[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 19.12.2006

COM(2006) 832 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU

Evropska ustanova za usposabljanje

1. UVOD

To poročilo je predloženo na podlagi člena 17 Uredbe Sveta o ustanovitvi Evropske ustanove za usposabljanje (v nadaljevanju EFU), ki je bila spremenjena z Uredbo Sveta iz leta 2003[1], ki zahteva, da Komisija določi postopek spremljanja in ocenjevanja za EFU in poroča o rezultatih tega postopka.

Namen tega poročila je podati pregled izkušenj, ki jih je EFU pridobila s svojim delovanjem v obdobju 2002–2005. Poročilo upošteva spremembe geografske pokritosti, delovnega okolja in vloge EFU od leta 2000, izražene v srednjeročni perspektivi za osebje in finančne vire , ki jo je upravni odbor EFU sprejel novembra 2000, in srednjeročni perspektivi 2004–2006 , ki jo je upravni odbor EFU sprejel novembra 2003.

Poročilo temelji na ugotovitvah, sklepih in priporočilih neodvisnega poročila ocenjevalca, ki ga je predložil zunanji izvajalec ITAD (glej poglavje 3). Upoštevale so se tudi izkušnje, ki jih je Komisija pridobila pri dejavnostih in sodelovanju z EFU, ter priporočila Komisije v njenem Sporočilu iz leta 2003.

Poročilo prav tako upošteva razvoj politik EU glede tretjih držav in pričakovane spremembe instrumentov politike EU po letu 2006. Sedanje programe zunanje pomoči (Phare, Tacis, Meda in Cards), ki določajo obseg dejavnosti EFU, bodo leta 2007 nadomestili trije novi instrumenti zunanje pomoči, in sicer Evropski instrument sosedstva in partnerstva (EISP), Instrument za predpristopno pomoč (IPP) in Instrument za razvojno sodelovanje (IRS). Zaradi teh sprememb je treba prilagoditi uredbo o ustanovitvi EFU. Predlagana sprememba uredbe Sveta o EFU bo temeljila na ugotovitvah iz zunanje ocene.

Poročilo so skupaj sestavile vse službe Komisije v sodelovanju z EFU, zlasti GD za izobraževanje in kulturo (pristojni GD), GD za zunanje odnose, GD za okolje, Urad za sodelovanje EuropeAid ter GD za zaposlovanje, socialne zadeve in enake možnosti.

2. RAZVOJ EVROPSKE USTANOVE ZA USPOSABLJANJE V OBDOBJU 2002–2005

2.1. Ozadje EFU

EFU[2] se nahaja v Torinu (Italija) in ima 105 zaposlenih. EFU je agencija Skupnosti, ki je bila pravno ustanovljena z Uredbo Sveta (EGS) št. 1360/90 z dne 7. maja 1990. Splošni cilj agencije, ki je opisan v členih 1 in 2 Uredbe, je prispevati k razvoju sistemov poklicnega usposabljanja v štirih regijah, ki so v njeni pristojnosti: Kavkaz in srednja Azija[3], države pristopnice in kandidatke[4], možne države kandidatke[5] ter južno in vzhodno Sredozemlje[6]. Države upravičenke se imenujejo „partnerske države“.

EFU trenutno nudi storitve šestim generalnim direktoratom (GD) Evropske komisije: GD za izobraževanje in kulturo (nadzorni GD za EFU), GD za zunanje odnose, Uradu za sodelovanje EuropeAid, GD za širitev EU, GD za podjetništvo (v zvezi z razvojnim skladom za MSP) ter GD za zaposlovanje, socialne zadeve in enake možnosti.

Glavni sogovorniki EFU v državah kandidatkah in možnih državah kandidatkah so pri ponudbi storitev najpogosteje delegacije ES (glavni sogovornik Evropske agencije za obnovo[7] v Srbiji, Črni gori in Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji). Na drugih območjih (Kavkaz, srednja Azija in soseščina) je za dejavnosti sodelovanja ES skupaj z ustreznimi delegacijami ES pristojen EuropAid.

