[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 25.9.2009

COM(2009) 504 konč.

POROČILO KOMISIJE

O SUBSIDIARNOSTI IN SORAZMERNOSTI (Šestnajsto poročilo o boljši pripravi zakonodaje, 2008)

POROČILO KOMISIJE

O SUBSIDIARNOSTI IN SORAZMERNOSTI(Šestnajsto poročilo o boljši pripravi zakonodaje, 2008)

1. UVOD

Sledi šestnajsti pregled uporabe načel subsidiarnosti in sorazmernosti, ki ga Komisija predloži Evropskemu svetu in Evropskemu parlamentu v skladu s protokolom, priloženim Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti[1]. Tako kot pregled leta 2007 tudi ta ne zajema širših vprašanj boljše pravne ureditve, ki so bila obravnavana v Tretjem strateškem pregledu boljše pravne ureditve[2].

2. PRAVNI IN INSTITUCIONALNI OKVIR

2.1. Načeli subsidiarnosti in sorazmernosti

Subsidiarnost in sorazmernost sta opredeljeni v členu 5(2) in (3) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (PES). Protokol 30 k PES vsebuje dodatne podrobnosti o načinu uporabe teh načel.

Subsidiarnost je vodilno načelo za razmejitev odgovornosti med državami članicami in EU, ki pove, kdo mora ukrepati . Če ima Skupnost izključno pristojnost na določenem področju, ni dvoma o tem, kdo mora ukrepati, torej se subsidiarnost ne uporabi. Če pa si Skupnost deli pristojnost z državami članicami, načelo jasno določa domnevo v korist države članice, ki sprejema ukrepe. Skupnost ukrepa samo, če države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev (preskus potrebnosti) in jih lažje doseže Skupnost (preskus dodane vrednosti ali primerjava učinkovitosti).

Subsidiarnost je dinamičen koncept in njegovo ocenjevanje se bo sčasoma razvijalo. Skupnosti dopušča razširitev dejavnosti v mejah njenih pristojnosti, kadar okoliščine to zahtevajo, obratno pa pomeni omejitev ali opustitev dejavnosti, kadar ta več ne vzdrži preskusa subsidiarnosti[3].

Sorazmernost je vodilno načelo pri opredelitvi, kako mora Unija izvajati svoje pristojnosti, tako izključne kot tudi deljene ( Kakšni morata biti oblika in narava dejavnosti EU? ). Člen 5 PES in Protokol določata, da ukrepi Skupnosti ne smejo prekoračiti okvirov, potrebnih za doseganje ciljev PES. Vsaka odločitev mora dati prednost najmanj omejevalni možnosti.

2.2. Načini uporabe, možnost pripomb in naknadna kontrola

Vse institucije Unije morajo upoštevati obe načeli. V Protokolu in Medinstitucionalnem sporazumu o subsidiarnosti iz leta 1993[4] so določene posebne obveznosti, katerih ključni elementi so povzeti v tem poročilu.

Komisija mora: opraviti obsežna posvetovanja pred predložitvijo zakonodajnih predlogov, v obrazložitvenem memorandumu k vsakemu zakonodajnemu predlogu navesti razloge, zakaj meni, da predlog upošteva subsidiarnost in sorazmernost, ter upoštevati breme, ki ga nosijo Skupnost, nacionalne vlade, lokalni organi, gospodarski subjekti in državljani.

Evropski parlament in Svet morata predložiti utemeljitev v zvezi s subsidiarnostjo, če njune spremembe vplivajo na obseg dejavnosti Skupnosti[5]. Če se uporabi posvetovalni postopek ali postopek sodelovanja, mora Svet obvestiti Parlament o svojem stališču glede subsidiarnosti in sorazmernosti, ki ga navede v obrazložitvi[6].

Evropski ekonomsko-socialni odbor in Odbor regij izrazita svoje mnenje, kadar sta zanj zaprošena ali na lastno pobudo. Prav tako lahko Konferenca odborov za evropske zadeve (Conference of Community and European Affairs Committees of Parliaments of the European Union – COSAC) izrazi svoje mnenje o uporabi načela subsidiarnosti[7].

Komisija od septembra 2006 posreduje nove zakonodajne predloge nacionalnim parlamentom in jih povabi k sodelovanju. Čeprav to presega vprašanja v zvezi z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti, je z njima povezanih veliko pripomb nacionalnih parlamentov.

