SL    SL SL 
SL    SL  EVROPSKA KOMISIJA 
Bruselj, 2.6.2010 
SEC(2010) 679 
  
DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE 
POVZETEK OCENE U ČINKA  
 
 
Spremni dokument k  
  
predlogu  
 
UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA  
 
o spremembi Uredbe (ES) št. 1060/2009 o bonitetnih agencijah 
 
{COM(2010) 289 kon č.} 
{SEC(2010) 678} 
SL 2   SL 1. OPREDELITEV VPRAŠANJA  
Ključni element Uredbe o bonitetnih agencijah je uvedba zunanjega režima pregleda, pri 
čemer evropski regulatorji nadzirajo izdajanje bonitetnih ocen bonitetnih agencij1. Uredba o 
bonitetnih agencijah je uvedla sistem nadzora na podlagi kolegijev pristojnih organov držav 
članic, ki omogo ča možnost sodelovanja vseh zadevni h pristojnih organov pri postopku 
registracije in nadzora bonitetne agenci je ali skupine bon itetnih agencij, čeprav kon čno 
odločitev vedno sprejme pristojni organ mati čne države članice. Okvir nadz ora bonitetnih 
agencij je bil eden najtežjih problemov pri pogajan jih med Svetom in Parlamentom, ki so bila 
uspešno zaklju čena 23. aprila 2009. Poro čilo De Larosièrove skupine v marcu 2009, ki mu je 
sledilo sporo čilo Komisije z dne 27. maja 2009, je na politi čni ravni odprlo možnost za 
ustanovitev agencije Skupnosti, ki se bo ukvarjala tudi z drugimi vprašanji, ne samo s tistimi 
v zvezi z bonitetnimi agencijami. Kompromisna rešitev glede Uredbe o bonitetnih agencijah 
je že predvidela potrebo po pregledu nadzornih dolo čb uredbe ob upoštevanju novih 
dogodkov na politi čni ravni. Predlog Komisije za novo strukturo nadzora v Evropi z 
ustanovitvijo treh evropskih nadzornih orga nov je spremenil situacijo. Svet se je 
decembra 2009 strinjal, da se novemu organu ESMA na čeloma zaupajo neposredna nadzorna 
pooblastila nad bonite tnimi agencijami2. 
Vseeno pa težnja k temu, da postane pr egled EU nad bonitetnimi agencijami bolj 
centraliziran, ni zgolj politi čna. Obstajajo naslednji mo čni stvarni pokazatelji, da bi tak pristop 
bolje ustrezal poslovnim specifi čnostim tega sektorja:  
(i) mobilnost storitev ocenjevanja, ki  se lahko enostavno izvajajo na razli čnih lokacijah 
(npr. nemški analitik, ki dela v londonski  pisarni francoske bonitetne agencije in 
pripravi oceno italij anskega podjetja);  
(ii) čezmejni u činek ocene na uporabnike, ki se nahajajo zunaj geografskih meja 
pristojnosti (npr. ocen e, ki jih izda japonska bonite tna agencija, lahko banke razli čnih 
držav članic uporabijo za izra čun tveganega kapitala).  
Dejavnost bonitetnih ag encij se bistveno raz likuje od dejavnosti bank ali zavarovalnic. Ni 
tako močno vezana na ozemlje (kar se ti če fizične prisotnosti ali vklju čenosti kapitala) in ni 
tako jasno, kakšni so u činki dogodkov v zvezi z dolo čeno bonitetno agencijo glede na 
določeno jurisdikcijo. 
Posledično in čeprav nadzorni okvir, ki ga trenutno pr edpisuje Uredba o bonitetnih agencijah, 
še ni začel veljati, je že mogo če najti dolo čene pomanjkljivosti. Te pomanjkljivosti in glavne 
posledice za bonitetne agenci je ter nadzornike so: 
                                                 