2.2. Trenutne prednostne naloge in dejavnosti

Trenutne prednostne naloge EFU izhajajo iz ciljev, zastavljenih v srednjeročni perspektivi 2004–2006 , ki jo je upravni odbor EFU sprejel novembra 2003. Operativne prednostne naloge temeljijo na politikah EU na področju zunanjih odnosov z vsako partnersko regijo.

EFU na operativni ravni uporablja tri glavne instrumente:

- podpora programov ES in razširjanje politik EU;

- krepitev zmogljivosti, informacije in analiza partnerskih držav;

- inovacija, učenje in razvoj, vključno s pilotnimi projekti za analizo znanja, pridobljenega v okviru reformnih strategij, ki jih uporabljajo partnerske države.

2.3. Predhodne ocene, študije in pregledi

Leta 2002 je bila izvedena zunanja ocena[8], na podlagi katere je Komisija sredi leta 2003 sestavila sporočilo[9]. Sporočilo iz leta 1997[10] poroča o ugotovitvah iz prve zunanje ocene.

2.4. Financiranje

Financiranje EFU temelji na poglavju o zunanjih odnosih proračuna Skupnosti in je od leta 2000 razdeljeno na dve proračunski vrstici – proračunsko vrstico GD za zunanje odnose (15 03 03; ex-B7-664) in proračunsko vrstico GD za širitev EU (15 03 02; ex-B7-033).

Raven financiranja za vsako leto v obdobju 2002–2005 je bila načrtovana v okviru sporazumov upravnega odbora o tekočih srednjeročnih perspektivah (2002–2004 in nato 2004–2006). Te napovedi so odvisne od letnega proračunskega postopka. Dohodek EFU je skoraj v celoti sestavljen iz tega financiranja.

V prilogi 2 je prikazan razvoj celotnega proračuna (vključno z dodeljenimi, prenesenimi in neporabljenimi sredstvi), ki nazorno ponazarja, kako so bila sredstva dodeljena.

3. PREGLED ZUNANJEGA OCENJEVANJA

Člen 17 uredbe o ustanovitvi, ki je bila spremenjena z Uredbo Sveta iz leta 2003, določa, da mora Komisija oceniti EFU vsake tri leta. Trenutna zunanja ocena se je začela leta 2004, poročilo o tej oceni pa bo zaključeno leta 2006.

GD za izobraževanje in kulturo je objavil javni razpis za neodvisno zunanjo oceno agencije. Pogodba je bila sklenjena z ITAD Ltd (organizacija, ki je izvedla že prejšnjo oceno). Ustanovljen je bil upravljalni odbor, ki mu je predsedoval GD za izobraževanje in kulturo s predstavniki iz GD za zunanje odnose, GD za širitev, Urada za sodelovanje EuropeAid, GD za zaposlovanje, treh držav članic (člani upravnega odbora) in EFU.

Splošni cilji ocene so bili:

- oceniti, v kolikšni meri je EFU izpolnila zaveze iz svojih delovnih programov iz leta 2002, 2003 in 2004 ter iz akcijskega načrta iz leta 2003;

- oceniti, v kolikšni meri je Komisija izpolnila zaveze iz svojega sporočila iz leta 2003;

- uporabni nasveti in priporočila za izzive, s katerimi se bo EFU soočala v fazi načrtovanja 2006–2008.

