V skladu z akcijskim načrtom OECD, zasnovanim za boj proti eroziji davčne osnove in preusmerjanju dobička ki je bil potrjen v okviru skupine G20, sveženj proti izogibanju davkom, ki je bil predložen januarja 2016, od zelo velikih multinacionalnih podjetij zahteva, da davčnim organom poročajo davčne informacije po državah. Informacije, ki jih bodo podjetja sporočala davčnim organom, se ne bodo razkrile javnosti. Zahteva glede poročanja po državah iz svežnja proti izogibanju davkom je orodje, ki bo davčnim organom v pomoč pri usmerjanju davčnih revizij in zagotavljanju skladnosti.

Prav tako ne spreminja že veljavnih pravil za nefinančno poročanje in sektorsko poročanje po državah tako za bančni sektor kot za ekstraktivno in gozdarsko panogo, vendar uvaja klavzulo o izjemi, da bi se preprečilo dvojno poročanje za bančni sektor, za katerega v skladu z evropsko bančno zakonodajo že veljajo stroga pravila za javno poročanje.

Poudarek tega predloga je na skupinah podjetij, katerih svetovni konsolidirani čisti promet presega 750 milijonov EUR, kar je v skladu s področjem uporabe globalnih pobud OECD na področju davčne preglednosti. Predlog ne nalaga nobenih obveznosti za mala in srednja podjetja. Pobuda je sorazmerna tako z vidika področja uporabe kot informacij, ki jih je treba razkriti, da se omejijo stroški zagotavljanja skladnosti in drugi stroški zadevnih podjetij ter da se ne ogrozi njihove konkurenčnosti ali se jih ne izpostavi neupravičenim tveganjem glede dvojne obdavčitve. Skladna je tudi z večstranskim pristopom, ki ga podpirata skupina G20 in OECD. Komisija se bo tudi v prihodnje proaktivno ukvarjala s temi vprašanji v sodelovanju z vsemi relevantnimi mednarodnimi partnerji.

V skladu s pozivi skupine G20 in drugih forumov bodo morala podjetja zagotoviti večjo preglednost, tako da bo mogoč javni nadzor nad tem, ali se davki plačujejo tam, kjer se ustvarjajo dobički. V skladu z zahtevami tega predloga morajo multinacionalna podjetja v posebnem poročilu javno razkriti davek od dohodkov, ki ga plačujejo, ter pri tem navesti še druge relevantne davčne informacije. Te dodatne zahteve glede preglednosti bodo morala izpolnjevati vsa multinacionalna podjetja, katerih promet presega 750 milijonov EUR, ne glede na to, ali imajo sedež v EU ali zunaj nje. Enake zahteve po poročanju bodo prvič veljale tako za evropska podjetja kot tudi za neevropska multinacionalna podjetja, ki poslujejo v Evropi.

Komisija je marca 2015 v akcijskem načrtu za pravičen sistem obdavčevanja dohodkov pravnih oseb (COM(2015) 302) napovedala izčrpen seznam pobud in predlagala, da se kot del svežnja proti izogibanju davkom v Uniji začne izvajati ukrep 13 akcijskega načrta OECD za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička, ki ga je potrdila skupina G20 (v nadaljnjem besedilu: akcijski načrt BEPS). Tako bodo davčni organi od multinacionalnih podjetij prejeli poročilo po državah v zvezi s plačanim davkom od dohodkov, kar bi moralo omogočiti večje spoštovanje davčne zakonodaje.

Boj proti izogibanju davkom in agresivnemu davčnemu načrtovanju tako na evropski kot svetovni ravni je prednostna naloga Evropske komisije. Javni nadzor lahko kot del širše strategije za pravičen in učinkovit sistem obdavčitve dohodkov pravnih oseb v EU pomaga zagotoviti, da se dobiček dejansko obdavči tam, kjer se ustvari. Z njim se lahko utrdi zaupanje javnosti in okrepi družbeno odgovornost gospodarskih družb, saj prispeva k blaginji s plačevanjem davkov v državi poslovanja. Poleg tega lahko spodbuja tudi bolj osveščene razprave o morebitnih pomanjkljivostih davčne zakonodaje.

