EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 15.12.2020 COM(2020) 730 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Poročilo o državljanstvu EU za leto 2020











Opolnomočenje državljanov in zaščita njihovih pravic



1.Uvod Poleg miru je državljanstvo EU eden od najpomembnejših dosežkov evropskega projekta in je edinstveno na svetu. Pravice iz državljanstva EU, vključno s prostim gibanjem, političnimi in demokratičnimi pravicami ter pravico državljanov EU do konzularne zaščite drugih držav članic, če v tujini nimajo svojega predstavništva, so pomembno preoblikovale Evropo. Več kot 13,3 milijona Evropejcev uživa pravico do prebivanja v drugi državi EU. Komisija vsaka tri leta poroča o uporabi določb EU glede državljanstva EU in predlaga nove prednostne naloge za naslednja tri leta. Od zadnjega poročila o državljanstvu EU iz leta 2017 smo se spopadli z velikimi izzivi pri izvrševanju pravic iz državljanstva EU, tudi glede pandemije COVID-19, hkrati pa smo dosegli tudi veliko pozitivnega. Na primer, devet od desetih evropskih državljanov danes pozna pojem „državljan Evropske unije“, kar je najvišji delež, odkar se o tem zbirajo podatki. Nadalje, volilna udeležba na zadnjih evropskih volitvah je bila najvišja v dveh desetletjih, k čemur so največ prispevali mladi volivci in tisti, ki so volili prvič. Razlika med spoloma pri glasovanju in v sestavi Evropskega parlamenta se je še nadalje zmanjšala. Podpora prostemu gibanju je največja v zadnjih 12 letih. Od zadnjega poročila o državljanstvu so v Evropi nastala močna družbena gibanja s področij podnebnih sprememb, ekonomije in davkov, rasizma in enakosti. Ta gibanja so pogosto združevala ulične proteste s spletnim aktivizmom ter tako uspešno premagala geografske in jezikovne meje, s čimer so nastale vseevropske, pa tudi globalne sinergije. Če je kadar koli obstajal pomislek, da evropski državljani izgubljajo zagon za politično udejstvovanje, se je v zadnjih letih pokazalo, da si bolj kot kadar koli prej prizadevajo biti slišani in sooblikovati družbo, v kateri živijo. Tudi izzivi v zadnjem času so bili kompleksni in ni jih bilo malo. Kriza zaradi COVID-19 je pokazala, kako zelo se Evropejci zanašamo na prosto gibanje in kako odvisni smo od njega na gospodarskem in osebnem področju. V prvi polovici leta 2020 je tisoče Evropejcev obtičalo v tujini zaradi omejitev potovanja, ki so bile uvedene po izbruhu COVID-19, kar je vodilo v doslej najobsežnejše sodelovanje EU in držav članic, ki je omogočilo varno vrnitev domov več kot 600 000 državljanov. Medtem ko je Evropa uspešno rešila svoje državljane v tujini, so se pojavila vprašanja o tem, ali bi bilo treba bolj racionalizirati združevanje sredstev EU v tretjih državah in ali bi morala biti pomoč državljanom bolj prilagodljiva. Med pandemijo in med evropskimi volitvami ter po njih so Evropejci prejeli veliko dezinformacij prek spleta, s čimer je bila ogrožena podlaga za njihovo demokratično udeležbo v javnem življenju in sprejemanje informiranih odločitev. Življenja državljanov EU v praksi še vedno obremenjuje veliko vsakodnevnih upravnih in pravnih bremen, ki sta jih zasenčila vpliv novih tehnologij in globalna zdravstvena kriza. Segajo od zapletenih postopkov vpisa v volilni imenik pri mobilnih državljanih EU do nezadostnih digitalnih možnosti pri upravnih postopkih in davčnih režimih za obmejne delavce. Poleg tega je referendum o brexitu, ki je vodil v izstop Združenega kraljestva iz EU, vplival na življenja skoraj 3,7 milijona državljanov EU, ki so si v Združenem kraljestvu ustvarili dom, in na življenja milijonov državljanov Združenega kraljestva, ki so izgubili status državljana EU. Poročilo o državljanstvu je tesno povezano s šestimi glavnimi ambicijami za Evropo, zlasti z novimi prizadevanji za evropsko demokracijo in približevanje državljanov EU. Razumeti ga je treba v povezavi z drugimi pobudami in kot njihovo dopolnitev, kot so nova strategija za krepitev uporabe Listine EU o temeljnih pravicah in zlasti akcijski načrt za evropsko demokracijo. Ukrepi in prednostne naloge iz tega poročila se neposredno osredotočajo na opolnomočenje državljanov, s čimer dopolnjujejo evropski akcijski načrt za demokracijo, ki naslavlja ključne izzive naših demokracij in vključuje področja politik s širokim družbenim vplivom. Predlagane prednostne naloge temeljijo na namenskih posvetovanjih, vključno z javnim posvetovanjem o pravicah iz državljanstva EU ter raziskavo Flash Eurobarometer o državljanstvu EU in demokraciji, ter na raziskavah, vključno s prizadevanji mreže akademikov za pravice iz državljanstva EU. Komisija je pri opredeljevanju svojih prednostnih nalog neposredno upoštevala tudi številna pisma državljanov, ki redno pišejo, da bi pojasnili težave, s katerimi se spoprijemajo pri izvrševanju pravic v vsakdanjem življenju. Poročilo o državljanstvu iz leta 2020 sestavljata dva ločena dokumenta: to poročilo in poročilo na podlagi člena 25 PDEU, ki vsebuje sodno prakso Sodišča na področju pravic iz državljanstva. V poročilu je naveden napredek, dosežen v zvezi z državljanstvom EU od poročila iz leta 2017, predlagani pa so tudi nove prednostne naloge in ukrepi za doseganje dejanskih koristi za državljane EU, s katerimi se bo zagotovilo, da lahko svoje pravice iz državljanstva uživajo v praksi, zlasti v čezmejnem okviru. Navedenih je več konkretnih ukrepov in prednostnih nalog, ki so razdeljeni v štiri glavne teme: ·krepitev demokratične udeležbe, opolnomočenje državljanov in spodbujanje vključevanja državljanov v EU; ·lajšanje prostega gibanja in poenostavitev vsakodnevnega življenja; ·zaščita in spodbujanje državljanstva EU; ·zaščita državljanov EU v Evropi in tujini, tudi med krizo/izrednimi razmerami. 2.Krepitev demokratične udeležbe, opolnomočenje državljanov in spodbujanje vključevanja državljanov v EU 2.1 Učinkovito uresničevanje volilne pravice

Glasovanje in kandidatura na volitvah sta temelja demokratične družbe. Volilna udeležba na volitvah v Evropski parlament leta 2019 je bila najvišja v zadnjih dveh desetletjih. K povečani volilni udeležbi so največ prispevali mladi in tisti, ki so glasovali prvič. Tudi ženske so se volitev udeležile v večjem številu, razlika med spoloma na volitvah pa se je s 4 % leta 2014 zmanjšala na 3 % leta 2019. Število žensk, izvoljenih v Parlament, se je povečalo s 37 % na 39,4 %. Podatki o volilni udeležbi drugih nezadostno zastopanih skupin ostajajo omejeni, saj jih zbira le nekaj držav članic. Vendar pa se nezadostno zastopane kategorije volivcev spoprijemajo z dodatnimi izzivi. Osebe iz manjšinskih rasnih ali etničnih okolij se težje uvrstijo na sezname kandidatov kot osebe iz preostale populacije, prav tako se težje vpišejo v volilni imenik ali izvedejo druge volilne postopke. Družbene in ekonomske ranljivosti številnih Romov se v volilnem procesu na primer pogosto izkoriščajo s kupovanjem glasov in volilno manipulacijo, neposrednimi pritiski ali grožnjami. Uspešna vključitev Romov je odvisna od tega, ali lahko ustrezno uresničujejo svojo pravico do glasovanja in kandidiranja na volitvah. Države članice bi torej morale vložiti več truda v ozaveščanje o volitvah, da se poveča udeležba Romov in drugih prikrajšanih skupin, da se jim zagotovi sprejemanje svobodnih in informiranih odločitev na volitvah ter da se spodbuja njihova politična zastopanost. Invalidi so še vedno nezadostno zastopani na volitvah, in sicer pri uresničevanju svoje pravice do glasovanja in do kandidiranja. Spoprijemajo se z različnimi ovirami, kot so omejena dostopnost prostorov in volilnih kabin ali pomanjkanje dostopnih informacij o kandidatih in razpravah. Ocenjuje se, da je bilo 800 000 državljanov EU iz 16 držav članic morda prikrajšanih za pravico