EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 6.3.2018 COM(2018) 87 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU o možnosti uvedbe nekaterih zahtev za zaščito rib pri usmrtitvi





(Besedilo velja za EGP)



1.Uvod Gojene ribe so zajete v Uredbi Sveta (ES) št. 1099/2009 o zaščiti živali pri usmrtitvi (v nadaljnjem besedilu: Uredba) . Vendar se zanje uporablja samo splošna določba iz člena 3(1), tj. da se „[ž]ivalim [...] med usmrtitvijo in povezanimi postopki prihrani vsakršna bolečina, vznemirjenje ali trpljenje, ki se jim je mogoče izogniti“. Poleg tega člen 27(1) Uredbe določa, da „Komisija [...] predloži Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo o možnosti uvedbe nekaterih zahtev v zvezi z zaščito rib pri usmrtitvi, ki bo upoštevalo vidike dobrega počutja živali ter družbenoekonomske in okoljske vplive“. Namen tega poročila je zagotoviti skladnost s členom 27(1) Uredbe. Poročilo vključuje analizo socialno-ekonomskih vplivov pri zakolu. V njem pa niso bili upoštevani morebitni okoljski vplivi, saj je njihov učinek pri usmrtitvi veljal za zanemarljiv. Poročilo je tudi eden od ukrepov iz strategije EU za zaščito in dobro počutje živali za obdobje 2012–2015 . Svetovna organizacija za zdravje živali (OIE) je sprejela smernice o vidikih dobrobiti pri omamljanju in usmrtitvi gojenih rib za prehrano ljudi . Te smernice veljajo tudi v EU, saj so vse države članice EU tudi članice OIE. Evropska agencija za varnost hrane (v nadaljnjem besedilu: agencija EFSA) je leta 2009 za glavne gojene vrste rib v EU objavila več mnenj o vidikih dobrobiti živali pri glavnih sistemih omamljanja in usmrtitve . V njih se je pokazalo, da v industriji akvakulture obstajajo izzivi glede ohranjanja ustrezne dobrobiti rib pri usmrtitvi. S pristopom, ki temelji na tveganju, so bile ugotovljene naslednje glavne nevarnosti, povezane z: (1) ravnanjem z živalmi ali postopki, povezanimi z ravnanjem z živalmi (npr. omejitev prostora, črpanje, čas zunaj vode); (2) kakovostjo vode v zbirni cisterni/ogradi; (3) metodami omamljanja in usmrtitve. Agencija EFSA je ugotovila, da številne metode in velik del uporabljene opreme povzročajo slabo počutje rib. Zato je predlagala nekatera priporočila za postopke pred zakolom ter postopke omamljanja in usmrtitve. Poudarjeno je bilo tudi, da je za vse ocenjene vrste rib na voljo veliko priložnosti za razvoj novih metod za omamljanje ali usmrtitev. Za pomoč pri pripravi tega poročila je bil v letu 2016 izbran zunanji izvajalec za izvedbo neodvisnega poročila o študiji . Namen naročene študije je bil zbrati informacije o trenutnih praksah na področju dobrobiti živali v evropski akvakulturi, zlasti kar zadeva zakol gojenih rib, in analizirati, v kolikšnem obsegu vprašanja dobrobiti rib ostajajo nerešena. Upoštevani so bili stroški uporabe dobrih praks za dobrobit živali, gospodarske razmere, vplivi na konkurenčnost in drugi dejavniki. Študija je bila osredotočena na pet glavnih vrst gojenih rib v več izbranih državah EGP, da bi se podala splošna predstavitev trenutnega položaja v evropski akvakulturi, in sicer na: atlantskega lososa (hladnovodna morska proizvodnja); krapa in šarenko (sladkovodna proizvodnja) ter brancina in orado (sredozemska morska proizvodnja), kot je prikazano v spodnji preglednici 1. Kot