EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 24.11.2021 COM(2021) 740 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU SVETU, SVETU, EVROPSKI CENTRALNI BANKI, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU, ODBORU REGIJ IN EVROPSKI INVESTICIJSKI BANKI Letni pregled trajnostne rasti 2022



1.Uvod Evropa je z dosežki pri izvajanju cepljenja proti COVID-19 ter blažitvi družbenih in gospodarskih posledic pandemije postavila temelje za trajno okrevanje. Skoraj tri četrtine odraslih Evropejcev je zdaj polno cepljenih, s čimer se EU uvršča med vodilne na svetu. Poleg tega je Evropa v tujino poslala več kot 1 milijardo odmerkov, kar je več, kot jih je bilo razdeljenih doma. Spodbujanje cepljenja ostaja glavna prednostna naloga politike, tudi zaradi velikih razlik v stopnjah precepljenosti med državami članicami in po vsem svetu. Hkrati je bil edinstven in usklajen odziv politike na pandemijo na ravni EU in nacionalni ravni uspešen pri blaženju družbenih in gospodarskih posledic krize. Naša prizadevanja za obvladovanje neposrednih učinkov šoka zaradi COVID-19 so uspešna. Za letu 2021 naj bi se BDP v euroobmočju in EU povečal za 5,0 %. Gospodarstvo EU prehaja iz okrevanja v rast, kar podpirajo vse boljše razmere na trgu dela, ugodni pogoji financiranja in odločna uporaba mehanizma za okrevanje in odpornost, zato naj bi realna rast BDP v EU leta 2022 po projekcijah znašala 4,3 %, leta 2023 pa 2,5 %. Stopnja brezposelnosti se še naprej znižuje, čeprav je še vedno rahlo nad ravnjo pred krizo. V prihodnosti pričakujemo, da se bo ustvarjanje delovnih mest nadaljevalo vzporedno z okrevanjem, stopnja brezposelnosti pa padala, in sicer naj bi se leta 2022 znižala na 6,7 %, leta 2023 pa na 6,5 %, torej na raven pred krizo. Inflacijski pritiski so se povečali zaradi naraščajočih cen energije in motenj v oskrbi. Po najvišji vrednosti konec leta 2021, ko je dosegla 4 %, naj bi se inflacija v letu 2023 umirila na 1,4 %. V prihodnje bodo tako znotraj kot zunaj EU negotovost in tveganja še vedno velika, tudi glede razvoja pandemije. Na področju usklajevanja ekonomskih politik je prišlo do postopnega prehoda v postavljanje temeljev za preobrazbeno in vključujoče okrevanje ter večjo odpornost. Gospodarska aktivnost mora biti vse bolj usklajena s štirimi razsežnostmi konkurenčne trajnostnosti, tj. okoljsko trajnostnostjo, produktivnostjo, pravičnostjo in makroekonomsko stabilnostjo. Teh štirih razsežnosti ne bi smeli obravnavati ločeno, saj se medsebojno krepijo s skupnim ciljem, tj. prehodom na trajnosten, odporen in vključujoč ekonomski model, ki ga omogočata večja razširjenost in uporaba digitalnih in zelenih tehnologij, kar bo pripomoglo k temu, da bo Evropa postala vodilna sila pri preobrazbi. Agenda evropske ekonomske, socialne in okoljske politike bi morala tako zagotoviti, da vlade na vseh ravneh, podjetja, socialni partnerji in gospodinjstva dosledno prispevajo k doseganju naših ciljev za zeleni in digitalni prehod ter ciljev glede zaposlovanja, znanj in spretnosti ter zmanjšanja revščine, ki so določeni v akcijskem načrtu za evropski steber socialnih pravic, hkrati pa zagotavljajo stabilnost našega gospodarstva in nemoteno delovanje enotnega trga ter ne prezrejo nikogar. Unija je predlagala ambiciozen politični program za usmerjanje trajnostnega, pravičnega in vključujočega okrevanja ter povečanje odpornosti gospodarstva EU na prihodnje šoke, ki je hkrati namenjen preoblikovanju naših gospodarstev in družb v skladu z ambicijami dvojnega prehoda. Od lanske letne strategije za trajnostno rast so se zeleni, digitalni in socialni cilji Unije še povečali, da bi se lahko odzvali na čedalje večje izzive, s katerimi se soočamo. Komisija je julija 2021 predložila prvi sklop predlogov v okviru pobude Pripravljeni na 55, s katerimi bi zagotovili, da bodo politike na področju podnebja, energije, rabe zemljišč, prometa in obdavčenja primerne za zmanjšanje neto emisij toplogrednih plinov za vsaj 55 % do leta 2030, kar je cilj, določen v evropskih podnebnih pravilih. Komisija je sprejela akcijski načrt za ničelno onesnaževanje in bo še naprej izvajala svoj program evropskega zelenega dogovora, da bi zavarovala, ohranila in poživila naravni kapital EU ter ločila rast BDP od rabe naravnih virov. Poleg tega je septembra 2021 predlagala nov okvir upravljanja, ki naj bi pomagal zagotoviti, da bo EU dosegla svoj cilj digitalne preobrazbe evropske družbe in gospodarstva. Predlog predvideva pripravo nacionalnih strateških časovnih načrtov za doseganje predvidenih začrtanih poti za vsak cilj digitalnega desetletja ter orodij za pospešitev in olajšanje digitalnih večdržavnih projektov. Da bi odpravili negativne učinke pandemije, prispevali k doseganju navzgor usmerjene socialne in ekonomske konvergence ter okrepili prizadevanja Unije za digitalni, zeleni in pravični prehod, so na socialnem vrhu v Portu maja 2021 ponovno potrdili skupno zavezo za nadaljnje izvajanje evropskega stebra socialnih pravic in pozdravili nove krovne cilje EU glede delovnih mest, znanj in spretnosti ter zmanjšanja revščine. Pogoja za doseganje teh visokih ambicij sta stabilno gospodarstvo, ki omogoča dolgoročne politike, in pravični prehod za tiste, ki jih spremembe najbolj prizadenejo. Mehanizem za okrevanje in odpornost, ki je del neposrednega odziva EU, katerega cilj je, da bi iz pandemije izšli še močnejši, bo imel osrednjo vlogo pri zagotavljanju odpornega gospodarstva EU, pripravljenega na dvojni prehod. Mehanizem, vključen v evropski semester za usklajevanje ekonomskih politik in politik zaposlovanja, bo ključno orodje za izvajanje programa politik v prihodnjih mesecih in letih. Izvajanje širokega nabora ambicioznih ukrepov iz načrtov za okrevanje in odpornost, ki se medsebojno krepijo, bo ključnega pomena pri spodbujanju gospodarske aktivnosti in zaposlovanja ter zagotavljanju pravičnega in vključujočega zelenega in digitalnega prehoda. Ena od