[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 9.11.2010

COM(2010) 680 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Mnenje Komisije o prošnji Albanije za članstvo v Evropski uniji

{SEC(2010) 1335 konč.}

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Mnenje Komisije o prošnji Albanije za članstvo v Evropski uniji

A. Uvod

a) Prošnja za članstvo

Albanija je 28. aprila 2009 predložila prošnjo za članstvo v Evropski uniji. Svet Evropske unije je 16. novembra 2009 od Komisije zahteval, da predloži svoje mnenje o prošnji, v skladu s postopkom iz člena 49 Pogodbe o Evropski uniji, ki določa: „ Vsaka evropska država, ki spoštuje vrednote iz člena 2 in si prizadeva za njihovo spodbujanje, lahko zaprosi za članstvo v Uniji. O tej prošnji se obvestijo Evropski parlament in nacionalni parlamenti. Država prosilka naslovi prošnjo na Svet, ki o tem odloča soglasno po posvetovanju s Komisijo in po odobritvi Evropskega parlamenta, ki odloča z večino svojih članov. Upoštevajo se merila za pristop, o katerih se je dogovoril Evropski svet. “

Člen 2 določa, da „ Unija temelji na vrednotah spoštovanja človekovega dostojanstva, svobode, demokracije, enakosti, pravne države in spoštovanja človekovih pravic, vključno s pravicami pripadnikov manjšin. Te vrednote so skupne vsem državam članicam v družbi, ki jo označujejo pluralizem, nediskriminacija, strpnost, pravičnost, solidarnost ter enakost žensk in moških “.

To je pravni okvir, na podlagi katerega Komisija predlaga to mnenje.

Evropski svet je na zasedanju v Feiri junija 2000 potrdil, da so države zahodnega Balkana, ki sodelujejo v stabilizacijsko-pridružitvenem procesu, „možne kandidatke“ za članstvo v EU. Evropska perspektiva teh držav je bila nadalje podprta na zasedanju Evropskega sveta junija 2003 v Solunu, na katerem je bila potrjena „solunska agenda za države zahodnega Balkana“. Ta agenda ostaja temelj politike EU do te regije.

Evropski svet je na zasedanju decembra 2006 obnovil zavezo EU, „ da je prihodnost zahodnega Balkana v Evropski uniji,“ in ponovil, da je „ napredek vsake države na poti k Evropski uniji odvisen od njenih prizadevanj za spoštovanje kopenhagenskih meril in pogojev stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Pri obravnavanju prošenj za članstvo so za EU bistveni zadovoljivi dosežki posamezne države pri izvajanju obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma (SPS), vključno z določbami, ki se nanašajo na trgovino“. Na ministrskem srečanju med EU in zahodnim Balkanom, ki je bilo 2. junija 2010 v Sarajevu, je EU ponovno poudarila svojo nedvoumno zavezanost evropski perspektivi držav zahodnega Balkana in opozorila, da je prihodnost teh držav v Evropski uniji.

V skladu z zahtevami Pogodbe se pri trenutni oceni upošteva izpolnjevanje pogojev, ki jih je določil Evropski svet. Evropski svet je junija 1993 v Københavnu sklenil, da:

„se bo pristop izvedel, takoj ko bo država sposobna prevzeti obveznosti članstva z izpolnitvijo zahtevanih gospodarskih in političnih meril.

Zahteve za članstvo so:

stabilnost institucij v državi kandidatki za zagotavljanje demokracije, pravne države, človekovih pravic ter spoštovanja in varstva manjšin,

obstoj delujočega tržnega gospodarstva in sposobnost države, da se spopade s pritiski konkurence in tržnimi silami v Uniji,

sposobnost prevzemanja obveznosti članstva, vključno s spoštovanjem ciljev politične, gospodarske in monetarne unije“.

Pomemben dejavnik v splošnem interesu Unije in držav kandidatk je tudi sposobnost Unije, da vključi nove članice ter pri tem ohranja zagon evropskega povezovanja.

Decembra 1995 je Evropski svet na zasedanju v Madridu poudaril potrebo „ po oblikovanju razmer za postopno in usklajeno pridruževanje držav [prosilk], zlasti z razvojem tržnega gospodarstva, prilagoditvijo njihovih upravnih struktur ter oblikovanjem stabilnega gospodarskega in monetarnega okolja“.

