Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o izboljšanju ureditve poravnav vrednostnih papirjev v Evropski uniji, centralnih depotnih družbah (CDD) in spremembi Direktive 98/26/ES /* COM/2012/073 final - 2012/0029 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. Ozadje predloga Centralne depotne družbe (CDD) so sistemsko pomembne institucije za finančne trge. Vsakemu poslu z vrednostnimi papirji na trgu vrednostnih papirjev ali zunaj njega sledijo potrgovalni postopki, ki se končajo s poravnavo tega posla, tj. dostavo vrednostnih papirjev proti plačilu. CDD so ključne institucije, ki omogočajo poravnavo, saj upravljajo tako imenovane sisteme poravnave vrednostnih papirjev. CDD tudi skrbijo za začetne vpise in centralno vodenje računov vrednostnih papirjev, na katerih se beležijo število izdanih vrednostnih papirjev, izdajatelji in vse spremembe imetnikov vrednostnih papirjev. CDD imajo ključno vlogo tudi za trg zavarovanj, zlasti za namene denarne politike. Skoraj vsa primerna zavarovanja za operacije denarne politike centralne banke v EU, zlasti v euroobmočju, se na primer pretakajo prek sistemov poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravljajo CDD. V okviru sistemov poravnave vrednostnih papirjev v EU je bilo v letu 2010 poravnanih za približno 920 bilijonov EUR transakcij, ob koncu leta 2010 pa so ti sistemi držali za skoraj 39 bilijonov EUR vrednostnih papirjev. V EU je več kot 30 CDD, običajno v vsaki državi ena, ter dve „mednarodni“ CDD (MCDD – Clearstream Banking Luxembourg in Euroclear Bank), ki sta podkategoriji CDD in sta specializirani za izdajanje mednarodnih obveznic, splošno znanih kot „euroobveznice“. Čeprav CDD znotraj državnih mej na splošno delujejo varno in učinkovito, je na mednarodni ravni združevanje in komuniciranje CDD manj varno, zato je vlagatelj pri čezmejni naložbi izpostavljen večjim tveganjem in stroškom. Število neuspešnih poravnav je na primer večje pri čezmejnih transakcijah kot pri domačih transakcijah, stroški čezmejne poravnave pa so do štirikrat višji kot stroški domače poravnave. Te težave v zvezi z varnostjo so posledica več dejavnikov, ki vključujejo tudi naslednje: · dolžina cikla poravnave. Obdobje med sklenitvijo posla in poravnavo ni enako povsod v EU, kar povzroča težave pri čezmejnih poravnavah vrednostnih papirjev; · majhen, vendar pomemben delež vrednostnih papirjev je še vedno v papirni obliki. Njihov cikel poravnave je veliko daljši, zaradi česar so vlagatelji izpostavljeni večjemu tveganju; · za neuspešne poravnave, tj. kadar transakcije niso poravnane na načrtovani datum poravnave, odvračilne kazni niso predvidene na vseh trgih, kadar pa so, se ukrepi za zagotavljanje discipline pri poravnavi med trgi zelo razlikujejo; · čeprav se z Direktivo 98/26/ES o dokončnosti poravnave pri plačilih in sistemih poravnave vrednostnih papirjev (direktiva o dokončnosti poravnave)[1] zmanjšujejo motnje sistema poravnave vrednostnih papirjev, ki jih povzročajo postopki zaradi insolventnosti, sprejeti zoper udeležence tega sistema, v njej niso obravnavana druga tveganja sistema ali prilagodljivost CDD, ki upravlja sistem. Nekatere CDD so izpostavljene dodatnim kreditnim in likvidnostnim tveganjem, ki izhajajo iz opravljanja pomožnih bančnih storitev za poravnavo; · dogovori o povezovanju med CDD so sicer prvi korak pri doseganju konsolidacije evropskih trgov za poravnave, vendar povzročajo skrbi v zvezi z varnostjo, ker ni posebnih bonitetnih pravil za takšno povezovanje. Poleg tega povečujejo medsebojno povezanost CDD, kar dodatno upravičuje uvedbo skupnega bonitetnega okvira. Odsotnost učinkovitega enotnega notranjega trga poravnav prav tako povzroča pomembne pomisleke. Pomembne ovire za evropski potrgovalni trg, kot so omejitev dostopa izdajateljem vrednostnih papirjev do CDD, različne nacionalne ureditve izdajanja licenc in pravila za CDD v EU ter omejena konkurenca med nacionalnimi CDD, še vedno obstajajo. Zaradi teh ovir je trg zelo razdrobljen. Zato čezmejna poravnava transakcij temelji na po nepotrebnem zapleteni verigi držanja vrednostnih papirjev, ki pogosto vključuje več CDD in več drugih posrednikov. To negativno vpliva na učinkovitost in tudi tveganja, povezana s čezmejnimi transakcijami. Te težave so pomembne, saj se število čezmejnih transakcij v Evropi, od običajnih nakupov/prodaj vrednostnih papirjev pa vse do prenosov zavarovanja, še naprej povečuje, CDD pa so vse bolj medsebojno povezane. Pričakuje se, da se bodo ti trendi pospešili z uvedbo projekta Target2 Securities (T2S), ki ga je uvedel Evrosistem, da bi se zagotovila skupna brezmejna platforma za poravnavo vrednostnih papirjev v Evropi, pri čemer naj bi se ta projekt začel izvajati leta 2015. Predlagana uredba obravnava zgornje težave. Uvaja obveznost predstavitve vseh prenosljivih vrednostnih papirjev v nematerializirani obliki in njihovega vpisa v CDD, preden se začne z njimi trgovati na organiziranih mestih trgovanja. Usklajena so obdobja poravnave in ureditve za disciplino pri poravnavi po vsej EU. Uvaja se skupen sklop pravil, ki temeljijo na mednarodnih standardih, s katerimi se obravnavajo tveganja operacij in storitev CDD. Ker bodo za CDD veljala enaka vsebinska pravila po vsej EU, bodo zanje veljale tudi enotne zahteve za izdajo licenc, pri čemer bodo lahko pridobile licenco za celotno EU, kar bo prispevalo k odpravi obstoječih ovir za dostop. S predlagano uredbo se bo zato povečala varnost v sistemu in odprl trg za storitve CDD, zato se bo povečala učinkovitost poravnave vrednostnih papirjev. Predlagana uredba bo skupaj z Direktivo 2004/39/ES o trgih finančnih instrumentov (MiFID)[2] in predlogom uredbe o transakcijah z izvedenimi finančnimi instrumenti za centralne nasprotne stranke (uredba o infrastrukturi evropskega trga) dopolnila regulativni okvir za infrastrukture trgov vrednostnih papirjev. Ta pobuda je prejela široko politično podporo. Svet ECOFIN je 2. decembra 2008 poudaril potrebo po krepitvi varnosti in učinkovitosti sistemov poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravljajo CDD, ter se strinjal, da je potrebna zakonodaja EU za odpravo pravnih ovir za potrgovalne storitve, vključno z ovirami za dostop do CDD. Prav tako obstaja soglasje na mednarodni ravni, da so potrebni ustrezni standardi za CDD. Svetovni bančni regulator in regulator trga vrednostnih papirjev (CPSS in IOSCO) sta že leta 2001 sprejela sklop priporočil za sisteme poravnave vrednostnih papirjev. Ta priporočila so bila leta 2009 prilagojena z nezavezujočimi smernicami evropskih regulatorjev (ESCB in CESR). Odbor za finančno stabilnost je oktobra 2010 ponovno pozval k posodobljenim standardom za stabilnejše osrednje tržne infrastrukture ter zahteval revizijo in okrepitev veljavnih standardov. 2. Rezultati posvetovanj z zainteresiranimi stranmi in ocene učinka Ta pobuda je rezultat obsežnega in stalnega dialoga ter posvetovanja z vsemi glavnimi zainteresiranimi stranmi, vključno z regulatorji trga vrednostnih papirjev in bančnimi regulatorji, ECB in vsemi vrstami udeležencev na trgu. Upoštevana so stališča, izražena med javnim posvetovanjem, ki je potekalo od 13. januarja do 1. marca 2011, ter prispevki različnih skupin zainteresiranih strani od poletja 2010. Poleg tega je bila pri družbi Oxera Consulting naročena zunanja študija stroškov in cen v sektorju potrgovalnih storitev. Družba Oxera je prvo poročilo predložila leta 2009, drugo pa leta 2011. Ti poročili sta vsebovali koristne podatke o razlikah v stroških pri čezmejnih in domačih potrgovalnih storitvah v Evropi. Komisija je v skladu s politiko „boljše pravne ureditve“ izvedla oceno učinka alternativnih možnosti politike. Možnosti politike so bile ocenjene glede na ključne cilje povečanja varnosti, učinkovitosti in enakih konkurenčnih pogojev za storitve CDD v Evropi. Ocena je bila pripravljena na podlagi preučitve uspešnosti pri doseganju navedenih ciljev in stroškovne učinkovitosti izvajanja različnih možnosti politike. Osnutek poročila o oceni učinka je bil odboru Komisije za oceno učinka predložen 16. marca 2011, 8. avgusta 2011 pa mu je bil predložen revidiran osnutek poročila. Osnutek poročila je bil bistveno izboljšan na podlagi pripomb odbora za oceno učinka z okrepitvijo dokazov, na katerih so temeljile ugotovljene težave, in analize različnih možnosti politike, zlasti v zvezi s pomožnimi bančnimi storitvami za poravnavo, ter vključitvijo ocene splošnih koristi in učinka različnih možnosti politike na različne zainteresirane strani ter jasnejšega in stabilnejšega okvira za spremljanje in vrednotenje. 3. Pravni elementi predloga 3.1. Pravna podlaga Predlog temelji na členu 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) kot najustreznejši pravni podlagi na tem področju. Cilj predloga je zlasti obravnavati pomanjkanje varnosti in učinkovitosti poravnave vrednostnih papirjev ter iz tega izhajajoče ovire za delovanje notranjega trga, ki so posledica različnih nacionalnih pravil za urejanje poravnave vrednostnih papirjev in dejavnosti CDD, ki upravljajo sisteme poravnave vrednostnih papirjev, kar se bo doseglo z uvedbo sklopa skupnih pravil o nekaterih vidikih cikla poravnave in discipline pri poravnavi ter sklopa enotnih bonitetnih zahtev, ki bo osredotočen na prilagodljivost CDD in dostop do njih. V odsotnosti takšnih skupnih pravil in zahtev bodo različni ukrepi, sprejeti na nacionalni ravni, imeli neposreden negativen učinek na varnost, učinkovitost in konkurenco na trgu poravnav v Uniji. Uredba se šteje za najprimernejši instrument za zagotovitev, da se za vse udeležence na trgu uporabljajo enotne in neposredno veljavne obveznosti glede cikla poravnave in discipline pri poravnavi ter da se za CDD uporabljajo enotni in neposredno veljavni bonitetni standardi v Uniji, s katerimi bi se morala povečati njihova prilagodljivost ter okrepiti njihova osrednja vloga pri vodenju sistemov nematerializiranih vrednostnih papirjev in pri postopku poravnave. Ker je glavni cilj predlagane uredbe uvesti več pravnih obveznosti, ki za upravljavce trga veljajo neposredno in med drugim vključujejo vpis skoraj vseh prenosljivih vrednostnih papirjev v nematerializirani obliki v CDD in strožji časovni okvir za poravnavo, ter ker so CDD odgovorne za upravljanje sistemov poravnave vrednostnih papirjev in izvajanje ukrepov za zagotovitev pravočasne poravnave v Uniji, je bistveno, da vse CDD dosledno in v vsakem trenutku izpolnjujejo enotne in stroge bonitetne zahteve iz predloga. Zato je treba kot posledico pravnih obveznosti, ki veljajo za upravljavce trga, v ta predlog vključiti sklop enotnih in neposredno veljavnih pravil v zvezi z dovoljenji in tekočim nadzorom CDD. 3.2. Subsidiarnost in sorazmernost V skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5(3) Pogodbe o Evropski uniji se ukrepi na ravni Unije sprejmejo le, če države članice zastavljenih ciljev same ne morejo zadovoljivo doseči in se zaradi obsega ali učinkov predlaganih ukrepov ti cilji lažje dosežejo na ravni EU. Cilj tega predloga je zlasti zagotoviti, da bi bil evropski trg vrednostnih papirjev varnejši in učinkovitejši znotraj Unije, zato so potrebni usklajeni ukrepi na ravni EU. Ukrepi na ravni Unije so upravičeni tudi zaradi sistemske narave CDD in njihove vedno večje medsebojne povezanosti, zlasti po uvedbi projekta T2S. Na področju dovoljenj za CDD in nadzora CDD je cilj predlagane uredbe doseči ravnovesje med pristojnostmi nacionalnih organov in interesi drugih pristojnih organov. Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA) bo imel ključno vlogo pri reševanju sporov, olajševanju dogovorov o sodelovanju med nacionalnimi organi in pripravi tehničnih standardov v tesnem sodelovanju s članicami Evropskega sistema centralnih bank (ESCB). Nekatera vprašanja so že zajeta v veljavni zakonodaji Unije. Sistemi poravnave vrednostnih papirjev so na primer že opredeljeni v Direktivi 98/26/ES o dokončnosti poravnave pri plačilih in sistemih poravnave vrednostnih papirjev[3], v Direktivi 2004/39/ES (MiFID) pa so določena nekatera pravila glede dostopa udeležencev na trgu do sistema poravnave vrednostnih papirjev po njihovi izbiri. Predlagana uredba je v skladu s temi besedili Unije. V predlogu je tudi v celoti upoštevano načelo sorazmernosti, kot se zahteva v skladu s členom 5(4) Pogodbe o Evropski uniji, in sicer, da morajo biti ukrepi Unije ustrezni za izpolnjevanje ciljev in ne presegajo okvirov, ki so za to potrebni. Predlagana uredba je združljiva s tem načelom in vzpostavlja ustrezno ravnovesje med zadevnim javnim interesom in stroškovno učinkovitostjo predlaganih ukrepov. Predlog v celoti upošteva potrebo po doseganju ravnovesja med varnostjo, učinkovitostjo trgov in stroški za zainteresirane strani. 