Potrebe po odobritvah za človeške vire in druge upravne odhodke se krijejo z odobritvami GD, ki so že dodeljene za upravljanje ukrepa in/ali so bile prerazporejene znotraj GD, po potrebi skupaj z dodatnimi viri, ki se lahko pristojnemu GD dodelijo v okviru postopka letne dodelitve virov glede na proračunske omejitve.

Kar zadeva finančno upravljanje sistema sodišč za naložbe v sporazumu o zaščiti naložb med EU in Vietnamom, bo plačan prispevek „obstoječi strukturi“ (tj. Mednarodnemu centru za reševanje investicijskih sporov (ICSID)), prek katere bodo potekala plačila honorarjev sodnikom, ki so del te strukture. Honorarji za vodenje zadev se izplačajo samo v primeru sporov, sicer pa so storitve ICSID kot sekretariata brezplačne.

◻ subjektom zasebnega prava države članice, ki so pooblaščeni za izvajanje javno-zasebnih partnerstev in ki zagotavljajo ustrezna finančna jamstva,

Leta 2016 so skupne neposredne tuje naložbe v EU v Vietnamu znašale 8,3 milijarde EUR. EU bo imela kot ena največjih tujih vlagateljic koristi od boljšega naložbenega okolja, ki ga bo zagotovil sporazum o zaščiti naložb. Sporazum vključuje tudi vse novosti novega pristopa EU k zaščiti naložb in mehanizme izvrševanja, ki jih ni v 21 obstoječih dvostranskih naložbenih sporazumih med Vietnamom in državami članicami EU, ki jih bo ta sporazum nadomestil.

Sporazum o zaščiti naložb zagotavlja pravno varnost in predvidljivost, ki naj bi EU in Vietnamu pomagala privabiti in ohraniti naložbe v korist gospodarstva.

Sporazum vzpostavlja sistem sodišč za naložbe, s katerim naj bi se izpolnila visoka pričakovanja državljanov in industrije glede pravičnejšega, preglednejšega in institucionaliziranega sistema za reševanje naložbenih sporov. Določbe v sporazumu o zaščiti naložb med EU in Vietnamom, ki imajo posledice za proračun EU, zadevajo namreč prav stroške vzpostavitve in delovanja sistema sodišč za naložbe.

Cilj sporazuma o zaščiti naložb med EU in Vietnamom je izboljšati naložbeno okolje med EU in Vietnamom. Sporazum bo koristil evropskim vlagateljem, saj bo zagotovil visoko stopnjo zaščite njihovih naložb v Vietnamu, hkrati pa bo varoval pravice EU do urejanja in uresničevanja legitimnih ciljev javne politike, kot so varovanje javnega zdravja, zagotavljanje varnosti in varstvo okolja.

(4)Pogajanja o Sporazumu o zaščiti naložb med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Socialistično republiko Vietnam na drugi strani (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) so zaključena.

Poleg tega bo v skladu s pogajalskimi smernicami sporazum o zaščiti naložb, ki ga je izpogajala Komisija, ponujal vlagateljem možnost sodobnega in reformiranega mehanizma reševanja naložbenih sporov. Ta sistem zagotavlja spoštovanje pravil o zaščiti naložb ter poskuša najti ravnovesje med zaščito vlagateljev na pregleden način in varstvom pravice države do regulativnega urejanja zaradi uresničevanja ciljev javne politike. Sporazum vzpostavlja stalni mednarodni in popolnoma neodvisni sistem za reševanje sporov, ki ga sestavljajo sodišča na prvi stopnji in pritožbena sodišča, ki bodo reševala spore na pregleden in nepristranski način.

V skladu s cilji iz pogajalskih smernic je Komisija zagotovila, da bodo evropski vlagatelji in njihove naložbe v Vietnamu obravnavani pravično in enakopravno ter da ne bodo diskriminirani v primerjavi z vietnamskimi naložbami v podobnem položaju. Sporazum o zaščiti naložb hkrati tudi varuje evropske vlagatelje in njihove naložbe v Vietnamu pred razlastitvijo, razen če je to za javne namene, v skladu z dolžnim pravnim postopanjem, na nediskriminatorni podlagi ter proti plačilu takojšnjega in ustreznega nadomestila glede na pošteno tržno vrednost razlaščene naložbe.

Sporazum vključuje vse novosti novega pristopa EU k zaščiti naložb in mehanizme izvrševanja, ki jih ni v 21 obstoječih dvostranskih naložbenih sporazumih med Vietnamom in državami članicami EU. Zelo pomemben vidik tega sporazuma je, da nadomešča in posledično tudi izboljšuje 21 obstoječih dvostranskih naložbenih sporazumov.

Sporazum o zaščiti naložb med EU in Vietnamom bo zagotovil visoko raven zaščite naložb, hkrati pa bo varoval pravice EU in Vietnama do urejanja in uresničevanja legitimnih ciljev javne politike, kot so varovanje javnega zdravja, zagotavljanje varnosti in varstvo okolja.

(7)celovito poglavje o trgovini in trajnostnem razvoju, katerega cilj je zagotoviti, da trgovina podpira pravice delavcev, varstvo okolja in družbeni razvoj ter spodbuja trajnostno gospodarjenje z gozdovi in ribištvom. Vključuje zaveze za učinkovito uporabo mednarodnih standardov in prizadevanja za ratifikacijo številnih mednarodnih konvencij. To poglavje določa tudi, kako bodo socialni partnerji in civilna družba vključeni v njegovo izvajanje in spremljanje; ter

(5)zavezo Vietnama, da bo zmanjšal ali odpravil tarife za uvoz iz EU, ter cenejši dostop evropskih podjetij in potrošnikov do proizvodov s poreklom iz Vietnama;

(3)odpravo tehničnih in regulativnih trgovinskih ovir za trgovino z blagom, kot je podvajanje preskusov, zlasti s spodbujanjem uporabe tehničnih in regulativnih standardov, ki so znani v EU v sektorjih motornih vozil, zdravil, medicinskih pripomočkov in zelene tehnologije;

(1)celovito liberalizacijo storitev in naložbenih trgov, vključno s horizontalnimi pravili o izdajanju dovoljenj in medsebojnem priznavanju diplom ter sektorskimi pravili za zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev za evropska podjetja;

Oba cilja sta bila v celoti izpolnjena, saj sporazum presega veljavne zaveze v okviru STO na številnih področjih, kot so storitve, javna naročila, netarifne ovire in zaščita intelektualne lastnine, vključno z geografskimi označbami. Vietnam se je na vseh teh področjih strinjal tudi z novimi zavezami, ki znatno presegajo to, k čemur se je Vietnam zavezal v drugih sporazumih, tudi v sporazumu o transpacifiškem partnerstvu.

Komisija si je pri pogajanjih o sporazumu o prosti trgovini med EU in Vietnamom prizadevala za dva glavna cilja, in sicer zagotoviti čim boljše pogoje za dostop gospodarskih subjektov EU do vietnamskega trga ter določiti pomembno drugo referenčno točko (po sporazumih s Singapurjem) za druga pogajanja EU v regiji.

Kot je bilo poudarjeno v sporočilu „Trgovina za vse“, Komisija namenja vse več sredstev učinkovitemu izvajanju in izvrševanju trgovinskih in naložbenih sporazumov. Leta 2017 je objavila prvo letno poročilo o izvajanju sporazumov o prosti trgovini. Glavni namen poročila je bil zagotoviti objektivno sliko o izvajanju sporazumov EU o prosti trgovin ter izpostaviti doseženi napredek in pomanjkljivosti, ki jih je treba odpraviti. Poročilo naj bi bilo podlaga za odprto razpravo in sodelovanje z državami članicami, Evropskim parlamentom in civilno družbo na splošno v zvezi z delovanjem in izvajanjem sporazumov o prosti trgovini. Vsakoletna objava poročila bo omogočila redno spremljanje trendov in napredka pri reševanju opredeljenih prednostnih vprašanj. V poročilo bo z začetkom veljavnosti zajet tudi sporazum o prosti trgovini med EU in Vietnamom.

V poglavju o institucionalnih določbah sporazuma o zaščiti naložb je določena ustanovitev odbora, katerega glavna naloga bo, da nadzoruje in olajšuje izvajanje in uporabo sporazuma. Med drugim bo lahko po izpolnitvi zadevnih zakonskih zahtev in zaključku postopkov obeh strani imenoval člane sodišč v okviru sistema sodišč za naložbe, določil njihove mesečne honorarje in sprejel zavezujoče razlage sporazuma.

Odbor za trgovino bo moral tudi komunicirati z vsemi zainteresiranimi stranmi, vključno z zasebnim sektorjem in civilno družbo, v zvezi z delovanjem in izvajanjem sporazuma. V sporazumu obe strani priznavata pomen preglednosti in odprtosti ter se zavezujeta, da bosta upoštevali mnenja predstavnikov javnosti, da bi pri izvajanju sporazuma imeli na voljo veliko različnih vidikov.

V poglavju o institucionalnih določbah sporazuma o prosti trgovini je določena ustanovitev odbora za trgovino, katerega glavna naloga bo, da nadzoruje in olajšuje izvajanje in uporabo sporazuma. Odbor za trgovino bodo sestavljali predstavniki EU in Vietnama, ki se bodo sestali vsako leto ali na zahtevo ene od strani. Odbor za trgovino bo zadolžen za nadzor dela vseh specializiranih odborov in delovnih skupin, ustanovljenih na podlagi sporazuma (Odbor za blagovno menjavo, Odbor za carino, Odbor za sanitarne in fitosanitarne ukrepe, Odbor za naložbe, trgovino s storitvami, elektronsko poslovanje in javna naročila, Odbor za trgovino in trajnostni razvoj, delovna skupina za pravice intelektualne lastnine, vključno z geografskimi označbami, ter delovna skupina za motorna vozila in njihove dele).

Sporazum o prosti trgovini in sporazum o zaščiti naložb med EU in Vietnamom vključujeta institucionalne določbe, ki določajo strukturo izvedbenih organov za stalno spremljanje izvajanja, delovanja in učinka sporazumov. Ker bosta sporazuma sestavni del splošnih dvostranskih odnosov med EU in Vietnamom, kot jih ureja sporazum o partnerstvu in sodelovanju, bo navedena struktura del skupnega institucionalnega okvira s sporazumom o partnerstvu in sodelovanju.

Sporazum o zaščiti naložb med EU in Vietnamom naj bi imel finančne posledice za proračun EU na strani odhodkov. Sporazum bo tretji sporazum EU (po Celovitem gospodarskem in trgovinskem sporazumu s Kanado in sporazumu s Singapurjem), ki bo vključeval sistem sodišč za naložbe za reševanje sporov med vlagatelji in državami. Za financiranje stalne strukture, ki bo vključevala sodišče prve stopnje in pritožbeno sodišče, se od leta 2019 (odvisno od začetka veljavnosti sporazuma) predvidevajo dodatni letni odhodki v višini 700 000 EUR. Hkrati pa sporazum vključuje uporabo upravnih virov iz proračunske vrstice XX 01 01 01 (Odhodki za uradnike in začasne uslužbence, zaposlene v instituciji), saj se ocenjuje, da bo za naloge v skladu s tem sporazumom pooblaščen en upravni uslužbenec v ekvivalentu polnega delovnega časa. To je navedeno v oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, veljajo pa tam navedeni pogoji.

Sporazum o prosti trgovini med EU in Vietnamom bo imel finančne posledice za proračun EU na strani prihodkov. Ocenjuje se, da bi izpad dajatev pri polnem izvajanju sporazuma lahko dosegel 1,7 milijarde EUR. Ocena temelji na povprečnem uvozu, predvidenem za leto 2035, ob odsotnosti sporazuma in predstavlja letno izgubo prihodkov zaradi odprave tarif EU za uvoz s poreklom iz Vietnama.

Sporazum o prosti trgovini in sporazum o zaščiti naložb med EU in Vietnamom nista predmet postopkov programa ustreznosti in uspešnosti predpisov. Vendar vsebujeta številne določbe, ki bodo poenostavile trgovinske in naložbene postopke ter znižale stroške v zvezi z izvozom in naložbami, kar bo več malim podjetjem omogočilo poslovanje na obeh trgih. Pričakovane koristi vključujejo manj obremenjujoča tehnična pravila, zahteve glede skladnosti s predpisi, carinske postopke in pravila o poreklu, varstvo pravic intelektualne lastnine ter znižanje stroškov sodnih postopkov v okviru sistema sodišč za naložbe za tožnike, ki so MSP.

V oceni učinka trgovine na trajnostni razvoj, ki jo je izvedel zunanji izvajalec in je bila zaključena leta 2009, je bilo ugotovljeno, da bi ambiciozen sporazum o prosti trgovini med EU in združenjem ASEAN imel pomembne pozitivne učinke (v smislu BDP, prihodkov, trgovine in zaposlovanja) za EU in Vietnam. Učinki na nacionalne prihodke za EU so bili ocenjeni na 13 milijard EUR, za Vietnam pa na 7,6 milijarde EUR.

Pred in med pogajanji so bile države članice EU redno obveščane ter so sodelovale v ustnih in pisnih posvetovanjih o različnih vidikih pogajanj prek Odbora Sveta za trgovinsko politiko. Evropski parlament je bil prav tako redno obveščan in je sodeloval v posvetovanjih, in sicer prek svojega Odbora za mednarodno trgovino in zlasti prek njegove skupine za spremljanje sporazuma o prosti trgovini med EU in Vietnamom. Besedili, ki sta se postopoma oblikovali na podlagi pogajanj, sta bila ves čas na voljo obema institucijama.

Maja 2015 je potekala okrogla miza z zainteresiranimi stranmi o človekovih pravicah in trajnostnem razvoju v okviru dvostranskih odnosov med EU in Vietnamom. Komisija je nato izvedla posebno analizo o možnem vplivu sporazuma o prosti trgovini na človekove pravice in trajnostni razvoj.

Poleg tega je Komisija junija 2012 organizirala javno posvetovanje o prihodnjem dvostranskem sporazumu z Vietnamom, ki je vključevalo vprašalnik za pridobitev informacij od zainteresiranih strani, kar ji je pozneje pomagalo določiti prednostne naloge in sprejemati odločitve skozi celotna pogajanja. Prejetih je bilo 62 izpolnjenih vprašalnikov, od tega 43 od industrijskih zvez in združenj, 16 od posameznih družb in tri od držav članic. Izpolnjeni vprašalniki so zajemali številne sektorje, vključno z agroživilskim sektorjem, IKT, tekstilnimi izdelki, storitvami, zdravili, kemikalijami, kovinami, zeleno energijo, avtomobilsko industrijo in strojnim sektorjem ter lesnim papirjem. Po pisnem posvetovanju so sledili sestanki z izbranim številom sodelujočih v vprašalniku, ki so bili prepoznani kot predstavniki najbolj občutljivih sektorjev za pogajanja z Vietnamom (tekstil, alkoholne pijače, zdravila, avtomobilska industrija in IKT).

