EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 1.2.2017 COM(2017) 53 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU, ODBORU REGIJ IN EVROPSKI INVESTICIJSKI BANKI Drugo poročilo o stanju energetske unije



I. Uvod Leto 2016 je bilo glede energetske unije zelo uspešno. Vizija okvirne strategije za energetsko unijo je bila v navedenem letu nadalje prenesena v konkretne zakonodajne in nezakonodajne pobude, nazadnje 30. novembra 2016, ko je bil predstavljen sveženj „Čista energija za vse Evropejce“. Naslednji korak je strategija za nizkoemisijsko mobilnost, ki bo prav tako prenesena v konkretne pobude, v skladu z Delovnim programom Komisije za leto 2017. Pomembno je, da si sozakonodajalca brez odlašanja in v skladu s skupno izjavo treh institucij o zakonodajnih prednostnih nalogah EU za leto 2017 prizadevata za sprejetje predlaganih pobud, kar bo omogočilo hiter energijski prehod na terenu. Energetska unija je evropski prednostni projekt, ki ga je Junckerjeva Komisija opredelila kot eno od desetih političnih prednostnih nalog, v katerih se tesno povezuje pet razsežnosti: energetska varnost, solidarnost in zaupanje; povsem integriran trg energije; energijska učinkovitost, ki prispeva k zmanjšanju povpraševanja; razogljičenje gospodarstva ter raziskave, inovacije in konkurenčnost. Napredek je bil dosežen pri vseh teh razsežnostih. Energetska unija je del pozitivne agende za Evropsko unijo, kot je opredeljena v izjavi iz Bratislave, in je ni mogoče ločiti od ostalih ključnih evropskih politik. Prispeva k doseganju ciljev trajnostnega razvoja in izvajanju agende za krožno gospodarstvo ter se pri tem zanaša na tesno povezanost z unijo kapitalskih trgov, enotnim digitalnim trgom, novim programom znanj in spretnosti za Evropo, naložbenim načrtom za Evropo in varnostno Unijo. Agenda o energetski uniji s pregledovanjem veljavne zakonodaje in zagotavljanjem, da ta še ustreza namenu, prispeva tudi k programu Komisije v zvezi z ustreznostjo in uspešnostjo predpisov. Energetska unija pomeni več kot le energija in podnebje: njen cilj je pospešiti posodobitev celotnega evropskega gospodarstva, tako da bi glede energije in virov postalo nizkoogljično in učinkovito na družbeno pravičen način. Končni cilj energetske unije je zagotoviti, da bi imeli od nje koristi evropski odjemalci, delavci in podjetja. Pri potrebnih naložbah bi morale imeti vodilno vlogo evropske družbe, saj bi jim to glede novih tehnologij in poslovnih modelov zagotovilo prednost tistega, ki zgodaj ukrepa. Povedano drugače, obstaja dober poslovni razlog za prehod na sodobnejše, nizkoogljično gospodarstvo. Za to pa je potrebna tudi močna zunanja razsežnost. V hitro spreminjajočem se geopolitičnem okolju je uspešna energetska unija ključna za zaščito dolgoročnih gospodarskih interesov ter blaginje Evrope in njenih državljanov. Prizadevanja v zvezi z notranjo agendo so bila zato dopolnjena z okrepljeno energetsko diplomacijo, ki je bila zasnovana tako, da se izboljša zanesljivost oskrbe z energijo, poveča izvoz evropskih nizkoogljičnih tehnoloških rešitev in spodbudi konkurenčnost industrije. S splošnejšega vidika bi morala energetska diplomacija skupaj s svojimi mednarodnimi partnerji razširiti evropski manevrski prostor v vse bolj nestabilnem svetu. Evropa ima na tem področju velik potencial za prevzem vodilne vloge v svetu. Močna zunanja razsežnost zajema stabilno podnebno diplomacijo, ki prevzema vodilno vlogo pri usmerjanju sveta h globalnemu prehodu na čisto energijo in prispeva k doseganju ciljev trajnostnega razvoja, zlasti zagotavljanju trajnostne energije za vse. Po sprejetju Pariškega sporazuma decembra 2015 je prav hitra ratifikacija Evropske unije omogočila, da je 4. novembra 2016 začel veljati prvi univerzalen in pravno zavezujoč svetovni podnebni dogovor. Leta 2016 je Evropska unija dokazala, da je vodilna tudi pri izvajanju Pariškega sporazuma doma. Komisija je sprejela vse zakonodajne predloge, potrebne za izpolnitev ambicioznih zavez Evropske unije na podlagi sporazuma. Ti predlogi in poenostavitveni ukrepi, ki jih