ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.2.3

Proračun EU ima nekaj novih sestavnih delov, ki so povezani z delovanjem večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020 in omogočajo okrepitev pristopa, ki temelji na uspešnosti in je usmerjen v rezultate: (a) tematska osredotočenost: podpora s finančnimi sredstvi EU ne bi smela biti namenjena vsem področjem, ampak le prednostnim; natančno bi bilo treba opredeliti prednostne naloge ter jih podpreti s kvantitativno analizo in načrti izvedljivosti; strogo bi bilo treba omejiti obseg prednostnih nalog; za upravičene prednostne naloge je treba nameniti zadostna finančna sredstva, da bi se lahko dosegli rezultati in zagotovile dejanske koristi; (b) integriran in lokalen ( place-based ) pristop ter sinergije: rezultati in prednosti, doseženi v okviru programov in projektov, bi se morali na podlagi sinergij skladati z rezultati in prednostmi drugih programov in projektov; te sinergije bi morale biti vzpostavljene v okviru posamezne lokalne enote, ki bi se opredelila na podlagi načela subsidiarnosti; za delovanje tega sistema bi bilo treba vzpostaviti matriko upravljanja, da bi dosegli ustrezne pogoje za integrirane projekte; (c) pogojenosti in rezerve za uspešnost: v skladu z načeli trdnega finančnega upravljanja se financiranje s sredstvi EU izvaja v ustreznem okviru notranjih, makroekonomskih in institucionalnih zadev v posamezni državi, kar je osnovni pogoj za samo dodeljevanje; toda vzpostaviti je treba tudi rezervo za uspešnost kot bonus za uspešne subjekte; (d) poenostavitev: sistem financiranja EU je z različnih vidikov izjemno zapleten, kar ovira njegovo učinkovito upravljanje in možnost merjenja njegovih dejanskih rezultatov in prednosti; (e) boljše količinsko opredeljevanje rezultatov: za oblikovanje in prilagajanje proračunske politike EU je zelo pomembno, da se doseženi rezultati učinkovito merijo, kar bi omogočilo natančno in nedvoumno pridobivanje izkušenj na podlagi ugotovljenih dejstev; zato je bistveno, da se izboljšajo sistem analize podatkov, njegovo upravljanje in uporaba kazalnikov.
5.10

Potrošniki in spodbujanje etične potrošnje. Uspešnost evropskega etičnega trga bo odvisna od povpraševanja evropskih potrošnikov po proizvodih in storitvah, ki prispevajo k skupnemu dobremu. Treba bo zasnovati in spodbujati strategije in programe za okrepitev etične potrošnje. Ti programi bi nudili informacije o naravi evropskega etičnega trga z izobraževanjem, ozaveščanjem in oglaševalskimi kampanjami. Bilanca skupnega dobrega in označevanje bi skupaj pomenila idealni orodji za dosego tega cilja.
5.2.5

Pri Kitajski bi si bilo treba s poglavjem o trajnostnem razvoju in posebnim forumom za razprave prizadevati za nadgradnjo sedanjih dialogov med EU in Kitajsko o zaposlovanju in socialni politiki oziroma okoljski politiki, ki so v nastajanju že od leta 2005; nazadnje je bila sprejeta skupna izjava o intenzivnejšem dialogu o okoljski politiki in zeleni rasti iz leta 2012. Obravnavati bi bilo treba onesnaževanje zraka in vode, ravnanje z odpadki in gospodarjenje z gozdovi.
4.2.1

Odbor je v mnenju o malih podjetjih v velikem svetu (23) pozval k "ukrepom za podporo elektronskega trgovanja, ki bi lahko postalo pomembno področje za internacionalizacijo MSP". Izvajanje digitalne agende EU je absolutna prednostna naloga tudi za MSP. Zato in glede na potencial MSP za ustvarjanje novih delovnih mest je strateško pomembno vzpostaviti točke "vse na enem mestu" za DDV, da se spodbudi izstavljanje e-računov in računalništvo v oblaku. Pametna uporaba IKT, razvoj e-znanj in spretnosti v MSP, povečanje deleža MSP pri e-javnih naročilih in zagotavljanje popolnega širokopasovnega dostopa za MSP so ključnega pomena; enako pomembni pa so tudi instrumenti, kot so Evropska mreža za podporo e-poslovanja (eBSN), program konkurenčnost in inovativnost (CIP) ter program za konkurenčnost podjetij in MSP (COSME).
1.3