1 Uredba o bonitetnih agencijah je  nadomestila prejšnji pristop po litike v tem pogledu, pri katerem so 
morale bonitetne agencije v svoje kodekse ravnanja vklju čiti vse dolo čbe Kodeksa IOSCO. Kljub temu 
pa ta samoregulatorni pristop ni izpolnjeval pri čakovanj, saj so ga bonitetne agencije upoštevale 
prostovoljno in so se pogosto posluževale na čela „spoštuj pravila ali poja sni svoje ravnanje“. S takim 
pristopom poglobljena, neodvisna preiskava dejanskega upoštevanja pravil ni bila mogo ča. Začetek 
finančne krize je osvetlil precejšnjo slabost bonitetn ih agencij v njihovi notranji organizaciji, 
preglednosti in reševanju konfliktov ter tako pozval k novi, bolj natan čni politiki EU na tem podro čju.  
2 Glej člen 6(3) kompromisa predsedstva glede Uredbe ESMA (splošni pristop), ki ga je sklenil ECOFIN 
2. decembra 2009 http://registe r.consilium.europa.eu/pdf/en/09/ st16/st16751-re01.en09.pdf  
SL 3   SL 1.1. Veliko število vpletenih nadzornikov in ne varnost konfliktov glede pristojnosti  
Zapleteni nadzorni  okvir, ki vklju čuje (i) obvezno tesno sodelova nje med pristojnimi organi 
in (ii) dejansko uporabo nadzorni h in izvršilnih pooblastil samo  za nekatere od teh organov, je 
bil strukturiran tako, da organi, ki sprejmejo kon čno odločitev, dobro zastopajo  in upoštevajo 
interese vseh zadevnih nadzornikov. Ob enem pa je moral upoštevati specifi čno naravo 
dejavnosti ocenjevanja. Posledi čno meje med geografskimi pr istojnostmi nadzornikov niso 
bile dovolj jasne, zato je lahko prihajal o do nesporazumov znotraj EU. Kar je zelo 
pomembno, ta politika nakazuje , da bi imele bonitetne agen cije dolžnost sodelovati z ve č 
pristojnimi organi z istega podro čja. Glavni problem, ki je rezultat  take situacije, je nevarnost 
konfliktov glede pristojnosti, kar lahko povzro či morebitne vrzeli (nezadostni nadzor); 
prekrivanja (neu činkovit nadzor) ali ar bitražo/neenake konkuren čne pogoje. 
1.2. Nevarnost razli čne in neskladne uporabe Ure dbe o bonitetnih agencijah v 
posameznih aktih s strani pristojnih organov držav članic  
Ne glede na ve č elementov, ki zahtevajo tesno sode lovanje med posameznimi nadzorniki 
(npr. delo v kolegijih), obstoje č model nadzora nad bonitetnimi agencijami na koncu temelji 
na izvajanju nadzornih in iz vršilnih pooblasti l s strani posameznih regulativnih organov v 
državah članicah. Pristojni organi mati čne države članice lahko preglasi jo mnenja svojih 
partnerjev, ki sodelujejo v kol egiju. Pristojni organi države članice gostiteljice lahko tudi 
sprejmejo posamezne ukrepe, ki jih zadevni kolegij ne odobri. To lahko privede do razli čne in 
neskladne uporabe Uredbe o bonitetnih agenci jah v posameznih aktih s strani pristojnih 
organov držav članic. 
1.3. Težki in zamudni upravni postopki  
Sodelovanje z ve č nadzornimi organi po cel otni EU bi za bonitetne agencije pomenilo znatno 
višje stroške upoštevanja pravil. Na strani nadzornikov naj bi zah tevana pravila sodelovanja in 
posvetovanja, ki so posledica prisotnosti vs eh zainteresiranih organov pri nadzornem in 
izvršilnem postopku, mo čno ovirala sposobnost nadzornega okvira EU, da doseže hitre in 
učinkovite rezultate3.  
1.4. Nevarnost neskladnih pobud: ali so nacionalni nadzorni organi kos vseevropski 
razsežnosti bonitetnih agencij? 
Pristojni organi v državah članicah lahko razsežnost nadzora bonitetnih agencij dojemajo v 
glavnem z nacionalnega vidika in spregled ajo celotno sliko gl obalne narave in u činka, ki ga 
ima dejavnost bonitetne agen cije. Zlasti v situac ijah, ko je glavni u činek bonitetne agencije 
zunaj države članice, kjer je registrirana , obstaja nevarnost, da mati čni pristojni organ za 
nadzor te bonitetne agencije ne dodeli dovol j sredstev. To lahko privede do konfliktov, da 
mora pristojni nadzorni organ mati čne države članice, ki je odgovoren za doma č finančni trg 
in odgovarja nacionalnim politi čnim institucijam, prevzeti glavno odgovornost za dejavnosti 
bonitetne agencije z vseevropsko razsež nostjo, ki v glavnem vpliva na finan čne trge zunaj 
jurisdikcije mati čne države članice. Ta notranji konflikt lahko zahteva zamudne in drage 
ukrepe uskladitve/izvrševanja organa ESMA in Komisije.  
                                                 