Svet je 31. maja 1999 določil pogoje stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Ti vključujejo sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo in regionalno sodelovanje. Navedeni pogoji so sestavni del stabilizacijsko-pridružitvenega procesa in so vključeni v stabilizacijsko-pridružitveni sporazum z Albanijo, ki je začel veljati aprila 2009.

Evropski svet je decembra 2006 soglašal, „da pomeni strategija širitve, ki temelji na utrjevanju zavez, izpolnjevanju pogojev in obveščenosti, skupaj s sposobnostjo EU za vključevanje novih članic, podlago za obnovljeno soglasje o širitvi“ .

Komisija v tem mnenju proučuje prošnjo Albanije na podlagi tega, kako je ta država zmožna izpolnjevati merila, ki jih je leta 1993 določil Evropski svet v Københavnu, pa tudi pogoje stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. To mnenje obravnava tudi izkušnje Albanije pri izpolnjevanju obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, vključno z določbami, ki se nanašajo na trgovino. Pri pripravi tega mnenja je bila uporabljena podobna metodologija kot pri predhodnih mnenjih z nekaterimi prilagoditvami v skladu z „obnovljenim soglasjem o širitvi“ iz leta 2006. Komisija je v Albanijo napotila več strokovnih misij, ki so se osredotočile zlasti na področja, zajeta v političnih merilih. Ta metodologija je omogočila temeljito oceno upravnih zmogljivosti albanskih institucij in načina izvajanja zakonodaje ter prispevala k boljši opredelitvi preostalih izzivov in prednostnih nalog za prihodnje ukrepanje. Komisija je proučila trenutne razmere in srednjeročna pričakovanja. Za pripravo tega mnenja in brez vnaprejšnjega predvidevanja datuma pristopa je bilo določeno srednjeročno obdobje petih let.

Poročilo, ki vsebuje podrobno analizo, na kateri temelji to mnenje, je javno objavljeno kot ločen dokument ( poročilo o analizi v zvezi z mnenjem o prošnji Albanije za članstvo v EU[1] ). V skladu z obnovljenim soglasjem o širitvi poročilo o analizi vsebuje tudi prvotne ocene učinka glede ključnih področij politik in sektorjev (prosto gibanje delavcev, kmetijstvo in razvoj podeželja, regionalna politika ter finančne in proračunske določbe). Komisija pripravi podrobnejše ocene učinka za ta ključna področja politik na poznejših stopnjah predpristopnega procesa. Poleg tega bi bilo treba zaradi pogodbe o pristopu Albanije k EU tehnično prilagoditi institucije EU glede na Pogodbo o Evropski uniji.

b) Odnosi med EU in Albanijo

Po ustanovitvi parlamentarne republike marca 1991 je Evropska skupnost junija 1991 vzpostavila odnose z Albanijo.

Leta 1992 je med EU in Albanijo začel veljati sporazum o trgovini in sodelovanju. Gospodarsko sodelovanje je bilo okrepljeno leta 1999, ko je Albanija začela koristiti avtonomne trgovinske preferenciale iz EU in za svoje izvozne proizvode pridobila dajatev prost dostop na trg EU.

Aprila 2009 je med EU in Albanijo začel veljati stabilizacijsko-pridružitveni sporazum [2], ki je nadomestil začasni sporazum o trgovini in trgovinskih zadevah, ki je začel veljati decembra 2006. Albanija je na splošno nemoteno izpolnjevala obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, vključno z določbami, ki se nanašajo na trgovino. Kadar koli so nastopile težave, je bila Albanija pripravljena na odprto in konstruktivno iskanje načinov njihovega reševanja.

Od leta 2001 so med EU in Albanijo potekala srečanja v okviru političnega dialoga na ministrski ravni. Skupni odbor, ustanovljen v okviru začasnega sporazuma, se je med letoma 2006 in 2008 sestal trikrat. Srečanja stabilizacijsko-pridružitvenega sveta so potekala maja 2009 in 2010. Stabilizacijsko-pridružitveni svet se je prvič sestal marca 2010. Srečanja pododborov so potekala leta 2009 in 2010.

Prvo Evropsko partnerstvo z Albanijo je Svet sprejel leta 2004[3]. Februarja 2008 je Svet sprejel novo Evropsko partnerstvo z Albanijo[4].