3.3. Podrobna obrazložitev predloga Predlagana uredba ima dva glavna dela: ukrepe za vse upravljavce trga v okviru poravnave vrednostnih papirjev (naslov II) in ukrepe posebej za CDD (naslovi III, IV in V). Ostali naslovi, tj. o področju uporabe in opredelitvi pojmov (naslov I) ter prehodnih in končnih določbah (naslov VI), se uporabljajo za oba dela predloga. 3.3.1. Področje uporabe predloga (naslov I) Predlagana uredba zajema vse CDD, vendar so iz zahtev za dovoljenje in nadzor izvzete članice ESCB in drugi nacionalni ali javni organi, ki zagotavljajo podobne storitve, kot so nacionalni organi držav članic, ki so zadolženi za upravljanje javnega dolga ali posredujejo pri tem upravljanju in bi bili sicer uvrščeni med CDD. Za te institucije kljub temu veljajo vse zahteve za CDD. Izvzete so iz naslova IV, ki ločuje med pomožnimi bančnimi storitvami za poravnavo in drugimi storitvami CDD, ker te institucije že po svoji naravi zagotavljajo takšne pomožne storitve. Predlog zajema vse finančne instrumente, kar zadeva zahteve za CDD, vendar za namene naslova II o poravnavi vrednostnih papirjev zajema zlasti prenosljive vrednostne papirje, kot so opredeljeni v točki (18) člena 4(1) Direktive 2004/39/ES (MiFID) (predvsem delnice in obveznice). 3.3.2. Poravnava vrednostnih papirjev (naslov II) Ključni cilj predlagane uredbe je povečati varnost poravnav. Naslov II vsebuje tri sklope ukrepov za doseganje tega cilja. Prvič, uvaja tako imenovano dematerializacijo/imobilizacijo vrednostnih papirjev, kar pomeni izdajo vrednostnih papirjev v nematerializirani obliki. Ta ukrep naj bi povečal učinkovitost poravnave, tako da bi olajšal skrajšanje obdobij poravnave in zagotovil integriteto izdaje vrednostnih papirjev z omogočanjem lažjega usklajevanja imetja vrednostnih papirjev. Nematerializiranih vrednostnih papirjev ni treba nujno vpisati v CDD, preden se z njimi trguje ali preden se zastavijo kot zavarovanje. Lahko jih na primer vpišejo registratorji. Če pa se z njimi začne trgovati na mestih trgovanja, ki jih ureja Direktiva 2004/39/ES (MiFID), jih je treba vpisati v CDD, da se lahko vključijo v sistem poravnave vrednostnih papirjev na podlagi Direktive 98/26/ES ter uskladijo vpisani vrednostni papirji na eni strani in vrednostni papirji, s katerimi se trguje, na drugi strani. Predlagana uredba omogoča dovolj dolgo prehodno obdobje, do 1. januarja 2018, da bo upravljavcem trgov iz držav članic, kjer je veliko vrednostnih papirjev še vedno v papirni obliki, omogočeno, da izpolnijo zahteve tega ukrepa. Drugič, naslov II usklajuje obdobja poravnave transakcij z vrednostnimi papirji po vsej EU. V Evropi se večina transakcij z vrednostnimi papirji poravna v dveh ali treh dneh po datumu posla, odvisno od posameznega trga. Obdobje poravnave bo usklajeno na dva dneva po datumu posla, čeprav bodo dovoljena tudi krajša obdobja poravnave. Tretjič, naslov II usklajuje ukrepe discipline pri poravnavi po vsej EU. Ti zajemajo predhodne ukrepe za preprečevanje neuspešnih poravnav in naknadne ukrepe za obravnavanje neuspešnih poravnav. Ključni cilj je zmanjšati število neuspešnih poravnav in preprečiti kakršno koli konkurenco, ki bi zniževala standarde za disciplino pri poravnavi, na primer med trgi z različnimi kazenskimi sistemi. Predlagane določbe presegajo raven CDD, saj je njihov cilj udeležence na trgu, ki ne zagotovijo vrednostnih papirjev na načrtovani datum poravnave, podvreči usklajenemu postopku kritnega nakupa, ki ga lahko v primeru obračunanih transakcij izvrši centralna nasprotna stranka ali je kako drugače vključen v lastna pravila mest trgovanja. 3.3.3. CDD (naslov III) Dovoljenja za CDD in nadzor CDD (poglavje I) V Direktivi 98/26/ES so sistemi poravnave vrednostnih papirjev že opredeljeni kot formalni dogovori, ki omogočajo prenose vrednostnih papirjev med različnimi udeleženci. Vendar navedena direktiva ne zajema institucij, ki so odgovorne za upravljanje takšnih sistemov. Zaradi vse večje zapletenosti takšnih sistemov in tveganj, povezanih s poravnavo, je bistveno, da so institucije, ki upravljajo sisteme poravnave vrednostnih papirjev, pravno opredeljene, imajo dovoljenja in so nadzirane na podlagi skupnih bonitetnih standardov. CDD je opredeljena kot pravna oseba, ki upravlja sistem poravnave vrednostnih papirjev in opravlja vsaj še eno drugo osrednjo storitev („notarska“ storitev ali storitev centralnega vodenja računov). Poleg tega lahko CDD opravljajo le nekatere „pomožne“ storitve, ki so večinoma povezane z osrednjimi storitvami. Če takšne pomožne storitve vključujejo davčne storitve, bi CDD morale zagotoviti, da spoštujejo davčno zakonodajo zadevnih držav članic. V primeru postopkov za oprostitev davčnega odtegljaja bi CDD morale spoštovati vse zahteve, ki jih država članica vira plačil, ki so predmet davčnega odtegljaja, naloži finančnim posrednikom, da jim dovoli, da uporabijo odtegljaj in uveljavljajo oprostitev davčnega odtegljaja v imenu upravičenih lastnikov plačil. To lahko še posebej vključuje obveznost poročanja informacij o vlagateljih neposredno državi članici vira (v zameno za možnost uveljavljanja oprostitve od davčnega odtegljaja pri viru), ki jih lahko nato posreduje državi članici rezidentstva upravičenega lastnika finančnih instrumentov. CDD bodo morali pristojni organi države članice, v kateri imajo CDD sedež, izdati dovoljenje in jih nadzirati. Vendar se bodo morali glede na vse pomembnejši element čezmejnosti dejavnosti CDD posvetovati z drugimi organi, povezanimi s sistemi poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravlja CDD, in z drugimi subjekti v skupini. ESMA bo imel pomembno vlogo pri pripravi osnutkov tehničnih standardov za uskladitev postopka izdaje dovoljenj in zagotovitev sodelovanja med organi. V skladu s predlogom CDD z dovoljenjem pridobijo „potni list“, na podlagi katerega lahko opravljajo storitve v Uniji, in sicer lahko storitev opravljajo neposredno v drugi državi članici ali z ustanovitvijo podružnice v tej državi članici. CDD iz tretje države se lahko odobri dostop do Unije, če jo prizna ESMA. Takšno priznanje se lahko dodeli le, če Komisija potrdi, da je pravni in nadzorni okvir v tej tretji državi enakovreden pravnemu in nadzornemu okviru Unije ter da tretja država zagotavlja učinkovito enakovredno priznanje regulativnega in nadzornega okvira Unije, če ima CDD veljavno dovoljenje in je učinkovito nadzirana v tej tretji državi ter so sklenjeni dogovori o sodelovanju med ESMA in pristojnimi organi v tej tretji državi. Zahteve za CDD in kolizijsko pravilo (poglavji II in III) Ker so CDD sistemsko pomembne in opravljajo ključne storitve za trg vrednostnih papirjev, morajo zanje veljati visoki bonitetni standardi, da se zagotovita njihova stabilnost in zaščita njihovih udeležencev. Zahteve za CDD so v poglavju II razvrščene v več kategorij: organizacijske zahteve (oddelek 1), pravila vodenja poslov (oddelek 2), zahteve za storitve CDD (oddelek 3), bonitetne zahteve (oddelek 4) in zahteve za povezave CDD (oddelek 5). V skladu z oddelkom 1 morajo imeti CDD stabilne ureditve upravljanja, izkušeno in ustrezno višje vodstvo, upravni odbor in delničarje ter morajo za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev ustanoviti odbore uporabnikov, ki zastopajo izdajatelje in udeležence. Nobeno zunanje izvajanje storitev ali dejavnosti ne sme zmanjšati odgovornosti CDD do udeležencev ali izdajateljev ali ogroziti izvajanje nadzornih funkcij s strani različnih organov. Pomembna izjema je predvidena za dogovore o zunanjem izvajanju, sklenjene z javnimi organi, kot je projekt T2S, ki ga vodi Evrosistem, saj takšne dogovore ureja poseben okvir, o katerem se dogovorijo pristojni organi. Oddelek 2 uvaja pomembne zahteve za CDD, in sicer da morajo imeti nediskriminacijska, pregledna in samo na tveganju temelječa merila za udeležbo v sistemih poravnave vrednostnih papirjev. Te zahteve so okrepljene z določbami o dostopu, ki so določene v poglavju IV. Uvaja tudi pomembna načela o preglednosti v zvezi z razkritjem cen javnosti in razkritjem stroškov in prihodkov pri posamezni zagotovljeni storitvi javnim organom. Oddelek 3 v členu 34 o zahtevah za storitve CDD priznava pomembno vlogo CDD pri zagotavljanju integritete pri izdaji vrednostnih papirjev in vključuje obveznosti o uskladitvi računov znotraj enega dne. Kar zadeva ločevanje računov zaradi zaščite sredstev udeležencev, predlog presega zahteve iz Direktive 2004/39/ES (MiFID) ter določa, da morajo CDD ločiti račune posameznega udeleženca od računov drugih udeležencev in omogočiti udeležencem, da ločijo račune svojih posameznih strank. Kar zadeva poravnavo z denarnimi sredstvi, predlog določa, da morajo CDD izvesti poravnavo prek računov centralnih bank, kadar je to izvedljivo in možno. Poravnava prek poslovnih bank je dovoljena, vendar mora biti, v nasprotju z nekaterimi sedanjimi praksami, izvedena prek ločene kreditne institucije, ki deluje kot posrednica za poravnavo. Bonitetne zahteve za same CDD iz oddelka 4 vsebujejo pomembne določbe o zmanjševanju operativnega tveganja. Ker CDD ne bodo smele neposredno opravljati bančnih storitev, bo ključno tveganje CDD operativno tveganje. Te določbe vsebujejo ustrezne ukrepe za zagotovitev nemotenega izvajanja operacij, vključno s poravnavo, v vseh okoliščinah. Določene so tudi kapitalske zahteve glede na operativne stroške – CDD morajo imeti kapital, zadržani dobiček in rezerve za kritje vsaj šestmesečnih poslovnih odhodkov. Ker so CDD vse bolj medsebojno povezane in se pričakuje, da se bo to še pospešilo z uvedbo projekta T2S, člen 45 določa pomembne bonitetne zahteve za povezane CDD, vključno z vzpostavitvijo enakih pravil o dokončnosti poravnave. Cilj poglavja III je povečati pravno varnost za transakcije z vrednostnimi papirji, in sicer s predlaganjem kolizijskega pravila glede lastniških vidikov v zvezi z vrednostnimi papirji, ki jih drži CDD. Dostop do CDD (poglavje IV) Odprtje trga za storitve CDD in odprava ovir za dostop sta eden od ciljev te pobude. Poglavje IV obravnava tri vrste dostopa: (a) med izdajatelji in CDD, (b) med CDD ter (c) med CDD in drugimi tržnimi infrastrukturami. Izdajatelji morajo v skladu z zakonodajo v več državah članicah izdajati nekatere vrste vrednostnih papirjev, predvsem delnice, v okviru njihovih nacionalnih CDD. Člen 47 uvaja pravico izdajateljev, da svoje vrednostne papirje vpišejo v katero koli CDD z dovoljenjem v Uniji, in pravico CDD, da opravljajo storitve za vrednostne papirje, ki jih ureja zakonodaja druge države članice. Nacionalne posebnosti se upoštevajo s priznavanjem, da ta pravica ne sme posegati v gospodarsko pravo, ki ureja te vrednostne papirje. Oddelka 2 in 3 določata načela o dostopu. CDD mora imeti pravico, da na podlagi nediskriminacijskih in na tveganju temelječih načel postane udeleženec sistema poravnave vrednostnih papirjev druge CDD. CDD mora imeti na podlagi enakih načel tudi pravico, da od druge CDD zahteva razvoj posebnih funkcij, ki se zaračunavajo na osnovi strošek plus pribitek. Podobno mora imeti CDD pravico, da prejema sezname transakcij od centralnih nasprotnih strank in mest trgovanja, pri čemer morajo imeti te infrastrukture dostop do sistemov poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravljajo CDD. Kakršen koli spor med zadevnimi pristojnimi organi je mogoče predložiti v razrešitev ESMA. 3.3.4. Kreditne institucije, imenovane kot posrednice za poravnavo (naslov IV) Kot je opisano zgoraj, lahko CDD, kadar poravnava prek centralne banke ni izvedljiva ali možna, svojim udeležencem ponudijo poravnavo prek poslovne banke. CDD kljub temu ne smejo same opravljati pomožnih bančnih storitev za poravnavo, ampak jih morajo njihovi pristojni organi pooblastiti, da imenujejo kreditno institucijo, ki deluje kot posrednica za poravnavo, da odpre gotovinske račune in odobri posojila za lažjo poravnavo, razen če pristojni organi z razpoložljivimi dokazi dokažejo, da izpostavljenost ene kreditne institucije kreditnim in