SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Strategija širitve in glavni izzivi v obdobju 2012–2013

1. Uvod

EU izvaja svojo politiko širitve že več kot štiri desetletja. Z zaporednimi pristopi se je število držav članic postopoma povečalo s prvotnih šest na sedanjih 27. Hrvaška naj bi 1. julija 2013 postala 28. država članica. Politika širitve EU je že od vsega začetka odgovor na upravičeno željo prebivalcev naše celine, da se pridružijo projektu združene Evrope. Zbližala je narode in kulture ter obogatila Evropsko unijo z raznolikostjo in dinamiko. Več kot tri četrtine držav članic EU je imelo pred pristopom status „držav v procesu širitve“.

V času, ko se EU sooča z zahtevnimi izzivi in veliko globalno negotovostjo ter zbira nov zagon za tesnejše gospodarsko, finančno in politično povezovanje, politika širitve še naprej prispeva k miru, varnosti in blaginji na naši celini. Možnost pristopa k EU znotraj okvira, ki zahteva izpolnitev strogih, a pravičnih pogojev, spodbuja politične in gospodarske reforme, ki vodijo v družbene spremembe in ustvarjajo nove priložnosti za državljane in podjetja. Hkrati pa širitev krepi politično in gospodarsko moč Unije. S prevzemanjem vodilne vloge s politiko širitve lahko EU žanje sadove močnejše in enotnejše celine ter hkrati dokaže svojo trajno sposobnost, da deluje kot globalni akter.

Zadnja širitev, s katero so k EU pristopile države Srednje in Vzhodne Evrope, ni le zbližala Zahoda in Vzhoda po desetletjih umetne ločitve, temveč je državam prinesla tudi vzajemne koristi v smislu tesnejšega trgovinskega povezovanja, večjega notranjega trga, ekonomije obsega ter boljših možnosti za naložbe in zaposlovanje. Od začetka pogajanj do pristopa se je izvoz EU v države pristopnice več kot potrojil. Po oceni je mogoče tretjino že sicer visoke rasti držav pristopnic v istem obdobju pripisati učinku širitve.

Osrednja naloga v procesu širitve je okrepitev pravne države in demokratičnega upravljanja. Izkušnje iz preteklih širitev so pokazale, da je treba tema področjema posvetiti večjo pozornost in dodatno izboljšati kakovost tega procesa. S tem se podpira in nadalje spodbuja stabilnost v regiji v pokonfliktnem obdobju ter ustvarjanje okolja v jugovzhodni Evropi, ki spodbuja rast in privabljanje naložb, okrepljeno regionalno sodelovanje ter spoprijemanje s skupnimi izzivi, kot je boj proti organiziranemu kriminalu in korupciji. Obravnavajo se vprašanja s področja pravosodja, varnosti in temeljnih pravic, ki neposredno zadevajo državljane EU in držav v procesu širitve. Svet je junija potrdil nov pristop k poglavjema o pravosodju in temeljnih pravicah ter pravici, svobodi in varnosti, ki ga je predlagala Komisija kot del pogajalskega okvira za Črno goro, s čimer se pravna država trdno umešča v samo jedro pristopnega procesa. To bo hkrati tudi temelj za pogajanja v prihodnosti.

V preteklem letu so bile glavna tema politične agende EU aktualne težave, s katerimi se spopada euroobmočje. Te težave so skupaj s svetovno finančno krizo pokazale, kako soodvisna so nacionalna gospodarstva tako znotraj EU kot tudi zunaj njenih meja. Zaradi trenutnih težav euroobmočja je še toliko pomembneje, da se tudi v državah v procesu širitve dodatno utrdita gospodarska in finančna stabilnost ter spodbudijo reforme in rast. Okrepljeno gospodarsko, finančno in politično integracijo, ki bo rezultat teh prizadevanj, bo treba upoštevati tudi v procesu širitve. V skupnem interesu vseh udeleženih strani je, da se okrepi odpornost držav v procesu širitve na krizo. Proces širitve pomembno prispeva k temu cilju. Močnejša, večja Unija bo bolje opremljena za spopadanje z navedenimi izzivi. Tako denimo dinamizem turškega gospodarstva, geopolitična vloga Turčije, njen prispevek k energetski varnosti in mlado prebivalstvo z vidika možnosti pristopa pomenijo priložnost tako za Turčijo kot za EU.

Glede na posledice vojne in razdeljenost na zahodnem Balkanu je obravnavanje tveganj za nestabilnost v tej regiji vsekakor v našem skupnem interesu. Proces širitve podpira nosilce reform v regiji in dodatno utrjuje demokratično tranzicijo po vojni. Z njim lahko preprečimo potencialno mnogo višje stroške spoprijemanja s posledicami nestabilnosti. Okrepitev stabilnosti in demokracije v jugovzhodni Evropi pomeni tudi naložbo v trdno in trajno demokracijo v širšem sosedstvu EU. Obnovljeno soglasje o širitvi, dogovorjeno v okviru Evropskega sveta decembra 2006, ostaja temelj za politiko širitve EU. Politika širitve temelji na načelih utrjevanja zavez, uveljavljanja pravičnih in strogih pogojev ter dobrega komuniciranja z javnostjo, na drugi strani pa na zmogljivosti EU za vključevanje novih članic. Sedanji načrt širitve obsega zahodni Balkan, Turčijo in Islandijo. EU je poudarila vključujočo naravo politike glede zahodnega Balkana in je na več zaporednih zasedanjih Evropskega sveta potrdila, da je prihodnost celotne regije v EU. Stabilizacijsko-pridružitveni proces ostaja skupni okvir za potrebne priprave.

Za uspeh procesa širitve je ključno, da se ohrani njegova verodostojnost. To pomeni, da je treba zagotoviti, da se v državah v procesu širitve izvedejo daljnosežne reforme, s katerimi bodo te države izpolnile zahtevana merila, zlasti københavnska. Hkrati mora biti zagotovljena tudi podpora držav članic in njihovih državljanov. Zelo pomembno je, da se spodbujata razumevanje in utemeljena razprava o učinkih politike širitve, zlasti v času, ko je EU pred velikimi izzivi. Pri tem je ključno načelo lastnih zaslug. Hitrost posamezne države pri približevanju članstvu v EU je odvisna od njenih rezultatov pri izpolnjevanju zahtevanih pogojev. Širitev je torej že po svoji naravi postopen proces, ki temelji na trdnem in vzdržnem izvajanju reform v zadevnih državah. Zaradi novega pristopa k pogajanjem na področju pravne države bo ves čas pogajalskega procesa treba dosegati solidne rezultate pri izvajanju reform. Reforme morajo biti dodobra utrjene, tako da ni več mogoča vrnitev v prejšnje stanje.

Bližnji pristop Hrvaške, začetek pristopnih pogajanj s Črno goro v juniju in podelitev statusa kandidatke Srbiji v marcu dokazujejo, da EU uresniči svoje zaveze, ko države izpolnijo potrebne pogoje. Ta pozitiven razvoj dogodkov je tudi jasen pokazatelj, da ima širitev preobrazbeno moč, in dokazuje, kakšne spremembe so mogoče na območju, ki ga je komaj polovico generacije nazaj razklala vojna. So spodbuda vsem državam v regiji, da pospešijo priprave na morebitno članstvo v EU.

V preteklem letu so države v procesu širitve dosegle napredek na več področjih. Poleg napredka Hrvaške, Črne gore in Srbije so bili doseženi pozitivni rezultati v nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji, kjer so se organi na podlagi dialoga na visoki ravni o pristopu bolj osredotočili na reforme. V Albaniji je dialog med vlado in opozicijo omogočil, da je država s sprejetjem volilnih in parlamentarnih reform v glavnem razrešila politični zastoj. Pristopna pogajanja z Islandijo dobro napredujejo. Turčija je dejavno podprla lani napovedano novo pozitivno agendo, ki jo je Komisija sprejela maja 2012.

Hkrati pa reforme v večini držav še vedno čakajo na izvedbo. Glavni izzivi ostajajo človekove pravice, dobro upravljanje, pravna država (vključno z bojem proti korupciji in organiziranemu kriminalu), upravna zmogljivost, brezposelnost, gospodarske reforme in socialna vključenost. V več državah bi bilo treba prevzeti večjo odgovornost za reforme in zbrati potrebno politično voljo za nadaljnje korake. Okrepitev svobode izražanja in neodvisnosti medijev še naprej ostaja velik izziv. Proces širitve občasno zavirajo dvostranska vprašanja.

Proces širitve je po svoji naravi vključujoč in zahteva široko udeležbo zainteresiranih strani. V državah v procesu širitve široko politično soglasje ter podpora državljanov za nujne reforme pomembno prispevata k preobrazbi, ki je potrebna za napredek na poti približevanja EU.

V tem sporočilu je ocenjeno trenutno stanje širitvenega programa Evropske unije. Na podlagi spremnih podrobnih analiz posameznih držav[1] so v sporočilu ocenjeni že doseženi rezultati teh držav pri pripravah na članstvo, trenutno stanje in obeti v prihodnjih letih, v zvezi z navedenim pa je vključena vrsta priporočil. Kot že v preteklih letih je posebna pozornost namenjena nekaterim ključnim izzivom, kot je podpora, ki jo EU zagotavlja državam v procesu širitve, med drugim prek instrumenta za predpristopno pomoč.

2. Ključni izzivi 2.1. Osrednja vloga pravne države pri politiki širitve

Izkušnje, pridobljene pri prejšnjih širitvah, in izzivi, s katerimi se soočajo države v procesu širitve, kažejo, da je treba področje pravne države še bolj kot doslej postaviti v središče politike širitve. V lanskem dokumentu o strategiji širitve je Komisija predlagala nov pristop k pogajanjem na področju pravosodja in temeljnih pravic ter pravice, svobode in varnosti, ki ga je potrdil Svet. Ta pristop je bil zdaj vključen v pogajalski okvir za pogajanja s Črno goro, sprejet junija 2012, v katerem je pravna država trdno zasidrana v središču pristopnega procesa in ki bo tudi osnova za prihodnja pogajanja.

Države, ki se želijo pridružiti Uniji, morajo v praksi dokazati svojo sposobnost za okrepitev udejanjanja vrednot, na katerih temelji Unija, in sicer na vseh stopnjah pristopnega procesa. Poleg tega morajo že na začetku vzpostaviti in nadalje spodbujati pravilno delovanje temeljnih institucij, potrebnih za demokratično upravljanje in pravno državo, tj. nacionalnega parlamenta, vlade in pravosodnega sistema, ki vključuje sodišča, javno tožilstvo in organe kazenskega pregona.

Na teh področjih se večina držav v procesu širitve spopada z več ključnimi izzivi:

Kar zadeva pravosodni sistem, morajo države zagotoviti, da bo ta neodvisen, nepristranski, odgovoren in sposoben zagotavljati pošteno sojenje. Države morajo poleg tega zagotoviti, da njihovi pravosodni sistemi delujejo učinkovito in da sodni postopki niso predolgi. V večini držav so zdaj vzpostavljene reformne strategije za dosego tega cilja. Napredek je bil dosežen z okrepitvijo neodvisnosti državnih sodnih svetov in v nekaterih primerih z novimi postopki za imenovanje delavcev v pravosodju. Vendar številni izzivi ostajajo nerešeni, zlasti uvedba strožjih postopkov za imenovanje sodnikov in tožilcev, ki bi zagotovili pravo ravnotežje med neodvisnostjo in odgovornostjo sodstva. To vključuje tudi obravnavo vprašanja sodne imunitete in v številnih primerih zmanjšanje prevelikih sodnih zaostankov. Izziv ostaja tudi izvrševanje sodnih odločb. Poleg zakonodajnih in upravnih reform je pogosto potrebna sprememba pravosodne kulture, ki se mora bolj usmeriti na zagotavljanje storitev državljanom.

Korupcija ostaja razširjena v večini držav v procesu širitve. Spodkopava pravno državo, negativno vpliva na poslovno okolje in povzroča škodo nacionalnim proračunom, vpliva pa tudi na vsakdanje življenje državljanov na področjih, kot sta zdravstvo in izobraževanje. Vsesplošna razširjenost korupcije omogoča infiltracijo organiziranih kriminalnih združb v javni in zasebni sektor. Države morajo zagotoviti trden okvir za preprečevanje korupcije, zlasti v smislu večje preglednosti delovanja javnih organov in porabe javnofinančnih sredstev. Organi kazenskega pregona morajo delovati proaktivno, usklajeno in učinkovito ter tako zagotavljati, da se korupcijski primeri, vključno s tistimi na visoki ravni, ustrezno preiskujejo, preganjajo in kaznujejo. V številnih državah v procesu širitve so potrebna dodatna prizadevanja na področjih financiranja političnih strank in volilnih kampanj, upravljanja navzkrižij interesov, preglednosti javnega naročanja, dostopa do informacij ter zasega in zaplembe premoženja. V nekaterih primerih so bile vzpostavljene specializirane službe kazenskega pregona, ki dobro delujejo. Za izboljšanje rezultatov pa bo potrebnega še veliko dela. Za spremljanje uspešnosti protikorupcijskih politik so potrebni zanesljivi statistični podatki.

Boj proti organiziranemu kriminalu ostaja ena ključnih prednostnih nalog in predstavlja velik problem v večini držav v procesu širitve. Čezmejna narava številnih kriminalnih dejavnosti zahteva tesno sodelovanje med organi kazenskega pregona in pravosodnimi organi v regiji, tako med državami članicami kot na mednarodni ravni. Organi kazenskega pregona morajo imeti na voljo učinkovita pravna in preiskovalna orodja, da se lahko ustrezno borijo proti organiziranemu kriminalu in storilce ustrezno kaznujejo. Zlasti je treba izboljšati njihovo zmogljivost za finančne preiskave. Določen napredek je bil na tem področju že dosežen, vendar je treba v večini držav storiti še veliko več, da se omogoči proaktivno preiskovanje, učinkovito nadaljnje pravosodno ukrepanje ter okrepljeno nacionalno in mednarodno sodelovanje. Komisija se še vedno zavzema za vzpostavitev regionalne mreže tožilcev, v okviru katere bi zagotavljali pomoč napoteni strokovnjaki iz držav članic. Potekajo tudi prizadevanja za nadaljnje operativno sodelovanje z ustreznimi evropskimi agencijami, zlasti Europolom.

