SL Uradni list Evropske unije C 308/17

Objava vloge za spremembo v skladu s členom 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

2012/C 308/10

V skladu s členom 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo za spremembo. Izjave o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih od dneva te objave.

VLOGA ZA SPREMEMBO

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

VLOGA ZA SPREMEMBO V SKLADU S ČLENOM 9

„POMODORO DI PACHINO“

ES št.: IT-PGI-0105-0153-23.11.2010

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Postavka v specifikaciji proizvoda, na katero se sprememba nanaša:

—  ime proizvoda — ☒ opis proizvoda — ☒ geografsko območje —  dokazilo o poreklu — ☒ metoda pridobivanja —  povezanost — ☒ označevanje —  nacionalne zahteve — ☒ drugo (navedite): nadzorni organ, posodobitev sklicevanja na zakonodajo in pakiranja

2. Vrsta spremembe:

— ☒ sprememba enotnega dokumenta ali povzetka —  sprememba specifikacije registriranega ZOP ali ZGO, za katerega enotni dokument in povzetek nista bila objavljena —  sprememba specifikacije, pri kateri objavljenega enotnega dokumenta ni treba spremeniti (člen 9(3) Uredbe (ES) št. 510/2006) —  začasna sprememba specifikacije zaradi obveznih sanitarnih ali fitosanitarnih ukrepov, ki so jih uvedli javni organi (člen 9(4) Uredbe (ES) št. 510/2006)

3. Spremembe:

Specifikacija

3.1 Opis proizvoda:

Členu 6 se doda naslednje besedilo:

„Paradižnik ‚Pomodoro di Pachino‘ ima naslednje glavne lastnosti:

— čvrsto meso,

— majhno placentno vdolbino,

— visoko vsebnost sladkorja, določeno z vsebnostjo topnih trdnih snovi, višjo od 4,5 Brix“.

Te lastnosti so bile vedno zajete v povzetku, niso pa bile vključene v specifikacijo. Zato je bilo ugotovljeno, da je treba navedeni dokument popraviti.

3.2 Geografsko območje:

Namen predlagane spremembe je popraviti napako iz zadnjega odstavka člena 3: ustje Vecchio ni oddaljeno 4 km, kot je zmotno navedeno v specifikaciji, temveč 5,5 km.

3.3 Metoda pridobivanja:

V členu 4 je navedena večja gostota pri sajenju, in sicer z znižanjem najnižje vrednosti (z 2 na 1,5), ker se gostota spreminja glede na način gojenja – če se rastlina goji le na eni stranski veji, je večja, če pa se goji na dveh stranskih vejah, je manjša. Gostota je v skladu z najnovejšimi tehničnimi informacijami v drugem primeru 1,5 rastline/m2, kar omogoča boljše gojenje rastline, ne da bi se kakor koli pokvarile lastnosti paradižnika.

V členu 4 merska enota „ms“, ki je tiskarska napaka in ne ustreza nobeni merski enoti, ki se uporablja pri električni prevodnosti, postane „μS/cm“.

V členu 4 so bile vrednosti donosa povečane z vrednosti:

„— okrogli gladki paradižnik: 100 ton/ha,

— rebrasti paradižnik: 75 ton/ha,

— češnjev paradižnik: 50 ton/ha“,

na vrednosti:

„— okrogli gladki paradižnik: 120 ton/ha,

— rebrasti paradižnik: 90 ton/ha,

— češnjev paradižnik: 70 ton/ha“.

Ta sprememba je seveda tehnično utemeljena. Rastlinjaki so se namreč od odobritve specifikacije do danes razvili in volumen na enoto ni več med 2 in 2,5, temveč med 2,5 in 3. Sorte rastlin z neenakomerno rastjo lahko zaradi višjih rastlinjakov neovirano rastejo in tako dobijo še več vej s plodovi, s tem pa tudi več grozdov. S tem se kvalitativne lastnosti nikakor ne spremenijo, temveč se še povečajo na zgornjih vejah, na katerih rastejo plodovi.