likvidnostnim tveganjem ni zadostno omejena. To ločevanje med CDD in posredniki za poravnavo je pomemben ukrep za obravnavanje in povečanje varnosti CDD. Zaradi pomožnih bančnih storitev za poravnavo so tveganja, ki so jim izpostavljene CDD, večja, zato obstaja verjetnost, da CDD ne izpolnijo svojih obveznosti ali pa so izpostavljene izjemnim situacijam. Čeprav nekatere CDD bančne storitve običajno opravljajo znotraj enega dne in so te storitve omejene na pomožne storitve za poravnavo, so zneski kljub temu visoki, zato bi kakršna koli neizpolnitev obveznosti takšnih CDD imela negativne posledice za trge vrednostnih papirjev in plačil. Zahteva, da bančne storitve opravlja druga pravna oseba, ki ne opravlja osrednjih storitev CDD, bo preprečila prenos tveganj z bančnih storitev na opravljanje osrednjih storitev CDD, zlasti v primeru insolventnosti ali izjemnih situacij, ki izhajajo iz bančnih storitev. Ta zahteva bo CDD in javnim organom zagotovila tudi več možnosti, da poiščejo ustrezne rešitve, kadar posrednik za poravnavo, ki opravlja bančne storitve, ne izpolni svojih obveznosti. Za CDD, ki trenutno opravljajo bančne storitve, so stroški, povezani s tem ukrepom, večinoma pravni stroški zaradi ustanovitve ločene pravne osebe za opravljanje bančnih storitev, medtem ko CDD, ki bodo želele take storitve razviti v prihodnosti, ne bodo imele visokih dodatnih stroškov za ustanovitev ločene pravne osebe. Manj strogih alternativnih zahtev za ločevanje bančnih storitev, s katerimi bi se lahko v celoti odpravila nevarnost prenosa tveganj z bančnih storitev na osrednje storitve CDD, ni. Da bi se zagotovila učinkovitost, ki izhaja iz opravljanja tako storitev CDD kot bančnih storitev v isti skupini podjetij, zahteva, da bančne storitve izvaja ločena kreditna institucija, slednji ne bi smela preprečiti, da pripada isti skupini podjetij kot CDD. Vendar, če se tako storitve CDD kot bančne storitve izvajajo v isti skupini podjetij, bi morale dejavnosti kreditne institucije, ki opravlja bančne storitve, biti omejene na opravljanje pomožnih bančnih storitev za poravnavo. Namen te druge omejitve je zmanjšati splošni profil tveganja skupine, ki izhaja iz prisotnosti kreditne institucije v skupini. Pristojni organ bi moral za vsak primer posebej biti sposoben dokazati odsotnost sistemskega tveganja, do katerega pride zaradi opravljanja tako storitev CDD kot bančnih storitev s strani iste pravne osebe. V takšnem primeru bi se Evropski komisiji lahko predložila utemeljena zahteva, na osnovi katere bi lahko dovolila odstopanje. V vsakem primeru bi morale biti dejavnosti CDD, ki ima dovoljenje za opravljanje dejavnosti kreditne institucije, omejene na opravljanje pomožnih bančnih storitev za poravnavo. Kreditna institucija, ki deluje kot posrednica za poravnave, mora pridobiti dovoljenje v skladu z Direktivo 2006/48/ES o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti kreditnih institucij[4]. Ker morajo biti sistemi poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravljajo CDD, čim bolj zaščiteni pred morebitnimi tveganji, ki jih povzročijo posredniki za poravnave, morajo takšni posredniki kljub temu izpolnjevati dodatne zahteve za zmanjševanje kreditnih in likvidnostnih tveganj v zvezi z vsakim sistemom poravnave vrednostnih papirjev, za katerega delujejo kot posrednik za poravnave. Ker Direktiva 2006/48/ES posebej ne obravnava kreditnih in likvidnostnih tveganj znotraj enega dne, ki bi nastala zaradi opravljanja pomožnih bančnih storitev za poravnavo, morajo za kreditne institucije prav tako veljati posebne strožje zahteve za zmanjševanje kreditnega in likvidnostnega tveganja, ki se morajo uporabljati za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev, za katerega delujejo kot posrednice za poravnavo. Predlagane zahteve za posrednike za poravnavo temeljijo na mednarodnih standardih CPSS-IOSCO za infrastrukture finančnih trgov in sedanjih tržnih praksah. Vključujejo polno zavarovanje za kreditne izpostavljenosti, spremljanje likvidnosti znotraj enega dne, pri čemer se upošteva likvidnostno tveganje zaradi neizpolnitve obveznosti dveh največjih udeležencev, in omejitve koncentracije ponudnikov likvidnosti. 3.3.5. Sankcije (naslov V) Pregled obstoječih pooblastil za sankcioniranje in njihovega izvajanja v praksi, katerega cilj je bil spodbuditi uskladitev sankcij za celoten sklop nadzornih dejavnosti, je bil izveden v sporočilu Komisije z naslovom Krepitev sistemov sankcij v sektorju finančnih storitev[5]. Na podlagi pregleda stanja veljavnih nacionalnih ureditev je bilo ugotovljeno, da se na primer višina denarnih sankcij zelo razlikuje med državami članicami, da nekateri pristojni organi nimajo nekaterih pomembnih pooblastil za sankcioniranje ter da nekateri pristojni organi sankcij ne morejo naložiti fizičnim ali pravnim osebam. Zato Komisija zdaj predlaga, da bi morale države članice zagotoviti, da je za kršitve Uredbe mogoče uporabiti ustrezne upravne sankcije in ukrepe. V ta namen morajo pristojni organi imeti na voljo minimalni sklop upravnih sankcij in ukrepov, vključno z odvzemom dovoljenja, javnimi opozorili, razrešitvijo vodstva, vračilom dobička, ustvarjenega s kršitvami te uredbe, kadar ga je mogoče določiti, in upravnimi kaznimi. Najvišja raven upravnih kazni ne sme biti nižja od ravni iz Uredbe, tj. 10 % letnega prometa pravne osebe ali pet milijonov EUR ali 10 % letnega prihodka v primeru fizične osebe. Pri določitvi vrste in višine sankcij morajo pristojni organi upoštevati več meril iz Uredbe, vključno z velikostjo in finančno trdnostjo odgovorne osebe, učinkom kršitve in sodelovanjem odgovorne osebe. Predlagana uredba posameznim državam članicam ne preprečuje, da določijo višje standarde. 3.3.6. Skladnost s členoma 290 in 291 PDEU Komisija je 23. septembra 2009 sprejela predloge uredb o ustanovitvi Evropskega bančnega organa (EBA), Evropskega organa za zavarovanja in poklicne pokojnine (EIOPA) ter Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (ESMA). V zvezi s tem Komisija opozarja na svoje izjave v zvezi s členoma 290 in 291 PDEU, ki jih je dala ob sprejetju uredb o ustanovitvi evropskih nadzornih organov: „Komisija v zvezi s postopkom sprejemanja regulativnih standardov poudarja edinstven značaj sektorja finančnih storitev, ki izhaja iz Lamfalussyjeve strukture in je izrecno priznan v izjavi št. 39 k PDEU. Vendar ima Komisija resne dvome o tem, ali so omejitve glede njene vloge pri sprejemanju delegiranih aktov in izvedbenih ukrepov skladne s členoma 290 in 291 PDEU.“ 4. Proračunske posledice Predlog ima posledice za proračun Evropske unije, ki so povezane z nalogami ESMA, opredeljenimi v oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, ki je priložena temu predlogu. 2012/0029 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o izboljšanju ureditve poravnav vrednostnih papirjev v Evropski uniji, centralnih depotnih družbah (CDD) in spremembi Direktive 98/26/ES (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[6], ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke[7], v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Centralne depotne družbe (CDD) skupaj s centralnimi nasprotnimi strankami (CCP) bistveno prispevajo k ohranjanju potrgovalnih infrastruktur, ki ščitijo finančne trge in pri udeležencih na trgu vzbujajo zaupanje, da se transakcije z vrednostnimi papirji izvajajo pravilno in pravočasno, tudi v obdobjih izjemnih situacij. (2) Sistemi poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravljajo CDD, so zaradi svoje vloge na koncu postopka poravnave sistemsko pomembni za delovanje trgov vrednostnih papirjev. Ker so sistemi poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravljajo CDD, na vrhu verige držanja vrednostnih papirjev, so tudi pomembno orodje za nadzor nad integriteto pri izdaji, ki ima pomembno vlogo pri ohranjanju zaupanja vlagateljev. Poleg tega so sistemi poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravljajo CDD, intenzivno vključeni v zagotavljanje zavarovanj za operacije denarne politike in v postopek zagotavljanja zavarovanj med kreditnimi institucijami, zaradi česar so pomembni udeleženci na trgu zavarovanj. (3) Čeprav se z Direktivo 98/26/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 1998 o dokončnosti poravnave pri plačilih in sistemih poravnave vrednostnih papirjev[8] zmanjšujejo motnje sistema poravnave vrednostnih papirjev, ki jih povzročajo postopki zaradi insolventnosti udeležencev tega sistema, je treba obravnavati druga tveganja, ki so jim izpostavljeni sistemi poravnave vrednostnih papirjev, in tveganje insolventnosti ali motenj v delovanju CDD, ki upravljajo sisteme poravnave vrednostnih papirjev. Številne CDD so izpostavljene kreditnim in likvidnostnim tveganjem, ki izhajajo iz opravljanja pomožnih bančnih storitev za poravnavo. (4) Vedno večje število čezmejnih poravnav, ki je posledica razvoja sporazumov o povezovanju med CDD, povzroča skrbi v zvezi s prilagodljivostjo CDD pri prenosu tveganj, ki so jim izpostavljene CDD iz drugih držav članic, ker ni skupnih bonitetnih pravil. Poleg tega so zaradi različnih nacionalnih pravil, ki urejajo poravnave in dejavnosti CDD, ter omejene konkurence med CDD trgi poravnav v Uniji kljub povečanemu številu čezmejnih poravnav še vedno razdrobljeni, stroški čezmejnih poravnav pa so višji. Ta razdrobljenost predstavlja oviro ter ustvarja dodatna tveganja in stroške za čezmejne poravnave. Ker za upravljavce trga ne veljajo enake obveznosti in za CDD ne veljajo skupni bonitetni standardi, bodo morebitni različni ukrepi, sprejeti na nacionalni ravni, imeli neposreden negativen vpliv na varnost in učinkovitost trga poravnav v Uniji ter na konkurenco na tem trgu. Odpraviti je treba te pomembne ovire za delovanje notranjega trga in preprečiti izkrivljanje konkurence ter preprečiti nastanek takšnih ovir in izkrivljanja v prihodnosti. Zato je ustrezna pravna podlaga člen 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije, kot se razlaga v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča Evropske unije. (5) Z Uredbo je treba uvesti več enotnih obveznosti v zvezi z nekaterimi vidiki cikla poravnave in discipline pri poravnavi za udeležence na trgu ter določiti skupne zahteve za CDD, ki upravljajo sisteme poravnave vrednostnih papirjev. Neposredno veljavna pravila iz Uredbe morajo zagotoviti, da se za vse upravljavce trga in CDD uporabljajo enake neposredno veljavne obveznosti in pravila. Tako bi se s preprečevanjem različnih nacionalnih pravil, ki so posledica prenosa direktive, z Uredbo povečali varnost in učinkovitost poravnave v Uniji. Z Uredbo se bo zmanjšala regulativna zapletenost za upravljavce trga in CDD, ki je posledica različnih nacionalnih pravil, CDD pa bodo lahko opravljale svoje storitve na mednarodni ravni, ne da bi morale izpolnjevati različne sklope nacionalnih zahtev, na primer v zvezi z izdajo dovoljenja, nadzorom, organizacijo ali tveganji CDD. Prav tako bi morala Uredba, s katero se uvajajo enake zahteve za CDD, prispevati k odpravi izkrivljanja konkurence. (6) Odbor za finančno stabilnost (FSB) je 20. oktobra 2010[9] pozval k stabilnejšim osrednjim tržnim infrastrukturam ter zahteval revizijo in okrepitev veljavnih standardov. Odbor za plačilne in poravnalne sisteme (CPSS) Banke za mednarodne poravnave (BIS) ter Mednarodno združenje nadzornikov trga vrednostnih papirjev (IOSCO) končujeta pripravo osnutkov svetovnih standardov. Ti bodo nadomestili priporočila BIS iz leta 2001, ki sta jih leta 2009 z nezavezujočimi smernicami na evropski ravni prilagodila Evropski sistem centralnih bank (ESCB) in Odbor evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje (CESR). (7) Svet je v sklepih z dne 2. decembra 2008[10] poudaril potrebo po krepitvi varnosti in učinkovitosti sistemov poravnave vrednostnih papirjev ter po odpravi pravnih ovir za potrgovalne storitve v Uniji. (8) Ena od osnovnih nalog ESCB je spodbujanje nemotenega delovanja plačilnih sistemov. V zvezi s tem članice ESCB izvajajo nadzor z zagotavljanjem učinkovitih in zanesljivih klirinških in plačilnih sistemov. Članice ESCB pogosto delujejo kot posrednice za poravnavo za denarni del transakcij z vrednostnimi papirji. Prav tako so pomembne stranke CDD, ki pogosto upravljajo zagotavljanje zavarovanja za operacije denarne politike. Članice ESCB morajo biti prek