SL    SL SL 
SL    SL  KOMISIJA EVROP SKIH SKUPNOSTI 
Bruselj, 1.4.2009 
SEC(2009) 417 
  
DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE 
k  
 
BELI KNJIGI 
 
Prilagajanje podnebnim spremembam: na poti  k evropskemu okviru za ukrepanje 
  
Prilagajanje podnebnim spremembam:  
izziv za evropsko kmetijstvo in podeželje  
{COM(2009) 147 kon č.} 
SL 2   SL DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE 
Prilagajanje podnebnim spremembam:  
izziv za evropsko kmetijstvo in podeželje  
1. UVOD  
V prihodnjih desetletjih bosta evropsko in  svetovno kmetijstvo vse bolj izpostavljena 
podnebnim spremembam. Kljub tehnološki razvito sti kmetijstva v EU je njegova sposobnost 
pridelave hrane ter njegova vloga pri storitv ah ekosistemov za evropsko družbo neposredno 
odvisna od podnebnih razmer. Zaradi naraš čajoče negotovosti bodo morali evropski 
kmetovalci opredeliti novo strategijo prid elave, upravljanja kmetij in naložb.  
Podnebne spremembe so samo eden od dejavnikov, ki vplivajo na evropsko kmetijstvo in 
podeželje. U činek, ki ga bodo podnebne spremembe imele na kmetijski sektor EU, je odvisen 
tudi od socialnoekonomskih dejavnikov, mednarodne  konkurence, tehnološkega razvoja in 
izbire politik. Ker z ve čino zemljiš č v EU gospodarijo kmetovalci, mora tudi skupna 
kmetijska politika (v nadaljnjem besedilu: SK P) pomagati pri prilagajanju spremenjenim 
razmeram s podporo kmetovalcem, da svoj o pridelavo prilagodijo novim podnebnim 
razmeram in omogo čijo povečanje obsega storitev ekosistemov, odvisnih od gospodarjenja z 
zemljišči. 
Bela knjiga „Prilagajanje podnebnim spremembam“1 določa evropski okvir za ukrepanje v 
smeri pove čanja evropske odpornosti na podnebne sp remembe s poudarjanjem potrebe po 
vključitvi tega prilagajanja v vse klju čne evropske politike in potre be po krepitvi sodelovanja 
na vseh ravneh odlo čanja. 
Ta dokument dopolnjuje belo knjigo in povzema glavne u činke podnebnih sprememb na 
kmetijstvo EU, preverja potrebe po prilagajanju, prikazuje posledice za SKP in prou čuje 
možne usmeritve za prihodnje ukrepanje. Njegov namen je spodbuditi države članice in 
kmetijske skupnosti k razpravi o prilagajanju na podnebne obremenitve in pripravi ustreznih ukrepov. 
2. P
ODNEBNE SPREMEMBE : KLJUČNA VPRAŠANJA ZA KMETIJSTVO EU 
2.1. Vplivi na kmetijsko pridelavo 
Učinki podnebnih sprememb na temeljne biofizikalne procese kmetijstva bodo zelo razli čni, v 
nekaterih regijah EU negativ ni, drugje spet pozitivni. Ve čja koncentracija CO 2, višje 
temperature, spremembe vzorcev letnih in sezonskih koli čin padavin ter pogostost skrajnih 
pojavov bodo vplivali na koli čino in kakovost hrane, na stab ilnost njene pridelave ter na 
naravno okolje kmetijskih obmo čij. Podnebne spremembe bodo vp livale na razpoložljivost 
vodnih virov, pojav škodljivcev in bolezni ter na tla, kar bo zelo spremenilo pogoje 
                                                 
1 COM(2009) 147. 
SL 3   SL kmetovanja in živinoreje. Skrajna posledica de gradacije kmetijskih ekosistemov bi lahko bila 
dezertifikacija in s tem popolna izguba  možnosti pridelave na takšnih zemljiš čih. 
Kratkoročno bodo verjetno najresnejše posledice za km etijstvo imeli pogostost in intenzivnost 
skrajnih vremenskih pojavov ter spremenjen i vzorci padavin. Pri spremembah podnebnih 
razmer v 21. stoletju je mogo če pričakovati precejšnje razlike po posameznih regijah. U činki 
na nekaterih obmo čjih bodo hkrati negativni in pozitivni, čisti učinek pa je negotov, saj odziv 
pridelka na podnebne spremembe še ni znan. Podnebne spremembe so sicer globalni proces, 
vendar so lokalni u činki zelo razli čni. Skupi čisti učinek na kmetijske dejavnosti po 
posameznih delih EU in vrstah km etij v isti regi ji je negotov.  
Priloga 1 povzema glavne vidike in u činke podnebnih sprememb v razli čnih regijah EU. 
