EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 18.6.2021 COM(2021) 311 final 2018/0210(COD) SPOROČILO KOMISIJE

EVROPSKEMU PARLAMENTU



v skladu s členom 294(6) Pogodbe o delovanju Evropske unije



v zvezi s stališčem Sveta glede sprejetja Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o Evropskem skladu za pomorstvo, ribištvo in akvakulturo









2018/0210 (COD) SPOROČILO KOMISIJE

EVROPSKEMU PARLAMENTU



v skladu s členom 294(6) Pogodbe o delovanju Evropske unije



v zvezi s stališčem Sveta glede sprejetja Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o Evropskem skladu za pomorstvo, ribištvo in akvakulturo





1.Ozadje Datum, ko je Komisija predlog poslala Evropskemu parlamentu in Svetu: 12. junij 2018 (dokument COM(2018) 390 final – 2018/0210 (COD)) Datum mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora: 12. december 2018 Datum mnenja Odbora regij: 9. oktober 2018 Datum stališča Evropskega parlamenta, prva obravnava: 4. april 2019 Datum pošiljanja spremenjenega predloga: N. r. Datum stališča Sveta, prva obravnava: 14. junij 2021 2.Cilj predloga Komisije Ta predlog je del svežnja večletnega finančnega okvira za obdobje po letu 2020, ki ga je Komisija predlagala maja 2018. Njegov namen je podpreti doseganje ciljev skupne ribiške politike ter politik EU za pomorsko in mednarodno upravljanje oceanov. Komisija je predlagala proračun v višini 6,14 milijarde evrov.

3.Pripombe k stališču Sveta Stališče Sveta, ki je bilo sprejeto na prvi obravnavi, izraža politični dogovor, ki je bil 4. decembra 2020 dosežen med Evropskim parlamentom in Svetom. Komisija meni, da je splošni politični dogovor v skladu s ciljem zvišanja dodane vrednosti EU in njenimi prednostnimi nalogami na področju evropskega zelenega dogovora, prehoda na digitalno tehnologijo in odpornosti. Meni tudi, da je splošni politični dogovor uravnotežen in vsebuje potrebne zaščitne ukrepe za preprečevanje uvajanja subvencij za ribištvo, ki se lahko štejejo za škodljive v smislu trajnostnosti. Komisija meni, da je politični dogovor v skladu z: –osnovnimi načeli trajnostnega ribištva v okviru skupne ribiške politike; –zavezo EU v okviru cilja trajnostnega razvoja 14.6 za odpravo subvencij za ribištvo, ki prispevajo k presežni zmogljivosti in prelovu, ter –stališčem EU o potekajočih razpravah o subvencijah za ribištvo pri Svetovni trgovinski organizaciji. Zato Komisija podpira politični dogovor. Glavne točke tega dogovora so naslednje: ·Sprememba imena sklada v Evropski sklad za pomorstvo, ribištvo in akvakulturo (ESPRA). Komisija meni, da novi naslov izraža področje uporabe sklada. ·Porazdelitev finančnih sredstev: –zmanjšanje sredstev, ki se izvršujejo v okviru neposrednega upravljanja, za 32 milijonov EUR zaradi zmanjšanja skupnega proračuna ESPRA za 32 milijonov EUR v večletnem finančnem okviru. Komisija meni, da to zelo omejeno zmanjšanje ne bo ogrozilo podpore v okviru neposrednega upravljanja, zlasti ne podpore pomorski politiki in agendi za mednarodno upravljanje oceanov. Hkrati to zmanjšanje ohranja znatne dodelitve državam članicam v okviru deljenega upravljanja za izpolnjevanje potreb njihovih sektorjev ribištva in akvakulture ter obravnavanje podnebnih in okoljskih ciljev; –znižanje zgornje meje za tehnično pomoč Komisije z 1,7 % na 1,5 % celotnega proračuna. Komisija meni, da četudi bo to znižanje zmanjšalo njeno zmožnost pomagati državam članicam v postopku načrtovanja programov, ne bo ogrozilo osrednjih nalog, ki jih podpira tehnična pomoč; –omejitev v višini 15 % vsake nacionalne dodelitve za izvajanje petih ukrepov v zvezi z ribiškimi flotami (tj. povečanje bruto tonaže, zamenjava motorja, naložba v rabljeno ribiško plovilo, ki ga prvič pridobi mladi ribič, trajno prenehanje ribolovnih dejavnosti in začasno prenehanje ribolovnih dejavnosti). V predlogu Komisije je bila omejitev določena pri 10 %, vendar le za trajno in začasno prenehanje. Ker pa se je narava drugih ukrepov spremenila, je Komisija zahtevala, da se ti vključijo znotraj omejitve. Teh pet ukrepov vključuje posamezne naložbe ali nadomestila, zato nimajo visoke dodane vrednosti. Čeprav se Komisija zavzema za omejitev na 10 % za vseh pet ukrepov v zvezi z ribiškimi flotami za zagotovitev najvišje dodane vrednosti sredstev EU, meni, da ta omejitev na 15 % še vedno zagotavlja, da podpora za ukrepe v zvezi z ribiškimi flotami ne bo škodovala glavnim prednostnim nalogam ESPRA (npr. trajnostni ribolov, nadzor ribištva, zbiranje znanstvenih podatkov za podporo upravljanju ribištva, inovacije, kolektivna organizacija sektorja ali lokalni razvoj); ta omejitev preprečuje tudi ustvarjanje umetne ponudbe subvencij, ki bi ustvarile lastno povpraševanje in posledično izkrivljale trg; –povečanje omejitve za nadomestila za dodatne stroške v najbolj oddaljenih regijah s 50 % na 60 % dodeljenih omejenih sredstev za te regije, z možnostjo dodatnega povečanja za 10 odstotnih točk, če države članice v svojem programu to ustrezno utemeljijo.