spremljajo, bistveno prispevajo k splošnemu načrtu Komisije za ustvarjanje delovnih mest ter spodbujanje rasti in povezanih naložb. Hkrati bi morala Komisija s predlogi zagotoviti, da si ta prehod evropski državljani in podjetja lahko privoščijo in da vodi do novih delovnih mest, znanj in spretnosti ter priložnosti, spodbuja rast in zagotavlja visoko kakovost življenja v Evropski uniji. To je tisto, kar mladi Evropejci od Evropske unije tudi pričakujejo. Zaradi vseh teh razlogov se je treba zdaj osredotočiti na izvajanje. Z Evropskim parlamentom in Svetom bi bilo treba doseči dogovor o zakonodajnih pobudah, izvajati je treba veljavno zakonodajo ter strogo uveljavljati pravila Pogodbe o konkurenci in državni pomoči. Hkrati je treba nadaljevati in krepiti nezakonodajne ukrepe na ravni Unije ter na nacionalni in lokalni ravni. II.Trendi in ugotovitve glede politike Od objave prvega poročila o stanju energetske unije novembra 2015 se je nadaljevalo in celo krepilo več trendov v prehodu Evropske unije na nizkoogljično gospodarstvo. Glavne ugotovitve, ki izhajajo iz razvoja na nacionalni ravni v letu 2016, so povzete v ugotovitvah glede politike v Prilogi 2. So temelj bolj poglobljene analize politik držav članic, ki jo namerava Komisija izvesti v letu 2017. Evropska unija kot celota še naprej dobro napreduje pri izpolnjevanju ciljev energetske unije, zlasti glede energetskih in podnebnih ciljev do leta 2020. Dosegla je že znatno zmanjšanje porabe energije. Če se bodo prizadevanja držav članic nadaljevala, je Evropska unija na dobri poti, da doseže cilje energijske učinkovitosti za leto 2020. Slika 1: Poraba primarne energije in gibanje BDP Emisije toplogrednih plinov v Evropski uniji so bile leta 2015 za 22 % nižje od ravni iz leta 1990. Kljub začasnemu manjšemu povišanju leta 2015 se emisije še naprej znižujejo. V sektorjih, ki jih pokriva sistem Evropske unije za trgovanje z emisijami (ETS), so se emisije leta 2015 še naprej zniževale. Evropska unija je na pravi poti tudi v sektorju obnovljivih virov energije, v katerem je (po podatkih iz leta 2014) delež obnovljivih virov energije dosegel 16 % bruto porabe končne energije v Evropski uniji. Glede na to, da je s približevanjem letu 2020 krivulja vse bolj strma, bodo potrebna dodatna prizadevanja.

Slika 2: Deleži energije iz obnovljivih virov v Evropski uniji v primerjavi s krivuljo na podlagi direktive o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov in krivuljo na podlagi nacionalnih akcijskih načrtov za energijo iz obnovljivih virov Drug pomemben trend je, da Evropska unija še naprej uspešno prekinja povezavo med gospodarsko rastjo in emisijami toplogrednih plinov. V obdobju med letoma 1990 in 2015 se je skupni bruto domači proizvod (BDP) Evropske unije povečal za 50 %, medtem ko so se emisije zmanjšale za 22 %. Na podlagi sedanjih trendov in napovedi se pričakuje, da se bo ta prekinitev povezave nadaljevala. Slika 3: Zgodovinsko in napovedano spreminjanje BDP (realne vrednosti), emisij toplogrednih plinov (TGP) in intenzivnosti emisij v gospodarstvu (razmerje med emisijami in BDP) (indeks 1990 = 100) Evropska unija je prav tako uspela precej zmanjšati intenzivnost svojega gospodarstva glede na emisije toplogrednih plinov. Trenutno je to eno od najučinkovitejših velikih gospodarstev glede emisij toplogrednih plinov, z izvajanjem podnebnih in energetskih ciljev za leto 2030 pa bi moralo postati najbolj učinkovito gospodarstvo glede emisij toplogrednih plinov v skupini G20. Vendar tudi druge regije na podlagi svojih podnebnih načrtov v skladu s Pariškim sporazumom znatno zmanjšujejo svojo intenzivnost toplogrednih plinov. Povedano drugače, kljub tem pozitivnim trendom ni časa za samozadovoljstvo, če želi Evropa ostati vodilna sila v svetu. Slika 4: Intenzivnost emisij TGP (tona ekvivalenta CO2/milijardo USD) III.Presoja napredka in izzivov Poteka prehod v sodobno nizkoogljično gospodarstvo V okvirni strategiji za energetsko unijo je določen cilj – gospodarstvo preusmeriti vstran od odvisnosti od fosilnih goriv. Razogljičenje evropskega gospodarstva