Torek, 18. maj 2010

Tekstilna imena in s tem povezana označevanja tekstilnih izdelkov ***I

P7_TA(2010)0168

Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o tekstilnih imenih in s tem povezanim označevanjem tekstilnih izdelkov (KOM(2009)0031 – C6-0048/2009 – 2009/0006(COD))

2011/C 161 E/30

(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)

Evropski parlament,

ob upoštevanju predloga Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu (KOM(2009)0031),

ob upoštevanju člena 251(2) in člena 95 Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog (C6-0048/2009),

ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665),

ob upoštevanju členov 294(3) in 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora z dne 16. decembra 2009 (1),

ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,

ob upoštevanju poročila Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov (A7-0122/2010),

(1) Še ni objavljeno v Uradnem listu.

Torek, 18. maj 2010

P7_TC1-COD(2009)0006

Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v prvi obravnavi dne 18. maja 2010 z namenom sprejetja Uredbe (EU) št. …/2010 Evropskega parlamenta in Sveta o tekstilnih imenih in s tem povezanim označevanjem tekstilnih izdelkov ter o razveljavitvi Direktive Sveta 73/44/EGS, Direktive 96/73/ES in Direktive 2008/121/ES

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Direktiva Sveta 73/44/EGS z dne 26. februarja 1973 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z določenimi metodami za kvantitativno analizo trikomponentnih mešanic tekstilnih vlaken (3), Direktiva 96/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1996 o nekaterih metodah za kvantitativno analizo dvokomponentnih mešanic tekstilnih vlaken (4) in Direktiva 2008/121/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. januarja 2009 o tekstilnih imenih (prenovljena) (5) so bile večkrat spremenjene. Ker so potrebne dodatne spremembe, je treba te akte zaradi jasnosti nadomestiti z enotnim pravnim instrumentom.

(2) Zakonodaja Unije o tekstilnih imenih in s tem povezanim označevanjem tekstilnih izdelkov je po vsebini zelo tehnična in vsebuje podrobne določbe, ki jih je treba redno posodabljati. Da državam članicam ne bi bilo treba prenesti tehničnih sprememb v nacionalno zakonodajo, s čimer bi se znižala upravna obremenitev nacionalnih organov, in da se omogoči hitrejše sprejetje imen novih tekstilnih vlaken, ki se bodo istočasno uporabljala po vsej Uniji , se zdi uredba najustreznejši pravni instrument za poenostavitev zakonodaje.

(3) Za odpravo morebitnih ovir za ustrezno delovanje notranjega trga, ki so posledica različnih določb držav članic v zvezi z imeni, sestavo in označevanjem tekstilnih izdelkov, je treba uskladiti imena tekstilnih vlaken in navedbe na etiketah, oznakah in spremni dokumentaciji tekstilnih izdelkov na različnih stopnjah njihove izdelave, predelave in distribucije.

(4) Primerno je določiti pravila, na podlagi katerih lahko proizvajalec zahteva vključitev imena novega tekstilnega vlakna na seznam dovoljenih imen vlaken.

(5) Vključiti je treba tudi določbe v zvezi z nekaterimi izdelki, ki niso izdelani samo iz tekstilnih materialov, vendar vsebujejo tekstil, ki je pomembna sestavina izdelka ali na katerega opozarjajo nosilci gospodarskih dejavnosti .

(6) Odstopanje glede „ tujih vlaken“, ki se ne smejo navesti na etiketah, je treba uporabiti za čiste izdelke in mešanice.

(7) Označitev sestave mora biti obvezna, da se zagotovi enaka razpoložljivost pravilnih informacij za vse potrošnike v Uniji . Kadar je med izdelavo s tehničnega vidika težko podrobno navesti sestavo izdelka, je treba zagotoviti možnost, da se na etiketi navedejo samo tista vlakna, ki so med izdelavo znana, če pomenijo določen odstotek končnega izdelka.

(8) Za preprečitev različnih praks med državami članicami je treba določiti natančne metode označevanja nekaterih tekstilnih izdelkov, sestavljenih iz dveh ali več komponent, ter navesti komponente tekstilnih izdelkov, ki jih je treba upoštevati pri označevanju in analiziranju.

(9) Tekstilni izdelki , za katere se zahteva le vključujoče označevanje, in tekstilni izdelki , ki se prodajajo na meter ali po narezani dolžini, morajo biti dostopni na trgu tako, da se lahko potrošnik popolnoma seznani z informacijami, ki so pritrjene na celoten navitek ali balo.

(10) Določeni morajo biti nekateri pogoji za uporabo opisov ali imen, ki so med uporabniki in potrošniki zelo cenjeni. Poleg tega je za zagotavljanje informacij uporabnikom in potrošnikom primerno, da so imena tekstilnih vlaken povezana z značilnostmi vlakna.

(11) Za tržni nadzor izdelkov s področja uporabe te uredbe ▐ v državah članicah veljajo določbe Direktive 2001/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. decembra 2001 o splošni varnosti proizvodov (6) in določbe Uredbe (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi zahtev za akreditacijo in nadzor trga v zvezi s trženjem proizvodov (7).

(12) Določiti je treba metode za razvrščanje in analiziranje tekstilnih izdelkov, da bi se izognili kakršni koli možnosti nasprotovanja uporabljenim metodam. Metode, uporabljene za uradna testiranja, ki se izvajajo v državah članicah za določitev sestave vlaken tekstilnih izdelkov, sestavljenih iz dvokomponentnih in trikomponentnih mešanic, morajo biti enotne glede predhodne obdelave vzorca in njegove kvantitativne analize; zato je treba v tej uredbi določiti enotne metode analize za večino tekstilnih izdelkov, sestavljenih iz dvokomponentnih in trikomponentnih mešanic, ki so na trgu. Za poenostavitev te uredbe in prilagoditev takšnih enotnih metod tehničnemu napredku pa je primerno, da se metode iz te uredbe spremenijo v evropske standarde. V ta namen bi morala Komisija organizirati prehod s sedanjega sistema, po katerem so metode opisane v tej uredbi, na sistem, ki bo temeljil na evropskih standardih.

(13) Pri ▐ mešanicah vlaken , za katere ni enotne metode analize na ravni Unije , je treba laboratoriju, ki je odgovoren za testiranja, omogočiti določitev sestave takih mešanic ▐, pri čemer se v poročilu o analizi navedejo dobljeni rezultati, uporabljena metoda ter njena stopnja natančnosti ▐.

(14) V tej uredbi je treba določiti dogovorjene dodatke, uporabljene za suho maso vsakega vlakna med določanjem vsebnosti vlaken v tekstilnih izdelkih z analizo, in navesti dva različna dogovorjena dodatka za izračunavanje sestave mikanih ali česanih vlaken, ki vsebujejo volno in/ali živalske dlake. Ker ni mogoče vedno ugotoviti, ali je izdelek mikan ali česan, zaradi česar lahko uporaba odstopanj med preverjanjem skladnosti tekstilnih izdelkov, ki se izvaja v Uniji , privede do neusklajenih rezultatov, je treba laboratorije, ki izvajajo navedena preverjanja, pooblastiti za uporabo enotnega dogovorjenega dodatka v dvomljivih primerih.

(15) Določiti je treba pravila glede izdelkov, ki so izvzeti iz splošnih zahtev o označevanju iz te uredbe, zlasti izdelkov za enkratno uporabo ali izdelkov, za katere se zahteva le vključujoče označevanje.

(16) Primerno je določiti postopek in posebne zahteve , ki jih mora upoštevati vsak proizvajalec ali vsaka oseba, ki nastopa v njegovem imenu , ki želi vključiti ime novega tekstilnega vlakna usklajen seznam imen tekstilnih vlaken iz Priloge I . ▐ ▐

(17) Za zagotovitev izpolnjevanja ciljev te uredbe v koraku s tehničnim napredkom bi morala biti Komisija v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, ki dopolnjujejo ali spreminjajo nebistvene elemente prilog I, II, IV, V, VI, VII, VIII in IX k tej uredbi .

(18) Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 25. novembra 2009 o označevanju porekla (8) poudaril, da so za varstvo potrošnikov potrebna pregledna in skladna pravila trgovanja, vključno z navedbo porekla. Cilj teh navedb mora biti, da se potrošnikom omogoči, da se popolnoma zavedajo točnega porekla izdelkov, ki jih kupujejo, da bi jih zaščitili pred goljufivimi, netočnimi ali zavajajočimi trditvami o poreklu. V zvezi s tekstilnimi izdelki je treba v ta namen uvesti usklajena pravila. Kar zadeva uvožene izdelke, bi morala biti ta pravila v obliki obvezujočih zahtev za označevanje. Glede izdelkov, za katere ni obvezno označevanje porekla na ravni Unije, bi bilo treba določiti pravila, ki bi zagotavljala, da morebitne trditve o poreklu niso napačne ali zavajajoče.

(19) Zahteve o označevanju porekla v skladu s to uredbo glede posameznih sektorjev tekstilnih izdelkov ne bi smele vplivati na pogovore v teku o splošno veljavnem režimu za oznake porekla za izdelke, uvožene iz tretjih držav, ki naj se določijo kot del skupne trgovinske politike Unije.

(20) Ker ciljev predlaganega ukrepa, in sicer sprejetja enotnih pravil za uporabo tekstilnih imen in s tem povezanega označevanja tekstilnih izdelkov, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker se ta cilj zaradi obsega predlaganega ukrepa laže doseže na ravni Unije , lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji . V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne prekoračuje tistega, kar je potrebno za dosego navedenih ciljev.

(21) Potrošniki morajo za premišljeno odločitev o nakupu tekstilnega izdelka vedeti, ali ta vsebuje netekstilne dele živalskega izvora. Zato je bistvenega pomena, da se na etiketi navede vsebnost materialov živalskega izvora.

(22) Ta uredba je omejena na pravila v zvezi z uskladitvijo imen tekstilnih vlaken in označevanjem sestave vlaken tekstilnih izdelkov. Za odpravo morebitnih ovir za pravilno delovanje notranjega trga zaradi različnih določb ali praks držav članic in za dohajanje napredka na področju elektronskega poslovanja in soočanje s prihodnjimi izzivi na trgu tekstilnih izdelkov je treba preučiti uskladitev in standardizacijo drugih vidikov označevanja tekstila. Zato mora Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti poročilo o morebitnih novih zahtevah za označevanje, ki bi jih bilo treba uvesti na ravni Unije, da bi omogočili prosti pretok tekstilnih izdelkov na notranjem trgu in dosegli enotno visoko raven varstva potrošnikov v vsej Uniji. V poročilu je treba preučiti zlasti mnenja potrošnikov glede obsega informacij, ki morajo biti navedene na etiketah tekstilnih izdelkov, in raziskati, katere druge možnosti poleg označevanja bi bilo mogoče uporabiti za zagotovitev dodatnih informacij potrošnikom. Poročilo mora temeljiti na širokem posvetovanju z vsemi zainteresiranimi stranmi, potrošniških raziskavah in podrobni analizi stroškovne učinkovitosti, po potrebi pa morajo biti priloženi tudi zakonodajni predlogi. V poročilu je treba preučiti zlasti dodano vrednost za potrošnike, ki jo imajo morebitne zahteve za označevanje v zvezi z vzdrževanjem tekstila, velikostjo, nevarnimi snovmi, vnetljivostjo, prijaznostjo tekstilnih izdelkov okolju, uporabo nejezikovnih znakov za določitev tekstilnih vlaken, oznakami socialne pravičnosti in elektronskim označevanjem ter vključitvijo identifikacijske številke na etiketi za pridobitev dodatnih informacij na zahtevo o značilnostih izdelka, zlasti na medmrežju. Poročilo mora temeljiti na širokem posvetovanju z vsemi zainteresiranimi stranmi, potrošniških raziskavah in podrobni analizi stroškovne učinkovitosti, po potrebi pa morajo biti priloženi tudi zakonodajni predlogi. V poročilu je treba preučiti zlasti dodano vrednost za potrošnike, ki jo imajo morebitne zahteve za označevanje v zvezi z vzdrževanjem tekstila, velikostjo, nevarnimi snovmi, vnetljivostjo, prijaznostjo tekstilnih izdelkov okolju, uporabo nejezikovnih znakov za določitev tekstilnih vlaken, oznakami socialne pravičnosti in elektronskim označevanjem ter vključitvijo identifikacijske številke na etiketi za pridobitev dodatnih informacij na zahtevo o značilnostih izdelka, zlasti na medmrežju.

(23) Direktive 73/44/EGS, 96/73/ES in 2008/121/ES je treba razveljaviti –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

Poglavje 1

Splošne določbe

Člen 1

Predmet

Ta uredba določa pravila v zvezi z uporabo imen tekstilnih vlaken in označevanjem tekstilnih izdelkov ter določitvijo sestave vlaken tekstilnih izdelkov z enotnimi metodami kvantitativne analize, da se izboljša njihov prosti pretok na notranjem trgu, potrošnikom pa zagotovijo točne informacije .

Člen 2

Področje uporabe

1. Ta uredba se uporablja za tekstilne izdelke:

Za namene te uredbe se naslednji izdelki obravnavajo enako kot tekstilni izdelki :

(a) izdelke, ki vsebujejo vsaj 80 mas. % tekstilnih vlaken;

(b) oblazinjeno pohištvo, dežnike in sončnike, ki vsebujejo vsaj 80 mas. % tekstilnih komponent;

(c) tekstilne komponente za večplastne talne obloge, posteljne vložke in opremo za šotorjenje ter tople podloge za obutev, rokavice, rokavice palčnike in dolge rokavice brez prstov/športne rokavice, če taki deli izdelka ali podloge tvorijo vsaj 80 mas. % celotnega izdelka;

(d) tekstilne materiale, ki so sestavni deli drugih izdelkov in tvorijo njihov bistveni del, kadar je njihova sestava natančno določena.