glavnih inovativnih značilnosti mehanizma je, da temelji na uspešnosti. Sredstva bodo izplačana, ko bodo države članice izvedle skladne naložbe in reforme, dogovorjene v njihovih načrtih. Na ta način bo zagotovljeno, da se bosta obe vrsti ukrepov uvajali vzporedno, pri čemer bodo obravnavane obstoječe vrzeli in izzivi politike ter odpravljena ozka grla za naložbe ter bolj trajnostno in vključujočo rast BDP. Po odobritvi načrtov za okrevanje in odpornost ter izplačilu prvih sredstev državam članicam je poudarek zdaj predvsem na fazi izvajanja. Do sprejetja tega sporočila je Komisija potrdila 22 načrtov za okrevanje in odpornost, Svet pa jih je odobril. Od avgusta 2021 se je s tem sprostilo za 52,3 milijarde EUR izplačil v obliki predhodnega financiranja za 17 držav članic. Na splošno načrti, ki jih je doslej odobril Svet, predstavljajo 291 milijard EUR nepovratnih sredstev in 154 milijard EUR posojil. Zdaj bi bilo treba vso pozornost nameniti izvajanju reform in naložb držav članic v skladu z dogovorjenimi mejniki in cilji, da bi spodbudili okrevanje in ustvarjanje delovnih mest, okrepili evropsko odpornost in zagotovili trajen vpliv na družbo, gospodarstvo in okolje EU. Pri izvajanju načrtov za okrevanje in odpornost je v pomoč instrument Komisije za tehnično podporo. V tej fazi bo Komisija ohranila tesen dialog z državami članicami in zagotovila ustrezno sodelovanje Evropskega parlamenta in Sveta, regionalnih in lokalnih organov, socialnih partnerjev, civilne družbe in drugih ključnih deležnikov. Pomembno je zagotoviti dopolnjevanje in skladnost reform in naložb, vključenih v načrte za okrevanje in odpornost, z naložbami, ki se bodo v prihodnjih letih financirale v okviru kohezijske politike in drugih instrumentov EU, ter tudi ukrepi, financiranimi na nacionalni ravni. Za sprostitev sredstev v skupni višini 500 milijard EUR v okviru kohezijske politike bo prednostna naloga v prihodnjem letu hiter zaključek razprav o partnerskih sporazumih in programih v novem programskem obdobju, tudi v okviru Sklada za pravični prehod. Za doseganje ambicioznih ciljev programa politik EU za dvojni prehod bodo potrebna usklajena prizadevanja vseh držav članic ter mobilizacija razpoložljivih javnih in zasebnih sredstev. Letošnji letni pregled trajnostne rasti navaja prednostne naloge politik v prihodnjem letu in določa vodilna načela za njihovo izvajanje v ciklu evropskega semestra za leto 2022. Evropski semester zagotavlja dobro uveljavljen okvir za usklajevanje ekonomskih politik in politik zaposlovanja držav članic ter bo še naprej imel to vlogo med fazo okrevanja in pri spodbujanju dvojnega prehoda. Prednostne naloge politik bodo tako kot v prejšnjih letih strukturirane na podlagi štirih razsežnosti konkurenčne trajnostnosti in usklajene s cilji trajnostnega razvoja. V sporočilu so poleg tega opisane glavne značilnosti cikla evropskega semestra za leto 2022 in pojasnjene glavne spremembe v primerjavi s prejšnjimi cikli, pri čemer je upoštevana potreba po prilagoditvi postopkom v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost.



2.Štiri razsežnosti konkurenčne trajnostnosti kot vodilna načela za okrevanje EU Štiri dopolnjujoče se razsežnosti agende EU za konkurenčno trajnostnost, tj. okoljska trajnostnost, produktivnost, pravičnost in makroekonomska stabilnost, ki so bile predstavljene na začetku mandata sedanje Komisije, so pomembnejše kot kdaj koli prej. Te razsežnosti, ki so tesno med seboj povezane in bi se morale vzajemno krepiti, so v preteklih letih usmerjale programe reform in naložb držav članic ter so med najpomembnejšimi cilji mehanizma za okrevanje in odpornost. Evropa se je odločila, da bo pri tej preobrazbi prevzela vodilno vlogo, da bi izkoristila priložnosti, ki se ponujajo na področjih varstva okolja, boja proti podnebnim spremembam in digitalnih tehnologij. Ključni izziv za preobrazbo ekonomskih in socialnih politik je zagotoviti, da se štiri razsežnosti konkurenčne trajnostnosti medsebojno krepijo. Trajnostno gospodarstvo, ki omogoča dolgoročne politike ter vključujoči in pravični prehod za vse državljane in regije EU, bo še naprej v središču programa okrevanja EU. V zvezi s tem ne smemo pozabiti, da sta konkurenčna trajnostnost in odpornost dve plati iste medalje. Kot je navedeno v poročilu o strateškem predvidevanju za leto 2020, je odpornost sposobnost biti kos izzivom in prehodom na trajnosten, pravičen in demokratičen način. Slika 1: Štiri razsežnosti konkurenčne trajnostnosti in njihove povezave 2.1 Okoljska trajnostnost Podnebne spremembe in degradacija okolja zahtevajo takojšnje ukrepanje. V letu 2021 se je Evropa soočala s hudimi vročinskimi valovi, gozdnimi požari in poplavami, ki so jasno in boleče pokazali, kakšen vpliv lahko imajo podnebne spremembe na naša življenja in možnosti za preživljanje. Poleg tega se povečuje splošni gospodarski vpliv podnebnih sprememb, ki mu je treba nameniti posebno pozornost. Stroški neukrepanja so znatno višji od stroškov za izpolnitev naših podnebnih ciljev. Zato je bistveno zagotoviti, da bo gospodarsko okrevanje potekalo sočasno s pospešitvijo zelenega prehoda in da se gospodarstvo usmeri k izpolnitvi zaveze EU, da bo do leta 2050 postala prva podnebno nevtralna celina. Komisija je predstavila ambiciozen program zelenih reform, ki ga je zdaj treba hitro izvesti. Prihodnje obdobje bi morali izkoristiti za to, da omogočimo potrebne reforme in naložbe za razogljičenje gospodarstva EU in zagotovimo socialno pravičen zeleni prehod. Evropski zeleni dogovor, zlasti sveženj Pripravljeni na 55, postavlja temelje za gospodarstvo EU prihodnosti. Prelomne strategije na področjih podnebja in energije, vodika, energije iz obnovljivih virov na morju, zmanjšanja emisij metana, biotske raznovrstnosti, krožnega gospodarstva, ničelnega onesnaževanja, trajnostne in pametne mobilnosti, vala prenove, trajnostne hrane in številnih drugih zagotavljajo smernice za reforme in