EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 23.9.2015 COM(2015) 490 final SPOROČILO EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU SVETU IN SVETU Obvladovanje begunske krize: takojšnji operativni, proračunski in pravni ukrepi v okviru evropske agende o migracijah



I. Uvod Vsak dan je na tisoče ljudi prisiljenih zapustiti svoje domove, da bi ubežali nasilju in poiskali zatočišče v svoji državi ali tujini. Obseg razseljevanja je ogromen in ker se konflikti še nadaljujejo, se število razseljenih še veča. Po vsem svetu je razseljenih skoraj 60 milijonov ljudi; tako veliko ljudi ni bilo na begu pred konflikti že od druge svetovne vojne. Sedanje veliko število beguncev, migrantov in razseljenih oseb, ki prihajajo na naše meje, je preizkušnja za Evropsko unijo. Evropska agenda o migracijah, ki jo je Komisija predstavila maja, poudarja potrebo po celovitem pristopu k obvladovanju migracij. Od takrat je bilo sprejetih več ukrepov, vključno s sprejetjem dveh programov nujnih premestitev 160 000 oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito, iz najbolj prizadetih držav članic v druge države članice EU. Sedanja begunska kriza pa zahteva nadaljnje takojšnje ukrepe. Namen tega sporočila je opredeliti vrsto prednostnih ukrepov, ki jih je treba sprejeti v naslednjih šestih mesecih. Kratkoročne ukrepe za stabilizacijo sedanjih razmer je treba dopolniti z dolgoročnimi ukrepi za vzpostavitev trdnega sistema, ki bo prestal preizkus časa. Ne začenjamo od začetka: imamo že zakonodajo, finančna sredstva in ureditve, ki so na voljo za soočanje s sedanjimi razmerami. Težava je, da v veliko primerih niso bili izvedeni, niso znani ali niso dovolj izkoriščeni. Na seznamu prednostnih ukrepov (glej Prilogo I) so opredeljeni ključni ukrepi, ki jih je treba takoj sprejeti, in sicer v zvezi z: (i) operativnimi ukrepi, (ii) proračunsko podporo, (iii) izvajanjem prava EU in (iv) naslednjimi zakonodajnimi koraki. Komisija že izvaja ukrepe, ki so v njeni pristojnosti. Te je zdaj treba dopolniti z usklajenimi ukrepi držav članic. Skupaj moramo pokazati svetu, da je Unija zmožna obvladati to krizo. Zato si morajo vse države članice prizadevati, da se ohrani ravnotežje med solidarnostjo in odgovornostjo.



II. Dosedanji ukrepi V maju predstavljena Evropska agenda o migracijah poudarja potrebo po celovitem pristopu k obvladovanju migracij: reševanje sedanje krize ter ukrepanje znotraj EU in izven njenih meja, da se preoblikujejo načini izpolnjevanja naše obveznosti do tistih, ki potrebujejo zaščito, in načini naše pomoči najbolj prizadetim državam članicam ter da se izpolnijo obveznosti EU in mednarodne obveznosti na področju azila, da se tisti ljudje, ki ne potrebujejo zaščite, vrnejo v svoje matične države, da se upravljajo naše zunanje meje in da se obravnavajo temeljni vzroki, zaradi katerih se ljudje sploh podajajo na nevarna potovanja v Evropo, ter da se preuči dolgoročna potreba Evrope po zakoniti migraciji. Agenda temelji na predpostavki, da je treba uravnovesiti odgovornost in solidarnost. To pomeni, da morajo podporo ponuditi vse države članice, ter tudi, da morajo države članice, ki so pod največjim pritiskom, kot prednostno nalogo ponovno vzpostaviti ustrezen postopek. Da bi ponovno stabilizirali razmere, moramo okrepiti tako odgovornost kot tudi solidarnost. Izvajanje Agende se je začelo. Države članice so izkazale solidarnost in se dogovorile o premestitvi 160 000 ljudi, ki nedvomno potrebujejo mednarodno zaščito, iz najbolj prizadetih držav članic v druge države članice EU. Mobilizirali smo sredstva EU za podporo najbolj prizadetim državam članicam – dodeljenih je bilo več kot 75 milijonov evrov nujnih sredstev, poleg 7 milijard evrov v okviru večletnega financiranja, dodeljenih v obdobju 2014–2020 za podporo prizadevanjem na področju migracij, beguncev in upravljanja meja. Potrojili smo prisotnost na morju s trikratnim povečanjem virov in sredstev, ki so na voljo za skupni operaciji agencije Frontex, Poseidon in Triton. V skupnih operacijah v Italiji, Grčiji in na Madžarskem, ki jih usklajuje Frontex, sodeluje 29 držav članic in pridruženih schengenskih držav. Od takrat je bilo rešenih že več kot 122 000 življenj. Nobeno življenje ne bi smelo biti izgubljeno, veliko več življenj, ki bi bila sicer izgubljena, pa je bilo rešenih, kar predstavlja povečanje za 250 %. Močno smo okrepili svoja prizadevanja za boj proti tihotapcem ljudi in uničenje skupin trgovcev z ljudmi, zlasti s sprožitvijo pomorske operacije EUNAVFOR MED . Tako smo zaustavili dobavo ladij, zaradi česar je manj ljudi tvegalo svoja življenja v razmajanih čolnih, neprimernih za plovbo. Pretok ljudi na osrednji sredozemski poti se je zato ustalil približno pri številki 115 000, kolikor jih je prišlo v mesecu avgustu, kar je enako kot lani. EU zagotavlja pomoč prebivalstvu v Siriji, zlasti notranje razseljenim osebam, in finančno podporo sosednjim državam, ki gostijo največ beguncev. Evropska komisija in države članice so doslej mobilizirale približno 3,9 milijarde evrov za humanitarno, razvojno, gospodarsko in stabilizacijsko pomoč Sircem v njihovi državi in beguncem ter gostiteljskim skupnostim v sosednjem Libanonu, Jordaniji, Iraku, Turčiji in Egiptu. Evropska komisija se je tudi odločila, da nameni 1,8 milijarde evrov finančnih sredstev EU za ustanovitev „nujnega skrbniškega sklada za stabilnost in odpravljanje temeljnih vzrokov za nezakonite migracije in razseljene osebe v Afriki“. Skupaj smo se zavezali, da bomo v naslednjem letu preselili več kot 22 000 ljudi iz držav zunaj Evrope, s čimer izkazujemo solidarnost s svojimi sosedi. Poleg tega so posamezne države članice sporočile dvostranske zaveze za preselitev oseb. Odziv Evrope v zadnjih mesecih je bil odločilen, vendar sedanja begunska kriza zahteva nadaljnje takojšnje ukrepanje. Za trajno rešitev krize ter da se zagotovijo močne meje, pravični postopki in sistem, ki je sposoben predvideti težave, so potrebne korenite spremembe migracijskih politik Unije.

