[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 12.3.2010

COM(2010)81 konč.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Instrument za hrano: vmesno poročilo o sprejetih ukrepih

SEC(2010)245

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Instrument za hrano: vmesno poročilo o sprejetih ukrepih

Uvod

Močno povečanje cen hrane v letih 2007 in 2008 je terjalo hitro in odločno ukrepanje mednarodne skupnosti, da bi se kratko- in srednjeročno odzvala na učinke krize na revno prebivalstvo v državah v razvoju. EU se je odzvala hitro s preusmeritvijo in uporabo sredstev v okviru obstoječih razvojnih in humanitarnih instrumentov. Zaradi obsega težave pa je bilo treba sprejeti nadaljnje ukrepe in poiskati dodatna sredstva. Tako sta Evropski parlament in Svet decembra 2008 po predlogu Komisije sprejela Uredbo[1] o ustanovitvi instrumenta za hitro odzivanje na hitro naraščajoče cene hrane v državah v razvoju.

Uredba predvideva izvajanje „instrumenta za hrano“ v vrednosti 1 milijarde EUR in je glavni odziv EU na krizo, ki naj bi zapolnil vrzel med nujno pomočjo in dolgoročnim razvojem. V tem smislu dopolnjuje intervencije humanitarnih in dolgoročnejših razvojnih instrumentov, kot so razvojne intervencije, usmerjene na posamezne države, in tematski program varnosti preskrbe s hrano. Pobuda je časovno omejena: Uredba bo prenehala veljati 31. decembra 2010, pri čemer se bodo dejavnosti iztekle do konca decembra 2011. Zaradi tesnega časovnega okvira je bilo načrtovanje, programiranje in izvajanje dejavnosti posebno zahtevno, tako za Evropsko komisijo kot za izvajalske partnerje.

Glavni cilji instrumenta za hrano so (a) spodbujanje pozitivnega odziva kmetijskega sektorja s povečanjem ponudbe v ciljnih državah in regijah; (b) podpora ukrepom za hiter in neposreden odziv za ublažitev negativnih učinkov nihanja cen hrane na lokalno prebivalstvo v skladu z globalnimi cilji varne preskrbe s hrano ter standardi ZN glede prehranskih potreb in (c) okrepitev proizvodnih zmogljivosti in boljše upravljanje v kmetijskem sektorju, kar bo pripomoglo k dolgoročnejšim intervencijam. V skladu s temi cilji so v okviru instrumenta za hrano do financiranja upravičene tri kategorije ukrepov:

(a) ukrepi za izboljšanje dostopa do kmetijskih proizvodnih sredstev in storitev;

(b) ukrepi za vzpostavitev „varnostnih mrež“ in

(c) drugi manjši ukrepi, namenjeni povečanju proizvodnje glede na potrebe države.

Obveznost poročanja Evropske komisije je opredeljena v členu 11 Uredbe, kjer je med drugim predvideno, da „ decembra 2009 Komisija predloži Evropskemu parlamentu in Svetu vmesno poročilo o izvedenih ukrepih “. Komisija je skladu s tem predložila to vmesno poročilo. V njem so upoštevane informacije do konca leta 2009. Splošnemu okviru za sprejete ukrepe sledijo kvalitativni in kvantitativni podatki o različnih ukrepih, ki so bili doslej sprejeti za izvajanje Uredbe o instrumentu za hrano (programiranje, oblikovanje, sklepanje pogodb in izvajanje) ter tudi spremljevalni upravni in podporni ukrepi (zaposlovanje, študije). To sporočilo spremlja dokument, v katerem so navedeni podrobnejši podatki o sprejetih ukrepih[2].

To poročilo za nekaj tednov zamuja , ker je bilo do konca leta še vedno treba skleniti veliko pogodb o instrumentu za hrano in ker je tudi zbiranje vseh potrebnih (finančnih) podatkov za leto 2009 zahtevalo nekaj časa. V skladu z Uredbo bo Evropska komisija dokončno poročilo predložila pred koncem leta 2012.

