SL Uradni list Evropske unije C 253/6

Objava vloge v skladu s členom 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

2010/C 253/04

V skladu s členom 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo. Izjave o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih od dneva te objave.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„KARP ZATORSKI“

ES št.: PL-PDO-005-0401-26.04.2007

ZGO ( ) ZOP ( X )

1. Ime:

„Karp zatorski“

2. Država članica ali tretja država:

Poljska

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda:

Skupina 1.7: Sveže ribe, mehkužci in raki ter iz njih pridobljeni proizvodi

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1:

„Karp zatorski“ (Cyprinus carpio) je križanec, pridobljen s križanjem linijskega krapa „karp zatorski“ z naslednjimi čistimi linijami: madžarsko, jugoslovansko, gołiško (Gołysz) in izraelsko (dor-70). „Karp zatorski“ je živa riba, ki se prodaja sveža in nepredelana. „Karp zatorski“ se goji izključno v zimskih ribnikih za krape v skladu z metodo gojenja iz občine Zator, ki temelji na dveletnem vzrejnem ciklusu.

Videz:

— teža rib za prodajo: 1 100–1 800 g,

— barva: olivna ali olivno modra,

— luske: zrcalne luske, razvrščene v puščičnem, progastem ali sedlastem vzorcu.

Kemična sestava mesa krapa „karp zatorski“:

— suha masa: 22,50 %,

— surovi pepel: 1,23 %,

— skupna vsebnost beljakovin: 19,25 %,

— surove maščobe: 1,55 %.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode):

—

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

Ribe se prehranjujejo pretežno z naravno hrano, ki je na voljo v ribnikih. Zaradi visoke produktivnosti ribnikov za krape na zadevnem območju je prehrana rib sestavljena iz hrane, ki je naravno prisotna v ribnikih. V vseh fazah proizvodnje se navedeni prehrani dodaja samo naravna krma iz žit (pšenice, ječmena, tritikale in koruze), najmanj 70 % te krme izhaja z območja, opredeljenega v točki 4, zaradi posebnih lastnosti prsti in podnebja pa je visokokakovostna ter izpolnjuje visoke sanitarne standarde. Pri nabavi žit se upoštevata njihova kakovost in vsebnost vlage, ki ne sme presegati 11 %. Krma, kupljena zunaj območja proizvodnje krapov „karp zatorski“, se uporablja samo, če ponudba krme na območju iz točke 4 ni zadostna. Pri proizvodnji krapov „karp zatorski“ se ne uporablja hrana umetnega izvora ali krmni dodatki.

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

Celoten proizvodni ciklus krapov „karp zatorski“ mora potekati na geografskem območju, opredeljenem v točki 4. Ribe, pridobljene s križanjem linijskega krapa „karp zatorski“ s čisto madžarsko, jugoslovansko, gołiško (Gołysz) in izraelsko (dor-70) linijo rastejo hitreje, so odpornejše proti boleznim, imajo večji delež mesa in so bolje prilagojene naravnim razmeram, ki prevladujejo na območju iz točke 4. Celoten proizvodni ciklus temelji na metodi gojenja iz občine Zator, pri kateri je proizvodno obdobje skrajšano na dve leti. Proizvodni ciklus krapov „karp zatorski“ zajema naslednjih pet faz:

1. Drstenje

Za drstenje se izberejo primerki z najboljšimi lastnostmi. Drstenje poteka v naravnih drstnih bazenih v tleh. Dovoljeno je tudi umetno oplojevanje v drstiščih. Tako pridobljene ličinke se prenesejo v vzrejne ribnike, ki so ločeni od ribnikov za gojenje poletnih mladic.

2. Gojenje mladic

Ličinke, vzete iz drstnih bazenov, se prenesejo v ribnike za gojenje poletnih mladic. V ribnikih je treba ohranjati visoko gostoto populacije. Ta gostota znaša 200 000 ličink na hektar. Poletne mladice se odstranijo, ko dosežejo težo 2–4 g.

3. Gojenje in prezimovanje jesenskih mladic

Julija se vzrejni ribniki napolnijo s poletnimi mladicami ali v nekaterih primerih z ličinkami iz drstnih bazenov. V vzrejnih ribnikih se ribe krmijo s krmo iz žit, navedeno v točki 3.4. Krma se na začetku zmelje v ostro moko, pozneje, ko ribe nekoliko zrastejo, pa se uporablja krma z bolj grobo strukturo. Ribe se do konca septembra krmijo trikrat na teden. Ob koncu prve sezone bi morale imeti težo 60–150 g na enoto. Jesenske mladice ostanejo v vzrejnih ribnikih, kjer prezimijo. Vsakodnevni nadzor ribnikov je ključnega pomena.