referenčno merilo za oceno praks za dobrobit so bili uporabljeni mednarodni standardi OIE o dobrobiti živali med prevozom ter omamljanjem in usmrtitvijo za gojene ribe za prehrano ljudi. Upoštevana so bila tudi priporočila agencije EFSA o zakolu. Študija je zajemala obdobje 2009–2013 , da bi omogočila oceno morebitne spremembe ali prehoda na metode ravnanja, prevoza in omamljanja/usmrtitve, ki se zahtevajo s standardi OIE ali jih priporoča agencija EFSA. Da bi se zagotovilo obširno in zanesljivo zbiranje podatkov, so bile kontaktirane vse upoštevne zainteresirane strani, npr. države članice, industrija, znanstveniki, proizvajalci opreme ter organizacije za dobrobit živali, ki so sodelovale na odprtih in ciljno usmerjenih posvetovanjih. Izhodišče za to poročilo so bili naslednji viri informacij: 1.navedeno poročilo o študiji o dobrobiti gojenih rib, v katero so bili vključeni: -teoretične raziskave: pregled literature in iskanja v podatkovnih zbirkah na podlagi podatkov Znanstvenega, tehničnega in gospodarskega odbora za ribištvo (STECF) ter urada Eurostat; podatki iz drugih virov, vključno s sektorskimi organizacijami na ravni EU in Evropskega gospodarskega prostora (EGP) ter nacionalni ravni; -posvetovanje: podatki, zbrani s spletno raziskavo; ciljni razgovori z zainteresiranimi stranmi in ciljnimi skupinami, kot so predstavniki združenj za akvakulturo, nacionalne in regionalne uprave, skupine proizvajalcev in druge relevantne zainteresirane strani, kot je ustrezno, iz različnih držav, zajetih v študiji; 2.pregledno poročilo Komisije o izvajanju pravil za akvakulturo rib.

Preglednica 1: Države EGP, vključene v študijo Vrsta rib** Obravnavana država Mesto v Evropi glede na proizvodnjo Proizvodnja (v tonah) v letu 2014* Vrsta proizvodnje Atlantski losos Norveška (NO) Združeno kraljestvo (UK) Irska (IE) 1 2 4 1 290 000 163 347 10 000 hladnovodna morska Krap Poljska (PL) Češka (CZ) Nemčija (DE) 1 2 4 18 000 17 833 5 285 sladkovodna Šarenka (velika (V) in porcijska (P)) Danska (DK) Francija (FR) Italija (IT) Poljska (V4 in P3) (V3 in P4) (V9 in P2) (P5) 38 091 34 000 38 800 17 500 sladkovodna Brancin Grčija (GR) Španija (ES) Italija 2 3 4 42 000 17 376 6 500 sredozemska (toplovodna) Orada Grčija Španija Italija 1 3 4 71 000 16 230 8 200 sredozemska (toplovodna) * Vir: FEAP 2015 . ** Vir slik: https://ec.europa.eu/fisheries/marine_species_sl . 2.Glavne ugotovitve 2.1.Prakse za dobrobit pri zakolu Proces zakola vključuje naslednje stopnje: ravnanje z živalmi, omejitev premikanja, omamljanje in končno stopnjo usmrtitve. Omamljanje bi moralo povzročiti izgubo zavesti in občutljivosti brez stresa, neugodja ali bolečine, ki jih je mogoče preprečiti. Pri nekaterih metodah lahko povzroči tudi smrt. Kadar je metoda omamljanja reverzibilna ali ne povzroči smrti, bi ji morala slediti metoda usmrtitve. Spodnja preglednica 2 vsebuje pregled metod, ki se uporabljajo za omamljanje, omamljanje/usmrtitev in usmrtitev, ter njihovih prednosti in slabosti. Preglednica 2: Pregled metod, ki se uporabljajo za omamljanje, omamljanje/usmrtitev in usmrtitev,