Instrument za hrano in svetovni okvir

Varnost preskrbe s hrano je bila v zadnjih letih deležna velike pozornosti v okviru mednarodne razvojne agende, zlasti zaradi podražitve hrane v letih 2007/2008, ki je veliko ljudi potisnila še globlje v revščino. Po ocenah Organizacije za prehrano in kmetijstvo (FAO) je bilo leta 2009 na svetu več kot milijardo podhranjenih ljudi, v primerjavi z 915 milijoni v letu 2008. To je največ po letu 1970, prvem letu, za katero so bili na voljo primerljivi statistični podatki. Poleg tega smo se začeli oddaljevati od uresničevanja razvojnega cilja tisočletja MDG1 (zmanjšanje števila podhranjenih v svetu za polovico do leta 2015). Težava res zadeva ves svet: večina podhranjenega svetovnega prebivalstva živi v Aziji in Pacifiku (642 milijonov), sledijo Podsaharska Afrika (265 milijonov), Latinska Amerika in Karibi (53 milijonov), Bližnji vzhod in Severna Afrika (42 milijonov) ter razvite države (15 milijonov).

Relativno znižanje cen hrane po višku v letu 2008 ni veliko prispevalo k ublažitvi težav, ki pestijo veliko držav v razvoju. Cene na veliko notranjih trgih so še vedno visoke in število „prehransko ogroženih“ se še vedno povečuje. Svetovna gospodarska kriza je še zaostrila težavo. Poleg tega učinki podnebnih sprememb v kombinaciji s svetovno rastjo prebivalstva dodatno ogrožajo varnost preskrbe s hrano v veliko državah v razvoju.

Razumljivo je, da je varnost preskrbe s hrano zaradi tega ostala visoko na mednarodni agendi tudi v letih 2008 in 2009. Na ravni Združenih narodov (ZN) je generalni sekretar poleg hitrega in dejavnega vključevanja posameznih agencij ustanovil delovno skupino ZN na visoki ravni za krizo varnosti svetovne preskrbe s hrano (UNHLTF – UN High-Level Task Force on the Global Food Security Crisis). Skupina UNHLTF je pripravila celovit okvir za ukrepanje, na podlagi katerega je izrazila skupno stališče članov HLTF o predlaganih ukrepih za olajšanje sedanje stiske ranljivih potrošnikov in proizvajalcev hrane ter povečanje odpornosti proti podobnim cenovnim pretresom v prihodnje. Ta celoviti okvir za ukrepanje je bil povod za ustanovitev instrumenta za hrano EU kot srednjeročnega instrumenta, ki dopolnjuje druge oblike pomoči.

Poleg tega so na konferenci na visoki ravni o varnosti svetovne preskrbe s hrano, ki jo je organiziral FAO in je potekala junija 2008, razpravljali o izzivih, ki jih za svetovno varnost preskrbe s hrano prinašajo podnebne spremembe, bioenergija in naraščanje cen hrane. V sklepni deklaraciji so pozvali mednarodno skupnost, da poveča pomoč za države v razvoju, zlasti za najmanj razvite, in tiste, ki so jih visoke cene hrane najbolj prizadele . Ta poziv je bil ponovljen na vrhu G8+ na Japonskem (julij 2008), na madridski konferenci (januar 2009), na srečanjih G8/G20 v L'Aquili (julij 2009) in na svetovnem vrhu organizacije FAO o varnosti preskrbe s hrano (november 2009). Posebno pomembna je pobuda za varnost preskrbe s hrano iz L'Aquile, ki vključuje zavezo za reševanje problema negotove preskrbe s hrano, za katero je namenjenih 20 milijard USD in ki temelji na strateško usklajenih postopkih, ki jih vodijo posamezne države. Mednarodna zaveza za boj proti svetovni negotovosti preskrbe s hrano je bila ponovljena na srečanju G20, ki je septembra 2009 potekalo v Pittsburghu.

Poleg tega so bili na enaki mednarodni podlagi podani predlogi za ustanovitev svetovnega partnerstva za kmetijstvo, varnost preskrbe s hrano in prehrano (GPAFSN). Ta pobuda je med drugimi privedla do reforme Odbora za varnost svetovne preskrbe s hrano (CFS), ki se je začela oktobra 2009. CFS naj bi z reformo postal osrednja platforma interesnih skupin v okviru razvijajočega se svetovnega partnerstva in naj bi dopolnjeval delo skupine visokih strokovnjakov (HLPE) in UNHLTF.

Zaradi okrepljene mednarodne dejavnosti se je povečal tudi pomen Pariške deklaracije o učinkovitosti pomoči in Agende za ukrepanje iz Akre. Poleg tega je dejstvo, da veliko najpomembnejših pobud izvira iz mednarodnih forumov, pozitivno znamenje pripravljenosti mednarodne skupnosti za skupne razprave ter načrtovanje enotnega in usklajenega odziva. Zavezanost k uresničevanju agende iz Pariza se odraža v Uredbi o instrumentu za hrano in je vodilno načelo pri njenem izvajanju. O tem pričajo naslednja dejstva:

- večina projektov in programov v okviru instrumenta za hrano, ki jih izvajajo mednarodne organizacije, temelji na skupnih presojah in predlogih agencij ZN in Svetovne banke, ki jih usklajuje skupina UNHLTF;

- v letu 2009 je potekalo več usklajevalnih sestankov med Evropsko komisijo in skupino UNHLTF;

- v primerih, ko sta to dopuščala rok za izvedbo in okvir sodelovanja, je bila za način izvajanja izbrana proračunska podpora;

- v večini ciljnih držav, kjer je bilo ustrezno izvesti razpis za zbiranje predlogov, so bile organizirane nacionalne delavnice za okrepitev usklajevanja in usmerjanje predlogov v odgovor na razpis.

PROGRAMIRANJE

V Uredbi o instrumentu za hrano je predvideno, da mora Komisija Svetu in Parlamentu predložiti splošen načrt, v katerem sta podana seznam ciljnih držav, deležnih pomoči v okviru instrumenta, in ravnovesje med subjekti, ki so upravičeni do izvajanja. Ta splošni načrt je bil predložen marca 2009 in je vseboval pregled okvirnih sredstev, namenjenih državam upravičenkam, razdeljen glede na tri poglavitne kategorije upravičenih subjektov in načinov izvajanja: mednarodne organizacije prek sporazumov o prispevkih; nevladne organizacije, zasebni sektor in agencije držav članic prek razpisa za zbiranje predlogov ter nacionalne vlade prek proračunske podpore. V splošnem načrtu je večina okvirnih sredstev (920 milijonov EUR) namenjena za raven posameznih držav, 60 milijonov EUR pa je bilo namenjenih za intervencije na regionalni ravni v Afriki. Zadnjih 20 milijonov EUR je bilo namenjenih za upravno podporo za izvajanje Uredbe o instrumentu za hrano (začasno osebje, študije, revizije, spremljanje in vrednotenje).

Na podlagi okvirnih meril iz Priloge k Uredbi[3] je bilo izbranih 50 ciljnih držav. Okvirna sredstva za vsako ciljno državo so bila določena na podlagi teh meril in ob upoštevanju števila prebivalcev, pri čemer so se po potrebi upoštevale posebne okoliščine. Pregled okvirnih sredstev iz splošnega načrta, ki sta jih odobrila Svet in Evropski parlament, je podan v oddelku I spremnega dokumenta.

Pozneje je bil regionalni sveženj za Afriko v višini 60 milijonov EUR razdeljen na tri vrste intervencij, ki vsaka znaša približno 20 milijonov EUR. Prvi je program za zagotavljanje cepiva ter okrepitev proizvodnje in distribucije cepiva, s katerim bi v različnih predelih Afrike zmanjšali vpliv štirih ciljnih bolezni (atipične kokošje kuge, nalezljive pljučne kuge koz, kuge drobnice in pljučne kuge govedi). Program se bo izvajal prek urada AU-IBAR (Urad afriških držav za živalske vire). Drugi program se bo izvajal v Vzhodni in Južni Afriki ter vključuje skupni trg Vzhodne in Južne Afrike COMESA in se osredotoča na tri elemente: (i) uskladitev predpisov in standardov na področju semen z izboljšavami na področju kakovosti in razpoložljivosti semen; (ii) boljša dobava kmetijskih proizvodnih sredstev malim kmetom in okrepitev omrežij trgovcev s kmetijskimi proizvodi ter (iii) okrepitev zmogljivosti na področju finančnih storitev za male kmete, vključno z zavarovanjem za neugodne vremenske razmere. Tretji program v regiji ECOWAS (Zahodnoafriška gospodarska skupnost) za podporo strateškim elementom regionalnega kmetijskega programa ECOWAP, kot so pridelava riža, koruze in prosa, ter uskladitev standardov. Program vključuje ukrepe za okrepitev zmogljivosti izvajanja v regiji ECOWAS.

Splošni načrt predvideva, da je zaradi spremenjenih okoliščin mogoče uvesti spremembe, ki vplivajo na dodeljevanje sredstev državam, upravičene subjekte ali načine izvajanja in ki v skupnem znesku ne presegajo 5 %, če te spremembe ne vplivajo bistveno na naravo splošnega načrta. Med letom 2009 je do sprememb splošnega načrta prišlo zaradi vrste dejavnikov:

- razlike med okvirnimi in dokončnimi načrti ter proračuni, ki so jih predložile mednarodne organizacije;

- prihranki, za katere se je dogovorila Evropska komisija, ko je v pogodbah združila različne dejavnosti mednarodnih organizacij, zaradi česar so se znižali režijski stroški;

- politično dogajanje, ki je vplivalo na sodelovanje in/ali predvideni način izvajanja: natančneje, v mnogih državah je bilo treba spremeniti predvideno uporabo proračunske podpore;

- kumulativni stroški projektov, izbranih z razpisom za zbiranje predlogov, so navadno za nekaj sto tisoč evrov odstopali od okvirnega zneska,

- pri nekaj državah predlogi, ki so prispeli na razpis za zbiranje predlogov, niso bili dovolj kakovostni, da bi dosegli okvirni znesek.

Kljub temu so bile, gledano v celoti, spremembe splošnega načrta omejene. Konec decembra so predvidene spremembe znašale 2,7 % pri dodeljevanju sredstev državam in 3,0 % pri spremembah med upravičenimi subjekti ali načini izvajanja. To je prineslo pričakovano skupno spremembo v višini 4,97 %[4]. V Prilogi 1 je podana primerjava programiranja v splošnem načrtu in napovedi decembra 2009.

Oblikovanje in sklepanje pogodb

Poseben značaj instrumenta za hrano je zahteval hitro obravnavo predlaganih ukrepov. V okviru Komisije je bila ustanovljena posebna delovna skupina, zadolžena za pospešitev oblikovanja projekta, sklepanja pogodb in spremljanja. Poleg tega je Evropska komisija med pripravo instrumenta za hrano prek delovne skupine ZN na visoki ravni že pozvala agencije ZN in Svetovno banko, naj predlagajo ukrepe, ki jih je brez težav mogoče razširiti. Na podlagi teh predlogov so nastali prvi ukrepi, ki so se najprej natančno oblikovali ter pripravili v dveh „svežnjih“ za razpravo in odobritev s strani proračunskih organov.

Podatki o ukrepih za prvi „sveženj“ projektov so bili predstavljeni na seji Skupine za zagotavljanje kakovosti, ki je potekala 15. januarja 2009, nato pa še na seji Odbora za upravljanje instrumenta za razvojno sodelovanje 17. februarja 2009. Prvi sklep o financiranju v vrednosti 313,9 milijona EUR je bil sprejet 30. marca 2009. Drugi „niz ukrepov“ je bil Skupini za zagotavljanje kakovosti predstavljen 19. in 20. februarja 2009, Odboru za upravljanje instrumenta za razvojno sodelovanje pa 23. marca 2009. Ta sklep o financiranju v vrednosti 393,8 milijona EUR je bil sprejet 29. aprila 2009. Drugi „sveženj“ je vključeval „razpis za zbiranje predlogov“ v vrednosti 200 milijonov EUR.

Tretji niz ukrepov v vrednosti 121,95 milijona EUR je bil Svetu in Parlamentu predložen v začetku oktobra. Evropska komisija je sklep o financiranju sprejela 9. decembra 2009. Medtem je bil sprejet poseben sklep o programu podpore za Tadžikistan v vrednosti 7,75 milijona EUR.

Postopek odobritve je lahko potekal tako hitro predvsem zaradi prilagodljivosti Evropskega parlamenta, ki se je strinjal s krajšimi obdobji za uveljavljanje svoje pravice do pregleda predlaganih ukrepov.

Na splošno se je pri oblikovanju projektov in programov, ki se financirajo v okviru instrumenta za hrano, upoštevala posebna narava Uredbe, ki je zahtevala hitro izvajanje, kratke roke, usklajevanje in poudarek na eni ali več od treh vrst upravičenih dejavnosti v okviru instrumenta. Postopki oblikovanja so se razlikovali glede na izbrano metodo izvajanja:

- projekti z mednarodnimi organizacijami so temeljili na predlogih teh organizacij in so bili podvrženi nizu preverjanj in pregledov (na ravni delegacije in sedeža);

- projekti, ki so se izvajali na podlagi razpisa za zbiranje predlogov, so temeljili na predlogih nevladnih organizacij, zasebnega sektorja in razvojnih organizacij v državah članicah ter informacijah, pridobljenih na informativnih sestankih, ki so bili organizirani v Bruslju in ustreznih državah. Predlogi so se pripravljali v dveh stopnjah. Najprej so bila predložena kratka obvestila o idejni zasnovi, ki so bila podlaga za poziv k predložitvi celotnih predlogov, izmed katerih je bila nato izbrana dokončna skupina projektov, ki bodo sprejeti;

- pri programih proračunske podpore je bil potreben dialog z nacionalnimi vladami prejemnicami, z drugimi razvojnimi partnerji (vključno z MDS in Svetovno banko), v nekaterih primerih pa je bila potrebna posebna misija za oblikovanje;

- podpora na regionalni ravni v Afriki je vključevala posebne misije za oblikovanje programov v Zahodni in Vzhodni/Južni Afriki, medtem ko je program za cepljenje živine v Afriki temeljil na delavnici za oblikovanje.

Za razpis za zbiranje predlogov je bilo namenjeno okvirno 200 milijonov EUR. Vendar pa je že presoja predlogov na stopnji obvestil o idejni zasnovi pokazala, da bo na razpis prispelo več kakovostnih predlogov, kot jih je mogoče financirati iz prvotne dodelitve proračunskih sredstev. Pozneje so bila dodeljena dodatna sredstva v skupni vrednosti 13,5 milijona EUR, s katerimi bo mogoče financirati dodatne predloge.

Po razpisu za zbiranje predlogov je bilo predloženih 800 obvestil o idejni zasnovi. Pozneje se je 275 predhodno izbranih predlogov do 22. septembra 2009 dopolnilo v polne vloge, pri čemer jih je 131 dobilo nepovratna sredstva po postopku vrednotenja, ki se je končal oktobra 2009. Pri presoji predlogov je bilo zelo pomembno, koliko ukrep ustreza ciljem instrumenta za hrano in potrebam države. Merila za presojo so bila tudi potencialna učinkovitost, trajnost in izvedljivost v danem časovnem okviru (v povprečju 22 mesecev).

