SL Uradni list Evropske unije C 44/76

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o spremenjenem predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, ki jih zajema splošni strateški okvir, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006

(COM(2012) 496 final - 2011/0276 (COD))

2013/C 44/13

Poročevalec: Stefano MALLIA

Soporočevalec: Gerfried GRUBER

Svet in Evropski parlament sta 27. septembra oziroma 22. oktobra 2012 sklenila, da v skladu s členoma 177 in 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosita za mnenje o naslednjem dokumentu:

Spremenjeni predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, ki jih zajema splošni strateški okvir, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006

COM(2012) 496 final – 2011/0276 (COD).

Strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 21. novembra 2012.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 485. plenarnem zasedanju 12. in 13. decembra 2012 (seja z dne 12. decembra) s 154 glasovi za, 3 glasovi proti in 3 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Kohezijska politika je temeljna politika EU, njen glavni cilj pa je doseganje gospodarske, socialne in teritorialne konvergence v celotni EU in v vseh državah članicah. EESO se strinja, da bi bilo treba cilje politike v okviru skladov skupnega strateškega okvira (SSO) uskladiti s strategijo Evropa 2020. Vendar se to ne sme izvesti na račun zmanjšanja učinkovitosti glavnega cilja kohezijske politike EU, ki je konvergenca.

1.2 Kohezijska politika je glavni vir rasti in instrument za doseganje ciljev strategije Evropa 2020, zlasti v državah, ki jih je sedanja kriza najbolj prizadela. Finančna sredstva za to politiko bi bilo zato treba ohraniti vsaj na sedanji ravni in jih pravično razporediti med državami članicami, da se zagotovi, da se finančna sredstva za manj razvite države članice ne bodo zmanjšala.

1.3 EESO podpira oblikovanje SSO, katerega namen je izboljšati usklajevanje in dopolnjevanje med glavnimi finančnimi instrumenti EU. Učinkovit SSO bo odpravil tudi sedanje nepotrebno in neučinkovito ločevanje med ključnimi skladi.

1.4 EESO opozarja, da bi lahko zamude pri doseganju političnega dogovora o zakonodajnem svežnju na področju kohezijske politike, vključno s SSO, negativno vplivale na priprave pogodb o partnerstvu ter s tem na učinkovit začetek programskega obdobja 2014–2020.

1.5 Pri okvirnih ukrepih z visoko evropsko dodano vrednostjo, kakor so opredeljeni v okviru posameznih tematskih ciljev, je treba prednost nameniti naložbam, ki bodo izboljšale socialno-gospodarsko in teritorialno konvergenco v EU. Prav tako seznam okvirnih ukrepov ne sme biti izčrpen, da se omogočijo rešitve za posamezne države.

1.6 V okviru SSO je bil velik poudarek namenjen uresničevanju projektov, ki se financirajo iz več skladov. To je pomembna izboljšava v programskem obdobju 2007–2013. Vendar ni nobenih navedb glede izvajanja večtematskih projektov, ki imajo znaten potencial za zagotavljanje večje dodane vrednosti. To možnost bi bilo treba v okviru SSO izrecno zagotoviti.

1.7 Intenzivnejše usklajevanje, ki se zahteva v okviru SSO, pa mora zagotoviti zmanjšanje upravnih bremen za upravljavske in izvedbene organe ter za upravičence. Okrepiti je treba usklajevanje v državah članicah in v Komisiji, da bi tako izkoristili sinergije med politikami in instrumenti ter omejili podvajanje, kompleksnost in birokracijo. Komisija mora pred dejansko izvedbo temeljito analizirati nove upravne postopke.

1.8 Organizirana civilna družba (1) mora smiselno sodelovati pri pripravi pogodb o partnerstvu. Komisija priznava, da imajo države članice in regije lastne mehanizme in strukture za sodelovanje s civilno družbo, hkrati pa mora takšne procese spremljati. Kadar se ugotovi, da civilna družba ni bila primerno vključena, Komisija ne bi smela sprejeti pogodbe o partnerstvu tako dolgo, dokler se ne vzpostavi ustrezno sodelovanje.

1.9 Vendar pojem partnerstva ne sme biti omejen samo na fazo načrtovanja. Načelo partnerstva je treba uporabljati tudi v fazah izvajanja, spremljanja in ocenjevanja.