Enotni trg ne more biti zdrav brez pravičnega, učinkovitega in rasti prijaznega sistema obdavčitve dohodkov pravnih oseb, zasnovanega na načelu, da morajo podjetja plačevati davke v državi, v kateri ustvarijo dobiček. Agresivno davčno načrtovanje izpodbija to načelo. Večina podjetij se ne poslužuje praks agresivnega davčnega načrtovanja, kar jih postavlja v konkurenčno manj ugoden položaj od podjetij, ki takšne prakse izvajajo. Ta pojav zlasti ogroža mala in srednja podjetja.

Kar zadeva gospodarski učinek, predlog ne povzroča znatnega dodatnega upravnega bremena, saj bodo morala zelo velika multinacionalna podjetja v vsakem primeru davčnim organom predložiti bolj celovita poročila po državah, ko se bo začel izvajati sveženj proti izogibanju davkom. Za vsa zelo velika multinacionalna podjetja, ki poslujejo v EU, bodo veljale enake zahteve glede razkritja, ne glede na to, ali imajo sedež v EU ali v tretji državi. Poleg tega to javno poročilo po državah v enem dokumentu predstavi informacije, ki so večinoma že dostopne v poslovnih registrih posameznih držav članic. Zato predlog ne bo vplival na konkurenčnost podjetij. Tveganje povzročitve dodatnih davčnih konfliktov in dvojne obdavčitve bo omejeno, saj bodo javno dostopne davčne informacije razčlenjene le za omejeno število davčnih jurisdikcij. Za poslovne dejavnosti v drugih jurisdikcijah bodo informacije po večini navedene združeno.

Danes predstavljeni predlog temelji na najprimernejši možnosti, določeni v oceni učinka, ki zajema javno poročanje po državah o poslovanju po svetu, razčlenjeno po državah članicah EU in združeno za dejavnosti v tretjih državah. Predlog velja za vsa multinacionalna podjetja iz EU in zunaj nje, katerih konsolidirani promet znaša vsaj 750 milijonov EUR ter ki v EU poslujejo prek vsaj ene poslovne enote. Vrsta informacij, ki jih je treba razkriti, vključujejo plačani in obračunani davek od dohodkov ter potrebne obrazložitve. Predlog se na dveh področjih oddaljuje od ocene učinka. Kar zadeva poročanje za poslovanje zunaj EU, je bil dopolnjen, saj se bo enaka raven podrobnosti pri ocenjevanju, ki se uporablja za države članice EU, zahtevala tudi od nekaterih tretjih davčnih jurisdikcij. Poleg tega se predlaga, da se naj zahteva razkritje akumuliranega dobička po državah ter na ravni skupine podjetij pojasni, če obstajajo bistvena odstopanja med obračunanim davkom in dejansko plačanim davkom.

Službe Komisije so 24. septembra 2015 skupaj s platformo za dobro davčno upravljanje organizirale srečanje na temo davčne preglednosti. Med drugimi raziskavami so od podjetja PwC leta 2014 naročile študijo potencialnih gospodarskih posledic zahteve poročanja po državah za banke. Povzetek poročila o vseh dejavnostih posvetovanja, ki jih je izvedla Evropska komisija v podporo tej pobudi, je na voljo na spletišču Evropske komisije.

Večina posameznikov, ki so se odzvali na javno posvetovanje, je pozvala EU, naj prevzame vodenje razprave na tem področju in po potrebi preseže sedanje mednarodne pobude za poročanje po državah. Nevladne organizacije in sindikati so se na splošno strinjali s tem stališčem. Po drugi strani se večina podjetij zavzema zgolj za izvajanje akcijskega načrta BEPS skupine G20 in OECD na ravni EU, v skladu s katerim je treba poročila po državah razkriti le davčnim organom.