2. Določbe te uredbe ne veljajo za tekstilne izdelke, ki:

(a) so namenjeni izvozu v tretje države;

(b) vstopijo v države članice pod carinskim nadzorom za tranzitne namene;

(c) so uvoženi iz tretjih držav za aktivno dodelavo;

(d) so oddani v delo osebam, ki delajo doma, ali samostojnim podjetjem, ki opravijo delo iz dobavljenih materialov za plačilo brez prenosa lastninske pravice;

(e) so dobavljeni posameznim končnim potrošnikom kot izdelki, narejeni po naročilu.

Člen 3

Opredelitev pojmov

1. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(a) „tekstilni izdelki“ so surovine, polizdelki in končni izdelki industrijske ali ročne izdelave ter delno ali v celoti izdelani konfekcijski izdelki, katerih surovinska sestava so samo tekstilna vlakna, ne glede na način mešanja ali sestavljanja v procesu izdelave;

(b) „tekstilno vlakno“ pomeni eno od naslednjega: (i) enota, za katero je značilna gibkost, prožnost, finost, visoko razmerje med dolžino in največjim premerom, zaradi česar je primerna za tekstilno uporabo; (ii) upogljivi trakovi ali izdelki cevaste oblike, katerih vidna širina ne presega 5 mm, vključno s trakovi, izrezanimi iz širših trakov ali filmov, ki so izdelani iz snovi, uporabljenih pri izdelavi vlaken, naštetih v razpredelnici 2 Priloge I, in primernih za tekstilno uporabo;

(c) „vidna širina“ je širina nagubanega, zravnanega, stisnjenega ali zvitega traku ali izdelka cevaste oblike, ali povprečna širina, če širina ni enakomerna;

(d) „tekstilna komponenta“ pomeni del tekstilnega izdelka z drugačno vsebnostjo vlaken;

(e) „tuja vlakna“ so vlakna, ki niso navedena na etiketi;

(f) „podloga“ pomeni ločen artikel, ki se uporablja pri izdelavi oblačil in drugih izdelkov, sestavljen iz ene ali več plasti tekstilnega materiala, ki je rahlo pritrjen vzdolž enega ali več robov;

(g) „označevanje“ pomeni navedbo zahtevanih podatkov o tekstilnem izdelku na etiketi, ki je na izdelek prišita, izvezena, natisnjena, odtisnjena ali pritrjena s kakršno koli drugo tehnologijo;

(h) „vključujoče označevanje“ pomeni način označevanja, pri čemer se enotna etiketa uporablja za več tekstilnih izdelkov ali komponent;

(i) „izdelki za enkratno uporabo“ so izdelki, namenjeni le enkratni uporabi ali uporabi v omejenem času in katerih običajna uporaba onemogoča ponovno uporabo za enak ali podoben namen.

2. Za namene te uredbe se uporabljajo opredelitve „dostopnost na trgu“, „dajanje na trg“, „proizvajalec“, „pooblaščeni zastopnik“, „uvoznik“, „distributer“, „gospodarski subjekti“, „harmonizirani standard“, „nadzor trga“ in „organ za nadzor trga“ iz Uredbe (ES) št. 765/2008.

Člen 4

Splošna pravila

1. Tekstilni izdelki so dostopni na trgu, samo če so označeni ali imajo spremne trgovinske dokumente v skladu z določbami te uredbe.

2. Če ta uredba ne določa drugače, nacionalna pravila in pravila Unije o varstvu industrijske in poslovne lastnine, o navedbi in oznakah porekla blaga ter preprečevanju nelojalne konkurence ostanejo veljavna za tekstilne izdelke .

Poglavje 2

Imena tekstilnih vlaken in s tem povezane zahteve o označevanju

Člen 5

Imena tekstilnih vlaken

1. Za navedbo sestave vlaken tekstilnih izdelkov se uporabljajo samo imena tekstilnih vlaken, navedena v Prilogi I.

2. Uporaba imen iz Priloge I je določena za vlakna, katerih lastnosti ustrezajo opisu iz navedene priloge.

Imena se ne uporabljajo za druga vlakna, niti kot celotno ime niti kot koren besede ali pridevnik.

Pojem „svila“ se pri filamentni preji tekstilnega vlakna ne sme uporabljati kot oznaka za obliko ali predstavitev.

Člen 6

Vloge za imena novih tekstilnih vlaken

Vsak proizvajalec ali vsaka oseba, ki nastopa v njegovem imenu, lahko Komisiji predloži vlogo za vključitev imena novega tekstilnega vlakna na seznam iz Priloge I.

Vloga vključuje tehnično dokumentacijo, pripravljeno v skladu s Prilogo II.

Člen 7

Čisti izdelki

1. Kot „100 %“, „čist“ ali „ves“ se lahko označi samo tekstilni izdelek, ki je sestavljen izključno iz ene vrste vlaken.

Navedeni ali podobni pojmi se ne uporabljajo za druge izdelke.

2. Za tekstilni izdelek lahko velja, da je sestavljen izključno iz ene vrste vlakna, če ne vsebuje več kot 2 mas. % tujih vlaken, pod pogojem, da je ta količina upravičena, ker je v dobri proizvodni praksi tehnično neizogibna, in ni redno dodana.

Pod enakimi pogoji za tekstilni izdelek, ki je vključen v postopek mikanja, lahko velja, da je sestavljen izključno iz ene vrste vlakna, če ne vsebuje več kot 5 mas. % tujih vlaken.

Člen 8

Volneni izdelki

1. Volnen izdelek se lahko označi z enim od imen iz Priloge III, pod pogojem, da je sestavljen samo iz volnenih vlaken, ki prej niso bila sestavni del drugega končnega izdelka, ki niso bila v nobenem postopku predenja in/ali polstenja razen tistih, ki so potrebni za izdelavo navedenega izdelka, in ki niso bila poškodovana med obdelovanjem ali med uporabo.

2. Z odstopanjem od odstavka 1 se lahko imena, navedena v Prilogi III, uporabijo za opis volne v mešanici vlaken, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) vsa volna, vsebovana v tej mešanici, ustreza zahtevam, ki so določene v odstavku 1;

(b) ta volna ne predstavlja manj kot 25 % skupne mase mešanice;

(c) je poleg volne v mešanici iz česanih vlaken le še ena vrsta vlaken, ki so prav tako česana.

Navede se celotna odstotkovna sestava takšne mešanice.

3. Tuja vlakna v izdelkih iz odstavkov 1 in 2, vključno z volnenimi izdelki, ki so vključeni v postopek mikanja, ne presegajo 0,3 % skupne mase in so upravičena, ker so v dobri proizvodni praksi tehnično neizogibna .

Člen 9

Tekstilni izdelki iz več vlaken

1. Tekstilni izdelek se označi z imenom in masnim deležem vseh sestavnih vlaken v zaporedju po padajočem vrstnem red .

2. Z odstopanjem od odstavka 1 in brez poseganja v člen 7(2), se lahko vlakna, ki posamično predstavljajo do 3 % skupne mase tekstilnega izdelka, ali vlakna, ki skupaj predstavljajo do 10 % skupne mase, označijo z izrazom „tuja vlakna“, sledi pa njihov masni delež, pod pogojem, da tega ni mogoče enostavno navesti ob času proizvodnje .

3. Izdelki, ki imajo čisto bombažno osnovo ali čisti laneni votek, pri katerih odstotek lana predstavlja najmanj 40 % skupne mase neškrobljene tkanine, lahko dobijo ime „bombažno-lanena tkanina“, temu pa je treba dodati podroben opis surovinske sestave „čista bombažna osnova - čisti laneni votek“.

4. Brez poseganja v člen 5(1) se lahko pri tekstilnih izdelkih, katerih sestave med njihovo izdelavo ni mogoče enostavno določiti, na etiketi uporablja pojem „mešana vlakna“ ali „nedoločena tekstilna sestava“.

5. Z odstopanjem od odstavka 1 se lahko vlakna, ki niso vključena v Prilogo I, označijo z izrazom „tuja vlakna“, čemur sledi njihov skupni masni delež, pod pogojem, da je bil vložen zahtevek za vključitev teh vlaken v Prilogo I v skladu s členom 6.

Člen 10

Dekorativna vlakna in vlakna z antistatičnim učinkom

Vidnih posameznih vlaken, ki so le dekorativna in ne presegajo 7 % mase končnega izdelka, ni treba navesti v sestavi vlaken, kot to določata člena 7 in 9.

Enako velja za kovinska vlakna in druga vlakna, ki so dodana izdelku zaradi antistatičnega učinka in ki ne presegajo 2 % mase končnega izdelka.

Pri izdelkih iz člena 9(3) se ti odstotki izračunajo glede na maso osnove in votka posebej.

Člen 11

Materiali živalskega izvora

1. Če tekstilni izdelek vsebuje netekstilne dele živalskega izvora, je opremljen z etiketo, na kateri je navedeno, da so ti deli izdelani iz materialov živalskega izvora. Označevanje ne sme zavajati in je predstavljeno tako, da porabnik z lahkoto ugotovi, na kateri del izdelka se podatki na etiketi nanašajo.

2. Države članice obvestijo Komisijo do … (9) o analitičnih metodah, ki jih uporabljajo za ugotavljanje materialov živalskega izvora, ter potem vsakič, ko je to potrebno zaradi novih okoliščin.

3. Komisija sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26, s katerimi določi podrobno obliko in načine označevanja tekstilnih izdelkov iz odstavka 1 in oblikuje analitične metode za ugotavljanje materialov živalskega izvora.

Člen 12

Etiketiranje

1. Tekstilni izdelki se etiketirajo ▐, kadar koli postanejo dostopni na trgu .

Etiketa na tekstilnem izdelku je trdno pritrjena na lahko dostopnem in vidnem mestu. Ostati mora berljiva vso običajno dobo uporabe tekstilnega izdelka. Etiketa in način pritrditve morata biti takšna, da potrošnike čim manj motita pri nošenju tekstilnega izdelka.

Vendar se lahko etiketiranje zamenja ali dopolni s spremnimi trgovskimi dokumenti, kadar so izdelki dobavljeni gospodarskim subjektom v dobavni verigi ali kadar so dobavljeni po naročilu naročnika v skladu z Direktivo 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (10).

Imena in opisi iz členov 5, 7, 8 in 9 so jasno navedeni v spremnih trgovinskih dokumentih.

Okrajšave se ne uporabljajo, razen mehaniziranih procesnih šifer ali kadar so opredeljene v mednarodno priznanih standardih, pod pogojem, da so okrajšave obrazložene v istem trgovinskem dokumentu.

2. Pri dajanju tekstilnega izdelka na trg proizvajalec ali, če ta nima sedeža v Uniji, uvoznik zagotovi namestitev etikete in točnost informacij, vsebovanih na etiketi.

Pri dajanju tekstilnih izdelkov na trg distributer ▐ zagotovi, da so izdelki opremljeni z ustrezno etiketo, predpisano s to uredbo.

Distributer se obravnava kot proizvajalec za namene te uredbe, če da na trg izdelek pod svojim imenom ali blagovno znamko, doda etiketo ali spremeni vsebino etikete.

Gospodarski subjekti iz prvega in drugega pododstavka zagotovijo, da se noben podatek, naveden ob začetku dostopnosti tekstilnih izdelkov na trgu , ne more zamenjati z imeni in opisi, določenimi v tej uredbi.

Člen 13

Uporaba imen in opisov

▐

1. Ko tekstilni izdelek postane dostopen na trgu , so imena in sestava vlaken opisi iz členov 5, 7, 8 in 9 na lahko dostopen, viden in berljiv ▐ način ter z enotno velikostjo črk/številk, slogom in pisavo navedeni v katalogih in prodajni literaturi, na embalaži, ▐ in etiketi . Ti podatki so pred nakupom za potrošnika jasno vidni. To velja tudi za elektronske nakupe.

2. Blagovne znamke ali imena podjetij se lahko navedejo takoj pred ali za imeni in opisi iz členov 5, 7, 8 in 9.

Kadar pa blagovna znamka ali ime podjetja sama po sebi ali kot pridevnik ali koren besede vsebujeta eno od imen iz Priloge I ali ime, ki ga je mogoče zamenjati s tem imenom, se takšna blagovna znamka ali ime navede takoj pred ali za imeni in opisi iz členov 5, 7, 8 in 9.

Druge informacije so vedno navedene ločeno.

3. Etiketiranje je vedno na voljo v uradnem jeziku Unije, ki je lahko razumljiv za končnega potrošnika v državi članici, kjer bodo tekstilni izdelki dostopni. Po potrebi se imena tekstilnih vlaken lahko zamenjajo ali dopolnijo z razumljivimi nejezikovnimi znaki .

Pri navitkih, vretencih za sukanec, predenih, klobčičih ali katerih koli drugih malih količinah sukanca za šivanje in krpanje ter prej za vezenje, se prvi pododstavek uporablja za vključujoče označevanje iz člena 16(3). Kadar se takšni izdelki končnemu uporabniku prodajo posamič, se lahko označijo v katerem koli uradnem jeziku Unije, če imajo enotno etiketo . Po potrebi se imena tekstilnih vlaken lahko zamenjajo ali dopolnijo z razumljivimi nejezikovnimi znaki .

Komisija sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26, s katerimi določi podrobne pogoje uporabe znakov iz tega odstavka.

Člen 14

Večkomponentni tekstilni izdelki

1. Vsak tekstilni izdelek, ki vsebuje dve ali več komponent, nosi etiketo z navedbo vsebnosti vlaken vsake komponente.

Taka etiketa ni obvezna za komponente, ki niso glavne podloge in pomenijo manj kot 30 % skupne mase izdelka.

2. Kadar je v dveh ali več tekstilnih izdelkih enaka vsebnost vlaken in običajno tvorijo enoto, lahko imajo samo eno etiketo.

Člen 15

Posebne določbe

Sestava vlaken izdelkov iz Priloge IV se navede v skladu s pravili označevanja, določenimi v navedeni prilogi.

Člen 16

Odstopanja

1. Z odstopanjem od členov 12, 13 in 14 se uporabljajo pravila iz odstavkov 2, 3 in 4 tega člena.

V vsakem primeru pa so izdelki iz odstavkov 3 in 4 tega člena dostopni na trgu tako, da se lahko končni potrošnik v celoti seznani s sestavo navedenih izdelkov.

