SL    SL SL 
SL    SL  EVROPSKA KOMISIJA 
Bruselj, 10.11.2010 
COM(2010) 629 kon č. 
  
ZELENA KNJIGA 
Razvojna politika EU v podporo vklju čujoči rasti in trajnostnemu razvoju 
 
Povečevanje učinka razvojne politike EU 
SL 2   SL KAZALO 
1. Uvod........................................................................................................................ ..... 3 
2. Razvojna politika z velikim u činkom .......................................................................... 6 
2.1. Udejanjanje sodelovanja „z velikim u činkom“............................................................ 6 
2.2. Rast za človeški razvoj................................................................................................. 7 
2.3. Spodbujanje upravljanja............................................................................................... 8 2.4. Varnost in ranljivost..................................................................................................... 9 
2.5. Udejanjanje usklajevanja pomo či ................................................................................ 9 
2.6. Usklajenost politik za razvoj...................................................................................... 10 2.7. Izboljšanje u činka prora čunske podpore.................................................................... 11 
3. Razvojna politika kot katalizator za vklju čujočo in trajnostno rast ........................... 11 
3.1. Partnerstvo za vklju čujočo rast .................................................................................. 12 
3.2. Spodbujanje regionalnega povezovanja in na daljnje zagotavljanje  trgovine za razvoj
............................................................................................................................... ..... 14 
4. Trajnostni razvoj kot novo poganjalo ........................................................................ 15 4.1. Podnebne spremembe, biotska raznovrstnost in razvoj ............................................. 16 4.2. Energija in razvoj ....................................................................................................... 1 7 
5. Kmetijstvo in zanesljiva preskrba s hrano ................................................................. 19 6. Zaklju ček.................................................................................................................... 21 
SL 3   SL 1. U VOD 
Leta 2000 so razvite držav e in države v razvoju spre jele razvojne cilje tiso čletja, ki 
vključujejo osem glavnih cilje v in zadevnih usmeritev za zmanjšanje revš čine do leta 2015. 
Svetovni voditelji so na nedavnem plenarnem zasedanju Generalne skupš čine na visoki ravni 
od 20. do 22. septembra 2010 v New Yorku potrdili, da  je bilo že veliko doseženega in da se 
je iz revš čine rešilo na milijone ljudi, čeprav se napredek razlik uje po posameznih razvojnih 
ciljih tiso čletja in državah. 
Čeprav je bila gospodarska rast v preteklem desetle tju velika v številnih delih sveta, je treba 
še veliko narediti in mnoge države v razvoju tvegajo, da bodo zaostal e pri okrevanju iz 
položaja, v katerem so se znašle zaradi negativnih u činkov svetovne gospodarske in finan čne 
krize. V skrajni revš čini še vedno živi okoli 1,5 milijarde ljudi (polovica le-teh v podsaharski 
Afriki), šestina svetovnega prebivalstva pa je podhranjena. V številnih najmanj razvitih 
državah je odpornost na zdajšnjo gospodarsko kriz o majhna, saj se je njihov BDP leta 2009 na 
splošno zmanjšal. V okviru doseg anja razvojnih ciljev tiso čletja se je smrtnost mater in otrok 
le rahlo zmanjšala, skrb pa vzbujajo tudi ka kovost izobraževanja in obeti glede dostopa do 
sanitarnih storitev. Poleg tega se je napr edek med regijami zelo razlikoval in širše 
prebivalstvo v časih ni čutilo koristi rasti niti v državah, kjer je gospodarska rast velika.   
Evropska unija in njene države članice so v zadnjih desetih letih in zlasti od sprejetja 
evropskega soglasja o razvoju1 leta 2005 podvojile znesek uradne razvojne pomo či, ki jo 
zagotavljajo, izboljšale us pešnost dodeljevanja pomo či, države članice pa so se osredoto čile 
tudi na skupne pristope na ravni politik. U činkovitost pomo či2 se je izboljšala, partnerstva, 
sporazumi o sodelovanju in finan čni instrumenti so bili posodobljeni, vzpostavljeni pa so bili 
tudi mehanizmi za izboljšanje skladnosti politike na podro čju razvoja3. EU se s priznavanjem, 
da so za opredelitev svojih razvoj nih strategij ob poudarjanju klju čne vloge dobrega 
upravljanja odgovorne predvsem njene partners ke države, vse bolj pomika od odnosa med 
donatorjem in upravi čencem k partnerstvu4 s pogodbenimi odnosi, ki temelji na dialogu na 
ravni politike in povezuje rezu ltate s posebnimi programi ali instrumenti sodelovanja. 
Leta 2010 je EU sprejela ambiciozno stališ če, s katerim je podprla razvojne cilje tiso čletja, 
vključno s ponovno potrditvijo skupnega cilja, to je, da bo do leta 2015 namenila 0,7 % 
svojega BND za uradno razvojno pomo č. Tako ostaja vodilna donatorka na svetu, saj je 
pomagala že milijonom ljudi. Čeprav EU priznava, da so potrebna nadaljnja prizadevanja, je 
ponosna na navedene dosežke – Unija še vedno obravnava razvojno pomo č kot dejanje 
solidarnosti, zavezo in skupni in teres. Lizbonska pogodba je r azvojno politiko uvrstila v 
središče ciljev EU, saj je v členu 208 navedeno, da „je glavni  cilj politike Unije na tem 
področju zmanjšanje in dolgoro čno izkoreninjenje revš čine. Unija upošteva cilje razvojnega 
sodelovanja pri politikah, ki jih izvaja in ki lahko vp livajo na države v razvoju“. 
                                                 
1 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUri Serv.do?uri=OJ:C:2006:046:0001:0019:SL:PDF   
2 http://ec.europa.eu/development/how/aid_effectiveness_en.cfm   
3 http://ec.europa.eu/development/policies/policy_coherence_en.cfm   
4 V zadnjih letih je EU podpisala razli čne sporazume o partnerstvu, ki urejajo njene odnose z državami v 
razvoju in nastajajo čimi državami, kot so strateško partnerstvo EU-Afrika, spremenjeni sporazum iz 
Cotonouja z državami AKP, strateško partnerstvo EU s hitro rasto čimi gospodarstvi in gospodarstvi v 
tranziciji ali strategija za Srednjo Azijo.  
SL 4   SL Razvojna pomo č bo še naprej zahtevala dolgoro čno finančno zavezo. Zaradi vrste razlogov je 
še posebej pomembno, da se nj en pomen razloži državljanom EU, zlasti zaradi reševanja 
problema zmanjševanja revš čine in drugih globalnih izzivo v. Podnebne spremembe so tesno 
povezane z razvojem, saj se zaradi njih nadalje krepi potreba po razvojni pomo či, zahtevajo 
pa tudi ve čje osredoto čanje na druga pomembnejša vprašanja, kot so dostop do energije in 
energetska varnost, pomanjka nje vode in zanesljiva preskrba  s hrano. V okviru razvojne 
pomoči je treba obravnavati slabo ali šibko upravljanj e, ki ustvarja plodna tla za terorizem, 
piratstvo, prekup čevanje in kriminaliteto, boljše uprav ljati migracijske tokove z lajšanjem 
zakonite migracije v skladu s potrebami trga dela, bojem proti nezakoniti migraciji in z obliko migracij, ki bo krepila razvoj, spodbujati gospodarsko ra st v državah v razvoju ter spremljati 
njihovo vklju čevanje v svetovno gospodarstvo. V tem okviru sta izobraževanje in ozaveš čanje 
o razvoju strateško pomembna, saj se z njima lahko pridobi podpora evropskih državljanov za 
razvojno sodelovanje. 
Po pregledu napredka v zv ezi z razvojnimi cilji tiso čletja tako postane jasno, da si mora svet 
bolj prizadevati ter podpreti prizadevanja držav za doseganje razvojnih ciljev tiso čletja, in to 
ne samo z vidika ravni uradne razvojne pomo či, ampak tudi na čina njenega dodeljevanja in 
uporabe, ki je prav ta ko pomemben. Sama pomo č ne bo nikoli dovolj, da se iz revš čine reši na 
milijone ljudi. Razvojna pomo č je lahko u činkovita le, če poleg varstva in izboljševanja 
osnovnih storitev obravnava vzroke za nezadostn i napredek pri doseganju razvojnih ciljev 
tisočletja. Pomo č ni zdravilo za vse, pa č pa je le eden izmed številnih finan čnih tokov v 
države v razvoju. Obravnavati mora vzroke revš čine in ne njenih simptomov, predvsem pa 
mora biti katalizator za zmožnost držav v razvoju, da spodbujajo vklju čujočo rast, ki ljudem 
omogoča, da prispevajo h gospodarski rasti in imajo od nje koristi ter da uporabijo svoje 
gospodarske, naravne in človeške vire pri podpori strategijam za zmanjševanje revš čine. Tako 
je vse bolj jasno, da se razvojni cilji tiso čletja ne bodo dosegli brez vse bolj vklju čujoče rasti. 
Enoodstotno povišanje bruto naci onalnega dohodka držav v ra zvoju je lahko veliko bolj 
učinkovito kot pove čanje pomo či tem državam. Lahko namre č zelo izboljša zmožnost države, 
da zmanjša revš čino, ter ima multiplikacijski u činek z ustvarjanjem novih delovnih mest in s 
socialnim varstvom. 
Doseganje razvojnih ciljev tiso čletja do leta 2015 mora ta ko ostati prva in klju čna prednostna 
naloga, evropsko soglasje o r azvoju pa zagotavlja temeljna na čela za prihodnje delo5. Boj 
proti svetovni revš čini spada med glavne evropske vrednote,  cilje in interese. Dokazano je, da 
lahko doseganje tega cilja na ravni EU prinese veliko dodano vrednost, zlasti z 
zagotavljanjem globalnega in skladnega vpliva ter navzo čnosti po svetu, razsežnosti in 
politične teže ukrepov ter delitvijo dela, ki pove čujejo učinkovitost pomo či tako v EU kot v 
partnerskih državah. 
Glede na sedanje izzive se želi s to zeleno knjigo za četi razpravo o tem, kako lahko EU 
najbolje podpre prizadevanja držav v razvoju za pospešitev napredka pri doseganju razvojnih 
ciljev tiso čletja in kako si lahko prizadeva za us tvarjanje novih prilož nosti za zmanjšanje 
revščine. Zastavlja vprašanja glede štirih glavni h ciljev, ki jih morajo EU in njene države 
članice dose či skupaj: 
                                                 