1.10 Pogodbe o partnerstvu za strategijo Evropa 2020 ne bi smele biti osredotočene na priporočila za posamezne države. Temeljiti bi morale predvsem na različnih elementih, kot so nacionalni programi reform, ki se oblikujejo glede na razmere v posamezni državi članici, medtem ko priporočila za posamezne države niso nujno prilagojena posebni situaciji v državi članici. Pogodbe o partnerstvu bi morale biti usmerjene tudi na nacionalne strategije za zmanjšanje revščine, enakost spolov, nacionalne strategije na področju invalidnosti ter trajnostni razvoj.

1.11 Potrebna je večja prožnost, da se bodo lahko države članice in regije čim bolj učinkovito in uspešno odzivale na določene skupne cilje, hkrati pa spoštovale teritorialne, gospodarske in socialne posebnosti. V okviru SSO je treba prav tako posebej priznati teritorialne posebnosti, ki vplivajo na izvajanje skladov SSO.

2. Uvod

2.1 Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR), Evropski socialni sklad (ESS), Kohezijski sklad (KS), Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) in Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (ESPR) so skladi EU, ki jih upravljajo države članice in Komisija. Komisija meni, da se cilji posameznega sklada učinkoviteje uresničujejo s tesnejšim usklajevanjem med skladi, da se tako prepreči podvajanje in čim bolj povečajo sinergije.

2.2 Za lažjo pripravo pogodb o partnerstvu in operativnih programov Komisija predlaga oblikovanje skupnega strateškega okvira (SSO), da se poveča skladnost med petimi skladi v smislu političnih zavez, ki so bile sprejete v okviru strategije Evropa 2020, in naložb na kraju samem. SSO temelji na 11 tematskih ciljih, ki so opredeljeni v uredbi o skupnih določbah.

2.3 Namen SSO je izboljšati usklajevanje ter zagotoviti bolj ciljno uporabo evropskih sredstev. Z njim se bo odpravilo tudi sedanje nepotrebno in neučinkovito ločevanje med ključnimi skladi. To je pozitiven razvoj, ki bi moral prispevati k učinkovitejši kohezijski politiki in s tem k večjemu učinku politike, zato ga EESO močno podpira.

3. Uvedba in sprejetje SSO

3.1 Potrebne so jasne smernice o tem, kako lahko skladi SSO najbolj učinkovito prispevajo k pametni, trajnostni in vključujoči rasti v okviru pogodb o partnerstvu.

3.2 Komisija kot odziv na pomisleke Parlamenta in Sveta predlaga, da se elementi SSO razdelijo na i) novo prilogo k uredbi o skupnih določbah in ii) delegiran akt, ki bo vseboval predvsem „okvirne ukrepe visoke evropske dodane vrednosti“.

3.3 EESO podpira pristop Komisije, dokler bo omogočal naslednje: — hitrejše sprejetje SSO; — večjo jasnost v zvezi s tem, kaj se lahko financira in kaj ne; — možnost držav članic, da sprejmejo ukrepe, ki se nanašajo na posebna teritorialna vprašanja.

3.4 Vendar Komisija tudi predlaga, da se lahko vsi elementi SSO tako iz priloge kot tudi iz delegiranega akta spremenijo z delegiranim aktom. Za EESO je to nesprejemljivo, saj je v nasprotju z namenom vključitve glavnih elementov SSO kot priloge k uredbi o skupnih določbah.

3.5 V uredbi bi bilo treba jasno določiti vlogo Komisije, kar zadeva tehnično – v primerjavi z bolj vsebinsko – spremembo, da se preprečijo morebitne težave v zvezi z razlago.

3.6 EESO izraža zaskrbljenost zaradi zamud pri doseganju političnega dogovora o zakonodajnem svežnju na področju kohezijske politike, vključno s SSO. Nadaljnje zamude bodo negativno vplivale na priprave pogodb o partnerstvu ter s tem na učinkovit začetek programskega obdobja 2014–2020.

3.7 Vsebino in obliko predlaganih pogodb o partnerstvu je treba jasno predstaviti. Medtem ko uredba o skupnih določbah vsebuje informacije o elementih, ki bi jih bilo treba vključiti v pogodbe o partnerstvu, pa natančna oblika tega dokumenta še ni znana.