Reforma javne uprave za večino držav v procesu širitve ostaja ena glavnih prednostnih nalog v okviru političnih meril. Gre za bistven element demokratičnega upravljanja in pravne države, katerega cilj je izboljšati preglednost, odgovornost in učinkovitost javne uprave ter njeno osredotočenost na potrebe državljanov in podjetij. Ustrezni upravni postopki, ki vključujejo postopke na področju upravljanja človeških virov in javnofinančnega upravljanja (vključno s pobiranjem davkov), ter zanesljivi in neodvisni statistični sistemi so temeljnega pomena za delovanje države in izvedbo reform, potrebnih za vključevanje v EU. Države morajo na podlagi celovitih nacionalnih strategij okrepiti svoja prizadevanja za izboljšanje javne uprave na vseh ravneh. Komisija se zaveda težav, s katerimi se soočajo države v procesu širitve, in bo zato ustrezno okrepila svoje zmogljivosti za ocenjevanje in spremljanje, da bo lahko ugotavljala glavne vrzeli ter zagotavljala pomoč pri načrtovanju reform, določanju prednostnih nalog in izvajanju reform.

Ključna vprašanja v večini držav v procesu širitve so državljanske, politične, družbene in ekonomske pravice ter pravice oseb, ki pripadajo manjšinskim skupnostim. Temeljne pravice so v zakonodaji v glavnem zagotovljene, vendar pogosto prihaja do težav pri izvajanju predpisov. V nekaterih primerih še vedno obstajajo zakonodajne vrzeli, na primer kar zadeva področje uporabe protidiskriminacijske zakonodaje. V več državah bi bilo treba znatno okrepiti nacionalne institucije za varstvo človekovih pravic, kot so varuhi človekovih pravic. Enako velja za obravnavo zadev, kot so zločini iz sovraštva in nasilje na podlagi spola, s strani organov kazenskega pregona. Splošen odnos družbe do ranljivih skupin, kot so narodnostne manjšine, invalidi ter lezbijke, geji, biseksualci in transseksualci, ostaja razširjen problem.

V državah v procesu širitve večinoma obstaja pluralističen medijski prostor. V nekaterih državah je bil dosežen napredek na področju dekriminalizacije razžalitve. Klub temu pa svoboda izražanja v več državah ostaja resna težava, saj so mediji izpostavljeni političnim in gospodarskim pritiskom, samocenzuri ter nezadostni zaščiti novinarjev pred nadlegovanjem ali celo nasiljem. Zlasti v Turčiji pravni okvir še ne zagotavlja zadostnega varstva svobode izražanja, številni sodni postopki in preiskave zoper novinarje ter neupravičeni pritiski na medije pa so zelo zaskrbljujoči.

Zaradi vztrajnih težav na tem področju Komisija v prvi polovici leta 2013 načrtuje nadaljevanje konference o svobodi izražanja, ki je potekala maja 2011 pod geslom „Povej na glas!“. Na dogodku naj bi sodelovali mediji in organizacije civilne družbe z zahodnega Balkana in Turčije. Tema razprave bo vprašanje, v kolikšni meri vlade izvajajo ključne prednostne naloge, da bi na področju svobode izražanja dosegle evropske standarde. Komisija bo na tem področju še naprej tesno sodelovala z Evropskim parlamentom. Tem vprašanjem bo v pristopnem procesu še naprej namenjena velika pozornost.

Poglavji „Pravosodje in temeljne pravice“ ter „Svoboda, pravica in varnost“ bosta glede na izzive, s katerimi se soočajo države, in dolgoročnejšo naravo reform obravnavani v zgodnejši fazi pogajanj, da bo na voljo čim več časa za opredelitev potrebne zakonodaje, institucij in meril dobrega izvajanja, preden bodo pogajanja zaključena. Poglavji bosta odprti na podlagi akcijskih načrtov, ki jih morajo sprejeti nacionalni organi. Komisija bo v svojih poročilih o usklajenosti zakonodaje državam kandidatkam zagotovila obsežne smernice za lažjo pripravo akcijskih načrtov. Novost je uvedba vmesnih meril, ki bodo določena ob začetku pogajanj. Ko bodo ta merila izpolnjena, bo Svet določil merila za zapiranje poglavij.

Na ta način bodo pogajanja potekala v strukturiranem okviru, ki bo upošteval čas, potreben za pravilno izvedbo reform in doseganje dobrih rezultatov pri njihovem izvajanju. V tem procesu bodo zagotovljeni tudi zaščitni in korektivni ukrepi, ki bodo npr. omogočali posodobitev meril in zagotavljali splošno uravnoteženost napredka pri pogajanjih o vseh poglavjih. Novi pristop predvideva tudi večjo preglednost in vključenost v pogajanja in reforme, saj bodo države kandidatke pozvane k določitvi prednostnih področij, na katerih so potrebne reforme, in sicer prek posvetovanj z zadevnimi zainteresiranimi stranmi, da se zagotovi čim širša podpora za izvajanje reform. Komisija se bo pri spremljanju še naprej osredotočala na napredek, dosežen na teh področjih. Sredstva instrumenta za predpristopno pomoč bodo tudi v prihodnje namenjena podpori pri izvajanju reform.

Okrepitev pravne države in javne uprave je bistvena, da se države v procesu širitve približajo EU in nazadnje v celoti prevzamejo obveznosti članstva. V duhu novega pristopa se zdaj že pred začetkom pristopnih pogajanj posveča večja pozornost pravni državi. Tako se je še pred začetkom splošnih pogajanj s Črno goro začel izvajati pregled usklajenosti zakonodaje za poglavja, ki so ključna za področje pravne države. Na pojasnjevalne sestanke o pregledu usklajenosti zakonodaje sta bili povabljeni tudi drugi dve državi kandidatki, nekdanja jugoslovanska republika Makedonija in Srbija. Ključna prednostna področja, ki so določena kot pogoj za začetek pristopnih pogajanj z Albanijo, so izrazito osredotočena na pravno državo. Vprašanja v zvezi s pravno državo so tudi v središču različnih pobud za posamezne države, ki jih je lani uvedla Komisija in so obravnavane v tretjem delu tega sporočila.

2.2. Regionalno sodelovanje in sprava na zahodnem Balkanu

Regionalno sodelovanje in razvijanje dobrih sosedskih odnosov sta bistvena elementa stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, zato ju Komisija natančno spremlja v vseh fazah pristopnega procesa. Na tem področju je bil lani dosežen dodaten napredek. Nadaljevali so se dvo- in večstranski stiki med voditelji in politiki v regiji, tudi glede občutljivih vprašanj, kot so vojni zločini, meje, vračanje beguncev, organizirani kriminal in policijsko sodelovanje; prav tako tudi stiki v okviru regionalnih forumov, kot so Energetska skupnost, skupni evropski zračni prostor, Srednjeevropski sporazum o prosti trgovini (CEFTA) in Regionalna šola za javno upravo. Imenovan je bil novi generalni sekretar Sveta za regionalno sodelovanje. Komisija pričakuje, da bo Svet za regionalno sodelovanje nadalje razvijal svojo vlogo pri regionalnem sodelovanju, in sicer da bo služil kot platforma za spodbujanje razprav o vprašanjih, pomembnih za celotno regijo, ter okrepil svojo evropsko perspektivo, s čimer bo regionalno sodelovanje še bolj vključeno v politične programe držav. Regije bi morale biti same odgovorne za regionalno sodelovanje in ga spodbujati.

Spori, povezani z medetničnimi vprašanji ali vprašanji glede statusa, še posebej v Bosni in Hercegovini ter na Kosovu[2], še vedno ovirajo delovanje institucij, zavirajo izvajanje potrebnih reform ter imajo včasih lahko tudi širše regionalne posledice. Države lahko te probleme najbolje rešujejo v okviru približevanja EU. Težavna etnična vprašanja je mogoče uspešno reševati z dialogom in kompromisi, kot dokazuje nadaljnje izvajanje ohridskega okvirnega sporazuma v nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji. Različna stališča glede statusa Kosova še naprej ovirajo poglobitev odnosov z EU. Vprašanje severa Kosova ostaja velik izziv. Za napredek pri teh vprašanjih bo potrebno konstruktivno sodelovanje vseh vpletenih strani.

V okviru dialoga med Beogradom in Prištino so bili doseženi novi rezultati, in sicer s sklenitvijo sporazumov na področju regionalnega sodelovanja in zastopanja ter celostnega upravljanja mej. Sporazum na področju celostnega upravljanja mej se še ni začel izvajati. Razlaga Srbije glede sporazuma o regionalnem sodelovanju in zastopanju Kosova je bila sčasoma razjasnjena in začetno izvajanje kaže, da ni več ovira za vključujoče regionalno sodelovanje. Izvajanje drugih sporazumov, doseženih na področjih prostega gibanja, katastra, matičnih knjig, carinskih pečatov in vzajemnega priznavanja diplom, je bilo neenakomerno in ima zaenkrat v praksi omejen vpliv. Pri teh prizadevanjih je treba nujno doseči nadaljnji napredek.

Pozivi k spravi zdaj na splošno naletijo na več posluha med prebivalstvom, s čimer se ustvarjajo trdnejši temelji za reševanje povojnih vprašanj, kot so vojni zločini, begunci in medetnične napetosti. Pobude nevladnih organizacij in civilne družbe, kot so pobuda mladih za človekove pravice (YIHR), komisija za resnico in spravo (RECOM) ter igmanska pobuda, imajo pomembno vlogo pri spodbujanju sprave med prebivalci regije in jih je treba podpirati. Kljub temu bo v naslednjih letih še vedno treba namenjati pozornost nacionalističnim izpadom. Zlasti vlade in politični voditelji morajo storiti več za spodbujanje okolja, v katerem so bo mogoče soočiti s preteklimi dogodki. Vprašanja, ki izvirajo iz preteklih konfliktov, kot tudi druga odprta dvostranska vprašanja, ostajajo ključni izzivi za stabilnost zahodnega Balkana in jih je treba nujno prednostno obravnavati. Ko bodo ta vprašanja rešena, bo odpravljena ena glavnih ovir za približevanje držav zahodnega Balkana Evropski uniji.

Za trajno spravo je nujna poprava krivic za vojne zločine, storjene v vojnah v nekdanji Jugoslaviji. Sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo (MKSJ) se nadaljuje, po tem ko so države v regiji z odločnimi ukrepi zagotovile dobro podlago, da lahko MKSJ dokonča svoje delo, čeprav bodo nekatera sojenja morda trajala dlje od prvotno predvidenega roka (december 2014). Delo MKSJ se počasi zaključuje, vendar se zadevne vlade v okviru svoje jurisdikcije še vedno soočajo z velikimi izzivi pri reševanju problema nekaznovanosti za vojne zločine. Države v regiji lahko s politično voljo, bolj osredotočenimi viri, nadaljnjim regionalnim sodelovanjem in reševanjem težav v zvezi z izročanjem svojih državljanov zagotovijo, da se doseže pravica za tisoče žrtev vojn. Vprašanje pogrešanih oseb še ni bilo v celoti obravnavano. Komisija v celoti podpira preiskavo domnevnih zločinov, ki poteka pod okriljem misije EULEX. Med drugim se preiskujejo zločini odvzema človeških organov, storjeni na Kosovu med konfliktom in po njem, ki so bili obravnavani v Martyjevem poročilu, ki ga je potrdila Parlamentarna skupščina Sveta Evrope.

Kar zadeva begunce, je bila novembra 2011 v Beogradu podpisana deklaracija ministrov Srbije, Hrvaške, Bosne in Hercegovine ter Črne gore o obnovitvi politične zavezanosti za dokončanje sarajevskega procesa. Na mednarodni konferenci donatorjev aprila 2012 je bil sprejet in predstavljen regionalni stanovanjski program, za katerega sta EU in mednarodna skupnost obljubili dodatno obsežno finančno podporo. Nacionalni organi morajo zagotoviti izvajanje tega programa, katerega cilj je olajšati trajno vrnitev najbolj ranljivih beguncev v domači kraj ali njihovo lokalno vključevanje v kraj pribežališča. Tako bi bilo mogoče zapreti še zadnje sprejemne centre, v katerih so nastanjeni begunci in notranje razseljene osebe iz regije, in dokončati uradno odjavo preostalih 74 000 beguncev. Komisija pozdravlja ta razvoj in poziva države, naj odločno pristopijo k reševanju preostalih nerešenih vprašanj v zvezi z begunci in notranje razseljenimi osebami.

Vprašanja, povezana z manjšinami, ostajajo eden večjih izzivov zahodnega Balkana. V glavnem so vzpostavljeni trdni in izpopolnjeni pravni okviri za zagotavljanje varstva manjšin, vendar je njihovo izvajanje v praksi pogosto zapleteno, zlasti, če je bila manjšina vpletena v nedaven konflikt. Spodbujati je treba splošno kulturo sprejemanja manjšin prek izobraževanja, široke javne razprave in ozaveščanja. Primere zločinov iz sovraštva in diskriminacije je treba obravnavati proaktivno. Romi ostajajo izrazito prikrajšana manjšina v celotni regiji. Komisija bo še naprej podpirala ukrepe v zvezi z Romi, med drugim tudi ukrepe v okviru pobude „Desetletje vključevanja Romov“. Države bi morale izvesti operativne sklepe, h katerim so se zavezale na seminarjih o vprašanjih, povezanih z Romi, ki jih je Komisija organizirala v letu 2011.

