SL Uradni list Evropske unije C 195/30

Mnenje Evropskega odbora regij – Za boljše izvajanje Teritorialne agende Evropske unije 2020

(2015/C 195/05)

Poročevalec : Marek Woźniak (PL/EPP), predsednik Velikopoljskega vojvodstva

I. POLITIČNA PRIPOROČILA

EVROPSKI ODBOR REGIJ

1. poudarja, da je bil v Teritorialni agendi Evropske unije že na začetku določen politični okvir za ukrepe, namenjene podpori policentričnega teritorialnega razvoja EU, pri čemer so za politične ukrepe odgovorne predvsem lokalne in regionalne oblasti, države članice in evropske institucije;

2. opominja, da so cilji teritorialne agende določitev strateških smernic teritorialnega razvoja, podpora vključevanju teritorialne razsežnosti v različna politična področja na vseh ravneh upravljanja ter zagotovitev uresničevanja strategije Evropa 2020 v skladu z načeli teritorialne kohezije (1);

3. izraža obžalovanje, ker je teritorialna agenda za nekaj let izginila s političnega prizorišča, vendar pozdravlja dejstvo, da je sedanja trojka predsedstev, to so Italija, Latvija in Luksemburg, pokazala interes za to vprašanje;

4. poudarja, da je teritorialni (angl. place-based) pristop edini pravi politični model, s katerim lahko Unija izpolni pričakovanja evropskih državljanov (2),vendar pa mora tudi sama – ob aktivni udeležbi Odbora regij, lokalnih in regionalnih oblasti ter drugih zainteresiranih akterjev – imeti večjo vlogo pri razvijanju pristopa, usmerjenega v konkretna območja, kar bo izboljšalo izvajanje Teritorialne agende EU;

5. opozarja, da je na območju Evrope potrebno skupno strateško načrtovanje, oprto na splošno vizijo prihodnjega razvoja, da se zagotovi boljše usklajevanje politik Unije in ustvarijo sinergije med sektorji. Poleg tega je treba jasno opredeliti, katere institucije so odgovorne za izvajanje teritorialne agende na evropski, nacionalni, regionalni in lokalni ravni;

6. pri tem sta za bolj uravnotežen razvoj, ki spodbuja vključevanje, poleg mehanizmov načrtovanja in usklajevanja potrebna krepitev ozaveščenosti ter zagotavljanje informacij in sistematične pomoči lokalnim in regionalnim oblastem. V zvezi s tem je še vedno potrebnega precej dela, da se zberejo primerljivi podatki na lokalni in podlokalni ravni v vsej EU;

7. zato poziva k pripravi strategije celostnega prostorskega razvoja na evropski ravni, pri čemer je treba zagotoviti, da se upoštevajo pristojnosti za načrtovanje na lokalni in regionalni ravni (3);

8. priporoča, da se okrepi teritorialna razsežnost strategije Evropa 2020 in drugih ukrepov, kar bo omogočilo učinkovitejše izvajanje, pri čemer bo posebej upoštevan učinek politik EU na posamezna območja. V ta namen priporoča, da se preveri učinek posameznih političnih področij na regije in da se ocena teritorialnega učinka kot sestavni del splošnih ocen učinka za stalno vključi v postopek sprejemanja zakonodajnih aktov na nekaterih političnih področjih EU, zlasti na področju kohezijske politike po letu 2020;

9. opozarja, da je treba spremljati nujne ukrepe, ki se zaradi krize sprejemajo na evropski ravni za preprečevanje vse večjih regionalnih razlik v celotni EU, saj te močno ogrožajo teritorialno kohezijo;

Splošne pripombe

10. meni, da EU potrebuje strategijo razvoja, prilagojeno posameznim območjem, in da je treba tovrstna prizadevanja v okviru novega zakonodajnega svežnja o kohezijski politiki še okrepiti. Z drugimi besedami, pri kohezijski politiki je treba upoštevati načeli pogojenosti in subsidiarnosti; zadnjemu je treba nameniti večjo pozornost;

