EVROPSKA KOMISIJA 
Bruselj, 11.10.2011 
SEC(2011) 1166 kon č. 
  
DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE 
Povzetek ocene u činka 
Spremni dokument 
Predlog Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o skupnem evropskem prodajnem 
pravu 
o skupnem evropskem prodajnem pravu 
 
{COM(2011) 635 kon č.} 
{SEC(2011) 1165 kon č.}  
 
 1 
1. POSTOPKOVNA VPRAŠANJA IN POSV ETOVANJE Z ZAIN TERESIRANIMI 
STRANMI 
Evropska komisija (v nadaljn jem besedilu: Komisija) pripra vlja evropsko pogodbeno pravo že 
od leta 2001. Julija 2010 je sp rejela „Zeleno knjigo o možnos tih politike za napredek na 
področju evropskega pogodbenega pr ava za potrošnike in podjetj a“ (v nadaljnjem besedilu: 
zelena knjiga). Delovni progra m Komisije za leto 2011 dolo ča pravni akt o evropskem 
pogodbenem pravu kot strateško pobudo, ki na j bi bila predlagana v zadnjem četrtletju 2011. 
 
Komisija je aprila 2010 ustanovi la strokovno skupino za izvedbo št udije izvedljivosti osnutka 
pravnega akta. Študija je bila dokon čana aprila 2011. Usmerjeval na skupina za oceno u činka 
se je petkrat sestala z namenom r azprave o osnutku zelene knjige, poro čilu o oceni u činka in 
študiji izvedljivosti.  
Komisija je opravila dolgotrajna posvetovanja.  Rezultat zelene knjig e je bilo 320 odzivov 
najrazličnejših zainteresiranih strani. Komisiji so omogo čili opredelitev in obravnavo 
pomislekov v zvezi z možnostmi politike. Pr av tako je oblikovala strokovno skupino klju čnih 
zainteresiranih strani, ki zast opa interese podjetij, potrošn ikov in pravnikov. Z njo se je 
nenehno posvetovala o študiji iz vedljivosti za zagotovitev, da bi njena pravila zajela vse 
praktične težave in bila uporabniku pr ijazna. Komisija je poleg te ga anketirala podjetja in 
potrošnike s pomo čjo eurobarometrov, panelne ankete MSP in vprašalnikov Posvetovalnega 
odbora evropskih podjetij. Novembra 2010 je s podjetniškimi zainter esiranimi stranmi 
organizirala delavnico o pogodb enem pravu. Uradniki Komisije so se sestali tudi s 
predstavniki Evropske organizacije potrošnik o v  ( B E U C )  i n  s e  u d e ležili dveh sestankov 
Evropske posvetovalne skupine za potrošnike (ECCG).  
 
2. OPREDELITEV PROBLEMA 
2.1. Uvod 
Razlike v pogodbenem pravu držav članic lahko ovirajo čezmejno trgovino v EU z 
odvračanjem podjetij in potrošnikov od sklepanja čezmejnih pravnih poslov. Podjetja, ki 
poslujejo na podro č
ju trgovine z blagom in izvažajo na druge trge v EU, se soo čajo z 
nepotrebnimi vstopnimi stroški poslovanja, ki  letno znašajo skoraj milijardo EUR. Sama 
vrednost trgovine, opuš čene vsako leto zaradi razlik v pogodbenem pravu, znaša do nekaj 
deset milijard evrov. 
 
2.2. Veljavni pravni okvir EU na podro čju pogodbenega prava 
Za veljavni pravni okvir na podro čju pogodbenega prava so zna čilne razlike v nacionalnih 
pravnih sistemih.  Čeprav so bili na podro čju pogodbenega prava spreje ti številni pravni 
akti EU in mednarodni pravni akti, ni enotnega in iz črpnega sklopa dolo čb, ki bi jih lahko 
podjetja in potrošniki uporabili pri sklepanju čezmejnih pravnih poslov v EU.     
 
