OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Ureditev poletnega časa v EU predvideva premikanje ure dvakrat letno, da bi se prilagodili spreminjajočim se vzorcem dnevne svetlobe in v danem obdobju karseda najbolje izkoristili razpoložljivo dnevno svetlobo. Ura se zadnjo nedeljo v marcu zjutraj premakne za eno uro naprej, zadnjo nedeljo v oktobru zjutraj pa za eno uro nazaj, da bi se vrnili na standardni čas.

Države članice so se v preteklosti odločile, da iz zgodovinskih razlogov uvedejo ureditev poletnega časa. Tako ureditev sta najprej sprejeli Nemčija in Francija, in sicer med prvo svetovno vojno, da bi prihranili pri premogu, zlasti premogu, ki se uporablja za razsvetljavo. Britanija, večina njenih zaveznic in številne nevtralne evropske države so se jima pridružile še v času vojne. Številne evropske države so ta ukrep opustile po drugi svetovni vojni. Moderna ureditev poletnega časa izvira iz 70. let prejšnjega stoletja, njeni začetnici pa sta bili Italija (1966) in Grčija (1971). Združeno kraljestvo in Irska sta ureditev poletnega časa odpravila leta 1968, da bi se časovno uskladila s preostalo Evropo, nato pa sta jo ponovno uvedla leta 1972. Španija je to ureditev uvedla leta 1974, leta 1976 pa ji je sledila še Francija, ki je kot razlog za to odločitev navedla prihranek energije. Med letoma 1976 in 1981 je ureditev poletnega časa uvedlo deset držav članic EU, predvsem zaradi časovne uskladitve s sosednjimi državami.

Globalno gledano izvaja ureditev poletnega časa približno 60 držav, vključno z državami Severne Amerike in Oceanije. Toda vse več je takšnih sosednjih držav EU ali njenih trgovinskih partneric, ki so se odločile, da ureditve poletnega časa ne bodo uvedle oziroma jo bodo opustile: na primer Islandija, Kitajska (1991), Rusija (2011), Belorusija (2011) in Turčija (2016).

Zakonodaja EU v zvezi z ureditvijo poletnega časa je bila prvič uvedena leta 1980, in sicer z namenom uskladitve obstoječih praks in časovnih razporedov glede poletnega časa, ki so se med državami razlikovali, s čimer se je zagotovil usklajen pristop k premikanju ure znotraj enotnega trga. Od leta 2001 ureditev poletnega časa ureja Direktiva 2000/84/ES, ki za vse države članice določa obveznost premikanja ure na poletni čas zadnjo nedeljo v marcu in prehod nazaj na standardni čas („zimski čas“) zadnjo nedeljo v oktobru.

Vzporedno z ureditvijo poletnega časa v EU in neodvisno od nje so ozemlja držav članic na evropski celini razdeljena v tri različne časovne pasove ali standardne čase. Odločitev v zvezi s standardnim časom sprejmejo države članice posamično, in sicer za svoje celotno ozemlje ali njegove različne dele. Sistem premikanja ure dvakrat letno se vse bolj postavlja pod vprašaj, o njegovi smotrnosti se namreč sprašujejo tako državljani kot tudi Evropski parlament in vse več držav članic. Komisija je zato analizirala razpoložljive dokaze, ki kažejo na to, kako pomembno je v Uniji glede tega imeti usklajena pravila, da se zagotovi pravilno delovanje notranjega trga. To stališče podpira tudi Evropski parlament in drugi akterji (npr. v prometnem sektorju). Komisija je poleg tega izvedla javno posvetovanje, na katerega se je odzvalo okrog 4,6 milijona ljudi, od katerih jih je bilo 84 % za opustitev premikanja ure dvakrat letno, 16 % pa bi to ureditev raje obdržalo še naprej. Poleg tega so o tem so razpravljali tudi ministri za promet na nedavnih zasedanjih Sveta junija 2018 in decembra 2017, na katerih so številne države članice izrazile željo, da se trenutna ureditev poletnega časa opusti. Ob upoštevanju tega ozadja Komisija meni, da je potrebno še naprej ščititi pravilno delovanje notranjega trga prek usklajene sheme, ki se bo uporabljala v vseh državah članicah, pri čemer pa se bo upošteval najnovejši razvoj dogodkov, opisan zgoraj. Komisija zato predlaga, da se premikanje ure na zimski oz. poletni čas v Uniji opusti, pri čemer je treba zagotoviti, da se države članice lahko same odločijo, kateri standardni čas bodo uporabljale, zlasti glede tega, ali bodo za svoj stalni standardni čas uporabljale poletni čas ali svoj trenutni standardni čas.

•Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

Ta predlog za odpravo premikanja ure dvakrat letno uvaja spremembe, zaradi katerih je treba obenem razveljaviti Direktivo 2000/84/ES.

•Skladnost z drugimi politikami Unije

Dokazi kažejo, da je za dobro delovanje notranjega trga potreben usklajen pristop na tem področju. S tem predlogom bi se premikanje ure dvakrat letno opustilo v vseh državah članicah in torej obdržala enotna ureditev na tem področju, kar je ključno za pravilno delovanje notranjega trga Unije.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga

Cilj predloga je, da se zagotovi pravilno delovanje notranjega trga. Zato je ustrezna pravna podlaga člen 114 PDEU. Ta je tudi pravna podlaga za Direktivo 2000/84/ES.

•Subsidiarnost (za neizključno pristojnost)

Kot je razvidno iz dokazov, je na tem področju pomembno imeti pravila na ravni Unije, da se zagotovi pravilno delovanje notranjega trga. Glede na to, da trenutna ureditev poletnega časa vzbuja vse več dvomov, je edina razpoložljiva alternativna rešitev, ki bi omogočala nadaljnje zagotavljanje usklajenega pristopa, skupna opustitev premikanja ure dvakrat letno, kot je navedeno v tem predlogu. Zavoljo zagotavljanja usklajenega pristopa tudi v prihodnosti Komisija zato predlaga, da Unija opusti prehajanje s poletnega na zimski čas in obratno, obenem pa posameznim državam članicam prepusti odločitev glede njihovega standardnega časa, zlasti glede tega, ali bodo svoj standardni čas spremenile (eno uro naprej) in torej za stalno uvedle čas, ki so ga do zdaj uporabljale poleti, ali pa bodo kot svoj standardni čas uporabljale „zimski čas“.