3.4 Označevanje:

Členu 7 se doda: „Dajanje na trg v odprtih embalažah je dovoljeno tudi, če se vsak plod označi s samolepilno etiketo, na kateri je značilni logotip ZGO ‚Pomodoro di Pachino‘. Navedena določba nikakor ne posega v obveznosti v zvezi z označevanjem pri navedbah, ki morajo biti na embalažah, kot je navedeno spodaj“.

Odstopanje v zvezi z zapiranjem embalaže je nujno pri trženju velikih – rebrastih ali gladkih – plodov, pri katerih je lahko teža posameznega plodu od 60 do 120 g in ki se ne prodajajo zapakirani, temveč v razsutem stanju po teži ali posamezno.

3.5 Drugo (navedite):

V členu 5 je bilo posodobljeno sklicevanje na zakonodajo (Uredba (ES) št. 510/2006), dodani pa so bili še podatki o nadzornem organu.

Člen 1 je bil spremenjen tako, da se odslej sklicuje na Uredbo (ES) št. 510/2006, ki ureja zaščito geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila.

V členu 7 je bilo sklicevanje na zakonodajo posodobljeno (Uredba (ES) št. 1898/2006).

V členu 7 se besedilo: „ZGO ,Pomodoro di Pachino‘ je treba pakirati v zaboje ali zabojčke. Neto teža posameznega zaboja je lahko največ 10 kg. Uporabljati se smejo samo novi zaboji.“ nadomesti z besedilom: „ZGO ,Pomodoro di Pachino‘ je treba pakirati v nove embalaže, ki so za enkratno uporabo, različnih vrst in v skladu z veljavnimi predpisi, njihova dovoljena teža pa je največ 10 kg.“

Beseda „zaboj“ se torej v preostalem delu člena nadomesti z besedo „embalaža“.

Navedeno terminološko spremembo je mogoče upravičiti s tem, da izraz „zaboj“ ne ustreza različnim vrstam embalaž in pakiranj, ki se uporabljajo na območju pridelave; zato je bilo ugotovljeno, da ga je treba zamenjati z izrazom „embalaža“, tako da se uskladi z veljavno uporabo v nacionalni in evropski zakonodaji o pakiranju.

V členu 7 se izraz „znamka“, ki se uporablja za grafično predstavitev paradižnikov, zamenja z navedbo „značilni logotip“, ki je ustreznejša in bolj dosledna, zlasti glede na specifikacije drugih proizvodov.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„POMODORO DI PACHINO“

ES št.: IT-PGI-0105-0153-23.11.2010

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Ime:

„Pomodoro di Pachino“

2. Država članica ali tretja država:

Italija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda:

Skupina 1.6 – Sadje, zelenjava in žita, sveži ali predelani

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz 1. točke:

Zaščitena geografska označba ZGO „Pomodoro di Pachino“ označuje sveže paradižnike botanične vrste Lycopersicum esculentum Mill., ki se pridelujejo na opredeljenem območju.

ZGO „Pomodoro di Pachino“ zajema tri vrste paradižnikov:

— okrogli gladki paradižnik,

— rebrasti paradižnik,

— češnjev paradižnik.

Paradižnik „Pomodoro di Pachino“ ima naslednje glavne lastnosti:

— čvrsto meso,

— majhno placentno vdolbino,

— visoko vsebnost sladkorja, določeno z vsebnostjo topnih trdnih snovi, višjo od 4,5 Brix.

Paradižniki morajo spadati v kategoriji extra in I ter biti:

— nepoškodovani,

— svežega videza,

— zdravi (gnili ali kakor koli drugače poškodovani paradižniki, ki bi lahko bili neprimerni za potrošnjo, se izločijo),

— čisti, brez vidnih tujih delcev,

— brez tujega vonja in/ali okusa.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode):

—

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

—

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

Paradižnik „Pomodoro di Pachino“ se na navedenem geografskem območju goji pod zaščito (rastlinjaki in/ali tuneli, prekriti s polietilenskimi mrežami ali drugim zaščitnim materialom); poleti je mogoče za zaščito uporabljati ustrezne objekte, prekrite z mrežo proti mrčesu.

