Hrvaška in Italija sta predlagali tudi, naj Evropska unija predloži predlog za spremembo Priloge 3 k Sporazumu, tako da se na seznam v stolpcu A razpredelnice 1 v Prilogi 3 (v skupino 2 oziroma 1c) uvrstita populacija Phalacrocorax aristotelis aristotelis iz držav zunaj EU (Barentsovo morje) in populacija Phalacrocorax aristotelis desmarestii iz držav EU (vzhodno Sredozemlje – Hrvaška, Jadransko morje).

Hrvaška in Italija sta predlagali, naj Evropska unija predloži predlog za spremembo Priloge 2 k Sporazumu, ki vsebuje seznam vrst, za katere se Sporazum uporablja, in sicer z vključitvijo vranjeka (Phalacrocorax aristotelis) v Prilogo 2.

Sporazum AEWA, ki je bil oblikovan v okviru Konvencije o varstvu selitvenih vrst prostoživečih živali (CMS) in ga upravlja Program Združenih narodov za okolje (UNEP), združuje države in širšo mednarodno skupnost za ohranjanje v prizadevanju za vzpostavitev usklajenega ohranjanja in upravljanja selitvenih vodnih ptic na njihovem celotnem selitvenem območju.

Sporazum o ohranjanju afriško-evrazijskih selitvenih vodnih ptic (Sporazum AEWA) je namenjen ohranjanju selitvenih vodnih ptic in njihovih habitatov v Afriki, Evropi, na Bližnjem vzhodu, v srednji Aziji, na Grenlandiji in Kanadskem arktičnem otočju.

Evropski vranjek živi na atlantski obali Evrope in severne Afrike, od Maroka do severne Norveške in polotoka Kola, vključno z Islandijo, ter na sredozemski in nekaterih delih črnomorske obale (del Hoyo in drugi, 1992). Priznane so tri podvrste: Ph. a. aristotelis v Atlantiku, Ph. A. desmarestii v Sredozemskem in Črnem morju ter Ph. a. riggenbachi v Maroku. Na splošno je to sedentarna ali razpršena vrsta, vendar pa so nekatere populacije resnično selitvene: najsevernejše populacije Ph. a. aristotelis z Norveške in iz Rusije ter jadranska populacija Ph. a desmarestii.

Svetovna populacija je bila v 90. letih 20. stoletja ocenjena na približno 100 000 parov, v letu 2004 pa na 75 000–81 000 parov (BirdLife International 2004). IUCN je vrsto uvrstila med najmanj ogrožene (BirdLife 2015). Splošni trend se zmanjšuje, čeprav so lahko nekatere populacije stabilne (Wetlands International 2006). Zabeležena so bila velika nihanja v velikosti populacije. Na primer, v Združenem kraljestvu se je populacija med letoma 1969 in 1987 povečala za 21 %, z 31 600 parov v obdobju 1969–1970 na 47 300 parov v obdobju 1985–1987, nato pa se je v obdobju 1998–2002 zmanjšala za 27 % in do leta 2011 še za 26 % (Balmer in drugi, 2013). Tudi na Norveškem se kažejo velika nihanja populacije. Najsevernejše selitvene populacije v Barentsovem morju so se zmanjšale z 10 000 parov v letu 1980 na okrog 1 000 parov v letu 1994, leta 2013 pa so se znova povečale na 5 000 parov (Fauchald in drugi, 2015).

Podvrsta Ph. a. desmaresti je bila ocenjena na 8 700–11 126 parov (Bazin in Imbert 2012). Leta 2006 je bila populacija ocenjena na okrog 10 000 osebkov (Culioli 2006). Zmanjšanje populacije je bilo zabeleženo na Korziki, kjer se je v obdobju 1975–1983 stabilna populacija do 1 000 parov do leta 1994 zmanjšala za > 50 % na okrog 375 parov, nato pa se je spet povečala (Dubois in drugi, 2008).

Podvrsta Ph. a. desmarestii je zaščitena v evropskem delu območja razširjenosti in je na rdečem seznamu več držav, na primer: v Bolgariji je razvrščena kot „ranljiva vrsta“, v Albaniji pa kot „ogrožena vrsta“. Podvrsta Ph. a. aristotelis je zaščitena v delu območja razširjenosti (Združeno kraljestvo). V Združenem kraljestvu je bila pred nedavnim prerazvrščena z oranžnega na rdeči seznam (Eaton in drugi, 2015), v Rusiji pa je zaradi majhne populacije uvrščena na rdeči seznam. Na podlagi zmanjšanja populacije za 15–30 % v desetih letih je vrsta na Norveškem uvrščena v kategorijo „potencialno ogrožena vrsta“ (Korneev in drugi, 2015).

Velando in Freire (2002) poudarjata, da mora učinkovito ohranjanje podvrste P. a. desmarestii potekati prek varstva območij gnezdišč in območij prehranjevanja in počivanja ter prek zakonske ureditve ribištva pridnenih vrst na območjih prehranjevanja. Kot navajata Velando in Freire (2002), ukrepi za ohranjanje, ki jih je leta 2015 predlagala organizacija BirdLife International, vključujejo: 1) opredelitev pomembnih območij na morju za to vrsto; 2) poznejšo določitev zaščitenih morskih območij; 3) upravljanje ključnih gnezdišč in prezimovališč, vključno z izkoreninjenjem invazivnih plenilcev; 4) programe spremljanja na krovu ribiških plovil za določitev območij z visokim tveganjem za prilov z zabodnimi mrežami; 5) po potrebi izvajanje blažilnih in zaščitnih ukrepov.

1.4.Predlog iz Luksemburga

Luksemburg je predlagal, naj se vse populacije naslednjih treh vrst prestavijo v stolpec A razpredelnice 1 v Prilogi 3 k Sporazumu: srpokljuni prodnik (Calidris ferruginea), mormon (Fratercula arctica) in mala njorka (Alca torda). Čeprav Luksemburg za te tri vrste ni predlagal nobene posebne skupine, pa v skladu z merili v razpredelnici 1 iz Priloge 3 k Sporazumu srpokljuni prodnik (Calidris ferruginea) in mala njorka (Alca torda) izpolnjujeta pogoje za uvrstitev v skupino 4, medtem ko mormon (Fratercula arctica) izpolnjuje pogoje za uvrstitev v skupino 1b.

Predlog Luksemburga se nanaša na Resolucijo 6.1 AEWA MOP6, s katero je bila priznana nedavna uvrstitev naslednjih vrst na svetovni rdeči seznam: gaga (Somateria mollissima), sivka (Aythya ferina), zlatouhi ponirek (Podiceps auritus), školjkarica (Haematopus ostralegus), priba (Vanellus vanellus), progastorepi kljunač (Limosa lapponica), veliki prodnik (Calidris canutus), srpokljuni prodnik (Calidris ferruginea), armenski galeb (Larus armenicus), mormon (Fratercula arctica) in mala njorka (Alca torda) ter poudarjena pomembnost upoštevanja posledic teh sprememb v seznamih za MOP7.

1.5.Analiza predlogov

Na podlagi sprememb prilog 2 in 3, ki so jih predlagali Hrvaška, Italija in Luksemburg, bi za vse populacije vrst vranjek (Phalacrocorax aristotelis), srpokljuni prodnik (Calidris ferruginea), mormon (Fratercula arctica) in mala njorka (Alca torda) veljala zahteva iz odstavka 2.1.1 Priloge 3 k Sporazumu, ki določa pravne ukrepe za ohranjanje vrst, ki se uporabljajo za populacijo vrst, navedenih v stolpcu A razpredelnice 1 iz Priloge 3. Zlasti za populacije, navedene v stolpcu A razpredelnice 1, bodo pogodbenice zagotovile zaščito za populacije, navedene v skladu z odstavkom 2(a) člena III Sporazuma. Ob upoštevanju odstavka 2.1.3 bodo te pogodbenice predvsem:

(a) prepovedale odvzemanje ptic in jajc teh populacij, ki se pojavljajo na njihovem ozemlju;

(b) prepovedale namerno vznemirjanje, če bi tako vznemirjanje pomembno vplivalo na ohranjanje zadevne populacije, ter

(c) prepovedale posedovanje ali uporabo ptic ali jajc in trgovanje s pticami ali jajci teh populacij, odvzetih v nasprotju s prepovedmi iz pododstavka (a) zgoraj, ter posedovanje ali uporabo kakršnih koli z lahkoto prepoznavnih delov ali izdelkov iz takih ptic in njihovih jajc ter trgovanje z njimi.

Izjemoma se lahko za populacije, ki so navedene v stolpcu A v skupinah 2 in 3 ter označene z zvezdico, in populacije, navedene v stolpcu A v skupini 4, lov nadaljuje, če ta pomeni trajnostno uporabo. Ta trajnostna uporaba poteka v okviru mednarodnega akcijskega načrta za vrste, na podlagi katerega si bodo pogodbenice prizadevale izvajati načela prilagodljivega upravljanja izrabe. Za tako uporabo veljajo vsaj enaki pravni ukrepi kot za odvzemanje ptic populacij, navedenih v stolpcu B razpredelnice 1, kot je določeno v odstavku 2.1.2.

Italijansko-hrvaški in luksemburški predlogi so utemeljeni. Združljivi so s pravom EU in ga dopolnjujejo, zlasti direktivo o pticah.

Po pisnem posvetovanju strokovne skupine za direktive o naravi (NADEG) Komisija predlaga, da bi morala Unija podpirati navedene predloge, saj so znanstveno utemeljeni in v skladu z zavezo Unije glede mednarodnega sodelovanja za zaščito biotske raznovrstnosti. Veljavnega prava Unije zaradi predlogov sprememb ne bo treba spremeniti.

Predlogi za spremembo prilog k Sporazumu se posredujejo sekretariatu Sporazuma vsaj 150 dni pred začetkom zasedanja (glej odstavka 2 in 3 člena X Sporazuma), tj. 7. julija 2018.

Zato je nujno, da Svet nemudoma sprejme sklep o predložitvi, v imenu Evropske unije, zgoraj navedenega predloga sekretariatu Sporazuma. To je stališče, ki se sprejme v imenu Unije za namene člena 218(9) PDEU.

2018/0221 (NLE)