Pridelki 
Nekateri vidiki podnebnih spremem b, kot so višje temperature, pove čana fotosinteza zaradi 
večje količine CO 2 v zraku in podaljšano obdobje rasti imajo lahko na nekaterih obmo čjih 
zmerno pozitiven u činek na pridelavo poljš čin, vsaj do sredine stoletja. Na severnih obmo čjih 
bi se sicer lahko pove čala pridelek in obseg možnih poljš čin, vendar bi bile te prednosti 
možne samo pod pogojem zmernega povišanja temp erature in so zelo negotove. Z nadaljnjimi 
povišanji temperature pa bi prevladali škodljivi u činki, saj je za razvoj rastlin in pridelek 
pomembno, da v klju čnih fazah razmnoževanja niso presež eni temperaturni pragi. Pospešeni 
vegetacijski cikel lahko slabo vpliva na razvoj semen in njihovo kakovost. 
Povečano nihanje koli čine padavin po posameznih letih in med letom ima lahko ve č 
negativnih u činkov, pri čemer se na jugu EU pri čakuje zmanjšanje koli čine padavin poleti, na 
severu in v osrednji EU pa njihova okrepitev  pozimi. Skrajne vremenske razmere, kot so 
vročinski valovi in suše, lahko resno pr izadenejo pridelavo, zlasti v kriti čnih fazah razvoja 
pridelka.  
Proizvodnja zelenjave  je zelo odvisna od koli čine razpoložljive vode in se lahko negativno 
odzove že na manjša odstopanja od optimalne temp erature, zato je ta vrsta proizvodnje zelo 
občutljiva na podnebne spremembe. 
Skrajni pojavi so resna ne varnost za rastline trajnice , saj lahko za ve č let vplivajo na 
zmogljivost pridelave. Na gojenje trajnic vpl iva tudi pomik fenoloških faz na zgodnejše 
obdobje, saj pri teh rastlinah ni na voljo toli ko možnosti za prilagajanje s spremembo datuma 
kmetijskih dejavnosti kot pri poljš činah. 
Mnoga sadna  drevesa so ob čutljiva na pomladne zmrzali med cv etenjem, na pridelek pa zelo 
vplivajo tudi zimske temperature. Z višjimi temperaturami se bosta premaknila tako datum zadnje spomladanske zmrzali kot tudi za četka cvetenja, nevarnost za škodo se zato verjetno 
ne bo dosti spremenila. Nevarnos t škode zaradi jesenskih zmrza li se bo verjetno zmanjšala, 
potreba po vodi pa pove čala. Predvidoma se bo pove čala nevarnost pojava škodljivcev in 
bolezni.  
Med vplive na vinogradniški
 sektor spadajo ve čja nevarnost zmrzali, krajši čas zorenja, 
nihanje koli čine razpoložljive vode, ki je lahko zelo škodljivo med zorenjem, in spremenjeni 
vzorci pojava škodljivcev in bolezni. Obmo čja Evrope, primerna za vinogradništvo in 
oljkarstvo, se lahko razširijo proti severu in vzhodu. Na sedanjih obmo čjih pridelave se bo 
verjetno pove čala njena raznovrstnost. 
SL 4   SL Živinoreja  
Manjša koli čina padavin in višje temperature lahko na razli čne načine vplivajo na živinorejo, 
vključno z vplivom na zdravje in dobro po čutje živali. Zaradi raznovrstnosti sistemov 
pridelave v EU je tudi vpliv podnebnih sp rememb na sektor živinoreje zapleten. 
Višje temperature in skra jni pojavi, kot so vro činska obdobja, bodo neposredno vplivala na 
zdravje živali, njihovo rast in  donosnost ter razmnoževanje. Me d posredne vplive pa spadajo 
spreminjanje donosnosti pašnikov in pridelave krmn ih rastlin ter razširje nost bolezni živali. 
Posebno negativni bodo verjetno u činki na ekstenzivno pašništvo, saj so pridelava krme in 
hlevi za živali neposredno odvisni od podnebnih r azmer. V Sredozemlju se bo zaradi višjih 
temperatur in pomanjkanja padavin skrajšalo obdobje pašništva ter zman jšala pridelava krme 
in njena kakovost. V vlažnih severo zahodnih predelih pa lahko zaradi ve čje donosnosti 
pašnikov zmerno povišanje temperature kratkoro čno ugodno vpliva na živinorejo. 
2.2. Gospodarski u činki podnebnih tveganj 
Na ravni EU ni bilo mogo če ugotoviti soodvisnosti med globalnim segrevanjem v preteklih 
desetletjih in pridelkom, ki se je na splošno pove čal. Tehnološke izboljšave, boljše upravljanje 
kmetij in nenehno prilagajanje kmetijskih prak s so doslej prevladali nad vplivom podnebnih 
sprememb. Zaradi skrajnih vremenskih poja vov, kot sta bili pole tna suša leta 2003 in 
pomladna leta 2007, pa se je od za četka stoletja pove čalo nihanje pri koli čini pridelkov. 
Po večini predvidevanj bodo na ravni EU pri čakovane spremembe povpre čnih podnebnih 
spremenljivk v prihodnjih treh desetletjih ugodne za kmetijsko pridelavo. Še pred sredino tega 
stoletja pa je mogo če pričakovati čedalje hujše posledice zaradi skrajnih pojavov. Poleg 
motenj letne pridelave lahko skrajni vremenski pojavi resno poškodujejo kmetijsko infrastrukturo in s tem povzro čijo precejšnjo gospodarsko izgubo. 