2. Navedba imen tekstilnih vlaken ali sestave vlaken na etiketah ali oznaki tekstilnega izdelka iz Priloge V ni potrebna.

Kadar pa blagovna znamka ali ime podjetja sama po sebi ali kot pridevnik ali koren besede vsebujeta eno od imen iz Priloge I ali ime, ki ga je mogoče zamenjati s tem imenom, se uporabljajo členi 12, 13, in 14.

3. Kadar so tekstilni izdelki iz Priloge VI iste vrste in imajo enako sestavo, so lahko dostopni na trgu skupaj pod skupno etiketo.

4. Sestava tekstilnih izdelkov, ki se prodajajo na meter, se lahko prikaže le na dolžini ali navitku, ki je dostopen na trgu .

Poglavje 3

Nadzor trga ▐

Člen 17

Določbe o tržnem nadzoru

1. ▐ Organi za nadzor trga izvajajo nadzor skladnosti sestave tekstilnih izdelkov s predloženimi informacijami v zvezi s sestavo navedenih izdelkov v skladu s to uredbo .

2. Za določanje sestave vlaken tekstilnih izdelkov se nadzor iz odstavka 1 se izvaja v skladu z metodami ali harmoniziranimi standardi iz Priloge VIII.

V ta namen se določi odstotkovna sestava vlaken, določena v členih 7, 8 in 9, in sicer z uporabo ustreznih dogovorjenih dodatkov iz Priloge IX na suho snov posamezne vrste vlaken, potem ko se odstranijo artikli iz Priloge VII.

Pri določanju sestave vlaken iz členov 7, 8 in 9 se artikli iz Priloge VII ne upoštevajo.

3. V katerem koli laboratoriju, ki ga organi držav članic akreditirajo in odobrijo za testiranja dvokomponentnih tekstilnih mešanic, za katere ne obstaja enotna metoda analize na ravni Unije , se določi sestava vlaken takih mešanic ▐, tako da se v poročilu o analizi navedejo dobljeni rezultati, uporabljena metoda ter stopnja natančnosti te metode ▐.

Člen 18

Odstopanja

1. Za določitev sestave tekstilnih izdelkov, namenjenih končnemu potrošniku, se uporabljajo odstopanja iz odstavkov 2, 3 in 4.

2. Prisotnosti tujih vlaken v sestavi, ki jo je treba zagotoviti v skladu s členom 9, ni treba navesti, če odstotek navedenih vlaken ne dosega naslednjih vrednosti:

(a) 2 % celotne mase tekstilnega izdelka, pod pogojem, da je ta količina ▐ upravičena, ker je v dobri proizvodni praksi tehnično neizogibna in ni redno dodana;

(b) pod enakim pogojem 5 % celotne mase pri tekstilnih izdelkih, ki so vključeni v postopek mikanja.

Točka (b) tega odstavka ne vpliva na člen 8(3).

3. Pri proizvodnem procesu je dovoljeno 3-odstotno odstopanje med navedeno odstotkovno sestavo vlaken, ki se zagotovi v skladu s členom 9, in odstotki, pridobljenimi z analizo, izvedeno v skladu s členom 17, glede na skupno maso vlaken, navedeno na etiketi. Takšno odstopanje se uporablja tudi za:

(a) vlakna na seznamu, ki so brez navedbe odstotka v skladu s členom 9(2);

(b) odstotek volne iz člena 8(2)(b).

Za namene analize se odstopanja izračunajo ločeno. Skupna masa, ki se upošteva pri izračunavanju odstopanja iz tega odstavka, je masa vlaken končnega izdelka, od katere se odšteje masa katerih koli tujih vlaken, ugotovljenih pri uporabi odstopanja iz odstavka 2.

Dodatek odstopanj iz odstavkov 2 in 3 je dovoljen samo, če se pokaže, da so katera koli tuja vlakna, ki so ugotovljena z uporabo odstopanja iz odstavka 2, kemično enake vrste kot eno ali več vlaken, navedenih na etiketi.

4. Pri posebnih izdelkih, za katere proizvodni proces zahteva odstopanja, ki so višja od tistih iz odstavkov 2 in 3, lahko Komisija odobri višja odstopanja pri preverjanju skladnosti izdelka v skladu s členom 17(1) samo v izjemnih primerih in kadar proizvajalec to ustrezno upraviči.

Proizvajalec predloži zahtevek, ki vsebuje zadostne razloge in dokaze o izjemnih proizvodnih okoliščinah.

Poglavje 4

Navedba porekla tekstilnih izdelkov

Člen 19

Navedba porekla tekstilnih izdelkov, uvoženih iz tretjih držav

1. Za namene tega člena se izraza „poreklo“ in „po poreklu“ nanašata na nepreferencialno poreklo v skladu s členi 35 in 36 Uredbe (ES) št. 450/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o carinskem zakoniku Skupnosti (Modernizirani carinski zakonik) (11).

2. Za uvoz ali dajanje na trg tekstilnih izdelkov, uvoženih iz tretjih držav, razen tistih, ki so po poreklu iz Turčije in držav pogodbenic sporazuma EGP, velja označevanje porekla pod pogoji iz tega člena.

3. Država porekla tekstilnih izdelkov se navede na etiketi teh izdelkov. Če so izdelki v embalaži, se poreklo navede ločeno na embalaži. Navedbe države izvora ne sme nadomestiti ustrezna navedba v spremnih trgovskih dokumentih.

4. Komisija lahko sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26, s katerimi določi primere, kjer je namesto etiketiranja samih izdelkov sprejemljiva navedba porekla na embalaži. To so lahko zlasti primeri, kjer izdelki običajno dosežejo končnega potrošnika ali uporabnika v svoji običajni embalaži.

5. Poreklo tekstilnih izdelkov se navaja z besedami „proizvedeno v“ („made in“) skupaj z imenom države porekla. Označevanje se izvede v uradnem jeziku Evropske unije, ki je zlahka razumljiv za končnega potrošnika v državi članici, kjer se bodo izdelki dali na trg.

6. Poreklo je označeno z jasno berljivimi in neizbrisnimi znaki, med normalnim rokovanjem z izdelkom je dobro vidno, jasno se razlikuje od drugih podatkov in je predstavljeno na način, ki ni niti zavajajoč niti ni zanj verjetno, da bi ustvaril napačno predstavo o poreklu izdelka.

7. Tekstilni izdelki so ob uvozu opremljeni z etiketo z zahtevanimi podatki. Ta etiketa se ne sme odstraniti ali prirediti, dokler se izdelki ne prodajo končnemu potrošniku ali uporabniku.

Člen 20

Navedba porekla drugih tekstilnih izdelkov

1. Če je na etiketi navedeno poreklo tekstilnih izdelkov, ki niso omenjeni v členu 19, za to navedbo veljajo pogoji iz tega člena.

2. Za izdelek velja, da je po poreklu iz države, v kateri je šel skozi vsaj dve od naslednjih proizvodnih faz:

— predenje;

— tkanje;

— zaključna dela;

— izdelava.

3. Na etiketi ne sme biti navedeno, da je tekstilni izdelek po poreklu v celoti iz države, razen če je šel v tej državi skozi vse proizvodne faze iz odstavka 2.

4. Poreklo izdelkov se navaja z besedami „proizvedeno v“ („made in“) skupaj z imenom države porekla. Označevanje se izvede v uradnem jeziku Evropske unije, ki je zlahka razumljiv za končnega potrošnika v državi članici, kjer se bo izdelek dal na trg.

5. Poreklo je označeno z jasno berljivimi in neizbrisnimi znaki, med normalnim rokovanjem z izdelkom je dobro vidno, jasno se razlikuje od drugih podatkov in je predstavljeno na način, ki ni zavajajoč niti ni zanj verjetno, da bi ustvaril napačno predstavo o poreklu izdelka.

Člen 21

Delegirani akti

Komisija lahko sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26, s katerimi:

— določi podrobno obliko in načine označevanja porekla;

— sestavi seznam izrazov v vseh uradnih jezikih Unije, ki jasno izražajo, da so izdelki po poreklu iz države, označene na etiketi;

— določi primere, kjer običajno rabljene okrajšave nedvoumno označujejo državo porekla in se lahko uporabljajo za namene te uredbe;

— določi primere, v katerih izdelkov zaradi tehničnih ali ekonomskih razlogov ni mogoče ali ni treba označiti;

— določi druga pravila, ki so lahko potrebna, če izdelki niso v skladu s to uredbo.

Člen 22

Splošne določbe

1. Za tekstilne izdelke iz člena 19 velja, da niso v skladu s to uredbo, če:

— niso opremljeni z označbo porekla;

— označba porekla ne ustreza poreklu izdelkov;

— je bila označba porekla spremenjena ali odstranjena ali kako drugače prirejena, razen v primerih, ko so bili potrebni popravki v skladu z odstavkom 5 tega člena.

2. Za tekstilne izdelke, ki niso omenjeni v členu 19, velja, da niso v skladu s to uredbo, če:

— označba porekla ne ustreza poreklu izdelkov;

— je bila označba porekla spremenjena ali odstranjena ali kako drugače prirejena, razen v primerih, ko so bili potrebni popravki v skladu z odstavkom 5 tega člena.

3. Komisija lahko sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26 glede izjav in podporne dokumentacije, ki velja kot dokaz za skladnost s to uredbo.

4. Države članice določijo pravila glede kazni, ki se uporabljajo pri kršitvi določb te uredbe, in sprejmejo vse potrebne ukrepe, da bi zagotovile izvrševanje teh kazni. Predvidene kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Države članice obvestijo Komisijo o teh določbah najpozneje v … (12) in jo nemudoma obvestijo tudi o vseh poznejših spremembah, ki vplivajo na te določbe.

5. Če izdelki niso v skladu s to uredbo, države članice nadalje sprejmejo potrebne ukrepe, da se od lastnika izdelkov ali druge osebe, odgovorne zanje, zahteva, da te izdelke na lastne stroške označijo v skladu s to uredbo.

6. Kjer je to potrebno za učinkovito izvajanje te uredbe, si pristojne oblasti lahko izmenjujejo podatke, prejete med nadzorom skladnosti s to uredbo, vključno z organi in drugimi osebami ali organizacijami, ki so jih države članice pooblastile v skladu s členom 11 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu (13).

Poglavje 5

Končne določbe

Člen 23

Prilagoditev tehničnemu napredkui

▐ Spremembe prilog I, II, IV, V, VI, VII, VIII in IX, ki so potrebne za prilagoditev teh prilog tehničnemu napredku, sprejme Komisija z delegiranimi akti v skladu s členom 24 pod pogoji iz členov 25 in 26 .

Člen 24

Prenos pooblastil

1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz členov 11, 13, 19, 21, 22 in 23 se Komisiji podeli obdobje petih let po … (14) . Komisija pripravi poročilo o prenesenih pooblastilih najpozneje šest mesecev pred iztekom petih let. Poročilu je po potrebi priložen zakonodajni predlog za podaljšanje pooblastila.

2. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o tem sočasno obvesti Evropski parlament in Svet.

Člen 25

Preklic prenesenih pooblastil

Evropski parlament ali Svet lahko kadar koli prekliče prenos pooblastil iz členov 11, 13, 19, 21, 22 in 23.

Člen 26

Nasprotovanje delegiranim aktom

1. Evropski parlament ali Svet lahko nasprotuje delegiranemu aktu v treh mesecih od datuma uradnega obvestila.

Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se to obdobje podaljša za dva meseca.

2. Če do preteka obdobja iz odstavka 1 niti Evropski parlament niti Svet nista nasprotovala delegiranemu aktu ali če sta oba obvestila Komisijo, da ne nameravata nasprotovati, se akt objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na datum, ki je naveden v aktu.

▐

Člen 27

Poročanje

Komisija do … (15) predloži Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo o izvajanju te uredbe s poudarkom na vlogah in sprejetju imen novih tekstilnih vlaken ter predloži zakonodajni predlog, če je to utemeljeno .

Člen 28

Pregled

1. Komisija do … (16) Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o morebitnih novih zahtevah o označevanju, ki bodo uvedene na ravni Unije, da se potrošnikom zagotovijo točne, ustrezne, razumljive in primerljive informacije o lastnostih tekstilnih izdelkov. Poročilo temelji na širokem posvetovanju z vsemi zainteresiranimi stranmi, potrošniških raziskavah in podrobni analizi stroškovne učinkovitosti, po potrebi pa so priloženi tudi zakonodajni predlogi. Poročilo med drugim obravnava naslednja vprašanja:

— sistem usklajenega označevanja za vzdrževanje,

— vseevropski sistem enotnega označevanja velikosti za oblačila in obutev,

— navedba vseh morebitno alergenih ali nevarnih snovi, ki so bile uporabljene med proizvodnjo ali predelavo tekstilnega izdelka,

— ekološko označevanje v zvezi s prijaznostjo okolju in trajnostno proizvodnjo tekstilnih izdelkov,

— oznake socialne pravičnosti, da bi potrošnike obveščali o socialnih razmerah, v katerih je bil izdelek proizveden,

— opozorilne oznake, ki potrošnike obveščajo o vnetljivosti tekstilnih izdelkov, zlasti na hitro vnetljivih oblačilih,

— elektronsko označevanje, vključno z radiofrekvenčnimi identifikacijami (RFID),

— vključitev identifikacijske številke na etiketi, ki se uporablja za pridobitev dodatnih informacij na zahtevo o značilnostih izdelka, na primer na internetu,

— uporaba nejezikovnih znakov za določitev vlaken, uporabljenih v proizvodnji tekstilnega izdelka, na podlagi katerih potrošniki preprosto prepoznajo sestavo in zlasti, ali so bila uporabljena naravna ali sintetična vlakna.