4. Nameščanje v ribnike za prodajo

Spomladi se krapi iz vzrejnih ribnikov premestijo v ribnike za prodajo. Ribe se od maja do septembra krmijo po vnaprej določenem urniku krmljenja. Najintenzivnejša faza krmljenja nastopi junija, julija in avgusta. Odstranjevanje rib se začne oktobra. Krapi se premestijo v posebne transportne posode. Sledi razvrščanje po velikosti, tehtanje in prenos v ribnike za shranjevanje. Gre za ribnike, globoke 1,7–2,0 m, ki ne vsebujejo rastlinja, imajo pa dober pretok vode in sistem za dovajanje kisika. Rezultat navedenega postopka je, da meso krapov „karp zatorski“ nima vonja po blatu.

5. Odstranjevanje iz ribnikov za shranjevanje

Decembra (v obdobju pred božičem) se krapi „karp zatorski“ odstranijo iz ribnikov za shranjevanje in odpeljejo na prodajna mesta, kjer se dajo v posebne posode, v katere se dovaja kisik.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn.:

—

3.7 Posebna pravila za označevanje:

Ime „karp zatorski“ se uporablja za namene trženja živih rib, zato je v primeru dobave na debelo v transportnih posodah z motornimi vozili to ime navedeno na računih, dobavnicah in prevoznih listinah, lahko pa tudi na posodi ali motornemu vozilu. Na maloprodajnih mestih se dajo ribe v posebne posode, v katere se dovaja kisik. Na teh posodah je jasno viden napis „karp zatorski“.

4. Kratka opredelitev geografskega območja:

„Karp zatorski“ se proizvaja v treh občinah v zahodnem delu Malopoljskega vojvodstva. To so občine Zator in Przeciszów v okrožju Oświęcimski ter Spytkowice v okrožju Wadowicki. Območje ima površino 134 km2, vendar večina proizvodnje poteka v občini Zator.

5. Povezanost z geografskim območjem:

5.1 Posebnosti geografskega območja:

Naravni dejavniki

Površinske vode

Posebnost območja proizvodnje krapov „karp zatorski“ je gosto omrežje vodnih poti: rečno omrežje dopolnjujejo številni odtočni jarki in kanali, ki z vodo oskrbujejo posamezne ribnike. Ribniki pokrivajo približno 22 % površine občine Zator. Ti ribniki imajo visoko naravno produktivnost, tj. hitro rast biomase. Ribniki za krape na tem območju zagotavljajo ribam veliko količino naravne hrane: zooplanktona, fitoplanktona in bentosa. Zaradi številnih sistemov jezer, ribnikov in bazenov na geografskem območju, opredeljenem v točki 4, je to območje splošno znano kot „Dolina Karpia“ (dolina krapov).

Podzemne vode

Območje proizvodnje krapov „karp zatorski“ je del podkarpatske hidrogeološke regije. Gladina podtalnice je 5–10 m pod površjem. Povprečna globina vodonosnika je ocenjena na 4,8 m, njegov koeficient infiltracije pa znaša 244/24 ur. Kakovost vode je dobra (razred Ib).

Podnebje

Območje proizvodnje krapov „karp zatorski“ ima srednjeevropsko podnebje in je del karpatskega podnebnega območja, nahaja se v spodnjem delu razpona zmerno toplega podnebja. Podnebje območja proizvodnje je podvrženo celinskim in morskim vplivom. Na podnebje vpliva tudi bližina gora. Vegetacijsko obdobje (povprečna dnevna temperatura nad 5 °C) traja 224 dni, obdobje intenzivne rasti (povprečna dnevna temperatura nad 10 °C) pa od konca aprila do sredine oktobra; obdobje brez zmrzali traja 172 dni.

Prst

Za območje proizvodnje krapov „karp zatorski“ je značilna zelo raznolika talna odeja: rjava prst, psevdopodzol, rečno blato, oglejena prst, črnica ter šotna in močvirska prst.

