EVROPSKA KOMISIJA Strasbourg, 8.3.2016 COM(2016) 95 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU,

EVROPSKI CENTRALNI BANKI IN EUROSKUPINI

Evropski semester 2016: Ocena napredka pri strukturnih reformah in preprečevanju

in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij ter rezultati poglobljenih pregledov

v skladu z uredbo (EU) št. 1176/2011





{SWD(2016) 71 do SWD(2016) 96}



1. Uvod Evropski semester je pomembno sredstvo za izvajanje reform na nacionalni ravni in ravni EU. Zagotavlja usmeritev in usklajevanje prizadevanj vseh držav članic pri makroekonomskih, proračunskih in strukturnih reformah. Evropski semester za leto 2016 se po sporočilu Komisije o korakih za dokončanje ekonomske in monetarne unije

nadaljuje z racionaliziranim procesom, ki se je začel v letu 2015.

Ta povezuje razsežnost euroobmočja in nacionalne razsežnosti ter daje večji poudarek zaposlovanju, socialni uspešnosti, naložbam in konkurenčnosti. Spodbuja konvergenco in priznava podporo reformam iz evropskih skladov, zlasti evropskih strukturnih in investicijskih skladov, ter tehnično pomoč. Komisija je v letnem pregledu rasti za leto 2016 poudarila potrebo po konsolidaciji okrevanja, zagotovitvi njegove usmeritve na trajnostno pot in pospešitvi procesa konvergence k višjim standardom. Izzivi in prednostne naloge za euroobmočje so bili navedeni tudi v priporočilu o ekonomski politiki euroobmočja . Uresničevanje ekonomske in socialne konvergence k višjim standardom je bistveno za odpravljanje neenakosti med državami članicami in v njih. Komisija je glede na to države članice pozvala, naj izkoristijo sedanje zmerno okrevanje za usmerjanje političnih prizadevanj na naslednje tri prednostne naloge: ponoven zagon naložb, nadaljevanje strukturnih reform za posodobitev gospodarstev EU in odgovorne fiskalne politike. Poročila o državah v okviru evropskega semestra za leto 2016 so objavljena v času, ko je nujno negovati ekonomsko okrevanje in zagotoviti, da ga podpirajo potrebni ukrepi in politike za sprostitev nadaljnje rasti. Poročila kažejo, da si države članice prizadevajo za to. Čeprav lahko pri nekaterih reformah traja več let, da se pokažejo rezultati, bodo strukturne reforme sčasoma zagotovile nadaljnjo podlago za trajnostno rast, konkurenčno gospodarstvo, delovna mesta in naložbe. Glede na hitrost potencialne spremembe makroekonomskih pogojev v globaliziranem gospodarstvu je treba nujno čim bolj izkoristiti sedanje ugodne dejavnike za rast, in pospešiti izvajanje reform za spodbujanje konkurenčnosti Evropske unije. Ekonomske in socialne politike bodo morale poskrbeti tudi za nedavni pritok migrantov in beguncev, zlasti za njihove najosnovnejše potrebe in vključevanje na trg dela. Tesno sodelovanje nacionalnih parlamentov, socialnih partnerjev, civilne družbe in drugih zainteresiranih strani pri oblikovanju in izvajanju reform je ključnega pomena za uspešne rezultate. Okrepiti je treba učinkovitost reformnih prizadevanj in odgovornost zanje v državah članicah. To se odraža v smernicah, ki jih je Komisija pripravila za države članice o pripravi nacionalnih programov reform. Komisija je prav tako vzpostavila tesnejše stike s socialnimi partnerji na evropski in nacionalni ravni, da bi razpravljali o glavnih mejnikih evropskega semestra. Tudi zavezanost civilne družbe izvajanju strategije Evropa 2020 bi bilo treba še nadgraditi. Poročila o državah, pripravljena za 26 držav članic , vsebujejo pregled splošnih gospodarskih in socialnih gibanj v posameznih državah članicah. V poročilih je ocenjen napredek, dosežen pri obravnavanju vprašanj, opredeljenih v priporočilih za posamezne države za leto 2015, za 18 držav članic pa vsebujejo tudi poglobljen pregled v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Komisija na podlagi te analize predlaga posodobitev statusa več držav članic v okviru navedenega postopka. V poročilih so obravnavana tudi makroekonomsko pomembna področja, kot sta podnebna in energetska politika, za katera se uporabljajo ločeni postopki politike . Analizirano je tudi proračunsko stanje v državah članicah. Analiza temelji na najnovejši gospodarski napovedi Komisije in izhaja iz mnenj Komisije o osnutkih proračunskih načrtov držav članic euroobmočja za leto 2016, objavljenih novembra 2015,

ter smernic , ki jih je Komisija lani sprejela o tem, kako zagotoviti, da

bo skupni fiskalni okvir podpiral načrt EU za rast in delovna mesta. V poročilih o državah so podrobneje analizirane ovire za naložbe, ki jih je

Komisija lani opredelila in predstavila skupaj z letnim pregledom rasti za leto 2016. Za odpravo teh ovir v okviru evropskega semestra in uresničevanje tretjega stebra naložbenega načrta za Evropo je nujno, da države članice tesno sodelujejo med seboj in z institucijami EU . Poročila o državah so izhodišče za dialog z državami članicami o ekonomskih in socialnih izzivih, s katerimi se soočajo. Dialogi bi morali biti skupaj s priporočilom za euroobmočje podlaga za pripravo nacionalnih programov reform, ki bodo predstavljeni aprila. Komisija načeloma ne bo izdajala priporočil

o vprašanjih, ki v poročilih o državah niso opredeljena kot izzivi, in bo za vsako državo članico predlagala omejeno število priporočil. Ta se bodo po potrebi razlikovala glede na resnost izzivov, kot se odraža tudi v različnem stanju v posameznih državah v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. 2. Gospodarsko ozadje Evropsko gospodarstvo še naprej zmerno okreva, medtem ko so se zunanja tveganja povečala. Rast svetovnega gospodarstva, ki je leta 2015 znašala samo 3 % BDP, se upočasnjuje, njegovo okrevanje pa spremljajo številna tveganja . Čeprav največja razvita gospodarstva nadaljujejo okrevanje ali so v zrelem ciklu, se številna tržna gospodarstva v vzponu soočajo s težkimi obeti. Rast na Kitajskem naj bi se še upočasnila, kar vpliva predvsem na druga gospodarstva v vzponu ali v razvoju ter na globalno gibanje kapitala. Evropsko gospodarstvo je doslej uspelo prebroditi tveganja, vendar se vedno bolj občuti vpliv manj ugodnega zunanjega okolja. Ponovni upad cen energije bi moral še naprej podpirati kupno moč gospodinjstev. Prihod najvišjega števila beguncev in migrantov doslej je povzročil dodatne javne odhodke zaradi večjega števila ukrepov, povezanih s sprejemom beguncev, in drugih z njimi povezanih ukrepov. Monetarni pogoji naj bi letos ostali zelo akomodativni in fiskalna politika bo po pričakovanjih podpirala okrevanje. Vendar bi bili lahko negativni učinki prelivanja počasne rasti zunaj EU večji od neposrednega učinka na trgovino. Tudi nizke cene primarnih proizvodov bi lahko pomenile nevarnost, če bi povzročile nestabilnost v svetovnem gospodarstvu. Volatilnost na finančnih trgih se je v zadnjem času opazno povečala. Zlasti so izrazit padec cen doživljale delnice bank in premije za tveganja državnih posojilojemalcev so se za nekatere države članice povečale. Okrevanje v EU je še vedno počasno in krhko, kar poudarja potrebo po pospešitvi strukturnih reform, spodbujanju naložb in vzpostavitvi konkurenčnejšega gospodarstva.

Okrevanje je šibko tako z zgodovinskega vidika kot v primerjavi z drugimi naprednimi gospodarstvi. Gospodarska rast v EU naj bi letos znašala 1,9 % BDP in se povzpela na 2 %

v letu 2017. Stopnja brezposelnosti naj bi se v EU še naprej zniževala z 9,5 % leta 2015 na 9 % leta 2016,

pri čemer naj bi bilo znižanje izrazitejše v državah članicah, ki so izvedle reforme trga dela. Zasebna potrošnja naj bi bila še naprej glavni dejavnik rasti ob boljših razmerah na trgu dela in naraščajočem realnem razpoložljivem dohodku.

Ker upadanje svetovnega povpraševanja zmanjšuje možnosti za okrevanje na podlagi izvoza,

bo povečanje naložb s sedanje nizke ravni bistveno za ohranjanje širšega gospodarskega okrevanja in obrnitev trenda zmanjševanja potencialne rasti.