Albanija je v okviru dialoga o liberalizaciji vizumskega režima znatno napredovala na različnih področjih, zajetih v časovnem načrtu. Komisija je zato 27. maja 2010 predlagala odpravo vizumske obveznosti za državljane Albanije pod pogojem, da Albanija izpolni potrebna merila. Evropski parlament je predlog sprejel 7. oktobra, Svet pa 8. novembra 2010. Leta 2006 je začel veljati sporazum o ponovnem sprejemu med Evropsko unijo in Albanijo.

Albanija je po podpisu Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti oktobra 2005 in njenem začetku veljavnosti 1. julija 2006 postala polnopravna članica Skupnosti za energetiko v jugovzhodni Evropi. Albanija je junija 2006 podpisala sporazum o skupnem evropskem zračnem prostoru.

Albanija dejavno sodeluje pri gospodarskem in fiskalnem nadzoru EU ter ureditvi poročanja, ki se za potencialne države kandidatke uporablja od leta 2006.

Nacionalna strategija za razvoj in vključevanje (2007–2013) je ključni strateški dokument politike, v katerem je albanska vlada opisala svoj dolgoročni nacionalni razvoj in cilje vključevanja v EU.

Evropska unija je najpomembnejša trgovinska partnerica Albanije. Promet je leta 2009 znašal 80 % skupne trgovinske menjave s tujino.

Albanija prejema finančno pomoč EU od leta 1991. Evropska unija je v obdobju 1999–2010 Albaniji namenila skupaj več kot 565,7 milijona EUR. Albanija je med letoma 1999 in 2006 prejela 259,6 milijona EUR pomoči Skupnosti za obnovo, razvoj in stabilizacijo. Leta 2007 je to pomoč nadomestil instrument za predpristopno pomoč, v okviru katerega je Albanija v obdobju 2007–2010 prejela podporo v višini 306,1 milijona EUR. Namen instrumenta za predpristopno pomoč je, da v okviru evropskega povezovanja podpre reformni proces v državi, s poudarkom na vzpostavljanju institucij, prevzemu pravnega reda EU in izboljšanju socialno-ekonomskih razmer, pa tudi na varstvu okolja in trajnostnem razvoju. Finančno in institucionalno podporo prejema tudi civilna družba.

Maja 2005 je bil ratificiran okvirni sporazum med Evropsko skupnostjo in Albanijo o sodelovanju v programih EU. Albanija do zdaj dejavno sodeluje v treh programih EU: sedmem okvirnem programu za raziskave in tehnološki razvoj (2007–2013), posebnem programu za podjetništvo in inovativnost Okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost (2007–2013) ter programu „Evropa za državljane“. Sredstva iz instrumenta za predpristopno pomoč se uporabljajo za pokrivanje dela stroškov sodelovanja v vseh treh navedenih programih.

B. Merila za članstvo

POLITIčNA MERILA

Ta ocena temelji na københavnskih merilih, ki določajo, da mora država imeti stabilne institucije, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo in človekove pravice ter spoštovanje in zaščito manjšin, pa tudi na pogojih stabilizacijsko-pridružitvenega procesa.

Albanija je parlamentarna demokracija , ki temelji na ustavnem in zakonodajnem okviru, v veliki meri usklajenem z evropskimi načeli in standardi. Glede cilja članstva v EU obstaja splošno soglasje. Demokratične institucije trenutno niso dovolj učinkovite in stabilne. Parlamentarne institucije in postopki ne delujejo pravilno. Zato parlament ne izvršuje učinkovitega pregleda in nadzora nad vlado in nezadostno spremlja zakonodajni razvoj. Politični dialog poteka na konflikten in nekonstruktiven način, med drugim zaradi političnega zastoja, ki vlada od volitev junija 2009. To ovira parlamentarno delo in preprečuje potrebne reforme politike na podlagi soglasja. Vlada si skupaj z opozicijo deli odgovornost, da na pregleden način in ob celovitem spoštovanju ustave doseže rešitve, ki jih država potrebuje za svoje vključevanje v EU. Poleg tega je izvajanje zakonodaje pomanjkljivo. Pravni okvir, ki ureja javno upravo, in sistem državne uprave sta večinoma usklajena z evropskimi standardi in praksami. Zaskrbljujoče pa je pravilno izvajanje pravnega okvira, javne službe so zelo politizirane, imenovanja niso dovolj pregledna in osebje se pogosto menjuje.

