stališčem Sveta o sprejetju uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o okviru za sanacijo in reševanje centralnih nasprotnih strank ter spremembi uredb (EU) št. 1095/2010, (EU) št. 648/2012 in (EU) 2015/2365

Cilj predloga je zagotoviti, da so CNS in nacionalni organi v EU pripravljeni in razpolagajo z orodji za odločno ukrepanje v kriznem scenariju. Predlagana uredba temelji na treh stebrih: pripravljenosti (načrti sanacije in reševanja, pooblastila za izboljšanje rešljivosti), pooblastilih za zgodnje posredovanje in usklajenem naboru instrumentov za reševanje za nacionalne organe za reševanje. Z novimi pravili se bo zagotovila ohranitev kritičnih funkcij CNS, medtem ko se bo hkrati ohranila finančna stabilnost in pomagalo preprečiti, da bi stroške reševanja propadajočih CNS nosili davkoplačevalci.

Propad CNS je zelo neverjeten, vendar bi močno vplival na finančno stabilnost. Komisija je za obravnavo morebitnih tveganj v primeru propada CNS 28. novembra 2016 sprejela zakonodajni predlog o sanaciji in reševanju CNS. Temelji na uredbi o infrastrukturi evropskega trga (EMIR) in konceptualnem okviru DSRB (direktiva o sanaciji in reševanju bank). V zakonodajo EU bo prenesel mednarodne standarde, določene s ključnimi lastnostmi in smernicami Odbora za finančno stabilnost, ki se jim je EU zavezala v okviru skupine G20.

Centralna klirinška nasprotna stranka (CNS) je infrastruktura finančnih trgov, ki deluje kot nasprotna stranka obeh strani posla v finančnem instrumentu. CNS opravljajo kliring vrste finančnih instrumentov. Za finančni sistem so bistvenega pomena, ker upravljajo obsežna tveganja nasprotne stranke. S tem ustvarjajo povezave med več bankami, drugimi finančnimi nasprotnimi strankami in podjetji (tj. klirinškimi udeleženci).

stališčem Sveta o sprejetju uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o okviru za sanacijo in reševanje centralnih nasprotnih strank ter spremembi uredb (EU) št. 1095/2010, (EU) št. 648/2012 in (EU) 2015/2365

–metodologijo za izračun in ohranjanje zneska dodatnih vnaprej financiranih namenskih lastnih sredstev, ki jih bo CNS uporabila pri sanaciji, ter postopke, če taka lastna sredstva niso na voljo, s katerimi CNS zahteva prispevke klirinških članov, ki izpolnjujejo obveznosti, in nato tem klirinškim članom povrne sredstva;

Ta prag je kompromis med tem, da se vsakemu članu kolegija dovoli predložitev take zahteve organu ESMA, na primer po mehanizmu DSRB, in zahtevano dvotretjinsko večino članov kolegija z volilno pravico, kot velja v primeru EMIR. Zadevnim kolegijem bi moral omogočati učinkovito delo za sprejemanje odločitev v pripravljalni fazi, ki odražajo interese njihovih članov, medtem ko lahko v najtežjih primerih izkoristijo mehanizem posredovanja.

Kot je bilo predlagano, je za večino odločitev nacionalnih pristojnih organov in organov za reševanje v zvezi s pripravljalnimi fazami potrebna skupna odločitev, ki jo izglasujejo člani kolegija nadzornikov in kolegija za reševanje, ki imajo glasovalno pravico. Ta skupna odločitev bi morala biti sprejeta v štirih mesecih. Če ni, bi lahko ustrezni nacionalni organi CNS odločitev sprejeli sami, razen če se zahteva zavezujoče posredovanje organa ESMA.