3. Napredek pri priporočilih za posamezne države



Države članice so v okviru splošne makroekonomske stabilizacije dosegle določen napredek pri obravnavanju vprašanj, opredeljenih v priporočilih za posamezne države iz leta 2015. Poročila o državah za leto 2016 kažejo, da medletni napredek ostaja na podobni ravni. Z dolgoročnejšega vidika je jasno, da se rezultati izvajanja ključnih reform pokažejo šele čez nekaj časa. To je lahko posledica zapletenosti reform, ki jih je treba izvesti, kot so reforme trgov dela in proizvodnih trgov, pokojninskih sistemov in bančnih sektorjev, in časovnega razporeda nacionalnih volitev. V številnih državah članicah (Danska, Estonija, Irska, Španija, Hrvaška, Poljska, Portugalska in Slovaška) so bile v letu 2015 ali začetku leta 2016 nacionalne parlamentarne ali predsedniške volitve. Spremenila sta se tudi število in obseg priporočil za posamezne države, izdanih leta 2014 in 2015. Komisija bo predstavila celostno oceno maja, ko bo predlagala nova priporočila za posamezne države. Evropa je na splošno na dobri poti, da izpolni del ciljev strategije Evropa 2020. Države članice so na dobri poti, da dosežejo podnebne in energetske cilje, saj jih bo večina verjetno dosegla svoje cilje glede zmanjšanja emisij, energije iz obnovljivih virov in energetske učinkovitosti do leta 2020. Po najnovejših razpoložljivih podatkih je EU na dobri poti tudi pri doseganju izobraževalnih ciljev, saj je 17 držav članic že doseglo svoje cilje glede predčasnega opuščanja šolanja, 12 pa jih je doseglo svoje cilje glede pridobitve terciarne izobrazbe. Čeprav je cilj na področju zaposlovanja v številnih državah članicah še vedno težko dosegljiv, se je stanje na tem področju izboljšalo v skoraj vseh državah članicah. Proti koncu leta 2015 se je zaposlenost povečala za 1,1 % in dosegla raven pred krizo, ki je znašala 70,5 %. Stopnja zaposlenosti se hitreje povišuje pri ženskah, čeprav so razlike med spoloma še vedno znatne. Potrebna so dodatna prizadevanja za zmanjšanje razlike v stopnjah zaposlenosti moških in žensk. V približno polovici držav članic so se povečali tudi odhodki za raziskave in razvoj kot odstotek BDP,

vendar se zdi cilj EU še vedno težko dosegljiv. Težave ostajajo zlasti pri doseganju cilja glede zmanjšanja revščine, saj se je v Evropi število ljudi, ki jih ogroža revščina ali socialna izključenost, zaradi gospodarske krize povečalo. Vendar so najnovejši trendi pozitivnejši, saj se zdi, da se je število ljudi, ki jih ogroža revščina ali socialna izključenost, v več kot polovici držav članic zmanjšalo. Ta trend naj bi se nadaljeval v letu 2015 v skladu z izboljšanimi razmerami na področju zaposlovanja. V dodatku 2 je pregled vseh ciljev strategije Evropa 2020. 4. Odpravljanje makroekonomskih neravnotežij EU in države članice euroobmočja napredujejo pri ponovnem uravnoteženju svojih gospodarstev. Nekatera neravnotežja so zapuščina krize, številna pa so obstajala še preden se je začela in so prispevala k njenemu močnemu vplivu. Usmeritev gospodarstev EU na pot vzdržnega ponovnega uravnoteženja ni pomembna le za posamezne države članice,

ampak tudi za EU in euroobmočje kot celoto, da se vzpostavi boljša odpornost na prihodnje pretrese ter doseže trajnejša, bolj kohezivna in večja rast. Poglobljeni pregledi nudijo celostno analizo neravnotežij, s katerimi se soočajo države članice. Poglobljeni pregledi razlikujejo med prilagoditvami, ki so posledica cikličnih dejavnikov, in prilagoditvami, ki so posledica strukturnih reform, ter potrjujejo, da samo slednje zagotavljajo temelj za trajnostno rast. Glede na pomembnost trgovine in finančnih povezav med državami EU so bile pri analizi obravnavane tudi čezmejne posledice ponovnega uravnoteženja, kar kaže na potrebo, da se mora uravnoteženje zgoditi tako v državah z visokimi zunanjimi obveznostmi kot v tistih s presežki. Še vedno je nujno treba znižati ravni dolga. Čeprav zmanjšanje javnega ali zasebnega dolga v nekaterih primerih napreduje, so lahko gospodarstva zaradi visokih ravni dolga še vedno izpostavljena morebitnim pretresom. V drugih primerih lahko nizke, vendar naraščajoče ravni dolga kažejo na naraščajoče ranljivosti. 4.1. Ponovno uravnoteženje v EU in euroobmočju Prilagajanje obstoječih neravnotežij ovira več dejavnikov. Upočasnjena nominalna rast in zelo nizka inflacija ovirata proces razdolževanja. Oslabitev svetovnega povpraševanja zmanjšuje možnosti za okrevanje na podlagi izvoza. Vztrajno visoka stopnja brezposelnosti v nekaterih državah članicah lahko zmanjša potencialno rast BDP, med drugim tudi zaradi izgube strokovnega znanja in zaposljivosti. Odpravljanje zunanjih neravnotežij se nadaljuje. V državah z visokimi zunanjimi obveznostmi so se veliki primanjkljaji na tekočem računu iz obdobja pred krizo znatno zmanjšali ali se spremenili v presežke. Stroškovna konkurenčnost se je ob pomoči zunanjih dejavnikov na splošno izboljšala. V nekaterih državah članicah dokazi kažejo na strukturno prilagoditev v smislu, da viri prehajajo v menjalni sektor. Na tekočem računu euroobmočja je trenutno eden največjih svetovnih presežkov. Presežek nekaj držav članic izstopa po velikosti in kaže na šibko domače povpraševanje in naložbe. Ranljivosti, povezane z visokimi ravnmi dolga, so še vedno razlog za zaskrbljenost.

Čiščenje bilanc stanja v večini držav napreduje s tekočim razdolževanjem v sektorju gospodinjstev in podjetniškem sektorju. Vendar je to razdolževanje pogosto povezano z zmanjšano porabo. V nekaterih državah se je stopnja zasebnega dolga glede na BDP znižala zaradi močnega okrevanja rasti. Stanje obveznosti je v številnih državah članicah še vedno na zgodovinsko visoki ravni. V državah, kjer razdolževanje pritiska na okrevanje ter zmanjšuje možnosti za naložbe in potrošnjo, se je treba še bolj osredotočiti na ustvarjanje pogojev za izboljšanje produktivnosti in konkurenčnosti, da se omeji učinek razdolževanja na rast in zaposlovanje. V bančnem sektorju se je povečala kapitalizacija, ostajajo pa pritiski, povezani s poslabšanjem kakovosti posojil in sredstev ter nizko dobičkonosnostjo. Banke so dosegle znaten napredek pri prilagajanju svojih bilanc stanja, bančne institucije pa so na splošno dobro kapitalizirane in likvidne. Hkrati ima bančni sektor v nekaterih državah zaradi kombinacije več dejavnikov še vedno visok delež slabih posojil in sredstev slabe kakovosti. Če te slabosti ne bodo obravnavane, lahko povzročijo šibko rast posojil in njihovo neoptimalno odobravanje. Poleg tega so na dobičke bančnega sektorja vplivale nizka rast in nizke obrestne mere. Potrebne so strukturne reforme za spodbujanje prerazporeditve virov med podjetji, sektorji in regijami ter povečanje produktivnosti, konkurenčnosti in trajnostnega zaposlovanja. Države članice morajo izboljšati prerazporeditev razpoložljivih virov, tako da jih preusmerijo v menjalne sektorje in najbolj produktivna podjetja v vsakem sektorju gospodarstva. K temu lahko pripomorejo reforme za odpiranje proizvodnih in storitvenih trgov, ki bi spodbudile tudi notranji trg EU, in strukturne reforme za odpravo ovir za prosti pretok blaga in storitev. 4.2. Izvajanje postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji Komisija je izboljšala preglednost postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Ocene v poročilih o državah odražajo zaveze iz sporočila Komisije o korakih za dokončanje ekonomske in monetarne unije , zlasti večjo preglednost pri izvajanju postopka. Ugotovitve poglobljenih pregledov so v poročilih o državah učinkoviteje predstavljene v obliki zbirnih tabel, v katerih so opisani vzroki neravnotežij in navedene glavne ugotovitve v zvezi z gibanjem relevantnih ekonomskih spremenljivk, odzivom politike in nerešenimi vrzelmi v politikah. Službe Komisije bodo izdale tudi zbornik, v katerem bodo v enem dokumentu predstavljene vse pomembne informacije o postopku v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Komisija racionalizira in stabilizira kategorije makroekonomskih neravnotežij. Za zagotovitev učinkovitejše in preprostejše komunikacije so kategorije makroekonomskih neravnotežij letos skrčene z dosedanjih šestih na štiri: ni neravnotežij, neravnotežja, čezmerna neravnotežja in čezmerna neravnotežja s popravljalnimi ukrepi. Te kategorije bodo v prihodnjih letih ostale nespremenjene. V primeru neravnotežij ali čezmernih neravnotežij bo uporabljeno posebno spremljanje, ki bo prilagojeno resnosti temeljnih izzivov. Priporočila za posamezne države bodo prilagojena tako, da bodo odražala naravo neravnotežij glede na reformne ukrepe, ki jih bodo države članice predlagale v nacionalnih programih reform.

Tabela 1: Kategorije neravnotežij v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji Prejšnje kategorije Poenostavljene kategorije Ni neravnotežij Ni neravnotežij Neravnotežja, ki zahtevajo ukrepe politike in spremljanje Neravnotežja Neravnotežja, ki zahtevajo odločne ukrepe politike in spremljanje Neravnotežja, ki zahtevajo odločne ukrepe politike in posebno spremljanje Čezmerna ravnotežja, ki zahtevajo odločne ukrepe politike in posebno spremljanje Čezmerna neravnotežja Čezmerna neravnotežja s popravljalnimi ukrepi* Čezmerna neravnotežja s popravljalnimi ukrepi *Kategorija „čezmerna neravnotežja s popravljalnimi ukrepi“ pomeni začetek postopka v zvezi s čezmernimi neravnotežji v skladu z Uredbo (EU) št. 1176/2011. V poglobljenih pregledih so bila upoštevana tudi prelivanja v druge države

in sistemska vprašanja. Pri opredelitvi in oceni makroekonomskih neravnotežij je upoštevano dejstvo, da je usklajen pristop na ravni euroobmočja upravičen, da se odpravijo neravnotežja in hkrati podpre okrevanje. Postopek v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji je namenjen preprečevanju in odpravljanju neravnotežij, ki bi lahko škodovala državi sami, euroobmočju ali EU. Komisija je v poročilu o mehanizmu opozarjanja 2016, ki ga je objavila skupaj z letnim pregledom rasti za leto 2016, menila da bi bilo treba za 18 držav članic opraviti poglobljeni pregled, da se podrobneje oceni resnost možnih neravnotežij. Z neravnotežji se sooča manj držav članic kot lani. Za šest od 18 držav članic, za katere je bila opravljena dodatna analiza, je bilo v okviru poglobljenih pregledov ugotovljeno, da nimajo neravnotežij, sedem držav članic se sooča z neravnotežji, v petih državah članic pa so bila ugotovljena čezmerna neravnotežja. Oceni za Hrvaško in Portugalsko bo Komisija posodobila maja ob upoštevanju ambicioznosti nacionalnih reformnih programov teh držav. V dodatku 3 so povzete ugotovitve poglobljenih pregledov po državah članicah.