Nazadnje pa lahko Sodišče in Sodišče prve stopnje preverita zakonitost aktov institucij glede na skladnost z načelom subsidiarnosti.

3. KAKO JE V LETU 2008 KOMISIJA UPORABILA NAčELI

3.1. Kako Komisija obravnava načeli

V skladu s Protokolom mora Komisija navesti razloge, zakaj meni, da zakonodajni predlog upošteva načeli subsidiarnosti in sorazmernosti. Komisija to stori na različne načine: subsidiarnost in sorazmernost se proučita v okviru ocen učinka, ki jih Komisija pripravi za vse svoje pomembne pobude, ter sta obravnavani v obrazložitvenem memorandumu in v uvodnem delu zakonodajnih predlogov.

Ključna lastnost sistema Komisije za oceno učinka je neodvisen nadzor kakovosti, ki ga zagotavlja odbor za oceno učinka. Odbor za oceno učinka v svojih mnenjih priporoča izboljšave bistvenih elementov ocen učinka, vključno z oceno subsidiarnosti in sorazmernosti. Mnenja odbora za oceno učinka so vključena v notranje odločanje Komisije ter so dostopna tudi drugim institucijam in javnosti, potem ko Komisija sprejme zadevno pobudo.

Poročilo odbora za oceno učinka za leto 2008 kaže povečano število priporočil odbora za oceno učinka glede subsidiarnosti in sorazmernosti (29 primerov v letu 2007 , 48 v letu 2008). Na podlagi dela odbora za oceno učinka in „razpredelnice ocenjevanja“, ki jo je Odbor regij razvil za svoje delo v zvezi s subsidiarnostjo[8], je Komisija izboljšala smernice za analizo subsidiarnosti in sorazmernosti v revidiranih smernicah za oceno učinka, ki jih je sprejela januarja 2009. Smernice zdaj vsebujejo dva natančno opredeljena niza vprašanj[9], povezana s Protokolom 30, ki naj bi pripomogla k izboljšanju analiz pri ocenah učinka. Vprašanja se na primer osredotočajo na prisotnost čezmejnih vidikov, ki bi lahko bili znak, da države članice ne morejo same zadovoljivo doseči ciljev.

3.2. Primeri, kako je Komisija uporabila načeli z ocenami učinka

Usklajevalni paket[10]. Paket sta sestavljali reviziji dveh direktiv: ena o zaščiti nosečih delavk (podaljšanje materinskega dopusta s 14 na 18 tednov, načeloma s polno plačo) in druga o zakoncih, ki samozaposlenim osebam pomagajo pri izvajanju njihove dejavnosti, ter samozaposlenih ženskah (v skladu z njo so zakonci, ki samozaposlenim osebam pomagajo pri izvajanju njihove dejavnosti, na lastno zahtevo upravičeni do enakih določb socialne varnosti kot njihovi samozaposleni partnerji). Prvi rezultati ocene učinka so zlasti pri drugem predlogu pokazali, da bi bili v nekaterih državah članicah stroški izvajanja precejšnji. Komisija je za zagotovitev sorazmernosti ukrepov s cilji predlagala, naj jih države članice izvajajo prostovoljno.

Nižje stopnje davka na dodano vrednost za lokalne storitve[11]. Predlog Komisije o znižanju stopnje davka na dodano vrednost za lokalne delovno intenzivne storitve daje državam članicam več manevrskega prostora pri določanju stopenj davka na dodano vrednost za storitve, pri katerih je razsežnost notranjega trga zanemarljivo majhna. Gre za primer tega, da ponoven pregled izvajanja zakonodajnega akta lahko pripelje do krčenja posredovanja EU.

Direktiva o enakem obravnavanju oseb zunaj področja zaposlovanja [12] . V predlogu o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na vero ali prepričanje, invalidnost, starost ali spolno usmerjenost so vključena številna varovala, da je jasno določeno, na katerih področjih pristojnost obdržijo države članice (npr. vsebina izobraževanja, laična ali drugačna narava države, priznavanje ali nepriznavanje istospolnih zakonskih zvez). V odgovor na pomisleke, da bodo ukrepi v zvezi z invalidnostjo podjetjem povzročili nesorazmerne stroške, je Komisija zagotovila, da je predlog zasnovan na konceptu razumnih prilagoditev, s katerim so podjetja seznanjena, saj je bil uveden z direktivo o enakem obravnavanju pri zaposlovanju[13]. V predlogu Komisije so natančno navedeni dejavniki, ki jih je treba upoštevati pri presoji, kaj je „razumno“, obrazložitveni memorandum pa določa, kako se to sklada z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti.