Zunanji ocenjevalec je uporabil več metodoloških orodij. Za razčlembo glavnih zgoraj navedenih vprašanj v zvezi z oceno je bila podrobno oblikovana matrica, da bi upravljalni odbor natančno vedel, kako naj odgovori na posamezna vprašanja. Ocenjevalci so pregledali številne dokumente, ki zadevajo dejavnosti agencije in njene lastne ocene v triletnem obdobju. Opravljeni so bili razgovori z osebjem Komisije, člani Evropskega parlamenta in večino osebja EFU. Te informacije glede kakovosti sta dopolnili dve anketi: ena je bila namenjena zainteresiranim stranem v Komisiji, Evropskem parlamentu, državah članicah, partnerskih državah in drugih telesih, druga (ločena) pa osebju EFU. Poleg tega so bile izbrane štiri študije primerov, ki predstavljajo različne regije, vrste dejavnosti, tematska področja in obdobje izvajanja, ter opravljeni obiski štirih partnerskih držav, kjer so bili ti primeri podrobneje raziskani.

Začetne ugotovitve so bile predložene upravnemu odboru na njegovem sestanku novembra 2005, na njegovem sestanku 6. junija 2006 pa je potekala tudi razprava o splošnih sklepih in priporočilih iz zunanje ocene.

4. GLAVNA PRIPOROČILA POROČILA O ZUNANJI OCENI Z ODZIVI IN PRIPOROČILI KOMISIJE

V tem poglavju Komisija povzema in analizira tiste ugotovitve, sklepe in priporočila ocenjevalca, ki jih je po njenem mnenju treba poudariti. Nekatera priporočila zahtevajo ukrepe Komisije, druga so naslovljena na EFU. Komisija poziva EFU, naj analizira priporočila ocenjevalca in na njihovi podlagi deluje in določi ukrepe, ki jih namerava sprejeti. Nadaljnje spremljanje ugotovitev bo organizirano na ravni agencije (prek upravnega odbora) in na ravni Komisije.

Komisija bo pri oblikovanju spremenjene uredbe Sveta o EFU posebno pozornost namenila priporočilom iz poročila o zunanji oceni.

Za lažje vzporedno branje poročila o zunanji oceni[11] ima to poglavje enako strukturo kot „poglavje o priporočilih“ v navedenem poročilu.

4.1. Politika in strategija

Ocenjevalci so ugotovili, da EFU nudi ciljno usmerjene storitve z jasnimi političnimi cilji, ki so določeni v srednjeročni perspektivi in dokumentih o načrtovanju programa dela ter se po regijah razlikujejo glede na prednostne naloge politike zunanjih odnosov EU. Poleg tega so ocenjevalci ugotovili, da so bili programi EFU v skladu s strategijami EU in posameznih držav ter da je EFU uspela vplivati na usmeritev reform.

Ocena potrjuje, da je delo EFU kakovostno. Komisija v Bruslju in delegacije menijo, da so različne storitve za zagotavljanje strokovnega znanja na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja, ki jih nudi EFU, pozitivne. Dodana vrednost ustanove EFU temelji na njenem trajnostnem značaju, razumevanju ozadja reform, mreži strokovnjakov in sposobnosti za prožno in hitro izpolnjevanje zahtev.

Ocenjevalci menijo, da je sedanji tematski mandat, ki EFU omejuje na področje poklicnega izobraževanja in usposabljanja, preozek, hkrati pa ocenjujejo kot pozitivno, da sta Komisija in EFU v preteklih letih mandat razlagali dokaj prožno. V naslednji reviziji mandata EFU je treba „ upoštevati, da je poklicno izobraževanje in usposabljanje del širšega programa razvoja človeških virov “, ocenjevalci pa priporočajo, da se v načrtovani reviziji „ pojmi razvoja človeških virov, poklicno izobraževanje in usposabljanje, vseživljenjsko učenje in povezave prilagodijo trgu dela in zaposlitvi “.

Poročilo se zavzema tudi za večjo prožnost v zvezi z geografskim območjem pristojnosti EFU. Tako bi Skupnost lahko uporabila posebno strokovno znanje EFU v državah na primerljivih stopnjah razvoja, ki se soočajo s podobnimi socialno-ekonomskimi izzivi. Ocenjevalci poudarjajo, da bi bilo treba v primeru še prožnejše razlage mandata vzpostaviti mehanizme, ki bi strogo določili prednostne naloge dejavnosti EFU.