Tako so poročilo o oceni učinka trgovine na trajnostni razvoj in posvetovanja med njegovo pripravo Komisiji zagotovila informacije, ki so bile zelo koristne za vsa od takrat začeta dvostranska trgovinska in naložbena pogajanja s posameznimi državami združenja ASEAN.

Izvajalec se je med pripravo ocene učinka trgovine na trajnostni razvoj posvetoval z notranjimi in zunanjimi strokovnjaki ter organiziral javna posvetovanja v Bruslju in Bangkoku ter dvostranska srečanja in intervjuje s civilno družbo v EU in združenju ASEAN. Posvetovanja v okviru ocene učinka trgovine na trajnostni razvoj so zagotovila platformo za vključitev ključnih zainteresiranih strani in civilne družbe v dialog o trgovinski politiki v zvezi z jugovzhodno Azijo.

Pred začetkom dvostranskih pogajanj z Vietnamom je zunanji izvajalec izvedel oceno učinka trgovine na trajnostni razvoj v okviru sporazuma o prosti trgovini med EU in združenjem ASEAN, da bi preučil morebitne gospodarske, socialne in okoljske učinke tesnejšega gospodarskega partnerstva med regijama.

Lahko se šteje, da rezultati zgoraj navedene kvantitativne analize podcenjujejo dejanski gospodarski vpliv sporazuma, saj ne upoštevajo predvidljivih koristi, povezanih z okrepitvijo varstva in izvrševanja pravic intelektualne lastnine ali liberalizacijo neposrednih tujih naložb v proizvodnih sektorjih in javnih naročilih. Poleg tega sinergije v svetovnih dobavnih verigah, ki lahko izhajajo iz sporazuma o prosti trgovini med EU in Vietnamom, zlasti v širšem okviru tekočih prizadevanj za nadaljnjo krepitev gospodarskih odnosov EU z regijo ASEAN, niso bile možne, vendar se lahko pričakuje, da bodo znatne.

Z gospodarskim modeliranjem se nadalje ocenjuje, da bi se lahko nacionalni dohodek EU zaradi sporazuma o prosti trgovini do leta 2035 povečal za več kot 1,9 milijarde EUR, medtem ko bi se lahko nacionalni dohodek Vietnama v istem obdobju povečal za 6 milijard EUR. Velika razlika v pričakovanih koristih je posledica velike razlike v relativnem pomenu EU in Vietnama kot medsebojnih namembnih krajev izvoza.

Analiza napoveduje, da bo odprava dvostranskih tarif in izvoznih dajatev skupaj z znižanjem netarifnih ovir, ki vplivajo na čezmejno izmenjavo blaga in storitev, znatno spodbudila dvostransko trgovino. Izvoz EU v Vietnam se bo po ocenah do leta 2035 povečal za več kot 8 milijard EUR, izvoz iz Vietnama v EU pa naj bi se povečal za 15 milijard EUR. To pomeni, da se bo izvoz EU v Vietnam v relativnem smislu povečal za skoraj 29 %, izvoz Vietnama v EU pa za skoraj 18 % .

Ta predlog je skladen z vizijo strategije Evropa 2020 in prispeva k trgovinskim in razvojnim ciljem Unije.

Kar zadeva sporazum o zaščiti naložb, je Sodišče potrdilo, da ima EU v skladu s členom 207 PDEU izključno pristojnost v zvezi z vsemi materialnimi določbami o zaščiti naložb, če se uporabljajo za neposredne tuje naložbe. Potrdilo je tudi izključno pristojnost EU v zvezi z mehanizmom za reševanje sporov med državami glede zaščite naložb. Poleg tega je navedlo, da ima EU deljeno pristojnost v zvezi s posrednimi naložbami in reševanjem sporov med vlagatelji in državo (ki je bilo pozneje v sporazumu o zaščiti naložb nadomeščeno s sistemom sodišč za naložbe), v katerih so države članice tožene stranke.

Kot je bilo potrjeno v mnenju 2/15 o sporazumu o prosti trgovini med EU in Singapurjem in enako kot v navedenem sporazumu, sporazum o prosti trgovini med EU in Vietnamom, kot je bil predložen Svetu, ne zajema zadev, ki ne spadajo v izključno pristojnost EU.

Unija podpiše sporazum o zaščiti naložb med EU in Vietnamom v skladu s sklepom Sveta na podlagi člena 218(5) PDEU ter ga sklene v skladu s sklepom Sveta na podlagi člena 218(6) PDEU po odobritvi Evropskega parlamenta in ratifikaciji s strani držav članic v skladu z njihovimi notranjimi postopki.

Glede na mnenje 2/15 in glede na to, da je vsebina sporazuma o prosti trgovini med EU in Vietnamom dejansko enaka vsebini sporazuma o prosti trgovini med EU in Singapurjem, bi vsa področja, ki jih zajema sporazum o prosti trgovini med EU in Vietnamom, spadala v pristojnost EU, zlasti pa v področje uporabe členov 91, 100(2) in 207 PDEU. Poleg tega bi bile vse materialne določbe o zaščiti naložb v okviru sporazuma o zaščiti naložb med EU in Vietnamom, v kolikor se uporabljajo za neposredne tuje naložbe, zajete s členom 207 PDEU.

Na podlagi mnenja Sodišča EU 2/15 in v luči poznejših obsežnih razprav med institucijami EU o strukturi trgovinskih in naložbenih sporazumov, je Komisija predstavila rezultat pogajanj z Vietnamom v obliki dveh neodvisnih sporazumov: sporazuma o prosti trgovini in sporazuma o zaščiti naložb, enako kot pri pogajanjih med EU in Singapurjem.

Sporazuma o prosti trgovini in o zaščiti naložb med EU in Vietnamom sta v celoti skladna s politikami Unij in EU zaradi njiju ne bo treba spremeniti svojih pravil, predpisov ali standardov na nobenem reguliranem področju. Poleg tega sporazuma o prosti trgovini in o zaščiti naložb med EU in Vietnamom tako kot vsi drugi trgovinski in naložbeni sporazumi, ki jih je Komisija izpogajala, v celoti varujeta javne službe ter v celoti ohranjata pravico vlad do urejanja v javnem interesu in to pravico obravnavata kot temeljno načelo.

Sporazum o zaščiti naložb med EU in Vietnamom bo z datumom začetka veljavnosti razveljavil in nadomestil dvostranske naložbene pogodbe med Vietnamom in državami članicami EU, ki so navedene v Prilogi 6 (Seznam naložbenih sporazumov) k sporazumu o zaščiti naložb.

Dolgotrajno trgovinsko in gospodarsko partnerstvo med EU in Vietnamom se je doslej razvijalo brez posebnega pravnega okvira. Sporazum o prosti trgovini in sporazum o zaščiti naložb, ki sta bila izpogajana, bosta posebna sporazuma, ki bosta uveljavljala trgovinske in naložbene določbe sporazuma o partnerstvu in sodelovanju, ter sestavni del splošnih dvostranskih odnosov med EU in Vietnamom.

Pred pogajanji o sporazumu o prosti trgovini in sporazumu o zaščiti naložb so potekala pogajanja Evropske službe za zunanje delovanje o sporazumu o partnerstvu in sodelovanju med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Socialistično republiko Vietnam na drugi strani, ki je začel veljati oktobra 2016. Sporazumu o partnerstvu in sodelovanju zagotavlja pravni okvir za nadaljnji razvoj že tako dolgotrajnega in močnega partnerstva med EU in Vietnamom na številnih področjih, vključno s političnim dialogom, trgovino, energijo, prometom, človekovimi pravicami, izobraževanjem, znanostjo in tehnologijo, pravosodjem, azilom in migracijami.

–predlog sklepa Sveta o podpisu, v imenu Evropske unije, Sporazuma o zaščiti naložb med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Socialistično republiko Vietnam na drugi strani, in

Na podlagi pogajalskih smernic, ki jih je Svet sprejel leta 2007 in ki so bile oktobra 2013 dopolnjene, da bi vključevale zaščito naložb, se je Komisija pogajala z Vietnamom o ambicioznem in celovitem sporazumu o prosti trgovini in sporazumu o zaščiti naložb, da bi se ustvarile nove priložnosti in pravna varnost za razvoj trgovine in naložb med obema partnericama. Pravno revidirani besedili obeh sporazumov sta bili javno objavljeni in sta na voljo na naslednji povezavi:

Svet se je 22. decembra 2009 dogovoril o začetku dvostranskih pogajanj s posameznimi državami združenja ASEAN na podlagi pooblastila in pogajalskih smernic iz leta 2007, vendar je ohranil strateški cilj medregionalnega sporazuma. Tako je pooblastil Komisijo, da začne dvostranska pogajanja najprej s Singapurjem kot prvi korak k pravočasnemu začetku takih pogajanj z drugimi zadevnimi državami združenja ASEAN. EU je nato začela dvostranska pogajanja o sporazumu o prosti trgovini z Malezijo (2010), Vietnamom (2012), Tajsko (2013), Filipini (2015) in Indonezijo (2016).

Svet je 23. aprila 2007 pooblastil Komisijo, da začne pogajanja o medregionalnem sporazumu o prosti trgovini z državami združenja ASEAN. Pooblastilo je bilo sicer namenjeno pogajanjem o medregionalnem sporazumu o prosti trgovini, vendar je omogočalo tudi dvostranska pogajanja, če ne bilo mogoče doseči dogovora o skupnih pogajanjih s skupino držav združenja ASEAN. Glede na težave pri medregionalnih pogajanjih sta obe strani priznali, da so pogajanja na mrtvi točki, in se dogovorili, da jih bosta začasno prekinili.

Vietnam je postal drugi največji trgovinski partner EU v združenju ASEAN za Singapurjem in pred Malezijo, pri čemer je trgovina med EU in Vietnamom leta 2017 znašala 47,6 milijarde EUR. Vietnam je ena od najhitreje rastočih držav združenja ASEAN s povprečno stopnjo rasti BDP približno 6 % v zadnjem desetletju, ki naj bi se ohranila tudi v prihodnje. Vietnam je dinamično gospodarstvo z več kot 90 milijoni prebivalcev, z najhitreje rastočim srednjim razredom v združenju ASEAN ter mlado in dinamično delovno silo. Zaradi visoke ravni pismenosti in izobrazbe, razmeroma nizkih plač, dobre povezanosti in osrednje lokacije znotraj držav ASEAN se vedno več tujih vlagateljev odloča v Vietnamu ustvariti svoj operativni center Mekonga in sosednjih regij.

Dinamično rastoča gospodarstva jugovzhodne Azije, ki vključujejo več kot 600 milijonov potrošnikov in hitro rastoči srednji razred, so ključni trgi za izvoznike in vlagatelje iz Evropske unije. Združenje držav jugovzhodne Azije (v nadaljnjem besedilu: združenje ASEAN) kot celota je s trgovino z blagom v skupni vrednosti 227,3 milijarde EUR (2017) in trgovino s storitvami v skupni vrednosti 77 milijard EUR (2016) tretji največji trgovinski partner EU zunaj Evrope za ZDA in Kitajsko. Hkrati je EU z neposrednimi tujimi naložbami v združenju ASEAN v skupni vrednosti 263 milijard EUR (2016) prva neposredna tuja vlagateljica v združenju, medtem ko je slednje kot celota z neposrednimi tujimi naložbami v skupni vrednosti 116 milijard EUR (2016) drugi največji azijski neposredni tuji vlagatelj v EU.

EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 17.10.2018 COM(2018) 694 final PRILOGA

k predlogu sklepa Sveta o podpisu, v imenu Evropske unije, Sporazuma o zaščiti naložb med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Socialistično republiko Vietnam na drugi strani



SPORAZUM O ZAŠČITI NALOŽB

MED EVROPSKO UNIJO

IN NJENIMI DRŽAVAMI ČLANICAMI NA ENI STRANI

TER SOCIALISTIČNO REPUBLIKO VIETNAM

NA DRUGI STRANI EVROPSKA UNIJA (v nadaljnjem besedilu: Unija) KRALJEVINA BELGIJA, REPUBLIKA BOLGARIJA, ČEŠKA REPUBLIKA, KRALJEVINA DANSKA, ZVEZNA REPUBLIKA NEMČIJA, REPUBLIKA ESTONIJA, IRSKA,

REPUBLIKA HRVAŠKA, HELENSKA REPUBLIKA, KRALJEVINA ŠPANIJA, FRANCOSKA REPUBLIKA, ITALIJANSKA REPUBLIKA, REPUBLIKA CIPER,

REPUBLIKA LATVIJA, REPUBLIKA LITVA, VELIKO VOJVODSTVO LUKSEMBURG, MADŽARSKA,

REPUBLIKA MALTA, KRALJEVINA NIZOZEMSKA, REPUBLIKA AVSTRIJA, REPUBLIKA POLJSKA, PORTUGALSKA REPUBLIKA, ROMUNIJA, REPUBLIKA SLOVENIJA, SLOVAŠKA REPUBLIKA, REPUBLIKA FINSKA,

KRALJEVINA ŠVEDSKA ter

ZDRUŽENO KRALJESTVO VELIKA BRITANIJA IN SEVERNA IRSKA na eni strani (v nadaljnjem besedilu skupaj: pogodbenica EU) ter SOCIALISTIČNA REPUBLIKA VIETNAM na drugi strani (v nadaljnjem besedilu: Vietnam) (v nadaljnjem besedilu skupaj: pogodbenici) STA SE – OB PRIZNAVANJU svojega dolgoletnega in trdnega partnerstva, temelječega na skupnih načelih in vrednotah, ki se odražajo v Okvirnem sporazumu o obsežnem partnerstvu in sodelovanju med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Socialistično republiko Vietnam na drugi strani, podpisanem 27. junija 2012 v Bruslju (v nadaljnjem besedilu: sporazum o partnerstvu in sodelovanju), ter svojih pomembnih gospodarskih, trgovinskih in naložbenih odnosov, tudi kot se odražajo v Sporazumu o prosti trgovini med Evropsko unijo in Socialistično republiko Vietnam, podpisanim dd/mm/llll v Bruslju (v nadaljnjem besedilu: sporazum o prosti trgovini); V ŽELJI, da se nadalje okrepijo njuni gospodarski odnosi kot del njunih splošnih odnosov in v skladu z njimi, ter v prepričanju, da bo ta sporazum ustvaril novo okolje za razvoj naložb med pogodbenicama;

OB SPOZNANJU, da bo ta sporazum dopolnil in spodbujal regionalno gospodarsko povezovanje; ODLOČENI, da okrepita gospodarske, trgovinske in naložbene odnose v skladu s ciljem trajnostnega razvoja, v okviru gospodarskih, socialnih in okoljskih razsežnosti, ter spodbujata naložbe v skladu s tem sporazumom, upoštevajoč visoko raven varstva okolja in zaščite delavcev ter ustreznih mednarodno priznanih standardov in sporazumov; V ŽELJI, da izboljšata življenjske standarde, spodbujata gospodarsko rast in stabilnost, ustvarita nove možnosti za zaposlitev ter izboljšata splošno blaginjo in s tem namenom ponovno potrdita zavezanost spodbujanju naložb;