11. opozarja, da je treba v teritorialni politiki EU upoštevati učinke različnih političnih strategij na regije, mesta in mestna območja ter omogočati celovit odziv na aktualne izzive, ki ne pomeni zgolj uporabo strukturnih in investicijskih skladov, temveč upošteva tudi okolje, promet, notranji trg in digitalno agendo, če naštejemo zgolj nekatera politična področja EU, ki imajo jasen teritorialni učinek. Pri oblikovanju politik je treba upoštevati teritorialno razsežnost, da se ustvari čim večja sinergija, izkoristijo razvojne možnosti in preprečijo negativni učinki politik;

12. znova priporoča, da se ustanovi svet za kohezijsko politiko, ki bi ga sestavljali ministri za regionalni razvoj z upravne ravni, ki je v posamezni državi pristojna za to področje, in predstavnik Evropskega odbora regij kot koordinator sodelovanja. Cilj je okrepitev sistema nadzora in zagotovitev ravnovesja. Odbor izraža pripravljenost dejavno sodelovati v političnih razpravah o oblikovanju takšne strukture, da bi zagotovili dosledno upoštevanje stališč lokalnih in regionalnih oblasti;

13. poudarja, da je partnerstvo nujno za večjo učinkovitost kohezijske politike in da lahko samo sistem upravljanja na več ravneh zagotovi, da bodo strateške smernice Evropske unije ustrezno prilagojene lokalnim in regionalnim izzivom (4);

14. znova izraža podporo novim mehanizmom oziroma instrumentom za krepitev teritorialnega pristopa z ukrepi za lokalni razvoj, ki ga vodi skupnost, ter s celostnimi teritorialnimi naložbami. Te za lokalne oblasti, mesta in regije ustvarjajo odlične možnosti za uporabo sredstev EU za gospodarski razvoj in blaginjo ter za povratek h konvergenci. Zato izraža obžalovanje, da njihovo uporabo – čeprav mnogo držav razmišlja o njihovem izvajanju v praksi – upočasnjujejo regulativne ovire, ki so še vedno prisotne v zakonodaji EU, in nepripravljenost organov upravljanja, da regionalni in lokalni ravni prepustijo pripravo politik;

15. glede na to, da se navedeni instrumenti v posameznih državah članicah uporabljajo v zelo različnem obsegu, je treba sistem upravljanja, izvajanja, spremljanja in nadzora teh instrumentov za regionalni razvoj čim bolj poenostaviti in ga usklajevati;

16. vendar opozarja, da teritorialni pristop k razvoju močno presega te instrumente in ga je treba upoštevati pri vseh vidikih kohezijske politike;

17. poziva k večjemu upoštevanju člena 174 Pogodbe o delovanju Evropske unije o teritorialni koheziji. Ta določa, da si Unija prizadeva zmanjšati neskladje med stopnjami razvitosti različnih regij in zaostalost regij z najbolj omejenimi možnostmi, s poudarkom zlasti na podeželju, na območjih, ki jih je prizadela industrijska tranzicija, in v regijah, ki so hudo in stalno prizadete zaradi neugodnih naravnih ali demografskih razmer, kot so najsevernejše regije z zelo nizko gostoto prebivalstva, ter otoške, čezmejne in gorske regije. Eden od načinov za dokončen uspeh Teritorialne agende 2020 bi bil tem ozemljem omogočiti, da premostijo strukturne ovire za razvoj;

18. prav tako opozarja na poseben primer najbolj oddaljenih regij. Njihove posebnosti in omejitve so opredeljene v členu 349 PDEU in jih je treba upoštevati, da se tem ozemljem omogoči premagati strukturne ovire za razvoj, s čimer bodo postala še eden od ključnih dejavnikov uspeha Teritorialne agende 2020;

19. poleg tega se zavzema za to, da se upoštevajo tudi drugi demografski izzivi, kot so odseljevanje, staranje in nizka gostota prebivalstva, ki imajo zelo velike posledice za regije. Komisijo poziva, naj pri izvajanju kohezijske politike nameni posebno pozornost območjem, ki so z geografskega in demografskega vidika najbolj prikrajšana (5);