5 Zlasti celoviti pristopi k zmanjševanju revš čine, lastništvu in prilagajanju s partnerskimi državami, 
usklajevanju in skladnosti politik. 
SL 5   SL • kako zagotoviti razvojno politiko EU z velikim u činkom , tako da se bodo z vsakim 
porabljenim evrom zagotovili najve čja dodana vrednost in stroškovna u činkovitost, 
največji učinek vzvoda in najboljša zapuš čina prihodnjim generacijam, 
• kako omogo čiti večjo rast v državah v razvoju, ki bo tudi bolj vklju čujoča, ter z njeno 
pomočjo zmanjšati revš čino ter vsem zagotoviti možnost dos tojnega življenja in obete za 
prihodnost, 
• kako spodbujati trajnostni raz voj kot poganjalo razvoja in 
• kako dose či trajnostne rezultate na podro čju kmetijstva in zanesljive preskrbe s 
hrano.  
Ta zelena knjiga bo objavljena na spletni stra ni Komisije (http://ec. europa.eu/yourvoice/). 
Posvetovanje bo potekalo od 15. novembra do 17. januarja 2011, sodelujejo pa lahko vse 
zainteresirane strani. Posamezniki, organizaci je in države so vabljeni, da pošljejo svoje 
prispevke v obliki odgovorov na zastavljena vprašanja v dokum entu in/ali kot splošne 
pripombe na obravnavane teme . Zlasti so cenjeni prispevki  partnerjev EU v državah v 
razvoju. 
Prispeli prispevki bodo objavljen i, verjetno kot povzetki, razen če avtor/avtorica nasprotuje 
objavi svojih osebnih podatkov, ker bi ti škodi li njegovim/njenim zakonitim interesom. V 
takem primeru se lahko prispevk i objavijo anonimno. V vse drugi h primerih prispevek ne bo 
objavljen in njegova vsebina se na čeloma ne bo upoštevala. Od vzpostavitve Registra 
zastopnikov interesov (lobist ov) junija 2008 v okviru pobude za preglednost v Evropi so 
organizacije poleg tega vabljene k uporabi tega  registra, da Evropski komisiji in širši javnosti 
zagotovijo informacije o svojih ciljih, financiranju  in strukturah. Politika Komisije je, da se 
prispevki organizacij obravnavajo  kot prispevki posameznikov, razen če se organizacije niso 
registrirale. 
Prispevke je treba poslat i na naslov DEV-GREENPAPER -EUDEVPOL@ec.europa.eu. 
Poizvedbe o tem posvetovanju lahko pošljete na is ti elektronski naslov al i na naslov European 
Commission, DG Development, Unit A/1, Of fice SC-15 03/70, 1049 Brussels, Belgium. 
Izid tega posvetovanja se bo obravnaval v okviru predlogov Komisije, povezanih s 
posodobitvijo evropske razvojne politike, ki naj bi  bili pripravljeni v drugi polovici leta 2011, 
in drugimi pobudami na sorodnih podro čjih politik.  
SL 6   SL 2. R AZVOJNA POLITIKA Z VELIKIM U ČINKOM  
Na učinek sodelovanja vpliva cel ni z dejavnikov, ki oblikujejo ši rši okvir razvojne politike 
EU, vklju čno z globalnimi gospodarskimi razmerami, politikami samih partnerskih držav, 
skladnostjo politik donatorjev (na podro čju trgovine, kmetijstva, migracij, humanitarnih 
politik, blaženja podnebnih spre memb itd.) in dialogom na ravni politik pred sprejetjem 
odločitev o programih pomo či. V nekaterih državah ima zunanja razsežnost politik EU ve čji 
učinek na razvoj kot pomo č.  
Pri doseganju razvojnih ciljev tiso čletja potrebe po financiranju mo čno presegajo javna 
sredstva, ki so danes na voljo na nacionalni ravni v državah v razvoju ali na mednarodni ravni 
v okviru razvojnega sode lovanja in nastajajo čega sodelovanja jug-jug. V sedanjih 
gospodarskih in finan čnih razmerah bodo poleg tega po trebe po fiskalni konsolidaciji 
ustvarjale vse ve čji pritisk na prora čune pomo či donatorjev. Zato je treba resno razmisliti o 
inovativnih rešitvah. Mednje spadajo možnosti,  ki se obravnavajo v okviru razprave o 
inovativnih virih financiranja6 „z znatnim potencialom za ustvarjanje prihodka“7 in 
prizadevanj za izboljšanje u činka tokov obstoje če uradne razvojne pomo či. 
Jasno je, da mora evropska pomo č pomeniti veliko dodano vrednost in resni čno stroškovno 
učinkovitost ter se osredoto čati na podro čja, na katerih je to dodano vrednost mogo če jasno 
pokazati. To preprosto pomeni, da mora EU pokazati, da bodo njeni programi pomo či v vseh 
ustreznih oblikah in sektorjih zagotovili najve čji dolgoro čni učinek in se bodo uporabili kot 
glavni instrument za osredoto čanje na doseganje razvojnih ciljev tiso čletja ter tudi nadaljnjih 
ciljev. To se v prvi vrsti za čne z osredoto čanjem na štiri temeljne in osnovne zahteve: 
človeški razvoj in varnost kot predpogoja za r azvoj vsake države te r rast in socialna 
vključenost za vsako dolgoro čno obvezo. To so potrebni in dopolnjujo či se pogoji, za katere 
si je treba neprestano prizadevati. 
2.1. Udejanjanje sodelovanja „z velikim u činkom“ 
Pomembno je, da se zgoraj omenjeni cilji kažejo v vseh fazah na črtovanja programov in ciklu 
izdatkov, tako da se investira v projekte, pri ka terih lahko vsak porabljen evro, pa naj si bo iz 
razvojne pomo či, sredstev za financiranje boja proti podnebnim spremembam ali drugih oblik 
pomoči, ustvari u činek vzvoda in spodbuja rast v partne rski državi. EU in njene države 
članice bi lahko za programe/projekte/pomo č predvidele dolo čeno število pogojev v zvezi z: 
(i) dodano vrednostjo,  (ii) usklajevanjem EU pred  potrditvijo nepovratne pomo či/programov, na primer na podlagi 
strateških dokumentov evropskih držav,  
(iii) dokazom u činka vzvoda, ki ga bo imel pr edlagani program/nepovratna 
pomoč/proračunska pomo č na reforme in dobre politike na eni strani ter na druge vire 
financiranja (tudi z vklju čevanjem zasebnega sektorja ali upo rabo nacionalnih fiskalnih virov) 
na drugi strani. 
                                                