Zaščitena podeželska območja

Za območje, na katerem gojijo krape „karp zatorski“, so značilni zlasti čist zrak ter številčne in redke rastlinske in živalske vrste. Ker je na tem območju zelo veliko prostoživečih rastlin in živali, ga je poljsko društvo za zaščito ptic na podlagi meril organizacije Birdlife International opredelilo za posebno varstveno območje v okviru omrežja Natura 2000 – Dolina Dolnej Skawy (PL 125). To omrežje ima pomembno vlogo pri varstvu naravnih virov v Evropski uniji.

Človeški dejavnik

Ribolov in gojenje krapov v občini Zator segata v konec 11. in začetek 12. stoletja; od takrat sta se na tem območju razvijala ribiški in pozneje ribogojski sektor. Gre za najstarejše tovrstno središče v regiji. Razvoj ribogojstva so spodbujali gosto omrežje vodnih poti (reke Soła, Skawa in zgornja Visla), ugodna tla za pridelovanje štirih glavnih vrst žit, s katerimi se krmijo krapi, zmerno podnebje ter možnost prevoza rib po reki do Krakova in okoliških območij. Ribnike so postavili ob rekah in jih zasnovali kot koralde, nanizane na vrvice. To je poenostavilo gravitacijski pritok in odtok vode ter izsuševanje dna ribnikov. Ribogojstvo se je precej razvilo po koncu prve svetovne vojne. Ljudje so začeli obnavljati ribnike, ki so bili uničeni med vojno, uvedene so bile nove tehnologije, trgovanje malih trgovcev z ribami je bilo zakonsko urejeno in v Krakovu so odprli prvo ribarnico. Leta 1946 je državno posestvo v občini Zator prevzela Jagiellonska univerza in ustanovljen je bil zootehnični inštitut, kjer so se nadaljevala dela za izboljšanje lastnosti krapov.

Avtohtona linija krapa, ki se od leta 1955 ohranja kot samooplodna linija in ni bila nikoli tržena, je bila vzgojena na geografskem območju, opisanem v točki 4. Lokalni ribogojci in znanstveniki so na podlagi svojih opažanj, raziskav in izkušenj vzgojili križanca med linijskim krapom „karp zatorski“ in drugimi linijami krapa, ki je bil najbolje prilagojen razmeram na območju. Metoda gojenja iz Zatorja, ki temelji na dveletnem sistemu, se je postopoma uvajala od leta 1946, zaradi česar se je teža rib v prvem letu povečala s 60 na 150 g, stopnja preživetja pa je dosegla 86 %. Ta metoda je v povezavi z bogato naravno preskrbo s hrano iz območnih voda omogočila skrajšanje ciklusa gojenja krapov na dve leti. Z njo se vzgajajo krapi, ki tehtajo 1 100–1 800 g, pri čemer se izkorišča potencial za rast rib v drugem letu proizvodnega ciklusa. Večina dela v zvezi s proizvodnjo krapa „karp zatorski“ se opravlja ročno, pomembno vlogo pa imata človeško znanje in izkušnje. Rejci so se na podlagi dolgoletnih izkušenj naučili opravljati različne dejavnosti, ki sestavljajo postopek proizvodnje, kot je izbira začetne gostote populacije 200 000 ličink na hektar v ribniku, s čimer se zmanjša tveganje za prenašanje bolezni, omejijo izgube in najučinkoviteje izkoriščajo naravni viri hrane. Zelo pomembna je tudi veščina prilagajanja grobosti in doziranja krme iz žit glede na težo rib.

5.2 Posebnosti proizvoda:

Značilnosti krapa „karp zatorski“, ki potrjujejo njegovo edinstvenost, so:

— njegova kompaktna oblika,

— faktor globine telesa od 2,2 do 2,4,

— hitra rast,

— delež mesa od 61 do 64 %,

— koeficient kondicije (Fultonov koeficient) od 3,9 do 5,0,

— meso nima vonja po blatu, ima svež ribji vonj in je nežnega okusa,

— prehranski koeficient 5 pri žitih,

— stopnja preživetja 86 %,

— nadpovprečna odpornost proti boleznim.

Proizvod z zgoraj navedenimi značilnostmi je pridobljen na podlagi dveletnega vzrejnega ciklusa.