20. poziva k ponovni razpravi o merjenju kakovosti življenja tudi s kazalniki, ki ne upoštevajo zgolj BDP (angl. BDP and beyond), in poudarja, da teritorialna kohezija dopolnjuje ekonomsko in socialno, zato se je ne da meriti samo z ekonomski kazalniki. Pametna, trajnostna in vključujoča gospodarska rast v EU je veliko več kot le rast BDP. Zajema tudi teritorialne, socialne, kulturne in zlasti okoljske vidike, ki so še posebno pomembni v podeželskih in manj poseljenih regijah. Z uvajanjem „zelene“ infrastrukture na podeželju in v mestih se poveča kakovost in zmanjša ranljivost posameznih regij. Pri izbiri kazalnikov je treba upoštevati, da so v vseh državah članicah na regionalni ravni na voljo le omejeni statistični podatki;

21. poziva k uvedbi primerljivih in zanesljivih kazalnikov in indeksov za merjenje, spodbujanje in spremljanje teritorialne kohezije, celovitega teritorialnega razvoja, strukturnih problemov, izzivov in priložnosti posameznih območij ter učinkov na različne geografske ravni in vrste regij (6). To bi nosilcem odločanja omogočilo sprejemanje ozaveščenih odločitev na področju prostorskega načrtovanja, skladnih z načelom sorazmernosti;

22. meni, da je treba upoštevati tveganja, povezana s podnebjem in okoljem, ter njihove teritorialne posledice;

23. opozarja, da je treba začeti razpravo o prihodnosti kohezijske politike po letu 2020 in še zlasti preučiti, ali so prvotni cilji na tem področju, med katere sodi spodbujanje pristopa, usmerjenega v konkretna območja, doseženi. Razmisliti je treba tudi o tem, ali je sedanja metoda dodeljevanja sredstev iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov res skladna s političnimi cilji ter dovolj upošteva teritorialno raznolikost;

Policentrični teritorialni razvoj

24. ugotavlja, da je policentrični razvoj EU odločilen za uresničitev teritorialne kohezije, saj prispeva k bolj povezanim mrežam mest in boljši oskrbi z blagom in storitvami, ki povečujejo socialno kohezijo na celotnem ozemlju;

25. opozarja, da sta učinkovitost in kakovost Evrope odvisni od vzpostavitve mreže stikov med mesti različnih velikosti, od lokalne do globalne ravni, ter od krepitve položaja državljanov in izvajanja lokalnih ukrepov za promoviranje lastnih adutov v Evropi in po svetu;

26. poudarja, da je odprtost do sosedov in preostalega sveta nujen pogoj za vsa evropska mesta in regije, ki želijo izkoristiti razvojne možnosti, ki jih prinašata globalna rast in tehnološki napredek. Pri tem se je za učinkovit instrument izkazala podpora čezmejnemu sodelovanju predvsem na zunanjih mejah EU. Dolgoročni razvoj Evrope je odvisen od tega, ali se na globalni ravni cenijo in izkoriščajo konkurenčne prednosti posameznih mest in regij za dokončanje enotnega trga in pripravo učinkovitih skupnih razvojnih strategij, zlasti na področju evro-sredozemskega in vzhodnega partnerstva, pa tudi čezatlantskega partnerstva (7);

27. opozarja, da ima sodelovanje najbolj razvitih mest in regij dodano vrednost in prispeva k razvoju njihove širše okolice. Zato poudarja, da je treba upoštevati vlogo lokalnih in regionalnih oblasti ter njihova stališča in predloge, saj evropske politike neposredno vplivajo na te organe;

Pomen srednje velikih mest, malih in srednje velikih mestnih območij ter podeželja

28. opozarja na prednosti policentričnega modela regionalnega razvoja in na pomen povezav med podeželskimi in mestnimi območji;