Napovedi posledic podnebnih sprememb na kme tijsko pridelavo in cene so sicer negotove, 
vendar se pri čakuje, da bo pove čanje števila skrajnih pojavov pove čalo negotovost kmetijske 
pridelave zaradi vremensko pogojenih izpadov preskrbe. Čeprav je kon čni učinek na prihodek 
kmetij odvisen od medsebojnega vpliva mnogih dejavnikov, kot sta svetovni trg in podpora 
politike, pa se z ve čjo verjetnostjo izpada pridelave lahko pove ča nestabilnost gospodarskega 
položaja kmetovalcev, ki so jih pr izadeli skrajni vremenski pojavi. 
2.3. Splošna podnebna tveganja za podeželje 
Podeželje je izpostavljeno mnogim vplivov podnebnih sprememb in ne le tistim, ki 
prizadenejo kmetijstvo. Mednje spada nevarnost popl av, zlasti v osrednjih in severnih regijah, 
ter nevarnost poškodovanja infrastrukture zaradi drugih skrajnih pojavov. Tudi pove čana 
konkurenca med razli čnimi nameni uporabe vode bo po membna za prebivalstvo in 
gospodarstvo podeželja. 
Na mnogih podeželskih obmo čjih imajo pomembno vlogo tudi gozdni ekosistemi in 
gozdarstvo. Podnebne spremembe bodo pove čale nevarnost neurij, požarov, pojavov 
škodljivcev in bolezni, ki bodo prizadeli razvoj  gozda in njegov donos. To bo predvsem na 
južnih obmo čjih prizadelo tudi vital nost gozdarstva in zmoglji vost gozdov pri zagotavljanju 
okoljskih storitev, vklju čno z zmanjševanjem koli čine ogljikovega dioksida.  
SL 5   SL Postopno manjšanje snežne odeje na gorskih obmo čjih bo negativno vplivalo na zimski 
turizem in gospodarstvo na podeželju, odvisno od prihodkov od turizma. Enako velja za 
območja, kjer se spopadajo s pomanjkanjem vode, po drugi strani pa lahk o toplejše podnebje 
odpre nove možnosti za turizem na podeželskih obmo čjih v drugih delih EU.  
2.4. Sposobnost prilagajanja, ob čutljivost in regionalne razlike 
Prilagajanje podnebnim razmeram je vedno spadalo k upravljanju kmetij, prilagajanje 
podnebnim spremembam pa se deloma ravna po istih na čelih kot prilagajanje kratkotrajnim 
nihanjem. Prilagajanje tehnik in strategije kmetovanja se je že za čelo. Vendar bi lahko obseg 
podnebnih sprememb v prihodnjih desetletjih presegel sposobnost prilagajanja mnogih 
kmetovalcev.  
Občutljivost kmetovanja je v razli čnih delih EU razli čna ter odvisna od izpostavljenosti 
neugodnim podnebnim vplivom in od socialnoekonomskega ozadja. Sposobnost prilagajanja 
kmetovalca je odvisna od obstoje čega kmetijsko-ekološkega stanja in njegovimi izkušnjami s 
spremenljivimi razmerami. Med socialnoe konomske dejavnike, od katerih je odvisna 
odpornost , spadajo:  
– značilnosti kmetije, kot so vrsta pridelave, veli kost kmetije in intenzivnost kmetovanja;  
– raznovrstnost sistemov pridelav e in živinoreje te r obstoj drugih vi rov prihodkov poleg 
kmetovanja; 
– dostop do ustreznih informacij, izkušnje in zn anje o podnebnih spremembah in rešitve za 
prilagajanje nanje; vloga  svetovalnih služb pri ol ajševanju prilagajanja; 
– splošno socialnoekonomsko stanje, pri čemer so kmetovalci, ki im ajo na voljo le omejena 
sredstva in ki živijo na bolj oddaljenih podeželskih obmo čjih, najbolj ob čutljivi; 
– dostop do razpoložljivih tehnologij in infrastrukturna zmogljivost.  
Zaradi neenakomernih u činkov podnebnih sprememb se bodo predvidoma še pove čale 
regionalne razlike in zaostrile gospodarska neskladja med evropskimi podeželskimi obmo čji. 
Dolgoročno se lahko zaradi podnebnih obremenitev v nekaterih delih EU kmetijstvo še bolj 
zapostavi ali celo opustijo nekatere kmetijske  površine, medtem ko bi se razmere za 
kmetovanje drugje lahko izboljšal e, prihodki od kmetovanja pa pove čali. To bi zelo vplivalo 
na krajine in biotsko raznovrstnost pa tudi  na splošni razvoj evropskih regij.  
2.5. Globalni vpliv na kmetijstvo in zanesljivost oskrbe s hrano  
Podnebne spremembe dodajajo nov  vidik svetovnemu izzivu pove čanja kmetijske pridelave 
zaradi predvidenega naraš čanja prebivalstva, zagotavljanja oskrbe s hrano in ohranjanja 
življenjskih pogojev podeželja, ter hkratne skrbi za visok standard varovanja okolja po svetu.  