V duhu dobrih sosedskih odnosov bi morale zadevne strani dvostranska vprašanja obravnavati čim prej v procesu širitve, pri tem pa ravnati odločno in upoštevati interese EU kot celote. Pri teh vprašanjih je bil napredek v preteklem letu skromen. Komisija poziva vpletene strani, naj si po najboljših močeh prizadevajo za rešitev sporov v skladu z uveljavljenimi načeli in sredstvi, vključno z možnostjo, da po potrebi zadeve predajo v obravnavo Meddržavnemu sodišču oziroma drugim obstoječim ali ad hoc organom za reševanje sporov. Dvostranska vprašanja ne bi smela zavirati pristopnega procesa. Komisija je pripravljena spodbujati ustvarjanje potrebnega političnega zagona pri iskanju rešitev ter podpirati zadevne pobude. Arbitražni sporazum o meji med Slovenijo in Hrvaško, ki se je začel izvajati v letu 2012, utira pot rešitvi tega dvostranskega vprašanja in je dober primer napredka. Komisija poudarja pomen izjave Hrvaške o spodbujanju evropskih vrednot v jugovzhodni Evropi in še zlasti zavezanost Hrvaške načelu, da dvostranska vprašanja ne smejo ovirati pristopnega procesa držav kandidatk. Kar zadeva nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, Komisija poudarja, da je še vedno bistveno, da se s pogajanji pod okriljem ZN doseže obojestransko sprejemljiva rešitev v zvezi s sporom o imenu države. Rešitev je treba poiskati brez nadaljnjega odlašanja.

2.3. Gospodarski in socialni izzivi

Okrepitev gospodarskega okrevanja v državah v procesu širitve

Rezultati na področju socialnih in gospodarskih reform so v državah v procesu širitve različni. Vse države v procesu širitve so večinoma ohranile splošno makroekonomsko stabilnost, hkrati pa so se v več državah močno povečala fiskalna tveganja. Posledice gospodarske krize je čutiti v celotni regiji, vendar zlasti države zahodnega Balkana drsijo nazaj v recesijo v razmerah nizke ravni konkurenčnosti, prihodkov in naložb ter visoke in še vedno rastoče brezposelnosti.

Rast turškega gospodarstva je mogoče v veliki meri pojasniti s preudarnimi makroekonomskimi politikami in reformami, ki jih je Turčija začela izvajati že precej pred začetkom svetovne krize. Kljub temu bo za ohranitev rasti in dodatno okrepitev gospodarstva treba storiti še veliko. Zagon turškega gospodarstva je priložnost za nadaljnje strukturne reforme, zlasti na področjih izobraževanja, infrastrukture in politike trga dela.

Islandsko gospodarstvo se je po zlomu bančnega sistema skrčilo za skupaj 12 %. Izvoz in visoko domače povpraševanje sta v letu 2011 spodbudila začetek okrevanja, ki se nadaljuje tudi letos. Stabilizacija gospodarstva je bila dosežena z odločnim prestrukturiranjem in okrepitvijo bančnega sektorja, konsolidacijo javnih financ in preudarno kombinacijo politik, četudi s pomočjo nadzora kapitala, katerega odprava ostaja za Islandijo izziv.

Večina gospodarstev zahodnega Balkana se je po rahlem okrevanju v letih 2010 in 2011 v letu 2012 ponovno skrčila zaradi negativnega razvoja dogodkov v Evropski uniji. Hrvaška, Bosna in Hercegovina ter Srbija so ponovno zdrsnile v recesijo. Albanija, Kosovo in nekdanja jugoslovanska republika Makedonija se bolje spopadajo z neugodnimi razmerami. Rast v teh državah se je nadaljevala, ker jim je uspelo ohraniti raven domačega povpraševanja in so manj izpostavljene upadu trgovine. Finančni sektor je v vseh državah ostal stabilen, čeprav se kakovost posojilnih portfeljev še naprej poslabšuje.

Zaradi dolgo trajajoče gospodarske krize so se že sicer težke socialne razmere močno poslabšale. Brezposelnost se je še naprej povečevala in je trenutno na zahodnem Balkanu v povprečju 21-odstotna, še precej višja od povprečja pa je v Bosni in Hercegovini, Srbiji, nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji in na Kosovu. Zlasti so prizadeti mladi. Še bolj zaskrbljujoče je, da se pozitivni rezultati iz predkriznega obdobja na področju zmanjševanja revščine ponovno obračajo v negativno smer. Bolj ranljiv je postal zlasti nastajajoči srednji razred, saj gospodinjstvom zmanjkuje finančnih rezerv in prihrankov. Različne javnomnenjske raziskave kažejo, da se nezadovoljstvo ljudi zaradi gospodarskega in socialnega položaja povečuje, saj si mnogi med njimi ne morejo več privoščiti niti osnovnih dobrin in storitev. Opisani trendi, skupaj s šibkejšo letošnjo rastjo ali celo ponovno recesijo, kažejo, da je za izboljšanje vse slabših socialnih razmer, vključno z brezposelnostjo in revščino, potreben mnogo bolj proaktiven odziv politik, na primer s spodbujanjem naložb, ki bi podpirale ustvarjanje delovnih mest, in z bolj ciljno usmerjenimi naložbami v socialnem sektorju.

Zadevni akterji se zavedajo, da so potrebne nujne reforme in ukrepi za spodbujanje rasti in ustvarjanje delovnih mest. Vendar pa je politična volja za izvedbo teh reform pogosto prešibka. Pobiranje prihodkov ter načrtovanje in izvrševanje proračuna se z leti nista dovolj izboljšala. Prenosi proračunskih sredstev so premalo ciljno usmerjeni in ne prispevajo k izboljšanju socialnih razmer. Reforme trgov dela večinoma niso bile izvedene in tudi sistemi poklicnega izobraževanja ne prispevajo k zmanjšanju neskladnosti med ponudbo znanj in povpraševanjem po njih. Zato delavci pogosto iščejo delo v tujini, kar kratkoročno sicer koristi gospodarstvu zaradi nakazil iz tujine ter zmanjšanja brezposelnosti, dolgoročneje pa zaradi zmanjševanja delovne sile in bega možganov omejuje potencial za rast. Številne države so izvedle reforme na mikroekonomski ravni, da bi olajšale ustanavljanje podjetij, ali pa so razvile programe za privabljanje tujih vlagateljev. Kljub temu poslovno okolje še naprej zavirata šibka pravna država in velik obseg neformalnega sektorja.

EU se zavezuje, da bo še naprej pomagala državam s svetovanjem v zvezi s politikami in finančno pomočjo, ter tesno sodeluje z mednarodnimi finančnimi institucijami, prek katerih zagotavlja ugodna posojila za prednostna področja.

Komisija bo še naprej vključevala države v procesu širitve v strategijo Evropa 2020. Preučila bo možnost organizacije bolj ciljno usmerjenih srečanj v okviru stabilizacijsko-pridružitvenih sporazumov za reševanje vprašanj v zvezi s konkurenčnostjo in zaposlovanjem. Komisija zato v skladu s pristopom iz strategije Evropa 2020 spodbuja države v procesu širitve, da ponovno pregledajo nacionalne cilje na področjih zaposlovanja, inovacij, podnebnih sprememb, energetike, izobraževanja, zmanjševanja revščine in socialne vključenosti. Poleg tega bo Komisija leta 2013 postopno začela dialog z državami v procesu širitve o programih zaposlovanja in socialnih reform, pri čemer bo uporabila celosten pristop k zaposlovanju in socialni politiki. Spodbujala bo tudi boljše sodelovanje v programih EU, da bodo države v procesu širitve lahko sodelovale z državami članicami na področjih vodilnih pobud strategije Evropa 2020.

Regionalne skupine za posamezne politike in Svet za regionalno sodelovanje so dosegli dober napredek pri prilagajanju ciljev strategije Evropa 2020 regionalnim potrebam in dejanskemu stanju. Letos so se ministri, pristojni za trgovino in naložbe, zavezali, da bodo redno ocenjevali politike na področjih regionalne trgovine, zasebnih raziskav, podjetništva in ustvarjanja delovnih mest. Komisija bo podpirala ta skupna reformna prizadevanja in pristop regionalnega spremljanja, med drugim s sredstvi iz instrumenta za predpristopno pomoč.

Okrepljeno regionalno gospodarsko sodelovanje lahko prispeva k omilitvi učinkov krize. Regionalna trgovina v povprečju predstavlja 17 % celotne trgovine v regiji. Na tokove med državami CEFTA je kriza vplivala v manjšem obsegu in se v zadnjem času izboljšujejo hitreje kot trgovina z EU. Vendar pa večino trgovinske menjave sestavljajo hrana in surovine, medtem ko blago z večjo dodano vrednostjo predstavlja le majhen delež trgovinskih tokov. V okviru sporazuma CEFTA potekajo prizadevanja za liberalizacijo nekaterih storitev, kar lahko vsem udeleženim stranem prinese pomembne koristi. S povezovanjem energetskih in prometnih trgov postaja regija konkurenčnejša in se ustvarjajo pogoji za privabljanje vlagateljev na ta območja.

Vzpostavljen je bil naložbeni okvir za zahodni Balkan, ki združuje nacionalne donatorje in mednarodne finančne institucije pri pripravi načrta projektov za posamezne države. V tem okviru Komisija, dvostranski donatorji in mednarodne finančne institucije podpirajo naložbe na področjih prometa, energetike, okolja, podnebnih sprememb, socialnega sektorja in zasebnega sektorja / razvoja MSP v višini 8 milijard EUR. Naložbeni okvir za zahodni Balkan bo imel čedalje pomembnejšo vlogo pri pripravi najnujnejših naložb za spodbujanje rasti in delovnih mest ter zagotavljanju podpore zanje.

Ekonomsko upravljanje EU in države v procesu širitve

Glede na obsežne spremembe ekonomskega upravljanja EU, ki se uvajajo, je pomembno, da so države v procesu širitve obveščene o tem procesu in nadalje vključene vanj, med drugim tudi zaradi njihove trenutno visoke stopnje ekonomske integracije z EU.

Evropska komisija ima na voljo vrsto instrumentov, prek katerih lahko države v procesu širitve obvešča o novostih pri ekonomskih politikah EU. Eden od teh instrumentov je tudi reden dvostranski politični in ekonomski dialog ter večstranski ekonomski dialog med Komisijo, državami članicami EU in državami kandidatkami v okviru fiskalnega nadzora pred pristopom.

Komisija bo nadzor ekonomskih politik držav v procesu širitve postopoma prilagodila okrepljenemu ekonomskemu upravljanju v EU. V ta namen bodo morale države okrepiti svoje srednjeročne ekonomske programe ter se v skladu s strategijo Evropa 2020 bolj osredotočiti na vzdržnost zunanjega ravnotežja ter glavne strukturne ovire za rast. Večji poudarek bo namenjen tudi nadaljnji okrepitvi nacionalnih fiskalnih okvirov, ki morajo ustrezati sprejetim standardom kakovosti. Države kandidatke bodo morale dati trdne politične zaveze, da bodo izpolnile priporočila, dogovorjena na letnem skupnem zasedanju Sveta za ekonomske in finančne zadeve (ECOFIN). Skupno zasedanje Sveta ECOFIN in priprave nanj ter forumi v okviru stabilizacijsko-pridružitvenih sporazumov se bodo osredotočali na ekonomski in fiskalni nadzor, hkrati pa bodo podlaga za obveščanje držav kandidatk o drugih dogajanjih, ki vplivajo na ekonomsko upravljanje EU, kadar bo to primerno.

Tudi na prihodnjih pojasnjevalnih sestankih o pregledu usklajenosti zakonodaje bo Evropska komisija seznanjala države s spremembami in obveznostmi, ki izhajajo iz zakonodaje EU na področju ekonomske in monetarne politike, ter z novo strukturo finančnega nadzora. Preučila bo možnost, da na te sestanke povabi države kandidatke, s katerimi se pogajanja še niso začela. Komisija lahko med pristopnimi pogajanji skliče dodatne sestanke o pregledu usklajenosti zakonodaje, če bo sprejeta pomembna nova zakonodaja EU.

3. Ohranjanje zagona za širitev in reforme

Države v procesu širitve se soočajo s številnimi izzivi, zlasti na področjih, kot so pravna država, korupcija, organizirani kriminal, gospodarstvo in socialna kohezija. Poleg tega v razmerah gospodarske stagnacije obstaja tveganje za populistična nagnjenja in odpor do nujnih reform. Zlasti za države zahodnega Balkana je ključno, da ostanejo trdno na poti načrtovanih reform, pustijo preteklost za seboj in vlagajo v svojo evropsko prihodnost. Uspešna izvedba reform je tudi v interesu EU. Širitev je skupen podvig. Ohranjanje zagona za širitev in za reforme sta dve plati iste medalje.

Komisija pospešeno išče inovativne pristope za reševanje težav, s katerimi se v pristopnem procesu srečujejo države v procesu širitve. Merila in pogoji za članstvo ostajajo nespremenjeni, vendar so na številnih področjih potrebni posameznim državam prilagojeni pristopi za reševanje težavnih razmer, vključno z blokiranjem pristopnega procesa. To ne velja le za reforme na področju pravne države in javne uprave, ampak tudi za krepitev demokracije, dobro upravljanje ter ekonomska in socialna vprašanja. Take pobude reformam že dajejo zagon, vendar niso nadomestilo za pristopna pogajanja, temveč neke vrste most do njih.