V skladu z oceno Urada za demokratične institucije in človekove pravice so parlamentarne volitve junija 2009 izpolnjevale večino mednarodnih standardov in bile boljše v primerjavi s preteklimi praksami. Ugotovljene pa so bile pomanjkljivosti in za prihodnje volitve predložena številna priporočila, vključno z obravnavo politizacije postopkov, kot je štetje glasov. Priporočila še niso privedla do zadovoljive volilne reforme, ki je potrebna za prihodnje volitve.

Albanija je v zadnjih letih okrepila pravno državo , zlasti z izvedbo zakonodajnih in institucionalnih reform na področju sodstva ter boja proti korupciji in organiziranemu kriminalu. Upravne zmogljivosti so bile okrepljene, zlasti zmogljivosti organov pregona. Vendar reforme še niso zaključene, pojavljajo se znatne pomanjkljivosti glede neodvisnosti, preglednosti in odgovornosti pravosodnega sistema, na področju učinkovitega boja proti korupciji in organiziranemu kriminalu pa ni na voljo oprijemljivih izkušenj.

Reformni proces sodstva je v teku. Celovita in usklajena strategija za reformo sodstva pa se ne izvaja, ker je treba sprejeti glavne zakone, vključno z zakoni o upravnih sodiščih in organizaciji Visokega sodnega sveta. Splošno delovanje, učinkovitost in neodvisnost sodstva so še vedno resno zaskrbljujoči. Imenovanje, napredovanje, prerazporeditve in ocenjevanje sodnikov niso dovolj pregledni, ugotovljene pa so tudi občutne pomanjkljivosti v sistemu nadzora sodstva. Primeri, v katerih vlada v zadnjih letih ni spoštovala odločitev ustavnega sodišča, ter politizacija glasovanja za imenovanje predsednikov ustavnega sodišča in višjih sodišč so razlog za zaskrbljenost, ker so v nasprotju s temeljnimi načeli, kot sta neodvisnost sodstva in spoštovanje pravne države. Človeški viri in finančna sredstva, pa tudi infrastrukturni pogoji niso ustrezni in jih je treba izboljšati, da se zagotovi učinkovito delovanje sodišč.

Albanija si je v zadnjih letih prizadevala, da bi vzpostavila pravni in institucionalni okvir za boj proti korupciji, ki je zdaj na splošno vzpostavljen. Kljub tem prizadevanjem pa korupcija še vedno prevladuje na mnogih področjih in predstavlja zelo resen problem. Še posebej pereča področja so korupcija v sodstvu ter v zvezi s sistemom vračanja premoženja in odškodnin na področju lastninskih pravic, pa tudi razširjeno podkupovanje v zdravstvenem sektorju. Velik problem je nepregledno financiranje političnih strank, kar omogoča vplivanje na politiko, ki ni ustrezno. Albanija mora dokončati pravni okvir na področju boja proti korupciji in za učinkovito preiskovanje zlasti sodnikov, ministrov in članov parlamenta odpraviti ovire, ki nastajajo zaradi neomejene imunitete teh javnih uslužbencev. Zagotoviti je treba temeljito izvajanje protikorupcijske strategije in akcijskega načrta, pa tudi pridobiti oprijemljive izkušnje na področju proaktivnega preiskovanja kaznivih dejanj, pregona kaznivih dejanj ter vlaganja utemeljenih obtožnic in obsodb za kazniva dejanja korupcije na vseh ravneh.

Albanija je na področju boja proti organiziranemu kriminalu vzpostavila zakonodajni in institucionalni okvir, ki je v glavnem ustrezen. Izvedla je reformo organov pregona, ki so z ustreznimi viri in opremo prispevali k boju proti organiziranemu kriminalu. V praksi pa je treba nadalje dokazati učinkovito izvajanje nove zakonodaje ter strokovnost novih struktur in sistemov. Zagotoviti je treba proaktivno preiskovanje kaznivih dejanj. Uspešno preiskana kazniva dejanja se morajo zaključiti z obsodbo. Dejavnosti organiziranih hudodelskih združb v Albaniji, ki imajo vpliv tudi zunaj države, ostajajo zelo zaskrbljujoče. Treba je nadalje okrepiti sodelovanje na mednarodni ravni, zlasti sodelovanje s sosednjimi državami.