2. Do … (17) Komisija izvede študijo o tem, ali so snovi, uporabljene v proizvodnji ali predelavi tekstilnih izdelkov, morda nevarne za zdravje ljudi. V okviru študije se zlasti preuči, ali obstaja vzročna zveza med alergičnimi reakcijami in sintetičnimi vlakni, barvami, biocidi, konzervansi ali nanodelci, uporabljenimi v tekstilnih izdelkih. Študija temelji na znanstvenih dokazih in upošteva rezultate dejavnosti tržnega nadzora. Komisija na podlagi te študije, če je to utemeljeno, predloži zakonodajne predloge o prepovedi ali omejitvi uporabe morebitno nevarnih snovi, uporabljenih v tekstilnih izdelkih, v skladu z ustrezno zakonodajo EU.

Člen 29

Prehodna določba

Tekstilni izdelki, ki so v skladu z določbami Direktive 2008/121/ES in so bili dani na trg prej kot … (18) , se lahko dajejo na trg še do … (19) .

Člen 30

Razveljavitev

Direktive 73/44/EGS , 96/73/ES in 2008/121/ES se razveljavijo od … (20).

Sklici na razveljavljene direktive se upoštevajo kot sklici na to uredbo in se berejo v skladu s korelacijsko tabelo iz Priloge X.

Člen 31

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V, Za Evropski parlament Predsednik Za Svet Predsednik

(1) Mnenje z dne 16. decembra 2009 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

(2) Stališče Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010.

(3) UL L 83, 30.3.1973, str. 1.

(4) UL L 32, 3.2.1997, str. 1.

(5) UL L 19, 23.1.2009, str. 29 .

(6) UL L 11, 15.1.2002, str. 4.

(7) UL L 218, 13.8.2008, str. 30 .

(8) Sprejeta besedila, P7_TA(2009)0093.

(9) UL: prosimo, vstavite datum začetka veljavnosti te uredbe.

(10) UL L 134, 30.4.2004, str. 114 .

(11) UL L 145, 4.6.2008, str. 1 .

(12) Devet mesecev od datuma začetka veljavnosti te uredbe.

(13) UL L 149, 11.6.2005, str. 22 .

(14) Datum začetka veljavnosti te uredbe.

(15) Tri leta od datuma začetka veljavnosti te uredbe.

(16) Dve leti od datuma začetka veljavnosti te uredbe.

(17) Dve leti od datuma začetka veljavnosti te uredbe.

(18) Šest mesecev od datuma začetka veljavnosti te uredbe.

(19) Dve leti in šest mesecev od datuma začetka veljavnosti te uredbe.

(20) Datum začetka veljavnosti te uredbe.

Torek, 18. maj 2010

PRILOGA I PREGLEDNICA TEKSTILNIH VLAKEN Število Standardizirano ime Opis vlakna 1 volna Vlakno runa ovce ali jagnjeta (Ovis aries) ali mešanica vlaken iz ovčjega ali jagnjetovega runa in dlak, ki so naštete pod št. 2. 2 alpaka, lama, kama, kašmir, moher, angora vikunja, jak, gvanako, kašgora, bober, vidra, skupaj z imenom „volna“ ali „dlaka“ ali brez njega Dlake navedenih živali: alpaka, lama, kamela, kašmirska koza, angora koza, angora kunec, vikunja, jak, gvanako, kašgorska koza, bober, vidra 3 živalska ali konjska dlaka, z ali brez navedbe vrste živali (npr. kravja dlaka, navadna kozja dlaka, konjska dlaka) Dlaka različnih živali, ki niso navedene pod št. 1 ali 2 4 svila Vlakno, pridobljeno samo od insektov, ki izločajo svilo, 5 bombaž Vlakno, pridobljeno iz semenskih mešičkov bombaževca (Gossypium) 6 kapok Vlakno, pridobljeno iz notranjosti kapokovega sadeža (Ceiba pentandra) 7 lan Vlakno, pridobljeno iz ličja lanu (Linum usitatissimum) 8 prava konoplja Vlakno, pridobljeno iz ličja konoplje (Cannabis sativa) 9 juta Vlakno, pridobljeno iz ličja Corchorus olitorius in Corchorus capsularis. Za namene te uredbe morajo biti vlakna iz ličja pridobljena iz naslednjih rastlin: Hibiscus cannabinus, Hibiscus sabdariffa, Abultilon avicennae, Urena lobata, Urena sinuata, obdelana na enak način kot juta 10 abaka (manilska konoplja) Vlakno, pridobljeno iz listov Musa textilis 11 alfa Vlakno, pridobljeno iz listov Stipa tenacissima 12 kokosovo vlakno (kokos) Vlakno, pridobljeno iz sadeža Cocos nucifera 13 žuka ali brnistra Vlakno, pridobljeno iz ličja Cytisus scoparius in/ali Spartium Junceum 14 kitajska kopriva ali ramija Vlakno, pridobljeno iz ličja Boehmeria nivea in Boehmeria tenacissima 15 sisal Vlakno, pridobljeno iz listov Agave sisalana 16 heneken Vlakno iz ličja Crotalaria juncea 17 mehiška agava ali kantala Vlakno iz listov Agave Fourcroydes 18 kantala Vlakno iz listov Agave Cantala 19 acetat Celulozno acetatno vlakno, v katerem je zaestrenih manj kot 92 %, vendar najmanj 74 % hidroksilnih skupin 20 alginat Vlakno, pridobljeno iz kovinskih, soli alginske kisline 21 bakrova vlakna (kuoksamska vlakna) Regenerirana celulozna vlakna, pridobljena po bakrovem amoniakalnem postopku 22 modal Vlakno iz regenerirane celuloze, pridobljeno z modificiranim viskoznim postopkom, z visoko stopnjo pretržne trdnosti in visokim modulom elastičnosti v mokrem. Pretržna sila (Bc) v klimatiziranem stanju in sila (Bm), ki je potrebna za 5 % raztezek vlakna v mokrem stanju, sta: BC (CN) ≥ 1,3 √T + 2 T BM (CN) ≥ 0,5 √T pri čemer T pomeni povprečno dolžinsko maso v deciteksih 23 beljakovine Vlakno, pridobljeno iz naravnih proteinov, regeneriranih in stabiliziranih s kemičnimi reagenti 24 triacetat Celulozno acetatno vlakno, v katerem je zaestrenih najmanj 92 % hidroksilnih skupin 25 viskoza Regenerirano celulozno vlakno, pridobljeno po viskoznem postopku 26 akril Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki vključujejo vsaj 85 mas. % akrilonitrilnih ponavljajočih se enot 27 klorovlakna Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v svoji verigi več kot 50 mas. % vinilkloridnih ali vinildenkloridnih monomernih enot 28 fluorovlakna Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki so sestavljene iz alifatskih fluoriranih ogljikovodikovih monomerov 29 modakril Vlakno oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v svoji verigi več kot 50 mas. % in manj kot 85 mas. % akrilonitrilnih ponavljajočih se enot 30 poliamidna ali najlonska vlakna Vlakno, oblikovano iz sintetičnih linearnih makromolekul, ki imajo v svoji molekuli ponavljajoče se amidne vezi, od katerih je vsaj 85 % vezanih na alifatske ali cikloalifatske enote. 31 aramid Vlakno, oblikovano iz sintetičnih linearnih makromolekul, sestavljenih iz aromatskih skupin, povezanih preko amidnih ali imidnih vezi, od katerih je vsaj 85 % neposredno vezanih na dva aromatska obroča in pri katerih število imidnih vezi, če so prisotne, ne presega število amidnih vezi 32 poliimid Vlakno, oblikovano iz sintetičnih linearnih makromolekul, ki imajo v molekuli ponavljajoče imidne enote 33 liocel Regenerirano celulozno vlakno, izdelano z raztapljanjem v organskem topilu in predenjem brez tvorbe stranskih derivatov 34 polilaktid Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v svoji verigi vsaj 85 % (po masi) estrskih enot mlečne kisline, nastalih iz sladkorja v naravnem stanju, in ki ima talilno temperaturo vsaj 135 °C 35 poliester Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki v verigi vsebujejo najmanj 85 mas. % estrskih skupin, nastalih v reakciji diola s teraftalno kislino 36 polietilen Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, nesubstituiranih nasičenih alifatskih ogljikovodikov 37 polipropilen Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul iz nasičenih alifatskih ogljikovodikovih enot, v katerih je na vsakem drugem atomu vezana metilna stranska skupina, običajno v izotaktični konfiguraciji in brez dodatne substitucije 38 polikarbamid Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v svoji verigi ponavljajočo/periodično ureilensko (NH-CO-NH) funkcionalno skupino 39 poliuretan Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v molekuli ponavljajočo se uretansko funkcionalno skupino 40 vinilal Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, polivinilalkohola z različnimi stopnjami acetiliranja 41 trivinil Vlakno, oblikovano iz trojnega polimera poliakrilonitrila, kloriranega vinil monomera in tretjega vinil monomera, od katerih nobeden ne predstavlja več kot 50 % skupne mase 42 elastodien Elastično vlakno, sestavljeno iz naravnih ali sintetičnih poliizoprenov ali sestavljeno iz enega ali več dienov polimeriziranih z ali brez enega ali več vinilnih monomerov, ki se hitro in v veliki meri povrne v prvotno dolžino, kadar je raztegnjeno do trikratne prvotne dolžine in sproščeno 43 elastan Elastomerno vlakno, sestavljeno vsaj iz 85 mas. % segmentiranega poliuretana, ki se hitro in v veliki meri povrne v prvotno dolžino, kadar je raztegnjeno do trikratne prvotne dolžine in sproščeno 44 stekleno vlakno Vlakno, narejeno iz staljenega stekla 45 ime, ki ustreza materialu, iz katerega so narejena vlakna, npr. kovina (kovinski, metaliziran), azbest, papir, kateremu sledi ali ne sledi beseda „preja“ ali „vlakno“ Vlakna, pridobljena iz mešanih ali novih materialov, ki zgoraj niso navedeni 46 elastomultiestrsko vlakno Vlakna, ki nastanejo ob interakciji dveh ali več kemijsko različnih linearnih makromolekul v dveh ali več ločenih fazah (od katerih nobena ne presega 85 % skupne mase), katerih pretežna funkcionalna enota vsebuje estrske skupine (najmanj 85 %) in ki se ob ustrezni obdelavi po raztezanju na enainpolkratno dolžino po sprostitvi ponovno hitro skrčijo na začetno dolžino 47 elastolefinsko vlakno Vlakno, ki je sestavljeno iz vsaj 95 % (mase) delno zamreženih makromolekul, sestavljenih iz etilena in vsaj še enega olefina, ter se po raztezanju na enainpolkratno prvotno dolžino hitro in skoraj povsem povrne na prvotno dolžino 48 melaminsko vlakno Vlakno, ki je sestavljeno iz vsaj 85 mas. % zamreženih makromolekul, sestavljenih iz derivatov melamina

Torek, 18. maj 2010

PRILOGA II MINIMALNE ZAHTEVE ZA TEHNIČNO DOKUMENTACIJO PRI PREDLOŽITVI VLOGE ZA IME NOVEGA TEKSTILNEGA VLAKNA (Člen 6) Tehnična dokumentacija pri predlogu za vključitev imena novega tekstilnega vlakna v Prilogo I, kakor je navedeno v členu 6, vsebuje vsaj naslednje podatke: — Predlagano ime vlakna: predlagano ime se nanaša na kemično sestavo in zagotavlja informacije o lastnostih vlakna, če je to ustrezno. Predlagano ime je brez avtorskih pravic in ni povezano s proizvajalcem. — Predlagana opredelitev vlakna: lastnosti, navedene v opredelitvi novega vlakna, kot na primer elastičnost, so preverljive s preskusnimi metodami, ki jih je treba predložiti tehnični dokumentaciji skupaj z eksperimentalnimi rezultati analiz. — Identifikacija vlakna: kemijska formula, razlike glede na obstoječa vlakna, skupaj s, kadar je to ustrezno, podrobnimi podatki, kot so točka tališča, gostota, lomni količnik, gorljivost in spekter FTIR; — Predlagani dogovorjeni dodatek; — Ustrezno razvite metode identifikacije in kvantifikacije, vključno z eksperimentalnimi podatki; Vložnik oceni možnost uporabe metod, navedenih v Prilogi VIII k tej uredbi, za analizo najbolj pričakovanih komercialnih mešanic novih vlaken z drugimi vlakni ter predlaga vsaj eno od navedenih metod. Za tiste metode, pri katerih se lahko vlakno obravnava kot netopna komponenta, vložnik oceni korekcijske faktorje mase novih vlaken. Vlogi se predložijo vsi eksperimentalni podatki. Če metode iz te uredbe niso ustrezne, vložnik predloži ustrezne razloge in predlaga novo metodo. Vloga vsebuje vse eksperimentalne podatke za predlagane metode. Dokumentaciji se predložijo podatki o natančnosti, stabilnosti in ponovljivosti metod. — Rezultati preizkusov, izvedenih v skladu z ustrezno zakonodajo EU, da bi ugotovili morebitne alergične reakcije ali druge škodljive učinke novih vlaken na človekovo zdravje; — Dodatne informacije v podporo vlogi: proizvodni proces, pomembnost za potrošnika; — Proizvajalec ali njegov zastopnik na zahtevo Komisije zagotovita reprezentativne vzorce novih čistih vlaken in ustreznih mešanic vlaken, ki so potrebni za izvedbo vrednotenja predlaganih metod za identifikacijo in kvantifikacijo.

Torek, 18. maj 2010

PRILOGA III IMENA IZ ČLENA 8(1) – v bolgarščini: „необработена вълна“, – v španščini: „lana virgen“ ali „lana de esquilado“, – v češčini: „střižní vlna“, – v danščini: „ren, ny uld“, – v nemščini: „Schurwolle“, – v estonščini: „uus vill“, – v irščini: „olann lomra“ – v grščini: „παρθένο μαλλί“, – v angleščini: „fleece wool“ ali „virgin wool“, – v francoščini: „laine vierge“ ali „laine de tonte“, – v italijanščini: „lana vergine“ ali „lana di tosa“, – v latvijščini: „pirmlietojuma vilna“ ali „cirptā vilna“, – v litovščini: „natūralioji vilna“, – v madžarščini: „ élőgyapjú’“, – v malteščini: „suf verġni“, – v nizozemščini: „scheerwol“, – v poljščini: „żywa wełna“, – v portugalščini: „lã virgem“, – v romunščini: „lână virgină“, – v slovaščini: „strižná vlna“, – v slovenščini: „runska volna“, – v finščini: „uusi villa“, – v švedščini: „ren ull“.