EESO na evropske institucije in države članice naslavlja naslednja priporočila: 1.3.1 človekove pravice: nasilje v družini na podlagi spola naj obravnavajo kot kršitev človekovih pravic, s čimer bo mogoče oblikovati celosten in večsektorski odziv na ta problem; 1.3.2 vzorci varnosti in tveganj: sprejmejo naj ukrepe za spremembo vzorcev, povezanih z varnostjo in tveganji, tako da spodbujajo prepričanje, da nasilje nad ženskami v domačem okolju ni osamljen problem posameznikov, ki spada v zasebno življenje, temveč vprašanje varnosti in javnega reda; 1.3.3 preprečevanje: oblikujejo naj politiko za preprečevanje nasilja v družini in pri tem predvidijo mesta za nudenje multidisciplinarne podpore, ki imajo na razpolago ustrezna sredstva in specializirano osebje, ter medresorske akcijske načrte za spodbujanje moških in mladih k prizadevanjem za odpravo nasilja v družini; 1.3.4 politike varstva: ženskam, ki so žrtve nasilja, naj zagotovijo prednostni dostop do stanovanj, finančne pomoči, usposabljanja in dostojnih delovnih mest, ki so v skladu z načelom "enakega plačila za enako delo"; 1.3.5 uskladitev statističnih meril: nadaljujejo naj z usklajevanjem meril za evidentiranje primerov nasilja na podlagi spola, da se zagotovi primerljivost zbranih podatkov; 1.3.6 izobraževanje: poskrbijo naj za to, da bo izobraževanje prispevalo k spremembi načina razmišljanja, kar med drugim vključuje izvajanje resničnih po spolu mešanih izobraževalnih programov, odpravo seksistične rabe jezika v učbenikih ter začetno in nadaljnje usposabljanje učiteljev o vprašanjih nasilja na podlagi spola, vključno z nasiljem v družini; 1.3.7 mediji: poskrbijo naj za učinkovito izvajanje direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah (2), da bi odpravili negativno prikazovanje žensk v medijih, zlasti v oglaševanju; 1.3.8 zdravje: razširjajo naj prepričanje, da je nasilje nad ženskami v domačem okolju dejavnik tveganja za zdravje; 1.3.9 soodgovornost: okrepijo in podpirajo naj ukrepe, ki spodbujajo deljeno odgovornost moških in žensk pri skrbi za otroke, ostarele starše ali družinske člane s posebnimi potrebami; 1.3.10 organizacije civilne družbe: podpirajo naj organizacije, ki pomagajo ženskam, žrtvam nasilja v družini, ali ki so dejavne na področju osveščanja oziroma usposabljanja v okviru boja proti nasilju na podlagi spola; 1.3.11 evropsko leto boja proti nasilju na podlagi spola: eno evropsko leto naj posvetijo boju proti nasilju na podlagi spola; 1.3.12 Konvencija Sveta Evrope o preprečevanju nasilja nad ženskami in nasilja v družini ter o boju proti njima: EESO Evropsko unijo in vse države članice poziva, naj podpišejo, ratificirajo in izvajajo to konvencijo, sprejeto leta 2011.
1.5