posvetovanj bolj vključene v izdajanje dovoljenj za CDD in njihov nadzor, priznavanje CDD tretjih držav ter potrditev povezav CDD. Prav tako morajo biti prek posvetovanj bolj vključene v določanje regulativnih in izvedbenih tehničnih standardov ter smernic in priporočil. Določbe te uredbe ne smejo posegati v pristojnosti Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank za zagotovitev učinkovitih in zanesljivih klirinških in plačilnih sistemov v Uniji in v drugih državah. (9) Centralne banke držav članic ali kateri koli drugi organi s podobnimi funkcijami v nekaterih državah članicah, kot so nacionalni organi držav članic, ki so zadolženi za upravljanje javnega dolga ali posredujejo pri tem upravljanju, lahko opravljajo več storitev, na podlagi katerih bi bili uvrščeni med CDD. Takšne institucije morajo biti izvzete iz zahtev za dovoljenje in nadzor, vendar morajo zanje še naprej veljati vse bonitetne zahteve za CDD. Ker centralne banke delujejo kot posrednice za poravnavo, morajo biti izvzete tudi iz zahtev iz naslova IV te uredbe. (10) Ta uredba se mora uporabljati za poravnavo transakcij pri vseh finančnih instrumentih in dejavnostih CDD, razen če ni določeno drugače. Ta uredba prav tako ne sme posegati v drugo zakonodajo Unije v zvezi s posebnimi finančnimi instrumenti, kot so Direktiva 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES[11] ter ukrepi, sprejeti v skladu z navedeno direktivo. (11) Vpis vrednostnih papirjev v nematerializirani obliki je pomemben korak za povečanje učinkovitosti poravnave in zagotovitev integritete pri izdaji vrednostnih papirjev, zlasti zaradi vedno večje zapletenosti načinov držanja in prenosa. Ta uredba zaradi varnosti določa vpis v nematerializirani obliki za vse prenosljive vrednostne papirje. Ta uredba ne sme uvesti posebnega načina za začetni vpis v nematerializirani obliki, ki je lahko v obliki imobilizacije z izdajo globalnega obvestila ali v obliki neposredne dematerializacije. Ta uredba ne sme določiti vrste institucije, ki mora vpisovati vrednostne papirje v nematerializirani obliki ob izdaji, in dovoljuje različnim akterjem, vključno z registratorji, da izvajajo to funkcijo. Ko pa se s temi vrednostnimi papirji trguje na mestih trgovanja, ki jih ureja Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS in 93/6/EGS ter Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS[12], ali kadar so zagotovljeni kot zavarovanja pod pogoji iz Direktive 2002/47/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. junija 2002 o dogovorih o finančnem zavarovanju[13], je treba te vrednostne papirje vseeno vpisati v sistem CDD v nematerializirani obliki, da se med drugim zagotovi, da se lahko vsi ti vrednostni papirji poravnajo v sistemu poravnave vrednostnih papirjev. (12) Da se zagotovi varnost poravnave, mora vsak udeleženec sistema poravnave vrednostnih papirjev, ki kupuje ali prodaja nekatere finančne instrumente, in sicer prenosljive vrednostne papirje, instrumente denarnega trga, enote v kolektivnih naložbenih podjemih in pravice do emisij, svojo obveznost poravnati na načrtovani datum poravnave. (13) Daljša obdobja poravnave transakcij s prenosljivimi vrednostnimi papirji povzročajo negotovost in povečano tveganje za udeležence sistemov poravnave vrednostnih papirjev. Različno dolga obdobja poravnave v različnih državah članicah ovirajo uskladitev stanj ter so viri napak za izdajatelje, vlagatelje in posrednike. Zato je treba določiti skupno obdobje poravnave, ki bo olajšalo določitev načrtovanega datuma poravnave in izvajanje ukrepov discipline pri poravnavi. Načrtovani datum poravnave transakcij s prenosljivimi vrednostnimi papirji, uvrščenimi v trgovanje na mestih trgovanja, ki jih ureja Direktiva 2004/39/ES, mora biti najpozneje drugi delovni dan po izvedenem poslu. (14) CDD in druge tržne infrastrukture morajo sprejeti ukrepe za preprečevanje in obravnavanje neuspešnih poravnav. Bistveno je, da se takšna pravila enotno in neposredno uporabljajo v Uniji. Zlasti morajo CDD in druge tržne infrastrukture vzpostaviti postopke, ki jim omogočajo sprejetje ustreznih ukrepov za začasno izključitev katerega koli udeleženca, ki sistematično povzroča neuspešne poravnave, in za razkritje njegove identitete javnosti, če je imel ta udeleženec pred sprejetjem te odločitve možnost za predložitev pripomb. (15) Eden od najučinkovitejših načinov za obravnavanje neuspešnih poravnav je, da se od neuspešnih udeležencev zahteva, da so predmet kritnega nakupa, pri čemer morajo biti vrednostni papirji, ki bi morali biti zagotovljeni, kupljeni na trgu po načrtovanem datumu poravnave in zagotovljeni udeležencu prejemniku. Ta uredba mora zagotoviti enotna pravila v zvezi z nekaterimi vidiki transakcije kritnega nakupa za vse prenosljive vrednostne papirje, instrumente denarnega trga, enote v kolektivnih naložbenih podjemih in pravice do emisij, kot so časovna razporeditev, odpovedni rok, določanje cen in kazni. (16) Ker je glavni namen te uredbe uvedba več pravnih obveznosti neposredno za upravljavce trga, ki med drugim vključujejo vpis v nematerializirani obliki v CDD za vse prenosljive vrednostne papirje, ko se s temi vrednostnimi papirji enkrat trguje na mestih trgovanja, ki jih ureja Direktiva 2004/39/ES, ali ko so zagotovljeni kot zavarovanja pod pogoji iz Direktive 2002/47/ES, in poravnavo njihovih obveznosti najpozneje drugi delovni dan po izvedenem trgovanju, ter ker so CDD odgovorne za delovanje sistemov poravnave vrednostnih papirjev in uporabo ukrepov za zagotavljanje pravočasne poravnave v Uniji, je treba zagotoviti, da so vse CDD varne in zanesljive ter vedno v skladu s strogimi organizacijskimi in bonitetnimi zahtevami ter pravili vodenja poslov iz te uredbe. Enotna in neposredno veljavna pravila v zvezi z dovoljenji in tekočim nadzorom CDD so zato bistvena posledica pravnih obveznosti, ki jih udeležencem na trgu nalaga ta uredba, in so tudi povezana z njimi. Zato je nujno, da se pravila v zvezi z dovoljenji in nadzorom CDD vključijo v isti akt kot pravne obveznosti za udeležence na trgu. (17) Ob upoštevanju, da morajo CDD izpolnjevati sklop skupnih zahtev, in da se odpravijo obstoječe ovire za čezmejne poravnave, bi morala vsaka CDD, ki je pridobila dovoljenje, svobodno opravljati storitve na ozemlju Unije z ustanovitvijo podružnice ali neposrednim opravljanjem storitev. (18) Na brezmejnem trgu poravnav v Uniji je treba opredeliti pristojnosti različnih organov, ki uporabljajo to uredbo. Države članice morajo izrecno imenovati pristojne organe, odgovorne za uporabo te uredbe, ki jim je treba dodeliti nadzorna in preiskovalna pooblastila, potrebna za izvajanje njihovih nalog. CDD mora biti predmet izdaje dovoljenj in nadzora pristojnega organa v kraju njenega sedeža, ki je primeren ter mora imeti pooblastila za dnevno preučevanje delovanja CDD, izvajanje rednih pregledov in po potrebi sprejetje ustreznih ukrepov. Vendar se mora ta organ čim prej posvetovati in sodelovati z drugimi zadevnimi organi, ki vključujejo organe, pristojne za nadzor vsakega sistema poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja CDD, in po potrebi ustreznih centralnih bank, ki delujejo kot posrednice za poravnavo za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev, ter po potrebi s pristojnimi organi drugih subjektov v skupini. To sodelovanje vključuje tudi takojšnje obveščanje sodelujočih organov v primeru izrednih razmer, ki vplivajo na likvidnost in stabilnost finančnega sistema v kateri koli državi članici, v kateri imajo CDD ali njeni udeleženci sedež. Kadar CDD opravlja storitve v državi članici, v kateri nima sedeža, z ustanovitvijo podružnice ali neposrednim opravljanjem storitev, je za nadzor te CDD odgovoren predvsem pristojni organ v kraju njenega sedeža. (19) Vsaka pravna oseba, ki je zajeta v opredelitvi CDD, mora pred začetkom opravljanja dejavnosti pridobiti dovoljenje od pristojnih nacionalnih organov. Zaradi upoštevanja različnih poslovnih modelov je treba CDD opredeliti glede na nekatere osrednje storitve, ki jih sestavlja poravnava, kar vključuje upravljanje sistema poravnave vrednostnih papirjev, notarske storitve in storitve centralnega vodenja računov vrednostnih papirjev. CDD mora najmanj upravljati sistem poravnave vrednostnih papirjev in opravljati še eno drugo osrednjo storitev. Iz te opredelitve morajo zato biti izključeni subjekti, ki ne upravljajo sistemov poravnave vrednostnih papirjev, kot so registratorji ali javni organi in organi, odgovorni za sistem registrov, ustanovljeni v skladu z Direktivo 2003/87/ES. Ta kombinacija je bistvena, da lahko CDD opravlja svojo vlogo pri poravnavi vrednostnih papirjev in zagotavljanju integritete pri izdaji vrednostnih papirjev. (20) Da se prepreči kakršno koli tveganje CDD pri izvajanju dejavnosti, za katere nimajo dovoljenja v skladu s to uredbo, morajo biti dejavnosti CDD, ki so pridobile dovoljenje, omejene na opravljanje storitev, ki so zajete v njihovem dovoljenju, pri čemer ne smejo imeti nobene udeležbe, kot je določeno v Uredbi s sklicevanjem na Četrto direktivo Sveta 78/660/EGS z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe[14], ali kakršnega koli neposrednega ali posrednega lastništva 20 % ali več glasovalnih pravic ali kapitala v kateri koli instituciji, ki ni institucija, ki opravlja podobne storitve. (21) Da se zagotovi varnost delovanja sistemov poravnave vrednostnih papirjev, morajo te sisteme upravljati le CDD, za katere veljajo pravila iz te uredbe, ali centralne banke. (22) Brez poseganja v posebne zahteve davčne zakonodaje držav članic morajo imeti CDD dovoljenje za opravljanje pomožnih storitev za svoje osrednje storitve, ki prispevajo h krepitvi varnosti, učinkovitosti in preglednosti trgov vrednostnih papirjev. Če opravljanje takšnih storitev zadeva postopke za davčne odtegljaje, se izvaja še naprej v skladu z zakonodajo zadevnih držav članic. (23) CDD, ki namerava izvajanje osrednje storitve oddati tretji stranki ali opravljati novo osrednjo ali pomožno storitev, upravljati drug sistem poravnave vrednostnih papirjev, uporabljati drugo centralno banko kot posrednico za poravnavo ali vzpostaviti povezavo CDD, mora zaprositi za dovoljenje po enakem postopku, kot je to potrebno za začetno dovoljenje, z izjemo, da mora pristojni organ CDD vlagateljico v treh mesecih obvestiti, ali je bilo dovoljenje izdano ali zavrnjeno. (24) CDD, ki imajo sedež v tretjih državah, lahko svoje storitve, prek podružnic ali z neposrednim izvajanjem, ponujajo izdajateljem in udeležencem s sedežem v Uniji v zvezi z njihovimi dejavnostmi v Uniji ter lahko vzpostavijo povezave s CDD s sedežem v Uniji, pri čemer mora te povezave priznati ESMA. Glede na to, da so finančni trgi globalni, je ESMA najprimernejša za priznavanje CDD tretjih držav. ESMA lahko prizna CDD tretje države le, če Komisija sklene, da zanje velja pravni in nadzorni okvir, ki je enakovreden okviru iz te uredbe, če imajo dovoljenje in so učinkovito nadzirani v svoji državi ter če so med ESMA in pristojnimi organi CDD vzpostavljeni dogovori o sodelovanju. Priznanje ESMA je predmet učinkovitega enakovrednega priznanja bonitetnega okvira, ki se uporablja za CDD, ki imajo sedež v Uniji in imajo dovoljenje v skladu s to uredbo. (25) Zaradi globalne narave finančnih trgov in sistemskega pomena CDD je treba zagotoviti mednarodno konvergenco bonitetnih zahtev, ki veljajo zanje. V določbah te uredbe je treba upoštevati veljavna priporočila, ki so jih oblikovali CPSS-IOSCO in ESCB-CESR. ESMA mora pri oblikovanju regulativnih tehničnih in izvedbenih standardov ter smernic in priporočil, ki jih zahteva ta uredba, ter pri predlogih za njihove spremembe upoštevati veljavne standarde in njihov prihodnji razvoj. (26) Glede na zapletenost in sistemsko naravo CDD ter storitev, ki jih opravljajo, je treba s preglednimi pravili o upravljanju zagotoviti, da so višje vodstvo, člani upravnega odbora, delničarji in udeleženci, ki lahko izvajajo nadzor nad delovanjem CDD, kot je opredeljen s sklicevanjem na Sedmo direktivo Sveta 83/349/EGS z dne 13. junija 1983 o konsolidiranih računovodskih izkazih, ki temelji na členu 54(3)(g) Pogodbe[15], primerni za zagotavljanje varnega in skrbnega upravljanja CDD. (27) S preglednimi pravili o upravljanju je treba zagotoviti, da se upoštevajo interesi delničarjev, uprave in osebja CDD na eni strani ter interesi