OB PONOVNI POTRDITVI svoje zavezanosti načelom trajnostnega razvoja iz sporazuma o prosti trgovini; OB PRIZNAVANJU pomena preglednosti, kot se odraža v njunih zavezah iz sporazuma o prosti trgovini; OB PONOVNI POTRDITVI svoje zavezanosti Ustanovni listini Združenih narodov, podpisani 26. junija 1945 v San Franciscu, in načelom, izraženim v Splošni deklaraciji o človekovih pravicah, ki jo je Generalna skupščina Združenih narodov sprejela 10. decembra 1948;

OB NADGRADNJI svojih pravic in obveznosti iz Marakeškega sporazuma o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije, sklenjenega 15. aprila 1994 v Marakešu (v nadaljnjem besedilu: Sporazum o STO), ter drugih večstranskih, regionalnih in dvostranskih sporazumov in dogovorov, katerih pogodbenici sta, zlasti sporazuma o prosti trgovini; V ŽELJI, da bi spodbujali konkurenčnost svojih podjetij, tako da bi jim zagotovili predvidljiv pravni okvir za njihove naložbene odnose – DOGOVORILI O NASLEDNJEM:

POGLAVJE 1 CILJI IN SPLOŠNA OPREDELITEV POJMOV ČLEN 1.1

Cilj Cilj tega sporazuma je izboljšati naložbene odnose med pogodbenicama v skladu z določbami tega sporazuma. ČLEN 1.2 Opredelitev pojmov V tem sporazumu: (a) „fizična oseba pogodbenice“ pomeni v primeru pogodbenice EU državljana ene od držav članic Unije v skladu z njenimi domačimi zakoni in drugimi predpisi, v primeru Vietnama pa državljana Vietnama v skladu z njegovimi domačimi zakoni in drugimi predpisi;

(b) „pravna oseba“ pomeni vsak pravni subjekt, ustanovljen ali kako drugače organiziran po zakonu, ki se uporablja, in sicer za pridobitne ali nepridobitne dejavnosti, v zasebni ali državni lasti, vključno s kakršnimi koli delniškimi družbami, skladi, partnerstvi, skupnimi podjetji, samostojnimi podjetniki ali združenji; (c) „pravna oseba pogodbenice“ pomeni pravno osebo iz pogodbenice EU oziroma pravno osebo iz Vietnama, ustanovljeno v skladu z domačimi zakoni in drugimi predpisi države članice Unije oziroma Vietnama, ki opravlja bistvene poslovne dejavnosti na ozemlju Unije oziroma Vietnama; pravna oseba je:

(i) „v lasti“ fizičnih ali pravnih oseb ene od pogodbenic, če več kot 50 % lastniškega deleža pripada fizičnim ali pravnim osebam iz pogodbenice EU oziroma Vietnama, ali

(ii) „pod nadzorom“ fizičnih ali pravnih oseb iz ene od pogodbenic, če so fizične ali pravne osebe iz pogodbenice EU oziroma Vietnama pooblaščene, da imenujejo večino njenih direktorjev ali da drugače zakonito vodijo njeno delovanje; (d) „storitve in druge dejavnosti, ki se opravljajo pri izvajanju javnih pooblastil“ pomenijo storitve ali dejavnosti, ki se ne opravljajo na tržni podlagi ali v konkurenci z enim ali več gospodarskimi subjekti; (e) „gospodarske dejavnosti“ vključujejo dejavnosti industrijskega, poslovnega in poklicnega značaja ter dejavnosti obrtnikov, ne vključujejo pa storitev ali dejavnosti, ki se opravljajo pri izvajanju javnih pooblastil; (f) „izvajanje“ pomeni v zvezi z naložbo pomeni vodenje, upravljanje, vzdrževanje, uporabo, uživanje, prodajo ali druge oblike razpolaganja z naložbo; (g) „ukrepi, ki jih sprejme ali ohranja pogodbenica“ pomenijo ukrepe, ki jih sprejmejo ali ohranjajo: (i) centralne, regionalne ali lokalne vlade in organi ter (ii) nevladne organizacije pri izvajanju pooblastil, ki jim jih podelijo centralne, regionalne ali lokalne vlade ali organi;

(h) „naložba“ pomeni vsako vrsto sredstev, ki so v lasti ali jih nadzoruje, neposredno ali posredno, vlagatelj iz pogodbenice na ozemlju druge pogodbenice ter imajo lastnosti naložbe, vključno z lastnostmi, kot so kapitalska obveznost ali obveznost drugih virov, pričakovanje zaslužka ali dobička, prevzemanje tveganja in določeno trajanje. Naložba ima lahko naslednje oblike: (i) opredmeteno ali neopredmeteno premoženje, premičnine ali nepremičnine ter vse druge lastninske pravice, na primer zakupi, hipotekarna posojila, pravice do zasega in zastave;

(ii) podjetje, vključno z deleži, delnicami in drugimi oblikami kapitalske udeležbe v podjetju, vključno s pravicami, ki izhajajo iz tega; (iii) obveznice, zadolžnice ter posojila in drugi dolžniški instrumenti, vključno s pravicami, ki izhajajo iz tega; (iv) gradnja na ključ, gradbeništvo, upravljanje, proizvodnja, koncesija, delitev prihodkov in druge podobne pogodbe;

(v) denarne terjatve, terjatve drugih sredstev ali terjatve v zvezi z izvedbo pogodbe z ekonomsko vrednostjo ter (vi) pravice intelektualne lastnine in dobro ime; donosi, ki se vložijo, se obravnavajo kot naložbe, pod pogojem, da imajo značilnosti naložbe, in nobena sprememba oblike, v kateri se sredstva vložijo ali ponovno vložijo, ne vpliva na njihovo opredelitev kot naložbe, če ohranijo značilnosti naložbe;

(i) „vlagatelj iz pogodbenice“ pomeni fizično osebo iz pogodbenice ali pravno osebo iz pogodbenice, ki je izvedla naložbo na ozemlju druge pogodbenice; (j) „donosi“ pomenijo vse zneske, ki nastanejo ali izvirajo iz naložbe ali ponovne naložbe, vključno z dobički, dividendami, kapitalskimi dobički, licenčninami, obrestmi, plačili v zvezi s pravicami intelektualne lastnine, plačili v naravi in vsemi drugimi zakonitimi dohodki; (k) „ukrep“ pomeni kakršen koli ukrep pogodbenice v obliki zakona, predpisa, pravila, postopka, sklepa, upravnega ukrepa ali v kateri koli drugi obliki; (l) „oseba“ pomeni fizično ali pravno osebo;

(m) „tretja država“ pomeni državo ali ozemlje, ki je zunaj področja ozemeljske uporabe tega sporazuma, kot je določeno v členu 4.22 (Ozemeljska uporaba); (n) „pogodbenica EU“ pomeni Unijo ali njene države članice, v skladu z njihovimi področji pristojnosti, ki izhajajo iz Pogodbe o Evropski uniji in Pogodbe o delovanju Evropske unije; (o) „pogodbenica“ pomeni pogodbenico EU ali Vietnam;

(p) „domač“ v zvezi z zakonodajo, pravom ali zakoni in drugimi predpisi za Unijo in njene države članice oziroma za Vietnam pomeni zakonodajo, pravo ali zakone in druge predpise na centralni, regionalni ali lokalni ravni, ter (q) „zajeta naložba“ pomeni naložbo vlagatelja iz ene od pogodbenic na ozemlju druge pogodbenice, ki obstaja na datum začetka veljavnosti tega sporazuma ali je bila izvedena ali pridobljena po tem ter je bila izvedena v skladu z veljavnim pravom in predpisi druge pogodbenice. POGLAVJE 2 ZAŠČITA NALOŽB ČLEN 2.1 Področje uporabe

1. To poglavje se uporablja za: (a) zajete naložbe in (b) vlagatelje iz pogodbenice v zvezi z izvajanjem njihovih zajetih naložb.

2. Člena 2.3 (Nacionalna obravnava) in 2.4 (Obravnava po načelu države z največjimi ugodnostmi) se ne uporabljata za: (a) avdiovizualne storitve; (b) rudarjenje, proizvodnjo in predelavo jedrskih materialov; (c) proizvodnjo orožja, streliva in vojaškega materiala ali trgovino z njimi; (d) nacionalno pomorsko kabotažo; (e) nacionalne in mednarodne storitve zračnega prevoza, redne ali izredne, ter storitve, ki so neposredno povezane z uveljavljanjem prometnih pravic, razen: (i) storitev popravil in vzdrževanja zrakoplovov, med katerimi je zrakoplov umaknjen iz prometa;



(ii) prodaje in trženja storitev zračnega prevoza; (iii) storitev računalniškega rezervacijskega sistema; (iv) storitev zemeljske oskrbe in (v) storitev upravljanja letališč ter (f) storitve in druge dejavnosti, ki se opravljajo pri izvajanju javnih pooblastil. 3. Člena 2.3 (Nacionalna obravnava) in 2.4 (Obravnava po načelu države z največjimi ugodnostmi) se ne uporabljata za subvencije, ki jih odobrita pogodbenici. 4. To poglavje se ne uporablja za sisteme socialne varnosti pogodbenic ali za dejavnosti na ozemlju pogodbenic, ki so povezane, pa čeprav občasno, z izvajanjem javnih pooblastil.

5. To poglavje se ne uporablja za ukrepe, ki vplivajo na fizične osebe, ki želijo dostopati do trga delovne sile pogodbenic, ali za ukrepe glede državljanstva, prebivališča ali zaposlitve za nedoločen čas. 6. Razen člena 2.1 (Področje uporabe), člena 2.2 (Naložbe in regulativni ukrepi in cilji) in členov 2.5 (Obravnava naložb) do 2.9 (Subrogacija) se nobena določba tega sporazuma ne razlaga tako, kot da omejuje obveznosti pogodbenic iz poglavja 9 (Javna naročila) sporazuma o prosti trgovini ali nalaga kakršne koli dodatne obveznosti v zvezi z javnimi naročili. Pojasniti je treba, da se ukrepi v zvezi z javnimi naročili, ki so skladni s poglavjem 9 (Javna naročila) sporazuma o prosti trgovini, ne štejejo za kršitev člena 2.1 (Področje uporabe), člena 2.2 (Naložbe in regulativni ukrepi in cilji) in členov 2.5 (Obravnava naložb) do 2.9 (Subrogacija).

ČLEN 2.2 Naložbe in regulativni ukrepi in cilji 1. Pogodbenici ponovno potrjujeta svojo pravico do pravnega urejanja na svojem ozemlju za doseganje legitimnih ciljev politike, kot so varovanje javnega zdravja, varnost, okolja ali javne morale, socialno varstvo ali varstvo potrošnikov ali spodbujanje in varovanje kulturne raznolikosti.

2. Pojasniti je treba, da se to poglavje ne sme razlagati kot obveznost pogodbenice, da ne bo spremenila svojega pravnega in regulativnega okvira, vključno na način, ki bi lahko negativno vplival na izvajanje naložb ali na pričakovanja vlagateljev glede dobička. 3. Za večjo jasnost in ob upoštevanju odstavka 4 odločitev pogodbenice, da ne bo izdajala, podaljševala ali ohranjala subvencij ali nepovratnih sredstev, ne pomeni kršitve tega poglavja v naslednjih okoliščinah: (a) v odsotnosti kakršne koli specifične zaveze vlagatelju iz druge pogodbenice ali zajeti naložbi v skladu z notranjim pravom ali pogodbo o izdaji, podaljšanju ali ohranitvi navedene subvencije ali nepovratnih sredstev ali (b) v skladu s kakršnimi koli pogoji, ki so vezani na izdajo, obnovitev ali ohranitev subvencije ali nepovratnih sredstev. 4. Pojasniti je treba, da se nobena določba tega poglavja ne razlaga tako, kot da se pogodbenici lahko prepreči, da preneha z dodeljevanjem subvencije ali zahteva povračilo zanjo ali da se od pogodbenice lahko zahteva, da zagotovi vlagatelju nadomestilo zanjo, če je tak ukrep odredil eden od njenih pristojnih organov s seznama v Prilogi 1 (Pristojni organi).

ČLEN 2.3

Nacionalna obravnava 1. Vsaka od pogodbenic vlagateljem iz druge pogodbenice in zajetim naložbam glede izvajanja zajetih naložb zagotovi obravnavo, ki ni manj ugodna od tiste, ki jo v podobnih okoliščinah zagotavlja svojim vlagateljem in njihovim naložbam. 2. Ne glede na odstavek 1 in v primeru Vietnama v skladu s Prilogo 2 (Izjema za Vietnam glede nacionalne obravnave) lahko pogodbenica sprejme ali ohrani kakršne koli ukrepe v zvezi z izvajanjem zajete naložbe, če ti ukrepi niso neskladni z zavezami iz Priloge 8-A (Seznam specifičnih zavez Unije) oziroma Priloge 8-B (Seznam specifičnih zavez Vietnama) sporazuma o prosti trgovini, če je tak ukrep: (a) ukrep, ki je sprejet na dan začetka veljavnosti tega sporazuma ali pred tem; (b) ukrep iz pododstavka (a), ki se nadaljuje, nadomesti ali spremeni po začetku veljavnosti tega sporazuma, pod pogojem, da potem, ko se nadaljuje, nadomesti ali spremeni, ni manj skladen z odstavkom 1, kot je bil pred svojim nadaljevanjem, nadomestitvijo ali spremembo, ali

(c) ukrep, ki ne spada pod pododstavek (a) ali (b), če se ne uporablja v zvezi z naložbami, izvedenimi na ozemlju pogodbenice pred začetkom njegove veljavnosti, ali na način, ki povzroča izgubo ali škodo takim naložbam. ČLEN 2.4 Obravnava države z največjimi ugodnostmi 1. Vsaka od pogodbenic vlagateljem iz druge pogodbenice in zajetim naložbam glede izvajanja zajetih naložb zagotovi obravnavo, ki ni manj ugodna od tiste, ki jo v podobnih okoliščinah zagotavlja vlagateljem iz tretjih držav in njihovim naložbam. 2. Odstavek 1 se ne uporablja za naslednje sektorje:

(a) komunikacijske storitve, razen poštnih in telekomunikacijskih storitev; (b) storitve na področju rekreacije, kulture in športa;

(c) ribištvo in akvakulturo; (d) gozdarstvo in lov ter (e) rudarstvo, vključno z nafto in plinom. 3. Odstavek 1 se ne razlaga tako, kot da pogodbenico obvezuje, da vlagateljem iz druge pogodbenice ali zajetim naložbam prizna obravnavo, ki je bila odobrena na podlagi katerega koli dvostranskega, regionalnega ali mednarodnega sporazuma, ki je začel veljati pred datumom začetka veljavnosti tega sporazuma. 4. Odstavek 1 se ne razlaga tako, kot da pogodbenico obvezuje, da vlagateljem iz druge pogodbenice ali zajeti naložbi prizna: (a) kakršno koli obravnavo, ki je bila odobrena v skladu s katerim koli dvostranskim, regionalnim ali večstranskim sporazumom, ki vključuje zaveze za odpravo vseh ovir za naložbe med pogodbenicama ali zahteva približevanje zakonodaje pogodbenic v enem ali več gospodarskih sektorjih; (b) kakršno koli obravnavo, ki izhaja iz katerega koli mednarodnega sporazuma o preprečevanju dvojne obdavčitve ali drugega mednarodnega sporazuma ali dogovora, ki se v celoti ali večinoma nanaša na obdavčitev, ali

(c) kakršno koli obravnavo na podlagi ukrepov, ki določajo priznavanje kvalifikacij, dovoljenj ali bonitetnih zahtev v skladu s členom VII Splošnega sporazuma o trgovini s storitvami ali Prilogo k navedenemu sporazumu o finančnih storitvah.