V Albaniji sta pravni okvir in okvir politik, ki urejata človekove pravice ter spoštovanje in zaščito manjšin , na splošno vzpostavljena ter v glavnem ustrezata evropskim in mednarodnim standardom. Institucionalni okvir je ustrezen, vendar so ponekod še vrzeli v zakonodaji ter izvajanju obstoječih strategij in akcijskih načrtov. Uprava, sodstvo in organi pregona bi morali biti bolje ozaveščeni in dovzetni za standarde na področju človekovih pravic.

V Albaniji se človekove pravice na splošno spoštujejo, a ostajajo nekateri pomisleki. Postopke vračanja premoženja, postopke legalizacije in odškodninske postopke na področju lastninskih pravic urejajo razdrobljena zakonodaja in številni organi s prekrivajočimi se pristojnostmi, kar pomeni takšno stopnjo kompleksnosti, da je ogroženo učinkovito uveljavljanje človekovih pravic na tem področju. Evropsko sodišče za človekove pravice je zoper Albanijo izreklo več sodb zaradi kršitve načela dolžnega pravnega postopanja na tem področju. Resno zaskrbljujoči so tudi pogoji za pridržanje in ravnanje s pridržanimi osebami na policijskih postajah, v objektih za pripor in zaporih. Zaradi razširjenosti političnih vplivov in poslovnih interesov je ogrožena neodvisnost medijev. Nasilje v družini je stalen pojav v številnih družinah, ki pa se ne rešuje sistematično. Protidiskriminacijski pravni in institucionalni okvir se je bistveno izboljšal, zlasti z ustanovitvijo urada komisarja za varstvo pred diskriminacijo, vendar so Romi, invalidne osebe in lezbijke, geji ter biseksualne in transseksualne osebe še vedno diskriminirani. V praksi spoštovanje enakosti spolov ni v celoti zagotovljeno, zlasti na področju zaposlovanja in dostopa do ekonomske pomoči. Zakonodaja, ki ureja človekove pravice, je pomanjkljiva, zlasti ker je treba celovit zakon o pravicah otrok še sprejeti. Delovanje nacionalnih institucij na področju človekovih pravic ovirajo tudi zamude v postopku imenovanja novega varuha človekovih pravic, ki traja od začetka leta 2010.

Čeprav Albanija nima okvirnega zakona o manjšinah, sta spoštovanje in varstvo manjšin na splošno zagotovljena. V praksi so posebne pravice treh „nacionalnih“ in dveh „etnično-jezikovnih“ manjšin, kot jih opredeljuje država, priznane, vendar se nedosledno uporabljajo. Oblikovanje ustreznih politik je zaradi pomanjkanja natančnih podatkov o manjšinah ovirano. Po pričakovanjih naj bi z naslednjim popisom prebivalstva leta 2011 v skladu z mednarodnimi standardi težavo odpravili. Zastopanost pripadnikov manjšin v javni upravi in na političnem področju je treba povečati. Izvajanje obstoječega okvira politike za izboljšanje življenjskih pogojev Romov ni zadostno. Romska manjšina živi v zelo težkih življenjskih pogojih in ima omejen dostop do zaposlovanja, izobraževanja in socialnih storitev.

Albanija v veliki meri izpolnjuje pogoje stabilizacijsko-pridružitvenega procesa . Država si odločno prizadeva za regionalno sodelovanje, ima konstruktivno vlogo na regionalni ravni in dejavno sodeluje pri regionalnih pobudah. Dvostranski odnosi s sosednjimi državami so na splošno dobri. Albanija je podpisnica rimskega statuta, vendar je ratificirala tudi dvostranski sporazum o imuniteti z Združenimi državami Amerike v zvezi z Mednarodnim kazenskim sodiščem, ki ni v skladu z zadevnimi skupnimi stališči in vodilnimi načeli EU. Država mora svoje stališče uskladiti s stališčem EU.

GOSPODARSKA MERILA

Ta ocena temelji na københavnskih merilih, ki določajo, da mora država imeti delujoče tržno gospodarstvo in sposobnost, da se spopade s pritiski konkurence in tržnimi silami v Uniji.

Albanija je dosegla široko soglasje o osnovnih načelih gospodarske politike, pa tudi pridobila izkušnje na področju izvajanja gospodarskih reform. Makroekonomska stabilnost v Albaniji je dosegla zadostno stopnjo, da lahko gospodarski subjekti sprejemajo odločitve v predvidljivem okviru. V preteklih letih je bila kombinacija politik na makro ravni ustrezna, kar je povzročilo stopnje rasti, višje od 5 %, dejavnosti, čeprav počasnejše, pa so leta 2009 kljub krizi ostale pozitivne. Inflacija je ostala nizka. Prosto delovanje tržnih sil se s privatizacijo razvija. Cene in trgovina so bile večinoma liberalizirane. Na področju olajšanja vstopa na trg je bil dosežen viden napredek. Bančni sistem se je kot posledica privatizacije in vstopa tujih udeležencev hitro razširil. Državne pomoči so se zmanjšale. Stopnja trgovinskega in naložbenega povezovanja z EU je visoka.

Fiskalna konsolidacija je bila pred kratkim spremenjena in visoka raven javnega dolga ostaja vir makrofinančne ranljivosti. Nizke izvozne osnove in javne naložbe so povzročile bistvena in trajna neravnovesja tekočega računa. Razširjenost neformalnih delovnih režimov še naprej močno izkrivlja trg dela in brezposelnost ostaja visoka. Leta 2009 je bila 13,8-odstotna. Dostop do financiranja ostaja izziv za mala podjetja. Pomanjkljivosti pravne države negativno vplivajo na poslovno okolje. Prenos lastništva in priznanje lastninskih pravic ostajata resen problem. Izobraževalni sistem še vedno ni sposoben delovni sili priskrbeti potrebnih spretnosti za prilagajanje na spremembe na trgu dela. Potrebne so dodatne naložbe v infrastrukturo. Dodatno pozornost je treba nameniti zagotavljanju zanesljive oskrbe z energijo in finančni sposobnosti elektroenergetskega sektorja. Neformalna ekonomija ostaja pomemben izziv.

SPOSOBNOST PREVZEMANJA OBVEZNOSTI čLANSTVA

Sposobnost Albanije, da prevzame obveznosti članstva, je bila ocenjena v skladu z:

– obveznostmi iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma,

– napredkom na področju sprejemanja, izvajanja in izvrševanja pravnega reda EU.

Albanija je na splošno nemoteno izpolnjevala obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, še naprej pa se mora osredotočiti na spoštovanje rokov za svoje obveznosti. Do nedavnega je bilo mogoče opaziti tudi nekatere vrzeli v izvajanju nekaterih trgovinskih določb (zlasti klavzule o mirovanju v zvezi z obdavčenjem uvoza).

Albanija je sprejela nacionalno strategijo za razvoj in vključevanje (2007–2013). To je celovit in daljnosežen načrt, ki določa približevanje nacionalne zakonodaje pravnemu redu EU. Dosežen je bil znaten napredek na področju usklajevanja zakonodaje s pravnim redom EU, zlasti na nekaterih področjih, kot so notranji trg, določbe, ki se nanašajo na trgovino, carine in obdavčenje. Država pa se sooča z velikimi izzivi na področju izvajanja in izvrševanja zakonodaje. Upravne in sodne zmogljivosti ostajajo na splošno omejene in država si bo morala trajno prizadevati za njihovo krepitev, da bo lahko srednjeročno prevzela obveznosti članstva.

Če si bo Albanija na tem področju še naprej prizadevala, bi morala biti srednjeročno sposobna izpolniti zahteve pravnega reda na naslednjih področjih:

- obdavčenje,

- podjetniška in industrijska politika,

- znanost in raziskave,

- izobraževanje in kultura,

- carinska unija,

- zunanji odnosi,

- zunanja, varnostna in obrambna politika,

- finančne in proračunske določbe.

Albanija si bo morala dodatno prizadevati, da bo svojo zakonodajo uskladila s pravnim redom EU in jo učinkovito srednjeročno izvajala na naslednjih področjih:

- prosto gibanje delavcev,

- pravica do ustanavljanja in svoboda opravljanja storitev,

- prosti pretok kapitala,

- javna naročila,

- pravo družb,

- politika konkurence,

- finančne storitve,

- energetika,

- ekonomska in monetarna politika,

- statistični podatki,

- vseevropska omrežja,

- zdravje in varstvo potrošnikov.