Torek, 18. maj 2010

PRILOGA IV POSEBNE DOLOČBE, KI SE NANAŠAJO NA OZNAČEVANJE NEKATERIH IZDELKOV (Člen 15) Izdelki Določbe o označevanju: 1. Naslednje vrste steznikov: Sestava vlaken je na etiketi navedena tako, da se navede sestava celotnega izdelka ali pa se skupaj ali posebej navede sestava navedenih komponent: (a) modrčki zunanja in notranja tkanina ali pletenina košaric in zadnjega dela, (b) stezniki sprednji, zadnji in bočni vložki za učvrstitev, (c) nedrčki s steznikom zunanja in notranja tkanina ali pletenina košaric, sprednji in zadnji vložki za učvrstitev in bočni vložki 2. Druge vrste steznikov, ki zgoraj niso navedene Sestava vlaken je na oznaki navedena tako, da se navede sestava celotnega izdelka ali pa se skupaj ali posebej navede sestava različnih komponent izdelkov: Za sestavne dele, ki predstavljajo manj kot 10 % celotne mase izdelka, tako označevanje ni potrebno. 3. Vse vrste steznikov Ločeno označevanje različnih delov vrst steznikov se opravi tako, da končni porabnik z lahkoto ugotovi, na kateri del izdelka se podatki na etiketi nanašajo. 4. Izdelki po postopku jedkega tiska Sestava vlaken se navede za celoten izdelek, posebej pa se lahko navede sestava osnovnega blaga in jedkanih delov. Za navedene komponente je treba navesti ime. 5. Vezeni izdelki Sestava vlaken se navede za celoten izdelek, posebej pa se lahko navede sestava osnovnega blaga in preje za vezenje. Za navedene komponente je treba navesti ime. Takšno označevanje je obvezno samo za vezene dele, ki znašajo vsaj 10 % površine izdelka. 6. Preje, katerih jedro in plašč sta sestavljena iz različnih vrst vlaken in so kot take potrošniku dostopne na trgu Sestava vlaken se navede za celoten izdelek, posebej pa se lahko navede sestava jedra in plašča. Za navedene komponente je treba navesti ime. 7. Žamet in pliš ali blago, podobno žametu ali plišu Sestava vlakna se navede za celoten izdelek, kadar pa je izdelek narejen iz različnega osnovnega materiala in sprednje uporabne površine, se lahko sestava za navedeni komponenti navede ločeno. Za navedene komponente je treba navesti ime. 8. Talne obloge in preproge, pri katerih sta podlaga in uporabna površina sestavljena iz različnih vrst vlaken Sestava se lahko navede samo za uporabno površino. Za uporabno površino je treba navesti ime.

Torek, 18. maj 2010

PRILOGA V IZDELKI, ZA KATERE ETIKETIRANJE ALI OZNAČEVANJE NI OBVEZNO (Člen 16(2)) 1. Zapolnilni, podporni trakovi za rokavni šiv 2. Pasovi za ure iz tekstilnih materialov 3. Etikete in našitki 4. Tekstilne prijemalke s polnilom za delo v kuhinji 5. Ogrevače (grelne kape) za kavne posode 6. Ogrevače (grelne kape) za čajnike 7. Ščitniki za rokave pri pisanju 8. Mufi, ki niso iz plišastega materiala 9. Umetne rože 10. Blazinice za bucike/igle, 11. Poslikana platna 12. Dodatki za povečanje trdnosti in ojačanje, medvloge in platnene podlage ▐ 13. Stari konfekcionirani izdelki, ki so kot taki tudi označeni 14. Gamaše 15. Embalaža, ki ni nova in ki se kot taka prodaja ▐ 16. Škatle, ki so mehke in brez trdega dna, sedlarske potrebščine iz tekstilnih materialov 17. Potovalni izdelki iz tekstilnih materialov 18. Izdelane ali neizdelane ročno vezene tapiserije in materiali, potrebni za izdelavo le-te, skupaj s sukancem za vezenje, ki se ne prodaja skupaj s platnom in je posebej namenjen uporabi za takšne tapiserije 19. Zadrge 20. Gumbi in zaponke, prevlečeni s tekstilnimi materiali 21. Knjižne platnice iz tekstilnih materialov ▐ 22. Tekstilni deli obuval razen toplih vložkov 23. Namizni pogrinjki, ki imajo več sestavnih delov in katerih površina ne presega 500 cm2 24. Kuhinjske rokavice in krpe za prijemanje vročih predmetov 25. Ogrevače (grelne kape) za jajca 26. Torbice za ličila 27. Mošnje za tobak iz tekstilnega blaga 28. Toki za očala, cigarete, cigare, vžigalnike in glavnike iz tekstilnega blaga 29. Zaščitne potrebščine za šport razen rokavic 30. Toaletne torbice 31. Torbice za predmete za čiščenje čevljev 32. Pogrebni artikli 33. Predmeti za enkratno uporabo razen vate 34. Tekstilni izdelki, za katere veljajo pravila Evropske farmakopeje in ki so zajeti s sklicevanjem na ta pravila, medicinske in ortopedske obveze, ki niso za enkratno uporabo, ter ortopedski tekstilni izdelki na splošno 35. Tekstilni izdelki, ki zajemajo vrvi, motvoz in vrvice, skladno s točko 12 Priloge VI, ki se običajno uporabljajo: (a) kot sestavni deli opreme v proizvodnji in predelavi blaga; (b) za vključek v strojih, napeljavah (za ogrevanje, klimatizacijo ali osvetlitev), gospodinjskih aparatih, vozilih in drugih sredstvih za prevoz ali za njihovo delovanje, vzdrževanje ali opremo razen nepremočljivih pokrival in dodatne opreme za motorna vozila iz tekstila, ki se ne prodaja skupaj z vozilom 36. Tekstilni izdelki, namenjeni zaščiti in varnosti, kot so varnostni pasovi, padala, rešilni jopiči, drsalnica za zasilni spust, oprema za gašenje požara, neprebojni jopiči in posebna zaščitna oblačila (npr. zaščita pred ognjem, kemičnimi snovmi in drugimi nevarnostmi) 37. Zračne strukture na prostem (npr. športne dvorane, razstavne stojnice in prostori za skladiščenje), če ustrezajo lastnostim in tehničnim zahtevam, ki se od njih pričakujejo 38. Jadra 39. Oblačila za živali 40. Zastave in prapori

Torek, 18. maj 2010

PRILOGA VI IZDELKI, ZA KATERE JE OBVEZNO SAMO VKLJUČUJOČE ETIKETIRANJE ALI OZNAČEVANJE (Člen 16(3)) 1. Krpe za čiščenje tal 2. Krpe za čiščenje 3. Našitki in dekorativne obrobe, čipke, vezenine ter trakovi za robljenje 4. Pozamenterija 5. Pasovi 6. Naramnice 7. Podveze in pasovi za nogavice 8. Vezalke za čevlje in škornje 9. Trakovi 10. Elastika 11. Nova embalaža, ki je v prodaji kot tak 12. Pakirna vrvica in kmetijska vrvica; niti, vrvi in konopci razen tistih, ki spadajo v točko 35 Priloge V (1) 13. Namizni podstavki 14. Robci 15. Mrežice za fige iz las in za lase 16. Kravate in metuljčki za otroke 17. Bibs; Slinčki, rokavice za umivanje in krpice za umivanje obraza 18. Sukanec za šivanje, krpanje in vezenje, ki se v maloprodaji prodajajo v majhnih količinah z neto maso 1 gram ali manj 19. Trak za zavese ter rolete in zastore. (1) Pri izdelkih, ki spadajo pod to št. in se prodajajo v rezanih dolžinah, je skupna oznaka na motku. Med vrvi in konopce, ki spadajo pod to št., se štejejo tudi tisti, ki se uporabljajo v gorskih in vodnih športih.

Torek, 18. maj 2010

PRILOGA VII ARTIKLI, KI SE NE UPOŠTEVAJO PRI DOLOČANJU ODSTOTKOVNE SESTAVE VLAKEN (Člen 17) Izdelki Izključeni artikli (a) vsi tekstilni izdelki: (i) deli, ki niso iz tekstila, trakovi za robljenje, etikete in oznake, obrobe in našitki, ki ne tvorijo bistvenega dela izdelka, gumbi in zaponke, prevlečeni s tekstilnim materialom, dodatki in okrasi, neelastični trakovi, elastične niti in trakovi, ki so dodani na nekaterih delih izdelka; (ii) maščobe, vezivna sredstva, obtežilna sredstva, škrobila in apreture, izdelki za impregniranje, dodatni izdelki za barvanje in tiskanje ter drugi izdelki, ki se uporabljajo v proizvodnem procesu tekstilij; (b) talne obloge in preproge vsi sestavni deli razen uporabne površine; (c) blago za oblazinjeno pohištvo povezovalna in polnilna osnova in votek, ki ne tvorita dela uporabne površine; (d) zastori in zavese povezovalna in polnilna osnova in votek, ki ne tvorita lice blaga; (e) nogavice elastični materiali, ki se uporabljajo pri manšetah, ter materiali za povečanje trdnosti in ojačitev sprednjega in zadnjega dela stopala; (f) hlačne nogavice elastični materiali, ki se uporabljajo pri pasovih, ter materiali za povečanje trdnosti in ojačitev sprednjega in zadnjega dela stopala; (g) tekstilni izdelki, ki niso navedeni v točkah b) do f) tkanine, ki služijo kot osnova ali podloga, dodatki za povečanje trdnosti in ojačanje, medvloge in platnene podloge, niti za šivanje in sestavljanje, razen če nadomestijo osnovo in/ali votek tkanine, polnila, ki nimajo izolacijske funkcije, ter podloge iz člena 14(1); Za namene zgornje določbe: (i) osnovni materiali ali materiali za podloge tekstilnih izdelkov, ki služijo kot opora uporabnim površinam, zlasti v odejah in dvojnih tkaninah, žametnih ali plišastih tkaninah in podobnih izdelkih, niso mišljeni kot podloge, ki se odstranijo; (ii) „dodatki za povečanje trdnosti in ojačitev“ so niti ali materiali, dodani na določene dele tekstilnih izdelkov, da bi jih ojačali, utrdili ali odebelili.

