P6_TA(2006)0088

Prestrukturiranje in zaposlovanje

Resolucija Evropskega parlamenta o prestrukturiranju in zaposlovanju (2005/2188(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 31. marca 2005 z naslovom "Prestrukturiranje in zaposlovanje — Predvidevanje in spremljanje prestrukturiranja za razvoj delovnih mest: vloga Evropske unije" (KOM(2005)0120) in mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 14. decembra 2005 (CESE 1495/2005),

- ob upoštevanju Listine o temeljnih socialnih pravicah delavcev iz leta 1989 in pripadajočega akcijskega programa,

- ob upoštevanju Direktive Sveta 94/45/ES z dne 22. septembra 1994 o ustanovitvi Evropskega sveta delavcev ali uvedbi postopka obveščanja in posvetovanja z delavci v družbah ali v povezanih družbah na območju Skupnosti [1],

- ob upoštevanju Direktive Sveta 98/59/ES z dne 20. julija 1998 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kolektivnimi odpusti [2],

- ob upoštevanju Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov [3],

- ob upoštevanju Direktive 2002/14/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2002 o splošnem okviru, ki zadeva obveščanje in posvetovanje z delavci v Evropski skupnosti [4],

- ob upoštevanju svojih resolucij z dne 28. oktobra 1999 [5], 17. februarja 2000 [6] in 15. februarja 2001 [7] o prestrukturiranju podjetij v Evropi,

- ob upoštevanju Priporočila Sveta 92/443/EGS z dne 27. julija 1992 o spodbujanju udeležbe zaposlenih oseb v dobičku in rezultatih podjetja (vključno z udeležbo v kapitalu) [8],

- ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskega sveta 23. in 24. marca 2000 v Lizboni in resolucij Evropskega parlamenta, zlasti njegove resolucije z dne 15. marca 2000 o tej zadevi [9] in resolucije z dne 9. marca 2005 o vmesni reviziji lizbonske strategije [10],

- ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom "Skupna prizadevanja za gospodarsko rast in nova delovna mesta — Nov začetek za Lizbonsko strategijo" (KOM(2005)0024),

- ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskega sveta 22. in 23. marca 2005 v Bruslju in resolucije Evropskega parlamenta z dne 13. aprila 2005 o tej zadevi [11],

- ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom "Pospeševanje strukturnih sprememb: industrijska politika za razširjeno Evropo" (KOM(2004)0274) in resolucije Evropskega parlamenta z dne 9. junija 2005 [12],

- ob upoštevanju pobude Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 29. septembra 2005 z naslovom "Socialni dialog in udeležba delavcev, ki je ključ za predvidevanje in obvladovanje sprememb v industriji" (CESE 1073/2005),

- ob upoštevanju sporočila Komisije o socialni agendi (KOM(2005)0033) in resolucije Evropskega parlamenta z dne 26. maja 2005 o Agendi o socialni politiki za obdobje od 2006 do 2010 [13],

- ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu z naslovom "Skupni ukrepi za rast in zaposlovanje: Lizbonski program Skupnosti" (KOM(2005)0330),

- ob upoštevanju pobude Komisije, da se leto 2006 razglasi za leto mobilnosti delavcev, in ob upoštevanju pobud glede izvajanja lizbonske strategije [14],

- ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom "Gradimo našo skupno prihodnost — Politični izzivi in proračunska sredstva razširjene Unije za obdobje 2007-2013" (KOM(2004)0101), sporočila Komisije z naslovom "Finančna perspektiva 2007-2013" (KOM(2004)0487) in resolucije Evropskega parlamenta z dne 8. junija 2005 o političnih izzivih in proračunskih sredstvih razširjene Unije 2007-2013 [15],

- ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskega sveta 15. in 16. decembra 2005 v Bruslju o finančni perspektivi za obdobje 2007-2013,

- ob upoštevanju predloga Uredbe Sveta o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu (KOM(2004)0492),

- ob upoštevanju predloga Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o Evropskem socialnem skladu (KOM(2004)0493),

- ob upoštevanju členov 87(3), 127, 136 in 158 Pogodbe ES,

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve (A6-0031/2006),

A. ker je gospodarski in socialni pristop k tveganjem osrednji element, ki opredeljuje evropske socialne modele, in ker se ta pristop odraža tudi v različnih nacionalnih politikah za izgradnjo države blaginje, ki temelji na solidarnosti in socialni varnosti,