5.3 Vzročna povezanost geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali drugimi značilnostmi proizvoda (pri ZGO):

Izjemna kakovost krapa „karp zatorski“ je tesno povezana z naravnim okoljem na geografskem območju, opredeljenem v točki 4, in izhaja iz edinstvenih značilnosti naravnega okolja ter lokalne tradicije in postopkov ribogojstva. Krape s posebnimi značilnostmi, opisanimi v točki 5.2, je mogoče vzgojiti samo s kombinacijo zgoraj navedenih dejavnikov.

Naravni dejavniki, opisani v točki 5.1 spodbujajo nastanek zadostnih količin visokokakovostne naravne hrane v ribnikih. Poleg tega na območju gojenja prevladujejo tla in podnebne razmere, ki so ugodni za pridelovanje štirih glavnih vrst žit. Zlasti zaradi zelo produktivne narave ribnikov temelji prehrana rib na naravni prehrani brez uporabe umetne krme in krmnih dodatkov. Velika produktivnost ribnikov in dejstvo, da se v njih ne uporablja umetna krma z veliko ogljikovimi hidrati, ki se hitro skisa, sta dejavnika, ki omejujeta prisotnost patogenov. To vpliva na zdravje krapov „karp zatorski“ in njihove izjemne organoleptične lastnosti ter zlasti prispeva k svežemu ribjemu vonju in nežnemu okusu ribjega mesa. Značilnosti zgoraj opisanega geografskega območja so tudi razlog, da imajo gojene ribe dobro globino telesa in dobro razvito mišičevje, kar dokazuje visok koeficient kondicije iz točke 5.2. Proizvodnja krapa „karp zatorski“ je tesno povezana s krajem porekla, saj bližina naravnih vodotokov in vodnih teles, vključno z rekami in njihovimi pritoki, pomeni, da je območje preskrbljeno z obilnimi količinami vode, ki je bistvena za ribogojstvo. Tako velike in funkcionalne ribnike je bilo mogoče postaviti zaradi značilnosti zemljišč na tem območju. Tla, na katerih so bili postavljeni ribniki, podnebne razmere (zlasti dolgo vegetacijsko obdobje) ter obilnost in kakovost naravne krme neposredno vplivajo na visoko naravno produktivnost ribnikov (tj. količina dobljenih rib na hektar brez krme), ki se giblje med 150 in 300 kg/ha.

Kakovost in značilnosti krapov „karp zatorski“ izhajajo iz naravnega okolja, s katerim so tesno povezani, ter iz tradicije in postopkov gojenja rib na tem območju. Lokalni gojitelji in znanstveniki so z opazovanji, raziskavami in izkušnjami ustvarili krapa, ki je najbolje prilagojen razmeram na tem območju. Tako je bila vzgojena čista linija krapa „karp zatorski“, križana s čisto madžarsko, jugoslovansko, gołiško (Gołysz) in izraelsko (dor-70) linijo. Potomstvo ima odlične proizvodne značilnosti, kot sta visoka stopnja preživetja in dober izkoristek krme, kar je razvidno iz nizkih razmerij pretvorbe hrane. Učinek heteroze pomeni, da ribe rastejo hitreje, so bolj odporne proti boleznim, imajo večji delež mesa in so zelo dobro prilagojene lokalnim naravnim razmeram. Proizvod z značilnostmi iz točke 5.2 je mogoče pridobiti s proizvodno metodo iz Zatorja, prilagojeno okoljskim razmeram na območju, ki je opredeljeno v točki 4. S skrajšanjem obdobja gojenja na dve leti je bila omogočena proizvodnja mladih krapov odličnega okusa, ki imajo organoleptične lastnosti, njihovo meso pa ima manjšo vsebnost maščobe kot meso starejših trženih rib, pridobljenih z daljšim proizvodnim ciklom, ki se uporablja sicer. Ker so ribe mlade, je krap „karp zatorski“ nežnega okusa, po čemer se loči od drugih krapov, ki se proizvajajo na ostalih geografskih območjih. To je odločilno tudi za kakovost mesa in njegove organoleptične lastnosti, ki jih potrošniki izredno cenijo. Potrošniki cenijo lastnosti krapa „karp zatorski“, kar kaže tudi podatek, da je cena tega krapa 10–15 % višja od cene krapov z drugih geografskih območij.

Sklic na objavo specifikacije:

(člen 5(7) Uredbe (ES) št. 510/2006)

http://www.minrol.gov.pl/index.php?/pol/Jakosc-zywnosci/Produkty-regionalne-i-tradycyjne/Wnioski-przeslane-do-UE-od-kwietnia-2006-roku

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.