EVROPSKA KOMISIJA Strasbourg, 13.6.2017 COM(2017) 350 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU SVETU IN SVETU



Četrto poročilo Komisije o napredku pri partnerskem okviru s tretjimi državami v okviru evropske agende o migracijah







1. Uvod Pred enim letom se je v sklopu evropske agende o migracijah začel izvajati partnerski okvir kot celostni pristop EU k obravnavanju izzivov nedovoljenih migracij in temeljnih vzrokov zanje na podlagi širšega sodelovanja z našimi partnerji. V enem letu je partnerski okvir omogočil boljše usklajevanje stališč in prizadevanj EU in držav članic v odnosih s tretjimi državami. Sodelovanje je doseglo novo stopnjo, ko je bilo junija 2016 opredeljenih pet prednostnih držav in ko se je razširilo na večje število držav izvora in tranzita v Afriki in Aziji. V enem letu je več partnerskih držav v sodelovanju z EU sprejelo ali pregledalo strategije in zakonodajo za upravljanje migracij. Evropski migracijski uradniki za zveze so zdaj prisotni v 12 partnerskih državah. Okrepilo se je sodelovanje pri obravnavanju tihotapljenja, tudi s podporo evropske mejne in obalne straže ter Europola. Sprejeti so bili ukrepi za olajševanje vrnitev, vključno s pogajanji o sporazumih o ponovnem sprejemu oseb z več državami članicami ali drugimi oblikami standardnih operativnih postopkov. V okviru pobude EU so se začele izvajati nove oblike regionalnega sodelovanja med državami izvora in tranzita. Vzpostavljeno je bilo partnerstvo z Mednarodno organizacijo za migracije za organiziranje pomoči pri prostovoljnem vračanju in reintegraciji v podsaharski Afriki ter tesno sodelovanje z visokim komisarjem Združenih narodov za begunce. Skrbniški sklad EU za Afriko je podprl to politično delovanje in odobril 118 projektov v skupni vrednosti skoraj 1,9 milijarde EUR. V večini primerov to lahko temelji na skupnih interesih in skupni odgovornosti držav članic in partnerjev EU za obravnavanje nedovoljenih migracij, pogosto pa so bile pri tem premagane globoko zakoreninjene razlike. Vendar so se pojavile ovire in v nekaterih primerih se je znova pojavilo dolgoletno upiranje sodelovanju. V tem četrtem poročilu o napredku so predstavljeni ključni dogodki in napredek, dosežen od marca 2017. Opisani so sprejeti ukrepi glede osrednjesredozemske poti, na tem področju pa je EU v skladu z izjavo z Malte in skupnim sporočilom z dne 25. januarja zelo povečala prizadevanja, zlasti v zvezi z Libijo . Poleg tega poročilo, pripravljeno eno leto po začetku izvajanja partnerskega okvira, vsebuje tudi informacije o pridobljenih izkušnjah, ključnih preostalih izzivih in načinih izvajanja okvira v prihodnje, da bi se dosegli vsi cilji, opredeljeni v partnerskem okviru, kot jih je potrdil Evropski svet . Slika: Glavne države izvora nezakonite migracije iz Afrike in Azije (Vir: Evropska agencija za mejno in obalno stražo) 2. Napredek in rezultati 2.1 Prednostne države Niger Sodelovanje z Nigrom je simbol tega, kaj je mogoče doseči s sodelovanjem z državo tranzita v sklopu partnerskega okvira. Nigrska vlada je že od začetka proaktivna in konstruktivna partnerica. EU in države članice so tesno usklajevale svoje ukrepe z jasno razdelitvijo dela in vzajemno krepitvijo podpore, da bi Nigru pomagale doseči cilje. Skupno delo v okviru partnerstva se osredotoča na okrepljeno upravljanje meja, bolj strateški pristop k nedovoljenim migracijam, vključno z ostrejšim bojem proti tihotapljenju, zagotavljanje pomoči migrantom in ustvarjanje alternativnih gospodarskih priložnosti za lokalne skupnosti na tranzitnih poteh. Nigrska vlada je vzpostavila dosledno migracijsko politiko z jasnim strateškim okvirom, ki olajšuje sodelovanje z EU in državami članicami. Izvajanje kratkoročnega akcijskega načrta za boj proti mrežam tihotapcev migrantov v regiji Agadez poteka po načrtih in je v celoti financirano, vključno s podporo iz dvostranskih programov držav članic . To dopolnjuje delo za obravnavanje trgovine z ljudmi, kjer trgovci z ljudmi uporabljajo iste poti, da svoje žrtve odpeljejo v Libijo. Vlada je tudi dokončala dolgoročno nacionalno strategijo za migracije, ki naj bi jo sprejela julija skupaj z akcijskim načrtom. To strateško sodelovanje temelji na skupnih razpravah o prednostnih nalogah in operativnih ukrepih. Na drugem sestanku platforme „Cadre de Concertation“ 1. junija je bil sprejet dogovor o kombinaciji ukrepov za okrepitev skupnega dela EU in Nigra, pospešitev izvajanja projektov in zagotovitev učinkovitih komunikacijskih ukrepov. Skupna preiskovalna enota, ki jo podpira skrbniški sklad EU za Afriko, deluje od marca 2017 in spodbuja ukrepe za boj proti tihotapskim mrežam. Njene prve dejavnosti so se osredotočale na gradnjo zmogljivosti, zlasti na usposabljanje v preiskovalnih tehnikah, njen prvi uspeh pa je bilo razbitje mreže tihotapcev migrantov, ki so delovali v Tchin-Tabaradenu. Nigrski organi so tudi okrepili nadzor meje in izvršilne ukrepe za preprečevanje trgovine z ljudmi, pri čemer je bilo v letu 2017 doslej izvedenih 18 operacij, na podlagi katerih je bilo aretiranih več kot 30 oseb, približno 20 oseb je bilo obsojenih, poleg tega so bila zaplenjena vozila, ki so se uporabljala za tihotapljenje. To jasno dokazuje, da so bili nadzorni ukrepi delno uspešni pri preprečevanju tihotapljenja migrantov na glavnih migracijskih poteh. Mednarodna organizacija za migracije spremlja dve glavni tranzitni poti migrantov in izkazalo se je, da se od maja 2016 število migrantov, ki se s teh mejnih prehodov podajo na pot proti Libiji, stalno zmanjšuje. Število migrantov, ki so vstopili v Libijo, je v prvih štirih mesecih leta 2017 (več kot 51 000 migrantov) večje od števila migrantov, ki so jo zapustili (več kot 22 000 migrantov) . Vendar evidentirano zmanjšanje števila migrantov ne pomeni nujno, da se je skupni tok migrantov, ki vstopijo v Libijo, zmanjšal, saj uporabljajo nove poti, da obidejo poostreni nadzor meja. Te nove poti so zahtevnejše in bolj tvegane, zato tihotapci zahtevajo večje cene za prevoz, večje pa so tudi nevarnosti za migrante. Zaradi potrebe po boljši analizi alternativnih poti je bila maja 2017 vzpostavljena skupna informacijska platforma, ki ji predsedujejo nigrski organi, združuje pa EU, zainteresirane države članice in Mednarodno organizacijo za migracije. Ta platforma si bo izmenjavala statistične podatke, opredeljevala trende, razvijala analize tveganja in predlagala operativne rešitve. Prva seja platforme je bila 16. maja. To delo bo podpiral uradnik za zvezo Evropske agencije za mejno in obalno stražo, ki bo julija napoten v Niamey. Zaradi uspeha pri boju proti tihotapljenju in trgovini z ljudmi se je povečala potreba po podpiranju poslovno uspešnih alternativnih gospodarskih možnosti za prebivalstvo v regiji Agadez, da se nadomesti zmanjšani prihodek od nezakonitih dejavnosti. Vzpostavitev izpostave in urada EU v regiji Agadez omogoča hitrejšo oceno potreb na terenu in zagotavlja večjo prepoznavnost ukrepov EU.

