1. Uvod

Digitalizacija omogoča inovativne storitve, nove poslovne modele in nove oblike organizacije dela. Digitalizacija, podprta z veliko količino podatkov in zmogljivimi tehnologijami, kot je umetna inteligenca, povezuje svet, krepi mednarodno sodelovanje in racionalizira način delovanja organizacij ter upravljanja delavcev.

Nove tehnologije omogočajo avtomatizacijo večine vsakodnevnega administrativnega dela in ponavljajočih se nalog, za katere so delavci včasih porabili več ur, kar pomeni, da se lahko osredotočijo na bolj ustvarjalno, analitično in strateško delo, ki lahko organizaciji zagotovi konkurenčno prednost. Zaradi digitalizacije se vse več podjetij odloča za delo na daljavo in hibridno delo, ki omogočata prožnejšo organizacijo dela in večjo produktivnost, hkrati pa prispevata k zelenim zavezam EU. Digitalne platforme dela lahko učinkovito usklajujejo ponudbo dela in povpraševanje po njem ter ustvarjajo priložnosti za stranke, delavce in samozaposlene osebe.

Poleg teh priložnosti pa digitalna preobrazba prinaša tudi izzive. Delovni pogoji v EU so med najboljšimi na svetu. Minimalne zahteve glede delovnega časa, zdravja in varnosti pri delu, socialne zaščite in enakega obravnavanja oseb (vključno z enakim plačilom za moške in ženske) so del evropskega socialnega modela. Vendar prihod digitalizacije vpliva na trge dela in s tem ta model postavlja pod vprašaj. Nove oblike organizacije dela ne pomenijo nujno kakovostnih delovnih mest.

Načela, na katerih temelji naše evropsko socialno tržno gospodarstvo, zato ne smejo biti samoumevna in jih je treba zaščititi. Nekateri ljudje so v vse slabšem položaju, zlasti tisti, ki delajo prek digitalnih platform dela in pod prekarnimi delovnimi pogoji. Zaradi novih načinov organizacije dela, kot je platformno delo, je pravilno razvrščanje ljudi med delavce ali samozaposlene še bolj zapleteno. S tem so nekateri ljudje neupravičeno prikrajšani za pravice in zaščito, povezane s statusom delavca. Drugi pa ne morejo uživati dejanske neodvisnosti statusa samozaposlene osebe. Ker so algoritemska orodja v svetu dela vse bolj razširjena, so vse bolj v ospredju vprašanja, povezana z nadzorom, uporabo podatkov, enakostjo in diskriminacijo (npr. spolna pristranskost, ki je del zasnove algoritemskih orodij) ter uporabo algoritmičnega upravljanja.

Komisija v skladu z zavezo predsednice Ursule von der Leyen predlaga sklop ukrepov za izboljšanje delovnih pogojev pri platformnem delu.

Na socialnem vrhu v Portu maja 2021 so voditelji EU obnovili svojo zavezo o uresničevanju evropskega stebra socialnih pravic. Sveženj o platformnem delu je poleg pobud Komisije o umetni inteligenci ter digitalnih znanjih in spretnostih ključni element naše vizije za socialno Evropo v digitalni dobi. Ta vizija je zapisana v evropskem stebru socialnih pravic in priloženem akcijskemu načrtu. Naša vizija je prihodnost, v kateri se digitalno gospodarstvo trajnostno razvija in izpolnjuje številne obljube ter v kateri novi poslovni modeli prinašajo številčnejša in boljša delovna mesta ob upoštevanju visokih socialnih standardov.