njihovih uporabnikov na drugi. Ta načela upravljanja se morajo uporabljati brez poseganja v model lastništva, ki ga je sprejela CDD. Za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja CDD, je treba ustanoviti odbore uporabnikov, ki bodo upravnemu odboru CDD svetovali o ključnih vprašanjih, ki zadevajo njene člane. (28) Ta uredba mora zaradi pomembnosti nalog, zaupanih CDD, zagotoviti, da CDD ne prenašajo svojih odgovornosti na tretje stranke prek zunanjega izvajanja njihovih dejavnosti. Za zunanje izvajanje takšnih dejavnosti morajo veljati strogi pogoji, s katerimi se ohranja odgovornost CDD za njihove dejavnosti ter zagotavlja, da nadzor in pregled nad CDD nista zmanjšana. Oddajanje izvajanja dejavnosti CDD osebam javnega prava je lahko pod določenimi pogoji izvzeto iz teh zahtev. (29) S pravili vodenja poslov je treba zagotoviti preglednost odnosov med CDD in njenimi uporabniki. CDD mora zlasti določiti javno razkrita, pregledna, objektivna in nediskriminacijska merila za udeležbo v sistemu poravnave vrednostnih papirjev, ki bi dovolila omejen dostop udeležencev le na podlagi prisotnih tveganj. Pristojni organi morajo imeti na voljo hitro in primerno sredstvo za obravnavanje vsakega primera, ko bi CDD neupravičeno zavrnila opravljanje storitev za udeležence. CDD mora javno razkriti cene in provizije za svoje storitve. Da se zagotovi odprt in nediskriminacijski dostop do storitev CDD ter glede na veliko tržno moč, ki jo CDD še vedno imajo na ozemlju zadevnih držav članic, CDD ne sme odstopati od svoje objavljene cenovne politike. CDD mora predvideti priznane komunikacijske postopke. Te določbe o udeležbi dopolnjujejo in krepijo pravico udeležencev na trgu, da uporabljajo sistem poravnave v drugi državi članici, kot je to določeno v Direktivi 2004/39/ES. (30) Glede na osrednjo vlogo sistemov poravnave vrednostnih papirjev na finančnih trgih morajo CDD pri opravljanju svojih storitev zagotoviti pravočasno poravnavo, integriteto pri izdaji, ločevanje računov vrednostnih papirjev, ki se vodijo za vsakega udeleženca, ter na zahtevo možnost ponudbe dodatnega ločevanja računov strank udeležencev. CDD morajo zagotoviti, da se te zahteve uporabljajo ločeno za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravljajo. (31) Da bi se izognili tveganjem poravnave zaradi insolventnosti posrednika za poravnavo, mora CDD, če je to praktično in izvedljivo, denarni del transakcije z vrednostnimi papirji poravnati prek računov, odprtih pri centralni banki. Če ta možnost ni praktična in izvedljiva, mora CDD imeti možnost za izvedbo poravnave prek računov, odprtih pri kreditni instituciji, ki je bila ustanovljena pod pogoji iz Direktive 2006/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti kreditnih institucij[16] ter za katero veljajo poseben postopek izdaje dovoljenja in bonitetne zahteve iz naslova IV te uredbe. Če ta kreditna institucija deluje kot posrednica za poravnavo, mora biti sposobna udeležencem CDD zagotoviti storitve iz te uredbe, za katere velja dovoljenje, sicer pa lahko opravlja druge storitve, ki niso zajete v tej uredbi. (32) Ker Direktiva 2006/48/ES posebej ne obravnava kreditnih in likvidnostnih tveganj znotraj enega dne, ki bi nastala zaradi opravljanja pomožnih bančnih storitev za poravnave, morajo za kreditne institucije, ki opravljajo takšne storitve, prav tako veljati posebne strožje zahteve za zmanjševanje kreditnega in likvidnostnega tveganja, ki se morajo uporabljati za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev, za katerega delujejo kot posrednice za poravnavo. Da bi se zagotovilo popolno spoštovanje posebnih ukrepov za omejevanje kreditnih in likvidnostnih tveganj, bi morali pristojni organi imeti možnost zahtevati, da CDD imenujejo več kot eno kreditno institucijo, kadarkoli lahko z razpoložljivimi dokazi dokažejo, da izpostavljenost ene kreditne institucije kreditnim in likvidnostnim tveganjem ni zadostno omejena. (33) Zahteva, da mora poravnavo za denarni del transakcij z vrednostnimi papirji izvesti ločen pravni subjekt, ki deluje kot posrednik za poravnavo, je pomemben ukrep za povečanje varnosti in prilagodljivosti CDD. Takšno ločevanje osrednjih storitev CDD in pomožnih bančnih storitev za poravnavo se dejansko zdi nujno za odpravo kakršnih koli nevarnosti prenosa tveganj z bančnih storitev, kot sta kreditno in likvidnostno tveganje, na opravljanje osrednjih storitev CDD. Za odpravo teh kreditnih in likvidnostnih tveganj ni na voljo manj posegajočih ukrepov, s katerimi bi se zagotovila predvidena raven varnosti in prilagodljivosti CDD. Vendar, da bi se zagotovila učinkovitost, ki izhaja iz opravljanja tako storitev CDD kot bančnih storitev v isti skupini podjetij, zahteva, da bančne storitve izvaja ločena kreditna institucija, slednji ne bi smela preprečiti, da pripada isti skupini podjetij kot CDD. Če se tako storitve CDD kot bančne storitve izvajajo v isti skupini podjetij, bi morale dejavnosti kreditne institucije, ki opravlja bančne storitve, biti omejene na opravljanje pomožnih bančnih storitev za poravnavo, tako da bi se povečali varnost in učinkovitost opravljenih storitev. Poleg tega bi moralo biti možno odstopanje od obveznosti ločevanja pomožnih bančnih storitev za poravnavo od osrednjih storitev CDD, kadar ne obstaja nobena nevarnost prenosa kreditnih in likvidnostnih tveganj z bančnih storitev na opravljanje osrednjih storitev CDD. Da bi se zagotovila dosledna uporaba možnosti odstopanja od obveznosti, da CDD ne opravljajo nobenih pomožnih bančnih storitev za poravnavo, bi morala biti Komisija pooblaščena, da na zahtevo pristojnega nacionalnega organa odloči, ali je kakršno koli tovrstno odstopanje dovoljeno zaradi odsotnosti sistemskega tveganja, ki bi izhajalo iz opravljanja tako osrednjih storitev CDD kot bančnih storitev s strani iste pravne osebe. V vsakem primeru bi morale biti dejavnosti CDD, za katero velja tovrstno odstopanje in ima dovoljenje za opravljanje dejavnosti kreditne institucije, omejene izključno na opravljanje pomožnih bančnih storitev za poravnavo. (34) Da bi se zagotovili zadostna stopnja varnosti in kontinuiteta storitev, ki jih opravljajo CDD, morajo za CDD veljati posebne enotne in neposredno uporabne bonitetne in kapitalske zahteve, ki zmanjšujejo njihova pravna, operativna in naložbena tveganja. (35) V zvezi z varnostjo ureditev povezav, vzpostavljenih med CDD, morajo veljati posebne zahteve, da se omogoči dostop njihovih zadevnih udeležencev do drugih sistemov poravnave vrednostnih papirjev. Zahteva, da se pomožne bančne storitve izvajajo v ločeni pravni osebi, CDD ne bi smela preprečevati, da prejemajo takšne storitve, še posebej, če so udeleženci v sistemu poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja druga CDD. Zlasti je pomembno, da vsa morebitna tveganja, ki izhajajo iz vzpostavljenih povezav, kot so kreditno, likvidnostno, organizacijsko oz. vsako drugo relevantno tveganje za CDD, v čim večji meri omejena. Za interoperabilne povezave je pomembno, da imajo povezani sistemi poravnave vrednostnih papirjev enaka obdobja za vnos nalogov za prenos v sistem, nepreklicnost nalogov za prenos ter dokončnost prenosov vrednostnih papirjev in denarnih sredstev. Enaka načela morajo veljati za CDD, ki uporabljajo skupno infrastrukturo informacijske tehnologije za poravnavo. (36) Kot upravljavke sistemov poravnave vrednostnih papirjev imajo CDD ključno vlogo v postopku prenosa vrednostnih papirjev na račune vrednostnih papirjev. Da se okrepi pravna varnost, zlasti v čezmejnem okviru, je treba določiti jasna pravila o zakonodaji, ki se uporablja za vidike lastništva v zvezi z vrednostnimi papirji, ki jih v svojih računih vodi CDD. V skladu s pristopom, ki ga upoštevajo veljavna kolizijska pravila, se mora uporabljati zakonodaja kraja, v katerem se računi CDD vodijo. (37) V več državah članicah morajo izdajatelji v skladu z nacionalno zakonodajo izdajati nekatere vrste vrednostnih papirjev, predvsem delnice, v okviru njihovih nacionalnih CDD. Da bi se odpravila ta ovira za nemoteno delovanje potrgovalnega trga Unije in da se izdajateljem omogoči izbira najučinkovitejšega načina za upravljanje njihovih vrednostnih papirjev, morajo imeti izdajatelji pravico, da za vpis svojih vrednostnih papirjev in prejemanje vseh ustreznih storitev CDD, izberejo katero koli CDD s sedežem v Uniji. Pristojni organi morajo imeti na voljo hitro in primerno sredstvo za obravnavanje vsakega primera, ko bi CDD neupravičeno zavrnila opravljanje storitev za izdajatelje. Da se zaščitijo pravice delničarjev, pravica izdajateljev do izbire CDD ne sme preprečiti uporabe nacionalne zakonodaje o gospodarskih družbah, v skladu s katerim so vrednostni papirji izdani ter ki ureja odnos med izdajatelji in njihovimi delničarji. (38) Z Evropskim kodeksom ravnanja za kliring in poravnavo z dne 7. novembra 2006[17] je bil oblikovan prostovoljni okvir za omogočanje dostopa med CDD in drugimi tržnimi infrastrukturami. Vendar je potrgovalni sektor še vedno razdrobljen glede na nacionalne meje, zaradi česar je čezmejna trgovina dražja. Določiti je treba enotne pogoje za povezave med CDD ter za dostop med CDD in drugimi tržnimi infrastrukturami. Da se CDD omogoči, da svojim udeležencem ponudijo dostop do drugih trgov, morajo imeti pravico, da postanejo udeleženci druge CDD ali da od druge CDD zahtevajo, da razvije posebne funkcije za omogočanje dostopa do slednje. Pristojni organi morajo imeti na voljo hitro in primerno sredstvo za obravnavanje vsakega primera, ko bi CDD neupravičeno zavrnila dostop do druge CDD. Ker s povezavami CDD lahko nastopijo dodatna tveganja za poravnavo, morajo dovoljenja za povezave CDD izdajati ustrezni pristojni organi, ki morajo izvajati tudi nadzor. (39) CDD morajo imeti tudi dostop do seznamov transakcij centralnih nasprotnih strank ali mesta trgovanja, te tržne strukture pa morajo imeti dostop do sistemov poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravlja CDD, razen če tak dostop ogroža izvajanje njihovih dejavnosti. Pristojni organi morajo imeti na voljo hitro in primerno sredstvo za obravnavanje vsakega primera, ko bi CDD ali tržne infrastrukture neupravičeno zavrnile zagotovitev dostopa do njihovih storitev. (40) Zanesljiv bonitetni okvir in okvir vodenja poslov za finančni sektor morata temeljiti na trdnih sistemih nadzora in sankcij. Nadzorni organi morajo zato imeti ustrezna pooblastila za ukrepanje in možnost, da se oprejo na odvračilne sisteme sankcij, ki jih je treba uporabiti v primeru vsakega nezakonitega ravnanja. Pregled obstoječih pooblastil za sankcioniranje in njihovega izvajanja v praksi, katerega cilj je bil spodbuditi uskladitev sankcij za celoten sklop nadzornih dejavnosti, je bil izveden v sporočilu Komisije z dne 8. decembra 2010 Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o krepitvi sistemov sankcij v sektorju finančnih storitev. (41) Da se zagotovi učinkovita skladnost CDD, kreditnih institucij, imenovanih kot posrednice za poravnavo, članov njihovih upravnih odborov in katerih koli drugih oseb, ki učinkovito nadzirajo njihovo poslovanje, ali drugih oseb z zahtevami te uredbe, morajo pristojni organi imeti možnost, da uporabijo upravne sankcije in ukrepe, ki so učinkoviti, sorazmerni in odvračilni. (42) Da se zagotovita odvračilni učinek in skladna uporaba sankcij v vseh državah članicah, je treba v tej uredbi določiti seznam ključnih upravnih sankcij in ukrepov, ki jih morajo imeti na voljo pristojni organi, pristojnost za naložitev teh sankcij in ukrepov vsem pravnim ali fizičnim osebam, odgovornim za kršitev, seznam ključnih meril pri določanju stopnje in vrste teh sankcij in ukrepov ter višine upravnih denarnih sankcij. Upravne denarne kazni morajo upoštevati dejavnike, kot so vse ugotovljene finančne koristi, ki izhajajo iz kršitve, resnost in trajanje kršitve, morebitne oteževalne ali olajševalne okoliščine in potreba po odvračilnem učinku denarnih kazni, pri čemer morajo po potrebi vključevati znižanje kazni za sodelovanje s pristojnim organom. Pri sprejetju in objavi sankcij je treba spoštovati temeljne pravice v skladu z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja (člen 7), pravico do varstva osebnih podatkov (člen 8) ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča (člen 47). (43) Za odkrivanje morebitnih kršitev je treba vzpostaviti učinkovite mehanizme za spodbujanje poročanja o morebitnih ali dejanskih kršitvah te uredbe pristojnim organom. Ti mehanizmi morajo vključevati ustrezno zaščito oseb, ki sporočijo morebitne ali dejanske kršitve te uredbe, in oseb, ki so obtožene teh kršitev. Vzpostaviti je treba ustrezne postopke za spoštovanje pravic obtožene osebe do varstva osebnih podatkov, obrambe in zaslišanja pred sprejetjem končne odločitve v zvezi z njo ter do učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem zoper kakršno koli odločitev ali ukrep v zvezi s to osebo. (44) Ta uredba ne sme posegati v nobeno določbo zakonodaje držav članic v zvezi s kazenskimi sankcijami. (45) Direktiva 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov[18] ureja obdelavo osebnih podatkov, ki se izvaja v državah članicah v skladu s to uredbo. Vsaka izmenjava ali prenos osebnih podatkov s strani pristojnih organov držav članic mora biti v skladu s pravili o posredovanju osebnih podatkov iz Direktive 95/46/ES. Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov[19] ureja obdelavo osebnih podatkov, ki jo izvaja ESMA v skladu s to uredbo. Vsaka izmenjava ali prenos osebnih podatkov, ki jo izvede ESMA, mora biti v skladu s pravili o posredovanju osebnih podatkov iz Uredbe (ES) št. 45/2001. (46) Ta uredba je skladna s temeljnimi pravicami in spoštuje načela, ki jih priznava zlasti Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, predvsem pravice do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, pravico do varstva osebnih podatkov, pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča, pravico, da se za isto kaznivo dejanje kazensko ne preganja ali kaznuje dvakrat, in svobodo gospodarske pobude, ter jo je treba uporabljati v skladu s temi pravicami in načeli. (47) Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (ESMA) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/77/ES[20], mora imeti osrednjo vlogo pri uporabi te uredbe z zagotavljanjem dosledne uporabe predpisov Unije s strani nacionalnih pristojnih organov in reševanjem sporov med njimi. (48) Ker je ESMA organ z visoko specializiranimi strokovnjaki na področju vrednostnih papirjev in trgov vrednostnih papirjev, je učinkovito in primerno, da pripravi osnutke regulativnih in izvedbenih tehničnih standardov, ki ne vključujejo izbir politik, pri čemer se ti osnutki predložijo Komisiji. Kadar je tako določeno, mora ESMA tesno sodelovati tudi s članicami ESCB in Evropskega bančnega organa (EBA), ustanovljenega z Uredbo (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24 novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/78/ES[21]. (49) Komisijo je treba v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije in postopkom iz členov 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010 pooblastiti za sprejemanje regulativnih tehničnih standardov v zvezi s podrobnimi elementi ukrepov za doseganje discipline pri poravnavi; informacijami in drugimi elementi, ki jih mora CDD vključiti v vlogo za pridobitev dovoljenja; informacijami, ki si jih morajo različni organi medsebojno posredovati pri nadzoru CDD; podrobnostmi dogovorov o sodelovanju med organi matične države in organi države gostiteljice; elementi ureditev upravljanja za CDD; podrobnostmi evidenc, ki jih morajo voditi CDD; podrobnostmi o ukrepih, ki jih morajo sprejeti CDD za ohranitev integritete pri izdaji; zaščito vrednostnih papirjev udeležencev; pravočasnim doseganjem poravnave; zmanjševanjem operativnih tveganj in tveganj, ki izhajajo iz povezav CDD; podrobnostmi o kapitalskih zahtevah za CDD; podrobnostmi o bonitetnih zahtevah za kreditna in likvidnostna tveganja za imenovane kreditne institucije. (50) Komisijo je treba v skladu s členom 291 Pogodbe o delovanju Evropske unije in postopkom iz člena 15 Uredbe (EU) št. 1095/2010 pooblastiti tudi za sprejemanje izvedbenih tehničnih standardov z izvedbenimi akti v zvezi s standardnimi obrazci in predlogami za vlogo za pridobitev dovoljenja s strani CDD; za izmenjavo informacij med različnimi pristojnimi organi za namene nadzora CDD; za ustrezne dogovore o sodelovanju med organi matične države in organi države gostiteljice; za oblike evidenc, ki jih morajo voditi CDD; za postopke v primerih, ko je udeležencu ali izdajatelju zavrnjen dostop do CDD, ko je CDD zavrnjen medsebojni dostop ali dostop med CDD in drugimi tržnimi infrastrukturami; za posvetovanja različnih organov pred podelitvijo dovoljenja posredniku za poravnavo. (51) Komisijo je treba v skladu s členom 290 Pogodbe pooblastiti za sprejemanje delegiranih aktov. Delegirane akte je treba sprejeti zlasti v zvezi s posebnimi podrobnostmi glede opredelitev; merili, v skladu s katerimi je treba delovanje CDD v državi članici gostiteljici obravnavati kot zelo pomembno za to državo članico; storitvami, za katere CDD tretje države zaprosi za priznanje ESMA, in informacijami, ki jih CDD vlagateljica predloži ESMA v vlogi za pridobitev priznanja; tveganji, na podlagi katerih lahko CDD utemelji zavrnitev dostopa udeležencem, in elementi postopka, ki je na voljo udeležencem, ki dostop zahtevajo; oceno okoliščin, ko poravnava v centralnobančnem denarju ni praktična in izvedljiva; elementi postopka za dostop izdajateljev do CDD, medsebojni dostop CDD ter dostop med CDD in drugimi tržnimi infrastrukturami. (52) Da se zagotovijo enotni pogoji za izvajanje te uredbe, je treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za sprejemanje sklepov o oceni pravil tretjih držav za namene priznavanja CDD tretjih držav in odstopanj od obveznosti ločevanja pomožnih bančnih storitev za poravnavo od osrednjih storitev CDD. Navedena pooblastila je treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[22]. (53) Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev te uredbe, in sicer določitve enotnih zahtev za poravnavo in CDD, in ker je te cilje zaradi obsega ukrepa lažje doseči na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti, določenim v navedenem členu, ta uredba ne presega okvirov, ki so potrebni za izpolnitev navedenih ciljev. (54) Direktivo 98/26/ES je treba spremeniti, da bo usklajena z Direktivo 2010/78/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o spremembi direktiv 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES in 2009/65/ES glede pristojnosti Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ), Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine) ter Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za vrednostne papirje in trge)[23], v skladu s katero se o imenovanih sistemih poravnave vrednostnih papirjev ne obvešča več Komisije, ampak ESMA. (55) Uporabo zahtev glede izdaje dovoljenja in priznavanja iz te uredbe je treba odložiti, da se CDD s sedežem v Uniji ali tretjih državah zagotovi dovolj časa za pridobitev dovoljenja in priznanja iz te uredbe. (56) Prav tako je treba odložiti uporabo zahtev o vpisu nekaterih prenosljivih vrednostnih papirjev v nematerializirani obliki in poravnavi obveznosti v sistemih poravnave vrednostnih papirjev najpozneje drugi delovni dan po izvedenem poslu, da se udeležencem na trgu, ki imajo vrednostne papirje v papirni obliki ali uporabljajo daljša obdobja poravnave, zagotovi dovolj časa za skladnost s temi zahtevami – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Naslov I Vsebina, področje uporabe in opredelitev pojmov Člen 1 Vsebina in področje uporabe 1. Ta uredba določa enotne zahteve za poravnavo finančnih instrumentov v Uniji ter pravila o organizaciji in vodenju centralnih depotnih družb, da bi se spodbudila varna in nemotena poravnava. 2. Ta uredba se uporablja za poravnavo vseh finančnih instrumentov in dejavnosti CDD, razen če določbe te uredbe določajo drugače. 3. Ta uredba ne posega v določbe zakonodaje Unije v zvezi s posebnimi finančnimi instrumenti, zlasti Direktive 2003/87/ES. 4. Členi 9 do 18 in člen 20 ter določbe iz naslova IV ne veljajo za člane Evropskega sistema centralnih bank (ESCB), druge nacionalne organe držav članic s podobnimi funkcijami ali javne organe držav članic, ki so zadolženi za upravljanje javnega dolga ali posredujejo pri tem upravljanju. Člen 2 Opredelitev pojmov 1. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1) „centralna depotna družba“ (CDD) pomeni pravno osebo, ki upravlja sistem poravnave vrednostnih papirjev iz točke 3 oddelka A Priloge in opravlja vsaj še eno drugo osrednjo storitev iz oddelka A Priloge; (2) „poravnava“ pomeni zaključitev transakcije z vrednostnimi papirji, da bi udeleženci s prenosom sredstev ali vrednostnih papirjev izpolnili svoje obveznosti; (3) „sistem poravnave vrednostnih papirjev“ pomeni sistem iz prve in druge alinee člena 2(a) Direktive 98/26/ES, katerega poslovanje obsega izvedbo nalogov za prenos, kakor je opredeljeno v drugi alinei člena 2(i) Direktive 98/26/ES; (4) „obdobje poravnave“ pomeni obdobje med datumom sklenitve posla in načrtovanim datumom poravnave; (5) „delovni dan“ pomeni delovni dan iz člena 2(n) Direktive 98/26/ES; (6) „neuspešna poravnava“ pomeni neizvedbo poravnave transakcije z vrednostnimi papirji na načrtovani datum poravnave zaradi pomanjkanja vrednostnih papirjev ali denarnih sredstev, ne glede na temeljni vzrok; (7) „načrtovani datum poravnave“ pomeni datum, na katerega se bo po dogovoru strank v transakciji z vrednostnimi papirji izvedla poravnava; (8) „centralna nasprotna stranka (CCP)“ pomeni subjekt, ki posreduje med nasprotnimi strankami v pogodbah, s katerimi se trguje na enem ali več finančnih trgih, ter postane kupec za vsakega prodajalca in prodajalec za vsakega kupca; (9) „pristojni organ“ pomeni organ, ki ga imenuje posamezna država članica v skladu s členom 10; (10) „udeleženec“ pomeni katerega koli udeleženca sistema poravnave vrednostnih papirjev iz člena 2(f) Direktive 98/26/ES, vključno s centralno nasprotno stranko; (11) „udeležba“ pomeni udeležbo v smislu prvega stavka člena 17 Direktive 78/660/EGS ali neposredno ali posredno lastništvo 20 % ali več glasovalnih pravic ali kapitala podjetja; (12) „matična država članica“ pomeni državo članico, v kateri je CDD pridobila dovoljenje; (13) „država članica gostiteljica“ pomeni državo članico, razen matične države članice, v kateri ima CDD podružnico ali opravlja storitve CDD; (14) „podružnica“ pomeni kraj poslovanja, razen sedeža, ki je del CDD, nima pravne osebnosti in opravlja storitve CDD, za katere je CDD pridobila dovoljenje; (15) „nadzor“ pomeni odnos med dvema podjetjema iz člena 1 Direktive 83/349/EGS; (16) „neizpolnjevanje obveznosti udeleženca“ pomeni okoliščine, v katerih so zoper udeleženca sprejeti postopki zaradi insolventnosti iz člena 2(j) Direktive 98/26/ES; (17) „dostava proti plačilu“ pomeni mehanizem za poravnavo vrednostnih papirjev, ki prenos vrednostnih papirjev povezuje s prenosom sredstev tako, da se dostava vrednostnih papirjev izvede le, če se izvede ustrezno plačilo; (18) „račun vrednostnih papirjev“ pomeni račun, na katerem se lahko vrednostni papirji knjižijo v dobro ali v breme; (19) „povezava CDD“ pomeni ureditev med dvema CDD, pri kateri ena CDD odpre račun v sistemu poravnave vrednostnih papirjev druge CDD, da bi olajšala prenos vrednostnih papirjev svojih udeležencev na udeležence te druge CDD. Povezave CDD vključujejo dostop do standardnih povezav, dostop do prilagojenih povezav in interoperabilne povezave; (20) „dostop do standardne povezave“ pomeni povezavo CDD, pri kateri je ena CDD povezana z drugo CDD, tako kot je kateri koli udeleženec povezan s sistemom poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja ta CDD; (21) „dostop do prilagojene povezave“ pomeni povezavo CDD, pri kateri ena CDD zagotavlja drugi CDD posebne storitve, drugačne od storitev, ki jih zagotavlja drugim udeležencem v njenem sistemu poravnave vrednostnih papirjev; (22) „interoperabilne povezave“ pomenijo povezave CDD, pri katerih sistemi poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravljajo CDD, postanejo interoperabilni v skladu s členom 2(o) Direktive 98/26/ES; (23) „prenosljivi vrednostni papirji“ pomenijo prenosljive vrednostne papirje iz člena 4(18) Direktive 2004/39/ES; (24) „instrumenti denarnega trga“ pomenijo instrumente denarnega trga iz člena 4(19) Direktive 2004/39/ES; (25) „enote v kolektivnih naložbenih podjemih“ pomenijo enote v kolektivnih naložbenih podjemih iz točke (3) oddelka C Priloge I k Direktivi 2004/39/ES; (26) „pravice do emisij“ pomenijo katere koli enote, za katere je ugotovljeno, da so skladne z zahtevami Direktive 2003/87/ES; (27) „regulirani trg“ pomeni regulirani trg iz člena 4(14) Direktive 2004/39/ES; (28) „večstranski sistem trgovanja (MTF)“ pomeni večstranski sistem trgovanja iz člena 4(15) Direktive 2004/39/ES; (29) „organizirani sistem trgovanja (OTF)“ pomeni kateri koli sistem ali instrument, ki ni regulirani trg ali MTF, ki ga upravlja investicijsko podjetje ali upravljavec trga ter v katerem lahko medsebojno vpliva več nakupnih in prodajnih interesov tretjih oseb v zvezi s finančnimi instrumenti, pri čemer se sklene pogodba v skladu z določbami naslova II Direktive 2004/39/ES; (30) „podrejeno podjetje“ pomeni podrejeno podjetje v smislu člena 1 Direktive 83/349/EGS; (31) „posrednik za poravnavo“ pomeni posrednika za poravnavo iz člena 2(d) Direktive 98/26/ES. 2. Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 64 v zvezi z ukrepi za določitev tehničnih elementov opredelitev iz točk (17), (20), (21) in (22) odstavka 1 ter za določitev pomožnih storitev iz točk (1) do (4) oddelka B Priloge in storitev iz točk (1) in (2) oddelka C Priloge. Naslov II Poravnava vrednostnih papirjev Poglavje I Nematerializirana oblika Člen 3 Nematerializirana oblika 1. Vsako podjetje, ki izda prenosljive vrednostne papirje, ki so uvrščeni v trgovanje na reguliranih trgih, poskrbi, da so ti vrednostni papirji predstavljeni v nematerializirani obliki, kot imobilizacija z izdajo globalnega papirja, ki predstavlja celotno izdajo, ali po neposredni izdaji vrednostnih papirjev v nematerializirani obliki. 2. Kadar se z vrednostnimi papirji iz odstavka 1 trguje na reguliranih trgih, v večstranskih sistemih trgovanja (MTF), v organiziranih sistemih trgovanja (OTF) ali kadar so preneseni na podlagi dogovora o finančnem zavarovanju iz člena 2(a) Direktive 2002/47/ES, te vrednostne papirje evidentira CDD v nematerializirani obliki pred datumom posla, razen če so že bili tako evidentirani. Člen 4 Izvajanje 1. Organi države članice, v kateri ima podjetje, ki izdaja vrednostne papirje, sedež, so pristojni za zagotovitev uporabe člena 3(1). 2. Organi, pristojni za nadzor reguliranih trgov, MTF in OTF, zagotovijo uporabo člena 3(2), kadar se z vrednostnimi papirji iz člena 3(1) trguje na reguliranih trgih, v MTF ali OTF. 3. Organi držav članic, ki so odgovorni za uporabo Direktive 2002/47/ES, so pristojni za zagotovitev uporabe člena 3(2) te uredbe, kadar se vrednostni papirji iz člena 3(1) te uredbe prenesejo na podlagi dogovora o finančnem zavarovanju iz člena 2(a) Direktive 2002/47/ES. Poglavje II Obdobja poravnave Člen 5 Načrtovani datumi poravnave 1. Vsak udeleženec sistema poravnave vrednostnih papirjev, ki za svoj račun ali v imenu tretje osebe kupuje ali prodaja prenosljive vrednostne papirje, instrumente denarnega trga, enote v kolektivnih naložbenih podjemih in pravice do emisij, poravna svojo obveznost v povezavi do sistema poravnave vrednostnih papirjev na načrtovani datum poravnave. 2. Kar zadeva prenosljive vrednostne papirje iz odstavka 1, s katerimi se trguje na reguliranih trgih, MTF ali OTF, je načrtovani datum poravnave najpozneje drugi delovni dan po izvedenem poslu. 3. Zadevni organ države članice, katere zakonodaja se uporablja za sistem poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja CDD, je pristojen za zagotovitev uporabe odstavkov 1 in 2. Poglavje III Disciplina pri poravnavi Člen 6 Ukrepi za preprečevanje neuspešnih poravnav 1. Vsak regulirani trg, MTF ali OTF vzpostavi postopke, ki omogočajo potrditev ustreznih podrobnosti transakcij s finančnimi instrumenti iz člena 5(1) na datum predložitve nalogov. 2. CDD za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja, vzpostavi postopke za olajšanje poravnav transakcij s finančnimi instrumenti iz člena 5(1) na načrtovani datum poravnave. Z ustreznimi mehanizmi, kot je progresivna tarifna struktura, spodbuja zgodnjo poravnavo na načrtovani datum poravnave. 3. CDD za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja, vzpostavi orodja za spremljanje, ki ji omogočajo, da vnaprej opredeli poravnave transakcij s finančnimi instrumenti iz člena 5(1), ki verjetno ne bodo uspele, pri čemer od udeležencev zahteva, da te transakcije poravnajo na načrtovani datum poravnave. 4. Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA) po posvetovanju s člani Evropskega sistema centralnih bank (ESCB) pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov za določitev podrobnosti postopkov, ki omogočajo potrditev ustreznih podrobnosti transakcij in olajšujejo poravnavo, iz odstavkov 1 in 2 ter podrobnosti orodij za spremljanje za opredelitev poravnav, ki verjetno ne bodo uspele, iz odstavka 3. ESMA predloži Komisiji te osnutke regulativnih tehničnih standardov v šestih mesecih od datuma začetka veljavnosti te uredbe. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz členov 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010. Člen 7 Ukrepi za obravnavanje neuspešnih poravnav 1. CDD za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja, vzpostavi sistem za spremljanje neuspešnih poravnav transakcij s finančnimi instrumenti iz člena 5(1). Pristojnemu organu in vsaki osebi, ki ima pravni interes, redno sporoča število in podrobnosti neuspešnih poravnav ter morebitne druge ustrezne informacije. Pristojni organi si z ESMA izmenjajo vse ustrezne informacije o neuspešnih poravnavah. 2. CDD za vsak sistem poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja, vzpostavi postopke za olajšanje poravnave transakcij s finančnimi instrumenti iz člena 5(1), ki niso poravnane na načrtovani datum poravnave. Ti postopki zagotavljajo mehanizem kazni z zadostnim odvračilnim učinkom za udeležence, ki so odgovorni za neuspešne poravnave. 3. Udeleženec sistema poravnave vrednostnih papirjev, ki udeležencu prejemniku ne zagotovi finančnih instrumentov iz člena 5(1) na načrtovani datum poravnave, je predmet kritnega nakupa, pri čemer se ti instrumenti nakupijo na trgu najpozneje štiri dni po načrtovanem datumu poravnave in zagotovijo zadevnemu udeležencu prejemniku, ter drugih ukrepov v skladu z odstavkom 4. 4. Ukrepi iz odstavka 3 natančno opredelijo vsaj: (a) dnevno kazen, ki jo udeleženec, ki ne izpolnjuje obveznosti, plača za vsak delovni dan med načrtovanim in dejanskim datumom poravnave; (b) odpovedni rok za udeleženca, ki ne izpolnjuje obveznosti, pred izvedbo kritnega nakupa; (c) cene in stroške kritnega nakupa; (d) po potrebi stranko, ki izvede kritni nakup; (e) znesek nadomestila za udeleženca prejemnika, če izvedba kritnega nakupa ni mogoča. 5. Z ukrepi iz odstavka 3 se zagotovi, da: (a) udeleženec prejemnik finančne instrumente prejme vsaj po ceni, dogovorjeni ob prodaji; (b) ima dnevna kazen, ki jo plača udeleženec, ki ne izpolnjuje obveznosti, zadosten odvračilni učinek za tega udeleženca; (c) je znesek denarnega nadomestila, ki se plača udeležencu prejemniku, kadar izvedba kritnega nakupa ni mogoča, višji od cene finančnih instrumentov, ki je bila dogovorjena ob prodaji, in zadnje javno dostopne cene za takšne instrumente na mestu trgovanja, kjer je prišlo do prodaje, in da ima zadosten odvračilni učinek za udeleženca, ki ne izpolnjuje obveznosti; (d) stranke iz odstavka 7, vključno s centralnimi nasprotnimi strankami, ki izvajajo transakcije kritnega nakupa, razkrijejo udeležencem pristojbine, ki jih zaračunajo za to storitev; (e) če kritni nakup izvede stranka, ki ni udeleženec, ki ne izpolnjuje obveznosti, slednji stranki povrne vse plačane zneske v skladu z odstavkoma 3 in 4. 6. CDD, centralne nasprotne stranke, regulirani trgi, MTF in OTF vzpostavijo postopke, ki jim omogočijo, da začasno izključijo katerega koli udeleženca, ki sistematično ne zagotavlja finančnih instrumentov iz odstavka 1 ali denarnih sredstev na načrtovani datum poravnave, in razkrijejo njegovo identiteto javnosti šele po tem, ko se zadevnemu udeležencu omogoči predložitev pripomb. 7. Odstavki 2 do 6 se uporabljajo za vse transakcije z instrumenti iz člena 5(1), ki so uvrščeni v trgovanje na reguliranih trgih, s katerimi se trguje v MTF ali OTF ali katerih kliring opravi centralna nasprotna stranka. Pri transakcijah, za katere centralna nasprotna stranka kliring opravi pred poravnavo v okviru sistema poravnave vrednostnih papirjev, ukrepe iz odstavkov 3 do 5 izvede centralna nasprotna stranka. Pri transakcijah, za katere centralna nasprotna stranka ne opravi kliringa, regulirani trgi, MTF in OTF v svoja notranja pravila vključijo obveznost, da morajo biti udeleženci predmet ukrepov iz odstavkov 3 do 5. 8. ESMA po posvetovanju s člani ESCB pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov za določitev podrobnosti sistema za spremljanje neuspešnih poravnav in poročil o neuspešnih poravnavah iz odstavka 1, podrobnosti postopkov za olajšanje poravnave transakcij po neuspešnih poravnavah iz odstavka 2 ter podrobnosti ukrepov iz odstavkov 3 do 5. ESMA predloži Komisiji te osnutke regulativnih tehničnih standardov v šestih mesecih od datuma začetka veljavnosti te uredbe. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz členov 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010. Člen 8 Izvajanje 1. Zadevni organ države članice, katere zakonodaja se uporablja za sistem poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja CDD, je pristojen za zagotovitev uporabe členov 6 in 7 ter za spremljanje naloženih kazni, pri čemer tesno sodeluje z organi, pristojnimi za nadzor reguliranih trgov, MTF, OTF in centralnih nasprotnih strank iz člena 7. Organi zlasti spremljajo uporabo kazni iz člena 7(2) in (4) ter ukrepov iz člena 7(6). 2. Da bi se v Uniji zagotovile usklajene, učinkovite in uspešne nadzorne prakse v povezavi s členoma 6 in 7 te uredbe, lahko ESMA izda smernice v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1095/2010. Naslov III Centralne depotne družbe Poglavje I Dovoljenja za CDD in nadzor CDD Oddelek 1 Organi, pristojni za izdajo dovoljenj za CDD in nadzor CDD Člen 9 Pristojni organ Pristojni organ države članice, v kateri ima CDD sedež, izda dovoljenje za CDD in jo nadzira. Člen 10 Imenovanje pristojnega organa 1. Vsaka država članica imenuje pristojni organ, odgovoren za opravljanje nalog iz te uredbe v zvezi z izdajo dovoljenj za CDD in nadzorom CDD, ki ima sedež na njenem ozemlju, in o tem obvesti ESMA. Če država članica imenuje več kot en pristojni organ, opredeli zadevne vloge in imenuje en organ, ki je odgovoren za sodelovanje s pristojnimi organi drugih držav članic, zadevnimi organi iz člena 11, ESMA in EBA, kadar je to izrecno določeno v tej uredbi. 2. ESMA na svoji spletni strani objavi seznam pristojnih organov, imenovanih v skladu z odstavkom 1. 3. Pristojni organi imajo nadzorna in preiskovalna pooblastila, potrebna za opravljanje njihovih funkcij. Člen 11 Zadevni organi 1. Naslednji organi sodelujejo pri izdaji dovoljenj za CDD in nadzoru CDD, kadar je to izrecno določeno v tej uredbi: (a) organ, odgovoren za nadzor sistema poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja CDD v državi članici, katere zakonodaja se uporablja za zadevni sistem; (b) po potrebi centralna banka v Uniji, v poslovnih knjigah katere je poravnan denarni del sistema poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja CDD, ali centralna banka v Uniji, ki je izdala zadevno valuto, če se poravnava izvede prek kreditne institucije v skladu z naslovom IV. 2. ESMA na svoji spletni strani objavi seznam zadevnih organov iz odstavka 1. Člen 12 Sodelovanje med organi 1. Organi iz členov 9 in 11 ter ESMA tesno sodelujejo pri uporabi te uredbe, zlasti v izrednih razmerah iz člena 13. Kadar je to ustrezno in potrebno, to sodelovanje zajema druge javne organe, zlasti organe, ustanovljene ali imenovane v skladu z Direktivo 2003/87/ES. Da bi se v Uniji zagotovile usklajene, učinkovite in uspešne nadzorne prakse, vključno s sodelovanjem med organi iz členov 9 in 11 pri različnih ocenah, ki so potrebne za uporabo te uredbe, lahko ESMA izda smernice, naslovljene na organe iz člena 9, v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1095/2010. 2. Pristojni organi pri opravljanju svojih splošnih nalog na podlagi razpoložljivih informacij ustrezno upoštevajo morebiten vpliv svojih odločitev na stabilnost finančnega sistema v vseh drugih zadevnih državah članicah in zlasti v izrednih razmerah iz člena 13. Člen 13 Izredne razmere Organi iz členov 9 in 11 takoj obvestijo ESMA in drug drugega o kakršnih koli izrednih razmerah v zvezi s CDD, vključno s kakršnim koli razvojem na finančnih trgih, ki bi lahko negativno vplival na likvidnost trga in na stabilnost finančnega sistema v kateri koli državi članici, kjer ima CDD ali eden od njenih udeležencev sedež. Oddelek 2 Pogoji in postopki za izdajo dovoljenja za CDD Člen 14 Izdaja dovoljenja za CDD 1. Vsaka pravna oseba, ki je zajeta v opredelitvi CDD, pred začetkom izvajanja dejavnosti pridobi dovoljenje pristojnega organa države članice, v kateri ima sedež. 2. V dovoljenju so določene storitve iz oddelkov A in B Priloge, ki jih lahko opravlja CDD. 3. CDD vedno izpolnjuje pogoje, ki so potrebni za pridobitev dovoljenja. CDD brez nepotrebnega odlašanja obvesti pristojni organ o morebitnih bistvenih spremembah, ki vplivajo na pogoje za pridobitev dovoljenja. Člen 15 Postopek za izdajo dovoljenja 1. CDD vlagateljica predloži vlogo za dovoljenje pristojnemu organu. 2. Vlogi za dovoljenje so priložene vse potrebne informacije, na podlagi katerih se lahko pristojni organ prepriča, da ima CDD vlagateljica ob izdaji dovoljenja vzpostavljene vse potrebne ureditve za izpolnjevanje svojih obveznosti iz te uredbe. Vloga za dovoljenje vsebuje program poslovanja, ki določa vrste predvidenih poslov in organizacijsko strukturo CDD. 3. Pristojni organ v 20 delovnih dneh od dneva prejema vloge oceni, ali je vloga popolna. Če vloga ni popolna, pristojni organ določi rok, v katerem mora CDD vlagateljica predložiti dodatne informacije. Ko se vloga šteje za popolno, pristojni organ o tem obvesti CDD vlagateljico. 4. Takoj, ko se vloga šteje za popolno, pristojni organ posreduje vse informacije iz vloge zadevnim organom iz člena 11 in se s temi organi posvetuje glede značilnosti sistema poravnave vrednostnih papirjev, ki ga upravlja CDD vlagateljica. 5. Pristojni organ se pred izdajo dovoljenja CDD vlagateljici posvetuje s pristojnimi organi druge vključene države članice v naslednjih primerih: (a) CDD je podrejeno podjetje CDD, ki je pridobila dovoljenje v drugi državi članici; (b) CDD je podrejeno podjetje nadrejenega podjetja CDD, ki je pridobila dovoljenje v drugi državi članici; (c) CDD obvladujejo iste fizične ali pravne osebe kot drugo CDD, ki je pridobila dovoljenje v drugi državi članici. Posvetovanje iz prvega pododstavka vključuje: (a) primernost delničarjev in udeležencev iz člena 25(4) ter ugled in izkušnje oseb, ki dejansko vodijo posle CDD, kadar so ti delničarji, udeleženci in osebe skupni CDD vlagateljici in CDD, ki je pridobila dovoljenje v drugi državi članici; (b) vprašanje, ali odnosi iz odstavka 5 med CDD, ki je pridobila dovoljenje v drugi državi članici, in CDD vlagateljico vplivajo na zmožnost CDD vlagateljice, da izpolni zahteve te uredbe. 6. Pristojni organ v šestih mesecih od predložitve popolne vloge pisno obvesti CDD vlagateljico o izdaji ali zavrnitvi dovoljenja, pri čemer svojo odločitev v celoti utemelji. 7. ESMA po posvetovanju s člani ESCB pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov za določitev informacij, ki jih mora CDD vlagateljica v vlogi za dovoljenje predložiti pristojnemu organu. ESMA predloži Komisiji te osnutke regulativnih tehničnih standardov v šestih mesecih od datuma začetka veljavnosti te uredbe. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz členov 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010. 8. ESMA po posvetovanju s članicami ESCB pripravi osnutke izvedbenih tehničnih standardov za določitev standardnih obrazcev, predlog in postopkov za vlogo za dovoljenje. ESMA predloži Komisiji te osnutke izvedbenih tehničnih standardov v šestih mesecih od datuma začetka veljavnosti te uredbe. Komisiji se podeli pooblastilo za sprejetje izvedbenih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz člena 15 Uredbe (EU) št. 1095/2010. Člen 16 Učinki dovoljenja 1. Dejavnosti CDD, ki je pridobila dovoljenje, so omejene na opravljanje storitev, zajetih v njenem dovoljenju. 2. Sisteme poravnave vrednostnih papirjev lahko upravljajo le CDD, ki so pridobile dovoljenje, in centralne banke. 3. CDD, ki je pridobila dovoljenje, ne sme biti izpostavljena nobenim tveganjem v zvezi z opravljanjem pomožnih bančnih storitev s strani kreditne institucije, ki je bila imenovana za opravljanje teh storitev v skladu z naslovom IV. 4. CDD, ki je pridobila dovoljenje, je lahko udeležena samo v pravni osebi, katere dejavnosti so omejene na opravljanje storitev iz oddelkov A in B Priloge. Člen 17 Razširitev in zunanje izvajanje dejavnosti in storitev 1. CDD, ki je pridobila dovoljenje, pristojnemu organu države članice, v kateri ima sedež, predloži vlogo za dovoljenje, kadar želi izvajanje osrednje storitve prenesti na tretjo stranko v skladu s členom 28 ali razširiti svoje dejavnosti na eno ali več naslednjih dejavnosti: (a) dodatne osrednje ali pomožne storitve iz oddelkov A in B Priloge, ki niso vključene v prvotno dovoljenje; (b) upravljanje drugega sistema poravnave vrednostnih papirjev; (c) popolna ali delna poravnava denarnega dela njenega sistema poravnave vrednostnih papirjev v poslovnih knjigah druge centralne banke; (d) vzpostavitev kakršne koli povezave CDD. 2. Izdaja dovoljenja iz odstavka 1 se izvede v skladu s postopkom iz člena 15. Pristojni organ obvesti CDD vlagateljico o izdaji ali zavrnitvi dovoljenja v treh mesecih od predložitve popolne vloge. Člen 18 Odvzem dovoljenja 1. Pristojni organ države članice, v kateri ima CDD sedež, dovoljenje odvzame v naslednjih primerih: (a) če CDD dovoljenja ni uporabila v 12 mesecih, če se mu je izrecno odpovedala ali če v zadnjih šestih mesecih ni opravila nobenih storitev ali dejavnosti; (b) če je CDD pridobila dovoljenje z navajanjem lažnih podatkov ali na kakršen koli drug nezakonit način; (c) če CDD ne izpolnjuje več pogojev, pod katerimi je bilo izdano dovoljenje, in v določenem roku ni sprejela ukrepov za izboljšanje, ki jih je zahteval pristojni organ; (d) če je CDD resno in sistematično kršila zahteve iz te uredbe. 2. Pristojni organ se takoj, ko se seznani z eno od okoliščin iz odstavka 1, posvetuje z zadevnimi organi iz člena 11 o potrebnosti odvzema dovoljenja, razen če je treba tako odločitev nujno sprejeti. 3. ESMA in kateri koli zadevni organ iz člena 11 lahko kadar koli zahtevata, da pristojni organ države članice, v kateri ima CDD sedež, preuči, ali CDD še vedno izpolnjuje pogoje, pod katerimi je bilo izdano dovoljenje. 4. Pristojni organ lahko odvzem dovoljenja omeji na določeno storitev, dejavnost ali finančni instrument. Člen 19 Register CDD 1. Odločitve, ki jih sprejmejo pristojni organi v skladu s členi 14, 17 in 18, je treba takoj sporočiti ESMA. 2. Centralne banke takoj obvestijo ESMA o vseh CDD, ki jih upravljajo. 3. Ime vsake CDD, ki deluje v skladu s to uredbo in katere dovoljenje ali priznanje je bilo izdano v skladu s členi 14, 17 in 23, se vpiše na seznam, na katerem so določene storitve in razredi finančnih instrumentov, za katere je CDD pridobila dovoljenje. Seznam vključuje podružnice, ki jih CDD upravlja v drugih državah članicah, in povezave CDD. ESMA objavi seznam na za to namenjeni spletni strani in ga posodablja. 4. Pristojni organi iz člena 9 v 90 dneh od datuma veljavnosti te uredbe obvestijo ESMA o institucijah, ki delujejo kot CDD. Oddelek 3 Nadzor CDD Člen 20 Pregled in ocena 1. Pristojni organ vsaj enkrat letno pregleda usklajenost ureditev, strategij, postopkov in mehanizmov, ki jih izvaja CDD, s to uredbo ter oceni tveganja, ki jim je ali bi jim lahko bila izpostavljena CDD. 2. Pristojni organ določi pogostost in temeljitost pregleda in ocene iz odstavka 1 glede na velikost, sistemsko pomembnost, naravo, obseg in zapletenost dejavnosti zadevne CDD. Pregled in ocena se posodobita vsaj enkrat letno. 3. Pristojni organ lahko v CDD izvede inšpekcijske preglede na kraju samem. 4. Med izvajanjem pregleda in ocene iz odstavka 1 se pristojni organ v začetni fazi posvetuje z zadevnimi organi iz člena 11 o delovanju sistemov poravnave vrednostnih papirjev, ki jih upravlja CDD. 5. Pristojni organ redno in vsaj enkrat letno obvešča zadevne organe iz člena 11 o rezultatih pregleda in ocene iz odstavka 1, vključno z morebitnimi popravljalnimi ukrepi ali kaznimi. 6. Med izvajanjem pregleda in ocene iz odstavka 1 si pristojni organi, odgovorni za nadzor CDD, ki vzdržujejo odnose iz točk (a), (b) in (c) prvega pododstavka člena 15(5), izmenjujejo vse ustrezne informacije, ki bi jim lahko olajšale opravljanje njihovih nalog. 7. Pristojni organ od CDD, ki ne izpolnjuje zahtev iz te uredbe, zahteva, da v začetni fazi sprejme potrebne ukrepe za obravnavanje te okoliščine. 8. ESMA po posvetovanju s članicami ESCB pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov za opredelitev: (a) informacij, ki jih CDD predloži pristojnemu organu za namene pregleda iz odstavka 1; (b) informacij, ki jih pristojni organ predloži zadevnim organom iz odstavka 5; (c) informacij, ki si jih izmenjajo pristojni organi iz odstavka 6. ESMA predloži Komisiji te osnutke regulativnih tehničnih standardov v šestih mesecih od datuma začetka veljavnosti te uredbe. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz členov 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010. 9. ESMA po posvetovanju s članicami ESCB pripravi osnutke izvedbenih tehničnih standardov za določitev standardnih obrazcev, predlog in postopkov za zagotavljanje informacij iz prvega pododstavka odstavka 8. ESMA predloži Komisiji te osnutke izvedbenih tehničnih standardov v šestih mesecih od datuma začetka veljavnosti te uredbe. Komisiji se podeli pooblastilo za sprejetje izvedbenih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s postopkom iz člena 15 Uredbe (EU) št. 1095/2010. Oddelek 4 Opravljanje storitev v drugi državi članici Člen 21 Svoboda opravljanja storitev v drugi državi članici 1. CDD, ki je pridobila dovoljenje, lahko svoje dejavnosti opravlja na ozemlju Unije z ustanovitvijo podružnice ali neposrednim opravljanjem storitev, če njeno dovoljenje velja za zadevne vrste dejavnosti. 2. Katera koli CDD, ki želi prvič opravljati svoje storitve na ozemlju druge države članice ali spremeniti obseg storitev, ki jih opravlja, pristojnemu organu države članice, v kateri ima sedež, sporoči naslednje informacije: (a) državo članico, v kateri namerava delovati; (b) program poslovanja, zlasti z navedbo storitev, ki jih namerava opravljati; (c) za podružnice organizacijsko strukturo podružnice in imena oseb, odgovornih za upravljanje podružnice. 3. Pristojni organ v treh mesecih po prejetju informacij iz odstavka 2 te informacije posreduje pristojnemu organu države članice gostiteljice, razen če ima ob upoštevanju izvajanja predvidenih storitev razloge, da dvomi v ustreznost upravne strukture ali finančnega stanja CDD, ki želi opravljati storitve v državi članici gostiteljici. 4. Če pristojni organ zavrne posredovanje informacij pristojnemu organu države članice gostiteljice, zadevni CDD v treh mesecih od prejema vseh informacij predloži razloge za zavrnitev. 5. CDD lahko začne opravljati svoje storitve v državi članici gostiteljici pod naslednjimi pogoji: (a) po prejemu sporočila pristojnega organa v državi članici gostiteljici, v katerem zadevni organ potrjuje prejem informacij iz odstavka 3; (b) če sporočilo ni bilo prejeto, po dveh mesecih od datuma posredovanja informacij iz odstavka 3. 6. V primeru spremembe katere koli informacije, sporočene v skladu z odstavkom 2, CDD o tej spremembi pisno obvesti pristojni organ matične države članice vsaj en mesec pred začetkom veljavnosti spremembe. Pristojni organ države članice gostiteljice je o spremembi obveščen tudi s strani pristojnega organa matične države članice. Člen 22 Sodelovanje med organi matične države in organi države gostiteljice 1. Če CDD, ki je pridobila dovoljenje v eni državi članici, ustanovi podružnico v drugi državi članici, lahko pristojni organ matične države članice CDD pri izvajanju svojih pristojnosti in po obvestilu pristojnega organa države članice gostiteljice v tej podružnici izvaja preglede na kraju samem. 2. Pristojni organi držav članic gostiteljic lahko zahtevajo, da jim CDD, ki izvajajo storitve v skladu s členom 21, redno poročajo o svojih dejavnostih v