SL Uradni list Evropske unije L 246/27

RESOLUCIJA EVROPSKEGA PARLAMENTA (EU, EURATOM) 2016/1461

z dne 28. aprila 2016

s pripombami, ki so del sklepov o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2014, oddelek III – Komisija in izvajalske agencije

EVROPSKI PARLAMENT,

— ob upoštevanju sklepa o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2014, oddelek III – Komisija,

— ob upoštevanju sklepov o razrešnici glede izvrševanja proračunov izvajalskih agencij za proračunsko leto 2014,

— ob upoštevanju člena 93 in Priloge V Poslovnika,

— ob upoštevanju poročila Odbora za proračunski nadzor in mnenj drugih zadevnih odborov (A8-0140/2016),

A. ker odhodki Unije veliko prispevajo k doseganju ciljev politik in v povprečju predstavljajo 1,9 % javne porabe držav članic Unije, v nekaterih primerih pa precej več kot 10 %;

B. ker Parlament pri podelitvi razrešnice Komisiji po eni strani preverja, ali so bila sredstva porabljena zakonito in pravilno, po drugi strani pa, ali so bili doseženi cilji politik in ustrezni rezultati in ali so bila spoštovana načela dobrega finančnega poslovodenja in „kulture uspešnosti“;

C. ker se postopek razrešnice za leto 2014 nanaša na leto, v katerem sta se izvajali dve programski obdobji, tako da poraba v marsikaterem primeru zadeva programsko obdobje 2007–2013;

D. ker so bile glavne prednostne naloge pri podelitvi razrešnice Komisiji za leto 2014 naslednje: (a) sprejetje izboljšanega, na uspešnosti temelječega in k rezultatom usmerjenega pristopa, ki bo prispeval k ravnotežju med tradicionalnim načinom in uvedbo novih elementov v skladu s sedanjimi in prihodnjimi potrebami za finance Unije; (b) poudarek na letu 2014 kot prvem letu novega programskega obdobja s pomembnimi v rezultate usmerjenimi elementi; (c) oris nekaterih izboljšav na področju razpoložljivosti in zavrgljivosti podatkov, da se ocenijo dejanske koristi; (d) vključitev ocene kakovosti regulativnega okvira za dodeljevanje proračunskih sredstev Unije v postopek podelitve razrešnice; (e) obravnava postopka podelitve razrešnice kot nepretrganega procesa, ki ni vezan na eno samo leto, ampak ga sestavljajo tudi naknadni ukrepi; (f) obravnava postopka razrešnice z vidika tesnih odnosov med proračunom Unije in njeno novo makroekonomsko paradigmo (1), ob upoštevanju glavnega namena proračuna Unije, ki mora prispevati k uresničevanju ciljev sektorskih politik Unije; (g) pristop k postopku razrešnice kot pomembnemu ogrodju za uporabo priporočil politik pri financiranju Unije;

E. ker so novi vidiki večletnega finančnega okvira 2014–2020, pomembni za razrešnico Komisiji za leto 2014, naslednji: (a) tematska koncentracija – Unija bi morala financirati samo prednostna področja, ne vseh; prednostne naloge je treba natančno določiti in podpreti s kvantitativno analizo in uresničljivimi načrti, če je potrebno; število prednostnih nalog mora biti zelo omejeno; za prednostne naloge bi bilo treba zagotoviti dovolj finančnih sredstev, da se dosežejo dejanski rezultati in koristi; (b) integriran in na kraju temelječ pristop in sinergije – ni dovolj, da se rezultati in koristi programov in projektov samo dosežejo, temveč bi morali tudi dopolnjevati rezultate in koristi drugih programov in projektov s sinergijami, ob spoštovanju načela subsidiarnosti in sorazmernosti; sinergije bi bilo treba doseči na določenem ozemlju; da bo ta sistem deloval, je pomembno oblikovati upravljavsko matriko, da se ustvarijo ustrezne razmere za integrirane projekte; (c) pogojenost in rezerva za uspešnost – načela dobrega finančnega poslovodenja temeljijo na dejstvu, da se sredstva Unije dodeljujejo v ustreznih nacionalnih javnofinančnih, makroekonomskih in institucionalnih okoliščinah, kar je pogoj za njeno lastno financiranje; po drugi strani pa je bila uvedena rezerva za uspešnost za uspešne izvajalce; (d) poenostavitev – sistem Unije za financiranje je izjemno zapleten na različne načine, kar je ovira za učinkovito upravljanje ter merjenje dejanskih rezultatov in prednosti; (e) bolje količinsko opredeljeni rezultati – pomembno je učinkovito merjenje doseženih rezultatov in upoštevanje teh ugotovitev pri oblikovanju politik; zato je bistveno, da se izboljšajo primerjalna merila in sistemi za analizo podatkov, pa tudi za upravljanje, da se bo mogoče osredotočiti na te podatke in druge kazalnike izboljšav;

F. ker ima Komisija končno odgovornost za izvrševanje proračuna Unije, države članice pa morajo pošteno sodelovati z njo, da se lahko zagotovi uporaba proračunskih sredstev, ki je skladna z načeli dobrega finančnega poslovodenja; ker imajo države članice, zlasti v okviru deljenega upravljanja sredstev, posebno odgovornost glede izvrševanja proračuna Unije;

G. ker je izjemno pomembno, da so pri deljenem upravljanju skladov podatki, ki jih sporočajo države članice, pošteni in točni; ker je bistveno, da države članice razumejo svojo odgovornost za porabo sredstev Unije v okviru deljenega upravljanja;

A. SPLOŠNA POGLAVJA

Obveznosti Komisije v zvezi s prednostnimi nalogami podeljevanja razrešnice

1. spominja, da člen 319(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije določa naslednje: „Komisija ukrene vse potrebno glede ugotovitev, izraženih v sklepih o razrešnici, in drugih ugotovitev Evropskega parlamenta o izvrševanju odhodkov, pa tudi glede pojasnil, priloženih priporočilom Sveta, ki se nanašajo na razrešnico.“;

2. obžaluje, da so odgovori Komisije v številnih pogledih nejasni;

3. je seznanjen s predlogom Komisije o spremembi Uredbe (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (2), kar zadeva sekretariat nadzornega odbora Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF);

4. znova poziva Komisijo, naj Parlamentu pred vmesnim pregledom večletnega finančnega okvira pravočasno pošlje sporočilo s predlogi, kako se odzvati na nove in morebitne izzive, ki zahtevajo proračunsko podporo Unije, in pojasnilom, kako namerava dolgoročne politične cilje (kot je strategija Evropa 2020) uskladiti z večletnim finančnim okvirom po letu 2020;

5. opominja Komisijo, da Računsko sodišče že nekaj časa prosi, da se pripravi dolgoročni načrt denarnih tokov za več let; poziva jo, naj ta načrt predloži še v letu 2016;

6. poziva Komisijo, naj pregleda kodeks ravnanja za komisarje, kot zahteva v resoluciji o podelitvi razrešnice Komisiji za leto 2014, tako da bo nared za postopek podelitve razrešnice za leto 2015;

7. poziva Komisijo, naj ne sprejme novega okvira za svoje strokovne skupine, dokler se ne sestanejo podpredsednik Timmermans, evropska varuhinja človekovih pravic, ključni poslanci in predstavniki civilne družbe, da bi razpravljali o zadnjih vprašanjih v zvezi z vsebino horizontalnih pravil in njihovim izvajanjem;

8. poziva Komisijo, naj svojim generalnim direktoratom naroči, naj objavijo vsa priporočila za posamezne države, ki so jih v sklopu evropskega semestra vključili v svoja letna poročila o dejavnostih;

Strategija in poslanstvo: kontinuiteta in novosti

9. ugotavlja, da je treba spoštovati obstoječa načela razrešnice ter nove vidike in načela v novem večletnem finančnem okviru; zato ugotavlja, da je potreben inovativen pristop za ovrednotenje prvega leta večletnega finančnega okvira in da je treba prilagoditi pristop k razrešnici, da bo bolje ustrezal novim potrebam in zahtevam proračuna Unije;

10. meni, da bi morala biti glavna novost vsebine razrešnic boljše ravnotežje med formalnimi in postopkovnimi zadevami pri uporabi proračuna Unije na eni strani ter pristopom, usmerjenim v uspešnost in rezultate, na drugi strani, pri čemer bi bilo treba upoštevati, kako je bila izkoriščena zmogljivost črpanja;

11. poudarja, da se je v preteklih postopkih razrešnice preverjala predvsem zakonitost in pravilnost finančnih transakcij; glede na pobudo Komisije za proračun EU, osredotočen na rezultate, meni, da bi bilo treba v prihodnje poleg tega pogosteje preveriti tudi, ali se rezultati, doseženi pri projektih in programih, ujemajo s predvidenimi cilji;

12. ugotavlja, da skuša razrešnica uvesti enoten pristop do posebnih elementov proračunske politike Unije, zlasti novih, namreč vidikov uspešnosti in vidikov, povezanih z zmogljivostjo za preprečevanje in odpravljanje napak v nadzornih in kontrolnih sistemih;

13. meni, da so za proračun, usmerjen v rezultate, potrebni dobri, trdni in sporazumni kazalniki; vseeno ugotavlja, da se je treba o teh kazalnikih še dogovoriti s sozakonodajalcema in Komisijo ter prek obsežnih posvetov z organi držav članic in drugimi deležniki; v zvezi s tem pozdravlja ustanovitev medinstitucionalne delovne skupine za uspešnost proračuna, usmerjenega v rezultate, ki je začela delati šele nedavno; spodbuja vse udeležene strani, naj pospešijo svoje delo, pri tem pa zagotovijo, da bo sprejet dogovor o kakovostnih kazalnikih;

14. poudarja, da je glavni cilj proračuna Unije koristiti državljanom Unije in hkrati zaščititi njene finančne interese ter izpolnjevati obveznosti in cilje iz pogodb; ugotavlja, da prednosti izvirajo iz pristopa, temelječega na podpori in usmerjenega v razvoj in trenutne prednostne naloge, združljivega z ekonomskimi politikami in gospodarsko uspešnostjo, pri čemer je treba upoštevati tudi vso potrebno prožnost za obvladovanje novonastalih ter izrednih razmer; meni, da zaščita finančnih interesov Unije zahteva pravilno uporabo odhodkov v skladu s pravili ter brez napak in goljufij; meni, da bi moral pristop v razrešnici prispevati k vzpostavitvi ravnovesja med temi elementi;

15. poudarja tudi obveznost Komisije v skladu s členom 17(1) PEU, da zagotovi pravilno rabo prava Unije, in poziva Računsko sodišče, naj pripravi posebno poročilo o tem, ali je Komisija ustrezno uporabila svoje pristojnosti pri podpiranju in preverjanju držav članic pri izvajanju prava Unije;

Proračun Unije in doseganje rezultatov

16. ugotavlja, da je ključno načelo pri podelitvi razrešnice Komisiji za leto 2014 smotrnost finančnih tokov ter programov in projektov v ozadju, v luči ocenjevanja, ali so bila sredstva Unije v vseh vidikih porabljena optimalno;

17. pozdravlja dejstvo, da sta sestava in vsebina letnega poročila Računskega sodišča za leto 2014 usklajeni z razdelki večletnega finančnega okvira ter da je večji poudarek namenjen uspešnosti in rezultatom; ceni, da poglavja tega poročila o deljenem upravljanju poskusno vsebujejo predhodne rezultate ocen uspešnosti programov;

18. se zaveda, da ni mogoče z enim samim korakom preiti na revizijo, pri kateri se v večji meri upošteva uspešnost, saj je napredek mogoč samo, če so temeljni pravni akti in proračun oblikovani z namenom, da se cilji politike uskladijo s kvalitativnimi kazalniki oziroma da se proizvedejo merljivi rezultati;

19. v zvezi s tem meni, da je večletni finančni okvir pomemben korak naprej, saj uvaja vnaprejšnjo pogojenost, rezervo za uspešnost ter več možnosti za poenostavitev in sinergije med skladi;

20. poudarja, da obdobje desetletne strategije Unije in sedemletno proračunsko obdobje nista usklajeni, zato je zmožnost Komisije za nadzor prispevka iz proračuna Unije za strategijo Evropa 2020 v prvi polovici strateškega obdobja omejena, čeprav so na voljo vsi potrebni podatki za vsakoletno preverjanje;

21. opozarja pa, da je treba cilje in proračun za rezultate prilagoditi ciljem iz pogodb, strategiji Evropa 2020 ter sektorskim in kohezijskim politikam in da morajo biti dovolj prožni, da jih bo mogoče prilagoditi izrednim razmeram, ki se lahko pojavijo, kot je gospodarska ali begunska kriza;

22. je seznanjen, da je bilo leto 2014 ničto leto črpanja za nekatere programe, sklade in instrumente večletnega finančnega okvira 2014–2020 zaradi poznega sprejetja ustreznih uredb ter posledične pozne potrditve sekundarne zakonodaje in programskih dokumentov;

23. želi spomniti, da je večletni finančni okvir 2014–2020 prvi, v katerem je na voljo manj proračunskih sredstev kot v preteklosti, zato je pritisk na zgornje meje plačil mnogo večji kot v prejšnjih večletnih finančnih okvirih;

24. opominja, da Parlament v resolucijah (3), ki spremljajo sklepe o razrešnici, Komisijo že od leta 2013 poziva, naj se pri izvajanju člena 318 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) v ocenjevalnem poročilu osredotoči na uresničevanje desetletne strategije Unije za rast in delovna mesta ter na njeno dejansko uspešnost in rezultate; pozdravlja dejstvo, da se je Računsko sodišče v tretjem poglavju letnega poročila za leto 2014 osredotočilo na strategijo Evropa 2020, in ga poziva, naj ta pristop, usmerjen v rezultate in uspešnost, nadaljuje in še naprej razvija;

25. poudarja, da je struktura strategije Evropa 2020 izjemno kompleksna (pet krovnih ciljev, sedem vodilnih pobud, enajst tematskih ciljev za evropske strukturne in investicijske sklade); obžaluje, da ta različna orodja niso bila oblikovana tako, da bi politične cilje strategije prek sinergij prenesla v praktične operativne cilje;