4. Povezava kohezijske politike in strategije Evropa 2020

4.1 Namen strategije Evropa 2020 je spodbuditi pametno, trajnostno in vključujočo rast. Pozitiven prispevek skladov SSO k doseganju krovnih ciljev strategije Evropa 2020 je jasen, zato je samoumevno, da so politični cilji skladov SSO usklajeni s strategijo Evropa 2020.

4.2 Strategija Evropa 2020 je temelj za doseganje pravega ravnovesja med dobro premišljeno fiskalno disciplino ter rastjo in razvojem Evropske unije. Uresničitev ciljev te strategije bo največji izziv za manj razvite države članice Evropske unije. Podporo EU in dokaz o njeni solidarnosti prek kohezijske politike bodo potrebovale predvsem tiste države, ki si prizadevajo za odgovorno fiskalno disciplino. Tovrstno financiranje je treba ohraniti vsaj na sedanji ravni ter prepovedati kakršno koli obliko omejevanja.

4.3 EESO ta pristop podpira in poudarja, da je treba vse politike EU osredotočiti na doseganje nujne rasti. Ob tem stališču je tudi trdno prepričan, da morajo ključni cilji ekonomskega, socialnega in teritorialnega povezovanja ostati najpomembnejša prednostna naloga kohezijske politike EU. Dodana vrednost kohezijske politike v nobenem primeru ne sme biti ogrožena.

4.4 EESO je trdno prepričan, da je treba pri okvirnih ukrepih z visoko evropsko dodano vrednostjo v okviru posameznih tematskih ciljev prednost nameniti pobudam, ki bodo izboljšale socialno-gospodarski in teritorialni razvoj v EU.

5. Tematski pristop

5.1 EESO pozdravlja predloge Evropske komisije o tematski osredotočenosti kot načinu za zmanjševanje razpršenosti prizadevanj. Med različnimi skladi SSO ter dejansko vsemi drugimi programi in pobudami EU je potrebno tesno usklajevanje prizadevanj.

5.2 V okviru SSO bi bilo treba pojasniti in potrditi, da za vsako tematsko področje vsaka država članica odloča o tem, kateri sklad bo imel ključno vlogo pri doseganju ključnih ciljev.

5.3 Glavni cilji iz SSO so utemeljeni, vendar pa mora imeti pomembno vlogo tudi prožnost. V pogodbi o partnerstvu je treba upoštevati lokalne in regionalne interese. Obstajati mora možnost dodelitve finančnih sredstev za posebne regionalne prednostne naloge. EESO je trdno prepričan, da morata imeti načeli subsidiarnosti in sorazmernosti še naprej ključno vlogo pri izvajanju kohezijske politike EU.

5.4 V okviru posameznih tematskih ciljev so navedeni ukrepi, ki jih je treba sprejeti v okviru posameznih skladov, vendar je treba pojasniti vidik komplementarnosti, saj ni jasno, kateri instrumenti, predlagani v okviru različnih skladov in ukrepov, se dejansko dopolnjujejo. EESO meni, da je treba v okviru predlaganih ukrepov za vsak tematski cilj dati prednost naložbam, ki spodbujajo socialno-gospodarsko kohezijo. Pomembno je, da obstaja možnost dodatnih okvirnih ukrepov, da se omogočijo rešitve za posamezne države.

5.5 EESO meni, da je vseh 11 tem, ki so določene v uredbi o skupnih določbah, sicer upravičenih, vendar je treba določiti sklop osrednjih tem; te teme mora obravnavati vsaka država članica. Poleg osrednjih tem je treba vsaki državi članici dati dovolj manevrskega prostora, da zasnuje svojo pogodbo o partnerstvu na podlagi drugih tem (z vnaprej določenega seznama), ki ustrezajo njenemu položaju.

5.6 Poleg sedanjih 11 tem je treba vključiti naslednje posebne teme: 1. izboljšanje dostopnosti za invalide in osebe z omejeno mobilnostjo; 2. povečanje zmogljivosti akterjev kohezijske politike (2); 3. obvladovanje demografskih izzivov. Ta nova tematska področja bi bilo treba vključiti v uredbo o skupnih določbah.

5.7 Ukrepi, ki zadevajo trajnostne načine prevoza in sisteme upravljanja prometa, so trenutno izključeni iz tematskega cilja 4 (podpiranje prehoda na nizkoogljično gospodarstvo). Zaradi vloge prometa pri ustvarjanju emisij je treba to spremeniti.