dobro napreduje. Sozakonodajalca sta se v rekordno kratkem času dogovorila o tem, da bo Evropska unija ratificirala Pariški sporazum. Za izvajanje zavez Evropske unije je Komisija sprejela predloge, potrebne za izpolnitev okvira podnebne in energetske politike za leto 2030, in sicer glede sistema Evropske unije za trgovanje z emisijami že julija 2015, glede sektorjev, ki jih sistem za trgovanje z emisijami ne pokriva, ki zajemajo tudi vključevanje rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstvo (LULUCF), pa julija 2016. V naslednjem koraku se bo pozornost usmerila v priprave na sodelovanje Evropske unije v prvem „spodbujevalnem dialogu“ leta 2018, v okviru katerega bi morale strani oceniti skupna prizadevanja in napredek pri izvajanju Pariškega sporazuma. Komisija je leta 2016 predstavila tudi evropsko strategijo za nizkoemisijsko mobilnost z enako jasnimi cilji: do sredine stoletja morajo biti emisije toplogrednih plinov v prometu za najmanj 60 % nižje kot v letu 1990 in se morajo jasno približevati vrednosti nič ter pri tem zadovoljiti potrebe po mobilnosti ljudi in blaga ter globalne povezljivosti. Tudi emisije onesnaževal zraka v prometu, ki škodijo javnemu zdravju, bi bilo treba nemudoma izrazito znižati. Komisija se je osredotočila zlasti na cestni promet, ki povzroča več kot 70 % emisij toplogrednih plinov v prometu. Takoj po začetku veljavnosti Pariškega sporazuma je Komisija sprejela sveženj o čisti energiji, v katerem je določen regulativni okvir za obdobje po letu 2020, hkrati pa zagotavlja tudi močno spodbudo za prehod na čistejše gospodarstvo. Približno istočasno je bila sprejeta revidirana direktiva o nacionalnih zgornjih mejah emisij. Evropska unija z določitvijo strožjih mejnih vrednosti emisij za ključna onesnaževala zraka prispeva k izboljšanju zdravja svojih državljanov in izogibanju prezgodnjih smrti ter hkrati zmanjšuje velikanske gospodarske stroške za družbo. V sodobnem gospodarstvu bi državljani morali imeti koristi od naložb v zdravje. Napredek v smeri proti inovativnemu gospodarstvu, ki je energijsko učinkovito in gospodarno z viri Komisija je izpolnila svojo obljubo, da bo energijsko učinkovitost obravnavala kot vir energije, ki predstavlja vrednost prihranjene energije. Za izboljšanje energijske učinkovitosti do leta 2030 je predlagala zavezujoč 30-odstotni cilj na ravni Evropske unije. Skupina spremljevalnih pobud o energijski učinkovitosti bo s tem, da bo zadevno zakonodajo prilagodila okviru za leto 2030 in premagala več ovir, ki zavirajo naložbe v energijsko učinkovitost in zlasti v prenovo stavb, zagotovila, da bo cilj mogoče doseči stroškovno učinkovito. Sodobno gospodarstvo bi moralo biti učinkovito ne le pri rabi energije, temveč tudi pri uporabi virov v njihovi celotni življenjski dobi. Energijski prehod bi moral potekati hkrati s prehodom na krožno gospodarstvo, saj je z večjim preprečevanjem nastajanja odpadkov in recikliranjem mogoče ustvariti visoke prihranke energije. Kot je na primer določeno v nedavno sprejetem sporočilu o vlogi pridobivanja energije iz odpadkov, bi se lahko ob upoštevanju načela hierarhije ravnanja z odpadki količina energije, pridobljene iz odpadkov, zvišala za 29 %, če bi se preskušene tehnike in podporni ukrepi ustrezno izvajali, da bi s tem prispevali k doseganju ciljev iz okvirne strategije za energetsko unijo in Pariškega sporazuma. Evropa ima vodilno vlogo v sektorju zelenih tehnologij. Proizvodnja okoljskega blaga in storitev na enoto bruto domačega proizvoda (BDP) se je v zadnjem desetletju povečala za več kot 50 %, zaposlenost, povezana s tem „zelenim gospodarstvom“, pa se je povečala na več kot 4 milijone ekvivalentov polnega delovnega časa. Tudi na tem področju obstajajo dobri poslovni razlogi in dokazan gospodarski potencial. Za posodobitev evropskega gospodarstva sta na trgih energije potrebna učinkovita konkurenca in trden regulativni okvir, da se spodbudijo inovacije in konkurenčnost. V sporočilu z naslovom „Pospeševanje inovativnosti na področju čiste energije“ je predstavljena strategija Evropske unije, ki