V ekvatorialnih regijah, kjer je najve č držav v razvoju, bo že omejeno dodatno segrevanje 
zmanjšalo pridelek in pove čalo spremenljivost koli čine pridelka, kar bo imelo resne posledice 
za zanesljivost oskrbe s hrano. Ta negativni u činek na kmetijsko prid elavo bodo še zaostrili 
pogostejši skrajni vremensk i pojavi. S tem se bo pove čala odvisnost od uvoza hrane in število 
oseb, ki jih ogroža lakota.  
SL 6   SL V ostalih obmo čjih naj bi se v prihodnjih desetletjih pridelava pove čala. Kljub regionalnim 
spremembam pridelave pa skupna svetovna pr idelava hrane v prihodnjih dveh ali treh 
desetletjih ne bo ogrožena in bo predvidoma uspela zadostiti ve čjemu povpraševanju po hrani 
naraščajočega svetovnega prebivalstva. Po drugi stra ni sedanje napovedi ne upoštevajo vseh 
nevarnosti skrajnih vremenskih pojavov ter pojavov škodljivcev in bolezni, ki bi lahko 
poslabšali sedanjo sliko o vplivih podnebnih spre memb na pridelavo v razvitih državah in v 
državah v razvoju. Svetovna kmetijska pridelav a bi lahko v drugi polovici tega stoletja za čela 
upadati. 
Kombinacija spremembe možnosti za kmetijsko pridelavo v razli čnih regijah sveta in 
povečanje števila skrajnih pojavov bi lahko pove čala negotovost pridelovanja in s tem nihanje 
cen ter spremenila trgovinske tokove.  
3. PRILAGAJANJE KMETISJTVA EU NA PODNEBNE SPREMEMBE  
Možni ukrepi za prilagajanje km etijstva obsegajo tehnološke reš itve, prilagoditve upravljanja 
kmetij ali njihovih struktur in politi čne spremembe, kot so na primer na črti prilagoditev. 
Kratkoročno bi morale zadostovati že avtonomne prilagoditve na ravni kmetij, dolgoro čno pa 
bodo potrebne tehnološke in struktur ne spremembe. Potrebne bodo na črtovane strategije, 
pripravljene na podlagi analize l okalnih in regionalnih razmer. 
3.1. Prilagoditev na ravni kmetij  
V EU se še vedno nadaljuje razvoj vzorcev pridelave, prakse upravljanje kmetij in uporabe 
zemljišč, deloma kot odziv na podnebne spremembe. Cilj takih prilagoditev na ravni kmetij, 
ki temeljijo na obstoje čem znanju in izkušnjah kmetovalcev, je pove čanje pridelave in 
prilagajanje na obstoje če podnebne razmere. V prihodnjih desetletjih bodo morda potrebne 
drugačne prilagoditve sedanjih praks. Možne srednjero čne rešitve za prilagajanje  so:  
– časovni zamik posameznih kmetijskih del, kot na  primer sajenja, se janja in obdelave;  
– tehnične rešitve, kot so zaš čita nasadov pred zmrzaljo ali izboljšanje sistemov 
prezračevanja in hlajenja v hlevih; 
– izbira poljš čin in sort, ki se bolje obnesejo v pri čakovanih razmerah druga čnega obdobja 
rasti in koli čine vode, ki je na voljo, ter so bolj odporne na spremenjeno temperaturo in 
vlažnost; 
– prilagajanje poljš čin z uporabo obstoje če genske raznovrstnosti in novimi možnostmi, ki 
jih prinaša biotehnologija; 
– izboljšanje u činkovitosti zatiranja škodljivcev in bolezn i, na primer z boljšim nadzorom, 
diverzifikacijo kolobarjenja ali metodami celostnega zatiranja škodljivcev; 
– učinkovitejša uporaba vode z zmanjšanjem njenih  izgub, izboljšanje de lovanja namakalnih 
sistemov in recikliranje ali shranjevanje vode;  
– izboljšanje gospodarjenja s tlemi s pove čanjem zadrževanja vode za ohranitev vlažnosti tal 
in varovanje krajine npr. z ohranjanjem elemen tov krajine, ki jo živali uporabljajo kot 
zavetje; 
SL 7   SL – uvajanje živalskih pasem, ki so bolj odporne na višje temperature, in prilagajanje krme v 
obdobjih povišane temperature. 
Te rešitve, uporabljene posami čno ali v kombinaciji, lahko mo čno ublažijo neugodne 
podnebne spremembe in okrepijo ugodne. Km etovalci lahko veliko teh možnosti za 
prilagoditev uporabijo že dane s ali v bližn ji prihodnosti, če imajo na voljo dovolj znanja ali so 
jim na voljo smernice. Vendar so podnebna tveganja samo en vidik, ki jo mora kmetovalec upoštevati pri svojih odlo čitvah, poleg mnogih drugih socialnoe konomskih in tržnih vprašanj. 
