[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 14.7.2006

COM(2006) 395 konč.

SPOROČILO KOMISIJE

Povzetek dejavnosti, izvedenih med letoma 2004 in 2005 pri izvajanju Naslova II, Poglavja 3 do 10 Pogodbe Euratom {SEC(2006) 942}

KAZALO

1. Uvod 4

2. Reorganizacija služb Komisije 4

3. Politični in pravni razvoj 5

3.1. Položaj zakonodajnih predlogov Komisije 5

3.1.1. Jedrski paket 5

3.1.2. Direktiva o pošiljkah 5

3.1.3. Nova uredba o zaščitnih ukrepih 5

3.2. Izvajanje zakonodaje – kršitve 6

3.2.1. Pravni razvoj 6

3.2.2. Prenos zakonodaje in kršitve 6

4. Širitev 6

5. Splošni razvoj na jedrskem področju v EU 7

5.1. Razgradnja, upravljanje z radioaktivnimi odpadki in prevoz 7

5.1.1. Razgradnja 7

5.1.2. Radioaktivni odpadki 8

5.1.3. Prevoz radioaktivnih snovi 8

5.2. Zaščitni ukrepi na jedrskem področju 8

5.2.1. Inšpekcije nadzora 8

5.2.2. Dodatni protokoli 9

5.3. Zaščita pred sevanjem 10

5.3.1. Dejavnosti na podlagi člena 31 Pogodbe Euratom 10

5.3.2. Izvajanje zahtev Euratom o radioaktivnosti v okolju 10

5.3.3. Pripravljenost na izredne dogodke 11

5.4. Dobave jedrskih snovi 11

6. Mednarodno Sodelovanje 12

6.1. Sporazumi s tretjimi državami 12

6.1.1. Japonska 12

6.1.2. Ukrajina 12

6.1.3. Kazahstan 12

6.1.4. Uzbekistan 12

6.2. Mednarodne konvencije 12

6.2.1. Konvenciji o jedrski varnosti 12

6.2.2. Skupna konvencija 13

6.2.3. Konvencija o fizičnem varovanju jedrskega materiala (CPPNM) 13

6.2.4. Konvencija o zgodnjem obveščanju o jedrskih nesrečah in Konvencija o pomoči v primeru jedrskih nesreč ali radiološke nevarnosti 13

6.3. Sodelovanje z IAEA in drugimi mednarodnimi organizacijami 13

SPOROČILO KOMISIJE

Povzetek dejavnosti, izvedenih med letoma 2004 in 2005 pri izvajanju Naslova II, Poglavja 3 do 10 Pogodbe Euratom.

1. UVOD

To sporočilo opisuje dejavnosti, ki so jih izvedli Generalni direktorat za energetiko in promet (GD TREN), direktorat H (jedrska energija) in direktorat I (zaščitni ukrepi na jedrskem področju) kot del dejavnosti Komisije na podlagi Pogodbe Euratom (v nadaljevanju „Pogodba“). GD TREN je pristojen za izvedbo večine določb Naslova II Pogodbe Euratom (Poglavja 3 do 10), ki zajemajo jedrsko varnost, naložbe, skupna podjetja, zaščitne ukrepe in zunanje odnose. To sporočilo vključuje tudi povzetek dejavnosti Evropske agencije za preskrbo (ESA)[1]. Dejavnosti v zvezi s spodbujanjem raziskav so na voljo v letnih poročil o dejavnostih[2] GD RTD in JRC. Priprava in izvajanje programa TACIS spada v pristojnost obeh GD RELEX in GD AIDCO[3], PHARE pa upravlja GD ELARG[4]. Določitev posojil Euratom upravlja GD ECFIN[5]. Delo dveh laboratorijev na kraju samem (v Haagu in Sellafieldu) v obratih za predelavo nadzira JRC in financira GD TREN.

2. REORGANIZACIJA SLUžB KOMISIJE

Razvoj reorganizacije služb Komisije na jedrskem področju je potekal vse od oblikovanja direktoratov H in I leta 2003. Pristojnosti in osebje, ki je obravnavalo pravna in tehnična vprašanja, kot tudi mednarodna povezave in trženje na jedrskem področju, je bilo prestrukturirano na lokaciji v Luxembourgu. Zaradi tega se samo službe, ki obravnavajo raziskovalni program Euratom in program TACIS nahajajo v Bruslju. Direktorat H obravnava v glavnem pogajanja v zvezi z mednarodnimi sporazumi in konvencijami, izvajanje Pogodbe ter iz nje izpeljane zakonodaje, tehnične vidike jedrskega gorivnega ciklusa, upravljanje in poročanje računovodstva jedrskih snovi in radiološke zaščite. Direktorat I načrtuje in izvaja inšpekcijske dejavnosti zaščitnih ukrepov, vključno z logistično podporo. ESA je pristojna za zagotavljanje redne in pravične preskrbe z jedrskim gorivom za uporabnike Skupnosti s sredstvi skupne politike preskrbe. Tudi ESA je bila leta 2004 premeščena v Luxembourg.