do udeležbe na volitvah v Evropski parlament leta 2019, saj njihova nacionalna pravila in organizacijska ureditev niso v zadostni meri upoštevali njihovih posebnih potreb. Komisija bo sodelovala z državami članicami in Evropskim parlamentom, da se politične pravice invalidov zagotovijo v enaki meri kot ostalim upravičencem ter da se zlasti zagotovi, da bodo to pravico uživali na naslednjih volitvah v Evropski parlament. Številne države članice so sprejele posebne ukrepe za izboljšanje udeležbe žensk na evropskih volitvah. Med njimi so bili povezovanje dodeljevanja javnih sredstev političnim strankam in spodbujanja politične udeležbe žensk, sistem kvot za sezname kandidatov in uvedba splošne obveznosti za politične stranke, da imajo na volilnih seznamih kandidatov spola uravnoteženo zastopana. Veliko izzivov pa je ostalo še nerešenih. Zaradi sovražnega govora prek spleta in spletnega nasilja nad ženskami v politiki so tudi ovire za politično udeležbo žensk vse večje, saj to na primer kandidatke odvrača od kandidature. Pred naslednjimi volitvami v Evropski parlament bo Komisija organizirala dogodek na visoki ravni, ki bo povezal različne organe pri obravnavi izzivov v zvezi z volilnimi procesi, pa tudi v zvezi z opolnomočenjem državljanov za udeležbo v demokratičnem procesu kot volivci in kandidati. Komisija je v okviru evropske mreže za volilno sodelovanje državam EU pomagala pri izmenjavi dobrih praks, ki različnim skupinam državljanov pomagajo pri udeležbi na volitvah, s čimer bo še nadaljevala. Še naprej bo tudi spodbujala dobre prakse v okviru mreže v skladu z najvišjimi evropskimi standardi glede svobodnih in poštenih volitev, vključno s standardi, ki jih je priporočala Beneška komisija Sveta Evrope. Komisija bo v letu 2021 organizirala delavnice za evropsko mrežo za volilno sodelovanje v zvezi z: (i) izboljšanjem dostopnosti evropskih volitev; (ii) praksami glede glasovanja na daljavo in zlasti elektronskega glasovanja (e-glasovanja) ali spletnih orodij, ki lahko spodbujajo elektronsko demokratično udeležbo, ob upoštevanju varnostnih pomislekov in pomislekov glede varovanja zaupnosti; ter (iii) razvojem kazalnikov, npr. o demokratični udeležbi posebnih skupin. Nadaljnje spodbujanje evropske razsežnosti pri volitvah v Evropski parlament krepi povezavo med posamezniki in evropskimi institucijami, s tem pa tudi demokratično legitimnost odločanja v Evropi. Prispeva pa tudi k politični odgovornosti. Če želijo državljani zahtevati odgovornost od politikov, morajo videti jasno povezavo med nacionalnimi kampanjami in programi kandidatov, evropskimi politikami in političnimi strankami, s katerimi so povezani. V času volitev leta 2019 so bili Evropa in evropska vprašanja, kot so „vrednote“, „gospodarstvo“, „socialna vprašanja“ in „okolje“, pomembne teme, uporabljene med kampanjo. Številne politične stranke so volivcem zagotavljale informacije o svojih evropskih povezavah, več strank pa si je v programskih gradivih in na spletiščih prizadevalo izboljšati ozaveščenost o evropski razsežnosti volitev. Dve politični stranki sta neposredno nastopili v več državah članicah in kandidirali na podlagi vseevropskega programa. En poslanec Evropskega parlamenta iz take stranke je bil izvoljen v Nemčiji. Na vprašanje o tej temi v raziskavi Eurobarometer iz leta 2020 so več kot štirje od desetih anketirancev (43 %) menili, da je verjetneje, da bi glasovali na naslednjih volitvah v Evropski parlament, če bi bili na kandidatnih listah tudi državljani drugih držav EU. Vse več državljanov, ki imajo pravico glasovati in kandidirati na volitvah v Evropski parlament, je „mobilnih“ državljanov EU: to so državljani, ki živijo, delajo ali študirajo v drugi državi članici. Ocenjuje se, da je bilo leta 2019 od več kot 17 milijonov mobilnih državljanov EU v Evropski uniji skoraj 15 milijonov upravičenih glasovati na volitvah leta 2019 v Evropski parlament (več kot 3 % vseh volilnih upravičencev v EU). Vendar pa jih je zelo malo to pravico tudi izkoristilo. Skoraj dve tretjini anketirancev (65 %) v zadnji raziskavi Eurobarometer je menilo, da bi bili verjetno bolj naklonjeni glasovanju na naslednjih volitvah v Evropski parlament, če bi se lahko obrnili na službo za pomoč, ki državljanom zagotavlja informacije o volitvah v Evropski parlament in o volilnih postopkih. Več kot 60 % anketirancev v okviru odprtega javnega posvetovanja za to poročilo je menilo, da ni narejeno dovolj za obveščanje državljanov o njihovih pravicah iz državljanstva EU, najpogosteje navedena ovira pa je bilo pomanjkanje informacij na nacionalni ravni (22 %). Komisija bo v tesnem sodelovanju s Parlamentom proučila možnost oblikovanja namenskega skupnega vira za podporo državljanom EU pri izvrševanju njihovih volilnih pravic ter zagotavljanja dodatnih kanalov za poročanje o ovirah in zapletih, ki vplivajo na njihovo politično udeležbo. To bi moralo biti državljanom EU (vključno z mobilnimi državljani EU) in zadevnim organom na voljo do jeseni 2023. Mobilni državljani EU imajo tudi pravico do glasovanja in kandidiranja na občinskih volitvah in na volitvah v Evropski parlament v državi članici svojega prebivališča. Vendar pa je njihova volilna udeležba pogosto nižja od udeležbe državljanov, ki so državljani take države. Razlog je deloma v zapletenem postopku vpisa v volilni imenik in nezadostnih možnostih glasovanja. Komisija namerava posodobiti zadevne direktive , da se okrepi zmožnost mobilnih državljanov uresničevati svoje volilne pravice. To vključuje posodobitev, pojasnitev in krepitev pravil, da se zagotovi podpora široki in vključujoči udeležbi mobilnih državljanov EU. Področja, ki jih je treba obravnavati, vključujejo zagotavljanje ciljnih informacij mobilnim državljanom EU, tudi o rokih, posledicah in trajnosti vpisa v volilni imenik, izmenjavi informacij o vpisu mobilnih državljanov EU, ki želijo glasovati in kandidirati na evropskih volitvah, ter potrebne prilagoditve po brexitu. Več držav članic EU svojim državljanom, ki stalno prebivajo v drugih državah, odreka pravico do glasovanja na nacionalnih parlamentarnih volitvah. Ti državljani, ki se jim odrekajo pravice, so pogosto izključeni iz političnega življenja v svoji državi izvora in v državi svojega prebivališča. Komisija je v priporočilu iz leta 2014 pozvala države članice, naj svojim državljanom dovolijo ostati vpisani v volilni imenik, da lahko tako ohranijo volilno pravico. Komisija bo še naprej spremljala razmere, zadevne države članice pa poziva k opustitvi teh pravil, s katerimi se državljanom odrekajo pravice. Pravice iz državljanstva EU mobilnim državljanom EU ne podeljujejo pravice do glasovanja na nacionalnih volitvah v državi članici svojega prebivališča, tudi če so aktivni člani družbe in če nanje vplivajo nacionalne politike. Iz raziskave Flash Eurobarometer 485 izhaja, da več kot šest Evropejcev od desetih (63 %) meni, da bi morali imeti državljani EU, ki živijo v državi članici, ki ni njihova država izvora, pravico do glasovanja na nacionalnih volitvah in referendumih v državi svojega prebivališča. Odprto javno posvetovanje za to poročilo je razkrilo podobno podporo dodelitvi pravice mobilnim državljanom EU do glasovanja na nacionalnih volitvah v državi članici njihovega prebivališča. Marca 2020 je bila prijavljena evropska državljanska pobuda o tej temi. Komisija bo to temo nadalje obravnavala z državami članicami. Opazovanje volitev je dober način za vključevanje državljanov v volilni proces ter za krepitev zaupanja javnosti v svobodne in poštene volitve. Spremljanje volitev, ki ga izvajajo državljani, lahko presega opazovanje glasovanja in preštevanje glasovnic ter vključuje tudi upoštevanje volilnih predpisov na spletu, kar lahko zelo pripomore k delu