26. obžaluje, da je Komisija kljub napredku, ki ga omenja Računsko sodišče v poročilu za leto 2014 (4), doslej o prispevku proračuna Unije k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 v ocenjevalnem poročilu poročala (v skladu s členom 318 PDEU) samo na kratko; poudarja, da večletni finančni okvir 2007–2013 ne zahteva celovitega poročanja o prispevku iz proračuna Unije k ciljem strategije Evropa 2020, kot je bilo mišljeno pred njegovim sprejetjem;

27. pozdravlja dejstvo, da nekateri elementi učinkovitega sistema za spremljanje in poročanje obstajajo, zlasti statistična orodja Eurostata, vendar obžaluje, da je Komisija pregled strategije Evropa 2020 odložila na začetek leta 2016 in da rezultati javnega posvetovanja o tej strategiji ne ponujajo zadostnih povratnih informacij o vlogi financiranja Unije;

28. obžaluje, da cilji strategije Evropa 2020 na visoki ravni v partnerskih sporazumih in programih niso sistematično preneseni v operativne cilje; ugotavlja, da obstoječa zakonodaja ne zahteva, naj Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EAFRD) in Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (EMFF) temeljita na tematskih ciljih;

29. opozarja, da so cilji Unije, kot to priznava tudi Komisija v svojih odgovorih na ugotovitve Računskega sodišča (5), določeni v pogodbah in jim je treba slediti ter jih spoštovati (na primer skupna kmetijska politika) ter da se v tem okviru proračun Unije uporablja za različne dejavnosti in je čim bolj usklajen s spreminjajočimi se krovnimi prednostnimi nalogami Unije (tj. lizbonska strategija, strategija Evropa 2020);

30. obžaluje, da se potencialne prednosti sinergij, doseženih z združitvijo petih evropskih strukturnih in investicijskih skladov pod skupni krovni regulativni in upravljavski okvir ter z enim partnerskim sporazumom na državo članico, doslej še niso pokazale in da se na ravni skladov in s tem tudi na programski ravni še vedno uporabljajo različna merila; poudarja, da bi bilo treba sprejemati samo dobro pretehtane partnerske sporazume in programe, da se zagotovi učinkovito izvajanje evropskih strukturnih in investicijskih skladov;

31. pričakuje, da bo Komisija poročala o prispevku proračuna Unije k doseganju ciljev strategije Evropa 2020; se strinja, da je dosledno poročanje o tematskih ciljih za vseh pet strukturnih in investicijskih skladov ter s tem o njihovem prispevku k strategiji Evropa 2020 zahtevna naloga; ugotavlja, da mora Komisija leta 2017 predložiti prvo strateško poročilo o prispevku k strategiji Evropa 2020;

32. poudarja pa, da je tri četrtine projektov strukturnih skladov v celoti ali delno izpolnilo svoje cilje politike in da zgolj v 2 % primerov ni bil dosežen nobeden od ciljev, opredeljenih v operativnem programu ali sporazumu o nepovratnih sredstvih;

33. ugotavlja, da se je Računsko sodišče osredotočilo predvsem na obravnavo skladnosti partnerskih sporazumov držav članic s strategijo Evropa 2020, kar je pogoj za večjo učinkovitost; poziva Računsko sodišče, naj v svojem naslednjem letnem poročilu predstavi informacije o preoblikovanju ciljev strategije Evropa 2020 v pričakovane dosežke v okviru drugih programov in skladov, ki jih neposredno upravlja Komisija;

34. poudarja, da bi bila uvedba skupnih kazalnikov uspešnosti za vsak posamezni sklad že pomemben korak, hkrati pa obžaluje, da: (a) državam članicam v programih ni treba upoštevati skupnih kazalnikov, z izjemo pobude za zaposlovanje mladih in EAFRD, prva faza nadzora na ravni držav članic pa ne predvideva ocenjevanja rezultatov; (b) se za različne sklade ne uporabljajo skupni kazalniki, z izjemo Evropskega sklada za regionalni razvoj (ERDF) in Kohezijskega sklada; (c) mejniki obstajajo samo za okvir uspešnosti, cilji pa so včasih premalo ambiciozni; (d) Komisija ima še vedno omejeno zmogljivost za spremljanje in ocenjevanje uspešnosti;

35. ugotavlja, da je Računsko sodišče v okviru uspešnosti iz uredbe o skupnih določbah o evropskih strukturnih in investicijskih skladih (6) odkrilo pomanjkljivosti, saj slabi rezultati ne vodijo k izgubi rezerve za uspešnost za države članice, denarne kazni, ki jih ima na voljo Komisija, pa so omejene; vseeno meni, da bi bilo treba pred pozivom k sankcijam vzpostaviti boljši sistem za merjenje učinkovitosti, pred morebitnimi sankcijami pa bi bilo treba državam članicam pomagati izboljšati učinkovitost;

36. poziva Komisijo, naj bolj izkorišča možnosti, ki jih ponuja obstoječa zakonodaja, kar zadeva rezervo za uspešnost, da bi resnično ustvarila finančne spodbude za izboljšanje finančnega poslovodenja v praksi; nadalje poziva k večji rabi rezerve za uspešnost kot instrumenta za povečanje elementa, ki se pogojuje z uspešnostjo, ob naslednji reviziji zakonodaje (7);

37. ugotavlja, da se je svetovanje osrednjih služb Komisije pri letnem poročanju generalnih direktoratov o uspešnosti izboljšalo, vendar znova opozarja, da cilji teh direktoratov niso primerni za upravljavske namene in da še vedno obstajajo težave s kazalniki za spremljanje uspešnosti; ugotavlja tudi, da so bili kazalniki, uvedeni v preteklih letih za merjenje napredka pri reformah strategije Evropa 2020 na ravni Unije in držav članic, leta 2014 odstranjeni iz letnega poročila o dejavnostih generalnega sekretarja Komisije in namesto tega vključeni v načrte upravljanja in letna poročila o dejavnostih operativnih generalnih direktoratov;

38. zahteva, naj Komisija razmisli o predlogih za: (a) večjo usklajenost večletnega finančnega okvira s strategijo Evropa 2020 in po potrebi njegovo revizijo, da bi tej strategiji bolj ustrezal; (b) upoštevanje političnih ciljev na visoki ravni iz strategije Evropa 2020 pri ciljih na ravni Unije; (c) jamstvo, da bodo cilji na ravni Unije v partnerskih sporazumih in programih pretvorjeni v tematske cilje, ki jih je mogoče povezati z operativnimi cilji na ravni držav članic ali v programih, ki jih neposredno upravlja Komisija;

39. poziva Komisijo, da zakonodajalcu predlaga, naj: (a) države članice v svoje partnerske sporazume in programe po potrebi vključijo izjavo o količinsko opredeljenih rezultatih, ki naj bi jih dosegle s financiranjem; (b) vsi partnerski sporazumi in programi vključujejo skupne kazalnike rezultatov, ki se, kadar je mogoče, uporabljajo za vse sklade in so zasnovani za spremljanje napredka na lokalni ravni, ravni držav članic in na ravni Unije; (c) okvir uspešnosti čim bolj sloni na teh skupnih kazalnikih rezultatov;

40. zahteva, da Komisija v prihodnja finančna poročila iz člena 318 PDEU vključi analizo učinkovitosti, uspešnosti in rezultatov, ki jih bo naložbeni načrt v višini 315 milijard EUR, ki ga je predsednik Komisije Jean-Claude Juncker napovedal 26. novembra 2014 na plenarnem zasedanju v Parlamentu, dosegel v zvezi z rastjo in ustvarjanjem delovnih mest;

Nadaljnji ukrepi v zvezi z razrešnico Komisiji za leto 2013

41. obžaluje, da je skupna stopnja napake ostala na skoraj enaki ravni in da so na plačila znova pomembno vplivale napake; Poglavje 2013 2014 Transakcije Stopnja napake (%) (8) Transakcije/znesekv /EUR Stopnjanapake (%) Prihodki 55 0,0 55 0,0 Konkurenčnost, raziskave, izobraževanje, promet, drugi programi 160 4,0 166/13 milijarde 5,6 Kohezija 343 5,3 331/55,7 milijarde 5,7 Regionalna in mestna politika 168 6,4 161 6,1 Zaposlovanje in socialne zadeve 175 3,1 170 3,7 Naravni viri 360 4,4 359/57,5 milijarde 3,6 EAGF – tržna in neposredna podpora 180 3,6 183 2,9 Razvoj podeželja, okolje, podnebni ukrepi in ribištvo 180 7,0 176 6,2 Evropa v svetu 182 2,1 172/7,4 milijarde 2,7 Uprava 135 1,1 129/8,8 milijarde 0,5 Skupaj 1 180 4,5 1 157 /142,4 milijarde 4,4

42. obžaluje, da so pregledi na prvi ravni, ki jih v okviru deljenega upravljanja izvajajo države članice, še vedno premalo zanesljivi in da še vedno obstajajo pomanjkljivosti pri izključevanju neupravičenih zemljišč iz identifikacijskega sistema za zemljišča (LPIS); poudarja, da imajo glede na letno poročilo Računskega sodišča za leto 2014 tako področja deljenega upravljanja kot vsi drugi operativni odhodki (ki jih večinoma neposredno upravlja Komisija) ocenjeno stopnjo napake 4,6 %; vendar ugotavlja, da so bili opravljeni številni popravki;

43. z zaskrbljenostjo ugotavlja, da naslednja priporočila in zahteve iz razrešnice Komisiji za leto 2013 še vedno niso uresničene: (a) sistem kazni za primere, ko države članice posredujejo nepravilne informacije o programih, ter za lažno in nepravilno poročanje plačilnih agencij, ki naj vsebuje tri razsežnosti, in sicer statistične podatke inšpekcijskih pregledov, izjave plačilnih agencij in delo, ki ga opravijo certifikacijski organi; (b) objava letnih povzetkov in izjav o upravljanju (ne samo nacionalnih izjav), če so se države članice prostovoljno odločile, da jih predstavijo, po potrebi kot zaupnih dokumentov, kar bo omogočilo boljši vpogled v finančno poslovodenje ter njegove dejanske izboljšave; vendar še vedno ni jasno, kako učinkoviti bodo ti ukrepi, glede na razlike v strukturah držav članic in v politični odgovornosti različnih nacionalnih organov; (c) analize in informacije o predhodnih rezultatih, doseženih na osnovi naložbenega načrta za Evropo, kot je novembra 2014 Parlamentu napovedal predsednik Komisije Jean-Claude Juncker;

44. z obžalovanjem ugotavlja, da je bilo od 65 priporočil Računskega sodišča iz obdobja 2011–2012 samo 20 priporočil izvedenih v celoti, 26 se jih še izvaja v večini vidikov, 19 pa se jih izvaja v nekaterih vidikih; poziva Komisijo, naj uresniči priporočila in zahteve Parlamenta ter še naprej uresničuje priporočila Računskega sodišča;

45. poudarja, da je iz zornega kota Parlamenta nezadovoljivo, če se kontradiktorni postopki končajo z različnima sklepoma Komisije in Računskega sodišča; zato poziva obe instituciji, naj se izogibata takšnemu izidu;

46. poziva Komisijo, naj predstavi akcijski načrt z roki in cilji, da bi uspešneje preprečevala te ponavljajoče se napake;

Stališče Računskega sodišča: njegova izjava o zanesljivosti

47. pozdravlja dejstvo, da je mnenje Računskega sodišča o zanesljivosti računovodskih izkazov za leto 2014 pozitivno, kot je bilo od leta 2007, in da je ugotovilo, da na prihodke v letu 2014 niso pomembno vplivale napake; z zadovoljstvom ugotavlja tudi, da so obveznosti, povezane z računovodskimi izkazi za proračunsko leto, ki se je končalo 31. decembra 2014, v vseh pomembnih vidikih zakonite in pravilne;

48. ugotavlja, da končni rezultati v splošnem potrjujejo prejšnje ugotovitve Računskega sodišča;

49. obžaluje, da so že 21. leto zapored na plačila pomembno vplivale napake, razlog za to pa je le delna učinkovitost nadzornih in kontrolnih sistemov;

50. obžaluje, da je najverjetnejša stopnja napake pri plačilih znašala 4,4 %; opozarja, da je bila najverjetnejša stopnja napake pri plačilih v proračunskem letu 2013 ocenjena na 4,7 %, v proračunskem letu 2012 na 4,8 % in v proračunskem letu 2011 na 3,9 % (9); ugotavlja, da sta bili najvišji stopnji napake odkriti pri porabi za ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo (5,7 %) ter konkurenčnost za rast in delovna mesta (5,6 %); ugotavlja, da je ocenjena stopnja napake pri upravnih odhodkih najnižja (0,5 %);

51. se sprašuje, ali stopnja napake za posamezne transakcije temelji na primerljivi osnovi in ali lahko služi kot ustrezno primerjalno merilo; ugotavlja, da je stopnja napake za sheme povračila stroškov (5,5 %) odvisna od upravičenosti stroškov, medtem ko za programe na podlagi pravic (2,7 %) temelji samo na izpolnjevanju pogojev;

52. ugotavlja, da bi skupna ocenjena stopnja napake v primeru, da bi Računsko sodišče revidiralo plačila, za katera niso bili uporabljeni popravljalni ukrepi držav članic in Komisije, namesto 4,4 % znašala 5,5 %; zato poziva Komisijo, organe v državah članicah ali neodvisne revizorje, naj uporabijo vse razpoložljive informacije, da bi preprečili, zaznali in odpravili morebitne napake;

53. poudarja, da ocenjena stopnja napake za operativne odhodke v okviru deljenega upravljanja z državami članicami znaša 4,6 % (2013: 4,9 %) in tako ostaja na zelo visoki stopnji; je zaskrbljen, ker se je za druge oblike operativne porabe, kjer ima glavno besedo Komisija, ocenjena stopnja napake zvišala kar na 4,6 % (2013: 3,7 %);