Priporočilo Sveta o vprašanjih, povezanih z drogami v zaporih. Komisija je začela pripravljati pobudo, ki bi državam članicam priporočila sprejetje ukrepov glede upravljanja vprašanj, povezanih z drogami v zaporih. Dopolnila bi obstoječe splošno priporočilo o odvisnosti od drog. Ocena učinka je jasno pokazala na nesorazmernost zaradi omejenega obsega problema, tako da komisija ni nadaljevala s pripravo pobude med drugim tudi zaradi pomislekov v zvezi s sorazmernostjo.

Pri nekaterih drugih primerih je odbor za oceno učinka zahteval izboljšano analizo subsidiarnosti, med drugim za: predlog Uredbe o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu[14], predlog Direktive o energetski učinkovitosti stavb[15], predlog Direktive o lažjem čezmejnem pregonu na področju varnosti v cestnem prometu[16], predlog Direktive o varstvu živali, ki se uporabljajo za znanstvene namene[17], predlog Uredbe o razdeljevanju hrane najbolj ogroženim osebam[18], predlog Uredbe za vzpostavitev sistema razdeljevanja sadja v šolah[19], predlog Direktive o rekuperaciji bencinskih hlapov na drugi stopnji med oskrbo vozil z bencinskim motorjem na bencinskih servisih[20]. Podrobnejše informacije o teh primerih so na spletnem mestu Komisije za ocene učinka[21].

4. UDELEžBA NACIONALNIH PARLAMENTOV

4.1. Mnenja, poslana Komisiji

Komisija je od leta 2006 posredovala vse nove predloge nacionalnim parlamentom in je vzpostavila postopek za odgovarjanje na njihova mnenja[22]. Število mnenj, ki jih prejme Komisija, se je vsako leto približno podvojilo; s 53 v letu 2006 na 115 v letu 2007 in na 200 v letu 2008[23]. Pregled kaže, da nacionalni parlamenti postopoma uvajajo potrebne rešitve za odgovor na pobude Komisije. Čeprav to presega vprašanja v zvezi z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti, so nacionalni parlamenti pogosto dali pripombe v zvezi z njima. Na primer:

Predlog o uveljavljanju pravic pacientov na področju čezmejnega zdravstvenega varstva[24]. Komisija je prejela tri mnenja. Francoski senat je poudaril, da bi moralo biti v predlogu zaradi upoštevanja subsidiarnosti in sorazmernosti navedeno, da so za organizacijo zdravstvenih storitev odgovorne države članice. Oba domova nizozemskega parlamenta sta izjavila, da ni jasno, zakaj je potrebno ukrepanje na evropski ravni. Izrazila sta dvome o spoštovanju nacionalne suverenosti pri organizaciji in financiranju sistema zdravstvenega varstva ter o pravilnosti izbire pravnega instrumenta (direktive). Nemški zvezni svet (Bundesrat) je poudaril, da bi bilo treba izključiti storitve socialne pomoči. Trdil je, da uporabe člena 95 PES kot pravne podlage ne bi smeli uporabljati za izogibanje mejam ukrepov Skupnosti na področju zdravstva, ki so določene v členu 152. Zvezni svet je tudi poudaril, da bi bilo treba okrepiti člen 5 predloga, ki potrjuje potrebo po nadaljnji krepitvi odgovornosti držav članic za organizacijo sistemov zdravstvenega varstva. Komisija je pri obravnavi mnenj nacionalnih parlamentov navedla, da bi države članice v skladu s členom 152(5) PES ohranile odgovornost za organizacijo in izvajanje zdravstvenih storitev ter zdravniške oskrbe, zlasti za določanje pravic pacientov in načina zagotavljanja zdravstvenega varstva. Komisija je v odgovor na mnenje nemškega zveznega sveta tudi izjavila, da predlagana direktiva velja za standarde zagotovljenih zdravstvenih storitev, ne pa tudi za povračilo socialne podpore in preventivnih storitev.