nacionalnih organov, odgovornih za volilne zadeve. Na podlagi obstoječih uspešnih praks namerava Komisija financirati projekte, ki spodbujajo neodvisno opazovanje volitev, tudi kadar tako opazovanje izvajajo državljani, in sicer na podlagi smernic ali dobrih praks, pripravljenih v okviru evropske mreže za volilno sodelovanje. Ukrep 1: Komisija bo leta 2021 posodobila direktive o volilnih pravicah mobilnih državljanov EU glede občinskih in evropskih volitev, da se olajša zagotavljanje informacij državljanom in izboljša izmenjava zadevnih informacij med državami članicami, pa tudi da se prepreči dvojno glasovanje. Ukrep 2: Komisija bo proučila možnost oblikovanja namenskega skupnega vira v podporo državljanom EU pri izvrševanju njihovih volilnih pravic. Komisija bo še naprej sodelovala z državami članicami v okviru evropske mreže za volilno sodelovanje, da se olajša in izboljša zmožnost državljanov EU uresničevati svoje volilne pravice, tudi s podporo izmenjavi dobrih praks in z medsebojno pomočjo, da se zagotovijo svobodne in poštene volitve. Ukrep 3: Komisija bo financirala projekte s področja neodvisnega opazovanja volitev, tudi spremljanje, ki ga izvajajo državljani. 2.2 Opolnomočenje državljanov za udeležbo v demokratičnem procesu Krepitev sodelovanja državljanov v vseh fazah demokratičnega procesa je ključnega pomena za evropsko demokracijo. Nastajajo številne nove pobude za vključevanje državljanov v postopke odločanja. V vsej EU se je na primer precej povečalo zanimanje za posvetovalno demokracijo, kar je treba priznati in spodbujati. Izboljšanje preglednosti oblikovanja politik in odločanja ter vključevanje državljanov v posvetovanja o zapletenih vprašanjih, ki jih obravnavajo evropske institucije, sta osrednjega pomena za demokratično legitimnost. Hkrati sta pomembna za zaupanje državljanov v institucije EU in za njihov občutek povezanosti z njimi.

Prihodnja konferenca o prihodnosti Evrope, ki bo eden večjih projektov vseevropske posvetovalne demokracije, bo vzpostavila nov javni forum za odprto, vključujočo, pregledno in strukturirano razpravo z državljani o številnih ključnih prednostnih nalogah in izzivih. Od samega začetka bo vključevala inovativno večjezično digitalno platformo, prek katere bodo imeli do konference dostop državljani iz vseh družbenih okolij in vseh delov Unije. Državljani bodo lahko predstavili zamisli in predloge ali organizirali lokalne razprave. Prevodi v vse jezike EU v realnem času bodo državljanom iz različnih držav članic omogočali, da bodo lahko sledili razpravam, ki bi lahko postale pristne nadnacionalne razprave o prihodnosti Evrope. O izboljšavah sistema vodilnih kandidatov na volitvah v Evropski parlament ter o tem, kako obravnavati vprašanje nadnacionalnih list, bi bilo mogoče razpravljati na konferenci o prihodnosti Evrope. Poročilo o državljanstvu dopolnjuje druge ukrepe, predlagane v okviru akcijskega načrta za evropsko demokracijo; v ospredje postavlja državljane, osredotoča pa se na ukrepe in pobude, ki neposredno opolnomočajo državljane in ščitijo njihove pravice. Pri podpori posvetovalni in reprezentativni demokratični udeležbi bi bilo treba uporabiti inovativne tehnike, ki se osredotočajo na uporabnike ter so primerne za ljudi različnih starosti in potreb. Vsi državljani bi morali imeti koristi od politik, ki spodbujajo ozaveščanje in sodelovanje javnosti pri odločanju na evropski ravni. To je ključnega pomena pri zagotavljanju, da evropski državljani vedo, da je njihov glas slišan in da je glasovanje pomembno. Opolnomočeni državljani bi morali imeti orodja, kanale, znanja in spretnosti, da se njihov glas lahko sliši v javnosti in da lahko tako neposredno prispevajo k oblikovanju javnih politik na vseh ravneh. Komisija bo proučila inovativne načine za posvetovanje z državljani in za zbiranje njihovih povratnih informacij o novi zakonodaji EU. Komisija že preizkuša participativne in posvetovalne procese, na primer pri oblikovanju in izvajanju projektov kohezijske politike ter pri opredeljevanju morebitnih prednostnih nalog glede petih misij EU, ki bodo bistveni del programa Obzorje Evropa, naslednjega okvirnega programa za raziskave in inovacije (ki bo pokrival naslednja področja: rak, prilagajanje podnebnim spremembam, podnebno nevtralna in pametna mesta, zdravje tal ter zdravi oceani, morja, obalne in celinske vode) . Še naprej bo financirala projekte raziskav in inovacij, katerih cilj je razviti posvetovalne in participativne demokracije na podlagi poskusov ter proučevanja praks, izzivov in vplivov procesov posvetovalne demokracije v različnih geografskih obsegih in v različnih družbenih skupinah . Komisija bo tudi financirala projekte inovacij, ki izboljšujejo zmogljivost ali ki ponujajo neposredno podporo pri spodbujanju evropskih državljanov k sodelovanju pri prehodih, ki so del evropskega zelenega dogovora, na podlagi posvetovanja in udeležbe ter na drugih področjih. Nadalje, cilj Evropske unije je še naprej spodbujanje sodelovanja mladih v demokratičnem življenju v Evropi . Spodbujanje vključujoče participativne demokracije je tudi eno od vodilnih načel strategije Evropske unije za mlade (2019–2027) , katere cilj je podpreti sodelovanje mladih v Evropi pri oblikovanju družbe in politik. Tri osrednja področja strategije EU za mlade so angažiranje, povezovanje in opolnomočenje. Angažiranje pomeni participacijo mladih in odločenost EU spodbujati demokratično participacijo vseh mladih, predvsem na podlagi mladinskega dialoga EU , strukturiranega orodja za participacijo mladih in enega največjih orodij za participacijo državljanov v EU, ki prispeva k upoštevanju zamisli mladih pri odločanju. Je odličen primer mobilizacije glasov od spodaj navzgor, saj so glasovi mladih uspešno dosegli oblikovalce politik. Leta 2020 poteka deseta obletnica dialoga EU z mladimi. Evropska državljanska pobuda je pomemben del pravic iz državljanstva EU in močan instrument participativne demokracije v EU. Enemu milijonu državljanov, ki prebivajo v četrtini držav članic, omogoča, da od Komisije zahtevajo, naj predloži predlog zakonodajnega akta za izvajanje Pogodb EU. Od januarja 2020 veljajo nova pravila, na podlagi katerih je evropska državljanska pobuda uporabniku bolj prijazna in dostopna, kar bo prispevalo k večji udeležbi evropskih državljanov v demokratičnem procesu EU. Dne 15. julija 2020 sta Evropski parlament in Svet sprejela začasne ukrepe za spoprijemanje z učinki pandemije COVID-19 na evropsko državljansko pobudo. Pravila so bila spremenjena tako, da omogočajo podaljšanje obdobja zbiranja državljanskih pobud, na katere vpliva pandemija. Pandemijo COVID-19 spremlja veliko lažnih ali zavajajočih informacij, vključno s poskusi vplivanja oseb in skupin zunaj EU na državljane EU in njihove razprave. Komisija si z zahtevami po večji odgovornosti za spletne platforme nadalje prizadeva za podporo informacijskemu okolju, v katerem lahko državljani oblikujejo dobro informirana mnenja o javnih zadevah. Komisija je glede dezinformacij, povezanih s COVID-19, vzpostavila program spremljanja in poročanja na podlagi skupnega sporočila o COVID-19 iz junija 2020 . Podpisniki kodeksa ravnanja glede dezinformacij mesečno poročajo o ukrepih, sprejetih za omejevanje širjenja dezinformacij o COVID-19 prek svojih storitev. Poleg tega se je kot poseben element dezinformacij med pandemijo COVID-19 zelo povečalo število prevar potrošnikov, kot so ponujanje nepotrebnih, neučinkovitih in potencialno nevarnih zaščitnih izdelkov . Pobude iz skupnega sporočila in nove agende za potrošnike obravnavajo ta vprašanja. Akcijski načrt za evropsko demokracijo in akt o digitalnih storitvah obravnavata izzive, ki jih predstavljajo dezinformacije na spletu za našo družbo. Udeležba pri dejavnostih izobraževanja lahko prispeva k opolnomočenju državljanov pri njihovi udeležbi v demokratičnih procesih. To je vsebovano v programu znanj in spretnosti za Evropo , ki spodbuja vseživljenjska znanja in spretnosti, saj so „demokratične družbe [...] odvisne od aktivnih državljanov, ki lahko razločujejo informacije iz različnih virov, prepoznajo dezinformacije, sprejemajo informirane odločitve, so odporni in ravnajo odgovorno“. S tem namenom bo Komisija podprla razvoj kakovostnega in vključujočega izobraževanja odraslih v skladu s prvim načelom evropskega stebra socialnih pravic. Digitalne tehnologije spreminjajo demokratično odločanje v EU in način, kako javni organi komunicirajo z državljani. V teh časih, ko so okoliščine številne ljudi prisilile k spremembi delovnih navad in načina, kako komunicirajo med seboj, lahko spletna orodja spodbujajo interakcijo in demokratično udeležbo . Hkrati pa je digitalno sodelovanje omejeno zaradi omejenih tehničnih sposobnosti in znanja ljudi. Med ključnimi prednostnimi nalogami Komisije sta cilj „Evropa, pripravljena na digitalno dobo“ ter izboljšanje digitalnega znanja in spretnosti mladih in odraslih. To je osrednja tema posodobljenega akcijskega načrta za digitalno izobraževanje za obdobje 2021–2027. Zadevni ukrepi vključujejo krepitev prizadevanj za spodbujanje digitalne pismenosti in razvoja skupnih smernic za boj proti dezinformacijam na podlagi izobraževanja in usposabljanja, podporo razvoju boljšega razumevanja umetne inteligence in podatkov med vsemi državljani ter sistematično vključevanje digitalne pismenosti v projekte formalnega in neformalnega izobraževanja. Komisija si prav tako prizadeva obravnavati vpliv staranja na vseh področjih politik, da bi družbam in gospodarstvom pomagala pri prilagajanju na demografske spremembe. Opredelila bo posebne ukrepe za spodbujanje aktivne udeležbe državljanov v vseh življenjskih obdobjih, od mlajših do starejših, z morebitnim dodatnim poudarkom na udeležbi otrok v političnem in demokratičnem življenju EU. Mobilni državljani EU, ki se preselijo v drugo državo članico, potrebujejo podporo za lažje vključevanje v družbo države gostiteljice. Nekateri mobilni državljani EU se lahko znajdejo v težkih okoliščinah, na primer brezdomci, ali pa izhajajo iz manjšinskih okolij in so morda upravičeni do dodatne podpore. Trenutno je podpora pogosto na voljo državljanom tretjih držav, mobilni državljani EU kot posebna skupina pa večkrat niso deležni dovolj podpore. Obstajajo seveda izjeme; vse več projektov lokalnih uprav in civilne družbe je namenjenih zapolnitvi te vrzeli. Poleg tega Komisija vsako leto podpira ukrepe ozaveščanja o pravicah iz državljanstva EU ter vključevanja mobilnih državljanov EU na podlagi svojega namenskega financiranja na področju državljanstva EU. Nadalje, iz mednarodnih raziskav in literature izhaja tesna povezava med kulturnim udejstvovanjem in demokracijo. Videti je, da so družbe bolj odprte in tolerantne, bolje delujejo, so gospodarsko močnejše in zagotavljajo višjo stopnjo demokratične varnosti, če imajo ljudje dostop do raznovrstnih kulturnih dejavnosti in če je stopnja udeležbe pri teh dejavnostih visoka. V tem okviru namerava Komisija v letu 2021 začeti neodvisno raziskavo z naslovom The importance of citizens’ participation in culture for civic engagement and democracy – policy lessons from international research (Pomen udeležbe državljanov pri kulturi za državljansko udeležbo in demokracijo – izsledki politik na podlagi mednarodne raziskave). Povzela bo obstoječe znanje in dokaze o tej temi, izločila ključne izsledke politik ter poudarila primere uspešnih ukrepov iz več držav članic EU. Raziskava bo Komisiji pomagala pri izvajanju nove evropske agende za kulturo in sklepov Sveta o delovnem načrtu za področje kulture 2019–2022. Ukrep 4: Komisija bo podprla aktivno udeležbo državljanov v demokratičnem procesu ter uporabila inovativne pristope k njihovemu vključevanju v zakonodajni postopek, da se zagotovi, da zakonodaja EU ustreza svojemu namenu in je usklajena z vrednotami EU. Dajala bo zgled s financiranjem projektov na podlagi programa za državljane, enakost, pravice in vrednote, ki podpirajo sodelovanje, posvetovanje in udeležbo evropskih državljanov v programu Obzorje Evropa ter pri prehodih v okviru evropskega zelenega dogovora. Ukrep 5: Komisija bo financirala posebne lokalne ukrepe, katerih cilj je podpreti vključevanje državljanov EU v evropsko družbo prek programa za državljane, enakost, pravice in vrednote. Ukrep 6: Komisija bo po vsej EU na podlagi ciljnih ukrepov, vključno s financiranjem, ozaveščala o pomenu udeležbe v kulturi za družbo in demokracijo. 3.Lajšanje prostega gibanja in poenostavitev vsakodnevnega življenja 3.1Izboljšanje pravne varnosti pri uresničevanju pravice do prostega gibanja Pravica do prostega gibanja, na podlagi katere lahko vsak državljan EU živi, dela ali študira v kateri koli državi članici, je pravica, ki jo državljani EU najbolj cenijo. V raziskavi Eurobarometer je več kot osem od desetih anketirancev (84 %) menilo, da pravica do prostega gibanja državljanov EU znotraj EU na splošno koristi gospodarstvu njihovih držav. Ocenjuje se, da je približno 13,3 milijona državljanov EU to pravico izkoristilo in se preselilo v drugo državo članico. Preselitev v tujino lahko prinese številne pravne in upravne izzive, zato je Komisija v podporo državam članicam in državljanom EU izdala smernice glede vprašanj, pri katerih se pojavljajo težave pri prenosu v nacionalno zakonodajo ali pri katerih se težave pojavljajo v praksi pri uporabi pravil o prostem gibanju. Od zadnjega poročila o državljanstvu je bilo opredeljenih več novih težavnih področij, Sodišče pa je izdalo pomembne sodbe, v katerih nadalje pojasnjuje pravico do prostega gibanja državljanov EU in njihovih družinskih članov. Eno od področij se nanaša na dejstvo, da se zaradi razlik v pravnih predpisih v različnih državah članicah morda ne upoštevajo družinska razmerja, kadar svojo pravico do prostega gibanja uresničujejo mavrične družine (tj. družine, v katerih je vsaj en član LGBTIQ). Sodišče EU je v svoji sodbi v zadevi Coman navedlo, da se v zvezi z uresničevanjem pravice do prostega gibanja izraz „zakonec“ državljana EU iz direktive o prostem gibanju nanaša tudi na osebo istega spola, kot ga ima državljan EU in s katerim je taka oseba sklenila zakonsko zvezo . Drug primer je, da družinski člani, ki niso državljani EU in imajo dovoljenje za (stalno) prebivanje kot družinski člani državljana Unije, niso mogli vedno izkoristiti pravice do izvzetja iz vizumske obveznosti, če so želeli potovati iz države članice gostiteljice v drugo državo članico. Sodišče EU je v dveh sodbah pojasnilo njihovo pravico do takega izvzetja . Glede mladoletnikov, ki spadajo na področje uporabe direktive o prostem gibanju , je Sodišče ugotovilo, da je treba izraz „potomec v ravni črti“ državljana EU, kot je uporabljen v direktivi o prostem gibanju, razumeti tako, da vključuje biološke in posvojene otroke državljana EU. Komisija namerava pregledati smernice o prostem gibanju iz leta 2009 z namenom izboljšanja pravne varnosti državljanov EU, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja, ter da se zagotovi bolj učinkovita in enotna uporaba zakonodaje o prostem gibanju po vsej EU. Prenovljene smernice bi morale odražati raznolikost družin in tako pomagati vsem družinam (vključno z mavričnimi družinami) pri uresničevanju pravice do prostega gibanja. Zagotavljati bi morale posodobljene smernice za vse zainteresirane strani, zlasti za državljane EU, ter podpirati prizadevanja nacionalnih organov, ki se ukvarjajo s pravicami državljanov EU, pa tudi sodišč in delavcev v pravni stroki.