29. se zavzema za sprejetje političnega pristopa, ki spodbuja oblikovanje funkcionalnih regij tako znotraj posameznih držav kot med njimi, saj funkcionalna območja zajemajo mesta in regije ter so pomembna za ohranjanje kritične mase za razvoj in za zmanjšanje dovzetnosti za zunanje šoke, kar je bilo že večkrat poudarjeno v ekonomskih in teritorialnih analizah;

30. ugotavlja, da je na mestnih, obmestnih in podeželskih območjih veliko socialne izključenosti, čeprav so ta območja pogosto v bližini drugih, ki nudijo ustrezen življenjski standard. Za boljše izvajanje teritorialne agende je treba upoštevati posebnosti podregionalne ravni;

31. poziva k temu, naj EU sprejme več političnih ukrepov in da na voljo več sredstev za učinkovite in uspešne povezave med mestnimi regijami, pri čemer je treba upoštevati pojav širjenja mest in nove oblike rabe prostora, za dostop do znanja in izobrazbe ter za vzpostavitev mreže mest in funkcionalnih območij (8), ki bi omogočala izmenjavo najboljše prakse, učinkovitih političnih rešitev in projektov;

32. pozitivno ocenjuje dejstvo, da so države, regije in mesta (tudi mala in srednje velika) v Teritorialni agendi 2020 pozvane, naj prispevajo k skupnim evropskim teritorialnim prednostnim nalogam, hkrati pa izraža obžalovanje, ker lokalne in regionalne oblasti v procesu odločanja na tem področju še vedno niso priznane kot enakovredni partnerji. Prizadevati si je treba, da se tem oblastem omogoči učinkovitejše odzivanje na najpomembnejše teritorialne izzive v Evropi;

33. meni, da sta učinkovito delovanje malih in srednje velikih mest ter diverzifikacija podeželskega gospodarstva odločilnega pomena za popolno izvajanje teritorialne agende. Strategije morajo biti osredotočene na pravičen dostop do storitev splošnega družbenega in gospodarskega pomena, razširitev funkcionalnih območij (na podlagi pobud za podeželski in mestni razvoj, ki se že pripravljajo) in spodbujanje dostopnosti ter povezanosti malih in srednje velikih mest (9);

34. opozarja na pomen malih in srednje velikih mestnih območij, ki so eden od dejavnikov za policentrični teritorialni razvoj. Zato izraža zadovoljstvo, da se je trojka predsedstev začela ukvarjati s skupno temo, povezano z malimi in srednje velikimi mesti, ki vključuje analizo povezav med mestnimi in podeželskimi območji ter predstavitev mehanizmov za sodelovanje med različnimi območji in za bolj uravnotežen razvoj regij. Bistveno je, da se okrepijo značilne vrednote posameznega območja (krajina, kulturna in okoljska dediščina), saj so njegova konkurenčna prednost, zaradi katere je prepoznavno na svetovnem trgu;

35. mala in srednje velika mesta so zelo pomembna za blaginjo in dobro počutje prebivalcev, tudi okoliških vasi, saj so središča zaposlovanja in storitev ter lokalna prometna vozlišča, ki povzročajo naraščajoče zahteve po mobilnosti. Zato so pomembna za zmanjševanje odseljevanja s podeželskih in mestnih območij. Poleg tega lahko pripomorejo k razvoju metropolitanskih območij s sodelovanjem v skupnem policentričnem omrežju ter k reševanju okoljskih problemov in problemov, povezanih s kakovostjo življenja, ki so posledica prevelike koncentracije prebivalstva v velikih mestih;

36. v zvezi s tem poziva k nadaljnjemu razvoju in boljšem usklajevanju razsežnosti mest v kohezijski politiki z drugimi politikami, ki vplivajo na mesta v okviru celostne agende urbanih območij, ter k okrepitvi formalnega sodelovanja med evropskimi mestnimi območji in njihovim podeželskim zaledjem (10); ponavlja svoj poziv k pripravi bele knjige o celostni agendi urbanih območij;