B. ker nepredvidena tveganja lahko prizadenejo in vplivajo tako na zaposlene, za katere je delo ena od prvin osebne svobode in dostojanstva, kot na delodajalce in njihova proizvodna sredstva, ki se v konkurenčnem okolju, neločljivo povezanem z odprtim gospodarstvom, stalno razvijajo,

C. ker je treba ločevati med, na eni strani, prestrukturiranji podjetij, povezanimi s spremembami v posameznih proizvodnih panogah, in, na drugi strani, med prenosi podjetij, najpogosteje povezanimi s poskusi, da bi znižali proizvodne stroške, in ker ti dve vprašanji zahtevata različno ravnanje;

D. ker so gospodarske spremembe neizogibne, zaradi predvidljive ali nepričakovane evolucije, zaradi sprejetih politik ali kot posledica kriz; ker te preobrazbe zadevajo vse evropske države, ne glede na stopnjo gospodarske razvitosti in socialne zaščite, čeprav so lahko izzivi, s katerimi se spoprijemajo, različni in lahko najdejo specifične rešitve glede na naravo proizvodnih sredstev, strateške odločitve za dolgoročne investicije in raziskave in širše gledano glede na gospodarsko zgodovino in nedavno politiko,

E. ker je prestrukturiranje posebna oblika gospodarske spremembe, ki lahko nastopi kot nepredviden in pogosto vsiljen proces prilagajanja podjetja spreminjajočim se potrebam potrošnikov in zahtevam, ki jih nalaga globalizirano gospodarsko okolje z namenom, da podjetje ostane oziroma ponovno postane konkurenčno; ker se morajo podjetja in delavci neprenehoma prilagajati, da bi ustvarjali rast in zaposlitev,

F. ker so različne ravni prestrukturiranja (medsektorsko prestrukturiranje, prestrukturiranje v samem sektorju, prestrukturiranje na ravni podjetja ter prestrukturiranje na ravni delavcev); ker se na ravni prestrukturiranja podjetij ugotavlja različne vrste prestrukturiranj (sprememba proizvodnega procesa, zunanje izvajanje, premestitev, zaprtje objektov, zmanjšanje števila delovnih mest, združitev/odkup itd.); ker se prestrukturiranje na ravni delavcev izvaja, kadar se poostrijo zahteve glede delavčevih pristojnosti; ker posamezne ravni in vrste prestrukturiranj zahtevajo različne odgovore,

G. ker je ena od posledic globalizacije vse večja koncentracija, združevanje in nastajanje velikih mednarodnih združenj podjetij, včasih tudi v sektorjih, ki zastopajo bistvene strateške interese; ker se podjetij zaradi naštetega ne da več spremljati samo na nacionalni in lokalni ravni, ampak je treba vključiti tudi mednarodno raven; ker so mala in srednja podjetja prav tako odvisna od globalizacije in morajo biti v tem pogledu deležna enake pozornosti kot velika združenja podjetij,

H. ker težave, zaradi katerih se podjetja prestrukturirajo, najpogosteje ne nastanejo le zaradi odpiranja mednarodni trgovini, temveč tudi zaradi različne pripravljenosti podjetij, da se skupaj z zaposlenimi pripravijo na proces posodobitve in prestrukturiranja; deli in podpira stališče Komisije, da morajo Unija in države članice prevzeti stroške in zakonodajne posledice politik, ki jih izvajajo,

I. ker so posledice prestrukturiranja včasih v nasprotju z lizbonskimi cilji, to je cilji pospeševanja polne zaposlenosti, kakovosti dela, socialne in teritorialne kohezije ter trajnostnega razvoja, in ker se mora delavcem zagotoviti dostop do poklicnega usposabljanja in vseživljenjskega izobraževanja,

J. ker je bistvenega pomena zavest, da v lizbonski strategiji osrednje mesto zaseda gospodarska in socialna prenova; in ker je prestrukturiranje prav tako bistveno za proces ustvarjanja blaginje in za dvig življenjske ravni,

K. ker morajo imeti socialni partnerji in javni organi pomembno vlogo pri spremljanju prestrukturiranja, tako na globalni ravni z ustvarjanjem novih delovnih mest kot na individualni ravni z omogočanjem delavcem, da se zlasti z dodatnim izobraževanjem prilagodijo novi dejavnosti, tudi pri predvidevanju in pri iskanju možnih alternativnih rešitev,