naložbe. Predlagane pobude vključujejo ukrepe za zeleno obdavčitev, kot je posodobljena direktiva o obdavčitvi energije, da bi se uskladile davčne in podnebne politike EU, spodbujali zeleni poslovni modeli in ublažili socialni učinki. Poleg tega bo predlagani mehanizem za ogljično prilagoditev na mejah določil ceno ogljika za uvoz določenega blaga, kar bo spodbudilo podjetja in vlade v tujini, da sprejmejo ukrepe v enaki smeri. Na nacionalni ravni bo izvajanje načrtov za okrevanje in odpornost omogočilo zelene reforme, ki bodo pomagale premostiti del vrzeli glede emisij toplogrednih plinov. Več držav članic je v svojih načrtih za okrevanje in odpornost predlagalo reforme energijske učinkovitosti, olajšanje postopkov za izdajo dovoljenj za obnovljive vire energije, podporo za zelene raziskave in inovacije in davčne spodbude za spodbujanje modelov trajnostne mobilnosti. Za izpolnitev ambicioznega programa evropskega zelenega dogovora bodo potrebne znatne naložbe. Po ocenah bodo v naslednjem desetletju za zeleni prehod potrebne zasebne in javne naložbe v višini skoraj 520 milijard EUR na leto. Pričakuje se, da bo 22 načrtov za okrevanje in odpornost, ki so bili odobreni do tega trenutka, v naslednjih šestih letih spodbudilo zelene naložbe v skupni vrednosti vsaj 192 milijard EUR, in sicer na področjih, kot so pridobivanje energije, prenova stavb, trajnostni promet in prilagajanje podnebnim spremembam. Kohezijska politika bo v tem desetletju za zelene naložbe zagotovila približno 150 milijard EUR. Potrebne bodo tudi znatne dodatne naložbe, ki bodo spremljale potrebne spremembe na trgu dela ter podpirale preusposabljanje in izpopolnjevanje, ki sta pogoja za pravični in učinkoviti prehod. Vendar javno financiranje ne bo zadostovalo za izvedbo obsežnih naložb, potrebnih za uspešen zeleni prehod, niti ne bi smelo izriniti zasebnih naložb. Ena od ključnih nalog javnega sektorja bo zagotavljanje pomoči pri usmerjanju zasebnega financiranja v odpornost proti podnebnim spremembam, med drugim z oblikovanjem ugodnega okvira, spodbujanjem nadaljnjega razvoja kapitalskih trgov na področju trajnostnega financiranja, izboljšanjem usklajevanja javnih in zasebnih naložb v raziskave in razvoj ter zagotavljanjem ciljno usmerjene podpore. Zato bo pomembno, da bodo javne naložbe in reforme, vključene v načrte za okrevanje in odpornost, pripomogle k mobilizaciji zasebnih naložb.

Socialna razsežnost je v središču ambicioznega zelenega programa EU. Zeleni prehod bo ustvaril ogromne priložnosti in poskrbel za ustvarjanje delovnih mest, inovacije in večjo odpornost na pretrese. Hkrati bo prinesel korenite spremembe, zlasti za najbolj prikrajšane, pa tudi za nekatere regije in sektorje, kot so premogovniške regije in sektorji, na katere bodo vplivali industrijska tranzicija in povezani procesi prestrukturiranja, ki pogosto povzročijo izgubo delovnih mest in prihodkov. Zato je cilj evropskega zelenega dogovora zagotoviti pravično porazdelitev potrebnih prizadevanj, k čemur bodo prispevali vsi deli gospodarstva in družbe, za tiste, ki potrebujejo pomoč, pa bodo zagotovljeni posebni ukrepi. Komisija je predlagala nov socialni sklad za podnebje za podporo ranljivim gospodinjstvom z nizkimi in srednjimi dohodki, uporabnikom prevoza in mikropodjetjem, ki bi jih uvedba določanja cen za emisije ogljika v cestnem prometu in stavbah najbolj prizadela. V okviru evropskega semestra bomo pozorno spremljali socialne učinke in po potrebi predlagali ciljno usmerjena priporočila, s katerimi bomo zagotovili, da nihče ne bo prezrt. Dopolnjevanje z ukrepi, ki so podprti v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost, bo prednostna naloga. Za usmerjanje držav članic pri izkoriščanju priložnosti in zmanjšanju socialno-ekonomskih tveganj zelenega prehoda bo Komisija pred koncem leta predlagala priporočilo Sveta o obravnavanju zaposlitvenih in socialnih vidikov podnebnega prehoda. Prehod na čisto energijo je naše najboljše zavarovanje pred šoki na področju cen energije. Strm porast cen energije, s katerim se trenutno sooča EU in je predvsem posledica povečanega svetovnega povpraševanja po energiji in plinu, je zelo zaskrbljujoč za vse državljane, podjetja in gospodarstvo EU na splošno. Povišanje cen energije razmeroma bolj prizadene gospodinjstva z nizkimi in nižjimi srednjimi dohodki in lahko poveča energijsko revščino. Komisija je predstavila nabor ukrepov za usklajeno reševanje izzivov in ublažitev učinka začasnih povišanj cen energije. Kratkoročno lahko k ublažitvi tega učinka pripomorejo časovno omejena izredna dohodkovna podpora ranljivim gospodinjstvom, ukrepi za zaščito podjetij in ciljno usmerjeno znižanje davkov. Z bolj strukturnega vidika pa so za zagotovitev dostopnih cen energije v prihodnosti ključne izboljšave energijske učinkovitosti, elektrifikacija povpraševanja po energiji, nadaljnje naložbe v energijo iz obnovljivih virov in nizkoogljično energijo ter olajšanje njene uporabe. Zeleni prehod spodbuja uporabo lokalnih obnovljivih virov energije in zmanjšuje našo odvisnost od tujih virov energije, hkrati pa povečuje energijsko učinkovitost in zmanjšuje naše energijske potrebe. Obravnavanje negativnih učinkov nenadnih povišanj cen in zagotavljanje cenovne dostopnosti brez drobljenja evropskega enotnega energetskega trga je bistvenega pomena, da ne bodo ogrožene naložbe energetskega in industrijskega sektorja v zeleni prehod. Zeleni prehod je zasnovan tako, da varuje našo blaginjo in dobrobit ter hkrati ustvarja priložnosti. Naložbe in reforme za zmanjšanje onesnaževanja zraka, vode in tal pri viru bodo gospodarstvu prihranile pomembne stroške, kot so stroški zdravstvenega varstva, izgubljenih delovnih dni, škode na stavbah in izgube pridelka. Izboljšanje okoljske infrastrukture (na primer na področju vode in odpadkov), varstvo in obnova biotske raznovrstnosti in naravnih ekosistemov ter zagotavljanje trajnostnih prehranskih sistemov bodo