Z izvedbenim sklepom Sveta bi se morala začasno opustiti uporaba nekaterih določb vizumskega zakonika v zvezi z državljani Iraka. Ta začasna opustitev pa ne velja za družinske člane (mobilnih) državljanov EU, za katere se uporablja Direktiva 2004/38/ES, in državljane tretjih držav, ki na podlagi sporazumov med Unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter zadevnimi tretjimi državami na drugi strani uživajo pravico do prostega gibanja, enakovredno pravici državljanov Unije.

Iraška stran je v razpravah na visoki ravni med EU in Irakom junija 2021 izrazila pripravljenost za sodelovanje z zadevnimi državami članicami na področju vračanja in ponovnega sprejema, vključno s prostovoljnim vračanjem. Komisija bi ta prizadevanja podprla kot prvi korak.

Vodilo za odnose Unije z Irakom je Sporazum o partnerstvu in sodelovanju, ki je začel veljati leta 2018. Strategija EU za Irak (2018) potrjuje zavezanost EU k močnemu partnerstvu z Irakom ter podpori iraškim organom v fazi obnove in pri odpravljanju temeljnih političnih, družbenih in gospodarskih dejavnikov nestabilnosti v državi. EU je pomembna gospodarska in varnostna partnerica Iraka. Sodelovanje na področju migracij je celovito in se osredotoča zlasti na upravljanje migracij ter vključuje upravljanje meja, migracije in razvoj, nedovoljene migracije in vračanje. O teh vprašanjih se razpravlja v okviru navedenega neformalnega dialoga o migracijah, zadnje srečanje v okviru tega dialoga pa je potekalo februarja 2021.

Ti ukrepi doslej niso privedli do konkretnih znatnih rezultatov in trajnega sodelovanja na podlagi kazalnikov iz člena 25a(2), vključno s pravočasno identifikacijo oseb, ki nezakonito prebivajo na ozemlju držav članic, izdajo potnih listin in organizacijo operacij vračanja. Na tej podlagi in ob upoštevanju dosedanjih ukrepov Komisije za izboljšanje ravni sodelovanja ter ob upoštevanju splošnih odnosov EU z Irakom se šteje, da sodelovanje Iraka z EU na področju ponovnega sprejema ni zadostno in da je potrebno ukrepanje.

Glede na navedeno je EU iraške organe opozorila na vse večje nezadovoljstvo med državami članicami in morebitne posledice, če se razmere ne bodo izboljšale; to je med drugim storila na srečanju z iraškim veleposlaništvom v Bruslju (maja 2021) in v skupnem pismu visokega predstavnika EU za zunanje zadeve in varnostno politiko ter komisarke za migracije, naslovljenem na iraške ministre za zunanje zadeve, notranje zadeve ter migracije in razseljene osebe (junija 2021). Kopija pisma je bila predsedniku vlade Kadhemiju izročena 17. junija 2021.

EU in države članice sodelujejo z Irakom pri vprašanju migracij v okviru neformalnega dialoga med EU in Irakom o migracijah vse od leta 2017, ko je bil ta dialog vzpostavljen. Na štirih srečanjih, ki so do zdaj potekala v okviru tega dialoga, sta bila vračanje in ponovni sprejem vedno visoko na dnevnem redu, EU pa je nenehno izražala zaskrbljenost zaradi nezadovoljive stopnje sodelovanja Iraka na področju ponovnega sprejema. Irak je na zadnjem srečanju v okviru dialoga o migracijah (februarja 2021) ponovno potrdil, da ne bo sodeloval pri neprostovoljnem vračanju.

Komisija je v navedenem poročilu ugotovila, da postopki identifikacije ne dajejo zadovoljivih rezultatov ali celo sploh ne dajejo rezultatov za države članice, v katerih se skupaj izda več kot dve tretjini odločb o vrnitvi, naslovljenih na iraške državljane, in da ti postopki redko privedejo do izdaje potnih listin. Iraški organi sodelujejo le pri prostovoljnem vračanju in v zelo izjemnih primerih pri prisilnem vračanju (iraški državljani, obsojeni za kaznivo dejanje). Poleg tega se ne glede na sklenitev Sporazuma o partnerstvu in sodelovanju med EU in Irakom avgusta 2018 obveznost iz navedenega sporazuma glede ponovnega sprejema lastnih državljanov, ki se nezakonito zadržujejo na ozemlju druge pogodbenice, ne spoštuje. Štiri države članice imajo dvostranske ureditve, ki se prav tako redko spoštujejo ali se spoštujejo le pri prostovoljnem vračanju ali pri vračanju iraških državljanov, obsojenih za kaznivo dejanje.