bo evropskim družbam in novim podjetjem omogočila, naj povečajo raziskave in inovacije na področju rešitev za čisto energijo, ter bi morala zagotoviti, da njihovi rezultati hitro in uspešno dosežejo trg. Dosežen je bil pomemben napredek na vseh prednostnih področjih Evropskega strateškega načrta za energijske tehnologije (SET) s ciljem v energetski sistem vnesti stroškovno učinkovite nizkoogljične tehnologije. Evropska unija se je zaradi močne podpore raziskavam in inovacijam na področju tehnologij za čisto energijo pridružila globalni pobudi Misija: inovativnost. Izpolnila bo svojo vodilno vlogo tako, da bo s tesnim sodelovanjem z vlagatelji zagotovila, da bo ta pobuda prinesla rezultate, ki bodo vplivali na spremembe. Izboljšani in dodatni kazalniki, na primer glede uvoza, izvoza in tržnih deležev tehnologij za čisto energijo, bodo omogočili boljšo presojo globalne uspešnosti in konkurenčnosti Evropske unije na tem področju ter posodobitev naših ciljev glede raziskav in inovacij. Komisija bo s tem namenom sodelovala z državami članicami, industrijo, raziskovalno in inovacijsko skupnostjo in drugimi ključnimi deležniki v okviru foruma o konkurenčnosti industrije na področju čiste energije, za katerega se načrtuje, da bo sklican v tesnem usklajevanju z že delujočimi forumi še pred koncem tega leta. Krepitev moči odjemalcev Energetska unija bi morala odjemalcem, ki so v središču energetskega prehoda, ponuditi oprijemljive koristi. Na trgu energije je dejavnih vse več odjemalcev, kot je razvidno na primer iz vse večjih zmogljivosti sončnih fotovoltaičnih sistemov na zasebnih hišah, iz nastajanja vedno večjega števila zadrug na področju energije iz obnovljivih virov ali višjih stopenj zamenjave ponudnikov na trgu elektrike in plina. Še vedno pa je potrebno ukrepanje, da bi se podprli številni odjemalci, ki še nimajo možnosti sodelovanja.

Kot izhaja iz poročila o stroških in cenah energije, so se cene na maloprodajnem trgu v zadnjih letih zvišale kljub nižjim veleprodajnim cenam. Predlogi glede zasnove trga električne energije in nova direktiva o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov bodo še povečali moč odjemalcev, da bodo lahko v celoti sodelovali na trgu, ter zagotovili dodatne ukrepe za varstvo ranljivih odjemalcev, preprečevanje odklopov in obravnavanje energijske revščine v Evropski uniji. Strogo izvajanje pravil o konkurenci bo pripomoglo tudi k izboljšanju blaginje odjemalcev z nižjimi cenami, večjo izbiro in številnejšimi inovacijami. Komisija namerava leta 2017 začeti kampanjo ozaveščanja, s katero želi več odjemalcev spodbuditi k sodelovanju pri razvoju trga energije in uživanju njegovih prednosti. Cilj kampanje je poudariti prednosti energijske učinkovitosti in zamenjave ponudnikov. Začela se bo kot pilotska kampanja v več državah članicah, ko bodo na voljo njeni rezultati, pa se bo nato morda razširila še v druge države članice. Poleg tega bo konec leta 2017 začela delovati opazovalna skupina za spremljanje energijske revščine, ki bo državam članicam pomagala spremljati energijsko revščino in oblikovati ukrepe za reševanje te vse večje težave. Njen cilj je zagotavljati statistične podatke o energijski revščini, delovati kot središče za razširjanje primerov dobrih praks ključnim deležnikom in biti vir informacij o energijski revščini za širšo javnost. Prehod na čisto energijo bi moral biti pošten in pri njem bi bilo treba upoštevati njegov učinek na spremembo vedenja deležnikov, vključno z industrijo in delavci. Komisija torej proučuje, kako lahko zagotavlja čim boljšo podporo strukturnemu prehodu v premogovno in ogljično intenzivnih regijah v skladu s pravili o konkurenci. Zato namerava sodelovati z deležniki iz teh regij, da bi bolje usmerila podporo Evropske unije, s čimer spodbuja izmenjavo dobrih praks, vključno z razpravami o industrijskih časovnih načrtih in potrebah po prekvalificiranju ter spodbujanjem sinergij/sodelovanja. Dolgoročna infrastruktura energetske unije Prožna infrastruktura je hrbtenica energetske unije. Lani so se začeli pomembni projekti čezmejnih