Povezovanje evropskih regij s teritorialnega vidika

37. meni, da sta evropsko teritorialno sodelovanje, ki temelji na pobudah na čezmejni, medregionalni in nadnacionalni ravni (kot je npr. EZTS), in razvoj makroregionalnih strategij temeljna instrumenta za boljše izvajanje teritorialne agende. Zato pozdravlja namero trojke predsedstev, da preuči, ali so za oblikovanje celostnih čezmejnih območij potrebni predpisi, ter ustanovitev delovne skupine Sveta za spremljanje napredka makroregionalnih strategij; opozarja, da je sodelovanje poddržavnih oblasti pri pripravi in izvajanju teh instrumentov ter v delovni skupini še vedno ključnega pomena za doseganje ciljev;

38. ugotavlja, da je nujno spodbujati policentrično rast, ki je enakomerno porazdeljena med različna območja, med drugim tudi z odločnimi ukrepi za odpravo digitalnega razkoraka in za sodelovanje na področjih energije, podnebja, okolja, raziskav, inovacij ter dostopnosti in privlačnosti območij ter z uravnoteženo prometno politiko na temelju strategije, prilagojene teritorialnim posebnostim;

39. poudarja pomen prometne infrastrukture kot instrumenta teritorialne kohezije, pri čemer geografsko in demografsko prikrajšane regije potrebujejo posebno pozornost (11). V zvezi s tem opozarja na možnost, da se evropska združenja za teritorialno sodelovanje izkoristijo za spodbujanje čezmejnih povezav, tudi s tretjimi državami, ter da se uporabijo tudi različni drugi finančni instrumenti, kot je instrument za povezovanje Evrope;

40. Komisijo poziva, naj si še naprej in še močneje prizadeva za dokončanje osrednjega omrežja TEN-T, zlasti za odstranitev ozkih grl in lajšanje čezmejnih povezav, ter zagotovi večje vključevanje lokalnih in regionalnih oblasti v platforme za koridor;

41. kot je navedeno v 6. poročilu o koheziji, poudarja, da smernice za razvoj vseevropskega prometnega omrežja določajo cilj, da je treba na ravni EU zagotoviti resnično večmodalno omrežje, v katerega so vključene tudi železniške povezave; v ta namen je treba zgraditi novo in posodobiti sedanjo infrastrukturo. Pri tem je po mnenju Odbora nujno zagotoviti trajnostna, konkurenčna, energetsko učinkovita in okolju prijaznejša prevozna sredstva, spodbujati intermodalnost in komplementarnost med njimi ter izpeljati infrastrukturne projekte v manj razvitih in čezmejnih regijah ter na območjih s fizičnimi ovirami pri dostopu do notranjega trga kakor tudi območjih, na katerih je težko doseči teritorialno kohezijo;

Teritorialna agenda in strategija Evropa 2020

42. ugotavlja, da Teritorialna agenda Evropske unije 2020 potrjuje pomen teritorialnega pristopa pri izvajanju strategije Evropa 2020. Pregled strategije bi bilo treba izkoristiti za to, da se vanjo vključi okrepljena teritorialna razsežnost. Zato je cilje iz te strategije mogoče uresničiti samo, če se upošteva teritorialni vidik, saj se razvojne možnosti posameznih regij razlikujejo (12);

43. ponavlja poziv k pripravi bele knjige o teritorialni koheziji, ki bi temeljila na analizi vzajemne odvisnosti med teritorialno agendo in strategijo Evropa 2020, s čemer bi preprečili nastajanje vse večjih teritorialnih razlik v EU (13);

44. se zavzema, da bi kohezijska politika EU, katere cilj je ekonomska, socialna in teritorialna kohezija, tudi v prihodnje bistveno pripomogla k uresničevanju ciljev strategije Evropa 2020. S tesnejšim povezovanjem ciljev glede rasti in konvergence bo kohezijska politika pomagala zmanjšati razlike v EU pri doseganju glavnih ciljev strategije ter tako zagotavljati večjo blaginjo v celi Evropi. Ta potencial je treba dosledno izkoristiti, tako da se na podlagi resničnega partnerskega pristopa kohezijske politike in strategije za posamezno regijo sprejmejo konkretni ukrepi, v katerih so upoštevane lokalne razmere in možnosti;