3. POLITIčNI IN PRAVNI RAZVOJ

3.1. Položaj zakonodajnih predlogov Komisije

3.1.1. Jedrski paket

Komisija je dejavno sodelovala pri razpravah v Svetu in Parlamentu o svojih predlogih za direktivi Sveta o varstvu jedrskih objektov in o varnem upravljanju izrabljenega jedrskega goriva in radioaktivnih odpadkov, ki sta bili predstavljeni leta 2003. Komisija je 8. septembra 2004[6] sprejela dva pregledana predloga ob upoštevanju stališč Parlamenta in razprav v Svetu. Kljub ugodnemu mnenju Evropskega parlamenta o teh predlogih ter podpori večine v Svetu pa zahtevana kvalificirana večina ni bila dosežena in o popravljenih predlogih v Svetu niti leta 2004 niti 2005 ni bilo nadaljnje razprave.

Namesto tega se je na podlagi sklepov Sveta iz junija 2004, da se pregleda zadevna vprašanja, določil „Akcijski načrt o jedrski varnosti in varnem upravljanju izrabljenega jedrskega goriva in radioaktivnih odpadkov“. Delovna skupina za jedrsko varnost, ki je bila ustanovljena v ta namen, pripravlja tehnično poročilo (predvideno za konec leta 2006). Službe Komisije sodelujejo v tem postopku.

3.1.2. Direktiva o pošiljkah

Komisija je sprejela predlog[7] za Direktivo Sveta o nadzorovanju pošiljk radioaktivnih odpadkov in izrabljenega goriva, katerega namen je nadomestiti obstoječo Direktivo 92/3. Predlagana direktiva, ki mora tudi veljati za izrabljeno gorivo, namenjeno za predelavo, poenostavlja postopke ter zagotavlja doslednost pri uporabi Direktive o temeljnih varnostnih standardih (TVS) in mednarodnih konvencijah. Novembra 2004 je bil predlog posredovan EESC[8], da ta izrazi mnenje[9]. Končni predlog je bil sprejet in posredovan Svetu decembra 2005[10].

3.1.3. Nova uredba o zaščitnih ukrepih

Razprave o novi uredbi o zaščitnih ukrepih[11] so bile končane aprila 2004. Svet ministrov je sprejel Uredbo 30. aprila 2004. Nemudoma je sledil postopek, s katerim jo je Komisija dokončno sprejela. Prevod v vse uradne jezike je zakasnil njeno objavo do 28. februarja 2005. Veljati je začela 20. marca 2005.

Komisija je sprejela[12] – v obliki priporočila – Smernice za uporabo nove uredbe Euratom o zaščitnih ukrepih , ki povzemajo razlage, dogovore in sporazume, dosežene z državami članicami in zagotavljajo upravljavcem jedrskih elektrarn nezavezujoča navodila.

3.2. Izvajanje zakonodaje – kršitve

3.2.1. Pravni razvoj

Proti koncu leta 2003 sta bila dokončana dva pomembna dela zakonodaje.

Direktiva Sveta o nadzoru visokoaktivnih zaprtih radioaktivnih virov in virov neznanega izvora (Direktiva HASS)[13] je bila mednarodno priznana kot pomemben dosežek (G8, IAEA), ki obravnava pomisleke o zlonamernih uporabah medicinskih ali industrijskih virov. Delavnica, ki je bila organizirana marca 2005, je obravnavala težave, na katere so naletele države članice pri prenosu Direktive. Do roka za prenos, dne 31. decembra 2005, je 19 držav članic priglasilo osnutek nacionalnih ukrepov o izvajanju Direktive, kot je določeno v členu 33 Pogodbe; 5 od teh držav članic je nadalje sprejelo in priglasilo končne ukrepe.

Priporočilo Komisije[14] o standardiziranih informacijah glede radioaktivnih izpustov v zrak in odpadne vode iz normalno delujočih jedrskih reaktorjev in predelovalnih objektov v okolje je pomagalo opredeliti specifikacije nove zbirke podatkov, ki je bila zdaj izdelana.

3.2.2. Prenos zakonodaje in kršitve

Komisija je obširno ocenila izvajanje Pogodbe in sekundarne zakonodaje, ki izhaja iz let 2004 in 2005.