Tabela 2: Rezultati poglobljenih pregledov v letu 2016 (poenostavljene kategorije) Ni neravnotežij BE, EE, HU, AT, RO, UK Neravnotežja* DE, IE, ES, NL, SI, FI, SE Čezmerna neravnotežja* BG, FR, HR, IT, PT *Kategoriji „neravnotežja“ in „čezmerna neravnotežja“ zajemata posebno spremljanje, ki bo prilagojeno resnosti izzivov. Pri poenostavljenih kategorijah v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji bo nadzor vključeval posebno spremljanje za vse države članice, ki imajo neravnotežja in čezmerna neravnotežja. Posebno spremljanje bi moralo zagotoviti okrepljen nadzor nad odzivom politike na ugotovljena neravnotežja, in sicer z intenzivnejšim dialogom z nacionalnimi organi, strokovnimi misijami in rednimi poročili o napredku, o katerih se bo razpravljalo z vsemi državami članicami. Takšni stiki bodo v pomoč tudi pri spremljanju izvajanja priporočil za posamezne države v zadevni državi članici.

Spremljanje je lahko različno, odvisno od narave posameznega neravnotežja. Praviloma bodo države, ki se soočajo s čezmernimi neravnotežji, predmet poostrenega nadzora. Za države v kategoriji „čezmerna neravnotežja s popravljalnimi ukrepi“ bo uveden postopek v zvezi s čezmernimi neravnotežji, ki zajema priporočila za politike za odpravo neravnotežij in nadaljnje ukrepanje z načrtom popravljalnih ukrepov. 5. Reforme v državah članicah

Večina držav članic je dosegla napredek pri izvajanju reform. Ta reformna prizadevanja je treba nadaljevati in okrepiti, da se gospodarstva pripravijo na prihodnje pretrese in da se poveča konkurenčnost. Trdnost in trajnost okrevanja gospodarstva sta odvisni od hitrosti in učinkovitosti sprejemanja in izvajanja reform. Za lažje izvajanje reform so na voljo in bi se morali uporabljati skladi EU, zlasti evropski strukturni in investicijski skladi. Medtem ko so bila v lanskih priporočilih za posamezne države opredeljena vprašanja, ki so bila v središču razprav o ekonomskih in socialnih politikah v državah članicah, poročila o državah v več primerih opozarjajo na nova dogajanja, kot je pritok migrantov in beguncev. Za uspeh so pomembni kvalitativni vidiki reform. Učinkovito razporejanje virov produktivnejšim podjetjem bi povečalo stopnje produktivnosti in rasti. Poleg tega bi povečalo naložbe učinkovitejših podjetij, kar bi okrepilo dolgoročni potencial gospodarstev držav članic za rast. Čeprav je potreben čas, da reforme trgov proizvodov, storitev in dela prinesejo rezultate, pa so te sprožilec takega prerazporejanja virov, saj aktivirajo naložbe in posodabljajo produktivno bazo gospodarstva EU. Reforme na ravni držav članic so potrebne za dopolnitev ukrepov, ki se izvajajo na ravni EU. Na ravni EU je bilo v okviru politik dogovorjenih več reform in instrumentov, katerih namen je zagotoviti boljše poslovno okolje ter zanesljivejše in stabilnejše regulativno okolje. Med njimi so strategija za enotni trg, enotni digitalni trg, energetska unija, unija kapitalskih trgov, sveženj o krožnem gospodarstvu in agenda za boljše pravno urejanje. V naslednjem oddelku je opisan napredek držav članic pri izvajanju reform na področjih, opredeljenih v lanskih priporočilih za posamezne države. 5.1. Ponovni zagon naložb Za izboljšanje naložbenih pogojev je potrebno ukrepanje na več področjih. Treba je privabiti več zasebnega financiranja za naložbe v realni sektor in zagotoviti kakovostne javne naložbe. Da bi naložbe začele močneje prispevati k rasti in ustvarjanju delovnih mest, je treba v skladu z naložbenim načrtom za Evropo izboljšati financiranje tveganja, da se ustvari boljše okolje za naložbe in razvijajo bolje strukturirani in bolj prepoznavni naložbeni projekti. Komisija je na evropski ravni že izvedla več reform za spodbujanje naložb, kot je predlog v okviru direktive Solventnost II. Službe Komisije so pripravile tudi podrobno opredelitev glavnih naložbenih izzivov v vsaki državi članici . Ti vključujejo regulativne in upravne ovire, javna naročila, obdavčenje, pravosodne sisteme, dostop do financiranja in insolvenčne okvire, izobraževanje, znanja in spretnosti ter sektorske predpise. Poleg tega je Komisija opredelila potrebo po dostopu do povečanih in bolj razpršenih virov financiranja ter poudarila, da je treba razširiti prednostne naloge, da bodo poleg tradicionalne infrastrukture zajemale tudi človeški kapital in s tem povezane socialne naložbe. Naložbe se doslej niso izkazale za močan dejavnik okrevanja . Države članice so pozvane, naj zagotovijo naložbam prijazno okolje, in sicer z odpravljanjem ozkih grl, zagotavljanjem večje regulativne predvidljivosti, okrepitvijo enotnega trga, opredelitvijo stabilnega seznama projektov ter zagotavljanjem usklajevanja in načrtovanja na vseh ravneh uprave. Večina držav članic še vedno občuti negativen učinek finančne krize na naložbe, v nekaterih pa je prišlo do premikov v relativnem ravnotežju med javnimi naložbami ter zasebnimi ali poslovnimi naložbami. Irska je primer države članice, v kateri imajo močne zasebne naložbe po obsežnem in težavnem prilagajanju osrednjo vlogo pri gospodarskem okrevanju. Skladi EU so še naprej igrali ključno vlogo v številnih državah članicah. V Bolgariji, na Češkem, v Estoniji, na Hrvaškem, v Latviji, Litvi, na Madžarskem, Malti, Poljskem, Portugalskem, v Romuniji, Sloveniji in na Slovaškem skladi EU predstavljajo velik delež naložb. Komisija tesno sodeluje z državami članicami, da bi izboljšala upravljanje in uporabo skladov. Stopnje črpanja sredstev je mogoče povečati s krepitvijo upravne zmogljivosti nacionalnih in regionalnih uprav ter tehnične pomoči, kar bi prispevalo tudi k optimalnemu kombiniranju sredstev iz različnih skladov EU. V večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020 so evropski strukturni in investicijski skladi tesno povezani s cilji strategije Evropa 2020 in makroekonomskimi izzivi, opredeljenimi v priporočilih za posamezne države. Poleg ustrezne stopnje črpanja je pomembno zagotoviti, da se sredstva EU čim bolj učinkovito porabijo za reševanje gospodarskih in socialnih izzivov v državah članicah. Zaradi zamud pri načrtovanju programov pri nekaterih skladih so potrebna dodatna prizadevanja za zagotovitev hitrejših in nemotenih izplačil. Nekatere države članice morajo še izpolniti predhodne pogojenosti, sicer lahko Komisija začasno ustavi vmesna plačila za prednostne naloge zadevnih programov. Financiranje v okviru Evropskega sklada za strateške naložbe, programa Obzorje 2020, instrumenta za povezovanje Evrope (ki samo za prometni sektor vključuje več kot 4,1 milijarde EUR) in drugih neposredno upravljanih skladov EU se zagotavlja poleg sredstev iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov, in optimalno je, če se te možnosti kombinirajo. V obdobju 2014–2020 je državam članicam na voljo več kot 450 milijard EUR v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov za financiranje pametne in vključujoče rasti, konkurenčnosti in kohezije. V številnih državah članicah kljub določenemu napredku še vedno obstajajo ovire za naložbe v nekaterih ključnih sektorjih. To še zlasti velja za storitve, mrežne industrije in gradbeništvo. Razmeroma ugodno poslovno okolje v nekaterih državah članicah, kot sta Estonija in Združeno kraljestvo, deluje kot spodbuda za naložbe. Vendar so v številnih državah članicah prisotne ovire za naložbe v obliki upravnega bremena, birokracije, neučinkovite javne uprave, pravne negotovosti ali sprememb zakonodajnega okolja ter pomanjkanja preglednosti, kar ovira boj proti korupciji. Za več držav članic so značilni zapleteni ali dolgotrajni postopki pri obsežnih projektih. Ti lahko povzročajo ovire za vstop na trg ali ustanovitev podjetja, npr. v trgovini na drobno in pri poklicnih storitvah. V nekaterih državah članicah naložbe zavira tudi težaven dostop do financiranja. Ponovna vzpostavitev posojanja realnemu sektorju Finančni sektor je še naprej rahljal kreditne pogoje. Kljub manjši rasti posojil v državah, kjer poteka razdolževanje, prihaja do pozitivnih sprememb v ponudbi posojil. Glede na anketo Evropske centralne banke o bančnih posojilih iz januarja 2016 so banke poročale o nadaljnji neto ublažitvi kreditnih standardov za posojila podjetjem in gospodinjstvom za nakup stanovanj in za potrošniške kredite. Konkurenca ostaja glavni dejavnik rahljanja bančnih kreditnih standardov za posojila podjetjem. Banke so še naprej rahljale pogoje za nova posojila pri vseh kategorijah posojil, zlasti za podjetja. Manj stroge kreditne pogoje podpira tudi napredek, dosežen pri krepitvi bank.