 
6 COM(2010) 549 in COM(2010) 700.  
7 Sklepi Sveta o razvojnih ciljih tiso čletja za plenarno zasedanje Združenih narodov na visoki ravni v 
New Yorku in čas po njem – podpora izpolnitvi razvojnih ciljev tiso čletja do leta 2015, dok. 11080/10, 
z dne 14. junija 2010. 
SL 7   SL Poleg tega so vse bolj pomembni sp remljanje in vre dnotenje dosežkov pomo či ter poročanje o 
njih, saj bo lahko zaradi teko čega fiskalnega usklajev anja pritisk na prora čune pomo či vse 
večji. Povečevanje odgovornosti in vidnosti prispevkov EU prav tako kaže njenim partnerjem, 
da se Unija drži svojih mednarodnih zavez. Zato moramo biti sposobni prepri čljivo dokazati 
dosežke razvojnega sodelovanja EU. Pri tem bodo potrebna ve čja prizadevanja za okrepitev 
sistemov spremljanja in vrednotenja, pa tudi zahtev po poro čanju tako EU kot njenih 
partnerskih držav. 
1. Kako bi lahko EU in njene države članice razvile sveženj usmerjevalnih navodil o 
načrtovanju programov in izdatkih, v skladu s katerimi bi bilo treba izpolnjevati 
določeno število pogojev (dodana vrednost, usklajevanje, u činek) za vse 
programe/projekte/pomo č? 
2. Katere so trenutne dobre pr akse na ravni EU in držav članic, ki bi se jih lahko še 
dodatno razvilo? 
3. Kako bi bilo mogo če različne tokove pomo či (iz javnih in zasebnih virov ter iz 
proračunov razli čnih politik na podro čju zunanjega delovanja) ustrezno povezati, jih 
spremljati in o njih poro čati, da bi dosegli najve čji učinek, odgovornost in vidnost?  
2.2. Rast za človeški razvoj  
Država brez prebivalstva, ki nima  dovolj hrane, ni izobraženo in ni  zdravo, ne bo  nikoli mogla 
rasti in se izkopati iz revš čine. Da bo gospodarska rast prinašal a trajne razvojne koristi, mora 
biti socialno vklju čujoča, za kar sta potrebna skladnost in ravnovesje med politikami. Odprava 
neenakosti z ustvarjanjem dohodka, vklju čno z zagotavljanjem produktivnega in dostojnega 
zaposlovanja, enakosti spolov, socialnega varstva ter splošnega dostopa do kakovostnega 
izobraževanja in usposabljanja, odzivni visokošolski sistem, ki izobrazi potrebne človeške 
vire, pa tudi storitve zdra vstvenega varstva so klju čnega pomena za zmanjševanje revš čine, 
doseganje razvojnih ciljev tiso čletja ter prispevanje k socialni koheziji, človekovim pravicam 
in miru.  
To morajo ostati in tudi bodo ostale prednostn e naloge razvojnih prizadevanj EU in držav 
članic v državah, ki najbolj potrebujejo pomo č. 
Na podlagi svojih bogatih izkušenj pri podpiranju človeškega in družbenega razvoja ter z 
osredotočanjem na podro čja dejavnosti, ki niso samo tradic ionalna, lahko EU  zdaj razmisli o 
načinu boljšega vklju čevanja pomena znanja in spretnosti,  inovativnosti, ustvarjalnosti ter 
podjetništva v celovit pristop k socialnim politikam ter o na činu podpore aktivnih politik na 
trgu dela, agende o dostojnem delu in razvoja u činkovitih nacionalnih sistemov socialnega 
varstva. 
4. Kako lahko EU in njene države članice najbolje zagotovijo, da bo pomo č za 
izobraževanje in zdravstveno varstvo bolj usmerjena ter da se nadalje pove čata njen 
učinek in učinkovitost z vidika človeškega razvoja in rasti?  
5. Kako bi morala EU podpreti razvoj znanj a in spretnosti v partnerskih državah v 
skladu z zna čilnostmi in potrebami lokalnih trgov dela, vklju čno z neformalnim 
sektorjem? Kako lahko k temu prisp eva globalni pristop EU k migracijam?  
SL 8   SL 2.3. Spodbujanje upravljanja  
Izkušnje so pokazale, da bo brez dobrega upravljanja u činek programov pomo či omejen, 
izredno težko pa bo  tudi zagotavljati u činkovito sodelovanje. Demokrati čno upravljanje, 
spoštovanje človekovih pravic, boj proti korupciji, pra vna država ter oblikovanje institucij in 
države so sestavni deli st rategij sodelovanja EU.  
Učinkovito upravljanje zahteva dobro finan čno upravljanje sredstev ter u činkovite mehanizme 
preprečevanja, nadzora in kaznovanja/povra čila za boj proti korupciji in goljufijam. 
Spodbujanje preglednosti, odgovornos ti in sodelovanja v odlo čanju bo prav tako imelo 
ključno vlogo, zlasti z vlogo parlam enta, neodvisnega sodnega si stema in revizijskih organov. 
Usmeriti se je treba tudi na krepitev zakon odajne zmogljivosti vlad za vzpostavljanje 
prijaznega poslovnega okolja, ki bo najbolje upo rabljalo notranje vire  ter privabljalo doma če 
in tuje naložbe, skupaj z mehanizmi za zagot ovitev, da bodo imeli od rasti koristi vsi deli 
družbe. V tem okviru so lahko koristne izkušnje EU na podro čju tranzicije. Pomembni 
partnerji so tudi organizacije ci vilne družbe. EU v svojem politi čnem dialogu z nacionalnimi 
organi spodbuja minimalne standard e za ureditev okolja, ki bi omogo čalo delovanje 
organizacij civilne družbe, in odkrit dialog med državnimi in nedržavnimi akterji.  
Dialog med partnerji in usmeritev na zagotavlj anje spodbud za reforme, ki so usmerjene v 
rezultate, so glavna na čela sedanjega pristopa EU. To se izvaja z vklju čevanjem kazalnikov 
napredka tako v redne preglede dodeljevanja pomo či kot v posebne programe ali prora čunsko 
podporo. EU se je že usmerila v na črtovanje programov pomo či, ki temelji na pogodbah in 
povpraševanju, na primer v obliki pobude o upravljanju8 z afriškimi, karibskimi in pacifiškimi 
državami, pogodbe o razvojnih ciljih tiso čletja9 in klavzule o dobrem upravljanju v 
sporazumih EU o partnerstvu z afriškimi, kari bskimi in pacifiškimi državami, državami v 
Aziji in Latinski Ameriki ter državami evropskega sosedstva. Spodbujanje upravljanja na regionalni ravni je pomembno za zagotovitev ve čjega sprejemanja in legitimnosti reform. 
Toda stalno osredoto čanje na uporabo pomo či kot katalizatorja za izboljšanje upravljanja kot 
sestavnega dela razvojnega pa rtnerstva mora ostati prednostna naloga razvojne politike EU, v 
nekaterih partnerskih državah pa je treba še marsikaj dose či. Tako se zastavljajo številna 
vprašanja o najboljšem na činu nadaljevanja poti v smeri uporabe pomo či za spodbujanje 
upravljanja. Čeprav na primer predhodne ve čletne dodelitve po državah zagotavljajo dolo čeno 
mero predvidljivosti za financiranje držav v razvoju, bi lahko razmislili o usmeritvi k novim 
pristopom, ki omogo čajo spodbude za reforme in uporabo notranjih virov. 
6. Kako lahko EU prilagodi sv oj pristop, instrumente in kazalnike v podporo reformam 
upravljanja v državah/regijah v razvoju? 
7. Kako in do kolikšne mere bi morala EU vklju čiti več spodbud za reforme v svoj 
postopek dodeljevanja pomo či, tako za programe po državah kot za tematske 
programe? 
8. Kako bi morala EU spodbuditi dobre okvire za ocenjevanje in spremljanje razvojnih 
rezultatov, ki so jih dosegle države prejemnice? 
                                                 
8 Glej zlasti delovni dokument Komisije „Podpora demokrati čnemu upravljanju s pobudo za upravljanje: 
pregled in pot naprej“, SEC(2009) 58, z dne 19. novembra 2009. 
9 http://ec.europa.eu/development/how/aid/mdg-contract_en.cfm   
SL 9   SL 2.4. Varnost in ranljivost 
Brez miru in varnosti, pravne države, ustrezn e in predvidljive zakono daje ali dobrih javnih 
financ pomo č ljudem ne bo nikoli  zagotovila dolgoro čne prihodnosti. To je zapisano v 
evropski varnostni strategiji te r v evropskem soglasju o razvoju. Poleg tega je tesna povezava 
med razvojno politiko EU in širšim zunanjim  delovanjem EU pome mbna za zagotovitev 
učinkovitosti pomo či, ki temelji na dobro usklajenem in stroškovno u činkovitem pristopu na 
ravni EU in držav članic. To še zlasti velja za šibke države, razmere po konfliktih ter države, 
v katerih ve č povezanih dejavnikov ustvarja plodna tla za pojav družbenega nasilja in 
nasilnega ekstremizma ter njuno podporo. 
Institucionalne ureditve v EU po Lizbonski pog odbi zagotavljajo priložnos t za celovitejši in 
bolj usklajen evropski pristop k obravnava nju izvornih vzrokov za konflikte in podpiranju 
prizadevanj partnerskih držav pri vzpostavljanju mirnih, demokrati čnih, legitimnih in 
vključujočih držav.  
Zlasti bo EU z novo Evropsko službo za zunanje delovanje in v sodelovanju z ustreznimi 
službami Komisije morda želela vzpostaviti skladne in celovite politi čne strategije, ki bodo 
povezale zgodnje opozarjanje in preventivno diplomacijo s kratkoro čnimi ukrepi odzivanja na 
krizne razmere (humanitarno, diplomatsko, civil no in vojaško upravljanje  kriznih razmer) ter 
dolgoročnejšimi instrumenti in politikami (na podro čju razvojnega sode lovanja, trgovine, 
okolja in prilagajanja na podnebne sprememb e za zmanjšanje ranl jivosti zaradi naravnih 
nesreč, migracij itd.). Te bi lahko vklju čile tudi ustrezno razvojno komponento za 
obravnavanje upravljanja, oblikovanja države in  drugih reform, povezanih z razvojem, ki so 
potrebni za podporo miru in stab ilnosti ter za spodbujanje človekovih pravic. 
V tem okviru sta bistveni skladnost in ustrezna povezanost s humanitarnimi dejavnostmi za 
zmanjšanje ranljivosti držav, ki se nagibajo h konfliktom, za krepitev njihove odpornosti in 
učinkovit prehod iz ukrepanja ob izrednih razmerah k okrevanju.  
9. Kako bi morala EU obravnavati povezavo med varnostjo in razvojem, zlasti v 
državah, ki so šibke in se nagibajo h konfliktom, in kako naj pri na črtovanju 
razvojnih posegov bolj poudari demokrati čno upravljanje, človekove pravice, pravno 
državo, pravosodje in reformo sektorja varnosti?  
10. Kako bi se lahko EU pri na črtovanju varnostnih posegov bolje uskladila z razvojnimi 
ukrepi?  
11. Kako lahko EU najbolje obravnava i zziv v zvezi s povezovanjem nujne pomo či, 
obnove in razvoja v razmerah tranzicije in okrevanja? 
2.5. Udejanjanje usklajevanja pomo či 
Učinkovito usklajevanje programov pomo či je zakonita obveza Unije in njenih držav članic. 
Člen 210 Lizbonske pogodbe dolo ča: „Zaradi spodbujanja dopolnjevanja in u činkovitosti 
njihovega delovanja Unija in države članice usklajujejo svoje polit ike razvojnega sodelovanja 
in se med seboj posvetujejo o programih pomo či, tudi v mednarodnih organizacijah in na 
mednarodnih konferencah.“ Pomen usklajevanja pomo či z drugimi donatorji je zapisan v 
evropskem soglasju o r azvoju, kodeksu ravnanja10 in operativnem okviru11, ki temelji na 
                                                 