Na podlagi členov 141–143 Pogodbe je bilo začetih 13 novih primerov. Skupaj je bilo obravnavanih 29 postopkov za ugotavljanje kršitev, ki so zadevali nezadostno spoštovanje določb o zdravju in varnosti (naslov II, poglavje 7 Pogodbe), zaščitnih ukrepih (naslov II, poglavje 7) in zunanjih odnosih (naslov II, poglavje 10).

Posebne nepopolnosti so se obravnavale s posebnimi sredstvi, predvidenimi v poglavju 7. Komisija je sprejela Direktivo na podlagi člena 82 Pogodbe, s katero je zadevno državo pozvala, da zagotovi knjiženje vseh jedrskih snovi in njegovo dostopnost inšpektorjem Euratoma. Ker odgovor državnih organov ni bil zadovoljiv, je Komisija sklenila, da primer predloži Sodišču Evropskih skupnosti.

V drugem primeru je Komisija sprejela Sklep na podlagi člena 83 Pogodbe, da bi kaznovala (na podlagi člena 83(1)(a)) upravljavca jedrskega objekta, ki ni zadovoljivo izpolnil svojih obveznosti.

Informacije o drugih primerih so v Prilogi (navedeni v Delovnem dokumentu osebja Komisije).

4. ŠIRITEV

Med letom 2004 in prvo polovico 2005 je bila posvečena posebna pozornost pripravi izvajanja zaščitnih ukrepov Euratom v novih državah članicah. Razvit je bil informacijski program, ki je bil ob upoštevanju zgoraj omenjenih novih uredb o zaščitnih ukrepih oblikovan za zagotavljanje zahtev poročanja novih držav članic. Namestitev ustrezne strojne in programske opreme se je začela v drugi polovici leta 2004. Pričakuje se, da bodo upravljavci v novih državah članicah s popolnim izvajanjem in sistematično uporabo začeli v začetku leta 2006.

Da bi zagotovili nemoten prehod od poročanja o izvajanju zaščitnih ukrepov na podlagi dvostranskih sporazumov z IAEA k izvajanju zaščitnih ukrepov na podlagi sporazuma države članice / Euratom / IAEA so bili poglobljeni redni stiki z državnimi organi in nosilci jedrske dejavnosti.

Posebna pozornost je bila tudi posvečena prihodnjim inšpekcijskim dejavnostim v novih državah članicah. Jedrska industrija v teh državah je najpogosteje omejena na energijske reaktorje in skladišča. Vzpostavljen je bil program misije za ugotavljanje dejstev in tehnične naloge.

EU je v pripravah na prihodnjo širitev večkrat poudarila pomembnost visoke ravni jedrske varnosti v Bolgariji in Romuniji.

Bolgarija mora zagotoviti skladnost z zahtevami in postopki Euratom. Po strokovnem pregledu jedrske varnosti jedrske elektrarne Kozloduj (JE) leta 2003 je bilo objavljeno poročilo o stanju. Potrdilo je pomembnost zaveze Bolgarije, da v najkrajših možnih rokih dokončno zapre enote 1 do 4 JE Kozloduj. Ta zaveza je vključena v Akt o pristopu Bolgarije, ki je bil podpisan 25. aprila 2005 v Luxembourgu.

Pogajanja o poglavju energije z Romunijo so bila končana konec leta 2004. Romunija je nadaljevala z razvojem svojega ureditvenega okvira jedrske varnosti. Vendar še zmeraj velja, da mora izboljšati varnost reaktorja Candu[15] v jedrski elektrarni Cernavoda, nadaljevati razvoj nacionalnih programov varnega upravljanja izrabljenega jedrskega goriva in radioaktivnih odpadkov ter okrepiti zmogljivost jedrskih regulativnih organov.

Pri Hrvaški in Turčiji je pregledovanje ustrezne zakonodaje v teku.

5. SPLOšNI RAZVOJ NA JEDRSKEM PODROčJU V EU

5.1. Razgradnja, upravljanje z radioaktivnimi odpadki in prevoz

5.1.1. Razgradnja

Komisija je nadaljevala s svojim delom pri izvajanju Protokolov Pogodbe o pristopu za Ignalino in Bohunice. V letu 2004 je bilo za to na voljo 138 milijonov EUR, medtem ko je bilo za leto 2005 namenjenih 139 milijonov EUR. Večino teh pomoči so zagotovili mednarodni podporni skladi za razgradnjo, ki jih upravlja EBRD[16] in nadzira zbor darovalcev, ki mu predseduje predstavnik Komisije. Na zahtevo upravičenca se je delež pomoči za razgradnjo, ki ga dvostransko upravljata Litva in Komisija, skoraj podvojil – iz 10 milijonov EUR leta 2004 na 18 milijonov EUR leta 2005. Ta zadnja pomoč je zagotovljena z uporabo pristopa vrste PHARE in se uporablja za obravnavo vprašanj vzdrževanja kulture varnosti ter vprašanj, povezanih s socialnimi vidiki.