5. Pojasniti je treba, da izraz „obravnava“ iz odstavka 1 ne vključuje postopkov ali mehanizmov za reševanje sporov, kot so tisti iz oddelka B (Reševanje sporov med vlagatelji in pogodbenicama) poglavja 3 (Reševanje sporov), kot so določeni v drugih dvostranskih, regionalnih ali mednarodnih sporazumih. Vsebinske obveznosti iz takih sporazumov same po sebi ne pomenijo „obravnave“, zato jih ni mogoče upoštevati pri oceni kršitve tega člena. Kot „obravnava“ se štejejo ukrepi pogodbenice v skladu s temi vsebinskimi obveznostmi. 6. Ta člen se razlaga v skladu z načelom ejusdem generis

ČLEN 2.5 Obravnava naložb 1. Vsaka od pogodbenic vlagateljem iz druge pogodbenice in zajetim naložbam zagotavlja pošteno in pravično obravnavo ter popolno zaščito in varnost v skladu z odstavki 2 do 7 in Prilogo 3 (Dogovor o obravnavi naložb). 2. Pogodbenica krši obveznost poštene in pravične obravnave iz odstavka 1, če ukrep ali sklop ukrepov pomeni: (a) odrekanje sodnega varstva v kazenskih, civilnih ali upravnih postopkih; (b) bistveno kršitev postopka v sodnih in upravnih postopkih; (c) očitno arbitrarnost;

(d) ciljno usmerjeno diskriminacijo na podlagi očitno neupravičenih razlogov, kot so spol, rasa ali versko prepričanje; (e) zlorabo, na primer prisilo, zlorabo položaja ali podobno nepošteno ravnanje, ali (f) kršitev kakršnih koli drugih elementov obveznosti poštene in pravične obravnave, ki sta jo sprejeli pogodbenici v skladu z odstavkom 3.

3. Obravnava, ki ni navedena v odstavku 2, lahko pomeni kršitev poštene in pravične obravnave, če se pogodbenici tako dogovorita v skladu s postopki iz člena 4.3 (Spremembe). 4. Organ za reševanje sporov iz poglavja 3 (Reševanje sporov) lahko pri uporabi odstavkov 1 do 3 upošteva, ali je pogodbenica vlagatelja iz druge pogodbenice spodbudila k zajeti naložbi s posebnim ravnanjem, ki je povzročilo upravičeno pričakovanje in na katerega se je vlagatelj zanesel pri odločitvi za izvedbo ali ohranitev zadevne naložbe, ki pa jo je pogodbenica naknadno onemogočila. 5. Pojasniti je treba, da se izraz „popolna zaščita in varnost“ iz odstavka 1 nanaša na obveznosti pogodbenice, da po potrebi zaščiti fizično varnost vlagateljev in zajetih naložb. 6. Če je ena od pogodbenic z vlagatelji iz druge pogodbenice ali v zvezi z zajetimi naložbami sklenila pisni dogovor, ki izpolnjuje vse naslednje pogoje, ta pogodbenica z izvajanjem javnih pooblastil ne krši tega sporazuma. Pogoji so: (a) pisni dogovor se sklene in začne veljati po datumu začetka veljavnosti tega sporazuma;

(b) vlagatelj se zanaša na pisni dogovor pri odločanju o izvedbi ali ohranitvi zajete naložbe poleg samega pisnega dogovora, kršitev pa povzroči dejansko škodo za navedeno naložbo; (c) pisni dogovor vzpostavlja izmenjavo pravic in obveznosti v povezavi z zadevno naložbo, ki zavezuje obe pogodbenici, ter

(d) pisni dogovor ne vsebuje klavzule o reševanju sporov med pogodbenicama navedenega dogovora z mednarodno arbitražo. 7. Kršitev drugih določb tega sporazuma ali ločenega mednarodnega sporazuma ne pomeni, da je prišlo do kršitve tega člena. ČLEN 2.6 Nadomestilo za izgube 1. Vlagateljem iz ene od pogodbenic, katerih zajete naložbe imajo izgube zaradi vojne ali drugega oboroženega spopada, revolucije, izrednih nacionalnih razmer, upora, vstaje ali izgredov na ozemlju druge pogodbenice, ta druga pogodbenica v zvezi z vračilom, odškodnino, nadomestilom ali drugo poravnavo zagotovi obravnavo, ki ni manj ugodna od obravnave, ki jo ta druga pogodbenica nameni svojim vlagateljem ali vlagateljem iz katere koli tretje države.

2. Brez poseganja v odstavek 1 vlagateljem iz ene od pogodbenic, ki imajo zaradi razmer na ozemlju druge pogodbenice iz odstavka 1 izgube, ta druga pogodbenica zagotovi takojšnje, ustrezno in učinkovito vračilo ali nadomestilo, če so te izgube posledica: (a) zasega zajete naložbe ali dela naložbe s strani oboroženih sil ali organov druge pogodbenice ali (b) uničenja zajete naložbe ali dela naložbe s strani oboroženih sil ali organov druge pogodbenice, ki glede na razmere ni bilo potrebno.

ČLEN 2.7 Razlastitev 1. Nobena od pogodbenic niti neposredno niti posredno ne nacionalizira ali razlasti zajetih naložb vlagateljev iz druge pogodbenice z ukrepi, ki imajo enak učinek kot nacionalizacija ali razlastitev (v nadaljnjem besedilu: razlastitev), razen: (a) v javnem interesu; (b) v skladu s predpisanim pravnim postopkom;

(c) na nediskriminatorni osnovi in (d) ob plačilu takojšnjega, ustreznega in učinkovitega nadomestila. 2. Nadomestilo iz odstavka 1 ustreza pošteni tržni vrednosti, ki jo je imela zajeta naložba neposredno pred razlastitvijo ali neposredno, preden je razlastitev postala javno znana, kar nastopi prej, vključuje pa tudi obresti po razumni obrestni meri, določeni na tržni podlagi, ki se naberejo od datuma razlastitve do datuma plačila. Tako nadomestilo je dejansko uresničljivo, prosto prenosljivo v skladu s členom 2.8 (Prenos) in se izvede brez odlašanja. 3. Ne glede na odstavka 1 in 2 se v primeru, da razlastitev izvede Vietnam, vsak ukrep neposredne razlastitve v zvezi z zemljiščem izvede: (a) v skladu z veljavnimi domačimi zakoni in drugimi predpisi ter

(b) ob plačilu nadomestila, ki ustreza tržni vrednosti, pri čemer se upoštevajo veljavni domači zakoni in drugi predpisi. 4. Izdaja obveznih dovoljenj v zvezi s pravicami intelektualne lastnine ne pomeni razlastitve v smislu odstavka 1, če je taka izdaja skladna s Sporazumom o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine iz Priloge 1C k Sporazumu o STO (v nadaljnjem besedilu: sporazum TRIPS).

5. Vlagatelj, ki ga zadeva razlastitev, ima v skladu s pravom pogodbenice, ki izvede razlastitev, pravico, da sodni ali drug neodvisni organ zadevne pogodbenice takoj pregleda njegov zahtevek in vrednotenje njegove naložbe. 6. Ta člen se razlaga v skladu s Prilogo 4 (Dogovor o razlastitvi). ČLEN 2.8 Prenos Obe pogodbenici dovolita, da se vsi prenosi v zvezi z zajetimi naložbami izvedejo v prosto zamenljivi valuti brez omejitev ali zamud in po tržnem menjalnem tečaju, ki se uporablja na datum prenosa. Taki prenosi vključujejo: (a) prispevke v kapital, kot so glavnica in dodatna sredstva, za vzdrževanje, razvoj ali povečanje naložbe; (b) dobičke, dividende, kapitalske dobičke in druge donose, prihodke od prodaje vseh ali kakršnega koli dela zajete naložbe ali prihodke od delne ali celotne likvidacije zajete naložbe; (c) plačila obresti, licenčnin, pristojbin za upravljanje ter tehnične pomoči in drugih pristojbin;



(d) plačila v skladu s pogodbo, ki jo sklene vlagatelj, ali zajeto naložbo, vključno s plačili v skladu s posojilno pogodbo; (e) zaslužke in druge osebne prejemke osebja, ki je zaposleno iz tujine in dela v zvezi z zajeto naložbo; (f) plačila v skladu s členom 2.6 (Nadomestilo za izgube) in členom 2.7 (Razlastitev) ter (g) plačila odškodnin na podlagi odločbe, izdane v skladu z oddelkom B (Reševanje sporov med vlagatelji in pogodbenicama) poglavja 3 (Reševanje sporov). ČLEN 2.9 Subrogacija Če ena od pogodbenic ali njen organ izvede plačilo v okviru odškodnine, jamstva ali zavarovalne pogodbe, ki jo je sklenila v zvezi z naložbo enega od svojih vlagateljev na ozemlju druge pogodbenice, druga pogodbenica prizna subrogacijo ali prenos katere koli pravice ali lastništva ali odstop kakršne koli terjatve v zvezi s tako naložbo. Pogodbenica ali organ ima pravico do uveljavljanja subrogirane ali odstopljene pravice ali terjatve v isti meri kot izvorne pravice ali terjatve vlagatelja. Take pravice lahko pogodbenica ali njen urad ali vlagatelj uveljavljajo le, če to dovoli pogodbenica ali njen urad.

POGLAVJE 3 REŠEVANJE SPOROV

ODDELEK A REŠEVANJE SPOROV MED POGODBENICAMA PODODDELEK 1 CILJ IN PODROČJE UPORABE ČLEN 3.1 Cilj Cilj tega poglavja je vzpostaviti učinkovit in uspešen mehanizem za preprečevanje in reševanje sporov med pogodbenicama v zvezi z razlago in uporabo tega sporazuma, da bi dosegli sporazumno rešitev.

ČLEN 3.2

Področje uporabe To poglavje se uporablja za preprečevanje in reševanje kakršnih koli sporov med pogodbenicama glede razlage ali uporabe določb tega sporazuma, razen če je v tem sporazumu določeno drugače. PODODDELEK 2 POSVETOVANJA IN MEDIACIJA ČLEN 3.3 Posvetovanja 1. Pogodbenici si prizadevata za rešitev kakršnega koli spora iz člena 3.2 (Področje uporabe), tako da začneta posvetovanja v dobri veri, da bi dosegli sporazumno rešitev. 2. Vsaka od pogodbenic zahteva posvetovanja s pisnim zahtevkom, ki ga pošlje drugi pogodbenici in v katerem opredeli sporni ukrep in ustrezne določbe tega sporazuma, kopijo pa pošlje tudi Odboru, ustanovljenemu v skladu s členom 4.1 (Odbor).

3. Posvetovanja se opravijo v 30 dneh od prejema zahtevka iz odstavka 2 in potekajo na ozemlju pogodbenice, na katero je zahtevek naslovljen, razen če se pogodbenici dogovorita drugače. Posvetovanja se štejejo za zaključena v 45 dneh od datuma prejema zahtevka, razen če obe pogodbenici soglašata z nadaljevanjem posvetovanj. Posvetovanja, zlasti vse razkrite informacije in stališča, ki jih izrazita pogodbenici, so zaupna in ne posegajo v pravice nobene od pogodbenic v nadaljnjih postopkih.

4. Posvetovanja o nujnih zadevah, vključno s tistimi, ki se nanašajo na pokvarljivo blago, sezonsko blago ali sezonske storitve, se opravijo v 15 dneh od datuma prejema zahtevka iz odstavka 2 . Posvetovanja se štejejo za zaključena v 20 dneh, razen če obe pogodbenici soglašata z nadaljevanjem posvetovanj. 5. Pogodbenica, ki je zaprosila za posvetovanje, lahko uporabi člen 3.5 (Začetek arbitražnega postopka), če: (a) druga pogodbenica na zahtevek za posvetovanja ne odgovori v 15 dneh od datuma njegovega prejema; (b) do posvetovanj ne pride v rokih iz odstavka 3 ali 4; (c) se pogodbenici dogovorita, da ne bo posvetovanj, ali (d) so bila posvetovanja zaključena brez sporazumne rešitve.

6. Med posvetovanji vsaka od pogodbenic predloži zadostne informacije za pregled, kako bi zadevni ukrep lahko vplival na izvajanje in uporabo tega sporazuma. ČLEN 3.4 Mehanizem mediacije

Pogodbenici se lahko kadar koli dogovorita o začetku postopka mediacije v skladu s Prilogo 9 (Mehanizem mediacije) v zvezi s katerim koli ukrepom, ki negativno vpliva na naložbe med njima. PODODDELEK 3 POSTOPKI REŠEVANJA SPOROV ČLEN 3.5 Začetek arbitražnega postopka 1. Če pogodbenicama ne uspe rešiti spora s pomočjo posvetovanj, kakor so opredeljena v členu 3.3 (Posvetovanja), lahko pogodbenica, ki je zaprosila za posvetovanje, zahteva ustanovitev arbitražnega sveta.