Maja 2012 je bila na podlagi strategije širitve za leto 2011 in sklepov Sveta iz decembra 2011 uvedena pozitivna agenda za odnose med EU in Turčijo, katere cilj je podpirati pristopni pogajalski proces v skladu s pogajalskim okvirom in zadevnimi sklepi Sveta. Ta agenda zajema vrsto področij skupnega interesa, vključno s političnimi reformami, dialogom o zunanji politiki, usklajevanjem nacionalne zakonodaje s pravnim redom EU, vizumi, mobilnostjo in migracijami, energetiko, bojem proti terorizmu, trgovino ter sodelovanjem Turčije v programih EU.

Z nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo se je marca 2012 v Skopju začel dialog na visoki ravni o pristopu. S tem je bilo vključevanje v EU uvrščeno na vrh nacionalne politične agende. Strukturirana razprava na visoki ravni o glavnih izzivih in priložnostih pri izvajanju reform naj bi temu procesu zagotovila nov zagon. Glavna vprašanja vključujejo svobodo izražanja, pravno državo in medetnične odnose, izzive v zvezi z volilno reformo, reformo javne uprave, krepitev tržnega gospodarstva in dobre medsosedske odnose. Vlada je dosegla napredek pri približevanju ambicioznim ciljem reform, določenim v načrtu, ki opredeljuje posamezne ukrepe in časovni okvir za njihovo izvedbo.

V Albaniji Komisija tesno sodeluje z vlado in opozicijo, da bi državi pomagala premostiti politične ovire za nadaljnje reforme volilnega in parlamentarnega sistema ter vzpostaviti okolje, ki bo spodbujalo nadaljnji napredek, zlasti na področjih, povezanih z agendo EU. V tem okviru je bil opravljen pregled akcijskega načrta, pripravljenega na podlagi mnenja Komisije o ključnih prednostnih nalogah. Pregled je bil opravljen na pregleden in participativen način. Ker je vlada postavila reforme, povezane z EU, v ospredje svojih dejavnosti, Albanija dosega konkretne rezultate na podlagi ciljev, določenih v načrtu, med drugim pri reformah na področju parlamentarnega in volilnega sistema, pravne države in človekovih pravic.

Z Bosno in Hercegovino se je junija 2012 v Bruslju začel dialog na visoki ravni o pristopnem procesu. Ta pobuda naj bi državi pomagala doseči napredek v pristopnem procesu. V okviru dialoga bodo državi pojasnjene zahteve in metodologija pristopnih pogajanj ter kaj konkretno se v tem procesu od nje pričakuje. Na ta način naj bi kljub politični krizi v državi ohranili politično osredotočenost na agendo EU. Rezultat junijskega srečanja so bili skupni sklepi in načrt za približevanje EU, s katerim bi država izpolnila pogoje za začetek veljavnosti stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma in za verodostojno prošnjo za članstvo v EU. Zato je bil potreben usklajevalni mehanizem v zvezi z zadevami s področja EU med vsemi pristojnimi ravnmi uprave, da lahko država enotno izraža svoja stališča o zadevnih vprašanjih. Komisija z obžalovanjem ugotavlja, da rezultati zaenkrat ostajajo pod pričakovanji. Strukturiran dialog o pravosodju, ki se je z Bosno in Hercegovino začel leta 2011, je pozitivno vplival na izvajanje strategije za reformo pravosodnega sistema za obdobje 2009–2013.

Evropska komisija in Kosovo sta maja 2012 vzpostavila strukturiran dialog o pravni državi, kar naj bi Kosovu pomagalo pri spoprijemanju z izzivi na področju pravne države, saj je to eno od glavnih problematičnih področij na zahodnem Balkanu nasploh. Na tej stopnji se bo Komisija osredotočila na pravosodni sistem ter boj proti organiziranemu kriminalu in korupciji.

Komisija bo še naprej izvajala te in druge pobude, da bi ohranila zagon in preobrazbeno moč pristopnega procesa ter zagotovila odzivnost politike širitve.

4. Napredek držav v procesu širitve in nadaljnji koraki v letih 2012–2013 4.1. Zahodni Balkan

Hrvaška

Komisija je vzporedno s tem sporočilom sprejela tudi Sporočilo o glavnih ugotovitvah celovitega poročila o spremljanju pripravljenosti Hrvaške za članstvo v EU. Do dneva pristopa Hrvaške bo še naprej spremljala izvajanje zavez te države in predvidoma spomladi 2013 sprejela končno poročilo o spremljanju napredka.

Črna gora

Evropski svet je 29. junija 2012 potrdil sklep Sveta o začetku pristopnih pogajanj s Črno goro, ki je temeljil na poročilu Komisije. Pogajanja so se začela isti dan s prvo medvladno konferenco. Pristopna pogajanja bodo potekala v skladu s pogajalskim okvirom, ki ga je sprejel Svet in ki vključuje novi pristop za poglavji o pravosodju in temeljnih pravicah ter pravici, svobodi in varnosti, s katerim bo pri pogajanjih še večji poudarek namenjen pravni državi.

Začetek pristopnih pogajanj odraža stalen napredek Črne gore pri izvajanju ključnih reform. Država zadostno izpolnjuje politična merila. Zakonodajni in institucionalni okvir ter politike so se izboljšali v smislu okrepitve delovanja parlamenta, sodstva, protikorupcijske politike ter izboljšav na področju človekovih pravic in varstva manjšin. Pri reformah na področju ustavne ureditve in javne uprave je bil dosežen nadaljnji napredek. Črna gora je še naprej brez težav izpolnjevala obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma. V regiji ima še vedno konstruktivno vlogo in spoštuje svoje mednarodne zaveze.

Vendar pa mora država vložiti dodatna prizadevanja za dosego boljših rezultatov na področju pravne države, usmerjena v izvedbo nepovratnih reform, zlasti na področju organiziranega kriminala in korupcije, tudi na visoki ravni. Črna gora mora dokončati prenovo ustavnega sistema in tako zagotoviti neodvisnost sodstva. Odgovornost sodstva ostaja eno od vprašanj, ki vzbujajo zaskrbljenost. Glede na majhnost črnogorske javne uprave bo vzpostavitev potrebne upravne zmogljivosti za izvajanje evropskega pravnega reda tudi horizontalni izziv.

V skladu z novim pristopom in na poziv Evropskega sveta decembra 2011 je Komisija spomladi 2012 že začela pregled usklajenosti zakonodaje za poglavji o pravosodju in temeljnih pravicah ter pravici, svobodi in varnosti. Za druga poglavja se je pregled usklajenosti začel septembra 2012 in naj bi bil zaključen poleti 2013.

Komisija bo Črno goro še naprej podpirala pri izvajanju reform, povezanih z EU.

Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija

Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija je leta 2005 dobila status kandidatke. Leta 2009 je Komisija ocenila, da je država zadostno izpolnila politična merila, ter priporočila začetek pogajanj. To priporočilo je Komisija ponovno potrdila v letih 2010 in 2011 ter ga potrjuje tudi v letu 2012. Komisija je prepričana, da je v pristopnem procesu te države treba storiti naslednji korak, da se utrdita hitrost in trajnost izvajanja reform, zlasti na področju pravne države, ter da se okrepijo medetnični odnosi. To bi koristilo celotni regiji.

Država še naprej izpolnjuje obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma. Komisija še vedno meni, da je treba preiti v drugo fazo pridružitve in poziva Svet, naj v skladu z zadevno določbo stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma nemudoma ustrezno ukrepa.

Država še naprej zadostno izpolnjuje politična merila. Vlada je agendo EU uvrstila v središče svojih dejavnosti. Dialog na visoki ravni o pristopu s Komisijo je omogočil pospešitev reform in prispeval k znatnemu napredku na več ključnih področjih. Vlada je parlamentu predlagala izboljšave zakonodajnega okvira za volitve, na področju svobode izražanja pa predloge za dekriminalizacijo obrekovanja. Prvi vladni pregled izvajanja ohridskega okvirnega sporazuma je koristno orodje za okrepitev dialoga med skupnostmi.

Zagon reform je treba ohranjati na vseh področjih, povezanih s političnimi merili, zlasti zaradi zagotavljanja njihove izvedbe. Okrepiti je treba predvsem področje pravne države, vključno s svobodo izražanja. Dialog med vlado in združenjem novinarjev v obliki okroglih miz bi moral biti še naprej koristen način obravnavanja glavnih izzivov, povezanih z mediji. Napetosti med skupnostmi, ki so bile posledica nasilnih dogodkov v prvi polovici leta 2012, so povzročile zaskrbljenost. Vlada se je na ta izziv odzvala zrelo, zdaj pa mora nadaljevati začeto za dodatno okrepitev medetničnih odnosov in sprave, tudi ob upoštevanju razprave glede statusa žrtev konflikta iz leta 2001.

Bliža se 20. obletnica vstopa nekdanje jugoslovanske republike Makedonije v Združene narode, vendar spor z Grčijo glede imena države še vedno ni nerazrešen. Od devetdesetih let prejšnjega stoletja v zvezi s tem poteka dialog pod okriljem Združenih narodov, od leta 2009 pa ga dopolnjujejo še dvostranski stiki, med drugim tudi na ravni predsednikov vlad. Vendar ta prizadevanja zaenkrat še niso dala rezultatov. Decembra je Meddržavno sodišče ugotovilo, da je Grčija kršila začasni sporazum z nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, ker je na vrhu v Bukarešti leta 2008 nasprotovala njenemu sprejemu v NATO. Še naprej je bistveno, da se ohranijo dobri sosedski odnosi ter da se s pogajanji pod okriljem Združenih narodov poišče rešitev vprašanja glede imena, ki bo sprejemljiva za obe strani. Rešitev je treba poiskati brez nadaljnjega odlašanja. Izogibati se je treba dejanjem in izjavam, ki bi lahko negativno vplivali na dobre sosedske odnose.

Srbija

Evropski svet je na zasedanju marca 2012 Srbiji podelil status države kandidatke.

Pred predsedniškimi, parlamentarnimi in lokalnimi volitvami v Srbiji ter volitvami v Vojvodini kot tudi po njih sta bila zagotovljena stabilnost in delovanje institucij. Kljub upočasnitvi zakonodajnih dejavnosti zaradi volitev je država pri izvajanju reform na večini področij dosegla določen napredek. Srbija je še naprej polno sodelovala z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo ter brez težav izpolnjuje obveznosti, določene v začasnem sporazumu / stabilizacijsko-pridružitvenem sporazumu. V okviru dialoga s Prištino so bili doseženi pozitivni rezultati, vendar je bilo izvajanje sporazumov neenakomerno. Dva nedavna dogodka v tem okviru sta bila podpis tehničnega protokola o integriranem upravljanju meje ter razjasnitev razlage Srbije glede sporazuma o regionalnem sodelovanju in zastopanju Kosova, pri katerem začetno izvajanje kaže, da ne ovira več vključujočega regionalnega sodelovanja. Novo vodstvo Srbije je poudarilo svojo zavezanost za izvedbo vseh že doseženih sporazumov v okviru dialoga s Prištino ter za začetek reševanja širših političnih vprašanj. Izpolnitev te zaveze je ključna, da lahko Srbija preide v naslednjo fazo vključevanja v EU.

Srbija je še vedno na dobri poti k zadostni izpolnitvi političnih meril in pogojev stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, vendar mora posebno pozornost nameniti področju pravne države, zlasti pravosodju, pri katerem nazadovanje v zadnjem času kaže, da je treba obnoviti zavezanost za izvedbo reform ter zagotoviti neodvisnost, nepristranskost in učinkovitost sodstva. Pri tem je treba upoštevati tudi nedavne sodne odločbe ustavnega sodišča in potrebo po povrnitvi zaupanja državljanov, ki je zaradi nepravilnosti v postopku ponovnega imenovanja delavcev v pravosodju splahnelo. Poleg tega nedavni dogodki kažejo, da je treba posvetiti večjo pozornost pravicam ranljivih skupin in neodvisnosti ključnih institucij, kot je centralna banka. Prav tako se mora Srbija še naprej konstruktivno vključevati v regionalno sodelovanje in krepiti odnose s sosednjimi državami. Ponovno mora oživiti izvajanje reform in doseči nadaljnji napredek na poti do vidnega in trajnega izboljšanja odnosov s Kosovom.

Da bi Komisija lahko priporočila začetek pogajanj s Srbijo za pristop k Evropski uniji ter upoštevala sklepe Sveta z dne 5. decembra 2011, bo predstavila poročilo takoj, ko bo ocenila, da je Srbija dosegla potrebno stopnjo skladnosti z merili za članstvo in pogoji stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, zlasti glede ključnega prednostnega vprašanja, povezanega s Kosovom, kot je navedeno v sklepih Sveta. Potreben je viden in trajen napredek v odnosih med Srbijo in Kosovom, da bosta tako Srbija kot Kosovo lahko storila nadaljnje korake na svoji poti približevanja EU, hkrati pa drug drugega ne bosta mogla blokirati pri teh prizadevanjih.

Albanija

Politični dogovor med vladno večino in opozicijo, dosežen novembra 2011, je zaznamoval konec dolgega obdobja političnega zastoja, ki je trajal od parlamentarnih volitev leta 2009. Dogovor določa, da je treba izvesti volilne in parlamentarne reforme ter ustvariti ustrezno politično ozračje za skupna reformna prizadevanja na drugih področjih. Na podlagi tega dogovora sta se politični dialog in sodelovanje občutno izboljšala, kar je omogočilo napredek na glavnih področjih reform. Predsedniške volitve so potekale v skladu z ustavo, vendar je bil politični proces, ki je spremljal volitve, manj vključujoč od pričakovanj. Čeprav so se reforme nato začasno upočasnile, se politični dogovor izvaja.