2.3. Težava 1: Razlike v pogodbene m pravu ovirajo podjetja v čezmejni trgovini in 
omejujejo njihove čezmejne operacije 
Trenutno povpre čno le 9,3 % vseh podjetij v EU, ki poslujejo na podro čju trgovine z blagom, 
izvaža v druge države članice EU. Ve čina teh podjetij (62 % v razmerju B2B in 57 % v 
razmerju B2C) izvaža v najve č tri druge države članice. Eden od razlogov za to sorazmerno 
nizko raven obsega čezmejne trgovine so obstoje če pravne (npr. razlike v dav čnih predpisih, 
 
 2pogodbenem pravu in upravnih zahtevah) in prakti čne ovire (npr. jezik, prevoz in vzdrževanje 
proizvoda po prodaji) v čezmejni trgovini. 
 Negativen vpliv razlik v pogodbenem pravu na čezmejno trgovino:  S pogodbenim pravom 
povezane ovire nekatera podjetja odvra čajo od čezmejne trgovine. 61 % podjetij, ki sklepajo 
pravne posle v razmerju B2B, in 55 % podjetij, ki  sklepajo pravne posle v razmerju B2C, je 
bilo pogosto ali vsaj ob časno odvrnjenih od sklepanja pravnih poslov zaradi s pogodbenim 
pravom povezanih ovir. Poleg tega se je 3 % vprašanih podjetij, ki poslujejo z drugimi 
podjetji (B2B), in 2 % vprašanih podjetij, ki poslujejo s potrošniki (B 2C), vedno odpovedalo 
izvažanju iz tega razloga. Poleg tega podj etja zaradi s pogodbenim pravom povezanih ovir 
omejujejo svoje čezmejne operacije: ve č kot 80 % podjetij (ki sklepajo pravne posle v 
razmerjih B2B in B2C), ki so dejavna v čezmejni trgovini ali jih ta zanima in jih prizadevajo 
ovire pogodbenega prava, je navedlo, da iz te ga razloga izvažajo v manj držav EU. Vrednost 
neuspele trgovine znotraj EU  kot posledice odpovedovanja podjetij čezmejni trgovini zaradi 
pogodbenega prava je mogo če oceniti v razponu od 26 milijard EUR (kar ustreza BDP Litve) 
do 184 milijard EUR (kar je malce ve č od BDP Portugalske).  
 Iz raziskav izhaja, da dvostran ska trgovina med državami, kateri h pravni sistemi temeljijo na 
skupnem izvoru, pozitivno vpliva na trgovino. Če bi za odpravo razlik  v pogodbenem pravu 
prispevali eno odstotno to čko tega pozitivnega vpliva, bi se obseg trgovine znotraj EU zvišal 
za 30 milijard EUR.   
2.3.1.  Dodatni stroški poslovanja, ki izhajajo iz razlik v pogodbenem pravu, 
ovirajo čezmejno trgovino:  Potreba po uporabi razli čnih tujih predpisov pogodbenega prava 
ustvarja dodatne stroške pos lovanja v primerjavi z doma čo trgovino. Ti stroški se ponavadi 
povečujejo sorazmerno s številom držav EU, s kateri mi podjetje trguje. Podjetja ocenjujejo, 
da njihovi stroški poslovanja za vstop na trg ene države članice znašajo od manj kot 
1 000 EUR do ve č kot 30 000 EUR. Ti stroški najmo čneje vplivajo na mikro in mala podjetja, 
saj pomenijo ve čji del njihovega prometa.  
2.3.2.   
Skupni stroški za vsa podjetja, ki trenutno izvažajo znot raj EU, znašajo od 6 do 13 
milijard EUR. Letni stroški poslovanja zn ašajo od približno 0,9 do 1,9 milijarde EUR.
 Zaradi 
neukrepanja bi do leta 2020 skupaj znašali od 9 do 19 milijard EUR, če bi se ohranila ista 
raven vstopa izvoznikov na nove trge v EU.  
2.3.3.  Zaznana ve čja pravna zapletenost ovira čezmejno trgovino: Zaznavanje 
pravne zapletenosti je dodatni dejavnik, ki vpliva na odlo čitev o začetku čezmejne trgovine. 
Podjetja so na primer menila, da je težava v zvezi z ugotavljanjem vsebine dolo čb tujega 
pogodbenega prava glavna ovira. Med pravnimi posli v razmerju B2C je bila prva, med 
pravnimi posli v razmerju B2B pa tretja najve čja ovira.   
 
2.4. Težava 2: Potrošniki ne morejo nakupovati čez mejo in izgubijo priložnosti  
Raven čezmejnega nakupovanja v EU ostaja sor azmerno nizka, saj 26 % potrošnikov 
nakupuje v drugi državi članici med potovanjem, 9 % pa na da ljavo. Zdi se, da ovire na strani 
ponudbe in povpraševanja ovirajo to rast. Čeprav se vpliv prakti čnih ovir postopno zmanjšuje, 
pa pomen s predpisi povezanih ovir ostaja velik.   
2.4.1.  Razlike v pogodbenem pravu negativno vplivajo na čezmejno 
nakupovanje: 
 
 3Pogodbeno pravo zajema dolo čbe o varstvu potrošnikov. Prepri čanost v vsebino teh dolo čb je 
glavni dejavnik, ki odlo čilno vpliva na zaupanje potrošnika v čezmejno nakupovanje. Če se 
potrošniki soo čijo z razli čnimi tujimi predpisi, niso prepri čani v svoje pravice v čezmejnem 
okviru. Dejansko 44 % evropskih potrošnikov pravi,  da jih je negotovost o njihovih pravicah 
potrošnika odvrnila od nakupova nja v drugih državah EU. 
2.4.2.  Potrošniki ne izkoristijo priložnosti enotnega trga :  
Večje število potrošnikov, ki raje nakupujejo doma, ker niso prepri čani v svoje čezmejne 
pravice, je pogosto v slabšem položaju zaradi omejene izbire in višjih cen na njihovih 
domačih trgih. Če bi 44 % potrošnikov, ki spletno nakupujejo le doma in ki niso prepri čani v 
svoje čezmejne pravice, opravilo vsaj en spletni čezmejni nakup, bi lahko prihranili 
380 milijonov EUR. 
 
Po drugi strani trgovci potrošnikom, ki skuš ajo izkoristiti boljše ponudbe v drugih državah 
članicah, pogosto ne želij o prodati blaga. Skoraj četrtina izvozno usmerjenih evropskih 
trgovcev na drobno ni želela prodajati potro šnikom zaradi pogodbenega prava. Zavrnitev 
prodaje lahko dejavne potrošnike odvrne od čezmejnega nakupovanja in jim povzro či 
gospodarsko škodo. Evropski potrošniki letno porabijo 42,3 milijarde EUR za čezmejne 
nakupe. Če domnevamo, da trgovci v letu dni 3 m ilijonom potrošnikov niso želeli prodati 
proizvoda v povpre čni vrednosti 52 EUR, bi bila vrednost neuspelih pravnih poslov 
156 milijonov EUR.    
2.5. Potreba po ukrepanju na ravni EU in subsidiarnost  
 
Ta pobuda je v skladu z na čelom subsidiarnosti. Ciljev lajšanja širitve čezmejne trgovine za 
podjetja in nakupovanja za potrošnik e na notranjem trgu ni mogo če v celoti dose
či, dokler 
obstajajo razlike v nacionalnih sistemih pogodbene ga prava. Ker se tržn i trendi razvijajo in 
spodbujajo države članice k neodvisnemu ukrepanju (npr . pravnemu urejanju v zvezi s 
proizvodi digitalne vs ebine), so posledica razlik v predpisih pove čani stroški poslovanja in 
pravna zapletenost za podjetja; vr zeli v varstvu potrošnikov povzro čajo tveganje za rast. 
Nacionalne sisteme pogodbenega prava je mogo če zbližati le s sprejetjem ukrepov na 
ravni EU. Unija je v najboljšem položaju za obravnavanje zgoraj nave denih težav, saj imajo 
čezmejno razsežnost.  
 