L. ker je mobilnost v Evropi premajhna, razpoložljivi delovni potencial ni dovolj izkoriščen; ker upravne in jezikovne ovire delavce, pripravljene na mobilnost, pogosto odvrnejo od tega, da bi svojo dejavnost opravljali v tujini; ker se nacionalni ukrepi za vseživljensko izobraževanje ne uporabljajo v zadostni meri,

M. ker šibka rast v Evropi in slabša konkurenčnost podjetij deloma izvirata iz nezadostnih investicij v proizvodnjo in raziskave; ker bi morala Unija spodbujati in podpirati podjetja pri njihovih vlaganjih ter nasploh spodbujati in podpirati razvojni in raziskovalni sektor,

N. ker so podjetja dolžna spremljati tekoče dogajanje in predvideti ustrezen odziv ter zaposlenim zagotoviti kar najboljše pogoje usposabljanja:

- za praktično uvodno usposabljanje in pridobitev ustreznih veščin;

- za stalno strokovno usposabljanje;

- za priznavanje in potrditev doseženih delovnih izkušenj;

ker zaposlenim usposabljanje resnično koristi le, če novo pridobljena znanja lahko nemudoma uporabijo; in ker je treba upoštevati, da bi podjetja za izpolnjevanje zastavljenih ciljev morala izdelati načrte in sisteme ovrednotenja za usposabljanje in dopolnjevanje kvalifikacij, dogovorjenimi med socialnimi partnerji na ene strani ter ustanovami, ki izdajajo potrdila o doseženih strokovnih kvalifikacijah na drugi,

O. ker je prvi vir informacij na evropski ravni Evropska fundacija za zboljšanje življenjskih in delovnih razmer, ki upravlja ERM (European Restructuring Monitor), in ker bi bilo prav, da se ta vir čim bolj uporablja, zlasti glede jasnosti in dostopnosti informacij v vseh jezikih EU,

P. ker je eden od razlogov, zakaj se evropska podjetja znajdejo v težavah tudi, ker na mednarodni ravni ni ustreznih pravil za zaščito intelektualne lastnine in učinkovit boj proti piratstvu,

1. pozdravlja, da je Komisija izbrala globalni, prečni pristop pri obravnavi vprašanja, ki je pomembno tako za podjetja kot za delavce, njihovo socialno in delovno okolje;

2. se strinja s Komisijo, da prestrukturiranje ni nujno sinonim za nazadovanje na socialnem področju in izgubo ekonomske vsebine, seveda pod pogojem, da so podjetja nanj ustrezno pripravljena in ga v dialogu s sindikati hitro in učinkovito upravljajo, ob spoštovanju nacionalnih navad in običajev,in da ga podjetja uspešno izvedejo, zahvaljujoč stalnemu strokovnemu usposabljanju delavcev; meni, da ti pogoji pogosto niso izpolnjeni;

3. meni, da je prestrukturiranje podjetij lahko le skrajni odgovor v primerih, ko se izkaže za upravičeno zaradi ohranjanja delovnih mest ali povečanja konkurenčnosti in gospodarskega razvoja podjetij;

4. ugotavlja, da se je treba stalno prilagajati spreminjajočim se okvirnim pogojem razvoja podjetij; ocenjuje, da je pomembno, da delavce ali njihove zastopnike pravočasno obvestijo o potrebi po spremembah ter upoštevajo njihove interese, kar ugotavljajo tudi evropski socialni partnerji v svojem skupnem dokumentu z dne 16. oktobra 2003 "Orientations for reference in managing change and its social consequences" (Smernice za upravljanje sprememb in njihovih socialnih posledic);

5. se pridružuje stališču Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ki v zgoraj navedenem mnenju z dne 29. septembra 2005 navaja, da je merilo uspešnega prestrukturiranja resda povečana konkurenčnost in inovativne sposobnosti podjetja, a je istočasno enako pomembno ohranjanje delovnih mest in oblikovanje ustreznih socialnih odgovorov na negativne posledice, ki jih prinaša;

6. meni, da Evropska unija pospešuje odpiranje trga in bi zato morala predlagati ukrepe in financiranje za boljše predvidevanje in podporo prestrukturiranju ter ublažitev njegovih socialnih posledic, pa tudi za spodbujanje inovacij, iskanje novih možnosti za odpiranje podjetij in ohranjanje pogojev dela;