Komisija namerava pri posodobitvi smernic obravnavati uporabo omejevalnih ukrepov glede prostega gibanja, zlasti tistih, ki se nanašajo na skrb za javno zdravje. Izbruh COVID-19 je prinesel številne edinstvene izzive na področju prostega gibanja v EU, saj so številne države članice kot preventivo na področju zdravja uvedle omejitve potovanj. Marca 2020 je Komisija sprejela namenske smernice glede uresničevanja pravice delavcev do prostega gibanja . Z namenom postopne odprave omejitev potovanja in uskladitve ukrepov posameznih držav članic je Komisija maja 2020 predstavila sveženj ukrepov, vključno s skupnim pristopom k ponovni vzpostavitvi prostega gibanja, pa tudi več smernic in priporočil za turiste, potnike in podjetja ter merila za ponovno vzpostavitev turizma. Predstavljeni prilagodljivi pristop temelji na epidemioloških merilih, uporabi zajezitvenih ukrepov ter gospodarskih vidikih in vidikih omejevanja socialnih stikov. Komisija je 4. septembra 2020 predstavila predlog priporočila Sveta o usklajenem pristopu k omejevanju prostega gibanja v odziv na pandemijo COVID-19, ki ga je Svet sprejel 13. oktobra 2020. Cilj priporočila je zagotoviti, da so vsi ukrepi, ki jih države članice sprejmejo glede omejevanja prostega gibanja zaradi COVID-19, sorazmerni, nediskriminatorni, dobro usklajeni in jasno sporočeni na ravni EU. Komisija je vzpostavila tudi spletno platformo Re-open EU z bistvenimi informacijami v vseh jezikih EU za varno ponovno vzpostavitev prostega gibanja in turizma v Evropi. Platforma vsebuje informacije v realnem času o mejah, omejitvah potovanj, javnem zdravju in varnostnih ukrepih ter druge praktične informacije za potnike. Kot je navedeno v novem paktu o migracijah in azilu, bo Komisija sprejela strategijo o prihodnosti schengenskega območja, ki bo okrepila Zakonik o schengenskih mejah in schengenski ocenjevalni mehanizem ter s katero bo vzpostavljen schengenski forum za spodbujanje konkretnega sodelovanja in iskanja načinov poglabljanja schengenske ureditve na podlagi programa podpore in sodelovanja, ki bo pomagala pri odpravi nadzora na notranjih mejah. Prvo srečanje schengenskega foruma je potekalo 30. novembra 2020. Brexit je pomembno vplival na tiste državljane EU (približno 3,7 milijona), ki trenutno prebivajo v Združenem kraljestvu na podlagi pravice do prostega gibanja, ki so jo uživali, ko je bilo Združeno kraljestvo še v EU. Komisija si še naprej prizadeva zaščititi njihove pravice. Sporazum o izstopu tem državljanom in njihovim družinam na splošno zagotavlja enake pravice, kot jih imajo zdaj: še naprej lahko živijo, študirajo, delajo in potujejo med državo gostiteljico in Združenim kraljestvom ali EU-27. Enako velja za vsakega državljana EU, ki se preseli v Združeno kraljestvo pred koncem prehodnega obdobja. Komisija bo državljanom EU v Združenem kraljestvu pomagala pri pridobivanju vseh informacij o njihovih pravicah ter bo vse morebitne težave v zvezi z izvajanjem obravnavala z organi Združenega kraljestva. Drugi del sporazuma o izstopu prav tako ščiti pravice več kot 1 milijona državljanov Združenega kraljestva, ki od 1. februarja 2020 niso več državljani EU, vendar še vedno živijo v državah EU, s čimer ščiti njihovo pravico do bivanja, dela in študija v državi gostiteljici. Zagotavlja pravice do prebivanja, pravice do vstopa v državo in izstopa iz nje, pravico do dela, priznanje poklicnih kvalifikacij ter usklajevanje socialne varnosti. Pravilno izvajanje dela sporazuma o izstopu, ki se nanaša na pravice državljanov, vključno s prikrajšanimi skupinami, je najpomembnejša naloga Komisije. Vsi državljani bi morali imeti na voljo vse potrebne informacije za uresničevanje svojih pravic. Ukrep 7: Leta 2022 bo Komisija posodobila smernice EU o prostem gibanju iz leta 2009 in s tem izboljšala pravno varnost državljanov EU, ki uresničujejo svoje pravice do prostega gibanja, ter nacionalnih organov. Posodobljene smernice bodo upoštevale raznolikost družin (mavrične družine), uporabo posebnih ukrepov, kot so tisti, ki so uvedeni zaradi skrbi za javno zdravje, ter zadevne sodbe Sodišča. Ukrep 8: Komisija bo v skladu s sporazumom o izstopu še naprej podpirala varstvo pravic državljanov EU, ki so pred iztekom prehodnega obdobja prebivali v Združenem kraljestvu na podlagi pravice do prostega gibanja, ki so jo uživali, ko je bilo Združeno kraljestvo še država članica EU. 3.2Poenostavitev čezmejnega dela in potovanja Leta 2019 je EU okrepila varnost osebnih izkaznic in dokumentov za prebivanje, ki se izdajajo državljanom EU. Nove izkaznice bodo olajšale vsakdanje življenje mobilnim državljanom EU in njihovim družinskim članom, obmejnim delavcem, študentom, turistom in drugim potnikom. Nova pravila, ki bodo začela veljati 2. avgusta 2021, bodo izboljšala varnost osebnih izkaznic in dovoljenj za prebivanje v vsej EU, saj se uvajajo minimalni standardi glede informacij, ki jih morajo taki dokumenti vsebovati, in glede varnostnih značilnosti, skupnih vsem državam članicam, ki izdajajo take dokumente. Komisija bo proučila možnosti za spodbujanje uporabe digitalnih orodij in inovacij, pri katerih se uporabljajo možnosti, ki jih zagotavljajo osebne izkaznice, izdane v skladu z novimi pravili o storitvah e-uprave in e-poslovanja. Poenostavitev upravnih postopkov in formalnosti je ključnega pomena za državljane, ki se selijo iz ene države članice v drugo. To je še zlasti pomembno glede javnih listin, kot so rojstni list, potrdilo o državljanstvu ali izpisek iz kazenske evidence, ki so bili izdani v tujini in jih je treba prevesti ter overiti, preden jih javni organ sprejme. Uredba o javnih listinah se je začela v celoti uporabljati 16. februarja 2019 in državljanom olajšuje uresničevanje pravice do prostega gibanja v EU. Komisija skrbno spremlja pravilno izvajanje teh novih pravil in aktivno podpira države članice pri premagovanju težav, o katerih poročajo državljani in organi. Državljani EU so upravičeni do prostega gibanja med državami članicami EU zaradi dela in pri tem ne smejo trpeti diskriminacije na podlagi pogojev zaposlovanja – vključno s plačilom za delo. Obmejni delavci so osebe, ki delajo v eni državi članici EU, živijo pa v drugi. V letu 2019 se je ta izraz nanašal na 2 milijona od 220 milijonov delavcev v starosti med 20 in 64 let v EU, kar je enako skoraj 1 % celotne delovne sile EU. Na področju obdavčenja na ravni EU ni nobenih pravil, v katerih bi bilo opredeljeno, kdo so obmejni delavci, kako se pravice do obdavčitve delijo med državami članicami ali kateri davčni predpisi naj se uporabijo. Sosednje države članice, v katerih številni državljani zaradi dela prečkajo mejo, pogosto vključijo posebna pravila glede obmejnih delavcev v svoje dvostranske dogovore o preprečevanju dvojne obdavčitve. Taka pravila se pogosto nanašajo na državljane, ki živijo in delajo v ozkem pasu ob meji. Ta pravila odražajo posebne razmere med dvema državama članicama in so rezultat pogajanj med njima, zato se