Torek, 18. maj 2010

PRILOGA VIII METODE ZA KVANTITATIVNO ANALIZO DVO- IN TRIKOMPONENTNIH MEŠANIC TEKSTILNIH VLAKEN POGLAVJE 1 I. Priprava preskusnih vzorcev in preskusnih primerkov za določitev sestave tekstilnih izdelkov 1. PODROČJE UPORABE To poglavje navaja postopke za pridobivanje laboratorijskih preskusnih vzorcev ustrezne velikosti za predobdelavo za kvantitativno analizo (t.j. vzorcev, katerih masa ne presega 100 g) iz laboratorijskih osnovnih vzorcev ter za izbor preskusnih primerkov iz laboratorijskih preskusnih vzorcev, ki so bili že predobdelani tako, da so bile iz njih izločene nevlakenske snovi (1) 2. OPREDELITEV POJMOV 2.1. Osnovni vzorec— količina materiala, ki se oceni na podlagi ene serije preskusnih rezultatov. Ta količina lahko obsega na primer celotno količino ene pošiljke oblačil; vso tkanino, stkano iz določenega osnovnega valja; eno pošiljko preje; balo ali skupino bal surovih vlaken. 2.2. Laboratorijski osnovni vzorec— tisti del osnovnega vzorca, ki je odvzet kot reprezentativni za celoto in ki je dan na razpolago laboratoriju. Velikost in narava laboratorijskega osnovnega vzorca ustrezno pokrivata sipanje v osnovnem vzorcu in omogočati enostavno rokovanje v laboratoriju (2). 2.3. Laboratorijski preskusni vzorec— tisti del laboratorijskega osnovnega vzorca, na katerem je izvršena predobdelava za izločitev nevlakenskega materiala in iz katerega so vzeti preskusni primerki. Velikost in narava laboratorijskega osnovnega vzorca ustrezno pokrivata sipanje v laboratorijskem osnovnem vzorcu (3). 2.4. Preskusni primerek— delež materiala, ki je potreben za pridobitev posameznega preskusnega rezultata, izbran iz laboratorijskega preskusnega vzorca. 3. NAČIN Laboratorijski preskusni vzorec je izbran tako, da je reprezentativen za laboratorijski osnovni vzorec. Preskusni primerki so odvzeti iz laboratorijskega preskusnega vzorca tako, da je vsak od njih reprezentativen za laboratorijski preskusni vzorec. 4. VZORČENJE VLAKEN V PROSTEM STANJU 4.1. Nevzporejena vlakna – pridobite laboratorijski preskusni vzorec z naključnim odvzemanjem snopičev iz laboratorijskega osnovnega vzorca. Z laboratorijskim mikalnikom temeljito premešajte ves laboratorijski preskusni vzorec (4). Izvedite predobdelavo koprene ali mešanice, vključno z nevpetimi vlakni in vlakni, ki so se nabrala na opremi za mešanje. Potem izberite preskusne primerke skladno z ustreznimi masami, iz koprene ali mešanice, iz nevpetih vlaken in iz vlaken, ki so se nabrala na opremi. Če mikana koprena ostane po predobdelavi nespremenjena, izberite preskusne primerke po načinu, opisanem v točki 4.2. Če so vlakna mikane koprene po predobdelavi medsebojno neorientirana, izberite vsak preskusni primerek z naključnim izvlekom vsaj 16 majhnih snopičev ustrezne in približno enake velikosti in jih nato združite. 4.2. Vzporejena vlakna (mikanke, koprene, predpreje, prameni) – iz naključno izbranih delov laboratorijskega osnovnega vzorca izrežite ne manj kot 10 presekov, vsakega mase približno 1 g. Izvedite predobdelavo tako oblikovanega laboratorijskega preskusnega vzorca. Ponovno sestavite preseke tako, da jih zložite enega ob drugem, nato pa pridobite preskusni primerek z rezom skozi vzporejene preseke tako, da vsebuje preskusni primerek del vsakega od 10 presekov. 5. VZORČENJE PREJE 5.1. Preja v navitkih ali v partijah – vzorčite iz vseh navitkov laboratorijskega osnovnega vzorca. Izvlecite določeno, neprekinjeno in enako dolžino iz vsakega navitka, bodisi z navijanjem predenc na motovilu pri enakem številu obratov (5) ali na kak drug način. Laboratorijski preskusni vzorec oblikujete tako, da zložite vse dolžine drugo ob drugi kot eno predence ali kot kabel. Pri tem morate zagotoviti, da je v predencu ali kablu enaka dolžina preje iz vseh navitkov. Predobdelajte laboratorijski preskusni vzorec. Vzemite laboratorijske preskusne primerke iz laboratorijskega preskusnega vzorca tako, da izrežete snop vlaken enakih dolžin iz predenca ali kabla, pri tem pa pazite, da snop vsebuje vsa vlakna iz vzorca. Če je teks preje dolžinska masa t in če je število navitkov, vzetih iz laboratorijskega osnovnega vzorca, n, potem je dolžina preje, ki jo je treba vzeti iz vsakega paketa za pridobitev preskusnega vzorca mase 10 g, 106/nt cm. Če je vrednost nt visoka, t.j. več kot 2 000, navijte večje predence in jih prerežite na dveh mestih, tako da dobite trak ustrezne mase. Konci vsakega vzorca v obliki traku se pred predobdelavo trdno povežejo na obeh koncih, preskusni primerki pa vzamejo z mest stran od povezovalnih trakov. 5.2. Preja na snovalnem valju – laboratorijski preskusni vzorec vzamete tako, da odrežete odmerjeno dolžino, ki ni manjša od 20 cm, od začetka valja, in ki obsega vso prejo razen robov, ki jih zavržete. Zvežite skupaj snop niti na enem koncu. Če je vzorec prevelik za predobdelavo v enem kosu, ga razdelite na dva ali več delov, katerih vsakega povežete skupaj za predobdelavo, po ločeni predobdelavi pa te dele spet združite. Preskusni primerek vzemite z odrezom ustrezne dolžine iz laboratorijskega preskusnega vzorca na mestu, dovolj oddaljenem od povezovalnega traku, tako da vsebuje vse niti osnove. Za osnovo, ki jo sestavlja N niti teksa (dolžinske mase) t, je za preskusni primerek mase 1 g treba odrezati dolžino 105/Nt cm. 6. VZORČENJE PLOSKOVNIH TEKSTILIJ 6.1. Iz laboratorijskega osnovnega vzorca, ki vsebuje en reprezentativni kos blaga, izrežite po diagonali trak in odstranite robove. Ta trak je laboratorijski preskusni vzorec. Za pridobitev laboratorijskega preskusnega vzorca količine x g je površina traku x104/G cm2. pri čemer je G masa blaga v g/m2. Izvedite predobdelavo laboratorijskega preizkusnega vzorca, nato razrežite trak prečno na štiri enake dolžine in jih zložite drugo na drugo. Preskusne primerke vzemite iz katerega koli dela tega večplastno zloženega materiala z odrezom skozi vse plasti tako, da vsak preskusni primerek vsebuje enake dolžine vseh plasti. Če ima tkanina tkani vzorec, mora biti širina laboratorijskega preskusnega vzorca, merjena vzporedno v smeri osnove, vsaj za eno sosledje osnove v vzorcu. Če je ob tem izpolnjenem pogoju laboratorijski preskusni vzorec prevelik za predobdelavo v enem kosu, ga razrežite na enake kose, po ločeni predobdelavi pa pred jemanjem preskusnih primerkov te dele spet zložite drugega na drugega, pri zlaganju pa pazite, da isti deli vzorca niso drug na drugem. 6.2. Iz laboratorijskega osnovnega vzorca, ki ga sestavlja več odrezkov, vsak odrezek obdelajte, kot je opisano v točki 6.1, in podajte rezultate ločeno. 7. VZORČENJE IZDELANIH IN KONČNIH IZDELKOV Laboratorijski osnovni vzorec je običajno en cel izdelan ali končni izdelek ali njegov reprezentativni delec. Kadar je to smiselno, ugotovite odstotke različnih delov izdelka, ki nimajo enake vsebnosti vlaken, da lahko ugotovite skladnost s členom 14. Izberite laboratorijski preskusni vzorec, reprezentativen za del izdelanega ali končnega izdelka, katerega sestava mora biti navedena na etiketi. Če ima izdelek več etiket, izberite laboratorijske preizkusne vzorce, reprezentativne za vsak del izdelka, ki ustrezajo posamezni etiketi. Če izdelek, katerega sestavo je treba ugotoviti, ni enoten, je morda treba izbrati laboratorijske preskusne vzorce iz vsakega dela izdelka in določiti relativne deleže različnih delov izdelka v obravnavanem izdelku. Nato izračunajte odstotke z upoštevanjem relativnih deležev vzorčenih delov. Izvedite predobdelavo laboratorijskih preskusnih vzorcev. Nato izberite preskusne primerke, reprezentativne za predobdelane laboratorijske preskusne primerke. II. Uvod k metodam kvantitativne analize mešanic tekstilnih vlaken Metode kvantitativne analize mešanic vlaken temeljijo na dveh procesih, mehanskem in kemičnem ločevanju vlaken. Metoda ročnega ločevanja se uporablja, kadar je to mogoče, saj na splošno daje točnejše rezultate od kemične metode. Lahko se uporabi za vse tekstilije, katerih vlakenske komponente ne tvorijo enotne mešanice, tako kot npr. pri prejah, ki so sestavljene iz več elementov, od katerih je vsak izdelan iz ene vrste vlaken, ali tkaninah, pri katerih je vlakno osnovne niti drugačno od vlakna votkovne niti, ali pletenin, ki jih je mogoče razplesti v posamezne preje različnih tipov. Na splošno metode kemične kvantitativne analize temeljijo na izbirnem raztapljanju posameznih komponent. Po odstranitvi ene komponente se netopni ostanek stehta, delež topne komponente pa se izračuna iz masne izgube. Ta prvi del Priloge vsebuje informacije, veljavne za vse analize vseh vlakenskih mešanic po tej metodi, obravnavane v Prilogi, ne glede na njihovo sestavo. To poglavje se zato uporablja skupaj s posameznimi oddelki v nadaljevanju Priloge, ki podajajo podrobne postopke za posamezne vlakenske mešanice. Včasih posamezna analiza temelji na načinu, drugačnem od izbirnega raztapljanja; v takem primeru vse podrobnosti podane v ustreznem poglavju. Vlakenske mešanice med predelavo in, v manjši meri tudi končni izdelki, lahko vsebujejo nevlakenske snovi, kot npr. maščobe, voske in nanose ali v vodi topne snovi, naravnega izvora ali dodane z namenom olajšati predelavo. Pred analizo je treba odstraniti nevlakenske snovi. V ta namen je opisana tudi metoda odstranjevanja olj, maščob, voskov in v vodi topnih snovi. Tekstilije lahko vsebujejo tudi smole ali druge snovi, dodane za doseganje posebnih lastnosti. Take snovi, v izjemnih primerih vključno z barvili, lahko součinkujejo z reagentom na topne komponente in/ali jih lahko reagent v celoti ali deloma izloči. Te vrste snovi lahko zato povzročijo napake in se pred analizo vzorca odstranijo. Če ni mogoče odstraniti tovrstnih dodatkov, metode kvantitativne kemične analize, podane v tej Prilogi, niso uporabne. Barvila v barvanih tkaninah veljajo za sestavni del vlaken in se jih ne odstranjuje. Analize izvajamo na podlagi suhe mase, podani postopek pa velja za določanje suhe mase snovi. Rezultat dobimo z uporabo dogovorjenih dodatkov, naštetih v Prilogi IX k tej uredbi, na suho maso vsakega vlakna. Pred izvajanjem analize se identificirajo vsa vlakna, prisotna v mešanici vlaken. Pri nekaterih postopkih lahko reagent, uporabljen za raztapljanje topne komponente, delno raztopi tudi netopno komponento mešanice. Kadar je mogoče, so izbrani taki reagenti, ki nimajo nobenega ali imajo kar najmanjši učinek na netopna vlakna. Če je znano, da med analizo pride do masne izgube netopne komponente, se rezultati popravijo; za to potrebni korekcijski faktorji so podani. Te faktorje so določili v različnih laboratorijih z obdelavo vlaken, predhodno očiščenih s predobdelavo, v ustreznih reagentih, kot so navedeni pri postopkih analize. Ti korekcijski faktorji veljajo samo za nepoškodovana vlakna; če so bila vlakna pred predelavo ali v njej poškodovana, pa je treba uporabljati drugačne korekcijske faktorje. Dani postopki veljajo za posamezne določitve. Izvedeta se najmanj dve določitvi na različnih preskusnih primerkih, pri mehanskem ločevanju in pri kemičnem ločevanju. Za potrditev rezultatov je priporočljivo, če je tehnično izvedljivo, uporabiti alternativne postopke, pri katerih je sestavina, ki je pri standardni metodi ostanek, raztopljena prva. POGLAVJE 2 Metode kvantitativne analize nekaterih dvokomponentnih mešanic vlaken I. Splošne informacije o metodah za kvantitativno kemično analizo mešanic tekstilnih vlaken I.1. Področje uporabe Področje uporabe vsake metode opredeljuje, za katera vlakna je metoda uporabna. I.2. Način Po identifikaciji komponent v mešanici vlaken z ustrezno predobdelavo izločimo nevlakenske snovi, nato pa eno od komponent, običajno z izbirnim raztapljanjem (6). Netopni ostanek stehtamo in izračunamo delež topne komponente iz masne izgube. Razen v primerih, ko bi to povzročalo tehnične težave, je priporočljivo najprej raztopiti tisto komponento, katere delež je večji, tako da dobimo netopno vlakno kot ostanek po raztapljanju. I.3. Materiali in oprema I.3.1. Aparati I.3.1.1. Filtrirni lončki in tehtiči, dovolj veliki za polaganje teh filtrirnih lončkov, ali aparat, ki daje enake rezultate. I.3.1.2. Presesalna buča. I.3.1.3. Desikator s samoindikatorskim silikagelom. I.3.1.4. Sušilnik z ventilacijo za sušenje preskusnih primerkov pri 105 ± 3 °C. I.3.1.5. Analitična tehtnica, natančna do 0,0002 g. I.3.1.6. Ekstrakcijski aparat soxhlet ali katerikoli aparat, ki da enake rezultate. I.3.2. Reagenti I.3.2.1. Dvakrat destilirani lahki bencin z vreliščem od 40 do 60 °C. I.3.2.2. Drugi reagenti so določeni v ustreznih točkah opisov posameznih metod. Vsi uporabljeni reagenti morajo biti kemično čisti. I.3.2.3. Destilirana ali deionizirana voda. I.3.2.4. Aceton I.3.2.5. Ortofosforna kislina. I.3.2.6. Sečnina. I.3.2.7. Natrijev bikarbonat. Vsi uporabljeni reagenti so kemično čisti. I.4. Klimatizacija in preskuševalna atmosfera Ker se določajo suhe mase, klimatizacija preskusnih primerkov ni potrebna, prav tako pa ni treba izvajati analize v klimatizirani atmosferi. I.5. Laboratorijski preskusni vzorec Vzemite laboratorijski preskusni vzorec, reprezentativen za laboratorijski osnovni vzorec in dovolj velik, da iz njega lahko pridobite vse potrebne preskusne primerke, ki naj tehtajo vsak vsaj 1 g. I.6. Predobdelava laboratorijskega preskusnega vzorca (7) Kadar je prisotna snov, ki je pri izračunih odstotkov ni treba upoštevati (glej člen 17 te uredbe), se najprej