2. Zahtevek za ustanovitev arbitražnega sveta se v pisni obliki predloži drugi pogodbenici in Odboru. Pogodbenica pritožnica v svojem zahtevku opredeli sporni ukrep in pojasni, kako ta ukrep krši določbe tega sporazuma v tolikšni meri, da to jasno pomeni pravno podlago za pritožbo. ČLEN 3.6 Pristojnosti arbitražnega sveta

Če se pogodbenici v 10 dneh od datuma izbora arbitrov ne dogovorita drugače, je obseg pristojnosti arbitražnega sveta naslednji: „ob upoštevanju ustreznih določb tega sporazuma, ki jih navajata pogodbenici, proučiti zadevo, na katero se nanaša zahtevek za ustanovitev arbitražnega sveta v skladu s členom 3.5 (Začetek arbitražnega postopka), presoditi o skladnosti zadevnega ukrepa z določbami iz člena 3.2 (Področje uporabe) ter v svojem poročilu navesti ugotovitve, veljavnost ustreznih določb in osnovno utemeljitev ugotovitev in priporočil, v skladu s členom 3.10 (Vmesno poročilo) in členom 3.11 (Končno poročilo).“

ČLEN 3.7 Ustanovitev arbitražnega sveta 1. Arbitražni svet sestavljajo trije arbitri. 2. V 10 dneh od datuma, ko pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, prejme zahtevek za ustanovitev arbitražnega sveta, se pogodbenici posvetujeta, da bi dosegli dogovor o sestavi arbitražnega sveta. 3. Če pogodbenici v roku iz odstavka 2 ne dosežeta dogovora o sestavi arbitražnega sveta, lahko vsaka od njiju imenuje arbitra s svojega podseznama, pripravljenega v skladu s členom 3.23 (Seznam arbitrov), in sicer v 10 dneh od izteka roka iz odstavka 2. Če katera od pogodbenic ne imenuje arbitra s svojega podseznama, ga na zahtevo druge pogodbenice izžreba predsednik Odbora ali njegov pooblaščenec, in sicer s podseznama zadevne pogodbenice, pripravljenega v skladu s členom 3.23 (Seznam arbitrov). 4. Če se pogodbenici ne dogovorita glede predsednika arbitražnega sveta v roku iz odstavka 2, ga na zahtevo pogodbenice izžreba predsednik Odbora ali njegov pooblaščenec, in sicer s podseznama predsednikov, pripravljenega v skladu s členom 3.23 (Seznam arbitrov). 5. Predsednik Odbora ali njegov pooblaščenec izbere arbitre v petih dneh od zahtevka iz odstavka 3 ali 4.



6. Za datum ustanovitve arbitražnega sveta velja datum, ko vsi trije izbrani arbitri uradno obvestijo pogodbenici, da sprejmejo svoje imenovanje v skladu s Prilogo 7 (Poslovnik). 7. Če kateri koli od seznamov iz člena 3.23 (Seznam arbitrov) ni pripravljen ali v času zahtevka v skladu z odstavkom 3 ali 4 ne vsebuje dovolj imen, se arbitri žrebajo izmed posameznikov, ki jih formalno predlagata obe pogodbenici oziroma ena od pogodbenic, če je zahtevek vložila samo ena od pogodbenic. ČLEN 3.8 Postopek arbitražnega sveta za reševanje sporov 1. Pravila in postopki, določeni v tem členu ter prilogah 7 (Poslovnik) in 8 (Kodeks ravnanja za arbitre in mediatorje), urejajo postopke arbitražnega sveta za reševanje sporov. 2. Če se pogodbenici ne dogovorita drugače, se sestaneta z arbitražnim svetom v 10 dneh po datumu njegove ustanovitve, da se določijo vse zadeve, ki se zdijo pogodbenicama ali arbitražnemu svetu primerne, vključno s časovnim razporedom postopka ter honorarji in stroški arbitrov v skladu s Prilogo 7 (Poslovnik). Arbitri in predstavniki pogodbenic se lahko teh sestankov udeležijo po telefonu ali video konferenci.

3. Kraj obravnave se izbere z vzajemnim soglasjem pogodbenic. Če se pogodbenici ne strinjata glede kraja obravnave, ta poteka v Bruslju, če je pogodbenica pritožnica Vietnam, oziroma v Hanoju, če je pogodbenica pritožnica pogodbenica EU. 4. Vse obravnave so odprte za javnost, razen če Priloga 7 (Poslovnik) določa drugače. 5. V skladu s Prilogo 7 (Poslovnik) se pogodbenicama omogoči, da se udeležita predstavitev, izjav, argumentov ali protiargumentov v postopku. Vse informacije ali pisna stališča, ki jih ena od pogodbenic predloži arbitražnemu svetu, vključno s pripombami na opisni del vmesnega poročila, odgovori na vprašanja arbitražnega sveta in pripombami pogodbenice na te odgovore, se dajo na voljo drugi pogodbenici. 6. Če se pogodbenici v treh dneh od datuma ustanovitve arbitražnega sveta ne dogovorita drugače, lahko arbitražni svet v skladu s Prilogo 7 (Poslovnik) sprejema nezahtevana pisna stališča (stališča amicus curiae) od fizičnih ali pravnih oseb s sedežem na ozemlju ene od pogodbenic.

7. Za interne razprave se arbitražni svet sestane na zaprti seji, na kateri sodelujejo samo arbitri. Arbitražni svet lahko tudi dovoli, da so na njegovih sejah prisotni njegovi pomočniki. Posvetovanja arbitražnega sveta in dokumenti, ki so mu predloženi, so zaupni.

ČLEN 3.9 Predhodno odločanje o nujnosti Na zahtevo ene od pogodbenic arbitražni svet o tem, ali je zadeva po njegovem mnenju nujna, predhodno odloči v 10 dneh od svoje ustanovitve. ČLEN 3.10 Vmesno poročilo 1. Arbitražni svet izda vmesno poročilo pogodbenicama, v katerem navede svoje ugotovitve, veljavnost zadevnih določb ter osnovno utemeljitev svojih ugotovitev in priporočil, in sicer najpozneje 90 dni od dneva svoje ustanovitve. Kadar meni, da tega roka ni mogoče upoštevati, predsednik arbitražnega sveta o tem pisno obvesti pogodbenici ter Odbor, pri čemer navede razloge za odlog in datum, ko namerava arbitražni svet predložiti svoje vmesno poročilo. Arbitražni svet vmesnega poročila v nobenem primeru ne predloži pozneje kot 120 dni po datumu svoje ustanovitve. 2. Vsaka od pogodbenic lahko arbitražnemu svetu predloži pisni zahtevek za presojo določenih vidikov vmesnega poročila v 14 dneh od njegove predložitve, vključno s pripombami.

3. V nujnih primerih, vključno v povezavi s pokvarljivim ali sezonskim blagom ali storitvami, si arbitražni svet prizadeva po svojih najboljših močeh, da vmesno poročilo predloži v 45 dneh, v vsakem primeru pa najpozneje v 60 dneh od svoje ustanovitve. Vsaka od pogodbenic lahko arbitražnemu svetu predloži pisni zahtevek za presojo določenih vidikov vmesnega poročila v sedmih dneh od njegove predložitve, vključno s pripombami.

4. Po proučitvi morebitnih pisnih zahtev pogodbenic o vmesnem poročilu, vključno s pripombami, lahko arbitražni svet svoje poročilo spremeni in opravi nadaljnja preverjanja, za katera meni, da so potrebna. ČLEN 3.11 Končno poročilo 1. Arbitražni svet izda končno poročilo pogodbenicama in Odboru v 120 dneh od datuma svoje ustanovitve. Kadar meni, da tega roka ni mogoče upoštevati, predsednik arbitražnega sveta o tem pisno obvesti pogodbenici ter Odbor in navede razloge za odlog in datum, ko namerava arbitražni svet predložiti svoje končno poročilo. Arbitražni svet končnega poročila v nobenem primeru ne predloži pozneje kot 150 dni po datumu svoje ustanovitve.

2. V nujnih primerih, vključno v povezavi s pokvarljivim ali sezonskim blagom ali storitvami, si arbitražni svet prizadeva po svojih najboljših močeh, da svoje končno poročilo predloži v 60 dneh od svoje ustanovitve. Arbitražni svet končnega poročila v nobenem primeru ne predloži pozneje kot 75 dni po datumu svoje ustanovitve. 3. Končno poročilo vključuje zadovoljivo razpravo o argumentih s stopnje vmesnega pregleda in jasno obravnava pripombe pogodbenic. ČLEN 3.12 Izpolnitev zahtev iz končnega poročila Pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, sprejme vse potrebne ukrepe, da takoj v dobri veri izpolni zahteve iz končnega poročila.

ČLEN 3.13 Razumno obdobje za izpolnitev zahtev 1. Če takojšnja izpolnitev zahtev ni mogoča, si pogodbenici prizadevata doseči dogovor o roku, v katerem morajo biti zahteve končnega poročila izpolnjene. V takem primeru pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, najpozneje 30 dni po prejemu končnega poročila pogodbenico pritožnico in Odbor uradno obvesti o tem, koliko časa potrebuje za izpolnitev zahtev (v nadaljnjem besedilu: razumno obdobje).

2. Če se pogodbenici ne strinjata glede razumnega obdobja za izpolnitev zahtev iz končnega poročila, pogodbenica pritožnica v 20 dneh od prejema uradnega obvestila pogodbenice, proti kateri je vložena pritožba, v skladu z odstavkom 1 od arbitražnega sveta, ustanovljenega v skladu s členom 3.7 (Ustanovitev arbitražnega sveta) (v nadaljnjem besedilu: prvotni arbitražni svet) pisno zahteva, da določi dolžino razumnega obdobja. Obvestilo o takem zahtevku se pošlje pogodbenici, proti kateri je bila vložena pritožba, in Odboru. 3. Arbitražni svet o svoji odločitvi o dolžini razumnega obdobja obvesti pogodbenici in Odbor v 20 dneh od datuma vložitve zahtevka iz odstavka 2. 4. Pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, pogodbenico pritožnico pisno obvesti o svojem napredku pri izpolnjevanju zahtev iz končnega poročila vsaj 30 dni pred iztekom razumnega obdobja. 5. Pogodbenici se lahko dogovorita o podaljšanju razumnega časovnega obdobja. ČLEN 3.14 Pregled ukrepov, sprejetih za izpolnitev zahtev iz končnega poročila

1. Pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, pred koncem razumnega obdobja pogodbenico pritožnico in Odbor uradno obvesti o vseh ukrepih, ki jih je sprejela za izpolnitev zahtev iz končnega poročila.

2. Če se pogodbenici ne strinjata glede obstoja ali doslednosti kakršnih koli ukrepov, sprejetih za zagotovitev skladnosti z določbami iz člena 3.2 (Področje uporabe) in sporočenih v skladu z odstavkom 1, lahko pogodbenica pritožnica pisno zahteva, da o zadevi presodi prvotni arbitražni svet. Obvestilo o zahtevku se pošlje pogodbenici, proti kateri je vložena pritožba, in Odboru. Pogodbenica pritožnica v svojem zahtevku opredeli zadevni sporni ukrep in pojasni, kako tak ukrep krši določbe iz člena 3.2 (Področje uporabe) v tolikšni meri, da to pomeni pravno podlago za pritožbo. 3. Arbitražni svet o svoji odločitvi obvesti pogodbenici in Odbor v 45 dneh od datuma vložitve zahtevka iz odstavka 2. ČLEN 3.15 Začasna pravna sredstva v primeru neizpolnjevanja zahtev 1. Če pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, pogodbenici pritožnici in Odboru pred iztekom razumnega obdobja ne pošlje uradnega obvestila o ukrepih, sprejetih za izpolnitev zahtev iz končnega poročila, ali če arbitražni svet odloči, da ni bil sprejet noben ukrep za izpolnitev zahtev ali da ukrep, sporočen v skladu z odstavkom 1 člena 3.14 (Pregled ukrepov, sprejetih za izpolnitev zahtev iz končnega poročila) ni skladen z obveznostmi navedene pogodbenice iz člena 3.2 (Področje uporabe), pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, na zahtevo pogodbenice pritožnice in po posvetovanjih z njo predloži ponudbo za nadomestilo.

2. Če se pogodbenica pritožnica odloči, da ne bo zahtevala ponudbe za nadomestilo, ali, kadar je tak zahtevek vložen, če ni dogovora o nadomestilu v 30 dneh od konca razumnega obdobja ali predložitve odločitve arbitražnega sveta iz člena 3.14 (Pregled ukrepov, sprejetih za izpolnitev zahtev iz končnega poročila), da ni bil sprejet noben ukrep za izpolnitev zahtev ali da sprejeti ukrep ni skladen z določbami iz člena 3.2 (Področje uporabe), je pogodbenica pritožnica upravičena, da po uradnem obvestilu drugi pogodbenici in Odboru sprejme ustrezne ukrepe v okviru zavez glede preferencialne trgovine in naložb, ki veljajo med pogodbenicama in imajo enak učinek kot razveljavitev ali omejitev zaradi kršitve. Taki ukrepi so navedeni v uradnem obvestilu. Pogodbenica pritožnica lahko ukrepe izvede kadar koli po izteku 10 dni od datuma prejema uradnega obvestila s strani pogodbenice, proti kateri je vložena pritožba, razen če pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, zahteva arbitražo v skladu z odstavkom 3 tega člena. 3. Če pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, meni, da učinek ukrepov, ki jih je sprejela pogodbenica pritožnica, ni enakovreden razveljavitvi ali omejitvi zaradi kršitve, lahko pisno zahteva, da o zadevi presodi prvotni arbitražni svet. Uradno obvestilo o tej zahtevi se pošlje pogodbenici pritožnici in Odboru pred iztekom desetdnevnega obdobja iz odstavka 2. Prvotni arbitražni svet o svoji odločitvi glede ukrepov, ki jih je sprejela pogodbenica pritožnica, uradno obvesti pogodbenici in Odbor v 30 dneh od vložitve zahtevka. Obveznosti se ne opustijo, dokler prvotni arbitražni svet ne pošlje uradnega obvestila o svoji odločitvi, vsaka začasna opustitev pa mora biti v skladu s to odločitvijo.

4. Ukrepi, določeni v tem členu, so začasni in se ne uporabljajo potem, ko:

(a) pogodbenici dosežeta sporazumno rešitev v skladu s členom 3.19 (Sporazumna rešitev) (b) se pogodbenici strinjata, da pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, z ukrepom, uradno sporočenim v skladu z odstavkom 1 člena 3.14 (Pregled ukrepov, sprejetih za izpolnitev zahtev iz končnega poročila) izpolnjuje določbe iz člena 3.2 (Področje uporabe) ali (c) so bili vsi ukrepi, za katere je bila ugotovljena neskladnost z določbami iz člena 3.2 (Področje uporabe), odpravljeni ali spremenjeni, tako da so skladni s temi določbami, kakor je bilo odločeno na podlagi odstavka 3 člena 3.14 (Pregled ukrepov, sprejetih za izpolnitev zahtev iz končnega poročila).

ČLEN 3.16 Pregled ukrepov, sprejetih za izpolnitev zahtev, po sprejetju

začasnih pravnih sredstev zaradi neizpolnjevanja zahtev 1. Pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, pogodbenico pritožnico in Odbor obvesti o ukrepih, ki jih je sprejela za zagotovitev izpolnjevanja zahtev iz poročila arbitražnega sveta po sprejetju ukrepov s strani pogodbenice pritožnice oziroma uporabi nadomestila. Z izjemo zadev iz odstavka 2 pogodbenica pritožnica zaključi ukrepe, sprejete v skladu s členom 3.15 (Začasna pravna sredstva v primeru neizpolnjevanja zahtev), v 30 dneh od datuma prejema obvestila. Če je bilo uporabljeno nadomestilo in z izjemo primerov iz odstavka 2 lahko pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, preneha z uporabo takega nadomestila v 30 dneh od datuma svojega obvestila, da je izpolnila poročilo arbitražnega sveta. 2. Če pogodbenici v 30 dneh od dneva prejema uradnega obvestila ne dogovorita o tem, ali pogodbenica, proti kateri je vložena pritožba, s sprejetjem priglašenega ukrepa izpolnjuje določbe iz člena 3.2 (Področje uporabe), pogodbenica pritožnica pisno zahteva, da o zadevi odloči prvotni arbitražni svet. Obvestilo o takem zahtevku se pošlje pogodbenici, proti kateri je vložena pritožba, in Odboru.