54. je seznanjen s priznanjem Komisije, da so na porabo pomembno vplivale napake, saj je v zbirnem poročilu za leto 2014 navedla, da je tvegani znesek od 3,7 do 5 milijarde EUR, kar je od 2,6 % do 3,5 % vseh plačil; je seznanjen z njeno oceno, da bo v prihodnjih letih odkrila in odpravila napake v skupni vrednosti približno 2,7 milijarde EUR;

55. se strinja z mnenjem Računskega sodišča, da Komisija kljub izboljšavam pri analiziranju učinka popravljalnih ukrepov ni odpravila tveganja, da bo ta učinek ocenjen previsoko ali da bo njegov pomen majhen (10);

56. ugotavlja, da so generalni direktorati Komisije za več kot tri četrtine odhodkov v letu 2014 svoje ocene tveganja utemeljili na podatkih, ki so jih posredovali nacionalni organi; je seznanjen z ugotovitvijo Komisije v zbirnem poročilu, da je zanesljivost poročil držav članic o kontrolah še vedno vprašljiva;

57. je seznanjen, da je ocenjena zmogljivost za popravke v dvanajstih generalnih direktoratih Komisije večja kot ocenjeni tvegani znesek, kaj je posledica večletne narave popravnih sistemov;

58. poziva Komisijo, naj še pravočasno za postopek razrešnice za leto 2015 preuči način izračuna zmogljivosti za popravke;

59. pripominja, da bi morala Komisija v primeru, da ima dokaze o zmanjšani sposobnosti črpanja v državah članicah, pretehtati vse določbe o prožnosti iz uredbe o večletnem finančnem okviru, ter najprej sprejeti ukrepe za odpravo nezadostne sposobnosti črpanja, šele nato pa druge ukrepe;

60. poudarja, da se je več kot dve tretjini finančnih popravkov na področju kohezije v letu 2014 nanašalo na primere, ko so organi držav članic umaknili prijavljene odhodke in jih nadomestili z novim zneskom; odobrava, da je ta postopek v programskem obdobju 2014–2020 omejen;

61. poziva Komisijo, naj v sodelovanju z državami članicami za vsa področja politik in za proračun Unije kot celoto oceni preostalo stopnjo napake po vseh popravljalnih ukrepih, pri tem pa upošteva večletno naravo programov;

62. poziva Komisijo, naj dosledno uporablja člen 32(5) nove finančne uredbe, če je stopnja napake nenehno visoka, nato pa poišče slabosti v sistemih kontrole, analizira stroške in koristi morebitnih popravljalnih ukrepov ter primerno ukrepa oziroma predlaga primerne ukrepe v zvezi s poenostavitvijo, izboljšanjem sistemov kontrole in preoblikovanjem programov ali sistemov izvedbe pred vmesnim pregledom programskega obdobja 2014–2020;

63. opozarja na ugotovitev Računskega sodišča, da bi bilo mogoče popraviti znaten delež napak oziroma jih odkriti in preprečiti, še preden so bile storjene, če bi Komisija, organi držav članic in neodvisni revizorji uporabili vse informacije, ki so jih imeli na voljo; je zaskrbljen zaradi priznanja Komisije, da je za odpravo napak potrebnih najmanj deset let; opozarja, da bi lahko z uporabo vseh razpoložljivih informacij stopnjo napake za odhodke regionalne in mestne politike (6,1 %) ter za razvoj podeželja, okolje, podnebne ukrepe in ribištvo (6,2 %) zmanjšali za 3,3 odstotne točke; poudarja, da bi lahko z uporabo vseh razpoložljivih informacij stopnjo napake na področju konkurenčnosti za rast in delovna mesta, ki ga neposredno upravlja Komisija, zmanjšali za 2,8 odstotne točke;

64. ugotavlja, da je bil leta 2014 dan nov poudarek pripravi in analizi proračuna, usmerjeni v rezultate, spremenili pa so se tudi metodološki pristopi; v zvezi s tem poudarja, da je potrebna jasna in pregledna raziskava o prispevku proračuna Unije za leto 2014 k rezultatom, doseženim v povezavi s strategijo Evropa 2020, in ciljem sektorske politike;

65. ugotavlja tudi, da se skuša v letnih poročilih o dejavnostih opredeliti rezultate ukrepov, vendar so še vedno bolj osredotočena na realizacijo, ne na rezultate;

66. podpira pridržke, ki jih je generalni direktor GD REGIO izrazil v svojem letnem poročilu o dejavnostih v zvezi z upravljavskimi in nadzornimi sistemi Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada v programskem obdobju 2007–2013 v 12 državah članicah (77 programov) in v zvezi s programi evropskega teritorialnega sodelovanja; meni, da ti pridržki kažejo, da kontrolni postopki, ki so jih uvedle Komisija in države članice, ne morejo zagotoviti potrebnega jamstva glede zakonitosti in pravilnosti vseh z izkazi povezanih transakcij na ustreznih političnih področjih;

67. podpira pridržke, ki jih je izrazil generalni direktor GD AGRI v letnem poročilu o dejavnostih in se nanašajo na naslednje postavke odhodkov: — ABB02— odhodki za tržne ukrepe: tvegani znesek znaša 77,7 milijona EUR in osem elementov pridržka; štiri sheme pomoči v sedmih državah članicah: Avstrija, Francija (dva ukrepa pomoči), Nizozemska, Poljska, Španija, Romunija in Združeno kraljestvo, — ABB03— neposredna plačila: tvegani znesek znaša 831,6 milijona EUR; 15 plačilnih agencij v šestih državah članicah: Španija (10 plačilnih agencij), Francija, Združeno kraljestvo (Agencija za plačila podeželju (Rural Payments Agency) - Anglija), Grčija, Madžarska in Portugalska, — ABB04— odhodki za razvoj podeželja: tvegani znesek znaša 532,5 milijona EUR; 28 plačilnih agencij v 16 državah članicah: Bolgarija, Nemčija (tri plačilne agencije), Danska, Španija (šest plačilnih agencij), Francija (dve plačilni agenciji), Združeno kraljestvo (dve plačilni agenciji), Madžarska, Grčija, Italija (štiri plačilne agencije), Litva, Latvija, Nizozemska, Poljska, Portugalska, Romunija in Švedska, — ABB05— odhodki IPARD za Turčijo: tvegani znesek znaša 5,07 milijona EUR; meni, da ti pridržki kažejo, da kontrolni postopki, ki so jih uvedle Komisija in države članice, ne morejo zagotoviti potrebnega jamstva glede zakonitosti in pravilnosti vseh z izkazi povezanih transakcij na ustreznih političnih področjih;

68. podpira pridržke, ki jih je izrazil generalni direktor GD EMPL v letnem poročilu o dejavnostih; ugotavlja, da gre za pridržek v zvezi s plačili za programsko obdobje 2007–2013, ki se nanaša na tvegani znesek 169,4 milijona EUR v letu 2014 glede odhodkov za upravljavske in nadzorne sisteme 36 posebnih operativnih programov Evropskega socialnega sklada v Belgiji, Češki republiki, Franciji, Nemčiji, Grčiji, Madžarski, Italiji, Romuniji, Slovaški, Španiji in Združenem kraljestvu; meni, da ti pridržki kažejo, da kontrolni postopki, ki so jih uvedle Komisija in države članice, ne morejo zagotoviti potrebnega jamstva glede zakonitosti in pravilnosti vseh z izkazi povezanih transakcij na ustreznih političnih področjih;

69. poziva generalnega direktorja GD DEVCO, naj v letnem poročilu o dejavnostih predloži zagotovilo, ki bo bolj temeljilo na razlikovanju tveganj, ter posledično usmeri več svojih virov za kontrole v področja, zajeta v posebnih pridržkih;

70. poziva Svet, naj bo pri razrešnicah bolj pozoren, in pozdravlja kritičen pristop Švedske in Združenega kraljestva, ki sta Komisijo in Računsko sodišče pozvala, naj: — se osredotočita na področja in prejemnike z višjim tveganjem napake, namesto da dodajata več kontrol za vse, — se osredotočita na predhodne, ne pa naknadne kontrole, — ohranita soglasno dogovorjene zgornje meje za plačila, zlasti z vzdrževanjem fiskalne discipline v zvezi z obveznostmi, učinkovitim sproščanjem neporabljenih odobrenih sredstev, da se omogočijo nove prednostne naloge in programi, večjo preglednostjo na podlagi dolgoročnih napovedi, zagotavljanjem ravnotežja med obveznostmi in plačili ter zmanjšanjem prevelikih denarnih zneskov v finančnih instrumentih, saj je v njih še vedno nedostopnih več kot 14 milijard EUR neizkoriščenih sredstev, ki bi jih lahko uporabili za nujnejše potrebe in prednostne naloge; pozdravlja tudi zahtevo Švedske in Združenega kraljestva, naj organi držav članic bolje uporabijo razpoložljive informacije za preprečevanje, odkrivanje in popravljanje napak, preden se odhodki prijavijo Komisiji;

Povzetek

71. zaključuje, da v postopku razrešnice: (a) daje prednost uravnoteženemu pristopu, ki združuje tradicionalne metode ter večji poudarek na uspešnosti in rezultatih, pri čemer je treba v vsakem primeru upoštevati obveznosti, ki izhajajo iz pogodb, sektorske politike in potrebno prožnost za obvladovanje nepredvidljivih dogodkov; (b) zahteva izboljšave na področju razpoložljivosti in upravljanja podatkov za napovedi uspešnosti in rezultatov; (c) ceni tesnejšo povezavo med proračunom Unije ter njenimi osrednjimi političnimi strategijami in koncepti (npr. strategijo Evropa 2020) in njihovo korelacijo s ključnimi sektorskimi politikami; (d) spoštuje izboljšane metode za upravljanje in kontrolo v skladu z načeli dobrega finančnega poslovodenja; (e) omogoča dopolnjevanje ugotovitev iz prejšnjih postopkov razrešnice na osnovi rednega nadaljnjega spremljanja; (f) obžaluje, da se je močno zvišala stopnja napake za operativne odhodke, ki jih neposredno upravlja Komisija, in je prvič enaka stopnji napake pri odhodkih v okviru deljenega upravljanja z državami članicami;

B. POSEBNA POGLAVJA

Splošno upravljanje proračuna in finančno poslovodenje

72. poudarja, da je dobro finančno poslovodenje namenjeno dejanskim rezultatom proračunskih ukrepov Unije, seveda če upoštevajo pravila o zakonitosti in pravilnosti ter z vidika Unije prispevajo k dodani vrednosti proračuna Unije; poudarja, da je zmanjševanje stopnje napak in primerov goljufij potreben pogoj za upoštevanje načel dobrega finančnega poslovodenja;

73. poudarja, da stopnja napak ne pomeni nujno goljufij, neučinkovitosti ali zapravljanja, temveč gre za oceno finančnih tokov, ki ne bi smeli biti izplačani, saj sredstva niso bila porabljena v skladu s pravili in predpisi; vseeno poudarja, da občutno povečanje resnih napak v povezavi s postopki javnih naročil zbuja resno zaskrbljenost, saj države članice razpolagajo z večletnimi izkušnjami na področju obstoječih pravil javnih naročil in če imajo težave že s temi pravili, to ne pomeni nič dobrega za čas, ko bodo morale prilagajati nacionalne zakonodaje in postopke novim direktivam o javnih naročilih in koncesijah; priznava, da državljani Unije ne razumejo najbolje stopnje napake in v zvezi s tem prosi Računsko sodišče, naj s Komisijo začne razpravo, da bi prepoznala morebitne metodološke pomanjkljivosti in dosegla dogovor o skupnih standardih poročanja stopnje napake;

74. priporoča, da se pravila in predpisi preverijo s postopkom presoje učinkov predpisov (11), s čimer bi preverili njihovo združljivost in skladnost s potrebami in cilji Unije, na primer v zvezi s programi povračila stroškov, pri čemer do napak najpogosteje prihaja pri plačilu neupravičenih stroškov (41 %) in javnih naročilih (27 %); ugotavlja, da se lahko te napake razlikujejo od goljufij ali namernega zavajanja z namenom pridobivanja koristi;

75. v zvezi s tem opozarja, da se je proračun Unije za leto 2014 izvrševal v različnih regulativnih okvirih, saj sta v tem letu veljala tako okvir za obdobje 2007–2013 kot okvir za obdobje 2014–2020;

76. zato poudarja, da je pravilno in pomembno razlikovati med različnimi vrstami stopnje napake, povezanimi z različnimi vrstami proračunskih odhodkov Unije, saj se ti dodeljujejo v skladu z različnimi merili, zato jih je zelo težko primerjati;

77. ugotavlja, da poročilo Računskega sodišča za leto 2014 poskuša podpreti okrepljeno kulturo uspešnosti, zato posebno pozornost namenja vprašanjem v zvezi z uspešnostjo proračuna Unije, pri čemer se je v okviru pilotnega projekta preverila možnost dopolnjevanja sredstev Unije in strategije Evropa 2020; ugotavlja, da je Računsko sodišče poudarilo in odkrilo slabo in šibko povezavo med sporazumi o partnerstvu/operativnimi programi in strategijo Evropa 2020; vseeno opozarja, da bi bilo treba takšno dopolnjevanje obravnavati v splošnem kontekstu poslanstev, ki so specifična za različne sklade na podlagi njihovih ciljev, utemeljenih v Pogodbi, vključno z ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo;

78. je zaskrbljen zaradi stopnje črpanja sredstev v državah članicah, ki se giblje med 50 in 92 %; poziva Komisijo, naj predstavi temeljito analizo razlogov, zaradi katerih imajo nekatere regije še vedno nizko stopnjo črpanja sredstev, in oceni posebne ukrepe za reševanje strukturnih težav, ki so vzrok teh pomanjkljivosti;

79. ceni inovativno naravo letnega poročila Računskega sodišča za leto 2014, ki vključuje na rezultatih in uspešnosti temelječ pristop ter ocenjuje uporabo in usmeritev proračunskih ukrepov Unije glede na prednostne cilje strategije Evropa 2020; meni, da bi bilo treba pristop, ki temelji na rezultatih in uspešnosti, uporabiti tudi v prihodnjih letih, ko se bodo v okviru evropskega semestra pripravljala priporočila za posamezne države;