odstrani z ustrezno metodo, ki ne učinkuje na nobeno drugo vlakensko komponento. V ta namen izločimo snovi, ki jih je mogoče izločiti z lahkim bencinom in vodo, z enourno obdelavo na zraku posušenega vzorca v soxhletovem ekstraktorju z lahkim bencinom z najmanj šest cikli na uro. Pustite, da lahki bencin izhlapi iz vzorca, nato pa snovi izločite z direktno obdelavo, ki jo sestavljata enourno namakanje vzorca v vodi pri sobni temperaturi in nato še enourno namakanje v vodi pri temperaturi 65 ± 5 °C, pri čemer vodo od časa do časa pretresite. Uporabljajte razmerje med tekočino in vzorcem 100:1. Preostanek vode odstranite iz vzorca s stiskanjem, odsesavanjem ali centrifugiranjem, nato pa vzorec posušite na zraku. Pri elastolefinu ali mešanicah vlaken, ki vsebujejo elastolefin in druga vlakna (volno, živalsko dlako, svilo, bombaž, lan, konopljo, juto, abako, alfo, kokosova vlakna, košeničico, ramijo, sisal, bakrena vlakna, modalna vlakna, proteinska vlakna, viskozna vlakna, akrilna vlakna, poliamidna ali najlonska vlakna, poliestrska vlakna, elastomultiestrska vlakna), se pravkar opisani postopek nekoliko spremeni, in sicer se lahki bencin nadomesti z acetonom. Pri dvokomponentnih mešanicah, ki vsebujejo elastolefin in acetat, se za predobdelavo uporabi naslednji postopek. Vzorec ekstrahirajte 10 minut pri 80 °C z raztopino, ki vsebuje 25 g/l 50 % ortofosforne kisline in 50 g/l sečnine. Uporabljajte razmerje med tekočino in vzorcem 100:1. Izperite vzorec v vodi, nato ga posušite in izperite v 0,1 % raztopini natrijevega bikarbonata ter ga nazadnje dobro izperite v vodi. Kadar nevlakenske snovi ni mogoče ekstrahirati z lahkim bencinom in vodo, se odstranijo z nadomestitvijo zgoraj opisane vodne metode z ustrezno metodo, ki bistveno ne spremeni nobene vlakenske komponente. Vendar je treba opozoriti, da pri nekaterih nebarvanih naravnih rastlinskih vlaknih (npr. pri juti, kokosovih vlaknih) običajna predobdelava z lahkim bencinom in vodo ne odstrani vseh naravnih nevlakenskih snovi; kljub temu pa se ne uporablja dodatnih predobdelav, razen če vzorec vsebuje v obeh topilih netopne apreture. Analitična poročila vključujejo vse podrobnosti o metodah, uporabljenih v predobdelavi. I.7. Potek postopka I.7.1. Splošna navodila I.7.1.1. Sušenje Vse postopke sušenja izvajajte najmanj štiri ure in največ 16 ur pri 105 ± 3 °C v sušilniku z ventilacijo, katerega vrata so ves čas zaprta. Če je čas sušenja krajši od 14 ur, je treba preskusni primerek stehtati, da ugotovimo, ali se je njegova masa ustalila. Na ustalitev mase lahko sklepamo, če se po nadaljnjih 60 minutah sušenja spremeni za manj kot 0,05 %. Med sušenjem, hlajenjem in tehtanjem čim manj prijemajte filtrirne lončke, tehtiče, preskusne primerke in ostanke raztapljanja z golimi rokami. Preskusne primerke sušite v tehtiču, njegov pokrov pa mora biti položen zraven njega. Po sušenju pokrijte tehtič preden ga vzamete iz sušilnika in ga hitro prestavite v desikator. Filtrirni lonček sušite v tehtiču, njegov pokrov pa mora biti položen zraven njega v sušilnik. Po sušenju pokrijte tehtič in ga hitro prestavite v desikator. Kadar uporabljate namesto filtrirnega lončka kako drugo aparaturo, se sušenje v sušilniku izvede tako, da lahko ugotovite maso suhih vlaken brez izgub mase. I.7.1.2. Hlajenje Vse postopke hlajenja v desikatorju izvajajte tako, da je eksikator zraven tehtnice, dokler ne dosežete popolne ohladitve tehtiča, nikakor pa ne manj kot dve uri. I.7.1.3. Tehtanje Po ohladitvi stehtajte tehtič v dveh minutah po njegovi odstranitvi iz desikatorja. Tehtajte z natančnostjo 0,0002 g. I.7.2. Postopek Iz predobdelanega laboratorijskega preskusnega vzorca vzemite preskusni primerek mase najmanj 1 g. Narežite prejo ali tkanino na dolžine približno 10 mm, kolikor je mogoče drobno. Posušite primerek v tehtiču, ohladite ga v desikatorju in stehtajte. Prestavite preskusni primerek v stekleno posodo, določeno v ustrezni točki metode, predpisane v Uniji , takoj ponovno stehtajte tehtič in iz razlike izračunajte suho maso preskusnega primerka. Opravite preskuse po navodilih v ustrezni točki opisa metode, ki jo uporabljate. Z mikroskopom preglejte ostanek, da ugotovite, ali je obdelava resnično popolnoma odstranila topno vlakno. I.8. Izračun in navajanje rezultatov Masa netopne komponente je podana v odstotkih celotne mase vlakenske mešanice. Odstotek topne komponente izračunate kot razliko. Rezultate računajte na podlagi čiste suhe mase, z upoštevanjem (a) dogovorjenih dodatkov in (b) korekcijskih faktorjev, ki jih je treba upoštevati zaradi zmanjšanja mase med predobdelavo in analizo. Izračuni so narejeni z uporabo enačbe, podane v točki I.8.2. I.8.1. Izračun odstotka netopne komponente na podlagi čiste suhe mase, neupoštevajoč zmanjšanje mase vlaken med predobdelavo pri čemer je P1 % odstotek čiste suhe netopne komponente, m odstotek suhe mase preskusnega primerka po predobdelavi, r suha masa ostanka, d korekcijski faktor spremembe mase netopne komponente v reagentu med analizo. Ustrezne vrednosti „d“ so podane v odgovarjajočih točkah opisov posameznih metod. Te vrednosti „d“ so normalne vrednosti, ki jih lahko uporabimo pri kemično nepoškodovanih vlaknih. I.8.2. Izračun odstotka netopne komponente na podlagi čiste suhe mase, upoštevajoč dogovorjene faktorje, kjer je potrebno, pa tudi korekcijske faktorje izgube mase vlaken med predobdelavo pri čemer je P1A % odstotek netopne komponente, popravljen z dogovorjenimi dodatki in za izgubo mase med predobdelavo, P1 % odstotek čiste suhe netopne komponente, izračunane s formulo iz točke I.8.1, a1 dogovorjeni dodatek netopne komponente (glej Prilogo IX) a2 dogovorjeni dodatek topne komponente (glej Prilogo IX) b1 odstotna izguba mase netopne komponente, ki jo povzroči predobdelava, b2 odstotna izguba mase topne komponente, ki jo povzroči predobdelava. Odstotek druge komponente (P2A%) je enak 100 - P1A% Kadar je uporabljena posebna predobdelava, se določita vrednosti b1 in b2, po možnosti z izvedbo v analizi uporabljene predobdelave na čisti vlakenski komponenti. Uporabiti je treba taka čista vlakna, iz katerih so bile odstranjene vse nevlakenske snovi razen tistih, ki jih navadno vsebujejo (ali so naravno prisotne ali dodane v procesu predelave), in v stanju (nebarvana, barvana) pred analizo. Kadar nimamo na voljo čistih ločenih vlakenskih komponent, iz katerih je izdelan preiskovani material, uporabimo povprečne vrednosti b1 in b2, ki jih izračunamo na podlagi preskusov na čistih vlaknih, podobnih tistim v vlakenski mešanici, ki jo preiskujemo. Pri normalni predobdelavi z odstranjevanjem z lahkim bencinom in vodo lahko korekcijska faktorja b1 in b2 na splošno zanemarimo, razen v primerih nebarvanega bombaža, nebarvanega lanu in nebarvane konoplje, kjer upoštevamo dogovorjeno izgubo mase zaradi predobdelave 4 %, ter pri polipropilenu, kjer upoštevamo izgubo mase 1 %. Pri drugih vlaknih običajno v izračunih zanemarimo zmanjšanje izgube mase zaradi predobdelave. II. Metoda kvantitativne analize z ročnim ločevanjem II.1. Področje uporabe Ta metoda je uporabna za tekstilna vlakna vseh vrst pod pogojem, da ne tvorijo enotnih mešanice in da jih je mogoče ločevati ročno. II.2. Način Po identifikaciji komponent tekstilije odstranimo nevlakenske snovi z ustrezno predobdelavo, nato ročno ločimo vlakna, osušimo in stehtamo, iz rezultatov tehtanja pa izračunamo delež vsakega vlakna v mešanici. II.3. Aparati II.3.1. Tehtič ali kak drug aparat, ki daje enake rezultate. II.3.2. Desikator s samoindikatorskim silikagelom. II.3.3. Sušilnik z ventilacijo za sušenje preskusnih primerkov pri 105 ± 3 °C. II.3.4. Analitična tehtnica, natančna do 0,0002 g. II.3.5. Ekstrakcijski aparat soxhlet ali drug aparat, ki daje enake rezultate. II.3.6. Igla. II.3.7. Preskuševalnik vitja ali podobna aparatura. II.4. Reagenti II.4.1. Dvakrat destilirani lahki bencin, razpon vrelišča od 40 do 60 °C. II.4.2. Destilirana ali deionizirana voda. II.5. Klimatizacija in preskuševalna atmosfera Glej I.4. II.6. Laboratorijski preskusni vzorec Glej I.5. II.7. Predobdelava laboratorijskega preskusnega vzorca Glej I.6. II.8. Postopek II.8.1. Analiza preje Iz predobdelanega laboratorijskega preskusnega vzorca izberite preskusni primerek mase najmanj 1 g. Pri zelo fini preji lahko analizo izvedete na dolžini preje najmanj 30 m, ne glede na maso preskusnega primerka. Razrežite prejo na dele primerne dolžine in ločite posamezne vrste vlaken z iglo in po potrebi s preskuševalcem vitja. Tako dobljene posamezne vrste vlaken vstavite v predhodno stehtane tehtiče, nato pa posušite pri temperaturi 105 ± 3 °C, dokler se njihove mase ne ustalijo, kakor je opisano v I.7.1 in I.7.2. II.8.2. Analiza blaga Iz predobdelanega laboratorijskega preskusnega vzorca izberite preskusni primerek mase najmanj 1 g, precej stran od njegovih robov, skrbno obrežite robove, da ne pride do cefranja, preskusni primerek pa naj teče vzporedno z nitmi osnove ali votka, pri pleteninah pa vzporedno z zančnim stolpcem in zančno vrsto. Ločite vlakna različnih vrst, zberite jih v predhodno stehtane tehtiče in nato postopajte po navodilih iz II.8.1. II.9. Izračun in navajanje rezultatov Izrazite maso vsake vlakenske komponente v odstotkih celotne suhe mase vlakenske mešanice. Rezultate računajte na podlagi čiste suhe mase, z upoštevanjem (a) dogovorjenih dodatkov in (b) korekcijskih faktorjev, ki jih je treba upoštevati zaradi masne izgube med predobdelavo in analizo. II.9.1. Izračun odstotkov mas na podlagi čiste suhe mase vlaken, neupoštevajoč masne izgube vlaken med predobdelavo P1 % je odstotek prve čiste suhe komponente, m1 je masa čiste suhe prve komponente, m2 je masa čiste suhe druge komponente. II.9.2. Za izračun odstotkov komponent z upoštevanjem dogovorjenih dodatkov in po potrebi korekcijskih faktorjev za masno izgubo med predobdelavo glej I.8.2. III.1. Natančnost metod Natančnost posamezne metode je povezana s ponovljivostjo. Ponovljivost kaže na zanesljivost, t.j. sovpadanje preskusnih vrednosti, ki jih dobijo delavci v različnih laboratorijih ali ob različnih časih pri uporabi iste metode na enakem vzorcu homogene mešanice. Ponovljivost je izražena z mejami zanesljivosti rezultatov za 95 % stopnjo zanesljivosti. Zato bo razlika med dvema rezultatoma v vrsti analiz, izvedenih v različnih laboratorijih, ob normalni in pravilni uporabi metode na enaki in homogeni mešanici, prekoračena le v petih od 100 primerov. III.2. Poročilo o preskusu III.2.1. Navedite, da je bila analiza izvedena v skladu s to metodo. III.2.2. Navedite podatke o kakršnikoli posebni predobdelavi (glej I.6). III.2.3. Navedite posamezne rezultate in aritmetično srednjo vrednost, vsako z natančnostjo 0,1. IV. Posebne metode ZBIRNA TABELA Metoda Področje uporabe Reagent topna komponenta netopna komponenta 1. acetat nekatera druga vlakna Aceton 2. nekatera proteinska vlakna nekatera druga vlakna hipoklorit 3. viskozna vlakna, bakrena vlakna ali nekatere vrste modalnih vlaken bombaž, elastolefinska ali melaminska vlakna mravljična kislina in cinkov klorid 4. poliamidna ali najlonska vlakna nekatera druga vlakna mravljična kislina, 80 % m/m 5. acetat triacetatna, elastolefinska ali melaminska vlakna benzil alkohol 6. triacetatna vlakna ali poliaktidna vlakna nekatera druga vlakna diklormetan 7. nekatera celulozna vlakna poliester, elastomultiester ali elastolefin žveplova kislina, 75 % m/m 8. akrilna vlakna, nekatera modakrilna vlakna ali nekatera vlakna iz kloropolimerov nekatera druga vlakna dimetilformamid 9. nekatera vlakna iz kloropolimerov nekatera druga vlakna ogljikov disulfid/ aceton v razmerju 55,5/44,5 v/v 10. acetat nekatera klorovlakna, elastofeinska ali melaminska vlakna ledocetna kislina 11. svila volna, dlaka, elastofeinska ali melaminska vlakna žveplova kislina, 75 % m/m 12. juta nekatera živalska vlakna metoda z določanjem vsebnosti dušika 13. polipropilen nekatera druga vlakna ksilen 14. nekatera druga vlakna klorovlakna (homopolimeri vinilklorida), elastofeinska ali melaminska vlakna metoda z uporabo koncentrirane žveplove kisline 15. vlakna iz kloropolimerov, nekatera modakrilna vlakna, nekatera elastanska vlakna, acetatna vlakna, triacetatna vlakna nekatera druga vlakna cikloheksanon 16. melamin bombaž ali aramid vroča mravljična kislina, 90 % m/m METODA št. 1 ACETATNA IN NEKATERA DRUGA VLAKNA (Metoda z uporabo acetona) 1. PODROČJE UPORABE Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice: 1. acetatnih vlaken (19), z: 2. volno (1), živalsko dlako (2 in 3), svilo (4), bombažem (5), lanom (7), pravo konopljo (8), juto (9), abako (10), alfo (11), kokosovimi vlakni (12), košeničico (13), ramijo (14), sisalom (15), bakrenimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), proteinskimi vlakni (23), viskoznimi vlakni (25), akrilnimi vlakni (26), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), poliestrskimi vlakni (35), elastomultiestrskimi vlakni (46), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). Ta metoda nikakor ni uporabna za acetatna vlakna, ki so bila površinsko dezacetilirana. 2. NAČIN Acetat se iz znane suhe mase mešanice raztopi v acetonu. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih acetatnih vlaken izračunamo iz razlike. 