Albanija je dosegla dober napredek pri izpolnjevanju političnih meril za članstvo v EU in izvedla vrsto obsežnih reform v okviru dvanajstih ključnih prednostnih nalog, opredeljenih v mnenju Komisije iz leta 2010. Na splošno je država še naprej brez težav izvajala stabilizacijsko-pridružitveni sporazum in ohranjala konstruktivno vlogo v regiji. Izpolnila je štiri ključne prednostne naloge, in sicer v zvezi z dobrim delovanjem parlamenta, sprejemanjem zakonov, za katere je potrebna kvalificirana večina v parlamentu, imenovanjem varuha človekovih pravic, postopki zaslišanja in glasovanja v glavnih institucijah ter spremembo zakonodajnega okvira za volitve.

Albanija je na dobri poti, da izpolni dve ključni prednostni nalogi v zvezi z reformo javne uprave in izboljšanjem ravnanja s priporniki. Dobro usklajevanje procesa vključevanja v EU s strani vlade in učinkovito sodelovanje opozicije sta omogočila zmeren napredek na ključnih prednostnih področjih, ki vključujejo reformo pravosodja in boj proti korupciji, na primer z reformo sistema imunitete za uradnike in sodnike ter sprejetjem zakona o upravnih sodiščih. Napredek je bil dosežen tudi pri preostalih ključnih prednostnih nalogah, ki zadevajo boj proti organiziranemu kriminalu, reformo stvarnega prava ter protidiskriminacijske politike, zlasti glede pravic žensk. Pri tem je bilo storjenih nekaj pomembnih korakov, od katerih velja zlasti omeniti povečanje zasegov premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, sprejetje celostne strategije za reformo stvarnega prava ter spremembe kazenskega zakonika s poostritvijo kazni za nasilje v družini.

Albanija mora graditi na doseženem napredku in sprejeti konkretne ukrepe za pospešitev boja proti korupciji in reforme sodstva, da bo zagotovila njegovo neodvisnost, učinkovitost in odgovornost. Treba je dokončati reforme javne uprave in sodstva ter spremeniti poslovnik parlamenta. Dodatno pozornost je treba posvetiti izvajanju zavez na področju človekovih pravic, vključno z življenjskimi razmerami romske skupnosti. Nadaljevati je treba politični dialog o reformah, da se zagotovita nemoteno delovanje in nadaljnja krepitev demokratičnih institucij države. Parlamentarne volitve poleti 2013 bodo pomemben preizkus novega volilnega zakona in stalne zavezanosti vseh strank za izvedbo reform. Pri tem bo bistveno ohraniti zagon reform s posebnim poudarkom na izvajanju zakonodaje in politik na področju pravne države.

Bosna in Hercegovina

Po splošnih volitvah, ki so potekale oktobra 2010, se je vzpostavljanje izvršilnih in zakonodajnih organov po šestnajstmesečnem političnem zastoju zaključilo s sporazumom o oblikovanju vlade na ravni države. Oblikovanje novega sveta ministrov in sprejetje dveh ključnih zakonov, povezanih z EU, je sprva spodbudilo premik k večji osredotočenosti na povezovanje z EU, vendar se ta zagon ni ohranil. Doseženo politično soglasje je razvodenelo in napredek pri agendi EU je zastal. Začela se je reorganizacija državnih, federativnih in kantonalnih organov, vendar je bila zaradi političnih nesoglasij in pravnih težav blokirana. Bosna in Hercegovina je dosegla omejen napredek pri izpolnjevanju političnih meril. Pri vzpostavljanju bolj funkcionalnih, usklajenih in trajnih institucionalnih struktur je bil dosežen le skromen napredek. Potrebna so znatna prizadevanja za okrepitev pravosodja v skladu s prednostnimi nalogami, opredeljenimi v okviru strukturiranega dialoga o pravosodju med EU ter Bosno in Hercegovino. Prav tako je treba okrepiti prizadevanja pri boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu ter pri izvajanju reform javne uprave.

Politični predstavniki še vedno nimajo skupne vizije glede splošne smeri in prihodnosti države ter njenega institucionalnega ustroja, ki bi državi omogočila kvalitativen korak naprej pri približevanju EU.

Prednostno je treba obravnavati potrebo po vzpostavitvi učinkovitega usklajevalnega mehanizma za prenos, izvajanje in izvrševanje zakonodaje EU med različnimi ravnmi javne uprave, da bo lahko država zavzela enotna stališča o vprašanjih, povezanih z EU, ter učinkovito uporabila predpristopno pomoč EU. V ta namen se je se je 27. junija v Bruslju z Bosno in Hercegovino začel dialog na visoki ravni o pristopnem procesu .

Dosežen je bil dogovor o notranjem načrtu vključevanja v EU, katerega cilj je izpolniti pogoje za začetek veljavnosti stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma in verodostojno prošnjo za članstvo, kot so opredeljeni v zadevnih sklepih Sveta, vendar politični dogovor o spremembi ustave zaradi uskladitve s sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice glede etnične diskriminacije pri zastopanosti v institucijah države (zadeva Sejdić-Finci) do roka (31. avgust) ni bil dosežen. Avgusta so tri politične stranke parlamentarni skupščini predložile ločene, a neusklajene predloge za spremembo ustave. Vztrajna zamuda pri uskladitvi ustave z zgoraj navedeno sodbo je še vedno zelo zaskrbljujoča. Da bi država izpolnila svoje obveznosti v okviru začasnega sporazuma / stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, je treba začeti verodostojen postopek za uskladitev ustave z navedeno sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice. Poleg tega mora država izpolniti tudi svoje obveznosti na področju državne pomoči.

Pri upravljanju Bosne in Hercegovine še vedno sodelujejo mednarodni strokovnjaki z izvršilnimi pooblastili. Maja je usmerjevalni odbor Sveta za uresničevanje miru potrdil sklep Urada visokega predstavnika o začasnem prenehanju nadzora in zaprtju urada v Brčkem 31. avgusta, potem ko je bil dosežen znaten napredek pri izvajanju dokončne odločitve o statusu okrožja Brčko. Sledilo je zaprtje urada v Brčkem 31. avgusta. EU je odprla urada v Brčkem in Mostarju ter okrepila obstoječi urad v Banja Luki.

Potem ko je bil mandat posebnega predstavnika Evropske unije v Bosni in Hercegovini ločen od mandata visokega predstavnika, je EU z okrepljeno prisotnostjo prevzela vodilno vlogo na več področjih pri zagotavljanju pomoči organom te države pri uresničevanju ciljev agende EU. V tem okviru bo EU še naprej krepila svojo podporo institucijam države.

Potrebna so znatna nadaljnja prizadevanja za izpolnitev preostalih zahtev, da se olajša prehod z mednarodnega sistema upravljanja in varnosti na državo z lastnimi institucijami, ki bodo z vso odgovornostjo izvajale politični in zakonodajni proces skladno z zahtevami, ki jih mora izpolniti država, ki želi postati članica EU. Vsem tem vprašanjem je skupno, da je treba vzpostaviti stabilno politično okolje ter postaviti agendo EU v jedro političnega procesa. Za uresničitev želje te države in njenih državljanov, da se pridružijo EU, je ključna politična volja za dosego dogovora na podlagi kompromisov.

Kosovo

Komisija je vzporedno s tem sporočilom sprejela tudi Sporočilo o študiji izvedljivosti sklenitve stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma med Evropsko unijo in Kosovom.

4.2. Turčija

Turčija je za EU ključna država zaradi svojega dinamičnega gospodarstva, strateškega položaja in pomembne regionalne vloge, s katerimi prispeva k zunanji politiki in energetski varnosti EU. Turčija je že v veliki meri povezana z EU prek carinske unije in je postala pomemben element konkurenčnosti Evrope. Po drugi strani pa EU ostaja glavna opora za gospodarsko in politično modernizacijo Turčije. Obe strani bi imeli koristi od nadaljnjega poglabljanja teh povezav.

Potencial odnosov med EU in Turčijo je mogoče v celoti izkoristiti le v okviru dejavnega in verodostojnega pristopnega procesa. Pristopni proces ostaja najprimernejši okvir za spodbujanje reform, povezanih z EU, razvoj dialoga o vprašanjih zunanje in varnostne politike, krepitev gospodarske konkurenčnosti in tesnejše sodelovanje na področju energetike ter pravosodja in notranjih zadev. V okviru tega procesa mora EU spoštovati svoje zaveze, Turčija pa mora izpolniti zahtevane pogoje.

V tem okviru je Komisija maja 2012 uvedla pozitivno agendo v odnosih s Turčijo, da bi po obdobju stagnacije oživila pristopni proces in dala odnosom med Turčijo in EU nov zagon. Pozitivna agenda ni alternativa pristopnim pogajanjem, temveč eden od načinov podpiranja pogajanj. Osredotoča se na področja skupnega interesa, kot so prilagajanje zakonodaje, okrepljeno sodelovanje na področju energetike, vizumi, mobilnost in migracije, carinska unija, zunanja politika, politične reforme, boj proti terorizmu in večja udeležba v programih za spodbujanje medosebnih stikov. Člani šestih od osmih delovnih skupin, ki so bile za podporo usklajevanju s pravnim redom EU ustanovljene v okviru pozitivne agende, so se že prvič sestali. Aktivna podpora Turčije pozitivni agendi in njeni evropski perspektivi ostaja ključna. Oživitev pristopnih pogajanj je v interesu tako EU kot Turčije, zlasti zaradi zagotovitve, da bo EU ostala merilo za reforme v Turčiji.

Poleg tega je Svet pozval Komisijo, naj vzpostavi širši okvir za dialog in sodelovanje med EU in Turčijo za obravnavo celotnega spektra vprašanj na področju pravosodja in notranjih zadev. Svet je Komisijo pozval tudi, naj vzporedno s podpisom sporazuma o ponovnem sprejemu med Turčijo in EU sprejme tudi ukrepe za postopno in dolgoročno liberalizacijo vizumskega režima. Sporazum o ponovnem sprejemu je bil parafiran junija, zdaj pa ga mora Turčija podpisati in s tem omogočiti začetek izvajanja načrta za liberalizacijo vizumskega režima.

Ob upoštevanju nadaljnjega razvoja Turčije kot potencialnega energetskega vozlišča ter skupnih izzivov Turčije in EU sta se Komisija in Turčija odločili, da okrepita sodelovanje tudi na področju vrste pomembnih energetskih vprašanj.

Politični dialog z EU na področju zunanje in varnostne politike se je znatno okrepil. Razvoj dogodkov v skupnem sosedstvu Turčije in EU je potrdil pomembno vlogo in dragocen prispevek Turčije k zunanji politiki in energetski varnosti EU. Turčija je ohranila pozitivno vlogo pri podpiranju reformnih gibanj v državah v severni Afriki in na Bližnjem vzhodu. Sodelovanje glede vprašanja Sirije je intenzivno. Na srečanjih v okviru političnega dialoga, tudi na ministrski ravni, so bila obravnavana zunanjepolitična vprašanja v skupnem interesu EU in Turčije, kot so severna Afrika, Bližnji vzhod, zahodni Balkan, Afganistan/Pakistan in južni Kavkaz.

Turško gospodarstvo še vedno hitro raste, glavna tveganja za makroekonomsko stabilnost pa ostajajo velika zunanja neravnovesja in inflacijski pritiski. Visoka stopnja neformalne zaposlenosti, segmentirani trgi dela in dokončanje reforme zakonodaje o sindikatih so še vedno izziv. Komisija preučuje načine za odpravo pomislekov Turčije glede carinske unije, vključno v zvezi s sporazumi o prosti trgovini, ki jih je EU sklenila s tretjimi državami. Hkrati Komisija poudarja, da bi bilo treba carinsko unijo posodobiti in odpraviti motnje, ki ovirajo trgovino med Turčijo in EU. Svetovno banko je zaprosila za oceno delovanja carinske unije, končni cilj pa je njena posodobitev.

Komisija bo nadaljevala delo za izvedbo pozitivne agende, da bi pristopnemu procesu dala nov zagon in omogočila bolj konstruktivne odnose s Turčijo.

Vendar pa se povečuje zaskrbljenost, ker Turčija ni dosegla znatnega napredka pri izpolnjevanju političnih meril. Stanje na področju spoštovanja temeljnih pravic v praksi še naprej povzroča resno zaskrbljenost kljub nedavnim izboljšavam različnih pravnih določb na tem področju. Ponavljajo se kršitve pravice do svobode in varnosti ter pravice do poštenega sojenja, pa tudi kršitve svobode izražanja, zbiranja in združevanja, in sicer z nesorazmerno uporabo zakonodaje o terorizmu in organiziranem kriminalu. Pomembno je, da Turčija obravnava vsa vprašanja glede neodvisnosti, nepristranskosti in učinkovitosti sodstva. Nadaljnje omejevanje svobode medijev v praksi in naraščajoče število sodnih postopkov zoper pisatelje in novinarje ostajata resen problem. Posledično je vedno bolj razširjena samocenzura. Komisija pozdravlja zavezo turške vlade, da bo kmalu predložila četrti sveženj reforme pravosodja, ter jo poziva, naj v svežnju obravnava vsa temeljna vprašanja, ki trenutno v praksi omejujejo svobodo izražanja.

Poleg tega je eden od ključnih izzivov za turško demokracijo še naprej kurdsko vprašanje, za katerega je nujno treba poiskati politično rešitev. Na splošno mora Turčija vložiti znatna dodatna prizadevanja, da bo dosegla najvišje standarde demokracije in človekovih pravic. Delo, ki poteka v zvezi z novo ustavo, je odlična priložnost za to.

Teroristični napadi Kurdske delavske stranke (PKK), ki je na seznamu terorističnih organizacij EU, so se zlasti v zadnjih mesecih močno okrepili. EU je teroristične napade večkrat ostro obsodila. EU in Turčija vzdržujeta aktiven dialog o boju proti terorizmu, saj je to področje pomemben vidik pozitivne agende za Turčijo.