Komisija meni, da to povečanje ohranja razumen delež za strukturne naložbe. Komisija bo skrbno preučila, ali so zahteve držav članic za uporabo dodatnih 10 odstotnih točk utemeljene z dejansko potrebo. ·Uskladitev splošne strukture sklada z logiko drugih skladov, ki jih zajema uredba o skupnih določbah (zlasti nadomestitev „področja podpore“ s „specifičnim ciljem“). Ta uskladitev ne vpliva na vsebino. Komisija meni, da je ta nova struktura prinesla precejšnjo poenostavitev, ki omejuje število odstopanj, dovoljenih za ESPRA, v uredbi o skupnih določbah in bo državam članicam olajšala načrtovanje programov. ·Uvedba novega ukrepa za povečanje prostornine ribiških plovil (količinsko določeno kot „bruto tonaža“), da se izboljšajo varnost, delovni pogoji ali energijska učinkovitost. Čeprav Komisija ugotavlja, da ta ukrep ni bil vključen v njen predlog in da omogoča povečanje nazivne ribolovne zmogljivosti plovila, meni, da obstajajo zadostni zaščitni ukrepi, da se prepreči povečanje ribolovne zmogljivosti plovila. –Poveča se lahko samo parameter „bruto tonaža“ ribolovne zmogljivosti in ne parameter moči; –povečanje bruto tonaže je upravičeno le v segmentih flot, kjer ni presežne zmogljivosti. Izravnati jo je treba s predhodnim umikom bruto tonaže vsaj enake ravni v istem segmentu flote ali v segmentu nacionalne flote, za katero velja presežna zmogljivost, da se ne poveča skupna zmogljivost flote. To je strožji pogoj kot splošni „sistem vstopa/izstopa“ v EU, ki preprosto določa, da je treba vstop ribolovne zmogljivosti nadomestiti z ustreznim izstopom iz katerega koli segmenta flote; –povečanje bruto tonaže mora biti utemeljeno z boljšo varnostjo, delovnimi pogoji ali energijsko učinkovitostjo. Zato je v člen vključen izčrpen seznam upravičenih dejavnosti, ki povezujejo povečanje bruto tonaže z naknadno namestitvijo objekta ali opreme, ki izboljšuje varnost, delovne pogoje ali energijsko učinkovitost, s čimer se zagotovi, da niso podprte škodljive dejavnosti; –upravičena so samo plovila dolžine do 24 m, stara najmanj deset let, da se podpora usmeri v plovila, ki jo najbolj potrebujejo. Zato Komisija meni, da ta ukrep ni škodljiva subvencija, saj ne prispeva k prelovu ali presežni zmogljivosti. ·Sprememba nekaterih pogojev podpore za zamenjavo motorjev ribiških plovil (tj. razširitev upravičenosti na plovila dolžine več kot 12 m in do 24 m; nova zahteva za 20-odstotno zmanjšanje emisij CO2 za plovila dolžine od 12 m do 24 m). Komisija opozarja na tri pogoje, ki preprečujejo morebitne škodljive učinke: –podpora je na voljo samo v segmentih flot brez presežne zmogljivosti; –novi motor ne sme imeti večje moči kot zamenjani motor; –novi motor mora biti fizično pregledan, s čimer se zagotovi, da njegova dejanska moč ustreza deklarirani moči. Razširitev podpore na plovila dolžine do 24 m pomeni prenos s področja uporabe za obdobje 2014–2020. Meni, da bo nova zahteva za zmanjšanje emisij CO2 pripomogla k doseganju ciljev evropskega zelenega dogovora glede podnebne nevtralnosti. Komisija bo pristojna za določitev nekaterih vidikov metodologije za merjenje tega zmanjšanja ter bo zagotovila, da ta metodologija ne bo obremenila držav članic in upravičencev. ·Sprememba nekaterih pogojev podpore za naložbo v rabljeno ribiško plovilo, ki ga prvič pridobi mladi ribič (tj. razširitev upravičenosti na plovila dolžine več kot 12 m in do 24 m; upravičenost do delne naložbe v plovilo, pri katerem ima mladi ribič v lasti vsaj 33-odstotni delež). Komisija opozarja, da je ta podpora zagonska shema za mlade ribiče, katere cilj je okrepiti generacijsko pomladitev. To ni isto kot obnova flote, saj se podpora dodeli samo za naložbo v rabljeno ribiško plovilo, ki ga prvič pridobi mladi ribič (tj. mlajši od 40 let). Komisija opozarja na dva pogoja, ki preprečujeta morebitne škodljive učinke: –podpora je na voljo samo v segmentih flot brez presežne zmogljivosti;

