1.Uvod

Prehod EU na krožno, z viri gospodarno in podnebno nevtralno gospodarstvo, skupaj z željo po ničelnem onesnaževanju ter potrebo po zaščiti in krepitvi biotske raznovrstnosti, je sprožil splošen razmislek o tem, kako se plastika proizvaja, uporablja in odlaga. Kljub prizadevanjem za povečanje trajnostnosti in krožnosti plastike je bilo leta 2020 v Evropi le 14 % plastičnih odpadkov recikliranih v domači državi, preostali pa so bili bodisi sežgani z energijsko predelavo, odloženi na odlagališča, odvrženi ali izvoženi. Glede na ta pretežno linearni model in znake, da se bo proizvodnja v naslednjih 20 letih podvojila, je treba nujno izboljšati splošno okoljsko trajnostnost plastike. Vendar pa znatno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, nastajanja odpadkov, smetenja in onesnaževanja s plastiko pomeni kompleksen sklop izzivov.

Pri iskanju rešitev za te izzive se plastika na biološki osnovi, biološko razgradljiva plastika in plastika, primerna za kompostiranje, v našem vsakdanjem življenju pojavljajo kot alternativa konvencionalni plastiki. Primerne so za vrste uporabe, kot je embalaža, ki predstavlja skoraj polovico povpraševanja po takšni plastiki; sledijo ji potrošniško blago in tekstil, pa tudi vrsta uporabe v sektorjih, kot so kmetijstvo, promet in gradbeništvo. Na svetovni ravni tovrstna plastika predstavlja 1 % celotne proizvodne zmogljivosti plastike, kar pomeni več kot 2 milijona ton letno. V Evropi je četrtina proizvodnih zmogljivosti, v Aziji pa skoraj polovica. Njuna proizvodnja naj bi rasla hitreje kot v prejšnjih letih in do leta 2025 podvojila svoj delež v celotni proizvodni zmogljivosti plastike.

Plastika na biološki osnovi, biološko razgradljiva plastika in plastika, primerna za kompostiranje, se v Evropi in na mednarodni ravni pogosto dojemajo kot okolju prijaznejše vrste plastike od konvencionalne plastike, ki temelji na fosilnih gorivih in ni biološko razgradljiva. Hkrati je vedno več znanstvenih dokazov in ozaveščenosti, da je treba izpolniti številne pogoje za zagotovitev, da proizvodnja in uporaba teh vrst plastike na splošno prineseta pozitivne okoljske rezultate in ne zaostrita težav zaradi onesnaževanja s plastiko, podnebnih sprememb in izgube biotske raznovrstnosti. Medtem ko lahko plastika iz biomase ali zagotavljanje, da se lahko plastični proizvodi biološko razgradijo v nekaterih sprejemnih okoljih, prinese številne koristi v primerjavi s konvencionalno plastiko, imajo te rešitve lastne izzive glede trajnostnosti in zahtevajo kompromise, ki bi jih bilo treba dobro razumeti in ustrezno upoštevati. Prav tako ne smejo odvračati pozornosti od potrebe po uskladitvi življenjskega cikla plastike s krožnim gospodarstvom in po prednostnem zagotavljanju, da se najprej zmanjša uporaba virov, da se materiali iz vseh surovin, vključno s surovinami na biološki osnovi, ohranijo v zanki čim dlje in da imajo sekundarne surovine prednost pred primarnimi surovinami.

Čeprav politike in zakonodaja EU obravnavajo nekatere vidike in vrste uporabe plastike na biološki osnovi, biološko razgradljive plastike in plastike, primerna za kompostiranje, bi bilo bolje sprejeti bolj sistematičen pristop, ki bi podprl odločitve javnega in zasebnega sektorja. Ta pristop bi moral temeljiti na evropskem zelenem dogovoru, akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo in strategiji EU za plastiko. Cilj akcijskega načrta za ničelno onesnaževanje je do leta 2030 zmanjšati plastične odpadke v morju za 50 %, mikroplastiko, ki se sprošča v okolje, pa za 30 %. Strategija EU za tla pa se osredotoča na preprečevanje onesnaženja tal pri viru.

Te politike po prednostnem vrstnem redu spodbujajo naslednje cilje: zmanjšanje, ponovno uporabo in recikliranje plastike, da bi čim bolj zmanjšali porabo energije in virov ter ohranili materiale v gospodarstvu čim dlje, hkrati pa si prizadevali za okolje brez strupov.

Z bolj sistematičnim pristopom se bo poskušalo vzpostaviti skrbno ravnovesje med potrebo po zmanjšanju odvisnosti od fosilnih virov, katerih posledice se močno čutijo v sedanji energetski krizi, ki jo je povzročila brutalna ruska vojna proti Ukrajini, in zagotovitvijo prehranske varnosti, na katero vpliva uporaba zemljišč za proizvodnjo biomase, ki mora zadostiti konkurenčnim zahtevam.

Cilj tega okvira politike za plastiko na biološki osnovi, biološko razgradljivo plastiko in plastiko, primerno za kompostiranje, je zagotoviti boljše razumevanje izzivov in koristi, ki izhajajo iz njihove uporabe. Določa tudi pogoje, ki zagotavljajo, da je splošni vpliv njihove proizvodnje in porabe na okolje pozitiven. Njegov namen je zapolniti vrzeli v politikah, usmerjati prihodnjo politiko ali zakonodajo EU na tem področju in zagotoviti usmeritev za trg, da bi se izognili kakršnemu koli netrajnostnemu razvoju. Skupno razumevanje uporabe teh plastičnih materialov po vsej EU bo tudi olajšalo enotni trg in preprečilo razdrobljenost trga na nacionalni ravni.