Sprejeti ključni ukrepi Ukrepi, ki so že bili sprejeti v okviru evropske agende o migracijah, vključujejo: Potrojitev virov in sredstev za zagotavljanje prisotnosti na morju v okviru skupnih operacij agencije Frontex, Poseidon in Triton. Podvojitev nujnih sredstev za najbolj prizadete države članice. Ukrepanje proti tihotapcem ljudi je zaustavilo dobavo ladij: število migrantov, ki so avgusta 2015 prečkali osrednje Sredozemlje, se je zmanjšalo na število iz leta 2014. Premestitev oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito in so že v EU, se lahko začne takoj po sklenitvi sporazuma za premestitev 160 000 ljudi v tem letu. Tudi Urad Visokega komisarja Združenih narodov (UNHCR) za begunce trenutno izvaja program preselitve 22 000 beguncev, ki so še zunaj EU. III. Prednostni ukrepi za naslednjih šest mesecev Najnujneje je podpreti države članice pri obvladovanju izjemno visokega števila beguncev na njihovem ozemlju. Za to so potrebni ukrepi znotraj EU in zunaj nje. Znotraj EU so potrebni ukrepi, ki bodo v podporo tistim državam članicam, ki so najbolj pod pritiskom. Uvedli se bodo postopki, ki bodo zagotovili finančno in tehnično podporo, v okviru pravičnega mehanizma za premestitve se bo zagotovila pomoč pri blažitvi pritiskov in okrepile se bodo naše skupne meje. Zunaj EU so potrebni ukrepi, ki bodo ustvarili razmere, v katerih bi begunci lahko ostali blizu svojih domov, in sicer z okrepitvijo našega partnerstva s sosednjimi državami, ki zagotavljajo začasno zaščito, in ključnimi tranzitnimi državami, in sicer z zagotovitvijo finančnih sredstev za UNHCR, Svetovni program za hrano in druge zadevne agencije, ter z okrepitvijo boja proti tihotapcem in preprodajalcem ter s pospešenimi diplomatskimi prizadevanji na ključnih kriznih območjih, kot je Sirija. III.1 Operativni ukrepi Podpora pomoči potrebnim državam članicam je osrednji del premestitvene politike, v okviru katere se je Svet v zadnjih dneh dogovoril za premestitev 160 000 oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito. S tem se bo občutno, čeprav le delno, zmanjšal pritisk na najbolj prizadete države članice. Vse države članice morajo zdaj kot prednostno nalogo opredeliti nacionalne kontaktne točke za premestitev, da bodo lahko prosilci za premestitev v določeno državo članico hitro identificirani in premeščeni. Države članice bodo morale prispevati tudi k izvajanju pravil za preprečevanje sekundarnega gibanja, ki bodo zagotavljala, da begunci ostanejo v državi, v katero so bili premeščeni. Najbolj neposredno praktično podporo bodo zagotavljale podporne skupine za upravljanje migracij, ki bodo delovale na območjih kritičnih točk (glej Prilogo II). Podporne skupine bodo imele takojšen učinek na najbolj kritični točki v verigi – tam, kjer je za najbolj prizadete države članice že samo število prihodov preveliko za učinkovito upravljanje. Osebje, ki dela za agencije EU in druge države članice EU, bo pomagalo pri identifikaciji, preverjanju in registraciji migrantov pri vstopu v EU. To je prvi korak v varno prihodnost za zaščite potrebne ljudi ter priložnost, da se zgodaj identificirajo tisti, ki bi jih bilo treba vrniti v domovino. Poleg tega bo mreža sodelujočih agencij EU spodbujala sodelovanje v boju proti tihotapljenju migrantov, pri identifikaciji osumljencev in pomoči pri novih preiskavah. Delo podpornih skupin lahko poteka le v partnerstvu z nacionalnimi organi. Le nacionalni organi lahko vzpostavijo (ob podpori financiranja EU) in upravljajo dobro delujoče infrastrukture za sprejem, zagotavljajo usmerjanje in povezavo s ključnimi akterji, kot so lokalni organi, socialne službe, organi kazenskega pregona in upravljavci sprejemnih objektov. Frontex , Evropski azilni podporni urad (EASO) , Europol in Eurojust lahko zagotavljajo strokovno znanje, olajšujejo neposredno komunikacijo med državami članicami in imajo posebno vlogo pri usklajevanju operacij vračanja. Italija in Grčija morata prednostno dokončati in začeti izvajati svoje načrte v zvezi s premestitvami in podpornimi skupinami, ki delujejo na območjih kritičnih točk, ter zagotoviti ustrezno infrastrukturo za sprejem. Še eden od elementov ključne operativne podpore sta skupni operaciji agencije Frontex, Triton in Poseidon, ki sta primer učinkovite solidarnosti, ki jo bo treba še naprej razširiti in posnemati, države članice pa bi se morale hitro in aktivno odzivati na zahteve Frontexa po zagotovitvi dodatne opreme in strokovnjakov. Državam članicam je na voljo več mehanizmov, ki bi lahko služili temu namenu, vendar niso v celoti izkoriščeni. Država članica, ki je preobremenjena zaradi