, ki zapusti omrežje ponudnika storitev ( filtriranje „egress“ ). Komisija spodbuja ponudnike storitev, da izvajajo to priporočilo.

Delovna skupina za varstvo podatkov iz člena 29 je sprejela Mnenje o vprašanjih zasebnosti pri storitvah za filtriranje e-pošte[34], ki določa smernice o zaupnosti e-pošte, zlasti o filtriranju spletnih sporočil za zaščito pred virusi, neželeni elektronski pošti in nezakonitim vsebinam.

4.2.5. Predlagani ukrepi

Komisija poziva:

– družbe, da zagotovijo, da je standard informacij pri nakupu aplikacij programske opreme v skladu z zakonodajo o varstvu podatkov;

– družbe, da pogodbeno prepovejo nezakonito uporabo programske opreme v oglasih, nadzorujejo, kako oglasi dosežejo potrošnike, in spremljajo zlorabe;

– ponudnike storitev e-pošte, da izvajajo politiko filtriranja, ki zagotavlja skladnost s priporočilom in smernicami o filtriranju e-pošte.

4.3. Ukrepi na evropski ravni

Komisija bo še naprej obravnavala vprašanja v zvezi neželeno elektronsko pošto, vohunsko in zlonamerno programsko opremo na mednarodnih forumih, dvostranskih srečanjih in, kjer je primerno, v okviru sporazumov s tretjimi državami ter bo spodbujala sodelovanje med zainteresiranimi stranmi, vključno z državami članicami, pristojnimi organi in industrijo. Prav tako bo sprejela nove pobude na zakonodajnem in raziskovalnem področju, katerih cilj je nov zagon v boju proti zlorabam, ki slabijo informacijsko družbo. Komisija trenutno pripravlja nadaljnji razvoj usklajene politike o boju proti kibernetskem kriminalu. To politiko bo predstavila v sporočilu, ki ga bo predvidoma sprejela v začetku leta 2007.

4.3.1. Pregled regulativnega okvira

Sporočilo Komisije[35] o regulativnem okviru za elektronske komunikacije predlaga poostriti predpise na področju zasebnosti in varnosti. V skladu s tem predlogom bi bili omrežni operaterji in ponudniki storitev zavezani:

– obvestiti pristojne organe v državi članici o kakršni koli kršitvi varnosti, ki je privedla do izgube osebnih podatkov in/ali prekinitev v nemotenem posredovanju storitev;

– obvestiti stranke o kakršni koli kršitvi varnosti, ki je privedla do izgube, spremembe, dostopa ali uničenja osebnih podatkov stranke.

Nacionalni regulativni organi bi imeli pooblastila, da zagotovijo, da operaterji izvajajo ustrezne varnostne politike, lahko pa bi sprejeli nove predpise, ki bi zagotovili določena pravna sredstva ali vsebovali stopnje kazni v primeru kršitve.

4.3.2. Vloga ENISE

Predlogi vključujejo tudi določbo, ki potrjuje svetovalno vlogo ENISE pri vprašanjih varnosti. Druge naloge, predvidene za ENISO, so opredeljene v Sporočilu Komisije o varnostni strategiji[36] in vključujejo:

.

– vzpostavitev zaupanja vrednega partnerstva z državami članicami in zainteresiranimi stranmi, da bi razvili ustrezen okvir za zbiranje podatkov o varnostnih incidentih in zaupanju potrošnikov.

.

Ta okvir bo ENISA natančno uskladila z Eurostatom in si prizadevala za statistiko Skupnosti na področju informacijske družbe in za okvir za primerjalno analizo i2010[37].

.

– proučitev izvedljivosti evropskega informacijskega in opozorilnega sistema za spodbujanje učinkovitih odzivov na obstoječo in morebitno ogroženost elektronskih omrežij.

4.3.3. Raziskave in razvoj

Cilj prihodnjega programa OP7 je stalni razvoj znanj in tehnologij, ki bodo zavarovale informacijske storitve in sisteme ter tesno sodelovale s političnimi pobudami. Pri zlonamerni programski opremi bodo dejavnosti predvidoma vključevale skrite botnete in viruse ter napade na mobilne in glasovne storitve.

4.3.4. Mednarodno sodelovanje

Ker je internet globalno omrežje, mora ves svet sodelovati v boju proti neželeni elektronski pošti ter vohunski in zlonamerni programski opremi. Zato namerava Komisija okrepiti dialog in sodelovanje s tretjimi državami na področju boja proti tej nevarnosti in kriminalu, ki sta povezana z njimi. Komisija si bo prizadevala, da bodo neželena elektronska pošta in vohunska ter zlonamerna programska oprema obravnavani v sporazumih med EU in tretjimi državami, prizadevala pa si bo tudi, da se bodo najbolj prizadete tretje države zavezale k sodelovanju z državami članicami EU za bolj učinkovit boj proti tej nevarnosti in bo pazljivo spremljala izvajanje skupnih ciljev.