Pri izboljšanju dostopa do financiranja je bil dosežen določen napredek. Več držav članic je uvedlo ali okrepilo pobude za izboljšanje dostopa do financiranja. Madžarska je uvedla shemo za financiranje rasti. Izvaja se tudi več pobud za izboljšanje dostopa do financiranja za mala in srednja podjetja, zlasti z uporabo skladov EU. Portugalska je na primer dala na voljo sredstva za naložbe v lastniški in tvegani kapital iz evropskih strukturnih skladov in nacionalnih skladov. Malta združuje sredstva iz lokalnih skladov in skladov EU za zagotavljanje davčnih odbitkov, nepovratnih sredstev ali finančnih jamstev za MSP. Insolvenčni okviri so se v številnih državah članicah izboljšali. Hrvaška je spremenila zakonodajo na področju insolventnosti za podjetja in posameznike. Irska je uvedla spremembe insolvenčnega okvira, katerih cilj je povečati uporabo shem v primeru osebne insolventnosti in stečaja. Španija je uvedla nov okvir za primere osebne insolventnosti ter povečala prožnost postopkov v primeru insolventnosti podjetij in zunajsodnih postopkov. 5.2. Nadaljevanje strukturnih reform za posodobitev gospodarstev Komisija je v letnem pregledu rasti za leto 2016 poudarila učinkovito usklajevanje med državami članicami, usmerjeno k večji produktivnosti in konvergenci k višjim standardom, potrebo po uravnoteženosti med prožnostjo in varnostjo pri politikah trga dela ter potrebo po bolj povezanih in konkurenčnih trgih proizvodov in storitev. Zaposlovanje in socialna politika Zaposlenost se trenutno povečuje tako v EU kot v euroobmočju. Brezposelnost, vključno z brezposelnostjo mladih, se zmanjšuje. Hkrati je dolgotrajna brezposelnost v letu 2015 v primerjavi z letom 2014 še vedno naraščala, čeprav je bilo med letom zabeleženo postopno zmanjšanje. Dolgotrajno brezposelnih je 10,5 milijona ljudi, kar predstavlja 48 % vseh brezposelnih. Brezposelnost mladih znaša 20 %, kar pomeni, da so brezposelni štirje in pol milijoni mladih. Iz nekaterih držav članic se veliko mladih izseljuje. V Grčiji, Španiji, na Hrvaškem in v Italiji znaša brezposelnost mladih okoli 40 % ali več. Poleg tega ima več držav članic visoko stopnjo mladih, ki niso zaposleni in se ne izobražujejo ali usposabljajo, ki v Bolgariji in Italiji presega 20 %. Za okrepitev konkurenčnega položaja EU je še vedno pomembno, da v srednjeročnem obdobju realna rast plač ostane skladna z rastjo produktivnosti. Številne države so si prizadevale izboljšati odzivnost trgov dela in olajšati rast podjetij. To je vključevalo odpravo nekaterih pravil glede pragov za podjetja in izboljšanje predvidljivosti izidov delovnih sporov, ki lahko podjetjem olajšajo zaposlovanje novih delavcev. Čeprav je bilo gibanje plač v EU večinoma skladno z ravnmi produktivnosti, je bil v nekaj državah članicah napredek na tem področju omejen. V skladu s priporočili za posamezne države za leto 2015 sta bila na Finskem (za obdobje 2014–2015) in v Španiji (za obdobje 2015–2017) sklenjena medsektorska sporazuma o zmerni rasti plač. Na Irskem so bili uvedeni novi mehanizmi za določanje minimalne plače, v Nemčiji pa je bila uvedena obvezna minimalna plača na nacionalni ravni. Za zmanjšanje segmentacije trgov dela so potrebna nadaljnja prizadevanja. Zmanjšanje regulativne vrzeli med pogodbami za nedoločen čas in nestandardnimi pogodbami lahko podpira prehod k zaposlitvam za nedoločen čas in ustvarjanje stabilnih delovnih mest, kar bi delodajalce in zaposlene spodbujalo k vlaganju v znanje in vseživljenjsko učenje. Reforme na tem področju so se v letu 2015 nadaljevale v skladu s priporočili za posamezne države, zlasti v državah, za katere je značilna precejšnja dvojnost trga dela, na primer v Italiji in na Poljskem. Italija je v okviru celovite reforme trga dela poenostavila pogodbene ureditve in postopke delovnega prava ter zmanjšala možnosti za ponovno zaposlitev po nezakoniti odpovedi. Jamstvo za mlade, ki se izvaja tretje leto, prinaša rezultate.

Položaj mladih v EU se izboljšuje, okrepljena so bila tudi prizadevanja za izboljšanje prehoda iz šolanja v zaposlitev, vključno z zgodnjo aktivacijo in pomočjo mladim, ki niso zaposleni in se ne izobražujejo ali usposabljajo. Glavni rezultati vključujejo večjo pomoč mladim na terenu, podporo javnih zavodov za zaposlovanje, ki je bolj prilagojena mladim, izboljšano zasnovo aktivnih instrumentov zaposlovanja za mlade in večji poudarek na kakovosti vajeništva. Reforme v okviru jamstva za mlade so se pospešile, zlasti v državah članicah, ki se soočajo z znatnimi težavami, kot sta Italija in Portugalska, ter v državah članicah, ki prejemajo finančno pomoč EU, s katero je mogoče izvajati inovativne, obsežne ukrepe in strukturne reforme. Čeprav je bil dosežen napredek pri ponovnem vključevanju brezposelnih na trg dela, so potrebne nadaljnje reforme aktivnih politik zaposlovanja. Več držav članic, kot so Španija, Francija, Latvija in Finska, je uvedlo nove ukrepe aktivne politike zaposlovanja, namenjene dolgotrajno brezposelnim. Italija je začela izvajati reformo upravljanja aktivnih politik zaposlovanja, okrepila pa bo tudi njihovo povezanost s pasivnimi politikami. Nekatere druge izzive pa bo treba še obravnavati, npr. nezadostno usklajevanje med zavodi za zaposlovanje in socialnimi službami, pomanjkanje sodelovanja in partnerstva z delodajalci, primerjalno nizke stopnje udeležbe v ukrepih aktivne politike zaposlovanja in njihovo nezadostno financiranje. Poleg tega nekatere države ne zagotavljajo individualno prilagojenih pristopov, ki temeljijo na profiliranju, usklajevanju znanj in spretnosti ali intenzivnem svetovanju. Priporočilo o vključevanju dolgotrajno brezposelnih na trg dela, ki ga je Svet sprejel decembra 2015 , državam članicam daje smernice za okrepitev prizadevanj za zmanjšanje dolgotrajne brezposelnosti. Revščina zahteva celosten odziv politike. V številnih državah članicah so bili sprejeti ali se sprejemajo ukrepi v zvezi s socialno pomočjo ter zlasti ustreznostjo minimalnega dohodka in/ali pokritostjo z njim. Glede na to, da bi morala biti dohodkovna podpora povezana z dobrim usklajevanjem ponudbe in povpraševanja po znanjih in spretnostih na trgu dela, se uvajajo tudi različne finančne in nefinančne spodbude za lažjo vrnitev na trg dela. Te vključujejo zasnovo sistemov nadomestil za brezposelnost na Danskem in v Italiji ter denarni dodatek za zaposlene z nizkimi dohodki na Malti. Da bi dosegle ravnotežje med ciljema zmanjšanja revščine in povečanja udeležbe na trgu dela, si nekatere države članice, npr. Združeno kraljestvo, prizadevajo za združitev različnih socialnih ugodnosti v širše sheme. Nekatere države članice so zaradi zaskrbljujočih učinkov naraščajočega števila otrok, ki živijo v revščini, okrepile ustrezne socialne ugodnosti. Napredek pri vključevanju Romov je bil v državah članicah, ki jih ta problematika zadeva, omejen. Uspešno vključevanje migrantov in beguncev v nekaterih državah članicah zahteva posebno pozornost. Velik pritok migrantov in beguncev v zadnjem letu je za številne države članice in celotno EU zelo velik izziv, hkrati pa tudi priložnost, zlasti za države članice, ki doživljajo demografske spremembe. Izkušnje s tokovi beguncev v preteklosti kažejo, da se lahko begunci soočajo z večjimi težavami pri vključevanju na trg dela kot povprečni državljani tretjih držav. Za uspešno vključevanje so med drugim potrebni zgodnja ocena znanj in spretnosti, hitro priznanje kvalifikacij in ustrezno jezikovno usposabljanje, da se zagotovi hiter in učinkovit dostop do trga dela, zdravstvenega varstva in stanovanj. Glede na visok delež otrok in mladih (približno 26 %) je zlasti treba hitro prilagoditi izobraževalne sisteme in zagotoviti prilagojene programe za pridobivanje temeljnih in jezikovnih znanj in spretnosti. Poleg tega zasluži posebno pozornost uspešno vključevanje žensk. Uspešnost sistemov izobraževanja in usposabljanja je v mnogih državah članicah še vedno vir zaskrbljenosti. Čeprav se je delež mladih, ki zgodaj opustijo šolanje, v povprečju znižal na 11,1 %, devet držav članic še vedno presega krovni cilj strategije Evropa 2020 v višini 10 %. Te strukturne pomanjkljivosti ogrožajo potencial Evrope za rast. Številne države članice razvijajo strategije na področju znanj in spretnosti ter izvajajo strukturne reforme izobraževalnih sistemov. Češka je sprejela reformo visokega šolstva, Bolgarija pa je sprejela zakon o predšolskem in šolskem izobraževanju, ki določa celovit pravni okvir za izboljšanje kakovosti in pravičnosti izobraževanja na osnovnošolski in srednješolski ravni. Italija je uvedla reformo šolskega sistema, ki povečuje avtonomijo šol in v učiteljske plače uvaja komponente, ki temeljijo na dosežkih, ter izboljšuje sistem zaposlovanja učiteljev.