Obstajajo zelo velike razlike v dostopnosti informacij in strokovnega znanja o delovanju trgov storitev splošnega gospodarskega pomena, načinu določanja cen, vrednosti in elementov, ki so povezani z dostopom do omrežij, in o tem, kakšne posledice ima to za potrošnike, saj je to področje zakonodaje zelo tehnično in kompleksno, čeprav ni nobenega dvoma o pomenu, ki ga ima to za potrošnike in njihove predstavniške organizacije.
Ta panoga se je v zadnjih desetletjih močno preobrazila; zgodovinske evropske znamke so bile izpostavljene vse močnejši japonski konkurenci. Japonski proizvajalci, ki so danes med vodilnimi v tej panogi, so razvili svoje proizvodne dejavnosti neposredno v EU. Obenem se je panoga v Evropi reorganizirala s prestrukturiranji, združitvami in prevzemi ter nastankom srednje velikih in velikih industrijskih skupin, ob katerih obstajajo še „nišni“ proizvajalci in precej MSP.

„Tradicionalni“ evropski, japonski in ameriški proizvajalci sicer danes še ohranjajo vodilni položaj na evropskem trgu, vendar se od devetdesetih let spopadajo z vse močnejšo konkurenco hitro razvijajočih se gospodarstev. Število izdelanih vozil v EU (1,4 milijona) je razmeroma majhno, zlasti v primerjavi s Kitajsko (več kot 20 milijonov), Indijo (več kot 8 milijonov) in Tajvanom (1,5 milijona), vendar so za njeno proizvodnjo značilne večja dodana vrednost, inovativnost, kakovost in varnost.
10.1

Četrto singapursko vprašanje je še vedno sestavni del razvojne agende iz Dohe in je omenjeno v sporočilu. Osnutek besedila, ki ga je STO pripravil na temo olajševanja trgovine, se obravnava kot dokument, ki je blizu končnemu sporazumu. Veliko bo še treba storiti za oblikovanje temeljnih standardov za mejne/carinske upravne postopke v zvezi s trgovino po svetu in za zmanjšanje tveganja nepredvidljivih vladnih posegov. Tak sporazum mora vključevati pospešene in poenostavljene postopke sprostitve/carinjenja blaga, postopke vložitve pravnega sredstva in pritožbe, objavo pravil o trgovini, čim večje zmanjšanje pristojbin in stroškov ter predvsem uvajanje „okenc za opravljanje postopkov na enem mestu“ – z drugimi besedami, krepko je treba povečati uporabo informacijske tehnologije za carinske postopke. Že samo to bi moralo znatno zmanjšati obseg podvajanja postopkov, zmanjšati stroške in prihraniti čas, predvsem kadar več različnih državnih organov zahteva praktično enake informacije. To bo zlasti pomembno pri pogajanjih z Indijo. Po podatkih Svetovne banke (14) traja izvoz blaga iz Indije povprečno deset dni (iz Brazilije: sedem dni), medtem ko traja uvoz blaga v Indijo povprečno 41 dni (v Brazilijo: 24 dni). Odbor ugotavlja tudi velike razlike med članicami Zveze držav jugovzhodne Azije, zlasti med Singapurjem in Tajsko, in poziva Komisijo, naj si po svojih najboljših močeh prizadeva za sklenitev takšnega sporazuma, tudi če širša pogajanja o razvojni agendi iz Dohe popolnoma zastanejo. Na podlagi tega se morajo nato oblikovati višji standardi s preprostejšimi, učinkovitejšimi ter cenejšimi mejnimi in carinskimi postopki.
V zvezi z dejavnostmi civilne družbe na Hrvaškem je treba posebno pozornost nameniti socialnemu dialogu socialnih partnerjev, ki poteka na različnih ravneh.

Institucionalni okvir za tristranski socialni dialog (delodajalci in sindikati kot partnerji vlade) je v okviru hrvaškega ekonomsko-socialnega sveta formalno dobro razvit. Vendar je doslej prinesel le malo konkretnih rezultatov. Eden od vzrokov je problem razdrobljenosti interesnih skupin (ne le na strani delojemalcev), ki še ni dokončno rešen. Po mnenju Odbora bi bilo nadaljnje združevanje interesov na ravni različnih organizacij zaželeno, tudi zaradi reprezentativnosti posameznih združenj. Drug vzrok za pomanjkanje konkretnih rezultatov je dejanski potek dela: tako so na primer roki za oddajo mnenj socialnih partnerjev večinoma prekratki (v mnogih primerih le 3-4 dni), pa tudi odgovorov, zakaj določeni predlogi niso bili upoštevani, ni.