–plovilo mora biti rabljeno (tj. če gre za plovila za mali ribolov, morajo biti registrirana vsaj tri leta, ostala plovila pa morajo biti registrirana vsaj pet let). Razširitev podpore na plovila dolžine do 24 m pomeni prenos s področja uporabe za obdobje 2014–2020. Komisija prav tako meni, da bo nova možnost podpore delni naložbi v plovilo olajšala prehodno generacijsko pomladitev, na primer v družinskem podjetju. Pogoj minimalnega 33-odstotnega lastniškega deleža bo zagotovil, da bo mladi ribič dejansko vključen v upravljanje plovila, s čimer se bodo preprečile možnosti zlorabe, kot je „lastništvo na papirju“. ·Odprava obveznega izvedbenega mehanizma, ki temelji na rezultatih in je predlagan za trajno prenehanje ribolovnih dejavnosti („financiranje, ki ni povezano s stroški“). Zato lahko države članice same izberejo katerega koli od izvedbenih mehanizmov iz uredbe o skupnih določbah. Čeprav Komisija obžaluje odpravo tega obveznega mehanizma, ki temelji na rezultatih, meni, da trajno prenehanje dejavnosti pomaga pri odpravi presežne zmogljivosti iz naslednjih razlogov: –v akcijske načrte je treba vključiti, da morajo države članice v skladu s skupno ribiško politiko uskladiti ribolovno zmogljivost flote z razpoložljivimi viri v segmentih flote, za katere velja presežna zmogljivost; –izločene ribolovne zmogljivosti ni mogoče nadomestiti; –upravičenec ne more registrirati novega plovila v petih letih po prejemu plačila pomoči. Komisija meni, da ta ukrep ni škodljiva subvencija, saj bo trajno zmanjšal skupno zmogljivost flote in tako zmanjšal ribolovni pritisk na morske biološke vire. ·Preoblikovanje „izrednega prenehanja ribolovnih dejavnosti“ (tj. sistema nadomestil za ublažitev socialno-ekonomskih posledic nepričakovanega in znatnega zaprtja ribolova) v „začasno prenehanje ribolovnih dejavnosti“ (tj. sistem nadomestil, ki spremlja izvajanje ohranitvenih ukrepov in začasno zmanjšanje ribolovnega napora na podlagi znanstvenega mnenja). Podaljšanje najdaljšega trajanja nadomestila s šest na dvanajst mesecev na plovilo v programskem obdobju. Komisija ugotavlja, da je ta shema strožja od tiste v obdobju 2014–2020, saj mora biti vsako nadomestilo za ohranitveni ukrep i) utemeljeno z znanstvenim mnenjem in ii) prispevati k zmanjšanju ribolovnega napora. Čeprav je bilo najdaljše trajanje sheme nadomestila podaljšano s šest na dvanajst mesecev, ti pogoji zagotavljajo, da začasno prenehanje prispeva k ohranitvenim ukrepom. Komisija tudi ugotavlja, da je ta shema strožja kot v obdobju 2014–2020, kar zadeva sporazume o partnerstvu o trajnostnem ribištvu. Dejansko ni več mogoče nadomestiti nepodaljšanja sporazuma o partnerstvu o trajnostnem ribištvu, temveč zgolj prekinitev njegove uporabe zaradi višje sile. ·Razpoložljivost neposrednih nepovratnih sredstev za produktivne naložbe v akvakulturo ter za mala in srednja podjetja v predelovalnem sektorju. Komisija obžaluje, da s političnim dogovorom ni bil ohranjen predlog o obveznih finančnih instrumentih (npr. javna posojila ali jamstva) za produktivne naložbe v akvakulturo in za naložbe v predelovalni sektor, s čimer so bila prenesena pravila iz obdobja 2014–2020 (tj. obvezni finančni instrumenti samo za velika podjetja v predelovalnem sektorju). Komisija države članice poziva, naj preučijo potencial finančnih instrumentov v smislu poenostavitve in finančnega vzvoda za naložbe. ·Vzpostavitev sheme nadomestil za odzivanje na izredne krize, ki povzročajo motnje na trgu. Upravičenost do teh shem nadomestil je mogoče sprožiti le s sklepom Komisije, ki opiše razmere v primeru motenj na trgu. Komisija pozdravlja to krizno shemo za obravnavo posledic pandemije COVID-19 in drugih morebitnih prihodnjih kriz. Opozarja pa, da njeno področje uporabe temelji na ukrepih v zvezi s pandemijo COVID-19, ki so se iztekli konec leta 2020: –nadomestilo za gospodarske izgube posameznih ribičev, gojiteljev vodnih organizmov in podjetij v predelovalnem sektorju; –nadomestilo za organizacije proizvajalcev, da lahko upravljajo mehanizem skladiščenja v okviru skupne ureditve trgov (tj. začasno skupinsko skladiščenje proizvodov, da se omeji ponudba kot način za zvišanje cen). Komisija zlasti meni, da bi bilo treba to shemo aktivirati samo v primeru „izjemnih dogodkov, ki povzročijo znatne motnje na trgih“, in s sklepom Komisije, in sicer iz treh razlogov: (1)za omejitev na resne krize;