Predlog o evropski zasebni družbi[25]. Nemški zvezni svet je izrazil dvom o spoštovanju načela subsidiarnosti in o tem, da bi predlagano usklajevanje izpolnilo zadane cilje. Oba domova nizozemskega parlamenta sta zahtevala jasno utemeljitev pravne podlage. Želela sta se izogniti temu, da bi evropska pravila zaobšla nacionalne predpise, ki prepovedujejo zlorabo. Poleg tega sta izrazila dvom o dodani vrednosti pobude in o napovedi Komisije o učinkoviti uporabi evropske družbe. Komisija je v odgovoru nemškemu zveznemu svetu poudarila, da bi bilo pogojevanje ustanovitve evropske zasebne družbe z njeno čezmejno naravo v neskladju s ciljem predloga, to je prispevati k dokončnemu oblikovanju notranjega trga, izboljšanju njegovega delovanja in zagotoviti večjo dostopnost za mala in srednja podjetja.

Sporočilo „,Akt za mala podjetja‘ za Evropo“[26] . Nemški zvezni svet je imel nekaj pomislekov glede subsidiarnosti, na primer glede vprašanja programov za evropske šole v zvezi s spodbujanjem podjetništva. Po drugi strani je italijanski senat podprl vsa načela Akta za mala podjetja. Komisija je v svojih odgovorih nemški zvezni svet in italijanski senat pozvala k aktivni udeležbi v postopku spremljanja, zlasti da naj delita dobro prakso iz nacionalnih in regionalnih politik in ukrepov za srednja in mala podjetja, na primer v zvezi s primerjalnimi analizami.

Lizbonska pogodba bo, če bo ratificirana, okrepila vlogo nacionalnih parlamentov pri pripravi zakonodaje EU[27]. Protokola 1 in 2 Pogodbe določata izboljšan sistem, s katerim nacionalni parlamenti izražajo svoje mnenje o skladnosti osnutkov zakonodajnih predlogov z načelom subsidiarnosti. Bili bi sistematično obveščeni o vseh zakonodajnih predlogih in bi imeli, razen v upravičenih nujnih primerih, na razpolago osem tednov, da izrazijo svoja stališča[28]. Tako bi nacionalni parlamenti imeli pravico, da Komisiji dajo obrazloženo mnenje, kadar menijo, da zakonodajni predlog ne upošteva načela subsidiarnosti[29]. Pogodba predvideva dva mehanizma glede na število prejetih odgovorov parlamentov – „rumeni karton“ in „oranžni karton“ –, ki vodita do ponovne proučitve in možnega umika predloga. Pogodba vsebuje tudi nove določbe o naknadnem sodnem nadzoru: nacionalni parlamenti[30] in Odbor regij bi domnevne kršitve načela subsidiarnosti lahko predložili Sodišču Evropskih skupnosti[31].

4.2. Pregledi subsidiarnosti, ki jih je opravil COSAC

Leta 2008 je Konferenca odborov za evropske zadeve (Conference of Community and European Affairs Committees of Parliaments of the European Union – COSAC) opravila dva nova pregleda subsidiarnosti kot simulacijo postopkov, predlaganih v Lizbonski pogodbi. Komisija je v okviru teh pregledov prejela 27 mnenj.

Okvirni sklep Sveta o boju proti terorizmu [32]. Skupno je bilo prejetih 12 mnenj. Negativno mnenje o skladnosti z načelom subsidiarnosti je izrekel samo spodnji dom britanskega parlamenta. Pet domov nacionalnih parlamentov je od Komisije zahtevalo pojasnila o nekaterih vprašanjih v zvezi z načelom subsidiarnosti, drugih pet parlamentarnih domov pa je zahtevalo pojasnila o povezanosti s Konvencijo Sveta Evrope o preprečevanju terorizma.

Direktiva o enakem obravnavanju oseb zunaj področja zaposlovanja [33] . O predlogu je bilo prejetih 15 mnenj, od tega je bilo 14 mnenj glede načela subsidiarnosti pozitivnih. Edino negativno mnenje je dal češki senat.

5. UPORABA S STRANI SVETA

Okvirna direktiva o varstvu tal[34]. Živahno razpravo o tej direktivi je nakazalo poročilo o subsidiarnosti in sorazmernosti za leto 2007. Kljub prizadevanjem predsedstva, ki jih je podpirala Komisija, Svet decembra 2007 ni dosegel političnega sporazuma o tej direktivi. Zaradi razlogov, povezanih z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti, končni kompromis, ki je predvideval veliko manevrskega prostora za države članice in zmanjšanje stroškov izvajanja direktive, ni bil sprejemljiv za manjšino, ki je lahko preprečila njeno sprejetje. Razprave stroške podjetij, odpravlja obveznost objavljanja aktov družbe na tehnični ravni so se nadaljevale leta 2008.

Direktiva o obveznosti objave in prevodov za nekatere oblike družb[35]. Ena od določb tega predloga zato, da bi zmanjšali na papirju, če so informacije namesto tega objavljene na osrednji elektronski platformi. Nekaj držav članic, ki skupaj tvorijo manjšino, ki lahko prepreči sprejetje, želi, da bi države članice lahko ohranile zahtevo po objavljanju v nacionalnih ali lokalnih tiskanih medijih na stroške podjetij. Dve državi članici, ki sta razpravljali na podlagi načela subsidiarnosti, sta poudarili, da ima objava v nacionalnih ali lokalnih časopisih dodano vrednost za lokalne skupnosti, zlasti na območjih, kjer je pokritost z internetom slabša. Sklicevali sta se tudi na potrebo po ohranitvi tega vira financiranja za nacionalne časopise.

Direktiva o enakem obravnavanju oseb zunaj področja zaposlovanja[36]. Nemčija je temu predlogu nasprotovala na podlagi načela subsidiarnosti. Enak dvom je izrazila Irska, pa tudi češki senat je sprejel resolucijo v enaki smeri. Po njihovem mnenju predlog presega, kar mu omogoča njegova pravna podlaga (člen 13 PES) za spodbujanje, podpiranje ali dopolnjevanje ukrepov držav članic. Tudi druge države članice (zlasti Nizozemska in Italija) menijo, da predlog, glede na z njim povezane upravne in finančne stroške, ni v skladu z načelom sorazmernosti. Razprave o tem predlogu se v Svetu nadaljujejo pod švedskim predsedstvom.

Direktiva o varstvu nosečih delavk[37]. Nekatere države članice (zlasti Nizozemska) menijo, da predlog ni skladen z načelom subsidiarnosti. Te države članice bi raje ohranile možnost odločanja o nekaterih vprašanjih, ki jih pokriva predlog, v skladu z njihovimi praksami in nacionalnimi izkušnjami.

Nižje stopnje davka na dodano vrednost[38]. Med razpravo v Svetu je vprašanje subsidiarnosti sprožila ena država članica, ki ni imela nobenih pomislekov v zvezi s predlogom Komisije iz leta 2008, vendar je na podlagi načela subsidiarnosti ugovarjala elementu kompromisne rešitve, ki jo je predlagalo francosko predsedstvo (po kateri bi bilo treba oceniti učinek, zlasti proračunski, vsake zahteve države članice po uporabi znižane davčne stopnje). Navedeni element ni bil vključen v politični sporazum, ki je bil 10. marca 2009 dosežen na Svetu za ekonomske in finančne zadeve.

6. UPORABA S STRANI EVROPSKEGA PARLAMENTA

Evropski parlament je v letu 2008 sprejel dve resoluciji, ki poglobljeno obravnavata načeli subsidiarnosti in sorazmernosti. Parlament je oktobra sprejel resolucijo o poročilu Komisije „Boljša priprava zakonodaje 2006“ o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti [39]. Poročilo je obravnavalo novo vlogo nacionalnih parlamentov v zvezi s spremljanjem subsidiarnosti. Pobuda Komisije, naj se njeni novi predlogi pošljejo nacionalnim parlamentom, ki naj o njih dajo svoje mnenje, je bila podprta, vendar je Evropski parlament prepričan, da bi morali za večjo učinkovitost takšnega dialoga razviti skupen pristop k načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti.

Druga resolucija, ki se osredotoča na vprašanja v zvezi z načelom subsidiarnosti, je odgovor Parlamenta na zeleno knjigo Komisije „Za novo kulturo mobilnosti v mestih“ [40]. Parlament sicer meni, da so za mobilnost v mestih odgovorni lokalni organi, vendar priznava vlogo EU pri razvoju celostnega evropskega pristopa k temu vprašanju. EU ne bi smela zakonsko urejati mobilnosti v mestih, vendar Parlament trdi, da bi morala Unija „na področjih politike, kjer lahko ima zakonodajna pooblastila (npr. proračunska politika, okoljska politika, socialna politika in politika zaposlovanja, konkurenčna politika, industrijska politika, regionalna in kohezijska politika, prometna politika ter politika varnosti v cestnem prometu, energetska politika), upoštevati posebne zahteve urbanega prometa“.

