Poročilo je osredotočeno na analizo členov 1 do 8. Ne obravnava členov 9 do 12, saj te določbe ne zahtevajo izvajanja. Merila za ocenjevanje, ki jih je Komisija uporabila za to poročilo, so splošna merila, sprejeta leta 2001, ustrezna za ocenjevanje izvajanja okvirnih sklepov (učinkovitost v praksi, jasnost, pravna varnost, celovita uporaba in upoštevanje časovnih omejitev za prenos). Poleg navedenih meril so uporabljena tudi posebna merila za ta okvirni sklep, pri čemer so dodatne podrobnosti navedene v nadaljnji analizi posameznih določb.

Opis in analiza v tem poročilu temeljita zlasti na informacijah, ki so jih predložile države članice, dopolnjenih z javno dostopnimi informacijami in ugotovitvami iz zunanje študije. Komisija je po koncu prehodnega obdobja v skladu s členom 10(3) Protokola št. 36 k Pogodbama 1. decembra 2014 zahtevala, da države članice prek podatkovne zbirke MNE (Mesures Nationales d’Éxecution) priglasijo nacionalne ukrepe za prenos v zvezi z instrumenti iz nekdanjega tretjega stebra pravnega reda, vključno s tem okvirnim sklepom. V času priprave dokumenta so vse države članice priglasile takšne ukrepe.

Do izteka roka, tj. 11. maja 2010, so uradna obvestila Komisiji predložile le štiri države članice (BE, CY, IE in NL). Druge države članice so svoje ukrepe za prenos sporočile po navedenem datumu.

Države članice so morale na podlagi člena 10 Okvirnega sklepa sprejeti potrebne izvedbene ukrepe ter o njih do 11. maja 2010 uradno obvestiti Svet in Komisijo. Komisija je morala na podlagi teh informacij pripraviti poročilo. Svet je moral nato do 11. novembra 2012 preveriti, ali so države članice sprejele potrebne ukrepe za uskladitev z Okvirnim sklepom.

Evropska agenda za varnost, ki jo je Evropska komisija sprejela 28. aprila 2015, izpostavlja, da je treba državam članicam pomagati vzpostaviti večje medsebojno zaupanje, v celoti izkoristiti obstoječa orodja za izmenjavo informacij in krepiti čezmejno operativno sodelovanje med pristojnimi organi. To je treba doseči z boljšo uporabo veljavnih pravnih instrumentov EU in njihovim izvajanjem. Zato Komisija, ki deluje kot varuhinja Pogodb, spremlja prenos zadevnih instrumentov EU.

Ta cilj v okviru politik EU na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah in policijskega sodelovanja je treba doseči zlasti s približevanjem zakonodaje. Področje uporabe tega instrumenta mora zato zajemati kazniva dejanja, ki jih običajno storijo hudodelske združbe. Predvidevati mora tudi kazni, ki ustrezajo resnosti teh kaznivih dejanj, ki so jih storile fizične in pravne osebe.

Zaradi doslednosti so nacionalne določbe, povezane z Okvirnim sklepom, ocenjene ločeno za države članice, katerih sistemi temeljijo na samostojnih kaznivih dejanjih v zvezi s členom 2, in tiste, ki uporabljajo drugačne pristope.

2.Ocena

2.1.Ocena zadevnih nacionalnih določb držav članic, katerih sistemi temeljijo na samostojnih kaznivih dejanjih

Spodnji pregled ne zajema DK, SE in UK. Kadar koli je v poročilu naveden izraz „vse države članice“, se torej nanaša le na ostalih 25 držav članic.

2.1.1.Opredelitve (člen 1)

V členu 1 sta dve opredelitvi, pomembni za opredelitev področja uporabe Okvirnega sklepa, in sicer opredelitev hudodelske združbe ter strukturiranega združenja.