10 Sklepi Sveta o Kodeksu ravnanja EU o dopolnjevanju in delitvi dela v okviru razvojne politike, dok. 
9090/07, z dne 15. maja 2007. 
SL 10   SL agendi učinkovitosti mednarodne pomo či (Pariška deklaracija in agenda za ukrepanje iz 
Akre)12. 
Toda doslej je bilo resni čno učinkovito usklajevanje pomo či v fazi na črtovanja programov še 
vedno bolj izjema kot pravilo. 
Usklajevanje mora postati veliko bolj sistemati čno in učinkovito, kot je to potrdil Svet13, ki je 
pozval Komisijo, naj „do leta 2011 Svetu predlo ži predlog za postopno sinhronizacijo ciklov 
načrtovanja programov EU in držav članic, in sicer na ravni pos ameznih partnerskih držav ter 
ob upoštevanju njihovih razvojnih strategij in ciklov na črtovanja“. Komisija namerava 
predlog za takšen mehanizem predstaviti leta 2011.  
12. Kateri so najustreznejši pravni in prakti čni načini in strukture, da se u činkovitost 
pomoči in evropski nacionalni strateški dokum enti udejanjijo? Kako se lahko zahteve 
v zvezi s tem iz Lizbonske pogodbe in sklepov Sveta z dne 14. junija uresni čijo v 
praksi? 
2.6. Usklajenost politik za razvoj 
Usklajenost politik za razvoj je pravna zahteva iz Lizbonske pogodbe14. Politike na podro čjih, 
kot so trgovina, ribištvo, kmetijstvo, migracije ali podnebje in energija, če jih omenimo le 
nekaj, imajo lahko velik u činek na zmožnost najrevnejših držav, da zmanjšajo revš čino in 
napredujejo. 
Komisija je v Akcijskem na črtu EU za podporo razvojnim ciljem tiso čletja v dvanajstih 
točkah, ki ga je objavila 21. aprila 201015, poudarila, da „EU podpira razvojne cilje tiso čletja 
tudi tako, da z drugimi politikam i, ne le s politiko na podro čju pomoči, bolj podpira razvojne 
cilje. V zadnjih petih letih je zato EU uve dla predhodne in naknadne mehanizme v zvezi s 
tem, vklju čno z ocenami u činka, ki obravnavajo zunanji u činek priporo čil glede politik. 
Delovni program za usklajenost politik za razvoj dolo ča dejanske cilje in kazalnike napredka 
za izvajanje zavez EU glede usklajevanja  politik za razvoj v zvezi z razli čnimi politikami, ki 
vplivajo na naslednjih pet globalnih izzivov: trgovino in finance, podnebne spremembe, 
zanesljivo preskrbo s hrano, migracije in varnos t“. Uporablja se kot orodje za usmerjanje 
odločanja v EU, v katerega so vklju čeni zlasti Komisija, Svet in Parlament, o vrsti odlo čitev, 
ki vplivajo na države v razvoju in niso povezane samo z razvojno pomo čjo. 
Eden izmed pristopov za nadaljn ji napredek je lahko proa ktivnejša in zgodnejša uporaba 
delovnega programa za usklajenost politik za razvoj pri pripravi novih pobud. Tako sta 
potrebna nadaljnje delo in posvetovanje o na činu, kako to obveznost spremeniti v dejanski 
akcijski program. Eden glavnih i zzivov, s katerimi se je še treba spoprijeti, je zl asti nadaljnji 
razvoj sedanjega pristopa za oceno dejanskega u činka politik EU na  razvojne cilje. 
                                                                                                                                                         
11 Kodeks ravnanja EU o delitvi dela in dopolnjevanju ter operativni okvir za u činkovitost pomo či. 
12 http://www.oecd.org/dataoecd/58/16/41202012.pdf   
13 Sklepi Sveta z dne 14. junija 2010 o razvojnih ciljih tiso čletja. 
14 Člen 208 Pogodbe o delovanju Evropske unije: „(…) Unija upošteva cilje razvojnega sodelovanja pri 
politikah, ki jih izvaja in ki lahko vplivajo na države v razvoju.“ 
15 http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/COMM_COM_2010_0159_MDG_EN.PDF  
SL 11   SL 13. Kateri prakti čni ukrep ali ukrep, povezan s politik o, bi se lahko sprejel v EU za 
izboljšanje usklajenosti politik za razv oj? Kako bi se lahko napredek in u činek 
najbolje ocenjevala? 
2.7. Izboljšanje u činka prora čunske podpore 
Proračunska podpora je na čin izvajanja razvojne pomo či, v skladu s katerim se finan čna 
pomoč dodeljuje zakladnicam držav prejem nic. V zadnjih letih je prora čunska podpora 
(splošna ali sektorska) postala pomemben instrument EU za pomo č dobrim gospodarskim in 
javnofinan čnim politikam, pa tudi programom reform partnerskih držav. Komisija je 
obvezana k zagotavljanju, da se prora čunska podpora uporablja selektivno in na na čin, ki je 
najuspešnejši, naju činkovitejši in ima najve čji učinek.  
Gleda na pomembnost zagotavljanja celovi tega pregleda uporabe tega pomembnega 
instrumenta je Komisija 19. oktobra 2010 sp rejela zeleno knjigo o Prihodnosti prora čunske 
podpore EU za tretje države 16. Njen namen je široko javno posv etovanje, zbiranje mnenj in 
podatkov ustreznih zainte resiranih strani o na činu, kako se lahko pridobljeno znanje v 
prihodnosti uporabi za izboljšanje uporabe prora čunske podpore tako na ravni Skupnosti kot 
držav članic.  
3. R AZVOJNA POLITIKA KOT KATALIZATOR ZA VKLJU ČUJOČO IN TRAJNOSTNO RAST  
Temeljni cilj pomo či je, da deluje kot katalizator, da podpira rast v partnerskih državah in 
zlasti da pomaga vzpostavljati novo okolje, ki spodbuja trajnostno in vklju čujočo rast, kar 
omogoča navedenim državam, da se rešijo iz revš čine. Socialno vklju čujoča gospodarska rast 
ima veliko ve čji učinek na zmanjševanje revš čine, kot ga ima postopno pove čevanje uradne 
razvojne pomo či.  
Na okolje, ki spodbuja rast, vplivajo številni dejavniki, med drugim politi čna in 
makroekonomska stabilnost, dobro upr avljanje, varnost, spoštovanje človekovih pravic, 
spodbudno poslovno okolje, ki je urejeno z zakonodajo in politiko in ki lahko zagotavlja produktivno in dostojno zaposlovanje, dobro iz obraženo, zdravo in ustvarjalno prebivalstvo, 
trajnostna raba omejenih naravnih virov, gos podarska infrastruktura,  izvajanje temeljnih 
standardov na trgu dela ter u činkovito in koristno sodelova nje v mednarodni trgovini.  
EU že deluje na vseh navedenih podro čjih v okviru obstoje čih partnerstev z državami v 
razvoju.  Razmisliti pa je treba o na činu za nadaljnje izboljšanje vpliva razvojne politike na 
rast, ki ni samo sebi namen, pa č pa sredstvo za zmanjševanje revš čine.  
Seveda se zmožnosti držav v razvoju, da si pri zadevajo za dobro upravlja nje in politike, ki 
spodbujajo rast, precej razlikujejo.  Sodelovanje, usmerjeno v rast , bo bolj ustrezno za države, 
ki se odlo čajo za politike spodbujanja rasti,  ki je tudi socialno vklju čujoča, medtem ko je treba 
v državah, ki najbol j potrebujejo pomo č, ali v tistih, v katerih so konflikti ali se nahajajo v 
ranljivem položaju, uporabljati bolj tradicionalne razvojne in strumente. Razlikovanje med 
državami in regijami tako lahko  vodi do razvoja novih pris topov za boljše sodelovanje z 
državami, ki so se pripravljene vklju čiti v nove oblike partnerstva, ob tem pa je treba glede na 
potrebe še naprej podpirati oblikovanje države, dobro upravljanje in strategije, usmerjene v 
                                                