7. meni, da je naloga Unije najti odgovore na izzive globalizacije, kot je prestrukturiranje, z večjo konkurenčnostjo evropskega gospodarstva in podjetij, učinkovitejšim usklajevanjem in bolj skladnim izvajanjem štirih obstoječih politik Skupnosti:

- politike konkurenčnosti, zlasti vprašanje državnih pomoči,

- politike notranjega trga, zlasti ustanovitev Societas Europea in vzpostavitev patenta Skupnosti,

- podjetniške politike, zlasti podpora malim in srednje velikim podjetjem,

- solidarnostne politike, zlasti s preusmeritvijo sredstev iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) in Evropskega socialnega sklada (ESS) v regije, ki jih je prizadelo načrtovano ali že izvedeno prestrukturiranje;

8. se pridružuje mnenju Komisije, po katerem imata ESS in v manjši meri ESRR (v primerih vse prepogosto zanemarjenih malih in srednjih podjetij v prestrukturiranju) pomembno vlogo pri predvidevanju in upravljanju prestrukturiranja; predlaga, naj bodo programi financiranja za obdobje 2007-2013, o katerih se razpravlja, usmerjeni predvsem v predvidevanje in upravljanje postopkov prestrukturiranja, zlasti na območjih velike koncentracije določenih sektorjev, kakor tudi, da se v ta namen predvidijo zadostna sredstva za doseganje zastavljenega cilja;

9. glede na to, da so nekatera prestrukturiranja nepredvidljiva in je težko predvideti njihov vpliv na določeno področje in glede na vlogo, ki jo pri tem igrajo politike Unije, meni, da je treba ustanoviti Evropski globalizacijski prilagoditveni sklad in varnostne rezerve, ob tem pa izraža zadovoljstvo nad sklepi predsedstva Evropskega sveta o finančni perspektivi 2007-2013;

10. zahteva:

a) da velikost in podatek, kje v Uniji se prestrukturirano podjetje nahaja, nista edini merili za dodelitev potencialne pomoči Unije in da je treba ustrezno upoštevati tudi interese malih in srednje velikih podjetij;

b) da se upošteva tudi dejstvo, da podjetje v svojem poslovnem načrtu sprejme ukrepe v zvezi s procesom prilagajanja, zlasti z vidika začetnega in nadaljnega usposabljanja;

11. meni, da je EU zelo pomemben partner pri spremljanju regij, ki so doživele prestrukturiranje (industrijsko, terciarno, med sektorji in znotraj sektorjev ali katero koli drugo), in njihovem preoblikovanju;

12. poziva Evropsko unijo, naj podpre zemljepisno in zaposlovalno mobilnost, da bo tako boljše ovrednotila razpoložljivo delovno silo v vsaki kategoriji, zlasti med mladimi, ženskami in osebami, ki so starejše od 45 let, ter poziva Evropsko unijo, naj spodbuja odstranitev upravnih in jezikovnih ovir v korist mobilnosti;

13. poziva Komisijo, naj predstavi predlog v zvezi z 14. Direktivo o pravu družb o čezmejnem prenosu statutarnega sedeža delniških družb, ta prenos pa ne sme zmanjšati pravic delavcev; meni, da eno temeljnih načel in izraženih ciljev te direktive mora biti predvsem zagotavljanje pridobljenih pravic delavcev za sodelovanje pri odločitvah podjetja (pravica do soupravljanja);

14. predlaga, da je v okviru zagotovljene evropske pomoči za prestrukturiranje potrebno upoštevati okoljsko razsežnost ter zlasti spodbujati manj onesnažujoče industrijsko ali kmetijsko preoblikovanje, ki bo zato manj nevarno tako za okoliške prebivalce kot za delavce;

15. ugotavlja tudi, da ima prestrukturiranje največje posledice za odpuščene delavce ter da je v vsakem primeru treba pomoč nameniti najprej njim ter gospodarskim dejavnostim, ki so odvisne od podjetja v prestrukturiranju, zlasti majhnim in srednjim podizvajalskim podjetjem; poudarja, da je treba bolj upoštevati tudi "skrite posledice" prestrukturiranja, kot so posledice za zdravje delavcev; opaža, da se pri delavcih, ki jim resno grozi odpust, pojavljajo zdravstvene patologije in psihične motnje, ter da je stopnja umrljivosti v prvih petih letih po izgubi dela dvakrat višja kot pri tistih delavcih, ki jim ne grozi odpust; sklepa, da ni dovolj omejiti finančno pomoč na strukturno stran prestrukturiranja, ampak da je potrebno upoštevati tudi človeško razsežnost teh posegov in določiti kot prednostno nalogo osebno pomoč delavcem;