Službe Komisije so med junijem in decembrom 2015 izvedle obsežno posvetovanje. Prejele so več kot štiristo odzivov od podjetij, industrijskih združenj, nevladnih organizacij, državljanov in možganskih trustov. Povzetek dejstev posvetovanja je na voljo na spletišču Evropske komisije. Poleg tega je Komisija na podlagi priložnostnih izmenjav, srečanj in okrogle mize na visoki ravni pridobila dodatno razumevanje izzivov na tem področju, vključno z razumevanjem koristi in tveganj, ki jih lahko prinese večja preglednost na področju davkov od dohodkov pravnih oseb. Vse informacije, prejete med posvetovanjem, so bile skrbno proučene in upoštevane.

Ta predlog uvaja obveznost poročanja po državah, ki je nova za večino gospodarskih panog. Podobne zahteve po poročanju so bile uvedene za bančni sektor ter za ekstraktivno in gozdarsko panogo. Poročila po državah, ki so jih banke objavile od uvedbe te obveznosti leta 2015, dokazujejo, da je tovrstno poročanje koristno orodje, s katerim je mogoče oceniti, ali se davki plačujejo tam, kjer se ustvarjajo dobički.

Ob upoštevanju pravne podlage in močne povezave med pobudo in poročanjem pravnih oseb, vključno z nefinančnim poročanjem, se predlaga sprememba računovodske direktive.

Ta pobuda večinoma temelji na mednarodnem soglasju v zvezi s področjem uporabe in vsebino, ki ga je razvila skupina G20. Zagotavlja ustrezno ravnovesje med koristmi zaradi javne preglednosti in potrebo po močnem in trdnem gospodarstvu EU. Pobuda odgovarja na pomisleke, ki so jih zainteresirane strani izrazile glede izkrivljanj na enotnem trgu, ne da bi poslabšala konkurenčnost EU. Prav tako ne bi smela povzročiti neupravičenega upravnega bremena za podjetja, ustvariti dodatnih davčnih sporov oziroma predstavljati tveganja dvojnega obdavčenja. Omejena je na tisto, kar je potrebno za izpolnitev cilja večje preglednosti.

V vse bolj svetovno povezanem gospodarstvu so korporacije in proizvodne vrednostne verige prerasle nacionalne, še bolj pa regionalne meje. Nasprotno ostajajo davčne politike in davčne uprave v prvi vrsti nacionalna odgovornost. Zaradi čezmejne narave številnih struktur davčnega načrtovanja in ureditev določanja transfernih cen lahko multinacionalna podjetja preprosto preselijo svojo davčno osnovo iz ene jurisdikcije v drugo v Uniji ali zunaj nje. Zato je ukrepanje EU upravičeno zaradi subsidiarnosti, da se primerno obravnava čezmejna razsežnost poslovanja v primerih agresivnega davčnega načrtovanja ali ureditev določanja transfernih cen.

Glede na predlagani prag, nad katerim multinacionalna podjetja spadajo v področje uporabe te pobude, in glede na veljavne obveznosti poročanja v EU je sorazmerno in učinkovito, da se obveznost poročanja uvede le za srednja ali velika odvisna podjetja s sedežem v EU. Zato za mala podjetja, ki predstavljajo več kot 95 % vseh podjetij v EU, ni novih obveznosti.

To je skladno z direktivo o upravnem sodelovanju, ki določa, da mora odvisno podjetje ali podružnica v EU davčnim organom zagotoviti poročilo po državah za skupino svojega obvladujočega podjetja iz tretje države. Cilj je davčni upravi zagotoviti popoln sklop informacij, ki so potrebne za presojo potencialnih škodljivih davčnih praks, ne pa da se širši javnosti zagotovi splošen sklop podatkov po državah za izboljšanje preglednosti.

Za zagotovitev ustreznega ravnovesja bremena poročanja bodo morale poročilo po državah pripraviti le skupine multinacionalnih podjetij, katerih konsolidirani prihodki skupaj presegajo 750 milijonov EUR. Ta prag je isti kot prag, določen v akcijskem načrtu BEPS OECD in svežnju proti izogibanju davkom. Glede na določene cilje javne davčne preglednosti in ker v nekaterih pogledih predlagani ukrep presega trenutno veljavna pravila v bančnem sektorju in ekstraktivnih panogah, se bo prag 750 milijonov EUR izračunal na svetovni osnovi, skupine multinacionalnih podjetij pa bodo morale predložiti informacije v zvezi s svojimi poslovnimi dejavnostmi po vsem svetu. Po navedbah OECD bo moralo na podlagi tega praga poročilo po državah predložiti le 10–15 % multinacionalnih podjetij, vendar bo promet teh multinacionalnih podjetij predstavljal približno 90 % prometa vseh multinacionalnih podjetij. Predlog ne vpliva na mala in srednja podjetja.