3. CILJI POLITIKE 
Vsesplošni cilj je podpora gos podarski dejavnosti na notranjem trgu z izboljšanjem pogojev 
za čezmejno trgovino, in sicer z zmanjšanjem ovir , ki so posledica razlik v pogodbenem pravu 
držav članic. Splošna cilja sta lajšanje širitve čezmejne trgovine za podjetja in čezmejnega 
nakupovanja za potrošnike.  
  
4. MOŽNOSTI POLITIKE  
4.1. Možnosti glede na vrste ukrepanja  
 
Možnost 1: Osnovni scenarij (brez spremembe politike): veljavni pravni okvi r bi veljal še 
naprej brez dodatnega ukrepanja EU.  
 
 4Možnost 2: Sveženj orodij za zakonodajalca EU: s tem bi dolo čili vzorčne opredelitve in 
pravila o temah pogodbenega prava, ki bi  lahko bile predmet zakonodaje EU. Na črtovati bi 
bilo mogo če dokument Komisije ali medi nstitucionalni sporazum.  
Možnost 3: Priporo čilo o skupnem evropskem prodajnem pravu: pravni akt skupnega 
evropskega prodajnega prav a bi bil priložen priporo čilu, naslovljenemu na države članice, ki 
bi jih spodbujalo, naj z njim prostovoljno nadomestijo nacionalne predpise (možnost 3a) ali ga vanje vklju čijo (možnost 3b), kar bi jim omogo čilo, da same odlo čijo o času, metodi in 
obsegu izvedbe. Ta možnost bi lahko spodbudila države članice, da bi nadomestile svoje 
nacionalne sisteme pogodbenega prava s pravni m aktom skupnega evropskega prodajnega 
prava ali ga vanje vklju čile kot izbirni režim. 
Možnost 4: Uredba ali direktiva o pravn em aktu izbirnega skupnega evropskega 
prodajnega prava : izbirno skupno evropsko prodajno pravo bi bilo mogo če določiti kot 
„drugi režim“ v okviru sistema naciona lnega civilnega prava vsake države članice.  To bi bil 
izčrpen in samostojen sklop dolo čb pogodbenega prava z visoko ra vnjo varstva potrošnikov, 
ki bi ga stranki lahko izbrali kot  pravo, ki se uporabi za njune čezmejne pogodbe. 
Možnosti 5a in 5b: Direktiva o obvezn em skupnem evropskem prodajnem pravu : 
direktiva bi lahko usklad ila nacionalne sisteme pogodbenega prava 27 držav članic. Dopolnila 
bi potrošniški pravni red EU, temeljila pa bi na visoki ravni varstva potrošnikov. Uskladitev 
bi lahko bila popolna (5a) ali minimalna (5b). 
Možnost 6: Uredba o obveznem skupnem evropskem prodajnem pravu: s to možnostjo bi 
bil oblikovan enoten sklop dolo čb pogodbenega prava EU v vseh državah članicah. 
Možnost 7: Uredba o evropskem civilnem zakoniku:  s to možnostjo bi bil oblikovan 
enoten sklop dolo čb evropskega civilnega prava v vseh državah članicah. 
 
Opuščeni možnosti: 
 
• Možnost 3a: Priporo čilo, ki bi države članice spodbujalo k nadomestitvi nacionalnih 
predpisov. 
• Možnost 7: Uredba o evropskem civilnem zakoniku. 
Teh dveh možnosti ni podprla skoraj nobena zainte resirana stran in verjetno presegata to, kar 
bi bilo potrebno, ter bi tako bili nesorazmerni. V zvezi z njima so  bili izraženi re sni pomisleki, 
da ne ustrezata na čelu subsidiarnosti. 
4.2. Možnosti glede podro čja uporabe in vsebine  
Področje uporabe pravnega akta skupnega evrops kega prodajnega prava bi se lahko uporabilo 
samo za čezmejne pravne posle ali za doma če in čezmejne pravne posle. Podro čje uporabe bi 
vključevalo le pogodbe B2C ali pa tudi pogodbe B2B. Ozko opredeljeno materialno podro čje 
pravnega akta bi bilo omejeno s klju čnimi podro čji splošnega pogodbenega prava. Široko 
opredeljeno podro čje uporabe bi lahko to preseglo z vklju čitvijo posebnih podro čij v 
pogodbeno pravo, kot so pogodbe o storitvah in druga podro čja prava, kot je nepogodbena 
odgovornost.  
Ta ocena u činka analizira kombinacijo oz ko in široko opredeljenih podro čij uporabe. Zajema 
veliko ve čino običajnih prakti čnih težav v pogodbenih fazah čezmejnih pogodb.  Analiza se 
osredotoča na učinke materialnih dolo čb, ki vplivajo na potrošnike in podjetja. 
 
5. ANALIZA U ČINKA 
 
5.1. Glavni učinki možnosti politike 1: Osnovni scenarij   
 
 5Osnovni scenarij ne bi odpravil dodatnih stroškov poslovanja ali zmanjšal ravni pravne 
zapletenosti za podjetja, ki želijo čezmejno trgovati. Konkurenca na notranjem trgu bi ostala 
omejena, razlike v dolo čbah varstva potrošnikov razli čnih držav članic pa bi ostale kljub 
sprejetju direktive o varstvu potrošnikov.    
5.2. Glavni učinki možnosti politike 2 
 
5.2.1.   2a: Sveženj orodij kot dokument Komisije    
Sveženj orodij bi se uporabil za sprememb o veljavne ali pripravo prihodnje sektorske 
zakonodaje. Zato bi bili v primerjavi z osnovnim scenarijem pozitivni u činki te možnosti za 
podjetja in potrošnike posr edni in tudi zelo omejeni. Poleg tega nobeni u činki te možnosti ne 
bi bili takojšnji, saj bi b il za sklenitev pogajanj o novi zakonodaji ali spremembah veljavne 
zakonodaje potreben čas. Ker nikakor ni mogo če vedeti, ali in kako široko bi Svet in 
Parlament to možnost uporabila in sprejela, se u činki te možnosti sploh ne bi razlikovali od 
učinkov osnovnega scenarija.  
 
5.2.2.  2b: Sveženj orodij kot medi nstitucionalni sporazum   
V primerjavi z možnostjo 2a je edina posebnost te možnosti ta, da bi Svet in Parlament v 
pogajanjih o novi zakonodaji ali spremembah ve ljavne zakonodaje uporabi la sveženj orodij, 
če ne bi bilo s posameznim sektorjem povezanih prevladujo čih razlogov. Ker pa bi ta možnost 
zadevala le dolo čbe nacionalnega pogodbenega prava, ki  bi bile spremenjene na podlagi 
spremenjene ali nove zakonodaje EU, bi stroški, ki  izhajajo iz razlik v nacionalnih sistemih 
pogodbenega prava, v ve čji meri ostali. Poleg tega bi imela ta možnost v najboljšem primeru 
srednjeročne učinke. Vsesplošni pozitivni u činek te možnosti bi bil zato še vedno precej 
omejen, čeprav bi bil ve čji od pozitivnega u činka možnosti 2a. 
 