Avtonomen dvostranski socialni dialog na ravni podjetij že poteka. Na tej ravni najbolj vpliva na odnose med delavci in delodajalci, pa tudi med sindikati in delodajalci, in sicer v obliki številnih sprejetih kolektivnih sporazumov in tudi prek svetov delavcev. Avtonomen dvostranski socialni dialog ima velik potencial razvoja, npr. glede rešitve vprašanja zastopanja sindikatov pri enem samem delodajalcu in vzpostavitve zastopanosti delavcev pri kolektivnih pogajanjih. Poleg tega sta zastopanje interesov in organizacija delavcev v MSP majhni.

Socialnega dialoga na ravni sektorjev večinoma ni. Vzrok so predvsem še vedno nerešeno vprašanje zastopanja delavcev in delodajalcev ter težave pri določitvi, kateri sektorji in panoge se pogajajo skupaj. Pogajanja v posameznih sektorjih pomembno vplivajo na splošne gospodarske razmere, zato se mora razvoj socialnega dialoga osredotočiti na raven sektorjev.

Ker socialni dialog še vedno vodi vlada, in sicer v okviru tristranskega socialnega dialoga, so v ospredju tristranska posvetovanja. Brez samostojnih dvostranskih odnosov na državni ravni in v posameznih sektorjih ter brez spodbujanja kolektivnih pogajanj v posameznih panogah pa bo težko razviti strukturiran in uravnotežen sistem odnosov med socialnimi partnerji. Statistični podatki o veljavnosti kolektivnih pogajanjih in članstvu bi morali biti javno dostopni.
3.14.6

Politično določeni cilji in obveznosti: Ti cilji in obveznosti so signal za želeno smer razvoja. Za odločitve o naložbah so enako pomembni obstoječi politični instrumenti, ki se izvajajo zaradi doseganja zastavljenih ciljev. Pri določanju ciljev ne smemo pozabiti, da nekateri deli gospodarstva dobivajo, medtem ko drugi deli izgubljajo. Preveč ambiciozni cilji lahko povzročijo več škode kot koristi. Zdi se, da zdaj obstaja nagnjenje k določanju splošnega cilja in k dodajanju podciljev k temu cilju, kot so na primer cilji zmanjšanja emisij CO2 in cilji povečanja uporabe obnovljive energije, ki so zastavljeni zaradi doseganja ciljev zmanjšanja emisij CO2. To lahko vodi do manj optimalnih rešitev pri doseganju splošnega cilja. Tako za cilje kot za posebej izbrane instrumente so potrebne temeljite ocene vplivov, kot so gospodarski sporazumi v Nemčiji in na Finskem.
4.2.6

Od pregledanih primerov so nekateri neposredno vplivali na potrošnike ali pa so bili posebej pomembni zanje. Posamezne odločbe so se nanašale na mobilne telefone, radiodifuzijo in letalske prevoze, (29) v okviru sektorskih pobud pa so bili sprejeti ukrepi na področju prometa, svobodnih poklicev, motornih vozil in medijev. (30) Vsi od pregledanih primerov so se nanašali na zlorabe v zvezi s cenami, za katere se uporablja člen 82, in sicer kot posledica izključujočih cen blaga in storitev. (31)
4.2.2