povezav, regionalno sodelovanje pa se je močno okrepilo. Začela se je izgradnja novih povezovalnih plinovodov, kot na primer na Transjadranskem plinovodu (TAP), ki je del južnega plinskega koridorja; podpisani so bili finančni sporazumi, kot na primer sporazum o dodelitvi nepovratnih sredstev za naložbo v vrednosti 187 milijonov EUR iz instrumenta za povezovanje Evrope za plinovod Balticconnector, tj. povezovalni plinovod med Finsko in Estonijo, ter sporazum o dodelitvi nepovratnih sredstev v višini 179 milijonov EUR za plinovod BRUA skozi Bolgarijo, Romunijo, Madžarsko in Avstrijo. Mandat skupine za plinske povezave v srednji in jugovzhodni Evropi (CESEC) bi bilo treba razširiti na električno energijo, obnovljive vire energije in energijsko učinkovitost. Ustanovljena je bila nova skupina na visoki ravni za sodelovanje na področju energetike med državami ob Severnem morju, ki se osredotoča na boljše povezovanje objektov za pridobivanje vetrne energije na morju in izboljšanje čezmejnih povezav. V odgovor na razpise za projekte pridobivanja vetrne energije na morju so bile leta 2016 predložene rekordno nizke ponudbe, iz česar izhaja, da se tudi cene pridobivanja vetrne energije na morju znižujejo, električna energija iz take proizvodnje pa postaja cenejša. V preteklih mesecih so pričeli obratovati novi terminali za utekočinjen zemeljski plin (UZP) v mestih Świnoujście (Poljska), Dunkerque (Francija) in Pori (Finska), ki zagotavljajo nove tržne priložnosti, pa tudi povečujejo zanesljivost oskrbe s plinom držav članic in njihovih sosed. Vzhodno Sredozemlje je prav tako obetaven vir Evropske unije za oskrbo s plinom. To povečuje možnosti za raznolikost dobave in zmanjšuje odvisnost od enega dobavitelja, kar je ključni cilj energetske unije. Še vedno pa obstajajo ozka grla zaradi pomanjkanja infrastrukture ali njene nezadostne uporabe. Za nadaljnje povezovanje notranjega trga električne energije v jugozahodni Evropi ter severni in vzhodni Evropi (na primer v Nemčiji, na Poljskem in Češkem) so še vedno potrebne čezmejne povezave in, kjer je ustrezno, tudi notranji daljnovodi, pri čemer je treba tudi izboljšati upravljanje teh povezav. Nadaljevati bi se morala prizadevanja baltskih držav glede usklajevanja z evropskim elektroenergetskim sistemom. Cilj 15–odstotne čezmejne elektroenergetske povezanosti do leta 2030 bi moral zagotoviti, pod pogojem da je ta zmogljivost na trgu na voljo, da bi lahko Evropska unija optimalno uporabila svoje obnovljive vire, zagotovila zanesljivost oskrbe in povezovanje trgov. Leta 2017 bi bilo treba okrepiti prizadevanja na področju infrastrukture. Namen tretjega seznama projektov skupnega interesa je opredeliti tiste projekte, ki so najbolj nujno potrebni, da bi prispevali k povezovanju trgov, trajnostnemu razvoju, zanesljivosti oskrbe in konkurenci. Nov seznam bi moralo spremljati sporočilo o energetski infrastrukturi. Naslednje poročilo o stanju energetske unije bo poudarilo tiste projekte v skupnem interesu, pri katerih napredek ni bil zadosten, tako da v energijskem prehodu nobena država članica ne bo zaostala. Hkrati bi morali operaterji prenosnega sistema dati trenutno infrastrukturo subjektom na trgu v celoti na voljo, tržna pravila pa bi morala spodbujati učinkovito uporabo infrastrukture, preden se zgradi nova. Glede na omejena sredstva v državah članicah bi bilo treba javna sredstva uporabljati premišljeno. Drave članice bi morale zagotoviti, da je njihova podpora energetski infrastrukturi v najširšem smislu v skladu z načeli energetske unije. Podporo bi bilo treba zagotoviti le, če je skladna z dolgoročno energetsko politiko Evropske unije, pri čemer se je treba izogibati nasedlim naložbam in tveganju, da postanemo popolnoma odvisni od visokoogljičnih tehnologij („carbon lock-in“). Povečati je treba prizadevanja za zagotovitev infrastrukture za čisto energijo v prometu. Zaradi nedavnih terorističnih napadov in drugih geopolitičnih groženj postaja varstvo kritične infrastrukture v energetskem in prometnem sektorju vse pomembnejša tema. Zakonodaja o presoji ustreznih