Sklepanje pogodb za 131 izbranih predlogov je potekalo konec leta 2009, skupaj z vnaprejšnjimi plačili. V začetku leta 2010 bo sledil prenos pristojnosti za izvajanje na raven ustreznih delegacij EU. Celoten seznam izbranih predlogov je na voljo v oddelku III spremnega dokumenta.

Vrednost pogodb, sklenjenih z mednarodnimi organizacijami, je 31. decembra 2009 znašala skoraj 510 milijonov EUR (glej preglednico spodaj). Skupni pogodbeni znesek instrumenta za hrano na koncu leta 2009 je precej presegal 700 milijonov EUR[5]. Plačila do navedenega datuma so znašala 456 milijonov EUR, pri čemer je bila večina plačil izvedena za projekte z mednarodnimi organizacijami (325,2 milijona EUR), sledili so projekti na podlagi razpisa za zbiranje predlogov (115 milijonov EUR).

Vrednost pogodb, sklenjenih z mednarodnimi organizacijami, na dan 31. decembra 2009

Organizacija | Pogodbena vrednost (EUR) | Odstotek |

FAO | 215 352 085 | 42,2 |

Svetovna banka | 100 950 00 | 19,8 |

WFP (Svetovni program za prehrano) | 83 864 476 | 16,4 |

IFAD (Mednarodni sklad za kmetijski razvoj) | 31 682 272 | 6,2 |

UNRWA (Agencija ZN za delo in pomoč) | 39 700 000 | 7,8 |

UNDP (Program ZN za razvoj) | 13 193 139 | 2,6 |

UNICEF | 11 229 000 | 2,2 |

Druge | 14 000 000 | 2,8 |

Skupaj | 509 970 972 | 100,0 |

Približna začasna razporeditev[6] glede na tri področja upravičenih ukrepov za podporo v okviru instrumenta za hrano:

Upravičeni ukrepi | Odstotek vrednosti projektov mednarodnih organizacij |

1 | Ukrepi za izboljšanje dostopa do kmetijskih proizvodnih sredstev in storitev | 40,4 % |

2 | Ukrepi „varnostnih mrež“ | 36,4 % |

3 | Drugi manjši ukrepi, namenjeni povečanju proizvodnje (vključno z mikrokrediti, infrastrukturo, skladiščenjem, poklicnim usposabljanjem) | 23,2 % |

Skupaj | 100 % |

IZVAJANJE

Večina projektov, ki jih izvajajo mednarodne organizacije in ki so odobreni v okviru svežnjev 1 in 2, je še na zgodnji stopnji izvajanja. Ustanavljajo se projektne skupine in, kjer je to potrebno, usmerjevalni odbori, razvijajo se postopki oddaje javnih naročil, iščejo in izbirajo se ciljni upravičenci. Informacije o statusu projektov, ki jih izvajajo mednarodne organizacije, so na voljo v oddelku IV spremnega dokumenta. Drugi projekti in programi so bili odobreni pred nedavnim (na podlagi razpisa za zbiranje predlogov in svežnja 3) in se zato še niso začeli dejansko izvajati.

Nekateri projekti, ki se v partnerstvu z mednarodnimi organizacijami izvajajo od pomladi 2009, začenjajo kazati rezultate in konkretne učinke. Razdeljujejo se semena, gnojila in kmetijska orodja; delujejo mehanizmi varnostnih mrež, opravljajo se presoje ranljivosti, izvaja se krepitev nacionalnih zmogljivosti in krepijo se mehanizmi usklajevanja.

Vrsta projektov se izvaja v državah, ki so jih prizadeli konflikti in v katerih je varnost še vedno pereče vprašanje, kar lahko vpliva na napredovanje več projektov (Somalija, Šrilanka in Pakistan). Tudi v državah, ki so jih prizadele naravne nesreče, obstaja veliko izzivov (Filipini, Bangladeš, Afriški rog, Gvatemala in Haiti).