Na podlagi zgornje analize in ob upoštevanju splošnih odnosov Unije z zadevno tretjo državo lahko Komisija sklene, da zadevna tretja država ne sodeluje v zadostni meri in da je zato potrebno ukrepanje. V tem kontekstu bi bilo treba opozoriti, da je ponovni sprejem lastnih državljanov obveznost po mednarodnem pravu.

Komisija je 10. februarja 2021 na podlagi podatkov in informacij za leto 2019, ki so jih zagotovile države članice EU in pridružene schengenske države, sprejela oceno ter Svetu poslala poročilo.

Sodelovanje med državami članicami in tretjimi državami pri ponovnem sprejemu nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav je pomemben element te politike. Za okrepitev takšnih celovitih partnerstev in zagotovitev polnega sodelovanja tretjih držav mora EU uporabiti vsa razpoložljiva orodja, vključno z razvojnim sodelovanjem, trgovino ali vizumi.

–ustvarjanju gospodarskih priložnosti in odpravljanju temeljnih vzrokov nedovoljenih migracij in prisilnega razseljevanja;

EU spodbuja celovit pristop k migracijam in prisilnemu razseljevanju, ki temelji na skupnih vrednotah in odgovornostih. Novi pakt o migracijah in azilu predvideva razvoj in poglobitev posameznim partnericam prilagojenih celovitih in uravnoteženih partnerstev za spodbujanje sodelovanja pri vseh pomembnih vidikih:

Vizumski zakonik določa, da se vizumski ukrepi uporabljajo začasno, vendar v izvedbenem sklepu ni treba določiti obdobja uporabe teh ukrepov. V skladu s členom 25a(6) Komisija na podlagi kazalnikov iz člena 25a(2) redno ocenjuje napredek pri sodelovanju na področju ponovnega sprejema, vključno s pravočasno identifikacijo oseb, ki nezakonito prebivajo na ozemlju držav članic, izdajo potnih listin in organizacijo operacij vračanja. Komisija poroča, ali je mogoče ugotoviti bistveno in trajno izboljšanje sodelovanja z zadevno tretjo državo na področju ponovnega sprejema, in lahko, ob upoštevanju splošnih odnosov Unije s to tretjo državo, predloži Svetu predlog za razveljavitev ali spremembo izvedbenega sklepa. Če pa se vizumski ukrepi, ki se uporabljajo v skladu z izvedbenim sklepom, izkažejo za neučinkovite, bi bilo treba razmisliti o sprožitvi druge faze mehanizma (določene v točki (b) člena 25a(5)).

Nesodelovanje Iraka pri ponovnem sprejemu upravičuje uporabo vseh ukrepov iz točke (a) člena 25a(5) vizumskega zakonika: začasne opustitve možnosti opustitve zahtev v zvezi z dokumentarnimi dokazili, ki jih morajo predložiti prosilci za vizum, omenjene v členu 14(6), začasne opustitve splošnega obdobja obravnave 15 koledarskih dni iz člena 23(1) (kar posledično izključuje tudi uporabo pravila o podaljšanju tega obdobja do največ 45 dni v posameznih primerih), začasne opustitve izdajanja vizumov za večkratni vstop v skladu s členom 24(2) in (2c) ter začasne opustitve možnosti oprostitve plačila vizumske takse za imetnike diplomatskih in službenih potnih listov v skladu s členom 16(5).

Predlagani ukrepi, katerih namen je spodbuditi Irak, da izboljša sodelovanje na področju ponovnega sprejema migrantov brez urejenega statusa, so sorazmerni z zastavljenim ciljem. Ti ukrepi ne vplivajo na možnost, da prosilec zaprosi za vizum in da se mu ta izda, ampak zajemajo nekatere vidike postopka za izdajo vizuma ali višino vizumske takse.

•Obrazložitveni dokumenti (za direktive)

Ni relevantno.

•Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga

Ni relevantno.

2021/0234 (NLE)

Predlog

IZVEDBENI SKLEP SVETA

o začasni opustitvi uporabe nekaterih določb Uredbe (ES) 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z Irakom

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vizumskem zakoniku Skupnosti (Vizumski zakonik) in zlasti točke (a) člena 25a(5) Uredbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)Sporazum o partnerstvu in sodelovanju med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Irak na drugi strani, ki je začel veljati 1. avgusta 2018, ponovno potrjuje običajno obveznost obeh pogodbenic glede ponovnega sprejema svojih državljanov, ki se nezakonito zadržujejo na ozemlju druge pogodbenice (člen 105(3)). Irak te obveznosti ne spoštuje, kar potrjuje njegovo stališče, da ne sodeluje pri neprostovoljnem vračanju. Države članice se soočajo tudi s slabim sodelovanjem Iraka pri vseh vidikih procesa vračanja.

(2)Komisija je Irak večkrat pozvala, naj izboljša sodelovanje na področju ponovnega sprejema nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav in v celoti izvaja določbe o ponovnem sprejemu lastnih državljanov iz Sporazuma o partnerstvu in sodelovanju med EU in Irakom; to je storila zlasti v okviru neformalnega dialoga med EU in Irakom o migracijah (vzpostavljenega leta 2017), pa tudi v okviru ustnih in pisnih izmenjav s predstavniki iraške vlade, pri čemer je posebej izrazila vse večjo zaskrbljenost v zvezi s tem in opozorila na možne posledice neizboljšanja sodelovanja na področju ponovnega sprejema.

(3)Ob upoštevanju ukrepov, ki jih je Komisija doslej sprejela za izboljšanje ravni sodelovanja, in splošnih odnosov Unije z Irakom se šteje, da sodelovanje Iraka z Unijo na področju ponovnega sprejema ni zadostno in da je potrebno ukrepanje.

(4)Uporabo nekaterih določb Uredbe (ES) št. 810/2009 bi bilo zato treba začasno opustiti za državljane Iraka. To velja za najučinkovitejši ukrep, da bi se iraške organe spodbudilo k sprejetju potrebnih ukrepov za izboljšanje sodelovanja na področju ponovnega sprejema. Začasna opustitev se ne uporablja za državljane Iraka, ki zaprosijo za vizum in so družinski člani državljana Unije, za katerega se uporablja Direktiva 2004/38/ES, ali državljana tretje države, ki na podlagi sporazuma med Unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter tretjo državo na drugi strani uživa pravico do prostega gibanja, enakovredno pravici državljanov Unije.

(5)Ukrepi, ki se začasno opustijo, so določeni v točki (a) člena 25a(5) vizumskega zakonika: začasna opustitev možnosti opustitve zahtev v zvezi z dokumentarnimi dokazili, ki jih morajo predložiti prosilci za vizum, omenjene v členu 14(6), začasna opustitev splošnega obdobja obravnave 15 koledarskih dni iz člena 23(1) (kar posledično izključuje tudi uporabo pravila o podaljšanju tega obdobja do največ 45 dni v posameznih primerih), začasna opustitev izdajanja vizumov za večkratni vstop v skladu s členom 24(2) in (2c) ter začasna opustitev možnosti oprostitve plačila vizumske takse za imetnike diplomatskih in službenih potnih listov v skladu s členom 16(5).

(6)Člen 21(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije določa, da ima vsak državljan Unije pravico do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic ob upoštevanju omejitev in pogojev, določenih s Pogodbama in ukrepi, ki so bili sprejeti za njuno uveljavitev. Te omejitve in pogoje uveljavlja Direktiva 2004/38/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Ta sklep ne vpliva na uporabo navedene direktive, ki pravico do prostega gibanja razširja na družinske člane, neodvisne od njihovega državljanstva, ko se pridružijo državljanu Unije ali ga spremljajo. Ta sklep se torej ne uporablja za družinske člane državljana Unije, za katerega se uporablja Direktiva 2004/38/ES, ali državljana tretje države, ki na podlagi sporazuma med Unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter tretjo državo na drugi strani uživa pravico do prostega gibanja, enakovredno pravici državljanov Unije.