ter njihovih prednosti in slabosti Omamljanje ali omamljanje/usmrtitev Vrsta ribe Prednost Slabost Omamljanje z električnim tokom atlantski losos šarenka krap – Doseči je mogoče takojšnjo omamljenost. – Omogoča filetiranje pred otrplostjo. – Potrebna je učinkovita metoda usmrtitve. – Na trupih se lahko pojavijo poškodbe. – Lahko vpliva na kakovost proizvoda, zaradi različne odpornosti rib je lahko omamljanje neuspešno*. Omamljanje z ogljikovim dioksidom (CO2) šarenka – Zelo stresno. Udarec atlantski losos – Mogoča je takojšnja omamljenost. – Ob pravilni izvedbi se zavest ne povrne. – Omogoča filetiranje pred otrplostjo. – Neuspešno omamljanje zaradi razlik v velikosti. – Lahko se pojavijo poškodbe glave. krap – Ob pravilni izvedbi se zavest ne povrne. – Pri ročni izvedbi je lahko omamljanje neuspešno. – Lahko se pojavijo poškodbe glave. šarenka – Ob pravilni izvedbi se zavest ne povrne. – Pri ročni izvedbi je lahko omamljanje neuspešno. Hlajenje živih rib s CO2 atlantski losos –Počasen nastop rigor mortis omogoča filetiranje pred otrplostjo. – Ribe se ne omamijo. – Metoda je stresna. Zadušitev v ledu ali ledeni vodi brancin orada šarenka – Enostavna uporaba. – Kakovost in varnost živil. – Ribe utrpijo stres zaradi velikega znižanja temperature. * Omamljanje je neuspešno, kadar uporaba metode omamljanja ni učinkovita. Pri omamljanju z električnim tokom in udarcem to pomeni, da žival zavesti ne izgubi takoj. OIE za usmrtitev gojenih rib priporoča uporabo električnih ali mehanskih (npr. omamljanje z udarcem) metod. Druge metode, vključno s hlajenjem živih rib s CO2, omamljanjem s CO2, hlajenjem v ledeni vodi, ki mu sledi omamljanje z električnim tokom, in zadušitvijo v ledu, ne izpolnjujejo standardov OIE. V poročilu o študiji je bilo ugotovljeno, da je bilo doseganje standardov OIE pri zakolu zelo odvisno od vrste in uporabljenih metod, kot je opisano v naslednjih odstavkih. Pri atlantskem lososu so standardi OIE izpolnjeni, kadar se za zakol uporabi udarec, ki je glavna metoda zakola na Norveškem, v Združenem kraljestvu in na Irskem. Izpolnjevanje standardov OIE je slabše pri omamljanju z električnim tokom, pri katerem ribe pogosto niso pravilno usmerjene, zaradi česar omamljanje ni zadovoljivo. Hlajenje živih rib s CO2, ki ne izpolnjuje standardov OIE, se še vedno uporablja na Norveškem in Irskem, vendar v zelo omejenem obsegu, kot je bilo sporočeno, pa bo praksa v letu 2018 opuščena. Pri zakolu krapa na Poljskem, Češkem in v Nemčiji so standardi OIE le delno izpolnjeni. Najpogostejša metoda je ročni udarec (v glavo). Vendar so na Poljskem vrste krapov do deset minut izpostavljene zraku, kar povzroča stres. Na Poljskem, Češkem in v Nemčiji se uporablja tudi omamljanje z električnim tokom, vendar primanjkuje informacij o učinkovitosti opreme za to metodo. Za šarenko so standardi OIE delno izpolnjeni na Danskem, v Franciji in Italiji, na Poljskem pa niso izpolnjeni. Na Danskem in v Italiji se uporablja omamljanje z električnim tokom. Vendar so podatki o konstrukciji opreme skopi, zato ni znano, ali so standardi OIE za omamljanje z električnim tokom izpolnjeni. Ročni udarec pri šarenki izpolnjuje standarde OIE, če se izvede pravilno. Na Danskem in Poljskem se uporablja zadušitev v ledu, ki ne izpolnjuje standardov OIE. V Franciji se uporabljata hlajenje v ledeni vodi, ki mu sledi omamljanje z električnim tokom, in omamljanje s CO2 (v omejenem obsegu), ki pa ne izpolnjujeta standardov OIE. V Grčiji, Španiji in Italiji je glavna tehnika zakola za brancina in orado še vedno zadušitev v ledu, čeprav se v omejenem številu ribogojnic poskusno uvaja omamljanje z električnim tokom. Preglednica 3: Povzetek trenutnih metod zakola, ki kaže upoštevanje standardov OIE Vrsta ribe Obravnavana država Zakol Rezultat Razlaga Atlantski losos NO +/– Udarec (standardi so izpolnjeni). Suho omamljanje z električnim tokom: usmerjenih samo 25–30 % rib, vendar se delež povečuje (standardi so izpolnjeni pri 25–30 %). Ribe, omamljene z električnim tokom, so usmrčene s prerezom škrg (standardi niso izpolnjeni) ali z udarcem ali obglavljenjem (standardi so izpolnjeni). Hlajenje živih rib s CO2 (standardi niso izpolnjeni). UK ✓ Standardi so izpolnjeni. IE +/– Udarec. Omamljanje s CO2 za 7–8 % rib (standardi niso izpolnjeni). Krap PL +/– Ročni udarec. Električna naprava za omamljanje ne prihaja od večjih proizvajalcev. CZ +/– Električna naprava za omamljanje ne prihaja od večjih proizvajalcev in ne uporablja se nobena metoda usmrtitve. DE +/– Ročni udarec. Električna naprava za omamljanje ne prihaja od večjih proizvajalcev. Šarenka DK +/– Električna naprava za omamljanje ne prihaja od večjih proizvajalcev. Tudi zadušitev v ledu. FR +/– Ročni udarec. Uporabljata se tudi omamljanje s CO2 in hlajenje v ledeni vodi, čemur sledi omamljanje z električnim tokom. IT +/– Električna naprava za omamljanje ne prihaja od večjih proizvajalcev. PL ✗ Zadušitev v ledeni brozgi na tovornjaku ali v ribogojnici ali v klavnici. Brancin GR ✗ Zadušitev v ledu ali ledeni brozgi. ES ✗ Zadušitev v ledu ali ledeni brozgi. IT ✗ Zadušitev v ledu ali ledeni brozgi. Orada GR ✗ Zadušitev v ledu ali ledeni brozgi. ES ✗ Zadušitev v ledu ali ledeni brozgi. IT ✗ Zadušitev v ledu ali ledeni brozgi. ✓ OIE – standardi OIE so verjetno izpolnjeni. ✗ OIE – standardi OIE verjetno niso izpolnjeni.

+/– OIE – standardi OIE so lahko izpolnjeni, vendar je to odvisno od uporabljene metode in opreme. Kar zadeva pravila o tehnikah zakola za certificirano ekološko akvakulturno proizvodnjo, ugotovitve iz poročila Komisije, navedenega v opombi devet, potrjujejo, da je sistem kontrol v zvezi z zakolom, kot je opisan v členu 25h(5) Uredbe (ES) št. 889/2008, upoštevan. 2.2.Nacionalna zakonodaja in smernice Drugi odstavek člena 27(1) Uredbe državam članicam omogoča, da ohranijo ali sprejmejo nacionalna pravila o zaščiti rib pri zakolu ali usmrtitvi, če pravila EU ne obstajajo. V študiji je bilo ugotovljeno, da so bile v ciljnih državah članicah in državah EGP nacionalna zakonodaja in smernice sicer razvite, vendar ne tako dobro kot tiste, ki veljajo za kopenske rejne živali, čeprav se položaj zaradi vse večje ozaveščenosti o dobrobiti rib izboljšuje. Za pet vrst, ki so zajete v študiji, se zasebni standardi, ki vključujejo dobrobit med prevozom in zakolom, večinoma izvajajo v sektorju gojenja lososa, v manjši meri za šarenko, v omejenem obsegu pa za brancina in orado. Zasebne standarde dobrobiti uporablja zelo omejeno število ribogojnic krapa. V spodnji preglednici 4 je podan popoln pregled nacionalne zakonodaje, smernic in zasebnih standardov za pregledane države. Preglednica 4: Zakonodaja in nacionalne smernice ali kodeksi, s katerimi se urejajo vidiki dobrobiti pri zakolu gojenih rib Država Zakonodaja Nacionalne smernice ali zasebni standardi NO -Uredba (ES) št. 1099/2009 in norveški odlok št. 1250/2006 določata pravila za splošne zahteve glede dobrobiti rib. -Norveški organ za varnost hrane (NFSA) je za industrijo pripravil obširne smernice o zahtevah za ustrezno dobrobit živali v akvakulturi med zakolom. UK -Uredba (ES) št. 1099/2009 -zakon o dobrobiti živali (Animal Welfare Act) iz leta 2006 -predpisi o dobrobiti živali pri usmrtitvi (Škotska) (The Welfare of Animals at the Time of Killing (Scotland) Regulations) iz leta 2012 zakonski instrument št. 321 iz leta 2012 -odredba o dobrobiti živali (prevoz) (Anglija) (The Welfare of Animals (Transport) (England) Order) iz leta 2006 (in enakovredna zakonodaja na Škotskem in v Walesu) -mnenje o dobrobiti gojenih rib, odbor za dobrobit gojenih živali, 2014 -kodeks dobrih praks IE -Uredba št. 1099/2009 - zakon o zdravju in dobrobiti živali iz leta 2012 -kodeks praks za zdravje rib za akvakulturo salmonidov na Irskem (2014) -priročnik o zdravju gojenih salmonidov (2011) PL -Uredba (ES) št. 1099/2009, zakon o zaščiti živali (št. 111, točka 724; iz leta 1998, št. 106, točka 668) -kodeks dobre prakse (Kodeks Dobrej Praktyki), 2014 CZ -Uredba (ES) št. 1099/2009 -zakon št. 246/1992 Zb. in nadaljnje spremembe o zaščiti živali pred krutim ravnanjem -odlok št. 245/1996 Zb. o metodah omamljanja/usmrtitve -odlok št. 382/2004 Zb. o metodah omamljanja/usmrtitve -zakon št. 99/2004 o urejanju ribnikov, vključno z gojenjem rib -smernica št. 5/2015 o stojnicah za prodajo rib/prodajnih mestih DE -Uredba (ES) št. 1099/2009 -zakon za zaščito živali v povezavi z usmrtitvijo in zakolom (Verordnung zum Schutz von Tieren im Zusammenhang mit der Schlachtung oder Tötung und zur Durchführung der Verordnung (EG) Nr. 1099/2009 des Rates (Tierschutz-Schlachtverordnung -TierSchlV)) -dobra higienska praksa (1994) (Verordnung über die hygienischen Anforderungen an Fischereierzeugnisse) -dobra praksa gojenja rib v ribnikih (za krape) (gute fachliche Praxis der Teichwirtschaft in Brandenburg) - DK -Uredba (ES) št. 1099/2009 - -Jih ni (raziskava pristojnega urada). FR -Uredba (ES) št. 1099/2009 - Note de service 2007-8016 de la DGAL du 16 janvier 2007 (DGAL/SDSPA/N2007-8192) -(Odgovor pristojnega organa ni bil prejet.) IT -Uredba (ES) št. 1099/2009 -Jih ni (raziskava pristojnega urada). GR -Uredba (ES) št. 1099/2009 -dve okrožnici o dobrobiti gojenih rib (23. marec 2015; 9. junij 2015) ES -Uredba (ES) št. 1099/2009 - -kodeks prakse za usmrtitev rib (Piscicultura; Guia de practica correctas para el sacrificio; 2016; AEONOR) 3. Socialno-ekonomske ugotovitve V spodnji preglednici 5 je prikazana nacionalna akvakulturna proizvodnja rib, rakov, mehkužcev in drugih vodnih organizmov za obdobje 2009–2013 v 19 državah EGP z največjo akvakulturno proizvodnjo, kar predstavlja 99 % akvakulturne proizvodnje v EGP. V preglednici 6 je podan pregled povprečne proizvodnje vseh gojenih rib za ciljne države iz študije. Preglednica 5: Akvakulturna proizvodnja v 19 državah EGP, 2009–2013 (1 000 ton žive teže) Država EGP Leto 2009 Leto 2010 Leto 2011 Leto 2012 Leto 2013 Sprememba v obdobju 2009–2013 Delež v skupni proizvodnji v EGP, 2013 Norveška 962 1 020 1 144 1 321 1 248 29,7 % 50,5 % Španija 267 252 272 264 224 –16,1 % 9,0 % Združeno kraljestvo 197 201 199 206 203 3,4 % 8,2 % Francija 234 225 207 205 201 –14,2 % 8,1 % Italija 162 153 164 163 163 0,1 % 6,6 % Grčija 122 121 111 111 114 –6,6 % 4,6 % Nizozemska 56 67 44 46 60 8,5 % 2,4 % Danska 35 36 36 35 38 7,3 % 1,5 % Poljska 37 31 29 32 35 –3,6 % 1,4 % Irska 48 46 44 36 34 –28,0 % 1,4 % Nemčija 39 41 39 26 25 –35,0 % 1,0 % Češka 20 20 21 21 19 –3,6 % 0,8 % Madžarska 15 14 16 15 15 0,6 % 0,6 % Finska 14 12 11 13 14 –0,1 % 0,6 % Švedska 9 11 13 14 13 56,5 % 0,5 % Bolgarija 7 8 6 6 12 80,8 % 0,5 % Hrvaška 14 14 13 10 12 –15,5 % 0,5 % Romunija 13 9 8 10 11 –16,2 % 0,4 % Portugalska 7 8 9 10 10 49,6 % 0,4 % 19 držav skupaj 2 255 2 290 2 386 2 544 2 451 8,7 % 99,1 % Skupaj EGP 2 271 2 306 2 403 2 563 2 473 8,9 % 100,0 % Vir: Svetovni statistični podatki Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo (FAO) o ribištvu in akvakulturi, različica 2016.1.2. Podatki v ležečem tisku so napovedi. Preglednica 6: Povprečna proizvodnja rib na podjetje v izbranih državah članicah EU Nacionalni obseg prodaje (v tonah) Število podjetij Povprečna proizvodnja na podjetje (v tonah) GR (2014) 118 080 248 476,1 UK (2013) 203 263 548 370,9 DK (2013) 46 297 130 356,1 IT (2013) 153 944 587 262,3 IE (2013) 34 667 283 122,5 ES (2013) 231 738 3 023 76,7 FR (2013) 227 601 2 988 76,2 PL (2013) 31 267 846 37,0 DE (2016) 20 936 5 952 3,5 Vir: Podatkovna zbirka STECF, razen za Nemčijo (nemški zvezni statistični urad).

3.1.Ekonomska analiza praks zakola V socialno-ekonomski analizi poročila o študiji so bile preučene razlike med petimi obravnavanimi vrstami in med okolji (hladnovodno morsko, sredozemsko morsko, sladkovodno). V tej analizi so bile upoštevane tudi razlike v velikosti podjetij in metodah proizvodnje, saj so pomembni dejavniki za oceno dobrobiti. Drugi stroškovni dejavniki, ki v poročilu o študiji niso bili preučeni, kot so stroški krme, stroški dela in operativni stroški, so razlog za večino večjih razlik med podjetji in državami. Za vsako od preučenih vrst v obravnavanih državah so za povprečno akvakulturno gojilnico za zadevno vrsto od leta 2009 izračunani dodatne naložbe in letni stroški upoštevanja izboljšanih praks za dobrobit živali. To vključuje dodatne stroške v zvezi z izboljšano dobrobitjo med omamljanjem, usmrtitvijo in zakolom. V izračunih o dodatnih povezanih stroških je predvideno, da mora vsaka akvakulturna gojilnica imeti lastno enoto za primarno predelavo in da povprečno podjetje ni uvedlo praks za dobrobit. Atlantski losos V zvezi z izpolnjevanjem standardov OIE (glej oddelek 2.1 tega poročila) je bilo v študiji predvideno, da so za vsako ribogojnico potrebni naložbeni stroški bodisi za napravo za omamljanje z električnim tokom bodisi za napravo za mehansko omamljanje, skupaj z robotom za obglavljanje, in ugotovljeno je bilo, da so dodatni stroški uvajanja izboljšanih praks za dobrobit glede na povprečno velikost ribogojnice razmeroma nizki. Po podatkih študije bi najnižji dodatni stroški znašali 2 centa/kg ali 0,5 % prodajne cene v Združenem kraljestvu, najvišji pa 9 centov/kg ali manj kot 1,5 % prodajne cene na Irskem. V klavnicah z visokim pretokom in visokimi stroški dela bi lahko naložba celo privedla do prihranka stroškov. Ker se prakse za dobrobit rib v industriji gojenja lososa v državah članicah in članicah EGP že obsežno izvajajo, bodo v razmeroma majhnem