(2)za hitro aktiviranje (za delegirani ali izvedbeni akt v postopku v odboru bi bilo potrebnih več tednov, če ne celo mesecev); (3)za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev v vseh državah članicah. ·Ohranitev načela, da so naložbe v ribiška plovila upravičene le, če presegajo pravne zahteve Unije. Vendar postanejo upravičene naložbe, namenjene uskladitvi z nacionalnimi pravnimi zahtevami, vključno z naložbami v ribiška plovila, ki so potrebne za izpolnitev zahtev, ki jih država članica uvede za uveljavitev neobveznih določb iz Direktive (EU) 2017/159 o delovnih pogojih na ribiškem plovilu. Komisija meni, da mora javna podpora spodbujati ravnanje, ki presega skladnost z zakonodajo, zato morajo naložbe v ribiška plovila (npr. za ribolov ali varovalno opremo) ustvarjati dodano vrednost. Vendar so lahko naložbe, ki so skladne z nacionalnimi zahtevami, upravičene, da bi države članice spodbudile, naj bodo ambicioznejše od zakonodaje EU. Prav tako pozdravlja posebno odstopanje od tega pravila za naložbe v ribiška plovila v zvezi z nadzorom in spremljanjem (glej naslednjo točko). ·Upravičenost vseh ribiških plovil do podpore za sisteme obveznega poročanja (v predlogu Komisije so samo plovila za mali ribolov). Komisija meni, da sta posodobitev obstoječih orodij za nadzor in uporaba novih tehnologij za spremljanje ključnega pomena za spodbujanje kulture skladnosti v sektorju. Zato pozdravlja upravičenost teh naložb, čeprav ne presegajo zakonskih zahtev. ·Upravičenost gradnje novih krajev iztovarjanja (vendar ne novih pristanišč). Komisija meni, da gradnja novih pristanišč, ki so za tako majhen sklad tudi predraga, z gospodarskega vidika ni upravičena do podpore. Opozarja, da je posodobitev obstoječih pristanišč upravičena, tudi če je stopnja javne pomoči za naložbe, povezane z izvajanjem obveznosti iztovarjanja, višja. Vendar pa meni, da krajev raztovarjanja ni mogoče enačiti s pristanišči, saj se kraji raztovarjanja uporabljajo predvsem za iztovarjanje plovil za mali priobalni ribolov. Zato Komisija priznava, da je podporo za nove kraje raztovarjanja mogoče upravičiti. ·Enotna najvišja stopnja sofinanciranja v višini 70 % namesto posebne stopnje za vsak specifični cilj. Edina izjema je 100-odstotno nadomestilo za dodatne stroške za najbolj oddaljene regije, kot je navedeno v prvotnem predlogu. Komisija pozdravlja to enotno najvišjo stopnjo in ugotavlja, da se je v primerjavi s prvotnim predlogom − razen za trajno in začasno prenehanje ribolovnih dejavnosti (50 % v predlogu) − zmanjšala (tj. med 75 % in 100 % za vse druge specifične cilje). Zato pozdravlja to splošno zmanjšanje deleža EU, kar pomeni bolj uravnoteženo sofinanciranje med EU in državami članicami. ·Povečanje največje intenzivnosti državne pomoči s 30 % na 40 % za nekatere ukrepe v zvezi z ribiškimi flotami (tj. povečanje bruto tonaže, zamenjava