„Oblikovanje evropskega podatkovnega gospodarstva“

1.UVOD

Podatki so postali nepogrešljiv vir za gospodarsko rast, ustvarjanje delovnih mest in družbeni napredek. Analiza podatkov olajšuje optimizacijo postopkov in odločitev, inovacije in predvidevanje prihodnjih dogodkov. Ta svetovni trend ima ogromen potencial na različnih področjih od zdravja, okolja, prehranske varnosti, podnebja in učinkovite rabe virov do energije, inteligentnih prometnih sistemov in pametnih mest.

Za „podatkovno gospodarstvo“ je značilen ekosistem različnih vrst subjektov na trgu, kot so proizvajalci, raziskovalci in ponudniki infrastrukture, ki sodelujejo pri zagotavljanju, da so podatki dostopni in jih je mogoče uporabiti. To subjektom na trgu omogoča, da pridobijo vrednost iz teh podatkov z ustvarjanjem različnih aplikacij, ki ponujajo veliko možnosti za izboljšanje vsakdanjega življenja (npr. upravljanje prometa, optimizacija žetev ali zdravstveno varstvo na daljavo).

Vrednost podatkovnega gospodarstva EU je bila leta 2014 ocenjena na 257 milijard EUR ali 1,85 % BDP EU . Leta 2015 se je vrednost povečala na 272 milijard EUR ali 1,87 % BDP EU (letna rast v višini 5,6 %). V skladu z isto napovedjo bo njegova vrednost, če se bodo pogoji za okvir politike in pravni okvir podatkovnega gospodarstva pravočasno vzpostavili, do leta 2020 zrasla na 643 milijarde EUR, tj. 3,17 % skupnega BDP EU.

Na podlagi splošne uredbe o varstvu podatkov bo namesto 28 nacionalnih zakonodaj od maja 2018 veljal en sam vseevropski sklop predpisov. Na novo vzpostavljeni mehanizem „vse na enem mestu“ bo zagotovil, da bo za nadzor čezmejne obdelave podatkov, ki jo izvede podjetje v EU, odgovoren en organ za varstvo podatkov. Zagotovila se bo dosledna razlaga novih predpisov. Zlasti v čezmejnih primerih, ki vključujejo več nacionalnih organov za varstvo podatkov, se bo sprejela ena sama odločitev, da se zagotovijo skupne rešitve za skupne težave. Poleg tega se bodo s splošno uredbo o varstvu podatkov zagotovili enaki pogoji za podjetja EU in tuja podjetja, saj bodo morala podjetja s sedežem zunaj EU, če ponujajo blago in storitve ali spremljajo vedenje posameznikov v EU, upoštevati enaka pravila kot evropska podjetja. Višja stopnja zaupanja potrošnikov bo koristila evropskim in zunanjim komercialnim operaterjem.

Direktiva o e-zasebnosti obravnava zaupnost elektronskih komunikacijskih storitev v EU. Pregledana direktiva o e-zasebnosti, ki se hkrati s tem sporočilom predlaga v obliki uredbe, naj bi zagotovila višjo stopnjo varstva v popolni skladnosti s splošno uredbo o varstvu podatkov. Trdni predpisi o varstvu podatkov vzpostavljajo zaupanje, ki bo digitalnemu gospodarstvu omogočilo razvoj na notranjem trgu.

Kot je predsednik Juncker poudaril v svojem govoru o stanju v Evropski uniji z dne 14. septembra 2016, „[b]iti Evropejec pomeni imeti pravico do varstva svojih osebnih podatkov v skladu z močno evropsko zakonodajo. Evropejci namreč ne želijo, da bi droni iz zraka snemali vsak njihov korak ali da bi podjetja spremljala vsak njihov klik z miško. Zato so se Parlament, Svet in Komisija maja letos dogovorili o skupni evropski uredbi o varstvu podatkov. To je močan evropski zakon, ki velja za podjetja, ne glede na to, kje imajo sedež in kdaj obdelujejo vaše podatke. Ker je v Evropi zasebnost pomembna. To je vprašanje človekovega dostojanstva.“