3. Odločitev arbitražnega sveta se uradno sporoči pogodbenicama in Odboru v 45 dneh od datuma vložitve zahtevka. Če arbitražni svet odloči, da je uradno sporočeni ukrep skladen z določbami člena 3.2 (Področje uporabe), se ukrepi iz člena 3.15 (Začasna pravna sredstva v primeru neizpolnjevanja zahtev) zaključijo. Raven začasne opustitve obveznosti ali nadomestila se po potrebi prilagodi glede na odločitev arbitražnega sveta. ČLEN 3.17

Zamenjava arbitrov Če med arbitražnim postopkom prvotni arbitražni svet ali nekateri od njegovih članov ne morejo sodelovati, se umaknejo ali jih je treba zamenjati, ker ne izpolnjujejo zahtev kodeksa ravnanja iz Priloge 8 (Kodeks ravnanja za arbitre in mediatorje), se uporabi postopek iz člena 3.7 (Ustanovitev arbitražnega sveta). Rok za uradno obvestilo o poročilih in odločitvah, glede na primer, se podaljša za 20 dni.

ČLEN 3.18 Prekinitev in ustavitev arbitražnih postopkov 1. Arbitražni svet na zahtevo obeh pogodbenic kadar koli prekine svoje delovanje za obdobje, o katerem se dogovorita pogodbenici in ki ne presega 12 zaporednih mesecev. Svoje delo nadaljuje pred koncem obdobja prekinitve na pisno zahtevo obeh pogodbenic. Pogodbenici o tem obvestita Odbor. Arbitražni svet lahko svoje delo nadaljuje tudi ob koncu obdobja prekinitve na pisno zahtevo katere koli od pogodbenic. Pogodbenica prosilka ustrezno obvesti predsednika Odbora in drugo pogodbenico. Če ob koncu obdobja prekinitve nobena od pogodbenic ne zahteva nadaljevanja dela arbitražnega sveta, se pooblastilo arbitražnega sveta izteče in postopek se ustavi. V primeru prekinitve dela arbitražnega sveta se časovni okviri iz ustreznih določb tega poglavja podaljšajo za enako obdobje, kot je bilo delo prekinjeno. Prekinitev in ustavitev dela arbitražnega sveta ne posegata v pravice nobene od pogodbenic v drugih postopkih na podlagi člena 3.24 (Izbira razsodišča). 2. Pogodbenici se lahko dogovorita, da ustavita postopek arbitražnega sveta s skupnim uradnim obvestilom predsedniku arbitražnega sveta in Odboru kadar koli pred izdajo končnega poročila arbitražnega sveta.

ČLEN 3.19 Sporazumna rešitev Pogodbenici lahko kadar koli dosežeta sporazumno rešitev spora v skladu s tem poglavjem. O morebitni taki rešitvi po potrebi skupno uradno obvestita Odbor in predsednika arbitražnega sveta. Če rešitev zahteva odobritev v skladu z relevantnimi notranjimi postopki katere koli od pogodbenic, se v obvestilu navede takšna zahteva, postopek reševanja spora pa se prekine. Če se taka odobritev ne zahteva ali po obvestilu o končanju kakršnih koli takih notranjih postopkov, se postopek reševanja sporov ustavi.

ČLEN 3.20 Informacije in tehnični nasveti Arbitražni svet lahko na zahtevo ene od pogodbenic ali na lastno pobudo zaprosi za informacije, ki se mu zdijo ustrezne za njegov postopek, in sicer iz katerega koli vira, vključno s stranmi, vpletenimi v spor. Arbitražni svet ima prav tako pravico pridobiti strokovno mnenje, če meni, da je to primerno. Pred izbiro teh strokovnjakov se posvetuje s pogodbenicama. Vse informacije, pridobljene na podlagi tega člena, se razkrijejo in predložijo pogodbenicama, da izrazita pripombe v roku, ki ga določi arbitražni svet.

ČLEN 3.21 Pravila razlage Arbitražni svet razlaga določbe iz člena 3.2 (Področje uporabe) v skladu z običajnimi pravili razlage mednarodnega javnega prava, vključno s pravili iz Dunajske konvencije o pravu mednarodnih pogodb, sklenjene 23. maja 1969 na Dunaju (v nadaljnjem besedilu: Dunajska konvencija). Arbitražni svet upošteva tudi ustrezne razlage iz poročil svetov in pritožbenega organa, ki jih sprejme Organ za reševanje sporov v skladu s Prilogo 2 k Sporazumu o STO. Poročila in odločitve arbitražnega sveta ne morejo povečati ali zmanjšati pravic in obveznosti pogodbenic, določenih s tem sporazumom. ČLEN 3.22 Sklepi in odločitve arbitražnega sveta 1. Arbitražni svet si po najboljših močeh prizadeva za sprejemanje sklepov s soglasjem. Če sklepa ni mogoče doseči s soglasjem, se o sporni zadevi odloča z večino glasov. Odklonilna ločena mnenja arbitrov se v nobenem primeru ne razkrijejo.



2. Vsa poročila in odločitve arbitražnega sveta pogodbenici sprejmeta brezpogojno. Ne ustvarjajo nobenih pravic ali obveznosti za fizične ali pravne osebe. Poročila in odločitve zajemajo ugotovitve, veljavnost zadevnih določb iz člena 3.2 (Področje uporabe) ter osnovno utemeljitev ugotovitev in sklepov. Odbor v 10 dneh od njihove izdaje javno objavi poročila in odločitve arbitražnega sveta v celoti, razen če se odloči, da tega ne bo storil zaradi zaščite zaupnih informacij. PODODDELEK 4 SPLOŠNE DOLOČBE ČLEN 3.23 Seznam arbitrov 1. Odbor najpozneje v šestih mesecih od datuma začetka veljavnosti tega sporazuma pripravi seznam vsaj 15 posameznikov, ki so pripravljeni in sposobni opravljati nalogo arbitrov. Seznam je sestavljen iz treh podseznamov: (a) enega podseznama za Vietnam; (b) enega podseznama za Unijo in njene države članice ter

(c) enega podseznama posameznikov, ki niso državljani nobene od pogodbenic, nimajo stalnega prebivališča v nobeni od pogodbenic in bodo opravljali funkcijo predsednika arbitražnega sveta.

2. Na vsakem od podseznamov je vsaj pet posameznikov. Odbor zagotavlja, da je na seznamu ves čas vsaj minimalno število posameznikov. 3. Arbitri morajo imeti dokazano strokovno znanje in izkušnje na področju prava in mednarodne trgovine. So samostojni, delujejo v svoji individualni pristojnosti, ne sprejemajo navodil od nobene organizacije ali vlade, niso povezani z vlado nobene od pogodbenic ter ravnajo v skladu s kodeksom ravnanja iz Priloge 8 (Kodeks ravnanja za arbitre in mediatorje). 4. Odbor lahko pripravi dodaten seznam 10 posameznikov, ki imajo dokazano strokovno znanje in izkušnje iz določenih sektorjev, ki jih zajema ta sporazum. Ob soglasju pogodbenic se tak dodaten seznam uporabi za sestavo arbitražnega sveta v skladu s postopkom iz člena 3.7 (Ustanovitev arbitražnega sveta). ČLEN 3.24 Izbira razsodišča 1. Uporaba postopka reševanja sporov iz tega poglavja ne posega v noben ukrep v okviru Svetovne trgovinske organizacije, vključno z ukrepi za reševanje sporov, ali na podlagi katerega koli drugega mednarodnega sporazuma, katerega podpisnici sta obe pogodbenici.

2. Z odstopanjem od odstavka 1 pogodbenica za določen ukrep ne zahteva odprave kršitve enakovredne obveznosti na podlagi tega sporazuma in Sporazuma o STO ali katerega koli drugega mednarodnega sporazuma, katerega podpisnici sta obe pogodbenici, pri ustreznem sodišču. Po začetku postopka reševanja sporov pogodbenica ne vloži zahtevka za odpravo kršitve enakovredne obveznosti na podlagi drugega sporazuma pri drugem sodišču, razen če izbrano sodišče iz procesnih razlogov ali razlogov v zvezi s pristojnostjo ne more odločiti o zahtevku za odpravo kršitve te obveznosti. 3. V tem členu se šteje: (a) da se postopki reševanja sporov v skladu s Sporazumom o STO začnejo z zahtevo ene od pogodbenic za ustanovitev sveta iz člena 6 Dogovora o pravilih in postopkih za reševanje sporov;

(b) da se postopki reševanja sporov v skladu s tem poglavjem začnejo z zahtevo ene od pogodbenic za ustanovitev arbitražnega sveta v skladu z odstavkom 1 člena 3.5 (Začetek arbitražnega postopka); (c) da se postopki reševanja sporov v skladu s katerim koli drugim sporazumom začnejo v skladu z ustreznimi določbami zadevnega sporazuma. 4. Nobena določba tega sporazuma pogodbenicama ne preprečuje uporabe začasne opustitve obveznosti, ki jo je odobril Organ za reševanje sporov. Niti Sporazum o STO niti sporazum o prosti trgovini se ne uporabita za to, da bi se kateri od pogodbenic preprečilo sprejetje ustreznih ukrepov v skladu s členom 3.15 (Začasna pravna sredstva v primeru neizpolnjevanja zahtev).

ČLEN 3.25 Roki 1. Vsi roki iz tega oddelka, vključno z roki, v katerih morajo arbitražni sveti uradno sporočiti svoja poročila in odločitve, se štejejo v koledarskih dnevih od datuma, ki sledi dejanju oziroma dejstvu, na katerega se nanašajo, razen če je določeno drugače. 2. Vsi roki iz tega oddelka se lahko spremenijo, če se pogodbenici v sporu tako sporazumeta. Arbitražni svet lahko pogodbenicama kadar koli predlaga, da spremenita kateri koli rok iz tega oddelka, pri čemer navede razloge za svoj predlog. ČLEN 3.26 Proučitev in dopolnitev

Odbor lahko pregleda in se odloči spremeniti priloge 7 (Poslovnik), 8 (Kodeks ravnanja za arbitre in mediatorje) in 9 (Mehanizem mediacije).

ODDELEK B Reševanje sporov med vlagatelji in pogodbenicama PODODDELEK 1 Področje uporabe in opredelitev pojmov ČLEN 3.27 Področje uporabe 1. Ta oddelek se uporablja za spore med tožečo stranko iz ene pogodbenice na eni strani in drugo pogodbenico na drugi strani v zvezi s kakršnim koli ukrepom, ki domnevno pomeni kršitev določb poglavja 2 (Zaščita naložb) in ki domnevno povzroča izgubo ali škodo tožeči stranki, ali, če se zahtevek vloži v imenu lokalno ustanovljenega podjetja, ki je v lasti ali pod nadzorom tožeče stranke, lokalno ustanovljeni družbi. 2. Pojasniti je treba, da tožeča stranka ne vloži zahtevka v skladu s tem oddelkom, če je bila njena naložba izvedena na podlagi goljufivega prikazovanja dejstev, prikrivanja, korupcije ali ravnanja, ki je vključevalo zlorabo postopka.



3. Sodišče in pritožbeno sodišče, ustanovljena v skladu s členoma 3.38 (Sodišče) oziroma 3.39 (Pritožbeno sodišče) ne moreta odločati o zahtevkih, ki ne spadajo na področje uporabe tega člena. 4. Zahtevek v zvezi s prestrukturiranjem dolga pogodbenice se obravnava v skladu s tem oddelkom in Prilogo 5 (Javni dolg). ČLEN 3.28 Opredelitev pojmov Če ni drugače določeno, v tem oddelku: (a) „postopek“ pomeni postopek pred sodiščem ali pritožbenim sodiščem v skladu s tem oddelkom; (b) „stranki v sporu“ pomeni tožečo in toženo stranko; (c) „tožeča stranka iz ene od pogodbenic“ pomeni: (i) vlagatelja iz ene od pogodbenic iz pododstavka 1(b) člena 2.1 (Področje uporabe), ki deluje v svojem imenu, ali



(ii) vlagatelja iz ene od pogodbenic iz pododstavka 1(b) člena 2.1 (Področje uporabe), ki deluje v imenu lokalno ustanovljene družbe, ki je v lasti ali pod nadzorom tega vlagatelja; pojasniti je treba, da se za zahtevek, vložen v skladu s tem pododstavkom, šteje, da se nanaša na spor med državo pogodbenico in državljanom druge države pogodbenice za namene člena 25(1) konvencije ICSID; (d) „konvencija ICSID“ pomeni Konvencijo o reševanju investicijskih sporov med državami in državljani drugih držav, podpisano 18. marca 1965 v Washingtonu; (e) „pogodbenica, ki ni stranka v sporu“, pomeni Vietnam, kadar je tožena stranka Unija ali država članica Unije, ali Unijo, kadar je tožena stranka Vietnam; (f) „tožena stranka“ pomeni Vietnam ali v primeru pogodbenice EU bodisi Unijo bodisi zadevno državo članico v skladu s členom 3.32 (Obvestilo o nameri za vložitev zahtevka); (g) „lokalno ustanovljeno podjetje“ pomeni pravno osebo, ustanovljeno na ozemlju ene od pogodbenic, ki je v lasti in pod nadzorom vlagatelja druge pogodbenice; (h) „Newyorška konvencija iz leta 1958“ pomeni Konvencijo o priznavanju in izvrševanju tujih arbitražnih odločb, ki je bila podpisana 10. junija 1958 v New Yorku;

(i) „financiranje s strani tretjih oseb“ pomeni kakršno koli financiranje s strani fizične ali pravne osebe, ki ni stranka v sporu, vendar sklene dogovor s stranko v sporu zaradi financiranja dela ali vseh stroškov postopka v zameno za plačilo glede na izid spora ali kakršno koli financiranje s strani fizičnih ali pravnih oseb, ki niso stranke v sporu, v obliki donacije ali nepovratnih sredstev; (j) „UNCITRAL“ pomeni Komisijo Združenih narodov za mednarodno trgovinsko pravo ter (k) „pravila UNCITRAL o preglednosti“ pomeni pravila UNCITRAL o preglednosti pri arbitražnem reševanju sporov med vlagateljem in državo na podlagi pogodbe. PODODDELEK 2

ALTERNATIVNO REŠEVANJE SPOROV IN POSVETOVANJA ČLEN 3.29 Sporazumna rešitev Vsak spor je treba, kolikor je to mogoče, rešiti sporazumno prek pogajanj ali mediacije in, če je mogoče, pred vložitvijo zahtevka za posvetovanja v skladu s členom 3.30 (Posvetovanja). Taka rešitev je mogoča kadar koli, tudi po začetku postopka na podlagi tega oddelka.