motorja, naložba v rabljeno ribiško plovilo, ki ga prvič pridobi mladi ribič). Zvišanje drugih stopenj intenzivnosti pomoči do 100 % za druge primere, na primer v zvezi z inovacijami, skupnimi koristmi in skupnimi upravičenci. Komisija meni, da bi morala biti stopnja javne pomoči odvisna od vrste dejavnosti ali upravičenca. Stopnje, ki presegajo 50-odstotni standard, bi bilo treba utemeljiti z nedelovanjem trga, visoko dodano vrednostjo ali skupno koristjo. Meni, da so pogoji, vključeni v politični dogovor, odgovor na to zaskrbljenost, zlasti kar zadeva 100-odstotno stopnjo za plovila za mali priobalni ribolov – ki je glavni predmet prednostne obravnave malih plovil – ter možnost 100-odstotne stopnje, če operacija združuje skupni interes, skupnega upravičenca in inovativne značilnosti. Pozdravlja tudi nižjo stopnjo (40 %) za nekatere ukrepe v zvezi z ribiškimi flotami, saj gre za posamezne naložbe z omejeno dodano vrednostjo. V zvezi s tem bi morala javna podpora spodbuditi zasebne naložbe in jih ne bi smela omejevati. ·Odprava akcijskega načrta za mali priobalni ribolov kot samostojnega dokumenta z vključitvijo njegovih ciljev v vse programske zahteve. Komisija meni, da bo ta rešitev imela enak učinek kot predlagani akcijski načrt. Dejansko bodo morale države članice pri analizi prednosti, slabosti, priložnosti in nevarnosti (SWOT) ter opisu vrst ukrepov, predvidenih za vsak posamezni cilj, upoštevati posebne potrebe malih plovil. To bo po potrebi zagotovilo različno obravnavo malih plovil. ·Zahteva, da države članice v svojih nacionalnih programih upoštevajo regionalne izzive. Komisija meni, da je ta nova zahteva, ki sta jo uvedla sozakonodajalca, razumen kompromis za upoštevanje posebnih geografskih izzivov pri pripravi nacionalnih programov brez ustvarjanja upravnega bremena. Poudarja, da bi se morale države članice sklicevati na „analize morskih bazenov“, v katerih so poudarjeni ključni izzivi na ravni morskih bazenov in predlagane možne rešitve. ·Izvedbeni akti (namesto delegiranih aktov v predlogu) za opredelitev primerov neskladnosti s skupno ribiško politiko. Komisija meni, da ta sprememba postopka ne vpliva na vsebino navedenih aktov. ·Sozakonodajalca se nista strinjala, da bi bilo mogoče 30-odstotni podnebni cilj in specifični cilj porabe za biotsko raznovrstnost določiti v členu, kot je zahtevala Komisija v okviru nadaljevanja dogovora o večletnem finančnem okviru. Čeprav ni zavezujočih ciljev porabe za podnebje in biotsko raznovrstnost, Komisija ugotavlja, da mora ESPRA prispevati k podnebnim ciljem EU v okviru skupnega cilja 30 % odhodkov za podnebne ukrepe ter k ciljem biotske raznovrstnosti v okviru cilja 7,5 % do 10 %, določenega v večletnem finančnem okviru. Komisija bo v okviru načrtovanja programov ESPRA za obdobje 2021–2027 sodelovala z državami članicami, da bi dosegla oba cilja.