5.3. Glavni učinki možnosti politike 3: Priporo čilo o skupnem evropskem prodajnem 
pravu    
Ta možnost bi bila u
činkovita le, če bi več držav članic vklju čilo skupno evropsko prodajno 
pravo v nacionalno zakonodajo v celoti in brez sprememb izvirne razli čice, priložene 
priporočilu. Vendar pa je to malo verjetno. Ta možnost bi v dolo čeni meri pomagala trgovcem 
v pogodbah B2B (saj bi lahko svobodno izbra li pravo, ki se uporabi za njihovo pogodbo). 
Zato bi imeli ti trgovci možnost zmanjša ti svoje stroške poslova nja z uporabo skupnega 
evropskega prodajnega prava v tisti državi članici, ki ga je najbolje prenesla v nacionalno 
zakonodajo. Navedeno pa ne bi veljalo za trgovce v pogodbah B2C, saj bi morali preu čiti, ali 
so države članice spremenile dolo čbe skupnega evropskega prodajnega prava in v kakšnem 
obsegu glede na prisilne dolo čbe varstva potrošnikov. To pomeni , da ne bi mogli prodajati čez 
mejo potrošnikom na podlagi enega enotnega pr ava in bi jim zato nastali stroški poslovanja, 
katerih vrsta je navedena v osnovnem scenariju. Posledi čno bi ta možnost le v omejenem 
obsegu odpravila ovire v čezmejni trgovini, opredeljene  v opredelitvi problema. 
 
5.4. Glavni u činki možnosti politike 4: Ure dba/direktiva o izbirnem skupnem 
evropskem prodajnem pravu 
 
Ta možnost bi znatno zmanjšala stro ške poslovanja, ker bi podjetjem omogo čila uporabo 
enega sklopa dolo čb za čezmejno trgovino, ne glede na število držav EU, v katerih bi trgovali. 
Zmanjšanje stroškov bi spodbudilo pove čanje obsega trgovine, posledica česar bi bila ve čja 
konkurenca na notranjem trgu in ve čja izbira proizvodov po nižj ih cenah za potrošnike.  
 
 6 
Če bi podjetje uporabilo izbir no skupno evropsko prodajno pra vo, bi upravni stroški znašali 
3 000 EUR za pogodbe B2C in 1 500 EUR za pogodbe B2B (v povpre čju na podjetje).  Ob 
domnevi, da se bo na za četku 25 % obstoje čih izvoznikov odlo čilo za uporabo izbirnega 
skupnega evropskega prodajneg a prava, bi enkratni st roški izvrševanja znašali 
1,89 milijarde EUR. Te stroške pa bi mo čno presegli prihranki, ki bi jih podjetja ustvarila, ker 
ne bi plačevala dodatnih stroškov pos lovanja pri trgovanju v ve č kot eni državi članici. Ta 
možnost bi imela za posledico prihranek stroškov novih izvoznikov in možne prihranke 
obstoječih izvoznikov, ki bi razširili svojo čezmejno prodajo v nove države. Letne prihranke 
novih izvoznikov je mogo če oceniti na 150 do 400 milijonov EUR, medtem ko je možne 
prihranke obstoje čih izvoznikov mogo če oceniti na 3,7 do 4,3 milijarde EUR. Podjetja, ki 
poslujejo v doma či državi, ali tista, ki ne bodo izbr ala izbirnega skupnega evropskega 
prodajnega prava, se ne bi soo čala z nobenimi stroški, saj ta mo žnost nanje ne bi vplivala.  
 Ta možnost politike izpolnjuje cilje politike, saj zmanjšuje stroške po djetij in ponuja manj 
zapleteno pravno okolje za tiste, ki želijo čezmejno trgovati v ve č kot eni državi članici. 
Obenem zagotavlja visoko raven varstva potrošnikov.    
5.5. Glavni učinki možnosti politik 5 in 6 
 