80. poudarja, da je v ugotovitvah Računskega sodišča o dosežkih izpostavljena potreba po ukrepih za izboljšanje uspešnosti proračuna in skupnih standardov upravljanja;

Uspešnost proračuna

81. ugotavlja, da proračunska uspešnost pomeni, da se proračunski odhodki Unije v ustrezni meri namenijo dejanskim prednostnim nalogam v določenem obdobju;

82. poudarja, da kultura uspešnosti temelji na treh osrednjih stebrih: strategiji, poenostavitvi in proračunskem postopku;

83. priporoča, naj se nadaljuje proces poenostavitve postopkov in proračunske vsebine, s katerim bi zmanjšali čezmerne upravne ovire in omejili čezmerne prenose v zakonodajo posameznih držav članic; poudarja, da postopek poenostavitve ne sme privesti do deregulacije ter da ne sme pomeniti, da se bo pozabilo na kontrolne mehanizme in postopke, npr. predhodne revizije; poudarja, da poenostavitev ne bi smela povzročati prepogostih sprememb regulativnega okvira, ki bi privedle do dodatnih obremenitev za uprave in upravičence ter bi tako ogrozile načrtovane pozitivne spremembe poenostavitve; je zadovoljen, da je Komisija ustanovila skupino na visoki ravni, in pričakuje rezultate;

84. priporoča izboljšanje proračunskega postopka v smislu zagotavljanja informacij o izvrševanju in upravljanju izvrševanja, vključno s stroškovno učinkovitostjo kontrol, izjavami o zanesljivosti in podelitvi razrešnice, projektnimi zbirkami podatkov in komuniciranjem;

85. poziva Komisijo, naj izboljša komunikacijo in sodelovanje med subjekti, ki sodelujejo pri načrtovanju in izvrševanju proračuna ter pri podelitvi razrešnic, pa tudi s širšo javnostjo, in sicer z uskladitvijo pričakovanj, izmenjavo izkušenj o izvrševanju in poročanjem o doseganju ciljev;

86. poziva Komisijo, naj preuči uporabo orodij, kot so družbeni mediji, ankete in fokusne skupine, za merjenje ozaveščenosti javnosti in ocenjevanje načinov za izboljšanje svojih komunikacijskih strategij v prihodnosti z vidika obveščanja državljanov o rezultatih projektov;

87. pozdravlja novo medinstitucionalno delovno skupino za na uspešnosti temelječo pripravo proračuna, namenjeno doseganju skupnega razumevanja načel priprave proračuna, ki temeljijo na uspešnosti in so usmerjena v rezultate;

88. priporoča ustrezne izboljšave na področjih, kot so usklajevanje intenzivnosti kontrol s tveganjem, povezovanje poročanja o uspešnosti ter zanesljivost rezultatov kontrol, o katerih poročajo države članice;

89. ugotavlja, da je Komisija vzpostavila ogromno analitično zmogljivost, ki se osredotoča predvsem na sektorje, ki bi utegnili biti zanimivi za posamezne generalne direktorate, zanemarja pa analizo horizontalnih, večdisciplinarnih vprašanj in dejanskih rezultatov svojih politik, ki se (so)financirajo iz proračuna Unije;

90. meni, da se je smiselno osredotočiti na pristop, temelječ na uspešnosti, in na vprašanje tržnih nepravilnosti/napak, saj bi se lahko s tem pristopom financiranje Unije usmerilo na področja, ki najbolje izpolnjujejo merila gospodarnosti, učinkovitosti in uspešnosti; poudarja, da bi morala biti oblika prilagojena vrsti različnih tržnih nepravilnosti/napak, po eni strani povezanih z asimetričnostjo informacij, po drugi pa s tržno oceno koristi, ki v širšem smislu ne vključujejo vseh pozitivnih zunanjih in širših socialnih učinkov, a se upravičeno podpirajo s sredstvi Unije;

91. predlaga, naj Komisija pri ocenjevanju dodane vrednosti za Unijo sprejme merilo na podlagi tega, kaj bi se najverjetneje zgodilo, če bi se projekt ali dejavnost izvedla oziroma ne bi prejela sredstev Unije;

92. obvezno zahteva pojasnilo o tem, koliko sredstev iz skladov Unije je bilo izplačanih medijskim podjetjem v vseh državah članicah ter katera podjetja so prejela plačilo, pa tudi o tem, ali so sredstva prejela za povečevanje prepoznavnosti skladov ali iz drugih razlogov;

Deljeno upravljanje

93. spominja, da imajo največjo odgovornost za pravilno dodeljevanje sredstev iz proračuna Unije države članice, saj se 76 % odhodkov porabi z deljenim upravljanjem; poudarja, da imajo države članice pomembno odgovornost pravilno in zakonito izvrševati proračun Unije, kadar so odgovorne za upravljanje sredstev Unije;

94. poudarja, da je za pravilno dodeljevanje osrednjega pomena pravilna opredelitev potreb Unije v navezi s prednostnimi nalogami držav članic na področju razvoja;

95. poudarja, da bolj si bodo države članice prizadevale uresničiti nacionalne in opredeljene cilje strategije Evropa 2020, bolje bo mogoče usmeriti proračunska sredstva Unije, in bolj bodo ti cilji odražali dejanske gospodarske, socialne, ozemeljske in okoljske potrebe Unije, laže bo Unija vzpostavila okolje za dobro finančno poslovodenje; v zvezi s tem priporoča, da se oblikuje stalna platforma, pri kateri bi sodelovali predstavništva Komisije in nacionalnih vlad, vključno s stalnimi predstavništvi pri Uniji, ter regionalnih vlad in organov;

96. se strinja z ugotovitvijo Računskega sodišča, da morajo Komisija, nacionalni organi in neodvisni revizorji uporabljati vse razpoložljive informacije, ki so na voljo, da bi preprečili ali odkrili in popravili napake pred povračilom stroškov; odločno izjavlja, da ni razlogov, zaradi katerih Komisija, nacionalni organi in neodvisni revizorji ne bi ustrezno ukrepali, da bi preprečili, odkrili in popravili napake, če razpolagajo s podatki;

97. poziva Računsko sodišče, naj skupaj z državnimi revizijskimi organi zasnuje sistem, ki mu bo omogočal oceniti naknadne ukrepe, ki jih države članice sprejmejo na osnovi njegovih priporočil;

98. poziva Komisijo, naj usmerja države članice, da bo mogoče sporazume o partnerstvu in operativne programe bolj celovito vključiti v strategijo Evropa 2020 ter začeti izvajati koncept skupnih kazalnikov rezultatov, kakor je predlagalo Računsko sodišče v poročilu za leto 2014;

99. meni, da bi bilo koristno, če bi Parlament in Svet skupaj našla način reševanja vprašanja potrošnje držav članic v okviru deljenega upravljanja;

100. podpira vključitev priporočil za posamezne države v sporazume o partnerstvu;

101. poziva Komisijo, naj okrepi pogajanja z državami članicami glede potrebe po objavi nacionalnih izjav in letnih povzetkov;

Finančni popravki in izterjave

102. je zaskrbljen, ker so finančni popravki, izvršeni v letu 2014 (v primerjavi s prejetimi plačili Unije), pri nekaterih državah članicah trikrat višji od povprečja 2,3 % (Slovaška 8,7 %, Češka 8,1 %, Grčija 4,7 %);

103. opaža, da je bilo v programskem obdobju 2007–2013 za 209 milijonov EUR finančnih popravkov pri ESS potrjenih, za 156 milijonov EUR pa izvršenih, od teh je bilo leta 2014 potrjenih 95 milijonov EUR; pripominja, da so države z najvišjo ravnjo popravkov Španija (56 milijonov EUR), Romunija (43 milijonov EUR), Poljska (32 milijonov) in Francija (20 milijonov);

104. izjavlja, da skupni zneski popravkov za kohezijsko politiko v obdobju 2007–2013 predstavljajo 0,9 % proračunskih dodelitev; soglaša z mnenjem Komisije, ki pričakuje, da bodo finančni popravki za obdobje 2007–2013 še naraščali v prihodnjih letih, ko se bodo zaključevali programi iz tega obdobja;

105. opaža, da je Komisija za programe ESRR/Kohezijskega sklada skupaj uveljavila za približno 2 milijardi EUR finančnih popravkov od začetka programskega obdobja 2007–2013, kar vključuje 782 milijonov EUR finančnih popravkov, ki so jih uveljavile države članice, preden so odhodke prijavile Komisiji ali sočasno s tem; z zaskrbljenostjo opaža, da so države članice, ki jih to najbolj zadeva, Češka (719 milijonov EUR), Madžarska (298 milijonov EUR), Grčija (257 milijonov EUR), Španija (237 milijonov EUR), Slovaška (152 milijonov EUR), Romunija (146 milijonov EUR) in Italija (105 milijonov EUR);

106. kar zadeva ESS ugotavlja, da so države članice z najvišjimi kumulativnimi finančnimi popravki Romunija (355 milijonov EUR), Španija (213 milijonov EUR) in Poljska (152 milijonov EUR);

107. meni, da so finančni popravki in izterjave učinkovit način za zaščito proračuna EU; vseeno obžaluje, da se zaradi pravnega okvira za zaščito finančnih interesov Unije, zapletenosti s tem povezanih postopkov in števila kontrolnih ravni na mnogih področjih napake odpravijo šele več let po nastanku;

Zaščita finančnih interesov

108. poudarja, da korupcija in goljufije spodkopavajo zaupanje v javne institucije in demokracijo, ovirajo pa tudi delovanje notranjega trga Unije; ugotavlja, da je potreben celovit pristop s sodelovanjem institucij Unije (in držav članic); obžaluje, da več institucij Unije (Komisija in agencije, Evropski urad za boj proti goljufijam, Računsko sodišče) na različne načine poroča o goljufijah;

109. priporoča, naj Komisija celotno ureditev v zvezi s poročanjem združi v en sam skladen sistem, da bi zaščitila finančne interese Unije, s tem pa povečala učinkovitost boja proti goljufijam in korupciji; spominja, kako pomembna je skladna zakonodaja v Uniji pri učinkovitem boju proti organiziranemu kriminalu, ki deluje na nadnacionalni ravni;

110. opozarja, da je preglednost najučinkovitejši instrument za preprečevanje zlorab in goljufij; poziva Komisijo, naj izboljša zakonodajo na tem področju, in doseže, da bo objavljanje informacij o vseh upravičencih do sredstev iz evropskih skladov obvezna, vključno z informacijami o podizvajalcih;

111. poziva Komisijo, naj pristopi h Kazenskopravni konvenciji o korupciji (ETS št. 173) Sveta Evrope in pospeši pogajanja o sodelovanju Unije v Skupini držav proti korupciji (GRECO), da bi prispevala k bolj usklajenim protikorupcijskim politikam v Evropi;

112. poziva Komisijo, naj prevzame vso odgovornost za vračilo neupravičeno izplačanih sredstev v proračun Unije ter izoblikuje enotna načela poročanja v vseh državah članicah, da bi zagotovila zbiranje primerljivih, zanesljivih in ustreznih podatkov;

113. pozdravlja izjavo Komisije iz letnega poročila o zaščiti finančnih interesov za leto 2014, v kateri opominja, da bi tako direktiva o zaščiti finančnih interesov kot uredba o evropskem javnem tožilstvu dopolnila in utrdila pravni okvir ter občutno okrepila boj proti goljufijam; ponovno izraža stališče, da je treba nujno sprejeti direktivo o zaščiti finančnih interesov, pri čemer bi morala zajemati tudi področje DDV in jasno opredeliti kršitve v zvezi z zaščito finančnih interesov, minimalna pravila za najvišjo kazen odvzema prostosti, ki se uporablja, in minimalna pravila glede zastaranja; spominja na zadevo Taricco, v kateri Sodišče Evropske unije opozarja, da so goljufije na področju DDV omenjene v opredelitvi kršitev v zvezi z zaščito finančnih interesov v konvenciji o zaščiti finančnih interesov iz leta 1995; poziva Komisijo, naj pojasni odnose med Eurojustom, Evropskim javnim tožilstvom in Evropskim uradom za boj proti goljufijam ter preuči, ali je mogoče s tesnejšim celovitim pristopom teh agencij povečati učinkovitost preiskav;

114. pozdravlja odločitev Komisije, da poveča preglednost z izboljšanjem sistema strokovnih skupin, zlasti kar zadeva postopek izbire strokovnjakov, z razvojem nove politike glede navzkrižja interesov za strokovnjake, ki so imenovani kot posamezniki, ki Evropskemu parlamentu omogoča izvajanje neposrednega nadzora nad temi imenovanji; je seznanjen z zahtevo, da se strokovnjaki, kadar je to ustrezno, vpišejo v register za preglednost; vseeno poziva Komisijo, naj pri pisanju predlogov sprememb za veljavna horizontalna pravila o strokovnih skupinah upošteva priporočila Evropskega varuha človekovih pravic o sestavi strokovnih skupin in priporočila iz študije z naslovom „Sestava strokovnih skupin Komisije in stanje registra strokovnih skupin“, da bi se oblikoval bolj sistematičen in preglednejši pristop; zahteva, naj Komisija pred formalnim sprejetjem teh pravil začne dialog s Parlamentom, zlasti v zvezi s prihodnjim poročilom Odbora za proračunski nadzor in Odbora za pravne zadeve o tej zadevi; spodbuja evropske agencije, naj razmislijo o podobnih reformah;

115. poudarja, da v državah članicah ni nadaljnje obravnave domnevnih primerov goljufije, ki vplivajo na finančne interese Unije in jim jih je posredoval OLAF; poziva Komisijo, naj sprejme ustrezne ukrepe, in OLAF, naj še naprej podpira države članice pri povečevanju uspešnosti preprečevanja in odkrivanja goljufij v zvezi z evropskimi sredstvi;

116. poziva Komisijo, naj vzpostavi sistem doslednih kazalnikov in enotnih meril; je zaskrbljen nad zanesljivostjo in kakovostjo podatkov, ki jih posredujejo države članice; zato poziva Komisijo, naj v tesnem sodelovanju z državami članicami zagotovi izčrpne, točne in zanesljive podatke, pri tem pa upošteva, da je cilj polno izvajanje programa enotne revizije;