Komisija se v glavnem strinja z analizo in priporočili ocenjevalcev, zlasti glede tematske pristojnosti agencije. Zaradi vse večjega pomena vseživljenjskega učenja pri izobraževanju in usposabljanju v politikah in instrumentih EU potrebuje EFU širšo tematsko pristojnost. Komisija predlaga, da se to vprašanje obravnava pri naslednji reviziji uredbe o EFU, in sicer z razširitvijo mandata EFU, da bi v okviru politik zunanjih odnosov EU prispevala k učinkovitejšemu razvoju človeških virov, zlasti izobraževanja in usposabljanja v smislu vseživljenjskega učenja, ter k reševanju s tem povezanih vprašanj trga dela“.

Komisija meni, da mora EFU, ki ima omejene vire, ohraniti svojo geografsko območje pristojnosti. Zato se predlaga, da se prednostni obseg EFU določi z navedbo sklica na instrument za predpristopno pomoč in na Evropski instrument sosedstva in partnerstva. Da bi imela EFU možnost uporabiti svoje strokovno znanje na območjih, ki ne spadajo v njen prednostni geografski obseg, kot so države srednje Azije, se predlaga, da upravni odbor EFU na predlog Komisije sprejme ad hoc odločitev.

4.2. Učinkovitost in uspešnost programov EFU

V poročilu sta učinkovitost in uspešnost dejavnosti EFU ocenjeni zlasti na podlagi njenega dela na ravni partnerskih držav. Glavni vir informacij in analiz so bile študije držav, v katerih sta v vzorcu štirih partnerskih držav podrobno proučeni učinkovitost in uspešnost dejavnosti EFU. Ocenjevalci menijo, da je bilo ocenjevanje posebnih rezultatov in učinkov, ki jih je EFU dosegla, velik izziv, če se upoštevajo narava sektorja, obseg dejavnosti EFU in številne različne zainteresirane strani.

Splošen sklep poročila je, da je EFU učinkovito in uspešno prispevala k reformam poklicnega izobraževanja in usposabljanja v partnerskih državah. „ Službe Komisije v Bruslju in delegacije menijo, da je prispevek EFU zelo pozitiven, saj svojim uporabnikom nudi številne storitve, s katerimi zagotavlja strokovno znanje na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter razvoja človeških virov “.

Prav tako sta bili podpora, ki jo je EFU nudila pri širjenju izkušenj na področju politike in reform poklicnega izobraževanja in usposabljanja, ter njena vloga pri seznanjanju zainteresiranih strani v sodelujočih državah s političnimi strategijami EU, uporabna prispevka k procesu reform. Ocenjevalci so ugotovili, da so lastne dejavnosti EFU dopolnjevale dejavnosti, ki jih je financirala Komisija, in povečale učinkovitost njihovega izvajanja. Glavna zahteva iz poročila pa je zagotoviti tesno povezavo med pilotnimi dejavnostmi EFU in dejavnostmi širšega obsega, ki jih financira ES, ali dejavnostmi, ki jih lahko financirajo drugi donatorji.

Na koncu je v poročilu navedeno, da mora EFU nuditi skupek različnih storitev tako Komisiji kot partnerskim državam.

Komisija na podlagi te analize in glede na nove instrumente zunanje pomoči predlaga pregled nalog EFU pri naslednji reviziji uredbe o agenciji. Komisija meni, da mora EFU v prihodnjih letih opravljati naslednje naloge:

- nuditi informacije, politično analizo in svetovanje glede vprašanj razvoja človeških virov in njihovih povezav s cilji sektorske politike v partnerskih državah;

- podpreti zainteresirane strani v partnerskih državah, da bi povečale zmogljivost na področju razvoja človeških virov;

- olajšati izmenjavo informacij in izkušenj med donatorji, ki sodelujejo pri reformi razvoja človeških virov v partnerskih državah;

- podpreti zagotavljanje, nadaljnje spremljanje in analizo pomoči Skupnosti partnerskim državam na področju razvoja človeških virov;

- širiti informacije in spodbujati mrežno povezovanje ter izmenjavo izkušenj in dobre prakse v zvezi z vprašanji razvoja človeških virov med Evropsko unijo in partnerskimi državami ter med partnerskimi državami samimi.

4.3. Spremljanje programov EFU

V poročilu o oceni je bila pozornost usmerjena na povečanje zmogljivosti EFU pri spremljanju njenih dejavnosti na ravni projekta in na ravni države. Ocenjevalci v poročilu priznavajo, da je spremljanje dosežkov EFU na ravni države zapleteno, saj se delo EFU ne more poenostaviti na raven posameznih projektov, pri katerih niz dejavnosti vodi do določenih rezultatov. EFU se pri svojem delu bolj osredotoča na omogočanje lažjega pretoka informacij kot na proizvajanje ali rezultate (objave, novi učni načrti, itd.). Prav tako je bila EFU pogosto predvsem ponudnik storitev za službe ES in je nudila podporo pri oblikovanju, uveljavljanju in nadaljnjem spremljanju projektov.

Poročilo navaja, da glavni izziv EFU ni le spremljati izdelavo posameznega dokumenta, ampak tudi oceniti vpliv na nacionalne načrte in reformne ukrepe. Ocenjevalci so v oceni sklenili, da sedanji sistem spremljanja EFU, ki je namenjen preverjanju učinkovitosti dejavnosti in posameznih projektov, ni ustrezno meril kakovosti storitev/izdelkov EFU ali vpliv EFU na reformo poklicnega izobraževanja in usposabljanja na ravni države.

Komisija se strinja s pozitivnimi sklepi ocenjevalcev o učinkovitosti in uspešnosti tehnične pomoči, ki jo je EFU nudila pri programu Tempus. Pri tem zlasti ceni, da se je oddelek Tempus EFU še naprej odzival na zahteve po spremembah pri svojem delu in bil še naprej učinkovito organiziran, kljub negotovi prihodnosti programa Tempus v obdobju ocenjevanja.

Komisija se strinja z analizo in sklepi zunanjega ocenjevalca, da mora EFU okrepiti svoj sistem spremljanja na ravni države. Treba je načrtno zbirati dostopne informacije o programih po državah in tako zagotoviti ustrezne informacije o odločitvah na organizacijski ravni. Komisija poziva EFU, naj prouči kritike in priporočila zunanjega ocenjevalca ter razvije ustrezen sistem spremljanja, s katerim bo odpravila pomanjkljivosti. Ocenjevalec navaja, da „ je izziv razviti pristop, ki zagotavlja pomembne informacije na tej ravni, ki niso okorne in mehanične “.

4.4. Upravne strukture

Ocenjevalci so proučili zlasti vlogo upravnega odbora in vprašanje zagotavljanja strateške usmeritve, kvalifikacije, ki so potrebne za članstvo, potek sestankov, postopek uvajanja novih članov v delo ter informacije in informativno gradivo pred sestanki.

Poročilo opominja, da je glavna vloga upravnega odbora, da med drugim odobri predlagani letni program in proračun, ki ga dokončno odobri Evropski parlament. Ocenjevalci so sklenili, da odbor sicer opravlja svojo glavno vlogo, vendar se zastavljajo vprašanja v zvezi z njegovo dejansko vlogo pri strateškem odločanju. V poročilu priznavajo, da glavno strateško usmeritev določijo vodstvo in člani Komisije, sprašujejo pa se, v kolikšni meri je dejansko možno pričakovati, da bodo drugi člani pomembno prispevali k strateški viziji, s čimer opozarjajo na pomanjkanje usklajenosti med člani odbora, ki imajo strokovne izkušnje predvsem na področju notranje politike izobraževanja EU, ter EFU, katere vloga in pristojnosti spadajo predvsem na področje politike zunanjih odnosov.

V zvezi s svetovalnim forumom poročilo ugotavlja, da je to omrežje dobra priložnost za dialog med predstavniki Evropske komisije, državami članicami, partnerskimi državami in mednarodnimi organizacijami. Vendar pa je v oceni navedeno tudi, da svetovalni forum ne izpolnjuje svojega namena, to je svetovati upravnemu odboru o prihodnjem delovnem programu.

Komisija se v določeni meri strinja z analizo in priporočili zunanjega ocenjevalca. Vendar so cilji EFU določeni v njegovi pravni podlagi, njegove dejavnosti in prednostne naloge pa v veliki meri določajo zunanje politike in instrumenti EU. Zato ni jasno, kako vplivno strateško vlogo bi upravni odbor lahko imel in/ali moral imeti. Priporočilo za ustanovitev pododborov za posebne pomembne zadeve je treba dodatno analizirati. S predlogom za mesto referenta pri EFU, za katero bi bilo treba poiskati vir financiranja, ta referent pa bi bil v podporo upravnemu odboru, se Komisija ne strinja.

Komisija je Evropskemu parlamentu in Svetu predložila osnutek Medinstitucionalnega sporazuma o operativnem okviru za evropske regulativne agencije (COM(2005)59; feb. 2005) (IIAOFERA). V omenjenem sporazumu se predlaga, da se velikost upravnih odborov agencij omeji tako, da se doseže čim večja učinkovitost pri sprejemanju odločitev in čim bolj zmanjšajo operativni stroški, ter da bi moralo biti število glasov članov, ki jih imenuje Svet, in članov, ki jih imenuje Komisija, enako. Komisija bo v svojem predlogu o revidirani uredbi o EFU sledila tem načelom.

Komisija se strinja s sklepom ocenjevalca, da „ svetovalni forum ne opravlja svoje zakonsko predpisane funkcije “. Svetovalni odbor je pomembno omrežje, ki pa je v veliki meri izgubilo svojo zakonsko predpisano funkcijo, to je funkcijo upravnega organa EFU. Odločitve glede načrtovanja dejavnosti EFU se v vedno večji meri sprejemajo v dialogu s Komisijo na podlagi prednostnih nalog zunanje pomoči EU, zakonsko predpisana mnenja svetovalnega foruma pa nimajo več bistvene vloge pri vsakoletnem določanju vsebine dejavnosti EFU. Zato se predlaga, da se ga v revizijo uredbe o EFU ne vključi kot zakonsko predpisan organ. Komisija poziva EFU, naj pri pregledu svetovalnega foruma analizira priporočila ocenjevalca.

4.5. Sporočila in širjenje informacij

Ocenjevalci so ugotovili, da ima EFU s svojo spletno stranjo in objavami uspešen in strokoven komunikacijski sistem na ravni organizacije. Ocenjevalci so poročali, da se je sistem za komunikacijo in širjenje informacij precej izboljšal od zadnje ocene. Iz poročila je razvidno, da so bile pobude EFU na področju komunikacij, zlasti njena spletna stran, delavnice in obiski v okviru izmenjav ter objave na papirju (80 %), zelo učinkovite.

Vendar poročilo omenja da se morda preveč spodbuja vloga EFU kot institucije. Zato se predlaga, da EFU poveča svojo zmogljivost učinkovitega sporočanja svojih dosežkov in rezultatov ter širjenja idej in gradiva o tematskih področjih, povezanih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem. Proučiti bi morala tudi možnost širjenja gradiva v jezikih partnerskih držav, da bi svoje delo približala zainteresiranim stranem v partnerskih državah.