Kot odgovor na pomisleke Evropskega parlamenta o Direktivi o skupnih pravilih za notranji trg elektrike je bilo leta 2004 objavljeno poročilo o uporabi finančnih sredstev, namenjenih za razgradnjo jedrskih elektrarn[17]. Komisija je navedla potrebo po spoštovanju štirih temeljnih načel – ustreznosti, dostopnosti in uporabe skladov, kot tudi njihovega transparentnega upravljanja. Leta 2005 je bilo pripravljeno drugo poročilo, ki zajema vse vrste komercialnih jedrskih objektov v EU[18]. Kot podlaga za poročilo so se uporabila posvetovanja z državami članicami, Evropskim parlamentom in industrijskimi izvedenci, kot tudi odgovori na posebne vprašalnike po državah. Objavljeno bo priporočilo, ki bo pozivalo države članice, da sprejmejo potrebne ukrepe v zvezi z zgoraj omenjenimi temeljnimi načeli.

5.1.2. Radioaktivni odpadki

Dostopnost tehnologij, katerih cilj je zmanjšati obseg in radiotoksičnost dolgoživih radionuklidov, kar zagotavlja bolj varno in sprejemljivo ravnanje s takimi snovmi in njihovo odlaganje, bi lahko prispevala k pospešitvi nacionalnih odločitev o vprašanju upravljanja z radioaktivnimi odpadki.

Delovni program Komisije za leto 2005 je vseboval predlog za ustanovitev skupnega podjetja, ki bi se osredotočilo na raziskovalne dejavnosti v zvezi z upravljanjem radioaktivnih odpadkov. Za doseg soglasja je bilo na poti k tej pobudi opravljenih nekaj predhodnih korakov. Službe Komisije proučujejo, kako vzpostaviti tehnološko pobudo, kot sredstvo za posvet in izgradnjo soglasja z industrijskimi partnerji in opredeliti najobetavnejše tehnologije za učinkovito upravljanje z radioaktivnimi odpadki. Končni cilj pobude bo predstaviti možnost za zmanjšanje življenjske dobe produktov radioaktivnih odpadkov ter izvedljivost njihovega podtalnega odlaganja. Priprave bodo izvedene v okviru 7. okvirnega raziskovalnega programa Euratom.

5.1.3. Prevoz radioaktivnih snovi

Leta 2004 je stalna delovna skupina (SDS) o prevozu radioaktivnih snovi dokončala svoje 5. poročilo. Predlaga ukrepe za izboljšanje dejavnosti sektorja in zvišanje ravni varnosti. Poročilo bo posodobljeno, da bi zajelo trenutno stanje po zadnji širitvi EU.

5.2. Zaščitni ukrepi na jedrskem področju

5.2.1. Inšpekcije nadzora

Dne 30. aprila 2004 je Komisija sprejela Sporočilo[19] o načelih novega pristopa k jedrskim zaščitnim ukrepom, ki se osredotoča neposredno na cilje Pogodbe in upošteva razvoj mednarodnih interesov in opisuje, kako se bodo izvajale inšpekcijske naloge, zaupane GD TREN.

Od oktobra 2004 se v Svetu redno razpravlja o pristopih k jedrskim zaščitnim ukrepom. Skozi vse leto 2005 so se vrstila dvostranska posvetovanja z več državami članicami (Belgijo, Finsko, Francijo, Italijo, Nemčijo, Španijo, Švedsko, Združenim kraljestvom), da bi se predstavila nova politika zaščitnih ukrepov in bi se razpravljalo o njej. Britansko predsedstvo je pripravilo dokument novega okvira za zaščitne ukrepe Euratom, ki ga je priglasil COREPER. To je korak naprej pri doseganju skupnega razumevanja med državami članicami in Komisijo na poti izvajanja zaščitnih ukrepov, ob spoštovanju vloge vseh udeleženih strani, kot je določeno s Pogodbo. Vzporedno so potekala srečanja z velikimi industrijskimi podjetji, da bi se ocenil vpliv novih metodologij, kot so revizija knjiženja jedrskih snovi nosilca in kontrolni sistemi, kakor tudi spremenjen osnovni ritem periodičnosti inšpekcij.