Še težji od prilagajanja postopnemu spreminjanju povpre čnih podnebnih spremenljivk bo 
odziv na pove čano spremenljivost podnebnih razmer. V prizadetih regijah bo morda treba 
nameniti ve č pozornosti ohranjanju stabilnosti in odpornosti kmetijske pridelave ter 
prihodkov od kmetovanja. Morda bodo potrebni dive rzifikacija kmetijskih dejavnosti in virov 
prihodkov ter koreniti posegi v strukturo kmetij, v nekaterih primerih pa še dodatne naložbe. 
3.2. Prilagoditev na ravni sektorjev 
S postopnim ve čanjem vpliva podnebnih sprememb bodo avtonomne prilagoditve na ravni 
kmetij postale nezadostne. Da bi olajšali izvajanje širokega spektra bolje usklajenih ukrepov prilagajanja in se skušali izogniti neustreznim prilagoditvam, ki bi lahko bile zelo škodljive za okolje in gospodarstvo, bodo mord a potrebni odzivi v celotnem sektorju, prilagojeni razli čnim 
regionalnim in lokalnim ob likam kmetovanja, ki jih bodo usmerjali javni organi. 
Z nacionalnimi in regionalnimi st rategijami prilagajanja je mogo če oblikovati skladen okvir 
za prilagoditev. Države čl a n i c e  E U  s o  v  r a z l i čnih fazah priprav in razvoja nacionalnih 
strategij prilagajanja, ki vklju čujejo tudi kmetijski sektor. Strategije prilagajanja lahko 
okrepijo zavest kmetovalcev o pri čakovanih spremembah, spodbudijo zgodnje ukrepanje in 
olajšajo ustrezne daljnosežne odzive in rešitve. Socialni partnerji v kmetijstvu bi lahko prispevali svoj dele ž k takim strategijam prilagaja nja in bi morali biti vklju čeni v ta proces.  
Možne prilagoditve na ravni sektorjev so:  – ugotavljanje ob čutljivih obmo čij in sektorjev ter preverjanje potreb in možnosti za 
preusmeritev na druge poljš čine in sorte kot del odziva na podnebne spremembe;  
– podpora raziskavam v kmetijstvu in poskusni m nasadom, namenjenim selekciji poljš čin in 
razvoju sort, ki so najbolj prilagojene novim razmeram;  
– krepitev sposobnosti prilagajanja z ozaveš čanjem in širjenjem pomembnih informacij ter 
nasvetov o upravljanju kmetij; 
– povečanje naložb v izboljšanje u č
inkovitosti namakalne infrastr ukture in tehnologij za rabo 
voda ter gospodarjenja z vodnimi viri;  
– razvoj načrtov namakanja na podlagi ocen vpliva, prihodnje razpoložljivosti voda in potreb 
različnih porabnikov vode, pri čemer se upošteva uravnovešenje ponudbe in 
povpraševanja; 
– razvoj instrumentov za obvla dovanje tveganja in kriznega upravljanja za zajezitev 
gospodarskih posledic spremenjenih vremenskih pojavov. 
SL 8   SL Načrtovanje za celotni sektor in  svetovanje sta potrebna, sa j bodo nekateri ukrepi za 
prilagajanje novim podnebnim razmeram verj etno dragi in bodo potrebne znatne naložbe 
kmetovalcev. Z nekaterimi ukrep i prilagajanja bi bilo mogo če dolgoro čno ohraniti raven 
prihodkov, vendar kratkoro čno vsebujejo precejšnje tveganje. Za uporabo novih sort ali novih 
poljščin bi morda bile potrebne posebne tehnologi je ali tržne strategije, za njihov uspešen 
razvoj pa je potreben čas.  
Načrtovanje prilagajanja je te žavno zaradi negotovos ti podnebnih sprememb in njihovih 
posebnih lokalnih u činkov, zato je težko ugotoviti, katere  spremembe kmetovanja bi bile 
optimalne. Za uspešno prilagajanje je treba na črtovanje za četi že zgodaj, ostati pa mora dovolj 
prožno, da bo obvladalo negotovosti.  
4. PRISPEVEK SKP  K PRILAGAJANJU  
Predvidene podnebne spremembe lahko ogrozijo doseg anje ciljev SKP, kot so zagotavljanje 
dostopnosti hrane po sprejemljivih cenah, podp ora vitalnosti kmetovanja in podeželja ter 
spodbujanje okolju prijaznega kmetovanja. Klju čni cilji prilagajanja  kmetijstva EU so 
zagotoviti odpornost na podnebne spremembe, so cialnoekonomska vitalnost kmetijstva in 
podeželja ter skladnost s ci lji varovanja okolja.  
Sedanja SKP zagotavlja osnovno raven varnos ti prihodkov za kmetovalce in okvir za 
trajnostno gospodarjenje z naravnim okoljem, v katerem poteka kmetijska dejavnost. Prehod s 
podpore, vezane na proizvodnjo, na nevezano pomo č kmetovalcem omogo ča, da se odzovejo 
na zunanje zahteve, tržne sign ale in podnebne spremembe. Poli tika razvoja podeželja daje 
državam članicam na voljo vrsto ukrepov, s katerimi  lahko usmerjajo podporo v dejavnosti, ki 
prispevajo k prilagajan ju podnebnim spremembam. 