potreb in izboljšanju zaščite kritične infrastrukture že obstaja. Prizadevanja v energetskem sektorju bi se morala v prihodnje osredotočiti na krepitev fizične zaščite objektov ter na ukrepe za ohranjanje zagotavljanja storitev. Digitalizacija energetskega sektorja povečuje njegovo izpostavljenost kibernetskim napadom in potrebo po strogih pravilih varovanja podatkov. Strokovna skupina proučuje posebne potrebe energetskega sektorja na področju kibernetske varnosti, da bi se izvajala direktiva o ukrepih za zagotavljanje visoke skupne ravni varnosti omrežij in informacij v Uniji ter spodbujale sinergije med energetsko unijo in enotnim digitalnim trgom. To je ključno tudi z vidika odjemalcev. Izziv na področju naložb Da bi se dosegli podnebni in energetski cilji Evropske unije za leto 2030, je v obdobju med letoma 2020 in 2030 vsako leto potrebnih približno 379 milijard EUR naložb. Zato se bodo leta 2017 okrepila prizadevanja na področju naložb, pri čemer bodo skladno uporabljeni vsi razpoložljivi instrumenti. Evropski sklad za strateške naložbe (EFSI) ima pri tem še naprej ključno vlogo, saj pomaga sprostiti zasebno financiranje. Do zdaj se je več kot 20 % naložb, ki jih je podprl Evropski sklad za strateške naložbe, nanašalo na področje energije. Komisija je ob razširitvi sklada predlagala, da bi moralo vsaj 40 % projektov dela sklada za infrastrukturo in naložbe prispevati k podnebnim, energetskim in okoljskim ukrepom, v skladu s cilji Pariškega sporazuma. Povezovanje Evropskega sklada za strateške naložbe z drugimi skladi Evropske unije in instrumenti financiranja bo v prihodnosti še povečalo možnost, da se sredstva namenijo za naložbe z višjim tveganjem. Evropski strukturni in investicijski skladi (ESIF) prav tako zagotavljajo znatno podporo prek različnih projektov. Med letoma 2014 in 2020 je pomoč, vključno z nacionalnim javnim in zasebnim sofinanciranjem, znašala skupno približno 98 milijard EUR. Naložbe v raziskave in inovacije prek programa Obzorje 2020, vključno s finančnimi instrumenti predstavitvenih projektov na področju energije InnovFin, so enako pomembne pri razvoju rešitev za čisto energijo. Projekti raziskav in razvoja v podporo najsodobnejšim tehnologijam so leta 2016 že dali pomembne rezultate na področjih, kot so fotovoltaika, vodik in avtobusi na gorivne celice z ničnimi emisijami. Vzpostavljeni bodo dodatni instrumenti financiranja. Komisija je v svojem predlogu revizije sistema Evropske unije za trgovanje z emisijami za obdobje po letu 2020 predlagala, naj sklad za inovacije podpre inovacije v energetskem sektorju in industriji. Komisija namerava leta 2017 organizirati več strokovnih okroglih miz po posameznih sektorjih s predstavniki energetsko intenzivnih industrij, nosilci projektov energije iz obnovljivih virov, inovatorji in vlagatelji, da bi tako ustrezno opredelila področje uporabe sklada. Predlog poleg tega zajema tudi vzpostavitev sklada za posodobitev, ki bo države članice z nižjimi prihodki podpiral pri posodobitvi njihovih energetskih sistemov. Leta 2017 bo posebna pozornost namenjena izvajanju pobude za pametno financiranje pametnih stavb, in sicer v sodelovanju z Evropsko investicijsko banko (EIB) in državami članicami. Eden od njenih elementov je razvoj prilagodljivih finančnih platform za pospeševanje prenove stavb. Enako pomembno je tudi obravnavati ovire, ki upočasnjujejo prenovo. Komisija zato v tesnem sodelovanju z državami članicami proučuje vpliv pravil o javnem računovodstvu na trg pogodbenega zagotavljanja prihranka energije. Še pred koncem pomladi leta 2017 načrtuje posodobitev svojih smernic glede statistične obravnave takih partnerstev. Financiranje bi moralo biti vzdržno. Na podlagi navedenega cilja namerava strokovna skupina na visoki ravni za vzdržno financiranje leta 2017 predstaviti priporočila Komisiji glede politike, katere cilj bo olajšati pretok javnega in zasebnega kapitala v trajnostne naložbe in čim bolj zmanjšati morebitna tveganja za finančni sistem Evropske unije zaradi njegove izpostavljenosti sredstvom z visokimi emisijami ogljika.