Davčno obremenitev dela bi bilo treba dodatno zmanjšati. Številne države članice so sprejele ukrepe za zmanjšanje obdavčitve dela. Estonija in Francija sta na primer sprejeli ukrepe za zmanjšanje obdavčitve dela za zaposlene z nizkimi dohodki. Poleg tega so bile reforme obdavčitve dela izvedene v nekaterih državah članicah, ki imajo visoke stopnje brezposelnosti, kot so Belgija, Španija in Italija. Vendar je davčni primež stroškov dela, zlasti za nizke dohodke, v več državah članicah še vedno visok in se je v nekaterih državah celo povečal. Poslovno okolje in mrežne dejavnosti Podjetjem in zaposlovanju prijaznejše regulativno okolje bo spodbudilo zasebne naložbe. Izboljšanje praks javne uprave, odprava korupcije, uvedba preglednosti ter preprosti in predvidljivi predpisi prispevajo k povečanju konkurenčnosti, rasti in ustvarjanja delovnih mest. V zvezi s tem je mogoče poročati o napredku. Italija je sprejela ukrepe za nadaljnjo reformo in pospešitev postopkov zaradi insolventnosti in postopkov sodne razglasitve zapadlosti hipoteke. Francija je še naprej izvajala ambiciozen načrt za poenostavitev, ki zdaj zajema že več kot 600 ukrepov, od katerih jih je približno tretjina že izvedenih. Hrvaška je dosegla določen napredek pri izboljšanju okvira za obdobje pred insolventnostjo in insolventnost za gospodarske subjekte. Malta je uvedla številne nove tehnološke in postopkovne sisteme za zmanjšanje birokracije in zamud pred civilnimi sodišči. V Latviji je bil dosežen znaten napredek pri ureditvah mediacije in arbitraže. Kakovost, neodvisnost in učinkovitost pravosodnih sistemov so v nekaterih državah članicah še naprej izziv, čeprav je bil z reformami pravosodja dosežen določen napredek v Italiji, Latviji in Sloveniji. Birokracijo je mogoče še zmanjšati ter povečati upravno učinkovitost in kakovost predpisov. Zamude pri postopkih izdajanja dovoljenj so še vedno precejšnje, pri čemer več kot dve tretjini držav članic zagonskim podjetjem še vedno zaračunavata več kot 100 EUR, kar je zgornja meja, predlagana v Aktu za mala podjetja. Pri strukturnih reformah pogosto prihaja do zamud zaradi pomanjkanja izvedbenih zmogljivosti in nestabilnih institucionalnih struktur. Učinkovitost javnih naložb pogosto ovirajo pomanjkljivosti v zvezi z oceno projektov, javnim naročanjem, izvajanjem in šibkim usklajevanjem med različnimi ravnmi vlade. Zagotavljanje naprednih in dobro povezanih storitev e-uprave za podjetja v številnih državah članicah še vedno predstavlja izziv. Javna naročila so še naprej področje, na katerem so potrebne nadaljnje izboljšave. V nekaterih državah članicah so pomanjkljivosti pri javnih naročilih še vedno eden od glavnih virov nepravilnosti, odkritih v revizijah v zvezi z uporabo evropskih strukturnih in investicijskih skladov. To odvrača od naložb in ovira pravilno delovanje enotnega trga. Javna naročila so tudi področje, v zvezi s katerim obstajajo pomisleki glede korupcije. Naložbe v energetska in prometna omrežja prispevajo k povezanim in bolje delujočim trgom in zanesljivejši oskrbi ter so bistvenega pomena za prehod na nizkoogljično gospodarstvo. Dokončanje električnih in plinskih povezovalnih vodov med Španijo in Francijo bo na primer ključno za zagotovitev zanesljive oskrbe in izboljšanje delovanja energetskih trgov. Napredek se dosega tudi pri naložbah v zmogljivosti za prenos električne energije in plinske povezovalne vode z baltskimi državami in med njimi, pri čemer je cilj, da se te države članice povežejo z evropskimi omrežji in energetskimi trgi. Z nedavnim dokončanjem elektroenergetskih povezav med tremi baltskimi državami ter Poljsko, Finsko in Švedsko stopnja medsebojne povezanosti znaša približno 25 %, pri čemer se izvajajo nadaljnje naložbe v povezave med baltskimi državami. Španija je ustanovila sklad za izboljšanje kopenskega dostopa do pomorskih pristanišč. Za posodobitev gospodarstva EU je treba odpraviti infrastrukturne pomanjkljivosti v digitalnih komunikacijskih omrežjih. Pričakovano povečanje povpraševanja po visokokakovostnih komunikacijskih omrežjih ne bi smelo biti odloženo zaradi poznih odzivov na strani ponudbe. V nekaterih državah članicah bo kljub znatnim prizadevanjem za izboljšanje pokritosti s komunikacijskimi infrastrukturnimi omrežji nove generacije težko doseči cilj iz digitalne agende glede pokritosti zomrežji naslednje generacije s hitrostjo vsaj 30 Mb/s za vse prebivalce do leta 2020. Reforme na proizvodnih in storitvenih trgih V mnogih državah članicah EU je število omejitev v storitvenih sektorjih še vedno visoko. Kot je razvidno iz najnovejših ocen Komisije, ki spremljajo objavo strategije za enotni trg , regulativne omejitve dokazano negativno vplivajo na naložbe, rast in zaposlovanje. Dosedanji rezultati v okviru evropskega semestra na tem področju dokazujejo koristnost reform. OECD je ocenil, da bi morale strukturne reforme, ki jih je Italija uvedla leta 2012, pet let po njihovi uvedbi povečati BDP za 1,5 odstotne točke. Številne od teh reform so bile izvedene kot odziv na priporočila za Italijo v okviru semestra. Druge reforme so vidne rezultate prinesle hitreje. Uvedba izrecnih dovoljenj za odprtje trgovskih podjetjih kot odziv na priporočilo za Španijo leta 2012 je privedla do tega, da je bilo v prvi polovici leta 2013 odprtih dodatnih 7 000 podjetij. Poročila o državah kažejo na pozitiven, vendar še vedno počasen napredek pri reformah storitvenih trgov v mnogih državah članicah. Prispevek sektorja poslovnih storitev k produktivnosti predelovalnih dejavnosti in drugih storitvenih sektorjev je bistven za posodobitev gospodarstev EU. Stopnja in število omejitev, ki prevladujejo na trgih poklicnih poslovnih storitev, zlasti v inženirstvu, računovodstvu, arhitekturi in pravnih storitvah, zahtevata posebno pozornost. Reforme poklicnih storitev lahko zagotovijo vidne rezultate, vendar je napredek zelo počasen. Po priporočilu iz leta 2011 je Slovenija leta 2012 sprejela program za deregulacijo poklicev. V poznejših letih so bila izdana nadaljnja priporočila, s čimer je bila v več sektorjih (gradbeništvo, trgovina na drobno, turizem) izvedena popolna deregulacija ali poenostavitev dostopa do poklicev. Poljska je leta 2012 začela postopen in obsežen proces reform reguliranih poklicev. Reforma je zajemala 248 poklicev, pri čemer so bile obstoječe ovire za večino delno odpravljene, za 70 poklicev pa popolnoma odpravljene. Poljska je leta 2015 sprejela tretji in zadnji del te deregulacijske reforme. Irska je po priporočilu leta 2014, ki se je nanašalo na pravne storitve, do konca leta 2015 dosegla znaten napredek, saj je sprejela zakonodajo o odprtju navedenih trgov. Gradbeni sektor lahko pomembno prispeva h konsolidaciji okrevanja, vendar so za to potrebne reforme. Okrevanje sektorja po krizi se je izkazalo za počasno in težavno in reforme bi prispevale k ponovnemu zagonu, čeprav se nevzdržne ravni pred krizo ne bi smele šteti za merilo. Komisija je leta 2015 izvedla poglobljen pregled ovir v gradbenem sektorju, v okviru katerega so bile potrjene velike razlike v obravnavanju med državami članicami. V zadnjih letih so bila izdana priporočila za posamezne države glede gradbenega sektorja za odpravo regulativnih ovir na Danskem, v Nemčiji, Litvi, na Poljskem, Slovaškem in Švedskem. Dosedanji napredek je omejen. Z junijem 2015 je nov poljski zakon o gradbeništvu poenostavil upravne obveznosti glede gradbeništva v tej državi. Vendar je obravnaval le omejeno število vprašanj. Na Švedskem je bilo preiskovalni komisiji naročeno, naj prouči, kako izboljšati konkurenco v sektorjih gradnje stanovanj in gradbenega materiala, in pripravi predloge. Na Slovaškem je bila septembra 2015 sprejeta sprememba zakona o gradbeništvu, da bi se racionalizirali upravni postopki za pridobitev dovoljenj za uporabo zemljišč in gradbenih dovoljenj. Okrepitev reform za zmanjšanje regulativnih ovir v trgovini na drobno bi imela znaten pozitiven učinek. Večji konkurenčni pritiski zaradi zmanjšanja ovir bi izboljšali tržno strukturo in dinamiko naložb, kar bi privedlo do vstopa učinkovitejših in inovativnejših podjetij. Potrošniki bi imeli koristi od nižjih cen, večje raznolikosti, inovacij in višje kakovosti, kar bi spodbujalo potrošnjo. Na splošno so države članice dosegle določen napredek pri izboljšanju regulativnega okolja v trgovini na drobno, vendar so še vedno potrebna nadaljnja prizadevanja. Zlasti je mogoče izboljšati pogoje ustanavljanja. Finska je ukinila zakon, ki je urejal obratovalni čas, poleg tega pa so bili sprejeti tudi nekateri ukrepi za izboljšanje pogojev ustanavljanja v trgovini na drobno, in sicer s spremembami načrtovanja rabe zemljišč. V Španiji je reforma v trgovini na drobno iz leta 2014 postavila temelje za boljše pogoje ustanavljanja in delovanja. Vendar je prednosti te reforme v praksi mogoče izkoristiti le, če bodo avtonomne skupnosti sprejele potrebne izvedbene akte. Poročila o državah kažejo tudi na potrebo po nadaljnjih reformah za zmanjšanje ovir na proizvodnih trgih. Italija je v zadnjih letih izvedla reforme za zmanjšanje omejitev na trgu in povečanje konkurence, in sicer s svežnjem za liberalizacijo iz leta 2012 ter novejšim načrtom privatizacije in zakonom o konkurenci. Pričakuje se, da bi lahko večja konkurenca v energetskem in telekomunikacijskem sektorju ter načrt privatizacije povečala BDP za skoraj 0,2 % do leta 2020. Za nekatere države članice je še vedno značilna razmeroma visoka raven regulativnega bremena za proizvodne trge v sektorjih, kot so električna energija, plin, telekomunikacije, poštne storitve ter železniški in cestni promet. Reforme držav članic za učinkovtejšo uporabo virov in oblikovanje veliko bolj krožnega gospodarstva bodo prispevale k spodbujanju naložb. V zvezi s tem je ukrepe sprejelo več držav članic. Programi krožnega gospodarstva so bili uvedeni v Belgiji in na Nizozemskem. Portugalska je sprejela zavezo za zeleno rast, pri čemer je določila širok nabor ukrepov za spodbujanje prehoda na gospodarstvo, ki bo gospodarnejše z viri ter bolj zeleno in nizkoogljično.

Inovacije Inovacije spodbujajo posodabljanje gospodarstva, privabljajo naložbe in podpirajo gospodarsko rast. Za ustvarjanje pogojev za inovacije sta potrebna kombinacija finančnih spodbud ter močnejša povezava med podjetji in akademskim svetom. Za spodbuditev raziskav, razvoja in inovacij vedno več držav članic poudarja posredne podporne ukrepe, kot so davčne spodbude. Poljska je na primer na začetku leta 2016 uvedla nove davčne spodbude za raziskave in razvoj. Obstajajo tudi nove davčne oprostitve za sredstva za prodajo zalog kvalificiranih podjetij, kar naj bi spodbudilo lastniško financiranje za inovativna podjetja. Estonija je začela več pobud za spodbujanje inovacij na področju javnih naročil ter zagotovila sredstva za več tehnoloških središč in sistem bonov za inovacije, s čimer je malim in srednjim podjetjem omogočila, da sodelujejo z univerzami in kompetenčnimi centri. Vendar je treba okrepiti povezavo med akademskim svetom, raziskavami in potrebami podjetij po inovacijah v številnih državah članicah, zlasti v tistih, v katerih je splošna uspešnost na področju inovacij zastala ali celo upadla, in tistih, v katerih je kljub določenemu nedavnemu napredku še vedno velika razlika v uspešnosti med njimi in vodilnimi inovatorkami. 5.3. Odgovorne fiskalne politike Čeprav so se nominalni proračunski primanjkljaji v zadnjih letih bistveno zmanjšali in naj bi se še naprej zmanjševali, več držav članic ne izpolnjuje zahtev iz Pakta za stabilnost in rast. Delež javnega dolga v BDP je leta 2014 dosegel najvišjo vrednost, vendar naj bi se postopoma zmanjšal. Zmanjšanje primanjkljaja v obdobju 2015–2017 je večinoma posledica gospodarskega okrevanja in nižjih odhodkov za obresti, medtem ko so druge postavke prihodkov in odhodkov na splošno ekspanzivne. Posledično se pričakuje, da se bo po več letih stalnega izboljševanja strukturni primanjkljaj v euroobmočju rahlo povečal, v EU pa stabiliziral. Fiskalne politike bi bilo treba oceniti glede na dvojni cilj dolgoročne vzdržnosti javnih financ in potrebe po podpiranju zmernega okrevanja. Rast bi se lahko podprla z rasti prijaznejšo sestavo prihodkov in odhodkov. Treba je doseči večji napredek pri zmanjšanju davčne obremenitve dela. Poleg doseženega napredka pri boju proti davčnim utajam in izboljšanju davčne uprave si je treba še naprej prizadevati za pravičnejše in učinkovitejše davčne sisteme, odpravo ovir za zaposlovanje, dajanje prednosti rasti prijaznim odhodkom ter ohranjanje produktivnih javnih naložb. V zvezi s tem je iz predvidenega dodatnega zmanjšanja deleža javnih naložb v BDP v obdobju 2015–2017 razvidno, da so potrebna večja prizadevanja. Okvir 1. Najnovejše informacije o nadzoru v okviru Pakta za stabilnost in rast Komisija je v svoji oceni osnutkov proračunskih načrtov za leto 2016 za države članice euroobmočja, objavljeni novembra 2015, navedla, da pri štirih državah (Španiji, Italiji, Litvi in Avstriji) v zvezi s temi načrti obstajajo tveganja neskladnosti z določbami Pakta za stabilnost in rast. Za sedem držav (Belgijo, Irsko, Francijo, Latvijo, Malto, Slovenijo in Finsko) je bilo ugotovljeno, da so večinoma skladne, medtem ko so Nemčija, Estonija, Luksemburg, Nizozemska in Slovaška izpolnjevali zahteve za leto 2016. Portugalska ni predložila osnutka proračunskega načrta do roka, temveč šele 22. januarja 2016, in sicer zaradi državnih volitev oktobra 2015 in časa, potrebnega za oblikovanje nove vlade. Po dokončnem oblikovanju proračunov za leto 2016 je za večino držav članic zimska napoved Komisije za leto 2016 podlaga za oceno, kako so upoštevale mnenja Komisije o svojih osnutkih proračunskih načrtov in kako so ukrepale v skladu s svojimi zavezami, podanimi v okviru Euroskupine. Španija naj bi zamudila svoj cilj glede nominalnega primanjkljaja za leto 2015, prav tako pa naj ne bi zagotovila pravočasne in trajne odprave do leta 2016, saj se priporočeni fiskalni napor ne izvaja. Kar zadeva Belgijo, Italijo in Finsko, Komisija še naprej pozorno spremlja izpolnjevanje merila glede dolga ter poudarja pomen nadaljnje in celovite skladnosti s priporočenimi strukturnimi prilagoditvami v okviru Pakta. Komisija bo maja ponovno ocenila položaj na podlagi podatkov o realizaciji za leto 2015, prihodnjih programov za stabilnost in pomladanske napovedi Komisije za leto 2016. Portugalska je osnutek proračunskega načrta predložila 22. januarja 2016. Komisija je v svojem mnenju o osnutku proračunskega načrta menila, da za načrt vlade obstaja tveganje neskladnosti z določbami Pakta za stabilnost in rast, ter pozvala organe, naj sprejmejo potrebne ukrepe v okviru nacionalnega proračunskega postopka, da bi zagotovili skladnost proračuna za leto 2016 s Paktom za stabilnost in rast. Komisija bo maja ponovno ocenila stanje na podlagi portugalskega nacionalnega programa reform. Komisija bo v okviru evropskega semestra spremljala proračunska gibanja vseh držav članic na podlagi nacionalnih programov reform in programov za stabilnost ali konvergenčnih programov, ki jih je treba predložiti do sredine aprila, pri čemer bo maja podala svoja priporočila, po potrebi tudi skupaj z drugimi postopkovnimi koraki v okviru Pakta. Poročila o državah vsebujejo tudi oceno odziva držav članic na priporočila, ki pozivajo k okrepitvi institucionalne in dolgoročnejše razsežnosti njihove fiskalne politike. Fiskalne institucije in upravljanje ter dolgoročna vzdržnost javnih financ Veliko držav članic je sprejelo ukrepe za okrepitev različnih vidikov fiskalnih okvirov. Dosežen je bil napredek pri oblikovanju močnejših nacionalnih fiskalnih okvirov, ki so ključnega pomena za doseganje in ohranjanje ustreznih fiskalnih politik. Bolgarija je sprejela zakonodajo, ki določa pogoje za odpravo odstopanj, Hrvaška si je prizadevala izboljšati točnost proračunskega načrtovanja in povečati nadzor nad odhodki, Portugalska je izvedla nadaljnje reforme zakona o proračunskem okviru, Slovenija pa je sprejela izvedbeni zakon za ustavno pravilo o uravnoteženem proračunu. Poleg tega so bile v večini držav članic ustanovljene ali okrepljene neodvisne fiskalne institucije, ki spremljajo uporabo nacionalnih fiskalnih pravil in fiskalnih načrtov. Za zdaj sta Češka in Poljska edini državi članici, ki še nista sprejeli zakonodaje o ustanovitvi fiskalnih svetov. Komisija proučuje prenos pravil iz tako imenovanega fiskalnega dogovora , ki so namenjena okrepitvi skladnosti med nacionalnimi fiskalnimi okviri in evropskim ter povečanju odgovornosti za ta pravila v državah članicah. Komisija se posvetuje s pogodbenicami, da bi lahko slednje pred sprejetjem poročila Komisije v letu 2016 predložile svoje pripombe na njene ugotovitve, kot je predvideno v členu 8(1) Pogodbe o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji. Predvideno povečanje odhodkov, povezanih s starostjo, bi lahko srednje- do dolgoročno predstavljalo tveganja za vzdržnost javnih financ. Prebivalstvo v EU se hitro stara, zlasti v euroobmočju. Delež delovno sposobnega prebivalstva naj bi se v prihodnjih štirih desetletjih zmanjšal za povprečno 0,4 % na leto. Staranje prebivalstva neposredno vpliva na javne finance, in sicer zaradi odhodkov za pokojnine, zdravstveno varstvo in dolgotrajno oskrbo. Če ne bodo sprejeti popravljalni ukrepi, se bo več kot polovica držav članic soočala s srednje velikimi ali velikimi izzivi, povezanimi z vzdržnostjo . V številnih državah je bil dosežen dober napredek, pri čemer so se dolgoročni izzivi glede vzdržnosti od začetka krize zmanjšali, zlasti zaradi izvedenih pokojninskih reform in nedavne konsolidacije javnih financ. Vendar še vedno obstajajo znatni izzivi, s katerimi se je treba soočiti v smislu predvidenih gibanj, povezanih s starostjo. Napredek pri reformah pokojninskih sistemov se med državami članicami razlikuje. Pokojninski sistem je bil v lanskih poročilih za posamezne države opredeljen kot dolgoročnejši izziv v številnih državah članicah (Belgija, Bolgarija, Hrvaška, Litva, Luksemburg, Malta, Avstrija, Poljska, Portugalska, Romunija in Slovenija). Belgija je sprejela zadnji del pokojninske reforme, o kateri je bil dosežen dogovor leta 2014, in sicer zlasti povišanje zakonsko določene upokojitvene starosti na 66 let v letu 2025 in 67 let v letu 2030. Na Finskem je parlament sprejel pokojninsko reformo novembra 2015. Ta vključuje zlasti postopno povišanje najnižje upokojitvene starosti na 65 let do leta 2025. Z letom 2027 bo najnižja upokojitvena starost vezana na pričakovano življenjsko dobo, tako da bo delovna doba v razmerju do trajanja upokojitve ostala na ravni iz leta 2025. V Franciji naj bi se z dogovorom med socialnimi partnerji, doseženim oktobra 2015, izboljšal finančni položaj dopolnilnega pokojninskega sistema. Za številne države članice je bilo v priporočilih za posamezne države opredeljeno, da je treba posebno pozornost nameniti zdravstvenim sistemom. Napredek pri reformi zdravstvenih sistemov za zagotovitev učinkovitosti in cenovno dostopnih storitev se med državami članicami razlikuje. Irska, Španija in Romunija so sprejele ukrepe za nadzor odhodkov za zdravila. Romunija je napredovala pri odpravi neučinkovite uporabe virov, Irska pa pri izvajanju financiranja po dejavnostih. Slovaška je okrepila nadzorno vlogo splošnih zdravnikov, svoje finančne revizije in informacijski sistem. Češka izboljšuje učinkovitost bolnišnic, preglednost pogodb med zavarovatelji in ponudniki ter centralizacijo postopkov javnega naročanja. Reforme, ki so se začele izvajati v številnih državah članicah, je treba nadaljevati in okrepiti, da se zagotovita vzdržna osnova za financiranje zdravstvenih sistemov in zadosten dostop do učinkovitega zdravstvenega varstva za vse. 6. Naslednji koraki