Na zgoraj navedenih področjih je treba pravni in institucionalni okvir dodatno prilagoditi ter zlasti izboljšati upravne in izvedbene zmogljivosti.

Albanija si bo morala znatno in trajno prizadevati, da bo svojo zakonodajo uskladila s pravnim redom EU in jo učinkovito srednjeročno izvajala na naslednjih področjih:

- prost pretok blaga,

- pravo intelektualne lastnine,

- informacijska družba in mediji,

- kmetijstvo in razvoj podeželja,

- varnost hrane, veterinarska in fitosanitarna politika,

- ribištvo,

- prometna politika,

- socialna politika in zaposlovanje,

- regionalna politika in usklajevanje strukturnih instrumentov,

- sodstvo in temeljne pravice,

- pravosodje, svoboda in varnost,

- finančni nadzor.

Na teh področjih je treba pravni in institucionalni okvir obsežno prilagoditi ter znatno izboljšati upravne in izvedbene zmogljivosti.

Na področju okolja bodo za uskladitev zakonodaje s pravnim redom EU in njeno učinkovito izvajanje potrebna zelo obsežna prizadevanja. Vključevati bi morala znatne naložbe in povečanje upravnih zmogljivosti za izvrševanje zakonodaje, da se srednjeročno doseže dejanska skladnost glede najpomembnejših vprašanj, vključno s podnebnimi spremembami. Dosledno spoštovanje pravnega reda bi bilo mogoče doseči le dolgoročno, za kar bi bile potrebne velike naložbe.

C. Sklepne ugotovitve in priporočila

Albanija je napredovala glede izpolnjevanja meril, ki v skladu s sklepi zasedanja Evropskega sveta v Københavnu leta 1993 določajo, da mora država imeti stabilne institucije, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo in človekove pravice ter spoštovanje in varstvo manjšin, pa tudi pogojev stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Kljub temu so potrebna nadaljnja znatna prizadevanja.

Albanija je glede gospodarskih meril dosegla določeno stopnjo makroekonomske stabilnosti. Za vzpostavitev delujočega tržnega gospodarstva, kot je bilo določeno na zasedanju Evropskega sveta v Københavnu leta 1993, pa mora Albanija nadalje okrepiti upravljanje, izboljšati uspešnost trga dela, zagotoviti priznanje lastninskih pravic in okrepiti pravno državo. Da bi se Albanija lahko srednjeročno spopadla s pritiski konkurence in tržnimi silami v Uniji, mora okrepiti fizično infrastrukturo in človeški kapital ter nadalje izvajati strukturne reforme.

Albanija ima na splošno pozitivne izkušnje pri izpolnjevanju obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma.

Albanija bi lahko srednjeročno prevzela obveznosti članstva na večini področij pravnega reda Unije, če bo nadaljevala postopek usklajevanja ter si nadalje znatno in trajno prizadevala za izvajanje in izvrševanje zakonodaje. Posebno pozornost je treba nameniti področjem prostega pretoka blaga, prava intelektualne lastnine, informacijske družbe in medijev, kmetijstva in razvoja podeželja, varnosti hrane, veterinarske in fitosanitarne politike, ribištva, prometne politike, socialne politike in zaposlovanja, regionalne politike in usklajevanja strukturnih instrumentov, sodstva in temeljnih pravic, pravosodja, svobode in varnosti ter finančnega nadzora. Dosledno spoštovanje pravnega reda EU na področju okolja bi bilo mogoče doseči le dolgoročno, za kar bi bile potrebne velike naložbe. Prizadevanja na tem področju je treba pospešiti.

Pristop Albanije bi imel omejen skupen vpliv na politike Evropske unije ter ne bi prizadel sposobnosti Unije, da ohranja in poglablja svoj lasten razvoj.