16. pozdravlja odnos Komisije do prestrukturiranja, kot ga je izrazila v sporočilu z dne 31. marca 2005 z naslovom "Prestrukturiranje in zaposlovanje — Predvidevanje in spremljanje prestrukturiranja za razvoj delovnih mest: vloga Evropske unije" (KOM(2005)0120); pri tem opozarja na skupna prizadevanja evropskih socialnih partnerjev na temo prestrukturiranja, ki zagotavljajo pomembne smernice za prestrukturiranje, ki bi morale postati del prakse podjetij;

17. kot prikrito posledico prestrukturiranja obsoja prezgodnje upokojevanje delavcev, ki so težko zaposljivi zaradi starosti, saj to pomeni velike stroške za družbo, škodo, ker izgubimo njihove delovne izkušnje in absurdno tveganje, da bo prišlo do pomanjkanja delovne sile;

18. zahteva boljši nadzor in boljšo sledljivost porabe sredstev skladov Skupnosti z namenom, da se zagotovi njihova smotrna poraba in da se prepreči njihova dodelitev za podobne, špekulativne ali upravne namene ter da se izključi možnost, da bi bila lahko porabljena za selitev proizvodnje; zahteva zlasti, da podjetja, ki prejemajo pomoč iz skladov Unije in ki deloma ali v celoti premestijo svojo lokacijo, določen čas ne smejo biti ponovno upravičena do pomoči Skupnosti v obdobju sedmih let ali morajo vrniti pomoč, če bi jo uporabila za financiranje prenosa proizvodne dejavnosti;

19. poudarja bistvene značilnosti pravnega reda Skupnosti na socialnem področju in predvsem pomen obstoječih pravnih sredstev, ki jih morajo države članice v polni meri uporabiti in bolj upoštevati, ki so odgovorne za njihov prenos in pravilno uporabo. To zadeva zlasti:

- Direktivo 94/45/ES o ustanovitvi Evropskega sveta delavcev,

- Direktivo 98/59/ES o kolektivnih odpustih,

- Direktivo 2001/23/ES o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov,

- Direktivo 2002/14/ES o določitvi splošnega okvira za obveščanje in posvetovanja z delavci v Evropski skupnosti;

20. obžaluje, da drugi del posvetovanj o Evropskem svetu delavcev predstavlja le majhen del obsežnega sporočila Komisije z dne 31. marca 2005, in Komisijo poziva, da v primeru, če želi spremeniti sedanjo Direktivo 94/45/ES o Evropskem svetu delavcev, opravi ustrezni drugi del posvetovanj in tako socialnim partnerjem omogoči pogajanja v skladu s členom 138 Pogodbe ES in načelom preglednosti;

21. ponovno poziva Komisijo, da predstavi predlog spremembe Direktive 94/45/ES o ustanovitvi Evropskega sveta delavcev evropskih svetih delavcev za krepitev pravic delavcev, ki delajo v skupinah evropske razsežnosti;

22. se pridružuje mnenju Komisije, da morajo evropski socialni partnerji igrati osrednjo vlogo pri spremljanju in upravljanju nadnacionalnih prestrukturiranj ter tako pospeševati mobilnost delavcev v Evropi in spodbujati vseživljenjsko učenje vedno, ko je to potrebno;

23. poziva Komisijo, naj si še naprej prizadeva za skupni okvir varstva pravic delavcev v primeru prestrukturiranja; pri tem ugotavlja, da so socialni partnerji že pričeli z delom, zato jih poziva, da poiščejo način, kako bi čim bolje uporabili pozitivne izkušnje; poziva Komisijo, naj zaradi neustreznega odziva socialnih partnerjev predloži predlog direktive;

24. poziva Komisijo, naj v skladu z načeli lizbonske strategije uvede odprto metodo usklajevanja, ki bo v državah članicah omogočala obveščanje o glavnih smernicah prestrukturiranja;