5.8 Tematski cilji so določeni v členu 9 uredbe o skupnih določbah, medtem ko so prednostne naložbe za posamezne sklade določene za vsak sklad SSO v zadevnih osnutkih uredb. Tematski cilji in prednostne naložbe za posamezne sklade niso popolnoma usklajeni, kar ustvarja določeno negotovost in morebitno zmedo glede tega, katere cilje je treba doseči. To je še posebej pomembno vprašanje glede na proces priprave pogodb o partnerstvu, ki se je v nekaterih državah članicah že začel.

5.9 Medtem ko se v okviru SSO veliko pozornosti namenja uresničevanju projektov, ki se financirajo iz več skladov, pa ni nobene navedbe glede uresničevanja večtematskih projektov, ki imajo znaten potencial za zagotavljanje večje dodane vrednosti. To možnost bi bilo treba v okviru SSO izrecno zagotoviti.

6. Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad

6.1 EESO je v svojih mnenjih o „Evropskem skladu za regionalni razvoj“ (ESRR) (3) in „Kohezijskem skladu“ (4) že natančno izrazil svoje stališče o obeh skladih.

6.2 ESRR naj bi prispeval k vsem 11 tematskim ciljem.

6.3 Natančen učinek te „usmerjenosti“ ni jasen. Ali je treba dati prednost enemu področju pred drugim ali bo o tem odločala posamezna država članica? EESO odločno podpira slednji pristop, saj to omogoča sprejetje pristopov, prilagojenih državam/regijam.

6.4 EESO je trdno prepričan, da mora ESRR zlasti še naprej zagotavljati bistveno podporo MSP. Takšno podporo je treba zagotavljati v obliki instrumentov financiranja, vzpostavljanja mrež MSP ter zagotavljanja bistvene infrastrukture (5).

6.5 Vendar EESO izraža zaskrbljenost zaradi predloga o popolni izključitvi velikih podjetij iz upravičenosti do sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj. Velika podjetja so pomemben vir raziskav in razvoja, zato bi morala biti upravičena do sredstev za izvajanje raziskav in razvoja, saj bi lahko v nasprotnem primeru ogrozili že kritično stanje v Evropi, ki zaostaja za konkurenčnimi državami, kot so ZDA in Japonska.

6.6 Glede na to, da deleža finančnih sredstev ni mogoče bistveno povečati, po mnenju EESO obstajajo nadaljnje možnosti za opredelitev jasnejših ciljev in zagotovitev, da se predlagane prednostne naložbe tesneje povežejo s cilji (6).

6.7 Sredstva iz Kohezijskega sklada naj bi prispevala k štirim tematskim področjem, povezanim z okoljem, trajnostnim razvojem in prometom (TEN-T).

6.8 Da bi se izognili preteklim napakam, ko so se sredstva iz Kohezijskega sklada namenjala prevelikemu številu projektov, EESO še enkrat poziva k večji osredotočenosti na večje projekte, ki naj bi imeli večji učinek pri zmanjševanju razlik med državami članicami in pri doseganju socialne, ekonomske in teritorialne kohezije.

6.9 Države članice morajo pri določanju tako velikih projektov zagotoviti skladnost in komplementarnost z drugimi skladi in pobudami EU (kot so instrument za povezovanje Evrope, program LIFE in različne makroregionalne strategije), da se zagotovi izkoristek celotnega potenciala različnih skladov in pobud. To je na primer izjemno pomembno pri razvoju energetske in prometne infrastrukture. Ključnega pomena je, da so različni instrumenti med seboj skladni, ne pa konkurenčni.

7. Evropski socialni sklad

7.1 Namen Evropskega socialnega sklada (ESS) je prispevati k štirim tematskim ciljem: zaposlovanje in mobilnost delovne sile; izobraževanje, znanja in spretnosti ter vseživljenjsko učenje; spodbujanje socialnega vključevanja in boja proti revščini ter krepitev upravnih zmogljivosti. Prav tako pa naj bi prispeval k drugim tematskim ciljem.

7.2 To je v skladu s stališči EESO iz mnenja o Evropskem socialnem skladu (7), da bi moral biti ESS prednostni instrument za doseganje ciljev strategije Evropa 2020, zlasti glede zaposlovanja, izobraževanja, socialne vključenosti in boja proti revščini. To stališče je še posebej pomembno v trenutnih razmerah zviševanja brezposelnosti in neprimerljive izgube delovnih mest.

