EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 9.12.2021 COM(2021) 777 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Za večje vključevanje in zaščito v Evropi: vključitev sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva na evropski seznam kaznivih dejanj



„Sovraštvo je sovraštvo – ne smemo ga dovoliti“ Ursula von der Leyen, predsednica Evropske komisije

Govor o stanju v Uniji, september 2020 1.Uvod Predsednica Komisije Ursula von der Leyen je v govoru o stanju v Uniji 2020 poudarila, da je napredek v boju proti rasizmu in sovraštvu krhek ter da je zdaj čas za spremembo in da mora Unija z obsojanja preiti na ukrepanje. Napovedala je, da bo Komisija predlagala „razširitev seznama kaznivih dejanj v EU na vse oblike kaznivih dejanj iz sovraštva in sovražnega govora – najsi so ta storjena na podlagi rase, vere, spola ali spolne usmerjenosti“. Boj proti sovražnemu govoru in kaznivim dejanjem iz sovraštva je del ukrepov Komisije za spodbujanje temeljnih vrednot EU in za zagotavljanje spoštovanja Listine EU o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina). Vse oblike in izrazi sovraštva in nestrpnosti so nezdružljivi z vrednotami spoštovanja človekovega dostojanstva, svobode, demokracije, enakosti, pravne države in spoštovanja človekovih pravic, vključno s pravicami pripadnikov manjšin, na katerih temelji EU. Te vrednote, zapisane v členu 2 Pogodbe o Evropski uniji (PEU), so skupne vsem državam članicam v družbi, ki jo označujejo pluralizem, nediskriminacija, strpnost, pravičnost, solidarnost ter enakost žensk in moških. Kakršna koli oblika diskriminacije – naj bo na podlagi spola, rase ali narodnosti, vere ali prepričanja, invalidnosti, starosti ali spolne usmerjenosti – je prepovedana, kot je določeno v členu 19 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Hkrati je svoboda izražanja eden od stebrov demokratične in pluralistične družbe ter jo je treba močno varovati. Poleg tega mora EU, kot je določeno v členu 67 PDEU, vzpostaviti območje svobode, varnosti in pravice ob spoštovanju temeljnih pravic. Prek ukrepov mora zagotavljati visoko raven varnosti za preprečevanje kriminala, rasizma in ksenofobije ter za boj proti njim. Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva ne prizadenejo le posameznih žrtev in njihovih skupnosti ter jim povzročijo trpljenje in omejujejo njihove temeljne pravice in svoboščine, temveč družbo na splošno. Sovraštvo spodkopava same temelje naše družbe. Oslabi medsebojno razumevanje in spoštovanje različnosti, na katerih temeljijo pluralistične in demokratične družbe. V zadnjih desetletjih se je obseg sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva v Evropi močno povečal. Sovraštvo prehaja v splošni pojav, tarče pa so posamezniki in skupine ljudi, ki imajo – dejansko ali po dojemanju drugih – „skupno značilnost“, kot so rasa, etnična pripadnost, jezik, vera, državljanstvo, starost, spol, spolna usmerjenost, spolna identiteta, spolni izraz, spolni znaki ali kakršna koli druga temeljna značilnost ali kombinacija takih značilnosti. Te značilnosti so na splošno opazne drugim in zato se storilci lažje usmerijo nanje, nanašajo se na vidik identitete osebe, ki ga ta ne more spremeniti ali je temeljnega pomena za samopodobo, hkrati pa so znak skupinske identitete. Zaradi obsežnejše rabe interneta in družbenih medijev se je z leti povečal tudi obseg sovražnega govora na spletu. Hitro širjenje sovražnega govora prek digitalnega sveta še olajša učinek pomanjkanja zadržkov na spletu, saj domnevna anonimnost na internetu in občutek nekaznovanosti zmanjšata zadržke ljudi do storitve takih kaznivih dejanj. Hkrati se vedno pogosteje izkoriščajo čustva in ranljivosti, tudi v javni razpravi, in sicer v politično korist, za širjenje rasističnih in ksenofobičnih izjav in napadov, ki jih v številnih primerih še ojačujejo družbeni mediji. Širjenje sovraštva med potencialno ranljivimi skupinami je opazno v celotnem širokem naboru nasilnega ekstremizma, od džihadistov do desnice in levice. To je prispevalo k polarizaciji družbe in s tem k naraščajoči pojavnosti sovražnega govora, zlasti proti marginaliziranim skupinam. Javnozdravstvena kriza zaradi pandemije COVID-19 je povečala občutke negotovosti, izolacije in strahu, s čimer je nastalo ozračje, v katerem sovražni govor cveti. Samo pandemijo so različna ekstremistična ideološka gibanja izkoristila za ciljanje na določene skupine prebivalstva (na različni podlagi, vključno z državljanstvom, veroizpovedjo, raso, spolom, spolno usmerjenostjo, barvo kože in celo starostjo), kar je povzročilo tudi kazniva dejanja iz sovraštva. Namen Komisije je predlagati razširitev seznama področij kaznivih dejanj, ki zahtevajo pristop EU, da bi vključeval sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva. V EU ni prostora za sovraštvo. Proti njemu se je treba boriti z vsemi razpoložljivimi sredstvi, vključno s kazenskim pravom. 2.Okvir pobude V členu 83(1) PDEU je določen izčrpen seznam področij kriminala, na katerih lahko Evropski parlament in Svet vzpostavita minimalna pravila glede opredelitve kaznivih dejanj in sankcij, ki se uporabljajo v vseh državah članicah. Določa tudi, da lahko Svet glede na razvoj kriminala sprejme sklep, s katerim opredeli druga področja posebno hudih oblik kriminala s čezmejnimi posledicami zaradi narave ali učinkov teh dejanj ali zaradi posebne potrebe po skupnem boju proti njim. Sprejetje takega sklepa Sveta bi bil prvi korak k vzpostavitvi pravne podlage, potrebne, da se v drugem koraku sprejme skupni pravni okvir za boj proti sovražnemu govoru in kaznivim dejanjem iz sovraštva v vsej EU. Taka prihodnja zakonodaja bi dopolnila sedanje pravo EU, ki zahteva inkriminacijo sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva na podlagi rase, barve kože, vere, porekla ali nacionalne ali etnične pripadnosti (glej oddelek 2.2), ter bi zajemala druge posebne podlage. Za to pobudo je bilo opravljeno temeljito pripravljalno delo, ki je zajelo zunanjo študijo, obsežno posvetovanje Komisije in večje število razpoložljivih poročil in študij. 2.1.Institucionalni okvir Komisija to pobudo predstavlja na podlagi člena 17(1) PEU in po dvostopenjskem postopku, določenem v členu 83(1) PDEU: Prvi korak je, da Svet po pridobitvi soglasja Evropskega parlamenta soglasno sprejme sklep, s katerim opredeli sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva kot dodatno področje kriminala, ki izpolnjuje merila iz člena 83(1) PDEU. S takim sklepom bo seznam področij kriminala iz člena 83(1) PDEU razširjen tako, da bo vključeval sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva kot kazniva dejanja, ki zahtevajo pristop EU. S tem bo zagotovljena pravna podlaga, ki bo Evropskemu parlamentu in Svetu omogočala, da z direktivami določita minimalna pravila glede opredelitve kaznivih dejanj in sankcij na tem področju kriminala.

Kot drugi korak lahko Komisija predlaga sprejetje direktiv, ki določajo minimalna pravila glede opredelitev sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva ter sankcij zanje, ki jih sprejmeta Evropski parlament in Svet po rednem zakonodajnem postopku. Ta pobuda se nanaša na prvo fazo in ne posega v ukrepe, ki se lahko sprejmejo v drugi fazi. Ne preprečuje ali predvideva področja uporabe in vsebine sekundarne zakonodaje, ki se predlaga pozneje. Podobno sprejetje direktiv, kot je navedeno zgoraj, vpliva na temeljne svoboščine, ki jih varuje Listina, zlasti svobodo izražanja, vključno s svobodo tiska in medijev. Ko bo sklep Sveta sprejet, bo Komisija uporabila svojo pravico do pobude v skladu z zahtevami za boljše pravno urejanje. Komisija bo opravila oceno učinka, da bi pazljivo ocenila različne možnosti za opredelitev kaznivih dejanj in sankcij ter njihov učinek na temeljne pravice, zlasti na svobodo izražanja ter svobodo tiska in medijev, ki sta močna temelja demokratične družbe. Da bi Komisija natančno opredelila področje uporabe in vsebino pravil, ki bi jih bilo mogoče predlagati, bo posebno pozorna na dogajanja v zvezi s sovražnim govorom in kaznivimi dejanji iz sovraštva glede na najnovejše podatke in trende. Taka skrbna ocena dogajanj in trendov v družbi bo zlasti pomembna pri opredelitvi zakonskih znakov prihodnjih kaznivih dejanj. To bo zajemalo opredelitev posebnih oblik sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva, ki se inkriminirajo, glede na zaščitene značilnosti ciljnih oseb in skupin. Komisija se bo pri pripravi sekundarne zakonodaje posvetovala z državami članicami in Evropskim parlamentom, tudi o posebnostih nacionalnih zakonodajnih okvirov v zvezi s kazenskim pravom in temeljnimi pravicami. Opravila bo tudi široko posvetovanje z vsemi ustreznimi deležniki, pri tem pa tesno sodelovala z Evropskim parlamentom. 2.2.Boj proti sovražnemu govoru in kaznivim dejanjem iz sovraštva kot prednostna naloga EU Na ravni EU je že vzpostavljen okvir za močan skupni odziv na rasistični in ksenofobični sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva z Okvirnim Sklepom Sveta 2008/913/PNZ z dne 28. novembra 2008 o boju proti nekaterim oblikam in izrazom rasizma in ksenofobije s kazenskopravnimi sredstvi (v nadaljnjem besedilu: Okvirni sklep). Namen Okvirnega sklepa je zagotoviti, da se hude oblike rasizma in ksenofobije kaznujejo z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi kazenskimi sankcijami po vsej EU. V skladu z njim morajo države članice inkriminirati sovražni govor, tj. javno spodbujanje k nasilju ali sovraštvu na podlagi rase, barve kože, vere, porekla ali nacionalne ali etnične pripadnosti. Države članice morajo v skladu z njim v zvezi z drugimi kaznivimi dejanji, razen sovražnega govora, zagotoviti tudi, da se taki ksenofobični vzgibi obravnavajo kot oteževalna okoliščina oziroma da se lahko taki motivi upoštevajo pri izrekanju kazni. Komisija podpira prizadevanja držav članic za učinkovito izvajanje Okvirnega sklepa z delom skupine EU na visoki ravni za boj proti rasizmu, ksenofobiji in drugim oblikam nestrpnosti za razvoj usposabljanja in krepitev zmogljivosti za kazenski pregon, izboljšanje evidentiranja sovražnega govora in zbiranja podatkov ter spodbujanje žrtev, naj prijavijo sovražni govor. Pobuda je del širšega nabora ukrepov EU za boj proti nezakonitemu sovražnemu govoru ter nasilnim ekstremističnim ideologijam in terorizmu na spletu, vključno s kodeksom ravnanja za odpravo nezakonitega sovražnega govora na spletu, uredbo o obravnavanju terorističnih vsebin na spletu in internetnim forumom EU. V skladu z direktivo o avdiovizualnih medijskih storitvah morajo države članice zagotoviti, da platforme za izmenjavo videov sprejmejo učinkovite ukrepe ne le proti razširjanju vsebin, s katerimi se krši Okvirni sklep, temveč tudi proti sovražnemu govoru na kateri koli podlagi iz člena 21 Listine. Poleg tega je v predlogu Komisije za akt o digitalnih storitvah določena celovita reforma za zagotovitev, da so uporabniki na spletu varni, z obveznostmi, da se obravnavajo nezakonite vsebine in sistemska tveganja. Poleg tega bo namen posodobitve Evropske strategije za boljši internet za otroke v letu 2022 zaščititi otroke pred spletnimi grožnjami, vključno s kibernetskim nadlegovanjem in sovražnim govorom. S to pobudo bosta podprta akcijski načrt EU za boj proti rasizmu za obdobje 2020–2025 ter strategija za boj proti antisemitizmu in negovanje judovskega življenja v EU. Pobuda bo tudi dopolnila nedavne pobude za spodbujanje enakosti in spoštovanja različnosti, kot je strategija za enakost LGBTIQ oseb za obdobje 2020–2025. V teh nedavnih pobudah je bila poudarjena potreba po zagotovitvi zanesljivega kazenskopravnega odziva na ravni EU na sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva na drugi podlagi kot na rasizmu in ksenofobiji, zlasti na podlagi spola, spolne usmerjenosti, starosti in invalidnosti. Strategija za enakost spolov za obdobje 2020–2025 določa ukrepe za boj proti nasilju nad ženskami in deklicami zaradi spola, vključno s potrebo po inkriminaciji posebnih oblik nasilja zaradi spola na ravni EU. Ta pobuda bo dopolnila prihajajoči predlog direktive za preprečevanje nasilja nad ženskami in nasilja v družini ter o boju proti njima. Medtem ko je za sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva značilno, da temeljijo na sovraštvu do skupine oseb, vključno s precejšnjo spolno pristranskostjo in sovraštvom do žensk, bodo v prihajajoči direktivi v okviru pristojnosti EU inkriminirane nekatere posebne oblike nasilja, pri katerih ni potreben element sovraštva in zlasti sovraštva do posameznika kot dela skupine oseb. Zato se s to pobudo o razširitvi seznama kaznivih dejanj, ki zahtevajo pristop EU, vzpostavlja dodatna pravna podlaga za obravnavanje tistih posebnih oblik hudega nasilja nad ženskami in deklicami, ki jih je mogoče opredeliti tudi kot mizogini sovražni govor ali kazniva dejanja iz sovraštva z objektivno prepoznavnim vzgibom spolne pristranskosti. Ta pobuda bo tudi dopolnila strategijo o pravicah invalidov za obdobje 2021–2030, strategijo o pravicah žrtev za obdobje 2020–2025 in direktivo o pravicah žrtev. Usklajena bo tudi s Sklepi Sveta o vključevanju staranja v javne politike iz marca 2021, ki opozarja, da je diskriminacija zaradi starosti pogost pojav, medtem ko je nasilje nad starejšimi vse pogostejši problem. Evropski parlament je septembra 2021 tudi sprejel zakonodajno resolucijo ter Komisijo pozval k predložitvi zakonodajnega predloga za opredelitev nasilja na podlagi spola kot novega področja kriminala iz člena 83(1) PDEU. Namen te pobude – skupaj s prihajajočim zakonodajnim predlogom za boj proti nasilju nad ženskami in nasiljem v družini – je izpolniti zahtevo Evropskega parlamenta. 3.Potreba po vključitvi sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva na seznam kaznivih dejanj, ki zahtevajo pristop EU V skladu s členom 83(1) PDEU lahko Svet na podlagi razvoja kriminala opredeli dodatna področja kriminala, če izpolnjujejo posebna merila. Novo področje mora zlasti biti področje posebno hudih oblik kriminala s čezmejnimi posledicami zaradi narave ali učinkov dejanj ali zaradi posebne potrebe po skupnem boju proti njim. V naslednjih oddelkih je navedena ocena sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva, ki jo je Komisija opravila glede na merila iz člena 83(1) PDEU. 3.1.Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva kot področje kriminala Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva so na mednarodni ravni splošno priznani kot področje kriminala. Svet Evrope je že v priporočilih iz leta 1997 sovražni govor štel za spodbujanje k sovraštvu zoper posameznike ali skupine, opredeljene z določenimi zaščitenimi značilnostmi. Leta 2015 je bil sovražni govor v priporočilu Evropske komisije za boj proti rasizmu in nestrpnosti (ECRI) Sveta Evrope opredeljen kot: „kakršno koli zagovarjanje, spodbujanje ali razpihovanje blatenja, sovraštva ali klevetanja osebe ali skupine oseb in kakršno koli nadlegovanje, žaljenje, negativno stereotipiziranje, stigmatizacija ali izražanje groženj v zvezi s tako osebo ali skupino oseb ter utemeljevanje vseh teh vrst izražanja na podlagi rase, barve kože, porekla, nacionalne ali etnične pripadnosti, starosti, invalidnosti, jezika, vere ali prepričanja, biološkega spola, spola, spolne identitete, spolne usmerjenosti in drugih osebnih značilnosti ali statusa“. Organizacija za varnost in sodelovanje v Evropi (OVSE) kazniva dejanja iz sovraštva označuje kot „kazniva dejanja, storjena zaradi pristranskosti do določene skupine v družbi“.

Medtem ko pravo EU ne vsebuje pravne opredelitve sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva, so v Okvirnem sklepu navedene kazenskopravne opredelitve najhujših oblik rasizma in ksenofobije. Sovražni govor, kot je opredeljen v Okvirnem sklepu, se nanaša na javno spodbujanje k nasilju ali sovraštvu zoper skupino ali člana take skupine, ki ima skupno zaščiteno značilnost. Kaznivo dejanje iz sovraštva v smislu Okvirnega sklepa je kaznivo dejanje (osnovno kaznivo dejanje), razen sovražnega govora, storjeno z rasističnim ali ksenofobičnim motivom (iz pristranskosti izhajajoč vzgib). Tako pri sovražnem govoru kot pri kaznivih dejanjih iz sovraštva dejanje storilca sproži vzgib, ki izhaja iz pristranskosti. Ciljne osebe se izberejo na podlagi njihove resnične ali zaznane povezave s skupnostjo ali skupino, ki ima skupno zaščiteno značilnost, oziroma na podlagi tega, da so na tako skupnost ali skupino navezane, ji pripadajo, jo podpirajo ali vanjo včlanjene. To so dejanja „identitete“ ali s „sporočilom“, saj posredovana sporočila – zlasti da žrtve ne spadajo v tisto družbo – niso naslovljena le na žrtev, temveč tudi na njeno skupnost ali skupino. Vzgib storilca je torej ključen pri razlikovanju teh kaznivih dejanj od drugih in pri določanju njihove večje teže ob upoštevanju posebnega učinka, ki ga imajo ta kazniva dejanja na posamezno žrtev, na skupnosti in družbo na splošno. Element sovraštva je bistvena značilnost tako sovražnega govora kot kaznivih dejanj iz sovraštva. Sovraštvo povzroči razvrednotenje človekovega dostojanstva osebe ali skupine ali grožnjo temu dostojanstvu. Zanika njihovo enakopravnost kot članov družbe, vključno z njihovo pravico do sodelovanja v političnem ali družbenem življenju, ki sta temeljni načeli, na katerih temelji EU. Razumevanje vloge sovraštva do ljudi z zaščitenimi značilnostmi je ključno za njegovo prepoznavanje, pregon in sankcioniranje v naših sistemih kazenskega pravosodja. Glede na posebno značilnost sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva, in sicer sovraštvo, usmerjeno v osebe ali skupine, ki imajo (dejanske ali zaznane) skupne zaščitene značilnosti, se lahko sovražni govor ali kazniva dejanja iz sovraštva štejejo za „področje kriminala“ v smislu člena 83(1) PDEU. Podobno kot druga kazniva dejanja, ki zahtevajo pristop EU in ki imajo skupno značilnost, kot sta organizirani kriminal ali terorizem, sovraštvo do ljudi z zaščitenimi značilnostmi povezuje širšo skupino kaznivih dejanj. Glavni in skupni namen inkriminacije sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva je boj proti takemu sovraštvu, ki povezuje ti kategoriji kaznivih dejanj znotraj enega „področja kriminala“. Vključitev sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva kot področja kriminala bi Komisiji omogočila, da v drugi fazi predlaga sekundarno zakonodajo, ki bi se specifično nanašala na zadevni razvoj dogodkov v družbi ter izzive, kot bodo nastajali in se spreminjali v prihodnosti. 3.2.Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva kot področje posebno hudih oblik kriminala Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva sta posebno hudi obliki kriminala zaradi škodljivih učinkov na posameznike in družbo na splošno, ki spodkopavajo temelje EU. 3.2.1.Učinek na skupne vrednote Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva so v nasprotju s skupnimi vrednotami in temeljnimi pravicami EU, kot so zapisane v členih 2 in 6 PEU in v Listini. Posebno težo takih dejanj zaradi njihovega učinka na vrednote in temeljne pravice v svoji sodni praksi stalno priznava Evropsko sodišče za človekove pravice (ESČP). ESČP je odločilo, da če so dejanja, ki pomenijo huda kazniva dejanja, usmerjena zoper telesno ali duševno celovitost osebe, lahko le učinkoviti kazenskopravni mehanizmi zagotovijo ustrezno zaščito in vzpostavijo odvračalni dejavnik. ESČP je zlasti menilo, da so kazenskopravni ukrepi potrebni v zvezi z neposrednimi verbalnimi napadi in fizičnimi grožnjami, pri katerih je vzgib diskriminatoren odnos. ESČP je priznalo, da sta strpnost in enako dostojanstvo vseh ljudi temelja demokratične, pluralistične družbe, ter menilo, da bi utegnilo biti potrebno, da se v „demokratičnih družbah sankcionirajo ali celo preprečujejo vse oblike izražanja, ki širijo, razpihujejo, spodbujajo ali upravičujejo sovraštvo na podlagi nestrpnosti“. ESČP je nadalje poudarilo, da bi bilo mogoče kot zadnjo možnost uporabiti kazenske sankcije proti posameznikom, odgovornim za najhujše izraze sovraštva in spodbujanja k nasilju. Iz teh razlogov ESČP v sodni praksi stalno priznava, da pravica do svobode izražanja ne preprečuje kazenskopravnega odziva na določene oblike sovražnega govora. 3.2.2.Škodljivi učinki na posamezne žrtve in njihove skupnosti Posebna resnost sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva se kaže v škodi, ki jo povzročijo posameznim žrtvam, širšim skupnostim in družbi na splošno. Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva kršijo temeljno pravico žrtev do dostojanstva in enakopravnosti. Pogosto imajo hude in dolgotrajne posledice za telesno in duševno zdravje ter blaginjo žrtev. Žrtve sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva so tarče zaradi svojih nespremenljivih značilnosti ali zaradi ene značilnosti, ki je bistvo njihove identitete . Zato se počutijo, da so v družbi zaradi svoje identitete razvrednotene, nedobrodošle, blatene in zaničevane. Poleg škodljivih učinkov na telesno zdravje je stopnja duševne škode (npr. občutek doživetja nasilja in ponižanosti), ki jo povzročijo dejanja iz sovraštva, dejansko pogosto večja od telesne škode, ki izhaja iz samega nasilja . Žrtve kaznivih dejanj iz sovraštva imajo lahko simptome hude travme, kot so depresija, sumničenje drugih, samoobtoževanje in globok občutek izoliranosti. Zaradi teh izkušenj so kazniva dejanja iz sovraštva drugačna od drugih vrst kriminala. Poleg tega številne žrtve kaznivih dejanj iz sovraštva krivijo same sebe in imajo nizko samozavest . Če pogledamo širše, so žrtve kaznivih dejanj iz sovraštva tudi prisiljene živeti v strahu pred ponovno viktimizacijo, ranljivejše skupine, kot so starejši, otroci in osebe s telesno in duševno oviranostjo, pa postajajo kot žrtve sovražnega govora še bolj ranljive, kadar v vsakdanjem življenju uporabljajo spletno komunikacijo. Žrtve sovražnega govora so izpostavljene tudi politični in socialni izključenosti, kar jih odvrača od dostopa do zdravstvene oskrbe in drugih pomembnih storitev. Poleg tega žrtve, ki prijavijo, da so doživele sovraštvo, pogosto tvegajo sekundarno viktimizacijo, ki lahko žrtvi še dodatno škodi. Če so žrtve sovražnega govora otroci, jim ta zloraba lahko povzroči hude posledice v dolgoročnem osebnostnem razvoju. S kaznivimi dejanji, ki jih sproži sovraštvo, se pošiljajo sporočila zavrnitve in razvrednotenja celotnih skupin in skupnosti, osebe, ki te skupine in skupnosti tvorijo, pa je strah in se bojijo prihodnjih napadov. Pomembno je opozoriti na to, kako lahko sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva odmevajo med sledilci storilca, s čimer se razširjata dodaten strah in ustrahovanje. In s tem se ponavlja vzorec sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva, usmerjenih v druge posameznike, ki so zaznani, kot da imajo podobne zaščitene značilnosti ali kot da so povezani z žrtvijo. 3.2.3.Škodljivi učinki na družbo na splošno Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva imajo tudi močno družbeno razsežnost. Pomenijo grožnjo demokratičnim vrednotam, družbeni stabilnosti in miru ter povečujejo družbene delitve, razjedajo socialno kohezijo in sprožajo maščevanje, kar vodi v nasilje in protinasilje. Ozračje konfliktov, strahu, polarizacije in radikalizacije, ki izhaja iz dejanj iz sovraštva, so potrdili tudi anketiranci v ciljno usmerjenem posvetovanju Komisije. Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva imajo škodljiv učinek na temeljne pravice, zlasti na človekovo dostojanstvo, enakost in svobodo izražanja. Odvračalni učinek sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva na svobodo izražanja lahko uporabnike družbenih medijev odvrne od sodelovanja v javnih razpravah zaradi sovražnih vsebin, ki jih vidijo. Sovraštvo zastrupi tudi politični dialog in vpliva na pripravljenost državljanov za sodelovanje v politiki ter opravljanje uradnih funkcij z javno prepoznavnostjo, na primer v vlogi poslancev, županov in drugih politikov. V raziskavi o ženskah v javnem življenju , v kateri je sodelovalo 123 evropskih poslank, je 46,9 % anketirank poročalo, da so prejele grožnje s smrtjo ali grožnje posilstva ali pretepa, 58,2 % pa jih je bilo tarča spletnih seksističnih napadov na družbenih omrežjih.

Žrtve sovražnega govora na družbenih omrežjih so pogosto tudi novinarji, zato ti utegnejo omahovati glede sodelovanja v javni razpravi ali obravnave določene teme. Čeprav so sovražni govor in grožnje usmerjeni proti vsem novinarjem, statistični podatki kažejo, da novinarke prejemajo več groženj kot novinarji, zlasti v obliki spletnega nadlegovanja, groženj s posilstvom ali umorom ter spodbujanja k sovraštvu na podlagi spola . Včasih so ti napadi posledica organiziranih kampanj, katerih cilj je diskreditirati ali utišati novinarke. Sovražni govor lahko povzroči ne le spore, temveč tudi kazniva dejanja iz sovraštva. Dokazi kažejo „piramido sovraštva“ ali „lestvico škode“, ki se začne z dejanji pristranskosti (npr. ustrahovanje, posmehovanje, razčlovečenje) in diskriminacije (npr. ekonomske, politične) ter se dviguje v smeri iz pristranskosti izhajajočega nasilja, kot so umor, posilstvo, napad, terorizem, nasilni ekstremizem, celo genocid. Raziskave kažejo povezavo med ciljno usmerjenimi, diskriminatornimi tviti, objavljenimi v nekem mestu, in visokim številom kaznivih dejanj iz sovraštva v tem mestu. Združeni narodi (ZN) opozarjajo, da „lahko spodbujanje k nasilju, usmerjenemu v skupnosti ali posameznike na podlagi njihove identitete, prispeva k omogočanju ali pripravljanju grozodejstev […] in je tako opozorilni znak kot zgodnji pokazatelj tveganja takih kaznivih dejanj“. Raziskave kažejo tudi, da sovražni govor v družbenih medijih povzroči več kaznivih dejanj proti manjšinam v fizičnem svetu. Sovražni govor na spletu povzroča povečanje nasilja nad begunci in imigranti, etničnimi in verskimi manjšinami in LGBTIQ osebami. Izpostavljenost sovražnemu govoru ali to, da je nekdo tarča sovražnega govora, lahko tudi prispeva k procesu radikalizacije in nasilnemu ekstremizmu. Ta se lahko izražata na spletu in drugje z govorom in propagando, posledica pa so lahko tudi nasilni ekstremizem ali teroristični napadi. To ima lahko razdiralne in usodne posledice za družbo. Svet Evrope je opomnil, da je internet dal novo razsežnost izražanju seksističnega sovražnega govora, ter poudaril, da lahko seksistični sovražni govor „preraste v odkrito žaljiva dejanja in grožnje, vključno s spolno zlorabo ali nasiljem, potencialno smrtonosnimi dejanji ali samopoškodovanjem, ali jih spodbuja“ . Nastajanje spletnih skupin in skupnosti, kot sta Manosphere in Incel, ki ponujajo dodatne mednarodne forume za spodbujanje in širjenje mizoginije in sovražnosti do žensk, je v zvezi s tem zlasti skrb vzbujajoč. 3.2.4.Lestvica sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva 11 %LGBTIQ anketirancev je v raziskavi, ki jo je izvedla Agencija Evropske unije za temeljne pravice (FRA), navedlo, da so bili fizično ali spolno napaden, ker so LGBTIQ osebe (pri čemer so trans in interspolni anketiranci v tem časovnem okviru pogosteje doživljali fizične in spolne napade: 17 % oziroma 22 %), 51 % anketirancev v isti raziskavi, starih od 15 do 17 let, pa je odgovorilo, da so doživeli nadlegovanje v šoli. Obseg sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva, usmerjenih proti osebam azijskega porekla, zlasti kitajskega, ali tistim, ki so zaznane, kot da so azijskega porekla, se je med pandemijo COVID-19 povečal, vključno z rasističnimi napadi in pretepi, nasilnim ustrahovanjem, grožnjami in rasistično zlorabo. Raziskava FRA je pokazala, da anketiranci, ki so Romi, ter anketiranci, ki so podsaharskega ali severnoafriškega porekla, doživljajo višjo stopnjo diskriminacije, nadlegovanja in nasilja iz sovraštva. V skladu z raziskavo o antisemitizmu iz leta 2018, ki jo je izvedla FRA, 40 % Judov v EU živi v strahu pred fizičnimi napadi. Ugotovitve raziskave FRA iz leta 2017 o manjšinah in diskriminaciji v EU so pokazale, da je 27 % muslimanov v zadnjih 12 mesecih doživelo primere nadlegovanja iz sovraštva, ta delež pa je še večji (31 %) pri muslimankah, ki v javnosti nosijo naglavne rute. Ženske, zlasti mlade, so tarča sovražnega govora na podlagi spola, in sicer na spletu in drugje. V skladu z globalno raziskavo iz leta 2020 je 52 % mladih žensk in deklic doživelo spletno nasilje, vključno z grožnjami. Poleg tega so tu še tisti, ki živijo v preseku dveh ali več zaščitenih značilnosti, kot so temnopolte ženske, za katere je 84 % bolj verjetno kot za bele ženske, da bodo omenjene v žaljivih ali „problematičnih“ tvitih . ZN so izrazili zaskrbljenost nad sovražnim govorom proti starejšim, ki se je „pojavil v javni razpravi in v družbenih medijih kot izraz medgeneracijske zamere“. Invalidi so v primerjavi z drugimi ljudmi v večji nevarnosti, da bodo žrtve nasilnih kaznivih dejanj, vključno s kaznivimi dejanji iz sovraštva, ali da bodo doživeli sovražni govor. Povratne informacije, ki jih je Komisija pridobila s posvetovanjem, so pokazale, da je v nekaterih državah 21 % kaznivih dejanj iz sovraštva, ki so prijavljeni organom, storjenih proti invalidom. Na splošno so žrtve tarče zgolj zato, ker so invalidi, ker so zaznane kot invalidi ali ker so povezane z invalidom. Poleg tega Svetovna zdravstvena organizacija meni, da bi zaradi staranja prebivalstva zloraba starejših utegnila postati večja težava. Te številke zaradi neprijavljanja in neevidentiranja incidentov ter neprimerljivih metod zbiranja podatkov predstavljajo le vrh ledene gore. Viri na primer kažejo, da 88 % fizičnih napadov iz sovraštva, katerih žrtve so bili Romi, ni bilo prijavljenih, in da 79 % Judov, ki so doživeli antisemitsko nadlegovanje, najhujšega incidenta ni prijavilo ne policiji ne kaki drugi organizaciji. In prijavljen je bil le vsak peti primer (21 %) fizičnega ali spolnega nasilja proti LGBTIQ osebam. Starost je primer, v katerem njeno nepriznavanje kot podlage, ki sproži sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva, ter nekaznovanje s tem povezanih kaznivih dejanj povzročata manjše prijavljanje in pomanjkanje informacij o obsegu sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva proti starejšim. Zlasti platforma AGE obžaluje to „skrito resničnost kljub skrb vzbujajočim stopnjam razširjenosti po Evropi“ ter opozarja na nevidnost in nezaščitenost starejših žrtev, ki ju še povečuje neozaveščenost o starosti kot podlagi, ki lahko sproži kazniva dejanja iz sovraštva. 3.2.5.Kazenskopravni odziv v državah članicah Države članice so zaradi resnosti učinkov, opisanih zgoraj, inkriminirale določene oblike sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva. Inkriminacija teh ravnanj sporoča posebno neodobravanje družbe. To je znak posebne teže in nevarnosti takih ravnanj kot posebno uničujočih za temeljne pravice. Zaradi prenosa Okvirnega sklepa v nacionalno pravo je sovražni govor na podlagi rase, barve kože, vere, porekla ali nacionalne ali etnične pripadnosti inkriminiran v vseh državah članicah. Poleg tega so države članice izrecno inkriminirale sovražni govor tudi na podlagi drugih zaščitenih značilnosti: 20 držav članic je inkriminiralo sovražni govor na podlagi spolne usmerjenosti, 17 držav članic na podlagi biološkega/družbenega spola. Poleg tega 14 držav članic inkriminira sovražni govor na podlagi invalidnosti, šest držav članic pa na podlagi starosti. Poleg tega je osem držav članic (alternativno ali dodatno) inkriminiralo sovražni govor, ne da bi opredelile zaščitene značilnosti skupin, in pustilo inkriminacijo sovražnega govora odprto, da bi zaščitile vse manjšine ali dele prebivalstva. Tudi kazniva dejanja iz sovraštva so široko inkriminirana v državah članicah, in sicer kot samostojno kaznivo dejanje pri določenih vrstah kaznivih dejanj ali kot splošna oteževalna okoliščina pri vseh kaznivih dejanjih, storjenih z vzgibom, ki izhaja iz pristranskosti. Poleg inkriminacije kaznivih dejanj iz sovraštva na podlagi rase, barve kože, vere, porekla ali nacionalne ali etnične pripadnosti zaradi prenosa Okvirnega sklepa v nacionalno zakonodajo je 19 držav članic inkriminiralo kazniva dejanja iz sovraštva na podlagi spolne usmerjenosti in 17 držav članic na podlagi biološkega/družbenega spola. Poleg tega 13 držav članic inkriminira kazniva dejanja iz sovraštva na podlagi invalidnosti in 10 držav članic na podlagi starosti. Poleg tega lahko sodišča v 15 državah članicah pri odločanju o kazenski sankciji za katero koli kaznivo dejanje upoštevajo storilčev vzgib, bodisi kot alternativo bodisi kot dodatek k samemu kaznivemu dejanju iz sovraštva. Nekatere države članice so pustile zaščitene značilnosti neopredeljene, tako da lahko potencialno zajemajo kazniva dejanja iz sovraštva na podlagi katere koli oblike nestrpnosti. 3.3.Čezmejna razsežnost sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva Čezmejna razsežnost sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva je razvidna iz narave in učinkov teh pojavov ter iz obstoja posebne potrebe po skupnem boju proti njim. To je očitno pri sovražnem govoru na spletu. Glede na čezmejno naravo interneta se spletni sovražni govor širi hitro in je dostopen vsakomur kjer koli. Zato lahko sovražne skupine svoje občinstvo lažje razširijo na države s podobnimi političnimi ali družbenimi razmerami. Čezmejno razsežnost je poudarila tudi večina deležnikov, ki so se odzvali na ciljno usmerjeno posvetovanje Komisije, tudi s specifičnimi primeri. Na primer glede sovražnega govora na podlagi spolnih znakov, zlasti interspolne osebe pa so vedno pogosteje žrtve sovražnega govora skupin, ki delujejo čezmejno. Razširjenost sovražnega govora na podlagi spola je poudaril tudi Svet Evrope in pozval k strožjim ukrepom za boj proti njemu. Vendar imajo sovražna sporočila, izražena drugje kot na spletu (npr. v tiskanih medijih, v televizijskih oddajah, v političnem govoru ali na športnih dogodkih), čezmejno razsežnost, ki je razvidna iz njihovega učinka, saj se z lahkoto reproducirajo in široko razširjajo čez meje. Več kot 80 % anketirancev v ciljno usmerjenem posvetovanju je menilo, da ima nespletni sovražni govor učinek prelivanja čez meje. Opozarjajo na dejstvo, da sovražna sporočila razvijajo in propagirajo mreže s člani iz različnih držav. Ideologije za sporočili s sovražnim govorom se razvijajo mednarodno in so torej čezmejni pojav.

Čezmejna razsežnost kaznivih dejanj iz sovraštva je neposredno povezana s čezmejno razsežnostjo sovražnega govora. Sovraštvo potuje prek nacionalnih meja in povzroča spiralo nasilja. Podobno kot pri sovražnem govoru se lahko ideologije za kaznivimi dejanji iz sovraštva razvijejo mednarodno in hitro razširijo po spletu. Kazniva dejanja iz sovraštva lahko storijo mreže s člani iz več držav (znotraj in zunaj EU), ki navdihujejo, organizirajo ali izvajajo fizične napade. Counter Extremism Project , Soufan Center in Anti-Defamation League so primeri čeznacionalne dejavnosti različnih skupin s čezmejnim vplivom in posnemovalci v drugih državah. Kazniva dejanja iz sovraštva lahko ustvarijo tudi ozračje strahu ali družbenih konfliktov, ki se lahko prelijejo iz ene države članice EU v drugo. Sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva lahko povzročijo tudi radikalizacijo in oblikovanje nasilnih esktremističnih skupin, ki prehajajo meje in so poenotene v svoji ideologiji. Podobno lahko isti pojav povzroči, da se kazniva dejanja iz sovraštva ponovijo v drugi državi ali se tam pojavijo vzorci, v katerih se odražajo kazniva dejanja, storjena v prvotni državi. Do tega lahko pride tudi, kadar se veliko poroča o specifičnih kaznivih dejanjih iz sovraštva, kar spodbudi druge osebe, da storijo podobna kazniva dejanja (učinek posnemanja). Poleg dejanske storitve kaznivega dejanja iz sovraštva lahko psihološki učinek na posameznike in družbo zlahka seže čez meje ter izzove okolje strahu in družbenih konfliktov. Kazniva dejanja in dogodki v različnih delih sveta vplivajo na več držav, kar je vzpodbudilo na primer gibanje Black Lives Matter. Učinek prelivanja kaznivih dejanj iz sovraštva prek meja je priznala večina anketirancev v posvetovanju Komisije. Ta proces je globalen in ima učinek ne glede na geografski izvor. EU lahko ponudi zgled svetu, po drugi strani pa lahko ideje in pobude od drugod prispevajo k učinkovitejšim ukrepom v Evropi. Glede na te okoliščine je očitna posebna potreba po skupnem boju proti sovražnemu govoru in kaznivim dejanjem iz sovraštva. Posebna potreba po skupni obravnavi teh pojavov izhaja iz resnega učinka sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva na temeljne vrednote EU, zapisane v členu 2 PEU. Za zaščito naših skupnih vrednot je potrebno skupno ukrepanje. Negativne posledice sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva presegajo učinek na posamezne žrtve ter lahko prizadenejo skupine ali skupnosti ljudi, ki živijo v različnih državah. Če se sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva ne inkriminirajo v nekaj državah članicah, lahko to spodkoplje prizadevanja za učinkovito obravnavo teh pojavov in omogoči učinke prelivanja. Če se skupni pristop k inkriminaciji ne zagotovi, to povzroči tudi vrzeli in neenakomerno zaščito žrtev takih dejanj v EU, saj imajo samo osebe, priznane kot žrtve kaznivih dejanj, dostop do pravnih sredstev in podpornih ukrepov, ki jih zagotavlja pravo EU. Poleg tega lahko javnost zaradi razdrobljenega pristopa dobi mešana sporočila, da se taka dejanja ne jemljejo resno in da se lahko storijo nekaznovano ali da se štejejo za „normalna“, v nekaterih državah pa bi se lahko celo zdelo, da država tako ravnanje legitimira in/ali tolerira. Poleg tega posebna potreba po skupnem boju proti sovražnemu govoru in kaznivim dejanjem iz sovraštva izhaja iz prizadevanj posameznih držav članic, da same inkriminirajo različne oblike kaznivih dejanj iz sovraštva in sovražnega govora. Ta pristop povzroča razdrobljenost in neenake pogoje za posameznike, ki lahko postanejo žrtve sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva. 3.4.Razvoj kriminala Po navedbah ZN se je v zadnjih letih obseg spletnega in nespletnega sovražnega govora in spodbujanja k sovraštvu zastrašujoče povečal. Od leta 2007, ko je Komisija predlagala, naj rasistična in ksenofobična dejanja postanejo kazniva v vseh državah članicah, se obseg sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva stalno povečuje. To povečevanje je povezano s spremembami družbenega, gospodarskega in tehnološkega okolja. Tudi večina anketirancev (več kot 60 %) v ciljno usmerjenem posvetovanju Komisije je zaznala povečanje sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva med letoma 2018 in 2020 v primerjavi s prejšnjim obdobjem med letoma 2015 in 2017. Med dejavniki za to so bili povečani migracijski tokovi, gospodarske in družbene krize (vključno s pandemijo COVID-19) ter izboljšan dostop do spletnih informacij, vključno z uporabo družbenih omrežij, ki omogočajo hitro širjenje vsebin. Internet je kanal za povečano in preprosto razširjanje sovražnega govora na spletu. Internet pri storilcih vzbuja občutek anonimnosti in nekaznovanosti, tako da opustijo zadržke, zaradi česar se poveča tveganje, da bodo s takimi dejanji nadaljevali. Porast nasilnih ekstremističnih posameznikov in skupin po Evropi je bil eden od dejavnikov, ki je prispeval k polarizaciji in radikalizaciji družbe. To je povzročilo večjo pojavnost sovražnega govora proti marginaliziranim skupinam in ženskam. Evropski parlament je leta 2019 to priznal v resoluciji o neofašističnem nasilju v Evropi ter države članice pozval, naj obsodijo in sankcionirajo „kazniva dejanja iz sovraštva, sovražni govor in prevalitev krivde, ki jih […] izvajajo politiki in javni uslužbenci, saj s tem neposredno normalizirajo in krepijo sovraštvo in nasilje v družbi“ . Komisija ECRI je poudarila povečanje obsega ultranacionalističnega, ksenofobičnega, rasističnega in homofobnega/transfobnega sovražnega govora v različnih volilnih kampanjah leta 2019, ki je vedno bolj prežemal in pogosto določal ozračje v omrežjih družbenih medijev. Po navedbah ECRI javnost žaljive in ponižujoče pripombe o članih manjšin danes lažje sprejema kot v preteklosti. Svet Evrope je sprožil alarm glede razmer, v katerih se Evropa „spoprijema s pretresljivo realnostjo: antisemitska, protimuslimanska in druga rasistična kazniva dejanja iz sovraštva naraščajo zastrašujoče hitro“. Pandemija COVID-19 je ustvarila ozračje, v katerem sovražni govor cveti ter je postal „cunami sovraštva in ksenofobije“. Europol je poudaril, kako so pandemija COVID-19 ter posledična gospodarska in socialna kriza povzročile zaostritev odnosov in večjo sprejemljivost ustrahovanja, vključno s pozivi k nasilnim dejanjem. ECRI je v letnem poročilu za leto 2020 poudarila, da so nekatere skupine, ki jim prisojajo pomembno vlogo pri razširjanju virusa, bolj izpostavljene sovražnemu govoru in nasilju. Te skupine vključujejo Rome in migrante, katerih dostop do zdravstvene oskrbe in ukrepov javne podpore je postal še težji, ter osebe azijskega porekla ali osebe, ki so zaznane, kot da so azijskega porekla . Povečalo se je tudi število teorij zarote proti določenim skupinam, ki povzročajo sovražni govor in kazniva dejanja iz sovraštva. Raziskava na primer kaže, da se je v prvih dveh mesecih leta 2021 (med pandemijo) za sedemkrat povečalo število antisemitskih objav na ocenjenih francoskih računih/kanalih v primerjavi z istim obdobjem leta 2020 (pred pandemijo), na nemških pa za trinajstkrat. Pandemija je poudarila tudi medgeneracijske napetosti in ponovno povečala količino sporočil v družbenih medijih, ki se štejejo za sovražni govor proti starejšim, ki so kot ranljiva skupina večja tarča zlorab med pandemijo ter pri katerih je večja možnost, da postanejo žrtve sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva. Ljudje, ki se opredeljujejo kot LGBTIQ osebe, doživljajo povečanje nasilja od začetka pandemije . „Spolna usmerjenost ali spolna identiteta“ je bil tretji najpogostejši razlog za prijavljena kazniva dejanja iz sovraštva (18,35 %) v Poročilu o kaznivih dejanjih iz sovraštva za leto 2019 Urada za demokratične institucije in človekove pravice (ODHIR), kar pomeni povečanje v primerjavi z letom 2018 (14,61 %). Tudi sovražni govor na podlagi spola se v Evropi povečuje, in sicer na spletu in zunaj njega ter v vseh oblikah družbene interakcije (npr. v šoli, pri delu, na javnih mestih). Primeri vseh oblik kibernetskega nasilja do žensk na podlagi spola, vključno z mizoginim sovražnim govorom, so postajali vse običajnejši že pred pandemijo COVID-19, zaradi česar se je nasilje nad ženskami normaliziralo. Center odličnosti zveze NATO za strateško komuniciranje je v poročilu o spletnem nadlegovanju ministric ugotovil, da so teme, ki so sprožile najbolj žaljiva sporočila na spletu, pandemija COVID-19, priseljevanje, odnosi EU in socialno liberalne politike. Ob pogledu na nedavni zakonodajni razvoj je mogoče ugotoviti, da se v zadnjih letih postopno povečuje inkriminacija na drugih podlagah od tistih, ki so določene v Okvirnem sklepu. Trenutno je 11 držav članic začelo postopke v zvezi z zakonodajnimi predlogi, da bi nadalje inkriminiralo sovražni govor in/ali kazniva dejanja iz sovraštva. Od teh je devet držav članic predlagalo, da se v njihovo zakonodajo o sovražnem govoru in/ali kaznivih dejanjih iz sovraštva dodajo nekatere podlage. 4.Dodana vrednost razširitve seznama kaznivih dejanj, ki zahtevajo pristop EU 4.1.Učinkovit odziv na ravni EU Na podlagi zgornje ocene Komisija meni, da je ta pobuda najučinkovitejši odziv na ravni EU na ugotovljene izzive. Le s skupno pobudo na ravni EU je mogoče učinkovito zaščititi skupne vrednote, zapisane v členu 2 PEU, ki jih spodkopavajo vse oblike sovražnega govora in kaznivih dejanj iz sovraštva, ne glede na to, katere osebe in skupine so tarče.