Z usklajeno podporo EU se je povečala pomoč pri prostovoljnem vračanju iz Nigra . Do 9. junija 2017 je bila pomoč zagotovljena več kot 2 640 migrantom (tudi 175 Nigrcem). EU bo še naprej podpirala to delo. Aprila 2017 je bil kot del širše regionalne pobude v okviru skrbniškega sklada EU oddan dodaten projekt v vrednosti 15 milijonov EUR.

Naslednji koraki: -podpiranje izvajanja nacionalne strategije za migracije; -izboljšanje spremljanja migracijskih tokov in podpiranje Nigra pri ustreznem odzivanju na nove migracijske poti; -podpiranje zmogljivosti Nigra za preiskovanje in kazenski pregon tihotapcev migrantov, vključno z olajševanjem sodelovanja z Europolom in Eurojustom; -nadaljnje spodbujanje pomoči pri prostovoljnem vračanju; -napotitev uradnika za zvezo Evropske agencije za mejno in obalno stražo v Niamey; -izvajanje odobrenih projektov za obravnavo gospodarskih potreb skupnosti, ki izgubljajo prihodek zaradi gospodarstva, ki temelji na tihotapljenju. Nigerija Nigerija je ključna za vsak poskus upravljanja migracijskih tokov, ki vodijo v Evropo, saj je glavna država izvora. Večina prišlekov od leta 2016, ko je bilo skupaj evidentiranih 37 809 nezakonitih vstopov, je Nigerijcev. V prvih štirih mesecih leta 2017 je v EU nedovoljeno vstopilo 5 253 Nigerijcev in tako zajemajo največje skupno število glede na državljanstvo. Nigerija je še vedno glavna tretja država izvora žrtev trgovine z ljudmi, evidentiranih v EU , zlasti žensk in deklet, s katerimi se trguje za spolno izkoriščanje. Sodelovanje pri ponovnem sprejemu, ki poteka prek raznih kanalov za dvostransko sodelovanje s številnimi državami članicami in EU, je razmeroma pozitivno v primerjavi z drugimi državami v regiji. Leta 2016 je bila Nigerija glavni namembni kraj skupnih operacij vračanja Evropske agencije za mejno in obalno stražo (leta 2016 je bilo organiziranih 14 operacij, v letu 2017 pa doslej 6 operacij). Nigerijski uradniki za zvezo so napoteni v Italijo, da bi olajšali identifikacijo migrantov brez urejenega statusa. Vendar je rezultat tega sodelovanja še vedno majhen, povprečna stopnja vračanja pa je bila leta 2016 26,4 % in se zelo razlikuje po državah članicah. Poleg tega nigerijski organi še niso izdali potovalnih dokumentov za migrante brez urejenega statusa, katerih nigerijsko državljanstvo je bilo potrjeno z misijami za identifikacijo v več državah članicah ob koncu leta 2016. Ob tem Nigerija tesno sodeluje z Mednarodno organizacijo za migracije, da bi olajšala pomoč pri prostovoljnem vračanju svojih državljanov iz Nigra in Libije, pri čemer se je doslej v letu 2017 varno vrnilo 1 786 oseb. Da bi se okrepilo vzajemno sodelovanje pri vrnitvah in zagotovil okvir, ki bo na voljo vsem državam članicam, se je Nigerija z EU dogovorila, da bo začela pogajanja o sporazumu o ponovnem sprejemu oseb z EU. Po prvem krogu pogajanj oktobra 2016 je bil drugi krog načrtovan za december 2016, vendar je bil preklican, nov datum pa še ni določen. Sodelovanje z Nigerijo bi bilo treba okrepiti tudi zaradi vse večje dejavnosti hudodelskih združb pri trgovini z nigerijskimi ženskami in dekleti za spolno izkoriščanje ter da se okrepita nadaljnje upravljanje meja in boj proti tihotapljenju. Marca 2017 se je prek skrbniškega sklada EU začelo izvajati šest projektov, ki med drugim obravnavajo odpornost, vrnitev, reintegracijo in stabilnost v Nigeriji. Med prvimi doseženimi rezultati sta obnovljena infrastruktura za oskrbo z vodo za 5 000 oseb in vpis 6 000 mladoletnic v varne prostore v zveznih državah Gombe in Borno. EU in države članice bi si morale še naprej prizadevati za dodatno okrepitev partnerstva z Nigerijo. Nigerija je strateška partnerica v Afriki na področju naložb, varnosti in migracij in sklenitev učinkovitega sporazuma o ponovnem sprejemu oseb bi bila jasen znak zavezanosti temu širokemu in strateškemu partnerstvu. Za nadaljnje sodelovanje in doseganje napredka pri pogajanjih v sklopu širšega okvira za sodelovanje pri vseh vidikih upravljanja migracij bo julija v Nigerijo odpotovala skupna misija EU in držav članic na visoki ravni. Naslednji ministrski dialog naj bi potekal septembra 2017 in bo priložnost za združitev vseh različnih področij dela in vključitev migracij v široko sodelovanje z EU.