Poročanje po državah je razmeroma nov koncept, ki za izvajanje zahteva dobro tehnično podporo. Za izpolnitev cilja tega predloga ter preprečitev morebitnih pomanjkljivosti in neskladij v smislu prenosa v nacionalno zakonodajo držav članic bodo obrazložitveni dokumenti potrebni, da bodo v pomoč pri prenosu in da se omogoči dejansko preverjanje.

Če so poročila digitalizirana, zainteresirane strani (zainteresirani investitorji ali člani civilne družbe) do njih lažje dostopajo in jih obdelujejo. Zato se zahteva, da jih podjetja objavijo na svojih spletiščih. Oblika ali jezik poročila nista predpisana.

Predlog ne uvaja nobenih novih obveznosti za mikropodjetja in mala podjetja v EU. Ukrep se nanaša le na multinacionalna podjetja, ki so najbolje opremljena za dejavnosti davčnega načrtovanja, tj. podjetja, katerih konsolidirani promet presega 750 milijonov EUR. Po ocenah naj bi moralo poročilo po državah zaradi poslovanja na trgih EU pripraviti vsaj 6 000 multinacionalnih podjetij. Od teh jih ima 2 000 sedež v EU, kar je le majhen delež od skupno 7,5 milijona evropskih podjetij. Da bi bila v predlog zajeta multinacionalna podjetja s sedežem v tretjih državah, bodo uvedene obveznosti veljale tudi za srednja in velika odvisna podjetja v EU oziroma za podružnice primerljive velikosti.

Izvajanje te pobude bo temeljilo na kombinaciji določb. Države članice bi morale uveljaviti kolektivno odgovornost upravnih, poslovodnih in nadzornih organov za ta poročila. Zakoniti revizor vsakega odgovornega lokalnega odvisnega podjetja bo moral preveriti, ali je poročilo po državah zagotovljeno in dostopno na internetu. V primeru podružnice multinacionalnega podjetja iz tretje države bodo to odgovornost prevzele osebe, odgovorne za izvajanje formalnosti v zvezi z razkritjem. Nenazadnje se bo uporabljal člen 51 Direktive 2013/34/EU, da se bodo morebitne kršitve sankcionirale z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi kaznimi za multinacionalna podjetja ali njihova odvisna podjetja ali podružnice.

Konsolidirano poročilo o davčnih informacijah v zvezi z dohodki bo objavljeno v poslovnem registru, da se zagotovita gotovost in razpoložljivost v prihodnosti. Poleg tega je namen te pobude omogočiti javni nadzor, zato bodo ta poročila prav tako dostopna javnosti na spletiščih podjetij. Za lažjo primerjavo v času bodo poročila na spletiščih dostopna vsaj pet zaporednih let.

Kot je določeno v navedenem sporočilu, bo skupni seznam EU temeljil na jasnih in mednarodno utemeljenih merilih v skladu z mednarodno dogovorjenimi standardi, kot je določeno v direktivi, ter bo podvržen trdnemu postopku preverjanja. Seznam bodo pripravile Komisija in države članice. Komisija predlaga, da bi bilo treba končno odločitev o davčnih jurisdikcijah, ki se vključijo na skupni seznam EU, sprejeti z delegiranim aktom, kar bi omogočilo, da bi imela pri tem vlogo tudi Svet in Evropski parlament.