Gojenje „brez uporabe tal“ ni dovoljeno.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn.:

Paradižnik ZGO „Pomodoro di Pachino“ se lahko na dan obiranja zapakira neposredno na kmetijskem gospodarstvu ali v ustreznih objektih za pakiranje.

Pakiranje in embaliranje morata potekati v objektih na območjih občin, tudi če se te samo delno nahajajo na območju pridelave. Na območju pridelave je treba pakirati zato, da bi se v fazi trženja izognili kakršni koli škodi zaradi poškodb na površini ploda, ki lahko povzročijo nastanek plesni in s tem umik paradižnika iz prodaje.

Ko se dajo na trg, morajo biti paradižniki z označbo ZGO „Pomodoro di Pachino“ pakirani v nove embalaže, ki so za enkratno uporabo, različnih vrst in v skladu z veljavnimi predpisi, njihova dovoljena teža pa je največ 10 kg.

Vsaka embalaža se pokrije s pokrovom, tako da iz nje ni mogoče potegniti vsebine, ne da bi jo razdrli. Dovoljeno je tudi dajanje na trg v odprtih pakiranjih, če se vsak plod označi s samolepilno etiketo, na kateri je značilni logotip ZGO „Pomodoro di Pachino“.

3.7 Posebna pravila za označevanje:

Embalaža mora zajemati:

— značilni logotip, kot je prikazan v nadaljevanju,

— ime obrata za embaliranje in/ali pošiljatelja odpreme,

— komercialne lastnosti, vrsto, kategorijo in težo pakiranja,

— navedbo: „pomodoro prodotto in coltura protetta“ (paradižniki, pridelani pod zaščito),

— simbol Unije.

4. Kratka opredelitev geografskega območja:

Območje pridelave paradižnika „Pomodoro di Pachino“ obsega celotno območje občin Pachino in Portopalo di Capo Passero ter del območja občin Noto (pokrajina Siracusa) in Ispica (pokrajina Ragusa), ki ležijo na jugovzhodu Sicilije.

5. Povezanost z geografskim območjem:

5.1 Posebnosti geografskega območja:

Paradižnik „Pomodoro di Pachino“ se prideluje na posebnem območju, na katerem so temperature visoke, splošna količina osončenosti, izračunana za vse leto, pa je najvišja na evropski celini (podatki na podlagi informacij, prenesenih prek satelitov Land sat in Meteosat). Podnebje je zaradi bližine morja zmerno z redkimi zimskimi ali spomladanskimi pozebami.

Zaradi vseh navedenih dejavnikov so se razvile kulture, ki se gojijo v rastlinjaku; to je skupaj s kakovostno namakalno vodo s slanostjo med 1 500 in 10 000 μS/cm, določilen dejavnik, ki ga gojitelji s tega posebnega geografskega območja upoštevajo pri izbiri kulture, hkrati pa ta razvoj določa tudi organoleptične lastnosti paradižnika „Pomodoro di Pachino“.

5.2 Posebnosti proizvoda:

Uspeh paradižnika „Pomodoro di Pachino“ je treba pripisati zlasti temu, da zgodaj dozori, kar so lahko lokalni gojitelji opazili že pri prvih pridelkih. Tej lastnosti se pridružujejo še drugi dejavniki, ki so jih potrošniki sčasoma znali ceniti, zlasti okus, čvrsto meso, sijoč plod in dolga obstojnost po pobiranju, zaradi katerih se je ime uveljavilo na trgih.

5.3 Vzročna povezanost geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali značilnostjo proizvoda (pri ZGO):

Paradižnik je glavni hortikulturni pridelek pokrajine Pachino. Prve kulture, ki segajo v leto 1925, so se gojile vzdolž obalnega pasu na kmetijskih gospodarstvih, ki so imela na voljo namakalno vodo iz vodnjakov s podtalnico.