5.5.1.  Možnost politike 5a: Direktiva o popo lni uskladitvi z obveznim skupnim 
evropskim prodajnim pravom in Možnos t politike 6: Uredba o obveznem 
skupnem evropskem prodajnem pravu  
V primerjavi z osnovnim scenarijem bi bili s pravnim aktom na podlagi navedenih možnosti 
povezani precejšnji stroški.  Še zlasti bi povzro čil visoke stroške MSP. Podjetja, ki trgujejo le 
na domačem trgu, bi se soo čila s precejšnjimi stroški zarad i uporabe novega pr avnega akta 
brez dodane vrednosti. Ta podjetja (17 136 21 3 v razmerju B2B in 4 420 563 v razmerju 
B2C) bi se zaradi uporabe nove zakonodaje soo čila z enkratnim stroškom  izvrševanja v višini 
208,8 milijarde EUR.    Posledice pravnega akta bi bili dodatni up ravni stroški za 22 milijonov podjetij, in sicer 
vključno s tistimi, ki trgujejo le na doma čem trgu, kar bi v povpre čju znašalo 2 500 EUR na 
podjetje v pravnih poslih B2C in 1 500 EUR v pra vnih poslih B2B. Od podj etij, ki trgujejo le 
na domačem trgu, bi se zahtevalo pla čilo teh stroškov brez resni čne finančne koristi zanje, saj 
bi lahko koristi pravnega akta izkoristila le podjetja, ki čezmejno trgujejo. Enkratni stroški 
poslovanja za 22 milijonov podjetij v EU (vklju čno s tistimi, ki trgujejo le na doma čem trgu) 
bi znašali 217 milijard EUR.   Vendar pa bi pravni akt omogo čil prihranek stroškov novi m izvoznikom ter obstoje čim 
izvoznikom, ki bi razširili svojo čezmejno prodajo v nove držav e. Letni prihranki novih 
izvoznikov bi znašali od 0,63 do 1,6 milijarde EUR. Podobno kot na podlagi možnosti 4 bi 
bilo mogo če možne prihranke obstoje čih izvoznikov, ki bi za čeli trgovati v novih državah, 
oceniti na vsaj 3,7 do 4,3 milijarde EUR.   Pravni akt bi pove čal konkurenco na notranjem trgu in v odil k znižanju cen. Potrošniki bi 
imeli koristi od ve čje izbire proizvodov po nižji ceni. Čeprav bi pravni akt zagotavljal visoko 
raven varstva potrošnikov, bi lahko njegova nadomestitev nacionalne zakonodaje pomenila, 
da bi nekateri potrošniki lahko  izgubili varstvo v nekaterih po sebnih primerih v primerjavi z 
varstvom na podlagi veljavnega nacionalnega prava.   
 
 7Države članice bi s tema možnostma politi čno verjetno zelo težko soglaš ale in bi ju tudi težko 
izvedle, saj bi razveljavi li nacionalno pravo in odpravili pravne tradicije. Čeprav bi pravni akt 
uskladil veljavno zakonodajo na podro čju pogodbenega prava in odpravil nekatere stroške 
poslovanja, bi z njim nastale druge znatne po manjkljivosti, ki ne bi imele le materialne 
vrednosti. Zato upoštevanje teh pomanjkljivosti in  materialnih stroškov znatno pretehta koristi 
pravnega akta.  
 
5.5.2.  Možnost politike 5b: Direktiva o minimalni uskladitvi s skupnim 
evropskim prodajnim pravom   
Države članice bi lahko to direktivo izvajale pr eko ravni varstva potrošnikov. Kot kažejo 
izkušnje z veljavnimi direktivami o minimalni uskladitvi, bi lahko ra ven izvajanja ohranila 
precejšnje število raz lik v nacionalnih sistemih pogodbenega  prava. Ta možnost bi v dolo čeni 
meri zmanjšala stroške poslovanja in zviš ala raven varstva potrošnikov ter tako omogo čila 
potrošnikom ve čje zaupanje v čezmejno nakupovanje.  
 Vendar pa bi bil s tem, kot je dolo čeno v možnostih 5a in 6, povezan precejšen enkraten 
strošek, ki bi ga nosili tr govci, ki trgujejo na doma čem trgu in čez mejo, saj bi morali 
prilagoditi svoje pogodbe, da bi lahko uporabili novo pravo. Ta strošek bi prizadel vsa 
podjetja, ki poslujejo na podro čju trgovine z blagom, ne glede na njihovo željo po čezmejni 
trgovini. Poleg tega bi zaradi posebnosti minimalne uskladitve podjetjem nastali še nekateri 
dodatni stroški pri čezmejnem poslovanju s potrošniki, ki  bi izhajali iz potrebe po preu čitvi 
ravni varstva potrošn ikov v drugi državi članici. Zato bi morali kl jub morebiti truda vredni 
naložbi za čezmejno poslovanje v razmerju B2 B tisti trgovci, ki sklepajo čezmejne pogodbe 
B2C, in tisti, ki trgujejo le na doma čem trgu, pla čati precejšnje dodatn e stroške brez jasne 
dodane vrednosti.  
 