Naslednji koraki: -okrepitev dodatnega dvostranskega sodelovanja pri ponovnem sprejemu; -nadaljevanje pogajanj o sporazumu o ponovnem sprejemu oseb; -zagotovitev sodelovanja Europola in Eurojusta pri čezmejnih primerih trgovine z ljudmi, vključno s podporo finančnim preiskavam, do konca leta 2017; -združitev vseh različnih področij dela v zvezi z naložbami, varnostjo in migracijami ob upoštevanju srečanja EU in ministrov. Senegal Senegal je pomembna država izvora migrantov brez urejenega statusa, saj je v prvih petih mesecih leta 2017 v Italijo že prispelo 3 410 Senegalcev, in sicer poleg 10 300 Senegalcev, evidentiranih leta 2016. Dobro vzpostavljen politični dialog o migracijah s Senegalom se je aprila in junija 2017 nadaljeval na visoki ravni s poglobljenimi razpravami o migracijah, ki so bile osredotočene na štiri ključna področja, in sicer obravnavanje temeljnih vzrokov, izboljšanje upravljanja meja in matičnih registrov, povečanje vrnitev iz drugih afriških držav (tudi iz Libije) in olajševanje vrnitev, zlasti novih prišlekov na osrednjesredozemski poti. Prizadevanja senegalskih organov za izboljšanje upravljanja migracij so vključevala reorganizacijo mejne policije in ukrepe za izboljšanje razpoložljivosti zanesljivih podatkov o migracijah. Po pričakovanjih naj bi bil v prihodnjih tednih sprejet akcijski načrt nacionalne strategije za migracije. Razširitev centralne zbirke podatkov prstnih odtisov napreduje, saj je vanjo vključenih 6,5 milijona od 10 milijonov registriranih državljanov. Srednjeročno bi morali imeti konzulati neposreden dostop do te zbirke podatkov, kar bi pospešilo identifikacijo. Senegal ima tudi pomembno vlogo v usmerjevalnem odboru rabatskega procesa. Nedavno je odprl veleposlaništvo v Nigru in pomaga migrantom, ki se želijo vrniti v Senegal, s podporo projekta Mednarodne organizacije za migracije, ki ga financira EU. Povečuje se število primerov pomoči pri prostovoljnem vračanju senegalskih državljanov, pri čemer se je do 9. junija 2017 vrnilo 823 oseb iz Nigra in 528 oseb iz Libije. Vendar operativno sodelovanje pri vrnitvah iz Evrope ostaja minimalno. Leta 2016 se je precej povečalo število odločb o vrnitvi (5 445 v primerjavi s 4 695 leta 2015), vendar se je stopnja vračanja znižala, čeprav je že bila na zelo nizki ravni, in sicer z 12,5 % na 9 %. Tudi število zahtevkov za konzularne potovalne dokumente, na katere je bil odziv pozitiven, se je zmanjšalo. Čeprav so senegalski uradniki izvedli misije v države članice EU, je nadaljnje ukrepanje po teh misijah v smislu vrnitev še vedno nezadovoljivo zaradi počasne obdelave pri senegalskih organih in upravnih težav v državah članicah EU. Evidentiran je bil tudi majhen napredek pri vzpostavitvi enote za analizo tveganja obveščevalne skupnosti Afrika-Frontex, ki bo omogočila okrepitev skupnega boja proti tihotapljenju in trgovini z ljudmi. Pogajanja o sklenitvi delovnega dogovora med Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo in senegalskimi organi so se končala, zdaj pa bi bilo treba dogovor čim prej podpisati. Naslednji koraki:

-vzpostavitev enote za analizo tveganja obveščevalne skupnosti Afrika-Frontex v Senegalu; -čimprejšnji podpis memoranduma o soglasju z Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo; -vzpostavitev učinkovitega sodelovanja pri ponovnem sprejemu na podlagi upoštevanja dobrih praks in s poudarkom na migrantih, ki pripotujejo po osrednjesredozemski poti. Mali Mali je še naprej ena izmed pomembnih držav izvora in tranzita migrantov na poti v Evropo. Z 10 270 nezakonitimi vstopi v EU leta 2016 (in 1 879 v prvih petih mesecih leta 2017) je Mali še vedno med desetimi glavnimi državami izvora migrantov brez urejenega statusa, ki vstopajo v EU, ter pomembno križišče migracijskih tokov proti Alžiriji in Nigru. Zaradi občutljivih političnih in varnostnih razmer v državi se je nadaljeval dialog z Malijem na visoki ravni, med drugim z udeležbo visoke predstavnice in podpredsednice na srečanju ministrov EU in skupine G5 5. in 6. junija, na katerem je bila oznanjena podpora EU za novo čezmejno mejno policijo za Mali, Burkino Faso, Niger in Čad, ki se bo borila proti nezakonitim dejavnostim in terorizmu. Izvajati so se začeli tudi projekti skrbniškega sklada EU v podporo premestitvi malijskih notranjih varnostnih služb in okrepitvi nadzora meja v osrednjem Maliju. Z dvema misijama v okviru skupne varnostne in obrambne politike EU se prek usposabljanja, svetovanja in mentorstva dejavno podpirajo prizadevanja za stabilizacijo. To pozitivno vpliva na ukrepe za boj proti tihotapskim mrežam. V okviru misije EU v Mali so se zbrali podatki o morebitni preusmeritvi tokov zaradi manjšega tranzita skozi regijo Agadez. Trenutno poteka delo v zvezi z izvajanjem projekta skrbniškega sklada EU, ki vključuje ukrepe za ozaveščanje, da bi se preprečile nedovoljene migracije in malijskim organom zagotovila dodatna tehnična in operativna podpora pri kazenskemu pregonu tihotapljenja migrantov in spremljanju tranzitnih poti. Pri sodelovanju z Malijem na področju ponovnega sprejema ni znakov napredka. Leta 2016 so države članice malijskim državljanom izdale 3 695 odločb o vrnitvi, vendar je bilo dejansko izvedenih le 180 vrnitev v Mali, 4,8-odstotna stopnja vračanja pa je najnižja stopnja za katero koli tretjo državo. Delni podatki za leto 2017 kažejo, da se bo letos še znižala. Na podlagi misij v letu 2016 se vrnitve še niso izvedle in zdi se, da je od konca leta 2016 sodelovanje z nekaterimi državami članicami obstalo. Malijski organi si prizadevajo za olajšanje prostovoljne vrnitve malijskih državljanov, ki so obtičali v Nigru in Libiji, pri čemer so do 9. junija 2017 pomagali 448 osebam. Z dodatno okrepitvijo zmogljivosti malijskih konzularnih služb bi se pomoč pri vrnitvi lahko zagotovila več migrantom. Junija bo potekal nacionalni postopek posvetovanja o migracijah, da bi se razvila malijska nacionalna strategija za migracije, ki je bila sprejeta leta 2015. Vključevala bo tesnejše stike z malijsko diasporo. Maja je bila sprejeta nacionalna strategija za meje, razvita s podporo EU, njen akcijski načrt pa bi moral biti takoj operativen. Naslednji koraki: -nadaljnja prizadevanja za okrepitev dela v zvezi s tihotapljenjem in trgovino z ljudmi; -nadaljnje olajševanje pomoči pri prostovoljnem vračanju iz drugih afriških držav; -zagotavljanje učinkovite vrnitve migrantov brez urejenega statusa, identificiranih z ad hoc misijami; -vzpostavitev učinkovitih delovnih metod z malijskimi organi za identifikacijo in dokumentacijo nedokumentiranih migrantov brez urejenega statusa. Etiopija