Komisija meni, da bi se morala pogajanja za pristop Albanije k Evropski uniji začeti po tem, ko bo država dosegla zadostno stopnjo usklajenosti z merili za članstvo, zlasti s københavnskimi političnimi merili, ki določajo, da mora država imeti stabilne institucije, ki zagotavljajo predvsem demokracijo in pravno državo. Albanija mora v zvezi s tem zlasti izpolniti naslednje ključne prednostne naloge:

- zagotoviti pravilno delovanje parlamenta na podlagi konstruktivnega in trajnega političnega dialoga med vsemi političnimi strankami,

- sprejeti zakonodajne predloge, za katere je potrebna kvalificirana večina v parlamentu,

- imenovati varuha človekovih pravic ter zagotoviti urejene postopke zasliševanja in glasovanja v parlamentu za imenovanja članov ustavnega sodišča in višjih sodišč,

- spremeniti zakonodajni okvir za volitve v skladu s priporočili Urada za demokratične institucije in človekove pravice,

- zagotoviti potek volitev v skladu z evropskimi in mednarodnimi standardi,

- izvesti vse bistvene ukrepe na področju reforme javne uprave, vključno s spremembami zakona o državni upravi in okrepitvijo oddelka za javno upravo, za povečanje strokovnosti in depolitizacijo javne uprave ter krepitev preglednega pristopa za imenovanja in napredovanja, ki temelji na zaslugah,

- okrepiti pravno državo s sprejetjem in izvajanjem strategije za reformo sodstva, zagotavljanjem neodvisnosti, učinkovitosti in odgovornosti pravosodnih institucij,

- učinkovito izvajati vladno protikorupcijsko strategijo in akcijski načrt, odpraviti ovire za preiskovanje zlasti sodnikov, ministrov in članov parlamenta, pridobiti oprijemljive izkušnje na področju proaktivnega preiskovanja kaznivih dejanj, pregona kaznivih dejanj in obsodb za kazniva dejanja korupcije na vseh ravneh.

- okrepiti boj proti organiziranemu kriminalu z ocenjevanjem ogroženosti in proaktivnimi preiskavami, povečanim sodelovanjem z regionalni partnerji in partnerji EU, boljšo usklajenostjo organov pregona, pridobiti oprijemljive izkušnje na tem področju.

- pripraviti, sprejeti in izvajati nacionalno strategijo in akcijski načrt o lastninskih pravicah po obsežnem posvetovanju z zainteresiranimi stranmi ter ob upoštevanju sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice, zajeti je treba postopke vračanja premoženja, odškodninske postopke in postopke legalizacije,

- sprejeti dejanske ukrepe za krepitev varstva človekovih pravic, zlasti žensk, otrok in Romov, ter učinkovito izvajanje protidiskriminacijskih politik,

- sprejeti dodatne ukrepe za izboljšanje ravnanja s priporniki na policijskih postajah, v objektih za pripor in zaporih, okrepiti nadaljnje pravosodno ukrepanje v primerih slabega ravnanja in izboljšati uporabo priporočil varuha človekovih pravic na tem področju.

Albanija se poziva k nadaljnji konstruktivni zavezanosti regionalnemu sodelovanju in krepitvi dvostranskih odnosov s sosednjimi državami. Stabilizacijsko-pridružitveni sporazum je treba še naprej nemoteno izvajati. V tem okviru je treba ustrezno pozornost nameniti spoštovanju rokov za zaveze. Poleg tega se država močno spodbuja k nadaljnjemu povečanju čezmejnih upravnih zmogljivosti. Treba je nadgraditi sodelovanje s civilno družbo. Albanija mora dodeliti ustrezna sredstva za zagotovitev učinkovitega delovanja svojih institucij na področju človekovih pravic ter povečati svoja prizadevanja na področju varstva manjšin. Treba je okrepiti svobodo medijev in njihovo neodvisnost ter odpraviti razširjenost političnih vplivov.

Komisija bo spremljala napredek potrebnih reform znotraj institucionalnega okvira stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma in še naprej podpirala prizadevanja s finančnim instrumentom za predpristopno pomoč. Komisija bo predložila poročilo o napredku Albanije v širitvenem paketu leta 2011. To poročilo se bo osredotočalo zlasti na izvajanje ključnih prednostnih nalog, ki jih je treba obravnavati za začetek pristopnih pogajanj.

[1] SEC(2010) 1335 z dne 9. novembra 2010.

[2] UL L 107, 28.4.2009, str. 166.

[3] UL L 35, 7.2.2006, str. 1.

[4] UL L 80, 19.3.2008, str. 1.