okrepili našo odpornost, ustvarili nove poslovne priložnosti in izboljšali javno zdravje. Postopno ukinjanje okolju škodljivih subvencij in uporaba ekonomskih instrumentov za izvajanje načela „onesnaževalec plača“ bosta zagotovila nadaljnje spodbude in financiranje za zeleni prehod. Digitalizacija lahko močno prispeva k zelenemu prehodu. Zeleni in digitalni prehod sta neločljivo povezana in ne moreta uspeti drug brez drugega. Digitalizacija družbe bo prispevala k zmanjšanju njenega ogljičnega odtisa, na primer z učinkovitejšo rabo energije in virov. Hkrati morajo digitalne tehnologije postati čistejše in energijsko učinkovitejše. Načrti za okrevanje in odpornost vsebujejo več ukrepov za zagotovitev pametne in trajnostne rabe virov, vključno z ustvarjanjem okolju prijaznejših digitalnih tehnologij, za kar je med drugim potrebno pridobivanje ustreznih znanj in spretnosti. EU poleg tega preučuje prostovoljne in zavezujoče ukrepe za pomoč zasebnemu sektorju pri doseganju podnebne nevtralnosti in uporabi več obnovljivih virov, na primer v okviru evropske zelene digitalne koalicije. 2.2Produktivnost Zagotavljanje prihodnje blaginje za državljane bo v veliki meri odvisno od sposobnosti Evrope, da poveča produktivnost in inovacije. Za to bo potrebna dobro usklajena kombinacija reform ter zasebnih in javnih naložb, ki podpirajo konkurenčnost in ustvarjanje delovnih mest. Rast produktivnosti je ključni dejavnik dolgoročne gospodarske blaginje, dobrobiti in konvergence. Vendar se je rast produktivnosti v EU v zadnjih desetletjih upočasnila, ta trend pa se nadaljuje. Sposobnost podjetij v EU, da začnejo uporabljati nove tehnologije, zlasti digitalne tehnologije, razširijo svoje dejavnosti in posodobijo načine proizvodnje, bo imela ključno vlogo pri izboljšanju njihove produktivnosti in konkurenčnosti na enotnem trgu in na svetovni ravni. To bo odvisno od izpopolnjevanja in preusposabljanja delovne sile, da bo lahko obvladala proizvodne modele prihodnosti. Poleg tega bodo potrebne ustrezne reforme za vzpostavitev okvira, ki spodbuja takšno tehnološko prilagajanje in inovacije, kot so boljše usklajevanje politik na področju raziskav in inovacij, krepitev prenosa in vrednotenja znanja ter podpora podjetjem, zlasti MSP in zagonskim podjetjem, pri razvoju in uvajanju tehnologij. V zvezi s tem je bistvenega pomena spodbuditev zasebnih naložb s ciljno usmerjenimi javnimi podpornimi ukrepi. Dobro delujoč enotni trg, na katerem je zagotovljena poštena in učinkovita konkurenca, je sam po sebi ključen vir produktivnosti za gospodarstvo EU. Tehnološki napredek se na enotnem trgu širi hitreje, dobro delujoči in konkurenčni proizvodni in storitveni trgi pa so ključni dejavnik rasti produktivnosti, saj omogočajo učinkovitejše razporejanje virov. Kriza zaradi COVID-19 je poudarila potrebo po ohranjanju prostega pretoka oseb, blaga, storitev in kapitala na enotnem trgu. Konkretni ukrepi, napovedani v letnem poročilu o enotnem trgu , kot sta strukturna rešitev za zagotovitev štirih svoboščin v primeru prihodnjih kriz (instrument enotnega trga za izredne razmere) in analiza možnih rešitev za odpravo ugotovljenih ozkih grl v oskrbi, bodo ključni za okrepitev odpornosti enotnega trga. Spoštovanje pravne države, zlasti neodvisnih, kakovostnih in učinkovitih pravosodnih sistemov, učinkovite protikorupcijske strukture ter okviri za preprečevanje pranja denarja in boj proti goljufijam so pomembni dejavniki poslovnega okolja in delovanja enotnega trga. Poleg evropskega semestra je delovanje pravosodnih sistemov zajeto tudi v enem od stebrov v poročilu Komisije o stanju pravne države. Načrti držav članic za okrevanje in odpornost predvidevajo širok nabor reform, namenjenih izboljšanju poslovnega okolja ter spodbujanju uporabe digitalnih in zelenih tehnologij. Te reforme bodo dopolnjevala pomembna prizadevanja za digitalizacijo strateških sektorjev javne uprave in sodstva. Ta prizadevanja so neposreden odziv na priporočila za posamezne države, naslovljena na države članice v prejšnjih letih na področjih, kot so izvajanje reform za krepitev konkurenčnosti, bolj dinamično in pregledno javno naročanje, krepitev pravosodnega sistema, povečanje učinkovitosti javne uprave, vključno z davčno upravo, spodbujanje poenostavitve zakonodaje, nadaljnji razvoj e-uprave in storitev e-pravosodja ter spodbujanje dobro delujočih insolvenčnih okvirov. Celovito izvajanje teh reform naj bi izboljšalo poslovno okolje po vsej EU in hkrati spodbudilo nadaljnje digitalne inovacije, kar bo pozitivno vplivalo na produktivnost. To bo imelo širše pozitivne učinke, npr. zaradi ustvarjanja kakovostnih delovnih mest in krepitve vzdržnosti javnih financ. Naložbe v uvajanje naprednih digitalnih tehnologij ter v raziskave in inovacije so ključnega pomena za uresničitev digitalnega prehoda. V evropskem zasebnem sektorju obstaja znatna vrzel na področju digitalnih naložb v primerjavi z drugimi jurisdikcijami. Cilj sprejetih načrtov za okrevanje in odpornost je prispevati 117 milijard EUR za digitalno preobrazbo. Podpora je namenjena na primer digitalnim inovacijam, raziskavam in inovacijam ter naprednim digitalnim tehnologijam (v višini 17 milijard EUR), kar vključuje razvoj umetne inteligence in superračunalnikov. Poleg tega so znatna sredstva namenjena podpori digitalne preobrazbe javnih storitev (43 milijard EUR) in podjetij (24 milijard EUR), kar večinoma koristi malim in srednjim podjetjem (MSP). V več načrtih so zajeti tudi ukrepi za povezljivost, npr. vzpostavljanje omrežij 5G (13 milijard EUR). Od programov v okviru skladov kohezijske politike EU ter drugih programov v okviru proračuna EU se prav tako pričakuje, da bodo znatno povečali naložbe v digitalne raziskave in inovacije v primerjavi s prejšnjimi programi. Naložbe v tehnologijo morajo biti dopolnjene z naložbami v ljudi ter znanja in spretnosti, zlasti v okrepljene digitalne spretnosti in znanja, in sicer z reformami