 
16 COM(2010) 586.  
http://ec.europa.eu/development/how/consultation/index.cfm?action=viewcons&id=5221 
SL 12   SL revščino. Iz tega sledi, da je pomembna kombin acija politik za posamezne države, ki upošteva 
njihove posebne izzive, pri tem pa je treba partnersko sodelova ti ter spoštovati lastništvo ob 
osredotočanju na rezultate ter zagot avljanju vzajemne odgovornosti. 
Poleg tega je treba ukrepe EU bolje usklajevati in se osredoto čati na podro čja, na katerih 
lahko pomenijo dodano vrednost. Lizbonska pogodba  in nov institucion alni okvir za skupno 
zunanjo in varnostno politiko EU ter nove pristojnosti, povezane s podro čji, ki zadevajo 
razvoj17, zagotavljajo priložnosti za izoblikovano strateško razvojno polit iko v širšem okviru 
učinkovitejših zunanjih ukrepov.  
Pri prizadevanju za spodbuj anje razvojne politike kot katalizatorja za vklju čujočo rast so 
zlasti pomembna podro čja, ki so opisana v nadaljevanju. 
3.1. Partnerstvo za vklju čujočo rast  
Za privabljanje in ohranjanje doma čih in tujih naložb je potrebno poslovno okolje, ki je 
predvidljivo, pregledno, osnovano na pravilih in ki ni diskriminatorno, skupaj s podporo naložbam v proizvodnem sektorju in z obstojem pr iložnosti na trgu. Tako se pojavi vprašanje, 
ali naj EU razmisli o novih skupnih strategijah za vklju čujočo rast  v partnerstvih s 
posameznimi državami v razvoju ali na ravni regionalnih skupin, ki bi vklju čevala tudi 
zainteresirane strani iz zas ebnega sektorja – podjetja, fundacije, akademske kroge, 
organizacije civilne družbe v najširšem smislu itd., ki so si za cilj zadale merljiv napredek 
glede vprašanj, ki jih lahko s kupaj rešujejo. Te skupne strateg ije se lahko oblikujejo v okviru 
obstoječih uradnih sporazumov o partnerstvu med EU in skupinami dr žav v razvoju ali 
dejansko s posameznimi državami. 
Nedržavni akterji s svojimi številnimi vl ogami, ki jih imajo kot zagovorniki, ponudniki 
storitev in samostojni donatorji ali posojilodajalci, spodbujajo r azvoj in so njegov del, saj 
povečujejo razumevanje in prinašajo dodano vre dnost. Z njimi je treba vzdrževati redni 
dialog, kot ga je na primer za čela Komisija
18, s katerim se želi dose či konsenz glede 
prihodnjih izzivov in podro čij, ki jih je najbolj treba spremeniti. 
Takšne skupne strategije lahko temeljijo na številnih razli čnih prednostnih nalogah, pri tem pa 
se EU in partnerske države dogovorijo gled e jasnih obveznosti in rezultatov, kot so:  
– Spodbujanje in podpora donosnih in trajnostnih naložb , tako tujih kot doma čih, v 
najrevnejših državah v razvoju,  zlasti v tistih, v katerih ni  razmaha trgovine in ki ne 
privabljajo velikih naložbenih tokov. Med možnosti spadajo pomo č za podporo naložbam 
v pomožno infrastrukturo, ki spreml ja zasebne naložbe (na primer omogo čanje dostopa 
proizvodov na trg), in podpiranj e projektov, ki pomenijo dolo čeno stopnjo tveganja, kar 
otežuje privabljanje zasebnega financiranja , v obliki financiranja na osnovi delitve 
tveganja, kadar je to ustrezno. Takšno financ iranje bi moralo biti manj usmerjeno v 
podpiranje razvoja obstoje čih industrijskih dejavnosti, zl asti ekstraktivne industrije, pa č pa 
bi se moralo raje usmeriti na dejavnosti z ve čjo dodano vrednostjo, zlasti industrijo na 
koncu proizvodne verige. Njegov na men bi prav tako moral bi ti, da zagotovi koristi kar 
največjemu številu zadevnih državljanov.  
                                                 
17 Kot so naložbe, migracije. 
18 Strukturiran dialog o vklju čevanju civilne družbe in lokalnih organov v razvoj  se je začel marca 2010, 
končal pa se bo maja 2011.  
https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/index.php/Structured_dialogue   
SL 13   SL – Dostop do kapitala in  dosegljivih posojil , zlasti za mala in srednja podjetja ter 
mikropodjetja, je klju čen pri podpori rasti lokalnega kme tijstva, industrije in storitev, saj 
krepi učinek vzvoda med pomo čjo in finan čnimi instrumenti. V razmerah, ko je dostop do 
nacionalnih financ težak ali ni na voljo, bi EU lahko nadalje podprla postopen razvoj 
nacionalnega ban čnega sistema in lokalnih ka pitalskih trgo v, kar bi doma čim ali tujim 
investitorjem omogo čilo, da se usmerijo na dejavnosti z jasnim u činkom na razvoj, za 
katere se sicer ne bi odlo čili zaradi obstoje čih tveganj. To bi bilo na primer mogo če doseči 
z združenim skladom EU ali mehanizmom, ki bi  ga skupaj upravljale institucije EU in 
evropske razvojne banke ter finan čne institucije, ki bi v te snem usklajevanju ponujale 
subvencionirana posojila, potrebno tehni čno in finan čno pomo č ter omogo čale delitev 
tveganja za spodbujanje zasebnih naložb v državah v razvoju.  
– Pravni in zakonodajni okvir . Vloženi trud in sredstva pr i ustanavljanju novega podjetja, 
zlasti malega in srednjega, ali pri upravl janju že ustanovljenega imata pomembno vlogo. 
To ne vklju čuje samo za četnih formalnosti glede registracije, ampak na primer tudi 
izpolnjevanje dav čnih predpisov, boj proti korupciji, be g kapitala iz države in vprašanje 
dovoljenj v poznejši fazi. Pomo č EU, tako finan čna kot tehni čna, lahko podpre reforme na 
tem podro čju, ki temeljijo na zavezah in odlo čenosti partnerskih držav, da uvedejo 
izboljšave. To vklju čuje tudi zaš čito naložb, pregledne in odpr te postopke registriranja 
podjetij ter njihovega zapiranja in ce novno dostopne ter zaupanja vredne na čine 
izpolnjevanja pogodbenih obveznosti. Zaradi naraš čajočega pritiska svetovnega 
povpraševanja postaja upravljanje  pravic v zvezi z izkoriš čanjem, upravljanjem ali 
odtujevanjem naravnih virov, vklju čno z zemljo, vodo, surovinami ali ribištvom, vse 
pomembnejše. Toda napredek na takih podro čjih je v veliki meri odvisen od odlo čnosti 
partnerskih držav. 
– Inovacije : Sodelovanje na znanstve nem in tehnološkem podro čju, razvijanje zmogljivosti, 
pa tudi naložbe v znanje, i novacije in nove tehnologije imajo lahko pomembno vlogo za 
hitro vklju čujočo rast in reševanje ljudi iz revš čine. Eden izmed najve čjih izzivov za 
države v razvoju je dolo čitev in izkoriš čanje podro čij, na katerih imajo primerljivo 
prednost, da bi lahko vidno konkurirale z ve čjimi hitro razvijajo čimi se državami. Tako so 
ukrepi, zna čilni za posamezne države, namenjen i za spodbuditev razvoja in prenosa 
tehnologije, ki se zrcalita v dobr ih podjetjih, izredno pomembni za pove čevanje števila 
naložbenih priložnosti. Prav tako je treb a nameniti posebno pozornost potencialnemu 
učinku, ki jo ima kulturna in ustvarjalna industri ja na rast loka lnega gospodarstva v 
številnih državah v razvoju. Zaš čita in izvajanje pravic intelektualne lastnine v skladu z 
mednarodnimi obveznostmi ter upoštevanje ravni razvoja ter potreb imajo lahko 
pomembno vlogo pri podpiranju in ovacij. Informacijske in komunikacijske tehnologije 
imajo lahko veliko in hitro preobrazbeno mo č na vseh socialno-ekonomskih podro čjih in 
so izredno stroškovno u činkovite v zvezi z zagotavlj anjem storitev na podro čjih, kot so 
varovanje zdravja, izobraževanje, upravljanje ener gije in okolja, prevozni sistemi, državne 
uprave ali trgovina in finan čne storitve19. 
– Dostojno delo in socialno varstvo: Večja neenakost mo čno zavira hitrost zmanjševanja 
revščine in ima velike negativne u činke na gospodarsko rast. Socialno varstvo z 
zmanjševanjem neenakosti in s podpiranjem najbolj prikrajš anih ljudi spodbuja naložbe v 
človeški kapital, pove čuje produktivnost, izbo ljšuje družbenopoliti čno stabilnost ter 
                                                 
19 Zaradi velikega tehnološkega napredka in ra zvoja trga je v državah v razvoju zdaj ve č kot tri milijarde 
prenosnih telefonov, prav tako pa je tudi desetkrat ve č uporabnikov interneta kot leta 2000. 
SL 14   SL prispeva k ustanavljanju trdnih institucij. Potreben je integrirani program za zaposlovanje 
in vključujočo rast, ki bo osredoto čen na znanje in spre tnosti, produktivnost ter 
zakonodajno prijazno poslovno okolje . V sodelovanju EU z državami Latinske Amerike je 
na primer socialna kohezija glavni cilj in obravnavana kot glavna sestavina vklju čujoče 
rasti. 
Na vseh navedenih podro čjih je treba zagotoviti spoštovanje človekovih pravic ter standardov 
socialne in okoljske trajnosti s sklicevanj em na pobudo ZN za globalni dogovor in smernice 
OECD s pomo čjo sektorskih dogovorov ali uredb, kot  obstajajo v okviru sporazumov za 
izvrševanje zakonodaje, upravljanj e in trgovanje na podro čju gozdov20, sporazumov o 
partnerstvu v ribiškem sektorju, pobude za preglednost v ekstraktivni industriji21 ali procesa 
Kimberley22 ali v obliki družbene odgovornosti gospodarskih družb23. Te pobude bi morale 
dopolnjevati obstoje ča prizadevanja za okrepitev poslovnega okolja na državni ravni, ne pa jih 
zamenjati, ter pomagati zapolniti zakonoda jne vrzeli in vrzeli v izvajanju. 
14. Kako in v kolikšni meri bi morala EU podpreti projekte industrijskih naložb v 
državah v razvoju in kako bi lahko naš la pravo ravnotežje med razvijanjem 
ekstraktivne industrije/ener getike ter spodbujanjem indus trij na koncu proizvodne 
verige?  
15. Kako lahko EU zagotovi, da se s podporo gospodarskemu razvoju zajam či pravična 
socialna vklju čenost koristi in zagotovita ve čje varstvo socialnih in ekonomskih 
pravic, vklju čno z izvajanjem temeljnih standardov na trgu dela, ter ve čja 
odgovornost podjetij?  
16. Katere ukrepe bi bilo treba spreje ti – in kako bi jih bilo treba lo čiti – v podporo 
prizadevanjem držav v razvoju pri vzpos tavljanju gospodarskega okolja, ki je 
primerno za spodbujanje poslovanja, zl asti malih in srednjih podjetij? 
17. Kateri ukrepi ali strukture bi se lahko razvile s partne rskimi državami ter evropskimi 
in mednarodnimi finan čnimi institucijami za zagotovitev finan čne podpore ter po 
potrebi financiranja z nizkimi stroški v kombinaciji s finan čnimi jamstvi v podporo 
takšni rasti? 
18. Katere instrumente bi lahko EU uporablja za spodbujanje ustvarjalnosti, 
inovativnosti in prenosa tehnologije ter zagotavljanje u činkovitega posluževanja po 
njih v državah v razvoju? 
3.2. Spodbujanje regionalnega povezovanja in nadaljnje zagotavljanje trgovine za 
razvoj  
Spodbujanje regionalnega povezovanja 
Uspeh Evropske unije pri ustvar janju mirne in uspešne družbe  ter širjenju geografskega 
prostora Unije je v postopne m povezovanju njenega trga, ta ko v pravnem, gospodarskem, 
finančnem, politi čnem kot dav čnem smislu. Njeno usmerjanje na  infrastrukturo, to je na 
                                                 
20 http://ec.europa.eu/environment/forests/flegt.htm   
21 http://eiti.org/   
22 http://www.kimberleyprocess.com/   
23 http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable- business/corporate-social-responsibility/index_en.htm   
SL 15   SL prevoz, telekomunikacije in energetiko, je omogo čilo razvoj trgovine in pove čanje rasti. 
Pokazalo se je, da se rast in razvoj za čneta s povezanim, živahnim regionalnim trgom.  
V svetu v razvoju, vklju čno z Afriko, jugovzhodno in vzhodno Azijo ter Latinsko Ameriko, je 
opaziti podoben napredek, čeprav je na bolj za četni stopnji razvoja. Veliko ve čino afriške 
trgovine predstavlja trgovina z neafriškimi državami, obstajajo  pa tudi fragmentacija in 
prekrivanje regionalnih skupin ter n ezadostna povezanost infrastrukture med člani regionalnih 
skupin.  
Toda v zadnjih letih se je napredek k u činkovitemu regionalnemu povezovanju v številnih 
regijah pospešil. Ta napredek je osredoto čen predvsem na gospodarska podro čja (tako kot se 
je EU v svojih prvih letih osredoto čila na gospodarsko združev anje). Tudi na politi čnem 
področju je na primer Afriška unija  pred kratkim naredila pome mbne korake v zvezi z Afriško 
strukturo za mir in varnost ter regionalno mediacijo. 
19. Kako lahko izkušnje EU bolje pomagajo re gijam, ki želijo okrepiti svojo povezanost? 
Nadaljevanje zagotavljanja trgovine za razvoj 
Izkušnje kažejo, da morajo držav e v razvoju za celovito izkoriš čanje svojih gospodarskih 
možnosti izvajati notranje reforme in ukrep e mednarodne politike, prilagojene njihovim 
potrebam, z združevanjem in v sosledju. Z razvojem je ponavadi povezana postopna 
liberalizacija trgovine z blagom  in storitvami v ugodnem podjet niškem okolju, tako da se 
olajšata vklju čevanje v svetovno gospodarstvo in  regionalno povezovanje.  
EU ima enega izmed najodprtejših trgov na svetu za države v razvoju. Skupaj s svojimi 
državami članicami zagotavlja najve čjo pomoč trgovini, ki je leta 2008 dosegla rekordni 
znesek 10,4 milijarde EUR, kar je za 3,4 milijarde EUR (48 %) ve č kot leta 2007. Z leti je EU 
razvila trgovinske instrume nte v podporo družbenemu in gospodarskemu blagostanju v 
državah v razvoju.  
V bližnji prihodnosti so glavni cilji zagotavljanje skladnosti med trgovinsko politiko EU in 
cilji razvojnega sodelovanja, sklepanje celovitih, razvoju nakl onjenih sporazumov z 
različnimi državami v razvoju na podro čju sodelovanja in trgovine, nadaljevanje krepitve 
prizadevanj na podro čju pomoči trgovini in njenih u činkov v praksi ter prou čevanje možnosti 
povezav med nacionalnimi in regionalnimi strategijami na podro čju trgovine.  
20. Kaj bi bilo mogo če storiti za zagotovitev ve čje skladnosti med politikami EU na 
področju trgovine in razvoja?  
21. Kako izboljšati zagotavljanje pomo či za trgovino, da se najbolj izkoristi njen u činek 
vzvoda za širjenje trajnostnih gospodarskih  dejavnosti v državah v razvoju ter s tem 
spodbuja nadaljnja rast?  
4. T RAJNOSTNI RAZVOJ KOT NOVO POGANJALO  
Pričakuje se, da bo svet v razvoju eden izmed glavnih poganjal svetov ne rasti v prihodnjih 
desetletjih, tako v gospodarskem smislu kot v smis lu prebivalstva. Zagotavljanje pospešene in 
razširjene rasti pomeni velike iz zive v zvezi z okoljs ko trajnostjo, prilagajanjem na podnebne 
spremembe in ukrepi za ublažite v njihovih posledic, jasno pa je, da potreba po reševanju 
SL 16   SL vprašanja podnebnih sprememb ne sme biti razlog za omejitev prizadevanj za rešitev 
najrevnejših prebivalcev sveta iz revš čine.  
4.1. Podnebne spremembe, biotska raznovrstnost in razvoj 
Podnebne spremembe so eden izmed najve čjih izzivov tega stoletja za svet v razvoju in 
pomenijo najve čje tveganje pri dosega nju razvojnih ciljev tiso čletja. Za rešitev ljudi iz 
revščine bo treba zagotoviti, da bo imelo ve č ljudi dostop do energije , kar bo pomenilo velik 
porast porabe energije s spremnim u činkom na emisije toplogrednih plinov in na globalno 
okolje. Zato mora biti trajnostni razvoj v središ ču naše razvojne politike in tudi politike na 
področju podnebnih sprememb za zagotovitev, da bodo ukrepi na podro čju boja proti 
podnebnim spremembam prinašali koristi in ne bodo pove čevali tveganja za možnost rasti 
najrevnejših prebivalcev na svetu.  
Razvoj, ki temelji na trajnostnem gospodarst vu, bi lahko svetu v razvoju zagotovil veliko 
možnosti za rast. Naju činkovitejši na čin, da se to doseže, je vklju čitev podnebnih sprememb v 
razvoj. Strateški pristop z razvojem, ki upošte va podnebje ter združuje ublaževanje posledic 
podnebnih sprememb, prilagajanje nanje in dejavnosti za zmanjševanje tveganja nesre č ter 
preprečevanja, je klju čen, pobude, ki združujejo razvoj z nizkimi emisijami ogljika in prožno 
strateško na črtovanje, pa bodo zagotovile številne koristi v državah v razvoju24.  
Trajnostni razvoj zahtev a strategije, ki obravnavajo gospodars ke, socialne in okoljske teme. Z 
okoljskega vidika se mora trajnost nanašati tako na uporabo kot na upravlj anje naravnih virov, 
zlasti zemlje, vode, gozdov in biotske raznovrstnosti. Vklju čevanje prednostnih nalog na 
področju prilagajanja in napredovanje k razvoju z nizkimi emisijami ogljika bosta pomembna 
pri zagotavljanju trajnosti razvoja.  
Gospodarstvo držav v razvoju je zelo odvisno od izkoriš čanja naravnih virov, kot so 
kmetijstvo in surovine. Hkrati s tem se vse bolj priznava, da morajo imeti ekosistemi, kot so 
gozdovi in mo čvirja, pomembno vlogo kot gospodarska proizvodna sredstva, ki ustvarjajo 
tokove koristnega blaga in storitev. Posledi čno je nujno razumeti, ka ko je lahko poslovanje 
odvisno od biotske raznovrstnosti in delovanj a ekosistema, ter upoštevati celotni u činek, ki ga 
lahko ima izguba biotske raznovrstnosti na r azvoj novih proizvodov, odpiranje novih delovnih 
mest in razvoj novih tehnologij. Študija o ek onomiji ekosistemov in biotske raznovrstnosti 
(TEEB) pove čuje zavedanje o tem izzivu, tako da  poudarja gospodarski pomen številnih 
storitev, ki jih zagotavlja narava in ki pr ej v okviru konvencionalnih gospodarskih modelov 
niso imeli vrednosti. 
Upravljanje naravnih ekosistemov, kot so ponori ogljika, in virov za prilagajanje podnebnim 
spremembam se vse bolj priznava kot nujna, u činkovita in sorazmerno stroškovno u činkovita 
rešitev na podro čju podnebja. Potrebne so  številne strategije up ravljanja rabe tal za 
zmanjšanje emisije toplogrednih plinov za radi spremenjene rabe tal in za podporo 
ekosistemov, ki so klju čni pri prilagajanju na podnebne spremembe. Zlasti zavarovana 
območja imajo zelo pomembno vlogo pri oblikovanj u nacionalnih ukrepov za ublažitev in 
prilagoditev na podnebne spremembe, zato sta ve čje varstvo teh obmo čij ter njihova celovita 
obravnava in upravljanje klju čna.  
                                                 
24 Kot je poudarjeno v poro čilu o napredku v Afriki za leto 2010, je nujno, da „afriške države … v svojih 
razvojnih strategijah upoštevajo podnebje“.  
SL 17   SL Poenotenje in vklju čevanje podnebnih vprašanj v r azvojno politiko bosta povezana s 
finančnimi vidiki. Na konferenci v K øbenhavnu je EU za obdobje 2010–2012 prevzela 
obveznosti v vrednosti 7,2 milijarde EUR za hite r zagon ukrepov ublaževanja in prilagajanja, 
vključno z dejavnostmi zmanjševanja tveganja nesre č in prepre čevanja v državah, ki so 
izpostavljene nesre čam. Razvite države so se prav ta ko obvezale cilju, da bodo do leta 2020 
vsako leto namenile skupaj 100 milij ard ameriških dolarjev iz razli čnih virov, vklju čno z 
alternativnimi, če bodo države v razvoju vzpostavile  smotrne ukrepe ublaževanja in če bodo 
odkrite glede svojih emisij toplogrednih plin ov. Uravnoteženo razdeljevanje sredstev za 
prilagajanje in ublaževanje bi moralo pove čati odpornost gospodarstev v državah v razvoju na 
podnebne spremembe in spodbuditi premik k razvoju z nizkimi emisijami ogljika25. Čeprav se 
bo prilagajanje še naprej financ iralo predvsem z nepovratno pomo čjo in se bo v prvi fazi 
usmerilo v pomo č državam v razvoju pri pripra vi nacionalnih akcijskih na črtov za 
prilagajanje, se bodo ukrepi za ublaževanje  morali usmeriti tudi v ugodna posojila in 
sofinanciranje zasebnega sekt orja. Financiranje na podro čju podnebja in razvoja bi se tako 
moralo na vseh ravn eh družbe osredoto čiti na krepitev sposobnosti  privabljanja naložb v 
tehnologije nizkih emisij in na čine trajnostne rabe tal. Na k onferenci v Nagoji oktobra 2010 
so se vse podpisnice Konvencije o biološki ra znovrstnosti strinjale, da je treba zagotoviti 
sredstva v podporo biotski r aznovrstnosti, zlasti za pomo č državam v razvoju pri izvajanju 
novega desetletnega strateškega na črta, sprejetega na konferenci. 
22. Kako bi se glede na tesno povezav o med podnebnimi spremembami, biotsko 
raznovrstnostjo in razvojem ter glede na nove možnosti, ki jih ponujajo financiranje 
in trgi na podro čju podnebja, lahko okrepilo vklju čevanje prilagajanja podnebnim 
spremembam ter zmanjševanja tveganja nesre č v razvojno politiko EU, da se 
zagotovijo trajnostna gospodarstva, ki so bolj odporna na podnebne spremembe, pa 
tudi varstvo gozdov in biotske raznovrstnosti?  
4.2. Energija in razvoj  
Izmed številnih izzivov v zvezi s trajnostnim raz vojem je dostop do trajnostne energije za vse 
prebivalce osrednjega pomena. Splošen dostop do energije je dejansko predpogoj, da se lahko 
doseže ve čina razvojnih ciljev tiso čletja: dostop do zanesljive energije, ki ima stabilno ceno, 
zlasti elektri čne energije, je poganjalo odpravljanja revš čine, ki je pomembno za zdravje, 
izobraževanje, kmetijstvo in gospodarski razvoj . Ti izzivi potrebujejo inovativne rešitve, 
številne pa so tudi pozitivne priložnosti, ki lahko nastanejo z vklju čevanjem podnebnih 
vprašanj v strategije razvoja in sodelovanja ter investiranjem v trajnostni razvoj.  
V podsaharski Afriki ima na primer manj  kot 30 % prebivalcev dostop do elektri čnega 
omrežja, pa tudi za tiste, ki ga imajo, to pogosto ni zanesljiv vir energije, saj se izpadi in 
prekinitve dogajajo prepogosto  in za predolga obdobja. To stanje je podobno v številnih 
drugih državah v razvoju ter ima velike posledice za socialni in gospodarski razvoj ter zlasti 
za možnost doseganja razvojnih ciljev tiso čletja. 
V zadnjih desetletjih so se cene nafte zelo spreminjale. To je imelo velik u činek na ranljive 
države in države v razvoju, zlasti tiste, ki so v velik i meri odvisne od nafte, še bolj pa na tiste, 
v katerih imajo pomembno vlogo ge neratorji, ki jih poganja gorivo, delno tudi zato, ker 
                                                 
25 Za izboljšanje upravljanja gozdov v partnerskih držav je zelo pomembno sedanje delo v zvezi z 
zmanjševanjem emisij iz gozdnih obmo čij v okviru Okvirne konvencije Združenih narodov o 
spremembi podnebja, zlasti v povezavi s pobudami, kot je FLEGT (izvrševanje zakonodaje, upravljanje 
in trgovanje na podro čju gozdov). 
SL 18   SL dobava elektri čne energije ni zanesljiva. Zaradi nezanesljive dobave elektri čne energije se 
oglje samodejno uporablja kot gorivo za kuhanje, kar se kaže v razširjenih zdravstvenih 
težavah in kr čenju gozdov. 
Vendar velja omeniti, da imajo številna obmo čja v svetu v razvoju enkratne možnosti za 
razvoj obnovljive energije, vklju čno z elektri čno energijo iz hidroelektrarn, vetrno in 
fotovoltai čno elektri čno energijo ter koncentrirano son čno energijo, zlasti zaradi zelo ugodnih 
naravnih virov, ki so na voljo (voda, son čna svetloba). Poleg tega je mogo če zmanjšati skupne 
stroške tam, kjer ni energetske infrastruk ture in se lahko obnovljive rešitve zagotovijo brez 
omrežja. V mnogih pogledih je mogo če z investiranjem v lokalno, konkuren čno obnovljivo 
energijo v številnih deli h sveta v razvoju presko čiti generacijo tehnologije. Poleg tega bi 
uvajanje sodobnih rešitev za proizvo dnjo in distribucijo energije omogo čilo veliko pove čanje 
učinkovitosti energije. S sodobno tehnologijo je mogo če doseči veliko zmanjšanje emisij 
toplogrednih plinov in precej iz boljšati lokalne okoljske pogoje. Pri slednjem ima lahko 
Evropa pomembno vlogo, sa j lahko zagotovi tehni čno znanje in izkušnj e. Tam, kjer je 
infrastruktura na voljo, pa je mogo če zagotoviti širši dostop do energije z nadgradnjo 
obstoječih objektov in z njihovo povezavo. 
S kombiniranjem razvoja EU z velikim u činkom vzvoda in prej omenjenimi københavnskimi 
sredstvi za hitri zagon, namenjenimi spodbujanju naložb v obnovljivo elektri čno energijo v 
državah v razvoju, bi se lahko naredil ogromen korak naprej na podro čju zagotavljanja 
trajnostne energije najrevnejšim državam na svetu. Razvoj obnovljive energije v teh državah, zlasti najmanj razvitih, zagotavlja doda tno, zelo pomembno razvojno prednost z 
zmanjševanjem njihove odvisnosti in ranl jivosti zaradi spremenljivih cen nafte.  
EU je zlasti dobro opremljena za zagotavljanje tovrstne pomo či. Je namre č vodilna 
proizvajalka tehnologije obnovl jive energije. Ima najve č izkušenj na podro čju zakonskih in 
upravnih ukrepov, ki so potrebni za katalizira nje naložb v obnovljivo energijo, tudi zato, ker 
je to edina regija na  svetu, kjer so cilji zakonsko obvezni za vse države č
lanice. EU se je 
obvezala, da bo leta 2020 zadovoljevala 20 % s vojih potreb po energiji iz obnovljivih virov. 
Nenazadnje naložbe v energijo same po sebi  ne potrebujejo ve liko nepovratne pomo či. To je 
pomembno, saj razvojno financiranje ne bo nikoli  zmožno samo financirati na stotine milijard 
evrov naložb, potre bnih za zagotovitev trajnostne elektri čne energije za vse. Na čeloma so 
lahko takšne naložbe dobi čkonosne. Dopolnjevanje prora čunskih sredstev EU s sredstvi 
donatorjev in finan čnih institucij, vklju čno z zasebnim sektorjem, bi torej moralo biti lažje 
uresničljivo v tem sektorju kot v drugih. 
Tako bi bilo treba prou čiti, ali naj EU in države v razvoju ter/ali regionalne skupine v okviru 
obstoječih partnerstev vzpostavijo konkretne skupne programe za postopno zagotavljanje 
trajnostne energije za vse državljane .  
Tovrstni programi, ki vklju čujejo financiranje EU z velikim u činkom vzvoda na podro čju 
razvoja in podnebnih sprememb, ter povezujejo EU  in države v razvoju, energetsko industrijo 
in finančne institucije EU, bi se lahko usmerili v dolo čanje časovnega razporeda za skupne 
ukrepe in predvideli reforme v drža vah z nizkim dohodkom, tako na podro čju zaščite naložb, 
obdavčevanja in regionalnega energetskega sodelovanja. Morali bi temeljiti na obstoje čih 
ukrepih na podro čju energetskih partnerstev, kot je energetsko partne rstvo med EU in Afriko. 
Ukrepi na podro čju obnovljive energije lahko predstavljajo pomemben del rešitve 
zadovoljevanja potreb, ki jih ima svet v razvoju po energiji, toda treba jih je celovito vklju čiti 
v širšo energetsko politiko, ki zajema na primer energetsko u činkovitost, mreže in 
SL 19   SL infrastrukturo ter zagotavlja u činkovito dobavo ter razvoj drugi h, bolj „tradicionalnih“ virov 
energije. Sodelovanje bi moralo biti odprto za  donatorje zunaj EU in mednarodne institucije 
ter bi se lahko med drugim osredoto čilo na: 
• Financiranje . Med nedavno finan čno krizo so tisti, ki razvijajo projekte, namenjene 
obnovljivim energijam, težko zagotavljali var no tržno financiranje  v EU, kjer sicer 
obstajajo trdni in obnovljivim energijam prijazn i upravni in pravni okviri. Zagotavljanje 
varnega financiranja bolj tveganih projektov v svetu v razvoju, kjer tovrstnih upravnih in 
pravnih okvirov ni, pa prakti čno ni mogo če.  
• Trdni zakonodajni in upravni pogoji . Brez trdnih in predvidljivih pogojev, ki omogo čajo in 
spodbujajo naložbe zasebnih podjetij , ne bo investiranja, tudi če obstajajo ustrezni finan čni 
instrumenti. To velja tako za vprašanja elektri čnih omrežij, davke, pravo gospodarskih 
družb kot za pravila za na črtovanje. Prav tako so  potrebne pravne dolo čbe, ki omogo čajo 
javne nate čaje na trgu elektri čne energije, ki se dobavlja stra nkam. Potrebna so tudi jasna, 
pravična in učinkovita regulativna prav ila za zagotovitev povra čila stroškov in varstvo 
potrošnikov. 
• Tehnično znanje, izobraževanje in usposabljanje . V številnih delih sveta v razvoju so 
možnosti za tehni čno usposabljanje neustrez ne ali jih ni. Brez dobr o usposobljene delovne 
sile, od inženirjev elektrotehnike do obrtn ikov, obnovljiva energija ne bo nikoli dosegla 
svojega potenciala. Odpiranje novih delovnih mest je glavna korist vsakega takšnega 
razvoja, toda usposabljanje in  znanje bosta zahtevala resni čna prizadevanja. 
• Regionalni trgi . V mnogih primerih bo potreba po možnosti prodaje elektri čne energije čez 
meje pomembna, zlasti za ve čje projekte pridobivanja energ ije iz hidroelektrarn. To bo 
zahtevalo jasne regionalne spor azume in zakonodajno stabilnost. 
23. Kako lahko EU najbolje podpre prizadeva nja držav v razvoju pri zagotavljanju 
trajnostne energije za vse svoje državlj ane? Kakšno vlogo bi lahko imel na primer 
skupni program EU-Afrika pri postopne m zagotavljanju trajnostne elektri čne 
energije vsem državljanom, pri čemer bi združeval razvojno financiranje in 
financiranje na podro čju podnebnih sprememb ter pri dobivanje posojil razvojnih 
finančnih institucij? 
5. K METIJSTVO IN ZANESLJIVA PRESKRBA S HRANO  
Zanesljiva preskrba s hrano ostaja glavni izziv za podeželsko in mestno prebivalstvo v 
številnih državah v razvoju, kjer je 75 % pr ebivalcev še vedno odvisnih od kmetijstva. 
Ocenjuje se, da se mora svetovna kmetijska proizvodnja pove čati za 70 %, da se bo lahko 
nahranilo svetovno prebivalstvo, kate rega število naj bi se po pri čakovanjih Združenih 
narodov do leta 2050 pove čalo na devet milijard ljudi. Lakota vpliva na človeški razvoj, 
socialno in politi čno stabilnost ter na možnost doseganja razvojnih ciljev tiso čletja. Nedavni 
razvoj cen na svetovnih trgih hrane je poudaril st alni izziv, zlasti za države v razvoju, ki hrano 
uvažajo.  
Razvoj in zanesljiva preskrba s hrano sta povezana in izkušnje kažejo, da sta kmetijska 
reforma ter zmožnost nahraniti prebivalce v državi  predpogoja za širši razvoj in zmanjševanje 
revščine. Večina revnih in la čnih na svetu živi na podeželju, kjer je kmetijstvo glavna 
gospodarska dejavnost. Na teh obmo čjih prevladuje kmetovanje manjšega obsega. 
SL 20   SL V Afriki na primer mali kmetje proizvedejo prib ližno 80 % hrane, ki se porabi na kontinentu. 
Toda kmetijstvo ima velik potencial tudi za spodbujanje splošne rasti prihodka v državah v 
razvoju: rast BDP, ki jo ustvari kmetijstvo, je do štirikrat u činkovitejša za zmanjševanje 
revščine kot rast, ki jo ustvarijo drugi sektorji26. Investiranje v varnost hrane z izvajanjem 
sanitarnih in fitosanitarnih standardov na dalje spodbuja zanesljivo preskrbo s hrano in 
človeško zdravje. Varstvo biotske raznovrstnost i in z njo povezanega delovanja ekosistemov 
je prav tako klju čno pri zagotavljanju trajnostnega kmetijstva in pri pove čevanju ustreznosti 
prehrane. Kmetijstvo ima pomembne povezave z drugimi sektorji in njegova rast ima 
multiplikacijske u činke v vsem gospodarstvu. Poleg tega je kmetijstvo, s katerim se dobro 
upravlja, tudi pomemben dejavnik zmanjševanja u činkov na okolje, kot so kr čenje gozdov, 
degradacija zemljiš č, pomanjkanje vode in podnebne spremembe. Pospešena kmetijska 
proizvodnja z nizkimi emisijami ogljika bo pr av tako okrepila svetovno stabilnost cen z 
obstojem raznovrstnih in zanesljivih obmo čij proizvodnje. 
Skupna pobuda iz EU za usmer itev v investiranje v vklju čujoče, intenzivno, trajnostno in 
okoljsko u činkovito kmetijstvo lahko tako vsem prin ese koristi v obliki okrepljene okolju 
prijazne rasti z nižjimi emisijami ogljika in pove čane socialne stabilnosti27. Da to uspe, je 
treba proizvodnjo obravnavati v okviru vr ednostne verige z ustreznim dostopom do 
financiranja, predelave in tr gov. Pri tem imajo lahko javno-zas ebna partnerstva pomembno 
vlogo. 
Zagotavljanje, da ima sodelovanje EU „velik u činek“, se še zlasti nanaša na kmetijstvo in 
zanesljivo preskrbo s hrano. Izkušnje so pokazale, da je treba ta izzi v obravnavati celovito z 
usmeritvijo na celotno vrednos tno verigo: raziskave in razš iritev usposabljanja kmetov, 
dostop do zemlje, ustrezna gnojila, na čini namakanja, prevoz do trgov, hramba, financiranje, 
bančništvo in zavarovanje ter zmožnost predelav e. Raziskave in inovacije imajo lahko 
pomembno vlogo pri uvedbi temeljnih spre memb v krepitvi proizvodnje hrane, če so 
usmerjene na povpraševanje, pa rticipativne in prilagojen e potrebam ter prioritetam 
upravičencev. EU ima bogato strokovno znanje in iz kušnje glede trajnost nega kmetijstva v 
spremenljivih pogojih, pa tudi vzpostavljene široke mreže z državami v razvoju. 
Zato bi morala EU na podro čju kmetijstva in zanesljive preskrbe s hrano preskusiti svoje 
zmožnosti sodelovanja z velikim u činkom ter spodbujanja vklju čujoče in okolju prijazne rasti 
z osredoto čanjem svojih prizadevanj na zagotav ljanje, da se pri dodeljevanju pomo či upošteva 
celotna proizvodna veriga. To bi se  lahko opravilo s programi EU, osredoto čenimi na verigo, 
ali z boljšim in tesnejšim združevanjem priz adevanj s partnerskimi državami in drugimi 
donatorji. Sodelovanje v partnerstvu z donatorji z unaj EU in mednarodnimi institucijami bi se 
lahko med drugim osredoto čilo na raziskave in inovacije , ki temeljijo na povpraševanju, 
upravljanje sektorjev in vrednostnih veri g, regionalno kmetijstvo in trge hrane. 
Ta celovit pristop h kmetijstvu in zanesljivi pr eskrbi s hrano bi moral upoštevati tudi 
prehrambno razsežnost. Novejši znanstveni poda tki kažejo, da podhranjenost ovira razvojna 
prizadevanja in slabi gospodarsko rast, tudi s 3 % izgubo BDP.  Je glavni vzrok za smrt otrok, 
tisti, ki kljub podhranjenosti pr eživijo, pa imajo lahko nepopr avljive posledice v svojem 
                                                 
26 http://www.ifad.org/hfs/   
27 Kot je poudarjeno v Sporo čilu Okvir politike EU za pomo č državam v razvoju pri reševanju vprašanja 
zanesljive preskrbe s hrano, COM (2010) 127, ter z njim povezanih sklepih Svet a z dne 10. maja 2010, 
ki so na voljo na: 
http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms _data/docs/pressdata/EN/foraff/114357.pdf   
SL 21   SL duševnem in fizi čnem razvoju. Obravnavanje prehrane ima „multiplikacijski u činek“ pri 
doseganju razvojnih ciljev tiso čletja. 
Nenazadnje ima pri splošnem boju proti nezanesl jivi preskrbi s hrano in njenim posledicam za 
prehrano ljudi zelo pomembno vlog o tudi ribiški ulov. Zato imajo EU in države v razvoju 
skupni interes pri spodbujanju  trajnostnega ribištva, vklju čno z učinkovitimi sistemi 
spremljanja, nadzora in pregleda, ter traj nostnega razvoja ribogojst va. Vloga sporazumov o 
partnerstvu v ribiškem sektorju  in regionalnih orga nizacij za upravljanje ribištva je v tem 
smislu klju čna. 
24. Kako lahko razvojna politika EU najbolje prispeva h krepitvi zanesljive preskrbe s 
hrano ter pri tem upošteva okoljske vidike ? Katere politike in programi so najbolj 
spodbudni za naložbe malih kmetov in zasebne ga sektorja v kmetij stvo in ribištvo?  
25. Na katerih strateških podro čjih bi morala EU delovati, zlasti v zvezi z Afriko? Kako 
lahko EU spodbudi agro-ekološke pristope v kmetovanju in trajnostno pospeševanje 
kmetijstva ter trajnostno ribištvo in ribogojstvo?  
26. Kako bi morala EU podpreti boj proti podhranjenosti? 
6. Z AKLJUČEK 
Komisija si prizadeva za nada ljevanje posodabljanja razvojne  politike EU in programov 
porabe, pri čemer zagotavlja ve čjo dodano vrednost, stroškovno u činkovitost in uspešnost. V 
nadaljevanju dela po tej zelen i knjigi in na podlagi prejetih  odgovorov bo Komisija pripravila 
sporočilo o posodobljeni razvojni polit iki EU, ki bo med drugim vklju čevalo oceno, ali je 
ustrezno pregledati evropsko soglasje o razvoju.