Da bi bilo mogoče zagotoviti ustrezno raven podrobnosti informacij, na podlagi katerih bodo lahko državljani bolje ocenili prispevek multinacionalnih podjetij k blaginji posamezne države članice, bi morale biti informacije razčlenjene po državah članicah. Poleg tega bi bilo treba dovolj podrobno prikazati tudi informacije o poslovanju multinacionalnih podjetij, saj nekatere tretje države ne spoštujejo standardov dobrega davčnega upravljanja in zato predstavljajo poseben davčni izziv. EU se je zavezala, da bo glede na to pripravila skupni seznam nekaterih davčnih jurisdikcij v skladu s sporočilom Komisije z dne 28. januarja 2016, v katerem je bil opredeljen predlagani pristop in določena merila za pripravo takšnega seznama.

Razkrivale se bodo le informacije, ki so potrebne in zadostne za izpolnitev ciljev, zastavljenih s to pobudo, in sicer: vrsta dejavnosti, število zaposlenih, čisti ustvarjeni prihodek (vključno s povezanimi strankami), dobiček pred obdavčitvijo, znesek dolgovanega davka v državi zaradi dobička, ustvarjenega v tekočem letu, dejanska plačila v državno blagajno v zadevnem letu in znesek akumuliranega dobička.

Za bančne skupine s sedežem v EU že velja obveznost objave poročila po državah v skladu s členom 89 Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta. Če so te multinacionalna podjetja, ki spadajo v področje uporabe te pobude, bo zanje veljalo izvzetje iz obveznosti poročanja o davčnih informacijah v zvezi z dohodki, če so v poročilu, razkritem v skladu s členom 89 Direktive 2013/36/EU, zajete dejavnosti končnega obvladujočega podjetja v EU in vseh njegovih povezanih podjetij.

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)V zadnjih letih je izziv, ki ga predstavlja izogibanje davkom od dohodkov pravnih oseb, znatno večji, v Uniji in po svetu pa vzbuja veliko zaskrbljenost. Evropski svet je v svojih sklepih z dne 18. decembra 2014 priznal, da je treba nujno okrepiti prizadevanja za boj proti izogibanju davkom tako na svetovni ravni kot na ravni Unije. Komisija je v svojem sporočilu z naslovom „Delovni program Komisije za leto 2016 – Čas je za drugačen pristop“ in v sporočilu z naslovom „Delovni program Komisije za leto 2015 – Nov začetek“ kot prioriteto opredelila potrebo po prehodu na sistem, po katerem bo država, v kateri se ustvarijo dobički, tudi država obdavčenja. Prav tako je kot prioriteto opredelila potrebo po odzivu na pozive naše družbe k pravičnosti in davčni preglednosti.

(2)Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 16. decembra 2015 o spodbujanju preglednosti, usklajevanja in konvergence pri politikah na področju davka od dohodkov pravnih oseb v Uniji priznal, da lahko večja preglednost na področju obdavčitve dohodkov pravnih oseb izboljša pobiranje davkov, poveča učinkovitost davčnih organov in zagotovi večje zaupanje javnosti v davčne sisteme in vlade.

(3)Po Sklepih Evropskega sveta z dne 22. maja 2013 je bila v Direktivo 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta vstavljena klavzula o pregledu, v skladu s katero mora Komisija proučiti možnost uvedbe obveznosti letnega poročanja po državah za velika podjetja v dodatnih industrijskih sektorjih, pri čemer upošteva razvoj v okviru OECD in rezultate povezanih evropskih pobud.

(4)Skupina G20 je novembra 2015 ob pozivu k globalnemu pravičnemu in sodobnemu mednarodnemu davčnemu sistemu potrdila „Akcijski načrt za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička“ organizacije OECD (v nadaljnjem besedilu: akcijski načrt BEPS), katerega cilj je vladam zagotoviti jasne mednarodne rešitve pri obravnavanju vrzeli in neskladij med obstoječimi pravili, ki omogočajo prenašanje dobičkov pravnih oseb v države brez ali z zelo nizko stopnjo obdavčitve, kjer se morda ne ustvarja resnična vrednost. Zlasti ukrep 13 akcijskega načrta BEPS uvaja obveznost za nekatera multinacionalna podjetja, da nacionalnim davčnim organom na zaupni osnovi predložijo poročila po državah. Komisija je 27. januarja 2016 sprejela tako imenovani sveženj proti izogibanju davkom. Eden od ciljev navedenega svežnja je prenos ukrepa 13 akcijskega načrta BEPS v pravo Unije, in sicer s spremembo Direktive Sveta 2011/16/EU.