„Sistematski pregled“ SKP je nadaljnji ko rak v smeri trajnostnega kmetijstva, pri čemer je 
posebni poudarek na blažitvi posledic podnebnih sp rememb in prilagajanju nanje, varovanju 
voda in biotske raznovrstnosti,  zanj pa je bilo dogovorjeno dodatno financiranje razvoja 
podeželja. Izziv in priložnos t za EU ter njene države članice v obdobju do konca leta 2013 je 
čimbolj izkoristiti orodja  SKP, ki so na voljo za podporo prilagajanju. 
5. USMERITEV STRATEGIJE ZA PRILAGAJANJE V KMETIJSTVU  
5.1. Dajanje prednosti ukrepom, „k i jih ne bomo obžalovali“   
Zaradi neizogibnih negotovosti je dajanje pred nosti ukrepom, „ki jih ne bomo obžalovali“, 
stroškovno najbolj u činkovit pristop pri izbiri  ukrepov za prilagajanje. To so ukrepi, ki 
pomagajo pri obvladovanju najbolj verjet nih sprememb in ki prinašajo tudi 
socialnoekonomske ali okoljske koristi. Za km etijski sektor to pomeni krepitev odpornosti 
kmetijskih ekosistemov z bolj trajnostno uporabo naravnih virov, zlasti vode in tal. Z zaš čito 
naravnih virov, od katerih je odvisno kmetijstvo, je mogo če povečati odpornost sektorja na 
podnebne spremembe. Takšni ukrepi bodo zagotovili, da odlo čitve o gospodarjenju, ki bodo 
sprejete v prihodnjih desetl etjih, ne bodo spodkopale spos obnosti obvladovanja morebitnih 
večjih groženj pozneje v tem stoletju.  
Kot je navedeno v beli knjigi „Prilagajanje podnebnim spremembam: na poti k evropskemu 
okviru za ukrepanje“, je treba preveriti tudi, katere  zahteve glede gospoda rjenja z vodami bi 
bilo treba še bolj vklju čiti v ustrezne instrumente SKP. Ukre pe prilagajanja v kmetijstvu je 
SL 9   SL mogoče vključiti tudi v izvajanje okvirne  direktive o vodah in direkt ive o poplavah na državni 
ravni. 
5.2. Krepitev vloge kmetijstva pri zago tavljanju storitev ekosistemov 
Glede na pri čakovane vplive podnebnih sprememb na evr opske hidrološke sisteme, habitate 
in biotsko raznovrstnost mora imeti ohranjanje ekosistemov prek gospodarjenja s kmetijskimi 
zemljišči osrednjo vlogo pri krepitvi celovite odpornosti na podnebne spremembe. Kmetijstvo 
lahko na primer pomaga pri gospodarjenju s pore čji, varovanju habitatov in biotske 
raznovrstnosti ter ohranjan ju in obnavljanju ve čnamenskih krajin. Med drugim je tako 
mogoče z vzpostavitvijo omrežja koridorjev za prostožive če živali na kmetijskih površinah 
olajšati selitev vrst, nadalje pa  tudi izkoristiti zmožnost pašn ikov za zadrževanje voda in s tem 
zmanjšati nevarnosti poplav. Kmetijstvu bi bilo mogo če priznati potencialno vlogo pri 
zagotavljanju take „zelene infrastr ukture“ in jo še bolj okrepiti. 
Sedanji kmetijsko-okoljski ukrepi sicer  podpirajo ta cilj, vendar morda v časih ne izboljšajo 
dovolj povezanosti med obmo čji varovanja biotske raznovrst nosti. S tem v zvezi je mogo če v 
širši uporabi ukrepov za razvoj pode želja, ki presega raven posameznih kmetij, videti možnost 
za podporo uspešnemu prilagajanju. 
5.3. Krepitev odpornosti kmetijske infrastrukture 
Kmetijstvo je sistem proizvodnje, ki je odvis en od osnovnih sredstev (npr. opreme, stavb, 
strojev) in infrastrukture, ki  jih lahko skrajni pojavi poš kodujejo. Potencialne gospodarske 
izgube, ki nastanejo zaradi takš nih pojavov, lahko sektorju zelo š kodujejo, zlasti še, ker je v 
kmetijstvu vrednost osnovnih sredstev obi čajno zelo velika v primerjavi s povpre čnim letnim 
pridelkom in prihodkom kmetije. Zato je treb a za obvladovanje morebitne škode še naprej 
razvijati preventivne ukrepe in inst rumente, prilagojene regionalnim zna čilnostim.  
5.4. Razvoj sinergij med prilagajanje m podnebnim spremembam in njihovo 
blažitvijo  
Kmetijske dejavnosti so pomemben vir dušikovih oksidov in emisij metana, ki prispevajo h 
globalnemu segrevanju. Kmetijstvo EU lahko prispeva k blažitvi podnebnih sprememb z 
zmanjšanjem svojih emisij, proizvodnjo obnovljive energije in proizvodov iz biomase ter shranjevanjem ogljikovega dioksida v kmetijskih zemljiš čih.  