dogovori o preprečevanju dvojne obdavčitve razlikujejo. Prihodek, ki ga obmejni delavec zasluži, je lahko obdavčen v eni zadevni državi članici ali v obeh, odvisno od davčne ureditve. Komisija namerava izdati priporočila za izboljšanje razmer davkoplačevalcev, ki opravljajo čezmejne dejavnosti, vključno z obmejnimi delavci. Komisija je v svojem akcijskem načrtu za pravično in preprosto obdavčitev iz julija 2020 navedla, da bo leta 2021 vložila pobudo o pravicah davkoplačevalcev EU ter o poenostavitvi davčnih obveznosti državljanov EU. Potovanje med državami članicami lahko včasih zahteva uporabo več načinov prevoza (multimodalnost). Načrtovalci multimodalnih poti evropskim potnikom zagotavljajo celovite informacije od vrat do vrat, da lahko ti sprejmejo informirane odločitve o potovanju, prilagojene svojim potrebam. Zagotavljajo celovite in združene informacije o različnih načinih prevoza, zlasti po železnicah in z uporabo lokalnega javnega prevoza, kar omogoča učinkovitejši sistem prevoza. To bo zelo koristilo državljanom, saj ni vedno enostavno najti točnih informacij o čezmejnem prevozu in povezavah. Prav tako naj bi to ljudem omogočilo izbiro tistih načinov prevoza, ki so najmanj škodljivi za okolje. Komisija bo okrepila svojo podporo storitvam, ki prebivalcem v EU pomagajo poiskati in rezervirati multimodalne prevozne povezave. Ukrep 9: Komisija si bo z državami članicami prizadevala spodbujati vključevanje čezmejnih rešitev s področja e-uprave in e-poslovanja v novo izdane osebne izkaznice. Ukrep 10: Komisija bo leta 2021 vložila pobudo o pravicah davkoplačevalcev EU in o poenostavitvi davčnih obveznosti državljanov EU. Ukrep 11: Komisija bo vložila pobudo za nadaljnjo podporo razvoju načrtovalcev multimodalnih poti ter digitalnih storitev, ki lajšajo rezervacijo in plačilo različnih ponudb s področja mobilnosti. 4.Zaščita in spodbujanje državljanstva EU 4.1Zaščita državljanstva EU Državljanstvo EU in pravice, ki iz njega izhajajo, so določeni v Pogodbah. Edini pogoj za državljanstvo EU je državljanstvo ene od držav članic. Kadar države članice podeljujejo državljanstvo, morajo zagotoviti, da s tem ne spodkopavajo bistva, vrednot in integritete državljanstva EU. Ta integriteta se spodkopava, kadar države članice podelijo državljanstvo in s tem državljanstvo EU v zameno za vnaprej določeno raven naložb, ne da bi zahtevale kakršno koli dejansko povezavo med vlagateljem in državo. Vrednote in načela EU, kot je solidarnost med državljani držav članic, se rahljajo, če so sodelovanje v evropskem projektu, uživanje njegovih pravic ter udeležba v njegovem demokratičnem življenju le vprašanje ekonomske transakcije. Ta temeljna načela nadalje ogrožajo programi „državljanstvo za vlagatelje“, ki spodbujajo pranje denarja, izogibanje davkom in korupcijo, kot je Komisija poudarila v svojih poročilih iz januarja 2019 in julija 2019 . Komisija je 20. oktobra 2020 začela postopek ugotavljanja kršitev zoper dve državi članici zaradi njunih programov „državljanstvo za vlagatelje“ oziroma tako imenovanega „zlatega potnega lista“. Komisija bo še naprej spremljala razmere glede „zlatih vizumov“, ki pomenijo podobno tveganje. Ukrep 12: Komisija bo še naprej spremljala tveganja, ki jih programi „državljanstvo za vlagatelje“ pomenijo za državljanstvo EU, tudi v okviru postopkov ugotavljanja kršitev, ki že potekajo, ter po potrebi ukrepala.

4.2 Spodbujanje državljanstva in vrednot EU Državljanstvo EU temelji na skupnih vrednotah, kot je določeno v členu 2 Pogodbe o EU, ki združuje spoštovanje demokracije, pravne države, enakosti in temeljnih pravic. Raziskava Eurobarometer iz leta 2019 je pokazala, da evropski državljani izbirajo skoraj povsem enake vrednote, kot so tiste, ki predstavljajo EU, tj. demokracija, človekove pravice in pravna država, od katerih je pomembnejši le še mir. Ob pojavu COVID-19 je postalo uresničevanje nekaterih vrednot EU izziv, saj je prišlo do začasnih omejitev temeljnih pravic in demokratičnih vrednot. Hitro so se postavila vprašanja, kako v takih okoliščinah izvesti volitve, kako pošteno izvesti volilne kampanje, kako lahko državljani izrazijo svoja mnenja in katere omejitve, če sploh katere, se lahko uvedejo. Odgovori na ta vprašanja so še zlasti pomembni, saj je varstvo demokratičnih vrednot v času krize najpomembnejše, okoliščine, ki so vodile do takih ukrepov, pa se lahko ponovijo. Komisija bo državam članicam v okviru evropske mreže za volilno sodelovanje še naprej pomagala pri izmenjavi dobrih praks o teh vprašanjih, vključno z regulativnimi ukrepi. Tudi brez pandemije se je polarizacija v Evropi, tako kot drugod, v zadnjih letih povečala in evropske vrednote so se znašle pod pritiskom od zunaj in od znotraj EU. Da bi Komisija spodbujala pristno kulturo pravne države v splošni javnosti, je v sporočilu o krepitvi pravne države v Uniji – načrt za ukrepanje iz julija 2019 napovedala številne ukrepe. Na primer namensko kampanjo obveščanja javnosti o pravni državi. Prav tako je 30. septembra 2020 objavila prvo letno poročilo o stanju pravne države, ki je osrednji element novega evropskega mehanizma pravne države. Ta bo spodbudil vsakoletno trajno razpravo o pravni državi in prispeval k vzpostavitvi kulture pravne države v EU. Številni Evropejci menijo, da je program Erasmus+ eden od glavnih dosežkov EU . Študij, učenje, usposabljanje in delo v tujini ali sodelovanje pri mladinskih in športnih dejavnostih prispevajo h krepitvi evropske identitete v vsej svoji raznolikosti in spodbujajo aktivno državljanstvo med ljudmi vseh starosti. Program Erasmus+ spodbuja udeležbo mladih v demokratičnem življenju v Evropi z ozaveščanjem o evropskih skupnih vrednotah, vključno s temeljnimi pravicami, ter združevanjem mladih in odločevalcev na lokalni in nacionalni ravni ter na ravni Unije. Ukrepi Jean Monnet v okviru programa Erasmus+ spodbujajo evropsko identiteto in zaveze z doseganjem odličnosti na področju študija evropskega povezovanja. Prihodnji program Erasmus+ bo ukrepe Jean Monnet s področja visokošolskega izobraževanja razširil na druga področja izobraževanja in usposabljanja. Namen državljanske vzgoje je spodbujati aktivno državljanstvo in mladim pomagati pri iskanju svojega prostora v današnji kompleksni družbi. Dejavnosti, ki so na voljo, vključujejo prostovoljstvo pri evropski solidarnostni enoti, sodelovanje pri virtualnih dejavnostih prek virtualne izmenjave Erasmus+ ali izkušnjo v tujini ter odkrivanje novih kultur na podlagi pobude DiscoverEU. Poleg tega Priporočilo Sveta o spodbujanju skupnih vrednot, vključujočega izobraževanja in evropske razsežnosti poučevanja poziva države članice, naj okrepijo svoja prizadevanja glede spodbujanja skupnih vrednot, kot so spoštovanje človekovega dostojanstva, svoboda, demokracija, enakost, pravna država in spoštovanje človekovih pravic. Priporočilo poziva tudi k bolj vključujočim izobraževalnim sistemom, boljši podpori pedagoškemu osebju ter k poučevanju o Evropi