45. zato podpira zamisel, da se predlaga kodeks ravnanja za strategijo Evropa 2020 (14), ki bo temeljil na evropskem kodeksu ravnanja glede partnerstva in bo zagotovil, da so lokalne in regionalne oblasti ter drugi zainteresirani akterji vključeni v načrtovanje in izvajanje dolgoročnih strateških dokumentov, ki so pomembni za teritorialni razvoj;

Vizija za območja Evrope

46. opozarja na delo Evropskega omrežja za spremljanje prostorskega razvoja in kohezije (ESPON), povezano s pripravo niza kazalnikov in indeksov za evropski teritorialni razvoj, ki bi bili lahko nosilcem odločanja v pomoč pri merjenju in spremljanju teritorialne kohezije. Izrecno poziva k razvoju kazalnikov, ki bodo pokazali, kako teritorialni in demografski izzivi (kot so razpršenost in nizka gostota prebivalstva, upadanje njegovega števila in staranje) vplivajo na trajnostno, pametno in vključujočo rast;

47. meni, da je treba nujno pripraviti primerljive statistične podatke o lokalnih in podlokalnih območjih ter klasifikacijo za mesta in podeželje, ki jo uporabljata OECD in Komisija, pretvoriti v kategorije Eurostata, ki bodo na temelju zanesljivih informacij s terena v pomoč pri pripravi in ocenjevanju politik EU;

48. ugotavlja, da je uresničitev odprte in policentrične Evrope najbolj koherentna teritorialna strategija, ki podpira gospodarsko rast, konkurenčnost, socialno kohezijo ter cilje trajnostnega razvoja iz strategije Evropa 2020 in Teritorialne agende za naslednje desetletje. (15) Odbor izraža podporo strategiji, ki povezuje razvoj in kohezijo ter ustvarja prijazno življenjsko okolje;

49. meni, da je za boljše usklajevanje evropskih politik za regionalni razvoj potrebno skupno strateško načrtovanje za celotno Evropo, ki bo temeljilo na splošni viziji prihodnjega razvoja (16).

V Bruslju, 17. aprila 2015 Predsednik Evropskega odbora regij Markku MARKKULA

(1) Teritorialna agenda Evropske unije 2020 – Za vključujočo, pametno in trajnostno Evropo raznolikih regij.

(2) Poročilo Barca, str. 108.

(3) Making Europe Open and Polycentric, v: Scenarios and Vision for European Territory 2050, ESPON.

(4) CoR 2012/1683.

(5) CoR 2014/4896.

(6) Making Europe Open and Polycentric, v: Scenarios and Vision for European Territory 2050, ESPON.

(7) Making Europe Open and Polycentric, v: Scenarios and Vision for European Territory 2050, ESPON.

(8) Poročilo How to strengthen the Territorial dimension of Europe 2020 and the EU cohesion Policy (Kako okrepiti teritorialno razsežnost strategije Evropa 2020 in kohezijsko politiko EU?)

(9) Poročilo How to strengthen the Territorial dimension of Europe 2020 and the EU cohesion Policy (Kako okrepiti teritorialno razsežnost strategije Evropa 2020 in kohezijsko politiko EU?)

(10) Policentrični teritorialni razvoj na evropski, nacionalni in regionalni ravni – okrogla miza na seji komisije COTER 10. julija 2014 v Fabrianu.

(11) Konkretna priporočila so v mnenju Odbora regij o mobilnosti v geografsko in demografsko prikrajšanih regijah (CdR 1691/2014).

(12) Teritorialna agenda Evropske unije 2020 – Za vključujočo, pametno in trajnostno Evropo raznolikih regij.

(13) CoR 2014/2333.

(14) Osnutek pregleda strategije Evropa 2020.

(15) Making Europe Open and Polycentric, v: Scenarios and Vision for European Territory 2050, ESPON.

(16) Making Europe Open and Polycentric, v: Scenarios and Vision for European Territory 2050, ESPON.