sistemov izobraževanja in usposabljanja ter programi izpopolnjevanja in preusposabljanja. S pospešitvijo digitalnega prehoda se močno povečuje povpraševanje po digitalnih spretnostih in znanjih. Znanja s področij znanosti, tehnologije, inženirstva in matematike so bistvenega pomena za razvoj in uvajanje naprednih digitalnih tehnologij v naših gospodarstvih. Za zagotovitev zadostnega števila visoko usposobljenih delavcev so potrebna večja prizadevanja za nudenje podpore mladim, zlasti ženskam in dekletom. To bi moralo sovpadati s povečanjem vsaj osnovne ravni digitalnih in računalniških spretnosti in znanj v celotni populaciji. Delovno aktivne osebe potrebujejo enostaven dostop do cenovno dostopnega in ustreznega usposabljanja, ki ustreza njihovim potrebam po znanjih in spretnostih. To je pomembno v vseh gospodarskih sektorjih in podjetjih, zlasti MSP. Digitalne spretnosti in znanja imajo tudi pomembno vlogo pri omogočanju zelenega prehoda. V okviru mehanizma za okrevanje in odpornost bodo namenjeni precejšnji zneski za razvoj znanj in spretnosti (sprejeti načrti prispevajo 47 milijard EUR za ukrepe, ki podpirajo izobraževanje, usposabljanje ter znanja in spretnosti v vseh starostnih skupinah), s posebnim poudarkom na digitalnih spretnostih in znanjih (20 milijard EUR). Poleg tega odgovoren dostop do virov, učinkovita raba virov in produktivnost niso pomembni le za okoljsko, temveč tudi za gospodarsko blaginjo. EU mora pospešiti prehod na gospodarski sistem, ki uporablja vire na pametnejši in bolj trajnosten način za zmanjšanje odtisa porabe. Krožno gospodarstvo, ki temelji na enotnem trgu in potencialu digitalnih tehnologij, lahko okrepi industrijsko bazo EU ter spodbudi ustanavljanje podjetij in podjetništvo med MSP, hkrati pa okrepi odpornost in odprto strateško avtonomijo EU. Javnosti bo krožno gospodarstvo zagotovilo visokokakovostne, funkcionalne in varne izdelke, ki so učinkoviti in cenovno dostopni, imajo daljši rok uporabe in so zasnovani za ponovno uporabo, popravilo in visokokakovostno recikliranje. Popolnoma nova vrsta trajnostnih storitev, modelov „izdelek kot storitev“ in digitalnih rešitev bo prinesla boljšo kakovost življenja, inovativna delovna mesta ter nadgrajena znanja in spretnosti. Odpornost gospodarstva EU je odvisna od zanesljivih dobavnih verig. Hitro izvajanje industrijske strategije in njene posodobitve iz leta 2021 je ključnega pomena za zmanjšanje strateških odvisnosti in ublažitev začasnih ali stalnih ozkih grl v mednarodnih dobavnih verigah vhodnih komponent, ki so bistvene za evropske industrijske ekosisteme. EU je pomembna svetovna uvoznica in izvoznica ter uživa visoko stopnjo odprtosti za trgovanje in naložbe. Globalni logistični krči, kot so tisti, ki se v EU pojavljajo v zvezi z računalniškimi čipi in nekaterimi surovinami, vplivajo na različne industrijske ekosisteme, vključno s procikličnimi industrijami, kot sta avtomobilska in gradbena industrija. Ozka grla v dobavni verigi negativno vplivajo na raven produktivnosti, zaposlenost, promet in stopnje ustanovljenih/zaprtih podjetij ter lahko vplivajo na zmožnost EU, da se odzove na zdravstveno krizo. Povečane ambicije EU v zvezi z zelenim in digitalnim prehodom zahtevajo spremembo politike za obravnavanje sedanjih ali prihodnjih strateških odvisnosti od tistih izdelkov in tehnologij, ki bodo gonilo evropske industrijske preobrazbe, s čimer bodo obravnavana tudi temeljna vprašanja glede zanesljivosti oskrbe. Komisija bo predstavila evropski akt o čipih za boljše usklajevanje prizadevanj EU na področju raziskav in oblikovanja polprevodnikov ter za olajšanje njihove proizvodnje v Evropi. 2.3Pravičnost Pravičnost mora biti v središču okrevanja po upadu gospodarske aktivnosti, ki ga je povzročila pandemija COVID-19. Kriza je neenakomerno vplivala na različne skupine prebivalstva, sektorje in regije. Nesorazmerno so bili prizadeti zlasti mladi in nizko usposobljeni delavci ter osebe z migrantskim ozadjem. Kriza je različno vplivala na ženske in moške. Evropski instrument za začasno podporo za ublažitev tveganj za brezposelnost v izrednih razmerahje uspešno prispeval k odpravljanju negativnih gospodarskih in družbenih posledic pandemije. Med okrevanjem gospodarstva bomo verjetno opazili nadaljnje spremembe v porazdelitvi delovnih mest. Pandemija je povzročila ali pospešila trende sprememb glede povpraševanja, potrošniških vzorcev in poslovnih modelov. Na vseh področjih gospodarstva se odpirajo nova delovna mesta, medtem ko druge delovne funkcije postajajo manj iskane. Zaradi tega prihaja v nekaterih državah članicah in sektorjih do velikega števila menjav zaposlitve in ponovnega pomanjkanja delovne sile. V zvezi s tem bi bilo treba vse več pozornosti nameniti izboljšanju sposobnosti trgov dela za predvidevanje sprememb in prilagajanje nanje, pri čemer nihče ne sme biti prezrt. Reforme davčnih olajšav lahko prispevajo k zmanjšanju neenakosti in spodbujajo udeležbo na trgu dela. Pandemija COVID-19 je imela asimetričen učinek na evropske regije zaradi njihovih različnih gospodarskih specializacij. Posebej prizadete so bile regije, ki so odvisne od turizma, močno pa so bile prizadete tudi druge storitve, pri katerih prihaja do veliko stikov. Drugi sektorji so bili manj prizadeti, vendar je tudi pri njih prišlo do upada aktivnosti, zlasti v predelovalnih dejavnostih in gradbeništvu. Število opravljenih delovnih ur se je med letoma 2019 in 2020 najbolj zmanjšalo v Grčiji, Španiji, na Portugalskem in v Italiji, zlasti v regijah z velikimi turističnimi gospodarstvi. Poleg tega so bile gospodarsko bolj razvite regije EU manj prizadete kot gospodarsko manj razvite regije in regije v prehodu. V prihodnje bodo dobro zasnovane in učinkovite aktivne politike trga dela skupaj z ustrezno podporo javnih zavodov za zaposlovanje in sistemov socialne zaščite ključnega pomena za spremljanje delavcev med zelenim in digitalnim prehodom. V zvezi s tem je v