Na podlagi razprav v Svetu ter širšega dialoga z Evropskim parlamentom, socialnimi partnerji in zainteresiranimi stranmi je Evropski svet na zasedanju 18. in 19. februarja 2016 podprl priporočila o ekonomski politiki euroobmočja. O analizi, predstavljeni v poročilih o državah, bo potekala razprava z državami članicami na dvostranskih srečanjih. Podpredsedniki Komisije in komisarji bodo obiskali države članice ter se srečali z vladami, nacionalnimi parlamenti, socialnimi partnerji in drugimi zainteresiranimi stranmi. Od držav članic se pričakuje, da bodo opredeljena tveganja obravnavale v nacionalnih programih reform in programih za stabilnost ali konvergenčnih programih, ki jih morajo objaviti in predložiti Komisiji do sredine aprila. Komisija je pozvala države članice, naj se pri pripravi nacionalnih programov temeljito posvetujejo z nacionalnimi parlamenti in socialnimi partnerji. Dodatek 1 – Celosten nadzor nad makroekonomskimi in fiskalnimi neravnotežji

Rezultati poglobljenih pregledov v letu 2016 v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji (PMN) Pakt za stabilnost in rast (SC: srednjeročni cilj / PČP: postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem) Pripombe, vključno s spremembami,



8. marca 2016 BE Ni neravnotežij Preventivni del Še ne dosega SC; veljajo prehodne določbe glede dolga Izstop iz PČP BG Čezmerna neravnotežja Preventivni del Še ne dosega SC CZ Preventivni del Dosega SC DK Preventivni del Še ne dosega SC DE Neravnotežja Preventivni del Presega SC; veljajo določbe glede dolga EE Ni neravnotežij Preventivni del Presega SC IE Neravnotežja Korektivni del Čezmerni primanjkljaj, rok za odpravo: 2015 Še ne dosega SC; veljajo prehodne določbe glede dolga EL Korektivni del Čezmerni primanjkljaj, rok za odpravo: 2016 V namenskem programu finančne pomoči ES Neravnotežja Korektivni del Čezmerni primanjkljaj, rok za odpravo: 2016 Samostojno fiskalno priporočilo glede na tveganja za pravočasno odpravo FR Čezmerna neravnotežja Korektivni del Čezmerni primanjkljaj, rok za odpravo: 2017 HR Čezmerna neravnotežja Korektivni del Čezmerni primanjkljaj, rok za odpravo: 2016 IT Čezmerna neravnotežja Preventivni del Še ne dosega SC; veljajo določbe glede dolga CY Korektivni del Čezmerni primanjkljaj, rok za odpravo: 2016 V namenskem programu finančne pomoči LV Preventivni del Še ne dosega SC LT Preventivni del Še ne dosega SC LU Preventivni del Presega SC HU Ni neravnotežij Preventivni del Še ne dosega SC; veljajo določbe glede dolga Izstop iz PČP MT Preventivni del Še ne dosega SC; veljajo določbe glede dolga NL Neravnotežja Preventivni del Še ne dosega SC; veljajo prehodne določbe glede dolga AT Ni neravnotežij Preventivni del Še ne dosega SC; veljajo prehodne določbe glede dolga PL Preventivni del Še ne dosega SC PT Čezmerna neravnotežja Korektivni del Čezmerni primanjkljaj, rok za odpravo: 2015 Še ne dosega SC; veljajo prehodne določbe glede dolga RO Ni neravnotežij Preventivni del Še ne dosega SC Izstop iz PČP SI Neravnotežja Korektivni del Čezmerni primanjkljaj, rok za odpravo: 2015 Še ne dosega SC; veljajo prehodne določbe glede dolga SK Preventivni del Še ne dosega SC FI Neravnotežja Preventivni del Še ne dosega SC; Dolg nad referenčno vrednostjo 60 % SE Neravnotežja Preventivni del Dosega SC UK Ni neravnotežij Korektivni del Čezmerni primanjkljaj, rok za odpravo: 2016/2017 Izstop iz PČP (Stanje na dan 8. marca 2016)



Dodatek 2 – Napredek pri doseganju ciljev strategije Evropa 2020 Cilji strategije Evropa 2020 za EU Podatki iz leta 2010 Najnovejši razpoložljivi podatki Leta 2020 na podlagi nedavnih trendov 1. Zvišanje stopnje delovne aktivnosti prebivalstva med 20. in 64. letom starosti na vsaj 75 % 68,6 % 69,2 % (2014)

70,5 % (3. četrtletje 2015) Cilj verjetno ne bo dosežen 2. Povečanje skupnih javnih in zasebnih naložb v raziskave in razvoj na 3 % BDP 1,93 % 2,03 % (2014) Cilj verjetno ne bo dosežen 3a. Zmanjšanje emisij toplogrednih plinov za vsaj 20 % v primerjavi z letom 1990 Zmanjšanje za 14,3 % Zmanjšanje za 23 % (2014) Cilj bo verjetno dosežen 3b. Povečanje deleža energije iz obnovljivih virov v končni porabi energije na 20% 12,8 % 16 % (2014) Cilj bo verjetno dosežen 3.c. Približevanje povečanju energetske učinkovitosti za 20 % Povečanje za 5,6 % (za porabo primarne energije) Povečanje za 15,7 % (2014) Cilj bo verjetno dosežen 4a. Zmanjšanje osipa v šolah na manj kot 10 % 13,9 % 11,2 % (2014) Cilj bo verjetno dosežen 4b. Povečanje deleža prebivalstva med 30. in 34. letom starosti, ki je končalo terciarno izobraževanje, na vsaj 40 % 33,8 % 37,9 % (2014) Cilj bo verjetno dosežen 5. Zmanjšati tveganje izpostavljenosti revščini in socialni izključenosti za vsaj 20 milijonov ljudi Povečanje za 1,4 milijona (v primerjavi z izhodiščnim letom 2008) Povečanje za 4,5 milijona (2014) Cilj verjetno ne bo dosežen



Dodatek 3 – Ugotovitve poglobljenih pregledov po državah članicah Belgija se ne sooča z makroekonomskimi neravnotežji. Slaba uspešnost na področju uvoza in konkurenčnosti ter visoka stopnja javne zadolženosti lahko pomenita tveganja za prihodnost. Vendar zadnji trendi kažejo na stabilizacijo deležev na izvoznih trgih in zmanjšanje rasti plač. Čeprav je javna zadolženost visoka in ne kaže znakov občutnega zmanjševanja, kar pomeni ranljivosti, se zdi, da so kratkoročna tveganja omejena. Nedavni ukrepi politike vključujejo umirjanje plač in znižanje prispevkov za socialno varnost. Za zagotovitev trajne odprave neravnotežij bi bile potrebne strukturne reforme okvira za določanje plač. Fiskalni napor, potreben za zagotovitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ, je glede na šibko nominalno rast zahtevnejši. Bolgarija se sooča s čezmernimi makroekonomskimi neravnotežji. Na gospodarstvo še vedno vplivajo preostale šibkosti v finančnem sektorju in visoka zadolženost podjetij, ki jih spremlja visoka stopnja brezposelnosti. Čeprav sta se likvidnost in dobičkonosnost bančnega sektorja izboljšali, lahko zanesljivejša ocena sektorja temelji le na prihodnjem pregledu kakovosti sredstev in obremenitvenih testih. Dolgotrajna brezposelnost se je še povečala v okviru prilagoditvenih vprašanj, povezanih s trenji na trgu dela, medtem ko neskladja med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih ovirajo ustvarjanje delovnih mest. Kar zadeva prihodnost, načrt reforme in razvoja bančnega nadzora še ni v celoti izveden, izboljšanje učinkovitosti postopka zaradi insolventnosti pa še vedno predstavlja izziv, vendar se na tem področju pripravljajo zakonodajni predlogi. Poleg tega je treba še obravnavati ranljivosti v nebančnem sektorju.