3 Na primer, če želi pristojni organ mati čne države članice sprejeti nadzorni ukrep (recimo preklic 
uporabe ocene), bo najverjetneje moral obvestiti kolegij in koordinatorja kolegija, nato se mora s 
kolegijem posvetovati glede predlaganega ukrepa in, če ni mogo če skleniti dogovora, še z odborom 
CESR in nato spet s kolegijem. Šele ko se ta postopek zaklju či, lahko pristojni organ sprejme odlo čbo. 
SL 4   SL 2. SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST  
Težav, opisanih v razdelku 1, ni mogo če reševati na ravni držav članic, saj izvirajo iz 
obstoječe zakonodaje EU in se lahko rešujejo sa mo s spremembami zakonodaje EU. Evropska 
komisija meni, da morajo pred lagane rešitve glede na specifi čnosti sektorja bonitetnih agencij 
upoštevati na čelo subsidiarnosti in sorazmernosti.  
3. CILJI 
Namen spremembe Uredbe o bonitetnih agencijah je zagotoviti u činkovit nadzor nad 
bonitetnimi agencijami v EU, racionalizirati na dzorno strukturo za panogo bonitetnih agencij 
in zagotoviti pravno varnost bonitetnih agencij in udeležencev na trgu. Na operativni ravni so cilji zagotoviti: (i) eno samo kontaktno to čko in jasne pristojnosti; (i i) dosledno uporabo; (iii) 
večjo učinkovitost in (iv) bo ljšo usklajenost pobud za nadz orne organe pri soo čanju z 
vseevropsko dejavnostjo nadziranih subjektov. 
4. M
OŽNE POLITIKE  
Z namenom izpolnjevanja ciljev iz  prejšnjega razdelka so služ be Komisije analizirale razli čne 
možne politike: 
4.1. Možnost 1 – sedanje stanje (trenutna  Uredba o bonitetnih agencijah) 4 
Ta možnost bi pomenila, da se ohranijo klju čni elementi sedanje nadzorne ureditve, ki je bila 
dogovorjena med pogajanji o Uredbi  o bonitetnih agencijah.  
4.2. Možnost 2 – struktura kolegijev in ESMA 
Ta možnost predvideva, da se sprejme Uredba  ESMA, kot jo je pred lagala Komisija dne 
23. septembra 2009, in da se ohr ani nadzorni okvir, dolo čen v sedanji Uredbi o bonitetnih 
agencijah.  
4.3. Možnost 3 – organ ESMA prevzame neposredni nadzor nad skupinami 
bonitetnih agencij ali vsemi bonitetn imi agencijami, ki imajo sedež v EU 
Po tej možnosti bi se Uredba o bonitetnih  agencijah spremenila tako, da se uvede 
centralizirani pregled bonitetnih agencij, ki delujejo v EU. Organ ESMA bi prevzel splošno 
pristojnost za zadeve v zvezi z registracijo in stalnim nadzorom nad registriranimi bonitetnimi 
agencijami ter za zadeve v zvezi z ocenami, ki  jih izdajo bonitetne agencije, ustanovljene v 
tretjih državah, ki poslujejo v EU v skladu z režimom certificiranja ali sistemom odobritve. Te odgovornosti bi vklju čevale uporabo upravni h ukrepov in priporo čil Komisiji za uporabo 
sankcij s periodi čnimi denarnimi kaznimi.  
                                                