priporočilu Komisije o učinkoviti aktivni podpori zaposlovanju (EASE) poudarjen pomen razvijanja in izvajanja skladnih svežnjev politik, vključno s spodbudami za zaposlovanje in prehod, izpopolnjevanjem in preusposabljanjem ter večjo podporo javnih zavodov za zaposlovanje. Ustrezno pozornost bi morali nameniti mladim, ki jih je pandemija COVID-19 še posebej močno prizadela. Prav tako bi morali obravnavati tudi dolgotrajne izzive v zvezi s staranjem delovne sile ter udeležbo žensk in invalidov na trgu dela. Okrepiti je treba vlogo izobraževanja, usposabljanja ter znanj in spretnosti kot ključnih dejavnikov za socialno vključenost in gospodarsko rast, pri tem pa upoštevati izzive in priložnosti dvojnega prehoda. Kriza zaradi COVID-19 je povzročila motnje, in sicer deloma zaradi neenakega dostopa do spletnega učenja in negativnega vpliva na duševno zdravje učencev. To bi lahko imelo dolgoročne posledice, vključno z nizkimi ravnmi osnovnih znanj in spretnosti ter neoptimalnimi rezultati izobraževanja, zaradi česar se povečujejo obstoječe neenakosti v izobraževanju. Države članice bodo morale okrepiti prizadevanja za izboljšanje učnih rezultatov v vseh sistemih izobraževanja in usposabljanja. Hkrati bi bilo treba spodbujati vseživljenjsko učenje, da bi se odpravila obstoječa in porajajoča se neskladja med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih, zlasti v zvezi z dvojnim prehodom, in sicer z znatnim povečanjem udeležbe odraslih v programih izpopolnjevanja in preusposabljanja. Doseganje ciljev na ravni EU glede izobraževanja, usposabljanja ter razvoja znanj in spretnosti bo olajšalo uspeh digitalnega in zelenega prehoda, s tem pa bodo obravnavani tudi povezani izzivi glede potreb po prilagajanju znanj in spretnosti. Reforme bodo potrebne zlasti za zmanjšanje neenakosti na področju izobraževanja, odpravo razkoraka med mestnimi in podeželskimi območji, med drugim tudi glede digitalne povezljivosti, zmanjšanje tveganja za zgodnje opuščanje šolanja in slabih rezultatov ter zagotovitev priložnosti za razvoj znanj in spretnosti vsem odraslim ne glede na njihovo raven usposobljenosti. Pri izboljševanju kakovosti visokošolskega izobraževanja in njegove ustreznosti za potrebe trga dela ter pri spodbujanju vključevanja, raznolikosti in enakosti spolov je pomembna tudi okrepljena vloga univerz.

Izvajanje evropskega stebra socialnih pravic je ključnega pomena za doseganje navzgor usmerjene socialne in ekonomske konvergence. Komisija je v akcijskem načrtu za izvajanje stebra predlagala nove cilje EU glede zaposlovanja, znanj in spretnosti ter zmanjšanja revščine do leta 2030 ter revidirani pregled socialnih kazalnikov, ki bi jih bilo treba vključiti v evropski semester. Predlog za skupno poročilo o zaposlovanju za leto 2022, ki je del tega jesenskega svežnja, je bolj osredotočen na načela stebra ter v svojo analizo vključuje krovne cilje EU za leto 2030 in glavne kazalnike revidiranega pregleda socialnih kazalnikov. Poročilo kaže, da nedvomno prihaja do okrevanja trga dela, vendar opozarja tudi na pojav pomanjkanja delovne sile ter dolgotrajno nizke stopnje delovne aktivnosti mladih in žensk. Zaradi okrevanja ter zelenega in digitalnega prehoda se povečuje verjetnost, da nekatera delovna mesta ne bodo ponovno vzpostavljena, zato je pomembno podpirati menjave zaposlitve, zlasti v smislu aktivnih politik trga dela ter ukrepov za izpopolnjevanje in preusposabljanje. V poročilu je poudarjen tudi pomen močnih sistemov socialne zaščite, ki so v večini držav članic pomagali ublažiti zmanjšanje dohodka gospodinjstev in ohraniti stabilen delež ljudi, ki jim grozi revščina ali socialna izključenost. Načrti za okrevanje in odpornost vključujejo širok nabor reform in naložb, ki bodo prispevale h krepitvi socialne kohezije in odpornosti. V načrtih, ki jih je Svet že odobril, so ukrepi, povezani s tem tematskim poudarkom, vredni približno 135 milijard EUR, kar je približno 30 % vseh finančnih sredstev, dodeljenih v okviru odobrenih načrtov. Ti ukrepi vključujejo primer reforme in naložbe za povečanje učinkovitosti aktivnih politik trga dela, povečanje zmogljivosti javnih zavodov za zaposlovanje ter podpora udeležbi žensk in prikrajšanih skupin na trgu dela. Med njimi so tudi ukrepi za izboljšanje dostopa do kakovostnega izobraževanja in usposabljanja na vseh ravneh ter digitalnega izobraževanja, vključno z izpopolnjevanjem in preusposabljanjem delovno sposobnih odraslih, da bodo lahko uspešni v hitro spreminjajočem se okolju ter v celoti izkoristili zeleni in digitalni prehod. Cilj načrtov za okrevanje in odpornost je tudi krepitev socialne odpornosti z naložbami v zdravstveno varstvo in boljši dostop do storitev, kar vključuje predšolsko vzgojo in varstvo, dolgotrajno oskrbo in socialna stanovanja. Na ta način mehanizem skupaj s skladi kohezijske politike znatno podpira pravično in vključujoče okrevanje v EU. Pravočasno in ambiciozno izvajanje teh načrtov bo imelo konkretne učinke na evropske državljane ter bo podpiralo preoblikovanje nacionalnih gospodarstev v okviru dvojnega prehoda. Poleg tega naj bi mehanizem za pravični prehod, vključno z 19 milijardami EUR iz Sklada za pravični prehod, v obdobju 2021–2027 mobiliziral približno 55 milijard EUR v najbolj prizadetih regijah za ublažitev socialno-ekonomskega učinka prehoda na podnebno nevtralnost, s čimer bo prispeval k njegovi pravičnosti. 