Komisija je v sporočilu z naslovom „Varovanje zasebnosti v povezanem svetu – Evropski okvir varstva podatkov za 21. stoletje“ iz leta 2012 in sporočilu z naslovom „Uspešnemu podatkovno vodenemu gospodarstvu naproti“ iz leta 2014 priznala, da so potrebna sodobna, skladna pravila za vso EU za prost pretok podatkov iz ene države članice v drugo in da evropsko digitalno gospodarstvo v primerjavi z ZDA počasi sprejema podatkovno revolucijo, prav tako pa nima primerljive industrijske zmogljivosti. Ugotovila je, da lahko pomanjkanje pravnega okolja, prilagojenega trgovanju s podatki v EU, prispeva k nezadostnemu dostopu do velikih naborov podatkov, ustvarja ovire za vstop novih udeležencev na trg in onemogoča inovacije.

Neupravičene omejitve prostega pretoka podatkov bodo verjetno ovirale razvoj podatkovnega gospodarstva EU. Te omejitve so povezane z zahtevami, ki so jih javni organi uvedli glede lokacije podatkov za namene shranjevanja ali obdelave. Vprašanje prostega pretoka podatkov se nanaša na vse vrste podatkov: podjetja in akterji v podatkovnem gospodarstvu se ukvarjajo z industrijskimi ali strojno generiranimi podatki, ne glede na to, ali so osebni ali ne, in podatki, ki se ustvarijo s človekovim delovanjem. Komisija je v strategiji za enotni digitalni trg napovedala, da bo predlagala pobudo, ki bo obravnavala omejitve prostega pretoka podatkov iz razlogov, ki niso povezani z varstvom osebnih podatkov znotraj EU, in neupravičene omejitve glede lokacije podatkov za namene shranjevanja ali obdelave. Take omejitve vključujejo pravne akte, ki jih sprejmejo države članice, upravna pravila in prakse z enakim učinkom. Njihovo število se bo povečalo z rastjo podatkovnega gospodarstva, zaradi česar se bo ustvarila negotovost glede tega, kje se podatki lahko shranijo ali obdelajo. To bi lahko vplivalo na vse sektorje gospodarstva ter organizacije zasebnega in javnega sektorja, ki bi lahko imele težave pri dostopanju do inovativnejših in/ali cenovno ugodnejših podatkovnih storitev. Neupravičene omejitve glede lokacije podatkov ovirajo svobodo opravljanja storitev in svobodo ustanavljanja iz Pogodbe ter kršijo zadevno sekundarno zakonodajo. Zaradi tega bi se lahko razdrobil trg in zmanjšala kakovost storitve za uporabnike ter konkurenčnost ponudnikov podatkovnih storitev, zlasti manjših subjektov.

Neupravičena lokalizacija podatkov je zaradi vse večjega pomena podatkov in podatkovnih storitev v svetovnem gospodarstvu in morebitnega odnosa tretjih držav v zvezi s tem vprašanjem tudi predmet razprav med EU in njenimi trgovinskimi partnericami. Predpisi EU v zvezi z varstvom podatkov ne morejo biti predmet pogajanj v okviru prostotrgovinskega sporazuma. Kot je pojasnjeno v sporočilu Komisije o izmenjavi in varovanju osebnih podatkov v globaliziranem svetu, morajo dialogi o varstvu podatkov in trgovinska pogajanja s tretjimi državami potekati ločeno. Komisija si bo poleg tega, kakor je navedeno v sporočilu z naslovom „Trgovina za vse“ , prizadevala s pomočjo trgovinskih sporazumov EU določiti pravila za elektronsko trgovanje in čezmejni pretok podatkov ter obravnavati nove oblike digitalnega protekcionizma, pri čemer bo v celoti upoštevala pravila EU o varstvu podatkov in ne bo posegala vanje.