Da bi bili kos dvojnemu izzivu  zmanjšanja toplogrednih pli nov in hkratnega obvladanja 
podnebnih sprememb, bo potrebna čim večja sinergija med prilagajanjem podnebnim 
spremembam in njihovo blažitvijo. Treba je poisk ati in spodbujati ukrepe, s katerimi bo hkrati 
mogoče zmanjšati koli č
ino emisij in pove čati odpornost kmetijstva. Takšne so med drugim 
prakse gospodarjenja z zemljo in njenim obde lovanjem, ki pomagajo ohranjati in pove čevati 
vsebnost ogljika v tleh, ter varovanje pašnikov in gospodarjenje z njimi. Tudi ekološko kmetovanje ima zaradi zagotavljanja u činkovitega kroženja hranilnih snovi in gospodarjenja z 
zemljo potencial za ublažitev posledic sprememb, hkrati pa obi čajno spodbuja raznovrstnost 
in vključuje visoko raven poznavanja delovanja km etijskih ekosistemov, zato bi moral biti 
bolj odporen na podnebne spremembe.  
Pri odločanju o ustreznih ukrepih  bi bilo treba upošteva ti morebitne konflikte med 
posameznimi cilji in v nekaterih primerih poiskati primeren kompromis. Države članice lahko 
pri izvajanju teh ukrepov uporabijo sredstva za razvoj podeželja.  
SL 10   SL 5.5. Izboljšanje sposobnosti prilagajanja kmetovalcev 
Krepitev sposobnosti prilagajanja kmetov je nujni  pogoj za trajno prilagajanje kmetijstva. 
Boljše obveš čanje o vprašanjih v zvezi s podnebjem in svetovanje sta klju čna pogoja za 
spodbujanje kmetovalcev in kmetijskih delavcev ter njihovo pripravljenost za prilagajanje. Na voljo je ve č možnosti, na primer priprava posebnih te čajev, izdajanje strokovnih publikacij in 
uporaba komunikacijske tehnologije. Podnebne spremembe je pomembno tudi vklju čiti v 
izobraževalne sisteme za mlade kmetovalce, kmetijske delavce in vajence. Kmetijske svetovalne službe bi bilo mogo če nadgraditi v službe za razširja nje informacij, pomembnih za 
posamezne regije, in prakti čnih rešitev za prilagajanje, s katerimi bi kmetovalce usposobili za 
odziv na prihodnje spremembe.  
Ukrepi, sprejeti v okviru „siste matskega pregleda“ SKP, so še ena možnost znotraj politike 
razvoja podeželja za financiranje programov obveš čanja in usposabljanja ter uporabo 
kmetijskih svetovalnih služb. 
5.6. Olajševanje sodelovanja med državami članicami 
Spodbujati je treba razvoj nacionalnih in re gionalnih programov ter oblikovanje politike za 
prilagajanje podnebnim spremembam. Države članice lahko z medsebojno izmenjavo 
pristopov, izkušenj in najboljših praks glede možnosti prilagajanja v kmetijskem sektorju 
spodbudijo kmetovanje in sisteme pridelave,  ki so najbolje prilagojeni na pri čakovane 
podnebne spremembe. Do konca leta 2009 bo vzpostavljena tehni čna delovna skupina za 
kmetijstvo in bo podpirala Organizacijski odbor o vp livih in prilagajanju, ki ga predlaga bela 
knjiga. 
Pobuda Komisije za vzpostavitev mehanizma za izmenjavo informacij, ki bi deloval kot 
platforma za izmenjavo informacij o vplivih podnebnih sprememb in ob čutljivih obmo čjih, bo 
morala posebej vklju čevati tudi del o izmenjavi inform acij o razvoju na nacionalni ravni, 
rezultatih projektov in najboljših praksah v kmetijskem sektorju.  
5.7. Spodbujanje raziskav o podnebnih spremembah   
Načrtovanje prilagajanja kmetijstva ne more temeljiti samo na poznavanju svetovnih 
podnebnih vzorcev, ampak potrebuje podrobne inform acije o regionalnih vplivih in smiselno 
oceno možnosti za prilagajanje in njihove izvedl jivosti na lokalni ravni in ravni kmetij. 
Ključno je zlasti izboljšanje ocene ter časovno in prostorsko natan čnejša opredelitev 
pričakovanih podnebnih vplivov in ob čutljivih obmo čij, poleg tega pa t udi boljše razumevanje 
medsebojnih vplivov kmetijstva in podnebja. Nedavno sporo čilo Komisije o evropskih 
raziskavah v kmetijstvu
2 prikazuje potrebe in usmeritve EU  pri raziskavah in inovacijah o 
podnebnih spremembah, vklju čno s tistimi v kmetijskem sektorju. Stalni odbor za raziskave v 
kmetijstvu (SCAR) je podnebne spremembe opredelil za prednostno podro čje in navedel, da 
na tem podro čju obstaja velika vrzel pri usklajevanju razisk av na evropski ravni. 
Vzpostavljena je bila delovna skupina upr avljavcev nacionalnih programov, ki bo prou čevala, 
kako podnebne spremembe vplivajo na kmetijstvo in kako se lahko kmetijstvo u činkovito 
prilagodi za blažitev teh u činkov. 
Ker so podeželska obmo čja izpostavljena širšim podnebnim  tveganjem in je za velik del 
Evrope zna čilna gospodarska ve čnamenskost, je celovito razumevanje vplivov podnebnih 
                                                 
2 COM(2008) 862, „Na poti k skladni strategiji za evropski program raziskav v kmetijstvu“. 
SL 11   SL sprememb na kmetijstvo in družbo po membno. Zato bi bilo treba spodbujati 
socialnoekonomske raziskave o podnebnih sp remembah in njihovem vplivu na trajnost 
podeželja. 
Izzivi podnebnih sprememb znova kažejo na potre bo po nadaljnjih raziskavah v kmetijstvu na 
ravni EU in nacionalni ravni, na primer zaradi razvoja poljš čin, sort in čred, ki bodo bolje 
prilagojene na prihodnje razmere.  Tudi blažitev posledic bodo omogo čile šele raziskave za 
nadaljnji razvoj primernih te r dostopnih tehnologij in inovac ij. Prihodnja vmesna ocena 
sedmega okvirnega programa je priložnost za pr etehtanje tematskih prednostnih nalog in s 
tem v zvezi za urejanje vprašanja glede dode ljevanja podpore raziskavam o podnebju in 
kmetijstvu. 
Ključni izziv je tudi povezovanje spoznanj fizika lnih in agronomskih znanosti s spoznanji 
kmetovalcev o lokalnih posebnostih, s čimer bo mogo če razviti trdne strategije za zmanjšanje 
negativnih vplivov podnebnih sprememb ob razli čnih podnebnih in so cialnoekonomskih 
scenarijih. Pomembno vlogo pri tem ima lahko sistem za svetovanje kmetijam. 
Enako pomembna je tudi usposobljenje regionalnih  ustanov, da uporabij o ustrezna orodja za 
obvladovanje podnebnih sprememb. Partnerst vo med nacionalnimi in regionalnimi 
raziskovalnimi ustanovami, svetovalnimi službami in socialnimi partnerji v kmetijstvu ter vzpostavitev regionalnih informacijskih omrežij za kmetijske skupnosti, bodo pomagali oblikovati ustrezne lokalno pr ilagojene strategije.  
5.8. Oblikovanje kazalnikov ob čutljivosti 
Proučila bi se lahko možnost oblikovanja posebnih kazalnikov za kmetijstvo, kot na primer 
kazalnika sposobnosti prilagajanja in ob čutljivosti. Ob čutljivost bi bilo tr eba ugotavljati na 
podlagi sedanje ob čutljivosti na spremenljive podnebne razmere, nevarnosti naravnih nesre č 
in scenarijev sprememb vremenskih vz orcev, in sicer samo za manjše obmo čje. Pri 
oblikovanju kazalnikov ob čutljivosti, ki bo vklju čeval vidik sposobnosti prilagajanja, bo 
potreben ve čdimenzionalen pristop, ki bo povezal podne bne, okoljske in socialnoekonomske 
dejavnike. 
6. S
KLEPNE UGOTOVITVE  
Kmetovalci se bodo morali prilagoditi podnebnim sp remembam, hkrati pa jih je treba pozvati, 
da zmanjšajo emisije toplogrednih plinov, ki se sproš čajo na ravni kmetij, in izboljšajo 
okoljsko uspešnost kmetijstva. Da bi lahko ohranili odpornost in konkuren čnost kmetijstva 
EU in da bi to še naprej pr oizvajalo hrano visoke  kakovosti ter zagotavlj alo okoljske storitve 
in varstvo krajine, poleg tega pa prispevalo  k trajnostnemu razvoju podeželja EU, je treba 
postopno razvijati obsežne ukrep e za obvladovanje podnebnih sprememb. Dodaten vidik, ki 
ga prinašajo podnebne spremembe, je pot reba po zanesljivosti  oskrbe s hrano. 
Prilagajanje je dolgoro čen proces, ki ga je treba razvijat i v prihodnjih desetletjih v skladu z 
spreminjanjem podnebja ter na podlagi čedalje ve čjega obsega spoznanj in prakti čnih 
izkušenj. V tem procesu je pomembno še bolj vklju čiti kmetijske skupnosti v razpravo o 
potrebi po prilagajanju in izmenjavo najboljših  praks, saj so spremembe na ravni kmetij 
ključni element prilagajanja. 
Ob presoji skupne kmetijske politike po letu 2013 bo treba prou čiti potrebo po vzpostavljanju 
ugodnih razmer za prilagajanje kmetijstva in podeželja. Za u činkovito prilagajanje in uvajanje 
SL 12   SL novih tehnologij, ki bodo prispevale tako  k blažitvi posledic kot tudi dolgoro čni vitalnosti 
kmetovanja, bodo potrebne na ložbe in intenzivno na črtovanje, ki bo presegalo zmogljivost 
posameznih kmetij. Pomembna bo tudi vloga javnih organov pri podpori in olajševanju izvajanja politike za prilagajanje podnebnim spremembam.