POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o prizadevanjih držav članic v letu 2014, da bi dosegle trajnostno ravnovesje med ribolovno zmogljivostjo in ribolovnimi možnostmi



Uvod

V skladu z Uredbo (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11 decembra 2013 o skupni ribiški politiki (v nadaljnjem besedilu: osnovna uredba o SRP) morajo države članice pripraviti letno poročilo o razmerah na področju ribolovne zmogljivosti svojih flot glede na ribolovne možnosti. Za lažje doseganje skupnega pristopa v vsej Uniji se navedena poročila o nacionalnih flotah pripravijo v skladu s smernicami za analizo ravnovesja med ribolovno zmogljivostjo in ribolovnimi možnostmi v skladu s členom 22 Uredbe (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o skupni ribiški politiki (v nadaljnjem besedilu: smernice Komisije), ki jih je Komisija sprejela leta 2014. Če država članica ugotovi strukturno neravnovesje, mora predložiti akcijski načrt za zadevni segment ter določiti cilje in orodja za prilagoditev ter jasen časovni okvir za njegovo izvajanje. Na podlagi teh poročil o nacionalnih flotah Komisija pripravi poročilo o prizadevanjih držav članic za doseganje trajnostnega ravnovesja med ribolovno zmogljivostjo in ribolovnimi možnostmi. To poročilo zajema leto 2014.

Letna poročila in akcijski načrti držav članic

Vseh 23 obalnih držav članic je Komisiji predložilo svoja poročila za leto 2014. Komisija je zaprosila Znanstveni, tehnični in gospodarski odbor za ribištvo (v nadaljnjem besedilu: STECF), naj pripravi analizo ravnovesja med zmogljivostjo flote in ribolovnimi možnostmi na podlagi standardnega pristopa v vseh segmentih flote EU. Vsi kazalniki ravnovesja, ki so bili opravljeni in uporabljeni v strokovnih delovnih skupinah 15–17 STECF, so bili izračunani v skladu s smernicami Komisije.

STECF je ugotovil, da je priprava nacionalnih poročil od držav članic terjala veliko truda. Kljub temu je iz analize nacionalnih poročil razvidno, da v vseh primerih ni bilo mogoče izračunati kazalnikov za vse segmente flote. Vzrok za to je pomanjkanje podatkov ali, v primeru ekonomskih in tehničnih kazalnikov, povezovanje segmentov (za zagotovitev varovanja poslovne zaupnosti). Pomanjkanje podatkov je vodilo do težav pri izračunu kazalnikov ravnovesja za segmente flote, zaradi česar so nezanesljivi ali nereprezentativni. Kot je poudaril STECF, morajo države članice za izboljšanje področja uporabe in ustreznosti kazalnikov posredovati izčrpnejše podatke, ki bodo pokrivali več segmentov flote in vsebovali bolj analitične ocene staleža, kar kaže na biološke podatke in podatke iz raziskav, zbrane na podlagi okvira za zbiranje podatkov (v nadaljnjem besedilu: OZP). Poleg tega bi področje uporabe in ustreznost kazalnikov bolj izboljšali podatki o ulovu kot podatki o iztovarjanju. To bi lahko povezali s podatki o zavržkih iz ladijskih dnevnikov, torej podatki, zbranimi na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1224/2009 z dne 20. novembra 2009 o vzpostavitvi nadzornega sistema Unije za zagotavljanje skladnosti s pravili skupne ribiške politike (v nadaljnjem besedilu: uredba o nadzoru) in uporabljenimi v OZP. Drugo vprašanje so podatki o ulovu in ribolovnem naporu, ki so razvrščeni glede na ustrezno geografsko lego v Sredozemskem morju, saj je zmogljivosti trenutno nemogoče povezati z ribolovnim naporom in navsezadnje z ribolovnimi možnostmi. Poleg tega so problematični podatki o malem ribolovu, saj države članice podatkov ne zbirajo v enakem obsegu kot za druge segmente flote. Posledično se mali ribolov na splošno ne spremlja v smislu ribolovnega napora, iztovarjanja in ulova. Analiza kaže, da so nekateri segmenti flote, kot so plovila z vlečnimi mrežami, ekonomsko odvisni od staležev, pri katerih je ribolovni pritisk nad stopnjo največjega trajnostnega donosa. Prav tako potrjuje nizko izkoriščenost plovil v številnih državah članicah. Ta opažanja upravičujejo nadaljnje aktivno upravljanje zmogljivosti flot in prilagajanje, kadar je to potrebno. Države članice bi morale še naprej obravnavati ribolovne zmogljivosti svojih flot za doseganje ekonomsko uspešnih flot, ki na trajnosten način upravljajo in izkoriščajo morske biološke vire.