Turčija je v drugi polovici leta 2012 zamrznila odnose s ciprskim predsedstvom Sveta EU in se ni udeležila nobenega zasedanja pod tem predsedstvom. Komisija ponovno izraža resno zaskrbljenost nad turškimi izjavami in grožnjami ter poziva Turčijo, naj v celoti spoštuje vlogo predsedstva Sveta, ki je temeljna institucionalna značilnost EU, določena v Pogodbi.

Pogovori pod okriljem generalnega sekretarja Združenih narodov, katerih cilj je bil poiskati celovito rešitev ciprskega vprašanja, so spomladi 2012 obstali na mrtvi točki. Celovita rešitev je v interesu vseh strani, saj bi okrepila stabilnost v jugovzhodnem Sredozemlju, ustvarila nove gospodarske priložnosti za države članice in Turčijo ter močno pospešila pristopna pogajanja Turčije z EU. Turčija je zato pozvana, da konstruktivno sodeluje z vsemi stranmi in tako omogoči uspešno dokončanje procesa.

EU je poleg tega poudarila, da imajo države članice EU vse suverene pravice, med katere med drugimi spadajo tudi sklepanje dvostranskih sporazumov ter preučevanje in izkoriščanje lastnih naravnih virov, in sicer v skladu s pravnim redom Unije in mednarodnim pravom, vključno s Konvencijo ZN o pomorskem mednarodnem pravu. Komisija skladno z večkrat ponovljenimi stališči Sveta in svojimi stališči iz prejšnjih let ponovno poudarja, da mora Turčija nujno v celoti izvesti Dodatni protokol in tako izpolniti svojo obveznost ter doseči napredek pri normalizaciji dvostranskih odnosov z Republiko Ciper. Poziva tudi k izogibanju vsakršnim grožnjam, trenjem in dejanjem, ki bi lahko škodili dobrim sosedskim odnosom in mirnemu reševanju sporov. EU bo še naprej spremljala in pregledovala napredek pri teh vprašanjih skladno z ustreznimi sklepi Sveta.

Turčija mora okrepiti prizadevanja za rešitev odprtih dvostranskih vprašanj s sosednjimi državami, vključno z mejnimi spori. Grčija in Ciper sta zoper Turčijo vložila vrsto uradnih pritožb zaradi kršenja njunih teritorialnih voda in zračnega prostora.

4.3. Islandija

Pristop Islandije še vedno pomeni vzajemno korist za obe strani. Skupnih interesov EU in Islandije je čedalje več. Med njimi so obnovljivi viri energije in podnebne spremembe ter interesi zaradi strateškega pomena politike EU glede Arktike. Močna demokratična tradicija Islandije za EU pomeni obogatitev.

Pristopna pogajanja z Islandijo dobro napredujejo. Raven usklajenosti zakonodaje s pravnim redom EU je zaradi članstva Islandije v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) in polnopravnega sodelovanja v schengenskem pravnem redu od leta 2001 na splošno dobra. Odprtih je bilo več kot polovica pogajalskih poglavij, od teh jih je bilo 10 začasno že zaprtih. Pristop k EU je na Islandiji še vedno predmet živahne javne razprave. Komisija bo Islandiji tudi v prihodnje zagotavljala podporo pri dejavnostih obveščanja v zvezi s tem in pri medosebnih stikih. Komisija je prepričana, da je EU sposobna pripraviti pogajalski sveženj, ki bo znotraj dogovorjenega okvira za pristopna pogajanja upošteval posebnosti in pričakovanja Islandije ter hkrati v celoti spoštoval načela in pravni red Unije. Tako bodo lahko tudi državljani Islandije sprejeli odločitev na podlagi celovitih informacij, ko bo čas za to.

Islandija še naprej izpolnjuje politična merila. Je država z dobro delujočo demokracijo s trdnimi institucijami in močno ukoreninjeno tradicijo predstavniške demokracije. Njen pravosodni sistem je na zelo visoki ravni, poleg tega pa država nenehno krepi že zdaj visoko stopnjo varstva temeljnih pravic.

Islandsko gospodarstvo je po globoki in dolgi recesiji začelo okrevati; v obdobju 2011–2012 je bila rast solidna, izboljšale so se tudi makroekonomske razmere.

Rezultati Islandije pri izvajanju obveznosti v okviru EGP večinoma ostajajo zadovoljivi, čeprav na nekaterih področjih nekoliko zaostajajo, in sicer pri finančnih storitvah, varnosti hrane in prostemu pretoku kapitala. Začasne omejitve prostega pretoka kapitala, sprejete po finančni krizi leta 2008, še vedno veljajo. Nadzorni organ Efte je začel postopek zoper Islandijo na Sodišču Efte v zadevi v zvezi z banko Icesave.

5. Podpora in pomoč državam v procesu širitve 5.1. Finančna pomoč

Komisija podpira države v procesu širitve pri njihovih pripravah za pristop z zagotavljanjem finančne in tehnične podpore prek namenskega finančnega instrumenta, tj. instrumenta za predpristopno pomoč (IPA). Sredstva instrumenta za predpristopno pomoč za obdobje 2007–2013 znašajo 11,6 milijarde EUR. Ključni rezultati vključujejo večjo zmogljivost in reforme v državah upravičenkah na področjih pravne države, pravosodja in notranjih zadev, reforme javne uprave, temeljnih pravic, razvoja civilne družbe in dialoga. Ti rezultati so med drugim prispevali k uspešnemu zaključku pristopnih pogajanj s Hrvaško in začetku pristopnih pogajanj s Črno goro junija 2012. Zagotavlja se podpora za naložbe v gospodarski in socialni razvoj, razvoj podeželja in regionalno sodelovanje na zahodnem Balkanu. Finančno se podpirajo projekti, kot so na primer usposabljanje policije v Črni gori na področju organiziranega kriminala in korupcije, jamstvena shema za podporo zaposlovanju žensk v Turčiji in financiranje sanacije hrvaškega železniškega omrežja na evropskem koridorju X, s katero je bila vzpostavljena povezava s srbskim železniškim omrežjem.

Za naslednji večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020 je Komisija predlagala finančno dodelitev v višini 14,1 milijarde EUR v okviru novega instrumenta IPA II, kar je podobna raven financiranja v stalnih cenah kot v veljavnem finančnem okviru.

Komisija je novo uredbo o instrumentu IPA II predlagala decembra 2011 v okviru svežnja instrumentov za naslednji večletni finančni okvir. Med najpomembnejšimi novostmi instrumenta IPA II sta boljša strateška usmerjenost predpristopne finančne pomoči (pomoč je tesneje vezana na prednostne naloge, opredeljene v strategiji širitve) ter večletno načrtovanje. Izboljšano strateško načrtovanje pomoči v okviru instrumenta za predpristopno pomoč se bo odražalo v skupnem strateškem okviru in v strateških dokumentih za posamezne države (ali več držav), ki bodo veljali za celotno obdobje naslednjega finančnega okvira in bodo bolj skladno zajeli manjše število področij, ki bodo nadomestila sedanje „komponente“. V ta namen bodo strateški dokumenti za posamezne države ali več držav vključevali element uspešnosti in določali jasne cilje, na katere bo vezana pomoč, ter realistične kazalnike. Element uspešnosti bo omogočil nagrajevanje uspešnih držav ter večjo prožnost za prerazporejanje sredstev v primeru slabše uspešnosti. Poleg tega bodo imele pri instrumentu IPA II tako države kandidatke kot potencialne kandidatke dostop do istih vrst podpore, ki bo določena predvsem glede na njihove potrebe in zmogljivosti ter pretekle rezultate pri uporabi predpristopne pomoči.

Na ravni operativnih programov bo podobno kot pri drugih zunanjih instrumentih EU okrepljeno sofinanciranje sektorskih strategij, dogovorjeno z državami upravičenkami (v nasprotju s financiranjem posameznih projektov), s čimer se bo povečal delež pomoči, ki se zagotavlja s podporo na sektorski ravni (vključno s sektorsko proračunsko podporo za izbrana področja). Tudi za pomoč pri tranziciji in vzpostavljanju institucij se bo uporabljalo bolj sistematično večletno načrtovanje programov (npr. za reforme javne uprave, pravosodnih sistemov itd.), ki bo podpiralo učinkovito izvajanje zadevnih sektorskih strategij. Cilj je, da se sredstva EU uporabijo za izvedbo obsežnih reform, s katerimi se bodo države pripravile na članstvo na stroškovno učinkovitejši način, kot bi to lahko dosegle s posameznimi, ločenimi projekti.

Dva glavna cilja instrumenta IPA sta podpora pristopnemu procesu in podpora socialno-gospodarskemu razvoju držav upravičenk.

V prihodnosti bo predpristopna pomoč v vseh državah upravičenkah še naprej namenjena predvsem krepitvi demokratičnih institucij in pravne države, reformi javne uprave in dobremu upravljanju, pa tudi boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu, razvoju civilne družbe ter spodbujanju in varovanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Zaradi „novega pristopa“ k poglavjema 23 in 24 ter upoštevanja dolgoročnejše narave reform na teh področjih in potrebe po stalnem doseganju dobrih rezultatov pri njihovem izvajanju pred pristopom bo pomoč v okviru instrumenta IPA II obravnavala potrebe držav upravičenk na teh področjih že v zgodnji fazi.

Pomoč se bo zagotavljala tudi za podporo gospodarskemu in socialnemu razvoju ter regionalnemu in teritorialnemu sodelovanju (ukrepi na področju čezmejnega, nadnacionalnega in medregionalnega sodelovanja). Podpora gospodarskemu in socialnemu razvoju bo namenjena obravnavi vprašanj, kot so razvoj fizičnega kapitala, izboljšanje povezav z evropskimi in regionalnimi omrežji, spodbujanje zaposlovanja in razvijanje človeškega kapitala ter socialna in ekonomska vključenost.

Države v procesu širitve bodo morale v zameno za finančno podporo sprejeti celovite in trajnostne politike in strategije v prednostnih sektorjih, kot so pravosodje in notranje zadeve, javna uprava, razvoj zasebnega sektorja, promet, energetika, okolje in podnebne spremembe, socialni razvoj, kmetijstvo in razvoj podeželja. Ta proces naj bi zagotovil, da bodo države, upravičene do sredstev instrumenta IPA, dosegle široko soglasje o navedenih strategijah in prevzele večjo odgovornost zanje, da se bo izboljšala njihova zmogljivost za načrtovanje in izvajanje strategij ter spremljanje njihovega izvajanja in da bodo strategije vključile v svoje širše priprave na članstvo EU.

5.2. Koristi tesnejšega povezovanja pred pristopom

Že danes, torej pred dejanskim pristopom, imajo državljani držav v procesu širitve od tega procesa znatne koristi. S sodelovanjem v programih EU, pobudah civilne družbe in drugih pobudah, potovanjem brez vizumov in trgovanjem na podlagi stabilizacijsko-pridružitvenih sporazumov se državljani teh držav približujejo EU.

Sodelovanje v programih EU je na voljo večini držav kandidatk in potencialnih kandidatk, Komisija pa je v letu 2012 predlagala, naj se ta možnost da tudi Kosovu. Prek sodelovanja v teh programih se države seznanjajo s politikami in delovnimi metodami EU in se postopoma vključujejo v evropske mreže. Tako denimo vse več študentov izkorišča možnost sodelovanja v programih Erasmus ali Erasmus Mundus, znanstveniki in raziskovalci iz regije pa sodelujejo s partnerji v EU v okviru sedmega okvirnega raziskovalnega programa.

Potovanje brez vizumov v države EU je za državljane držav v procesu širitve ena najvidnejših koristi tesnejšega povezovanja z EU. Islandija je že del schengenskega območja. Na zahodnem Balkanu lahko hrvaški državljani že nekaj časa potujejo po celotni EU brez vizumov. Državljani nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, Črne gore in Srbije lahko potujejo na schengensko območje brez vizuma od decembra 2009, enak režim pa je bil leto pozneje odobren tudi za državljane Albanije ter Bosne in Hercegovine.

Pogoj za te nedavne odločitve je bil, da so morale navedene države izpolniti več zahtev, določenih v okviru dialoga o liberalizaciji vizumskega režima, ki ga je vodila Komisija. Dialog je bil močna spodbuda za reforme na poti do izpolnitve standardov EU na področju pravosodja in notranjih zadev, pripomogel pa je tudi h krepitvi pravne države ter boju proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu, korupciji in nezakonitemu priseljevanju. Zaradi razvoja dogodkov, ki je pokazal na nekatere zlorabe brezvizumskega režima in azilnega sistema, je Komisija januarja 2011 vzpostavila mehanizem za spremljanje v obdobju po odpravi vizumske obveznosti, ki vključuje okrepitev nadzora na terenu. Število neutemeljenih prošenj za azil v nekaterih državah članicah EU še naprej ostaja visoko, zato bodo morale vse države v regiji stalno izvajati ciljno usmerjene ukrepe. Splošnejši ukrepi vključujejo sprejetje novih predlogov, ki bi v primeru nenadnega velikega pritoka oseb omogočali začasno prenehanje izvajanja obstoječega režima potovanj brez vizumov s tretjo državo.

Komisija je januarja 2012 začela dialog s Kosovom za liberalizacijo vizumskega režima.

EU in Turčija sta okrepili sodelovanje pri vprašanjih v zvezi z vizumskim režimom in migracijami. Parafiran je bil sporazum o ponovnem sprejemu med EU in Turčijo. Čimprejšnji podpis in učinkovito izvajanje tega sporazuma sta bistvenega pomena, tudi zaradi nadaljnjih ukrepov za liberalizacijo vizumskega režima, ki bo postopen in dolgoročen projekt.