O razvoju se je obveščalo IAEA. Pripravlja se okvir za prihodnje sodelovanje Euratoma in Agencije.

Do 1. maja 2004 so službe Komisije izvajale inšpekcije nadzora na jedrskih obratih novih držav članic.

5.2.2. Dodatni protokoli

Dodatni protokoli (DP), ki zajemajo države članice EU-15, veljajo od 30. aprila 2004. V primerjavi s tradicionalnim sporazumom o zaščitnih ukrepih daje DP IAEA dva nova sklopa pooblastil. Prvič morajo države IAEA zagotoviti razširjeno izjavo dejavnosti na jedrskem področju in drugič dobi IAEA pravico opravljati obiske v kratkem roku na lokacijah, ki so povezana z jedrskim gorivnim ciklusom (dodatni dostop).

Komisija v svojem imenu poroča IAEA informacije v zvezi z jedrskimi snovmi na podlagi DP za vse države članice. Poleg tega Komisija pripravlja poročila v odgovor razširjenim zahtevam po informacijah o DP za 10 (t.i. države „side-letter“) od 13 držav brez jedrskega orožja. Te države sicer ohranjajo odgovornost za točnost zagotovljenih podatkov, vendar je Komisija privolila, da bo zbirala podatke ter za njih predložila poročila. Avstrija, Švedska in Finska so se odločile, da ta del informacije poročajo na podlagi odgovornosti države neposredno IAEA, Komisiji pa pošljejo kopijo. Dve državi z jedrskim orožjem (Francija in Združeno kraljestvo) pošljeta izjave neposredno IAEA.

Čeprav je veliko izjav prispelo prepozno, so bili upoštevani vsi roki za poročanje Komisije za države „side-letter“.

Decembra 2005 sta Slovaška in Estonija končali postopke za pristop k tristranskemu sporazumu (INFCIRC[20]/193). Ostalih osem novih držav članic ima vsaka dvostranski sporazum o zaščitnih ukrepih in veljaven DP. Pričakuje se, da bodo pristopile k skupnemu sporazumu leta 2006, ko bodo končani nacionalni zakonodajni postopki.

IAEA je za izvedbo dejavnosti preverjanja leta 2004 enkrat uporabila svoja pooblastila (dodatni dostop). Dostop je potekal 21. decembra 2004 v Helsinkih na Finskem. Prisoten je bil inšpektor Komisije iz GD TREN. Leta 2005 je bila na podlagi sporazuma INFCCIRC 193 izvedena vrsta nadaljnjih dodatnih dostopov v skoraj vseh državah članicah. Na splošno so določbe DP v zvezi s pravicami do dostopa zapletene. Uradnikom Komisije, prisotnim med dodatnim dostopom, je naročeno, da zagotovijo spoštovanje pravic IAEA, držav članic in upravljavca prostorov, ki je predmet dostopa v kratkem roku.

5.3. Zaščita pred sevanjem

5.3.1. Dejavnosti na podlagi člena 31 Pogodbe Euratom

Konec leta 2004 je Komisija z namenom možne spremembe BSS pripravila Konferenco on novem osnutku priporočil o zaščiti pred sevanjem 2005 ICRP[21]. Na podlagi izračunov Skupine znanstvenih izvedencev je Komisija pripravila dokument o stališču o priporočilih ICRP in ga sporočila ICRP.

Na podlagi člena 31 Pogodbe je bila ustanovljena nova skupina izvedencev, ki bi vključevala izvedence iz novih držav članic. Skupina je vzpostavila delovni program za pregled BSS.

5.3.2. Izvajanje zahtev Euratom o radioaktivnosti v okolju

Komisija je leta 2004 izvedla pet preverjanj na podlagi člena 35[22] Pogodbe, tri v EU-15 (predelovalni obrat Sellafield, JE Trillo (E), obrat Dounreay (UK)) in dve v novih državah članicah: Temelin (CZ) in Paks (HU). Ta številka se je leta 2005 povečala na šest preverjanj, predvsem v novih državah članicah: Ignalina (LT), Temelin (CZ), Slovaška in Estonija. Poleg tega sta bili Grčija in predelovalni obrat v La Hague (FR) predmet ponovnih pregledov.

Posodobljen je bil dokument, ki opisuje pristop, standardne ureditve za izvajanje pregledov po členu 35 pa so bile posodobljene in poslane 10 novim državam članicam v vednost. Decembra 2004 se je o osnutku razpravljalo s predstavniki držav članic. Pri nekaterih novih državah članicah je bil ta dokument sicer vključen v posamezni dvostranski protokol, vendar Komisija predlaga Sporočilo o izvajanju pregledovanj člena 35, da se uskladijo dejavnosti v vseh državah članicah. Pričakuje se, da bo Sporočilo sprejeto leta 2006.