2.Koncepti: plastika na biološki osnovi, biološko razgradljiva plastika ali plastika, primerna za kompostiranje?

Nanašanje na plastiko kot plastiko „na biološki osnovi“ kaže na surovine, ki se uporabljajo za njeno proizvodnjo. Medtem ko je konvencionalna plastika izdelana iz fosilnih virov (nafte in zemeljskega plina), je plastika na biološki osnovi izdelana iz biomase. Biomasa zdaj izvira predvsem iz rastlin, ki se gojijo posebej za nadomestitev fosilnih virov, kot so sladkorni trs, žitarice, oljnice ali neživilski viri, kot je les. Drugi viri so organski odpadki in stranski proizvodi, kot so rabljeno jedilno olje, odpadki sladkornega trsa in talovo olje. Plastika je lahko v celoti ali delno izdelana iz surovin na biološki osnovi. Kot je prikazano na spodnji sliki, je plastika na biološki osnovi lahko biološko razgradljiva ali biološko nerazgradljiva.

Medtem ko se konvencionalna plastika ob koncu življenjske dobe ne razgradi, je plastika, imenovana „biološko razgradljiva“, zasnovana tako, da se ob koncu življenjske dobe razgradi s pretvorbo vseh svojih organskih sestavin (polimerov in organskih dodatkov) predvsem v ogljikov dioksid in vodo, novo mikrobno biomaso, mineralne soli in, če kisika ni, metan. Za ta proces so poleg značilnosti plastičnega materiala potrebni ustrezni pogoji v sprejemnem okolju in dovolj časa. Zato je treba biološko razgradnjo plastike obravnavati ne le z vidika lastnosti materiala, ampak predvsem z vidika „sistemske lastnine“, pri kateri so dejavniki, povezani z materialom in okoljem, enako pomembni. Kot je prikazano spodaj, je plastika, zasnovana za biološko razgradnjo, lahko na biološki ali na fosilni osnovi.

„Plastika, primerna za kompostiranje“, je podskupina biološko razgradljive plastike, zasnovane za biološko razgradnjo v nadzorovanih pogojih, običajno z industrijskim kompostiranjem v posebnih objektih za kompostiranje ali anaerobno razgradnjo. Najprej je treba zbrati biološko razgradljive plastične odpadke, poslane v industrijsko kompostiranje. Za embalažo, primerno za industrijsko kompostiranje, obstaja evropski standard, ne pa tudi za domače kompostiranje, saj se pogoji za slednje lahko znatno razlikujejo.

Slika 1: Alternative konvencionalni plastiki (vir: Evropska agencija za okolje

3.Plastika na biološki osnovi

V akcijskem načrtu za krožno gospodarstvo je opredeljena potreba po obravnavanju nastajajočih izzivov glede trajnostnosti, povezanih s pridobivanjem, označevanjem in uporabo plastike na biološki osnovi, na podlagi ocene, kje uporaba surovin na biološki osnovi prinaša resnične okoljske koristi, ki presegajo zmanjšanje uporabe fosilnih virov. To pomeni tudi, da uporaba surovin na biološki osnovi nima negativnega vpliva na biotsko raznovrstnost, ekosisteme ali rabo zemljišč in vode.

Kemijski sektor bo še naprej potreboval ogljik kot surovino za materiale, kot je plastika. Agenda EU za krožno gospodarstvo za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov kot prednostno nalogo določa zmanjšanje porabe kratkotrajnih proizvodov in odpadkov ter povečanje recikliranja plastike in uporabe recikliranih snovi za izdelavo novih proizvodov.

Ker bodo surovine za ogljik še naprej potrebne, je obnovljivi ogljik iz trajnostno pridobljene biomase alternativa fosilnemu ogljiku. Zlasti uporaba organskih odpadkov in stranskih proizvodov za proizvodnjo plastike na biološki osnovi lahko zagotovi delno ločitev od fosilnih virov in prispeva k doseganju ciljev podnebne nevtralnosti, hkrati pa zmanjša uporabo primarnih bioloških virov in prepreči škodo za biotsko raznovrstnost. Priznana je bila tudi vloga trajnostno pridobljene biomase, poleg tega pa razvoj politike in trga spodbuja povečanje vsebnosti biomase na biološki osnovi. V sporočilu o „trajnostnih ogljikovih krogih“ je določen cilj, da bi moralo vsaj 20 % ogljika, ki se uporablja v kemičnih in plastičnih proizvodih, izhajati iz trajnostnih nefosilnih virov, da bi prispevali k doseganju podnebne nevtralnosti. Posodobljena strategija za biogospodarstvo poudarja pomen iskanja okolju prijaznih rešitev na biološki osnovi. Plastika na biološki osnovi lahko tudi spodbudi ustvarjanje delovnih mest, zlasti s povečanjem vloge primarnih proizvajalcev v lokalnih biogospodarstvih. Za zagotovitev takega pozitivnega učinka bo industrija plastike na biološki osnovi potrebovala usposobljeno delovno silo. V ta namen program znanj in spretnosti za Evropo prispeva k spremembi nabora znanj in spretnosti, da bi v celoti izkoristili potencial.