Leta 2016 se je število migrantov brez urejenega statusa iz Etiopije povečalo na 3 660, kar je 33 % več kot leta 2015 (2 735). Sodelovanje pri vrnitvah je bilo zelo šibko, stopnja vračanja je bila 9,8-odstotna, izdanih je bilo 1 475 odločb o vrnitvi in izvedenih je bilo 145 uspešnih vrnitev, vse vrnitve so bile prostovoljne. Etiopija ostaja tudi pomembna država gostiteljica za begunce, saj zdaj gosti skoraj 843 000 beguncev . Nadaljevale so se razprave na visoki ravni, zlasti ob obisku visoke predstavnice in podpredsednice v Adis Abebi marca in ob robu konference o Somaliji 11. maja. Projekt regionalnega programa za razvoj in zaščito, ki vključuje posebne ukrepe za zaščito otrok, se osredotoča na več kot 100 000 beguncev in njihove gostiteljske skupnosti. EU Etiopijo podpira tudi z 90 milijoni EUR, mobiliziranimi v okviru skrbniškega sklada EU, kar pomeni, da je Etiopija ena izmed glavnih upravičenk do podpore EU. Finančna sredstva so omogočila, da se je zagotovila pomoč več kot milijonu kmetom in razvil obsežen projekt za boljše zbiranje in vodenje nacionalnih podatkov o migrantih, prosilcih za azil in beguncih v Etiopiji. Po nadaljnji obnovljeni politični zavezanosti sodelovanju pri vrnitvah je EU predlagala majhno število pilotnih primerov za identifikacijo in vrnitev. Vendar je operativni napredek zelo počasen in po 17 mesecih še ni rezultatov. Misija EU na visoki ravni je 6. in 7. junija obiskala Etiopijo, da bi razpravljali o izkušnjah, pridobljenih na podlagi pilotnih primerov. Obe strani sta se strinjali, da bi se ti primeri lahko upoštevali pri vzpostavljanju bolj strukturiranega sodelovanja. Po razpravi o doseganju takega sodelovanja ga je zdaj treba čim prej začeti izvajati. Naslednji koraki: -zagotovitev, da etiopski konzulati hitro izdajo potovalne dokumente, in hitra vrnitev zadevnih migrantov prek pilotnega projekta; -čimprejšnja vzpostavitev učinkovitega strukturiranega sodelovanja pri identifikaciji in vrnitvah. 2.2 Osrednjesredozemska pot Prek osrednjesredozemske poti je do 10. junija 2017 pripotovalo 61 285 oseb, kar je približno 25 % več kot v enakem obdobju leta 2016. Po podatkih Mednarodne organizacije za migracije je do konca maja v tem letu življenje na morju izgubilo 1 562 ljudi. V odziv na to neprekinjeno krizo se je po sprejetju izjave z Malte in v skladu s skupnim sporočilom o osrednjesredozemski poti iz januarja povečala vloga sodelovanja s severnoafriškimi partnerji in zlasti z Libijo. Libija, v kateri je evidentiranih daleč največ primerov zapustitve, je ključna partnerica za upravljanje tokov na osrednjesredozemski poti. Je država tranzita in namembna država za več tisoč migrantov, številni izmed njih pa so žrtve trgovine z ljudmi in spadajo v ranljive kategorije ali potrebujejo zaščito. V skladu s skupnim sporočilom in izjavo z Malte z dne 3. februarja 2017 je EU poglobila svoje delo, s katerim podpira libijske organe in krepi njihove zmogljivosti za upravljanje migracij. To je del širše zaveze EU podpiranju stabilizacije Libije v skladu s političnim procesom pod vodstvom Združenih narodov. Diplomatska prizadevanja se nadaljujejo in EU je 23. maja gostila srečanje četverice za Libijo , ki je sledilo prvemu srečanju v Kairu 18. marca. Vsa ta prizadevanja potekajo v zahtevnih okoliščinah, ki so posledica nestabilnih političnih in varnostnih razmer na večjih območjih Libije. V okviru skrbniškega sklada EU je bil aprila sprejet obsežen sveženj v višini 90 milijonov EU za okrepitev zaščite migrantov in beguncev, podpiranje kohezije ter socialnega in gospodarskega razvoja gostiteljskih skupnosti v Libiji in izboljšanje upravljanja migracij po vsej državi. Izvajanje organizirajo številni partnerji in podpisane so bile vse pogodbe. To je Mednarodni organizaciji za migracije že omogočilo, da je okrepila svojo pomoč pri prostovoljnem vračanju. Do 9. junija 2017 se je v svoje države izvora vrnilo 4 582 migrantov v primerjavi z 2 775 migranti v celotnem letu 2016. Tri dejavnosti skupne varnostne in obrambne politike, in sicer operacija EUNAVFOR MED SOPHIA (v nadaljnjem besedilu: operacija Sophia), misija EU za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja (EUBAM) ter enota EU za zvezo in načrtovanje, se še vedno izvajajo in dejavno sodelujejo z libijskimi organi. Operacija Sophia si še naprej prizadeva pomagati razdreti poslovni model tihotapcev. Ima odvračilen učinek v zvezi z embargom na orožje ter izboljšuje širšo pomorsko varnost in znanje o delovanju tihotapskih mrež. Operacija skupaj z omrežjem Seahorse Mediterraneo in delom italijanskih organov še naprej usposablja in opremlja libijsko obalno stražo ter gradi njeno zmogljivost, med drugim tudi na področju človekovih pravic in mednarodnega humanitarnega prava. V letu 2017 so bila usposabljanja doslej izvedena za približno 130 oseb, čeprav je opredeljevanje zadostnega števila kandidatov za prihodnja usposabljanja za Libijo še vedno izziv. Od skupaj 10 plovil je Italija štiri že vrnila libijskim organom. Usposabljanje in vrnitev plovil pomenita, da bi morala libijska obalna straža postopno in učinkovito upravljati dejavnosti iskanja in reševanja za preprečevanje tihotapljenja migrantov po libijskem teritorialnem morju. Ta prizadevanja bodo še naprej spremljali ukrepi za krepitev človekovih pravic in spremljanje uporabe teh sredstev obalne straže. Svet proučuje tudi možnost nadzorovanja izvoza ali dobave nekaterega blaga v Libijo, ki se lahko izkorišča za tihotapljenje oseb in trgovino z ljudmi. Kar zadeva upravljanje meja, misija EU za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja vzpostavlja omejeno stalno prisotnost v Tripolisu. Sodelovanje z Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo ter Europolom se bo dodatno okrepilo na področju usposabljanja in vključenosti v dejavnosti obveščevalne skupnosti Afrika-Frontex. Maja je bil na misijo EU za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja napoten uradnik za zvezo.

Za dodatno okrepitev boja proti tihotapljenju in izboljšanje libijskih zmogljivosti za upravljanje meja službe Komisije in Evropska služba za zunanje delovanje sodelujejo z italijanskimi organi pri razvoju dopolnilnega večletnega projekta, pri čemer sodelujejo z libijskimi organi. To bi moralo omogočiti nov poudarek na južni libijski meji, pri čemer bo ustrezna pozornost namenjena tekočim procesom doseganja sprave in spodbujanju razvoja skupnosti, s čimer se bodo zagotovile alternativne možnosti gospodarstvu, ki temelji na tihotapljenju. Za pomoč pri racionalizaciji in usklajevanju vseh teh pobud si EU prizadeva za vzpostavitev platforme EU in Libija, da bi potekale razprave o sodelovanju na številnih področjih. Poleg tega EU povečuje svoje sodelovanje s podsaharskimi državami, ki mejijo na Libijo, da bi obravnavala pritisk nedovoljenih migracij proti severu. Številni ukrepi se že izvajajo, kot sta regionalizacija misij skupne varnostne in obrambne politike v Sahelu in izvajanje projektov s čezmejno razsežnostjo skrbniškega sklada EU. Ta regionalni pristop temelji tudi na sodelovanju v skupini G5 Sahel . Združene sile skupine G5 za varstvo občutljivih obmejnih regij so bile v središču tretjega srečanja ministrov EU in skupine G5 Sahel v Bamaku 6. junija, na katerem je EU oznanila svojo namero, da bo podprla njen razvoj in operacionalizacijo s prispevkom v višini do 50 milijonov EUR. Cilji združenih sil so boj proti terorizmu, organiziranemu čezmejnemu kriminalu in trgovini z ljudmi. Naslednji koraki: -nadaljnje usposabljanje libijske obalne straže ob tesnem usklajevanju z italijanskimi organi za gradnjo zmogljivosti in dokončanje vračanja plovil; -nadaljnje izvajanje projektov, s katerimi se zagotavljajo pomoč in varstvo migrantom, ki so obtičali v Libiji, ter priložnosti za pomoč pri prostovoljnem vračanju; -dokončanje tekočega pripravljalnega dela z italijanskimi organi za predložitev večletnega projekta za upravljanje meja skrbniškemu skladu EU; -nadaljevanje procesa za vzpostavitev omejene stalne prisotnosti misije EU za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja v Tripolisu; -organizacija misije za ugotavljanje dejstev v južni Libiji v zvezi z dodatno podporo; -spodbujanje sodelovanja med Libijo in njenimi južnimi sosednjimi državami. 2.3 Napredek/rezultati, povezani z drugimi državami Severna Afrika Zaradi večjih prizadevanj egiptovskih organov pri nadzoru morskih meja, ki potekajo od septembra 2016, so se ustavile zapustitve Egipta. Podpora, ki jo je EU že zagotovila, je bila egiptovskim organom kazenskega pregona in sodnim organom v pomoč pri izvajanju zakonodaje za preprečevanje tihotapljenja iz leta 2016, marca pa je bil sprejet dogovor o podrobnem delovnem načrtu. Egiptovski organi tudi proučujejo možnost prihodnjega sodelovanja z Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo. Januarja 2017 je bil sprejet dogovor o formalnem dialogu o migracijah med EU in Egiptom, vendar še ni potekal. V okviru oddelka za Severno Afriko skrbniškega sklada EU je bil maja 2017 odobren program v vrednosti 60 milijonov EUR, da bi Egipt okrepil upravljanje migracij ter da bi se obravnavali temeljni vzroki nedovoljenih migracij in podprle egiptovske skupnosti, ki gostijo migrante. Čeprav v sklopu okvira partnerstva za mobilnost napreduje široko sodelovanje s Tunizijo, so pri pogajanjih o sporazumu o poenostavitvi vizumskih postopkov in sporazumu o ponovnem sprejemu oseb nastale zamude. Tunizija je na pridružitvenem svetu EU-Tunizija maja 2017 znova potrdila svojo zavezanost sodelovanju z EU pri vseh vidikih, povezanih z migracijami, tudi pri njihovem upravljanju, in boju proti nedovoljenim migracijam s posebnim poudarkom na obravnavi temeljnih vzrokov migracij. Izrazila je zanimanje za prihodnje usposabljanje v okviru programa omrežja Seahorse Mediterraneo. Sodelovanje z Alžirijo je pomembno zaradi nedovoljenih migracijskih tokov proti Evropi. Marca sta EU in Alžirija na pridružitvenem svetu v Bruslju v okviru evropske sosedske politike sprejeli prednostne naloge partnerstva. Ker Alžirija ni sprejela formalnega dialoga o migracijah, z EU o njih razpravlja prek neformalnih dialogov, najnovejši pa je potekal maja in je bil osredotočen na obravnavo temeljnih vzrokov migracij. V zadnjih tednih so se povečali nedovoljeni migracijski tokovi iz Maroka proti EU. Ta trend se podrobno spremlja in proučiti bo treba možnost razprav o tej zadevi z Marokom. Pri pogajanjih o sporazumu o poenostavitvi vizumskih postopkov in sporazumu o ponovnem sprejemu oseb so nastale zamude. Zahodna Afrika Čeprav Evropska unija svoja prizadevanja še naprej osredotoča na pet prednostnih držav, opredeljenih s partnerskim okvirom, se je tudi prilagodila razvijajoči se resničnosti sestave tokov prek osrednjesredozemske poti. V Evropi se je pomembno povečalo število migrantov brez urejenega statusa iz Slonokoščene obale, Gane in Gvineje. Misije na visoki ravni v navedene države so pokazale pripravljenost na dodatno sodelovanje, pri čemer je nekaj ukrepov že bilo izvedenih z razvojem skupnih ukrepov in strategij, med drugim za obravnavanje vrnitev. EU je z razširitvijo skrbniškega sklada EU za Afriko na tri države izkazala svojo zavezanost regiji. Ta zavezanost bi morala skupaj z dodatnimi dialogi in misijami za identifikacijo utreti pot bolj sistematičnemu pristopu k upravljanju migracij, vrnitvam in sodelovanju pri boju proti tihotapljenju. Delo s temi državami in Gambijo se bo nadaljevalo tudi v prihodnjih mesecih. Jordanija in Libanon Na konferenci o prihodnosti Sirije in regije, ki jo je EU aprila 2017 gostila v Bruslju, je EU znova potrdila svojo podporo Jordaniji in Libanonu na področju subsidiarne zaščite, trajnostne gospodarske rasti ter potreb po izobraževanju in preživljanju beguncev in njihovih gostiteljskih skupnosti. EU je znova izrazila svojo zavezo, da bo v letu 2018 zagotovila podobno raven podpore kot v obdobju 2016–2017 in ohranila enako raven zavezanosti tudi v letu 2019.