ČLEN 3.30 Posvetovanja 1. Kadar spora ni mogoče rešiti sporazumno v skladu s členom 3.29 (Sporazumna rešitev), lahko tožeča stranka iz ene od pogodbenic, ki trdi, da gre za kršitev določb odstavka 1 člena 3.27 (Področje uporabe), drugi pogodbenici predloži zahtevek za posvetovanja. Zahtevek vsebuje naslednje informacije: (a) ime in naslov tožeče stranke ter, kadar se tak zahtevek vloži v imenu lokalno ustanovljenega podjetja, naziv, naslov in kraj pridobitve pravne osebnosti lokalno ustanovljenega podjetja; (b) določbe iz odstavka 1 člena 3.27 (Področje uporabe), ki naj bi bile kršene;

(c) pravno in dejansko podlago zahtevka, vključno z ukrepi, ki domnevno kršijo določbe iz odstavka 1 člena 3.27 (Področje uporabe); (d) zahtevani ukrep in ocenjeni znesek zahtevane odškodnine ter (e) dokaze o tem, da je tožeča stranka vlagatelj iz druge pogodbenice in da ima v lasti ali nadzira zajeto naložbo, vključno, kjer je primerno, z lokalno ustanovljenim podjetjem, v zvezi s katerim je bil vložen zahtevek za posvetovanja.

Kadar zahtevek za posvetovanje vloži več tožečih strank, ali je zahtevek vložen v imenu več kot enega lokalno ustanovljenega podjetja, se informacije iz pododstavkov 1(a) in 1(e) predložijo za vsako tožečo stranko ali lokalno ustanovljeno podjetje, odvisno od primera. 2. Zahtevek za posvetovanja se vloži: (a) v treh letih od datuma, na katerega je tožeča stranka ali, če je to ustrezno, lokalno ustanovljeno podjetje prvič seznanjeno ali bi moralo biti prvič seznanjeno z ukrepom, ki domnevno krši določbe poglavja 2 (Zaščita naložb), ter izgubo ali škodo, ki sta jo zaradi njega utrpela: (i) tožeča stranka za zahtevke, ki jih vloži vlagatelj, ki deluje v svojem imenu, ali (ii) lokalno ustanovljeno podjetje za zahtevke, ki jih vloži vlagatelj, ki deluje v imenu lokalno ustanovljenega podjetja, ali (b) v dveh letih od datuma, na katerega tožeča stranka ali, če je to ustrezno, lokalno ustanovljeno podjetje preneha uveljavljati zahtevke ali postopke pred sodiščem po domačem pravu in v vsakem primeru najpozneje sedem let po datumu, ko je bila tožeča stranka prvič seznanjena ali bi morala biti prvič seznanjena z ukrepom, ki domnevno krši določbe poglavja 2 (Zaščita naložb), ter izgubo ali škodo, ki sta jo zaradi njega utrpela: (i) tožeča stranka za zahtevke, ki jih vloži vlagatelj, ki deluje v svojem imenu, ali



(ii) lokalno ustanovljeno podjetje za zahtevke, ki jih vloži vlagatelj, ki deluje v imenu lokalno ustanovljenega podjetja. 3. Če stranki v sporu ne določita drugače, je kraj posvetovanj: (a) Hanoj, če se posvetovanja nanašajo na ukrepe Vietnama; (b) Bruselj, če se posvetovanja nanašajo na ukrepe Unije, ali (c) glavno mesto zadevne države članice Unije, če se zahtevek za posvetovanja nanaša izključno na ukrepe te države članice. Posvetovanja lahko potekajo tudi prek videokonference ali s pomočjo drugih sredstev, zlasti če gre za malo ali srednje podjetje. 4. Posvetovanja se skličejo v 60 dneh od vložitve zahtevka za posvetovanja, razen če se stranki v sporu dogovorita o daljšem roku. 5. Če tožeča stranka ne vloži zahtevka v skladu s členom 3.33 (Vložitev zahtevka) v 18 mesecih od datuma vložitve zahtevka za posvetovanja, se šteje, da se je umaknila iz postopka v skladu s tem oddelkom in ne more vložiti zahtevka v skladu s tem oddelkom. Ta rok je mogoče podaljšati, če s tem soglašata pogodbenici, ki sta vključeni v posvetovanja.

6. Neupoštevanje rokov iz odstavkov 2 in 5 ne pomeni, da je zahtevek nedopusten, če lahko tožeča stranka dokaže, da ni zahtevala posvetovanj ali vložila zahtevka zaradi svoje nezmožnosti, da ukrepa, ki je posledica ukrepov, ki jih je zadevna pogodbenica namenoma sprejela, pod pogojem, da tožeča stranka ukrepa takoj, ko za to obstaja razumna možnost. 7. Če se zahtevek za posvetovanja nanaša na domnevno kršitev sporazuma s strani Unije ali katere koli države članice Unije, se pošlje Uniji. Če so opredeljeni ukrepi države članice Unije, se pošlje tudi zadevni državi članici.

ČLEN 3.31 Mediacija 1. Stranki v sporu se lahko kadar koli odločita za uporabo mediacije. 2. Uporaba mediacije je prostovoljna in ne posega v pravni položaj nobene od strank v sporu. 3. Uporabo mediacije lahko urejajo pravila iz Priloge 10 (Mehanizem mediacije za spore med vlagatelji in pogodbenicama). Vsak rok iz Priloge 10 (Mehanizem mediacije za spore med vlagatelji in pogodbenicama) lahko stranki v sporu sporazumno spremenita.

4. Mediatorja sporazumno imenujeta stranki v sporu. To imenovanje lahko vključuje imenovanje mediatorja izmed članov sodišča, imenovanih v skladu s členom 3.38 (Sodišče) ali članov pritožbenega sodišča, imenovanih v skladu s členom 3.39 (Pritožbeno sodišče). Stranki v sporu, lahko tudi zahtevata, da predsednik sodišča imenuje mediatorja izmed članov sodišča, ki niso niti državljani države članice Unije niti Vietnama. 5. Ko se stranki v sporu dogovorita o uporabi mediacije, se roki iz odstavkov 2 in 5 člena 3.30 (Posvetovanja), odstavka 6 člena 3.53 (Začasna odločba) in odstavka 5 člena 3.54 (Pritožbeni postopek) začasno ne uporabljajo med dnem, na katerega se dogovorita o uporabi mediacije, in dnem, na katerega se katera koli stranka v sporu odloči prekiniti mediacijo z dopisom mediatorju in drugi stranki v sporu. Če je bil ustanovljen senat sodišča v skladu s členom 3.38 (Sodišče), ta senat na zahtevo obeh strank v sporu prekine postopek do datuma, na katerega se katera koli stranka v sporu odloči prekiniti mediacijo z dopisom mediatorju in drugi stranki v sporu.

PODODDELEK 3 VLOŽITEV ZAHTEVKA IN PREDHODNI POGOJI

ČLEN 3.32 Obvestilo o nameri za vložitev zahtevka 1. Če spora ni mogoče rešiti v 90 dneh po vložitvi zahtevka za posvetovanja, lahko tožeča stranka predloži obvestilo o nameri, ki v pisni obliki navaja njeno namero vložitve zahtevka za reševanje sporov v skladu s tem oddelkom in vsebuje naslednje informacije: (a) ime in naslov tožeče stranke ter, kadar se tak zahtevek vloži v imenu lokalno ustanovljenega podjetja, naziv, naslov in kraj pridobitve pravne osebnosti lokalno ustanovljenega podjetja; (b) določbe iz odstavka 1 člena 3.27 (Področje uporabe), ki naj bi bile kršene; (c) pravno in dejansko podlago zahtevka, vključno z ukrepi, ki domnevno kršijo določbe iz odstavka 1 člena 3.27 (Področje uporabe), ter

(d) zahtevani ukrep in ocenjeni znesek zahtevane odškodnine. Obvestilo o nameri se pošlje Uniji ali Vietnamu, odvisno od okoliščin. Če je opredeljen ukrep države članice Unije, se pošlje tudi zadevni državi članici. 2. Če se obvestilo o nameri pošlje Uniji, Unija določi toženo stranko in nato tožečo stranko v 60 dneh po prejemu obvestila o nameri obvesti, ali je tožena stranka Unija ali država članica Unije.

3. Če tožeča stranka ni obveščena o določitvi tožene stranke v 60 dneh od prejema obvestila o nameri: (a) je v primeru, da so ukrepi, navedeni v uradnem obvestilu, izključno ukrepi ene od držav članic Unije, tožena stranka ta država članica, ali (b) je v primeru, da ukrepi, navedeni v uradnem obvestilu, vključujejo ukrepe Unije, tožena stranka Unija. 4. Tožeča stranka lahko vloži zahtevek v skladu s členom 3.33 (Vložitev zahtevka) na podlagi določitve iz odstavka 2, ali, če tožeča stranka v roku, predpisanem z odstavkom 2, ni bila obveščena o taki določitvi, na podlagi odstavka 3.

5. Če je v skladu z določitvijo na podlagi odstavka 2 tožena stranka bodisi Unija bodisi njena država članica, niti Unija niti zadevna država članica ne moreta uveljavljati nedopustnosti zahtevka ali nepristojnosti sodišča ali sicer uveljavljati neutemeljenosti in neveljavnosti zahtevka ali odločbe z utemeljitvijo, da bi morala biti ustrezna tožena stranka Unija namesto države članice, ali obratno. 6. Sodišče in pritožbeno sodišče sta vezana na določitev, sprejeto v skladu z odstavkom 2. 7. Nobena določba tega sporazuma ali pravil, ki se uporabljajo za reševanje sporov, ne preprečuje izmenjave vseh informacij v zvezi s sporom med Unijo in zadevno državo članico. ČLEN 3.33 Vložitev zahtevka 1. Če spora ni mogoče rešiti v šestih mesecih od vložitve zahtevka za posvetovanja in so pretekli vsaj trije meseci od predložitve obvestila o nameri vložitve zahtevka v skladu s členom 3.32 (Obvestilo o nameri za vložitev zahtevka), lahko tožeča stranka vloži zahtevek pri sodišču, ustanovljenem v skladu s členom 3.38 (Sodišče), pod pogojem, da izpolnjuje zahteve iz člena 3.35 (Postopkovne in druge zahteve za vložitev zahtevka).



2. Zahtevek se lahko vloži pri sodišču v skladu z enim od naslednjih sklopov pravil o reševanju sporov: (a) konvencija ICSID; (b) Pravila o dodatnem instrumentu za upravljanje postopka (v nadaljnjem besedilu: pravila o dodatnem instrumentu ICSID) sekretariata Mednarodnega centra za reševanje investicijskih sporov (v nadaljnjem besedilu: sekretariat ICSID), če se ne uporabljajo pogoji za postopke v skladu s pododstavkom (a); (c) arbitražna pravila UNCITRAL ali (d) katera koli druga pravila na podlagi dogovora strank v sporu. Če tožeča stranka predlaga določen sklop pravil za reševanje sporov in če se v 30 dneh od prejema predloga stranki v sporu pisno ne dogovorita o teh pravilih ali če tožena stranka ne odgovori tožeči stranki, lahko tožeča stranka vloži zahtevek na podlagi pravil iz pododstavkov (a), (b) ali (c). 3. Vse trditve, ki jih navede tožeča stranka v zahtevku na podlagi tega člena, morajo temeljiti na ukrepih, opredeljenih v njenem zahtevku za posvetovanja v skladu s pododstavkom 1(c) člena 3.30 (Posvetovanja). 4. Pravila o reševanju sporov iz odstavka 2 se uporabljajo ob upoštevanju pravil, določenih v tem oddelku, kakor so dopolnjena s kakršnimi koli pravili, ki jih sprejmejo Odbor, sodišče ali pritožbeno sodišče.

5. Za zahtevek se šteje, da je vložen na podlagi tega člena, če je tožeča stranka začela postopek v skladu z veljavnimi pravili o reševanju sporov. 6. Zahtevki, vloženi v imenu skupine, ki jo sestavlja več neimenovanih tožečih strank ali jih vloži predstavnik, ki namerava izvesti postopek v interesu več imenovanih ali neimenovanih tožečih strank, ki prenesejo vsa pooblastila za sprejemanje kakršnih koli odločitev v zvezi s postopkom v njihovem imenu, niso dopustni.

ČLEN 3.34 Drugi zahtevki 1. Tožeča stranka ne vloži zahtevka pri sodišču, če je že vložila zahtevek pri katerem koli drugem domačem ali mednarodnem sodišču v zvezi z istim ukrepom, ki je domnevno neskladen z določbami odstavka 1 člena 3.27 (Področje uporabe), in enako izgubo ali škodo, razen če tak zahtevek umakne. 2. Tožeča stranka, ki deluje v svojem imenu, ne vloži zahtevka pri sodišču, če je katera koli oseba, ki je neposredno ali posredno lastniško udeležena pri tožeči strani ali je pod njenim nadzorom, že vložila zahtevek pri sodišču ali katerem koli drugem domačem ali mednarodnem sodišču v zvezi z istim ukrepom, ki je domnevno neskladen z določbami iz odstavka 1 člena 3.27 (Področje uporabe), in enako izgubo ali škodo, razen če ta oseba tak zahtevek umakne.

3. Tožeča stranka, ki deluje v imenu lokalno ustanovljenega podjetja, ne vloži zahtevka pri sodišču, če je oseba, ki je neposredno ali posredno lastniško udeležena pri lokalno ustanovljenem podjetju ali je pod njegovim nadzorom, že vložila zahtevek pri sodišču ali katerem koli drugem domačem ali mednarodnem sodišču v zvezi z istim ukrepom, ki je domnevno neskladen z določbami poglavja 2 (Zaščita naložb), in enako izgubo ali škodo, razen če ta oseba tak zahtevek umakne. 4. Tožeča stranka pred vložitvijo zahtevka: (a) zagotovi dokazilo, da je sama oziroma, kadar je to ustrezno v skladu z odstavkoma 2 in 3, oseba, ki je neposredno ali posredno lastniško udeležena pri tožeči strani ali lokalno ustanovljenem podjetju ali je pod njunim nadzorom, umaknila vse zahtevke v obravnavi iz odstavkov 1, 2 ali 3 ter (b) se sama ali, kjer je primerno, lokalno ustanovljeno podjetje odpove pravici do vložitve kakršnega koli zahtevka iz odstavka 1. 5. Ta člen se uporablja v povezavi s Prilogo 12 (Vzporedni postopki). 6. Odpoved pravici v skladu s pododstavkom 4(b) preneha veljati, če se zahtevek zavrne na podlagi neizpolnjevanja nacionalnih zahtev za vložitev tožbe na podlagi tega sporazuma.