krize, lahko aktivira mehanizem Unije na področju civilne zaščite . Mehanizem lahko mobilizira različne vrste pomoči v naravi, vključno z moduli (ekipe in oprema), zatočišči, medicinsko opremo in drugimi neživilskimi potrebščinami ter strokovnim znanjem. Sodelujoče države zagotovijo pomoč, Komisija pa lahko sofinancira prevoz osnovnih potrebščin in strokovnjakov v zadevno državo. Leta 2015 je bil mehanizem Unije na področju civilne zaščite aktiviran dvakrat, enkrat za pomoč Madžarski in enkrat za pomoč Srbiji pri odzivu na nujne potrebe, ki jih je povzročil doslej največji pritok beguncev in migrantov. Za zagotovitev takojšnje podpore mejnim policistom v primeru nenadnega ali izrednega migracijskega pritiska (glej prilogo III) lahko države članice zaprosijo za namestitev skupin za hitro posredovanje na mejah (RABIT). Mehanizem zagotavlja operativno pomoč za omejeno časovno obdobje. Agencija Frontex financira in razporeja nacionalne tehnične in človeške vire iz držav članic. Ta mehanizem je le enkrat aktivirala Grčija leta 2010 ob velikem povečanju prihoda migrantov na grško-turško kopensko mejo. Med operacijo je vsak teden skoraj 200 dobro izurjenih gostujočih uradnikov iz 26 držav članic pomagalo svojim grškim kolegom pri nadzoru mejnih območij ter pri identifikaciji prijetih nezakonitih priseljencev. Uspešna operacija na grško-turški meji je stabilizirala razmere in zmanjšala število prihodov v primerjavi z rekordnimi številkami v letu 2010. V zadnjih tednih so nekatere države članice na podlagi Zakonika o schengenskih mejah uporabile možnost začasne ponovne uvedbe mejnega nadzora. Ta je upravičen v izjemnih kriznih razmerah, vendar nikoli ne sme biti več kot kratkoročen ukrep do stabilizacije razmer in bi moral biti opozorilo, da moramo vsi ukrepati za čim prejšnjo ponovno vzpostavitev običajnega postopka upravljanja migracij. Če bi bilo potrebno podaljšanje teh ukrepov ali uvedba dodatnih ukrepov, bo Komisija formalizirala svojo oceno razmer s sprejetjem mnenja na podlagi Zakonika o schengenskih mejah. Popolno izvajanje programa premestitve in podpornih skupin, ki delujejo na območjih kritičnih točk, bi moralo omogočiti, da se v naslednjem mesecu nadzor odpravi. EU bi morala tudi nemudoma pospešiti izvajanje diplomatske ofenzive, kot je določeno v nedavnem skupnem sporočilu o vlogi službe za zunanje delovanje EU pri odzivanju na begunsko krizo v Evropi . V središču tega sporočila je uravnotežen pristop, s katerim bi se poudarila pričakovanja EU glede podpore s strani partnerjev pri reševanju vprašanja migracij ter hkrati okrepila podpora in sodelovanje, ki ju EU lahko ponudi v pomoč pri teh prizadevanjih. Vrh v Valletti na temo migracij, ki bo potekal 11. in 12. novembra 2015, bo ključna priložnost za predstavitev novih prednostnih nalog v zvezi z migracijskimi vprašanji v odnosih EU z afriškimi partnerji . EU je že okrepila prizadevanja za pripravo vrha v sodelovanju z vsemi zadevnimi partnerji in mednarodnimi organizacijami. Ustanovitev nujnega skrbniškega sklada EU za stabilnost in odpravljanje temeljnih vzrokov za nezakonite migracije in razseljene osebe v Afriki z začetnim kapitalskim vložkom v višini 1,8 milijarde evrov je konkreten dokaz prispevka EU. To je lahko del dvostranskega partnerstva za zmanjšanje pritoka priseljencev iz Afrike in spodbuditev vrnitve tistih, ki ne izpolnjujejo pogojev za mednarodno zaščito. Na konferenci na visoki ravni o zahodni balkanski poti, ki naj bi potekala ob zasedanju Sveta za pravosodje in notranje zadeve 8. oktobra 2015, bo potekala razprava o skupni nalogi spopadanja z današnjimi pritiski in ponovne vzpostavitve stabilnosti upravljanja migracij na zahodni balkanski poti. Financiranje, ki ga EU zagotavlja državam Zahodnega Balkana, še poudarja odločenost EU, da bo podpirala sosednje države partnerice, ki se soočajo z ogromnim in hitro spreminjajočim se izzivom. Ta podpora je veliko več kot humanitarna pomoč beguncem – osrednjega pomena je tudi pomoč pri hitri okrepitvi zmogljivosti za upravljanje migracij in boj proti tihotapljenju. Del strategije EU bi moral biti razvoj novega operativnega sodelovanja, da bi se izkušnje in znanja, ki se pridobivajo in združujejo znotraj EU, pospešeno delili s partnerji zunaj EU. Okrepiti bi bilo treba uporabo orodij, kot so skupne skupine strokovnjakov, upravni dogovori in izmenjava informacij, da bi se znotraj EU in v sosednjih partnerskih državah povezali organi kazenskega pregona in službe za migracije, tudi v zvezi z vračanjem in ponovnim sprejemom. Pri tem imajo pomembno vlogo vsi, Frontex, Evropski azilni podporni urad, Europol in Eurojust.