in njenih državah članicah, da se okrepi občutek pripadnosti šoli, lokalni skupnosti, državi in evropski družini. Komisija si bo še naprej prizadevala na področju inovativnih projektov, ki spodbujajo državljansko vzgojo in pridobivanje izkušenj pri mladih, tudi v okviru prihodnjega programa Erasmus (2021–2027). Evropske vrednote se lahko uporabljajo tudi pri izvajanju gospodarskih dejavnosti. Socialno gospodarstvo vključuje poslovne strukture, kot so zadruge, družbe za vzajemno zavarovanje, nepridobitna združenja, fundacije in socialna podjetja, ne glede na njihov pravni status. Poleg zagotavljanja milijonov delovnih mest so taka podjetja in organizacije tudi gonilo socialnih inovacij. V tem sektorju imajo ljudje, solidarnost in demokracija osrednje mesto. Zagotavljajo odgovore na sodobne težave in krepijo koncept državljanstva. To se še zlasti kaže v številnih združenjih in dobrodelnih ustanovah, ki so del tega sektorja, ter v naraščajočem pojavu prostovoljstva v številnih evropskih državah. Socialno gospodarstvo spodbuja „gospodarstvo za ljudi“. Komisija bo v akcijskem načrtu za socialno gospodarstvo, katerega sprejetje je predvideno v drugi polovici leta 2021, sprejela nove ukrepe za izboljšanje okolja, ki spodbuja socialno gospodarstvo in socialne inovacije, s tem pa socialno vključenost in udeležbo. Zato bo Komisija še naprej razvijala svoj projekt evropskih regij socialnega gospodarstva (ESER) ter v sodelovanju z mestom Mannheim maja 2021 organizirala evropski vrh socialnega gospodarstva. Komisija je v svojih političnih usmeritvah poudarila pomen spoprijemanja z neenakostjo v EU. EU lahko v celoti izkoristi svoj potencial le, če izkoristi vse svoje talente in raznolikost. Dejstvo, da se ljudje v EU še vedno spoprijemajo z diskriminacijo, slabi socialno kohezijo v EU, onemogoča gospodarstvu izkoristiti ves svoj potencial ter neposredno spodkopava temeljne pravice in vrednote EU. V skladu z zavezo predsednice von der Leyen zgraditi „Unijo enakosti“ je Komisija sprejela strategijo za enakost spolov za obdobje 2020–2025, akcijski načrt EU za boj proti rasizmu ter strategijo za enakost LGBTIQ oseb in Romov. Delovni program Komisije za leto 2021 vključuje nadaljnje pobude na tem področju, kot so: predlog za preprečevanje nasilja na podlagi spola in nasilja v družini ter boja proti njima; pobudo za razširitev seznama kaznivih dejanj EU na vse oblike kriminalitete iz sovraštva in sovražnega govora; strategijo o pravicah invalidov in sporočilo o strategiji EU o boju proti antisemitizmu. Ukrep 13: Komisija bo predlagala nove ukrepe na področju enakosti in prepovedi diskriminacije, kot jih je napovedala v strateških dokumentih. Ukrep 14: Komisija bo spodbujala razvoj evropske identitete mladih prek programa ERASMUS+, programa evropske solidarnostne enote in ukrepov Jean Monnet. Ukrep 15: Komisija bo še naprej spremljala učinek omejevalnih ukrepov na pravice iz državljanstva EU, svobodne in poštene volitve ter pošteno demokratično razpravo, zlasti tistih ukrepov, uvedenih med krizo, dokler ti niso odpravljeni, in bo še naprej spodbujala države članice pri izmenjavi dobrih praks o teh vprašanjih v okviru evropske mreže za volilno sodelovanje. 5.Zaščita državljanov EU v Evropi in tujini, tudi med krizo/izrednimi razmerami 5.1 Solidarnost v dejanjih z državljani znotraj EU Ob pandemiji COVID-19 in njenih posledicah se je pokazal pomen solidarnosti med državami članicami ter med posameznimi člani družbe. Pandemija je na Evropejce vplivala različno, odvisno od njihovega družbenega položaja, spola, področja, na katerem delajo, ali štejejo za kritične ali nekritične delavce, predvsem pa (glede na učinek na zdravje) glede na njihovo starost in pridružene bolezni. Pandemija je tudi poudarila in poslabšala obstoječe neenakosti v naši družbi. Evropski odziv je bil večplasten, pri njem pa so sodelovali EU in nacionalne vlade, industrija, civilna družba in državljani, ki so aktivni v svojih skupnostih. Komisija je za zaščito življenj in možnosti preživljanja ter za zagotovitev trajnega in uspešnega okrevanja predlagala NextGenerationEU – program okrevanja v znesku 750 milijard EUR – ter ciljne okrepitve proračuna EU za obdobje 2021–2027. Komisija je zavezana ohraniti kakovost kot ključni element okrevanja, da se zagotovi trajnostna in dolgoročna stabilnost. Evropska javnost v prihodnje zahteva učinkovitejši odziv EU na zdravstvene krize. Komisija je v okviru svojega odziva na pandemijo COVID-19 in ob upoštevanju, da bi lahko nova cepiva proti COVID-19 prispevala k izhodu iz pandemije, pripravila ambiciozno strategijo EU za cepiva proti COVID-19 , ki je bila sprejeta junija 2020, da se zagotovi dostop do takih cepiv prek sporazumov za vnaprejšnji nakup z vodilnimi proizvajalci cepiv proti COVID-19. Prav tako podpira države članice pri pripravi na uspešno uvajanje in zadostno uporabo cepiv proti COVID-19, ko bodo ta na voljo. Komisija tudi vzpostavlja trdno evropsko zdravstveno unijo, ki bo bolje ščitila zdravje državljanov, opremila EU in države članice za boljše preprečevanje in obvladovanje prihodnjih pandemij ter izboljšala odpornost evropskih zdravstvenih sistemov. V ta namen je Komisija 11. novembra 2020 sprejela predlog uredbe o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje , da bi se še bolje zaščitilo zdravje Evropejcev in da bi se kolektivno odzivalo na čezmejne zdravstvene krize, skupaj s predlogi za razširitev pooblastil Evropske agencije za zdravila in Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni. Komisija je predlagala tudi Program EU za zdravje, ki bo podpiral ukrepe za zaščito državljanov Unije pred resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje, da se v Uniji izboljša razpoložljivost zdravil, medicinskih pripomočkov in drugih izdelkov, ki so potrebni v krizi, da se prispeva k njihovi cenovni dostopnosti, da se podprejo inovacije ter da se okrepijo zdravstveni sistemi in delavci v njih, tudi prek digitalne preobrazbe. Od začetka delovanja Komisije predsednice von der Leyen je bilo polno izvajanje evropskega stebra socialnih pravic prednostna naloga politike. Zagotavljanje, da vsi delavci v EU zaslužijo dovolj za dostojno preživetje, je bistvenega pomena za okrevanje ter za oblikovanje poštenih in odpornih gospodarstev; pri tem imajo pomembno vlogo minimalne plače. Minimalne plače so pomembne v državah, ki se zanašajo le na kolektivno dogovorjene najnižje plače, in v državah, kjer je minimalna plača zakonsko določena. Predlog Komisije je bil sprejet 28. oktobra 2020. Evropski steber socialnih pravic bo vodilo za okrevanje Evrope in najboljše orodje za zagotovitev, da nihče ne bo zapostavljen. Komisija je napovedala , da bo predstavila ambiciozen akcijski načrt, s katerim se bo zagotovilo polno izvajanje stebra. Akcijski načrt bo prispeval k srednje- in dolgoročnemu socialno-ekonomskemu okrevanju in odpornosti, da se okrepi socialna pravičnost v okviru digitalnega in zelenega prehoda.