EU še naprej zagotavlja obsežno podporo organizacijam civilne družbe v državah v procesu širitve, predvsem prek sklada za civilno družbo. Ta podpora je namenjena krepitvi zmogljivosti in strokovnosti organizacij civilne družbe ter spodbujanju navezovanja stikov na vseh ravneh (na ravni EU ter na nacionalni in regionalni ravni), kar organizacijam civilne družbe omogoča učinkovit dialog z javnimi in zasebnimi akterji ter spremljanje razvoja na področjih, kot sta pravna država in spoštovanje temeljnih pravic.

Za zrelo demokracijo, spoštovanje človekovih pravic in pravno državo so dejavnosti civilne družbe bistvene. Dejavna civilna družba prispeva h krepitvi politične odgovornosti, boljšemu razumevanju in bolj vključujoči naravi reform, povezanih s pristopom, ter večji podpore zanje. Podpira tudi spravo v družbah, razdeljenih zaradi konfliktov. Črna gora je sprejela ukrepe za vključevanje organizacij civilne družbe v priprave na pristopna pogajanja. V večini držav v procesu širitve se civilna družba stalno razvija, v nekaterih primerih pa je treba bolj spodbujati kulturo sprejemanja organizacij civilne družbe ter vzpostaviti ugodnejše okolje in pogoje za dialog o politikah. Vprašanja glede financiranja, tudi z vidika državne podpore in vzdržnosti financiranja, še niso rešena. Medtem ko se s podporo v okviru instrumenta IPA ta vprašanja obravnavajo v okviru sklada za civilno družbo, bodo predvidene spremembe finančne uredbe Komisiji omogočile, da bo lahko sodelovala z večjimi organizacijami civilne družbe v regiji za zagotavljanje manjših donacij temeljnim lokalnim organizacijam, kar bo omogočalo boljši demokratični nadzor in reševanje vprašanj, ki bolj neposredno zadevajo državljane.

5.3. Obveščanje in komuniciranje

Za uspešno in trajnostno politiko širitve ter zlasti za pristop novih držav članic sta potrebna razumevanje in podpora javnosti. V času, ko se zaradi še vedno trajajoče finančne krize in krize državnega dolga vse pogosteje postavljajo vprašanja o vlogi javnih organov, vključno z organi Evropske unije, to ni lahka naloga. Zato Komisija meni, da mora biti proces širitve za državljane in ključne zainteresirane strani tako v državah članicah kot v državah v procesu širitve preglednejši, skladnejši in verodostojnejši. Tako kot na drugih področjih javnost tudi pri politiki širitve pričakuje konkretne dokaze o učinkovitosti politike in njene preobrazbene moči za zadevne države, pa tudi o dodani vrednosti za EU kot celoto.

Zato bodo morale vse institucije EU še bolj kot v preteklosti zagotavljati informacije o procesu širitve, državah, ki so vključene v ta proces, in njegovih posledicah za EU, kar bo prispevalo k utemeljeni javni razpravi o širitvi. Treba je razbiti neutemeljene mite in strahove v zvezi s širitvijo ter na drugi strani odgovoriti na upravičene pomisleke državljanov.

Obveščanje državljanov in komuniciranje z njimi je v prvi vrsti naloga držav članic in držav v procesu širitve, ki morajo na državni ravni zagotavljati informacije za nacionalno razpravo in tako dopolnjevati sporočila institucij EU. Države članice morajo javnost obveščati o odločitvah v zvezi z vprašanji, povezanimi s širitvijo, ki jih skupno sprejemajo v organih EU, ter ji te odločitve pojasniti. Politični voditelji držav v procesu širitve morajo pojasniti, da odločitve o reformah, ki jih sprejemajo, niso povezane le s pristopnim procesom, temveč so same po sebi dragocene, ker prispevajo k boljšemu delovanju države. To lahko v državah, v katerih so se razhajanja med vladno politiko in pogledi državljanov glede širitve poglobila, prispeva k ponovnemu pridobivanju podpore državljanov. Prav tako je mogoče na ta način pridobiti široko podporo javnosti za reforme, ki so potrebne, da države v procesu širitve izpolnijo stroge, a pravične pogoje za članstvo v EU.

6. Sklepne ugotovitve in priporočila

Na podlagi zgornje analize je Komisija oblikovala naslednje sklepne ugotovitve in priporočila:

I

1. Politika širitve EU je že od vsega začetka odgovor na upravičeno željo prebivalcev naše celine, da se pridružijo projektu združene Evrope. EU je prvotno obsegala le šest držav članic, 1. julija 2013 pa naj bi medse sprejela Hrvaško kot 28. državo članico.

2. V času, ko se EU sooča z zahtevnimi izzivi in veliko globalno negotovostjo ter zbira nov zagon za tesnejše gospodarsko, finančno in politično povezovanje, politika širitve še naprej prispeva k miru, varnosti in blaginji na naši celini. Skorajšnji pristop Hrvaške, začetek pristopnih pogajanj s Črno goro in status kandidatke, podeljen Srbiji, so jasen pokazatelj, da ima širitev preobrazbeno moč, in dokazujejo, kakšne spremembe so mogoče na območju, ki ga je komaj polovico generacije nazaj razklala vojna. S širitvijo na območje jugovzhodne Evrope se bo EU lažje izognila veliko večjim stroškom spoprijemanja s posledicami nestabilnosti. Širitev je naložba v trajno demokracijo in dokazuje sposobnost EU, da še naprej deluje kot globalni akter.

3. Izzivi, s katerimi se sooča euroobmočje, so skupaj z nedavno svetovno finančno krizo pokazali, kako soodvisna so nacionalna gospodarstva tako znotraj EU kot tudi zunaj njenih meja. Zaradi teh izzivov je še toliko pomembneje, da se tudi v državah v procesu širitve dodatno utrdita gospodarska in finančna stabilnost ter spodbudijo reforme in rast. Proces širitve pomembno prispeva k temu cilju.

4. Možnost pristopa k EU, ki zahteva izpolnitev strogih, a pravičnih pogojev, in v središče postavlja načelo lastnih zaslug, spodbuja politične in gospodarske reforme, ki vodijo v družbene spremembe, krepijo pravno državo in ustvarjajo nove priložnosti za državljane in podjetja. V času gospodarske stagnacije obet pristopa zmanjšuje tveganje, da bodo ključne reforme naletele na odpor.

5. Za uspeh procesa širitve je ključno, da se ohrani njegova verodostojnost. Ohranjanje zagona za širitev in za reforme sta dve plati iste medalje. Obnovljeno soglasje o širitvi, dogovorjeno v okviru Evropskega sveta, ostaja temelj za politiko širitve EU. Širitev je torej že po svoji naravi postopen proces, ki temelji na trdnem in vzdržnem izvajanju reform v zadevnih državah. Na podlagi izkušenj iz zaporednih širitev je bila politika širitve prilagojena tako, da omogoča nemoteno vključevanje novih držav članic in bolje podpira države pri izvajanju reform, zlasti na področju pravne države.

6. V procesu širitve je ključna okrepitev pravne države in demokratičnega upravljanja. Novi pristop, ki ga je predlagala Komisija za pogajanja o pravosodju in temeljnih pravicah, pravici, svobodi in varnosti ter pravni državi, vključno s skupnimi izzivi, kot je boj proti korupciji in organiziranemu kriminalu, je po potrditvi Sveta trdno umeščen v samo jedro politike širitve. Pristopna pogajanja o teh poglavjih se bodo začela zgodaj v pristopnem procesu in zaključila ob koncu tega procesa, da bo tako na voljo čim več časa za doseganje dobrih rezultatov, ki bodo zagotavljali nepovratnost reform. Komisija bo tudi v prihodnje že precej pred začetkom pristopnih pogajanj prednostno obravnavala vprašanja s področja pravne države, med drugim prek strukturiranega dialoga in sektorske podpore v okviru instrumenta IPA II.

7. Svoboda izražanja ostaja resen problem v vrsti držav. Glede na trdovratne težave na tem področju bo Komisija to vprašanje v pristopnem procesu še naprej obravnavala prednostno. Komisija v prvi polovici leta 2013 načrtuje nadaljevanje konference z naslovom „Povej na glas!“, ki je potekala maja 2011. Na dogodku naj bi sodelovali mediji in organizacije civilne družbe z zahodnega Balkana in Turčije. Komisija bo ugotovitve konference in nadaljnje ukrepe na podlagi teh ugotovitev upoštevala pri spremljanju in poročanju. Na tem področju bo še naprej tesno sodelovala z Evropskim parlamentom.

8. Na številnih področjih so potrebni posameznim državam prilagojeni pristopi za reševanje težavnih razmer, vključno z blokiranjem pristopnega procesa. Komisija je med drugim uvedla pozitivno agendo v odnosih s Turčijo in več strukturiranih dialogov na visoki ravni na zahodnem Balkanu. Take pobude reformam že dajejo zagon, vendar niso nadomestilo za pristopna pogajanja, temveč neke vrste most do njih. Komisija bo angažirano nadaljevala ta prizadevanja in se bo pri teh oblikah sodelovanja še naprej osredotočala na ključna področja, kot so pravna država, demokratično upravljanje in gospodarske reforme.

9. Regionalno sodelovanje in dobri sosedski odnosi so bistven element stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Vprašanja, ki izvirajo iz preteklih konfliktov, med drugim v zvezi z vojnimi zločini, vračanjem beguncev, obravnavo manjšin in zagotavljanjem enakih pravic vsem državljanom, ostajajo ključni izzivi za stabilnost na zahodnem Balkanu in jih je treba nujno rešiti. Treba je okrepiti napredek v okviru regionalnih forumov in vključujoče regionalno sodelovanje. Spore, povezane z medetničnimi vprašanji ali vprašanji glede statusa, je mogoče uspešno reševati z dialogom in kompromisi.

10. V duhu dobrih sosedskih odnosov bi morale zadevne strani obravnavati dvostranska vprašanja čim prej v procesu širitve, pri tem pa ravnati odločno ob upoštevanju interesov EU kot celote. Dvostranska vprašanja ne bi smela zavirati pristopnega procesa. Komisija poziva vpletene strani, naj si po najboljših močeh prizadevajo za rešitev sporov v skladu z uveljavljenimi načeli in sredstvi, vključno z možnostjo, da zadeve po potrebi predajo v obravnavo Meddržavnemu sodišču oziroma drugim obstoječim ali ad hoc organom za reševanje sporov. Okvir, ki ga zagotavljajo pristopna pogajanja, lahko okrepi politično spodbudo za reševanje sporov. Komisija je pripravljena podpirati države pri iskanju rešitev.

11. Okrepitev gospodarskega okrevanja v državah v procesu širitve je izredno pomembna. Brezposelnost se je še naprej povečevala in večina gospodarstev na zahodnem Balkanu se ponovno krči. Turško gospodarstvo je še naprej raslo, čeprav počasneje kot prej. Okrevanje islandskega gospodarstva se je začelo leta 2011 in se je letos nadaljevalo. EU si bo tudi v prihodnje prizadevala pomagati državam s svetovanjem glede politik in s finančno pomočjo. Za pomoč pri pripravi in podpiranju najnujnejših naložb za spodbujanje rasti in delovnih mest se bo v tesnem sodelovanju z mednarodnimi finančnimi institucijami uporabljal naložbeni okvir za zahodni Balkan. Komisija bo tudi v prihodnje vključevala države v procesu širitve v strategijo Evropa 2020.

12. Glede na obsežne spremembe ekonomskega upravljanja EU, ki se uvajajo, bo Komisija še naprej obveščala države v procesu širitve o tem procesu in jih nadalje vključevala vanj. V zvezi s tem bo postopno prilagodila sedanji nadzor ekonomskih politik držav v procesu širitve in preučila možnost bolj ciljno usmerjenih srečanj v okviru stabilizacijsko-pridružitvenih sporazumov za reševanje vprašanj v zvezi s konkurenčnostjo in zaposlovanjem.

13. Komisija je decembra 2011 predlagala novo uredbo o instrumentu IPA II za obdobje večletnega finančnega okvira 2014–2020. Cilj instrumenta IPA II je zagotoviti tesnejše povezave s prednostnimi področji strategije širitve, vključno s krepitvijo demokratičnih institucij in pravne države ter z večjim poudarkom na socialno-gospodarskem razvoju. Instrument bo z večjo prožnostjo in poenostavljenimi postopki zagotovil okrepljeno podporo sektorskim strategijam.

14. Državljani držav v procesu širitve že danes občutijo znatne koristi, ki jih prinašajo trgovina v okviru stabilizacijsko-pridružitvenih sporazumov, potovanja brez vizumov in sodelovanje v programih Skupnosti. Komisija je januarja 2012 začela dialog s Kosovom za liberalizacijo vizumskega režima. Parafiran je bil sporazum o ponovnem sprejemu med EU in Turčijo, ki ga je treba čimprej podpisati in učinkovito izvajati, tudi zaradi nadaljnjih ukrepov za liberalizacijo vizumskega režima. Hkrati bi morale države okrepiti ukrepe za boj proti zlorabam režima potovanj brez vizumov.

15. Za uspeh in trajnost politike širitve sta potrebna razumevanje in podpora javnosti. Obveščanje državljanov in komuniciranje z njimi je v prvi vrsti naloga držav članic in držav v procesu širitve. Zelo pomembno je, da se spodbujata razumevanje in utemeljena razprava o učinkih politike širitve, zlasti v času, ko je EU pred velikimi izzivi. Komisija bo s svoje strani še naprej zagotavljala informacije o procesu širitve in tako prispevala k utemeljeni javni razpravi o širitvi.