Komisija pozdravlja pozitiven razvoj, ki je bil od zadnje ocene dosežen na področju komunikacij in širjenja informacij. EFU poziva, naj analizira priporočila zunanjega ocenjevalca in predlaga ustrezne ukrepe za izboljšanje.

5. SKLEP

Komisija se strinja z na splošno pozitivno oceno učinkovitosti in uspešnosti dela EFU in meni, da je Agencija pomembno prispevala k dejavnostim Skupnosti na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter reform trga dela v partnerskih regijah. Komisija ceni delo EFU, ki nudi strokovno znanje pri določanju in izvajanju projektov.

EFU mora, kot so poudarili ocenjevalci, pregledati svoj cikel načrtovanja ter analizirati predvsem, kako se lahko povezave med „srednjeročnimi prednostnimi nalogami, letnim delovnim programom, načrti države in letnim poročilom o dejavnostih“ okrepijo in postanejo bolj jasne. Za nadaljnje spremljanje ciljev in lažjo oceno vpliva, ki ga ima EFU na svojih področjih delovanja, je treba določiti ustrezne merljive kazalnike. Treba je razviti nove pristope, s kateri bi se izboljšala razvoj in primerno širjenje ustreznega gradiva o poklicnem izobraževanju in usposabljanju ter povečala zmogljivost EFU pri obveščanju o svojih dosežkih in rezultatih.

Uvedba novih instrumentov zunanje pomoči, IPP in EISP, pomeni bistven premik, saj se pristop na področju zunanje pomoči usmeri k politikam namesto k programom, in sicer v celotnem sektorju. Oba instrumenta sta namenjena zagotavljanju podpore pri domačih reformah v zadevnih sektorjih, ki jih izvajajo partnerske države. Cilji se določijo v okviru dialoga z vladami partnerskih držav in zagotovi se podpora za izvajanje procesa reform, ki ga same oblikujejo in upravljajo.

V tem novem okviru bo morala EFU vedno pogosteje Komisiji zagotavljati informacije in analize iz faze razvoja in načrtovanja politike. Poleg tega se je treba osredotočiti tudi na pomoč partnerskim državam pri večanju njihove zmogljivosti za oblikovanje in izvajanje izvirnih reformnih strategij ter pri spodbujanju mrežnega povezovanja in izmenjave izkušenj in dobre prakse med EU in partnerskimi državami ter med partnerskimi državami samimi.

EFU mora svojo organizacijo in način dela prilagoditi temu novemu okolju. Agencija mora skupaj z upravnim odborom in Komisijo določiti jasne prednostne naloge in za svoje temeljne dejavnosti uporabiti vire, ki so ji na voljo.

Tako Komisija kot EFU bosta potrebovali večjo ozaveščenost in spremljanje vrst nudenih ali prejetih storitev, da bodo dejavnosti agencije še naprej uporabne in koristne. To pomeni, da mora Komisija izčrpno obveščati EFU o novih ali revidiranih prednostnih nalogah ali strategijah. Prav tako mora EFU izčrpno obveščati službe Komisije v področnih pisarnah in na sedežu o svojih operacijah, pobudah in stikih z ustreznimi zainteresiranimi stranmi v partnerskih državah, drugimi mednarodnimi donatorji in agencijami, da bi zagotovila usklajenost in prepoznavnost ukrepov EU. Za to se morata obe strani ponovno zavezati k okrepljeni komunikaciji in izmenjavi informacij.

Uprava EFU si mora še naprej prizadevati za oblikovanje jasne predstave znotraj agencije o svojem položaju in vlogi, ki ju ima kot evropski center strokovnega znanja v novem institucionalnem okolju.

Komisija na splošno meni, da poročilo o zunanji oceni vsebuje uporabne nasvete in priporočila za razvoj EFU kot centra strokovnega znanja. Komisija poziva EFU, naj upravnemu odboru predloži osnutek akcijskega načrta, v katerem bo predstavila svojo analizo in predlagane ukrepe na podlagi vseh priporočil ocenjevalca in Komisije v tem poročilu.