Projekti se, kolikor je to mogoče, vključujejo in prilagajajo obstoječim mehanizmom za usklajevanje donacij na ravni posameznih držav. Ti mehanizmi so z uresničevanjem možnosti za sinergije z drugimi partnerji pozitivno prispevali k pripravi projektov. Intervencije v okviru instrumenta za hrano so tudi veliko pripomogle k usklajevanju med agencijami ZN in drugimi nacionalnimi interesnimi stranmi.

Evropska komisija redno uporablja sistem v rezultate usmerjenega spremljanja(Results-Oriented Monitoring – ROM) za zagotavljanje zunanjih, neodvisnih in objektivnih povratnih informacij o učinkovitosti projektov sodelovanja. V okviru instrumenta za hrano je bil objavljen mednarodni razpis za v rezultate usmerjeno spremljanje (ROM) in presojo kakovosti približno 120 projektov. Poleg tega se bo 12 projektov spremljalo v okviru obstoječe pogodbe za tematske programe ROM. Novembra 2009 so ekipe že spremljale projekte z različnimi mednarodnimi organizacijami v Liberiji in na zasedenih palestinskih ozemljih.

Podporni ukrepi

Za podporne ukrepe je mogoče porabiti največ 2 % instrumenta za hrano (tj. največ 20 milijonov EUR): osebje, zadolženo za sklepanje pogodb, spremljanje, revizije in vrednotenje; svetovanje in študije, ki podpirajo izvajanje. To je bila podlaga za najem dela osebja delovne skupine za instrument za hrano v Bruslju.

Da bi okrepili zmogljivosti nekaterih delegacij EU, katerih oddelki za varnost preskrbe s hrano imajo premalo osebja ali pa niso vzpostavljeni, se v 21 delegacijah EU financirajo delovna mesta za pomožno osebje. Naloga dodatnega osebja je, da spremlja projekte instrumenta za hrano (upravljanje pogodb za projekte iz razpisa za zbiranje predlogov, spremljanje ipd.). Za šest od teh delegacij so bili ali pa še bodo najeti lokalni uslužbenci. V drugih primerih se najemajo pogodbeni uslužbenci, ki so večinoma že začeli delati v delegacijah.

Poleg tega je bil prek upravnih sredstev instrumenta za hrano financiran niz podpornih svetovanj. Obstajajo tri vrste takšnih svetovanj:(i) za oceno obvestil o idejni zasnovi in celotnih predlogov, ki so prispeli na razpis za zbiranje predlogov, so bili najeti neodvisni izkušeni strokovnjaki, saj je tako zagotovljena objektivna presoja kakovosti izbranih projektov; (ii) nekaj delegacij, ki so imele premalo osebja ali pa so bile zadolžene za več projektov (Liberija, Nepal, Tadžikistan), je dobilo podporo (zunanji strokovnjaki, financirani iz upravnih sredstev) za ukvarjanje s projekti instrumenta za hrano in/ali za „premostitev“ časa do prihoda pogodbenih uslužbencev;(iii) financirale so se tudi misije za oblikovanje za proračunsko podporo v Togu in Boliviji, ter misije za oblikovanje regionalnih projektov v Afriki.

Nazadnje se izvaja in se bo izvajala vrsta študij za podporo izvajanju instrumenta za hrano. Te študije vključujejo: odzive institucij sistema ZN na svetovno krizo cen hrane in instrument za hrano EU, študijo o subvencijah za pridobivanje sredstev, študijo presoje upravičencev, študijo o ukrepih za vzpostavitev varnostnih mrež in študijo o tem, kako se na podražitev hrane s povečanjem ponudbe odziva kmetijski sektor.

Sklepna ugotovitev

Sprejetje Uredbe o instrumentu za hrano je pokazalo, da se je EU sposobna hitro in v velikem obsegu odzvati na težave na področju varnosti preskrbe s hrano v državah v razvoju, ki jih je povzročilo nihanje cen hrane v letih 2007/2008. Doslej je instrument za hrano v vrednosti 1 milijarde EUR največji dodaten prispevek za spodbudo razvoja kmetijstva in boj proti lakoti na svetovni ravni, odkar so se voditelji G8 julija 2008 v Tokiu zavezali k tovrstni podpori. Instrument za hrano je tako dal EU mednarodno kredibilnost in okrepil njen vpliv v razpravah o oblikovanju svetovnega upravljanja za varnost preskrbe s hrano. Poleg tega je poseben način izvajanja instrumenta, ki vključuje vrsto agencij ZN in še druge akterje ter temelji na nacionalnih potrebah in načrtih, pozitivno vplival na učinkovitost pomoči.

Po začetku veljavnosti Uredbe o instrumentu za hrano 1. januarja 2009 je Evropska komisija njeno izvajanje vodila hitro in učinkovito. Program za uporabo sredstev, v obliki „splošnega načrta“, je bil predložen februarja in je aprila prejel pozitivno mnenje Sveta in Parlamenta. Čeprav je bilo pozneje vnesenih nekaj manjših sprememb, je načrt še vedno vodilni dokument za izvajanje instrumenta. S podporo zavzete delovne skupine znotraj Komisije so bili v prvih štirih mesecih leta 2009 pripravljeni sklepi o financiranju v vrednosti 707,7 milijona EUR. Skupaj s pozneje tistega leta sprejetimi sklepi o financiranju je bila dosežena skupna vrednost sklepov o financiranju 837,2 milijona EUR (v primerjavi s ciljem 820 milijonov EUR), medtem ko so izplačila dosegla 456 milijonov EUR. Na splošno je bilo do konca leta sklenjenih približno 150 pogodb z mednarodnimi organizacijami, nacionalnimi vladami in nevladnimi organizacijami. Poleg tega so na začetku leta 2010 dobro napredovale priprave za predložitev zadnjega „svežnja“ sklepov o financiranju v vrednosti 145,3 milijona EUR. Izvajanje Uredbe o instrumentu za hrano tako v celoti sledi prvotnim načrtom in proračunskim določbam.

Izvajanje v prvih ciljnih državah se je začelo sredi leta 2009, v zadnjih državah pa bo pomoč izvedena šele v začetku leta 2010. Zaradi tega je prezgodaj, da bi ocenjevali učinke pomoči. Medtem je bila zagotovljena podlaga za obsežen okvir spremljanja in vrednotenja, ki bo omogočil učenje na podlagi izkušenj in oceno učinkov v naslednjih nekaj letih.

Doslej sprejeti ukrepi kažejo, da izvajanje instrumenta za hrano dobro napreduje. Kljub temu obstaja še vrsta izzivov, ki lahko vplivajo na nadaljnjo učinkovitost izvajanja. Ti izzivi vključujejo politične in/ali varnostne težave v vrsti ciljnih držav ter izredno kratek rok za izvedbo projektov in programov, ki zahteva, da se vsi partnerji, ki sodelujejo pri izvajanju, strogo držijo rokov za dokončanje dejavnosti, predvidenih za drugo polovico leta 2011.

V skladu z Uredbo bo Komisija končno poročilo predložila pred koncem leta 2012.

[1] ES/2008/1337, UL L 354, 31.12.2008, str. 62.

[2] Dokument služb Komisije, SEC(2010)xx z dne xx.xx.2010).

[3] Stopnje revščine in dejanske potrebe prebivalstva; gibanje cen hrane in potencialni socialni in ekonomski učinki (odvisnost od uvoza hrane, socialna ranljivost in politična stabilnost, makroekonomski učinki gibanja cen hrane); zmogljivost države za odzivanje na krizne razmere in izvajanje ustreznih ukrepov (zmogljivost kmetijske proizvodnje, odpornost na zunanje pretrese).

[4] Spremembe odstotkov pri dodeljevanju sredstev državam ter pri načinih/subjektih se ne seštevajo, saj obstajajo hkratni prenosi, ki se ne smejo šteti dvakrat.

[5] Pogodbe, ki jih je podpisala vsaj ES.

[6] Na podlagi informacij o projektih z mednarodnimi organizacijami.