EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 10.12.2021 COM(2021) 770 final 2021/0402(NLE) Predlog PRIPOROČILO SVETA o evropskem pristopu k mikrokvalifikacijam za vseživljenjsko učenje in zaposljivost {SWD(2021) 367 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Predsednica Komisije Ursula von der Leyen je v političnih usmeritvah Komisije navedla svojo namero, da „odpravi[...] ovire za učenje in izboljša[...] dostop do kakovostnega izobraževanja“, ter pri tem poudarila pomen vključevanja in kakovosti v vseživljenjskem učenju, kot sta določena v evropskem stebru socialnih pravic. Komisija je nato predlagala strategijo za pomoč ljudem pri razvoju znanj in spretnosti na hitro spreminjajočem se trgu dela in napovedala novo pobudo o mikrokvalifikacijah v evropskem programu znanj in spretnosti (julij 2020). V sporočilu o uresničitvi evropskega izobraževalnega prostora do leta 2025 (september 2020) je Komisija napovedala predlog priporočila Sveta za podporo krepitvi zaupanja v mikrokvalifikacije po vsej Evropi. V sporočilu je bilo navedeno, da naj bi bil namen priporočila sprejetje vseh potrebnih ukrepov za mikrokvalifikacije do leta 2025. Ukrep za evropski pristop k mikrokvalifikacijam je zato vključen v delovni program Komisije za leto 2021 v okviru glavnega cilja „spodbujanje evropskega načina življenja“. Predlog priporočila Sveta o mikrokvalifikacijah je predstavljen skupaj s predlogom Komisije za priporočilo Sveta o individualnih izobraževalnih računih. (1)Izzivi, ki so obravnavani v predlaganem priporočilu: V Evropi morajo ljudje nenehno izpopolnjevati svoje znanje, spretnosti in kompetence za zapolnitev vrzeli med svojo izobrazbo in usposobljenostjo ter zahtevami hitro spreminjajočega se trga dela. Kriza zaradi COVID-19 je spodbudila hitro rast povpraševanja po kratkih in prilagojenih učnih priložnostih. Posledica tega povpraševanja po novih oblikah učenja je ustrezno povečanje zanimanja za mikrokvalifikacije, s katerimi se potrjujejo izidi takih manjših učnih izkušenj. To povpraševanje naj bi se predvidoma povečevalo med okrevanjem od pandemije in v letih, ki bodo sledila. Tudi zeleni in digitalni prehod, ki ga pospešuje program financiranja Next Generation EU, sta ustvarila novo povpraševanje med učečimi se, delavci in iskalci zaposlitve, ki se želijo izpopolnjevati in prekvalificirati. Ti učeči se, delavci in iskalci zaposlitve želijo zagotoviti svojo zaposljivost in karierno napredovanje. Hkrati želijo imeti dostop do nadaljnjega izobraževanja in se učiti zaradi lastnega osebnega razvoja. Najrazličnejši javni in zasebni ponudniki po vsej Evropi in svetu hitro razvijajo učne priložnosti manjšega obsega v primerjavi s tradicionalnimi kvalifikacijami kot odziv na povpraševanje po prožnejših, na učeče se osredotočenih oblikah izobraževanja in usposabljanja. Tako izobraževanje in usposabljanje je mogoče opisati kot vseživljenjsko in „večrazsežnostno“ in poteka v različnih okoljih (na delu, doma, med ljudmi, ki so že delovno aktivni, in tistimi, ki to trenutno niso). Mikrokvalifikacije omogočajo ciljno, prožno pridobivanje in priznavanje znanja, spretnosti in kompetenc za izpolnjevanje novih in nastajajočih potreb v družbi in na trgu dela. Pomembno je, da ne nadomeščajo tradicionalnih kvalifikacij. Nasprotno jih lahko dopolnjujejo in pomenijo priložnost za vseživljenjsko učenje za vse. Glede na prožnost mikrokvalifikacij lahko te oblikujejo in izvajajo različni ponudniki v najrazličnejših formalnih, neformalnih in priložnostnih učnih okoljih. Skupne opredelitve mikrokvalifikacij doslej še ni, prav tako primanjkuje standardov za njihov opis in priznavanje. To zbuja pomisleke glede njihove vrednosti, kakovosti, priznavanja, preglednosti in „prenosljivosti“ (prenosljivosti med sektorji izobraževanja in usposabljanja ter znotraj njih, prenosljivosti na trgu dela in med državami). To omejuje zaupanje, razumevanje, širše sprejemanje in uporabo, s čimer se posledično omejujejo možnosti mikrokvalifikacij za podporo prožnim učnim in kariernim potem. Mikrokvalifikacije se lahko uporabljajo tudi v okviru ciljno usmerjenih ukrepov za podporo vključevanju in lažji dostop do izobraževanja in usposabljanja ter kariernih priložnosti za širši krog učečih se. V ta širši krog učečih se med drugim spadajo prikrajšane in ranljive skupine (kot so invalidi, starejši, nizkokvalificirane/nizkousposobljene osebe, manjšine, osebe z migrantskim ozadjem, begunci in osebe, ki imajo manj priložnosti zaradi svoje geografske lokacije in/ali slabšega socialno-ekonomskega položaja). Mikrokvalifikacije se lahko obenem ciljno uporabljajo za reševanje izzivov v okviru sistemov izobraževanja in usposabljanja ter na trgih dela, kot so spolni in drugi diskriminatorni stereotipi (npr. glede izbire študija ter v izobraževalnih praksah in gradivih), za podporo nemotenemu prehodu iz izobraževanja v delo. Cilj in področje uporabe predloga: Na splošno bo predlog Komisije za priporočilo Sveta o mikrokvalifikacijah prispeval k uresničevanju načel 1 in 4 evropskega stebra socialnih pravic s širjenjem učnih priložnosti za vse in omogočanjem prožnejših učnih poti v celotnem življenju ter podporo pravici do pravočasne in prilagojene pomoči za izboljšanje zaposlitvenih ali samozaposlitvenih možnosti, vključno s pravico do prejemanja podpore za usposabljanje in prekvalifikacijo. Natančneje so cilji predloga: ·omogočiti ljudem, da pridobijo znanje, spretnosti in kompetence, potrebne za uspeh na spreminjajočem se trgu dela in v spreminjajoči se družbi, da bodo lahko v celoti izkoristili socialno pravično okrevanje po pandemiji COVID-19 ter pravični prehod na zeleno in digitalno gospodarstvo; ·podpreti pripravljenost ponudnikov mikrokvalifikacij za krepitev prožne ponudbe učnih priložnosti za opolnomočenje ljudi, da bodo oblikovali prilagojene učne in karierne poti; ·spodbujati vključevanje in enake možnosti ter tako prispevati k doseganju odpornosti, socialne pravičnosti in blaginje za vse v kontekstu demografskih sprememb in v vseh fazah gospodarskih ciklov. Za dosego teh ciljev je v predlogu priporočila Sveta določen evropski pristop, v skladu s katerim se državam članicam priporoča, naj:

·uporabijo skupno opredelitev na ravni EU ter standarde in ključna načela za oblikovanje, izdajanje in prenosljivost mikrokvalifikacij; ·razvijejo ekosistem za mikrokvalifikacije; ·izkoristijo potencial mikrokvalifikacij za podporo vseživljenjskemu učenju in zaposljivosti. Cilj je, da se mikrokvalifikacije med državami članicami, deležniki in različnimi ponudniki (od izobraževalnih ustanov in ustanov za usposabljanje do zasebnih družb) v različnih sektorjih, na različnih področjih in v različnih državah razvijajo, uporabljajo in primerjajo skladno. Cilj predloga je podpreti tekoča prizadevanja držav članic, deležnikov in različnih skupin ponudnikov v vsej EU na področju mikrokvalifikacij. Predlog vsebuje ključne vire in smernice za te ponudnike in druge zainteresirane za preučevanje mikrokvalifikacij. Ti ključni viri in smernice bodo dosledno in skladno podprli vrednost, kakovost, priznavanje, preglednost, prenosljivost in uporabo mikrokvalifikacij. Tako bodo prispevali h kulturi vseživljenjskega učenja in povečali zaposljivost ljudi. Predlog v celoti upošteva raznolikost in prožnost mikrokvalifikacij. Zato v njem ni predlagano uvajanje novih sistemov ali vrst mikrokvalifikacij. Prizadeva si podpreti pripravljenost držav članic in ponudnikov, da: (i) izkoristijo potencial mikrokvalifikacij za izboljšanje vseživljenjskega učenja in (ii) čim bolj izkoristijo obstoječa orodja za razvoj mikrokvalifikacij. Cilj predloga ni nadomestiti obstoječih nacionalnih postopkov pri organizaciji izobraževanja in usposabljanja, zaposlovanja ali trgov dela. Mikrokvalifikacije jih dopolnjujejo. Poleg tega predlog priporočila Sveta temelji na obstoječih pravilih o upravnih postopkih in mehanizmih upravljanja na nacionalni in institucionalnih ravni (ter priporoča njihovo prilagoditev, kjer je to potrebno) (npr. v smislu zagotavljanja kakovosti in postopkov priznavanja). •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Predlog priporočila Sveta je usklajen z drugimi pobudami Unije, ki obravnavajo vseživljenjsko učenje in zaposljivost, ter jih dopolnjuje. Na podlagi sporočila o uresničitvi evropskega izobraževalnega prostora do leta 2025 ter evropskega programa znanj in spretnosti je bil 4. marca 2021 sprejet akcijski načrt za evropski steber socialnih pravic. Ta akcijski načrt omenja mikrokvalifikacije kot inovativen instrument, saj „lahko olajšajo prilagodljive učne poti in delavcem pomagajo na delovnem mestu ali pri spremembi zaposlitve“. Mikrokvalifikacije bodo obenem imele ključno vlogo pri doseganju cilja, da se bo do leta 2030 vsako leto vsaj 60 % vseh odraslih udeležilo programov usposabljanja. To je eden od treh krovnih ciljev EU, ki so jih pozdravili voditelji EU na socialnem vrhu v Portu v izjavi iz Porta z dne 8. maja 2021 in sklepih Evropskega sveta z dne 25. junija 2021. Predlog priporočila Sveta o mikrokvalifikacijah bo sprejet hkrati s predlogom Komisije za priporočilo Sveta o individualnih izobraževalnih računih. Cilj obeh ukrepov je opolnomočiti posameznike, da vse življenje razvijajo znanja in spretnosti, ki se jim priznajo. Komisija je sprejela tudi Priporočilo Komisije o učinkoviti aktivni podpori zaposlovanju (EASE) po krizi zaradi COVID-19 (priporočilo EASE). Namen tega priporočila je olajšati prehajanja med delovnimi mesti ter omogočiti okrevanje po pandemiji COVID-19 s številnimi novimi delovnimi mesti, zlasti s podpiranjem priložnosti za izpopolnjevanje in prekvalifikacijo. V tem okviru imajo lahko kratki tečaji usposabljanja, zlasti tisti, ki so certificirani z mikrokvalifikacijami, pomembno vlogo pri krepitvi zaposljivosti delavcev. V Resoluciji Sveta z dne 18. februarja 2021 o strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju pri uresničevanju evropskega izobraževalnega prostora in širše (2021–2030) Svet poziva k naslednjemu: „Krepitev ključne vloge visokošolskih sistemov ter sistemov poklicnega in strokovnega izobraževanja in usposabljanja pri podpiranju vseživljenjskega učenja in doseganju bolj raznolike ciljne populacije. Preučitev koncepta in uporabe mikrokvalifikacij lahko z zagotavljanjem prožnejših in modularnih učnih priložnosti ter bolj vključujočih učnih poti prispeva k širitvi možnosti za učenje, prav tako pa bi lahko okrepila vlogo terciarnega izobraževanja ter poklicnega in strokovnega izobraževanja in usposabljanja v okviru vseživljenjskega učenja.“ V Sklepih Sveta o pravičnosti in vključenosti v izobraževanju in usposabljanju za spodbujanje učnega uspeha za vse Svet poziva države članice, naj: „spodbujajo zagotavljanje priložnosti za učenje, ki bodo vsem učencem omogočale vseživljenjsko vključevanje v prilagodljive načine izobraževanja in usposabljanja, to pa vključuje vrednotenje predhodnega učenja, tudi v neformalnem in priložnostnem okolju ter v okviru prožnih pristopov, med drugim tudi s preučitvijo koncepta in uporabe evropskega pristopa k mikrokvalifikacijam, pri čemer se je treba izogniti spodkopavanju temeljnega načela celovitega študijskega programa v okviru začetnega izobraževanja in usposabljanja“. Poudarja tudi, da lahko „terciarno izobraževanje […] še bolj vključuje odrasle, spodbuja izpopolnjevanje in preusposabljanje ter ima pomembno vlogo v vseživljenjskem učenju s prilagodljivimi alternativami celotnim programom, in sicer s preučevanjem koncepta in uporabe evropskega pristopa k mikrokvalifikacijam“. V Sklepih Sveta o pobudi o evropskih univerzah Svet poziva Komisijo in države članice, naj „skupaj preučijo potrebne ukrepe, s katerimi bi lahko preskusili uporabo mikrokvalifikacij v visokošolskem izobraževanju, s čimer bi pripomogli k širitvi možnosti za učenje in krepitvi vloge visokošolskih ustanov pri vseživljenjskem učenju“. Priporočilo Sveta o poklicnem izobraževanju in usposabljanju (PIU) za trajnostno konkurenčnost, socialno pravičnost in odpornost, sprejeto 24. novembra 2020, vsebuje poziv Komisiji, naj „skupaj z državami članicami in ustreznimi deležniki, med drugim v okviru svetovalne skupine za EOK, preuči[] koncept in uporabo mikrokvalifikacij, tudi v PIU, kot je predlagano v programu znanj in spretnosti za Evropo“. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga Predlagano priporočilo Sveta je skladno s členoma 165 in 166 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Člen 165(1) PDEU določa, da „Unija prispeva k razvoju kakovostnega izobraževanja s spodbujanjem sodelovanja med državami članicami ter po potrebi s podpiranjem in dopolnjevanjem njihovih dejavnosti, pri čemer v celoti upošteva odgovornost držav članic za vsebino poučevanja in organizacijo izobraževalnih sistemov“. Člen 165(2) PDEU dalje določa, da je cilj dejavnosti Unije na področju izobraževanja med drugim „spodbujanje mobilnosti študentov in profesorjev, med drugim s spodbujanjem akademskega priznavanja diplom in študijskih obdobij“. Člen 166(1) PDEU določa, da „Unija izvaja politiko poklicnega usposabljanja, ki podpira in dopolnjuje dejavnost držav članic, pri čemer v celoti upošteva njihovo odgovornost za vsebino in organizacijo poklicnega usposabljanja“. Člen 149 je v kombinaciji s členom 292 PDEU pravna podlaga za usklajeno strategijo zaposlovanja in za spodbujanje kvalificiranih, usposobljenih in prilagodljivih delavcev. Člen 149 predvideva sprejetje ukrepov, „ki so namenjeni spodbujanju sodelovanja med državami članicami in podpori njihovega delovanja na področju zaposlovanja s pobudami, katerih cilj je razvijanje izmenjave informacij in najboljše prakse, zagotavljanje primerjalnih analiz in izvedenskih mnenj, pa tudi pospeševanje inovativnih pristopov in vrednotenje izkušenj, zlasti z uporabo pilotnih projektov.“ V tem predlogu je v celoti upoštevana odgovornost držav članic za organizacijo lastnih sistemov izobraževanja in usposabljanja (vključno z učno vsebino ter njihovo kulturno in jezikovno raznolikostjo) ter za organizacijo zaposlovanja in trgov dela. Upoštevane so dopolnilna in podporna vloga EU ter prostovoljna narava evropskega sodelovanja v teh sistemih. Pobuda v celoti upošteva pristojnosti Unije. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Namen predloga je podpreti in izboljšati preučevanje in razvoj mikrokvalifikacij, ki potekata v državah članicah, ob polnem upoštevanju načela subsidiarnosti, kot je določeno v členu 5(3) Pogodbe o Evropski uniji (PEU), tako da so odločitve o obsegu in obliki izvajanja prepuščene državam članicam. Države članice so v celoti in v prvi vrsti odgovorne za vsebino poučevanja ter organizacijo svojih sistemov izobraževanja in usposabljanja ter zaposlovanja in trgov dela. Vendar se mikrokvalifikacije prek nacionalnih in sektorskih meja zelo razlikujejo, saj so pristopi k njihovi opredelitvi, oblikam in drugim značilnostim različni. S skupnimi pristopi k razvoju in uporabi mikrokvalifikacij na ravni EU je mogoče podpreti in okrepiti nacionalna prizadevanja. S temi skupnimi pristopi je obenem mogoče graditi zaupanje med državami članicami in deležniki. Zato je pomembno, da se o njih doseže skupno soglasje, s čimer se prepreči veliko število opredelitev in standardov za mikrokvalifikacije, ki bi ovirale njihovo kakovost, preglednost, čezmejno primerljivost, priznavanje in prenosljivost po vsem enotnem trgu EU. Pobuda EU je na tem področju potrebna tudi zato, da se omogoči navzgor usmerjena socialno-ekonomska konvergenca v vsej ekonomski in monetarni Uniji ter širše v EU. Ker se povpraševanje po znanjih in spretnostih znotraj sektorjev in med njimi hitro spreminja, pri čemer na nekatere med njimi znatno vplivata zeleni in digitalni prehod, se lahko z večjim dostopom do možnosti usposabljanja izboljša tudi odpornost trgov dela na šoke, kakršnega je povzročila pandemija COVID-19. •Sorazmernost Ta predlog je v skladu z načelom sorazmernosti, kot je določeno v členu 5(4) PEU. Vsebina in oblika predlaganega priporočila Sveta ne presegata tega, kar je potrebno za dosego njegovih ciljev. Predlagani ukrepi so sorazmerni glede na zastavljene cilje, saj upoštevajo prakse držav članic in raznolikost nacionalnih sistemov. Poleg tega so morebitne zaveze, ki jih bodo sprejele države članice, prostovoljne in vsaka država članica se lahko svobodno odloči glede pristopa, ki ga bo sprejela. Predlog podpira preučevanje mikrokvalifikacij, ki že poteka v številnih državah članicah. Ustreza diferenciranemu pristopu, v katerem so upoštevani različni ekonomski, finančni in socialni položaji držav članic ter njihovi različni sistemi na področju izobraževanja, usposabljanja, zaposlovanja in trga dela. • Izbira instrumenta Za dosego zgoraj navedenih ciljev PDEU, zlasti v členu 165(4), členu 166(4) in členu 149 v povezavi s členom 292, določa, da Svet na podlagi predloga Komisije sprejme priporočila. Priporočilo Sveta je primeren instrument na področjih izobraževanja, usposabljanja, zaposlovanja in trgov dela, na katerih ima EU podporno vlogo. Je instrument, ki se pogosto uporablja za ukrepe EU na teh področjih. Kot pravni instrument priporočilo Sveta izraža zavezanost držav članic vključenim ukrepom in zagotavlja trdno politično podlago za sodelovanje na teh področjih, hkrati pa povsem spoštuje pristojnost držav članic. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Ni relevantno. •Posvetovanja z deležniki Evropska komisija je v letih 2020 in 2021 opravila obsežen postopek posvetovanja, da bi zbrala stališča deležnikov. Potem ko so bile zbrane začetne povratne informacije strokovnjakov na tem področju, je bilo v letih 2020 in 2021 opravljenih 53 ciljnih posvetovanj, da bi se zagotovila udeležba vseh zainteresiranih deležnikov in predstavnikov javnosti.

Pomembna faza v tem postopku posvetovanja je bilo odprto javno posvetovanje od aprila do julija 2021, v katerem je bilo prejetih več kot 500 prispevkov iz 43 držav in več kot 90 dokumentov o stališčih. V celotnem postopku posvetovanja je bila Evropska komisija zavezana oceni nacionalnih prizadevanj in prizadevanj EU za razvoj mikrokvalifikacij. Na splošno so se vse kategorije deležnikov strinjale, da je treba razviti evropski pristop k mikrokvalifikacijam. Vendar so se nato pojavili nasprotujoči si interesi in pogledi v zvezi različnimi vidiki, kot so: (i) delovna opredelitev mikrokvalifikacij; (ii) zagotavljanje kakovosti in prožnosti in (iii) vloga mikrokvalifikacij. Velika večina deležnikov je podprla opredelitev mikrokvalifikacij, ki jo je v posvetovanje predložila Komisija. Med predlogi so bile tudi opredelitve mikrokvalifikacij z opisom „majhen obseg učenja“ namesto z opisom „kratke učne izkušnje“, da bi se izognili kakršni koli povezavi s trajanjem. Večina anketirancev je dobro sprejela tudi predlagan standardni element za opis mikrokvalifikacije in menila, da je bil vsak posamezen predlagani standard bodisi bistven bodisi priporočljiv. Po mnenju deležnikov je glavna vloga Unije v tem okviru ta, da predlaga skladen pristop k mikrokvalifikacijam na ravni EU. Po njihovem mnenju je še posebno primerno, da EU zagotovi poštene in pregledne postopke priznavanja in jasno opredelitev mikrokvalifikacij. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Predlog temelji na najrazličnejših poročilih in študijah v zvezi z izpopolnjevanjem in prekvalifikacijo. Predlog upošteva tudi učinek pandemije COVID-19 ter digitalnega in zelenega prehoda na sisteme izobraževanja in usposabljanja ter zaposljivost. Za to pobudo so poseben prispevek zagotovili: (i) Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj; (ii) Evropski center za razvoj poklicnega usposabljanja; (iii) Evropska fundacija za usposabljanje; (iv) ustrezni projekti Erasmus+; (v) poročilo, ki ga je pripravila mreža strokovnjakov za socialne vidike izobraževanja in usposabljanja (NESET), in (vi) poročilo posvetovalne skupine o vlogi mikrokvalifikacij v visokošolskem izobraževanju. Te informacije so vključene v priloženi delovni dokument služb Komisije. •Ocena učinka Ocena učinka ni bila opravljena iz naslednjih razlogov: (i) dejavnosti dopolnjujejo pobude držav članic; (ii) predlagane dejavnosti so prostovoljne narave; in (iii) zaradi obsega pričakovanih učinkov. Priprava predloga je temeljila na namenskih študijah, posvetovanjih z državami članicami, javnem posvetovanju in številnih namenskih posvetovanjih z deležniki. V priloženem delovnem dokumentu služb Komisije so opisani najrazličnejši rezultati nedavnih raziskav ter mnenja in izkušnje evropskih deležnikov v podporo predlaganemu priporočilu. Poleg tega delovni dokument služb Komisije vsebuje primere obstoječih politik in projektov na tem hitro razvijajočem se področju. •Primernost in poenostavitev ureditve Ni relevantno. •Temeljne pravice Predlog priporočila Sveta spoštuje temeljne pravice. Spodbuja načela, ki jih priznava Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, in sicer pravico do izobraževanja, pravico dostopa do poklicnega in nadaljnjega usposabljanja (člen 14) ter pravico do varstva osebnih podatkov (člen 8). 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Za to pobudo ne bodo potrebna dodatna sredstva iz proračuna EU. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Da bi Komisija podprla izvajanje, predlaga, da se v sodelovanju z državami članicami pripravijo specifične smernice, priročniki in drugo konkretno gradivo. Ti bodo temeljili na dokazih, dejavnostih vzajemnega učenja in ugotovljenih dobrih praksah. Državam članicam bo priporočeno, da čim prej uveljavijo načela iz priporočila ter predložijo načrt, v katerem bodo določeni ustrezni ukrepi, ki jih bodo sprejele na nacionalni ravni. Komisija namerava o uporabi priporočila poročati na podlagi ustreznih okvirov Unije za spremljanje in poročanje. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive)

Ni relevantno. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga V priporočilu se predlagajo smernice in ukrepi, ki jih bodo države članice lahko izvajale za krepitev kakovosti, preglednosti in uvajanja majhnih učnih izkušenj, ki vodijo do mikrokvalifikacij. Predlog določa sklop priporočil državam članicam v skladu z nacionalnimi prednostnimi nalogami in okoliščinami. Predlog vsebuje tudi poziv Komisiji, naj podpre države članice in deležnike, zlasti s pospeševanjem sodelovanja ter razvojem praktičnih smernic in orodij za podporo razvoju in uporabi mikrokvalifikacij. V priporočilu je navedena tudi zaveza Evropske komisije, da bo dopolnila in podprla ukrepe držav članic na tem področju. V odstavkih 1–2 je priporočeno, naj države članice sprejmejo evropski pristop k mikrokvalifikacijam za: (i) razširitev učnih priložnosti za ljudi; (ii) podporo pripravljenosti ponudnikov mikrokvalifikacij in (iii) spodbujanje vključevanja in enakih možnosti. Mikrokvalifikacije bodo obenem pripomogle k doseganju cilja, da se bo vsako leto vsaj 60 % vseh odraslih udeležilo programov usposabljanja, kot je določen v akcijskem načrtu za evropski steber socialnih pravic in kot so ga pozdravili voditelji EU. Odstavka 3–4 določata, da v področje uporabe predloga spada določitev skupnega evropskega pristopa k zagotavljanju mikrokvalifikacij. Ta skupni pristop bo vključeval opredelitev mikrokvalifikacij ter smernice o njihovem oblikovanju, izdajanju in opisovanju. Odstavek 5 vsebuje opredelitve za namene priporočila. Odstavek 6 vsebuje priporočilo, naj države članice sprejmejo „standardne elemente na ravni Unije“ za opis mikrokvalifikacije ter načela Unije za oblikovanje in izdajanje mikrokvalifikacij, kot so določeni v Prilogah I in II. Odstavki 7–10 določajo ukrepe za razvoj „ekosistemov za mikrokvalifikacije“ v okviru spreminjajočih se sistemov izobraževanja in usposabljanja, trgov dela in družbe. Odstavki 11–15 vsebujejo priporočila o načinih uporabe mikrokvalifikacij v okviru sistemov izobraževanja in usposabljanja, politik znanj in spretnost ter politik zaposlovanja in aktivnih politik trga dela, ki lahko izpolnjujejo potrebe najrazličnejših učečih se, delavcev, iskalcev zaposlitve in drugih, da bi lahko v celoti izkoristili socialno pravično okrevanje po pandemiji COVID-19 ter pravični prehod na zeleno in digitalno gospodarstvo. Obenem je v predlogu predlagano spodbujanje uporabe mikrokvalifikacij za pomoč nekaterim ciljnim skupinam pri ponovnem vstopu na trg dela, zlasti prejemnikom minimalnih dohodkov, dolgotrajno brezposelnim in nizkokvalificiranim osebam. Predlagano je tudi spodbujanje uporabe mikrokvalifikacij za samozaposlene in platformne delavce, ki morda nimajo dostopa do tradicionalnega izobraževanja in usposabljanja, vendar potrebujejo ciljno podporo za karierno napredovanje. Mikrokvalifikacije se lahko uporabijo tudi za priznavanje izidov obveznega ali zahtevanega usposabljanja za nekatera delovna mesta in poklice, npr. prvo pomoč, ročno upravljanje in upravljanje strojev za določena delovna mesta in poklice. V odstavkih16–19 je pozdravljena namera Komisije, da podpre razvoj in uporabo mikrokvalifikacij na naslednje načine: (i) z razvojem ali prilagajanjem orodij in storitev na ravni EU; (ii) s podporo sodelovanju med državami članicami in deležniki; (iii) z razvojem platforme Europass in (iv) s podporo nadaljnjim raziskavam uporabe evropskega pristopa k mikrokvalifikacijam. Izvajanje bo temeljilo na obstoječih orodjih EU, ki podpirajo potrebe posameznikov in organizacij, vključno z Europassom in digitalnimi potrdili Europass za učenje, za podporo prenosljivosti in pristnosti mikrokvalifikacij. Temeljilo bo tudi na pobudi za evropsko študentsko izkaznico, ki bo študentom omogočila varno elektronsko izmenjavo izidov mikrokvalifikacij z drugimi ustanovami za izobraževanje in usposabljanje. Nazadnje, programi in instrumenti financiranja EU bodo pripomogli k lažji uporabi kratkih učnih izkušenj, ki vodijo do mikrokvalifikacij. Odstavki 20–22 določajo mehanizme poročanja o izvajanju priporočila. V priloženem delovnem dokumentu služb Komisije so opisani najrazličnejši rezultati nedavnih raziskav ter mnenja in izkušnje evropskih deležnikov v podporo predlaganemu priporočilu. Poleg tega delovni dokument služb Komisije vsebuje primere obstoječih politik in projektov na tem hitro razvijajočem se področju. 2021/0402 (NLE) Predlog PRIPOROČILO SVETA o evropskem pristopu k mikrokvalifikacijam za vseživljenjsko učenje in zaposljivost SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 149 in 292 ter 165 in 166 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije, ob upoštevanju naslednjega: (1)V Evropi mora vse več ljudi posodabljati svoje znanje, spretnosti in kompetence, da bi zapolnili vrzel med svojo formalno izobrazbo ter potrebami trga dela in družbe, ki se hitro spreminjata. Okrevanje po pandemiji COVID-19 ter digitalni in zeleni prehod so pospešili spremembe v našem načinu življenja, učenja in dela. Pandemija je oslabila karierne možnosti mladih in tudi odraslih. Povečala je tudi brezposelnost ter ogrozila fizično, duševno in čustveno dobrobit stotin milijonov ljudi v Evropi. (2)Eden največjih izzivov, s katerim se srečujejo evropska podjetja in delodajalci, je nezadostna ponudba pravih znanj in spretnosti na trgu dela EU. Delavci se hkrati srečujejo s spremembami v načinu organizacije dela, kakršnih doslej še ni bilo. Obenem se zaradi digitalnega in zelenega prehoda temeljito spreminjajo profili nalog ter zahteve po znanjih in spretnostih. Kot je opredeljeno v Sklepu Sveta o smernicah za politike zaposlovanja, bi države članice „vsem [...] morale omogočiti, da predvidijo potrebe trga dela in se jim bolje prilagodijo, zlasti s stalnim izpopolnjevanjem in prekvalificiranjem [...]“. To je bistvenega pomena, da bi se lahko delavci odzivali na potrebe trenutnega delovnega mesta ali prešli na nova delovna mesta in v rastoče sektorje, kot sta zeleni in digitalni sektor, zlasti glede na staranje prebivalstva. (3)Ljudje potrebujejo dostop do kakovostnega poučevanja in učenja v različnih oblikah in okoljih, da lahko razvijajo svoje osebne, socialne, kulturne in strokovne kompetence. Sistemi izobraževanja in usposabljanja morajo postati prožnejši in najti rešitve za zagotavljanje dostopnejšega in bolj vključujočega učenja, ki bo bolj osredotočeno na učeče se in bo na voljo širšemu naboru profilov. Na to potrebo se odzivajo tudi neformalni ponudniki izobraževanja in usposabljanja, tako da zagotavljajo nove in inovativne možnosti izpopolnjevanja in prekvalifikacije. (4)Uspešna kultura vseživljenjskega učenja je ključna za zagotovitev, da bo imel vsak znanja in spretnosti, potrebne za uspeh v družbi, na trgu dela in v osebnem življenju. Bistveno je, da imajo ljudje vse življenje dostop do kakovostnega in ustreznega izobraževanja in usposabljanja, izpopolnjevanja in prekvalifikacije. Priložnosti za vseživljenjsko učenje bi morale biti del dolgoročne strategije ustanov za izobraževanje in usposabljanje, da bi te izboljšale svojo odzivnost na hitro spreminjajoče se potrebe delodajalcev in učečih se. To bi omogočilo bolj raznoliko skupino učečih se (vključno z diplomanti teh ustanov in drugimi učečimi se odraslimi) za izpopolnjevanje in prekvalifikacijo. Visokošolske ustanove, ustanove za poklicno izobraževanje in usposabljanje ter drugi ponudniki mikrokvalifikacij morajo sodelovati, da lahko hitro uporabijo ugotovitve najnovejših raziskav pri oblikovanju in posodabljanju učnih priložnosti. (5)Mikrokvalifikacije lahko pomagajo pri certificiranju izidov teh majhnih prilagojenih učnih izkušenj. Omogočajo ciljno usmerjeno, prožno pridobivanje znanja, spretnosti in kompetenc za odzivanje na nove in nastajajoče potrebe v družbi in na trgu dela, vendar ne nadomeščajo tradicionalnih kvalifikacij. Mikrokvalifikacije lahko oblikujejo in izvajajo najrazličnejši ponudniki v različnih učnih okoljih (tako formalnih ali neformalnih kot priložnostnih). (6)Kljub njihovi vse večji uporabi v Evropi ni skupne opredelitve ali standardov za mikrokvalifikacije. To omejuje razumevanje in uporabo mikrokvalifikacij ter posledično omejuje potencial mikrokvalifikacij za olajšanje prožnih učnih in kariernih poti. (7)Prvo načelo evropskega stebra socialnih pravic je, da ima vsakdo pravico do kakovostnega in vključujočega izobraževanja, usposabljanja in vseživljenjskega učenja, da lahko ohrani in pridobi znanja in spretnosti, ki mu omogočajo polno udeležbo v družbi in uspešno obvladovanje prehodov na trgu dela v vsej Evropski uniji. Četrto načelo evropskega stebra socialnih pravic je, da ima vsakdo pravico do hitre in prilagojene pomoči za izboljšanje možnosti za zaposlitev ali samozaposlitev. Pravica do pomoči vključuje pravico do podpore za usposabljanje in prekvalifikacijo. Akcijski načrt za evropski steber socialnih pravic se sklicuje na mikrokvalifikacije kot inovativen instrument, saj „lahko olajšajo prilagodljive učne poti in delavcem pomagajo na delovnem mestu ali pri spremembi zaposlitve“. Mikrokvalifikacije imajo lahko vlogo pri uresničevanju krovnih ciljev EU do leta 2030, med drugim tudi cilja, da se bo vsaj 60 % vseh odraslih vsako leto udeležilo programov usposabljanja ter da bo stopnja zaposlenosti vsaj 78-odstotna. Oba cilja so pozdravili voditelji EU, socialni partnerji in civilna družba na socialnem vrhu v Portu, nato pa 25. junija 2021 še Evropski svet. (8)Vzporedno z akcijskim načrtom je Komisija sprejela Priporočilo o učinkoviti aktivni podpori zaposlovanju (EASE) po krizi zaradi COVID-19 (priporočilo EASE). To priporočilo vsebuje konkretne smernice politike za države članice za razvoj skladnih svežnjev politik za olajšanje prehoda med delovnimi mesti ter spodbujanje okrevanja po pandemiji COVID-19 s številnimi novimi delovnimi mesti. Smernice politike zajemajo priložnosti za izpopolnjevanje in prekvalificiranje ter podporne ukrepe. (9)V evropskem programu znanj in spretnosti je med 12 vodilnimi ukrepi napovedana nova pobuda za evropski pristop k mikrokvalifikacijam. Cilj te nove pobude je podpreti kakovost, preglednost in uporabo mikrokvalifikacij po vsej EU. V programu je napovedana tudi pobuda v zvezi z individualnimi izobraževalnimi računi, da bi se zapolnile obstoječe vrzeli pri dostopu do usposabljanja za delovno sposobne odrasle in da bi se ljudem omogočilo uspešno upravljanje prehodov na trgu dela. Mikrokvalifikacije se lahko uporabijo v okviru usposabljanj, ki so na voljo ljudem, za podporo delovanju teh individualnih izobraževalnih računov. (10)V sporočilu o uresničitvi evropskega izobraževalnega prostora do leta 2025 je napovedano, da si bo Komisija prizadevala za razvoj evropskega pristopa k mikrokvalifikacijam, da bi povečala možnosti za učenje ter okrepila vlogo visokošolskih institucij in institucij za poklicno izobraževanje in usposabljanje v vseživljenjskem učenju. (11)Priporočilo Sveta o poklicnem izobraževanju in usposabljanju (PIU) za trajnostno konkurenčnost, socialno pravičnost in odpornost vsebuje poziv Komisiji, naj „preuči[] koncept in uporabo mikrokvalifikacij“. (12)V Sklepih Sveta o pobudi o evropskih univerzah – povezovanje visokega šolstva, raziskav, inovacij in družbe: utiranje poti novi razsežnosti v evropskem visokošolskem izobraževanju je poudarjeno, da bi „[mikrokvalifikacije] lahko pripomogle k širitvi možnosti za učenje, tako da bi: bile sprejemljive tudi za netradicionalne učence ter zadovoljile povpraševanje po novih znanjih in spretnostih na trgu dela, naredile učno izkušnjo prožnejšo in modularno, podpirale dostop do visokošolskega izobraževanja ter vključile učence ne glede na njihove predhodne kvalifikacije ali ozadje, s spodbujanjem možnosti za preusposabljanje in izpopolnjevanje ob hkratnem zagotavljanju kakovostnega izobraževanja“. (13)Ministri za izobraževanje evropskega visokošolskega prostora so se v sporočilu medvladnega bolonjskega procesa iz Rima zavezali, da bodo svojim visokošolskim ustanovam pomagali: (i) razvejati ponudbo učnih možnosti; in (ii) pri inovacijah v izobraževalnih vsebinah in načinih izvajanja. Številne visokošolske ustanove poleg celovitih študijskih programov ponujajo ali nameravajo ponuditi tudi manjše učne enote. Te manjše enote bodo učečim se omogočile, da razvijejo ali posodobijo svoja kulturna, poklicna in prečna znanja in spretnosti ter kompetence v različnih obdobjih življenja. V sodelovanju v okviru bolonjskega procesa bo preučeno, kako in v kolikšni meri je te manjše, prožne učne enote, vključno s tistimi, ki vodijo do mikrokvalifikacij, mogoče opredeliti, razviti, uvesti in jih priznavati s skupnimi orodji. (14)Sistemi izobraževanja in usposabljanja bi morali ustrezati različnim individualnim potrebam, sposobnostim in zmožnostim vseh učečih se. Hkrati bi morali zagotavljati učne priložnosti za vse, tudi v neformalnih in priložnostnih okoljih, kot je poudarjeno v sklepih Sveta o pravičnosti in vključenosti v izobraževanju in usposabljanju. Dobro zasnovane mikrokvalifikacije se lahko uporabljajo tudi v okviru ciljnih ukrepov za podporo vključevanju v izobraževanju in usposabljanju ter njuni dostopnosti za širši krog učečih se. V ta širši krog učečih se med drugim spadajo prikrajšane in ranljive skupine (kot so invalidi, starejši, nizkokvalificirane/nizkousposobljene osebe, manjšine, osebe z migrantskim ozadjem, begunci in osebe, ki imajo manj priložnosti zaradi svoje geografske lokacije in/ali slabšega socialno-ekonomskega položaja). Mikrokvalifikacije se lahko uporabljajo tudi za preprečevanje zgodnje opustitve izobraževanja in usposabljanja ter podporo prehodu iz šole na delovno mesto. Zaradi pričakovane rasti števila beguncev in prosilcev za azil bo treba razviti strategije za učinkovito vključitev teh skupin v sisteme izobraževanja, usposabljanja in dela. Smernice in vzajemno učenje po vsej EU pri oblikovanju mikrokvalifikacij lahko spodbujajo vključevanje in zagotavljajo, da bodo lahko učeči se iz vseh družbenih skupin uživali koristi. (15)Mikrokvalifikacije lahko tudi podprejo strokovni razvoj in mobilnost ljudi v nestandardnih oblikah dela, kot je platformno gospodarstvo. Osebe, ki delajo prek platform, imajo zaradi svojega statusa samozaposlene osebe omejen dostop do usposabljanja. (16)Mikrokvalifikacije imajo lahko dejavno vlogo pri uresničevanju pobud politike EU za pospeševanje digitalnega in zelenega prehoda. Mikrokvalifikacije lahko: (i) podprejo cilje posodobljenega akcijskega načrta za digitalno izobraževanje za zagotovitev prožnih, dostopnih učnih priložnosti za digitalna znanja in spretnosti in (ii) uresničijo cilje iz načrta Komisije z naslovom Digitalni kompas do leta 2030 za razvoj digitalno usposobljenega prebivalstva in visoko usposobljenih strokovnjakov na digitalnem področju v Evropi do leta 2030. Mikrokvalifikacije imajo obenem lahko pomembno vlogo pri uresničevanju evropskega zelenega dogovora, ki je evropska strategija za rast, katere cilj je preoblikovati gospodarstvo in družbo ter ju usmeriti na bolj trajnostno pot. (17)Priporočilo Sveta o evropskem ogrodju kvalifikacij za vseživljenjsko učenje zagotavlja skupni referenčni okvir, ki omogoča, da lahko ljudje in organizacije primerjajo različne sisteme kvalifikacij ter ravni kvalifikacij teh sistemov. Evropsko ogrodje kvalifikacij (EOK) je kot evropsko referenčno ogrodje odprto za vse vrste in ravni kvalifikacij. Odprto je tudi za mikrokvalifikacije, vključene v nacionalna ogrodja kvalifikacij. (18)Priporočilo Sveta z dne 20. decembra 2012 o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja vsebuje poziv državam članicam, naj do leta 2018 – v skladu z nacionalnimi okoliščinami in posebnostmi ter kot se jim zdi ustrezno – vzpostavijo ureditve za potrjevanje neformalnega in priložnostnega učenja. Te ureditve za potrjevanje pomenijo, da se ljudem potrdijo znanje, spretnosti in kompetence, pridobljeni z neformalnim in priložnostnim učenjem. Obenem jim te ureditve omogočajo pridobitev polne ali, kjer je to primerno, delne kvalifikacije. V oceni Priporočila iz leta 2020 je naveden poziv k okrepljenemu tvorjenju povezav med vrednotenjem in mikrokvalifikacijami.

(19)Sklep (EU) 2018/646 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. aprila 2018 o skupnem okviru za zagotavljanje boljših storitev za znanja in spretnosti ter kvalifikacije (Europass) določa podlago za zagotavljanje spletnih orodij ljudem, da lahko načrtujejo svojo poklicno pot in vseživljenjsko učenje z avtentikacijskimi storitvami za potrdila, ki omogočajo prenosljivost mikrokvalifikacij. (20)Ustreznost mikrokvalifikacij ter njihov razvoj in posodabljanje so odvisni od: (i) sodelovanja med nacionalnimi organi ter organizacijami za izobraževanje in usposabljanje in (ii) sektorskega in medsektorskega socialnega dialoga (ki bi moral vključevati organizacije, ki zastopajo delavce in delodajalce iz zasebnega in javnega sektorja, mala in srednja podjetja (MSP) ter strokovno in vodstveno osebje). (21)To priporočilo v celoti spoštuje načeli subsidiarnosti in sorazmernosti – SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO: Cilji 1.Državam članicam se priporoča, naj sprejmejo evropski pristop k mikrokvalifikacijam z naslednjimi cilji: (a)omogočiti posameznikom, da pridobijo znanje, spretnosti in kompetence, potrebne za uspeh na spreminjajočem se trgu dela in v spreminjajoči se družbi, da bodo lahko v celoti izkoristili socialno pravično okrevanje ter pravični prehod na zeleno in digitalno gospodarstvo; (b)podpreti pripravljenost ponudnikov mikrokvalifikacij za krepitev preglednosti in prožnosti ponudbe učnih možnosti za opolnomočenje posameznikov, da bodo oblikovali prilagojene učne in karierne poti; (c)spodbujati vključevanje in enake možnosti ter prispevati k doseganju odpornosti, socialne pravičnosti in blaginje za vse v kontekstu demografskih sprememb in v vseh fazah gospodarskih ciklov. 2.Države članice bi morale uporabljati mikrokvalifikacije kot orodje za doseganje cilja, da se bo vsako leto vsaj 60 % vseh odraslih udeležilo programov usposabljanja, kot je določen v akcijskem načrtu za evropski steber socialnih pravic in kot so ga pozdravili voditelji EU. Področje uporabe 3.To priporočilo zajema mikrokvalifikacije ter politike, ki lahko podprejo njihovo učinkovito oblikovanje in uporabo. 4.Mikrokvalifikacije lahko dopolnjujejo in krepijo ekosisteme izobraževanja, usposabljanja, vseživljenjskega učenja in zaposljivosti. Namen ukrepov, predstavljenih v tem priporočilu, ni, da nadomestijo začetno, visokošolsko izobraževanje ter poklicno izobraževanje in usposabljanje ali tradicionalne kvalifikacije ali posegajo vanje. Predlog vzpostavlja skupen evropski pristop k sedanjemu in prihodnjemu zagotavljanju mikrokvalifikacij v Evropski uniji ter določa opredelitev in smernice za oblikovanje, izdajanje in opis mikrokvalifikacij za povečanje njihove kakovosti, preglednosti in uporabe. Opredelitve pojmov 5.V tem priporočilu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (a)„mikrokvalifikacija“ pomeni zapis učnih izidov, ki jih je učeči se pridobil na podlagi majhnega obsega učenja. Ti učni izidi so ocenjeni na podlagi preglednih in jasno opredeljenih standardov. Namen tečajev, ki vodijo do mikrokvalifikacij, je zagotoviti učečemu se posebno znanje, spretnosti in kompetence, ki ustrezajo družbenim, osebnim, kulturnim potrebam ali potrebam trga dela. Mikrokvalifikacije so last učečega se, so prenosljive in jih je mogoče izmenjati. Lahko so samostojne ali združene v obsežnejše kvalifikacije. Temeljijo na zagotavljanju kakovosti v skladu z dogovorjenimi standardi v ustreznem sektorju ali na ustreznem področju dejavnosti; (b)„ponudniki mikrokvalifikacij“ pomeni vse akterje, vključno z ustanovami in organizacijami za izobraževanje in usposabljanje, socialnimi partnerji (tj. organizacijami, ki zastopajo delavce in delodajalce), delodajalci in industrijo, organizacijami civilne družbe in nacionalnimi organi, ki oblikujejo, izvajajo in izdajajo mikrokvalifikacije za formalno, neformalno in priložnostno učenje; (c)„učno okolje“ pomeni različne fizične, spletne, kombinirane, virtualne in digitalne lokacije, kontekste in kulture, v katerih se ljudje učijo, in zajema vsa okolja, v katerih lahko poteka formalno, neformalno in priložnostno učenje; (d)„formalno učenje“ pomeni učenje, ki se izvaja v organiziranem in strukturiranem okolju, posebej namenjenem učenju, in praviloma pripelje do dodelitve kvalifikacije, običajno v obliki spričevala ali diplome; vključuje sisteme splošnega izobraževanja, začetnega in terciarnega poklicnega in strokovnega usposabljanja ter visokošolskega izobraževanja; (e)„neformalno učenje“ pomeni učenje, ki se izvaja zunaj formalnega izobraževanja in usposabljanja prek načrtovanih aktivnosti v smislu učnih ciljev in časa učenja, pri katerem je zagotovljena določena oblika učne podpore;

(f)„priložnostno učenje“ pomeni učenje, ki je posledica vsakodnevnih aktivnosti in izkušenj ter ni organizirano ali strukturirano v smislu ciljev, časa ali podpore pri učenju; z vidika učečega se je to učenje lahko nenamerno; (g)„prenosljivost“ pomeni, da lahko imetnik kvalifikacije shrani svojo mikrokvalifikacijo v sistemu po lastni izbiri, da jo lahko izmenja s stranko po lastni izbiri (bodisi nacionalno bodisi nadnacionalno) in da lahko vse stranke v izmenjavi razumejo vsebino kvalifikacije ter preverijo njeno pristnost; (h)„združljivost“ pomeni možnost kombiniranja različnih mikrokvalifikacij in njihove logične nadgradnje; (i)„ocena“ pomeni postopek ali metodo za ocenjevanje, merjenje in končni opis znanj in spretnosti posameznikov, pridobljenih v formalnih, neformalnih ali priložnostnih okoljih. Oceno lahko potrdi tretja oseba, učeči se sam (samoocena) ali oba. Opredelitev in standardni elementi na ravni Unije za opis mikrokvalifikacij 6. Države članice bi morale sprejeti: (a)opredelitev mikrokvalifikacij, kot je določena v odstavku 5, točka (a); (b)standardne elemente na ravni Unije za opis mikrokvalifikacij (kot so opisani v Prilogi I), vključno z naslednjimi obveznimi elementi: (1)identifikacija učečega se; (2)naziv mikrokvalifikacije; (3)država/regija izdajatelja; (4)organ, pristojen za podelitev; (5)datum izdaje; (6)učni izidi; (7)nominalna obremenitev, potrebna za dosego učnih izidov (v evropskem sistemu prenašanja in zbiranja kreditnih točk, kadar je to mogoče); (8)raven (in stopnja, če je to ustrezno) učne izkušnje, s katero se pridobi mikrokvalifikacija (evropsko ogrodje kvalifikacij, ogrodja kvalifikacij za evropski visokošolski prostor), če je ustrezno; (9)vrsta ocenjevanja; (10)oblika sodelovanja v učni dejavnosti; (11)vrsta zagotavljanja kakovosti, na katerem temelji mikrokvalifikacija; (c)načela Unije za oblikovanje in izdajanje mikrokvalifikacij (kot so opisana v Prilogi II).

Razvoj ekosistema za mikrokvalifikacije 7.Države članice bi morale olajšati sedanji in prihodnji razvoj mikrokvalifikacij v okviru formalnih učnih okolij, med drugim: (a)s podporo preučevanju vloge mikrokvalifikacij s strani visokošolskih ustanov, da se zagotovijo učne priložnosti različnim učečim se, zlasti z razširjanjem privlačne in vključujoče, na učečega se osredotočene ponudbe vseživljenjskih učnih dejavnosti, tudi v okviru dejavnosti zavezništev evropskih univerz; (b)s podporo preučevanju vloge mikrokvalifikacij s strani ponudnikov poklicnega izobraževanja in usposabljanja v nadaljnjem poklicnem izobraževanju in usposabljanju, da se podpreta izpopolnjevanje in prekvalifikacija odraslih, tudi v okviru dejavnosti centrov poklicne odličnosti PIU; (c)z zagotavljanjem dostopnosti javnega financiranja za razvoj in zagotavljanje manjših programov izobraževanja in usposabljanja, ki vodijo do mikrokvalifikacij, na vseh ravneh izobraževanja in usposabljanja, ob upoštevanju institucionalne avtonomije, da se omogočita raznolikost in ustvarjalnost. 8.Države članice bi morale podpreti sedanji in prihodnji razvoj mikrokvalifikacij v okviru neformalnih in priložnostnih učnih okolij, med drugim: (a)s podporo izvajanju in oblikovanju mikrokvalifikacij, tudi z razpoložljivostjo javnega financiranja, s strani ponudnikov, ki niso navedeni v odstavku 7 (med njimi so: podjetja, socialni partnerji, organizacije civilne družbe, lokalni organi in zasebni ponudniki); (b)s spodbujanjem razvoja mikrokvalifikacij, ki jih oblikujejo in odobrijo predstavniki delodajalcev in delavcev v okviru socialnega dialoga; (c)s prilagoditvijo postopkov priznavanja predhodnega učenja in vrednotenja neformalnega in priložnostnega učenja, da se omogoči podeljevanje mikrokvalifikacij. 9.Države članice so spodbujene, naj podpirajo kakovost in preglednost mikrokvalifikacij, med drugim: (a)z uporabo, prilagajanjem in razvijanjem mehanizmov za zagotavljanje kakovosti mikrokvalifikacij, ki jih izdajajo različne vrste ponudnikov; (b)s podpiranjem uporabe sistemov „zbiranja podatkov o znanjih in spretnostih“ pri analizah potreb trga dela in demografskih sprememb, da bodo lahko ugotovile morebitne potrebe po razvoju ali posodobitvi mikrokvalifikacij; (c)z zagotavljanjem, da ponudniki objavljajo kataloge mikrokvalifikacij, ki jih ponujajo, po potrebi vključno s politiko priznavanja mikrokvalifikacij, ki jih izdajo drugi ponudniki; (d)z vključevanjem mikrokvalifikacij v nacionalna ogrodja in sisteme kvalifikacij, kjer je to ustrezno. 10.Države članice bi morale spodbujati in podpirati učinkovito sodelovanje, upravljanje in partnerstva med: (i) ustanovami za izobraževanje in usposabljanje; (ii) socialnimi partnerji; (iii) delodajalci in industrijo; (iv) organizacijami civilne družbe in (v) nacionalnimi organi. S tem sodelovanjem, upravljanjem in partnerstvom bi bilo treba ugotoviti potrebe po mikrokvalifikacijah, te skupaj razviti ter jih posodabljati. Izkoriščanje potenciala mikrokvalifikacij 11.Države članice bi morale vključevati mikrokvalifikacije tako v sisteme izobraževanja in usposabljanja kot v politike znanj in spretnosti, med drugim: (a)z vključevanjem mikrokvalifikacij v nacionalne kataloge programov izobraževanja in usposabljanja, ki so na voljo; z uporabo mikrokvalifikacij za izboljšanje dostopa do izobraževanja in usposabljanja za vse učeče se, tudi prikrajšane in ranljive skupine (kot so invalidi, starejši, nizkokvalificirane/nizkousposobljene osebe, manjšine, osebe z migrantskim ozadjem, begunci in osebe, ki imajo manj priložnosti zaradi svoje geografske lokacije in/ali slabšega socialno-ekonomskega položaja); z uporabo mikrokvalifikacij za podporo prehodu iz srednješolskega ali poklicnega izobraževanja in usposabljanja v terciarno izobraževanje in dokončanju študijskih programov;

(d)z uporabo mikrokvalifikacij kot dodatnega sredstva za izboljšanje osnovnih in naprednih digitalnih znanj in spretnosti ter kompetenc širšega kroga učečih se v skladu z akcijskih načrtom za digitalno izobraževanje; (e)z uporabo mikrokvalifikacij za podporo razvoju ponudbe učnih priložnosti na področju okoljske trajnostnosti v okviru nacionalnega izvajanja Priporočila Sveta o učenju za okoljsko trajnostnost; (f)s spodbujanjem uporabe mikrokvalifikacij s strani ustanov za izobraževanje in usposabljanje ter drugih ponudnikov – v sodelovanju z njihovim ekosistemom znanja in inovacij – za povečanje ustreznosti in pozitivnega učinka mikrokvalifikacij na ekonomijo njihovih mest in regij; (g)s spodbujanjem razumevanja in uporabe mikrokvalifikacij s stalnim strokovnim razvojem učiteljev in mentorjev (npr. v okviru učiteljskih akademij Erasmus+) ter akademikov in raziskovalcev; (h)s spodbujanjem uporabe mikrokvalifikacij za hiter prenos najnovejših rezultatov raziskav v učne priložnosti ter s krepitvijo sinergij med evropskim izobraževalnim prostorom in evropskim raziskovalnim prostorom; (i)s preučitvijo uporabe mikrokvalifikacij v evropskem izobraževalnem prostoru za odpravo spolnih in drugih diskriminatornih stereotipov v zvezi z izbiro študija ter v izobraževalnih praksah in gradivih. 12.Države članice bi morale vključiti mikrokvalifikacije v svoje politike zaposlovanja in aktivne politike zaposlovanja (tj. službe za zaposlovanje, podpora za usposabljanje in spodbude za zaposlovanje), zlasti na naslednje načine: (a)z uporabo mikrokvalifikacij za: (i) obravnavo neskladij med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih in ozkih grl v določenih gospodarskih sektorjih in regijah ter (ii) izpopolnjevanje in prekvalifikacijo delavcev za znanja in spretnosti ter delovna mesta, po katerih je povpraševanje na trgu dela, zlasti v okviru digitalnega in zelenega prehoda; (b)z vključevanjem tečajev usposabljanja, ki vodijo do mikrokvalifikacij, v nacionalne registre priznanih priložnosti za usposabljanje, ki bi lahko bile povezane z individualnimi izobraževalnimi računi in drugimi sistemi za podporo usposabljanju; (c)s spodbujanjem uporabe mikrokvalifikacij kot sredstva za posodobitev in nadgradnjo znanj in spretnosti samozaposlenih in nestandardnih delavcev, tudi oseb, ki delajo prek platform; (d)s preučitvijo uporabe mikrokvalifikacij v ciljnih pobudah za podporo in motiviranje prikrajšanih in ranljivih skupin (kot so prejemniki minimalnih dohodkov, dolgotrajno brezposelne in nizkokvalificirane osebe) pri ponovnem vstopu na trg dela; (e)s preučitvijo vloge mikrokvalifikacij v sistemih za izvajanje jamstva za mlade za podporo mladim, tudi v pripravljalnem usposabljanju in kakovostnih ponudbah nadaljnjega izobraževanja ali usposabljanja; (f)s preučitvijo vloge mikrokvalifikacij v okviru nacionalnega izvajanja priporočila o učinkoviti aktivni podpori zaposlovanju po krizi zaradi COVID-19 (EASE); (g)s preučitvijo uporabe mikrokvalifikacij za izpolnitev regulativnih zahtev za izpopolnjevanje in prekvalifikacijo na nekaterih delovnih mestih in pri nekaterih vrstah dela (npr. za licence, obvezno usposabljanje in dovoljenja). 13.Države članice bi morale podpreti evropsko mrežo nacionalnih informacijskih centrov (ENIC-NARIC) pri razvoju postopkov priznavanja za mikrokvalifikacije, ki jih izdajajo različne vrste ponudnikov, tudi s preučitvijo možnosti avtomatičnega priznavanja mikrokvalifikacij. 14.Države članice bi morale zagotoviti, da so informacije in nasveti o opredelitvi in izbiri mikrokvalifikacij vključene v storitve orientacije v zvezi z vseživljenjskim učenjem, kjer je to ustrezno. To vključuje storitve orientacije v univerzitetnih kariernih centrih, javnih in zasebnih službah za zaposlovanje, socialnih službah in drugih svetovalnih službah (zaposlovanje, karierni razvoj, izobraževanje in usposabljanje, kovčing). Vključevanje orientacije o mikrokvalifikacijah v te službe bi moralo izpolnjevati potrebe vseh učečih se, tudi prikrajšanih in ranljivih. 15.Države članice bi morale: (a)določiti ukrepe za izvajanje tega priporočila na podlagi ustreznih nacionalnih ureditev in finančnih okvirov. To bi moralo vključevati ukrepe z dodelitvijo nacionalnih virov, kot je ustrezno, in tudi s povezavami z individualnimi izobraževalnimi računi (z ustreznim upoštevanjem odgovornosti in avtonomije organizacij na področju izobraževanja, usposabljanja in trga dela v nacionalnem okviru); (b)kar najbolje izkoristiti sredstva in instrumente Unije za podporo ustreznim reformam, od omogočitvenega okvira do razvoja in uporabe mikrokvalifikacij. Sem spadajo mehanizem za okrevanje in odpornost, pomoč pri okrevanju za kohezijo in območja Evrope (REACT-EU), Evropski socialni sklad plus, Erasmus+, evropska solidarnostna enota, Evropski sklad za regionalni razvoj, InvestEU, Obzorje Evropa, Interreg Europe, program Digitalna Evropa, mehanizem za pravični prehod, Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja in sklad za modernizacijo ter zahteve za prilagojeno strokovno znanje v okviru Instrumenta za tehnično podporo. Podpora Komisije

Svet pozdravlja namero Komisije, da: 16.razvije in prilagodi, kjer je to ustrezno, obstoječa orodja in storitve Unije za podporo razvoju mikrokvalifikacij s strani vseh vrst ponudnikov, med drugim na naslednje načine: (a)s podporo razvoju smernic o spodbujanju preglednosti ter uporabi trenutnih instrumentov EU in bolonjskih instrumentov na področju visokošolskega izobraževanja za notranje in zunanje zagotavljanje kakovosti mikrokvalifikacij; (b)s preučitvijo, kako prilagoditi priročnik evropskega sistema zbiranja in prenašanja kreditnih točk na področju visokošolskega izobraževanja, da bi se vanj vključile mikrokvalifikacije; (c)s preučitvijo, kako prilagoditi in razviti orodja EU za znanja in spretnosti ter kvalifikacije, da bi se mikrokvalifikacije vključile v sisteme poklicnega izobraževanja in usposabljanja; (d)s spodbujanjem vloge mreže ENIC-NARIC pri priznavanju mikrokvalifikacij za namene nadaljnjega študija in/ali zaposlovanja, med drugim z razvojem smernic in usposabljanja; (e)z razvojem smernic o načinu vključevanja mikrokvalifikacij v nacionalna ogrodja kvalifikacij; (f)s podporo razvoju pobude za evropsko študentsko izkaznico, ki bo študentom omogočila varno elektronsko izmenjavo izidov mikrokvalifikacij z drugimi ustanovami za izobraževanje in usposabljanje; 17.podpre sodelovanje med državami članicami in deležniki, med drugim: (a)s podporo evropskemu sodelovanju pri zagotavljanju kakovosti mikrokvalifikacij; (b)s spodbujanjem uporabe mikrokvalifikacij v zavezništvih evropskih univerz in centrih poklicne odličnosti PIU za pospeševanje in spodbujanje uporabe mikrokvalifikacij v širši skupnosti izobraževanja in usposabljanja; (c)s spodbujanjem sodelovanja v zvezi z mikrokvalifikacijami v učiteljskih akademijah Erasmus+ in drugih ponudnikih izobraževanja in usposabljanja učiteljev za obravnavanje potreb učiteljev po stalnem strokovnem razvoju; (d)s spodbujanjem sodelovanja v zvezi z mikrokvalifikacijami v okviru pakta za znanja in spretnosti in povezanih pobud za sodelovanje, vključno z načrtom za sektorsko sodelovanje na področju znanj in spretnosti, okrepljeno evropsko koalicijo za vajeništva ter koalicijo za digitalna znanja in spretnosti ter delovna mesta; (e)s podporo sodelovanju in izmenjavi dobrih praks med javnimi službami za zaposlovanje in delodajalci v zvezi z načini uporabe mikrokvalifikacij za podporo zaposljivosti v okviru mreže javnih služb za zaposlovanje; (f)s pospeševanjem projektov sodelovanja med socialnimi partnerji o načinih uporabe in izvajanja mikrokvalifikacij za izpolnjevanje potreb po znanjih in spretnostih na evropski, nacionalni, lokalni in regionalni ravni ter v različnih sektorjih; 18.podpre tehnično izvajanje tega priporočila s preučitvijo nadaljnjega razvoja v okviru platforme Europass za zagotovitev; (a)informacij o učnih priložnostih, ki vodijo do mikrokvalifikacij, ter ponudnikih, ki uporabljajo evropski pristop k mikrokvalifikacijam; (b)podpore avtentikaciji mikrokvalifikacij z evropskimi digitalnimi potrdili za učenje; (c)podpore prenosljivosti, združljivosti, interoperabilnosti, izmenjavi in skupni uporabi informacij o mikrokvalifikacijah z evropskim odprtim standardom, ki določa skupno obliko mikrokvalifikacij; 19.podpre nadaljnje raziskave o: (i) uporabi evropskega pristopa k mikrokvalifikacijam, tudi glede njihove uporabe med ponudniki izobraževanja in usposabljanja, delodajalci in socialnimi partnerji; (ii) specifičnih izidih in koristih za učeče se in (iii) njihovi dodani vrednosti v primerjavi s tradicionalnimi storitvami izobraževanja in kot njihova dopolnitev.