7.3 EESO odločno podpira predlog Evropske komisije, da se vsaj 20 % skupnih nacionalnih odobrenih sredstev iz ESS nameni za socialno vključevanje in boj proti revščini.

8. Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja

8.1 Evropska komisija je ob upoštevanju reforme SKP do leta 2020, predloga za večletni finančni okvir 2014–2020 in trenutnih gospodarskih razmer predstavila predlog uredbe o novem Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja (EKSRP) (8). Novi EKSRP podpira prednostne naloge strategije Evropa 2020, temelji na predlogu uredbe o skupnih določbah in je v skladu z okvirom gospodarskega upravljanja EU.

8.2 EESO je v mnenju o svežnju za reformo SKP (9) pozdravil predlagano večjo uskladitev SKP ter strategije Evropa 2020 in strategije za trajnostni razvoj podeželja.

8.3 Vseeno pa morajo države članice imeti možnost prožnega določanja svojih prednostnih nalog, da se vzpostavi ravnovesje med podpiranjem posebnih ciljev SKP, kakor so določeni v Pogodbah, in spodbujanjem strategije Evropa 2020. Stalno je treba zagotavljati skladnost med obema stebroma.

8.4 Trenutno ni jasno, v kakšnem obsegu se bodo prednostne naloge iz EKSRP skladale s tistimi iz SSO. Zato bi morali ukrepi v okviru EKSRP zagotoviti podporo kmetom, lastnikom gozdov in drugim z namenom, da se ustvarijo/zaščitijo delovna mesta ter zagotovi gospodarska rast, hkrati pa uresničijo ukrepi za trajnostni razvoj in boj proti podnebnim spremembam.

8.5 Vzporedno s tem bi bilo treba vzpostaviti močno povezavo z evropskim partnerstvom za inovacije na področju produktivnosti in trajnosti kmetijstva, da se spodbudi zelena rast na vseh podeželskih območjih v EU.

8.6 V okviru EKSRP je predviden minimalni, 25-odstotni delež za ukrepe, povezane z okoljem in podnebnimi spremembami, kar EESO tudi pozdravlja. Vendar se zdi 20-odstotni delež sredstev za ukrepe, povezane s podnebjem, v zvezi s tem previsok, zato ga je treba v okviru SSO dodatno preučiti.

9. Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo

9.1 Evropska komisija je 2. decembra 2011 sprejela predlog uredbe, s katerim se v skladu z večletnim finančnim okvirom in strategijo Evropa 2020 vzpostavlja nov sklad, ki bo pomenil finančni okvir za skupno ribiško politiko (SRP) in celostno pomorsko politiko EU za obdobje 2014–2020 (10).

9.2 Predlagane ključne ukrepe je načeloma mogoče podpreti. Ključnega pomena je, da se sprejme celovit pristop za vsa druga področja politike.

9.3 SSO bi moral enako kot pri EKSRP prispevati k uskladitvi ciljev na prožen način, hkrati pa ohraniti skladnost med posebnimi cilji SRP in tistimi iz strategije Evropa 2020.

9.4 SSO bi lahko povečal preglednost glede možnih konfliktov med politikami EU, na primer med okvirno direktivo o vodah in določbami o higieni živali.

10. Horizontalna načela in cilji politike

10.1 SSO določa spodbujanje enakosti med moškimi in ženskami in nediskriminacije, izboljšanje dostopnosti za invalide ter trajnostni razvoj kot horizontalna načela, ki bi jih bilo treba uporabljati v okviru vseh skladov in tako v vseh operativnih programih. EESO podpira ta načela ter spodbuja k izvedbi učinkovite analize vseh predlogov projektov in k učinkovitemu spremljanju vseh programov, da se zagotovi trdnost teh načel.

10.2 EESO meni, da bi bilo treba uporabljati še eno horizontalno načelo, in sicer „komuniciranje o Evropi“. Glede na splošno rušenje evropskega projekta in izgubo zaupanja vanj je treba pri vsakem projektu, ki se izvaja v okviru kohezijske politike, z njegovo dodano vrednostjo jasno pokazati, kako lahko EU izboljša življenje svojih državljanov.

11. Potreba po prožnosti, poenostavitvi in zagonu

11.1 Evropska komisija in upravljavski organi držav članic morajo nameniti osrednjo pozornost poenostavitvi postopkov. Ob priznavanju, da je treba vsak porabljen euro dobro utemeljiti, je nesprejemljivo, da je proces upravljanja in uporabe sredstev EU še naprej tako obremenjujoč, pri čemer so upravičenci, ki ta sredstva najbolj potrebujejo (npr. MSP, nevladne organizacije), nazadnje prikrajšani (11). Poleg tega si je treba čim bolj prizadevati, da bodo finančna sredstva namenjena samo tistim projektom, ki imajo dejansko dodano vrednost.

11.2 SSO mora dejansko zmanjšati upravne obremenitve in stroške za upravičence in izvedbene organe, da se zagotovi dodana vrednost. Potrebno tesnejše usklajevanje, ki se zahteva v okviru SSO, pa bi lahko pomenilo zvišanje upravnih bremen za upravljavske in izvedbene organe, kar bi lahko privedlo tudi do dodatnih bremen in zapletov za upravičence. Komisija mora pred dejansko izvedbo opraviti temeljito analizo novih upravnih postopkov.

11.3 Okrepiti je treba usklajevanje v državah članicah in v Komisiji, da bi tako izkoristili sinergije med politikami in instrumenti ter omejili podvajanje, kompleksnost in birokracijo. Za to bo potrebno tesnejše sodelovanje med službami Komisije, pristojnimi za sklade SSO, in znotraj teh služb, v vseh fazah pogajanj in izvajanja, zaradi zagotavljanja bolj doslednega in usklajenega pristopa. Pri tem se je treba izogniti povečevanju upravne obremenitve.

11.4 EESO pozdravlja predlagano uporabo e-upravljanja za zagotavljanje večje učinkovitosti. Takšen sistem pa ne bi smel biti omejen samo na sklade SSO, temveč bi moral vključevati vse finančne tokove EU in bi moral biti dostopen za vse.

11.5 Trenutno se predvideva, da lahko Evropski parlament in Svet pozoveta Komisijo, naj ob vsaki večji spremembi strategije Evropa 2020 predloži predlog o pregledu SSO. EESO meni, da je to preveč omejujoče. Prepričan je, da bi morala obstajati možnost prilagoditve SSO spremenjenim okoliščinam, zlasti kadar se socialno-gospodarsko okolje bistveno spremeni, kar zahteva odziv na ravni celotne EU.

11.6 Podobno prožne bi morale biti tudi države članice, da lahko prilagodijo svoje nacionalne programe več različnim okoliščinam kot pa samo tematskim ciljem politike.

11.7 EESO poziva Komisijo, naj uvede redni in obvezni pregled SSO, ki bo omogočil izvedbo bistvenih sprememb.

12. Pristop na podlagi pogodb o partnerstvu

12.1 Načelo partnerstva, kot je določeno v členu 5 uredbe o skupnih določbah, je bistveno načelo, ki bo prispevalo k izboljšanju učinkovitosti kohezijske politike EU in ga morata Svet in Parlament kot takega odločno podpreti.

12.2 Posvetovanje z ustreznimi zainteresiranimi stranmi pri pripravi pogodb o partnerstvu bo ključno za zagotovitev, da se tematski cilji preoblikujejo v konkretne ukrepe in cilje za pametno, trajnostno in vključujočo rast.

12.3 S pogodbami o partnerstvu bi bilo treba elemente iz SSO prenesti v nacionalni okvir ter določiti trdne zaveze za uresničevanje prednostnih nalog, določenih v uredbah o skladih SSO. Za uporabo načela partnerstva v praksi je treba v procesu odločanja uporabiti pristop od spodaj navzgor, pri čemer morajo Evropska komisija in države članice pred podpisom pogodb o partnerstvu ustrezno upoštevati stališča civilne družbe.

12.4 Komisija je objavila predlagan kodeks dobre prakse za pripravo pogodb o partnerstvu. To je dobro utemeljen dokument, ki vsebuje koristna navodila za države članice glede sodelovanja s civilno družbo. EESO ne razume, zakaj je Svet zavrnil ta kodeks dobre prakse, zato poziva Svet k njegovi ponovni uvedbi.

12.5 Medtem ko so države članice odgovorne za prilagoditev svojih procesov za vključitev civilne družbe, pa mora Evropska komisija zagotoviti aktivno in primerno sodelovanje vseh ustreznih akterjev. Vendar EESO meni, da Evropska komisija trenutno nima potrebnih instrumentov in mehanizmov spremljanja, da bi to dosegla. Če država članica ne bo ustrezno vključila civilne družbe, bi lahko to preprečilo sklenitev pogodbe o partnerstvu. Poleg tega bi moral pojem partnerstva zajemati več kot le fazo načrtovanja ter se uporabljati tudi za faze izvajanja, spremljanja in ocenjevanja.

12.6 EESO poudarja, da je treba civilni družbi zagotoviti vse informacije o „novem pristopu“, ki ga izvaja Evropska komisija glede skladov SSO in pogodb o partnerstvu. Proces in način vključitve civilne družbe v vse faze priprave in izvajanja pogodb o partnerstvu je treba pojasniti z jasnim in učinkovitim komuniciranjem, da se zagotovi učinkovita udeležba civilne družbe v procesu partnerstva.

12.7 Pogodbe o partnerstvu za strategijo Evropa 2020 ne bi smele biti osredotočene na priporočila za posamezne države. Temeljiti bi morale predvsem na različnih elementih, kot so nacionalni programi reform, ki se oblikujejo glede na razmere v posamezni državi članici, medtem ko priporočila za posamezne države niso nujno prilagojena posebni situaciji v državi članici. Pogodbe o partnerstvu bi morale biti usmerjene tudi na nacionalne strategije za zmanjšanje revščine, enakost spolov ter nacionalne strategije na področju invalidnosti, pa tudi na trajnostni razvoj.

13. Teritorialni vidik SSO

13.1 V okviru SSO je treba posebej priznati teritorialne posebnosti, ki so v glavnem povezane z velikostjo in profilom gospodarskih, socialnih in teritorialnih struktur in ki vplivajo na izvajanje skladov SSO. To je pomemben vidik SSO, saj bodo države članice na podlagi tega lahko zagotovile, da bo oblika partnerstva zadovoljila njihove posebne potrebe na področju razvoja in s tem potrebe njihovih ozemelj.

13.2 Za zagotovitev zavezanosti k strategiji Evropa 2020 je potrebna večja prožnost, da se bodo lahko države članice in regije čim bolj učinkovito in uspešno odzivale na določene skupne cilje, hkrati pa spoštovale teritorialne, gospodarske in socialne raznolikosti in posebnosti.

13.3 SSO bi zato moral zagotoviti dodatne smernice glede reševanja teritorialnih izzivov in posebnih potreb v okviru pogodb o partnerstvu. To velja zlasti za območja iz člena 174 PDEU.

13.4 EESO priporoča, da se pri delitvenem ključu, ki se uporablja za sklade SSO, bolj upoštevajo teritorialne razlike.

V Bruslju, 12. decembra 2012 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Organizirana civilna družba je del civilne družbe, ki ga sestavljajo organizacije, ki so same sestavni del družbe. Z drugimi besedami, vse organizacije civilne družbe so nedržavne organizacije, nastale na zasebno pobudo, njihovi člani pa aktivno sodelujejo pri oblikovanju javnih zadev na osnovi tega, za kar se zavzemajo, in se pri tem opirajo na svoje posebno znanje, sposobnosti in področje delovanja. Ta opredelitev zajema celo vrsto organizacij: združenja delodajalcev, sindikate, združenja za spodbujanje nekaterih zadev splošnega pomena in t. i. nevladne organizacije.

(2) Predloga 1 in 2 sta v skladu z mnenjem EESO Strukturni skladi – splošne določbe, UL C 191, 29.6.2012, str. 30.

(3) UL C 191, 29.6.2012, str. 44.

(4) UL C 191, 29.6.2012, str. 38.

(5) Na primer ustanavljanje industrijskih parkov.

(6) Glej mnenje EESO o Evropskem skladu za regionalni razvoj, UL C 191, 29.6.2012, str. 44.

(7) UL C 143, 22.5.2012, str. 82.

(8) COM(2011) 627 final, 19.10.2011.

(9) UL C 191, 29.6.2012, str. 116.

(10) COM(2011) 804 final - 2011/0380 (COD).

(11) Po podatkih Evropskega združenja obrti, malih in srednje velikih podjetij (UEAPME) samo 2 % do 3 % MSP koristi sredstva skladov EU, ki znašajo samo 1 % do 2 % vseh sredstev, ki so na voljo MSP.