Nemčija se sooča z makroekonomskimi neravnotežji. Velik in stalen presežek na tekočem računu ima čezmejne učinke in odraža presežek prihrankov ter šibke naložbe v zasebnem in javnem sektorju. Šibke domače naložbe ovirajo potencialno rast in močna odvisnost od zunanjega povpraševanja vključuje makroekonomska tveganja v času šibkega zunanjega povpraševanja. Čeprav se je zasebna potrošnja nekoliko okrepila, se zdi, da so naložbe še naprej šibke. Javne naložbe so se kljub razpoložljivemu fiskalnemu manevrskemu prostoru in ugodnim pogojem financiranja zmanjšale, sprejeti ukrepi za povečanje javnih naložb pa ne zadostujejo, da bi zapolnili vrzel pri naložbah v infrastrukturo. Sprejeti je treba dodatne ukrepe za izboljšanje pogojev za zasebne naložbe, vključno z reformiranjem storitvenega sektorja in izboljšanjem učinkovitosti davčnega sistema. Estonija se ne sooča z makroekonomskimi neravnotežji. Zaradi rastočih stroškov dela na enoto je država lahko izpostavljena izgubi konkurenčnosti, vendar naj bi se ti stroški umirili glede na rast produktivnosti in upadanje realne rasti plač. Cene stanovanj so se močno zvišale, čeprav v skladu z gibanjem dohodkov, in ponudba stanovanj naj bi se prilagodila okrevajočemu povpraševanju. Kljub temu lahko nadaljnja zvišanja cen predstavljajo tveganja za realni sektor, kar zahteva pozornost. Okrepiti je treba politična prizadevanja za večjo produktivnost in izvoz z večjo dodano vrednostjo, prizadevanja za povečanje ponudbe delovne sile in lajšanje plačnih pritiskov pa so še v začetni fazi. Izvedenih je bilo več makrobonitetnih politik, njihov učinek na cene stanovanj pa je treba še oceniti. Irska se sooča z makroekonomskimi neravnotežji. Velike neto zunanje obveznosti ter javni in zasebni dolg kljub izboljšanju še vedno predstavljajo ranljivosti. Neto zunanje obveznosti strmo upadajo zaradi velikega presežka na tekočem računu in povečanja konkurenčnosti. Javni in zasebni dolg se zmanjšujeta, k čemur so pripomogli ugodni pogoji rasti. Banke so dobro dokapitalizirane in njihova dobičkonosnost se izboljšuje. Delež slabih posojil se znižuje s prejšnjih visokih ravni. Kljub močnemu povečanju cen nepremičnin v letu 2014 ni nobenih jasnih znakov precenjenosti. Kljub temu je gospodarstvo še vedno izpostavljeno potencialno velikim cikličnim nihanjem in zunanjim pretresom. Sprejet je bil obsežen sveženj ukrepov politike, zlasti v okviru programa finančne pomoči, katerih cilj je obravnavanje ključnih izzivov v zvezi z odpravljanjem slabosti v bančnem sektorju, insolvenčnim okvirom, nepremičninskim trgom in fiskalno vzdržnostjo. Španija se sooča z makroekonomskimi neravnotežji. Velika neravnotežja na strani „stanj“ v obliki zunanjega in notranjega dolga, in sicer tako javnega kot zasebnega, še naprej predstavljajo ranljivosti s čezmejnimi učinki, ki jih spremlja visoka stopnja brezposelnosti. Kljub izboljševanju salda tekočega računa in stroškovne konkurenčnosti se predvideva, da neto zunanje obveznosti ne bodo hitro dosegle zmernih ravni. Razdolževanje zasebnega sektorja je v teku in ga trenutno podpirajo ugodni pogoji za rast, medtem ko se javni dolg povečuje. Sprejeti so bili ukrepi v finančnem sektorju, na področju insolvenčnih okvirov za pravne in fizične osebe ter na področju delovnopravne zakonodaje. Vendar so potrebni dodatni ukrepi, zlasti v zvezi s postopkom določanja plač, inovacijami, znanji in spretnostmi ter skladnostjo s Paktom za stabilnost in rast. Francija se sooča s čezmernimi makroekonomskimi neravnotežji. Velik javni dolg ter nižja rast produktivnosti in slabša konkurenčnost lahko v prihodnosti pomenijo tveganja s čezmejnimi učinki. Javni dolg se še naprej veča in zadnja gibanja ne kažejo jasnega povečevanja konkurenčnosti in produktivnosti. Čeprav so se stopnje dobička povišale, se povečanje naložb ne pričakuje pred letom 2017. Sprejeti so bili ukrepi politik za zmanjšanje davčnega primeža stroškov dela, nedavno pa so se okrepile tudi politične zaveze. Vendar je še naprej ključnega pomena učinkovito izvajanje strukturnih reform, tudi v zvezi s sistemom določanja plač in regulativnimi ovirami za rast podjetij, pri čemer je treba okrepiti zahtevnost pregleda porabe. Hrvaškase sooča s čezmernimi makroekonomskimi neravnotežji. Ranljivosti so povezane z visokimi ravnmi javnega dolga, dolga podjetij in zunanjega dolga, ki jih spremlja visoka stopnja brezposelnosti. Skromno gospodarsko okrevanje bo olajšalo razdolževanje podjetij, izboljšanje salda tekočega računa pa bi moralo prispevati k zmanjšanju zunanjih obveznosti, čeprav se bo javni dolg še naprej povečeval. V bančnem sektorju je delež slabih posojil še vedno velik, dobičkonosnost pa šibka. Še naprej si je treba prizadevati za konsolidacijo in izboljšati fiskalno upravljanje. Čeprav so bili sprejeti ukrepi za izboljšanje insolvenčnega okvira in povečanje prožnosti trga dela, so še vedno znatne vrzeli v politikah, ki zahtevajo specifične ukrepe politike, zlasti kar zadeva upravljanje podjetij v državni lasti, učinkovitost javne uprave in reševanje slabih posojil. Italija se sooča s čezmernimi makroekonomskimi neravnotežji. Visok javni dolg in trajajoča šibka dinamika produktivnosti pomenita tveganja s čezmejnimi učinki v prihodnosti. Kljub zmerni rasti plač ostaja konkurenčnost šibka, ker se dinamika produktivnosti še naprej slabša, kar omejuje prilagajanje stroškov dela na enoto. Počasno reševanje slabih posojil obremenjuje bilance stanja bank. Visoka stopnja dolgotrajne brezposelnosti slabša obete za rast. Za zmanjšanje javnega dolga bi bilo treba v prihodnosti doseči višje primarne presežke in trajno nominalno rast. Sprejeti so bili ukrepi politik za reformiranje institucij trga dela, obravnavanje slabih posojil, javne uprave, pravosodja in izobraževanja. Vrzeli v politikah ostajajo zlasti v zvezi s privatizacijami, okvirom kolektivnih pogajanj, pregledom porabe, ukrepi za odpiranje trga, obdavčenjem in bojem proti korupciji. Madžarska se ne sooča z makroekonomskimi neravnotežji. Čeprav so potrebe po obnavljanju velikega zunanjega dolga in delež slabih posojil še vedno zaskrbljujoči, so se tveganja v zvezi z zunanjimi in notranjimi obveznostmi zmanjšala. Opazno zmanjšanje neto zunanjih obveznosti so omogočili veliki presežki na tekočem in kapitalskem računu. Kreditni tokovi v zasebni sektor so še naprej šibki zaradi nizke dobičkonosnosti bank. Sprejeti so bili ukrepi politike za večjo predvidljivost regulativnega okolja v finančnem sektorju, zmanjšanje davčne obremenitve bank, zmanjšanje deleža dolga v tuji valuti in uvedbo subvencioniranih posojilnih shem. Učinek teh nedavnih ukrepov na bančno posojanje se mora še pokazati. Poleg tega ostajajo vrzeli v politikah glede nestroškovne konkurenčnosti, produktivnosti in splošnega poslovnega okolja. Nizozemska se sooča z makroekonomskimi neravnotežji. Velik in stalen presežek na tekočem računu ima čezmejne učinke. Presežek v glavnem odraža strukturne značilnosti gospodarstva in politično ureditev v zvezi z nefinančnimi družbami. Gospodinjski sektor je zelo zadolžen in ima velike potrebe po razdolževanju. Od leta 2013 se je presežek na tekočem računu nekoliko zmanjšal zaradi boljših cikličnih pogojev, vendar zaradi razdolževanja gospodinjstev ostaja na visoki ravni. Sprejeti so bili ukrepi v podporo procesa razdolževanja gospodinjstev, vendar je njihova postopna uvedba počasna. Pričakuje se, da bo sveženj davčnih ukrepov okrepil potrošnjo in tako prispeval k upadanju presežka v letu 2016. Avstrija se ne sooča z makroekonomskimi neravnotežji. Izpostavljenost avstrijskih bank v tujini in posojila v tujih valutah kažejo na možnost prelivanja negativnih učinkov, med drugim tudi glede na kapitalski položaj bank in obete glede dobička. Vendar se je izpostavljenost bank v tujini zmanjšala, pri čemer se pričakuje, da bodo izboljšana kapitalizacija in ukrepi za zmanjšanje tveganj postopno podprli posojilno zmogljivost bančnega sektorja. Prestrukturiranje finančnih institucij je vplivalo na javne finance, vendar zdaj napreduje brez potrebe po dodatni javni podpori. Nadzorni ukrepi so okrepili sposobnost domačega bančnega sektorja za prevzemanje tveganja in njegovo odpornost ter izboljšali lokalno podlago financiranja in kakovost sredstev pri operacijah v tujini. Deleži na izvoznih trgih so se poslabšali, vendar se po več letih izgub začenjajo stabilizirati.