2.4Makroekonomska stabilnost Nadaljnje povečanje stabilnosti gospodarstva z obravnavanjem preostalih šibkosti na nacionalni ravni in ravni EU ter tesno usklajevanje ustreznih politik na ravni EU bo zagotovilo odpornost na prihodnje šoke in pripomoglo k lažjemu zelenemu in digitalnemu prehodu. Močan in usklajen odziv politike na krizo zaradi COVID-19 je znatno zmanjšal njen gospodarski in socialni učinek, hkrati pa je pozitivno vplival na makroekonomsko stabilnost. Ta izkušnja poudarja pomen nadaljnjega tesnega usklajevanja ekonomskih, fiskalnih, zaposlovalnih in socialnih politik, ki zajema različna orodja politike in financiranja ter povezuje raven EU z nacionalnimi ravnmi. Izpostavila je tudi pomembnost krepitve ekonomske in socialne odpornosti na nepričakovane šoke, med drugim z ustvarjanjem fiskalnega manevrskega prostora v običajnih razmerah, ki ga je mogoče izkoristiti ob upadu gospodarske aktivnosti. Države članice bi morale tudi v letu 2022 zagotavljati ciljno usmerjeno in začasno fiskalno podporo, ob tem pa ohraniti vzdržnost javnih financ na srednji rok. Splošna odstopna klavzula Pakta za stabilnost in rast je državam članicam omogočila, da podprejo svoja gospodarstva sredi krize zaradi COVID-19. Deaktivirana naj bi bila v letu 2023. Kadar gospodarske razmere to omogočajo, bi morale države članice izvajati fiskalno politiko, namenjeno doseganju preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev in zagotavljanju vzdržnosti javnih financ v srednjeročnem obdobju. Hkrati bi morale države članice povečati naložbe, da bi uresničile dvojni prehod ter spodbudile gospodarsko aktivnost in zaposlitveni potencial. Mnenja Komisije o osnutkih proračunskih načrtov držav članic euroobmočja in predlog Komisije za priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja so del tega jesenskega svežnja. Struktura javnih financ, ki je naklonjena rasti, ter poštena in učinkovita obdavčitev bosta bistveni za povečanje naložb ter podpiranje pravičnega, trajnostnega in vključujočega okrevanja. Za zagotovitev trajnega in obsežnega povečanja zasebnih in javnih naložb, sorazmernega s potrebami dvojnega prehoda ter ekonomske, socialne in teritorialne kohezije, so potrebna večletna usklajena in trajna prizadevanja. Mehanizem za okrevanje in odpornost sicer zagotavlja znatno začasno podporo, vendar morajo nacionalni proračuni prav tako prevzeti svojo vlogo pri spodbujanju naložb. V zvezi s tem morajo države članice izboljšati strukturo in kakovost javnih financ na strani odhodkov in prihodkov ter hkrati doseči napredek pri oblikovanju okolju prijaznejših proračunov. V času, ko si nacionalne uprave prizadevajo storiti več z manj sredstvi in morajo poskrbeti za pravično kritje stroškov pandemije brez škode za okrevanje, je na strani prihodkov bistveno povečati izpolnjevanje davčnih obveznosti in si prizadevati za prehod na okoljsko obdavčitev. Z elektronskim vlaganjem davčnih napovedi, poenostavitvijo obdavčitve in povečanjem upravnega sodelovanja med državami članicami je mogoče izboljšati pobiranje davkov ter zmanjšati davčne goljufije, izogibanje davkom in davčne utaje. Prav tako bo pomembno zajeziti škodljivo davčno konkurenco in agresivno davčno načrtovanje . Komisija pripravlja več zakonodajnih predlogov, za izboljšanje davčne preglednosti, obravnavanje izogibanja davkom in okrepitev boja proti davčnim utajam. Med njimi je tudi predlog za boj proti zlorabi slamnatih podjetij za davčne namene. Poleg tega bi moral dogovor v okviru OECD/G20 o globalni davčni reformi zagotoviti, da bodo multinacionalna podjetja plačala pravičen delež davkov ne glede na to, kje delujejo, in da bodo od leta 2023 obdavčena z vsaj 15-odstotno dejansko davčno stopnjo. Komisija pripravlja predlog za hiter prenos mednarodnega dogovora o minimalni efektivni obdavčitvi v zakonodajo EU. Načrti držav članic za okrevanje in odpornost vsebujejo številne ukrepe na področju proračunske in davčne politike. Države članice so v svoje načrte za okrevanje in odpornost vključile preglede porabe, namenjene povečanju kakovosti javnofinančnih odhodkov, in spremembe davčnih sistemov za spodbujanje bolj trajnostne in pravičnejše gospodarske aktivnosti. V nekaterih načrtih so predlagane tudi reforme za izboljšanje dolgoročne vzdržnosti in ustreznosti pokojninskih sistemov. Predlagane reforme za povečanje učinkovitosti davčnih uprav bi morale izboljšati pobiranje davkov in znižati stroške izpolnjevanja obveznosti za podjetja, posameznike in davčne uprave. Nekatere države članice so v načrte za okrevanje in odpornost vključile tudi ukrepe za odpravo agresivnega davčnega načrtovanja. Poročilo o mehanizmu opozarjanja vsebuje analizo Komisije o razvoju neravnotežij in nastajajočih tveganj. Za 12 držav članic bo opravljen poglobljeni pregled, s katerim bo ocenjeno, ali se soočajo z neravnotežji, ki zahtevajo ukrepanje politike. Ob ustalitvi okrevanja je treba za zagotavljanje odpornosti gospodarstva EU obravnavati tudi predkrizna neravnotežja in nastajajoča tveganja. Po postopnem odpravljanju neravnotežij do začetka pandemije je gospodarski šok, ki je sledil, povečal že obstoječe ranljivosti. To velja zlasti za visoke javne in zasebne dolgove, ki so se povečali zaradi šoka in sprejetih protiukrepov. Javni dolg naj bi še naslednje desetletje ostal nad ravnjo pred pandemijo v približno tretjini držav članic in v EU kot celoti, med drugim tudi zaradi porabe, povezane s staranjem prebivalstva, ter porabe za boj proti podnebnim spremembam in njihovim že otipljivim učinkom. Finančni položaj podjetij je v nekaterih sektorjih oslabljen zaradi nujnega najemanja posojil za kritje nenadnih izgub prihodkov in likvidnostnega primanjkljaja, medtem ko so začasni moratoriji ščitili podjetja in jim omogočili, da so prebrodila upad gospodarske aktivnosti. Zaradi zvišanja cen stanovanjskih nepremičnin v nekaterih državah članicah obstaja tveganje precenjenosti. Gospodarsko okrevanje bo vladam in zasebnemu sektorju pomagalo zmanjšati delež dolga in ublažiti finančne ranljivosti. Dokončanje unije kapitalskih trgov in bančne unije bi okrepilo kanale financiranja gospodarstva, povečalo ekonomsko in socialno odpornost ter spodbudilo zasebni sektor, da prispeva k naložbenim prizadevanjem. Bančni sektor EU je dobro prestal gospodarski šok, ki ga je povzročila pandemija, in ima ključno vlogo pri trenutnem gospodarskem okrevanju. Vendar se zaradi nizke donosnosti in razdrobljenosti še naprej sooča s strukturnimi izzivi. Trdna bančna