–primernosti za CNS, odvisno od valut, v katerih so izraženi finančni instrumenti, za katere opravljajo kliring, valut, ki se sprejemajo kot zavarovanje, in tveganja, ki izhaja iz njihovih dejavnosti, da imajo korist od širše naložbene politike;

S političnim dogovorom se uvaja dodatna, tj. druga raven lastnih sredstev CNS, preden CNS pri sanaciji uporabi kakršen koli poziv k denarnemu plačilu ali odbitke dobička iz gibljivega kritja. Ta, druga raven lastnih sredstev je določena na med 10 % in 25 % kapitalskih zahtev CNS na podlagi tveganja, kot določa uredba EMIR. Metodologija za izračun druge ravni lastnih sredstev in pogoji za njeno vzdrževanje bodo določeni v delegiranem aktu Komisije na podlagi regulativnega tehničnega standarda, ki ga bo razvil organ ESMA, ob upoštevanju:

Z uredbo EMIR je bila v mehanizme za porazdelitev izgub CNS vnesena raven lastnih sredstev CNS, ki naj bi se uporabila tik pred prispevki klirinških članov, ki izpolnjujejo obveznosti, v jamstveni sklad. Ta, prva raven lastnih finančnih sredstev (ang. skin-in-the game ali SITG) je določena na 25 % kapitalskih zahtev CNS, cilj pa je zagotoviti, da lastniki in delničarji CNS izvajajo ustrezen nadzor nad njenimi dejavnostmi in praksami upravljanja tveganj.

To nadomestilo bi bilo omejeno na primere, ko bi bil klirinški član, ki izpolnjuje obveznosti, upravičen do terjatve po načelu „noben upnik ne sme biti na slabšem“ (NCWO).

S političnim dogovorom se uvaja tudi pojem „pogodbena simetrija“, s katerim se zaščita zaščitnega ukrepa NCWO razširja na stranke. Pojem določa, da če pogodbeni dogovori klirinškim članom omogočajo, da negativne posledice instrumentov za reševanje prenesejo na svoje stranke, morajo pogodbeni dogovori na enakovredni in sorazmerni osnovi vključevati tudi pravice strank do morebitnega nadomestila, ki ga prejmejo klirinški člani, v kolikor se nanašajo na pozicije strank. Ta določba velja tudi za posredne klirinške storitve.

V skladu z mednarodnimi smernicami, ki jih je določil Odbor za finančno stabilnost, se v političnem dogovoru primerjajo izgube, ki so jih utrpeli delničarji, klirinški člani in drugi upniki CNS v postopku reševanja, z izgubami, ki bi jih realno imeli, če bi CNS prenehala v okviru običajnega postopka zaradi insolventnosti po popolni uporabi veljavnih pogodbenih obveznosti in drugih dogovorov v njenih pravilih poslovanja.

Politični dogovor je izbral zaprt seznam instrumentov za reševanje in izrecno izključuje uporabo odbitka začetnega kritja. Ta pristop je v skladu z uredbo EMIR (člen 45(4)), ki določa, da CNS ne uporabi kritij, nakazanih s strani klirinških članov, ki izpolnjujejo obveznosti, za pokrivanje izgub, nastalih zaradi neplačila drugega klirinškega člana. Olajšuje tudi izvajanje ukrepov za reševanje v glavnih jurisdikcijah tretjih držav, kjer so začetna kritja v skladu z lokalnimi pravili in predpisi izrecno izključena iz postopkov zaradi insolventnosti.

Pristojni organi so tudi pooblaščeni, da omejijo ali prepovejo vse prejemke iz naslova lastniškega kapitala, vključno z izplačili dividend in ponovnimi odkupi s strani CNS, ter omejijo, prepovejo ali zamrznejo vsa izplačila variabilnih prejemkov višjim vodstvenim delavcem.