4.Sklepna ugotovitev Komisija podpira rezultate medinstitucionalnih pogajanj in lahko zato sprejme stališče Sveta v prvi obravnavi. 5.IZJAVE KOMISIJE Komisija je podala tri enostranske izjave in dve skupni izjavi, ki so na voljo v Dodatku.



DODATEK Izjave Komisije Izjava Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije o cilju porabe na področju biotske raznovrstnosti „Evropski parlament, Svet in Evropska komisija priznavajo, da je treba nujno pospešiti ukrepe za varstvo in ohranjanje morskih in obalnih ekosistemov ter biotske raznovrstnosti. Vse tri institucije se strinjajo, da bodo za boj proti izgubi biotske raznovrstnosti, zaščito in obnovo ekosistemov in/ali njihovo ohranjanje v dobrem stanju potrebne znatne javne in zasebne naložbe na nacionalni in evropski ravni ter da bi bilo treba znaten delež odhodkov ESPRA vložiti v biotsko raznovrstnost. Strinjajo se tudi, da bo Evropska komisija v okviru načrtovanja programov ESPRA za obdobje 2021–2027 sodelovala z državami članicami, da bi dosegla splošni cilj porabe na področju biotske raznovrstnosti, kot je poudarjeno v uvodni izjavi 15.“ Izjava Evropske komisije o spremljanju cilja porabe na področju biotske raznovrstnosti „Evropska komisija bo v okviru načrtovanja programov ESPRA za obdobje 2021–2027 dejavno spodbujala države članice, naj čim bolj izkoristijo ukrepe, vključene v njihove programe, zlasti v skladu s členom 25 (varstvo biotske raznovrstnosti in ekosistemov), da bi dosegle splošni cilj zagotavljanja letne porabe v okviru večletnega finančnega okvira za spopadanje z izgubo biotske raznovrstnosti, zaščito in obnovo ekosistemov ter ohranjanje ekosistemov v dobrem stanju, kot sledi: 7,5 % letne porabe v večletnem finančnem okviru za cilje biotske raznovrstnosti v letu 2024 in 10 % letne porabe v večletnem finančnem okviru za cilje biotske raznovrstnosti v letih 2026 in 2027. Komisija bo redno spremljala raven te porabe na podlagi skupnih upravičenih odhodkov, ki jih upravičenci prijavijo organu upravljanja, in podatkov, ki jih predloži država članica. Kadar spremljanje pokaže nezadosten napredek pri doseganju splošnih ambicij, bo Komisija dejavno sodelovala z državami članicami na letnem pregledovalnem sestanku, da bi sprejela popravne ukrepe, vključno s spremembo programa.“ Izjava Komisije in Sveta o njuni zavezi, da se bosta poskušala izogniti prekinitvi ribolovnih dejavnosti v okviru sporazumov o partnerstvu o trajnostnem ribištvu „Svet in Komisija sta še naprej zavezana, da se skušata izogniti prekinitvi ribolovnih dejavnosti v okviru sporazumov o partnerstvu o trajnostnem ribištvu, saj si prizadevata za pravočasno obnovitev sporazumov o partnerstvu o trajnostnem ribištvu in njihovih protokolov o izvajanju.“ Izjava Komisije o državni pomoči za obnovo flot v najbolj oddaljenih regijah „Komisija je seznanjena s težavami, ki so se doslej pojavile pri dodeljevanju državne pomoči za obnovo ribiških flot v najbolj oddaljenih regijah. Za trajnostni razvoj teh regij si bo Komisija prizadevala pomagati državam članicam pri izboljšanju zbiranja znanstvenih podatkov, potrebnih za izpolnjevanje pogoja za upravičenost iz smernic o državni pomoči, da se sektorju ribištva in akvakulture v najbolj oddaljenih regijah olajša uporaba smernic za pregled državne pomoči.“