Biogoriva združujejo pozitivno okoljsko uspešnost naravnega plina in prednost, da so obnovljiv vir energije, ter tako zmanjšujejo odvisnost od fosilnih goriv. Tudi če ni jasno dokazano, obstajajo uresničljive možnosti, da se bo število delovnih mest v kmetijskem sektorju povečalo ali vsaj ne bo zmanjšalo. Gozdarski viri lahko prispevajo k proizvodnji biogoriv, na primer z uplinjanjem črne lužine in s fermentacijo tehničnocelulozne biomase. Obe tehnologiji sta sedaj še v poskusni fazi in njun prispevek k proizvodnji biogoriv bo postal pomemben šele v srednjeročni prihodnosti. Če pa upoštevamo trenutno povpraševanje po gorivih za potrebe v prometu (15), je treba oceniti ogromen porast uporabe biogoriv zaradi naslednjih okoljskih „stranskih učinkov“: — Pridelovanje kmetijskih pridelkov za biodizel predstavlja proizvodnjo nišo, s katero ni mogoče zadovoljiti povpraševanja Evropske unije po gorivu. — Da bi uresničili cilj, do leta 2010 nadomestiti 6 % goriv, pridobljenih iz nafte, z biogorivi, je treba do 13 % celotne kmetijske površine na območju EU-25 nameniti rastlinam za proizvodnjo biogoriv. To bi lahko privedlo do zahtevnih ukrepov, da bi zaščitili zemljišča, podtalnico in biološko raznolikost, pa tudi da bi preprečili nadaljnje emisije toplogrednih plinov (16). Uvozi bi težavo le prevalil na druge države in povečali pomorski promet.
4.3.6.1

Pozdravlja pa vsakršna prizadevanja, ki imajo za cilj krepitev socialnega dialoga. To še posebej velja za razvoj socialnega dialoga v novih državah članicah, ki imajo na tem področju še precejšen primanjkljaj. Odbor opozarja, da bo treba na primer glede usposabljanja, krepitve struktur in tehnične podpore vložiti še veliko truda, predvsem za zagotovitev finančnih sredstev. Predlog Komisije, da bi za to uporabili tudi del sredstev strukturnih skladov, se zdi v tej zvezi logičen in dosleden. V novih državah članicah EU procesi prestrukturiranja vodijo do ustvarjanja mnogih novih delovnih mest in so v veliki meri povezani s privatizacijo podjetij. Potreben je učinkovit socialni dialog, da bi se že pred temi procesi pogajali o ustreznih socialnih paketih in zagotovili njihovo pravno izvajanje.
4.16

Še posebej problematični so novi predpisi glede temperature in nadzora mletega mesa Uredbe (ES) 853/2004, saj je mleto meso velikega ekonomskega pomena tudi za mikro podjetja in male predelovalce mesa. V Nemčiji so imela ta podjetja do sedaj status „le registriranih podjetij“ in so zato morala upoštevati nacionalne predpise za mleto meso, ki zahtevajo temperaturo 4 stopinje Celzija. Ker bodo v prihodnosti obstajala le podjetja, ki jih bo odobrila EU, morajo tudi obrtni predelovalci mesa izpolnjevati visoke zahteve glede temperature (2 stopinji Celzija) iz nove uredbe (7). Dokler podjetja sveže proizvedejo mleto meso in ga na dan priprave prodajo (kar so zahtevali stari predpisi), predpisi o nižji temperaturi ne prinašajo nobenega izboljšanja higiene. Ker starih naprav ni mogoče enostavno nastaviti na nižjo temperaturo in so potrebne dodatne naprave za odtajanje, morajo podjetja vlagati v nove hladilnice. S stališča konkurenčnosti obrtnih podjetij je problematično, da nova uredba dovoljuje proizvodnjo mletega mesa iz zamrznjenega mesa. To pospešuje nadaljnji damping.
1.5