117. ponavlja svojo zahtevo, naj Komisija Parlamentu in Svetu dvakrat na leto poroča o tem, kako institucije Unije izvajajo svojo notranjo protikorupcijsko politiko, in pričakuje, da bo prihodnje poročilo na voljo v začetku leta 2016; poziva Komisijo, naj doda poglavje o uspešnosti institucij Unije v boju proti korupciji, in meni, da bi morala prihodnja protikorupcijska poročila Komisije vedno zajemati vse institucije in organe Unije;

118. je zaskrbljen, ker po podatkih, ki jih je predložila mreža Eurodad o pranju denarja, spadata Luksemburg in Nemčija na prvo mesto glede nevarnosti pranja denarja; meni, da morajo države članice v celoti ratificirati direktivo Unije o pranju denarja ter uvesti javni register o lastništvu podjetij, vključno s skrbniškimi skladi;

119. poziva, naj se ukine prostovoljni in uvede obvezni register Unije za vse lobiste, ki izvajajo svoje dejavnosti pri Komisiji;

120. meni, da je prvo dvoletno poročilo Komisije o boju proti korupciji obetaven poskus boljšega razumevanja korupcije v vseh njenih razsežnostih, razvoja učinkovitih ukrepov za njeno preprečevanje ter utiranja poti za okrepljeno odgovornost javne sfere do državljanov Unije; v zvezi s tem ponovno potrjuje pomen politike ničelne tolerance Unije do goljufij, korupcije in nedovoljenega dogovarjanja, vendar obžaluje, da omenjeno poročilo ni vsebovalo protikorupcijske politike samih institucij Unije;

121. zahteva, da Komisija najpozneje v svojem drugem poročilu o boju proti korupciji tako na ravni institucij kot na ravni držav članic Unije dodatno analizira okolje, v katerem se izvajajo politike, ter tako opredeli inherentne kritične dejavnike, ranljiva področja in dejavnike tveganja, ki vodijo v korupcijo;

122. poziva Komisijo, naj nemudoma izpolni svojo obveznost poročanja iz konvencije Organizacije združenih narodov (OZN) proti korupciji;

Stopnja napak v splošnem

123. z zaskrbljenostjo ugotavlja, da so najpogostejše vrste odkritih napak neupravičeni stroški, navedeni v zahtevkih za povračilo stroškov (41 %), resne napake pri javnih naročilih (27 %) ter nepravilno navajanje kmetijskih površin (20 %);

124. vseeno ugotavlja, da se je odstotek resnih napak držav članic pri javnih naročilih občutno zmanjšal s 45 % leta 2013 na področju regionalne politike na 25 % vseh opredeljenih napak za skupno politično področje ekonomske, socialne in teritorialne kohezije v letu 2014;

125. meni, da je zaskrbljujoče, da so imeli Komisija, nacionalni organi ali neodvisni revizorji pri številnih količinsko opredeljivih napakah dovolj podatkov, da bi lahko preprečili ali odkrili in popravili napake, preden so bili odhodki sprejeti, in da bi lahko bila stopnja napake, če bi vse te informacije uporabili za njihovo odpravljanje, bistveno nižja;

126. ugotavlja, da ocenjena stopnja napake za programe na podlagi pravic znaša 2,7 % (leta 2013: 3 %) in je torej precej nižja kot za odhodke za povračilo stroškov, kjer je ocenjena stopnja napake 5,5 % (leta 2013: 5,6 %); poziva Komisijo, naj v okviru poenostavitve preuči možnost prehoda s sheme povračil na shemo izplačila na podlagi pravic, kjer je to ustrezno;

Najboljša praksa

127. poziva države članice, naj resno upoštevajo svoje obveznosti v zvezi z uresničitvijo ciljev strategije Evropa 2020, kakor to počnejo v primeru priporočil za posamezne države in postopka evropskega semestra, saj bi to odražalo vidno spremembo v razumevanju uspešnosti, ki bi jo bilo mogoče še nadgraditi z začetkom izvajanja postopkov ocenjevanja z vplivom, na primer rezervo za uspešnost odgovornih upravičencev ter sankcijami in omejitvami za druge;

Ocena in analiza glavnih rezultatov proračuna Unije za leto 2014

128. ugotavlja, da skupni znesek približno 142,5 milijarde EUR v letu 2014 predstavlja skoraj 2 % celotne javne porabe v državah članicah Unije oziroma 1 % BDP Unije;

129. zahteva, naj se opredeljevanje dejanskega vpliva uporabe proračuna Unije na makroekonomske kazalnike Unije vključi v postopek podelitve razrešnice;

130. obžaluje, da je bilo ob koncu leta 2013 končnim prejemnikom izplačanih zgolj 47 % prispevkov za instrumente finančnega inženiringa v okviru deljenega upravljanja (37 % izplačanih ob koncu leta 2012), gotovinski znesek, ki ostaja v instrumentih finančnega inženiringa v okviru posrednega upravljanja, pa je še zmeraj visok (1,3 milijarde EUR v letu 2014 ter 1,4 milijarde EUR v letu 2013);

131. je seznanjen s priporočilom Računskega sodišča Komisiji, naj predloži zakonodajni predlog za spremembo veljavne ureditve o podaljšanju obdobja upravičenosti instrumentov finančnega inženiringa na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (12), in z odgovori Komisije na to priporočilo;

132. na podlagi priporočila Računskega sodišča poziva Komisijo, naj pri upravljanju proračuna in finančnem poslovodenju upošteva omejitve zmogljivosti v nekaterih državah članicah, da bi se izognila prenizki porabi sredstev in zvišala stopnje črpanja, zlasti na področju skladov ESI; obenem priznava dosedanje ukrepe, kot je ustanovitev projektne skupine za boljše izvajanje, kar je že privedlo do izboljšanja;

133. poziva Komisijo, naj sprejme ukrepe za zmanjšanje neporavnanih obveznosti, vključno s pravočasno zaključitvijo programov iz obdobja 2007–2013 in zmanjšanjem denarnih sredstev, ki jih imajo upravitelji;

134. poudarja, da bi morala Komisija vsako leto pripraviti dolgoročno napoved denarnih tokov, ki bi zajemala proračunske omejitve, plačilne potrebe, omejitve zmogljivosti in morebiten umik sredstev, da bi bolje usklajevala potrebe po plačilih in razpoložljiva sredstva (13);

135. meni, da je vmesna revizija večletnega finančnega okvira, ki naj bi jo Komisija predstavila pred koncem leta 2016, prva in najboljša priložnost, da bi se strukturno spoprijeli z visoko ravnjo neporavnanih obveznosti; poziva Komisijo, naj pripravi predlog revizije večletnega finančnega okvira, da bi se, med drugim, popravila raven neporavnanih obveznosti;

Neporavnana plačila

136. poudarja, da so prevzete obveznosti v letu 2014 znašale 109,3 milijarde EUR oziroma 76,6 % razpoložljivih sredstev za prevzem obveznosti in da je zaradi tega v letu 2015 na voljo izjemno visoka raven sredstev za prevzem obveznosti (s prenosi v višini 12,1 milijarde EUR, pri čemer se je zgornja meja povečala za 16,5 milijarde EUR);

137. obžaluje, da se je znesek neplačanih zahtevkov za izplačilo v okviru uporabe varnostne rezerve povečal za 1,4 milijarde EUR na 25,8 milijarde EUR, čeprav je raven plačil še naprej višja od zgornje meje večletnega finančnega okvira; poudarja, da je treba v celoti spoštovati skupno izjavo o načrtu plačil za obdobje 2015–2016, o kateri so se dogovorili Parlament, Svet in Komisija po skupni zavezi za zmanjšanje zaostankov pri neporavnanih obveznostih za kohezijske programe iz obdobja 2007–2013 na približno 2 milijardi EUR do konca leta 2016; meni, da to stanje dejansko krši člen 310 PDEU, ki navaja, da morajo biti prihodki in odhodki v proračunu uravnoteženi;

138. poudarja, da naj bi bilo znižanje ravni neporabljenih sredstev za prevzete obveznosti po napovedih začasno zaradi zahtevanega zvišanja zgornje meje večletnega finančnega okvira za leto 2015 in naslednja leta;

139. poudarja predvsem, da so plačila državam članicam za večletne sklade ESI za obdobje 2007–2013 (14) ob koncu leta 2014 dosegla 309,5 milijarde EUR oz. 77 % od 403 milijard EUR za vse operativne programe, pri čemer je pet držav članic – Češka, Španija, Italija, Poljska in Romunija – odgovornih za več kot polovico neporabljenih sredstev za obveznosti v sklopu večletnih skladov ESI;

140. obžaluje, da so zamude pri črpanju večletnih skladov precejšnje in bi utegnile nekaterim državam članicam povzročati dejanske težave (15); zato podpira in priznava smiselnost uporabe načinov prožnosti zaradi zamud, s katerimi so se začeli izvajati vsi programi;

Prihodki

141. ugotavlja, da tok prihodkov temelji na večkanalnem načelu: (a) največji delež še zmeraj prispevajo države članice glede na svoj bruto nacionalni dohodek (BND), pri čemer je leta 2014 ta prispevek znašal 94,9 milijarde EUR; (b) drugi viri zajemajo plačila na podlagi DDV, pobranega v posameznih državah članicah, ki skupaj znaša 17,7 milijarde EUR; (c) carine in kmetijske dajatve so tretji večji vir prihodkov in znašajo 16,4 milijarde EUR;

142. pozdravlja dejstvo, da se od treh priporočil, ki jih je v letih 2011 in 2012 podalo Računsko sodišče, dve izvajata v skoraj vseh, eno pa v nekaterih vidikih; BND

143. poudarja, da parameter BND ostaja osrednji dejavnik pri vprašanju prihodkov v proračun Unije, vse dokler ne bo spremenjen sistem lastnih sredstev Unije, in meni, da je prava in objektivna mera zato osrednje vprašanje, in sicer edino resno v zvezi z vprašanjem prihodkov v sedanji arhitekturi proračuna Unije, prav tako pa je zelo pomembno imeti zanesljive in prilagodljive podatkovne zbirke za izračun prispevkov držav članic;

144. zato poziva Komisijo, naj razglasi, da so podatki o BND, ki so jih predložile države članice, zanesljivi, njihovi prispevki pa posledično pravilni;

145. opozarja, da so posodobitve podatkov o BND iz leta 2014 povzročile doslej največje prilagoditve prispevkov držav članic v višini 9 813 milijona EUR;

146. poudarja, da bi lahko bil učinek teh velikih sprememb na salde BND manjši, če bi obstajala skupna politika Unije za spremembe, s katero bi se uskladil časovni razpored velikih sprememb;

147. obžaluje, da goljufije na področju DDV in zlasti tako imenovani davčni vrtiljak ali manjkajoči gospodarski subjekt (slamnato podjetje) izkrivljajo konkurenco ter prikrajšajo nacionalne proračune za precejšnja sredstva in škodujejo proračunu Unije; poudarja, da je vrzel v DDV in pričakovana izguba pri njegovem pobiranju v letu 2013 znašala 168 milijard EUR; je zaskrbljen, ker Komisija nima zanesljivih podatkov o goljufijah v zvezi z DDV in davčnimi vrtiljaki; opaža, da sedanji sistem DDV ostaja razdrobljen in ustvarja velika upravna bremena, zlasti za MSP in spletna podjetja; je zaskrbljen, da novi sistem odgovornosti v zvezi z DDV kot lastnim sredstvom ni v celoti uresničil cilja poenostavitve, in poudarja odgovornost držav članic za odpravljanje slabosti EUROFISC in boljše usklajevanje svojih politik glede obrnjene davčne obveznosti, da bi poenostavile izmenjavo informacij in pomagale pri boju proti nepravilnostim in goljufijam; poziva Komisijo, naj predlaga zakonodajne spremembe, da bi omogočila učinkovita navzkrižna preverjanja med carinskimi in davčnimi podatki, pri spremljanju držav članic pa naj se osredotoči na izboljšanje pravočasnih odgovorov na zahteve za informacije in zanesljivosti sistema za izmenjavo podatkov o DDV;

Ukrepi, ki jih je treba sprejeti

148. poziva Komisijo, naj pripravi analizo o prihodnosti financiranja Unije, v njej pa naj oceni ustreznost podlage lastnih sredstev;

149. obžaluje, da predlogi o uvedbi skupne revizijske politike Unije, ki jih je leta 2013 predstavila Komisija, še zmeraj niso uresničeni, Komisija pa ni sprejela nobenih nadaljnjih ukrepov, čeprav je 19 držav članic navedlo, da bi do septembra 2014 vsaj delno uskladilo svojo politiko z revizijsko politiko Unije;

150. pozdravlja ustanovitev skupine na visoki ravni za lastna sredstva; pozdravlja tudi prvo ocenjevalno poročilo, ki ga je ta skupina predstavila konec leta 2014, in se strinja z ugotovitvijo, da se je sistem postopoma preoblikoval v sistem nacionalnih prispevkov s preostankom resnično evropskih in neodvisnih lastnih sredstev; meni, da bi se moral sedanji sistem lastnih sredstev iz nacionalne razprave o neto plačnicah in prejemnicah, ki poteka oddaljeno od državljanov Unije, razviti v prepoznaven sistem, ki bo nedvoumno v interesu vse Unije in njenih politik;

151. poudarja, da bi bilo mogoče ublažiti spremembe, ki so posledica obravnave pridržkov, če bi bil ciklus preverjanja Komisije krajši, in spominja, da je Parlament Komisijo na to opozoril v svoji resoluciji z dne 29. aprila 2015 o razrešnici za proračunsko leto 2013: (a) naj skrajša ciklus preverjanja BND; (b) naj omeji uporabo splošnih pridržkov na izjemne primere;

152. z globoko zaskrbljenostjo ugotavlja, da je Komisija napovedala, da bo naslednji ciklus preverjanja končan šele leta 2019 in da bodo pridržki pokrivali vsaj devet let, enako kot prejšnji;