7. Odstavki 1 do 4, vključno s Prilogo 12 (Vzporedni postopki), se ne uporabljajo, če so zahtevki vloženi pri domačih sodiščih samo z namenom, da bi se zahtevala začasna sodna prepoved ali ugotovitvena odločba, in ne vključujejo plačila denarne odškodnine. 8. Če se zahtevki vložijo v skladu s tem oddelkom in oddelkom A (Reševanje sporov med pogodbenicama) ali na podlagi tega oddelka in drugega mednarodnega sporazuma v zvezi z enako obravnavo, ki naj bi kršila določbe poglavja 2 (Zaščita naložb), senat sodišča, ustanovljen v skladu s tem oddelkom, čim prej po zaslišanju strank v sporu v svoji odločitvi, odredbi ali odločbi upošteva postopke na podlagi oddelka A (Reševanje sporov med pogodbenicama) ali drugega mednarodnega sporazuma. V ta namen lahko tudi prekine postopek, če meni, da je to potrebno. Pri opravljanju nalog v skladu s to določbo sodišče upošteva odstavek 6 člena 3.53 (Začasna odločba). ČLEN 3.35 Postopkovne in druge zahteve za vložitev zahtevka 1. Zahtevek za arbitražo se lahko v skladu s tem oddelkom vloži pri sodišču le, če: (a) pri vložitvi zahtevka da tožeča stranka pisno soglasje, da spor rešuje sodišče v skladu s postopki iz tega oddelka, in določi enega od sklopov pravil o reševanju sporov iz odstavka 2 člena 3.33 (Vložitev zahtevka) za sklop pravil, ki se uporabi pri reševanju tega spora;

(b) je preteklo vsaj šest mesecev od vložitve zahtevka za posvetovanja v skladu s členom 3.30 (Posvetovanja) in so pretekli vsaj trije meseci od predložitve obvestila o nameri za vložitev zahtevka v skladu s členom 3.32 (Obvestilo o nameri za vložitev zahtevka); (c) zahtevek za posvetovanja in obvestilo o nameri za vložitev zahtevka izpolnjujeta zahteve iz odstavkov 1 in 2 člena 3.30 (Posvetovanja) oziroma odstavka 1 člena 3.32 (Obvestilo o nameri za vložitev zahtevka); (d) so bila za pravno in dejansko podlago opravljena predhodna posvetovanja v skladu s členom 3.30 (Posvetovanja); (e) vse trditve, navedene pri vložitvi zahtevka pri sodišču v skladu s členom 3.33 (Vložitev zahtevka) temeljijo na ukrepu ali ukrepih, opredeljenih v obvestilu o nameri za vložitev zahtevka v skladu s členom 3.32 (Obvestilo o nameri za vložitev zahtevka), ter

(f) so izpolnjeni pogoji iz člena 3.34 (Drugi zahtevki). 2. Ta člen ne posega v druge jurisdikcijske zahteve, ki izhajajo iz zadevnih pravil za reševanje sporov.

ČLEN 3.36 Soglasje 1. Tožena stranka soglaša z vložitvijo zahtevka v skladu s tem oddelkom. 2. Tožeča stranka poda svoje soglasje v skladu s postopki, določenimi v tem oddelku, ob vložitvi zahtevka v skladu s členom 3.33 (Vložitev zahtevka). 3. Za soglasje iz odstavkov 1 in 2 se zahteva, da: (a) se stranki v sporu vzdržita uveljavljanja odločbe, izdane v skladu s tem oddelkom, preden taka odločba postane dokončna v skladu s členom 3.55 (Dokončna odločba) ter (b) se stranki v sporu vzdržita pritožbe, ponovne proučitve, razveljavitve, razglasitve ničnosti, revizije ali sprožitve kakršnega koli drugega podobnega postopka pred mednarodnim ali domačim sodiščem v zvezi z odločbo v skladu s tem oddelkom.

4. Za soglasje iz odstavkov 1 in 2 se šteje, da izpolnjuje zahteve iz: (a) člena 25 konvencije ICSID in pravil o dodatnem instrumentu ICSID za pisno soglasje strank v sporu ter (b) člena II Newyorške konvencije iz leta 1958 v zvezi s pisnim soglasjem.

ČLEN 3.37 Financiranje s strani tretjih oseb 1. V primeru financiranja s strani tretjih oseb stranka v sporu, ki prejema financiranje, obvesti drugo stranko v sporu in senat sodišča oziroma predsednika sodišča, če senat ni ustanovljen, o obstoju in naravi ureditve financiranja ter imenu in naslovu tretje osebe, ki zagotavlja financiranje. 2. To stori ob vložitvi zahtevka ali, če je po vložitvi zahtevka sklenjen sporazum o financiranju ali se izplačajo donacija ali nepovratna sredstva, takoj po sklenitvi sporazuma ali izplačani donaciji ali nepovratnih sredstvih. 3. Pri uporabi člena 3.48 (Jamstvo za stroške) sodišče upošteva, ali obstaja financiranje s strani tretjih oseb. Pri odločanju o stroških postopka v skladu z odstavkom 4 člena 3.53 (Začasna odločba) sodišče upošteva, ali so bile upoštevane zahteve iz odstavkov 1 in 2 tega člena.

PODODDELEK 4

SISTEM SODIŠČ ZA NALOŽBE ČLEN 3.38 Sodišče 1. Ustanovi se sodišče, ki obravnava zahtevke, vložene v skladu s členom 3.33 (Vložitev zahtevka). 2. V skladu s pododstavkom 5(a) člena 4.1 (Odbor) Odbor ob začetku veljavnosti tega sporazuma imenuje devet članov sodišča. Trije člani sodišča so državljani držav članic Unije, trije državljani Vietnama, trije pa državljani tretjih držav. 3. Odbor se lahko odloči povečati ali zmanjšati število članov sodišča za večkratnike števila tri. Dodatna imenovanja se izvedejo na enaki osnovi, kot je določeno v odstavku 2.

4. Člani sodišča morajo imeti kvalifikacije, ki se zahtevajo v njihovih državah za imenovanje na sodniški položaj, ali morajo biti priznani pravni strokovnjaki. Imeti morajo dokazano strokovno znanje in izkušnje na področju mednarodnega javnega prava. Zaželeno je, da imajo strokovno znanje in izkušnje zlasti s področja mednarodnega naložbenega prava, mednarodnega trgovinskega prava in reševanja sporov v zvezi z mednarodnimi naložbenimi ali mednarodnimi trgovinskimi sporazumi. 5. Mandat članov sodišča traja štiri leta in se lahko enkrat podaljša. Vendar pa se mandat petih izmed devetih oseb, ki so bile imenovane takoj po začetku veljavnosti tega sporazuma in se izžrebajo, podaljša na šest let. Izpraznjena mesta se zapolnjujejo sproti. Oseba, imenovana, da nadomesti člana, ki mu mandat ni potekel, opravlja delo v preostalem mandatu predhodnika. Oseba, ki opravlja funkcijo v senatu sodišča, ko njen mandat poteče, lahko z dovoljenjem predsednika sodišča še vedno opravlja funkcijo v senatu do končanja postopkov tega senata in se samo za ta namen še vedno šteje za člana sodišča. 6. Sodišče obravnava zadeve v senatih treh članov, od katerih je eden državljan države članice Unije, eden državljan Vietnama in eden državljan tretje države. Senatu predseduje član sodišča, ki je državljan tretje države. 7. V 90 dneh po vložitvi zahtevka v skladu s členom 3.33 (Vložitev zahtevka) predsednik sodišča imenuje člane, ki sestavljajo senat sodišča in ki zadeve obravnavajo na osnovi rotacije, pri čemer se zagotovi, da je sestava senatov naključna in nepredvidljiva, hkrati pa imajo vsi člani enake možnosti, da lahko opravljajo svojo funkcijo.



8. Predsednik in podpredsednik sodišča sta pristojna za organizacijska vprašanja in se imenujeta za dobo dveh let in izbereta z žrebom izmed članov, ki so državljani tretjih držav. Funkciji se opravljata na osnovi rotacije na podlagi žreba, ki ga opravita predsednika Odbora ali njuna pooblaščenca. Podpredsednik nadomesti predsednika, kadar je ta zadržan. 9. Ne glede na odstavek 6 se lahko stranki v sporu dogovorita, da zadevo obravnava en član, ki je državljan tretje države, ki ga izbere predsednik sodišča. Tožena stranka z naklonjenostjo obravnava tako zahtevo tožeče stranke, zlasti če je tožeča stranka malo ali srednje podjetje ali kadar sta zahtevana nadomestilo ali odškodnina sorazmerno nizka. Taka zahteva se predloži hkrati z vložitvijo zahtevka v skladu s členom 3.33 (Vložitev zahtevka). 10. Sodišče lahko sprejme lastne delovne postopke. Delovni postopki so skladni z veljavnimi pravili za reševanje sporov in tem oddelkom. Če se sodišče odloči za to, predsednik sodišča v posvetovanju z drugimi člani sodišča pripravi osnutek delovnih postopkov in ga predstavi Odboru. Odbor sprejme osnutek delovnih postopkov. Če Odbor v treh mesecih po predložitvi ne sprejme osnutka delovnih postopkov, predsednik sodišča izvede potrebno revizijo osnutka delovnih postopkov, pri čemer upošteva stališča, ki sta jih izrazili pogodbenici. Predsednik sodišča nato Odboru predloži spremenjeni osnutek delovnih postopkov. Spremenjeni osnutek delovnih postopkov se šteje za sprejetega, razen če se Odbor v treh mesecih po njegovi predložitvi odloči, da ga zavrne.

11. Če se pojavi postopkovno vprašanje, ki ga ta oddelek, dopolnilna pravila, ki jih sprejme Odbor, ali delovni postopki, sprejeti v skladu z odstavkom 10, ne zajemajo, lahko ustrezni senat sodišča sprejme ustrezen postopek, ki je skladen z navedenimi določbami. 12. Senat sodišča si po najboljših močeh prizadeva za sprejemanje sklepov s soglasjem. Če sklepov ni mogoče doseči s soglasjem, senat sodišča svojo odločitev sprejme z večino glasov vseh članov. Mnenja posameznih članov senata sodišča so anonimna. 13. Člani so vedno in v kratkem času na voljo in so na tekočem z dejavnostmi reševanja sporov v skladu s tem sporazumom. 14. Za zagotovitev njihove razpoložljivosti se članom izplačuje redni mesečni honorar, ki ga določi Odbor. Poleg tega predsednik sodišča in, če je ustrezno, podpredsednik, prejmeta dnevni honorar, ki ustreza honorarju, določenemu v skladu z odstavkom 16 člena 3.39 (Pritožbeno sodišče), za vsak delovni dan pri izpolnjevanju funkcij predsednika sodišča v skladu s tem oddelkom. 15. Redni mesečni honorar in dnevni honorar iz odstavka 14 plačata obe pogodbenici, in sicer glede na njuno stopnjo razvoja, na račun, ki ga upravlja sekretariat ICSID. Če ena od pogodbenic ne plača rednega ali dnevnega honorarja, ga lahko po lastni presoji plača druga pogodbenica. Vsa taka zaostala plačila ostanejo zapadla, skupaj z ustreznimi obrestmi.

16. Razen če Odbor sprejme sklep v skladu z odstavkom 17, so zneski drugih honorarjev in stroškov članov senata sodišča enaki zneskom, določenim v skladu s pravilom 14(1) upravnih in finančnih pravil konvencije ICSID, kakor je v veljavi na datum vložitve zahtevka, sodišče pa jih porazdeli med stranki v sporu v skladu z odstavkom 4 člena 3.53 (Začasna odločba). 17. Na podlagi sklepa Odbora se lahko redni in dnevni honorar ter drugi honorarji in stroški trajno preoblikujejo v redno plačo. V tem primeru člani sodišča izvajajo svoje funkcije s polnim delovnim časom in ne smejo opravljati nobene druge poklicne dejavnosti, pridobitne ali nepridobitne, razen če predsednik sodišča izjemoma odobri izjemo. Odbor določi njihove osebne prejemke in z njimi povezane organizacijske zadeve.

18. Sekretariat ICSID deluje kot sekretariat sodišča in mu zagotavlja ustrezno podporo. Odhodke za tovrstno podporo sodišče porazdeli med stranki v sporu v skladu z odstavkom 4 člena 3.53 (Začasna odločba). ČLEN 3.39 Pritožbeno sodišče 1. Ustanovi se stalno pritožbeno sodišče, ki odloča o pritožbah v zvezi z začasnimi odločbami, ki jih izda sodišče.

2. Pritožbeno sodišče sestavlja šest članov, od katerih sta dva državljana držav članic Unije, dva sta državljana Vietnama, dva pa sta državljana tretjih držav. 3. V skladu s pododstavkom 5(a) člena 4.1 (Odbor) Odbor ob začetku veljavnosti tega sporazuma imenuje šest članov pritožbenega sodišča. 4. Odbor se lahko odloči povečati ali zmanjšati število članov pritožbenega sodišča za večkratnike števila tri. Dodatna imenovanja se izvedejo na enaki osnovi, kot je določeno v odstavkih 2 in 3. 5. Mandat članov pritožbenega sodišča traja štiri leta in se lahko enkrat podaljša. Vendar pa se mandat treh izmed šestih oseb, ki so bile imenovane takoj po začetku veljavnosti tega sporazuma in se določijo z žrebom, podaljša na šest let. Izpraznjena mesta se zapolnjujejo sproti. Oseba, imenovana, da nadomesti člana, ki mu mandat ni potekel, opravlja delo v preostalem mandatu predhodnika.

6. Pritožbeno sodišče ima predsednika in podpredsednika, ki se izžrebata za dveletni mandat izmed članov, ki so državljani tretjih držav. Funkciji se opravljata na osnovi rotacije, izbor z žrebom pa opravi predsednik Odbora. Podpredsednik nadomesti predsednika, kadar je ta zadržan.

7. Člani pritožbenega sodišča morajo imeti dokazano strokovno znanje s področja mednarodnega javnega prava in imeti kvalifikacije, ki se zahtevajo v njihovih državah za imenovanje na najvišji sodniški položaj, ali biti priznani pravni strokovnjaki. Zaželeno je, da imajo strokovno znanje in izkušnje s področja mednarodnega naložbenega prava, mednarodnega trgovinskega prava in reševanja sporov v zvezi z mednarodnimi naložbenimi ali mednarodnimi trgovinskimi sporazumi. 8. Pritožbeno sodišče obravnava pritožbe v senatih treh članov, od katerih je eden državljan države članice Unije, eden državljan Vietnama in eden državljan tretje države. Senatu predseduje član sodišča, ki je državljan tretje države. 9. Sestavo senata, ki obravnava pritožbe, za vsak primer posebej določi predsednik pritožbenega sodišča na osnovi rotacije, pri čemer se zagotovi, da je sestava senatov naključna in nepredvidljiva, hkrati