številu podjetij potrebe naložbe za izpolnjevanje standardov OIE, zato bo učinek na konkurenčnost najverjetneje majhen. Krap Na stroške ukrepov za dobrobit imata velik vpliv ekonomija obsega in obseg zakola. To dejstvo je bilo očitno pri oceni omamljanja z električnim tokom, ki mu sledi obglavljenje, v zvezi z izboljšano dobrobitjo pri zakolu krapa, pri katerem je obseg zakola bistveno manjši kot v tipičnih podjetjih s salmonidi. Dodatni stroški se med državami iz študije primerov znatno razlikujejo; na Poljskem, kjer so najnižji, znašajo 6 centov/kg, v Romuniji znašajo 41 centov/kg, in v Nemčiji pa 58 centov/kg. Krap se večinoma porabi za prehrano v državi proizvodnje, med letoma 2009 in 2013 pa v tipičnih sistemih proizvodnje brez subvencije na splošno ni bil donosen. Majhne ribogojnice bodo verjetno imele največ težav pri naložbah v izboljšanje dobrobiti živali in se lahko znajdejo v podrejenem konkurenčnem položaju. Ker izvoz (vključno s ponovnim izvozom) predstavlja le zelo majhen delež svetovne proizvodnje krapa, bodo vplivi ukrepov za dobrobit na mednarodno konkurenčnost predvidoma omejeni (čeprav so lahko učinki na neto ceno znatni, kot prikazuje diagram 1). Šarenka Kar zadeva naložbene zahteve za izpolnjevanje standardov OIE za zakol šarenke, je bilo v poročilu o študiji predvideno: (1) omamljanje z električnim tokom pred odstranitvijo vode in (2) omamljanje z udarcem po odstranitvi vode, obema pa sledi ročni prerez škrg. Kot pri krapu so se učinki dodatni stroškov znatno razlikovali glede na ekonomijo obsega, pri čemer so ocenjeni dodatni stroški znašali od le 4 centov/kg na Danskem pa vse do 24 centov/kg v Franciji. V Italiji, kjer imajo klavnice visok pretok in visoke stroške dela, je bil sporočen prihranek 6 centov/kg. Omamljanje z udarcem je dražja možnost, učinek stroškov pa bo večji zlasti v majhnih ribogojnicah, na primer v Franciji. Brancin in orada Za brancina in orado naložbe, s katerimi naj bi se izboljšala dobrobit pri zakolu, zajemajo naslednje: (1) omamljanje z električnim tokom pred odstranitvijo vode in (2) omamljanje z električnim tokom po odstranitvi vode, obema pa sledi hlajenje v ledeni brozgi in morski vodi. Dodatni stroški na enoto se rahlo razlikujejo med posameznimi metodami, v večji meri pa med državami glede na velikost podjetij. V Španiji, kjer so podjetja največja, so dodatni stroški na enoto pri obeh metodah znašali 4 cente/kg. V Grčiji so odvisno od metode ti stroški znašali 5–6 centov/kg, v Italiji, kjer so podjetja najmanjša, pa 11–13 centov/kg. Čeprav so se stroški tudi za razmeroma majhne proizvajalce, kot so v Italiji, dokaj malo povišali, bi lahko profitna marža v večini teh ribogojnic proizvajalce odvrnila od naložb. Na splošno je bilo v poročilu o študiji ugotovljeno, da tudi proizvodnja brancina in orade v obdobju 2009–2013 v glavnih proizvodnih državah članicah brez subvencij na splošno ni bila donosna. Zato bodo proizvajalci morda težko izvedli potrebne naložbe za izboljšanje standardov dobrobiti. V diagramu 1 je predstavljen pregled učinka doseganja izboljšanih praks za dobrobit živali na neto ceno gojenih rib v državah iz študije primerov (v evrih/kg). Diagram 1: Učinek doseganja izboljšanih praks za dobrobit živali

na neto ceno gojenih rib v državah iz študije primerov (v evrih/kg)