6. PRIMERJALNA OCENA MOŽNOSTI 
Primerjalna ocena kaže, da možnost 4 (izbir no skupno evropsko prodajno pravo), možnost 5a 
(direktiva o popolni uskladitvi z obveznim skupnim evropskim prodajnim pravom) in 
možnost 6 (uredba o obveznem skupnem evropske m prodajnem pravu) najbolje izpolnjujejo 
cilje politik. Vendar pa so z možnostma 5a in  6 povezani stroški precejšnji v primerjavi z 
drugimi možnostmi, saj bi se morala  vsa podjetja, ki poslujejo na podro čju trgovine z blagom 
v EU, prilagoditi novemu zakonodajnemu okviru. Zlasti bi navedeni možnosti ustvarili 
finančno breme, ki ga ne bi m ogla odtehtati nobena korist, za podjetja, ki trgujejo le na 
domačem trgu in za katera stroški čezmejnega poslovanja ne pomenijo težave. Zato to ni 
sorazmerni ukrep za zmanjšanje ovir v čezmejni trgovini, povezanih s pogodbenim pravom. 
Prav tako možnosti 5a in 6 podpira le malo število držav članic.   
Najprimernejša možnost politike  je zato možnost 4, ki bi  izpolnila cilje politike z 
zmanjšanjem pravne zapletenosti in stro škov poslovanja. Izvozniki, ki se bodo odlo čili za 
uporabo izbirnega skupnega evropskega prodajnega prava, bi se na za četku soočili z 
določenimi stroški poslovanja. Vendar pa bi to  možnost podjetja izbrala prostovoljno. 
Podjetjem, ki za čenjajo čezmejno trgovino ali širijo njen obseg, bi prinesla precejšnji 
prihranek stroškov. Podjetja, ki trgujejo na doma čem trgu, ali tista, ki se odlo čijo, da pri 
izvažanju ne bodo uporabila izbirnega skupnega evropskega prodajnega prava, se ne bi soočila s stroški, saj ta možnos t nanje ne bi vplivala.   
 Ta možnost bi zagotovila tudi visoko rave n varstva potrošnikov, ki  bi okrepila prepri čanost in 
zaupanje potrošnikov v njihove pravice pri čezmejnem nakupovanju. Prispevala bi k čezmejni 
trgovini in konkuren čnosti gospodarstva EU ter pr inesla koristi potrošniku z ve čjo izbiro 
 
 8proizvodov in ugodnejšimi cenami. Ker bi podjetja to  možnost prostovoljno izbrala, tistim, ki 
bi razširila svoje trgovanje čez mejo, ne bi naložila dodatnih bremen, ampak bi jim prinesla 
precejšnji prihranek stroškov.  
 
7. UREDITEV SPREMLJANJA IN VREDNOTENJA  
 
Komisija bo za čela dejavnost spremljanja in vrednoten ja skupnega evropskega prodajnega 
prava, da bi ocenila, kako u činkovito bo dosegalo svoje cilje. To dejavnost bo izvedla štiri 
leta po za četku veljavnosti pravnega akta. Komisija naj bi še pred izvedbo postopka pregleda 
pravnega akta skupnega evropskega  prodajnega prava, ki bo preu čeval njegovo u činkovitost, 
izvedla dejavnost spremljanja in vr ednotenja ter njene izsledke vklju čila v postopek pregleda.