4.3.5. Predlagani ukrepi

Komisija:

– si bo še naprej prizadevala za večjo ozaveščenost in sodelovanje med zainteresiranimi stranmi;

– si bo še naprej prizadevala za sklenitev sporazumov s tretjimi državami, ki obravnavajo boj proti neželeni elektronski pošti ter vohunski in zlonamerni programski opremi;

– si bo prizadevala za nove zakonodajne predloge na začetku leta 2007, ki bodo poostrili predpise na področju zasebnosti in varnosti v sektorju komunikacij, in bo predstavila politiko o kibernetičnem kriminalu;

– bo v varnostne vprašanja vključila strokovnjake ENISE;

– podpirala raziskave in razvoj v okviru programa OP7.

5. Sklepn E UGOTOVITVE

Nevarnosti, ki jih prinašajo neželena elektronska pošta ter vohunska in zlonamerna programska oprema, spodkopavajo zaupanje v informacijsko družbo in njeno varnost ter imajo velik finančen vpliv. Čeprav so nekatere države članice sprejele pobude, EU kot celota ni sprejela dovolj ukrepov za zaustavitev tega razvoja . Komisija uporablja svojo vlogo posrednika, da poveča ozaveščenost o potrebi po večji politični zavezanosti boju proti tej ogroženosti.

Treba je okrepiti dejavnosti pregona, da se ustavi tiste, ki vede kršijo zakon. Za dopolnitev dejavnosti pregona mora industrija sprejeti nadaljnje ukrepe. Sodelovanje je potrebno na nacionalni ravni, tako znotraj vlade kot med vlado in industrijo. Komisija bo okrepila dialog in sodelovanje s tretjimi državami ter proučila možnost za predložitev novih zakonodajnih predlogov, sprejela pa bo tudi raziskovalne ukrepe, da dodatno okrepi zasebnost in varnost v sektorju elektronskih komunikacij.

Integrirano in čim bolj vzporedno izvajanje ukrepov, opredeljenih v tem sporočilu, lahko prispeva k zmanjšanju nevarnosti, ki trenutno spodbijajo prednosti informacijske družbe in gospodarstva.Komisija bo spremljala izvajanje teh ukrepov in do leta 2008 ocenila, ali so potrebni dodatni ukrepi.

[1] COM(2006) 251 konč.

[2] COM(2006) 334 konč.

[3] COM(2004) 28 konč.

[4] Neželena elektronska pošta pomeni pošiljanje nenaročenih sporočil – npr. po elektronski pošti v tržne namene. Z neželeno elektronsko pošto se lahko prenaša tudi zlonamerna in vohunska programska oprema.

[5] 2001 7%

[6] Symantec 54 %; Messagelabs 68,6 MAAWG 80–85.

[7] pQ1 2006 (Sophos) Azija 42,8 %, S. Amerika 25,6, Evropa 25,0, J. Amerika 5,1, Avstralazija 0,8, Afrika 0,6, drugo 0,1.

[8] Raziskava Ferris, 2005.

[9] Botneti so ogroženi računalniki, ki jih pošiljatelji neželene elektronske pošte uporabljajo za pošiljanje neželene pošte in ki nameščajo skrito programsko opremo, ki pretvori računalnike v poštne strežnike brez uporabnikovega vedenja.

[10] Države, ki so jih botneti najbolj prizadeli, so po Symantecu (Q 3–4 2005): Združene države 26 %, Združeno kraljestvo 22 %, Kitajska 9 %, Južna Koreja, Kanada 4 %, Tajvan, Španija, Nemčija 3 %, Japonska 2 %.

[11] Computer Economics: Poročilo o zlonamernih programih za leto 2005.

[12] Člen 13 Direktive 2002/58.

[13] Supra 3.

[14] Točka 26 Priloge I k Direktivi 2005/29/ES.

[15] Uredba (ES) 2006/2004.

[16] WSIS, Ženeva, december 2003.

[17] Tuniška agenda, odstavek 41.

[18] http://europa.eu.int/information_society/policy/ecomm/doc/todays_framework/privacy_protection/spam/cooperation_procedure_cnsa_final_version_20041201.pdf

[19] http://www.oecd-antispam.org/

[20] http://www.asemec-london.org/

[21] Tuniška agenda, odstavki 39–47. http://www.itu.int/wsis/docs2/tunis/off/6rev1.doc

[22] www.diadem http://cordis.europa.eu/fp6/projects.htm#search

[23] http://www.maawg.org/home/

[24] http://www.spotspam.net

[25] Raziskava CNSA je pokazala, da je petnajst od osemnajstih vprašanih članov preganjalo primere v obdobju 2003–2006.

[26] Direktiva 95/46/ES.

[27] Člen 13 Direktive e-Zasebnost.

[28] Člen 5(3) Direktive e-Zasebnost.

[29] Supra 28.

[30] Člen 6(a) Direktive o varstvu splošnih podatkov.

[31] Okvirni sklep Sveta 2005/222/JHA.

[32] Supra 18.

[33] http://www.enisa.eu.int/doc/pdf/deliverables/enisa_security_spam.pdf

[34] Mnenje 2/2006, WP 118.

[35] http://europa.eu.int/information_society/policy/ecomm/tomorrow/index_en.htm

[36] Supra 1.

[37] Primerjalna analiza skupine na visoki ravni i2010 z dne 20. aprila 2006.