Na kratko o sedmem okoljskem akcijskem programu EU sprejema okoljske akcijske programe, da z njimi zagotovi strateške smernice ter predvidljive in usklajene ukrepe za evropsko okoljsko in podnebno politiko. Sedmi okoljski akcijski program je začel veljati leta 2014 in se bo uporabljal do konca leta 2020. V njem sta določeni vizija za leto 2050 ter jasna usmerjenost celostne okoljske politike, ki prispeva k trajnostni gospodarski rasti, zdravju in dobremu počutju človeka. Popolnoma je usklajen z duhom ciljev trajnostnega razvoja OZN. V programu je določenih devet prednostnih ciljev za ukrepanje, in sicer: – tri tematske prednostne naloge: varovanje, ohranjanje in izboljšanje naravnega kapitala Unije; spreminjanje Unije v z viri gospodarno, zeleno in konkurenčno nizkoogljično gospodarstvo; varovanje državljanov Unije pred pritiski ter tveganji za zdravje in dobro počutje, ki so povezani z okoljem; – štirje okviri, ki omogočajo izvedbo: boljše izvajanje zakonodaje; boljše obveščanje, ki temelji na izboljšanju zbirke znanja; modrejše naložbe; vključevanje okoljskih pomislekov v druge politike; – dva horizontalna prednostna cilja: prispevati k večji trajnosti mest Unije ter pomagati Uniji pri spoprijemanju z mednarodnimi okoljskimi in podnebnimi izzivi. Teh devet prednostnih ciljev sedmega okoljskega akcijskega programa zajema 36 podciljev in 60 konkretnih ukrepov, ki jih bodo izvedli EU in njene države članice, pa tudi podjetja, združenja delodajalcev in delavcev ter posamezniki. Okoljski akcijski programi so sprejeti v skladu s členom 192(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), njihovo izvajanje pa je deljena odgovornost EU in držav članic. Ta ocena upošteva poročilo Evropske agencije za okolje o stanju okolja in posvetovanju z zainteresiranimi stranmi.

I.Sedmi okoljski akcijski program – sodobno orodje za upravljanje za sedanje okoljske izzive

Iz ocene sedmega okoljskega akcijskega programa, ki jo je pripravila Komisija, je razvidno, da program zagotavlja strateški okvir, s katerim se je uspešno vzpostavila usmerjenost okoljske politike kot gonilne sile za zeleno rast, zdrav planet in boljše dobro počutje posameznikov. Pri določanju prednostnih nalog so sodelovale vse zainteresirane strani, kar EU, državam članicam ter lokalnim in regionalnim akterjem, vključno s podjetji, omogoča učinkovito in uspešno delo na področju oblikovanja okoljske politike. Referenčni dokument na ravni EU, ki so ga sprejeli vsi, prispeva k večji usklajenosti in zavezanosti okoljskih politik ter ukrepov EU in držav članic, namenjenih izboljšanju stanja okolja in dobrega počutja posameznikov.

V okviru sedmega okoljskega akcijskega programa se je povečala splošna ozaveščenost, da sta varstvo okolja in trajnostni gospodarski model, na podlagi katerega se ustvarjajo delovna mesta in blaginja, medsebojno povezana. Okoljska politika EU se je iz usmerjenih regulativnih ukrepov razvila v politiko, ki je bolj osredotočena na vključevanje okoljske razsežnosti v druge sektorske politike s širšim vidikom trajnosti, kot so sveženj ukrepov za krožno gospodarstvo, okvir podnebne in energetske politike do leta 2030, strategija za biogospodarstvo ter akcijski načrt za financiranje trajnostne rasti. Soglasje, doseženo glede sedmega okoljskega akcijskega programa, je prispevalo k enotnemu nastopu Evrope v globalnem okviru večstranskega sodelovanja, na primer pri agendi za trajnostni razvoj do leta 2030 in Pariškem sporazumu za boj proti podnebnim spremembam.

Iz rednega poročanja o stanju okolja v Evropi so razvidne nekatere izboljšave . EU bo verjetno izpolnila svoje cilje glede toplogrednih plinov in energije iz obnovljivih virov do leta 2020, določila pa si je tudi ambiciozne cilje za leto 2030. Za izpolnitev ciljev povečanja energijske učinkovitosti so potrebna dodatna prizadevanja. Poleg tega je Komisija predstavila svojo vizijo posodobljene strategije EU za biogospodarstvo in podnebno nevtralno gospodarstvo do leta 2050 v skladu s Pariškim sporazumom. Podjetja imajo koristi zaradi krožnega gospodarstva, finančna sredstva javnega in zasebnega sektorja za podnebje in okolje se povečujejo, gospodarjenje z gozdovi v Evropi je bolj trajnostno, kakovost kopalnih voda pa se izboljšuje.

Še vedno pa obstajajo veliki izzivi in nastajajo novi . Pri približevanju mejam zmogljivosti planeta, ki so na nekaterih območjih že presežene, se soočamo z globalno ekološko krizo. Komisija je v dokumentu za razmislek „Za trajnostno Evropo do leta 2030“ naš ekološki dolg prepoznala kot glavni primanjkljaj Evrope na področju trajnosti . Ta okoljska kriza neposredno vpliva na zdravje posameznikov. Številna mesta v Evropi ne dosegajo skupno dogovorjenih in pravno zavezujočih standardov kakovosti zraka . EU ni na dobri poti do izpolnitve cilja glede zaustavitve izgube biotske raznovrstnosti do leta 2020 in obnovitve možnosti ekosistemov za zagotavljanje storitev. Ekološki vplivi sektorja mobilnosti in prehranskega sistema so še vedno preveliki.

Za zaustavitev teh negativnih trendov so potrebna predvsem stalna prizadevanja za izvajanje obstoječe zakonodaje . Čeprav imajo ukrepi svojo ceno in so zanje potrebna močna skupna prizadevanja, bi bila cena neukrepanja veliko višja, z njim povezani družbeni učinki pa veliko večji.

V tem okviru ima sedmi okoljski akcijski program pomembno vlogo pri zagotavljanju orodja za upravljanje za oblikovanje okoljske politike v Evropi. V tej oceni so poudarjeni glavni dosežki in pomanjkljivosti programa. Na podlagi te analize so v njem opredeljene glavne pridobljene izkušnje. V tej fazi izvajanja na splošno niso bili izvedeni vsi ukrepi. Čeprav je bil na vseh področjih dosežen napredek – na nekaterih področjih večji od predvidenega v sedmem okoljskem akcijskem programu – obstaja jasna potreba po nadaljnjih zavezah.

II.Pridobljene izkušnje

Pri tem ocenjevanju sedmega okoljskega akcijskega programa so bile opredeljene številne dragocene izkušnje za vse prihodnje okoljske akcijske programe.