Azija Na podlagi skupnih nadaljnjih ukrepov EU in Afganistana ter dvostranskih sporazumov, ki jih je sklenilo več držav članic, so bili doseženi prvi rezultati na področju prostovoljnih in neprostovoljnih vrnitev, pri čemer so bili v celoti upoštevani človekove pravice in načelo nevračanja. Druga skupna delovna skupina za izvajanje skupnih nadaljnjih ukrepov je marca 2017 znova potrdila zavezanost obeh strani in obravnavala konkretna vprašanja, kot je olajševanje stikov med konzulati držav članic in Afganistana. Regionalna razsežnost afganistanskih beguncev je bila obravnavana tudi v političnih dialogih s partnerji. Z usklajenimi prizadevanji in finančno pomočjo humanitarnim partnerjem se še naprej podpira izpolnjevanje neposrednih potreb ranljivih afganistanskih beguncev v Iranu in proučujejo se dolgoročnejši ukrepi, ki bi dopolnjevali delo iranskih organov v zvezi s tem vprašanjem. Aprila je bil s Pakistanom podpisan sporazum o vzpostavitvi elektronske platforme, namenjene olajševanju postopka ponovnega sprejema. Pilotna faza, ki bo potekala jeseni in vključevala štiri države članice (Grčijo, Francijo, Nemčijo in Belgijo), bi morala biti prvi korak k hitremu izvajanju. Obiski pakistanskih organov so omogočili dodatne izmenjave z Europolom in Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo. Obenem EU podpira centre za migrante v Pakistanu in obveščevalne kampanje za ozaveščanje o resničnosti migracij. Organizacija tretjega vrha EU-Pakistan je med drugim povezana z napredkom, doseženim pri sodelovanju na področju migracij, med drugim tudi na področju ponovnega sprejema. Bangladeš je postal država, katere državljani so druga največja skupina migrantov brez urejenega statusa, ki prihajajo v EU. V zadnjem letu je bilo okrepljeno politično in operativno delovanje, zlasti na področju ponovnega sprejema migrantov brez urejenega statusa in preprečevanja nedovoljenih migracij. Bangladeš mora okrepiti prizadevanja, da bo z oprijemljivimi ukrepi uresničil svojo zavezo v zvezi s ponovnim sprejemom državljanov, ki nedovoljeno prebivajo v EU, vključno s sprejetjem dogovora o standardnih operativnih postopkih za njihovo identifikacijo, dokumentacijo in vračanje. 3. Leto pozneje – pridobljene izkušnje, izzivi in pot naprej Sodelovanje z državami članicami Partnerski okvir je omogočil izjemno raven sodelovanja med EU in državami članicami s tesnimi dvostranskimi odnosi s partnerskimi državami. Primer tega je Niger, v katerem je bila podpora organom zagotovljena s kombinacijo instrumentov EU in držav članic. Sodelovanje je bilo dragoceno tudi v smislu izmenjave informacij, zlasti nedavno o delu za boljše spremljanje alternativnih poti. Prednosti usklajenega pristopa se dodatno kažejo v pripravi skupnih misij EU in držav članic na visoki ravni in tehničnih misij v prednostne države ter pripravi skupnih predstavitev EU za dvostranske obiske držav članic. To omogoča učinkovitejše usklajevanje stališč med prestolnicami EU in veleposlaništvi držav članic v partnerskih državah. Na ravni EU to pomeni tudi, da imajo nacionalni dvostranski odnosi in sodelovanje včasih glavno vlogo, EU pa dejavno dopolnjuje delovanje držav članic z resnično medinstitucionalnim partnerstvom, ki temelji na rezultatih. Vendar usklajenega in doslednega pristopa EU in držav članic v nekaterih primerih ni bilo mogoče uresničiti. Potrebnih je več prizadevanj za preprečitev premajhnega usklajevanja ter zagotovitev polne preglednosti in izmenjave informacij o ukrepih, ki so v pripravi, med EU in državami članicami. Stališča je treba bolje uskladiti, uporabljati je treba skupna sporočila, prizadevanja na ravni EU in dvostransko sodelovanje pa se morajo medsebojno podpirati. Partnerskemu okviru bi tudi dodatno koristili privilegirani dvostranski odnosi nekaterih držav članic s posameznimi partnerskimi državami, ki bi strateškemu pristopu na ravni EU zagotavljali dodano vrednost. To bi bilo dragoceno zlasti na področjih, za katera EU nima posebnih pristojnosti ali ima le deljeno pristojnost. Doslej proaktivno deluje le malo držav članic. V naslednjih mesecih bi bilo treba omogočiti povečanje števila držav članic, ki prispevajo k tem skupnim prizadevanjem. Zlasti dosledna in usklajena podpora vseh držav članic bi bila ključna za učinkovito in uspešno mobilizacijo in uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, ki bi lahko bili pomembni za zagotavljanje sodelovanja pri upravljanju migracij. Pomemben vidik usklajevanja je tudi zagotavljanje skladnosti z drugimi mednarodnimi procesi. Na ravni EU je vzpostavljeno dobro sodelovanje za zagotavljanje usklajenih stališč v zvezi s partnerskim okvirom, nadaljnjim spremljanjem akcijskega načrta iz Vallette, regionalnimi migracijskimi procesi v Afriki ter stališčem EU v globalnih procesih, kot so G20, G7 in priprava globalnega dogovora ZN o migracijah. Treba ga je ohraniti in dodatno okrepiti. Partnerski okvir se od vzpostavitve osredotoča na pet prednostnih držav. Več držav članic je pozvalo, naj se pristop razširi in preizkusi tudi na drugih geografskih območjih. V odziv na razvijajoče se migracijske tokove in nove potrebe je bil razvit geografsko prožen pristop, pri katerem je bilo upoštevano tudi, da je delo z državami tranzita pogosto lažje od dela z državami izvora. Zato se je na primer okrepilo delo s Slonokoščeno obalo, Gvinejo in Bangladešem. Sodelovanje na terenu Prisotnost na terenu je ključna za izboljšanje informacij o migracijskih tokovih in doseganje jasnih operativnih rezultatov. Od vzpostavitve partnerskega okvira so migracije prednostno vprašanje delegacij EU in veleposlaništev držav članic. Napotitev dvanajstih evropskih migracijskih uradnikov za zveze v prednostne tretje države izvora in tranzita je ključna za krepitev prizadevanj EU. Uradniki prispevajo k tesnejšim povezavam z vsemi lokalnimi deležniki in organi.