Državam članicam je bil poslan vprašalnik, da bi se zbrale informacije o nacionalnih zahtevah in inšpekcijskih dejavnostih pri izvajanju člena 35. V pripravi je študija, ki bo proučila odgovore in dala priporočila za prihodnje ureditve izvajanja.

Na podlagi člena 36 Pogodbe države članice pošljejo informacije o stopnjah radioaktivnosti v okolju. Priporočilo Komisije[23] opisuje vsebino, časovno razporeditev in sredstva za pošiljanje podatkov. Na tem področju od prvega poročanja (junij 2002) ni bilo poročil o težavah.

Devet načrtov za odlaganje radioaktivnih odpadkov, ki so jih predložile države članice v skladu s členom 37[24] Pogodbe, je bilo ocenjenih leta 2004. Leta 2005 je bilo ocenjenih trinajst načrtov. Predložitev podatkov je povzročilo sprejetje ustreznega mnenja Komisije. Komisija je 14. marca 2005 sprejela poročilo Evropskega parlamenta o izvajanju člena 37 med julijem 1994 in decembrom 2003.

5.3.3. Pripravljenost na izredne dogodke

Ureditev Skupnosti za nujno izmenjavo informacij (ECURIE[25]) je delovala 24 ur na dan. Vse države kandidatke so že dolgo pred majem 2004 podpisale sporazum o sodelovanju. Vse nove države članice so bile udeležene v ECURIE že pred majem 2004, torej so bile zahtevane kontaktne osebe in pristojni organi vzpostavljeni pred pristopom (razen pri Malti, v juniju) in večina jih ima v celoti delujočo namensko opremo. Romunija in Bolgarija sta podpisali sporazume ECURIE; Turčija in Hrvaška sta bili udeleženi v sistemu na ravni storitev. Delovanje sporazumov ECURIE se je redno preverjalo. GD TREN je sodeloval v mednarodnih vajah za izredne dogodke, vključno z glavno vajo Convex-3, ki jo je maja 2005 pripravila Romunija.

Komisija je igrala dejavno vlogo pri predlogu Codex Alimentarius WHO-FAO[26], da bi se določile trajne smernice največjih dovoljenih ravni radionuklidov v hrani za mednarodno trgovino. Alternativni predlog Komisije je v Svetu pridobil visoko stopnjo soglasja. Stališče Komisije je nazadnje potrdila skupina izvedencev, ustanovljena na podlagi člena 31 Pogodbe, kar je Skupnost pri zastopanju svojih stališč v odboru Codex Alimentarius aprila 2005 postavilo v močan položaj. „Skupno stališče“ Skupnosti je spodbudilo odbor Codex, da Skupnosti skupaj z IAEA (avtor izvirnega predloga) zaupa ponovno oblikovanje smernic. Nov osnutek, ki bi se lahko sprejel leta 2006, v celoti odraža stališče Skupnosti o obsegu smernic (samo v primeru izrednega dogodka) ter o ločenem upoštevanju hrane za dojenčke.

5.4. Dobave jedrskih snovi

Kanada je ostala največji dobavitelj naravnega urana EU, medtem ko je Rusija največji celotni dobavitelj, če se upoštevajo tudi ponovno obogateni ostanki in visoko obogateni uran (HEU).

Varnost dobave je postala bolj osrednje vprašanje, kot je bila pred nekaj leti, ko so bile cene nižje in dobave lažje dostopne. Skoraj polovica svetovnih potreb reaktorjev po jedrskem gorivu je bila v zadnjih letih zagotovljena s pomočjo dodatnih dobav iz prejšnjih zalog ter iz mešanja visoko obogatenega urana iz vojaških virov. Po mnenju ESA je potrebno več primarne proizvodnje. Povečanje cen urana od leta 2003 je povzročilo večje izkoriščanje in rudarske dejavnosti, kar je povečalo svetovno proizvodnjo urana za 14 % v letu 2004 in bo v letu 2005 verjetno še naraslo.

Glavni razvoj industrije v EU je bila odobritev Komisije (na podlagi pravil o združitvah ES) tehnološke mešane družbe med dvema evropskima podjetjema za obogatitev urana oktobra 2004. Ta mešana družba bo omogočala eni izmed njih, da pridobi tehnologijo centrifugiranja, ki jo je razvila druga, in da zgradi nov obrat za obogatitev urana s centrifugiranjem, ki bo predvidoma začel s proizvodnjo leta 2007.

6. MEDNARODNO SODELOVANJE

6.1. Sporazumi s tretjimi državami

6.1.1. Japonska

V letu 2004 je Komisija končala pogajanja, sprejela in Svetu posredovala priporočilo[27], da potrdi sprejetje dveh sporazumov z Japonsko o sodelovanju pri uporabi jedrske energije v miroljubne namene ter o jedrskih raziskavah in razvoju. Po zahtevkih za razlago z japonske strani je Komisija Svetu predložila spremembe osnutka, ki so sprejemljive za Svet. Sporazum je bil podpisan februarja 2006.

6.1.2. Ukrajina

Septembra 2004 je Svet potrdil sprejetje sporazuma, ki ga sklenila Komisija, o sodelovanju pri uporabi jedrske energije v miroljubne namene med Euratom in Kabinetom ministrov Ukrajine[28]. Komisija je sporazum podpisala 28. aprila 2005.

Ta sporazum zajema jedrsko varnost, nadzorovano jedrsko fuzijo, jedrske raziskave in razvoj, mednarodne prenose, vključno s trgovino z jedrskimi snovmi in zagotavljanjem storitev jedrskega gorivnega ciklusa, kakor tudi ukrepov s ciljem preprečevanja nedovoljene trgovine z jedrskimi snovmi.

6.1.3. Kazahstan

Leta 2004 so se nadaljevala pogajanja o dvostranskem sporazumu o sodelovanju pri uporabi jedrske energije v miroljubne namene. Spremenjeni predlog sporazuma je bil Kazahstanu predložen februarja 2005.

6.1.4. Uzbekistan

1. avgusta 2004 je začel veljati dvostranski sporazumu o sodelovanju pri uporabi jedrske energije v miroljubne namene.

6.2. Mednarodne konvencije

6.2.1. Konvenciji o jedrski varnosti

Komisija je spremenila svoj Sklep 1999/819/Euratom z dne 16. novembra 1999 o pristopu Evropske skupnosti za atomsko energijo (Euratom) h Konvenciji o jedrski varnosti iz leta 1994 glede izjave, priložene k Sklepu[29]. Kot posledica odločitve sodišča[30] je bila Generalnemu sekretarju IAEA posredovana nova izjava o pristojnostih.

Na 3. pregledovalnem sestanku Konvencije o jedrski varnosti (april 2005) je Euratom drugič sodeloval kot pogodbenica, vendar prvič po tem, ko je izdelal razširjeno izjavo o pristojnostih. Komisija je predstavila poročilo, ki zajema vse glavne vidike Konvencije.

6.2.2. Skupna konvencija

„Skupna konvencija o varnem ravnanju z izrabljenim jedrskim gorivom in o varnem ravnanju z radioaktivnimi odpadki“, sklenjena pod vodstvom IAEA, je začela veljati 18. junija 2001. Oktobra 2001 je Komisija Svetu predložila predlog, da pristopi h konvenciji. Januarja 2005 je Svet sprejel Sklep[31] o odobritvi pristopa Euratoma h konvenciji, kot tudi izjavo o področju njenih pristojnosti.

14. junija 2005 je Komisija sprejela potrebno Odločbo[32] o pristopu Euratoma k Skupni konvenciji. Pristop velja od januarja 2006.

6.2.3. Konvencija o fizičnem varovanju jedrskega materiala (CPPNM)

Leta 2004 je IAEA razširil Predlog za spremembe CPPNM. Po pripravljalnem sestanku aprila 2005 so na amandmajski konferenci 8. julija sprejeli spremembo CPPNM.

Svet je s svojim Sklepom[33] z dne 28. junija 2005 pooblastil Komisijo, da se pogaja o spremembah k CPPNM glede zadev, ki so v pristojnosti Skupnosti. Euratom je zato v celoti sodeloval na amandmajski konferenci.

6.2.4. Konvencija o zgodnjem obveščanju o jedrskih nesrečah in Konvencija o pomoči v primeru jedrskih nesreč ali radiološke nevarnosti

Komisija je sprejela dva predloga za sklepa Sveta[34], ki potrjujeta sprejetje Konvencije o zgodnjem obveščanju o jedrskih nesrečah in Konvencije o pomoči v primeru jedrskih nesreč ali radiološke nevarnosti s strani IAEA, in omogočata na podlagi teh konvencij in dopolnitev s podobnimi določbami, sprejetimi na ravni EU, večjo udeležbo Skupnosti v obstoječih mehanizmih. Pristop Euratoma k tema dvema konvencijama še poteka.

6.3. Sodelovanje z IAEA in drugimi mednarodnimi organizacijami

IAEA je na podlagi Pogodbe o neširjenju jedrskega orožja pristojna za zaščitne ukrepe po vsem svetu. Komisija deluje za namene IAEA v vlogi „Sistema Skupnosti za knjigovodstvo in nadzor“. Temu primerno lahko na podlagi sporazumov o zaščitnih ukrepih inšpekcijske dejavnosti Komisije opazujejo inšpektorji IAEA. Če IAEA meni, da je potrebno, opravlja dodatne dejavnosti k navedenim, ki jih je opravila Komisija. Komisija je podpirala IAEA pri opravljanju njenih nalog, tako da ji je omogočila uporabo svoje opreme.

Sodelovanje z IAEA na področjih knjigovodstva jedrskih snovi in dodatnih protokolov je bilo zadovoljivo. Razprave o formalnih ureditvah za pristop novih držav članic k sporazumu Skupnosti o zaščitnih ukrepih[35] so bile končane.

Sodelovanje pri delu številnih mednarodnih organizacij in njihovih odborov (kot so IAEA, OECD/NEA ter ICRP) je bilo pospešeno. Zlasti je bilo pomembno delo na področju varnostnih zahtev glede geološkega odlaganja radioaktivnih odpadkov. Posebne standarde varnosti EU je žal treba še opredeliti in se o njih dogovoriti.

[1] Letno poročilo je na voljo na spletni strani http://europa.eu.int/comm/euratom/index_en.html.

[2] Za GD za raziskave (RTD): http://europa.eu.int/comm/research/; za Skupno raziskovalno središče (JRC): http://www.jrc.cec.eu.int/.

[3] GD RELEX: Zunanji odnosi, GD AIDCO: Evropska pomoč in sodelovanje.

[4] GD ELARG: Širitev.

[5] GD ECFIN: Gospodarske in finančne zadeve.

[6] COM(2004) 526, 8.9.2004.

[7] COM(2004) 716, 12.11.2004.

[8] Evropski ekonomsko-socialni odbor.

[9] COM(2004) 716 konč. – 2004/0249 (CNS).

[10] COM(2005) 673 konč., 21.12.2005.

[11] Uredba (Euratom) št. 302/2005.

[12] C(2005) 5127, 15.12.2005.

[13] UL L 346, 31.12.2003, str. 57.

[14] UL L 2, 6.1.2004, str. 36–46.

[15] „CANada Deuterium Uranium“. Reaktor, hlajen s težko vodo pod tlakom (PWHR) je energijski reaktor kanadske zasnove, ki uporablja težko vodo (devterijev oksid) kot dušilno in hladilno sredstvo in naravni uran kot gorivo.

[16] Evropska banka za obnovo in razvoj.

[17] Poročilo o uporabi finančnih sredstev, namenjenih za razgradnjo jedrskih elektrarn (COM(2004) 719 konč.).

[18] Komisija poročilo sprejeti leta 2006.

[19] C(2004) 1669, 30.4.2004.

[20] Informacijska okrožnica.

[21] Mednarodna komisija o radiološki zaščiti.

[22] Ta člen daje Komisiji pravico, da preveri delovanje opreme, ki izvaja nadzorovanje stopnje radioktivnosti v zraku, vodi in tleh.

[23] Priporočilo Komisije z dne 8. junija 2000 o uporabi člena 36 Pogodbe Euratom o nadzoru stopnje radioaktivnosti v okolju za namene ocenjevanja izpostavljenosti prebivalstva kot celote (2000/473/Euratom).

[24] Ta člen od Komisije zahteva, da izrazi svoje mnenje (po posvetovanju s skupino izvedencev) o vseh podatkih, ki so jih poslale države članice v zvezi z njihovimi načrti o odlaganju jedrskih odpadkov, če bi izvajanje takih načrtov lahko povzročilo radioaktivno kontaminacijo drugih držav članic.

[25] Izmenjava nujnih radioloških informacij Evropske komisije.

[26] Svetovna zdravstvena organizacija – Organizacija OZN za prehrano in kmetijstvo.

[27] SEC(2004) 524 konč., 26.11.2004.

[28] COM(2003) 129 konč.

[29] Odločba 2004/491/ES.

[30] Komisija proti Svetu, Zadeva C-29/99, ECR 2002 stran I-11221. Sodišče je delno razveljavilo izjavo, ki jo je ob svojem pristopu k Konvenciji o jedrski varnosti naredila Evropska skupnost za atomsko energijo.

[31] 2005/84/Euratom, UL L 30, 3.2.2005; str. 10.

[32] C(2005) 1729.

[33] COM(2005) 199.

[34] COM(2004) 560, 16.8.2004.

[35] INFCIRC 193.