Begunska kriza je globalna kriza in EU bi morala tako prispevati h globalnim prizadevanjem kot jih tudi spodbujati. To pomeni tesno sodelovanje s ključnimi mednarodnimi organizacijami, kot so UNHCR, program Združenih narodov za razvoj, Mednarodna organizacija za migracije (IOM) in Rdeči križ. EU je že začela krepiti sodelovanje z UNHCR. To bi morala postati najpomembnejša prednostna naloga v dialogih s strateškimi partnerji in regionalnimi akterji, kot so zalivske države. Ključni ukrepi, ki bi jih bilo treba izvesti v šestih mesecih Celovita uvedba programa premestitve in podpornih skupin za upravljanje migracij, ki delujejo na območjih kritičnih točk. Države članice morajo uporabiti obstoječe ukrepe z aktiviranjem mehanizma Unije na področju civilne zaščite in napotitvijo skupin za hitro posredovanje na mejah. Normalizacija schengenskega območja in odprava začasnega nadzora na notranjih mejah. Okrepitev diplomatske ofenzive in tesnejše sodelovanje s tretjimi državami. III.2 Proračunska podpora Finančna podpora bo nemudoma okrepljena. Letos so bila nujna sredstva, ki so na voljo v okviru proračuna EU na področju azila, migracij in nadzora meje, že podvojena na 73 milijonov evrov. Z njihovo pomočjo je bila zagotovljena neposredna in takojšnja pomoč v krizi (glej Prilogo IV). V okviru Sklada za azil, migracije in vključevanje ter Sklada za notranjo varnost je na primer Italija letos prejela več kot 19 milijonov evrov in Grčija skoraj 5 milijonov evrov nujnih sredstev, trenutno pa se obravnavajo že nove zahteve. Prejšnji teden so bili Madžarski dodeljeni 4 milijoni evrov od skupno več kot 5 milijonov evrov doslej v tem letu. Ker se trenutno obravnava več drugih zahtev, so ta sredstva že izčrpana. Komisija bo naslednji teden predstavila predlog, s katerim bi se ta proračun povečal za 100 milijonov evrov za leto 2015. To so dodatna sredstva poleg velikih zneskov (več kot 300 milijonov evrov), ki bodo v letu 2015 sproščena kot predhodno financiranje v okviru večletnih finančnih sredstev za migracije in meje. Prejšnji teden je Grčija prejela prvi obrok v višini 33 milijonov evrov, Italija pa je avgusta prejela sredstva v višini 39,2 milijona evrov. To pomeni, da so sredstva na voljo in tudi dejansko dostopna, da pa bi jih lahko hitro uporabili, so potrebna prizadevanja številnih vladnih agencij ter pameten pristop za ustvarjanje kar največjega učinka v najkrajšem možnem času. Namesto da bi se zanašali na gradnjo tradicionalnih sprejemnih zmogljivosti, se lahko na primer rešitve poiščejo v hitri uporabi obstoječih javnih in zasebnih zgradb. Agencije EU imajo bistveno vlogo pri zagotavljanju sodelovanja ter pri čim učinkovitejši uporabi strokovnega znanja, ki je na voljo. Od njih se pričakuje, da bodo veliko bolj dejavne na terenu, kot je bilo prvotno predvideno. Agencije EU, ki delujejo na področjih, povezanih z migracijo, potrebujejo velik vložek sredstev. Naslednji teden bo Komisija predlagala povečanje zmogljivosti treh ključnih agencij EU s skupnim povečanjem za 120 dodatnih delovnih mest: 60 mest za agencijo Frontex, 30 mest za urad EASO in 30 mest za Europol. Dodatni stroški v letu 2015 znašajo 1,3 milijona evrov, ki naj bi bili na voljo še v letu 2015. Za nadaljnjo razširitev pristojnosti teh treh agencij bi bilo potrebno takojšnje dodatno financiranje. Komisija namerava oblikovati predloge, s katerimi bi se sredstva na področju migracij in meja v letu 2016 povečala za 600 milijonov evrov. Poleg tega je načrtovanih 780 milijonov evrov za program za nujno premestitev. Ta dodatna sredstva bodo podpirala območja kritičnih točk, pomagala najbolj prizadetim državam članicam, omogočila zgodnjo finančno podporo državam članicam za premestitev in okrepila operativne zmogljivosti agencij. Veliko bodo prispevala k kritju nujnih potreb za upravljanje migracij, sprejem, vračanje in nadzor meje. Prednostna naloga mora biti obravnavanje pomanjkanja sredstev za krizo v Siriji. To je deloma neposredna posledica povečanih pritokov beguncev v vzhodnem Sredozemlju, deloma pa tudi posledica „pomanjkanja donatorjev“. Če bi radi resno pomagali, da bi večina beguncev ostala čim bliže doma, moramo povečati financiranje. Po ocenah Združenih narodov skupne neizpolnjene potrebe po humanitarni pomoči za krizo v Siriji za leto 2015 znašajo 4 milijarde evrov . Zagotovljenih pa je bilo samo 38 % potrebnih sredstev. Posledice tega pomanjkanja so dramatične. UNICEF poroča, da so v zadnjih mesecih skoraj 5 milijonov ljudi, od tega je polovica otrok, prizadele večje prekinitve v preskrbi z vodo, zaradi česar obstaja velika nevarnost bolezni. EU in države članice se morajo