Politični dogovor vključuje pooblastilo za zgodnje posredovanje, ki pristojnemu organu omogoča, da razširi obseg dražb na stranke in jim omogoči, da oddajajo ponudbe za pozicije klirinškega člana, ki ne izpolnjuje obveznosti. Pristojni organ bi od CNS zahteval, naj klirinškim članom naroči, naj svoje stranke povabijo k neposrednemu sodelovanju na dražbah, ki jih organizira CNS. Ta možnost je odvisna od pogojev, da narava dražbe upravičuje to izjemno udeležbo in da lahko stranka CNS dokaže, da je vzpostavila ustrezno pogodbeno razmerje s klirinškim članom za izvedbo in kliring poslov, ki bi lahko nastali na podlagi dražbe.

V političnem dogovoru je predvidena uporaba odbitkov dobička iz gibljivega kritja, kjer je to primerno, odvisno od dejavnosti CNS, in pozivov k denarnemu plačilu pri sanaciji. To odraža trenutno prakso večine CNS, cilj pa je povečanje zaščite davkoplačevalcev. Hkrati se s tem političnim dogovorom krepita preglednost sanacijskih ukrepov za deležnike in njihovo sodelovanje pri razvoju načrtov sanacije. Prav tako se dodatno oblikuje uporaba sanacijskih ukrepov z uvedbo različnih elementov spremljanja in nadzora s strani pristojnih organov.

S to spremembo se izvaja mednarodni dogovor, ki so ga dosegli Odbor za finančno stabilnost, Baselski odbor za bančni nadzor in Mednarodno združenje nadzornikov trga vrednostnih papirjev ter v skladu s katerim se priporoča taka oprostitev.

S političnim dogovorom se dodaja več pogojev za uporabo državnih instrumentov za stabilizacijo v obliki podpore za lastniški kapital in začasnega javnega lastništva. Pomemben pogoj se nanaša na delni odpis in konverzijo preostalih lastniških instrumentov, dolžniških instrumentov ali drugih nezavarovanih obveznosti s strani organa za reševanje pred uporabo državnih instrumentov za stabilizacijo ali skupaj z njo. Države članice bi morale tudi pred uporabo državnih instrumentov za stabilizacijo vnaprej določiti celovite in verodostojne ureditve za povračilo javnih sredstev v ustreznem obdobju.

(iii) Prost dostop

Politični dogovor retroaktivno za eno leto odlaga določbe o prostem dostopu iz uredbe o trgih finančnih instrumentov (MiFIR).

Z uredbo MiFIR se uvaja nediskriminatorni režim prostega dostopa do mest trgovanja in CNS za izvedene finančne instrumente, s katerimi se trguje na borzi. Ključni namen zahteve po prostem dostopu je prekiniti „navpični silos“ med trgovalno in klirinško infrastrukturo ter olajšati konkurenco. Zelo pomembno je, da se je s pravili iz uredbe MiFIR o prostem dostopu vključilo tudi več začasnih prehodnih obdobij in izvzetij, kar pomeni izvzetje iz uporabe pravic do dostopa. Na splošno člen 54(2) MiFIR nacionalnim pristojnim organom omogoča, da mesta trgovanja in CNS začasno izvzamejo iz določb uredbe MiFIR o dostopu za izvedene finančne instrumente, s katerimi se trguje na borzi. V navedenem členu je bilo uporabljeno 30-mesečno prehodno obdobje, ki bi se končalo 3. julija 2020.

Tako odložitev bi bilo treba obravnavati z vidika učinkov sedanje pandemične krize na finančne trge. Organ ESMA je 11. junija podal javno izjavo, v kateri je pojasnil uporabo določb uredbe MiFIR o prostem dostopu glede na nedavni negativen razvoj dogodkov, povezan s COVID-19. Njegov cilj je bil tudi uskladiti nadzorne ukrepe pristojnih nacionalnih organov z določitvijo zadev, ki bi jih morali upoštevati pri ocenjevanju zahtev za prost dostop. Organ ESMA meni, da lahko trenutno tržno okolje, za katero je značilna visoka stopnja negotovosti in nestanovitnosti zaradi pandemije COVID-19, negativno vpliva na CNS in poslovanje mest trgovanja ter poveča njihovo operativno tveganje. Ta povečana tveganja v kombinaciji z omejeno zmogljivostjo za ocenjevanje zahtev za dostop in upravljanje migracij transakcijskih tokov lahko vplivajo na urejeno delovanje trgov ali finančno stabilnost. Organ ESMA od pristojnih nacionalnih organov pričakuje, da bodo pri sprejemanju odločitev o zahtevah za prost dostop upoštevali ustrezen negativen razvoj dogodkov, kolikor je to primerno. Politični dogovor motivacijo za odložitev opisuje v uvodnih izjavah zakonodajnega akta, in sicer tako glede negativnih učinkov zaradi COVID-19 kot tudi glede načina, kako so bila upoštevana legitimna pričakovanja upravljavcev trga.

V zvezi s tem je Komisija seznanjena z dejstvom, da so bile v politični dogovor vključene določbe v zvezi z zahtevami za prost dostop iz členov 35 in 36 uredbe MiFIR. Teh določb v prvotnem predlogu Komisije ni bilo. Po mnenju Komisije te določbe niso povsem v skladu z institucionalno ureditvijo EU, zlasti pravico Komisije do pobude, in ne smejo pomeniti precedensa za prihodnja pogajanja.

Ker pri zadevnih spremembah v uredbi MiFIR ne gre za vsebinsko spremembo politike, temveč zgolj za krajšo odložitev določb o dostopu iz uredbe MiFIR, Komisija zdaj ne bo nasprotovala njihovemu sprejetju. To ne posega v nobeno politiko, ki bi jo lahko Komisija v zvezi s tem vprašanjem predlagala v prihodnje.

I. Končne določbe, začetek uporabe in klavzula o pregledu

S političnim dogovorom se uvajajo naslednje klavzule o pregledu:

–Do 31. decembra 2021: pregled uporabe instrumenta za odpis in konverzijo v primeru reševanja CNS v kombinaciji z drugimi instrumenti za reševanje, ki povzročajo finančne izgube, ki jih nosijo klirinški člani. Namen te klavzule o pregledu je upoštevati morebitni napredek na ravni Odbora za finančno stabilnost pri obravnavi lastniškega kapitala CNS v postopku reševanja.

–Po 5 letih: (a) splošni pregled zakonodaje, zlasti kar zadeva „ustreznost in zadostnost finančnih sredstev, ki so na voljo organu za reševanje za kritje izgub, ki nastanejo zaradi dogodka, ki ni povezan z neizpolnitvijo obveznosti; (b) znesek lastnih sredstev CNS, ki se uporabijo pri sanaciji in reševanju, ter načine njihove uporabe; (c) ustreznost instrumentov za reševanje, ki so na voljo organu za reševanje“.

–Po 6,5 leta: pregled ureditev upravljanja za sanacijo in reševanje CNS v Uniji.

V političnem dogovoru je predviden postopen začetek uporabe, da bi se upoštevali roki, določeni za organ ESMA za razvoj tehničnih standardov in smernic, pri čemer:

–se bodo določbe o načrtih sanacije, njihovih ocenah in povezanem postopku odločanja začele uporabljati po 12 mesecih;

–se bodo vse določbe v zvezi z reševanjem CNS začele uporabljati po 18 mesecih in

–se bodo določbe, ki določajo drugo raven lastnih sredstev in mehanizem povračila za uporabo odbitkov dobička iz gibljivega kritja za neplačane izgube, ki niso povezane z neizpolnjevanjem obveznosti, v postopku sanacije, začele uporabljati po 24 mesecih.

5.Sklep

Komisija podpira rezultate medinstitucionalnih pogajanj in lahko zato sprejme stališče Sveta na prvi obravnavi. Vendar izraža pomisleke glede institucionalne ureditve, navedene v točki (iii) oddelka H.