 
4 Zavedamo se, da ta možnost, ki odraža nadzorni  okvir v skladu s sedanjo Uredbo o bonitetnih 
agencijah, ne bo realna, če se organ ESMA ne vzpostavi, kot je predvideno, z za četkom leta 2011. Če se 
to zgodi, bo imel organ ESMA dodatna pooblastila, ki bodo vplivala tudi na njegovo vlogo v zvezi z 
registracijo in nadzorom nad bonitetnimi agencijami. Kljub temu menimo, da je treba za osnovo vzeti sedanjo Uredbo o bonitetnih agencijah, saj vsebina prihodnje Uredbe ESMA in zlasti, kako ji bo 
sedanja Uredba o bonitetnih agencijah prilagojena, (še) ni v celoti jasno. V možnosti 2 je opisano, kako 
bi lahko trenutna Uredba o bonitetnih agencijah delovala v skladu s (prihodnjim) okvirom ESMA. 
SL 5   SL V okviru te široke možnosti lahko lo čimo dva razli čna scenarija.  
4.3.1.  Možnost 3a – bonitetne agencije (skupine boni tetnih agencij) s pravno prisotnostjo v 
več kot eni državi članici 
Pooblastila organa ESMA bi b ila omejena na nadzor bonitetn ih agencij (skupin bonitetnih 
agencij) s pravno prisotnostjo v ve č kot eni državi članici.  
4.3.2.  Možnost 3b – vse bonitetne agencije s sedežem v EU 
V skladu s to podmožnostjo bi bil organ ESMA ed ini nadzornik vseh bon itetnih agencij, ki 
imajo sedež v EU. Če bi organ ESMA v te m okviru prevzel izklju čna nadzorna pooblastila 
nad bonitetnimi agencijami, bi se  mu poleg tega zaupala ustr ezna pristojnost za preiskovanje 
kršitev zakonodaje. Da lahko or gan ESMA izpolnjuje nova na dzorna pooblastila v zvezi z 
bonitetnimi agencijami, je treba zagotoviti še pooblastila za sankcij e. Kljub temu pa je treba 
oceniti, ali naj sankcije ostanejo v pristojnosti držav članic ali naj se pooblastila za sankcije 
zaupajo Komisiji ali organu ESMA. Namen novega okvira bi moral biti zagotavljanje enakih 
pogojev in dosledne uporabe sankcij v EU. 
5. ANALIZA IN PRIMERJAVA MOŽNOSTI  
Različne možnosti so ocenjene glede na merila ene same kontaktne to čke in jasnih 
pristojnosti, dosle dne uporabe, pove čane učinkovitosti in zadostnosti  pooblastil nadzornega 
organa.  
Glede na sklepe iz ocene u činka Evropska komisija meni, da je ustrezno predložiti predlog 
spremembe Uredbe o bonitetnih agencijah. Namen predloga bi moral biti reševanje težav, opredeljenih v oceni u činka, in sicer:  
– z zaupanjem izklju čnih nadzornih pooblastil nad bonitetnimi agencijami organu ESMA. 
ESMA prejme pooblastila za zahtevanje informacij, izvajanje preiskav in inšpekcijskih pregledov na kraju samem. Po potrebi la hko organ ESMA zahteva  pri teh nadzornih 
dejavnostih pomo č nacionalnih regulatorjev vrednostn ih papirjev. Slednjim se lahko 
zaupajo tudi dolo čene nadzorne naloge (npr. zaslišev anje oseb, izvajanje inšpekcijskih 
pregledov na kraju samem), pri čemer pa organ ESMA obdrži splošno odgovornost.  
– z zaupanjem pooblastil za sankcioniranje Komisiji, ki ukrepa na podlagi prošnje organa 
ESMA, v jasno opredeljenem okviru, ki se ob likuje z delegiranimi akti. Sankcije, vklju čno 
z denarnimi kaznimi in periodi čnimi denarnimi kaznimi, se op redelijo tako, da se zagotovi 
sorazmerna reakcija na posamezne kršitve in da so ustrezno odvra čalne. Uredba bo 
vključevala seznam kršitev dolo čb Uredbe o bonitetnih agenc ijah, ki se lahko uveljavijo z 
denarnimi kaznimi, če bonitetna agencija ravna namerno ali iz malomarnosti.  
6. A
NALIZA U ČINKOV  
Ocena učinka kaže, da sta prednostni možnosti,  ki najbolje odgovarjata ciljem, dolo čenim v 
tej pobudi Komisije, neposredni nadzor nad vsem i bonitetnimi agencijam, registriranimi v 
EU, ki ga izvaja ESMA, in centralizacij a pooblastil za sankcioniranje v Komisiji po 
priporočilu organa ESMA. 
SL 6   SL Glede na to, da se s sedanjo pobudo želi usklad iti nadzor nad bonitetnimi agencijami, lahko 
izpeljemo njegove potencialne kor isti iz stroškovnih posledic finan čne krize, pri kateri 
bonitetne agencije niso igrale zanemarljive vloge. Tudi če bonitetnim agencijam pripišemo 
samo del ček neposrednih ali posrednih izgub zaradi krize, so ugodnosti u činkovitega in 
uspešnega nadzornega sistema ogromne. 
7. SPREMLJANJE IN VREDNOTENJE  
Komisija je varuh Pogodbe in zato nadzoruje, kako organ ESMA izvaja Uredbo o bonitetnih 
agencijah. Ocena posledic upor abe zakonodajnega ukrepa se la hko izvede tri leta po za četku 
veljavnosti zakonodajnega ukrepa v obliki poro čila Komisije za Svet in Evropski parlament.  Prednosti Slabosti 
1 Racionalizacija postopka odlo čanja – 
brez konfliktov glede pristojnosti.  1 Potreba po vzpostavitvi popolnoma nove 
nadzorne zmogljivosti. 
2 Ni nevarnosti neskladne uporabe 
zakonodaje EU v državah članicah. 2 Lokalne bonitetne agencije morajo 
sodelovati z nadzorniki  na ravni EU (brez 
vmesnih korakov). 
3 Jasno pove čana učinkovitost – 
izogibanje težkim postopkom usklajevanja, sredstva in strokovno 
znanje so zbrana v eni organizaciji. 
4 Vidik, zmogljivost in pooblastila 
nadzornika ustrezajo razsežnosti glavnih akterjev, ki zajema celotno EU. 
5 Enaki pogoji za odvra čalni učinek 
sankcij in v celoti skladna uporaba sankcij po celi EU.