zavezati h kritju vsaj polovice te vrzeli. Svetovni program za hrano, Rdeči križ in Svetovna zdravstvena organizacija ter drugi partnerji se soočajo z velikimi pomanjkljivostmi in motnjami v dobavni verigi hrane in zdravstvene oskrbe. Večina držav članic EU je zmanjšala svoje prispevke za Svetovni program za hrano, nekatere tudi do 100 % (glej Prilogo V). UNHCR navaja, da je bila podpora pri preskrbi s hrano zmanjšana že za 1,6 milijona beguncev; 750 000 otrok ne hodi v šolo, kljub velikim prizadevanjem EU in drugih donatorjev; ta vrzel v financiranju pomeni, da za 70 000 nosečnic obstaja tveganje, da njihov porod ne bo potekal varno. Zato ni presenetljivo, da mnogo beguncev sklene raje tvegati nevarno pot v Evropo, kakor da bi ostali doma. Komisija države članice poziva, naj ponovno uvedejo raven financiranja prek Svetovnega programa za hrano za pomoč v hrani iz leta 2014, da bi ustalile oskrbo sirskih beguncev s hrano. Komisija bo povečala sredstva za nujno humanitarno pomoč in civilno zaščito za 200 milijonov evrov za leto 2015, s čimer bo zagotovljena takojšnja pomoč UNHCR, Svetovnemu programu za hrano in drugim ustreznim organizacijam ter s tem beguncem. V hitro spreminjajočih se razmerah je prožnost ključnega pomena. Humanitarna pomoč je eno od najbolj prožnih in hitrih orodij, ki so na voljo EU. Ta proračun se bo v letu 2016 povečal za dodatnih 300 milijonov evrov glede na raven iz predloga proračuna. Ker prihajajo hladnejši letni časi, je bistvenega pomena, da EU ohrani svojo zmožnost odzivanja na zahteve nevladnih organizacij ali agencij ZN po takojšnji, ciljno naravnani pomoči. Eden od najučinkovitejših instrumentov za podporo sirskim beguncem je regionalni skrbniški sklad EU za odziv na sirsko krizo („sklad Madad“ – glej Prilogo VI). EU je doslej namenila začetne prispevke v višini 38 milijonov evrov, pri čemer so dodatni prispevki načrtovani v drugi polovici leta 2015 in pozneje. Italija je prispevala 3 milijone evrov. Nemčija se je zavezala, da bo prispevala 5 milijonov evrov. EU je pripravljena prispevati še dodatnih 100 milijonov evrov do konca leta 2015. S tem se bodo že v prvem letu mobilizirala sredstva za skrbniški sklad v višini približno 150 milijonov evrov. Toda glede na potrebe na terenu in izjemen nabor projektov, ki se pripravljajo, v vrednosti 440 milijonov evrov, je potrebnih še veliko več sredstev. Jasna in dolgoročna zavezanost skrbniškemu skladu bi bila močan signal beguncem in mednarodni skupnosti, da se lahko zanesejo na podporo EU. Komisija bo naslednji teden predlagala povečanje sredstev evropskega instrumenta sosedstva v letu 2015 za 300 milijonov evrov, s čimer se bodo lahko povečala sredstva skrbniškega sklada Madad in zagotovila pomoč tretjim državam, ki gostijo begunce iz Sirije. Skupaj z nadaljnjo preusmeritvijo sredstev instrumenta za predpristopno pomoč bodo navedeni ukrepi omogočili, da na tej stopnji skupno financiranje EU skrbniškega sklada doseže več kot 500 milijonov evrov. Države članice bi morale prispevati sredstva v enaki višini kot EU, tako da bi sklad skupno dosegel vsaj 1 milijardo evrov. S tem bi EU svetu izkazala svojo zavezanost, da pomaga sirskim beguncem. Že več let narašča pritisk na Turčijo, Libanon in Jordanijo, kamor je zbežalo na milijone beguncev iz Sirije. Jasno je, da temeljni vzroki za to segajo daleč v preteklost. Obravnavanje političnih pretresov je zapleteno, vendar moramo močno okrepiti svoja prizadevanja. EU prav tako tesno sodeluje s svojimi sosedami, da bi s tem prispevala k spopadanju z izzivom migracij: Turčiji je že bilo namenjenih 176 milijonov evrov za ukrepe v zvezi z migracijami, vključno z neposredno pomočjo za begunce. Trenutno EU s Turčijo razpravlja o preoblikovanju dodeljevanja evropskih sredstev Turčiji, tako da bi bila za ukrepe v zvezi z begunci v obdobju 2015–2016 na voljo sredstva v višini 1 milijarde evrov, pri čemer gre za ukrepe, ki segajo od infrastrukturne podpore do zdravstvene oskrbe in izobraževanja begunskih otrok v maternem jeziku. Za zagotovitev hitre izvedbe, se bo pomemben del tega izvajal prek skrbniškega sklada EU „Madad“. Hkrati s to znatno finančno podporo je Komisija sprožila obsežen dialog s Turčijo o vseh vidikih migracij, vključno z registracijo, ponovnim sprejemom in vračanjem, v zvezi s katerimi mora Turčija učinkoviteje ukrepati. Nemudoma bi bilo treba dokončno oblikovati akcijski načrt za EU in Turčijo o migracijah;

