OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Preprečevanje izogibanja davkom in davčnih utaj spada med politične prednostne naloge v Evropski uniji (EU), da bi se vzpostavil bolj povezan in pravičnejši enotni trg. V zvezi s tem je Komisija v zadnjih letih predstavila številne pobude za spodbujanje pravičnejšega davčnega sistema. Krepitev preglednosti je eden od ključnih stebrov, na katerih temelji strategija Komisije za boj proti izogibanju davkom in davčnim utajam. Zlasti je pri tem ključna izmenjava informacij med davčnimi upravami, da se jim zagotovijo tiste informacije, ki jih potrebujejo za učinkovito opravljanje svojih nalog. Države članice vse težje ščitijo svoje davčne osnove pred erozijo, saj postajajo strukture davčnega načrtovanja vse bolj kompleksne ter izkoriščajo vse večjo mobilnost kapitala in oseb na notranjem trgu. Izkrivljanja in pomanjkanje pravičnosti tako ovirajo pravilno delovanje trga. Te škodljive strukture so običajno sestavljene iz aranžmajev, ki zajemajo več jurisdikcij in obdavčljive dobičke prenašajo v jurisdikcije z ugodnimi davčnimi režimi ali zmanjšujejo skupne davčne obveznosti davčnega zavezanca. Tako se državam članicam pogosto občutno zmanjšajo davčni prihodki, kar jih ovira pri izvajanju rasti prijaznih davčnih politik. Nedavna razkritja, vključno s panamskimi dokumenti, so pokazala, da se zdi, da so nekateri posredniki svojim strankam dejavno pomagali uporabljati agresivne aranžmaje davčnega načrtovanja, da bi zmanjšale davčno obremenitev in prikrile denar v offshore strukturah. Medtem ko so lahko nekatere kompleksne transakcije in poslovne strukture vzpostavljene v povsem legitimne namene, pa je jasno tudi, da nekatere dejavnosti, vključno z offshore strukturami, morda niso legitimne, ali pa so v nekaterih primerih lahko celo nezakonite. Različne in zapletene strukture, ki pogosto vključujejo družbo v jurisdikciji, ki ima nizke davčne stopnje ali je nepregledna, se uporabljajo za ustvarjanje oddaljenosti med dejanskimi lastniki in njihovim premoženjem z namenom zagotavljanja nizke ali ničelne obdavčitve in/ali pranja premoženjske koristi, pridobljene s kaznivimi dejanji. Nekateri davčni zavezanci uporabljajo navidezne družbe, ki so registrirane v davčnih oazah / oazah tajnosti, in imenujejo pooblaščene direktorje za prikrivanje njihovega premoženja in dohodkov, ki pogosto izvirajo iz nezakonitih dejavnosti, s prikrivanjem identitete resničnih lastnikov družb (dejanskih lastnikov). Poleg tega v EU velja skupni standard poročanja za podatke o tujih računih, ki je bil uveden z določbami Direktive Sveta 2014/107/EU z dne 9. decembra 2014 in se uporablja za podatke, ki se nanašajo na davčna obdobja od 1. januarja 2016 dalje. Zato je odločilnega pomena, da se informacije, ki bi lahko izpadle s področja uporabe navedene direktive, zajamejo z naložitvijo obveznosti za posrednike, da poročajo o potencialno agresivnih aranžmajih davčnega načrtovanja. Predlagana zakonodaja dopolnjuje druga pravila in pobude, kot sta četrta direktiva o preprečevanju pranja denarja in njena potekajoča revizija, ki so namenjena obravnavanju sedanjega pomanjkanja preglednosti ali negotovosti glede dejanskega lastništva. Cilj je izboljšati preglednost in dostop do pravih informacij v zgodnji fazi, kar naj bi organom omogočilo hitrejšo pripravo in večjo natančnost ocen tveganja ter sprejemanje pravočasnih in informiranih odločitev o tem, kako zaščititi svoje davčne prihodke. Če bi namreč davčni organi prejeli informacije o potencialno agresivnih aranžmajih davčnega načrtovanja, še preden bi se ti začeli izvajati, bi jih lahko spremljali in se z ustreznimi ukrepi za obvladovanje odzvali na davčna tveganja, ki jih predstavljajo. Zato bi bilo najbolje, da se informacije pridobijo vnaprej, tj. pred izvajanjem/uporabo aranžmaja. To bi organom omogočilo, da pravočasno ocenijo tveganje teh aranžmajev ter po potrebi ukrepajo z odpravo vrzeli in tako preprečijo izgubo davčnih prihodkov. Končni cilj je oblikovati mehanizem, ki bo imel odvračilni učinek, torej mehanizem, ki bo posrednike odvračal od oblikovanja in trženja takih aranžmajev.

•Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

EU je bila večkrat pozvana, naj prevzame vodilno vlogo na tem področju in nadalje preuči vlogo posrednikov. Zlasti Evropski parlament je pozval k strožjim ukrepom proti posrednikom, ki pomagajo pri shemah davčne utaje. Države članice so na neformalnem Svetu ECOFIN aprila 2016 pozvale Komisijo, naj razmisli o pobudah o pravilih obveznega razkritja po zgledu ukrepa 12 akcijskega načrta OECD/G20 za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička (Base Erosion and Profit Shifting – BEPS) z namenom uvesti učinkovitejše ovire za posrednike, ki pomagajo pri shemah davčne utaje. Svet je maja 2016 predstavil sklepe o zunanji strategiji in ukrepih za preprečevanje zlorab davčnih sporazumov. V tem okviru je Svet ECOFIN pozval Komisijo, „da preuči zakonodajne pobude o pravilih obveznega razkritja, ki izhajajo iz ukrepa 12 projekta BEPS organizacije (OECD) z namenom uvesti učinkovitejše ovire za posrednike, ki pomagajo pri davčni utaji in izogibanju davkom.“ Ukrep 12 OECD/G20, katerega namen je povečati preglednost, priporoča, da države uvedejo režim obveznega razkritja agresivnih aranžmajev davčnega načrtovanja, vendar ne opredeljuje nobenih minimalnih standardov, ki jih je treba upoštevati. Končno poročilo o ukrepu 12 je bilo objavljeno kot del sklopa ukrepov BEPS oktobra 2015. Ukrepe za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička, kot jih je priporočila OECD, je potrdila skupina G20, večina držav članic EU pa se je kot članic OECD zavezala k njihovem izvajanju. Poleg tega je Nemčija, ki trenutno predseduje skupini G20, varnost na davčnem področju opredelila kot eno svojih glavnih prednostnih nalog. Tako bi davčne uprave s pravočasnimi informacijami o zasnovi in uporabi potencialno agresivnih aranžmajev davčnega načrtovanja pridobile dodatno orodje za ustrezno ukrepanje proti določenim aranžmajem davčnega načrtovanja, kar povečuje varnost na davčnem področju in je popolnoma v skladu s prednostnimi nalogami skupine G20. Komisija je v sporočilu iz julija 2016 o nadaljnjih ukrepih za povečanje preglednosti in boju proti davčnim utajam in izogibanju davkom navedla presojo glede prednostnih področij za ukrepanje v prihodnjih mesecih na ravni EU in na mednarodni ravni. Večja preglednost na strani posrednikov je bila opredeljena kot eno od področij za prihodnje ukrepanje. S predlagano zakonodajo se obravnava široka politična prednostna naloga glede preglednosti pri obdavčevanju, ki je predpogoj za uspešen boj proti izogibanju davkom, davčnim utajam in agresivnemu davčnemu načrtovanju. V zadnjih nekaj letih so se države članice EU dogovorile o vrsti zakonodajnih instrumentov na področju preglednosti, v okviru katerih morajo nacionalni davčni organi tesno sodelovati pri izmenjavi informacij. Direktiva Sveta 2011/16/EU o upravnem sodelovanju je nadomestila Direktivo Sveta 77/799/EGS in je zaznamovala začetek okrepljenega upravnega sodelovanja med davčnimi organi v EU. Vzpostavila je uporabna orodja za boljše sodelovanje na naslednjih področjih: izmenjava informacij na zaprosilo, izmenjava na lastno pobudo, avtomatična izmenjava na področju izčrpnega seznama postavk, udeležba v administrativnih preiskavah, sočasen davčni nadzor in sporočanje davčnih odločb drugim davčnim organom. Avtomatična izmenjava informacij je ključni element predlagane zakonodaje, saj je predvideno, da si bodo davčni organi informacije, ki jim jih razkrijejo posredniki, potem avtomatično izmenjali z drugimi davčnimi organi v EU. To je zadnja v nizu pobud EU, ki določajo zahtevo po obvezni avtomatični izmenjavi informacij v davčnih zadevah, in sicer:

·Direktiva Sveta 2011/16/EU z dne 15. februarja 2011 o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja, ki določa obvezno avtomatično izmenjavo podatkov, kadar so ti podatki na voljo, za pet nefinančnih kategorij prihodkov in kapitala, z učinkom od 1. januarja 2015, in sicer za: 1) dohodke iz zaposlitve, 2) plačila direktorjem, 3) produkte življenjskih zavarovanj, ki niso zajeti v drugih direktivah, 4) pokojnine in 5) lastništvo nepremičnin in iz njih izhajajoče dohodke;

·Direktiva Sveta 2014/107/EU z dne 16. decembra 2014 glede avtomatične izmenjave podatkov o finančnih računih med državami članicami na podlagi enotnega standarda poročanja OECD, ki določa avtomatično izmenjavo informacij o finančnih računih, ki jih imajo nerezidenti;

·Direktiva Sveta (EU) 2015/2376 z dne 8. decembra 2015 glede obvezne avtomatične izmenjave podatkov o vnaprejšnjih davčnih stališčih s čezmejnim učinkom;

·Direktiva Sveta (EU) 2016/881 z dne 25. maja 2016 glede obvezne avtomatične izmenjave informacij o poročanju po posameznih državah med davčnimi organi.

·Predlog Komisije 2016/0107(COD) z dne 12. aprila 2016 za Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta o obveznosti nekaterih podjetij in podružnic glede razkritja davčnih informacij v zvezi z dohodki. Predlagana pravila določajo obveznost objave davčnih informacij v zvezi z dohodki, kar bi širši javnosti omogočalo dostop do z davki povezanih podatkov multinacionalnih podjetij po državah. Pri tem gre še vedno za predlog, o katerem razpravljata Parlament in Svet v skladu z rednim zakonodajnim postopkom.