(5)Okrepljen javni nadzor nad davki od dohodkov multinacionalnih podjetij, ki poslujejo v Uniji, je bistven element dodatne spodbuditve družbene odgovornosti gospodarskih družb, prispevanja k blaginji s pobiranjem davkov, spodbujanja bolj pravične davčne konkurence v Uniji prek bolj osveščene javne razprave ter obnovitve zaupanja javnosti v pravičnost nacionalnih davčnih sistemov. Takšen javni nadzor je mogoče doseči s poročanjem o davčnih informacijah v zvezi z dohodki, ne glede na to, kje ima sedež končno obvladujoče podjetje multinacionalne skupine podjetij.

(6)Javnosti je treba omogočiti, da nadzoruje vse dejavnosti skupine podjetij, če so nekatere poslovne enote skupine v Uniji. Kar zadeva skupine podjetij, ki v Uniji poslujejo zgolj prek odvisnih podjetij ali podružnic, bi morala ta odvisna podjetja in podružnice objavljati poročilo končnega obvladujočega podjetja in omogočiti dostop do njega. Vendar bi bilo treba zaradi sorazmernosti in učinkovitosti, obveznost objave in omogočanja dostopa do poročila omejiti na srednja ali velika odvisna podjetja s sedežem v Uniji ali na podružnice primerljive velikosti, odprte v posamezni državi članici. Področje uporabe Direktive 2013/34/EU bi bilo zato treba ustrezno razširiti na podružnice, ki jih podjetje s sedežem zunaj Unije odpre v državi članici.

(7)V izogib podvajanju poročanja za bančni sektor bi bilo treba končna obvladujoča podjetja, za katera velja Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta in ki v svoje poročilo, pripravljeno v skladu s členom 89 Direktive 2013/36/EU, vključijo vse svoje dejavnosti in vse dejavnosti svojih povezanih podjetij, vključenih v konsolidiranih računovodskih izkazih, vključno z dejavnostmi, za katere ne veljajo določbe poglavja 2 naslova 1 dela 3 Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta, izvzeti iz obveznosti poročanja iz te direktive.

(8)Poročilo o davčnih informacijah v zvezi z dohodki bi moralo vsebovati informacije v zvezi z vsemi dejavnostmi podjetja oziroma vseh povezanih podjetij skupine, ki jo nadzira končno obvladujoče podjetje. Informacije bi morale temeljiti na specifikacijah poročanja iz ukrepa 13 akcijskega načrta BEPS in bi morale biti omejene na tisto, kar je nujno za omogočitev učinkovitega javnega nadzora, tako da razkritje ne povzroči nesorazmernih tveganj ali škode. Poročilo bi moralo vsebovati tudi kratek opis vrste dejavnosti. Takšen opis bi lahko temeljil na kategorizaciji iz razpredelnice 2 Priloge III poglavja V smernic OECD za dokumentacijo določanja transfernih cen. Poročilo bi moralo vključevati splošen opis z obrazložitvijo bistvenih odstopanj na ravni skupine med obračunanim in plačanim davkom, ter pri tem upoštevati ustrezne zneske iz preteklih poslovnih let.

(9)Da bi bilo mogoče zagotoviti ustrezno raven podrobnosti informacij, na podlagi katerih bi lahko državljani bolje ocenili prispevek multinacionalnih podjetij k blaginji posamezne države članice, bi morale biti informacije razčlenjene po državah članicah. Poleg tega bi morale biti zelo podrobne tudi informacije o poslovnih dejavnostih multinacionalnih podjetij, kar zadeva nekatere davčne jurisdikcije, ki predstavljajo poseben izziv. Za vse druge poslovne dejavnosti v tretjih državah bi bilo treba informacije navesti v skupnem znesku.

(10)Da se okrepi odgovornost do tretjih oseb in zagotovi ustrezno upravljanje, bi morali biti člani upravnega, poslovodnega in nadzornega organa končnega obvladujočega podjetja, ki ima sedež v Uniji in za katerega velja obveznost priprave, objave in omogočanja dostopa do poročila o davčnih informacijah v zvezi z dohodki, skupno odgovorni za zagotovitev skladnosti s temi obveznostmi poročanja. Glede na to, da lahko člani upravnih, poslovodnih in nadzornih organov odvisnih podjetij, ki imajo sedež v Uniji in ki jih nadzira končno obvladujoče podjetje s sedežem zunaj Unije, ali oseba(-e), odgovorna(-e) za izvajanje formalnosti v zvezi z razkritjem za podružnico, le omejeno poznajo vsebino poročila o davčnih informacijah v zvezi z dohodki, ki ga pripravi končno obvladujoče podjetje, bi morala biti omejena tudi njihova odgovornost za objavo in omogočanje dostopa do poročila o davčnih informacijah v zvezi z dohodki.

(11)Da bi se primeri neskladij razkrili javnosti, bi moral(-i) zakoniti revizor(-ji) ali revizijsko(-a) podjetje(-a) preveriti, ali je bilo poročilo o davčnih informacijah v zvezi z dohodki pripravljeno in predloženo v skladu z zahtevami te direktive ter omogočen dostop do poročila na spletišču zadevnega podjetja oziroma njegovega povezanega podjetja.

(12)Cilj te direktive je okrepitev preglednosti in javnega nadzora davka od dohodkov pravnih oseb s prilagoditvijo obstoječega pravnega okvira v zvezi z obveznostmi za družbe in podjetja glede objave poročil, da se zaščitijo interesi družbenikov in tretjih, v smislu člena 50(2)(g) PDEU. Kot je potrdilo Sodišče, zlasti v Zadevi Verband deutscher Daihatsu-Händler (C-97/96), se člen 50(2)(g) PDEU nanaša na potrebo po zaščiti interesov „tretjih“ na splošno brez razlikovanja ali izključevanja katerih koli kategorij, ki spadajo pod ta izraz. Poleg tega cilja uresničevanja svobode ustanavljanja, za kar člen 50(1) PDEU ohlapno nalaga odgovornost institucijam, ni mogoče omejiti z določbami člena 50(2) PDEU. Glede na to, da ta direktiva ne ureja usklajevanja davkov, ampak le obveznost objave poročil o davčnih informacijah v zvezi z dohodki, je člen 50(1) PDEU primerna pravna podlaga zanjo.

(13)Za določitev tistih davčnih jurisdikcij, za katere je treba navesti zelo podrobne informacije, bi bilo treba pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 PDEU prenesti na Komisijo, da bi pripravila skupni seznam Unije teh davčnih jurisdikcij. Seznam bi bilo treba pripraviti v skladu z določenimi merili, opredeljenimi na podlagi Priloge 1 k Sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o zunanji strategiji za učinkovito obdavčenje (COM(2016) 24 final). Posebej pomembno je, da Komisija med pripravljalnimi deli izvede ustrezna posvetovanja, tudi na strokovni ravni, ter pri tem upošteva načela iz Medinstitucionalnega sporazuma o boljši pripravi zakonodaje, kot so ga potrdili Evropski parlament, Svet in Komisija in ki čaka na uradni podpis. Zlasti morata zaradi zagotovitve enake udeležbe v pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet vse dokumente prejeti istočasno kot strokovnjaki držav članic, njuni strokovnjaki pa morajo imeti sistematično zagotovljen dostop do srečanj strokovnih skupin Komisije, ki obravnavajo pripravo delegiranih aktov.

(14)Ker cilja te direktive države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se ta cilj zaradi njegovega učinka lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.

(15)Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki so posebej priznana v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah.

(16)Države članice so se v skladu s Skupno politično izjavo z dne 28. septembra 2011 držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih zavezale, da bodo v upravičenih primerih uradnemu obvestilu o ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, v katerih bo pojasnjeno razmerje med sestavnimi elementi direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je posredovanje takih dokumentov v primeru te direktive upravičeno.

(17)Direktivo 2013/34/EU bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –

SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: