Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o ekološki pridelavi in označevanju ekoloških proizvodov, spremembi Uredbe (EU) št. XXX/XXX Evropskega parlamenta in Sveta [uredba o uradnem nadzoru] in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 /* COM/2014/0180 final - 2014/0100 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA 1.1. Razlogi za predlog in njegovi cilji V zadnjih desetih letih je bil za trg ekoloških proizvodov značilen dinamičen razvoj, ki ga je spodbujalo veliko povečanje povpraševanja. Od leta 1999 se je svetovni trg ekološke hrane povečal za štirikrat. V Evropski uniji se je površina za ekološko pridelavo podvojila. Vsako leto za ekološko kmetovanje namenijo novih 500 000 ha obdelovalne zemlje. Vendar tej širitvi trga nista sledila niti notranja preskrba niti zakonodajni okvir. Pravila pridelave vedno večjih pomislekov in pričakovanj državljanov ne upoštevajo v zadostni meri; pravila označevanja so zapletena; ugotovljene so bile slabosti v sistemu nadzora in trgovinskem režimu. Zakonodaja je zapletena in prinaša visoko stopnjo upravnega bremena, ki malim kmetom preprečuje, da bi se pridružili ekološki shemi Unije. Nekatere izjeme, ki so bile potrebne za razvoj sektorja, se ne zdijo več upravičene. Namen tega predloga je izboljšati zakonodajo o ekološki pridelavi z naslednjimi cilji: (1) odstraniti ovire za trajnostni razvoj ekološke pridelave v Uniji; (2) zagotoviti pošteno konkurenco za kmete in izvajalce dejavnosti ter omogočiti učinkovitejše delovanje notranjega trga; (3) ohraniti ali izboljšati zaupanje potrošnikov v ekološke proizvode. 1.2. Splošno ozadje Svet je ob sprejetju Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 o ekološki pridelavi in označevanju ekoloških proizvodov[1] izpostavil vrsto vprašanj, v zvezi s katerimi je morala Komisija po pregledu izkušenj z izvajanjem Uredbe (ES) št. 834/2007 Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti poročilo. Svet je sklepe o poročilu Komisije[2] sprejel na zasedanju Sveta EU za kmetijstvo in ribištvo dne 13. in 14. maja 2013[3] ter pozval države članice in Komisijo, naj ambiciozno razvijejo sektor ekološke pridelave z revizijo sedanjega pravnega okvira, in sicer za izboljšanje njegove uporabnosti ob hkratnem zagotavljanju obdobja stabilnosti in gotovosti, s poudarkom na nadaljnjem pojasnjevanju in poenostavitvi ter obravnavo še nerešenih vprašanj, ki zahtevajo nadaljnji razvoj. Pregled zakonodaje o ekološki pridelavi je del programa ustreznosti in uspešnosti predpisov Komisije[4]. Pregled omogoča uskladitev izvedbenih pooblastil Komisije iz Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 z razlikovanjem med prenesenimi in izvedbenimi pooblastili Komisije, uvedenimi s členoma 290 in 291 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). 1.3. Veljavne določbe na tem področju Prvi del zakonodaje Unije o ekološki pridelavi je bil sprejet leta 1991. Uredba Sveta (EGS) št. 2092/91 je s pravili pridelave pravno opredelila ekološko pridelavo ter določila zahteve glede nadzora in označevanja ter pravila za uvoz ekoloških proizvodov. To je zagotovilo podlago za varstvo potrošnikov in ekoloških pridelovalcev pred lažnimi in zavajajočimi navedbami o ekološki pridelavi. Ta zakonodaja je bila revidirana s sprejetjem Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 junija 2007, ki je predvsem: – dodatno opredelila ekološko pridelavo z opisom njenih ciljev in načel, – izboljšala harmonizacija pravil ekološke pridelave v Uniji z odpravo nacionalnih predpisov za proizvode živalskega izvora, – uvedla možnost izjem od pravil, za katere so odgovorne države članice, vendar s strogimi omejitvami in omejenim trajanjem, – povezala sistem nadzora nad ekološko pridelavo s sistemom uradnega nadzora krme in živil iz Uredbe (ES) št. 882/2004[5] ter uvedla obvezno akreditacijo zasebnih izvajalcev nadzora, – prestrukturirala režim uvoza: poleg tega, da Evropska unija za namene enakovrednosti priznava tretje države, za namen enakovrednosti ali skladnosti priznava tudi nadzorne organe, dejavne v tretjih državah. Prejšnji sistem posamičnih odobritev, ki so jih države članice odobrile za vsako pošiljko posebej, je bil izločen iz osnovne uredbe in se zdaj postopno opravlja. 1.4. Usklajenost z drugimi politikami Ta pobuda sledi ciljem sporočila o pametni pravni ureditvi v Evropski uniji. Eden od ciljev pregleda je poenostaviti zakonodajna bremena. Pobuda je skladna s splošnim okvirom strategije Evropa 2020, zlasti v zvezi s prednostnim ciljem trajnostne rasti ter spodbujanjem bolj konkurenčnega in zelenega gospodarstva, ki gospodarneje izkorišča vire. Skladna je z reformo skupne kmetijske politike (SKP), ki oblikuje skupni okvir razvoja kmetijstva v Uniji v obdobju 2014–2020[6]. Nove določbe so usmerjene v trajnostno konkurenčnost za oblikovanje gospodarsko uspešnega sektorja živilske proizvodnje, skupaj s trajnostnim upravljanjem naravnih virov na kopnem v Uniji, kjer je bila ekološka pridelava opredeljena kot ključni element. Predlog upošteva novo skupno ribiško politiko z zvezi z ribogojstvom, ki je zelo pomembno pri zagotavljanju trajnostne dolgoročne zanesljive preskrbe s hrano, rasti in zaposlovanja, hkrati pa zmanjšuje pritisk na staleže prostoživečih rib zaradi vse večjega svetovnega povpraševanja po morski hrani. Skladen je tudi s predlogom Komisije za novo uredbo Sveta in Parlamenta o uradnem nadzoru[7], katere namen je krepitev integriranega pristopa na vseh področjih, povezanih s prehransko verigo, z racionalizacijo in poenostavitvijo splošnega zakonodajnega okvira ob hkratnih prizadevanjih za doseganje boljše zakonodaje. Zlasti so opredelitve usklajene in/ali pojasnjene, kot je primerno, potrebne posebne določbe o nadzoru pa naj bi se vključile v enotni zakonodajni okvir za uradni nadzor. Poleg tega je shema ekološke pridelave del shem kakovosti Unije, ki se uporabljajo za kmetijske proizvode, skupaj z geografskimi označbami, zajamčenimi tradicionalnimi posebnostmi ter proizvodi iz najbolj oddaljenih regij EU in gorskih območij, kot je poudarjeno v Sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o politiki kakovosti kmetijskih proizvodov ter navedeno v Uredbi (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti[8]. 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA 2.1. Posvetovanje Sedanje razmere so bile temeljito analizirane na podlagi informacij, zbranih med več predstavitvami mnenj deležnikov, h katerim so službe Komisije povabile več kot 70 strokovnjakov in akademikov, da bi razpravljali o vseh vprašanjih, povezanih s sedanjimi in prihodnjimi izzivi ekološkega sektorja. Komisija je na začetku leta 2013 začela spletno posvetovanje. Prejela je okoli 45 000 odgovorov na vprašalnik in skoraj 1 400 prostovoljnih prispevkov. Večino (96 %) odzivov so predložili državljani Evropske unije, 4 % pa deležniki. Poleg tega so bili deležniki iz sektorja na več sestankih svetovalne skupine za ekološko kmetovanje obveščeni o pregledu, z njimi pa so tudi potekala posvetovanja. Države članice so bile kot pristojne za izvajanje zakonodaje ustrezno obveščene, z njimi pa so potekala pogajanja o tehničnih vidikih pregleda. 2.2. Glavni rezultat posvetovanj Anketirance iz javnega posvetovanja skrbijo predvsem okoljska vprašanja in vprašanja v zvezi s kakovostjo. Želijo si, da bi se evropska pravila ekološke pridelave okrepila ter da bi se uvedla enotna pravila ekološke pridelave za kmete in druge izvajalce dejavnosti v vsej Uniji. Zato je večina naklonjena odpravi izjem od pravil. Visoka pričakovanja so bila izražena v zvezi z ostanki proizvodov in snovi, ki niso dovoljeni za uporabo v ekološki pridelavi. Ekološki logotip Evropske unije je bil kot sredstvo za prepoznavnost ekoloških proizvodov uvrščen na isto raven kot nacionalni logotipi. Večina državljanov in deležnikov zaupa sistemu nadzora nad ekološko pridelavo, menijo pa, da bi ga bilo mogoče izboljšati, predvsem z uvedbo elektronskega izdajanja potrdil. Naklonjeni so tudi skupinskim potrdilom za male kmete. V ekološkem sektorju je potreba po izboljšanju zakonodaje o ekološki pridelavi širše priznana. Obstaja tudi širše soglasje, da bi morala ekološka pridelava ostati kar se da zvesta svojim načelom in ciljem ter da bi bilo treba izjeme od pravil odpraviti. 2.3. Ocena učinka V okviru ocene učinka so se primerjali trije alternativni scenariji politike: – izboljšano sedanje stanje na podlagi izboljšav in boljšega izvajanja sedanje zakonodaje; – tržno naravnana možnost, katere cilj je zagotoviti pogoje za dinamičen odziv na prihodnji razvoj trga z bolj prilagodljivimi pravili. Dolgotrajna pravila o izjemah bi se vključila v pravila pridelave; – na načelih utemeljena možnost, katere cilj je ponovna usmeritev ekološke pridelave k njenim načelom, kar bi se bolje odražalo v pravilih pridelave. Pravila o izjemah bi bila odpravljena. Te tri možnosti politike so bile ocenjene na podlagi njihovega potenciala za doseganje ciljev SKP za leto 2020, posebnih ciljev politike in operativnih ciljev za pregled ter z vidika učinkovitosti in uspešnosti. Ocena meril je pokazala, da je najbolj uspešna na načelih utemeljena možnost, sledita pa ji tržno naravnana možnost in izboljšano sedanje stanje. Pričakovani rezultati na načelih utemeljene možnosti so naslednji: – pozitivne tržne napovedi zaradi večjega zaupanja potrošnikov, ki naj bi po pričakovanjih podprle cene ekoloških proizvodov in privabile nove akterje; – odprava izjem od pravil bi morala prispevati k razvoju ekoloških surovin, predvsem semen; – zaradi jasnejših in enostavnejših pravil pridelave bo ta sektor privlačnejši; – konkurenca bo bolj poštena zaradi večje harmonizacije, enostavnejših in jasnejših pravil ter premika od enakovrednosti do skladnosti za priznavanje nadzornih organov v tretjih državah; – zaupanje potrošnikov se bo zaradi izboljšanega sistema nadzora in usklajenih pravil pridelave povečalo, ob upoštevanju razvijajočih se družbenih pomislekov (sistem ravnanja z okoljem za predelovalce in trgovce, dobrobit živali); – pristop, ki temelji na analizi tveganja, naj bi po pričakovanjih izboljšal uspešnost in učinkovitost nadzora ter skupaj z zanesljivejšim režimom uvoza prispeval k preprečevanju goljufij; – pozitivni vplivi na okolje, povezani z ekološko pridelavo, bodo z odpravo izjem od pravil še izrazitejši; – pogoji v zvezi z dobrobitjo živali bodo boljši zaradi odprave izjem. V oceni učinka je bilo sklenjeno, da je najprimernejša na načelih utemeljena možnost, skupaj z vključitvijo izboljšav, predlaganih v možnosti izboljšanega sedanjega stanja, in nekaterih podmožnosti. Posebna pozornost je bila namenjena poenostavitvi med celotnim procesom. Najprimernejša možnost bo: – pojasnila določbe o področju uporabe, pravilih pridelave, označevanju in nadzoru; – odpravila neučinkovite določbe; – omejila možnosti držav članic v zvezi z odobritvijo izjem od pravil; – poenostavila uvozni režim; – poenostavila zahteve za male kmete, predvsem z uvedbo skupinskega potrdila. V zvezi z upravnimi stroški bo sedanji predlog odpravil 37 od 135 obstoječih obveznosti obveščanja, ki veljajo za izvajalce dejavnosti v ekološkem sektorju in uprave. 3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA 3.1. Povzetek predlaganih ukrepov Ekološka pridelava mora še naprej temeljiti na sklopu načel, ki v veliki meri odražajo pričakovanja potrošnikov. Posebna pravila pridelave se navedejo v prilogi k predlagani uredbi, s čimer se obravnava vprašanje čitljivosti. Pravila pridelave se zaradi odprave izjem izboljšajo in harmonizirajo, razen če so potrebni začasni ukrepi za nadaljevanje ekološke pridelave ali ponovnega začetka pridelave v primeru katastrofalnih razmer. Ekološka kmetijska gospodarstva je treba v celoti upravljati v skladu z zahtevami, ki veljajo za ekološko pridelavo, retroaktivno priznavanje obdobja preusmeritve pa načeloma ni več mogoče. Sestavine kmetijskega izvora, ki se uporabljajo v sestavi ekoloških predelanih proizvodov, morajo biti izključno ekološke. Z izjemo mikropodjetij morajo izvajalci dejavnosti v ekološkem sektorju, razen kmetov ali izvajalcev dejavnosti, ki pridelujejo morske alge ali živali iz ribogojstva, razviti sistem za izboljšanje okoljske učinkovitosti. Sistem nadzora je izboljšan z vključitvijo vseh z nadzorom povezanih določb v enotno zakonodajno besedilo v predlogu Komisije za uredbo o uradnem nadzoru in drugih uradnih dejavnostih na področju hrane in krme. Zato se izvajalcem, pristojnim organom, nadzornim organom in izvajalcem nadzora v zvezi z določbami o nadzoru ne bo več treba opirati na dve različni zakonodajni besedili. Možnost nadzora je okrepljena zaradi pojasnjenih, poenostavljenih in harmoniziranih pravil pridelave ter odprave številnih možnih izjem od teh pravil. Predlog si prizadeva odpraviti možnost izvzetja določenih vrst maloprodajnih trgovcev iz Uredbe (ES) št. 834/2007, ki je privedla do različnih razlag in praks v državah članicah ter otežila upravljanje, nadzor in nadzorni sistem. Na analizi tveganja temelječ pristop do uradnega nadzora je okrepljen zaradi odprave zahteve za obvezno letno preverjanje skladnosti vseh izvajalcev dejavnosti, določene v Uredbi (ES) št. 834/2007. To bo omogočilo prilagoditev pogostosti nadzora z delegiranimi akti, ki se sprejmejo v skladu z Uredbo (EU) št. XX/XXX (uredba o uradnem nadzoru), tako da bodo izvajalci s profilom nizkega tveganja predmet fizičnega preverjanja manj kot enkrat letno in/ali predmet manj pogostih letnih fizičnih preverjanj, medtem ko bi bili izvajalci z višjim tveganjem predmet natančnejšega nadzora. Tako bo nastalo bolj pravično ravnovesje pritiska nadzora na izvajalce dejavnosti; izvajalci dejavnosti, ki dokazano izpolnjujejo pravila, bodo manj obremenjeni, pristojni in nadzorni organi ter izvajalci nadzora pa bodo lahko bolj učinkovito in uspešno uporabljali vire. Uvedejo se posebne določbe, da se poveča preglednost v zvezi s pristojbinami, ki se lahko zaračunajo za nadzor, določbe o objavi izvajalcev dejavnosti skupaj z informacijami o statusu njihovih potrdil pa se okrepijo. Za male kmete v Uniji se uvede sistem skupinskih potrdil, da se znižajo stroški inšpekcijskih pregledov in izdaje potrdil ter povezano upravno breme, da se okrepijo lokalne mreže, da se prispeva k boljšim možnostim prodaje in zagotovijo enaki konkurenčni pogoji, kot jih imajo izvajalci iz tretjih držav. Za boljšo sledljivost in preprečevanje goljufij se uvedejo posebne določbe: različni nadzorni organi ali izvajalci nadzora ne smejo nadzirati izvajalcev dejavnosti v zvezi z istimi skupinami proizvodov na različnih stopnjah ekološke verige. Posebne določbe se uvedejo tudi za harmonizacijo ukrepov, ki jih je treba sprejeti v primeru odkritja nedovoljenih proizvodov ali snovi. V tem kontekstu lahko pride do primerov, ko kmeti svojih proizvodov ne morejo tržiti kot organskih zaradi nenamerne prisotnosti neodobrenih proizvodov ali snovi. Komisija lahko državam članicam dovoli, da dodelijo nacionalna plačila za nadomestilo izgub, do katerih pride v takih primerih. Poleg tega države članice lahko za delno ali celotno nadomestilo za takšne izgube uporabijo instrumente skupne kmetijske politike. Predlog tudi določa, katere ukrepe je treba sprejeti v Uniji v zvezi z istimi širšimi kategorijami neskladnosti, da se zagotovijo enaki pogoji pri obravnavi izvajalcev, nemoteno delovanje notranjega trga in ohranjanje zaupanja potrošnikov, hkrati pa ne posega v določanje kazni, kar je v pristojnosti držav članic. Trgovinski režim je prilagojen tako, da se poveča enakost konkurenčnih pogojev za izvajalce dejavnosti v ekološkem sektorju v Evropski uniji in v tretjih državah ter da se zagotovi večje zaupanje potrošnikov. Možnost sporazumov o enakovrednosti s tretjimi državami ostaja, sistem enostranske enakovrednosti pa se postopno odpravlja. Predlaga se, da bi bilo priznavanje izvajalcev nadzora postopno nadomeščeno z režimom skladnosti. 3.2. Pravna podlaga Prvi odstavek člena 42 in člen 43(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije. 3.3. Načeli subsidiarnosti in sorazmernosti Predlog spreminja obstoječo shemo kakovosti iz SKP. Pridelava in trgovanje s kmetijskimi proizvodi in živili na trgu Evropske unije ter zagotavljanje nemotenega delovanja notranjega trga ekoloških proizvodov so v skupni pristojnosti Unije in držav članic. Za zagotovitev nemotenega razvoja enotnega trga je shema ekološke pridelave Unije kot del splošne SKP učinkovitejša od 28 različnih shem. Poleg tega omogoča trdnejšo in bolj dosledno trgovinsko politiko do svetovnih trgovinskih partnerjev, predvsem z okrepitvijo pogajalske moči Unije. Predlog vodi do nadaljnje harmonizacije na naslednjih področjih: – obstoječi obseg možnosti, ki državam članicam omogoča odobritev izjem od pravil, kar povzroča nepošteno konkurenco med izvajalci dejavnosti, tveganje izgube zaupanja potrošnikov, zapletenost zakonodaje in trgovinska vprašanja (težave pri izvajanju skladnosti), je zmanjšan; – dejstvo, da je lahko odziv na isto neupoštevanje ekološke zakonodaje EU v državah članicah različen, vodi do nepoštene konkurence in neučinkovitega delovanja enotnega trga. 3.4. Izbira instrumentov Predlagani instrument je uredba, saj so se obstoječe določbe izkazale kot primeren okvir za države članice; druge vrste ukrepov ne bi bile primerne. Direktiva bi zagotovila bolj prilagodljiva pravila, kar pa bi lahko pomenilo nepošteno konkurenco med izvajalci ter privedlo do zmede in zavajanja potrošnikov. Uredba državam članicam zagotavlja dosleden pristop in zmanjšuje upravno breme, saj morajo izvajalci upoštevati le en sklop pravil. Instrumenti mehkega prava, kot so smernice, se štejejo za nezadostne za obravnavo razlik v razlagi in izvajanju pravil ter glede na mednarodni kontekst. 4. PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog dodeljuje proračun za ukrepe tehnične pomoči. Podrobnosti o proračunskih posledicah so navedene v oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga. 5. NEOBVEZNI ELEMENTI: POENOSTAVITEV Predlog zagotavlja poenostavitve in pojasnila ter zapolnjuje več vrzeli v zakonodaji. Odpravlja 37 od 135 obstoječih obveznosti v zakonodaji o ekološkem kmetovanju. Predlog vključuje znatno zmanjšanje upravnega bremena. Delegirani akti na podlagi predloga bodo pripravljeni v skladu z enakimi načeli. Pri pravilih pridelave predlog izvajalcem in nacionalnim upravam prinaša pomembno poenostavitev, saj omejuje možnosti držav članic v zvezi z odobritvijo izjem. Več neučinkovitih določb je odpravljenih, predvsem z okrepitvijo na analizi tveganja temelječega pristopa do nadzora. Na strani uvoza bodo pridelovalci, izvajalci nadzora in Komisija lažje upravljali režim zagotavljanja skladnosti. Pomembno poenostavitev za male kmete prinaša skupinsko potrdilo, ki omogoča bolj sorazmerne zahteve glede inšpekcijskih pregledov in vodenja evidenc. Namen predloga je narediti zakonodajo uporabniku prijaznejšo. Še posebej tako, da so splošna pravila pridelave navedena v besedilu Uredbe, posebna pravila ekološke pridelave pa zbrana v prilogi k Uredbi. 6. USKLADITEV Komisija je leta 2010 sprejela dokument COM(2010) 759 v zvezi z uskladitvijo Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 z Lizbonsko pogodbo. Podrobna tristranska razprava leta 2011 in 2012 je v praksi privedla do zastoja predloga za uskladitev. Sedanji predlog vključuje potrebne elemente predloga za uskladitev, vključno s strukturo pravnih določb v temeljnem aktu, delegiranih aktih in izvedbenih aktih. Dokument COM(2010) 759 bo zato umaknjen kot zastarel. 2014/0100 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o ekološki pridelavi in označevanju ekoloških proizvodov, spremembi Uredbe (EU) št. XXX/XXX Evropskega parlamenta in Sveta [uredba o uradnem nadzoru] in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega odstavka člena 42 in člena 43(2) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[9], ob upoštevanju mnenja Odbora regij[10], v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Ekološka pridelava je celotni sistem upravljanja kmetijskega gospodarstva in pridelave hrane, ki združuje dobre prakse na področju okolja in podnebnih ukrepov, visoko raven biotske raznovrstnosti, ohranjanje naravnih virov, uporabo visokih standardov dobrobiti živali in standardov pridelave v skladu s povpraševanjem vedno večjega števila potrošnikov po proizvodih, pridelanih z uporabo naravnih snovi in postopkov. Ekološka pridelava ima tako dvojno družbeno vlogo: po eni strani oskrbuje specifičen trg in s tem zadovoljuje povpraševanje potrošnikov po ekoloških proizvodih, po drugi strani pa zagotavlja javno dostopne dobrine in s tem prispeva k varovanju okolja, dobrobiti živali in razvoju podeželja. (2) Upoštevanje visokih zdravstvenih in okoljskih standardov ter standardov dobrobiti živali pri pridelavi ekoloških proizvodov je bistveno povezano z visoko kakovostjo teh proizvodov. Kot je poudarjeno v Sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o politiki kakovosti kmetijskih proizvodov[11], je ekološka pridelava del shem kakovosti kmetijskih proizvodov Unije, skupaj z geografskimi označbami, zajamčenimi tradicionalnimi posebnostmi in proizvodi iz najbolj oddaljenih regij Unije, kot je določeno v Uredbi (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta[12] ter Uredbi (EU) št. 228/2013 Evropskega parlamenta in Sveta[13]. V tem smislu si ekološka pridelava prizadeva doseči enake cilje v okviru skupne kmetijske politike (v nadaljnjem besedilu: SKP), ki so značilni za vse sheme kakovosti kmetijskih proizvodov Unije. (3) Zlasti so cilji politike ekološke pridelave začrtani v ciljih SKP, in sicer z zagotavljanjem, da kmetje prejmejo pravično povračilo za upoštevanje pravil ekološke pridelave. Poleg tega vedno večje povpraševanje potrošnikov po ekoloških proizvodih ustvarja pogoje za nadaljnji razvoj in širitev trga teh proizvodov ter s tem za povečanje povračila kmetom, ki se ukvarjajo z ekološko pridelavo. (4) Ekološka pridelava je sistem, ki prispeva k vključevanju zahtev glede varstva okolja v SKP in spodbuja trajnostno kmetijsko pridelavo. Zato so bili v okviru SKP uvedeni ukrepi za finančno pomoč ekološki pridelavi, nazadnje z Uredbo (EU) št. 1307/2013 Evropskega parlamenta in Sveta[14], in še posebej okrepljeni z nedavno reformo pravnega okvira politike razvoja podeželja, kot je določeno v Uredbi (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta[15]. (5) Ekološka pridelava prispeva tudi k doseganju ciljev okoljske politike Unije, zlasti ciljev iz strategije EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020[16], sporočila o zeleni infrastrukturi[17], tematske strategije za tla[18] in okoljske zakonodaje, kot so direktivi o pticah[19] in habitatih[20], direktiva o nitratih[21], okvirna direktiva o vodah[22], direktiva o nacionalnih zgornjih mejah emisij[23] in direktiva o trajnostni rabi pesticidov[24]. (6) Zaradi ciljev politike Unije o ekološki pridelavi bi moral biti pravni okvir, oblikovan za izvajanje te politike, usmerjen v zagotavljanje poštene konkurence in nemotenega delovanja notranjega trga ekoloških proizvodov ter v ohranjanje in upravičenje zaupanja potrošnikov v proizvode, ki so označeni kot ekološki. Poleg tega bi moral stremeti k zagotavljanju pogojev, pod katerimi se bo lahko ta politika nadalje razvijala skladno z razvojem pridelave in dogajanjem na trgu. (7) Prednostne naloge politike strategije Evropa 2020, kot so določene v sporočilu Komisije z naslovom „Evropa 2020: Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“[25], vključujejo cilje v zvezi z doseganjem konkurenčnega gospodarstva, temelječega na znanju in inovacijah, spodbujanjem gospodarstva z visoko stopnjo zaposlenosti, ki bi zagotovilo socialno in ozemeljsko kohezijo, ter podpiranjem prehoda v nizkoogljično gospodarstvo, v katerem se viri izkoriščajo gospodarno. Politika ekološke pridelave bi torej izvajalcem dejavnosti morala zagotoviti prava orodja za boljšo opredelitev in promocijo njihovih proizvodov, hkrati pa bi jih morala ščititi pred nepoštenimi praksami. (8) Zaradi dinamičnega razvoja ekološkega sektorja je v Uredbi Sveta (ES) št. 834/2007[26] opredeljena potreba po prihodnjem pregledu pravil ekološke pridelave Unije ob upoštevanju izkušenj, pridobljenih z uporabo teh pravil. Rezultati tega pregleda, ki ga je izvedla Komisija, kažejo, da bi bilo treba pravni okvir Unije, ki ureja ekološko pridelavo, izboljšati, da bi se oblikovala pravila, ki izpolnjujejo visoka pričakovanja potrošnikov in so dovolj jasna za tiste, ki so jim namenjena. Zato bi bilo treba Uredbo (ES) št. 834/2007 razveljaviti in jo nadomestiti z novo uredbo. (9) Dosedanje izkušnje z izvajanjem Uredbe (ES) št. 834/2007 kažejo potrebo po jasni opredelitvi proizvodov, za katere se ta uredba uporablja. Zlasti bi morala zajemati kmetijske proizvode, vključno s proizvodi iz ribogojstva, navedenimi v Prilogi I k Pogodbi o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba). Poleg tega bi morala zajemati predelane kmetijske proizvode, ki se uporabljajo kot hrana ali krma, saj dajanje takšnih proizvodov v promet kot ekoloških proizvodov omogoča kmetijskim proizvodom velike prodajne možnosti, potrošnikom pa zagotavlja, da prepoznajo ekološko naravo kmetijskih proizvodov, iz katerih so predelani. Podobno bi ta uredba morala zajemati nekatere druge proizvode, ki so s kmetijskimi proizvodi podobno tesno povezani kot predelani kmetijski proizvodi, saj navedeni drugi proizvodi pomenijo velike prodajne možnosti za kmetijske proizvode ali pa so sestavni del postopka pridelave. V področje uporabe te uredbe bi bilo treba vključiti tudi morsko sol, saj se pridobiva z uporabo naravnih postopkov pridelave, njena pridelava pa prispeva k razvoju podeželja in zato spada med cilje te uredbe. Zaradi jasnosti bi bilo treba druge proizvode, ki niso navedeni v Prilogi I k Pogodbi, navesti v prilogi k tej uredbi. (10) Za dopolnitev ali spremembo nekaterih nebistvenih elementov te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, med drugim tudi na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti sočasno, pravočasno in ustrezno posredovanje pomembnih dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. (11) Da bi se upoštevale nove metode ali materiali pridelave ali mednarodne zaveze, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi s spremembo seznama drugih proizvodov, ki spadajo v področje uporabe te uredbe. Na ta seznam bi se lahko uvrstili le proizvodi, ki so tesno povezani s kmetijskimi proizvodi. (12) Zaradi lokalne narave priprave hrane v obratih javne prehrane se ukrepi držav članic in zasebne sheme štejejo kot primerni za zagotavljanje delovanja enotnega trga. Zato se ta uredba ne bi smela uporabljati za hrano, pripravljeno v obratih javne prehrane. Prav tako ta uredba ne bi smela zajemati proizvodov iz lova in ribolova divjih živali, saj postopka pridelave ni mogoče v celoti nadzirati. (13) Raziskovalni projekti so pokazali, da je na trgu ekološke hrane ključno zaupanje potrošnikov. Dolgoročno lahko pravila, ki niso vredna zaupanja, ogrozijo zaupanje javnosti in privedejo do nedelovanja trga. Zato bi moral trajnostni razvoj ekološke pridelave v Uniji temeljiti na preudarnih pravilih pridelave, harmoniziranih na ravni Unije. Poleg tega bi ta pravila pridelave morala zadovoljiti pričakovanja izvajalcev in potrošnikov v zvezi s kakovostjo ekoloških proizvodov in bi morala biti skladna z načeli in pravili iz te uredbe. (14) Ta uredba bi se morala uporabljati brez poseganja v povezano zakonodajo, kot je zakonodaja na področju varnosti prehranske verige, zdravja in dobrobiti živali, zdravja rastlin, rastlinskega razmnoževalnega materiala, označevanja in okolja. V zvezi z odobritvijo proizvodov in snovi, ki se lahko uporabljajo pri pridelavi ekoloških proizvodov, je pomembno poudariti, da je treba take proizvode in snovi najprej odobriti na ravni Unije. Zato bi se morala ta uredba uporabljati brez poseganja v druge posebne določbe Unije v zvezi z odobritvijo in dajanjem teh proizvodov in snovi v promet. (15) Splošna pravila pridelave iz te uredbe bi morala načeloma zajemati prepoved uporabe ionizirajočega sevanja, gensko spremenjenih organizmov (GSO) in proizvodov, pridelanih iz GSO ali z GSO. Ker so potrošniki vedno bolj zaskrbljeni glede vplivov predelave živil in njihovega prevoza na okolje, bi bilo treba od izvajalcev dejavnosti v ekološkem sektorju, razen kmetov in izvajalcev, ki pridelujejo morske alge ali živali iz ribogojstva, zahtevati, da upravljajo svojo okoljsko učinkovitost v skladu s harmoniziranim sistemom. Zaradi zmanjšanja regulativnega bremena za mikropodjetja, kot so opredeljena v Priporočilu Komisije 2003/361/ES[27], ki se ukvarjajo z ekološko pridelavo, je primerno, da se izvzamejo iz te zahteve. Za zagotavljanje pravilne uporabe splošnih pravil pridelave bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo meril, ki jih mora izpolnjevati sistem ravnanja z okoljem. (16) Tveganje neskladnosti s pravili ekološke pridelav naj bi bilo večje v kmetijskih gospodarstvih, ki vključujejo enote, ki se ne upravljajo s pravili ekološke pridelave. Zato bi se morala vsa kmetijska gospodarstva v Uniji, ki želijo postati ekološka kmetijska gospodarstva, po ustreznem obdobju preusmeritve v celoti upravljati v skladu z zahtevami, ki veljajo za ekološko pridelavo. Za ekološka kmetijska gospodarstva bi moralo veljati enako obdobje preusmeritve v vseh državah članicah ne glede na to, ali so v preteklosti upoštevala kmetijsko-okoljske ukrepe, podprte s sredstvi Unije. Kljub temu pa za zemljišča v prahi obdobje preusmeritve ni potrebno. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo ter prilagoditev tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo pravil, ki dopolnjujejo splošna pravila za preusmeritev ali dopolnjujejo in spreminjajo posebna pravila za preusmeritev. (17) Oblikovati bi bilo treba posebna pravila pridelave v zvezi s pridelavo rastlin, živinorejo in ribogojstvom, vključno s pravili za nabiranje divjih rastlin in morskih alg, pa tudi v zvezi s pridelavo predelane hrane in krme ter vina in kvasa, da se zagotovita uskladitev in upoštevanje ciljev in načel ekološke pridelave. (18) Ker ekološka pridelava rastlin temelji na prehrani rastlin predvsem prek ekosistema tal, hidroponska pridelava ne bi smela biti dovoljena. Poleg tega bi ekološka pridelava rastlin morala vključevati postopke pridelave, ki preprečujejo ali zmanjšujejo prispevek k onesnaževanju okolja. (19) V zvezi z upravljanjem tal in gnojenjem bi bilo treba določiti pogoje za uporabo postopkov gojenja rastlin, ki so dovoljeni pri ekološki pridelavi rastlin, ter za uporabo gnojil in dodatkov za izboljšanje tal. (20) Uporabo pesticidov bi bilo treba znatno omejiti. Prednost bi bilo treba dati ukrepom za preprečevanje škode, ki jo povzročijo škodljivci in plevel, s postopki, pri katerih se ne uporabljajo fitofarmacevtska sredstva, npr. kolobarjenjem. Prisotnost škodljivcev in plevela bi bilo treba nadzorovati, da se ugotovi, ali je posredovanje ekonomsko in ekološko upravičeno. Uporaba določenih fitofarmacevtskih sredstev bi morala biti dovoljena, če takšni postopki ne zagotavljajo primerne zaščite in če so ta fitofarmacevtska sredstva odobrena z Uredbo (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta[28], potem ko je ocena pokazala, da so združljiva s cilji in načeli ekološke pridelave, vključno z omejevalnimi pogoji uporabe, in posledično odobrena v skladu s to uredbo. (21) Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo ter prilagoditev tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo pravil, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila pridelave rastlin v zvezi s postopki gojenja rastlin, upravljanjem tal in gnojenjem, zdravjem rastlin in varstvom rastlin pred škodljivimi organizmi in plevelom, upravljanjem pridelave gob ter drugih posebnih rastlin in sistemov pridelave rastlin, izvorom pridelave rastlinskega razmnoževalnega materiala ter nabiranjem divjih rastlin. (22) Ker je pogoj za živinorejo vedno upravljanje kmetijskega zemljišča, bi bilo treba prepovedati živinorejo brez uporabe kmetijskega zemljišča tam, kjer se za pridelavo poljščin uporablja gnoj. Pri izbiranju ras bi bilo treba upoštevati sposobnosti živali za prilagajanje lokalnim pogojem, njihovo vitalnost in odpornost na bolezni ter spodbujati visoko raven biotske raznovrstnosti. (23) Bivalni pogoji ekološke živinoreje in pridelave živali iz ribogojstva bi morali zadostiti vedenjskim potrebam živali, vključno z vodnim medijem, kjer je to ustrezno. Določiti bi bilo treba specifične pogoje nastanitve in živinorejsko prakso za nekatere živali, vključno s čebelami. Ti pogoji in prakse bi morali zagotavljati visoko raven dobrobiti živali, ki bi v nekaterih vidikih morali presegati standarde Unije v zvezi z dobrobitjo živali, ki veljajo za živinorejo na splošno. Večinoma bi morala imeti živina stalen dostop do površin na prostem za pašo, take površine na prostem pa bi morale načeloma biti organizirane po primernem sistemu kolobarjenja. (24) Za preprečevanje onesnaževanja okolja, zlasti naravnih virov, kot so tla in voda, s hranilnimi snovmi bi bilo treba določiti zgornjo mejno vrednost za uporabo gnoja in živine na hektar. To zgornjo mejno vrednost bi bilo treba določiti glede na vsebnost dušika v gnoju. (25) Pohabljanja, ki povzročajo stres, poškodbe, bolezni ali trpljenje živali, bi bilo treba prepovedati. (26) Živino bi bilo treba krmiti s posamičnimi krmili, pridelanimi v skladu s pravili ekološke pridelave, po možnosti z domačega kmetijskega gospodarstva, pri tem pa bi bilo treba upoštevati njihove fiziološke potrebe. Za zadovoljevanje osnovnih prehranskih potreb živine je morda treba uporabiti nekatere minerale, elemente v sledovih in vitamine, in sicer pod natančno določenimi pogoji. (27) Skrb za zdravje živali bi morala temeljiti predvsem na preprečevanju bolezni. Poleg tega bi bilo treba izvajati posebne čistilne in razkuževalne ukrepe. Preventivna uporaba kemično sintetiziranih alopatskih zdravil v ekološki vzreji ne bi smela biti dovoljena, razen v primeru bolezni ali poškodbe živali, ki zahteva takojšnje zdravljenje, vendar jih je treba uporabiti v najmanjši možni količini, ki je potrebna za ponovno vzpostavitev dobrobiti živali. Da bi se potrošnikom zagotovila neoporečnost ekološke vzreje, bi bilo treba v takšnih primerih omogočiti izvajanje omejevalnih ukrepov, kot je podvojitev uradne karence po uporabi takšnih zdravil v skladu z ustrezno zakonodajo Unije. V čebelarstvu je treba določiti posebna pravila za preprečevanje bolezni in veterinarsko zdravljenje. (28) Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo ter prilagoditev tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo pravil, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila za živinorejo v zvezi s poreklom živali, namestitvijo živine, vključno z najmanjšo velikostjo notranjih in zunanjih površin ter največjim številom živali na hektar, živinorejskimi praksami, razmnoževanjem, krmo in krmljenjem ter preprečevanjem bolezni in veterinarskim zdravljenjem. (29) Ta uredba upošteva cilje nove skupne ribiške politike z zvezi z ribogojstvom, ki je zelo pomembno pri zagotavljanju trajnostne, dolgoročno zanesljive preskrbe s hrano, rasti in zaposlovanja, hkrati pa zmanjšuje pritisk na staleže prostoživečih rib zaradi vse večjega svetovnega povpraševanja po morski hrani. Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu o strateških smernicah za trajnostni razvoj ribogojstva v EU iz leta 2013[29] predstavlja glavne izzive ribogojstva Unije in njegove možnosti za rast. Ekološko ribogojstvo opredeljuje kot posebno obetaven sektor in predstavlja konkurenčne prednosti, ki izhajajo iz ekološkega potrjevanja. (30) Ekološko ribogojstvo je v primerjavi z ekološkim kmetovanjem z dolgoletnimi izkušnjami na ravni kmetij razmeroma novo področje ekološke pridelave. Zaradi vse večjega zanimanja potrošnikov za ekološke proizvode iz ribogojstva se bo verjetno vse več ribogojnic preusmerjalo v ekološko pridelavo. To vodi k več izkušnjam ter večjemu tehničnemu znanju in razvoju, izboljšave v ekološkem ribogojstvu pa bi se morale odražati v pravilih pridelave. (31) Za zagotavljanje splošnega razumevanja, preprečevanje dvoumnosti ter zagotavljanje enotne uporabe pravil za ekološko gojenje živali iz ribogojstva in ekološko pridelavo morskih alg bi navedena pravila pridelave morale spremljati nekatere opredelitve v zvezi z ribogojstvom. (32) Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo ter prilagoditve tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo pravil, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila za pridelavo morskih alg v zvezi z ustreznostjo vodnega medija in načrtom za trajnostno upravljanje, žetvijo prostorastočih morskih alg, gojenjem morskih alg ter preprečevanjem obraščanja ter čiščenjem opreme in objektov za pridelavo, ter z določitvijo pravil, ki dopolnjujejo posebna pravila gojenja za živali iz ribogojstva v zvezi z ustreznostjo vodnega medija in načrtom za trajnostno upravljanje, izvorom živali iz ribogojstva, gojenjem v ribogojstvu, vključno z zaprtimi vodnimi sistemi, sistemi gojenja in največjo gostoto staleža, razmnoževanjem, upravljanjem živali iz ribogojstva, krmo in krmljenjem ter preprečevanjem bolezni in veterinarskim zdravljenjem. (33) Izvajalci dejavnosti, ki pridelujejo ekološko hrano ali krmo, bi morali upoštevati ustrezne postopke na podlagi sistematičnega prepoznavanja odločilnih korakov v predelavi za zagotovitev, da predelani proizvodi izpolnjujejo pravila za ekološko pridelavo. Ekološki predelani proizvodi bi morali biti proizvedeni po predelovalnih postopkih, ki zagotavljajo ohranitev ekološke celovitosti in odločilnih lastnosti proizvoda na vseh stopnjah ekološke pridelave. (34) Oblikovati bi bilo treba določbe v zvezi s sestavo ekološke predelane hrane. Zlasti bi morala biti takšna hrana pridelana predvsem iz ekoloških sestavin kmetijskega izvora, z omejeno možnostjo uporabe nekaterih neekoloških sestavin kmetijskega izvora, določenih v tej uredbi. Poleg tega bi morale biti za uporabo v pridelavi ekološke predelane hrane dovoljene le določene snovi, odobrene v skladu s to uredbo. (35) Zagotoviti bi bilo treba, da se predelana hrana lahko označi kot ekološka samo, če so ekološke vse ali skoraj vse sestavine kmetijskega izvora. Vendar bi bilo treba za predelano hrano, ki vsebuje sestavine kmetijskega izvora, ki ne morejo biti pridobljene na ekološki način, kot so na primer proizvodi iz lova in ribolova, sprejeti posebne določbe glede označevanja. Poleg tega bi bilo treba zaradi obveščanja potrošnikov, preglednosti trga in spodbujanja uporabe ekoloških sestavin pod določenimi pogoji omogočiti, da se na seznamu sestavin navede sklicevanje na ekološko pridelavo. (36) Sprejeti bi bilo treba določbe v zvezi s sestavo ekološke predelane krme ter uporabo določenih snovi in postopkov pri pridelavi te krme. (37) Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo ter prilagoditev tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo pravil, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila pridelave za predelano hrano in krmo v zvezi s postopki, ki jih je treba upoštevati; preventivnimi ukrepi, ki jih je treba sprejeti; sestavo predelane hrane in krme; čistilnimi ukrepi; dajanjem predelanih proizvodov v promet, vključno z njihovim označevanjem in identifikacijo; ločevanjem ekoloških proizvodov, ekoloških sestavin kmetijskega izvora in ekoloških posamičnih krmil od neekoloških proizvodov, neekoloških sestavin kmetijskega izvora in neekoloških posamičnih krmil; seznamom neekoloških sestavin kmetijskega izvora, ki jih je izjemoma dovoljeno uporabiti pri proizvodnji ekoloških predelanih proizvodov; izračunom deleža sestavin kmetijskega izvora ter tehnikami, ki se uporabljajo pri pridelavi hrane ali krme. (38) Ekološko vino bi moralo biti v celoti pridelano iz ekoloških surovin, dovoljene pa bi morale biti le določene snovi, odobrene v skladu s to uredbo. Določene enološke prakse, postopke in obdelave bi bilo treba pri pridelavi ekološkega vina prepovedati. Druge prakse, postopke in obdelave bi bilo treba dovoliti pod jasno opredeljenimi pogoji. (39) Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo ter prilagoditve tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo pravil, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila pridelave za vino v zvezi z enološkimi praksami in omejitvami. (40) V skladu z Uredbo (ES) št. 834/2007 kvas sprva ni veljal za sestavino kmetijskega izvora in zato ni bil upoštevan pri kmetijski sestavi ekoloških proizvodov. Vendar je bil z Uredbo Komisije (ES) št. 889/2008[30] uveden obvezen izračun za kvas in proizvodov iz kvasa kot sestavin kmetijskega izvora za namene ekološke pridelave od 31. decembra 2013, s čimer se je sektorju omogočilo dovolj časa za prilagoditev temu pravilu. Na podlagi tega bi se morali pri pridelavi ekološkega kvasa uporabljati samo ekološki substrati, pri pridelavi ekološkega kvasa, pripravkov iz kvasa in formulacij kvasa pa bi morale biti dovoljene le določene snovi. Poleg tega ekološki kvas ne bi smel biti prisoten v ekološki hrani ali krmi skupaj z neekološkim kvasom. (41) Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo ter prilagoditev tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo pravil, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila pridelave za ekološki kvas v zvezi s predelavo in substrati, ki se uporabljajo pri njegovi pridelavi. (42) Za upoštevanje možnih prihodnjih potreb po posebnih pravilih pridelave za proizvode, katerih pridelava ne spada v katero od kategorij posebnih pravil pridelave, določenih v tej uredbi, ter za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo ter posledične prilagoditve tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo posebnih pravil pridelave za takšne proizvode, vključno s spremembami in dopolnitvami teh pravil. (43) Uredba (ES) št. 834/2007 je določila različne izjeme od pravil ekološke pridelave. Izkušnje, pridobljene z uporabo teh določb, so pokazale, da takšne izjeme negativno vplivajo na ekološko pridelavo. Zlasti je bilo ugotovljeno, da že sam obstoj takšnih izjem ovira pridelavo surovin v ekološki obliki ter da visoka raven dobrobiti živali, ki je povezana z ekološko pridelavo, ni zagotovljena. Poleg tega upravljanje izjem in nadzor nad njimi za nacionalne uprave in izvajalce dejavnosti pomenita precejšnje upravno breme. Obstoj izjem je tudi ustvaril pogoje za izkrivljanje konkurence in ogrozil zaupanje potrošnikov. Zaradi tega bi bilo treba možnosti dopuščanja izjem od pravil ekološke pridelave še bolj omejiti in jih dovoliti le v primerih katastrofalnih razmer. (44) Za omogočanje nadaljevanja ali ponovnega začetka ekološke pridelave v primerih katastrofalnih razmer bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte za oblikovanje meril za določitev primerov katastrofalnih razmer ter posebnih pravil za obravnavo takšnih primerov, za potrebno spremljanje in za zahteve glede poročanja. (45) Pod določenimi pogoji se ekološki in neekološki proizvodi lahko zbirajo in prevažajo sočasno. Za ustrezno ločevanje neekoloških in ekoloških proizvodov med ravnanjem ter za preprečevanje morebitnega mešanja bi bilo treba sprejeti posebne določbe. (46) Za zagotavljanje neoporečnosti ekološke pridelave in prilagoditve tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo pravil, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila za zbiranje, pakiranje, prevoz in skladiščenje ekoloških proizvodov. (47) Uporabo proizvodov in snovi, kot so fitofarmacevtska sredstva, gnojila, sredstva za izboljšavo tal, hranilne snovi, sestavine živalske prehrane, aditivi za živila ali krmni dodatki, pomožna tehnološka sredstva in proizvodi za čiščenje in razkuževanje, bi bilo treba v ekološki pridelavi kar najbolj omejiti in bi zanjo morali veljati posebni pogoji iz te uredbe. Enak pristop bi bilo treba uporabiti pri proizvodnji ekološke predelane hrane v zvezi z uporabo proizvodov in snovi, kot so aditivi za živila in pomožna tehnološka sredstva. Zato bi bilo treba ob upoštevanju načel iz te uredbe in določenih meril sprejeti določbe za opredelitev možne uporabe takšnih proizvodov in snovi v ekološki pridelavi na splošno ter zlasti v proizvodnji ekološke predelane hrane. (48) Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo pri ekološki pridelavi na splošno in zlasti pri pridelavi ekološke predelane hrane ter prilagoditev tehničnemu razvoju bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določanjem dodatnih meril za odobritev uporabe ali umik odobritve uporabe takšnih proizvodov in snovi v ekološki pridelavi na splošno in zlasti v proizvodnji ekološke predelane hrane ter drugih zahtev za uporabo takih odobrenih proizvodov in snovi. (49) Ker Unija nima posebnih pravil o ukrepih, ki jih je treba sprejeti v primeru prisotnosti neodobrenih proizvodov ali snovi v ekoloških proizvodih, so bili v Uniji oblikovani in izvedeni različni pristopi. To stanje ustvarja negotovost za izvajalce dejavnosti, nadzorne organe in izvajalce nadzora. Privede lahko tudi do neenake obravnave izvajalcev dejavnosti v Uniji in vpliva na zaupanje potrošnikov v ekološke proizvode. Zato je primerno, da se določijo jasne in enotne določbe za preprečevanje, da bi se kot ekološki tržili tisti proizvodi, v katerih so neodobreni proizvodi ali snovi prisotne v količinah, ki presegajo določene ravni. Te ravni bi bilo treba določiti ob upoštevanju zlasti Direktive Komisije 2006/125/ES[31] o žitnih kašicah ter hrani za dojenčke in majhne otroke. (50) Za zagotavljanje učinkovitosti, uspešnosti in preglednosti ekološke pridelave in sistema označevanja bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi s posebnimi merili in pogoji za določitev in uporabo ravni prisotnosti neodobrenih proizvodov in snovi, tako da se proizvodi, ki bodo vsebovali neodobrene proizvode ali snovi nad temi najvišjimi vrednostmi, ne bodo tržili kot ekološki, ter da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo navedenih ravni in njihove prilagoditve tehničnemu razvoju. (51) Ekološka pridelava temelji na splošnem načelu omejevanja uporabe surovin, ki ne izvirajo s kmetijskega gospodarstva. Kmetje morajo sprejeti ukrepe za preprečitev tveganja kontaminacije z neodobrenimi proizvodi ali snovmi. Kljub takšnim ukrepom lahko pride do primerov, ko kmeti svojih proizvodov ne morejo tržiti kot organskih zaradi nenamerne prisotnosti neodobrenih proizvodov ali snovi. Zato je primerno državam članicam zagotoviti možnost v skladu s členom 42 Pogodbe, da dodelijo nacionalna plačila za nadomestilo izgub, do katerih pride v takih primerih. Poleg tega države članice lahko za delno ali celotno nadomestilo za takšne izgube uporabijo instrumente skupne kmetijske politike. (52) Za označevanje kmetijskih proizvodov in živil bi morala veljati splošna pravila iz Uredbe (EU) št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta[32], zlasti določbe za preprečevanje označevanja, ki bi lahko zmedlo ali zavajalo potrošnike. Poleg tega bi bilo treba v tej uredbi sprejeti posebne določbe v zvezi z označevanjem ekoloških proizvodov. Določbe bi morale ščititi interese izvajalcev dejavnosti v zvezi s pravilno identifikacijo njihovih proizvodov na trgu in delovanjem v razmerah poštene konkurence ter interese potrošnikov v zvezi z omogočanjem ozaveščene izbire. (53) Zato bi bilo treba izraze, ki označujejo ekološke proizvode, zaščititi pred uporabo za označevanje neekoloških proizvodov po vsej Uniji in neodvisno od uporabljenega jezika. Zaščita bi morala veljati tudi za običajne izpeljanke ali pomanjševalnice teh izrazov ne glede na to, ali se uporabljajo samostojno ali skupaj. (54) Da bi se na celotnem trgu Unije zagotovila jasnost za potrošnike, bi moral biti logotip ekološke pridelave Evropske unije obvezen za vso predpakirano ekološko hrano, pridelano v Uniji. Prav tako bi bilo treba omogočiti, da se lahko logotip EU prostovoljno uporablja za vse ekološke proizvode, ki niso predpakirani in so pridelani v Uniji, ter vse ekološke proizvode, uvožene iz tretjih držav. V tej uredbi bi bilo treba določiti vzorec logotipa ekološke pridelave Evropske unije. (55) Vseeno se zdi primerno, da se uporaba tega logotipa omeji na proizvode, ki vsebujejo samo ali večinoma ekološke sestavine, da potrošniki ne bi bili zavedeni, da je ekološki celoten proizvod. Zato se ne bi smel uporabljati pri označevanju proizvodov iz preusmeritve ali predelanih proizvodov, pri katerih je ekoloških manj kot 95 % sestavin kmetijskega izvora. (56) Poleg tega bi bilo treba potrošnike ob uporabi logotipa ekološke pridelave Evropske unije obvestiti o kraju, kjer so bile surovine kmetijskega izvora, iz katerih je proizvod sestavljen, pridelane, da bi se odpravile nejasnosti o tem, ali ima proizvod poreklo v Uniji ali ne. V zvezi s tem bi moral biti na etiketi proizvodov iz ekološkega ribogojstva dovoljen sklic na ribogojstvo in ne sklic na kmetijstvo. (57) Za zagotavljanje jasnosti za potrošnike in posredovanje ustreznih informacij potrošnikom bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi s prilagoditvijo seznama izrazov, ki se nanašajo na ekološko pridelavo iz te uredbe, določitvijo posebnih zahtev glede označevanja in sestave, ki veljajo za krmo in njene sestavine, določitvijo dodatnih pravil o označevanju in uporabi navedb, določenih v tej uredbi, razen logotipa ekološke pridelave Evropske unije, ter spremembo logotipa ekološke pridelave Evropske unije in z njim povezanih pravil. (58) Ekološka pridelava je verodostojna le, če jo na vseh stopnjah pridelave, predelave in distribucije spremljata učinkovito preverjanje in nadzor. Za ekološko pridelavo bi moral veljati uradni nadzor ali druge uradne dejavnosti, ki se izvajajo v skladu z Uredbo (EU) št. (XXX/XXXX) Evropskega parlamenta in Sveta[33], da se preveri skladnost s pravili ekološke pridelave in pravili o označevanju ekoloških proizvodov. (59) Določiti bi bilo treba posebne zahteve za zagotavljanje skladnosti s posebnimi pravili za ekološko pridelavo. Zlasti bi bilo treba sprejeti določbe za obveščanje o dejavnostih izvajalcev dejavnosti ter za ugotavljanje izvajalcev dejavnosti, ki izpolnjujejo pravila, ki urejajo ekološko pridelavo in označevanje ekoloških proizvodov, v okviru sistema potrjevanja. Navedene določbe bi morale veljati tudi za podizvajalce zadevnih izvajalcev dejavnosti. Preglednost sistema potrjevanja bi bilo treba zagotoviti tako, da se od držav članic zahteva javna objava seznama izvajalcev dejavnosti, ki so sporočili svoje dejavnosti, in pristojbin, ki so bile zaračunane v zvezi z nadzorom skladnosti s pravili ekološke pridelave. (60) Mali kmetje v Uniji se soočajo z relativno visokimi stroški inšpekcijskih pregledov in upravnim bremenom, povezanimi z ekološkim potrjevanjem. Dovoljen bi moral biti sistem skupinskih potrdil, da se znižajo stroški inšpekcijskih pregledov in izdaje potrdil ter povezano upravno breme, da se okrepijo lokalne mreže, da se prispeva k boljšim možnostim prodaje in zagotovijo enaki konkurenčni pogoji, kot jih imajo izvajalci dejavnosti iz tretjih držav. Zaradi tega bi bilo treba uvesti in opredeliti koncept „skupine izvajalcev dejavnosti“. (61) Za zagotavljanje učinkovitosti, uspešnosti in preglednosti ekološke pridelave in sistema označevanja bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z zahtevami za vodenje evidenc s strani izvajalcev dejavnosti ali skupin izvajalcev dejavnosti, zahtevami za objavo seznama izvajalcev dejavnosti, zahtevami in postopki, ki se uporabijo pri objavi pristojbin, zaračunanih v povezavi z nadzorom skladnosti s pravili ekološke pridelave, in pri nadzoru uporabe teh pristojbin s strani pristojnih organov, ter z merili za opredelitev skupin proizvodov, v zvezi s katerimi bi morali biti izvajalci dejavnosti upravičeni le do enega potrdila o ekološki pridelavi, ki ga izda zadevni nadzorni organ ali izvajalec nadzora. (62) Za zagotavljanje učinkovitega in uspešnega potrjevanja skupine izvajalcev dejavnosti bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z odgovornostmi posameznih članov skupine izvajalcev dejavnosti, sestavo in velikostjo skupine, kategorijami proizvodov, ki jih prideluje skupina izvajalcev dejavnosti, pogoji za udeležbo v skupini ter vzpostavitvijo in delovanjem sistema skupine za notranji nadzor, vključno z obsegom, vsebino in pogostostjo nadzora. (63) Izkušnje z režimom uvoza ekoloških proizvodov v Unijo v skladu z Uredbo (ES) št. 834/2007 so pokazale, da obstaja potreba po reviziji navedenega režima, da bi se odzvali na pričakovanja potrošnikov v zvezi s tem, da uvoženi ekološki proizvodi izpolnjujejo pravila, enakovredna pravilom Unije, ter za boljše zagotavljanje dostopa ekoloških proizvodov Unije do mednarodnega trga. Poleg tega je treba zagotoviti jasnost v zvezi s pravili, ki veljajo za izvoz ekoloških pridelkov, zlasti z oblikovanjem izvoznega potrdila in sprejetjem določb za izvoz v tretje države, priznane za namen enakovrednosti v skladu z Uredbo (ES) št. 834/2007. (64) Dodatno bi bilo treba okrepiti določbe, ki urejajo uvoz proizvodov, ki so skladni s pravili Unije o pridelavi in označevanju, ter ob upoštevanju katerih so bili izvajalci predmet nadzora s strani nadzornih organov in izvajalcev nadzora, ki jih Komisija priznava kot pristojne za izvajanje nadzora in potrjevanja na področju ekološke pridelave v tretjih državah. Zlasti bi bilo treba določiti zahteve glede akreditacijskih organov, ki akreditirajo izvajalce nadzora za namene uvoza skladnih ekoloških proizvodov v Unijo, s ciljem zagotavljanja enakih pogojev za nadzor izvajalcev nadzora s strani Komisije. Poleg tega je treba Komisiji omogočiti, da neposredno stopi v stik z akreditacijskimi in pristojnimi organi v tretjih državah ter poskrbi za učinkovitejši nadzor nad nadzornimi organi in izvajalci nadzora. (65) Ohraniti bi bilo treba možnost, da imajo ekološki proizvodi dostop do trga Unije, čeprav taki proizvodi niso skladni s pravili Unije o ekološki pridelavi, temveč prihajajo iz tretjih držav, katerih sistemi ekološke pridelave in nadzora so bili priznani kot enakovredni sistemom Unije. Vendar bi bilo treba priznavanje enakovrednosti tretjih držav, kot je določeno v Uredbi (ES) št. 834/2007, odobriti le z mednarodnim sporazumom med Unijo in tistimi tretjimi državami, s katerimi bi se prizadevalo za vzajemno priznavanje enakovrednosti za Unijo. (66) Tretje države, priznane za namen enakovrednosti v skladu z Uredbo (ES) št. 834/2007, bi morale biti tako priznane tudi po tej uredbi, in sicer v omejenem obdobju, potrebnem za nemoten prehod na shemo priznavanja na podlagi mednarodnega sporazuma, pod pogojem, da še naprej zagotavljajo enakovrednost svoje ekološke pridelave in pravil o nadzoru z ustreznimi veljavnimi pravili Unije ter da izpolnjujejo vse zahteve v zvezi z nadzorom njihovega priznavanja s strani Komisije. Navedeni nadzor bi moral temeljiti zlasti na letnih poročilih, ki jih tretje države pošljejo Komisiji. (67) Izkušnje s shemo nadzornih organov in izvajalcev nadzora, ki so priznani kot pristojni za izvajanje nadzora in izdajanje potrdil v tretjih državah za namen uvoza proizvodov z enakovrednimi jamstvi, kažejo, da so si pravila, ki jih uporabljajo navedeni nadzorni organi in izvajalci nadzora, med seboj različna in bi jih bilo v praksi težko šteti za enakovredne ustreznim pravilom Unije. Poleg tega preveliko število standardov nadzornih organov in izvajalcev nadzora ovira ustrezen nadzor s strani Komisije. Zato bi bilo treba navedeno shemo priznavanja enakovrednosti odpraviti. Vendar bi bilo treba navedenim nadzornim organom in izvajalcem nadzora zagotoviti dovolj časa, da se lahko pripravijo na pridobitev priznanja za namene uvoza proizvodov, ki izpolnjujejo pravila Unije. (68) Pogoj za dajanje katerega koli ekološkega proizvoda, uvoženega v Unijo, v promet v skladu s katerim koli režimom uvoza iz te uredbe bi morala biti razpoložljivost informacij, potrebnih za zagotavljanje sledljivosti proizvoda v prehranski verigi. (69) Za zagotavljanje poštene konkurence med izvajalci dejavnosti, sledljivosti uvoženih proizvodov, namenjenih dajanju v promet znotraj Unije kot ekoloških, ali preglednosti postopka priznavanja in nadzora s strani nadzornih organov in izvajalcev nadzora v okviru uvoza skladnih ekoloških proizvodov ter za zagotavljanje upravljanja seznama tretjih držav, priznanih za namen enakovrednosti v skladu z Uredbo (ES) št. 834/2007, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z dokumenti za carinske organe v tretjih državah, zlasti izvoznim spričevalom za ekološke proizvode, kjer je mogoče, v elektronski obliki, dokumenti, potrebnimi za uvoz, tudi v elektronski obliki, kjer je mogoče, merili za priznavanje ali odvzem priznanja nadzornim organom in izvajalcem nadzora v okviru uvoza skladnih ekoloških proizvodov ter v zvezi z informacijami, ki jih morajo posredovati tretje države, priznane v skladu z navedeno uredbo, in ki so potrebne za nadzor njihovega priznanja in izvajanje nadzora s strani Komisije, vključno s preverjanjem na kraju samem. (70) Sprejeti bi bilo treba določbo za zagotavljanje, da ni mogoče omejiti pretoka ekoloških proizvodov, ki so bili podvrženi nadzoru v eni državi članici in ki so skladni s to uredbo, v drugi državi članici. Za zagotavljanje nemotenega delovanja enotnega trga in trgovine med državami članicami bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z določitvijo pravil o prostem pretoku ekoloških proizvodov. (71) Za pridobivanje zanesljivih informacij, potrebnih za izvajanje te uredbe, bi države članice morale Komisiji vsako leto posredovati potrebne informacije. Zaradi jasnosti in preglednosti bi države članice morale hraniti posodobljene sezname pristojnih organov, nadzornih organov in izvajalcev nadzora. Države članice bi morale sezname nadzornih organov in izvajalcev nadzora dati na voljo javnosti, Komisija pa bi jih morala vsako leto objaviti. (72) Določiti je treba ukrepe za zagotovitev nemotenega prehoda na nekatere spremembe pravnega okvira, ki ureja uvoz ekoloških proizvodov v Unijo, kot jih uvaja ta uredba. Za zagotovitev nemotenega prehoda s starega na nov pravni okvir bi bilo zlasti treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi s pravili o obdobjih preusmeritve, ki se začnejo v skladu z Uredbo (ES) št. 834/2007, in sicer z odstopanjem od splošnega pravila, da prejšnjih obdobij ni mogoče retroaktivno priznati kot delov obdobja preusmeritve. (73) Poleg tega bi bilo treba določiti datum poteka priznanja nadzornih organov in izvajalcev nadzora za namen enakovrednosti, sprejeti pa bi bilo treba tudi določbe za obravnavanje okoliščin do izteka njihovega priznanja. Sprejeti bi bilo treba tudi določbe v zvezi z zahtevki iz tretjih držav za namen enakovrednosti, ki so bili predloženi v skladu z Uredbo (ES) št. 834/2007 in ki so v času začetka veljavnosti te uredbe še v postopku obravnave. (74) Za zagotavljanje upravljanja seznama nadzornih organov in izvajalcev nadzora, priznanih za namen enakovrednosti v skladu z Uredbo (ES) št. 834/2007, ter za pospešitev zaključka preverjanja zahtevkov iz tretjih držav za priznavanje za namen enakovrednosti, ki so v času začetka veljavnosti te uredbe še v postopku obravnave, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z informacijami, ki jih morajo posredovati navedeni nadzorni organi in izvajalci nadzora ter ki so potrebne za nadzor njihovega priznanja, v zvezi z izvajanjem tega nadzora s strani Komisije ter v zvezi z vsemi postopkovnimi pravili, potrebnimi za pregled zahtevkov iz tretjih držav, ki so še v postopku obravnave. (75) Za zagotavljanje enotnih pogojev za izvajanje te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila v zvezi s tehničnimi podrobnostmi za vzpostavitev podatkovne zbirke sort, za katere je na voljo rastlinski razmnoževalni material, pridelan s postopkom ekološke pridelave; v zvezi z odobritvijo ali umikom odobritve za proizvode ali snovi, ki se lahko uporabljajo v ekološki pridelavi na splošno in zlasti v proizvodnji ekološke predelane hrane, vključno s postopki, ki jih je treba upoštevati pri odobritvi, in seznami teh proizvodov in snovi ter, če je primerno, njihovim opisom, zahtevo glede sestave in pogoji uporabe; v zvezi s posebnimi in praktičnimi podrobnostmi glede predstavitve, sestave in velikosti navedb, ki navajajo šifre nadzornih organov in izvajalcev nadzora, in navedbe kraja, kjer so bile pridelane surovine kmetijskega izvora, dodelitve šifer nadzornim organom in izvajalcem nadzora in navedbe kraja, kjer so bile pridelane surovine kmetijskega izvora; v zvezi s podrobnostmi in specifikacijami glede vsebine in oblike obvestil ter načina, kako izvajalci dejavnosti in skupine izvajalcev dejavnosti pristojne organe obveščajo o svojih dejavnostih, in glede oblike objave pristojbin, ki se lahko zaračunajo za nadzor; v zvezi z izmenjavo informacij med skupinami izvajalcev dejavnosti in pristojnimi organi, nadzornimi organi in izvajalci nadzora ter med državami članicami in Komisijo glede priznavanja ali odvzema priznanja nadzornim organom in izvajalcem nadzora, ki so pristojni za izvajanje nadzora v tretjih državah, ter pripravo seznama teh nadzornih organov in izvajalcev nadzora in pravil za zagotavljanje uporabe ukrepov v povezavi s primeri neskladnosti ali suma neskladnosti, ki vpliva na neoporečnost uvoženih ekoloških proizvodov; v zvezi s pripravo seznama tretjih držav, priznanih v skladu s členom 33(2) Uredbe (ES) št. 834/2007, in spremembo tega seznama ter pravil za zagotavljanje uporabe ukrepov v povezavi s primeri neskladnosti ali suma neskladnosti, ki vpliva na neoporečnost ekoloških proizvodov, uvoženih iz navedenih držav; v zvezi s sistemom za prenos informacij, potrebnih za izvajanje in spremljanje te uredbe; ter v zvezi s pripravo seznama nadzornih organov in izvajalcev nadzora, priznanih v skladu s členom 33(3) Uredbe (ES) št. 834/2007, ter spremembo tega seznama. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta[34]. (76) Komisijo bi bilo treba pooblastiti za sprejemanje izvedbenih aktov, ki se začnejo uporabljati takoj, kadar je to iz izredno nujnih razlogov potrebno v ustrezno utemeljenih primerih v zvezi z varstvom pred nepoštenimi praksami ali praksami, ki niso združljive z načeli in pravili ekološke pridelave, varstvom zaupanja potrošnikov ali varstvom poštene konkurence med izvajalci dejavnosti, da se zagotovi uporaba ukrepov v povezavi s primeri neskladnosti ali suma neskladnosti, ki vpliva na neoporečnost uvoženih ekoloških proizvodov, nad katerimi nadzor izvajajo nadzorni organi ali izvajalci nadzora. (77) Za zagotavljanje nemotenega prehoda s pravil o ekološkem izvoru rastlinskega razmnoževalnega materiala in živalih za namene razmnoževanja iz Uredbe (ES) št. 834/2007 ter izjem od pravil pridelave, sprejetih v skladu s členom 22 navedene uredbe, na nova pravila pridelave za rastline in rastlinske proizvode ter pravila za živinorejo iz te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da sprejme določene akte v zvezi z odobritvijo izjem, kjer so izjeme nujne za zagotovitev dostopa do rastlinskega razmnoževalnega materiala in živih živali za namene razmnoževanja, ki jih je mogoče uporabiti v ekološki pridelavi oziroma vzreji. Ker so ti akti prehodni, bi morali veljati omejen čas. (78) Komisija bi morala obravnavati razpoložljivost ekološkega rastlinskega razmnoževalnega materiala in živali za namene razmnoževanja ter Evropskemu parlamentu in Svetu leta 2021 v zvezi s tem predložiti poročilo. (79) Sprejeti bi bilo treba določbe, ki bi omogočale izčrpanje zalog proizvodov, ki so bili pridelani v skladu z Uredbo (ES) št. 834/2007 in dani v promet pred začetkom veljavnosti te uredbe. (80) Pregled zakonodajnega okvira za ekološko pridelavo in označevanje ekoloških proizvodov je pokazal, da posebne potrebe, povezane z uradnim nadzorom in drugimi uradnimi dejavnostmi, ki se izvajajo v skladu z Uredbo (EU) št. XXX/XXX (uredba o uradnem nadzoru), zahtevajo določbe za boljšo obravnavo primerov neskladnosti. Poleg tega bi bilo treba določbe Uredbe (EU) št. XXX/XXX [uredba o uradnem nadzoru] v zvezi z nalogami in odgovornostmi pristojnih organov, odobritvijo in nadzorom pooblaščenih organov, uradnim potrjevanjem, obveznostmi poročanja in upravno pomočjo prilagoditi posebnim potrebam sektorja ekološke pridelave. Uredbo (EU) št. XXX/XXX [uredba o uradnem nadzoru] bi zato bilo treba ustrezno spremeniti. (81) Ker ciljev te uredbe, zlasti pošteno konkurenco in nemoteno delovanje notranjega trga ekoloških proizvodov ter zagotavljanje zaupanja potrošnikov v te proizvode in logotip ekološke pridelave Evropske unije, države članice same ne morejo zadovoljivo doseči, temveč jih je zaradi potrebne harmonizacije pravil ekološke pridelave mogoče lažje doseči na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. Skladno z načelom sorazmernosti iz istega člena ta uredba ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenih ciljev. (82) Primerno je, da se določi datum začetka uporabe te uredbe, ki bi izvajalcem dejavnosti omogočil prilagoditev uvedenim novim zahtevam – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Poglavje I Predmet urejanja, področje uporabe in opredelitve pojmov Člen 1 Predmet urejanja Ta uredba določa načela in pravila ekološke pridelave ter pravila v zvezi z uporabo označb, ki se sklicujejo na ekološko pridelavo, pri označevanju in oglaševanju. Člen 2 Področje uporabe 1. Ta uredba velja za kmetijske proizvode iz Priloge I k Pogodbi o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba) in za nekatere druge proizvode iz Priloge I k tej uredbi, če so navedeni kmetijski proizvodi in drugi proizvodi pridelani, pripravljeni, distribuirani, dani v promet, uvoženi ali izvoženi kot ekološki. Proizvodi iz lova in ribolova divjih živali se ne štejejo za ekološke proizvode. 2. Ta uredba se uporablja za vse izvajalce dejavnosti, ki so vključeni v dejavnosti na kateri koli stopnji pridelave, priprave in distribucije proizvodov iz odstavka 1. Priprava hrane v obratih javne prehrane, kot je opredeljena v točki (d) člena 2(2) Uredbe (EU) št. 1169/2011 Evropskega parlamenta in Sveta[35], ni predmet te uredbe. Države članice lahko uporabljajo nacionalna pravila ali, če teh nimajo, zasebne standarde o označevanju in nadzoru proizvodov iz dejavnosti priprave hrane v obratih javne prehrane. 3. Ta uredba se uporablja brez poseganja v povezano zakonodajo Unije na področjih varnosti prehranske verige, zdravja in dobrobiti živali, zdravja rastlin in rastlinskega razmnoževalnega materiala ter zlasti v Uredbo (EU) št. XX/XXX Evropskega parlamenta in Sveta[36] (rastlinski razmnoževalni material) in Uredbo (EU) št. XX/XXXX Evropskega parlamenta in Sveta[37] (zaščitni ukrepi proti škodljivim organizmom na rastlinah). 4. Ta uredba se uporablja brez poseganja v druge posebne določbe Unije v zvezi z dajanjem proizvodov v promet in zlasti v Uredbo (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta[38] ter Uredbo (EU) št. 1169/2011. 5. Za upoštevanje novih informacij o načinih pridelave, materialov ali mednarodnih zavez se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 36, s katerimi se spremeni seznam proizvodov iz Priloge I. Na ta seznam se lahko uvrstijo le proizvodi, ki so tesno povezani s kmetijskimi proizvodi. Člen 3 Opredelitve pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1) „ekološka pridelava“ pomeni postopek pridelave, skladen z določbami iz te uredbe na vseh stopnjah pridelave, priprave in distribucije; (2) pojem „ekološki“ pomeni tisto, kar izvira iz ekološke pridelave ali je z njo povezano; (3) „surovina kmetijskega izvora“ pomeni kmetijski proizvod, ki ni bil podvržen ohranjanju obstojnosti ali predelavi; (4) „preventivni ukrepi“ pomenijo ukrepe, ki jih je treba sprejeti za zagotavljanje kakovosti tal, preprečevanje in zatiranje škodljivih organizmov in plevela ter preprečevanje mešanja s proizvodi ali snovmi, ki niso odobreni na podlagi te uredbe; (5) „preusmeritev“ pomeni preusmerjanje z neekološke na ekološko pridelavo v določenem obdobju; (6) „izvajalec dejavnosti“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki je odgovorna za zagotavljanje, da vse stopnje pridelave, priprave in distribucije pod njenim nadzorom izpolnjujejo zahteve iz te uredbe; (7) „skupina izvajalcev dejavnosti“ pomeni skupino, v kateri je vsak izvajalec dejavnosti kmet, ki ima kmetijsko gospodarstvo velikosti do 5 hektarjev kmetijske površine v obdelavi in ki se lahko poleg pridelave hrane ali krme ukvarja tudi s predelavo hrane ali krme; (8) „kmet“ pomeni fizično ali pravno osebo ali skupino fizičnih ali pravnih oseb, ki opravljajo kmetijsko dejavnost, ne glede na pravni status, ki ga takšni skupini in njenim članom dodeli nacionalna zakonodaja; (9) „kmetijska površina“ pomeni kmetijsko površino, kot je opredeljena v točki (e) člena 4(1) Uredbe (EU) št. 1307/2013; (10) „rastlina“ pomeni rastlino, kot je opredeljena v členu 3(5) Uredbe (ES) št. 1107/2009; (11) „pridelava rastlin“ pomeni pridelavo kmetijskih rastlinskih proizvodov, vključno z nabiranjem divjih rastlinskih proizvodov za komercialne namene; (12) „rastlinski proizvodi“ pomenijo rastlinske proizvode, kot so opredeljeni v členu 3(6) Uredbe (ES) št. 1107/2009; (13) „škodljivi organizmi“ pomenijo škodljive organizme, kot so opredeljeni v členu 1(1) Uredbe (EU) št. XX/XXXX (zaščitni ukrepi proti škodljivim organizmom na rastlinah); (14) „fitofarmacevtska sredstva“ pomenijo proizvode, kot so opredeljeni v členu 2 Uredbe (ES) št. 1107/2009; (15) „živinoreja“ pomeni vzrejo domačih ali udomačenih kopenskih živali, vključno z žuželkami; (16) „veranda“ pomeni dodaten, pokrit, neizoliran zunanji del zgradbe za živino, katerega najdaljša stran je običajno opremljena z žičnato ograjo ali mrežo ter ima zunanjo klimo, naravno in umetno razsvetljavo ter nastlana tla; (17) „ribogojstvo“ pomeni ribogojstvo, kot je opredeljeno točki (25) člena 4(1) Uredbe (ES) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta[39]; (18) „veterinarsko zdravljenje“ pomeni vsa kurativna ali preventivna zdravljenja specifične bolezni; (19) „zdravilo za uporabo v veterinarski medicini“ pomeni zdravilo za uporabo v veterinarski medicini, kot je opredeljeno v členu 1(2) Direktive 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta[40]; (20) „priprava“ pomeni postopke ohranjanja obstojnosti ali predelave ekoloških proizvodov, vključno z zakolom in razkosavanjem živalskih proizvodov, pakiranjem, označevanjem ali spremembami označevanja v zvezi z ekološko pridelavo; (21) „hrana“ pomeni hrano, kot je opredeljena v členu 2 Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta[41]; (22) „krma“ pomeni krmo, kot je opredeljena v členu 3(4) Uredbe (ES) št. 178/2002; (23) „posamično krmilo“ pomeni posamično krmilo, kot je opredeljeno v točki (g) člena 3(2) Uredbe (ES) št. 767/2009 Evropskega parlamenta in Sveta[42]; (24) „krma iz preusmeritve“ pomeni krmo, pridelano v obdobju preusmeritve, razen krme, ki je bila požeta v 12 mesecih po pričetku preusmeritve; (25) „dajanje v promet“ pomeni dajanje v promet, kot je opredeljeno v členu 3(8) Uredbe (ES) št. 178/2002; (26) „sledljivost“ pomeni sledljivost, kot je opredeljena v členu 3(15) Uredbe (ES) št. 178/2002; (27) „faza pridelave, priprave in distribucije“ pomeni katero koli fazo od vključno primarne pridelave ekološkega proizvoda do vključno skladiščenja, predelave, prevoza, prodaje ali dobave končnemu potrošniku ter po potrebi označevanje, oglaševanje, uvoz, izvoz in dejavnosti podnaročil; (28) „katastrofalne razmere“ pomenijo razmere, ki so posledica „slabih vremenskih razmer“, „okoljske nesreče“, „naravne nesreče“ ali „katastrofičnega dogodka“, kot je opredeljeno v točkah (h), (j), (k) oziroma (l) člena 2(1) Uredbe (EU) št. 1305/2013; (29) „sestavina“ pomeni sestavino, kot je opredeljena v točki (f) člena 2(2) Uredbe (EU) št. 1169/2011; (30) „označevanje“ pomeni označevanje, kot je opredeljeno v točki (j) člena 2(2) Uredbe (EU) št. 1169/2011; (31) „oglaševanje“ pomeni vsako predstavitev ekoloških proizvodov za javnost na kakršen koli drug način kot z označbo, katere namen je vplivati na ali za katero je verjetno, da bo vplivala na in oblikovala odnos, mnenje in vedenje, da bi se neposredno ali posredno povečala prodaja ekoloških proizvodov; (32) „pristojni organi“ pomenijo pristojne organe, kot so opredeljeni v členu 2(5) Uredbe (EU) št. XXX/XXXX [uredba o uradnem nadzoru]; (33) „nadzorni organ“ pomeni nadzorni organ za ekološko pridelavo in označevanje ekoloških proizvodov, kot je opredeljen v členu 2(39) Uredbe (EU) št. XXX/XXXX [uredba o uradnem nadzoru]; (34) „izvajalec nadzora“ pomeni pooblaščeni organ, kot je opredeljen v členu 2(38) Uredbe (EU) št. XXX/XXXX [uredba o uradnem nadzoru], in tudi izvajalec, ki ga Komisija ali tretja država, ki jo priznava Komisija, priznava za izvajanje nadzora v tretjih državah v zvezi z uvozom ekoloških proizvodov v Unijo; (35) „neskladnost“ pomeni neskladnost s to uredbo; (36) „gensko spremenjeni organizem“ pomeni gensko spremenjeni organizem, kot je opredeljen v členu 2(2) Direktive 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta[43], ki ni pridobljen s tehnikami genskega spreminjanja iz Priloge I.B k navedeni direktivi (v nadaljnjem besedilu: GSO); (37) „pridelano iz GSO“ pomeni delno ali v celoti pridobljeno iz GSO, vendar ne vsebuje GSO in iz njih ni sestavljeno; (38) „pridelano z GSO“ pomeni pridobljeno z uporabo GSO kot zadnjim živim organizmom v postopku pridelave, vendar ne vsebuje GSO in iz njih ni sestavljeno; (39) „aditiv za živilo“ pomeni aditiv za živilo, kakor je opredeljen v točki (a) člena 3(2) Uredbe (ES) št. 1333/2008 Evropskega parlamenta in Sveta[44]; (40) „krmni dodatek“ pomeni krmni dodatek, kot je opredeljen v točki (a) člena 2(2) Uredbe (ES) št. 1831/2003 Evropskega parlamenta in Sveta[45]; (41) „enakovrednost“ pomeni doseganje enakih ciljev in izpolnjevanje enakih načel z uporabo pravil, ki zagotavljajo enako raven zagotavljanja skladnosti; „pomožno tehnološko sredstvo“ pomeni pomožno tehnološko sredstvo, kot je opredeljeno v točki (b) člena 3(2) Uredbe (ES) št. 1333/2008; (42) „encim za živilo“ pomeni encim za živilo, kot je opredeljen v točki (a) člena 3(2) Uredbe (ES) št. 1332/2008 Evropskega parlamenta in Sveta[46]; (43) „ionizirajoče sevanje“ pomeni ionizirajoče sevanje, kot je opredeljeno v členu 1 Direktive Sveta 96/29/Euratom[47]. Poglavje II Načela ekološke pridelave Člen 4 Splošna načela Ekološka pridelava je sistem trajnostnega upravljanja kmetovanja, ki temelji na naslednjih splošnih načelih: (a) spoštovanje naravnih sistemov in ciklov ter ohranjanje in krepitev stanja tal, vode, zraka in biotske raznovrstnost, zdravja rastlin in živali ter ravnovesja med njimi; (b) prispevanje k visoki ravni biotske raznovrstnosti; (c) odgovorno izkoriščanje energije in naravnih virov, na primer vode, tal, organskih snovi in zraka; (d) spoštovanje strogih standardov dobrobiti živali in zlasti zadovoljevanje vrstno-specifičnih vedenjskih potreb živali; (e) ustrezno oblikovanje in upravljanje bioloških postopkov, osnovanih na ekoloških sistemih, ki uporabljajo naravne vire iz tega sistema s postopki, ki: (i) uporabljajo žive organizme in mehanske postopke pridelave; (ii) uporabljajo gojenje rastlin v zemlji in živinorejo ali se ukvarjajo z ribogojstvom, ki je v skladu z načelom trajnostnega izkoriščanja ribolovnih virov; (iii) izključujejo uporabo GSO in proizvodov, pridelanih iz GSO ali z GSO, z izjemo zdravil za uporabo v veterinarski medicini; (iv) temeljijo na uporabi preventivnih ukrepov, kjer je primerno; (f) omejevanje uporabe kakršnih koli surovin, ki ne izvirajo s kmetijskega gospodarstva. Če so te zahtevane ali če ustrezni načini upravljanja ali postopki iz točke (e) ne obstajajo, so omejene na: (i) surovine iz ekološke pridelave; (ii) naravne ali naravno pridobljene snovi; (iii) slabo topna mineralna gnojila; (g) prilagajanje, po potrebi in v okviru te uredbe, postopka pridelave zaradi upoštevanja zdravstvenega stanja, regionalnih razlik v ekološkem ravnovesju, podnebju in lokalnih pogojih, stopenj razvoja in specifičnih živinorejskih praks. Člen 5 Posebna načela, ki veljajo za kmetijske dejavnosti in ribogojstvo Na področju kmetijskih dejavnosti in ribogojstva ekološka pridelava zlasti temelji na naslednjih posebnih načelih: (a) ohranjanje in izboljševanje življenja v tleh in naravne rodovitnosti tal, stabilnosti tal, zmogljivosti zadrževanja vode in biotske raznovrstnosti tal, preprečevanje in odpravljanje izgube organskih snovi iz tal, zbijanja in erozije tal ter hranjenje rastlin primarno prek ekosistema tal; (b) omejitev uporabe neobnovljivih virov in surovin, ki ne izvirajo s kmetijskega gospodarstva, tako da se uporabljajo v kar najmanjši meri; (c) odpadki in stranski proizvodi rastlinskega in živalskega izvora se reciklirajo kot surovina pri pridelavi rastlin in živinoreji; (d) ohranjanje zdravja rastlin s preventivnimi ukrepi, zlasti z izborom ustreznih vrst, sort ali heterogenih materialov, odpornih na škodljive organizme in bolezni, ustreznim kolobarjenjem, mehanskimi in fizičnimi postopki ter zaščito naravnih sovražnikov škodljivih organizmov; (e) izbira ras ob upoštevanju njihove sposobnosti prilagajanja lokalnim razmeram, njihove vitalnosti in odpornosti na bolezni oziroma zdravstvene težave; ukvarjanje z živinorejo, ki je prilagojena lokaciji in povezana z zemljo; uporaba živinorejskih praks, ki krepijo imunski sistem živali in povečujejo naravno zaščito živali pred boleznimi, zlasti z redno telesno aktivnostjo ter po potrebi dostopom do površin na prostem in pašnikov; (f) skrb za visoko raven dobrobiti živali in upoštevanje vrstno-specifičnih potreb; (g) krmljenje živine z ekološko krmo, ki je sestavljena iz sestavin kmetijskega izvora iz ekološke pridelave in naravnih snovi nekmetijskega izvora; (h) izključitev genskega inženirstva, kloniranja živali, inducirane poliploidije in ionizirajočega sevanja iz celotne ekološke prehranske verige; (i) dolgoročno zdravje vodnega okolja in kakovost okoliških vodnih in kopenskih ekosistemov; (j) hranjenje vodnih organizmov s krmo, pridobljeno s trajnostnim izkoriščanjem ribolovnih virov v skladu z Uredbo (EU) št. 1380/2013, ali z ekološko krmo, ki je sestavljena iz sestavin ekološkega kmetijskega izvora, vključno z ekološkim ribogojstvom, in iz naravnih snovi nekmetijskega izvora. Člen 6 Posebna načela, ki se uporabljajo za predelavo ekološke hrane in krme Pridelava ekološke predelane hrane in krme temelji zlasti na naslednjih posebnih načelih: (a) pridelava ekološke hrane iz ekoloških sestavin kmetijskega izvora; (b) pridelava ekološke krme iz ekoloških posamičnih krmil; (c) omejitev uporabe aditivov za živila, neekoloških sestavin s pretežno tehnološko in senzorično funkcijo ter mikrohranil in pomožnih tehnoloških sredstev, tako da se uporabljajo v kar najmanjši meri in le, če je to tehnično nujno potrebno ali če služi določenim prehranskim namenom; (d) omejitev uporabe krmnih dodatkov in pomožnih tehnoloških sredstev, tako da se uporabljajo v kar najmanjši meri in le, če je to nujno potrebno iz tehničnih ali zootehniških razlogov ali če služi določenim prehranskim namenom; (e) izključitev snovi in predelovalnih postopkov, ki bi lahko bili zavajajoči glede prave narave proizvoda; (f) skrbno predelovanje hrane ali krme, po možnosti z uporabo bioloških, mehanskih in fizičnih postopkov. Poglavje III Pravila pridelave Člen 7 Splošna pravila pridelave 1. Izvajalci dejavnosti upoštevajo naslednja splošna pravila pridelave: (a) upravljanje celotnega kmetijskega gospodarstva ali ribogojstva je skladno z zahtevami, ki veljajo za ekološko pridelavo; (b) na področju ekološkega kmetovanja in ribogojstva se lahko uporabljajo le proizvodi in snovi, odobreni v skladu s členom 19, pod pogojem, da sta bila zadevni proizvod ali snov odobrena za uporabo v kmetijstvu in ribogojstvu v zadevni državi članici v skladu z ustreznimi določbami zakonodaje Unije in, kjer je primerno, ustreznimi nacionalnimi določbami, ki temeljijo na zakonodaji Unije, razen če je v točki 2.2 dela IV in točki 1.3 dela VI Priloge II določeno drugače; (c) uporaba ionizirajočega sevanja pri obdelavi ekološke hrane, krme ali surovin, uporabljenih v ekološki hrani ali krmi, je prepovedana; (d) izvajalci dejavnosti v ekološkem sektorju, razen mikropodjetij, kmetov in izvajalcev, ki pridelujejo morske alge ali živali iz ribogojstva, vzpostavijo sistem ravnanja z okoljem, da izboljšajo svojo okoljsko učinkovitost. 2. Za zagotavljanje pravilne uporabe splošnih pravil pridelave se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36 v zvezi z določitvijo meril, ki jih mora izpolnjevati sistem ravnanja z okoljem iz točke (d) odstavka 1. Ta merila upoštevajo posebnosti malih in srednjih podjetij. Člen 8 Preusmeritev 1. Kmetje in izvajalci, ki pridelujejo morske alge ali živali iz ribogojstva, upoštevajo obdobje preusmeritve. V času obdobja preusmeritve uporabljajo pravila ekološke pridelave iz te uredbe, zlasti posebna pravila za preusmeritev iz Priloge II. 2. Obdobje preusmeritve se začne šele takrat, ko kmet ali izvajalec, ki prideluje morske alge ali živali iz ribogojstva, v skladu s to uredbo pristojne organe obvesti o svoji dejavnosti. (2a) Z odstopanjem od odstavka 2 v primerih, da je bilo zemljišče puščeno v prahi pred priglasitvijo iz člena 24(1) vsaj za obdobje, potrebno za preusmeritev, in pod pogojem, da so izpolnjene vse druge ustrezne zahteve, za to zemljišče v prahi obdobje preusmeritve ni potrebno. 3. Prejšnja obdobja se ne smejo retroaktivno priznati kot del obdobja preusmeritve. 4. Proizvodi, pridelani v obdobju preusmeritve, se ne tržijo kot ekološki. 5. Z odstopanjem od člena 7(1)(a) se kmetijsko gospodarstvo v obdobju preusmeritve lahko razdeli na jasno ločene enote, ki pa se vse ne upravljajo v skladu z ekološko pridelavo. V zvezi z živino so v obdobju preusmeritve v ekološko vzrejo lahko vključene različne živalske vrste. Pri ribogojstvu gre lahko pri tem za iste vrste, če so ribogojna območja ustrezno ločena. V zvezi z rastlinami so v obdobju preusmeritve lahko v ekološko pridelavo vključene različne sorte, ki jih je mogoče zlahka razlikovati. 6. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo glede ekološke pridelave in prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki dopolnjujejo pravila iz tega člena ali dopolnjujejo in spreminjajo pravila iz Priloge II v zvezi s preusmeritvijo. Člen 9 Prepoved uporabe GSO 1. GSO in proizvodi, pridelani iz GSO ali z GSO, se v ekološki pridelavi ne uporabljajo v hrani ali krmi ali kot hrana, krma, pomožna tehnološka sredstva, fitofarmacevtska sredstva, gnojila, dodatki za izboljšanje tal, rastlinski razmnoževalni material, mikroorganizmi ali živali. 2. Za namene odstavka 1 in v zvezi z GSO ali proizvodi, pridelanimi iz GSO ali z GSO, za hrano in krmo se lahko izvajalci dejavnosti zanašajo na označbe, s katerimi je opremljen proizvod, ali na kateri koli drug spremni dokument, pritrjen ali priložen v skladu z Direktivo 2001/18/ES, Uredbo (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta[48] ali Uredbo (ES) št. 1830/2003 Evropskega parlamenta in Sveta[49]. 3. Izvajalci lahko predpostavljajo, da v proizvodnji kupljene hrane in krme niso bili uporabljeni GSO ali proizvodi, pridelani iz GSO ali z GSO, če ti na zadevnih proizvodih ali v spremni listini niso označeni v skladu z uredbama iz odstavka 2, razen če razpolagajo z informacijami, da označevanje zadevnih proizvodov ni v skladu z navedenimi uredbami. Člen 10 Pravila pridelave rastlin 1. Izvajalci dejavnosti, ki pridelujejo rastline ali rastlinske proizvode, upoštevajo zlasti posebna pravila pridelave iz dela I Priloge II. 2. Vsaka država članica zagotovi vzpostavitev računalniško podprte podatkovne zbirke sort in heterogenega materiala v skladu z Uredbo (EU) št. XX/XXX (zakonodaja o rastlinskem razmnoževalnem materialu), za katere je na njenem ozemlju na voljo rastlinski razmnoževalni material, pridelan s postopkom ekološke pridelave. 3. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo v zvezi z ekološko pridelavo rastlin ter prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila pridelave rastlin v zvezi s: (a) postopki gojenja; (b) upravljanjem tal in gnojenjem; (c) zdravjem rastlin in zatiranjem škodljivih organizmov in plevela; (d) upravljanjem pridelave gob ter drugih posebnih sistemov rastlin in sistemov pridelave rastlin; (e) izvorom rastlinskega razmnoževalnega materiala; (f) nabiranjem divjih rastlin. 4. Komisija sprejme izvedbene akte, ki določajo tehnične podrobnosti za vzpostavitev podatkovne zbirke iz odstavka 2. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 37(2). Člen 11 Pravila za živinorejo 1. Živinorejci upoštevajo zlasti posebna pravila za vzrejo iz dela II Priloge II. 2. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo v zvezi z ekološko živinorejo ter prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila za živinorejo v zvezi s: (a) poreklom živali; (b) namestitvijo živine, vključno z minimalnimi notranjimi in zunanjimi površinami ter največjim številom živali na hektar; (c) živinorejskimi praksami; (d) razmnoževanjem; (e) krmo in krmljenjem; (f) preprečevanjem bolezni in veterinarskim zdravljenjem. Člen 12 Pravila pridelave za morske alge in živali iz ribogojstva 1. Izvajalci dejavnosti, ki pridelujejo morske alge in živali iz ribogojstva, upoštevajo zlasti posebna pravila pridelave iz dela III Priloge II. 2. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo v zvezi z ekološko pridelavo morskih alg ter prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila pridelave za morske alge v zvezi z: (a) ustreznostjo vodnega medija in načrtom za trajnostno upravljanje; (b) žetvijo prostorastočih morskih alg; (c) gojenjem morskih alg; (d) preprečevanjem obraščanja ter čiščenjem opreme in objektov za pridelavo. 3. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo v zvezi z gojenjem živali iz ekološkega ribogojstva ter prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila gojenja živali iz ribogojstva v zvezi z: (a) ustreznostjo vodnega medija in načrtom za trajnostno upravljanje; (b) poreklom živali iz ribogojstva; (c) gojenjem v ribogojstvu, vključno z zaprtimi vodnimi sistemi, sistemi gojenja, največjo gostoto staleža in, kjer je primerno, najmanjšo gostoto staleža; (d) razmnoževanjem; (e) upravljanjem živali iz ribogojstva; (f) krmo in krmljenjem; (g) preprečevanjem bolezni in veterinarskim zdravljenjem. Člen 13 Pravila pridelave za predelano hrano in krmo 1. Izvajalci dejavnosti, ki pridelujejo predelano hrano in krmo, upoštevajo zlasti posebna pravila pridelave iz dela IV Priloge II. 2. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo v zvezi s proizvodnjo ekološko predelane hrane in krme ter prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila pridelave za predelano hrano in krmo v zvezi s: (a) postopki, ki jih je treba upoštevati; (b) preventivnimi ukrepi, ki jih je treba sprejeti; (c) sestavo in pogoji uporabe predelane hrane in krme, vključno s proizvodi in snovmi, ki se lahko uporabljajo v predelani hrani in krmi; (d) čistilnimi ukrepi; (e) dajanjem predelanih proizvodov v promet, vključno z njihovim označevanjem in identifikacijo; (f) ločevanjem ekoloških proizvodov, ekoloških sestavin kmetijskega izvora in ekoloških posamičnih krmil od neekoloških proizvodov, neekoloških sestavin kmetijskega izvora in neekoloških posamičnih krmil; (g) seznamom neekoloških sestavin kmetijskega izvora, ki se lahko izjemoma uporabljajo pri proizvodnji ekoloških predelanih proizvodov; (h) izračunom deleža sestavin kmetijskega izvora iz člena 21(3)(a)(ii) in (b); (i) tehnikami, ki se uporabljajo pri predelavi hrane ali krme. Člen 14 Pravila pridelave za vino 1. Izvajalci dejavnosti, ki pridelujejo proizvode vinskega sektorja, upoštevajo zlasti posebna pravila pridelave iz dela V Priloge II. 2. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo v zvezi s pridelavo ekološkega vina ter prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila pridelave za vino v zvezi z enološkimi postopki in omejitvami. Člen 15 Pravila pridelave za kvas, ki se uporablja kot hrana ali krma 1. Izvajalci dejavnosti, ki pridelujejo kvas, ki se uporablja kot hrana ali krma, upoštevajo zlasti posebna pravila pridelave iz dela VI Priloge II. 2. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo v zvezi z ekološko pridelavo kvasa ter prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki spreminjajo ali dopolnjujejo posebna pravila pridelave za kvas v zvezi s predelavo in uporabljenimi substrati. Člen 16 Pravila pridelave za druge proizvode Za upoštevanje možne prihodnje potrebe po posebnih pravilih pridelave za proizvode, ki niso proizvodi iz členov 10 do 15, ter za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo v zvezi z ekološko pridelavo navedenih drugih proizvodov ter prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki spreminjajo ali dopolnjujejo Prilogo II v zvezi s posebnimi pravili pridelave za navedene proizvode. Člen 17 Sprejetje pravil pridelave za izjemne primere Za omogočanje nadaljevanja ali ponovnega začetka ekološke pridelave v primerih katastrofalnih razmer in ob upoštevanju načel iz poglavja II se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki oblikujejo merila za določitev primerov katastrofalnih razmer ter posebnih pravil za obravnavo takšnih primerov, spremljanje in zahteve glede poročanja. Člen 18 Zbiranje, pakiranje, prevoz in skladiščenje 1. Ekološki proizvodi se zbirajo, pakirajo, prevažajo in skladiščijo v skladu s pravili iz Priloge III. 2. Za zagotavljanje neoporečnosti ekološke pridelave in prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36, ki spreminjajo ali dopolnjujejo pravila iz Priloge III. Člen 19 Odobritev proizvodov in snovi, ki se uporabljajo v ekološki pridelavi 1. Komisija lahko določene proizvode in snovi odobri za uporabo v ekološki pridelavi in jih uvrsti na omejevalni seznam za naslednje namene: (a) kot fitofarmacevtska sredstva; (b) kot gnojila, sredstva za izboljšavo tal in hranilne snovi; (c) kot posamična krmila; (d) kot krmne dodatke in pomožna tehnološka sredstva; (e) kot sredstva za čiščenje in razkuževanje ribnikov, kletk, bazenov, kanalov, zgradb in obratov za vzrejo živali; (f) kot sredstva za čiščenje in razkuževanje v zgradbah in obratih, ki se uporabljajo za pridelavo rastlin, vključno s skladiščenjem na kmetijskem gospodarstvu. Zlasti lahko Komisija določene proizvode in snovi odobri za uporabo v proizvodnji ekološke predelane hrane in jih uvrsti na omejevalni seznam za naslednje namene: (a) kot aditive za živila, encime za živila in pomožna tehnološka sredstva; (b) kot pomožna tehnološka sredstva za pridelavo kvasa in proizvodov iz kvasa. 2. Za odobritev proizvodov in snovi iz prvega pododstavka odstavka 1 za uporabo v ekološki pridelavi veljajo načela iz poglavja II in naslednja merila, ki se ovrednotijo kot celota: (a) njihova uporaba je nujna za trajnostno pridelavo in ključna za njihovo namembnost; (b) vsi proizvodi in snovi so rastlinskega, živalskega, mikrobiološkega ali mineralnega izvora, razen kadar proizvodi ali snovi iz teh virov niso na voljo v zadostni količini ali niso dovolj kakovostni ali če niso na voljo alternativni proizvodi oziroma snovi; (c) v primeru proizvodov iz točke (a) prvega pododstavka odstavka 1 velja naslednje: (i) njihova uporaba je nujna za obvladanje škodljivega organizma, za katerega druge biološke, fizične ali razmnoževalne alternative ali obdelovalni postopki ali druge učinkovite upravljavske prakse niso na voljo; (ii) če proizvodi niso rastlinskega, živalskega, mikrobiološkega ali mineralnega izvora in niso identični svoji naravni obliki, se lahko odobrijo le, če pogoji za njihovo uporabo izključujejo kakršen koli neposreden stik z užitnimi deli rastline; (d) v primeru proizvodov iz točke (b) prvega pododstavka odstavka 1 je njihova uporaba nujna za pridobitev ali ohranitev rodovitnosti tal ali za zadovoljitev posebnih prehranskih potreb rastlin ali za specifične namene izboljšanja tal; (e) v primeru proizvodov iz točk (c) in (d) prvega pododstavka odstavka 1 velja naslednje: (i) njihova uporaba je nujna za ohranitev zdravja, dobrobiti in vitalnosti živali ter prispevajo k primerni prehrani, ki zadovolji fiziološke in vedenjske potrebe zadevne vrste, oziroma je njihova uporaba nujna za pridelavo ali zagotavljanje obstojnosti krme, ker pridelava ali zagotovitev obstojnosti krme ni mogoča brez uporabe teh snovi; (ii) krma mineralnega izvora, elementi v sledovih, vitamini ali provitamini so naravnega izvora, razen kadar proizvodi ali snovi iz teh virov niso na voljo v zadostni količini ali niso dovolj kakovostni ali če niso na voljo alternativni proizvodi oziroma snovi. Za odobritev proizvodov in snovi iz drugega pododstavka odstavka 1 za uporabo v pridelavi ekološke predelane hrane veljajo načela iz poglavja II in naslednja merila, ki se ovrednotijo kot celota: (a) nadomestni proizvodi in snovi, odobreni v skladu s tem členom, niso na voljo; (b) brez njihove uporabe ne bi bilo mogoče pridelati ali zagotoviti obstojnosti hrane ali izpolniti prehranskih zahtev, določenih na podlagi zakonodaje Unije; (c) najti jih je mogoče v naravi in so bili morda predmet le mehanske, fizične, biološke, encimske ali mikrobiološke obdelave, razen če taki proizvodi in snovi iz takih virov na trgu niso na voljo v zadostni količini ali niso dovolj kakovostni. Odobritev uporabe kemično sintetiziranih proizvodov ali snovi je strogo omejena na primere, kadar bi uporaba surovin, ki ne izvirajo s kmetijskega gospodarstva, navedenih v členu 4(f), privedla do nesprejemljivih posledic za okolje. 3. Za zagotavljanje kakovosti, sledljivosti in skladnosti s to uredbo pri ekološki pridelavi na splošno in zlasti pri proizvodnji ekološke predelane hrane ter prilagoditev tehničnemu razvoju se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36 za določitev dodatnih meril za odobritev uporabe ali umik odobritve uporabe proizvodov in snovi iz odstavka 1 v ekološki pridelavi na splošno in zlasti v proizvodnji ekološke predelane hrane ter drugih zahtev in pogojev za uporabo takih odobrenih proizvodov in snovi. 4. Če država članica meni, da bi bilo treba proizvod ali snov uvrstiti na seznam odobrenih proizvodov in snovi iz odstavka 1 oziroma ga/jo z njega umakniti ali da bi bilo treba spremeniti specifikacije o uporabi, navedene v pravilih pridelave, zadevna država članica zagotovi, da se dokumentacija, v kateri so navedeni razlogi za uvrstitev, umik ali spremembe, pošlje Komisiji in državam članicam po uradni poti. Zahteve za spremembo ali umik objavijo države članice. 5. Komisija sprejme izvedbene akte, s katerimi odobri ali odvzame odobritev proizvodov in snovi, ki se lahko uporabljajo v ekološki pridelavi na splošno, ter proizvodov in snovi, ki se lahko uporabljajo zlasti v proizvodnji ekološke predelane hrane, ter s katerimi določi postopke, ki jih je treba upoštevati pri odobritvi in seznamih navedenih proizvodov in snovi, vključno z, če je primerno, njihovim opisom, zahtevo glede sestave in pogoji uporabe. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 37(2). Člen 20 Prisotnost neodobrenih proizvodov ali snovi 1. Proizvodi, v katerih se odkrije prisotnost proizvodov ali snovi, ki niso bile odobrene v skladu s členom 19, in ta prisotnost presega ravni, določene zlasti ob upoštevanju Direktive 2006/125/ES, se ne tržijo kot ekološki. 2. Za zagotavljanje učinkovitosti, uspešnosti in preglednosti ekološke pridelave in sistema označevanja se na Komisijo prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 36 v zvezi s posebnimi merili in pogoji za uporabo ravni iz odstavka 1 ter v zvezi z določitvijo teh ravni in njihovo prilagoditvijo tehničnemu razvoju. 3. Z odstopanjem od člena 211(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013 in na podlagi dovoljenja, ki ga Komisija sprejme brez uporabe postopka iz člena 37(2) ali (3) te uredbe, lahko države članice kmetom dodelijo nacionalna plačila za nadomestilo izgub, ki so jim nastale zaradi kontaminacije njihovih kmetijskih proizvodov z neodobrenimi proizvodi ali snovmi, zaradi česar navedenih proizvodov ne morejo tržiti kot organske, pod pogojem, da so kmeti sprejeli vse ustrezne ukrepe za preprečitev tveganja za takšno kontaminacijo. Poleg tega države članice lahko za delno ali celotno nadomestilo za takšne izgube uporabijo instrumente skupne kmetijske politike. Poglavje IV Označevanje Člen 21 Uporaba izrazov, ki se nanašajo na ekološko pridelavo 1. V tej uredbi se šteje, da je proizvod označen z izrazi, ki se sklicujejo na ekološko pridelavo, če so pri označevanju, v reklamnem gradivu ali poslovnih dokumentih takšen proizvod, njegove sestavine ali posamična krmila opisani z izrazi, iz katerih lahko kupec sklepa, da so proizvod, njegove sestavine ali posamična krmila pridobljeni v skladu s pravili iz te uredbe. Zlasti se lahko izrazi iz Priloge IV, njihove izpeljanke ali pomanjševalnice, kot sta „bio“ in „eko“, posamično ali skupaj uporabljajo po vsej Uniji v katerem koli jeziku iz Priloge IV za označevanje in oglaševanje proizvodov, ki izpolnjujejo zahteve te uredbe. 2. V zvezi s proizvodi iz člena 2(1) se izrazi iz odstavka 1 tega člena ne uporabljajo nikjer v Uniji in v nobenem jeziku iz Priloge IV za označevanje in oglaševanje proizvoda ter za poslovne dokumente proizvoda, ki ne izpolnjuje zahtev, določenih s to uredbo. Poleg tega se ne uporabljajo izrazi, vključno z izrazi, ki se uporabljajo v blagovnih znamkah, ali prakse, ki se uporabljajo za označevanje ali oglaševanje, ki bi lahko zavedli potrošnika ali uporabnika zarad