V celoti bi bilo treba izkoristiti strokovno znanje agencij EU. Obveščevalna skupnost Afrika-Frontex že zagotavlja okvir za redno izmenjavo informacij in znanja o varnosti meja . Napotitev prvega uradnika za zvezo Evropske agencije za mejno in obalno stražo v Afriko julija bo še en korak naprej. Tudi misije in operacije skupne varnostne in obrambne politike, namenjene razvoju zmogljivosti partnerskih držav, so se izkazale za koristne za izboljšanje upravljanja meja in boja proti organiziranemu kriminalu v državah tranzita. Vrnitev in ponovni sprejem Izboljšanje vrnitev in ponovnega sprejema je ključni cilj partnerskega okvira, da se omogoči delovanje celotne verige upravljanja migracij in se osebe odvrnejo od tega, da bi se podale na nevarna potovanja. Za krepitev sodelovanja s tretjimi državami na tem področju so bili proučeni številni pristopi in orodja. EU je z nekaterimi partnerji sodelovala v okviru formalnih dialogov ali pogajanj o pravno zavezujočih instrumentih, pri sodelovanju z drugimi pa je preizkusila neformalnejša orodja, kot so standardni operativni postopki, tehnične misije ali misije za identifikacijo. Izkušnje z misijami za identifikacijo so potrdile, da so koristno orodje, vendar je proces identifikacije v partnerskih državah dolgotrajen in otežen, učinkovito pa je bil vrnjen le majhen delež identificiranih oseb. V prihodnje bi se morale misije uporabljati zlasti, kadar identifikacija ni mogoča z drugimi sredstvi ali kot ukrepi za krepitev zaupanja, da bi se doseglo strukturirano sodelovanje. Običajno so za identifikacijo in dokumentacijo odgovorne konzularne službe držav izvora ali stalni uradniki za zvezo, ki so jih napotile na kraje prihoda. Od začetka izvajanja partnerskega okvira so se poleg pogajanj, ki že potekajo z Marokom, začela formalna pogajanja o sporazumih o ponovnem sprejemu oseb z Nigerijo, Tunizijo in Jordanijo. Praviloma so ta pogajanja zelo zahtevna, saj je na primer potrebna vključitev nacionalne določbe tretje države ali pa mora partnerska država sprejeti potovalne dokumente EU za vrnitev (prepustnica EU). V odnosih z drugimi državami se preizkušajo neformalnejša orodja sodelovanja pri vrnitvi, kot so standardni operativni postopki. V obeh primerih so pri večini držav članic izvora še vedno težave s sprejetjem ponovnega sprejema lastnih državljanov, čeprav je to ustaljena mednarodna obveznost. Okrepiti je treba prizadevanja, ki bodo partnerjem v pomoč pri obveščanju lastnih državljanov, da je sodelovanje pri ponovnem sprejemu del celovitega in uravnoteženega odnosa z EU in njenimi državami članicami ter je ključno za nadaljnje odvračanje od nedovoljenih zapustitev, ki ogrožajo življenja številnih njihovih sodržavljanov. V tem okviru so partnerske države izrazile večjo pripravljenost za sodelovanje pri vrnitvi migrantov brez urejenega statusa, ki so nedavno prispeli in še niso del diaspore, ki z nakazili prispeva k preživljanju svoje skupnosti. Čeprav je poudarek partnerskega okvira še vedno na vseh migrantih brez urejenega statusa v EU, se v sodelovanju s partnerskimi državami preizkušajo operativne rešitve, pri katerih imajo prednost migranti brez urejenega statusa, ki so nedavno prispeli, zlasti v državah članicah prvega vstopa. Z notranjimi prizadevanji je treba tudi stalno izboljševati učinkovitost in uspešnost vrnitev. V prenovljenem akcijskem načrtu EU o vračanju in priporočilu so določeni ukrepi, ki bi jih države članice morale sprejeti za izboljšanje učinkovitosti vrnitev in ki obravnavajo vprašanja, kot je nevarnost pobega oseb po prejemu odločb o vrnitvi. To je pomemben element tudi pri zagotavljanju dejanskih rezultatov na področju vrnitev v sklopu partnerskega okvira. Države članice lahko prispevajo tudi z boljšim zbiranjem informacij o vrnitvah, s čimer bi prispevale k boljši analizi . Obstoj usklajenih in zadostnih svežnjev za reintegracijo, s katerimi bi se zagotovila dostojanstvena vrnitev v države izvora, je pomembna spodbuda za olajševanje vrnitev. Za premagovanje ovir na področju vrnitev in ponovnega sprejema bo potrebna bolj usklajena in širša uporaba vzvodov, ki jih omogočajo vse ustrezne politike EU, da se bodo dosegli rezultati. Na primer, posebno področje, ki ga je treba proučiti, je usklajena uporaba vizumskih politik ali politik na področju zakonite migracije . Na podlagi odgovorov 23 držav članic na ad hoc vprašalnik o pobudah za zakonite migracije, ki se izvajajo med državami članicami in prednostnimi državami partnerskega okvira, se zdi, da v 16 državah razen pobud, ki se izvajajo kot del programa Erasmus+ za mobilnost študentov, ne poteka nobena posebna pobuda za zakonite migracije. Samo dve državi sta sporočili, da se izvajajo dvostranske pobude za olajševanje mobilnosti in kroženja mladih diplomantov in strokovnjakov, in sicer s Senegalom in Malijem. Za zagotovitev okrepljenega sodelovanja in ob upoštevanju pripravljenosti tretje države bi bilo treba ponuditi širše svežnje spodbud. Področje, na katerem so mogoči dobri rezultati, je pomoč pri prostovoljnem vračanju migrantov, ki so obtičali na poti proti Evropi. V primeru Libije in Nigra so bili zaradi okrepljenega partnerstva med EU in Mednarodno organizacijo za migracije doseženi oprijemljivi rezultati, saj se je od januarja do 9. junija 2017 na podlagi prejete pomoči domov vrnilo več kot 7 200 ranljivih migrantov, ki so obtičali v Nigru in Libiji. V primeru Libije pa so podatki za leto 2017 že presegli podatke za leto 2016. Okrepiti bi bilo treba prizadevanja EU in držav članic na področju obveščanja in ozaveščanja o nevarnostih potovanj v okviru nedovoljenih migracij. Čeprav že obstajajo pobude v državah članicah izvora in tranzita, s katerimi se potencialni migranti opozarjajo na nevarnosti potovanj, bi se lahko z večjim obveščanjem o vrnitvah in uspešni reintegraciji ter ozaveščanjem diaspore omogočilo več vrnitev.