2. Platformno delo – zakaj moramo ukrepati

Platformno delo pomeni svet dela v nenehni negotovosti. Številnim ljudem omogoča, da se preživljajo ali dopolnjujejo svoj dohodek, tudi tistim, ki sicer težko dostopajo do trga dela, kot so osebe z nizkimi dohodki, ženske, mladi, invalidi, migranti ali pripadniki rasnih ali etničnih manjšin. Ustvarja priložnosti za oblikovanje ali razširitev baze strank, včasih tudi čezmejno. Platformno delo podjetjem omogoča veliko širši dostop do potrošnikov, poleg tega pa jim prinaša možnosti za diverzifikacijo prihodkov in razvoj novih poslovnih področij, kar jim pomaga pri rasti. Za potrošnike to pomeni boljši dostop do proizvodov in storitev, ki bi bili sicer težko dostopni, ter dostop do nove in bolj raznolike izbire storitev.

Gospodarstvo digitalnih platform se hitro razvija. Med letoma 2016 in 2020 so se njegovi prihodki povečali za skoraj petkrat, in sicer z ocenjenih 3 milijard EUR na približno 14 milijard EUR. Prihodki bi lahko bili še večji, saj jih druga študija ocenjuje na 20,3 milijarde EUR. Danes več kot 28 milijonov ljudi v EU dela prek digitalnih platform dela. Do leta 2025 naj bi to število naraslo na 43 milijonov.

Platformno delo še zdaleč ni homogeno. Digitalne platforme dela delujejo v številnih gospodarskih sektorjih: od najvidnejših storitev na lokaciji, kot so prevozi, dostava ali delo v gospodinjstvu, ter mikronalog, kot so izpopolnjevanje umetne inteligence ali kodiranje podatkov, do visoko usposobljenih ustvarjalnih ali specializiranih delovnih mest, kot so arhitekturno projektiranje, prevajanje ali razvoj informacijske tehnologije. Na digitalnih platformah dela je delo organizirano na različne načine, pri čemer te platforme ljudem, ki delajo prek njih, ponujajo različne ravni samostojnosti in neodvisnosti. Platformno delo je za nekatere glavna dejavnost, za druge pa vir dodatnega dohodka. Da bi lahko vsi ti ljudje čim bolj izkoristili nove priložnosti, ki jih ponuja platformno delo, je nujno, da digitalne platforme dela v EU delujejo znotraj jasnega pravnega okvira.

Vendar je nedavni razvoj gospodarstva platform dela prinesel tudi nove izzive za tiste, ki delajo prek njih. Ti so lahko pomanjkanje preglednosti in predvidljivosti pogodbenih ureditev, izzivi na področju zdravja in varnosti, napačna razvrstitev po zaposlitvenem statusu ali neustrezen dostop do socialne zaščite.

Potrebna je večja jasnost glede zaposlitvenega statusa ljudi, ki delajo prek digitalnih platform dela. Devet od desetih digitalnih platform dela, ki trenutno delujejo v EU, naj bi ljudi, ki delajo prek njih, opredeljevale kot samozaposlene. Številni med njimi so pri svojem delu dejansko neodvisni ter cenijo prožnost in enostaven dostop do strank, ki ga omogočajo digitalne platforme dela. Drugi pa so digitalnim platformam dela, prek katerih delajo, podrejeni in so izpostavljeni različnim ravnem nadzora, na primer glede ravni plačila, organizacije delovnega časa in drugih vidikov njihovih delovnih pogojev. V teh primerih ni vedno jasno, ali je njihov zaposlitveni status pravilno določen. Zaposlitveni status bi moral temeljiti na dejstvih, ki določajo delovno razmerje, ne glede na obstoj pisne pogodbe ali njenih pogojev. Od zaposlitvenega statusa je odvisno, katere obveznosti imajo digitalne platforme dela in katere pravice bi bilo treba zagotoviti osebam, ki delajo prek njih. Želje ljudi glede ravni neodvisnosti, prožnosti in zaščite se lahko razlikujejo. Zato je pomembno, da imajo pravno varnost v zvezi s svojim statusom, ki jim omogoča zavestno in prostovoljno odločanje.