Na enak način tehnologij in virov, ki se opuščajo ali dolgoročno niso trajnostni, ne bi smeli podpirati z javnimi sredstvi. Iz svežnja o čisti energiji jasno izhaja, da Evropska unija povečuje svoja prizadevanja za postopno opuščanje subvencioniranja fosilnih goriv. Prihodnja poročila o stanju energetske unije bodo spremljala napredek te zaveze, ki je bila dana na srečanjih skupin G7 in G20. Zunanja razsežnost močne energetske unije Spreminjajoče se mednarodno okolje prinaša nove izzive in nove priložnosti. Evropska unija ima kot uvoznica energije velik interes, da mednarodni trgi energije dobro delujejo in temeljijo na pravilih, in si dejavno prizadeva okrepiti upravljanje v mnogostranskih forumih, kot so med drugim Mednarodna agencija za energijo ter skupini G7 in G20. Evropska unija deluje tudi na regionalni in dvostranski ravni, kjer spodbuja delovanje, povezovanje in reforme trgov energije, kot na primer postopek reform energetske skupnosti ali ponovno oživljeni dialog z Alžirijo, in spodbuja strateško pomembne projekte diverzifikacije, kot na primer južni plinski koridor. Komisija je z mednarodnimi finančnimi institucijami v regijah širitve in sosednjih regijah Evrope sprožila pobudo za skupno spodbujanje reform na področju energetike in povečanje naložb v energijsko učinkovitost stavb, javnih in zasebnih. Evropska unija še naprej spodbuja energetske reforme v Ukrajini. Dosežen je bil oprijemljiv napredek glede trga plina in sprejete so bile pomembne odločitve za izboljšanje energijske učinkovitosti. Komisija je opravila več dvostranskih in tristranskih srečanj z Rusijo in Ukrajino, da bi zagotovila stabilno domačo dobavo Ukrajini in prehod plina iz Rusije čez Ukrajino do Evropske unije. Reforme je treba nadaljevati, tudi v sektorju električne energije. Pomemben dosežek je bil politični dogovor, ki sta ga dosegla Evropski parlament in Svet o predlogu glede medvladnih sporazumov na področju energije, ki je bil del svežnja zanesljive oskrbe z energijo iz februarja 2016. Posledica tega bosta večja preglednost in skladnost medvladnih sporazumov z zakonodajo Unije. Napredek je bil dosežen tudi glede zakonodajnega predloga o zanesljivi oskrbi s plinom, saj je Evropski parlament sprejel stališče, svet za energijo pa v začetku decembra 2016 politične usmeritve. Evropska unija bi morala imeti na področju prehoda na čisto energijo vodilni položaj v svetu. Ob tem, ko se globalni trg čistih tehnologij odpira kot še nikoli doslej, EU uporablja svojo zunanjo politiko za izmenjavo izkušenj na tem področju in spodbujanje premika v nizkoogljično globalno gospodarstvo predvsem z vzpostavljanjem trdnih partnerstev z državami in regijami. To velja zlasti za Afriko in sosedstvo prek energetske skupnosti. Pomen te teme je bil prepoznan tudi v globalni strategiji, v kateri se še zlasti poziva k ustvarjanju večjih sinergij med energetsko in podnebno diplomacijo. Na področju podnebnih sprememb na primer sodelovanje s Kitajsko glede trgovanja z emisijami dobro deluje in obe strani sta se strinjali, da nadalje poglobita sodelovanje s še enim dvostranskim projektom, katerega cilj je podpirati izvajanje sheme trgovanja z emisijami po vsej Kitajski, ki bi morala začeti delovati leta 2017. Na podlagi mednarodne pobude na področju podnebnih sprememb je Mednarodna organizacija civilnega letalstva leta 2016 sprejela sporazum, da bi se začele obravnavati hitro rastoče emisije zaradi mednarodnega letalstva. Komisija namerava na podlagi tega sporazuma v kratkem pripraviti zakonodajni predlog o področju uporabe sistema Evropske unije za trgovanje z emisijami za letalstvo. Poleg tega je mednarodna diplomacija prispevala k sprejetju spremembe iz Kigalija k Montrealskemu protokolu o globalnem opuščanju fluoriranih ogljikovodikov (HFC), ki zelo prispevajo h globalnemu segrevanju, Mednarodna pomorska organizacija (IMO) pa je sprejela dogovor o strategiji zmanjševanja emisij v mednarodnem sektorju pomorskega prometa. Ti rezultati predstavljajo pravočasen napredek pri obravnavanju podnebnih sprememb v sektorjih s hitro rastočimi emisijami. V letu 2016 se je okrepil tudi Svet za energijo med Evropsko unijo in Združenimi državami Amerike, ki je še naprej prvovrsten primer dvostranskega sodelovanja na visoki ravni na področju energije in podnebnih sprememb, vključno s področji energetske varnosti, energetske politike ter razvoja in uvedbe energetskih tehnologij. Afrika ima in bo imela za Evropsko unijo status privilegirane partnerice. Milijoni ljudi v Afriki še nimajo dostopa do sodobnih oblik energije. Vendar je vsesplošni dostop do trajnostne energije ključen, da se podpre zahtevana stopnja gospodarske rasti in ustvarjanje dostojnega delovnega okolja, tudi za ženske in