V okviru skupne ribiške politike je določeno, da morajo države članice sčasoma sprejeti ukrepe za uskladitev ribolovne zmogljivosti svojih flot z ribolovnimi možnostmi. V konkretnih primerih, pri katerih je za segmente določena strukturna presežna zmogljivost, so akcijski načrti pregledno in učinkovito sredstvo, da se sčasoma doseže ravnovesje med ribolovno zmogljivostjo flot in ribolovnimi možnostmi.

V letu 2015 so države članice pripravile več akcijskih načrtov kot v letu 2014. Skupno 17 držav članic je z uporabo bioloških, ekonomskih ali tehničnih kazalnikov in/ali dodatnih informacij opredelilo segmente flote, za katere menijo, da niso v ravnovesju ali kažejo morebitne znake neravnovesja, in za katere se morajo pripraviti akcijski načrti v skladu s smernicami Komisije. Nadaljnjih 5 držav članic je sklenilo, da nobeden izmed segmentov flote ni jasno kazal neravnovesja, zaradi česar niso predložile akcijskih načrtov.

V zvezi s tem letna poročila igrajo pomembno vlogo. V skladu z Uredbo (EU) št. 508/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo (v nadaljnjem besedilu: uredba o ESPR) je predložitev nacionalnega poročila o ravnovesju med ribolovno zmogljivostjo in ribolovnimi možnostmi v skladu s smernicami Komisije predhodnega pogoja za odobritev operativnega programa ESPR. Poleg tega lahko posebne ukrepe, ki se financirajo iz ESPR, npr. trajno prekinitev dejavnosti, zamenjavo motorja ali zagonsko podpora za mlade ribiče, ESPR podpre le, če obstajajo v segmentih flote, kjer je opredeljena presežna zmogljivost (v primeru trajne prekinitve dejavnosti) ali kjer ni strukturne presežne zmogljivosti (v primeru zamenjave motorja in zagonske podpore za mlade ribiče).

Zato akcijski načrti omogočajo državam članicam, da opredelijo tiste ukrepe, vključno s trajno prekinitvijo dejavnosti, ki so predvideni za zmanjšanje ribolovne zmogljivosti za segmente, ki niso v ravnovesju z ustreznimi ribolovnimi možnostmi. V naslednjih nekaj letih bo podpora ESPR pri ukrepih trajne prekinitve dejavnosti pripomogla k oblikovanju zmanjšanja zmogljivosti flot EU in posledično zmanjšala pritisk na morske vire.

Stanje zmogljivosti ribiških flot v Uniji

V okviru Skupne ribiške politike (v nadaljnjem besedilu SRP) morajo države članice od leta 2014 zagotoviti, da ribolovna zmogljivost njihovih flot ostaja v okviru zgornjih meja ribolovne zmogljivosti iz Priloge II Uredbe (EU) št. 1380/2013. Kot navedeno zgoraj, je zmogljivost ladjevja še vedno omejena. Glede na trend v zadnjih desetih letih (glej Prilogi III in IV) se je ribolovna zmogljivost 28 držav članic EU med januarjem 2014 in novembrom 2015 zmanjšala za 0,8 % v kilovatih (kW) in za 1,3 % v bruto tonaži (BT) (glej Prilogo I).

Novembra 2015 je bilo v registru ribolovnih flot EU registriranih 85 065 plovil s skupno zmogljivostjo 1 627 125 BT in 6 474 617 kW. To kaže na zmanjšanje števila plovil za 0,6 % v letu 2015 (razen v najbolj oddaljenih regijah) (glej Prilogo I). Ribolovna zmogljivost flot EU je bila za 18,42 % nižja od zgornjih meja zmogljivosti za tonažo in za 11,60 % nižja od zgornjih meja moči (glej Graf 1). Za najbolj oddaljene regije EU, ki predstavljajo 5,4 % celotne flote EU, se je zmogljivost flot v obdobju med januarjem 2014 in novembrom 2015 zmanjšala za 0,1 %v BT in povečala za 0,9 % v kW (glej Prilogo V).

Za zagotovitev natančnosti meritev v registru flote morajo države članice v skladu z uredbo o nadzoru za plovila, za katera od januarja 2012 velja ureditev ribolovnega napora, od januarja 2013 pa za vsa plovila, sistematično certificirati tako nove motorje kot nadomestne in tehnično spremenjene motorje z več kot 120 kW. V skladu z uredbo o nadzoru morajo države članice na podlagi načrtov vzorčenja opraviti preverjanje podatkov. Podobno morajo države članice izvajati fizične preglede v primerih, ko informacije kažejo, da je moč motorja večja od moči, navedene na dovoljenju za gospodarski ribolov plovila.

Od konca decembra 2015 je osemnajst držav članic sprejelo načrte vzorčenja za preverjanje moči motorja.

Kot posledica 16 predhodnih postopkov v EU je Komisija od držav članic prejela vse načrte vzorčenja v zvezi z močjo motorja. Komisija trenutno izvaja revizije, da bi spremljala njihovo učinkovito izvajanje.