153. poudarja, da se po podatkih Računskega sodišča kakovost kontrol, ki jih opravljajo carinske službe držav članic, ni izboljšala; obžaluje, da posodobljena različica navodil za carinske revizije, ki jih je izdala Komisija leta 2014, ne obravnava nekaterih pomanjkljivosti, na katere je opozorilo Računsko sodišče, zlasti vprašanj, povezanih z načinom obravnave uvozov, carinjenih v drugih državah članicah;

154. poziva Komisijo, naj: (a) sprejme ukrepe za zmanjšanje števila let, ki jih bodo ob koncu naslednjega ciklusa preverjanja prispevkov na podlagi BND zajemali pridržki; (b) ustvari pogoje, potrebne za zmanjšanje vpliva revizije metod in virov, ki jih pri zbiranju BND navedejo države članice; (c) izboljša sedanje smernice o kontrolah (zlasti revizije po carinjenju), ki se posredujejo carinskim organom držav članic; ter (d) zagotovi, da bodo države članice uvedle ustrezne sisteme za pripravo in obravnavo izkazov o carinskih dajatvah in prelevmanih na sladkor; (e) poveča zmogljivost za analizo tveganja Eurofisca in dopolni sistem VIES (nadnacionalni sistem izmenjave podatkov s področja DDV);

Najboljša praksa

155. ugotavlja, da na strani prihodkov ni pomembnejših napak, kar je že samo po sebi primer najboljše prakse, smiselna pa je tudi sedanja praksa prispevkov držav članic na podlagi načela BND, vendar je, če želimo zagotoviti obstoj tega modela, potrebno stalno ocenjevanje gospodarske uspešnosti držav članic; alternativa povečanju podlage lastnih sredstev še zmeraj ostaja vprašanje za prihodnost;

Konkurenčnost za rast in delovna mesta

Splošna vprašanja

156. je zadovoljen, da struktura letnega poročila Računskega sodišča prvič upošteva razdelke večletnega finančnega okvira, ki je začel veljati 1. januarja 2014; leta 2013 je imelo to poglavje naslov "Raziskave in druge notranje politike"; ugotavlja pa, da ta strukturna sprememba omejuje primerljivost ugotovitev Računskega sodišča s tistimi iz prejšnjih let;

157. ugotavlja tudi, da je za raziskave in inovacije namenjenih 61 % (8,1 milijarde EUR) porabe iz sredstev 7. okvirnega programa za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti 2007–2013 (v nadaljevanju: 7. okvirni program) in okvirnega programa za raziskave in inovacije (2014–2020) – Obzorje 2020, in sicer za programe izobraževanja, usposabljanja ter mladinske in športne programe (1,5 milijarde EUR), vesoljske programe (1,4 milijarde EUR) in transport (0,8 milijarde EUR), za druge ukrepe in programe (1,5 milijarde EUR) pa je namenjenih preostalih 39 %;

158. opozarja, da se je razdelek 1a med pogajanji o večletnem finančnem okviru občutno zmanjšal (– 24 % v primerjavi s prvotnim predlogom Komisije); se zaveda, da razdelek 1a vključuje sredstva, namenjena izboljševanju raziskav in inovacij, krepitvi izobraževalnih sistemov in spodbujanju zaposlovanja, zagotavljanju enotnega trga digitalnih vsebin, spodbujanju energije iz obnovljivih virov in energetske učinkovitosti, posodabljanju prometnega sektorja ter izboljševanju poslovnega okolja, zlasti za mala in srednja podjetja (MSP);

159. poudarja, da je 90 % porabe na tem področju namenjene subvencijam za zasebne in javne upravičence;

160. je zadovoljen, da so bila od devetih priporočil, ki jih je Računsko sodišče podalo v letih 2011 in 2012, tri priporočila izvedena v celoti, šest pa se jih izvaja v večini vidikov;

Evropa 2020

161. se zaveda, da seštevek vseh sporazumov o nepovratnih sredstvih za celoten sedmi okvirni program znaša 26 078 (od teh je bilo 9 627 zaključenih); obenem je Komisija začela z izvajanjem delovnega programa Obzorje 2020 za obdobje 2014–2015, ki je bil zelo uspešen, saj je do 25. februarja 2015 prispelo 46 097 predlogov: v 79 zaključenih razpisih je bilo upravičenih 25 903 predlogov, 3 765 je bilo izbranih za financiranje, podpisanih pa je bilo 1 410 sporazumov o nepovratnih sredstvih;

162. je zadovoljen, da je Komisija lahko izpolnila večino ciljev osrednjih kazalnikov uspešnosti; vseeno dvomi, da bo mogoče uresničiti cilj, po katerem bi do leta 2020 v raziskave in razvoj vložili 3 % BDP Unije; poziva vse države članice, naj se lotijo tega izziva; ugotavlja, da je položaj še posebej težaven za Hrvaško, Finsko, Luksemburg, Portugalsko, Romunijo, Španijo in Švedsko; poziva Komisijo, naj iz tega povleče potrebne zaključke za prihajajočo vmesno revizijo večletnega finančnega okvira in jih predstavi do konca leta 2016;

163. pozdravlja učinek evropskih raziskav (raziskovalnih mrež) na boj proti virusu ebola, izboljšanje zdravljenja raka, oblikovanje enotnega evropskega območja za klinične raziskave, boj proti poplavam, povečanje varnosti hrane in izboljšanje varnosti potniških ladij, če naštejemo le nekaj področij;

164. pozdravlja dejstvo, da je bila v novembru 2015 na voljo naknadna ocena sedmega okvirnega programa; pričakuje, da bo ugotovitve in priporočila iz te ocene še mogoče upoštevati pri delovnih programih Obzorja 2020;

165. se z zanimanjem seznanja s prvimi razpoložljivimi informacijami o poročilu o stanju inovativne Unije za leto 2015 (16), v katerem je ažuriran položaj izvajanja 34 zavez iz vodilne pobude strategije Evropa 2020 – Unija inovacij;

166. opozarja, da je bil družbeni izziv št. 6, zlasti družboslovne in humanistične vede, ena izmed prednostnih nalog Parlamenta, vpeljanih med pripravo programa Obzorje 2020; opozarja na pomen tega sestavnega dela na področjih, na katerih je Unija soočena predvsem z bojem proti brezposelnosti, radikalizaciji, terorizmu, s spremljanjem migrantov, gospodarskim in monetarnim upravljanjem oziroma z bojem proti neenakostim; zato izraža zaskrbljenost, da so v fazi izvajanja programa družboslovne in humanistične vede ponovno na drugem mestu zaradi 40-odstotnega zmanjšanja sredstev za prevzem obveznosti, pri čemer pa je bila celotna dodelitev sredstev za program Obzorje 2020 znotraj večletnega finančnega okvira 2014–2020 povečana;

Upravna vprašanja

167. poudarja, da: (a) splošni sklepi in ugotovitve glede prakse deljenega upravljanja veljajo tudi za konkurenčnost; (b) sicer obstajajo sinergije in integriran pristop med različnimi vrstami instrumentov za podporo raziskavam, razvoju in inovacijam, a bi jih bilo treba še izboljšati; (c) je Obzorje 2020 uveljavilo enostavnejša pravila v primerjavi s sedmim okvirnim programom; po drugi strani se v okviru Obzorja 2020 podpirajo področja, ki so potencialno bolj tvegana, kot so poslovno usmerjeni projekti, pri katerih sodelujejo MSP in ki uporabljajo nove inovativne instrumente, tudi finančne;

168. poziva upravičence, naj v največji možni meri uporabljajo revizijska potrdila, saj se z njihovo pomočjo stopnja napake zmanjša za 50 % v primerjavi z uporabo zahtevkov za povračilo stroškov brez tovrstnih potrdil; meni pa, da bi se morala stopnja napake, ki se je pokazala pri zunanji reviziji, bistveno popraviti zaradi podpore, ki jo nudi Komisija, in njene specializacije; v zvezi s tem pozdravlja vse smernice, seminarje, predloge in seznam najpogostejših napak, ki jih je Komisija dala na voljo upravičencem in revizijskim organom, vendar Komisijo poziva, naj sprejme odločnejše ukrepe, da bi zunanja revizijska potrdila z večjo natančnostjo prikazovala stopnjo napake;

169. podpira prizadevanja Komisije, da bi dodatno razvila obvladovanje tveganj na področju raziskav; v zvezi s tem pozdravlja, da izbor udeležencev za naknadne revizije že sedaj pretežno temelji na tveganju: Komisija pričakuje, da bo 83 % revizij v obdobju 2012–2016 opravljenih na podlagi izbora v skladu z merili tveganja;

170. pozdravlja oblikovanje skupnega centra za podporo, ki vsem raziskovalnih službam ponuja podporo na področju pravne pomoči, revizije, poslovnih procesov, informacijske tehnologije ter informacij in podatkov;

171. priznava, da je v partnerske sporazume evropskih strukturnih in investicijskih skladov ter operativne programe držav članic in regij vključeno veliko podpore za raziskave in inovacije, s čimer se ustvarja več sinergij; podpora znaša več kot 42 milijard EUR za temeljne raziskave in inovacije ter 118 milijard EUR za raziskave in inovacije v širšem smislu;

Zakonitost in pravilnost: vprašanje napak

172. je zelo zaskrbljen, saj je Računsko sodišče analiziralo 166 transakcij ter pri 79 odkrilo napake; ugotavlja, da je na podlagi 53 količinsko opredeljenih napak ocenjena stopnja napake znašala 5,6 %;

173. meni, da je zaskrbljujoče, da so imeli Komisija, nacionalni organi ali neodvisni revizorji v 27 primerih količinsko opredeljivih napakah dovolj podatkov, da bi lahko preprečili ali odkrili in popravili napake, preden so bili odhodki sprejeti, če bi bili vsi ti podatki uporabljeni za odpravo napak, bi bila ocenjena stopnja napake za to poglavje nižja za 2,8 odstotne točke; te razmere, ki že nekaj leta ostajajo nespremenjene, kažejo na pomanjkanje vestnosti;

174. meni, da je nesprejemljivo, da se stopnja napake v 7. okvirnem programu v primerjavi s 6. okvirnim programom ni izboljšala ter da se bo po izjavah generalnega direktorja GD RTD celo zvišala; meni, da bi se morala ta stopnja za programe iz 7. okvirnega programa izboljšati po pridobljenih izkušnjah z upravljanjem programa; obžaluje, da močno zvišanje ravni napake na področju konkurenčnosti za rast in zaposlovanje leta 2014 kaže na njegovo dobro upravljanje v zadnjih letih upravljanja programa;

175. obžaluje, da je stopnja napake v Uniji med leti 2013 in 2014 najbolj narasla prav na področju odhodkov za konkurenčnost za rast in zaposlovanje;

176. obžaluje, da vzroki napak ostajajo isti: (a) na področju raziskav (Raziskave): nepravilno izračunani stroški dela, drugi neupravičeni neposredni stroški, kot so neutemeljeni stroški za potovanja ali opremo; neupravičeni posredni stroški na podlagi napačnih deležev režijskih stroškov ali vključitve kategorij neupravičenih stroškov, ki niso bili povezani s projektom; (b) za druge instrumente porabe (Drugo): neutemeljeni in neupravičeni stroški ter nespoštovanje pravil o javnem naročanju; (%) Prispevek po vrsti napake Raziskave Drugo Nepravilno izračunani stroški dela 30,5 2,5 Drugi neupravičeni neposredni stroški 17,5 13,5 Neupravičeni posredni stroški 20 Neskladnost s pravili javnih naročil 14 Neupravičene pogodbe s podizvajalci 2 Skupaj 70 30

177. ostaja prepričan, da si mora Komisija še naprej prizadevati za sprejemljivo ravnotežje med tem, da so programi privlačni za udeležence, in legitimno potrebo po odgovornosti in finančnemu nadzoru; v zvezi s tem opozarja na izjavo generalnega direktorja iz leta 2012, da postopek, ki je zasnovan tako, da bi v vsakem primeru dosegel stopnjo preostale napake 2 %, ni vzdržna opcija (17);

178. je seznanjen s tem, da je generalni direktorat za raziskave in inovacije, enako kot v preteklih letih, podal horizontalni pridržek glede stopnje preostale napake v zvezi z zahtevki za povračilo stroškov v sedmem okvirnem programu, ki ga neposredno izvaja GD RTD, in v plačilih za Skupno podjetje za pobudo za inovativna zdravila, kjer ocenjeno preostalo tveganje znaša 3 %, predvideni učinek pa 111,39 milijona EUR;

179. priznava, da nekateri deli odhodkov v okviru sedmega okvirnega programa niso bili kriti z rezervo, če je bilo tveganje (in s tem stopnja preostale napake) dokazano občutno nižje kot pri vseh odhodkih; v RTD to velja za odhodke za Skupno podjetje Fuzija za energijo, Čisto nebo in Skupno podjetje za gorivne celice in vodik; izven GD RTD to velja za odhodke Izvajalske agencije za raziskave v okviru programa Marie Curie in za vse odhodke Izvajalske agencije Evropskega raziskovalnega sveta;

180. sklepa, da utegne biti horizontalni pridržek sicer potreben s pravnega vidika, a takšen pridržek meče slabo luč na finančno poslovodenje Komisije, zlasti zato, ker lahko generalni direktorat za raziskave in inovacije v celoti jamči za 97 % teh odhodkov;

181. je seznanjen, da je Komisija na področju raziskav v letih 2014 in 2015 izdala za 42 milijonov EUR nalogov za izterjavo; izterjanih je že bilo 31 milijonov EUR, ostalo pa še ni bilo povrnjeno bodisi zaradi stečajev ali ker prisilna izterjava še ni bila opravljena;

182. obžaluje, da so se pred kratkim v tisku pojavile informacije, ki vnašajo dvom v zmožnost DG RTD, da uspešno zaščiti finančne interese Unije; poziva Komisijo, naj pojasni okoliščine, ki so na široko dokumentirane v medijih in jasno kažejo na primer slabega upravljanja ter nedvoumno škodijo finančnim interesom in ugledu Unije; poziva varuhinjo človekovih pravic, naj sproži ustrezno preiskavo;

183. obžaluje, da so bile s poenostavitvijo odpravljene predhodne revizije (trenutno na primer ni treba potrjevati odhodkov nad 375 000 EUR), zaradi česar prihaja do kumulativnih napak, ki povzročajo vsako leto večjo stopnjo napake, te pa glede na porast odgovornih organov za upravljanje odhodkov pri 7. okvirnem programu verjetno v primeru programa Obzorje 2020 ne bo mogoče zmanjšati;

Vprašanje zanesljivosti podatkov

184. obžaluje težave z analizo sekundarnih podatkov, ki je potrebna za ocenjevanje na podlagi uspešnosti; meni, da bi bilo treba to šteti za izziv za bližnjo prihodnost; opozarja, da je treba izboljšati upravljanje informacij;

Pristop, ki temelji na uspešnosti in rezultatih

185. opaža zelo velike dejanske učinke in rezultate raziskav, razvoja in inovacij z vidika komercializacije in prispevka k dodani vrednosti;

186. pozdravlja pozitivne rezultate, kot jih ocenjuje strokovna skupina na visoki ravni, ki je opravila naknadno oceno sedmega okvirnega programa, in sicer: da je program neposredno ustvaril več kot 1,3 milijona delovnih mest (s projekti, ki se financirajo skozi obdobje 10 let) in posredno več kot 4 milijone delovnih mest v obdobju 25 let; da je bilo z vsakim evrom, ki je bil porabljen s sedmim okvirnim programom, ustvarjenih približno 11 evrov neposrednih in posrednih gospodarskih učinkov prek inovacij, novih tehnologij in proizvodov ter da je finančni prispevek programa za MSP presegel cilj 15 % in dosegel 17 % (5 milijard EUR);

187. opozarja, da je Računsko sodišče za krepitev pristopa na podlagi uspešnosti ponudilo pionirski test kazalnikov strategije Evropa 2020, v katerem imajo izdatki za raziskave in razvoj pomembno vlogo;

188. poziva Komisijo, naj Parlamentu posreduje akcijski načrt, ki je bil novembra predstavljen svetu ITER;

189. vztraja, da želi do junija 2016 od Komisije prejeti najnovejše informacije o dolgoročnem urniku projekta ITER in z njim povezanih stroških za pripravo proračunskih odločitev za naslednje leto; opozarja, da je bilo za plačila za ITER za leto 2016 namenjenih skoraj 475 milijonov EUR;

Finančni instrumenti

190. opaža, da napredni inovativni finančni instrumenti, zlasti za Obzorje 2020, predstavljajo eno od ključnih področij za praktično izvajanje; v zvezi s tem pozdravlja, da se je leta 2014 začela izvajati nova paleta proizvodov, „InnovFin – financiranje EU za inovatorje“, pri kateri gre za skupno pobudo, s katero je začela skupina Evropske investicijske banke (EIB in EIF) v sodelovanju s Komisijo;

191. prosi Komisijo, naj v prihodnjih postopkih podelitve razrešnice predstavi informacije o izvajanju InnovFin za delež proračuna Unije, ki je vključen v ta finančni instrument;

192. opozarja, da se nekateri sektorji in politike redkeje financirajo s finančnimi instrumenti, tako na primer železniška infrastruktura ali teoretične in temeljne raziskave, zaradi česar obstaja tveganje, da bodo izključeni s področja delovanja Unije;

Najboljša praksa

193. opaža okrepitev revizijskih dejavnosti na tem področju in izboljšanje usklajevanje skupne revizijske službe, ki se zagotavlja kot skupna upravna služba za vse generalne direktorate, izvajalske agencije in skupna podjetja, ki so udeležena pri porabi za raziskave in razvoj;

194. meni, da utegne biti dobra praksa posebna vrsta zunanjega izvajanja, ki uporablja upravljanje velikih programov na tem področju prek posebnih agencij; ker se je ta praksa uporabljala le kratek čas, iz nje ni mogoče potegniti trdnih rezultatov, a se kot metoda in model zdi zelo inovativna;

Ukrepi, ki jih je treba sprejeti

195. ugotavlja, da bi morala Komisija: (a) sprejeti vrsto ukrepov za zmanjšanje razmeroma visoke stopnje napake na tem področju, izboljšanje upravljanja podatkov in informacij za analizo tudi zelo naprednih projektov raziskav, razvoja in inovacij ter testiranje njihovega dejanskega učinka na potencial Obzorja 2020; (b) predstaviti poročilo, v katerem bi ocenila sedanje izkušnje z novo prakso uporabe posebnih agencij v tem segmentu (18) s proračunskega vidika, ter uvesti redno poročanje o skladnosti z ustreznimi kazalniki strategije Evropa 2020;

196. poziva GD RTD, naj izboljša upravljanje informacij, zlasti v skladu s kulturo uspešnosti, da bi vključevalo vse deležnike, zlasti nove, in naj izboljša upravljanje informacij z upravičenci v državah članicah; priporoča večje vključevanje neodvisnih revizorjev, ki se ne bodo osredotočali le na napake, temveč tudi na cikel uspešnosti, vključno z ustreznim ocenjevanjem tveganj; poleg tega bi bilo treba opraviti oceno vpliva regulativnih predpisov;

197. poziva GD RTD, naj v svojih letnih poročilih o dejavnostih celovito in podrobno objavi svoj prispevek k priporočilom za posamezne države, saj bi morala ta priporočila dokazovati, kako GD spodbuja napredek držav članic v smeri ciljev strategije Evropa 2020;

198. ugotavlja, da je Komisija začela s posvetovanjem z deležniki o dodatnih poenostavitvah, ki bi jih bilo treba vključiti v Obzorje 2020; zahteva informacije o tem, kako se bodo izvajale dodatne poenostavitve;

199. poudarja, da bi morala biti poenostavitev in sodelovanje pri programu Obzorje 2020 tudi vodilni načeli obrazloženega sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev; poudarja, da je treba v programu Obzorje 2020, za razliko od sedmega okvirnega programa, notranje zaračunane stroške razdeliti in o njih poročati v skladu z različnimi kategorijami, vključno s stroški osebja; zato poziva Komisijo, naj revidira obrazložitve in dovoli, da so notranje zaračunani stroški tako kot drugi neposredni stroški upravičeni brez delitve na kategorije stroškov in brez beleženja časa za storitve;

Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija

Splošna vprašanja

200. pozdravlja, da struktura letnega poročila Računskega sodišča prvič upošteva razdelke večletnega finančnega okvira, ki je začel veljati 1. januarja 2014; leta 2013 je letno poročilo Računskega sodišča vsebovalo dve ločeni poglavji: eno o regionalni politiki, prometu in energetiki ter drugo o zaposlovanju in socialnih zadevah; meni pa, da ta sprememba politike omejuje primerljivost ugotovitev Računskega sodišča s tistimi iz prejšnjih let;

201. ugotavlja, da ekonomska, socialna in teritorialna kohezija prerazporeja velik del proračuna Unije, ki je v letu 2014 znašal 54,4 milijarde EUR; 80 % tega zneska je bilo namenjenih za regionalno in mestno politiko, zlasti prek Evropskega sklada za razvoj podeželja (ERDF) in Kohezijskega sklada, 20 % pa – predvsem prek Evropskega socialnega sklada (ESS) – za zaposlovanje in socialne zadeve;

202. poudarja, da sta ERDF in Kohezijski sklad v tem obdobju pretežno podpirala področja, med katera sodijo infrastrukturni projekti, ustvarjanje ali ohranjanje delovni mest, regionalne pobude za gospodarski razvoj in dejavnosti MSP (ERDF) ter naložbe v infrastrukturo na področju okolja in prometa (KS);

203. poudarja, da ESS podpira naložbe v človeški kapital in ukrepe, katerih cilj je izboljšanje prilagodljivosti delavcev in podjetij spremembam v delovnih vzorcih, povečanje dostopa do delovnih mest, krepitev socialnega vključevanja prikrajšanih oseb ter krepitev zmogljivosti in učinkovitosti uprav in javnih storitev; meni, da je zato kljub kazalnikom učinkovitosti težje količinsko opredeliti rezultate naložb ESS;

204. pozdravlja, da je bilo od šestnajstih priporočil Računskega sodišča iz obdobja 2011–2012 v celoti izvedenih osem, sedem priporočil se izvaja v večini vidikov, eno pa se izvaja v nekaterih vidikih;

Evropa 2020

205. opaža, da na področju regionalne in mestne politike štirje najpomembnejši osrednji kazalniki uspešnosti vključujejo: število ustvarjenih delovnih mest, število podjetij, ki sodelujejo s podpiranimi raziskovalnimi ustanovami, število podjetij, ki prejemajo podporo, in dodatno proizvodno zmogljivost iz obnovljivih virov energije; Komisija medtem navaja, da je bil splošni napredek, o katerem so države članice poročale v svojih poročilih o izvajanju, v povprečju 29 % glede na leto poprej, vsi cilji pa ne bodo doseženi zaradi gospodarske krize; poziva Komisijo, naj iz tega potegne potrebne zaključke za prihajajoč vmesni pregled večletnega finančnega okvira in jih predstavi do konca leta 2016;

206. pozdravlja prizadevanja Komisije, da bi dodatno okrepil prispevek kohezijske politike k gospodarskemu upravljanju Unije s preverjanjem vseh partnerskih sporazumov in operativnih programov iz obdobja 2014–2020, da bi zagotovil, da se vsa ustrezna poročila za posamezne države, sprejeta do konca junija 2014, primerno odražajo v strategijah za razvoj in konkurenčnost držav članic;

207. ugotavlja, da je bilo do konca leta 2015 povprečno porabljenih 89 % sredstev za programsko obdobje 2007–2013 (glede na stopnjo črpanja sredstev), pri čemer so nekoliko zaostajale Italija (79 %), Romunija (70 %) in Hrvaška (59 %);

208. poudarja, da sta dva izmed najpomembnejših kazalnikov uspešnosti na področju zaposlovanja in socialnih zadev stopnja brezposelnosti in število ustvarjenih in/ali ohranjenih delovnih mest; pozdravlja dejstvo, da predhodne ugotovitve naknadne ocene programskega obdobja 2007–2013 kažejo, da je do konca leta 2013 8,8 milijona sodelujočih v ESS dobilo (ali ohranilo) zaposlitev zaradi posredovanja ESS v tem obdobju; pozdravlja tudi dejstvo, da je bilo samozaposlenih več kot 300 000 ljudi, ki jih je podpiral ESS, in da se je podpiralo več kot 50 000 zagonskih podjetij;

209. poseben pomen pripisuje jamstvu za mlade; zato z zadovoljstvom ugotavlja, da je 110 300 brezposelnih mladih v letu 2014 sodelovalo pri ukrepih, ki so se financirali iz pobude za zaposlovanje mladih; 1,3 milijarde EUR je že namenjenih za projekte na terenu; v zvezi s tem izraža hvaležnost za smernice iz posebnega poročila Računskega sodišča 3/2015 in za konstruktiven odziv Komisije na ugotovitve; poudarja pa, da so v nekaterih državah članicah še vedno težave pri izvajanju jamstva za mlade in zagotavljanju zadostnih struktur za ustvarjanje projektov v okviru pobude za zaposlovanje mladih;

210. je seznanjen z ugotovitvami iz poročila Komisije o Evropskem skladu za prilagoditev globalizaciji (ESPG), ki kažejo, da je v dveh letih skupaj (2014-2015) ob koncu obdobja izvajanja ESPG novo zaposlitev našlo 7 636 delavcev (44,9 % upravičencev);

211. soglaša z mnenjem Komisije, da stopnje brezposelnosti (zlasti dolgoročne brezposelnosti) in odstotek mladih, ki niso niti zaposleni niti se ne izobražujejo niti se ne usposabljajo, kažejo na neskladja na trgu dela; je seznanjen, da med pet držav z najvišjimi stopnjami dolgoročne brezposelnosti (kot deleža aktivnega prebivalstva) v Uniji sodijo Grčija (19,5 %), Španija (12,9 %), Hrvaška (10,1 %), Slovaška (9,3 %) in Portugalska (8,4 %), povprečje Unije pa znaša 5,1 %, pa tudi, da so države z najvišjimi stopnjami oseb, ki niso zaposlene ter se niti ne izobražujejo niti ne usposabljajo, Ciper (33,7 %), Bolgarija (30,9 %), Madžarska (30,3 %), Grčija (30,0 %) in Romunija (26,9 %), medtem ko povprečje Unije znaša 16,37 %;

212. pozdravlja dosežke izvajanja programov ESRP/KS v obdobju 2007–2013, ki jih ponazarjajo nekateri ključni kazalniki, o katerih letno poročajo države članice, rezultati predhodnih ocen zadnjih razpoložljivih podatkov pa kažejo, da je bilo ustvarjenih približno 950 000 delovnih mest, 36 000 podjetij je sodelovalo z raziskovalnimi institucijami, več kot 270 000 podjetij je prejelo podporo in dodatne zmogljivosti proizvodnje energije iz obnovljivih virov so presegale 4 000 megavatov;

213. pozdravlja dejstvo, da je Računsko sodišče prvič poskušalo oceniti tudi uspešnost programov v okviru izvajanja pilotnih projektov in da je v reviziji prišlo do sklepa, da je 89 od 186 projektov (48 %) doseglo ali preseglo vse cilje, ki so bili izbrani za merjenje uspešnosti projekta; opaža, da je Računsko sodišče pri 56 projektih (30 %) ugotovilo, da vsaj en kazalnik, izbran za projekt, ni dosegel načrtovane ciljne vrednosti, in da je bil v 17 primerih (9 %) v času revizije pri nekaterih ciljih spoštovan rok za njihovo uresničitev, ne pa pri vseh; spodbuja Računsko sodišče, naj še naprej izpopolnjuje ta postopek, zlasti za programe novega finančnega obdobja 2014–2020;

Upravna vprašanja

214. poudarja, da odhodki iz naslova 1b večletnega finančnega okvira sodijo v deljeno upravljanje; na tem področju so države članice prvenstveno odgovorne za izvajanje operativnih programov in za preprečevanje, odkrivanje in popravljanje nepravilnih odhodkov;