v Srbiji in nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji je zaradi nepričakovanega prihoda na deset tisoče beguncev iz regij zunaj EU infrastruktura izredno obremenjena. Medtem ko je glavna prednostna naloga preprečiti, da bi se te razmere nadaljevale, je jasno, da obe državi potrebujeta podporo na dveh področjih: pomoč in svetovanje pri vzpostavljanju upravljanja migracij in podpore beguncem ter takojšnjo pomoč za obvladovanje razmer v zvezi z begunci, ki so v tem trenutku na njunem ozemlju. EU je za izboljšanje sprejemnih centrov in nadzora meje že namenila 78 milijonov evrov. Poleg tega je bilo od julija dalje zagotovljenega 1,7 milijona evrov v obliki humanitarne pomoči. Komisija že pripravlja dodatni sveženj sredstev v višini 17 milijonov evrov, saj se pritok beguncev v državah Zahodnega Balkana v bližnji prihodnosti verjetno ne bo ustavil. Nujni skrbniški sklad za stabilnost in odpravljanje temeljnih vzrokov za nezakonite migracije in razseljene osebe v Afriki bo namenjal podporo za strukturne pomanjkljivosti upravljanja migracij. Skrbniški sklad bo pomagal pri premagovanju kriz na območjih Sahela in Čadskega jezera, Afriškega roga in Severne Afrike. Prispeval bo k ustvarjanju stabilnosti v teh regijah in k boljšemu upravljanju migracij. Samo dve državi članici EU sta doslej potrdili, da bosta prispevali dodatna sredstva k znesku v višini 1,8 milijarde evrov, namenjenim na ravni EU. Države članice bi morale prispevati sredstva v enaki višini kot EU. Pogosto pojavljanje vprašanj, povezanih z migracijami, upravičeno opozarja na potrebo po okrepitvi financiranja EU v zvezi s temi vprašanji. Res pa je tudi, da lahko države članice v stiski že črpajo različne vrste pomoči, tako finančne kot operativne. Kadar je za to potrebno preoblikovanje obstoječih načrtov, ta možnost obstaja ravno zato, da se državam članicam omogoči odziv na razmere, kakršna je migracijska kriza. Nujno je potrebna večja prožnost znotraj večletnega finančnega okvira, da bi se omogočila prerazporeditev omejenih finančnih sredstev na ta prednostna področja. Čeprav je perspektiva strukturnih skladov dolgoročna, se lahko kljub temu uporabijo za pomoč pri obvladovanju migracijskih izzivov v smislu ukrepov vključevanja, kot je učenje jezikov, ali sofinanciranja ključne infrastrukture, vključno z nastanitvijo in socialno infrastrukturo, ter pri sprejemnih centrih za nujne primere. Na voljo so tudi kratkoročna sredstva: sklad za pomoč najbolj ogroženim (v višini 3,8 milijarde evrov za obdobje 2014–2020) se že uporablja za pomoč migrantom in beguncem v Belgiji, Španiji in na Švedskem. Iz njega se lahko že od dneva prihoda krijejo hrana in obleka ali podpora za zgodnje vključevanje prosilcev za azil. Zato je potrebna zavezanost držav članic k preoblikovanju obstoječih načrtov, da bi se upoštevale nove prednostne naloge. Ključni ukrepi, ki bi jih bilo treba izvesti v šestih mesecih Povečanje nujnih sredstev za najbolj prizadete države članice za 100 milijonov evrov za leto 2015. Od leta 2015 naprej povečanje zmogljivosti treh ključnih agencij EU z uvedbo 120 dodatnih delovnih mest. Povečanje nujnih sredstev za najbolj prizadete države članice in financiranja za agencijo Frontex, urad EASO in Europol za 600 milijonov evrov za leto 2016. Države članice bi morale ponovno vzpostaviti sredstva za pomoč v hrani prek Svetovnega programa za hrano na ravni iz leta 2014. Poleg tega bo v letu 2015 uporabljenih 200 milijonov evrov iz sredstev EU za humanitarno pomoč za neposredno podporo beguncem. Povečanje humanitarne pomoči za 300 milijonov evrov za leto 2016, ki bo pripravljena za pomoč beguncem za osnovne potrebe, kot sta hrana in zatočišče. Podpora skrbniškemu skladu za Sirijo v višini več kot 500 milijonov evrov iz proračuna EU, ki mora biti dopolnjen s prispevki držav članic. Preoblikovanje dodeljevanja evropskih sredstev (do višine 1 milijarde evrov) za Turčijo za ukrepe v povezavi z begunci. Mobilizacija 17 milijonov evrov za Srbijo in nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo. III.3 Izvajanje zakonodaje EU Evropska agenda o migracijah temelji na preprostem načelu: pomoč migrantom, ki potrebujejo mednarodno zaščito, in vračanje migrantov, ki nimajo pravice do prebivanja na ozemlju EU. Za izvajanje te evropske migracijske politike je bistvenega pomena, da vse države članice v celoti uporabljajo skupna pravila o azilu in nezakonitih migracijah, ki so bila dogovorjena na ravni EU. Od začetka tega stoletja je Komisija predložila niz predlogov za vzpostavitev skupnega evropskega azilnega sistema (glej Prilogo VII), Parlament in Svet pa sta te zakonodajne akte sprejela. V Evropi imamo zdaj skupne standarde za sprejem prosilcev za azil, pri čemer se spoštuje njihovo dostojanstvo, in za način obravnavanja njihovih prošenj za azil. Imamo tudi skupna merila, na podlagi katerih lahko naši neodvisni pravosodni sistemi ugotovijo, ali je oseba upravičena do mednarodne zaščite. Jedro skupnega evropskega azilnega sistema sestavlja pet različnih zakonodajnih aktov (dublinska uredba, direktiva o azilnih postopkih, direktiva o zahtevanih pogojih, direktiva o pogojih za sprejem in pravila Eurodac o odvzemu prstnih odtisov). Vsi so bili sprejeti pred kratkim, zadnji pa so začeli veljati šele julija 2015. Dosedanji dosežki pri izvajanju zakonodaje EU na področju azila so skromni. Komisija je odločena, da bo uporabila vse svoje pristojnosti za zagotovitev, da se zakonodaja EU na področju azila in migracij prenese v nacionalne zakonodaje in izvršuje, danes pa je v ta namen sprožila še en niz postopkov za ugotavljanje kršitev, in sicer je objavila 40 novih sklepov o primerih kršitev (glej Prilogo VII). Dejstvo je, da se je letošnja kriza še poglobila, ker se ne izvaja obstoječa zakonodaja na področjih, kot so pogoji za sprejem, odvzem prstnih odtisov in vračanje. Posebno pozornost je treba nameniti Grčiji ter dati prednost normalizaciji razmer in ponovni vzpostavitvi dublinskega sistema v naslednjih šestih mesecih. Zaradi svojega geopolitičnega položaja je bila Grčija v preteklih mesecih najbolj obremenjena. Poleg tega se Grčija sooča z vztrajnimi težavami glede izpolnjevanja obveznosti v skladu z zakonodajo EU. Od leta 2011 je bila po sodbah Evropskega sodišča za človekove pravice in Sodišča Evropske unije predaja v skladu z dublinsko uredbo nazaj v Grčijo začasno prekinjena, saj bi zaradi vztrajnih pomanjkljivosti grškega azilnega sistema to pomenilo kršitev temeljnih pravic posameznika. Grčija si mora zdaj prizadevati, da bo podporo, ki ji je na voljo, uporabila za dejansko intervencijo na terenu, zato bi morala čim bolj povečati svoja prizadevanja in zagotoviti zlasti, da: je v azilno službo in službo za prvi sprejem imenovano ustrezno osebje, da se zagotovita učinkovito upravljanje meja (razvrščanje, identifikacija, odvzem prstnih odtisov) in učinkovit azilni postopek; se izvedejo naložbe, potrebne za obravnavanje potreb glede sprejema različnih migracijskih tokov; zlasti bi morala Grčija čim bolj okrepiti svoja prizadevanja pri vzpostavljanju ustreznih sprejemnih zmogljivosti, ki bi pokrivale potrebe trenutnega pritoka, in zagotavljanju ustrezne infrastrukture za osebe v postopku premestitve; se izboljšajo postopki in sistemi za črpanje sredstev EU; se vzpostavi učinkovit sistem vračanja (prostovoljno vračanje s pomočjo in prisilno vračanje).

Ključni ukrepi, ki bi jih bilo treba izvesti v šestih mesecih Celovito in hitro izvajanje zakonodaje EU v državah članicah na področju azila in migracij. Ponovna vzpostavitev normalnega stanja in sprejetje vseh potrebnih ukrepov v Grčiji, da se lahko v šestih mesecih v Grčijo spet začnejo izvajati predaje v skladu z dublinsko uredbo. IV. Naslednji zakonodajni ukrepi: vzpostavitev trdnega sistema, ki bo prestal preizkus časa Kratkoročni ukrepi, potrebni za reševanje trenutne krize, niso dolgoročna rešitev. V Lizbonski pogodbi je bilo prav v ta namen predvideno oblikovanje skupnega azilnega sistema. Zdaj moramo poleg doslednega izvajanja in izvrševanja tega, kar je bilo že dogovorjeno, pospešiti tudi prizadevanja v zvezi s preostalimi elementi za oblikovanje resnično evropskega sistema. Politike, potrebne za uspešno upravljanje migracij, so med seboj tesno povezane. Slabosti na področju zunanjih meja obremenjujejo azilni sistem. Pomanjkljivosti pri identifikaciji in registraciji migrantov ob vstopu spodkopavajo zaupanje v sistem kot celoto. Nizka stopnja uspešnosti pri vračanju migrantov, ki niso upravičeni do prebivanja v EU, ustvarja dvome glede smiselnosti sprejemanja odločb o azilu. Poleg tega je v zadnjih tednih in mesecih videti, da nezmožnost za odpravo temeljnih vzrokov migracij ali ublažitev pritiska iz držav zunaj EU pomeni velikansko breme za EU. Treba je torej ukrepati na naslednjih področjih: (i) s skupnim evropskim azilnim sistemom Evropa dokazuje, da bo spoštovala svojo obveznost do zagotavljanja pomoči ljudem, ki nedvomno potrebujejo začasno ali trajno mednarodno zaščito, kot tudi temeljne pravice migrantov. To mora ostati jedro naših prizadevanj. Toda letošnje obremenitve sistema so pokazale, da je treba revidirati dublinsko uredbo ter zagotoviti njeno dosledno izvajanje. V okviru pravilnega in poštenega sistema bi bilo treba prosilcem dovoliti, da delajo. Tiste države članice, ki dosledno izvajajo največ devetmesečno obdobje v skladu s sedanjimi pravili, bi se lahko nemudoma zavezale, da bodo prosilcem za azil, ki prihajajo v okviru programov premestitve, dovolile delati. Poleg tega dolgotrajni postopki spodkopavajo verodostojnost sistema ter ustvarjajo negotovost za vse – vzpostavitev sistema EU za priznavanje varnih izvornih držav v azilnih postopkih, ki ga je predlagala Komisija za države zahodnega Balkana in Turčijo, bo pomemben korak k opredelitvi oseb, ki pomoč najbolj potrebujejo. Del teh priprav mora biti izveden za vsak primer, če bi se Unija ponovno soočala s tako izjemnim pritiskom kot letos. Zato je Komisija poleg dveh predlogov za nujno premestitev predlagala tudi spremembo za vzpostavitev mehanizma, s katerim bi se omogočila premestitev oseb, ki nedvomno potrebujejo mednarodno zaščito, v kriznih razmerah, ki ogrožajo uporabo dublinskega sistema. Ta predlog bi bilo treba nemudoma sprejeti. (ii) verodostojnost sistema je delno odvisna od zavedanja, da se bodo tisti, ki ne bodo izpolnjevali pogojev za mednarodno zaščito, vrnili v svojo domovino. Dosledno izvajanje ukrepov, določenih v nedavnem akcijskem načrtu Komisije o vračanju, bi povrnilo verodostojnost sistema vračanja EU . Za to je potreben dvotirni pristop delovanja na ravni EU – z boljšo izmenjavo informacij, povečanjem sredstev na ravni EU in nacionalni ravni, okrepitvijo vloge agencije Frontex in novim poudarkom na ponovnem sprejemu v naših odnosih s tretjimi državami – prav tako pa tudi na nacionalni ravni za zagotovitev učinkovite uporabe pravil in izvrševanja odločb o vrnitvi; (iii) EU si ne more zakrivati oči pred današnjimi dejanskimi izzivi v državah članicah, ki upravljajo zunanje meje Unije. Zunanje meje ostajajo najpomembnejša skupna točka za določitev stabilnosti azilne in migracijske politike kot celote. Močna zunanja meja nam omogoča sprostitev notranjih meja v schengenskem območju in zagotavljanje prostega pretoka oseb. Zato moramo tesneje sodelovati pri upravljanju naših zunanjih meja. To pomeni okrepitev agencije Frontex in razširitev njenih pristojnosti ter razvoj popolnoma delujoče evropske mejne in obalne straže za boljšo zaščito zunanjih meja EU in okrepitev zmožnosti EU za hitro razporeditev virov v kriznih razmerah; (iv) pravilnejši in pravičnejši sistem upravljanja migracij mora vključevati tudi preusmeritev pozornosti na obravnavo migrantov, preden se podajo na nevarno pot v Evropo, pa naj bodo to begunci, ki bodo po vsej verjetnosti upravičeni do mednarodne zaščite, migranti, ki želijo izkoristiti sheme zakonite migracije, ali posamezniki, ki bodo tvegali potovanje v EU, nato pa bodo vrnjeni v domovino. Učinkovit pristop se mora osredotočati na evropsko tradicijo humanitarne pomoči prek trdnega sistema za preselitev na ravni EU. Na podlagi izkušenj s programom, ki trenutno poteka, in kot je določeno v evropski agendi o migracijah, bo Komisija pripravila predlog strukturiranega sistema, da se zagotovi skupni pristop k preselitvi v časih hude begunske krize. Z bolj usklajenim pristopom in združevanjem prizadevanj bi EU pokazala, da je pripravljena za odzivanje na potrebe. Prav tako bi s tem pokazala beguncem, da je zanje najvarnejša uporaba uveljavljenih poti UNHCR. V zvezi s tem bi bila potrebna zavzeta prizadevanja za podporne ukrepe, s katerimi bi zagotovili, da so migranti, ki čakajo na tovrstno obravnavo, sprejeti v ustreznih razmerah ter da se njihove pravice v celoti spoštujejo, pri čemer bi moralo to potekati čim bliže njihovih domov. (v) poleg tega bi moral dolgoročni pristop vključevati odprtje zakonitih poti za migracije. To je del oblikovanja trdnega sistema za upravljanje migracij, ki je bistven, če želimo, da migracije ne bi bile več tako velika težava, s katero se je treba spoprijemati, temveč dobro upravljan vir za celino, ki se sooča z močnim demografskim upadom. Ključni ukrepi Komisije, ki bi jih bilo treba izvesti do marca 2016 Pomembni ukrepi za ustanovitev evropske mejne in obalne straže ter razširitev pristojnosti agencije Frontex (decembra 2015). Sveženj o zakoniti migraciji vključno s preoblikovanjem modre karte (marca 2016). Nadaljnja reforma dublinske uredbe (marca 2016). Predlog strukturiranega sistema preselitev (marca 2016). Posodobljena strategija o trgovini z ljudmi (marca 2016). V. Sklep Od začetka leta je v Evropo prispelo skoraj 500 000 oseb, ta trend pa naj bi se v prihodnje še nadaljeval. Evropska komisija si je dosledno in stalno prizadevala za usklajen evropski odziv v zvezi z begunci in migracijami. Veliko smo dosegli v zelo kratkem času. Voditelji držav in vlad, ki so se danes srečali na zasedanju Evropskega sveta, morajo zdaj zagotoviti uresničitev teh prizadevanj z dogovorom o priloženih prednostnih ukrepih ter z njihovim takojšnjim izvajanjem. Seznam prilog