Na področju preventivnih ukrepov in sankcij Svet priporoča, da se v skladu z evropsko strategijo zaposlovanja oblikuje obsežen koncept, ki temelji na preventivnih ukrepih in spodbuja vse delodajalce in delojemalce k temu, da so dejavni v okviru legalnega gospodarstva in redne zaposlitve; ti ukrepi, ki bi morali upoštevati trajnost javnih financ in sisteme socialne zaščite, lahko zajemajo naslednje: — oblikovanje pravnega in administrativnega okolja, ki je primerno za prijavo gospodarskih dejavnosti in zaposlovanja, s poenostavitvijo postopka in zmanjšanjem stroškov in obvez, ki omejujejo ustanovitev in razvoj podjetij, predvsem novih podjetij in majhnih obratov; — krepitev spodbud in odprava ovir za prijavo zaposlitve tako na strani povpraševanja kot tudi ponudbe; — preverjanje davčnih sistemov in sistemov socialnega zavarovanja ter po potrebi izvajanje reform glede teh sistemov, kar bi zagotovilo znižanje visokih dejanskih mejnih davčnih stopenj in po potrebi davčne in dajatvene obremenitve plač cenene delovne sile; — oblikovanje primernih ukrepov zaposlovanja, ki nudijo prejemnikom socialnih storitev boljše možnosti za integriranje na tržišče delovne sile; — preprečevanje nezaželenih medsebojnih vplivov med davčnim sistemom in sistemom socialnih storitev, kar bi zmanjšalo tveganja brezposelnosti in pasti revščine.
3.30

Leta 1982 so države članice EU - pri čemer so zaobšle tržna načela - dosegle politično soglasje o enakopravni delitvi potrebnega zmanjšanja zmogljivosti. To je bilo v nasprotju s členom 2 Pogodbe ESPJ, po katerem naj bi se jeklo proizvajalo tam, kjer so proizvodni stroški najbolj ugodni. Namesto da bi spodbujale odstranitev nerentabilnih podjetij s trga in sočasno omilile socialne posledice ter na ta način omogočile, da se spet hitro vzpostavi ravnotežje med ponudbo in povpraševanjem, so države članice EU in Evropska komisija uporabljale instrumente, ki jih je Pogodba ESPJ predvidela za krizne razmere, kar pa ni bilo nujno v korist jeklarske industrije kot celote. Zaradi socialne, regionalne in distribucijske politike se je podpiralo nedonosne zmogljivosti, medtem ko so donosne zmogljivosti – ponavadi v zasebnem sektorju – izginile, skupaj z delovnimi mesti, ki naj bi bila relativno varna.
3.4.7

Zaradi vse večjega staranja prebivalstva, podaljševanja pričakovane življenjske dobe in zmanjševanja delovne sile bo vse več starejših postalo ekonomsko odvisnih, če ne bomo uspeli povečati obsega delovne sile z bolj vključujočimi trgi dela, tudi z aktiviranjem skupin, ki so trenutno s trga dela izključene ali pa so na njem premalo zastopane. Potrebni so ukrepi za reševanje izzivov, s katerimi se srečujejo sistemi socialne varnosti in zdravstvenega varstva v državah članicah. Ustreznost in finančna vzdržnost pokojninskih sistemov za vse je ključna politika v vseh državah članicah. EESO pozdravlja celovit pristop, ki ga predlaga Komisija, o enakih možnostih za moške in ženske pri pridobivanju pokojninskih pravic ter potrebi po strategijah aktivnega staranja, s katerimi bi olajšali udeležbo starejših na trgu dela in zmanjšali razlike v pokojninah med spoloma. Poudarja, da je treba preprečevati prekinitve poklicne dejavnosti v času aktivnega delovnega življenja ljudi, da bi s prispevki podprli sisteme socialne varnosti in zagotovili, da so ljudje ob upokojitvi upravičeni do ustreznega pokojninskega prihodka.
1.6