otroke. Skupno strateško partnerstvo Evropske unije in Afrike zagotavlja okvir za nadaljnje sodelovanje med tema dvema celinama. Evropska unija tudi močno podpira afriško pobudo na področju energije iz obnovljivih virov (AREI), pobudo pod afriškim vodstvom, katere cilj je povečati zmogljivosti Afrike na področju energije iz obnovljivih virov, vse od njene vzpostavitve na konferenci o podnebnih spremembah v Parizu leta 2015 (COP21). Energija bo ključna tudi pri naložbah prek prihodnjega evropskega načrta za zunanje naložbe in drugih že veljavnih instrumentov. Dejavna energetska in podnebna diplomacija Evropske unije je okrepljena s podpiranjem ukrepov, ki jo zagotavljajo mesta in regije po vsem svetu prek globalne Konvencije županov. Zveza, vzpostavljena med Konvencijo županov Evropske unije in dogovorom županov (Compact of Mayors), bo začela v celoti delovati leta 2017 in bo združevala več kot 7 100 mest na šestih celinah. Prav tako ostaja prednostna naloga Evropske unije izvajanje nove agende za mesta, sprejete na konferenci Habitat III, tudi v smislu njene širše trajnostne razsežnosti. IV.NOVO KROŽNO POTOVANJE NA TEMO ENERGETSKE UNIJE ZA SPODBUJANJE DELOVNIH MEST, RASTI IN NALOŽB Izvajanje se mora začeti takoj, da se spodbudi prehod na čisto energijo in posodobi evropsko gospodarstvo. Zato Komisija začenja novo krožno potovanje na temo energetske unije. To je dobra priložnost za sodelovanje z nacionalnimi in drugimi deležniki in pomoč pri skupnem odpravljanju ovir. Cilj krožnega potovanja so torej posebne potrebe držav članic, na primer podpora za prehod ogljično intenzivnih regij ali uvedba energetskega prehoda na otoke. Z dialogom z vsemi ravnmi družbe, zlasti z mladimi v Evropi, bo energetsko unijo približalo evropskim državljanom. Evropa za uspeh potrebuje polno sodelovanje generacije mladih, ki imajo prava znanja in spretnosti in ki so prepoznali potrebo po sodelovanju v energetskem prehodu. Kot del agende izvajanja se bo krožno potovanje osredotočilo na celovite nacionalne energetske in podnebne načrte ter na ukrepe na lokalni ravni. Upravljanje in načrtovanje na terenu za uspešno energetsko unijo Komisija je kot del svežnja za čisto energijo predlagala nov sistem upravljanja energetske unije, ki temelji na bolj racionaliziranem načrtovanju, poročanju in spremljanju njenega izvajanja. Vsi predlogi glede energetske unije so zdaj predloženi, zato imajo države članice na voljo vse ključne elemente, da začnejo pripravljati svoje celovite nacionalne energetske in podnebne načrte. Ti načrti bodo ključni instrument držav članic za zagotovitev pravne varnosti in predvidljivosti za podjetja, zaposlene in vlagatelje ter za olajšanje zelo potrebnih naložb v nizkoogljično gospodarstvo. Večina držav članic Evropske unije še ni začela pripravljati svojih nacionalnih načrtov. Če želijo izpolniti zavezo o pripravi načrtov precej pred letom 2021, kot se je dogovoril Svet, bo treba delo pospešiti. Komisija poziva države članice, naj svoje osnutke pošljejo do 1. januarja 2018, čeprav se zaveda, da bo to velik izziv. Tehnična delovna skupina za nacionalne energetske in podnebne načrte bo državam članicam še naprej zagotavljala pomoč. Da bi bili osnutki načrtov celoviti, morajo temeljiti na posvetovanjih z vlagatelji, socialnimi partnerji, lokalnimi in regionalnimi organi, vključno s tistimi s posebnimi potrebami, ter drugimi ustreznimi deležniki v državah članicah. Pri pripravi načrtov je ključno tudi regionalno sodelovanje že v zgodnji fazi. Če je le mogoče, je treba nacionalne energetske in podnebne načrte pripraviti sočasno s programi za nadzor onesnaženosti zraka, da se zagotovijo sinergije in zmanjšajo stroški, saj se ti načrti v veliki meri nanašajo na podobne ukrepe. Pomen lokalne ravni za dosego energetske unije Mesta in podeželska območja imajo ključno vlogo pri posodobitvi in razogljičenju evropskega gospodarstva. Mestna območja so velik vir toplogrednih plinov, poraba energije v mestih pa ustvarja približno tri četrtine svetovnih emisij ogljika. Mesta in podeželska območja so posebej ranljiva za vplive podnebnih sprememb. Hkrati pa so podeželska območja kot dobavitelji obnovljivih virov za biogospodarstvo in mesta kot središča inovacij in rasti ter gonila gospodarske rasti vedno bolj tudi del rešitve. Mesta so odgovorna za četrtino vseh javno-finančnih odhodkov in skoraj polovico javnih naložb. Z 62 % delovnih mest prispevajo 68 % bruto domačega proizvoda (BDP) Evropske unije, so ključni subjekti v prizadevanjih, da bi se emisije toplogrednih plinov in poraba virov ločile od gospodarske rasti, in nacionalnim gospodarstvom pomagajo, da bi bolj temeljila na znanju in postajala konkurenčnejša. S tem se začenja posodobitev evropskega gospodarstva.