25. zahteva reformo državnih pomoči, ki naj se v čim večji meri preusmerijo v področja, ki najbolj prispevajo k rasti in zaposlovanju, da se prepreči uporabo državnih pomoči za financiranje neupravičenih selitev proizvodnje ali prestrukturiranj; zahteva tudi, da se za ogrožene sektorje, kjer so potrebna posebna in prehodna pravila, omogoči lažjo odobritev državne pomoči, če le-ta ne vodi v izkrivljanje konkurence na notranjem trgu;

26. poziva države članice, da vzpostavijo ustrezne ukrepe, ki bi bili prilagojeni tradiciji vsake države članice in bi lahko dobili obliko stalnih enot za prekvalifikacije, ki bi spremljale delavce, na katere so vplivala prestrukturiranja, in zagotavljale enako ravnanje ne glede na narodnost, spol in starost zaposlenega; meni, da se bodo te enote za prekvalifikacije lahko opirale predvsem na regionalne povezave za zaposlovanje; poziva države članice, da pospešijo sprejem ukrepov za vzajemno priznavanje diplom na področju poklicnega izobraževanja, potrjevanje netipičnih kvalifikacij in priznavanje predhodno pridobljenih izkušenj; meni, da je nujno sprejeti akcijske načrte za podporo odpuščenim delavcem; meni tudi, da je med drugim treba v najkrajšem možnem času zagotoviti pomoč za stalno strokovno usposabljanje in prekvalifikacijo;

27. meni, da udeležba zaposlenih v kapitalu podjetja lahko predstavlja ustrezno sredstvo za njihovo povečano sodelovanje pri sprejemanju odločitev pred prestrukturiranjem; poziva zato socialne partnerje, kot tudi Komisijo in države članice, da pospešijo razpravo o tem in da to vprašanje uvrstijo na dnevni red pomembne razprave o prihodnosti socialne Evrope, ki jo je leta 2005 sprožilo britansko predsedstvo;

28. poziva Evropsko unijo, da pripravi oceno težav, s katerimi se srečujejo podjetja, ko želijo v večji meri prodreti na notranji trg ali ko skušajo skleniti mednarodne trgovinske sporazume, da bi na ta način lahko predvidela posledice svojih politik;

29. meni, da je za boljše predvidevanje in spremljanje težav, s katerimi se lahko soočijo podjetja, potrebno uporabiti vsa orodja, ki omogočajo ustrezne sektorske analize, da bi lahko stalno spremljali in vrednotili vse sektorje gospodarske dejavnosti v Evropi; zato v zgoraj navedenem sporočilu z dne 31. marca 2005 pozdravlja izraženo voljo za okrepitev vloge Evropskega centra za spremljanje sprememb (EMCC) ter izpostavlja potrebo po boljši dostopnosti državljanov EU do dela tega centra;

30. poziva Komisijo, da predlaga vzpostavitev evropskega centra za stike na svetovnem spletu, ki bi državljanom, lokalnim organom, socialnim partnerjem in podjetjem omogočal informiranje o vprašanjih prestrukturiranja, o obstoječih možnostih predvidevanja in dobrega upravljanja prestrukturiranja ter o njihovih pravicah (vključno z dostopom do posameznih vrst subvencij) ter obveznostih;

31. poudarja potrebo po analizi spremljanja preteklih prestrukturiranj z upoštevanjem njihovega dejanskega vpliva na podjetje, da bi učinkoviteje pristopili k prihodnjim prestrukturiranjem;

32. poziva trgovinske partnerje Evropske unije, da sprejmejo zakone o zaščiti intelektualne lastnine, države članice pa, da naredijo vse, kar je v njihovi moči za učinkovito preprečevanje piratstva.

33. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

[1] UL L 254, 30.9.1994, str. 64.

[2] UL L 225, 12.8.1998, str.16.

[3] UL L 82, 22.3.2001, str. 16.

[4] UL L 80, 23.3.2002, str. 29.

[5] UL C 154, 5.6.2000, str. 139.

[6] UL C 339, 29.11.2000, str. 280.

[7] UL C 276, 1.10.2001, str. 260.

[8] UL L 245, 26.8.1992, str. 53.

[9] UL C 377, 29.12.2000, str.164.

[10] UL C 320 E, 15.12.2005, str. 164.

[11] UL C 33 E, 9.2.2006, str. 487.

[12] Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0230.

[13] Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0210.

[14] MEMO/05/229.

[15] Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0224.

--------------------------------------------------