3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih) 3.1. Aparati Erlenmajerica z brušenim zamaškom, prostornine najmanj 200 ml. 3.2. Reagent Aceton 4. PRESKUSNI POSTOPEK Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim: Preskusnemu primerku v erlenmajerici, prostornine najmanj 200 ml, prilijte 100 ml acetona na gram preskusnega primerka, pretresite erlenmajerico, jo pustite 30 minut pri sobni temperaturi, pri čemer jo od časa do časa pretresite, nato pa izlijte tekočino skozi stehtani filtrirni lonček. Ponovite postopek še dvakrat (tako da dobite skupaj tri ekstrakcije), vendar samo po 15 minut, tako da je skupni čas obdelave v acetonu ena ura. Prenesite ostanek v filtrirni lonček. Sperite ostanek v filtrirnem lončku z acetonom in odsesajte tekočino. Nato spet napolnite filtrirni lonček z acetonom in pustite, da tekočina odteče zaradi težnosti. Nazadnje odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem, osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte. 5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“ = 1,01. 6. NATANČNOST Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %. METODA št. 2 NEKATERA PROTEINSKA VLAKNA IN NEKATERA DRUGA VLAKNA (Metoda z uporabo hipoklorita) 1. PODROČJE UPORABE Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice: 1. nekaterih proteinskih vlaken: volne (1), živalskih dlak (2 in 3), svile (4), beljakovin (23), z: 2. bombažem (5), bakrenimi vlakni (21), viskoznimi vlakni (25), akrilnimi vlakni (26), vlakni iz kloropolimerov (27), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), poliestrskimi vlakni (35), polipropilenskimi vlakni (37), elastanskimi vlakni (43), steklenimi vlakni (44), elastomultiestrskimi vlakni (46), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). Če so prisotna različna proteinska vlakna, metoda določi njihovo skupno količino, ne pa količin posameznih vlaken. 2. NAČIN Proteinska vlakna s hipokloritom raztopimo iz znane suhe mase mešanice. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih proteinskih vlaken izračunamo iz razlike. Za pripravo hipokloritne raztopine lahko uporabimo litijev hipoklorit ali natrijev hipoklorit. Litijev hipoklorit je priporočljiv v primerih, kjer gre za manjše število analiz ali za analize, ki jih izvajamo v daljših presledkih. Razlog za to je, da je delež hipoklorita v trdnem litijevem hipokloritu - nasprotno kot pri natrijevem hipokloritu - skoraj konstanten. Če je delež hipoklorita znan, nam vsebnosti hipoklorita ni treba določati iodometrično za vsako analizo posebej, saj lahko uporabimo konstantni delež litijevega hipoklorita. 3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih) 3.1. Aparati (i) Erlenmajerica z brušenim steklenim zamaškom, 250 ml (ii) Termostat, nastavljiv na 20 (± 2) °C. 3.2. Reagenti (i) Hipokloritni reagent (a) Raztopina litijevega hipoklorita Ta sestoji iz sveže pripravljene raztopine, ki vsebuje 35 (± 2) g/l aktivnega klora (približno 1 M), ki ji je dodano 5 (± 0,5) g/l predhodno raztopljenega natrijevega hidroksida. Za pripravo raztopite 100 gramov litijevega hipoklorita, ki vsebuje 35 % aktivnega klora (ali 115 gramov, ki vsebuje 30 % aktivnega klora) v približno 700 ml destilirane vode, dodajte 5 gramov natrijevega hidroksida, raztopljenega v približno 200 ml destilirane vode, in dolijte destilirano vodo, tako da dobite skupno prostornino 1 liter. Sveže pripravljene raztopine ni treba iodometrično preverjati. (b) Raztopina natrijevega hipoklorita Ta sestoji iz sveže pripravljene raztopine, ki vsebuje 35 (± 2) g/l aktivnega klora (približno 1 M), ki ji je dodano 5 (± 0,5) g/l predhodno raztopljenega natrijevega hidroksida. Pred vsako analizo iodometrično preverite vsebnost aktivnega klora. (ii) Ocetna kislina, razredčena raztopina Razredčite 5 ml ledocetne kisline v 1 litru vode. 4. PRESKUSNI POSTOPEK Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte, z naslednjim: Zmešajte približno 1 gram vzorca s približno 100 raztopine hipoklorita (litijevega ali natrijevega hipoklorita) v čašo prostornine 250 ml in temeljito pretresite, da omočite vzorec. Nato 40 minut ogrevajte čašo na termostatirano temperaturo 20 °C in ves čas ali vsaj v rednih časovnih presledkih pretresajte. Ker je raztapljanje volne eksotermen proces, je treba reakcijsko toploto pri tej metodi odvajati. Drugače lahko pride do precejšnih napak zaradi raztapljanja netopnih vlaken. Po 40 minutah filtrirajte vsebino čaše skozi stehtan stekleni filtrirni lonček in prenesite vsa morebitna preostala vlakna v filtrirni lonček, tako da čašo izperete z manjšo količino hipokloritnega reagenta. Odsesajte tekočino iz lončka in temeljito sperite ostanek z vodo, razredčeno ocetno kislino in nazadnje z vodo; po vsakem izpiranju odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem. Odsesavanje uporabite vsakič šele po tem, ko je tekočina že odtekla zaradi težnosti. Nazadnje odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem, osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte. 5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za bombaž, viskozo, modalna vlakna in melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“ = 1,01, in za nebeljeni bombaž, za katerega velja vrednost „d“ = 1,03. 6. NATANČNOST Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 za stopnjo zanesljivosti 95 %. METODA št. 3 VISKOZNA VLAKNA, BAKROVA VLAKNA ALI NEKATERE VRSTE MODALNIH VLAKEN IN BOMBAŽA (Metoda z uporabo mravljične kisline in cinkovega klorida) 1. PODROČJE UPORABE Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice: 1. viskoznih vlaken (25) ali bakrovih vlaken (21), skupaj z nekaterimi vrstami modalnih vlaken (22), z: 2. bombažem (5), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). Če ugotovimo prisotnost modalnega vlakna, je treba izvesti predhodni preskus, da ugotovimo, ali je to vlakno topljivo v reagentu. Ta metoda ni uporabna za mešanice, v katerih je bombaž kemično bistveno razgrajen, prav tako ne v primerih, kadar viskozna ali bakrova vlakna niso popolnoma topna zaradi prisotnosti določenih barvil ali apretur, ki jih ni mogoče v celoti odstraniti. 2. NAČIN Viskozna, bakrova ali modalna vlakna raztopimo iz znane suhe mase mešanice z reagentom, ki je mravljična kislina ali cinkov klorid. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; korigirano maso ostanka izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih viskoznih, bakrovih ali modalnih vlaken izračunamo iz razlike. 3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih) 3.1. Aparati (i) Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml; (ii) Grelec, ki omogoča vzdrževanje temperature erlenmajerice na 40 (± 2) °C. 3.2. Reagenti (i) Raztopina, vsebujoča 20 g raztaljenega brezvodnega cinkovega klorida in 68 g brezvodne mravljične kisline ter dopolnjena do 100 g z vodo (20 masnih deležev raztaljenega brezvodnega cinkovega klorida na 80 masnih deležev 85 % m/m mravljične kisline). Opomba: V tej zvezi vas opozarjamo na točko I.3.2.2, ki opredeljuje, da morajo biti vsi uporabljeni reagenti kemično čisti; poleg tega je bistveno, da uporabljate izključno raztaljeni brezvodni cinkov klorid. (ii) Raztopina amonijevega hidroksida: Razredčite 20 ml koncentrirane raztopine amoniaka (s specifično težo 0,880 g/ml) v 1 litru vode. 4. PRESKUSNI POSTOPEK Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte, z naslednjim: Postavite preskusni primerek nemudoma v erlenmajerico, predgreto na temperaturo 40 °C. Dolijte preskusnemu primerku 100 ml raztopine mravljične kisline in cinkovega klorida, predgreto na temperaturo 40 °C. Zamašite erlenmajerico z zamaškom in jo močno pretresite. Pustite steklenico in njeno vsebino dve uri in pol na temperaturi 40 °C, vsako uro jo pretresite. Filtrirajte vsebino erlenmajerice skozi stehtan filtrirni lonček in z reagentom prenesite v lonček vsa v erlenmajerici preostala vlakna. Sperite z 20 ml reagenta. Temeljito sperite lonček in ostanek z vodo temperature 40 °C. Sperite vlaknati ostanek v približno 100 ml hladne raztopine amoniaka (3.2.ii) tako, da je ostanek vlaken popolnoma potopljen v tej raztopini 10 minut; nato ga temeljito sperite s hladno vodo. Odsesavanje uporabite vsakič šele po tem, ko je tekočina že odtekla zaradi težnosti. Končno odstranite preostalo tekočino z odsesavanjem, osušite lonček in ostanek, ju ohladite in stehtajte. 5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,02 za bombaž, 1,01 za melaminska vlakna in 1,00 za elastolefinska vlakna. 6. NATANČNOST Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 2 pri stopnji zanesljivosti 95 %. METODA št. 4 POLIAMIDNA ALI NAJLONSKA VLAKNA TER NEKATERA DRUGA VLAKNA (Metoda z uporabo mravljične kisline koncentracije 80 % m/m) 1. PODROČJE UPORABE Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice: 1. poliamidnih ali najlonskih vlaken (30), z: 2. volno (1), vlakni iz živalske dlake (2 in 3), bombažem (5), bakrenimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), viskoznimi vlakni (25), akrilnimi vlakni (26), vlakni iz kloropolimerov (27), poliestrskimi vlakni (35), polipropilenskimi vlakni (37), steklenimi vlakni (44), elastomultiestrskimi vlakni (46), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). Kot je navedeno zgoraj, je ta metoda uporabna tudi za mešanice z volno, kadar pa vsebnost volne presega 25 %, je treba uporabljati metodo št. 2 (raztapljanje volne v raztopini alkalnega natrijevega hipoklorita). 2. NAČIN Poliamidna vlakna raztopimo z mravljično kislino iz znane suhe mase mešanice. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih poliamidnih ali najlonskih vlaken izračunamo kot razliko. 3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih) 3.1. Aparati Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml. 3.2. Reagenti (i) Mravljična kislina (koncentracije 80 % m/m, relativne gostote 1,186 pri 20 °C): Raztopite 880 ml 90 % mravljične kisline (relativne gostote 1,204 pri 20 °C) v 1 litru vode. Drugače raztopite 98 do 100 % mravljične kisline (koncentracije 780 ml m/m, relativne gostote 1,220 pri 20 °C): z vodo dopolnimo do 1 litra. Koncentracija mravljične kisline ni kritična v območju od 77 do 83 % m/m. (ii) Amoniak, razredčena raztopina: razredčite 80 ml koncentrirane amonijeve raztopine (relativna gostota 0,880 pri 20 °C): z vodo dopolnimo do 1 litra. 4. PRESKUSNI POSTOPEK Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte, z naslednjim: Preskusnemu primerku, vstavljenem v erlenmajerico prostornine najmanj 200 ml, prilijte 100 ml mravljične kisline na gram preskusnega primerka. Zamašite erlenmajerico in jo pretresite, da se preskusni primerek omoči. Pustite erlenmajerico 15 minut pri sobni temperaturi, med tem jo občasno pretresajte. Filtrirajte vsebino erlenmajerice skozi stehtan stekleni filtrirni lonček in prenesite morebitna preostala vlakna v filtrirni lonček, tako da erlenmajerico izperete z manjšo količino mravljične kisline. Odsesajte tekočino iz lončka in temeljito sperite ostanek na filtru zaporedoma z mravljično kislino, vročo vodo, razredčeno raztopino amoniaka, in nazadnje s hladno vodo. Po izpiranju vsake tekočine to tekočino odsesajte iz lončka. Odsesavanje uporabite vsakič šele po tem, ko je tekočina že odtekla zaradi težnosti. Nazadnje odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem, osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte. 5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“ = 1,01. 6. NATANČNOST Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %. METODA št. 5 ACETATNA IN TRIACETATNA VLAKNA (Metoda z uporabo benzilalkohola) 1. PODROČJE UPORABE Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice: — acetata (19) s: — triacetatom (24), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). 2. NAČIN Acetatna vlakna raztopimo iz znane suhe mase mešanice z benzil-alkoholom pri temperaturi 52 ± 2 °C. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih acetatnih vlaken izračunamo iz razlike. 3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih) 3.1. Aparati (i) Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml. (ii) Mehanski stresalnik. (iii) Grelec ali drugi aparat za vzdrževanje temperature erlenmajerice na 52 ± 2 °C. 3.2. Reagenti (i) Benzilalkohol. (ii) Etanol. 4. PRESKUSNI POSTOPEK Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte, z naslednjim: Preskusnemu primerku, vstavljenem v erlenmajerico, prilijte 100 ml benzilalkohola na gram preskusnega primerka. Zamašite erlenmajerico in jo pritrdite v stresalnik, tako da je potopljena v vodno kopel, katere temperatura je vzdrževana na 52 ± 2 °C, nato pa jo 20 minut stresajte pri tej temperaturi. (Namesto v mehanskem stresalniku lahko erlenmajerico močno stresate ročno). Zlijte tekočino skozi stehtani filtrirni lonček. Dolijte naslednjo količino benzilalkohola v stekleničko in stresajte enako kot prej 20 minut pri temperaturi 52 ± 2 °C. Pretočite tekočino skozi filtrirni lonček. Ponovite cikel še tretjič. Končno zlijte tekočino in ostanek v lonček; sperite vsa preostala vlakna iz erlenmajerice v lonček z dodatno količino benzilalkohola s temperaturo 52 ± 2 °C. Temeljito odstranite tekočino iz lončka. Prenesite vlakna v erlenmajerico, sperite z etanolom in po ročnem stresanju pretočite skozi filtrirni lonček. Ta postopek spiranja ponovite dvakrat ali trikrat. Prenesite ostanek v lonček in temeljito odstranite tekočino. Osušite lonček in ostanek vlaken, ju ohladite in stehtajte. 5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za melaminska vlakna, za katera velja vred