EESO poudarja, da je treba državljanom pojasniti uporabo primarnih in sekundarnih podatkov. Ljudje morajo zaupati sistemu in verjeti vanj, da bi lahko sodelovali in razumeli koristi tako za posameznike kot za celotno skupnost. EESO meni, da so glavni pomisleki povezani s sekundarno uporabo podatkov. Zelo jasno mora biti določeno, kako se podatki uporabljajo, kakšne so omejitve, kateri organ bo nadziral in potrjeval podatke ter kakšne so sankcije v primeru neizpolnjevanja zahtev. EESO je trdno prepričan, da lahko organizacije civilne družbe in socialni partnerji pomagajo pri pojasnjevanju in razširjanju teh sporočil, če so ustrezno vključeni. Države članice bi lahko pri nudenju podpore skupnostim na tem področju resnično izkoristile organizacije civilne družbe na terenu in tako zagotovile, da pri napredku nihče ne bi bil zapostavljen. Podobno so splošni zdravniki in zdravniki, ki jih za zdravljenje izberejo pacienti, ključni členi v verigi zaupanja med pacienti in uporabniki zdravstvenih podatkov. EESO priporoča, da se te strokovnjake še posebej vključi v komunikacijsko strategijo.
1.12

Nekateri akterji so s prirejanjem informacij in vmešavanjem, vključno z dezinformacijami, pandemijo izkoristili, da so zaradi lastnih koristi spodbujali in vzbujali negotovost, strahove in utemeljene pomisleke državljanov, s čimer so ogrozili njihova življenja in predvsem spodkopali učinkovitost odziva na pandemijo in zaupanje javnosti v institucije, pristojne za spopadanje s pandemijo COVID-19. Poleg ukrepov, ki so jih doslej sprejele Unija in njene države članice, EESO državam članicam priporoča, naj vzpostavijo sistem spremljanja in ocenjevanja , ki ne bi le odkrival lažnih informacij, temveč bi tudi „označeval“ informacije, ki so jih potrdili strokovnjaki, kar bi dokazovalo njihovo pristnost in verodostojnost. Te informacije bi bilo treba ustrezno posredovati državljanom držav članic, da bi se lahko z njimi seznanili, zlasti v svojem maternem jeziku.
4.8

Čeprav se obveznost skrbnega pregleda primarno nanaša na velika podjetja, bo posredno vplivala tudi na mikro, mala in srednja, saj bodo podjetja, ki spadajo na področje uporabe direktive, povečala zahteve do dobaviteljev v zvezi z izvajanjem vodilnih načel ZN, nefinančnim poročanjem in upravljanjem dobavnih verig. Znatno delo, povezano s tem, velika podjetja opravijo lažje kot manjša, ki še niso bila vključena v področje uporabe tovrstne zakonodaje. Manjša podjetja veliko težje vplivajo na tveganja za človekove pravice v svoji dobavni verigi ter imajo bistveno manj virov za izvajanje celovitih ocen tveganja. EESO predlaga, naj Evropska komisija vzpostavi službo za pomoč, ki bo ponujala zlahka dostopne informacije o tveganjih za človekove pravice v državah in regijah. Deležnikom bi moralo biti omogočeno, da se obrnejo nanjo, partnerskim državam ali regijam pa, da sodelujejo z njo. Poleg tega bi morala služba podpirati krepitev zmogljivosti dobaviteljev v tretjih državah za obravnavanje človekovih pravic in krepitev njihove okoljske uspešnosti. EESO tudi poziva države članice, naj ponudijo pomoč, zlasti mikro, malim in srednjim podjetjem, na praktičen, konkreten in učinkovit način ter v okviru strukturnega sodelovanja z ustreznimi predstavniškimi organizacijami. Po njegovem mnenju je ključno, da je nabor podjetij, vključenih v to direktivo, skladen z drugo veljavno zakonodajo EU iz odstavka 2.1.
2.1

EESO se zaveda, da so zaščita dostojanstva, temeljne pravice in enakost vgrajeni v zasnovo EU in demokratične ureditve držav članic. Demokracija in sama EU nista mogoči, če ljudje živijo v strahu in sramu ter so v vsakodnevnem življenju, med delom, študijem ali udejstvovanjem v družbi in politiki izpostavljeni nadlegovanju ali napadom. Z razmahom družbenih medijev se lahko sovraštvo in stigmatizacija hitreje in enostavneje širita, tveganje za otroke in mlade pa nenehno narašča. Imamo le eno možnost, tj. da odločno in dejavno preprečujemo širjenje sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva ter se borimo proti njim.