ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
o podpisu, v imenu Evropske unije in njenih držav članic, in začasni uporabi Protokola k Sporazumu o partnerstvu in sodelovanju, ki vzpostavlja partnerstvo med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Uzbekistan na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Priloženi predlog je pravni instrument za podpis in začasno uporabo Protokola k Sporazumu o partnerstvu in sodelovanju, ki vzpostavlja partnerstvo med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Uzbekistan na drugi strani. Namen tega protokola je upoštevati pristop Hrvaške k Evropski uniji.

V skladu z Aktom o pristopu se Hrvaška zavezuje, da bo pristopila k mednarodnim sporazumom, ki so jih podpisale ali sklenile Evropska unija in njene države članice, in sicer na podlagi protokola k navedenim sporazumom.

Sporazum o partnerstvu in sodelovanju, ki vzpostavlja partnerstvo med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Uzbekistan na drugi strani (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) je bil podpisan 21. junija 1996 in je začel veljati 1. julija 1999.

S Sklepom Sveta z dne 14. septembra 2012 je bila Komisija pooblaščena za začetek pogajanj z zadevnimi tretjimi državami, da se sklenejo ustrezni protokoli. Pogajanja z Republiko Uzbekistan so bila uspešno zaključena z izmenjavo verbalnih not.

Na podlagi predlaganega protokola Republika Hrvaška postane pogodbenica Sporazuma, Unija pa je zavezana zagotoviti verodostojno različico Sporazuma v hrvaškem jeziku.

Komisija meni, da je izid pogajanj zadovoljiv, in poziva Svet, naj odobri podpis Protokola v imenu Evropske unije in njenih držav članic.





2017/0082 (NLE)

Predlog

SKLEP SVETA

o podpisu, v imenu Evropske unije in njenih držav članic, in začasni uporabi Protokola k Sporazumu o partnerstvu in sodelovanju, ki vzpostavlja partnerstvo med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Uzbekistan na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 207 in 209 v povezavi s členom 218(5) Pogodbe,

ob upoštevanju Akta o pristopu Republike Hrvaške in zlasti člena 6(2) Akta,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)V skladu s členom 6(2) Akta o pristopu Republike Hrvaške se pristop Republike Hrvaške k Sporazumu o partnerstvu in sodelovanju, ki vzpostavlja partnerstvo med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Uzbekistan na drugi strani (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) sklene s protokolom k Sporazumu. V skladu s členom 6(2) Akta o pristopu se za tak pristop uporablja poenostavljeni postopek, pri čemer se protokol sklene med Svetom, ki odloča soglasno v imenu držav članic, in zadevno tretjo državo.

(2)Svet je 14. septembra 2012 pooblastil Komisijo, da začne pogajanja z Uzbekistanom glede prilagoditve Sporazuma. Pogajanja so bila uspešno zaključena z izmenjavo verbalnih not.
OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Komisija ZN za droge (CND) redno dopolnjuje seznam snovi, ki je priložen Konvenciji Združenih narodov proti nezakonitemu prometu s prepovedanimi drogami iz leta 1988 (Konvencija ZN iz leta 1988), na podlagi priporočil Mednarodne uprave za kontrolo narkotikov (INCB).

EU je podpisnica Konvencije ZN iz leta 1988 za vprašanja, ki so obravnavana v členu 12 Konvencije. Člen 12 obravnava snovi, ki se pogosto uporabljajo pri nezakoniti proizvodnji mamil in psihotropnih snovi (predhodne sestavine za prepovedane droge).

CND je komisija Ekonomskega in socialnega sveta ZN (ECOSOC), njene naloge in pristojnosti so med drugim določene v Konvenciji ZN iz leta 1988. Sestavljena je iz 53 držav članic ZN, ki jih izvoli ECOSOC. Trenutno je med članicami CND 12 držav članic EU z glasovalno pravico. Unija ima v CND status opazovalke.

INCB je 1. februarja 2017 predlagala, da se v Tabelo I Konvencije ZN iz leta 1988 dodata dve snovi, in sicer 4-anilino-N-fenetilpiperidin (ANPP) in N-fenetil-4-piperidon (NPP).

Spremembe tabel Konvencije ZN iz leta 1988 neposredno vplivajo na področje uporabe prava Unije na področju nadzora nad predhodnimi sestavinami za prepovedane droge, saj se snovi, ki se dodajo v tabele Konvencije ZN iz leta 1988, vključijo v pravo Unije. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, da bi to zagotovila.

Države članice bi se morale s skupnim stališčem v Svetu pripraviti na zasedanje CND, kadar se skliče, da se sprejme odločitev o vključitvi snovi v tabele. To stališče bi morale zaradi omejitev, ki jih prinaša status Unije kot opazovalke, izraziti države članice, ki so trenutno članice CND, pri čemer nastopijo skupaj v interesu Unije v okviru CND. Unija, ki ima v CND le status opazovalke, ne bi glasovala v CND.

V ta namen Komisija predlaga, da se v imenu Evropske unije sprejme stališče o vključitvi snovi v tabele Konvencije ZN iz leta 1988, ki bi se zastopalo na šestdesetem zasedanju CND na Dunaju od 13. do 17. marca 2017.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga

Pravna podlaga za ta predlog je člen 207 v povezavi s členom 218(9) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU). Vključitev predhodnih sestavin za namene nadzora trgovine s temi snovmi je področje, ki je povezano s skupno trgovinsko politiko, člen 207 (3) PDEU pa določa, da se v primeru, če se je treba z eno ali več tretjimi državami ali mednarodnimi organizacijami pogajati in skleniti sporazum, ob upoštevanju posebnih določb tega člena uporablja člen 218.

Člen 218(9) PDEU se uporablja ne glede na to, ali je Unija članica organa ali podpisnica zadevnega sporazuma. CND je „organ, ustanovljen s sporazumom,“ v smislu tega člena, glede na to, da je organ, ki so mu dodeljene posebne naloge v okviru Konvencije ZN iz leta 1988.

Sklepi CND o vključitvi v tabele so „akti s pravnim učinkom“ v smislu člena 218(9) PDEU. V skladu s Konvencijo ZN iz leta 1988 so sklepi CND zavezujoči, razen če podpisnica ne predloži sklepa za pregled ECOSOC v ustreznem roku. Sklepi ECOSOC so dokončni.

• Subsidiarnost

Ni relevantno.
OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Cilj predloga je zagotovitev pravne skladnosti Uredbe (ES) št. 1008/2008 z mednarodnim sporazumom.

Člen 13 Uredbe 1008/2008 opredeljuje pogoje, pod katerimi so dovoljeni zakupi zrakoplovov, registriranih v tretjih državah, zlasti zakupi zrakoplovov s posadko. Dopuščene so izjemne razmere, kot je pomanjkanje ustreznega zrakoplova na trgu Skupnosti, in morale bi biti strogo časovno omejene ter izpolnjevati varnostne standarde, enakovredne varnostnim pravilom Skupnosti in nacionalne zakonodaje.

Sporazum o zračnem prometu med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Združenimi državami Amerike na drugi strani je bil podpisan 25. in 30. aprila 2007 in spremenjen s protokolom z dne 24. junija 2010. Sporazum o zračnem prometu je v začasni uporabi od 30. marca 2008. Protokol o spremembi je v začasni uporabi od 24. junija 2010.

Sporazum o zračnem prometu predvideva odprt režim zakupa zrakoplovov s posadko med pogodbenicama. Da se za zračne prevoznike ustvarita jasnost in gotovost, je Komisija priporočila Svetu, da jo pooblasti za pogajanja z ZDA o posebnem sporazumu o zakupu zrakoplovov s posadko, v okviru katerega bi se odpravile časovne omejitve.

Cilj sedanjega predloga je ustrezna prilagoditev ureditve v EU. Zato ima zelo omejeno področje uporabe in se bo uporabljal samo za člen 13(3)(b) Uredbe (ES) št. 1008/2008. Druge določbe člena 13 (npr. o varnostnih standardih in pravicah pristojnega organa) bodo ostale nespremenjene.

Na kratek rok bi odstopanja od omejitev bila odobrena ZDA, ki bi bile prva tretja država, s katero ima EU sklenjen sporazum o zakupu zrakoplovov s posadko. V prihodnosti bi za podobna odstopanja lahko zaprosile druge tretje države, vendar bi se vsaka prošnja obravnavala posamično, izjeme pa bi se morale odobriti samo ob ustrezni utemeljitvi.

Kakršen koli neposreden ali posreden učinek bo izviral iz samih pogodb o zakupu zrakoplova s posadko in ne iz spremembe ureditve.

•Skladnost z obstoječimi določbami politike na področju politike

Ta pobuda temelji na obstoječih določbah Unije v zvezi z zračnimi prevozi, kot jih trenutno vsebuje Uredba (ES) št. 1008/2008. Skladna bo tudi s predvidenim sporazumom o zakupu zrakoplovov s posadko EU-ZDA in sporazumom o zračnem prometu EU-ZDA.

•Skladnost z drugimi politikami Unije

Ta pobuda je v celoti skladna s strateškimi cilji Komisije za obdobje 2014–2019, kar zadeva spodbujanje „EU kot globalnega akterja“ ter „zaposlovanje in rast“.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga
Globokomorski staleži so staleži rib, ulovljeni v vodah zunaj glavnih ribolovnih območij epikontinentalnih pasov. Razporejeni so po kontinentalnih strminah ali povezani s podvodnimi gorami. Večina teh vrst se razvija počasi in ima dolgo življenjsko dobo, zaradi česar so posebej občutljive na ribolovne dejavnosti. Še en pomemben dejavnik, ki vpliva na občutljivost globokomorske vrste za ribolov je, ali jo je mogoče loviti v lokalnih koncentracijah, zlasti v času drstenja. To velja za oranžno sluzoglavko, modrega lenga in sluzoglavke.

Za vse staleže prosto živečih rib velja, da neomejen globokomorski ribolov spodbuja tekmovanje med ribiškimi podjetji za prilastitev prostega vira, pri čemer jim ni treba dovolj upoštevati trajnostne ravni izkoriščanja. To se je zgodilo v primeru nekaterih globokomorskih vrst, preden je Evropska unija leta 2003 začela urejati te staleže. Dragocena staleža oranžne sluzoglavke v severozahodnih vodah in okatega ribona v Biskajskem zalivu sta na primer zdaj izčrpana. Zato omejevanje ribolovne dejavnosti pomeni nujno javno posredovanje, s katerim se preprečuje zmanjšanje prihodka ribičev, razvija izkoriščanje s ciljem večjega dolgoročnega donosa ter zmanjšuje vpliv na ekosistem in prehranjevalni splet zaradi nenadnih zmanjšanj velikosti nekaterih ribjih populacij. Pri globokomorskih vrstah je javno posredovanje zlasti pomembno, ker lahko obnova po izčrpanju staležev traja zelo dolgo ali celo ni možna.

Mednarodni svet za raziskovanje morja (ICES) vsaki dve leti pripravi temeljit pregled biološkega statusa globokomorskih staležev. Zadnje mnenje ICES je bilo objavljeno junija 2016. Ta predlog za določitev ribolovnih možnosti vključuje tudi elemente, ki temeljijo na dodatnem pregledu, ki ga je Znanstveni, tehnični in gospodarski odbor za ribištvo (STECF) izvedel julija 2016. V mnenjih ICES in STECF je navedeno, da se večina globokomorskih staležev iz tega predloga še vedno ne lovi trajnostno, pri čemer bi bilo treba ribolovne možnosti za te staleže zaradi zagotovitve njihove trajnosti dodatno zmanjšati, dokler se ne bi pokazal pozitiven trend pri razvoju staležev. To zagotavlja temelje za določanje ribolovnih možnosti za globokomorske staleže v skladu z načelom iz člena 3(c) Uredbe (EU) št. 1380/2013 Evropskega parlamenta in Sveta, po katerem mora postopek odločanja v okviru skupne ribiške politike med drugim temeljiti na znanstvenem mnenju.
SKLEP EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Uredba Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013 z dne 2. decembra 2013 o večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020 in zlasti člen 10 Uredbe omogoča uporabo Solidarnostnega sklada Evropske unije do letne zgornje meje 500 000 000 EUR (v cenah iz leta 2011) nad zgornjimi mejami ustreznih razdelkov finančnega okvira.

Podrobnosti glede uporabe Sklada so določene v točki 11 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 2. decembra 2013 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju.

Pogoji za upravičenost do sredstev Sklada so podrobneje opredeljeni v Uredbi Sveta (ES) št. 2012/2002 z dne 11. novembra 2002 o ustanovitvi Solidarnostnega sklada Evropske unije, ki določa, da se v proračun za plačilo predplačil vključi znesek v višini največ 50 000 000 EUR v odobritvah za prevzem obveznosti in odobritvah plačil.

Komisija meni, da je treba omogočiti uporabo Sklada, da se zagotovi pravočasna razpoložljivost proračunskih sredstev, in zato predlaga, da se znesek vključi v predlog proračuna za leto 2017.

Predlog

SKLEP EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o uporabi Solidarnostnega sklada Evropske unije za plačilo predplačil v okviru splošnega proračuna Unije za leto 2017

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2012/2002 z dne 11. novembra 2002 o ustanovitvi Solidarnostnega sklada Evropske unije in zlasti člena 4a(4) Uredbe,

ob upoštevanju Medinstitucionalnega sporazuma z dne 2. decembra 2013 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju in zlasti točke 11 Sporazuma,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)Namen Solidarnostnega sklada Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Sklad) je omogočiti Uniji, da se hitro, učinkovito in prožno odziva na izredne razmere in tako izkaže svojo solidarnost s prebivalstvom območij, ki so jih prizadele naravne nesreče.

(2)Sredstva Sklada ne smejo preseči najvišjega letnega zneska 500 000 000 EUR (cene iz leta 2011), kot je določeno v členu 10 Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013.

(3)Člen 4a(4) Uredbe (ES) št. 2012/2002 določa, da se, kadar je to potrebno za zagotovitev pravočasne razpoložljivosti proračunskih sredstev, Sklad lahko uporabi v znesku do največ 50 000 000 EUR za plačilo predplačil in da se ustrezne odobritve vnesejo v splošni proračun Unije.

(4)Da se zagotovi pravočasna razpoložljivost zadostnih proračunskih sredstev v splošnem proračunu Unije za leto 2017, bi bilo treba za plačilo predplačil uporabiti Sklad v višini 50 000 000 EUR.

(5)Da bi čim bolj skrajšali čas, potreben za uporabo Sklada, bi se moral ta sklep uporabljati od 1. januarja 2017 –
Vendar običajne klavzule o določitvi v dvostranskih sporazumih o zračnem prometu držav članic kršijo zakonodajo Unije. Tretji državi omogočajo, da zavrne, umakne ali začasno prekliče dovoljenja ali pooblastila letalskega prevoznika, ki ga je določila država članica, vendar ni v pretežni lasti in pod učinkovitim nadzorom navedene države članice ali njenih državljanov. Ugotovljeno je bilo, da to pomeni diskriminacijo letalskih prevoznikov Evropske unije, ki imajo sedež na ozemlju države članice, vendar so v lasti in pod nadzorom državljanov drugih držav članic. To je v nasprotju s členom 49 Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki državljanom držav članic, ki so uveljavili svojo pravico do ustanavljanja, zagotavlja enako obravnavo v državi članici gostiteljici, kot velja za državljane zadevne države članice.

Obstajajo še druga vprašanja, kot je obdavčitev letalskega goriva ali obvezni trgovinski dogovori med letalskimi prevozniki, kjer je treba skladnost s pravom Unije zagotoviti tako, da se spremenijo ali dopolnijo obstoječe določbe iz dvostranskih sporazumov o zračnem prevozu med državami članicami in tretjimi državami.

V skladu z mehanizmi in smernicami v Prilogi k „horizontalnemu pooblastilu“ je Komisija s pogajanji dosegla Sporazum z Republiko Filipini, ki nadomešča nekatere določbe iz obstoječih dvostranskih sporazumov o zračnem prometu med državami članicami in Republiko Filipini. Člen 2 Sporazuma nadomesti običajne klavzule o določitvi s klavzulo EU o določitvi, ki vsem prevoznikom EU omogoča, da izkoristijo pravico do ustanavljanja. Člen 5 rešuje možna neskladja s pravili Unije o konkurenci.
OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

1.1Razlogi za predlog in njegovi cilji

Komisija v duhu programa REFIT in agende za boljše pravno urejanje ter kot neposreden odziv na preverjanje ustreznosti zakonodaje EU o varnosti potniških ladij predstavlja niz predlogov za izkoriščanje ugotovljenih možnosti poenostavitve.

Cilja te revizije sta poenostavitev in racionalizacija obstoječega regulativnega okvira EU za varnost potniških ladij, da bi se (i) ohranila pravila EU, kjer je to potrebno in sorazmerno; (ii) zagotovilo njihovo pravilno izvajanje ter (iii) odpravilo morebitno prekrivanje obveznosti in nedoslednosti med povezanimi zakonodajnimi akti. Glavni cilj je zagotoviti jasen, enostaven in sodoben pravni okvir, ki bi ga bilo lažje izvajati, spremljati in uveljavljati, s čimer bi se povečala splošna raven varnosti.

Direktiva Sveta 98/41/ES predvideva štetje in registracijo potnikov in posadke na potniških ladjah, ki plujejo v pristanišča EU ali iz njih. Njen cilj je zagotoviti, da varnost potnikov ni ogrožena s preseganjem največjega dovoljenega števila oseb na ladji ter da se lahko iskanje in reševanje pri odpravljanju posledic morebitne nesreče učinkovito izvajata.

Direktiva 98/41/ES je bila prvi zakonodajni akt EU, ki je obravnaval podatke o osebah na ladji. Vendar so od leta 1998 začeli veljati tudi drugi zakonodajni akti EU in mednarodne konvencije, ki obravnavajo povezana vprašanja, razviti pa so bili tudi novi tehnološki sistemi in rešitve. Rezultat tega so vedno bolj zapletene in prekrivajoče se pravne določbe, ki obravnavajo štetje in registracijo oseb na ladji ter poročanje o njih.

Čeprav učinkovite iskalne in reševalne akcije zahtevajo takojšen dostop do točnih podatkov glede oseb na ladji, se je izkazalo, da v praksi to ne velja vedno. V skladu z veljavnimi zahtevami morajo biti ti podatki shranjeni v sistemu družbe in ves čas na voljo za prenos pristojnemu organu, odgovornemu za iskanje in reševanje. Ta zahteva iz leta 1998 ne upošteva razvoja sistemov, kot sta SafeSeaNet in nacionalno enotno okence, v skladu z njo pa mora nacionalni pristojni organ v nujnih primerih stopiti v stik z ladijsko družbo. Poleg tega zabeleženi podatki ne vključujejo vedno podatkov o državljanstvu (tj. poleg imena, starosti in spola), zato je pomoč žrtvam in njihovim sorodnikom otežena.

Operaterji, ki že prenašajo take podatke v nacionalno enotno okence, morajo podatke posredovati dvakrat. To so izpostavile države članice, ki v praksi že uporabljajo Direktivo 2002/59/ES za izpolnjevanje svojih obveznosti iz Direktive 98/41/ES. Poleg tega so izkušnje z izvajanjem razkrile nekaj nejasnih opredelitev in precej zapletenih zahtev, zaradi česar je nekatere določbe težko spremljati in uveljavljati.

Zato se predlaga, da se obstoječe zahteve glede štetja in registracije potnikov in posadke na potniških ladjah posodobijo, pojasnijo in poenostavijo, hkrati pa se poveča raven varnosti, ki jo zagotavljajo. To je v celoti skladno s programom Komisije REFIT in cilji glede izkoriščanja možnosti digitalizacije pri beleženju, prenosu, in varstvu podatkov ter dostopanju do njih.

Predlog spreminja ustrezne opredelitve in zahteve iz Direktive 98/41/ES.
Države članice in nevladne organizacije so se strinjale, da bi bilo izvajanje Direktive št. 477/91 koristno za preprečevanje preusmerjanja strelnega orožja z zakonitega na nezakonit trg. Zasebni subjekti so trdili, da države članice že imajo stroge predpise, ki zajemajo ta vidik, in so bili zaskrbljeni zaradi morebitnih negativnih posledic za mala in srednje velika podjetja. Veliko zasebnih deležnikov je bilo še posebej zaskrbljenih zaradi sprememb razredov, ki bi lahko ogrozile dejavnosti lova in športnega strelstva.

Deležniki so menili, da je ponovna usposobitev onesposobljenega strelnega orožja pomemben vir orožja za kriminalno uporabo in da kriminalci lahko izrabijo pravne vrzeli, ki nastajajo zaradi razlik v nacionalnih standardih za onesposobitev. Nekateri menijo, da je direktiva o strelnem orožju glede onesposobitve že zdaj stroga in so prepričani, da je potreben samo nadzor izvajanja s strani držav članic in zahtevane tehnične smernice. Vendar na splošno velja, da je prednostna naloga tesnejša harmonizacija.

Vsi deležniki (od organov držav članic do strokovnjakov in predstavnikov proizvajalcev) menijo, da obstaja dejanska potreba po izmenjavi informacij o strelnem orožju v državah članicah in da je to vprašanje pomembno. Poleg tega sodelovanje ne bi smelo biti omejeno na izmenjavo med državami članicami, saj bi bilo treba povezati javne in zasebne deležnike. Za obveščevalno dejavnost, skupne operacije in upravljanje je bistvenega pomena okrepljena komunikacija. Vendar bi bila dobra praksa, če bi dali izmenjavi informacij po elektronskih kanalih prednost pred organizacijo sestankov. Poleg tega bi bilo treba upoštevati, da že obstajajo platforme, na katerih bi lahko potekale take razprave tako na operativni kot regulativni ravni.

Skupna priporočila ali pravila veljajo za pomembna, saj nekatera vprašanja v nekaterih državah razumejo različno (npr. opredelitev replik). Da kriminalci ne bi mogli izkoriščati različnih pravil v državah članicah v svoj prid, je potreben harmoniziran pristop za vso Evropo.

Za večjo učinkovitost bi moralo biti v opredelitvah posebej navedeno plašilno orožje in druge vrste orožja. ki v regulativnem okviru EU še niso dobro opredeljene.

Splošno soglasje je bilo, da bi skupni minimalni standardi za smernice za onesposobitev pripomogli k temu, da bi vse države članice dosegle isto raven po vsej EU, saj bi se z njimi harmonizirali različni postopki, s tem pa bi se izboljšala komunikacija in olajšal kazenski pregon. Kriminal bi upadel, saj bi uporaba skupnih minimalnih standardov pripomogla k boju proti nezakoniti trgovini z rezervnimi deli in preprečila uporabo nezakonito ponovno sestavljenega in predelanega strelnega orožja.

Komisija je proučila mnenja, ki so jih izrazili javni in zasebni deležniki. Ta predlog je oblikovan, da bi omogočil višjo stopnjo varnosti/uspešnosti in učinkovitosti.