UVOD

Pandemijo COVID-19 (koronavirus) je spremljala najhujša „informacijska epidemija“ doslej. Poplava informacij o virusu, ki so pogosto neresnične ali netočne in se hitro širijo po družbenih medijih, lahko po mnenju Svetovne zdravstvene organizacije (SZO) ustvari zmedo in nezaupanje ter ovira učinkovit odziv na področju javnega zdravja.

Informacijska epidemija izkorišča najgloblje strahove ljudi. V okviru ukrepov zapore je moralo na milijone ljudi ostati v svojih domovih, kar je povečalo uporabo družbenih medijev tudi kot glavnega sredstva za dostop do informacij, spletne platforme, preverjevalci dejstev in uporabniki družbenih medijev pa poročajo o milijonih neresničnih ali zavajajočih objav. Ker je virus nov, so se vrzeli v znanju izkazale kot ugodna podlaga za širjenje neresničnih ali zavajajočih navedb.

To na podlagi akcijskega načrta proti dezinformacijam zahteva bolj usklajeno ukrepanje v skladu z našimi demokratičnimi vrednotami, da bi odpravili tveganja za odprte družbe. Naše skupne vrednote in demokratične institucije, vključno s svobodnim izražanjem ter svobodnimi in pluralnimi mediji, so temelji odpornosti naših družb na izzive pandemije COVID-19.

V odgovor na poziv članov Evropskega sveta in ministrov EU za zunanje zadeve, pa tudi na pomisleke Evropskega parlamenta, je v tem skupnem sporočilu poudarek na takojšnjem odzivu na dezinformacije v zvezi s koronavirusno pandemijo, pri čemer se upoštevajo že sprejeti ukrepi in naslednji konkretni ukrepi, ki se lahko hitro začnejo izvajati na podlagi obstoječih virov.

Sporočilo tudi izpostavlja področja, na katerih je kriza opozorila na bolj temeljne izzive, ki jih je treba dodatno oceniti ob razvoju krize in ki morajo biti del širšega pristopa za okrepitev demokracije, ki bo določen v akcijskem načrtu za evropsko demokracijo, kakor je bil napovedan v političnih usmeritvah predsednice von der Leyen. Njegov cilj bo dodatno okrepiti prizadevanja EU za preprečevanje dezinformacij in za prilagajanje razvijajočim se grožnjam in manipulacijam ter podpiranje svobodnih in neodvisnih medijev. Prihodnji akt o digitalnih storitvah, ki bo urejal digitalne storitve, je del tega celovitega pristopa.

Dosedanje ukrepanje EU proti dezinformacijam Evropska komisija in visoka predstavnica sta leta 2018 predstavili svoj pristop k preprečevanju dezinformacij. Akcijski načrt proti dezinformacijam je temeljil na evropskih vrednotah in temeljnih pravicah, zlasti na svobodi izražanja. Določal je vsedružbeni pristop, ki krepi sodelovanje med ključnimi akterji, kot so javni organi, novinarji, raziskovalci, preverjevalci dejstev, spletne platforme in civilna družba. Na podlagi izkušenj, pridobljenih od leta 2015 v okviru projektne skupine East StratCom, ki je bila ustanovljena v sestavi Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD) za boj proti ruskim dezinformacijskim kampanjam. Pomemben del akcijskega načrta iz leta 2018 je bil pozvati platforme, naj izvajajo samoregulativni kodeks ravnanja glede dezinformacij, o katerem so se dogovorile na podlagi sporočila Komisije iz aprila 2018. Marca 2019 je bil vzpostavljen sistem hitrega obveščanja za povezovanje strokovnjakov za dezinformacije iz institucij EU in držav članic ter za lažjo izmenjavo analiz in najboljših praks med vladami, na primer o proaktivnem komuniciranju in učinkovitem odzivanju. Še en ključni element akcijskega načrta je bilo tesnejše mednarodno sodelovanje, na primer v okviru G7 in Severnoatlantske zveze (NATO). Poleg tega sta Evropska komisija in Evropski parlament razvila aktivno komunikacijsko politiko in politiko razbijanja mitov, vključno z dejavnostmi na regionalni in lokalni ravni.

1.Ključni izzivi informacijske epidemije v zvezi s COVID-19 in naslednji koraki za njihovo obravnavo

EU in njene države članice so se morale hitro odzvati na informacijsko epidemijo v zvezi s COVID-19. Dezinformacije imajo lahko resne posledice: lahko privedejo do neupoštevanja uradnih zdravstvenih nasvetov in tveganega vedenja, ali pa negativno vplivajo na naše demokratične institucije, družbe ter gospodarske in finančne razmere. Kriza je odprla vrata novim tveganjem, saj je državljane lažje izkoristiti oziroma ti lažje postanejo žrtve kaznivih dejanj, poleg tega pa želijo tuji in domači akterji z usmerjenimi dezinformacijskimi kampanjami spodkopati naše demokracije ter verodostojnost EU in nacionalnih ali regionalnih organov. Za boj proti dezinformacijam, napačnim informacijam in operacijam tujega vplivanja, tudi prek proaktivnega in pozitivnega komuniciranja, je potrebno ukrepanje prek obstoječih orodij EU, pa tudi prek pristojnih organov držav članic, v okviru civilne družbe, na platformah družbenih medijev in prek mednarodnega sodelovanja, in sicer z okrepitvijo odpornosti državljanov. To delo je treba opraviti ob polnem spoštovanju svobode izražanja ter drugih temeljnih pravic in demokratičnih vrednot.

Naslednji neizčrpni seznam primerov ponazarja kompleksnost položaja, ki je nastal v času krize zaradi COVID-19:

·Med informacijami, ki krožijo, so nevarni lažni preplahi in zavajajoče zdravstvene informacije z neresničnimi trditvami (na primer „umivanje rok ni koristno“ ali „koronavirus je nevaren le za starejše“). Takšna vsebina ni nujno nezakonita, lahko pa neposredno ogroža življenja in resno ovira prizadevanja za zajezitev pandemije. Ključni akterji, kot so javni organi, mediji, novinarji, spletne platforme, preverjevalci dejstev in civilna družba, bi se lahko odzvali tako, da bi dali na voljo zlahka prepoznavno ter zaupanja vredno z zdravjem povezano vsebino. Poleg tega bi lahko izboljšali sposobnost državljanov za prepoznavanje takih dezinformacij in odzivanje nanje. Kadar so taka ravnanja nezakonita, bi jih morali obravnavati pristojni organi v skladu z veljavnimi pravnimi normami.

·Proti teorijam zarote, ki lahko ogrozijo zdravje ljudi, škodijo koheziji naših družb in privedejo do nasilja v javnosti ter povzročijo družbene nemire (na primer zarote in miti, da naprave 5G širijo COVID-19, zaradi česar je prišlo do napadov na oddajnike, ali da so pripadniki določene etnične ali verske skupine vzrok za širjenje COVID-19, na primer zaskrbljujoče naraščanje protisemitskih vsebin, povezanih s COVID-19), bo potreben odločnejši nastop celotne družbe, vključno s pristojnimi organi, mediji, novinarji, preverjevalci dejstev, civilno družbo in spletnimi platformami, ki bo vključeval na primer takojšnje razkritje, potiskanje v ozadje, morebitno odstranitev ali ukrepanje proti računom.

·Nezakoniti sovražni govor (na primer zaradi dezinformacij, ki za širjenje COVID-19 krivijo določeno etnično ali versko skupino, kot je zaskrbljujoče naraščanje s COVID-19 povezanih rasističnih in ksenofobnih vsebin) urejajo pravila o odstranjevanju nezakonitih vsebin s strani platform in organov ter o ukrepih pristojnih organov na podlagi kazenske zakonodaje držav članic, v skladu s priporočilom o ukrepih za učinkovito preprečevanje nezakonitih spletnih vsebin.

·Goljufije potrošnikov (na primer prodaja „čudežnih izdelkov“ z neutemeljenimi zdravstvenimi trditvami) so nezakonite, zato morajo proti njim ukrepati organi za varstvo potrošnikov in spletne platforme.

·Proti kibernetski kriminaliteti (kot so vdori v računalniški sistem ali zvabljanje z uporabo povezav o COVID-19 za razširjanje zlonamerne programske opreme) so potrebni neposredni ukrepi organov pregona in kampanje ozaveščanja državljanov.

·Tuji akterji in nekatere tretje države, zlasti Rusija in Kitajska, so izvajali ciljno usmerjene operacije vplivanja in dezinformacijske kampanje v zvezi s COVID-19 v EU, njenem sosedstvu in na svetovni ravni, s katerimi so želeli spodkopati demokratično razpravo in okrepiti družbeno polarizacijo ter izboljšati lastno podobo v povezavi s COVID-19.

Glede na navedeno je eno od spoznanj iz te krize potreba po jasnem razlikovanju med različnimi oblikami neresničnih ali zavajajočih vsebin, ki jih je razkrila „informacijska epidemija“, in po oblikovanju ustreznih odzivov. V ta namen je treba najprej razlikovati med nezakonito vsebino, ki je opredeljena z zakonom, in vsebino, ki je škodljiva, vendar ni nezakonita. Drugič, ugotoviti je treba, ali obstaja namen zavajanja oziroma povzročitve javne škode ali pridobitve gospodarske koristi. Kadar takega namena ni, na primer, kadar si državljani nezavedno izmenjujejo neresnične informacije s prijatelji in družino v dobri veri, je mogoče zadevno vsebino šteti za napačne informacije; drugače in kot je opredeljeno v sporočilu Komisije iz aprila 2018, bi se ob takem namenu vsebina štela za dezinformacije.

Pri operacijah vplivanja, ki jih izvajajo akterji iz tretjih držav, se lahko uporabijo različni ukrepi, vključno z zgoraj navedenimi metodami, v različnih kombinacijah. V tem smislu so lahko dezinformacije del operacije vplivanja. Pogosto se uporabljajo drugi ukrepi in taktike manipulativnih posegov, kot so okrepitev prek manipulativnega ravnanja, usklajena uporaba lažnih ali nepristnih računov, avtomatizirani boti in drugi načini za umetno povečanje priljubljenosti vsebin. Takšno usklajevanje razkriva namerno uporabo neresničnih ali zavajajočih informacij za povzročitev škode.