Predlog Komisije za spremembo uredbe o EFU bo tudi priložnost za razpravo z Evropskim parlamentom in Svetom o prihodnji vlogi EFU, njenih ciljih in prednostnih nalogah ter strukturi uprave.

[pic]

Priloga 2

RAZVOJ PRORAČUNA, 2002–2006

Leto |Subvencija Skupnosti | Stroški za osebje | Upravni in infrastrukturni stroški |Stroški poslovanja |Kadrovski načrt | Dodeljena sredstva |Sredstva, prenesena na naslednje leto |Neporabljena sredstva | | 2002 | B7-664: 12,8

B7-033 4,0

Skupaj: 16,8m |9 890 000

(63,0 %)

|1 386 050

(8,0 %)

|5 523 950

(29,0 %) |105 |16 795 986 |3 365 833 |4 014 | | 2003 | 15 03 03 13,7

15 03 02 3,5

Skupaj: 17,2m |10 529 000

(65, 0 %)

|1 421 000

(8,0 %) |5 250 000

(27,0 %) |104 |16 969 378 |1 725 970 |230 622 | | 2004 | 15 03 03: 15,1

15 03 02: 2,5

Skupaj: 17,6m |10 993 973

(62,0 %)

|1 390 027

(8,0 %)

|5 276 000

(30,0 %) |104 |17 321 617 |1 537 855 |278 383 | | 2005 | 15 03 03: 16,0

15 03 02: 2,5

Skupaj: 18,5m |11 287 000

(61,0 %)

|1 453 000

(8,0 %)

|5 760 000

(31,0 %) |104 |18 089 560 |2 729 149 |410 440 | | 2006 | 15 03 03: 16,95

15 03 02 : 2,5

Skupaj: 19,45m |11 956 800

61,0 %

|1 688 000

9,0 %

|5 805 200

30,0 % |105 | | | | |Odkar je bil leta 2003 izveden prehod na proračun na podlagi dejavnosti: 15 03 02 nadomesti B7-033; 15 03 03 nadomesti B7-664.

[1] Uredba Sveta (ES) št. 1648/2003 z dne 18. junija 2003.

[2] Spletna stran EFU: http://www.etf.eu.int/

[3] Armenija, Azerbajdžan, Belorusija, Gruzija, Kazahstan, Kirgizija, Moldavija, Mongolija, Ruska federacija, Tadžikistan, Turkmenistan, Ukrajina, Uzbekistan.

[4] Bolgarija, Hrvaška, Romunija, Turčija in Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija.

[5] Albanija, Bosna in Hercegovina, Srbija vključno s Kosovom (v skladu z Resolucijo Varnostnega sveta ZN št. 1244) in Črna Gora.

[6] Alžirija, Egipt, Izrael, Jordanija, Libanon, Maroko, Palestinska uprava (Zahodni breg in Gaza), Sirija, Tunizija.

[7] Glej spletno stran Evropske agencije za obnovo: http://ear.europa.eu/

[8] Zunanja ocena Evropske ustanove za usposabljanje , ITAD, november 2002: http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/index_en.htm#ETFinterim1

[9] COM(2003) 287, 22.5.2003.

[10] COM(1997) 379, 18.7.1997.

[11] Zunanja ocena Evropske ustanove za usposabljanje , ITAD, junij 2006: http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/index_en.htm#ETFinterim3

Direktor

Muriel Dunbar

Načrtovanje, spremljanje in ocena

Peter Greenwood

Tempus

Marleen Voordeckers

Oddelek za dejavnosti

Sandra Stefani

Zunanja komunikacija

Bent Sørensen

Uprava in centralne službe

Olivier Ramsayer

Struktura EFU 1. 1. 2006