16. Proces širitve je po svoji naravi vključujoč in zahteva široko udeležbo zainteresiranih strani. V državah v procesu širitve široko politično soglasje ter podpora državljanov za nujne reforme pomembno prispevata k preobrazbi, ki je potrebna za napredek na poti približevanja EU. Komisija bo poleg tega še naprej zagotavljala podporo prek sklada za civilno družbo, pri čemer bo večji poudarek na manjših donacijah za temeljne lokalne organizacije civilne družbe.

II

17. Hrvaška: Komisija je vzporedno s tem sporočilom sprejela tudi Sporočilo o glavnih ugotovitvah celovitega poročila o spremljanju pripravljenosti Hrvaške za članstvo v EU. Komisija ugotavlja, da Hrvaška še naprej napreduje pri sprejemanju in izvajanju zakonodaje EU in pravkar zaključuje usklajevanje s pravnim redom EU. Kljub temu je Komisija opredelila nekaj področij, ki zahtevajo nadaljnjo pozornost, in manjše število vprašanj, pri katerih bodo v naslednjih mesecih potrebna okrepljena prizadevanja. Gre zlasti za področja politike konkurence, pravosodja in temeljnih pravic (predvsem glede učinkovitosti sodstva) ter pravice, svobode in varnosti. Bistveno je, da se Hrvaška bolj osredotoči na pravočasen zaključek priprav na pristop, tako da bo to lahko vključeno v sporočilo o končnem poročilu o spremljanju v zvezi s pripravami Hrvaške na pristop, ki ga bo Komisija predstavila spomladi 2013.

18. Črna gora: država še naprej zadostno izpolnjuje politična merila. Začetek pristopnih pogajanj junija 2012 je odraz stalnega napredka Črne gore pri izvajanju ključnih reform. Izvajati se je začel pregled usklajenosti zakonodaje, ki bo predvidoma zaključen poleti 2013. Pri pristopnih pogajanjih se za poglavji o pravosodju in temeljnih pravicah ter pravici, svobodi in varnosti uporablja nov pristop, ki daje še večji poudarek področju pravne države. Črna gora bo morala med pogajanji dodatno izboljšati rezultate na tem področju in tako zagotoviti nepovratnost izvedenih reform, zlasti na področju boja proti organiziranemu kriminalu in korupciji, tudi na visoki ravni.

19. Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija: država še naprej zadostno izpolnjuje politična merila. Vlada je agendo EU uvrstila v središče svojih dejavnosti. Dialog na visoki ravni o pristopu s Komisijo je omogočil pospešitev reform in prispeval k znatnemu napredku na več ključnih področjih. Zagon reform je treba ohranjati na vseh področjih, zlasti zaradi zagotavljanja njihove izvedbe. Še naprej morajo v ospredju ostati pravna država, vključno s svobodo izražanja, ter medetnični odnosi in sprava.

Komisija že četrtič priporoča začetek pristopnih pogajanj z nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo. Prepričana je, da je v pristopnem procesu te države treba storiti naslednji korak, da se utrdita hitrost in trajnost izvajanja reform ter s tem prepreči ponovno nazadovanje tega procesa, ter da se okrepijo medetnični odnosi. To bo povečalo tudi verodostojnost EU in spodbudilo reformna prizadevanja drugod v regiji.

Komisija poudarja, da je ohranjanje dobrih sosedskih odnosov še naprej bistvenega pomena ter da je treba s pogajanji pod okriljem ZN poiskati rešitev vprašanja glede imena države, ki bo sprejemljiva za obe strani.

Odločitev Evropskega sveta o začetku pristopnih pogajanj bi prispevala k ustvarjanju ugodnih pogojev za rešitev tega vprašanja. V zvezi s tem je Komisija pripravljena nemudoma predstaviti predlog pogajalskega okvira, ki bo upošteval tudi potrebo po rešitvi vprašanja glede imena v začetni fazi pristopnih pogajanj. Pri tem bo poleg prejšnjih pogajalskih okvirov upoštevala zlasti načela novega pristopa, ki ga je Svet potrdil decembra 2011. Tak pristop zahteva intenzivna politična prizadevanja vseh strani pred zasedanjem Evropskega sveta.

20. Srbija: Evropski svet je na zasedanju marca 2012 Srbiji podelil status države kandidatke. Srbija nadaljuje prizadevanja za zadostno izpolnitev političnih meril in pogojev stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, vendar mora posebno pozornost nameniti področju pravne države, zlasti pravosodju, pri katerem nazadovanje v zadnjem času kaže, da je treba obnoviti zavezanost za izvedbo reform ter zagotoviti neodvisnost, nepristranskost in učinkovitost sodstva. Pri tem mora država upoštevati tudi nedavne sodne odločbe ustavnega sodišča. Poleg tega nedavni dogodki kažejo, da se bo treba bolj posvetiti pravicam ranljivih skupin in neodvisnosti ključnih institucij, kot je centralna banka. Prav tako se mora Srbija še naprej konstruktivno vključevati v regionalno sodelovanje in krepiti odnose s sosednjimi državami. Ponovno mora oživiti izvajanje reform in doseči nadaljnji napredek na poti do vidnega in trajnega izboljšanja odnosov s Kosovom. Dva nedavna dogodka v tem okviru sta bila podpis tehničnega protokola o integriranem upravljanju meje ter razjasnitev razlage Srbije glede sporazuma o regionalnem sodelovanju in zastopanju Kosova, pri katerem začetno izvajanje kaže, da ne ovira več vključujočega regionalnega sodelovanja.

V skladu s sklepi Sveta z dne 5. decembra 2011 o pogojih za začetek pristopnih pogajanj s Srbijo, ki jih je Evropski svet potrdil 9. decembra 2011, bo Komisija predstavila poročilo takoj, ko bo ocenila, da je Srbija dosegla potrebno stopnjo skladnosti z merili za članstvo, zlasti glede ključne prednostne naloge, tj. sprejetja ukrepov za vidno in trajno izboljšanje odnosov s Kosovom. Komisija poziva Srbijo, naj v dobri veri izvaja vse do danes dosežene sporazume in ob podpori EU konstruktivno sodeluje pri reševanju vseh vprašanj.

V odnosih med Srbijo in Kosovom je potreben viden in trajen napredek, da bosta tako Srbija kot Kosovo lahko storila nadaljnje korake na svoji poti približevanja EU, hkrati pa drug drugega ne bosta mogla blokirati pri teh prizadevanjih. Ta proces bi moral postopoma omogočiti popolno normalizacijo odnosov med Srbijo in Kosovom, tako da bosta lahko Srbija in Kosovo v celoti uveljavljala svoje pravice in izpolnjevala svoje obveznosti znotraj EU. Bistven element tega procesa bo reševanje težav na severu Kosova ob spoštovanju ozemeljske celovitosti Kosova in potreb lokalnega prebivalstva.

Komisija poudarja, da bi bilo treba ukrepe za normalizacijo odnosov med Beogradom in Prištino obravnavati tudi znotraj okvira za prihodnja pristopna pogajanja s Srbijo.

Komisija poudarja, da je zelo pomembno, da obe strani odločno uporabljata ta celostni pristop ob polni podpori EU.

21. Albanija: Izboljšanje dialoga med vlado in opozicijo, zlasti po doseženem dogovoru novembra 2011, je Albaniji omogočilo dobro napredovanje pri izpolnjevanju političnih meril za članstvo v EU. Država je izvedla vrsto obsežnih reform v okviru dvanajstih ključnih prednostnih meril, opredeljenih v mnenju Komisije iz leta 2010, ki jih mora izpolniti za začetek pristopnih pogajanj z Evropsko unijo. Izpolnila je štiri ključna prednostna merila, in sicer v zvezi z dobrim delovanjem parlamenta, sprejemanjem zakonov, za katere je potrebna kvalificirana večina v parlamentu, imenovanjem varuha človekovih pravic, postopki zaslišanja in glasovanja v glavnih institucijah ter spremembo zakonodajnega okvira za volitve. Albanija je na dobri poti, da izpolni dve ključni prednostni merili v zvezi z reformo javne uprave in izboljšanjem ravnanja s priporniki. Pri preostalih ključnih prednostnih nalogah je sprejela nekatere pomembne ukrepe, med katerimi velja omeniti zlasti sprejetje zakona o upravnih sodiščih, odpravo imunitete za visoke uradnike in sodnike, povečanje zasegov premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, sprejetje celostne strategije za reformo stvarnega prava ter spremembe kazenskega zakonika s poostritvijo kazni za nasilje v družini.

Glede na napredek Albanije Komisija priporoča, da Svet Albaniji podeli status države kandidatke pod pogojem, da država dokonča ključne ukrepe na področjih reforme pravosodja in javne uprave ter revizijo poslovnika parlamenta. Komisija bo Svetu poročala, takoj ko bo Albanija dosegla potreben napredek. V poročilu bo upoštevala tudi prizadevanja Albanije za boj proti korupciji in organiziranemu kriminalu, vključno s proaktivnimi preiskavami in kazenskim pregonom.

Da bi lahko Komisija predlagala začetek pristopnih pogajanj, mora Albanija zlasti stalno izvajati že dane zaveze in dokončati izvedbo preostalih ključnih prednostnih nalog. Posebno pozornost mora posvetiti izvajanju volitev v skladu z evropskimi in mednarodnimi standardi; krepitvi neodvisnosti, učinkovitosti in odgovornosti sodnih institucij; odločnim prizadevanjem v boju proti korupciji in organiziranemu kriminalu, vključno s proaktivnimi preiskavami in kazenskim pregonom; učinkovitim ukrepom za krepitev varstva človekovih pravic in protikorupcijske politike ter uveljavljanju stvarnih pravic. Uspešna izvedba parlamentarnih volitev v letu 2013 bo odločilen preizkus zavezanosti vseh strank novi volilni reformi in predpogoj za priporočilo Komisije za začetek pogajanj. Stalen politični dialog in nadaljnja prizadevanja na vseh področjih, zajetih v ključnih prednostnih nalogah, bodo še naprej bistveni za izvajanje reform in zagotovitev prihodnosti Albanije znotraj EU.

22. Bosna in Hercegovina: pri izpolnjevanju političnih meril in vzpostavljanju bolj funkcionalnih, usklajenih in trajnih institucionalnih struktur je bil dosežen skromen napredek. Bosna in Hercegovina je znotraj okvira stabilizacijsko-pridružitvenega procesa z EU še naprej konstruktivno sodelovala v strukturiranem dialogu o pravosodju.

Junija se je začel dialog na visoki ravni o pristopnem procesu, ki je osrednji forum za prizadevanja, potrebna za izpolnitev zahtev v procesu približevanja EU. Komisija z obžalovanjem ugotavlja, da so rezultati v tem okviru zaenkrat pod pričakovanji. Politični predstavniki Bosne in Hercegovine še vedno nimajo skupne vizije glede splošne smeri in prihodnosti države ter njenega institucionalnega ustroja. Izpolnitev pogojev za začetek veljavnosti stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma in za verodostojno prošnjo za članstvo ostaja prednostna naloga, prav tako tudi vzpostavitev učinkovitega usklajevalnega mehanizma med različnimi ravnmi javne uprave, da bo lahko država zavzela enotna stališča o vprašanjih, povezanih z EU. Komisija bo še naprej sodelovala z organi države, vendar morajo državni voditelji pokazati politično voljo, da bo mogoče doseči soglasje, ter s konkretnimi ukrepi uresničiti želje države in njenih državljanov glede EU.

Potem ko je bil mandat posebnega predstavnika Evropske unije v Bosni in Hercegovini ločen od mandata visokega predstavnika, je EU z okrepljeno prisotnostjo prevzela vodilno vlogo na več področjih pri zagotavljanju pomoči organom te države pri uresničevanju ciljev agende EU. V tem okviru bo EU še naprej krepila svojo podporo institucijam države.

23. Kosovo: Komisija je vzporedno s tem sporočilom sprejela tudi Sporočilo o študiji izvedljivosti sklenitve stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma med Evropsko unijo in Kosovom. Študija potrjuje, da EU lahko sklene stabilizacijsko-pridružitveni sporazum s Kosovom, čeprav imajo države članice EU različna stališča glede njegovega statusa. Komisija bo predlagala pogajalske smernice za stabilizacijsko-pridružitveni sporazum, ko bo Kosovo doseglo napredek pri izpolnjevanju vrste kratkoročnih prednostnih ciljev. Bistveno je, da Kosovo še naprej v dobri veri izvaja vse sporazume, ki sta jih do danes sklenila Beograd in Priština, ter ob podpori EU konstruktivno sodeluje pri reševanju vseh vprašanj.

Potreben je viden in trajen napredek v odnosih med Srbijo in Kosovom, da bosta tako Srbija kot Kosovo lahko storila nadaljnje korake na svoji poti približevanja EU, hkrati pa drug drugega ne bosta mogla blokirati pri teh prizadevanjih. Bistven element tega procesa bo reševanje težav na severu Kosova ob spoštovanju potreb lokalnega prebivalstva.

24. Turčija: Turčija je za EU ključna država zaradi svojega dinamičnega gospodarstva, strateškega položaja in pomembne regionalne vloge. Komisija poudarja pomen stalnega sodelovanja in dialoga v zvezi z zunanjepolitičnimi vprašanji, ki so v skupnem interesu EU in Turčije, kot sta severna Afrika in Bližnji vzhod.

Potencial odnosov med EU in Turčijo je mogoče v celoti izkoristiti le v okviru dejavnega in verodostojnega pristopnega procesa, v okviru katerega mora EU spoštovati svoje zaveze, Turčija pa izpolniti zahtevane pogoje. Oživitev pristopnih pogajanj je v interesu tako EU kot Turčije, ne nazadnje zato, da se zagotovi, da bo EU ostala merilo za reforme v Turčiji. Po mnenju Komisije je zato pomembno, da se delo v zvezi s pogajalskimi poglavji, ki je bilo več let preki