Kriza je negativno vplivala tudi na življenja mladih, kar je delno mogoče olajšati z jamstvom za mlade. Jamstvo za mlade je bilo uvedeno na vrhuncu prejšnje krize zaposlovanja mladih v letu 2013 in je imelo pomemben preobrazbeni učinek v številnih državah članicah. Od njegove uvedbe so bili 24 milijonom mladih ponujeni zaposlitev, nadaljevanje izobraževanja, pripravništvo ali vajeništvo kot korak na poti v prihodnjo kariero. Komisija je v svojem svežnju za podporo pri zaposlovanju mladih iz leta 2020 predlagala nadaljnje ukrepe v podporo mladim na trgu dela, vključno s krepitvijo jamstva za mlade in njegovo razširitvijo na prikrajšane mlade v vsej EU. Ukrep 16: Komisija bo z državami članicami izvajala strategijo EU za cepiva proti COVID-19, s čimer bo vsem državljanom zagotovila hiter, pravičen in cenovno ugoden dostop do teh cepiv. Komisija si bo še naprej prizadevala vzpostaviti trdno evropsko zdravstveno unijo, v kateri se države članice pripravljajo in skupaj odzivajo na zdravstvene krize, v kateri je medicinska oprema na voljo, cenovno dostopna in inovativna, države pa sodelujejo pri izboljševanju preprečevanja, zdravljenja in naknadne nege v primeru bolezni, kot je rak. Ukrep 17: Komisija bo izboljšala podporo mladim državljanom EU, tudi tistim iz prikrajšanih skupin, kar jim bo v pomoč pri dostopu do izobraževanja, usposabljanja in nazadnje na trg dela, in sicer na podlagi okrepljenega jamstva za mlade. 5.2 Solidarnost v dejanjih z državljani zunaj EU Pred nastopom globalne pandemije je vse več Evropejcev potovalo iz EU – tudi na oddaljene destinacije. Predvideva se, da skoraj 7 milijonov državljanov EU potuje v kraje, kjer nimajo predstavništva, oziroma tam živi. Vendar pa vse države članice EU nimajo veleposlaništva ali konzulata v vsaki državi na svetu. Pravica do enakopravnega dostopa do konzularne zaščite je ena od posebnih pravic, ki jo državljani EU uživajo na podlagi Pogodb, in je konkreten primer evropske solidarnosti. Države članice morajo državljanu EU, ki v tretji državi nima svojega predstavništva, pomagati pod enakimi pogoji, kot pomagajo svojim državljanom. Iz raziskave Flash Eurobarometer 485 izhaja, da približno tri četrtine anketirancev (76 %) pozna to pravico. Čeprav se konzularna zaščita večinoma vsakodnevno zagotavlja posameznim državljanom EU, ki se znajdejo v težavah po vsem svetu, večji dogodki zahtevajo usklajevanje EU-27 in skupno ukrepanje. V zadnjih letih je več dogodkov zahtevalo skupno ukrepanje, vključno z naravnimi nesrečami, terorističnimi napadi, državljanskimi nemiri in pripravami na globalne športne dogodke, vendar še nikoli v takem obsegu in tako zahtevno kot med izbruhom COVID-19. V okviru repatriacijskih prizadevanj, kot jih še ni bilo, so države članice med februarjem in majem 2020 ob pomoči Evropske komisije in Evropske službe za zunanje delovanje uspele domov vrniti več kot pol milijona evropskih državljanov, ki so jih prizadele omejitve potovanj, sprejete po vsem svetu zaradi COVID-19. Komisija je iz proračuna EU sofinancirala skupne lete za repatriacijo na podlagi mehanizma Unije na področju civilne zaščite, in sicer do 75 %. V teh prizadevanjih so se v težkem obdobju pokazale solidarnost EU v dejanjih ter prednosti konzularne zaščite, ki so del pravic iz državljanstva EU. Pri organizaciji repatriacije državljanov EU, ki so zaradi izbruha COVID-19 obtičali v tujini, so države članice ravnale pravilno in niso različno obravnavale tistih državljanov EU, ki imajo predstavništvo, in tistih, ki ga nimajo. Če so bile repatriacijske zmogljivosti na voljo, je bila pomoč zagotovljena vsem evropskim državljanom. Kriza zaradi COVID-19 je pokazala, da je treba okrepiti solidarnost EU in bolje zaščititi državljane EU v tujini, zlasti med krizo. Še vedno obstajajo velike razlike med državami članicami glede njihovih zmogljivosti za zagotavljanje pomoči v tretjih državah, tudi glede obsega njihovih konzularnih mrež, števila lokalnega osebja in materialnih sredstev, ki so na voljo za repatriacijo. To lahko vpliva ne samo na državljane EU, ki nimajo predstavništva, ampak tudi na tiste, ki ga imajo, kadar jim njihova država članica med krizo ne more zagotoviti pravočasne pomoči. Iz izkušenj, pridobljenih v krizi, izhaja pomembna vloga delegacij EU, ki so se pri repatriaciji državljanov usklajevale z državami članicami ter pomagale pri pripravi seznamov oseb na komercialnih letih in na letih, ki so jih organizirale vlade iz EU. Sedanje pravo EU omejuje vlogo delegacij EU na usklajevanje in zagotavljanje informacij, vendar bi večina državljanov EU podprla njihovo aktivnejšo vlogo pri zagotavljanju podpore državljanom EU, kadar jo potrebujejo. Komisija bo v okviru svoje ključne prednostne naloge „močnejša Evropa v svetu“ preverila direktivo o konzularni zaščiti, da se olajša izvajanje pravice iz državljanstva EU do konzularne zaščite ter da se okrepi solidarnost EU za boljšo zaščito državljanov EU v tujini, zlasti med krizo. S tem bi se okrepilo sodelovanje med državami članicami, okrepila pa bi se tudi podporna vloga EU, s čimer bi se kar najbolje izkoristila njena edinstvena mreža delegacij EU za zagotavljanje konzularne pomoči državljanom EU, ki jo potrebujejo, na primer tako, da se jim omogočita organizacija repatriacijskih poletov in izdaja potnih listin za vrnitev. Delegacije EU bi morale dopolnjevati konzularne mreže držav članic, zlasti v tretjih državah, kjer ni zastopana nobena država članica ali kjer jih je zastopanih le malo. Glede na to, da vseh teh izzivov ni mogoče obravnavati na podlagi člena 23 PDEU (konzularna zaščita), bo Komisija proučila tudi, ali naj se pravica iz državljanstva EU do konzularne zaščite razširi na podlagi člena 25(2) PDEU. Ukrep 18: Komisija bo leta 2021 pregledala pravila EU o konzularni zaščiti z namenom izboljšanja pripravljenosti in zmogljivosti EU in držav članic zaščititi in pomagati evropskim državljanom med krizo. 6.Sklepne ugotovitve Državljanstvo EU ima v evropskem projektu osrednje mesto. Državljani pričakujejo, da bo EU varovala njihove pravice in zagotavljala dodano vrednost na različnih področjih življenja. Svetovna zdravstvena kriza je še poudarila današnjo realnost v EU, v kateri številne čezmejne povezave in učinki zahtevajo skupni evropski pristop za zaščito življenj in možnosti preživljanja Evropejcev. Celo pred krizo zaradi COVID-19 so novi politični, družbeni in tehnološki izzivi zahtevali ponovno proučitev starih pristopov ter uvedbo novih ukrepov za zaščito in izboljšanje zmožnosti državljanov EU uresničevati svoje tri glavne pravice: prosto gibanje; sodelovanje na svobodnih in poštenih volitvah ter konzularna zaščita zunaj EU. Vendar pa, kot izhaja iz tega poročila, koncept državljanstva EU in ukrepov EU, ki se osredotočajo na državljana, to presega. Komisija stalno spremlja in vrednoti razmere v državah članicah ter ukrepa v skladu s Pogodbama EU in sodno prakso Sodišča. V naslednjih letih bo predlagala zakonodajne ukrepe na številnih področjih, da se zmanjšajo vrzeli in izboljša pravna varnost državljanov pri uresničevanju njihovih pravic. Na drugih področjih pa polno uživanje pravic državljanov ni odvisno le od zakonodaje, ampak tudi od njenega izvajanja, kar bo spremenilo okvir in državljanom omogočilo polno izkoriščanje duha teh pravic. Na teh področjih so v tem poročilu predlagani ukrepi, na podlagi katerih si bo Komisija prizadevala doseči potrebne spremembe. Komisija je zavezana izvesti ukrepe, navedene v tem poročilu. V ta namen bo delovala v partnerstvu z drugimi – z institucijami EU, državami članicami, lokalnimi in regionalnimi organi, civilno družbo in, najpomembneje, samimi državljani.