Uporaba algoritmičnega upravljanja na digitalnih platformah dela prinaša posebne izzive. Algoritmično upravljanje se nanaša na uporabo algoritmov, tj. avtomatiziranih sistemov za podporo ali celo nadomeščanje vodstvenih funkcij, kot sta spremljanje in ocenjevanje dela. Algoritmično upravljanje pa ni omejeno le na platformno gospodarstvo. Avtomatizirani sistemi se na širšem trgu dela uporabljajo na vse več načinov – od zelo osnovnega spremljanja urnikov dela, izmen in delovnega časa do bolj zapletenih načinov uporabe v zvezi z dodeljevanjem nalog in izračunavanjem plačila.

Pri digitalnih platformah dela je algoritmično upravljanje očitno neločljivo povezano z njihovim poslovnim modelom in lahko pomembno vpliva na delovne pogoje. Poleg tega lahko s sklicevanjem na neobstoj človeškega nadzora prikrije podrejenost. Oseba je lahko domnevno samozaposlena in tako nima dostopa do pravic, povezanih s statusom delavca, v resnici pa ji je zaradi nadzora, ki se izvaja prek algoritmov, odvzeta neodvisnost, ki jo ima resnično samozaposlena oseba. Tudi v primerih, ko je zaposlitveni status določen pravilno, imajo lahko algoritmi odločilno vlogo pri dostopu do nalog, s tem pa vplivajo na raven zaslužka resnično samozaposlenih oseb. Zaradi tesne povezave med algoritmičnim upravljanjem in delovnimi pogoji pri platformnem delu je potreben takojšen in namenski odziv politike.

Vprašanja, povezana z izvrševanjem, sledljivostjo in preglednostjo, tudi v čezmejnih primerih, lahko prispevajo k slabim delovnim pogojem in neustreznemu dostopu do socialne zaščite. Nacionalni organi težko dostopajo do podatkov o digitalnih platformah dela in osebah, ki delajo prek njih, na primer o številu oseb, ki redno opravljajo platformno delo, njihovem pogodbenem ali zaposlitvenem statusu ali pogojih poslovanja digitalnih platform dela. Sledljivost je zlasti pomembna, kadar digitalne platforme dela delujejo v več državah članicah, zaradi česar ni jasno, kje se opravlja platformno delo in kdo ga opravlja.

Kolektivna pogajanja in kolektivne pogodbe so ključnega pomena za izboljšanje delovnih pogojev. Vendar je socialni dialog v okviru platformnega dela še vedno zelo omejen. Zaradi načina opravljanja platformnega dela so praktične možnosti za kolektivno zastopanje in organiziranje do neke mere omejene. Pogosto ni fizičnega delovnega mesta, kar pomeni, da ljudje, ki delajo prek digitalnih platform dela, redko komunicirajo med seboj ali vsaj ne organizirano. Pogosto niti ne poznajo svojih sodelavcev na določeni platformi ali ne vedo, kako stopiti v stik z njimi. Samozaposlene osebe pri kolektivnih pogajanjih še dodatno ovira trenutna razlaga konkurenčnega prava EU. Člen 101(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije prepoveduje sporazume med podjetji, ki omejujejo konkurenco. Samozaposleni se v skladu s konkurenčnim pravom EU običajno štejejo za podjetja, kar pomeni, da se ljudje, ki delajo prek digitalnih platform dela, v praksi navadno ne morejo kolektivno pogajati za izboljšanje svojih delovnih pogojev brez tveganja kršitve konkurenčnega prava EU.

Komisija pri reševanju teh izzivov ne začenja iz nič. Na evropski ravni že obstajajo različni obstoječi in predlagani pravni akti, ki so zelo pomembni za platformno delo. Ti vključujejo celotno zakonodajo EU na področju delovnega prava in prava o enakem obravnavanju ter instrumente notranjega trga, kot so splošna uredba o varstvu podatkov, ki zagotavlja močno varstvo osebnih podatkov po vsej Uniji, uredba o razmerjih med platformami in podjetji ter predlagani akt o umetni inteligenci. Vendar so za obravnavo zgoraj navedenih posebnih izzivov potrebni dodatni ciljno usmerjeni ukrepi.