Te prve izkušnje so pokazale, da je bila zelenjava, gojena na navedenem območju, pridelana približno od 15 do 20 dni pred zelenjavo na drugih območjih pridelave.

Vendar je bilo zanimanje za tovrstno gojenje omejeno zaradi zelo razširjenega gojenja vinske trte. Okoli leta 1950 so se začeli gojiti paradižniki na večjih površinah, ki so bile še vedno vzdolž obalnega pasu, pri čemer so gojitelji uporabljali tehniko siljenja in zaščite pridelkov v začetni fazi. Čeprav so na obalnem pasu temperature ugodne, lahko izjemoma tudi strmo padejo, poleg tega pa so lahko toplotna nihanja med dnevom in nočjo zelo velika, zato so bili hortikulturni pridelki včasih popolnoma uničeni.

Gojitelji so pri najbolj razširjenih tehnikah gojenja pod zaščito vsako posamezno rastlino zaščitili s kaktusovimi figami, ploščatimi opekami ali nekakšnimi rogoznicami iz slame, prepletenimi z žico in utrjenimi s trstjem.

Na začetku 60. let prejšnjega stoletja so se pojavili prvi rastlinjaki, ki so bili običajne kolibe iz trstja, prekrite s polietilensko folijo. Objekti so sčasoma postali čedalje trdnejši, gojitelji pa so tradicionalno trstje nadomestili s koli iz kostanjevega lesa in ogrodjem iz lesa jelke. Torej je mogoče sklepati, da je gojenje pod zaščito rezultat procesa, ki se je začel skoraj naravno zaradi želje po pospešitvi gojenja paradižnika in njegovega obiranja.

Po globoki krizi, ki je v 70. letih prejšnjega stoletja prizadela vinogradništvo, so se številna vinorodna območja hitro spremenila v območja za gojenje v rastlinjakih, pojavile pa so se tudi prve zadružne oblike, ki so začele tržiti paradižnike z označbo območja porekla „Pachino“.

Z izboljšanjem tehnik gojenja zaradi uporabe sodobnih postopkov lokaliziranega namakanja so se začeli uveljavljati pocinkani kovinski rastlinjaki.

Sloves paradižnika „Pomodoro de Pachino“ se je tako sčasoma zaradi izrazitih kvalitativnih lastnosti plodov razširil na nacionalne in tuje trge.

Paradižnik ima zaradi posebnih pedoklimatskih razmer na območju pridelave kvalitativne lastnosti, ki se jim pridružujejo še tehnike pridelave gojiteljev, zaradi katerih je njegovo gojenje postalo značilna dejavnost na navedenem geografskem območju.

Odlike paradižnika „Pomodoro di Pachino“ so povezane z njegovimi posebnimi lastnostmi, po katerih se odlikuje, kot so okus, čvrsto meso, sijoč plod, čvrstost in dolga obstojnost po pobiranju. Potrošniki navedene lastnosti cenijo, zato je paradižnik „Pomodoro di Pachino“ na trgu iskan, njegova prepoznavnost in sloves pa segata čez nacionalne meje.

Sklic na objavo specifikacije:

Pristojni organ je začel postopek iz člena 5(5) Uredbe (ES) št. 510/2006 z objavo vloge za priznanje zaščitene geografske označbe „Pomodoro di Pachino“ v Uradnem listu Italijanske republike št. 234 z dne 6. oktobra 2010.

Celotno besedilo specifikacije je na voljo na naslednji spletni strani:

http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

ali

neposredno na domači strani Ministrstva za kmetijsko, prehrambno in gozdarsko politiko (http://www.politicheagricole.it), kjer izberete „Qualità e sicurezza“ (Kakovost in varnost) v desnem zgornjem kotu zaslona in nato „Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE“ (specifikacije, predložene v pregled EU).

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.