215. odločno poudarja, da je deljeno upravljanje, zlasti pri koheziji, obsežno in posebno zaradi dveh razlogov: programi se izvajajo v državah članicah in njihovih regijah v skladu s skupnimi pravili Unije, a upoštevajo njihove posebne potrebe; drugi razlog pa je ta, da pri tem nastopa tudi deljeno financiranje, ko projekte sofinancirajo države članice, v številnih primerih pa tudi upravičenci;

216. šteje za nesprejemljivo, da so imeli nacionalni organi v 21 primerih količinsko opredeljivih napak, ki so jih naredili upravičenci, dovolj informacij, da bi napake lahko preprečili ali odkrili in popravili, preden so bili odhodki prijavljeni Komisiji; ugotavlja, da bi bila v primeru uporabe vseh teh informacij za odpravo napak, ocenjena stopnje napake za to poglavje za 1,6 odstotne točke nižja; poleg tega opaža, da je Računsko sodišče v 13 primerih ugotovilo, da so napake, ki jih je odkrilo, naredili nacionalni organi; te napake so k ocenjeni stopnji napake prispevale 1,7 odstotne točke; te razmere, ki že nekaj leta ostajajo nespremenjene, kažejo na pomanjkanje vestnosti;

217. poudarja, da so v okviru ESS najpogostejše vrste ugotovljenih težav z upravičenostjo naslednje: odhodki, prijavljeni izven obdobja upravičenosti (Češka, Nemčija), prekomerno zaračunane plače (Nemčija, Finska, Poljska, Portugalska), stroški niso povezani s projektom (Nizozemska, Poljska, Portugalska), neupoštevanje nacionalnih pravil o upravičenosti (Poljska) in prihodki niso bili odšteti (Avstrija); najpogostejši primeri neupoštevanja pravil javnih naročil so: neupravičena neposredna oddaja naročila (Nemčija, Italija), neupravičena neposredna oddaja naročila za dodatna dela/storitve, nezakonita izločitev ponudnikov, navzkrižje interesov in diskriminatorna izbirna merila (Finska);

218. opaža, da je Računsko sodišče analiziralo 161 transakcij na regionalnih in mestnih območjih (101 je zadevala ESRP, 55 je zadevalo Kohezijski sklad in 5 finančne instrumente) ter 170 transakcij ESS in da so na 135 od 331 transakcij vplivale napake; je seznanjen, da Računsko sodišče ocenjuje, da stopnja napake znaša 5,7 % (ocenjena stopnja napake pri ESRP in Kohezijskih skladih je 6,1 %, pri ESS pa 3,7 %);

219. poziva Komisijo, naj oblikuje učinkovito orodje, s katerim bi prispevala k izboljšanju zanesljivosti kontrolnih in revizijskih dejavnosti, ki jih zagotavljajo nacionalni organi; opozarja na pomen širjenja preglednosti podatkov o javnih naročilih, da bi se izboljšala dostopnost in nadzor, pri čemer je treba objaviti podatke o upravičencih javnih naročil in podizvajalcih;

220. je seznanjen, da je po rezultatih vseh razpoložljivih revizij ob koncu novembra 2015 pri 90 % programov ESRP/kohezijskega sklada upravljalno preverjanje delovalo dobro oziroma potrebovalo manjša izboljšanja; opozarja, da je izvor napak držav članic v zapletenih strukturah upravljanja in izgubljanju strokovnega znanja zaradi pogostih menjav zaposlenih ali premajhnega števila zaposlenih zaradi proračunskih omejitev;

221. poziva Komisijo, naj državam članicam ponudi večje spodbude za povečanje obsega uporabe inovativnih finančnih instrumentov v njihovih regionalnih politikah, pri čemer pa je treba upoštevati izkušnje iz obdobja 2007–2013, da bi se preprečila zamrznitev sredstev v finančnih instrumentih;

222. opozarja na priporočila iz posebnega poročila Računskega sodišča 10/2015 – „Prizadevanja za reševanje problemov pri javnem naročanju na področju odhodkov EU za kohezijo bi bilo treba povečati“ in pozdravlja pozitiven odziv Komisije na ugotovitve Računskega sodišča;

223. je zadovoljen, ker je Komisija oktobra 2015 objavila dokument z naslovom Javna naročila – Smernice za izvajalce za preprečevanje najpogostejših napak pri projektih, ki se financirajo iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov; kljub temu z obžalovanjem ugotavlja, da glavni vir napak za odhodke v celotnem naslovu „Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija“ ostajajo kršitve pravil javnega naročanja, ki predstavljajo skoraj polovico ocenjene stopnje napak; opozarja, da resno neupoštevanje pravil javnega naročanja vključuje na primer neupravičene neposredne oddaje naročil, dodatna dela ali storitve, neupravičeno izključitev ponudnikov in primere navzkrižja interesov ter diskriminatorna merila za izbor; meni, da za boj proti zlorabam in napakam potrebujemo politiko popolne preglednosti v zvezi s podatki o izvajalcih in podizvajalcih;

224. pozdravlja dejstvo, da je Komisija novembra 2014 ustanovila projektno skupino za boljše izvajanje za Bolgarijo, Hrvaško, Češko, Madžarsko, Italijo (južno), Romunijo, Slovaško in Slovenijo, da bi preprečila razveljavitve sredstev;

225. opozarja, da so bile v pravnem okviru za evropske strukturne in investicijske sklade za obdobje 2014–2020 uvedene tudi predhodne pogojenosti za učinkovito in uspešno uporabo sredstev Unije, ki med drugim zajemajo sisteme javnega naročanja držav članic; v zvezi s tem so bili sprejeti akcijski načrti za 12 držav (Bolgarijo, Češko, Grčijo, Madžarsko, Hrvaško, Italijo, Latvijo, Malto, Poljsko, Romunijo, Slovenijo in Slovaško), ki bodo ocenjeni v letu 2016; opozarja, da je izpolnjevanje predhodnih pogojenosti pogoj za financiranje; prosi za potrebno popolno preglednost pri financiranju infrastrukturnih projektov, vključno z objavo predhodnih in naknadnih ocen gospodarske, okoljske in socialne vzdržnosti projektov;

226. poziva Komisijo, naj objavi vse dokumente v zvezi s projektom izgradnje železniške proge za hitre vlake med Lyonom in Torinom ter z njegovim financiranjem;

227. pozdravlja dejstvo, da je GD REGIO od leta 2009 opravil 265 revizijskih misij; GD REGIO je prišel do sklepa, da se je na splošno mogoče zanesti na delo 42 revizijskih organov, zadolženih za revizijo okoli 91 % dodelitev sredstev iz ESRR/KS v obdobju 2007–2013; v zvezi z GD EMPL je bilo konec leta 2014 ocenjenih 87 od 92 revizijskih organov (94,6 %); ti pokrivajo 113 od 118 operativnih programov, ki so predstavljali 99,1 % finančnega načrtovanja v programskem obdobju 2007–2013;

228. opaža, da so prekinitve in predhodne začasne ustavitve plačil zadevale 121 programov ESRR/KS in skoraj 7,9 milijarde EUR zahtevkov za plačila, ki so jih predložile države članice; opaža tudi, da je Komisija v zvezi z ESS poslala 11 opozoril in 18 dopisov o predhodni začasni ustavitvi, da je sprejela 31 sklepov o prekinitvi plačil in začasno ustavila 11 operativnih programov ter da je bilo skupaj prekinjenih za 1,3 milijarde EUR zahtevkov za plačila;

229. ugotavlja, da je bilo v letu 2014 zaradi strogega nadzora in politike prekinitev GD REGIO in GD EMPL, pa tudi čedalje večjega števila akcijskih načrtov, potrjenih za 840 milijonov EUR finančnih popravkov, za 854 milijonov EUR pa se jih je izvajalo za ESRP/KS v vseh programskih obdobjih (odločitve iz leta 2014 in prejšnjih let), medtem ko so bili za ESS v obdobju 2007–2013 sprejeti/določeni finančni popravki v vrednosti 209 milijonov EUR, vrednost tistih, ki so se izvajali, pa je bila 155,9 milijonov EUR (odločitve iz leta 2014 in prejšnjih let);

230. z zadovoljstvom ugotavlja, da so organi za potrjevanje v letu 2014, tudi zahvaljujoč nadzorni vlogi Komisije, uporabili finančne popravke v višini 782 milijonov EUR, preden so Komisiji navedli odhodke v zvezi z ESRP/KS, kar je proračun EU obvarovalo pred izplačilom neupravičenih odhodkov;

231. je zaskrbljen, ker po navedbah Računskega sodišča strategija Evropa 2020 v sporazumih o partnerstvu in programih ni sistematično prenesena prek tematskih ciljev v operativne ciljne vrednosti; ugotavlja pa, da je prek posebnih ciljev, usklajenih z 11 tematskimi cilji, prenesena v operativne cilje na ravni programov sklada ESI; meni, da je mogoče rezultate smiselno ocenjevati le, če so tematski cilji in operativni programi usklajeni ter referenčni kazalniki in merila omogočajo merjenje napredka;

232. ugotavlja, da sporazumi o partnerstvu in splošni predpisi na eni strani ustvarjajo skupna pravila, ki bi morala spodbujati integriran pristop, a se po drugi strani za upravljanje vsakega od skladov uporabljajo posebni predpisi in postopki;

233. z zanimanjem ugotavlja, da bo Računsko sodišče v bližnji prihodnosti predstavilo posebno revizijo sporazumov o partnerstvu in v uspešnost osredotočen okvir v kohezijski politiki;

234. obžaluje, da se je število operativnih programov, za katere so bili izrečeni pridržki, leta 2014 povečalo s 73 na 77 za operativne programe ESRR/Kohezijskega sklada, za operativne programe ESS pa je ostalo nespremenjeno, in sicer 36; ocenjeni finančni vpliv teh pridržkov se je s 423 milijonov EUR leta 2013 zmanjšal na 224 milijonov EUR leta 2014 za ESRR/Kohezijski sklad, za ESS pa se je s 123,2 milijona EUR leta 2013 povečal na 169,4 milijona EUR leta 2014;

235. soglaša z orisom skupne revizijske strategije za obdobje 2014–2020, ko se bo prednost pri tematskih revizijah namenila dvema področjema: zanesljivosti sistemov za poročanje o podatkih o uspešnosti (nova značilnost, povezana z rezultatsko usmerjenostjo politike) in finančnim instrumentom;

236. obžaluje, da države članice niso še v celoti sprejele poenostavljenega obračunavanja stroškov v okviru ESS; z naslovom "Poenostavljeno obračunavanje stroškov v okviru Evropskega socialnega sklada", v katerem GD EMPL pričakuje, da bo v programskem obdobju 2014–2020 povprečno 35 % odhodkov, zahtevanih v povračilo, obračunanih poenostavljeno, pri čemer bodo nekatere države članice (Italija, Nizozemska, Španija in Švedska) precej presegle ta delež, druge (Bolgarija, Madžarska, Latvija in Slovaška) pa bodo občutno po njim; podpira prizadevanja GD EMPL za spodbujanje uporabe poenostavljenega obračunavanja stroškov v državah članicah, njih pa poziva, naj v celoti izkoristijo možnosti, ki jih ponuja to obračunavanje;

237. v zvezi s tem ceni, da je Komisija ustanovila skupino na visoki ravni za poenostavitev za upravičence evropskih strukturnih in investicijskih skladov; želi prejeti kopije poročil, ki jih bo skupina objavila po februarju 2016;

238. pozdravlja prizadevanja Komisije pri spodbujanju držav članic, da prevzamejo IT orodje ARACHNE za rudarjenje podatkov, da bi se preprečila goljufiva dejanja; opozarja države članice, da je to orodje brezplačno;

239. pozdravlja dejstvo, da je Komisija v letu 2014 začela s prvo od štirih študij za ocenjevanje integracije elementov reformirane kohezijske politike v programiranje za obdobje 2014–2020; spominja, da so teme štirih študij naslednje: predhodne pogojenosti, načelo partnerstva, okvir uspešnosti in „nove določbe“ (ki zajemajo vrsto novih programskih elementov, kot je ocenjevanje upravnega bremena za upravičence in načrtovani ukrepi za njihovo zmanjševanje, horizontalna načela, teritorialni pristop itd.); želi prejeti kopije študij, ko bodo te zaključene;

Zakonitost in pravilnost: vprašanje napak

240. je zaskrbljen, ker je Računsko sodišče analiziralo 161 transakcij na področju regionalne in mestne politike ter 170 transakcij v okviru politike zaposlovanja in socialne politike, od katerih je pri 135 odkrilo napake (75 na področju regionalne in mestne politike ter 60 na področju zaposlovanja in socialne politike); opaža, da je na podlagi 25 količinsko opredeljenih napak ocenjena stopnja napake 6,1 % za področje regionalne in mestne politike ter da je na podlagi 28 količinsko opredeljenih napak ocenjena stopnja napake za področje zaposlovanja in socialne politike 3,7 %, kar pomeni, da je najverjetnejša skupna stopnja napake za kohezijo 5,7 %;

241. šteje za zaskrbljujoče, da so imeli nacionalni organi v 21 primerih količinsko opredeljivih napak, ki so jih naredili upravičenci, dovolj informacij, da bi napake lahko preprečili ali odkrili in popravili, preden so bili odhodki prijavljeni Komisiji; ugotavlja, da bi bila v primeru uporabe vseh teh informacij za odpravo napak, ocenjena stopnje napake za to poglavje za 1,6 odstotne točke nižja; poleg tega opaža, da je Računsko sodišče v 13 primerih ugotovilo, da so napake, ki jih je odkrilo, naredili nacionalni organi; te napake so k ocenjeni stopnji napake prispevale 1,7 odstotne točke; meni, da takšne razmere, ki že nekaj let ostajajo nespremenjene, kažejo na pomanjkanje vestnosti;

242. z obžalovanjem ugotavlja, da tako kot v prejšnjih proračunskih letih stopnja napak, tudi pri nekaterih zahtevkih za končno plačilo, za katere so bile opravljene zunanje revizije in preverjanja odhodkov, kaže na slabosti v predhodnih kontrolah za ERS; poudarja, da so napake v zvezi z neupoštevanjem pravil o javnem naročanju in s pomanjkanjem dokazil za odhodke predstavljale skoraj dve tretjini oce