Finančna podpora Skrbniški sklad EU za Afriko omogoča pospešeno in prožno odločanje o projektih, ki so osredotočeni na migracijsko politiko in upravljanje migracij, in o obravnavi temeljnih vzrokov migracij. EU je precej povečala količino virov, ki so na voljo za tri regije in jih zajema sklad, in sicer s skoraj 1,8 milijarde EUR novembra 2015 na približno 2,8 milijarde EUR . Z razširitvijo skrbniškega sklada na Gvinejo, Slonokoščeno obalo in Gano se je dodatno povečal njegov doseg. Čeprav je skrbniški sklad dokazal, da lahko hitro pripravi ukrepe, ki so v skupnem interesu EU in njenih držav članic ter partnerskih držav, te hitrosti ni vedno ohranil v naslednjih fazah procesa. Več izvedbenih partnerjev (vključno z agencijami za razvoj držav članic EU) ni bilo pripravljenih na hitri začetek in izvajanje dejavnosti na terenu. Od začetka leta 2017 so procesi za podpis pogodb z izvajalci poenostavljeni in hitrejši. V zadnjih petih mesecih se je vrednost podpisanih pogodb v vseh treh regijah zvišala s skoraj 500 milijonov EUR na več kot eno milijardo EUR. Skrbniški sklad je prejel nekaj neposredne podpore iz proračunov držav članic , poleg tega pa so nekatere države članice neposredno prispevale tudi k posameznim projektom ali pobudam. To možnost bo treba izkoristiti v prihodnjih mesecih, da se bodo povečali viri, ki so na voljo za delo v zvezi z migracijami, ki temelji na skupnih interesih držav članic. Čeprav bo pri podsaharskem oddelku skrbniškega sklada poudarek na učinkoviti rabi virov za spodbujanje partnerstev in sodelovanja, je zaradi ukrepov, potrebnih za spremljanje izjave z Malte, pritisk na oddelek za Severno Afriko skrbniškega sklada vse večji. Zato sta jasna zavezanost in finančna podpora držav članic ključni za zagotovitev, da bo oddelek za Severno Afriko v prihodnjih letih prejel dovolj virov. Poleg tega bo načrt za zunanje naložbe v pomoč pri obravnavi gospodarskih temeljnih vzrokov nedovoljenih migracij, saj se bodo povečale naložbe in ustvarila nova delovna mesta, zlasti v Afriki in sosedstvu EU. Najpomembnejše je, da sozakonodajalca EU čim prej odobrita predlog o Evropskem skladu za trajnostni razvoj in da ta sklad čim prej začne delovati. 4. Sklep Eno leto izvajanja partnerskega okvira je EU in njenim državam članicam omogočilo, da so s prilagojenimi svežnji kratkoročnih in srednjeročnih ukrepov dosegle novo raven sodelovanja na področju migracij s tretjimi državami. Pozitivni rezultati so bili doslej doseženi na področju boja proti tihotapljenju in trgovini z ljudmi ter pomoči pri prostovoljnem vračanju. Začetni napredek je mogoče opaziti tudi pri vrnitvah in ponovnem sprejemu, vendar je še vedno nezadovoljiv. Ker so dejavniki odbijanja za migracije v Evropo še vedno prisotni, bo doseganje vseh ciljev partnerskega okvira tudi v prihodnjih mesecih ključna prednostna naloga, za katero bodo potrebna stalna in večja prizadevanja vseh vključenih deležnikov. Izjemno raven usklajevanja med službami in politikami EU in z državami članicami je treba konsolidirati z razširitvijo razpoložljivih instrumentov, s čimer bi se povečalo število držav članic, ki sodelujejo pri skupnih prizadevanjih, to pa bi se lahko dodatno olajšalo z boljšo izmenjavo informacij. Bolj usklajeno skupno stališče v odnosu do partnerskih držav bo pomembno, da se ohrani zagon ter izkoristijo rezultati, opravljeno delo in prizadevanja. Po potrebi se bo geografski obseg partnerskega okvira še naprej prilagajal in s tem se bodo obravnavale nove resničnosti s posebnim poudarkom na osrednjesredozemski poti. Čeprav bi bilo treba pri sodelovanju s partnerji stalno poudarjati pomembnost izvajanja mednarodnih obveznosti na področju vrnitev, bi bilo treba pridobljene izkušnje uporabljati pragmatično in pri tem proučiti vse praktične rešitve, zaradi katerih bi se lahko dosegli boljši rezultati na področju vrnitev, in sicer na podlagi okrepljenega sodelovanja in boljšega usklajevanja v EU. EU bo zlasti okrepila prizadevanja za doseganje dogovorov o stabilnih ureditvah za vrnitev s partnerskimi državami, zagotovitev hitrih vrnitev migrantov brez urejenega statusa, ki so nedavno prispeli, in iskanje podpore držav članic za boljše usklajevanje ustreznih vzvodov in spodbud. Dodatno je treba okrepiti prizadevanja za povečanje pomoči pri prostovoljnem vračanju v podsaharske države izvora, preden migranti brez urejenega statusa dosežejo Evropo. Kar zadeva vire, so potrebna zadostna in vzdržna finančna sredstva, s katerimi se bo podprl okrepljen politični dialog. Za ta namen bodo morda potrebna dodatna finančna sredstva tudi držav članic, ki se bodo črpala prek skrbniškega sklada EU, zlasti njegovega oddelka za Severno Afriko, s čimer se bo zagotovilo, da bodo doslej sprejeti ukrepi še naprej zagotavljali rezultate. V celoti bo treba izkoristiti priložnosti, ki jih omogoča načrt za zunanje naložbe.