7. UPORABA S STRANI ODBORA REGIJ

Mreža Odbora regij za spremljanje subsidiarnosti je leta 2008 začela z drugim letom delovanja. Mreža deluje preko interaktivnega spletnega mesta[41] ter je v prvi vrsti namenjena vladam in parlamentarnim institucijam, ki zastopajo evropske regije in mesta. K sodelovanju so povabljeni tudi nacionalni parlamenti. Druge evropske in nacionalne institucije lahko dejavnosti mreže spremljajo v vlogi opazovalcev. Kadar Odbor regij da mnenje o novi politiki ali zakonodajnem predlogu, lahko registrirani uporabniki v mreži svoje pripombe glede skladnosti z načelom subsidiarnosti posredujejo na standardiziranem elektronskem obrazcu. Poleg tega lahko poročevalci v Odboru začnejo širša posvetovanja mreže, če za svoje delo potrebujejo več podatkov o subsidiarnosti in sorazmernosti. Leta 2008 so bila opravljena tri posvetovanja[42].

Odbor regij namerava uporabiti svoja posvetovalna omrežja in platforme, vključno z mrežo za spremljanje subsidiarnosti, za zagotavljanje podatkov o možnih učinkih njegovih pobud na lokalni in regionalni ravni Evropski komisiji. Tako bodo lokalni in regionalni organi lahko sodelovali na zgodnji stopnji (pred)zakonodajnega postopka ter prispevali k boljši oceni teritorialnih vplivov zakonodajnih predlogov in predlogov politik EU.

8. UPORABA S STRANI SODIščA EVROPSKIH SKUPNOSTI

Čeprav ni bilo nobene pomembne nove sodne prakse, je v teku zahteva po predhodnem odločanju, zaradi katere bi se Sodišče lahko izreklo o subsidiarnosti. Glavno civilno sodišče (High Court of Justice) v Angliji in Walesu je 13. februarja 2008 na Sodišče Evropskih skupnosti naslovilo zahtevo po predhodnem odločanju o „Uredbi o gostovanju“[43]. Poleg vprašanja o pravni podlagi je glavno civilno sodišče Sodišče Evropskih skupnosti vprašalo tudi, ali je uredba neveljavna, „ker vsiljevanje zgornje meje maloprodajnih cen gostovanja krši načelo sorazmernosti in/ali subsidiarnosti.“ Sodba naj bi bila izdana do leta 2010.

9. SKLEPNE UGOTOVITVE

Na podlagi zgornje analize so možne tri splošne sklepne ugotovitve. Prvič, čeprav uporaba načel subsidiarnosti in sorazmernosti pogosto razkrije različnost mnenj v Svetu, je drugače v Evropskem parlamentu, kjer se zdi, da obstaja širše soglasje o potrebi po ukrepanju EU in njegovi dodani vrednosti. Drugič, število mnenj, ki jih Komisiji dajo nacionalni parlamenti, se hitro veča in se vsako leto približno podvoji. Če bo Lizbonska pogodba ratificirana, lahko pričakujemo, da se bo ta trend nadaljeval, ter da se bodo začeli uporabljati „rumeni in oranžni kartoni“. To bo obogatilo razpravo o subsidiarnosti in sorazmernosti. Tretjič, ocene učinka so postale glavni instrument za obravnavo vprašanj v zvezi s subsidiarnostjo in sorazmernostjo znotraj Komisije med pripravo političnih pobud. V tem pogledu ima ključno vlogo odbor za oceno učinka, revidirane smernice za oceno učinka pa bi morale na tem področju privesti do nadaljnjega napredka.