V zvezi z opredelitvijo strukturiranega združenja („združenje, ki ni sestavljeno zgolj naključno za takojšnjo izvršitev kaznivega dejanja in ki nima nujno uradno določenih vlog svojih članov, kontinuitete članstva ali razvite strukture“) so tri države članice (BG, HR in IE) upoštevale besedilo Okvirnega sklepa, medtem ko štiri druge (CZ, EE, LT in ES) navajajo nekatere dodatne elemente, zlasti delitev nalog ali funkcij v hudodelski združbi. Skupina sedmih držav članic (BE, CY, FI, EL, LU, RO in SK) navaja, da mora biti združenje strukturirano, enajst držav članic (AT, DE, FR, HU, IT, LV, MT, NL, PL, PT in SI) pa se ne sklicuje na opredelitev strukturiranega združenja.

Enajst držav članic (AT, BE, BG, FI, EL, HU, LU, PT, RO, SK in ES) uporablja merilo kontinuitete („ki obstaja določeno obdobje“). V EE in LT se nacionalne določbe nanašajo na stalno združbo, kar bi lahko omejilo področje uporabe te določbe z izključitvijo nestalnih hudodelskih združb. Ostale države članice (HR, CY, CZ, DE, FR, IE, IT, LV, MT, NL, PL in SI) v svojih nacionalnih zakonodajah tega elementa sploh ne navajajo.

Glede članstva („več kot dve osebi, ki delujeta usklajeno“) večina držav članic (AT, BE, BG, HR, CY, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LT, LU, PT, RO, SK in ES) neposredno navaja najmanj tri osebe. LV omejuje področje uporabe na skupine, ki jih sestavlja najmanj pet oseb. Zakonodaja CZ navaja najmanj dve osebi, ki delujeta usklajeno, medtem ko šest držav članic (DE, FR, MT, NL, PL in SI) v nacionalnih zakonih tega merila ne uporablja.

Le tri države članice (BE, LU in SK) v nacionalnih zakonodajah uporabljajo merilo koristi („neposredno ali posredno pridobiti finančne ali druge premoženjske koristi“). To pomeni, da je opredelitev v vseh drugih državah članicah širša, pri čemer se področje uporabe te določbe širi tudi na hudodelske združbe, ki niso nujno pridobitne.

V zvezi s predhodnimi kaznivimi dejanji („kazniva dejanja, ki se kaznujejo z odvzemom prostosti ali ukrepom, vezanim na odvzem prostosti, z najdaljšim trajanjem vsaj štirih let ali s še strožjo kaznijo“) so najnižje zgornje meje zaporne kazni glede na nacionalno zakonodajo naslednje:

vsaj tri leta v treh državah članicah (BE, CY in EE);

več kot tri leta v petih državah članicah (AT, BG, HR, LT in SI);

vsaj štiri leta v štirih državah članicah (FI, IE, LU in MT); FI je dodatno razširila področje uporabe na dve nadaljnji kaznivi dejanji, za kateri je najvišja kazen manj kot štiri leta;

vsaj pet let v dveh državah članicah (FR in HU);

več kot pet let v eni državi članici (SK);

osem držav članic (CZ, DE, IT, NL, PL, PT, RO in ES) ne navaja stopnje predhodnih kaznivih dejanj, kar pomeni, da je področje uporabe razširjeno na vsa kazniva dejanja; DE omejuje področje uporabe z izključitvijo nekaterih posebnih kaznivih dejanj, storjenih zoper demokratično pravno državo;

v EL in LV se več kaznivih dejanj šteje za predhodna; seznam teh dejanj ne zajema vseh kaznivih dejanj z zgornjo mejo vsaj štirih let zaporne kazni v LV, pri čemer ni jasno, ali je tako v EL.

2.1.2.Kazniva dejanja v zvezi s sodelovanjem v hudodelski združbi (člen 2)

Okvirni sklep obravnava zlasti inkriminacijo ravnanja, povezanega z udeležbo v hudodelski združbi. Člen 2 določa, da morajo države članice zagotoviti, da je v nacionalni zakonodaji inkriminirano vsaj eno od naslednjih ravnanj: