SL    SL  KOMISIJA EVROP SKIH SKUPNOSTI 
Bruselj, 20.7.2005 
KOM(2005) 334 kon čno 
2003/0329 (CNS)   
Spremenjen predlog 
DIREKTIVA SVETA 
o spremembi Direktive 77/388/EGS gl ede kraja opravljanja storitev 
(predložena s strani Komisije v skladu s členom 250(2) Pogodbe ES) 
 
SL 2   SL OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM  
1) OZADJE  PREDLOGA  
110 • Razlogi incilji predloga  
Ko je Evropska komisija prvi č sprejela svojo novo strate gijo DDV, je bila posodobitev 
pravil o kraju opravljanja storitev opredelj ena kot ena od prihodnjih prednostnih nalog. 
To je spodbudilo splošen in temeljit pregled pravil, ki urejajo kraj opravljanja storitev 
kot celoto. V skladu s smernicami za prihodnje delo, ki jih je opred elila Komisija, je 
pregled potekal na podlagi na čela, da je treba DDV obra čunati v kraju potrošnje. 
Eden od glavnih namenov tega pregleda je  nadaljnje poenostavljanje pravil o DDV, ki 
se uporabljajo za gospodarske subjekte v skladu s cilji lizbonske strategije. 
120 • Splošno ozadje  
Za zagotovitev, da pravila o kraju opravljanja storit ev – in s tem kraju obdav čevanja – 
izpolnjujejo cilj, da mora davek pripasti državi potrošnje, je Komisija predlagala spremembo pravil, ki urejajo kr aj opravljanja storitev za dav čne zavezance, tako da se 
take storitve na splošno obdav čijo v državi članici, v kateri ima naro čnik sedež, ter se 
hkrati razširi podro čje uporabe mehanizma obrnjene dav čne obveznosti. Z 
uvedbosprememb naj bi se zagotovilo obdav čevanje v kraju potrošnje. 
Bilo bi nerazumno, da bi pravila o storitvah za osebe, ki niso dav čni zavezanci, ostala 
nespremenjena, saj se te storitve ve činoma obravnavajo podobno. V skladu z 
veljavnimi pravili in ker ni nobenih posebnih dolo čb, so te storitve obdav čene v kraju, 
kjer ima izvajalec storitve sedež. Če pa se lahko take storitve opravljajo na daljavo in 
naročnik nosi polno obremenitev DDV, obsta ja jasna nevarnost izkrivljanja 
konkurence. Poleg tega imajo razlike v stopnjah DDV pomembnejši vpliv pri 
opravljanju storitev za naro čnike, ki niso dav čni zavezanci, ko lahko vplivajo na 
odločitve družb, da premestijo svoje dejavnosti. 
Da bi se izognili nadaljnjemu oteževanju trgovine, morajo biti predlagane spremembe 
pravil, ki dolo čajo kraj opravljanja storitev za osebe, ki niso dav čni zavezanci, v veliki 
meri usklajene s predlaganimi pravili za obdav čevanje podobnih storitev za dav čne 
zavezance. Poleg tega ne sme nobena sprememba pove čati upravnih stroškov 
gospodarskih subjektov. 
Za poenostavitev obveznosti za gospodarske subj ekte, ki dobavljajo blago in storitve 
čez mejo, je Komisija že predlagala mehani zem „vse na enem mestu“, ki gospodarskim 
subjektom omogo ča, da izpolnijo svoj e obveznosti DDV za dejavnosti na ravni celotne 
EU v državi članici, v kateri imajo svoj sed ež. Ta mehanizem bi gospodarskim 
subjektom omogo čil, da uporabljajo eno samo št evilko DDV za dobave na celotnem 
ozemlju EU in pošljejo obra čuneDDV na en sam elektronski portal, iz katerega bi se 
jih nato samodejno poslalo v razli čne države članice, kamor so gospodarski subjekti 
dobavili blago ali storitve. Ta mehanizem „v se na enem mestu“ bo dobaviteljem olajšal 
izpolnjevanje njihovih obveznosti, ko so dolžni pla čati DDV v državi članici, v kateri 
nimajo sedeža, ali so kako druga če identificirani za namene DDV. 
 
SL 3   SL Mehanizem „vse na enem mestu“ bo državi članici, ki je identificirala dav čnega 
zavezanca za namene DDV, omogo čil popoln pregled nad vsemi dejavnostmi dav čnega 
zavezanca na celotnem ozemlju EU. To naj bi ohranjalo splošno kakovost nadzora in zagotavljalo, da je DDV vsekakor pla čan v EU. Na podrobnejši ravni bo poglobljen 
nadzor potreben za preverjanje,  ali je bil DDV pravilno pla čan v pravi državi članici, in 
po potrebi za zagotavljanje prilagoditve. 
Obdavčevanje storitev, opravljenih za osebe, ki niso dav čni zavezanci, v kraju 
potrošnje zagotavlja, da bo vpliv stopenj DDV na kraj opravljanja vedno nevtralen. Ne 
glede na to, ali ima dav čni zavezanec, ki izvaja transakcijo, sedež v EU ali zunaj nje, 
bodo storitve obdav čene, in to po stopnji, ki se uporablja v državi članici potrošnje. Ker 
je za zdaj nadaljnja uskladitev stop enj DDV neizvedljiva, bi to državam članicam 
omogočilo, da v skladu z veljavnim režimom DDV same dolo čijo svoje stopnje DDV 
brez večjih tveganj izkrivljanja konkur ence pri teh transakcijah. 
130 • Obstoječe določbe na podro čju, na katerega se nanaša predlog  
Dobave med dav čnimi zavezanci so se obravnavale v enem od prejšnjih predlogov 
Komisije (COM(2003) 822). Čeprav so se predlagane spremembe nanašale samo na 
dobave dav čnim zavezancem, je ta predlog vseeno vklju čeval novo zbirko pravil, ki 
nadomešča obstoje ča pravila o kraju opravljan ja storitev. Da bi omogo čili drugi in 
zadnji del reforme pravil o kraju opravljanja storitev, ki bi zajemal storitve, ki jih 
davčni zavezanci opravljajo za naro čnike, ki niso dav čni zavezanci, bi bilo treba ta 
predlog – ki ga mora Svet še sprejeti – spremeniti. 
141 • Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije  
Se ne uporablja. 
2) POSVETOVANJE Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN PRESOJA VPLIVA  
 • Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi  
211 Metode posvetovanja, glavni ciljni se ktorji in splošni profil anketirancev  
V zadnjih nekaj mesecih so se izvedla posvetovanja z državami članicami v okviru 
delovne skupine Komisije glede nadaljnje r azprave o težavah v zvezi s pravili o kraju 
opravljanja storitev in na činu, kako bi se jih lahko najbolje  rešilo. Poleg tega se je med 
februarjem in majem letošnjega leta izvedlo javno posvetovanje o tej zadevi. 
Industrijska združenja in podjetja iz različnih sektorjev in držav so poslala ve č kot 70 
pisnih odgovorov. Glavni sektorji,  ki so se odzvali na posve tovanje, so bili naslednji: 
telekomunikacije in e-trgovina, prevoz, svetov anje in odvetniške pi sarne, restavracije 
in potovalne agencije, družbe, ki se ukvarj ajo z avtomobilskim liz ingom, industrija in 
nekatere finan čne institucije. 
212 Povzetek odgovorov in njihovo upoštevanje  
Večina odgovorov se je nanašala na del pr edloga o spremembi pravil o kraju 
opravljanja storitev na daljavo, po katerem bi se storitve obdav čile v državi članici 
naročnika. Po mnenju anketirancev bi to povzro čilo dodatne upravne obremenitve za 
zadevne sektorje in privedlo do vrste prakti čnih težav, ki bi jih bilo treba rešiti. Čeprav 
 
SL 4   SL so te pripombe utemeljene, je Komisija še vedno prepri čana, da so nova pravila nujna 
za zagotovitev obdav čevanja v kraju potrošnje in odpravo izkrivljanja konkurence, ki 
jo povzro či premestitev dejavnosti v države članice, ki uporabljajo nizke stopnje DDV. 
Veliko prejetih pripomb se je nanašalo na zamisel o spremembi kraja opravljanja 
storitev pri potniškem prevozu. Čeprav so nekatera podjetja to zamisel podpirala, pa so 
ji močno nasprotovali zlasti letalski prevozniki, ki  so se bali, da bi lahko nova pravila 
države članice spodbudila k odpravi trenutne oprostitve. Ve čina odgovorov je 
pokazala, da kraj obdav čevanja ne pomeni ve čje težave. Resni čna težava pa so 
oprostitve, ki jih uporabljajo države članice, in neenotna obra vnava DDV za letalski in 
cestni prevoz. Velik pouda rek je bil na prakti čnih težavah, ki bi jih povzro čilo vsako 
obdavčevanje teh storitev. Na podlagi tega je bila sprejeta odlo čitev, da se to pravilo ne 
spremeni. 
Potovalne agencije in organizatorji potovanj so resno zaskrbljeni tudi zaradi predloga 
za spremembo pravil o kraju opravljanja stor itev, ki jih opravljajo posredniki, saj bi 
lahko ponovna uporaba splošnega pravila, kot je  bilo predlagano, gospodarske subjekte 
spodbudila k premestitvi de javnosti v druge države članice ali celo v države, ki niso 
članice EU. Trdili so, da veljavna pravila, čeprav jih je v časih težko uporabljati, 
najbolje zagotavljajo obdav čevanje v kraju potrošnje. Ta predlog upošteva te pripombe 
in ohranja veljavna pravila  za tovrstne storitve. 
Družbe, ki se ukvarjajo z najemom in lizingom avtomobilov, so trdno podpirale 
predlog, da bi se uporabljala podobna pravila za storitve, ki jih oprav ljajo, ne glede na 
to, ali je naro čnik davčni zavezanec ali ne. Sprejele so tudi razli čno obravnavo 
dolgoročnega lizinga in kratkoro čnega najema. Predlagale so razli čna merila za 
obdavčevanje teh storitev, npr. kraj dejanske up orabe ali uživanja, kraj, v katerem je 
avtomobil registriran itd. Ta predlog dire ktive upošteva te pripombe tako, da dolo ča, da 
mora biti kraj dobave za kratkoro čni najem enak za storitve B2B in B2C, medtem ko 
mora biti ves dolgoro čni lizing prevoznih sredstev, tako za dav čne zavezance kot za 
osebe, ki niso dav čni zavezanci, obdav čljiv v kraju, kjer ima naro čnik sedež. To je 
odziv na zaskrbljenost, ki jo je izrazil sekt or, da bi lahko v nasprotnem primeru družbe 
premestile dejavnost v države članice, ki uporabljajo nizke stopnje DDV. 
Sektor restavracij in gostinstva je ve činoma podprl zamisli Komisije o obdav čevanju 
restavracijskih storitev, če se opravljajo fizi čno ali na krovu prevoz nih sredstev v kraju 
odhoda. Kraj opravljanja teh storitev  se bo zato ustrezno spremenil. 
213 Od 3. februarja do 4. aprila 2005 je na internetu potekalo odprto posvetovanje. 
Komisija je prejela 71 odgovorov. R ezultati so na voljo na naslovu 
http://europa.eu.int/comm/taxation_custom s/common/consultati ons/tax/index_en.htm. 
 • Zbiranje in uporaba strokovnega znanja  
229 Zunanje strokovno znanje in iz kušnje niso bili potrebni.. 
230 • Presoja vpliva  
Pri posrednem obdav čevanju so potrebna skupna prav ila o kraju opravljanja storitev, 
da se tako izogne primerom dvojnega obdav čevanja ali neobdav čenja za zadevne 
gospodarske subjekte. Najboljši na čin za dosego tega ob zagotavljanju najve čje možne 
 
SL 5   SL fleksibilnosti državam članicam je pobuda Komisije.  
Komisija meni, da se je treba pri pripravi nove zakonodaje Skupnosti na podro čju 
DDV, ki neposredno vpliva na poslovanje, kot velja tudi za ta pr edlog, posvetovati ne 
samo z dav čnimi upravami, temve č tudi z drugimi zainteresiranimi strankami. Ko je 
Komisija pripravljala ta novi predlog, je z državami članicami prvi č razpravljala o 
glavnih na čelih v okviru skupine Komisije ja nuarja 2005. Temu je sledilo javno 
posvetovanje na internetu. Spodbuj ali so se široki neformalni stiki s poslovnimi krogi 
prek dejavnega sodelovanja na sestankih in  forumih o tem vprašanju ter organiziranja 
dvostranskih pogovorov z zadevnimi sektorji. 
Rezultati tega postopka posvetovanja so se upoštevali v najširšem možnem obsegu in 
se nato ponovno predložili državam članicam. Rezultat je ta predlog direktive Sveta, ki 
ohranja ob čutljivo ravnotežje med potrebami po nadzoru in pravilni razporeditvi 
sredstev DDV za dav čne uprave ter potrebami po enosta vnih, enotnih in neposrednih 
pravilih za gospodarske subjekte.  
3) PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA  
305 • Povzetek predlaganih ukrepov  
Namen tega predloga je spremeniti nekatere dolo čbe Šeste direktiv e o DDV, ki ureja 
kraj opravljanja storitev za naro čnike, ki niso dav čni zavezanci. Te spremembe so bile 
predlagane, da bi zagotovile obdav čevanje storitev v kraju potrošnje in prepre čile 
premestitve družb. 
310 • Pravna podlaga  
Člen 93 Pogodbe ES. 
320 • Načelo subsidiarnosti  
Načelo subsidiarnosti se uporablja, če predlog ni v izklju čni pristojnosti Skupnosti. 
 Države članice ne morejo zadovoljivo dose či ciljev predloga zaradi naslednjih 
razlogov: 
321 Opravljanje storitev lahko vklju čuje več kot eno državo članico. Zato je pomembno, da 
se vzpostavijo skupna pravila, ki urejajo kraj opravljanja storitev za namene DDV. 
323 Če bi države članice uporabljale vsaka svoja pravila o kraju opravljanja storitev na 
področju DDV, je jasno, da bi to lahko privedlo do dvojnega obdav čenja ali 
neobdavčenja. To bi znatno škodovalo interesom držav članic in podjetij EU. 
 Ukrepi Skupnosti bodo bolje dosegli cilje pr edloga zaradi nasl ednjih razlogov: 
324 Zazagotovitev nevtralnosti sistema DDV je  treba odpraviti tveganje dvojnega 
obdavčevanja ali neobdav čenja. Najboljši na čin za dosego tega cilja je predlog 
Komisije, ki dolo ča pravila za opredelitev kr aja opravljanja storitev. 
325 Tako naj na čeloma ne bi prišlo do primerov dvojnega obdav čevanja ali neobdav čenja. 
 
SL 6   SL 327 Pobuda na ravni Skupnosti, ki vzposta vlja eno samo me sto opravljanja dolo čene 
storitve, je ustrezen na čin za obravnavo tega vprašanja. 
 Predlog je zato v skladu z na čelom subsidiarnosti. 
 • Načelo sorazmernosti  
Ta predlog je v skladu z na čelom sorazmernosti zaradi naslednjih razlogov: 
331 To je predlog direktive,  ki jo morajo države članice izvajati v s voji nacionalni 
zakonodaji. Ta instrument se obi čajno uporablja za pobude Komisije pri posrednem 
obdavčevanju in puš ča državam članicam nekaj manevrskega prostora. 
332 Temeljni cilj tega predloga je zagot oviti, da je opravljanje storitev v čim večji meri 
obdavčeno v kraju dejanske potrošnje. Po leg tega ta predlog ne bo povzro čil nobenih 
dodatnih upravnih obremenitev za dav čne uprave ali naložil pod jetjem nesorazmerne 
upravne obremenitve in bo tako izpolnje val cilje iz liz bonske strategije. 
 • Izbira instrumentov  
341 Predlagan instrument: direktiva. 
342 Druga sredstva ne bi bila prim erna zaradi naslednjega razloga: 
Ta predlog spreminja prejšnji predlog Komisije za direktivo Sveta in je zato v obliki 
direktive. Dopolnjen predlog je predložen v skladu s členom 250(2) Pogodbe ES ter 
upošteva na čeli subsidiarnosti in sorazmernosti.  
4) PRORAČUNSKE POSLEDICE  
409 Predlog ne vpliva na prora čun Skupnosti. 
5) DODATNE INFORMACIJE  
 • Simulacija, pilotna faza in prehodno obdobje  
507 Za predlog je bilo ali bo izvedeno prehodno obdobje. 
550 • Korelacijska tabela  
Države članice morajo Komisiji sporo čiti besedilo na cionalnih dolo čb za prenos te 
direktive ter korelacijsko ta belo med navedenimi dolo čbami in to direktivo. 
570 • Podrobna obrazložitev predloga  
OSNOVNI PARAMETRI 
Ustaljeno na čelo je, da je DDV davek na potrošnj o. Vse spremembe pravil, ki urejajo 
kraj opravljanja st oritev, morajo zato čim bolj upoštevati na čelo, da se mora 
obdavčenje izvesti v kraju dejanske porabe. To pa ne sme povzro čiti dodatnih 
obveznosti, ki bi se lahko štele za nesorazmerne, obremenilne ali neprakti čne. 
 
SL 7   SL Za razliko od DDV na storitve za dav čne zavezance naro čnik ne more odšteti DDV na 
storitve, opravljene za osebe, ki niso dav čni zavezanci (kon čni potrošniki). Ker je 
neodbitni DDV del prihodkov DDV držav članic, je toliko pomembneje zagotoviti, da 
se načelo obdav čenja v kraju potrošnje upošte va, kadar koli je to mogo če. 
TEŽAVE, KI SO SE POJAVLJALE, IN PREDLAGANE SPREMEMBE PREDLOGA 
KOMISIJE COM(2003) 822 
V skladu s splošnim pravilom se za kraj opravljanja storitev šteje kraj, v katerem ima 
izvajalec sedež svoje dejavnosti ali stalno pos lovno enoto, iz katere opravlja storitev, 
ali če takega sedeža dejavnosti ali stalne poslovne enote ni, kraj, v katerem ima stalno 
prebivališ če ali običajno prebiva. Poleg tega številne izjeme razveljavljajo to splošno 
pravilo in lahko spremenijo kraj obdav čevanja glede na naravo opravljene storitve. 
V zvezi s storitvami, opravljenimi za osebe, ki niso dav čni zavezanci, pa obstajajo 
izjeme za storitve v zvezi z nepremi čninami, prevozom – tako oseb kot blaga –, 
kulturnimi, umetniškimi, športnimi, znanst venimi in izobraževalnimi dejavnostmi, za 
opravljanje storitev na premi čninah in v posebnih primerih za nematerialne storitve, 
vključno z avtorskimi pravicami, patenti, ogl aševanjem, strokovnimi storitvami (npr. 
inženirji, odvetniki itd.), posredo vanjem osebja, oddajanjem premi čnin v najem, 
telekomunikacijskimi storitvami, storitvami ra dijskega in televizijskega oddajanja ter 
elektronsko opravljanenimi storitvami. 
Struktura teh pravil povzro ča številne težave, ki so, ka dar se storitve opravljajo za 
osebe, ki niso dav čni zavezanci, še ve čje, če se lahko take dobave opravljajo na 
daljavo, zaš čitni ukrepi pa niso vzpostavljeni.  
1. Splošno pravilo Trenutno je splošno pravilo obdav čevanje v kraju, kjer ima izvajalec sedež. V ve čini 
primerov to pravilo vodi k obdav čevanju v kraju dejanske potr ošnje. To vsekakor drži, 
če se storitve opravljajo lokalno. Izvajalci st oritev to pravilo upor abljajo brez težav, saj 
je vse, kar morajo poznati, zakonoda ja o DDV in stopnje DDV svoje države članice.  
Čeprav bi bilo obdav čevanje v kraju potrošnje najbolje izvesti z obdav čenjem storitev 
v kraju, kjer se dejansko uporabijo ali uživ ajo, pa izkušnje kažej o, da je v veliko 
primerih zelo težko dolo čiti, kje se storitev uporabi ali uživa. Čeprav je s strogo 
teoretičnega stališ ča DDV to pravilo verjetno najbolj pravilnoza dosego popolne 
skladnosti z naravo DDV kot davka na potrošnj o, pa velja, da ga ni ustrezno uporabljati 
kot splošno pravilo, pr edvsem zaradi prakti čnih težav, ki so povezane z dolo čitvijo tega 
kraja, če se storitev uporablja ali uživa v razli čnih jurisdikcijah. To bi povzro čilo 
nepotrebno upravno obremenitev za podjetja. 
Druga možnost bi bila obdav čiti vse dobave storitev osebam, ki niso dav čni zavezanci, 
v kraju, kjer ima naro čnik sedež. Ta rešitev pa bi tudi  naložila nesorazmerne upravne 
obremenitve gospodarskim subjektom, saj bi morali vedno dolo čiti sedež svoje stranke 
in se, če mehanizma vse na enem mest u ni, prijaviti v vsaki državi članici, kjer imajo 
naročnike, ki niso dav čni zavezanci, ter zara čunati in poslati davek v zadevne države 
članice. Prav tako bi to povzro čilo dodatne upravne obremenitve za dav čne uprave, pri 
čemer se ne bi omogo čile nobene posebne prednosti v smislu kakovosti nadzora. To 
vsekakor ni v skladu s sklepi, sprejetimi na  lizbonskem vrhu. Ker ni mehanizma, ki bi 
 
SL 8   SL omogočal, da se davki zara čunajo v državah članicah potrošnje, ne da bi povzro čil 
neupravičene upravne zaplete, je zato nestvarno obdav čiti vse dobave kon čnim 
naročnikom v kraju potrošnje. 
Tem obremenitvam se je mogo če izogniti, če se veljavno pravilo ohrani kot splošno 
pravilo. V ve čini primerov to pravilo doseže cilj obdav čevanja v kraju potrošnje in ga 
izvajalci brez težavuporabljajo, saj prepro sto uporabijo svoja na cionalna pravila o 
DDV, pri čemer jim ni treba preveriti identitete naro čnika. To potrjuje zelo veliko 
prejetih odgovorov na javno posvetovanje. Ob upoštevanju nave denega bo predlog 
ohranil sedež izvajalca kot splošno pravilo. 
2. Posebna pravila Čeprav glavno pravilo v ve čini primerov vodi k obdav čevanju v kraju dejanske 
potrošnje, pa obstajajo številna podro čja, za katera so potrebna posebna pravila. To so 
področja, kjer bi nadaljnja uporaba obstoje čih pravil povzro čila prakti čne težave za 
podjetja, če bi se sprejela predlagana obravnava  storitev B2B brez ustrezne spremembe 
za storitve B2C; če bi se obstoje ča pravila štela za neprimerna ali neprakti čna ali če 
veljavna pravila ne bi  bila v skladu z na čelom obdav čevanja v kraju potrošnje na 
finančno zelo pomembnem podro čju. Na nekaterih podro čjih je upoštevanje 
obremenitve, enostavnosti in na čela obdav čevanja v kraju potrošnje pretehtalo v prid 
ohranitve veljavnih posebnih pravil. Opredeljeni so bili naslednji primeri, v katerih je treba omogo čiti določene izjeme od pravila za radi upravnih in politi čnih razlogov: 
2.1. Nepremi čnine (sedanji člen 9(2)(a)) 
Prva izjema bi morala biti ohranitev veljavneg a pravila za storitve, ki se nanašajo na 
nepremičnine. To pravilo je razmeroma enostavno za uporabo in obi čajno dolo ča 
obdavčevanje v kraju, kjer se storitev uporabi.  Poleg tega se za  ta sektor pogosto 
uporabljajo izjeme, ki vplivajo na pravico do odbitka.  
Kot je Komisija že predlagala v predl ogu B2B, za ohranitev te izjeme, ki zajema 
dobave dav čnim zavezancem in osebam, ki niso dav čni zavezanci, niso potrebne 
nadaljnje spremembe. 
2.2. Potniški prevoz (sedanji člen 9(2)(b)) 
Storitve potniškega prevoza so sedaj kot izjema obdav čene sorazmerno s prevoženimi 
razdaljami. Uporaba tega pravila na notranjem trgu brez dav čnih meja je neprakti čna in 
težavna. To pomeni, da mora avtobusno podj etje, ki prevaža tu riste iz Pariza v 
Amsterdam, uporabiti francoski, belgijski  in nizozemski DDV za vsak zadevni del 
potovanja ter pla čati ustrezen znesek DDV dav čnemu organu vsake od teh držav 
članic. V praksi to pravilo predstavlja veli ko breme za zadevne izvajalce in ga je zelo 
težko uporabljati. 
Ker je bilo zelo težko obravnavati to vprašanje samo v zvezi z dav čnimi zavezanci, ne 
da bi se upoštevale tovrstne storitve za osebe, ki niso dav čni zavezanci, se v prvotnem 
predlogu B2B to vprašanje ni reševalo. Namest o tega se je to vpr ašanje obravnavalo v 
naslednjem predlogu o B2C. 
Preučila se je možnost obdav čevanja storitev potniškega prevoza, ne glede na 
 
SL 9   SL uporabljeno prevozno sredstvo v kraju odhoda. To bi bilo v skladu s predhodnimi 
zavezami in predlogi, vendar pa je treba ohrani ti višino stopenj in število izjem, ki se 
trenutno uporabljajo za storitve  potniškega prevoza v razli čnih državah članicah. Kot 
pa ponazarjajo predhodne razprave, niti to pravilo ne bi nujno re šilo zadeve. Namesto 
tega bi verjetno povzro čilo druge težave, saj bi omogo čilo izogibanje pla čilu davka 
prek premestitve prevoznih storitev. 
Iz odgovorov na posvetovanje je videti, da sama sprememba pravil o kraju opravljanja 
storitev ne bo dovolj za rešitev težav, s kate rimi se ukvarja ta sektor. Kljub težavam z 
veljavnimi pravili pa bi jih mnogi vseeno ra jši ohranili, dokler Komisija ne predstavi 
predloga, ki ne bo reševal samo vprašan ja kraja opravljanja storitev potniškega 
prevoza, temve č tudi odpravljal sedanja izkrivljanja konkurence med razli čnimi 
prevoznimi sredstvi v smislu stopenj DDV in  izjem, ki jih trenutno uporabljajo države 
članice v tem sektorju. Druž be, ki morajo sedaj obra čunavati DDV na storitve 
potniškega prevoza, pa  niso bile prepri čane, da bi obdav čevanje v kraju odhoda 
zmanjšalo težave.  
Obstoječe pravilo, ki zajema obdav čenje storitev potniškega prevoza na podlagi 
prevoženih razdalj, zagotavlj a, da davek pripade državi članici potrošnje. Zamenjava 
tega pravila z obdav čenjem v kraju odhoda – edina izve dljiva možnost, opredeljena v 
študijah, ki jih je naro čila Komisija – pa pomeni, da pr evozne storitve ne bi bile ve č 
obdavčene v kraju potrošnje v enakem obsegu. Po leg tega bi mehanizem „vse na enem 
mestu“ zmanjšal breme delitve cene gled e na prevožene razdalje v vsaki državi članici. 
V teh okoliš činah Komisija predlaga, da obstoje če pravilo ostane nespremenjeno. Da bi 
začetni predlog besedila čim bolje izražal sedanje besedilo, je bil nekoliko spremenjen. 
2.3. Prevoz blaga v Skupnosti (sedanji člen 28b(C)(2)) 
Veljavno pravilo je, da je kraj opravlja nja v primeru storitev prevoza blaga v 
Skupnosti, opravljenih za osebe, ki niso identificirane za name ne DDV, kraj odhoda. 
To pomeni, da mora prevozna družba, ki opravlja čezmejno selitev za osebo, ki ni 
davčni zavezanec, obra čunati DDV v državi članici, kjer se prevoz za čne. Take družbe 
so zato dolžne pla čati DDV v vseh državah članicah, iz katerih opravljajo selitve. 
Čeprav se priznava, da je to precej obremenilno za vklju čene gospodarske subjekte, pa 
se ne bi bilo primerno spet vrniti k sp lošnemu pravilu ali pravilu o prevoženih 
razdaljah. Skrb vzbuja  možnost, da bi obdav čevanje takih storitev  v kraju, kjer ima 
izvajalec sedež, lahko privedlo do premestitve izvajalca v državo članico z ugodnejšo 
stopnjo DDV ali celo državo, ki ni članica EU. Podobno zaskr bljenost so izrazili 
številni anketiranci javnega posvetovanja. Ob upoštevanju navedenega je bolje ohraniti 
to izjemo, na katero so se izvajalci navadili. 
Glavna neprijetnost tega pravila je, da selitvena podjetja prisili k izpolnjevanju 
obveznosti DDV v vsaki državi članici, kjer za čnejo selitev. Ta težava pa bi se lahko v 
veliki meri rešila z uporabo mehanizma „vse  na enem mestu“, ki bi tem podjetjem 
omogočil, da združijo te obveznosti na enem mestu.  
2.4. Restavracijske in gostinske storitve (sedanji člen 9(1)) 
Restavracijske storitv e zajemajo skupek zna čilnosti in dejavnosti, od katerih je 
 
SL 10   SL preskrba s hrano le en sest avni del in med katerimi ve činoma prevladujejo storitve. 
Take storitve – ki so materialne in se opravljajo za takojšnjo potrošnjo na takoj 
prepoznavni lokaciji – bi morale biti kot izjema obdav čene v kraju, kjer se storitev 
fizično opravi. Čeprav je to pogosto v istem kraju, kjer  je sedež izvajalca, kar je tudi 
odločilni dejavnik pri obdav čevanju takih storitev, pa to  ni vedno tako, zlasti pri 
gostinskih storitvah. V nasprotnem primeru pa  pravilo, da je kraj  opravljanja kraj, v 
katerem se storitev fizi čno opravi, bolje izraža, kje se te storitve za vse namene 
dejansko uporabijo. Prav tako zagotavlja tudi, da imajo vsi izvajalci teh storitev enake 
pogoje delovanja. 
Za dosego tega rezultata se členu 9f(1) doda nova to čka (d). 
Vendar se to pravilo ne sme uporabljati za rest avracijske ali gostinsk e storitve na krovu 
ladij, letal ali na vlakih med storitvami potniškega prevoza, saj bi se zelo težko 
določilo, kje se storitev dejansko opravi. Name sto tega bi morale biti take storitve v 
skladu z dobavo blaga na krovu obdav čene v kraju odhoda storitv e potniškega prevoza. 
Zato se predlaga, da se členu 9d(1) doda nov drugi  odstavek, ki dolo ča, da je kraj 
opravljanja restavracijskih al i gostinskih storitev za obdav čljive naro čnike na krovu 
ladij, letal ali na vlakih med storitvami  potniškega prevoza kraj odhoda navedene 
prevozne storitve. Podobna dolo čba se bo vstavila kot nov drugi odstavek v člen 9f, ki 
zajema opravljanje teh storitev za naro čnike, ki niso dav čni zavezanci. 
2.5. Najem prevoznih sredstev (sedanji člen 9(1)) 
Za najem prevoznih sredstev velja, da se  ni opravil v kraju uporabe prevoznega 
sredstva, temve č zaradi poenostavitve in v skladu s sp lošnim pravilom v kraju, kjer ima 
izvajalec svoj sedež. Ker lahko pr evozna sredstva brez težav pre čkajo meje, to pravilo 
pravzaprav ne zagotavlja, da DDV pripade državi članici potrošnje. Za rešitev tega 
vprašanja ga je treba lo čeno urediti s predpisi. 
Ker je kraj uporabe prevoznih sredstev težko, če ne celo nemogo če določiti, je treba 
vzpostaviti prakti čno pravilo za obra čunavanje DDV. V predlogu B2B se je to 
vprašanje reševalo tako, da se je kraj obdav čevanja v primeru dolgoro čnega lizinga 
prevoznega sredstva premaknil v kraj, kjer ima naro čnik sedež v skladu s splošnim 
pravilom. Samo za kratkoro čni najem pa bi bil kraj opra vljanja v skladu s predlogom 
B2B kraj, v katerem ima izvajalec sedež, če se prevozno sredstvo uporablja v isti 
državi članici. V praksi to pomeni obdav čevanje v kraju, kjer obdav čljiv naročnik 
prevzame prevozno sredstvo, razen če ima izvajalec sedež v drugi državi članici. 
Uporaba dveh razli čnih zbirk pravil za najem prevozni h sredstev, glede na to, ali je 
naročnik davčni zavezanec ali ne, ni zaželena. Iz odgovorov na javno posvetovanje je 
razvidno, da bi to bil velik razlog za zaskrbljenost v zadevnih sektorjih. Zaradi 
skladnosti bi bilo smiselno uskladiti prav ila o B2C s predlagano obravnavo za B2B. 
Pri kratkoro čnem najemu družbam, ki se ukvarjaj o z najemom vozil, tako ne bi bilo 
treba preverjati, ali je naro čnik fizična oseba ali dav čni zavezanec. Družba bi preprosto 
obračunala DDV v državi članici, kjer oseba prevzame prevozno sredstvo v 
kratkoročno uporabo. Pri dolgoro čnem lizingu obstaja zaskrblje nost, ki jo je izrazil 
sektor za storitve B2B tudi glede storitev B2 C. Posledica veljavnega pravila, ki zajema 
obdavčevanje v kraju, kjer ima izvajalec sedež,  je premestitev družb, ki se ukvarjajo z 
 
SL 11   SL najemom avtomobilov, v države članice, ki uporabljajo nizke stopnje DDV za 
avtomobilski lizing ali, v primeru poslovnih strank, omogo čajo ugodnejša pravila za 
odbitke. Zato je treba vzpostaviti pravila, ki zagotavljajo, da se DDV pla ča v državi 
članici potrošnje. Iz prakti čnih razlogov velja, da je to kraj, v katerem ima naro čnik 
sedež. Če je naročnik oseba, ki ni dav čni zavezanec, mora davek obra čunati izvajalec. 
Za izvajalce je prakti čna težava to, da so prisilje ni izpolnjevati obveznosti DDV v 
vsaki državi članici, v kateri imajo naro čnike, ki niso dav čni zavezanci. Ta težava pa bi 
se lahko ve činoma rešila z uporabo mehanizma „vse na enem mestu“, ki bi tem 
družbam omogo čil združitev teh obveznos ti na enem mestu. 
Zato se predlaga, da se členu 9f doda nov odstavek 3, ki dolo ča, da bo kraj opravljanja 
pri dolgoro čnem lizingu za naro čnike, ki niso dav čni zavezanci, kraj, v katerem ima 
naročnik sedež, stalno prebivališ če ali običajno prebiva. Za kratkoro čni najem bi bil 
kraj opravljanja kraj, v katerem se prevoz no sredstvo dejansko da na razpolago osebi, 
ki ni davčni zavezanec. Ta odstavek vklju čuje tudi opredelitev dolgoro čnega lizinga. 
2.6. Razstave, sejmi, kulturni dogodki, cenitev premi čnin in opravljanje storitev na 
premičninah (sedanji člen 9(2)(c)) 
Za storitve s podro čja kulture, umetnosti, športa, zabavnih prireditev ali podobne 
storitve veljavno pravilo dolo ča obdavčevanje v kraju, kjer se te storitve fizi čno 
opravijo. To velja tudi za storitve, ki se na našajo na cenitev in opravljanje storitev na 
premičninah. Prevladuje prepri čanje, da je splošna pos ledica tega pravila obdav čevanje 
v kraju potrošnje. Sprememba velj avnega pravila bi lahko povzro čila dodatne težave 
(npr. premestitev gospodarskih subjekto v) in bi se ne dvomno oddaljila od na čela 
obdavčevanja v kraju potrošnje. Kar zadeva upra vne obremenitve za zadevne izvajalce, 
bi se te lahko zmanjšale z uporabo predla ganega mehanizma „vse na enem mestu“. 
Čeprav je treba veljavno pravilo ohraniti ne spremenjeno, je treb a zagotoviti, da to 
pravilo zajema le storitve, ki zahtevajo dolo čeno človeško prisotnost. V nasprotnem 
primeru bi se lahko izvajalci storitev, ki se lahko opravljajo brez človeške prisotnosti, 
na primer usposabljanje ali pou čevanje na daljavo, preselili v države članice, ki 
uporabljajo ugodnejše stopnje DDV za take storitve, še zlasti če se opravljajo za 
naročnike, ki nimajo pravice do odbitka vsto pnega DDV. Zato je treba te storitve 
obdavčiti v kraju, kjer je naro čnik, enako kot druge storitve, ki jih je mogo če opraviti 
na daljavo.  
Da bi se to doseglo, je treba spremeniti to čko (c) člena 9f(1) tako, da se iz nje izklju či 
poučevanje, ki se opravi brez fizi čne prisotnosti izvajalca storitev. 
2.7. Storitve, ki se lahko opravijo na daljavo (sedanji člen 9(1)) 
Elektronsko opravljene storitve , telekomunikacijske storitve  ter storitve radijskega in 
televizijskega oddajanja pa tudi pou čevanje na daljavo, se la hko in se opravljajo na 
daljavo za osebe, ki niso dav čni zavezanci. Tudi finan čne storitve se vedno bolj 
opravljajo na ta na čin. Če se te storitve opravljajo za dav čne zavezance, so obdav čene 
v državi članici naro čnika, to pravilo pa je ohran jeno tudi v novem predlogu B2B. Če 
se te storitve opravljajo za osebe, ki niso dav čni zavezanci, so obdav čene v kraju, kjer 
ima izvajalec sedež. 
Glede na to, da se te storitve opravljajo br ez težav, obstaja zelo realno tveganje, da bi 
 
SL 12   SL na odločitev izvajalca glede sedeža njegovega po djetja lahko vplivala vprašanja stopnje 
DDV, zlasti pri opravljanju storitev za naro čnike, ki nosijo polno obremenitev DDV. 
Obstajajo empiri čni dokazi, da so po sprejetju novi h pravil za elektronske storitve 
izvajalci elektronskih storite v, ki imajo sedež zunaj EU, za čeli ustanavljati stalne 
poslovne enote v državah članicah z najugodnejšimi st opnjami DDV, od koder nato 
opravljajo storitve za svoje naro čnike po celotni EU. Tudi p odjetja EU menjajo svoj 
sedež, da bi imela koristi od te konkuren čne prednosti. 
Tako se ne upoštevata ve č niti splošno na čelo obdav čevanja v kraju potrošnje niti 
načelo trgovanja pod enakimi pogoji delovanja.  To je razlog za zaskrbljenost ve č držav 
članic, kot je bilo že ve čkrat poudarjeno, nazadnje pa med razpravami Sveta o predlogu 
B2B. 
Za te vrste storite v, ki se opravljajo za osebe, ki niso dav čni zavezanci, je treba kraj 
obdavčevanja spremeniti iz kraja, v katerem ima izvajalec sedež, v kr aj, iz katerega je 
naročnik, ki prejme storitev. Na tej stopnji pa ta izjema ne sme zajemati finan čnih 
storitev, ki so trenutno ve činoma izvzete. Namesto tega bi bilo treba te storitve 
obravnavati v skupnem predlogu o obdav čenju finan čnih storitev.  
V skladu s tem pravilom bi moral izvajalec obra čunati DDV v državah članicah, kjer 
imajo njegovi naro čniki sedež ali stalno prebivališ če, z uporabo stopnje DDV, ki se 
uporablja v posamezni državi članici. To je verjetno tudi razlog, da so bili med javnim 
posvetovanjem prejeti odzivi družb, ki se ukvarjajo s to vrsto storitev, v glavnem 
negativni. To bo dejansko povzro čilo dodatne upravne obremenitve za te gospodarske 
subjekte, vendar bi lahko ve čji del neprijetnosti, ki jih to lahko povzro či, rešili tisti 
gospodarski subjekti, ki se odlo čijo za mehanizem „vse na enem mestu“, kar bo 
privedlo do izpolnjevanja vseh obveznos ti v samo enem kraju in zagotovitve 
elektronskih sredstev za izvršitev te ga. Zato je Komisija trdno prepri čana, da lahko ta 
predlog doseže popolno poenostavitev samo ob hkratni uporabi mehanizma „vse na enem mestu“. Brez te poenos tavitve bi spremenjena pravila naložila nesorazmerne 
upravne obremenitve podjetjem in delovala povsem v nasprotju z lizbonsko strategijo. 
To pravilo bi se uporabljalo za vse izvajalce,  ne glede na to, ali imajo sedež v EU ali 
zunaj nje. Tako bi bili izvajalci s sedežem v državi, ki ni članica EU, obravnavani 
enako kot izvajalci s sedežem v EU in bi  morali upoštevati tudi  enaka pravila, vklju čno 
z obveznostjo pla čevanja DDV vsaki državi članici, kjer so dolžni pla čati DDV. 
Trenutno za časno posebno pravilo dolo ča, da je zagotavljanje elektronsko opravljenih 
storitev s strani izvajalcev, ki  imajo sedež zunaj EU, za naro čnike, ki niso dav čni 
zavezanci v EU, obdav čljivo v kraju, kjer ima naro čnik sedež. Izvajalci elektronsko 
opravljenih storitev, ki imajo sedež zunaj EU, so to pravilo skupaj s posebno shemo iz 
člena 26c Direktive ustrezno upoštevali. Čeprav je pobiranje davkov predvsem stvar 
držav članic, pa so države članice v okviru preu čitve izvajanja Di rektive 2002/38/ES 
Komisiji predložile informacije, ki so pokazale,  da je bilo 30. junija 2004 prijavljenih 
617 davčnih zavezancev, ki nimajo sedeža v Skupnosti in koristijo to poenostavljeno 
shemo. Do 30. junija 2004 so ti dav čni zavezanci, ki nimajo sedeža v Skupnosti, pla čali 
DDV v višini 90.315.000 EUR. 
Komisija je junija 2004 v okviru programa Fi scalis organizirala tudi seminar, na 
katerem se je razpravljalo o prakti čnem izvajanju te direktive. Z njeno uporabo in 
uporabnostjo so bile države članice zadovoljne. Tako bi s predlaganimi pravili 
spremenili za časno pravilo iz člena 9(2)(f) v stalno pravil o. Del, ki se nanaša na člen 
 
SL 13   SL 26c Direktive, se trenutno obravnava v okviru predlaganega splošnega mehanizma „vse 
na enem mestu“. 
Da bi se to doseglo, se najprej predlaga črtanje člena 9g, ki z uvedbo novega člena 9g 
ne bo ve č potreben. Nato se predlaga nadomestitev prvega odstavka člena 9g z 
besedilom o storitvah, ki se lahko oprav ijo na daljavo za osebe, ki niso dav čni 
zavezanci. Nov odstavek 1 bi v kraju, kjer ima sedež naro čnik, ki ni dav čni zavezanec, 
obdavčil opravljanje naslednjih storite v: elektronsko opravljene storitve, 
telekomunikacijske storitve, stor itve oddajanja in storitve pou čevanja, ki se opravljajo 
brez fizične navzočnosti izvajalca storitev. Komisija  meni, da se je bolj priporo čljivo 
osredotočiti na tiste storitve, za kate re je jasno, da obstaja resni čna nevarnost 
izkrivljanja konkurence ali premestitve trgovine, namesto da se uvaja splošen opis vseh 
storitev, ki se lahko opravljajo na daljavo. 
Končno, da bi se gospodarskim subjektom omogo čila nadaljnja uporaba veljavnih 
pravil, ki dolo čajo kraj obdav čevanja elektronsko opravljenih storitev za naro čnike, ki 
niso davčni zavezanci, Komisija predlaga, da za čnejo ta pravila velj ati najpozneje 1. 
julija 2006. 
2.8. Storitve, ki jih opravlja jo posredniki (sedanji člen 28c(E)(3)) 
Če posredniki opravlj ajo storitve za kon čne porabnike, ki niso identificirani za namene 
DDV, se te storitve obdav čijo v kraju, kjer je obdav čena glavna transakcija, na katero 
se storitve nanašajo (dobava  blaga ali storitev ali pri dobitev znotraj Skupnosti). Ker 
tega pravila ni vedno preprosto uporabljati, se je razmišljalo o obdav čevanju storitev, 
ki jih opravljajo posredniki, v kraju, kjer ima posrednik sedež. Vsaka taka sprememba 
pa je nekoliko zaskrbljujo ča, saj bi se storitve, ki jih opravljajo posredniki s sedežem 
zunaj Skupnosti, izognile obdav čenju, čeprav so povezane z dejavnostmi EU. 
Izkrivljanje konkurence, ki izhaja iz te ga, bi še dodatno zaostrila premestitev 
izvajalcev, celo v EU, v države članice, ki uporabljajo nižj e stopnje DDV. Tveganje je 
veliko zlasti za tovrstne storitve, saj potrebu jejo malo opreme, pisarniškega prostora 
itd. To skrbi velik delež sektorjev, ki so  se odzvali na javno posvetovanje, zlasti 
prevozni sektor, organizatorje potovanj in potovalne agencije. 
Na podlagi teh argumentov in dejstva, da  pomanjkljivosti dodatne skladnosti in 
izkrivljanja, ki ga povzro čijo davki, jasno prevladajo nad koristmi kakršne koli 
spremembe sistema, ki so ga gospodarski subjekti, čeprav ni idealen, skozi leta uspeli 
usposobiti za delovanje, Komisija predlaga , da se za posrednike ohrani sedanji kraj 
opravljanja storitev za naro čnike, ki niso dav čni zavezanci. Zaradi jasnosti pa bi bilo 
bolje ta pravila združiti v eno samo dolo čbo, kot pa jih ohraniti v njihovi sedanji obliki. 
V ta namen je treba spremeniti člen 9i v člen 9h, da se jasno dolo či, da bo kraj 
opravljanja takih storitev kraj, v katerem se izvede glavna transakcija. Izjeme, 
predvidene v izvirnem besedilu člena 9i, se črtajo, tako da so sedaj zajete vse storitve, 
ki jih posredniki opravljajo za naro čnike, ki niso dav čni zavezanci. 
2.9. Izvajalci in prejemniki s sedežem v državi, ki ni članica EU (sedanji člen 
9(2)(e) in (f)) 
Če se storitve iz sedanjega člena 9(2)(e) opravljajo za naro čnike, ki nimajo sedeža v 
Skupnosti, je kraj opravljanja trenutno zunaj Skupnosti. Ta položaj je treba ohraniti.  
 
SL 14   SL Če storitve e-trgovine, telekomunikacijske  storitve in storitve oddajanja opravlja 
izvajalec s sedežem zunaj Skupnosti, lahko iz vajalec v skladu z veljavnimi pravili 
postane zavezan pla čati DDV v državi članici, kjer ima sedež naro čnik, ki ni dav čni 
zavezanec, ali v državi članici, kjer se storitev deja nsko uporablja ali uživa. Te dolo čbe 
so bile vklju čene, da bi se zagotovila poštena konkur enca med izvajalci, ne glede na to, 
ali imajo sedež v EU  ali zunaj nje, če opravljajo take storitve za naro čnike v EU, ki 
niso davčni zavezanci. Navedena pravila se bodo ohranila in vklju čila v spremenjeni 
člen 9h, ki postane člen 9g. 
Ob upoštevanju, da te dolo čbe sedaj zajemata člena 9g in 9h, se predlaga sprememba 
člena 9j, ki bo sedaj postal člen 9i, pri čemer se črta sklicevanje na to čke (h), (j), (k) in 
(l). 
2.10. Dolo čba o prepre čevanju izogibanja dav čnim obveznostim (sedanji člen 9(3)) 
Veljavna pravila državam članicam omogo čajo, da razveljavijo ka tero koli pravilo, ki 
se uporablja za kraj opravljanja, če obstaja potreba po prepre čevanju dvojnega 
obdavčevanja ali izkrivljanja konkurence. Podro čje uporabe tega pravila je omejeno, 
saj zajema samo opravljanje storitev iz člena 9(2)(e). Vendar pa je predlog B2B že 
predvidel razširitev tega  pravila na vse dolo čbe o kraju opravljanja, pri čemer vklju čuje 
davčne zavezance in osebe, ki niso dav čni zavezanci. Zato niso potrebne nadaljnje 
spremembe.  
2.11. Izmenjava informacij z uporabo sistema izmenjave informacij o DDV (VIES) Komisija je v svojem prvotnem predlogu za dav čne zavezance predlagala uvedbo 
obvezne vklju čitve storitev v njihova  rekapitulacijska poro čila, da bi se tako omogo čila 
izmenjava informacij med državami članicami z uporabo izmenjave informacij VIES 
od 1. januarja 2008. Razlog za ta predlog je bil, da je bila v tistem času Komisija tik 
pred začetkom študije izvedljivosti za izboljšanje VIES. Študija, ki je sedaj že 
zaključena, je pokazala, da je vklju čitev izmenjave informacij o storitvah v okvir 
sedanjega VIES tehni čno izvedljiva. Skladno s tem bo datum za četka obveznosti 
poročanja za dav čne zavezance isti kot datum za četka veljavnosti predlaganih 
sprememb, in sicer 1. julij 2006, črta pa se datum 1. januar 2008. 
2.12. Tehni čne spremembe predloga 
Za razjasnitev besedila dolo čb in sklicevanj na člene, ki jih ta predlog spreminja, so 
nenazadnje potrebne tudi nekatere tehni čne spremembe.  
V členu 1(2) se oštevil čijo odstavki člena 9d in se vklju či nov odstavek 2. Poleg tega se 
opredelitvi dolgoro čnega lizinga, ki je sedaj v odst avku 3, doda sklic na odstavek 1. 
V členu 9e(1) se črtajo besede „in storitve posre dnikov“, saj zadevne  storitve sedaj 
zajema nov člen 9h. 
Črta se člen 9g in skladno s tem se ponovno oštevil čijo prejšnji členi 9(h), 9(i), 9(j) in 
9(k).  
V členu 9g se prvi odstavek nadomesti z novi m odstavkom 1, sklicevanje v odstavku 2 
se ustrezno prilagodi in se  sedaj glasi „Za namene to čke (b) odstavka 1“. 
 
SL 15   SL V členu 1(3) prvotnega predloga, ki spreminja člen 12(3)(a), se sklicevanje na člen 
9j(k) sedaj nadomesti s sklicevanjem na nov člen 9g(1)(a). 
V točki (b) člena 1(4) se spremeni člen 21 v razli čici, določeni v členu 28g, ki se mu 
doda nov odstavek 5, tako da se jasno ozna či številka tega novega odstavka. 
Podobno se besedilu prvega pododstavka člena 22(6)(b) v razli čici, določeni v členu 
28g, ki ga spreminja člen 1(5) predloga B2B, doda sklicevanje na to čko (b). 
Črta se šesti pododstavek, ki je bil prvotno dodan členu 22(6)(b) v razli čici, določeni v 
členu 28g s to čko (c) člena 1(5). 
E-10036  
 
SL 16   SL  
2003/0329 (CNS) 
Spremenjen predlog 
DIREKTIVA SVETA 
o spremembi Direktive 77/388/EGS gl ede kraja opravljanja storitev 
SVET EVROPSKE UNIJE JE – 
ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitv i Evropske skupnosti in zlasti člena 93 Pogodbe, 
ob upoštevanju predloga Komisije1, 
ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta2, 
ob upoštevanju mnenja Evropskega  ekonomsko-socialnega odbora3, 
ob upoštevanju naslednjega: (1) Realizacija notranjega trga, globalizacija , deregulacija in tehnološke spremembe so 
skupaj povzro čile vidne spremembe obsega in vz orca trgovine s storitvami. Vedno ve č 
storitev je mogo če opraviti na daljavo. Kot odgovor na to so se v zadnjih letih 
postopoma sprejemali ukrepi za obravnavo te zadeve, ve čina opredeljenih storitev pa 
se sedaj dejansko obdav čuje na podlagi na čela namembnega kraja. 
(2) Pravilno delovanje notran jega trga zahteva spremem bo Direktive Sveta 77/388/EGS z 
dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – 
skupni sistem davka na dodano vr ednost: enotna osnova za odmero
4 glede kraja 
opravljanja storitev skladno s strategijo Komisije o modernizaciji in poenostavitvi 
delovanja skupnega  sistema DDV5. 
(3) Za vsako opravljanje storit ev bi moral biti kraj obdav čevanja na čeloma kraj dejanske 
porabe. Če bi se splošno pravilo za kraj  opravljanja storitev storitve spremenilo na ta 
način, bi bilo treba še vedno uporabiti  bi bile še vedno potrebne  določene izjeme od 
tega splošnega pravila zaradi upravnih in politi čnih razlogov. 
(4) Za opravljanje storitev za dav čne zavezance mora splošno pravilo v zvezi s krajem 
opravljanja storitev temeljiti na kraju, kjer ima sedež naro čnik, ne pa izvajalec. 
                                                 
1 UL C , , str. . 
2 UL C , , str. . 
3 UL C , , str. . 
4 UL L 145, 13.6.1977, str. 1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2003/92/ES (UL 
L 260, 11.10.2003, str. 8). 
5 COM(2000) 348 kon čno 
 
SL 17   SL (5) Če se storitve opravljajo za osebe, ki niso dav čni zavezanci, mora biti splošno pravilo, 
da je kraj opravljanja storitev kraj, v kate rem ima izvajalec, ki opravi storitev, sedež 
svoje dejavnosti. 
(6) V dolo čenih okoliš činah se splošna pravila v zvezi s krajem opravljanja storitev za 
davčne zavezance in osebe, ki niso dav čni zavezanci, ne uporablja jo, uporabljajo pa se 
opredeljene izklju čitve. Te izklju čitve morajo pretežno temeljiti na obstoje čih merilih 
in izražati na čelo obdav čitve v kraju potrošnje, pri čemer pa ne smejo nalagati 
nesorazmernih upravnih obremenitev dolo čenim gospodarskim subjektom. 
(7) Če storitev za dav čnega zavezanca opravi oseba, ki nima sedeža v isti državi članici, je 
treba obvezno uporabiti mehanizem obrnjene dav čne obveznosti, kar pomeni, da mora 
davčni zavezanec sam oceniti ustrezen znesek DDV za pridobljeno storitev. 
(8) Storitve, ki se opravljajo med razli čnimi poslovnimi enotami dav čnega zavezanca, 
običajno ne spadajo na podro čje uporabe Direktive 77/388/EGS. Zaradi ve čje pravne 
varnosti je treba ta po ložaj potrditi v zakonodaji. 
(9) Direktivo 77/388/EGS je zato treba ustrezno spremeniti – SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO: 
Člen 1 
Direktiva 77/388/EGS se spremeni na naslednji na čin: 
(1) V člen 6 se vstavi naslednji odstavek 6: 
„6.
 Če ima ena sama pravna oseba ve č kot eno stalno poslovno enoto, se storitve, 
ki se opravljajo med poslovnimi enot ami, ne obravnavajo kot dobave.“ 
(2) Člen 9 se nadomesti z naslednjim: 
„Člen 9 
Splošno pravilo 
1. Kraj opravljanja storitev za dav čne zavezance je kraj, v katerem ima naro čnik sedež 
svoje dejavnosti ali stalno poslovno e noto, za katero se opravi storitev. 
 Če ni mogo če opredeliti kraja, v katerem ima naro čnik sedež svoje dejavnosti ali 
stalno poslovno enoto, je kr aj opravljanja storitev kraj, v katerem ima dav čni 
zavezanec stalno prebivališ če ali običajno prebiva. 
2. Kraj opravljanja storitev za osebe, ki niso dav čni zavezanci, je kraj, v katerem ima 
izvajalec, ki opravi storitev, sedež svoj e dejavnosti ali stalno poslovno enoto, iz 
katere opravi storitev. 
3. Za namene odstavkov 1 in 2 se, kadar je oseba dav čni zavezanec, ki opravlja tudi 
dejavnosti ali transakcije, za ka tere velja, da niso obdav čljive dobave blaga ali 
 
SL 18   SL storitev, šteje, da je ta oseba dav čni zavezanec v zvezi z vsemi storitvami, ki so se 
zanj opravile, razen če so te storitve namenjene za njegovo zasebno rabo ali zasebno 
rabo njegovih zaposlenih. 
Člen 9a 
Nepremičnine 
Kraj opravljanja storitev v zvezi z nepremi čninami, vklju čno s storitvami nepremi čninskih 
zastopnikov in strokovnjakov, zagotavljanjem hot elske ali podobne nastanitve, dodeljevanjem 
pravic za uporabo nepremi čnin in storitvami za prip ravo in koordina cijo gradbenih del, kot so 
storitve arhitektov in podjetij, ki zagotavljajo nadzor na kraju samem, je kraj, v katerem stoji 
nepremičnina. 
Člen 9b 
Potniški prevoz 
Kraj opravljanja storitev potniškega prevoza je kraj, v katerem prevoz poteka , sorazmerno s 
prevoženimi razdaljami. 
Člen 9c 
Dejavnosti s podro čja kulture, umetnosti, športa, zabavnih prireditev in podobne 
dejavnosti 
Kraj opravljanja storitev v zvezi z dejavnostmi s podro čja kulture, umetnosti, športa, zabavnih 
prireditev ali podobni h dejavnosti, vklju čno z dejavnostmi organizato rjev teh dejavnosti, in 
kadar je to ustrezno, opravljanjem pomožnih storit ev za te dejavnosti, je kraj, v katerem se te 
storitve dejansko opravijo. 
Člen 9d 
Posebne storitve za dav čne zavezance 
1. Kraj opravljanja storitev za dav čne zavezance, razen dolgoro čnega najema ali lizinga 
premičnin ali opravljanja storitev na premi čninah, je kraj, v katerem ima izvajalec, ki 
opravi storitev, sedež svoje dejavnosti ali stalno poslovno  enoto, iz katere opravi 
storitev, ali kraj , v katerem ima stalno prebivališ če ali obi čajno prebiva, če so 
izpolnjeni naslednji pogoji: 
(a) storitve se opravijo v državi članici, kjer ima izvajale c storitve sedež, stalno 
poslovno enoto ali stalno prebivališ če ali običajno prebiva ; 
(b) storitve zahtevajo fizi čno prisotnost izvajalca stor itev ali materialno prisotnost 
sredstev za zagotavljanje storitve, hkrati s fizi čno prisotnostjo naro čnika; 
(c) storitve se opravijo neposredno za posameznika za takojšnjo porabo. 
 
SL 19   SL 2. Če se restavracijske in gostinske  storitve opravljajo za dav čne zavezance na 
krovu ladij, letal ali na vlakih med storitvami potniškega  prevoza, je kraj 
opravljanja kraj odhoda prevozne storitve.  
3. Za namene odstavka 1  „dolgoro čni najem ali lizing“ pomeni  dogovor, urejen s 
pogodbo, ki predvideva stalno posest ali uporabo premi čnine v obdobju, daljšem od 
tridesetih dni. 
Člen 9e 
Prevoz blaga za osebe, ki niso dav čni zavezanci 
1. Kraj opravljanja storit ev prevoza blaga, vklju čno s prevozom v Skupnosti in 
storitvami posrednikov , za osebe, ki niso dav čni zavezanci, je kraj odhoda. 
2. Državam članicam ni treba uporabljati davka za tisti del prevoza blaga v Skupnosti, 
ki poteka po vodah, ki niso del ozemlja Skupnosti. 
3. „Prevoz blaga v Skupnosti“ pomeni prevoz blag a, pri katerem sta kraj odhoda in kraj 
prihoda na ozemlju dveh razli čnih držav članic. 
4. Prevoz blaga, pri katerem sta kraj odhoda in kraj prihoda  na ozemlju iste države 
članice, se obravnava kot prevoz blaga v Skupnosti, če je tak prevoz neposredno 
povezan s prevozom blaga, pri katerem sta kraj odhoda in kraj prihoda na ozemlju dveh razli čnih držav članic. 
5. „Kraj odhoda“ pomeni kraj, v katerem se prevoz blaga dejansko za čne, ne glede na 
prevoženo razdaljo do kraja, kjer se bla go nahaja, „kraj prihoda“ pa pomeni kraj, v 
katerem se prevoz blaga dejansko kon ča. 
Člen 9f 
Posebne storitve za osebe, ki niso dav čni zavezanci 
1.
 Kraj opravljanja nasledn jih storitev opravljenih  za osebe, ki niso dav čni zavezanci, je 
kraj, v katerem se te storitve dejansko opravijo: 
(a) pomožne prevozne dejavnosti, kot so na tovarjanje, raztovarj anje, pretovarjanje 
in podobne dejavnosti v imenu in za ra čun drugih oseb; 
(b) cenitve premi čnin in opravljanje storitev na premi čninah; 
(c) storitve v zvezi z znanstvenimi in izobraževalnimi dejavnostmi, razen storitev 
poučevanja iz to čke (d) člena 9g(1) , vključno z dejavnostmi organizatorjev 
teh dejavnosti, in kadar je to ustrezno, opravljanj em pomožnimi storitvami ; 
(d) restavracijske in gostinske storitve.  
 
SL 20   SL 2. Če se restavracijske in gostinske storitve  o p r a v l j a j o  z a  o s e b e ,  k i  n i s o  d a v čni 
zavezanci, na krovu ladij, letal ali na vlakih med stor itvami potniškega prevoza, 
je kraj opravljanja kraj odhoda prevozne storitve.  
3. Kraj opravljanja storitev dolgoro čnega najema ali lizinga prevoznih sredstev za  
osebe, ki niso dav čni zavezanci, je kraj, v katerem ima naro čnik sedež, stalno 
prebivališ če ali običajno prebiva.  
 Kraj opravljanja storit ev najema, razen dolgoro čnega najema ali lizinga, 
prevoznih sredstev je kraj , v katerem se prevozno sredstvo dejansko da na 
razpolago osebi, ki ni dav čni zavezanec.  
 „Dolgoro čni najem ali lizing prevoznega s redstva“ pomeni dogovor, urejen s 
pogodbo, ki predvideva stalno posest  ali uporabo prevoznega sredstva v 
obdobju, daljšem od tridesetih dni.  
Člen 9g  
Elektronsko opravljene storitve za osebe, ki niso dav čni zavezanci  
Do 30. junija 2006 je kraj opravljanja  elektronsko opravljenih storitev za osebe, ki niso dav čni 
zavezanci, vklju čno zlasti  s storitvami iz Priloge L in storitvami, ki jih opravlja dav čni 
zavezanec, ki ima sedež dejavnosti zunaj Skupnosti ali ima tam stalno poslovno enoto, iz 
katere se opravi storitev, kraj, kjer ima dav čni zavezanec sedež, stalno preb ivališče ali 
običajno prebiva.  
Člen 9 g 
Storitve, ki se lahko opravljajo na daljavo za osebe, ki niso dav čni zavezanci  
1. Kraj opravljanja naslednjih st oritev za osebe, ki niso dav čni zavezanci, je kraj, 
v katerem ima ta oseba sedež, stalno prebivališ če ali običajno prebiva:  
(a) elektronsko opravl jene storitve, zlasti tiste iz Priloge L;  
(b) telekomunikacijske storitve, vklju čno z zagotavljanjem dostopa do 
globalnih informacijskih omrežij;  
(c) storitve radijskega in televizijskega oddajanja;  
(d) pou čevanje, ki se opravlja brez fizi čne prisotnosti izvajalca storitev.  
2. Za namene točke (b) odstavka 1  „telekomunikacijske storitve“ pomenijo storitve v 
zvezi s  prenosom, oddajanjem ali sprejemanjem  signalov, besed, slike in zvoka ali 
kakršnih koli informacij po ži čnih, radijskih, opti čnih ali drugih elektromagnetnih 
sistemih, vklju čno s prenosom ali dodeljevanjem povezanimi pravicami do uporabe 
zmogljivosti za  takšen prenos, oddajanje ali sprejemanje. 
 
SL 21   SL Člen 9 h 
Storitve, ki jih op ravlja posrednik  za osebe, ki niso dav čni zavezanci 
Kraj opravljanja storitev za osebe, ki niso dav čni zavezanci s strani posrednika , ki deluje v 
imenu in na ra čun drugih oseb, je, če so take storitve del transakcij, razen transakcij iz člena 
9e in člena 9j, kraj, v katerem se izvede glavna transakcija v skladu z dolo čbami členov 9a 
do 9g in 9i . 
Člen 9 i 
Storitve za osebe, ki niso dav čni zavezanci zunaj Skupnosti 
Kraj opravljanja naslednjih storitev opravljenih  za osebo, ki ni dav čni zavezanec in ima sedež 
ali stalno prebivališ če ali običajno prebiva zunaj Skupnosti, je kraj, v katerem ima ta oseba 
sedež, stalno prebivališ če ali običajno prebiva: 
(a) prenos in odstop avtorskih pravic, patentov, licenc, blagovnih znamk in podobnih 
pravic; 
(b) oglaševanje; (c) storitve svetovalcev, inženirj ev, svetovalnih pisarn, odvetnikov, ra čunovodij in druge 
podobne storitve ter obdelava podatkov in zagotavljanje informacij; 
(d) obveznosti v zvezi s prenehanjem ali opustitvijo, v celoti ali deloma, poslovne 
dejavnosti ali pravice iz tega člena; 
(e) ban čne, finan čne in zavarovalne transakcije, vklju čno s pozavarovanjem, razen 
najema sefov; 
(f) posredovanje osebja; (g) dajanje premi čnin v najem, razen vseh prevoznih sredstev in vseh drugih vozil; 
(h)
 telekomunikacijske storitve, vklju čno z zagotavljanjem dostopa d o globalnih 
informacijskih omrežij ; 
(h) zagotavljanje dostopa do in prevoz ali pr enos prek distribucijskih sistemov za 
zemeljski plin in elektri čno energijo ter opravljanje drugih neposredno povezanih 
storitev . 
(j) storitve radijskega in  televizijskega odd ajanja;  
(k) elektronsko opravljene storitve , zlasti tiste iz Priloge  L; 
(l) storitve zastopnikov, ki delujejo v imenu in za ra čun drugih oseb, kadar za svojega 
naročnika posredujejo storitve iz tega člena.  
 
SL 22   SL Člen 9 j 
Izogibanje dvojnemu obdav čevanju 
Da bi se države članice izognile dvojnemu obdav čevanju, neobdav čenju ali izkrivljanju 
konkurence, lahko v zvezi z opravljanjem storitev iz členov 9 do 9i  štejejo, da je: 
(a) kraj opravljanja storitev, če je na ozemlju njihove države, zunaj Skupnosti , če se 
storitve dejansko uporabijo ali uživajo zunaj Skupnosti; 
(b) kraj opravljanja storitev, če je zunaj Skupnosti, na njihovem ozemlju , če se storitve 
dejansko uporabijo ali uživajo na njihovem ozemlju.“ 
(3) V členu 12(3)(a) se četrti pododstavek nadom esti z naslednjim: 
 „Tretji pododstavek se ne  uporablja za storitve iz člena 9g(1)(a) .“ 
(4) Člen 21 v razli čici, določeni v členu 28g, se spremeni na naslednji na čin: 
(a) v odstavku 1 se to čka (b) nadomesti z naslednjim: 
„(b) dav čni zavezanci, za katere se  opravijo storitve iz člena 9(1), če te 
storitve opravijo in izvedejo dav čni zavezanci, ki nimajo sedeža na 
ozemlju države;“ 
(b) doda se naslednji odstavek 5: 
„5. Kadar obdav čljivo transakcijo izvede poslovna enota dav čnega 
zavezanca, ki ni na ozemlju države,  ko ima ta oseba hkrati poslovno 
enoto v isti državi članici kot naro čnik, se za namene odstavkov 1 in 2 
šteje, da dav čni zavezanec nima sedeža na ozemlju države.“ 
(5) Člen 22(6)(b) v razli čici, določeni v členu 28h Direktive 77/388/EGS, se spremeni na 
naslednji na čin: 
(a) Prvi pododstavek se nadomesti z naslednjim: 
(b) „Vsak dav čni zavezanec, identificiran za namene davka na dodano 
vrednost, predloži rekapitulacijsko poro čilo o prevzemnikih, 
identificiranih za namene davka na  dodano vrednost, ki jim je dobavil 
blago pod pogoji iz člena 28c(A)(a) in (d), prej emnikih, identificiranih za 
namene davka na dodano vrednost pri transakcijah iz petega 
pododstavka, ter naro čnikih, ki so dav čni zavezanci in za katere je 
opravil storitve pod pogoji iz člena 9(1) .“ 
(b) Tretji pododstavek se nadomesti z naslednjim: 
„Rekapitulacijsko poro čilo določa: 
– številko, pod katero je dav čni zavezanec identificiran za namene davka 
na dodano vrednost na ozemlju države in pod katero je opravil dobave 
 
SL 23   SL blaga v skladu s pogoji iz člena 28c(A)(a) ter pod katero je opravil 
dobave storitev v skladu s pogoji iz člena 9(1), 
– številko, pod katero je vsaka oseba,  ki pridobi bla go ali storitve, 
identificirana za namene davka na  dodano vrednost v drugi državi članici 
in pod katero so se dobavili blago ali storitve, 
– za vsako osebo, ki pridobi blago ali storitve, skupno vrednost dobav 
blaga ali storitev, ki  jih je opravil dav čni zavezanec. Ti zneski se prijavijo 
za koledarsko četrtletje, v katerem je davek postal pla čljiv.“ 
(c) Doda se naslednji šesti pododstavek:  
„V zvezi s storitvami se od 1. januarja 2008 uporabljajo dolo čbe prvega in tretjega 
pododstavka.“.  
(6) Črtajo se členi 28b(C), (D), (E) in (F).  
Člen 2 
1. 1. Države članice sprejmejo zakone in druge pre dpise, potrebne za uskladitev s to 
direktivo, najpozneje do 1. julija 2006 . Komisiji takoj sporo čijo besedila navedenih 
predpisov in korelacijsko tabelo med na vedenimi predpisi in to direktivo. 
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo  na to direktivo ali pa sklic nanjo 
navedejo ob njihovi uradni objavi. Na čin sklicevanja dolo čijo države članice. 
2. 2. Države članice predložijo Komisiji besedi la temeljnih predpisov nacionalne 
zakonodaje, sprejetih na podro čju, ki ga ureja ta direktiva. 
Člen 3 
Ta direktiva za čne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije . 
Člen 4 
Ta direktiva je naslovljena na države članice. 
V Bruslju,  
 Za Svet 
 Predsednik