unija bi bankam omogočila boljši položaj za podpiranje rasti gospodarstev EU na bolj povezanem enotnem trgu, hkrati pa bi zaščitila davkoplačevalce EU in pozitivno prispevala k makrofinančni stabilnosti euroobmočja. Poleg tega so dobro delujoči kapitalski trgi nujni, da imajo podjetja, vključno z MSP in zagonskimi podjetji, na voljo dopolnilne vire financiranja, ki jim bodo pomagali okrepiti kapital in inovacijski potencial po koncu pandemije ter omogočili prilagoditev na bolj zeleno in digitalno gospodarstvo. Slika 2: Prispevek načrtov za okrevanje in odpornost k štirim razsežnostim konkurenčne trajnostnosti Opomba: Predhodna analiza 22 načrtov za okrevanje in odpornost, ki jih je sprejel Svet (zneski se lahko spremenijo). Reforme in naložbe na ravni podukrepov so bile dodeljene štirim razsežnostim konkurenčne trajnostnosti. Razvrstitev je simbolična in ne odraža medsebojne povezanosti številnih ukrepov v celoti. 3.Evropski semester se razvija Evropski semester bo v letu 2022 ponovno nadaljeval obsežno usklajevanje ekonomskih politik in politik zaposlovanja, hkrati pa se bo razvijal v skladu z zahtevami za izvajanje mehanizma za okrevanje in odpornost. Zaradi izvajanja mehanizma je treba še naprej prilagajati evropski semester, da bodo upoštevana prekrivanja in bo zagotovljeno, da se lahko skupna prizadevanja osredotočijo na izvedbo visokokakovostnih in ambicioznih načrtov za okrevanje in odpornost. Izvajanje načrtov bo v prihodnjih letih usmerjalo programe reform in naložb v državah članicah. Evropski semester, za katerega sta značilna širše področje uporabe in večstranski nadzor, bo dopolnil izvajanje načrtov za okrevanje in odpornost. Oba postopka bosta neločljivo povezana, pri čemer bo v največji možni meri poskrbljeno za to, da bi se izognili prekrivanju in čim bolj izkoristili obstoječe sinergije, da bi preprečili nepotrebno upravno breme. Komisija bo objavila poenostavljena poročila o državah spomladi 2022. V poročilih bo na podlagi metodologije, o kateri trenutno potekajo dogovori z Evropskim parlamentom in Svetom, ocenjeno izvajanje načrtov za okrevanje in odpornost v državah članicah, med drugim tudi glede na preglednico kazalnikov okrevanja in odpornosti, ki bo pripravljena do decembra 2021, in poročanje o odhodkih za socialno zaščito v načrtih. Poročila bodo vključevala tudi pregled gospodarskega in socialnega razvoja in izzivov, s katerimi se soočajo države članice, ter v prihodnost usmerjeno analizo njihove odpornosti. Pregled bo vseboval oceno napredka pri izvajanju evropskega stebra socialnih pravic, zlasti na podlagi revidiranega pregleda socialnih kazalnikov, in pri doseganju krovnih ciljev EU glede zaposlovanja, znanj in spretnosti ter zmanjševanja revščine. Na podlagi te analize bodo v poročilih o državah opredeljene vrzeli v zvezi s tistimi izzivi, ki jih načrti za okrevanje in odpornost obravnavajo le delno ali sploh ne. Poročila bodo po potrebi vključevala tudi povzetek ugotovitev poglobljenih pregledov v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji, v katerem bo upoštevan učinek krize zaradi COVID-19. Komisija namerava Svetu predlagati tudi, naj spomladi 2022 sprejme priporočila za posamezne države. V njih bodo obravnavana ključna vprašanja, opredeljena v poročilih o državah in poglobljenih pregledih, če obstajajo, v zvezi s katerimi bodo morda potrebni večletni ukrepi politike. Tako bodo priporočila za posamezne države pomagala pospešiti in okrepiti prizadevanja držav članic v okviru načrtov za okrevanje in odpornost ter obravnavati porajajoče se izzive, da bi se pospešil dvojni prehod in povečala odpornost. Priporočila za posamezne države bodo vključevala tudi priporočila o proračunskem položaju v državah članicah, kot je predvideno v Paktu za stabilnost in rast. Poročila o državah, poglobljeni pregledi in predlogi za priporočila za posamezne države bodo del pomladanskega svežnja evropskega semestra 2022. Cilji trajnostnega razvoja bodo dodatno vključeni v evropski semester. V okviru cikla evropskega semestra 2020 se je začelo delo na področju vključevanja ciljev trajnostnega razvoja, k čemur je pozvala predsednica Ursula von der Leyen v političnih usmeritvah iz leta 2019. V tej smeri se bo nadaljeval tudi cikel evropskega semestra 2022, da bi se zagotovilo popolnoma posodobljeno in dosledno poročanje o ciljih trajnostnega razvoja v vseh državah članicah. Prvič, letno poročilo o spremljanju ciljev trajnostnega razvoja bo odslej del dokumentov evropskega semestra in bo objavljeno v okviru spomladanskega svežnja. Drugič, vsako poročilo o državi v okviru evropskega semestra bo vključevalo poseben razdelek, v katerem bosta obravnavana status države v primerjavi s povprečjem EU in napredek na vsakem področju ciljev trajnostnega razvoja. Tretjič, kombinacija teh dveh elementov in dodatnih kazalnikov, ki spremljajo uspešnost držav članic glede na ključne cilje politik EU (npr. evropski zeleni dogovor, digitalno desetletje), bo podlaga za poročila o državah in priporočila za posamezne države. K analizi za poročila o državah lahko prispevajo tudi preglednice odpornosti. Komisija si bo po najboljših močeh prizadevala zagotoviti sinergije med mehanizmom za okrevanje in odpornost ter evropskim semestrom ter poenostaviti obveznosti poročanja. Izogibanje nepotrebnemu upravnemu bremenu bo vodilno načelo v odnosih med službami Komisije in upravami držav članic. Komisija bo v okviru obeh postopkov racionalizirala obveznosti poročanja držav članic. Nacionalni reformni programi, ki bodo predloženi aprila, bodo na primer uporabljeni tudi za polletno poročanje v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost. Poročanje v okviru ustreznih orodij informacijske tehnologije bo namenjeno spremljanju napredka pri izvajanju načrtov za okrevanje in odpornost ter splošnega napredka pri uresničevanju predhodnih priporočil za posamezne države, zato ne bo potrebno dodatno poročanje v papirni obliki.