Ker se preoblikovanje, ki temelji na podatkih, razširja na gospodarstvo in družbo, vse večje količine podatkov generirajo stroji ali postopki na podlagi tehnologij v vzponu, kot so internet stvari, tovarne prihodnosti in avtonomno povezani sistemi. Povezljivost sama po sebi spreminja način, kako se lahko dostopa do podatkov: podatki, ki so bili običajno dostopni prek fizičnih povezav, so zdaj vse bolj dostopni na daljavo. Izjemna raznolikost virov in vrst podatkov ter velike priložnosti za vpogled v te podatke na različnih področjih, tudi za razvoj javne politike, se šele pojavljajo. Da bi lahko javni in zasebni subjekti na podatkovnem trgu izkoristili te priložnosti, morajo imeti dostop do velikih in raznolikih naborov podatkov. Vprašanja glede dostopa in prenosa v zvezi s podatki, ki jih generirajo ti stroji ali postopki, so zato ključna za nastanek podatkovnega gospodarstva in zahtevajo skrbno presojo.

Druga nova vprašanja se nanašajo na uporabo pravil o odgovornosti za vsakršno škodo, ki nastane zaradi okvare povezane naprave ali robota, ter na prenosljivost in interoperabilnost podatkov. V okviru novih tehnologij, kot je internet stvari ali robotika, obstaja zapletena in vse večja soodvisnost med proizvodi (na podlagi strojne in programske opreme) ter med medsebojno povezanimi napravami. Poleg tega se lahko nova vprašanja pojavijo zaradi avtonomnih strojev, katerih nepričakovano in nenačrtovano ravnanje bi lahko škodovalo osebam in stvarem. Ti pojavi bi lahko ustvarili pravno negotovost v zvezi z uporabo obstoječega okvira odgovornosti in varnosti.

Kot je bilo napovedano v strategiji za enotni digitalni trg, je cilj Komisije oblikovati jasno in prilagojeno politiko in pravni okvir za podatkovno gospodarstvo z odstranitvijo preostalih ovir za pretok podatkov ter odpravo pravnih negotovosti, ki so jih ustvarile nove podatkovne tehnologije. Nadaljnji cilji, na katerih temelji to sporočilo, so povečanje dostopnosti in uporabe podatkov, spodbujanje novih podatkovnih poslovnih modelov ter izboljšanje pogojev za dostop do podatkov in razvoj podatkovne analitike v EU. Komisija zato predstavlja usmerjena vprašanja za razpravo za „oblikovanje evropskega podatkovnega gospodarstva“.

V skladu s tem so v tem sporočilu obravnavana naslednja vprašanja: prosti pretok podatkov; dostop do strojno generiranih podatkov in njihov prenos; odgovornost in varnost v okviru tehnologij v vzponu ter prenosljivost neosebnih podatkov, interoperabilnost in standardi. V tem sporočilu so navedeni tudi predlogi za preskušanje skupnih regulativnih rešitev v resničnem okolju.

Komisija začenja obsežen dialog z zainteresiranimi stranmi o vprašanjih, ki se proučujejo v tem sporočilu. Prva faza tega dialoga je javno posvetovanje, ki se bo objavilo hkrati s svežnjem za podatkovno gospodarstvo.

2.Prosti pretok podatkov

Za dobro delujoče in dinamično gospodarstvo mora biti omogočen in zaščiten pretok podatkov na notranjem trgu. V hitro razvijajočem se tehnološkem okviru je varen in zanesljiv pretok podatkov ključen za varstvo štirih temeljnih svoboščin enotnega trga EU iz pogodb (blago, delavci, opravljanje storitev in kapital). Podatkovne storitve vse hitreje naraščajo v EU in po svetu. Učinkovit enotni trg brez ovir v tem sektorju bi ustvaril precejšnje možnosti za dodatno rast in delovna mesta.

To rast in inovacije v podatkovnem gospodarstvu ter izvajanje čezmejnih javnih storitev lahko ogrozijo ovire za prosti pretok podatkov v EU, kot so neupravičene zahteve glede lokalizacije podatkov, ki jih uvedejo javni organi. Ukrepi za lokalizacijo podatkov dejansko ponovno uvajajo digitalni „nadzor meja“. Zajemajo vse od zahtev nadzornih organov, da morajo ponudniki finančnih storitev svoje podatke shranjevati lokalno, do izvajanja predpisov o varovanju poslovnih skrivnosti, ki določajo lokalno shranjevanje ali obdelavo podatkov, in obsežnih predpisov, ki zahtevajo lokalno hrambo arhiviranih podatkov, ki jih generira javni sektor, ne glede na njihovo občutljivost.