Priloga 1: Število mnenj, prejetih od nacionalnih parlamentov

Domovi nacionalnih parlamentov | Prejeta mnenja |

1 | PT - Assembleia da República | 65 |

2 | DE - Bundesrat | 18 |

3 | SE - Riksdag | 16 |

4 | FR - Sénat | 13 |

5 | UK - House of Lords | 12 |

6 | DK - Folketing | 11 |

7 | CZ - Senát | 11 |

8 | IT - Senato della Repubblica | 8 |

9 | IE - Dáil Éireann and Seanad Éireann | 7 |

10 | IT - Camera dei deputati | 6 |

11 | NL - Staten Generaal | 5 |

12 | PL - Sejm | 5 |

13 | AT - Bundesrat | 4 |

14 | EL - Vouli ton Ellinon | 3 |

15 | DE - Bundestag | 2 |

16 | EE - Riigikogu | 2 |

17 | LU - Chambre des Députés | 2 |

18 | BE – Sénat/Senaat | 2 |

19 | CY - Vouli ton Antiprosopon | 2 |

20 | LV - Saeima | 2 |

21 | UK - House of Commons | 1 |

22 | CZ - Poslanecká sněmovna | 1 |

23 | BE - Chambre des Répresentants/ Kamer van volksvertegenwoordigers | 1 |

24 | BG - Narodno sabranie | 1 |

Skupaj: | 200 |

[1] Protokol (št. 30) o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti (1997).

[2] COM(2009) 15 z dne 28. januarja 2009.

[3] Člen 3 Protokola.

[4] Sprejet 17. novembra 1993, UL C 329, 6.12.1993, str. 132.

[5] Točka 3 oddelka 2 Medinstitucionalnega sporazuma o subsidiarnosti iz leta 1993.

[6] Člen 12 Protokola.

[7] Točka 6 Protokola o vlogi nacionalnih parlamentov v Evropski uniji, Amsterdamska pogodba.

[8] http://subsidiarity.cor.europa.eu/Help/tabid/283/Default.aspx.

[9] SEC(2009) 92 z dne 15. januarja 2009; glej oddelek 5.2 za subsidiarnost in oddelek 7.2 za sorazmernost.

[10] COM(2008) 636 in COM(2008) 637 z dne 3. oktobra 2008.

[11] COM(2008) 428 z dne 7. julija 2008.

[12] COM(2008) 426, 2. julija 2008.

[13] 2000/78/ES, 27. novembra 2000.

[14] COM(2008) 817 z dne 4. decembra 2008.

[15] COM(2008) 780 z dne 13. novembra 2008.

[16] COM(2008) 151 z dne 19. marca 2008.

[17] COM(2008) 543 z dne 5. novembra 2008.

[18] COM(2008) 563, 17. septembra 2008.

[19] COM(2008) 442 z dne 8. julija 2008.

[20] COM(2008) 812 z dne 4. decembra 2008.

[21] http://ec.europa.eu/governance/impact/index_en.htm.

[22] „Agenda državljanov – Doseganje rezultatov za Evropo“, COM(2006) 211, 10.5.2006.

[23] V Prilogi 1 je pregled izvora mnenj, ki jih je prejela Komisija.

[24] COM(2008) 414, 2.7.2008.

[25] COM(2008) 396 z dne 25. junija 2008.

[26] COM(2008) 394 z dne 25. junija 2008.

[27] Protokola št. 1 in 2.

[28] Člen 4 Protokola o vlogi nacionalnih parlamentov v Evropski uniji.

[29] Gre za: predloge Komisije, pobude skupine držav članic (prim. sodelovanje v kazenskih zadevah), pobude Evropskega parlamenta, zahteve Sodišča Evropskih skupnosti, priporočila Evropske centralne banke in zahteve Evropske investicijske banke za sprejetje evropskega zakonodajnega akta.

[30] Z ukrepom, ki ga država članica priglasi v imenu nacionalnega parlamenta ali katerega izmed njegovih domov v skladu s svojim nacionalnim pravnim redom.

[31] Člen 8 Protokola o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti.

[32] COM(2007) 650 z dne 6. novembra 2007.

[33] COM(2008) 426 z dne 2. julija 2008.

[34] COM(2006) 232 z dne 22. septembra 2006.

[35] COM(2008) 194 z dne 17. aprila 2008.

[36] COM(2008) 426 z dne 2. julija 2008.

[37] COM(2008) 637 z dne 3. oktobra 2008.

[38] COM(2008) 428 z dne 7. julija 2008.

[39] 2008/2045(INI) z dne 21. oktobra 2008.

[40] 2008/2041(INI) z dne 9. julija 2008.

[41] http://subsidiarity.cor.europa.eu.

[42] (i) o priseljevanju in zaposlovanju COM(2007) 248, COM(2007) 249, COM(2007) 637 in COM(2007) 638, (ii) o pravicah pacientov na področju čezmejnega zdravstvenega varstva COM(2008) 414 in (iii) o zeleni knjigi o teritorialni koheziji COM(2008) 616.

[43] Zadeva C-58/8 Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd proti Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform v zvezi z Uredbo (ES) št. 717/2007.