o izvajanju Uredbe (ES) št. 1013/2006 o pošiljkah odpadkov Nastajanje, obdelava in čezmejne pošiljke nevarnih odpadkov in drugih odpadkov v državah članicah Evropske unije, 2013-2015; izvajanje pooblastila za sprejemanje delegiranih aktov

Nastajanje, obdelava in pošiljke nevarnih odpadkov in drugih odpadkov v državah članicah EU, 2013–2015:

izvajanje pooblastila za sprejemanje delegiranih aktov

1.Uvod

Evropska unija (v nadaljnjem besedilu: EU) je pogodbenica Baselske konvencije o nadzoru prehoda nevarnih odpadkov prek meja in njihovega odstranjevanja z dne 22. marca 1989 (v nadaljnjem besedilu: Konvencija). Cilj Konvencije je zaščititi zdravje ljudi in okolje pred škodljivimi učinki nevarnih odpadkov.

Konvencija je v pravo EU prenesena z Uredbo (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o pošiljkah odpadkov (v nadaljnjem besedilu: Uredba) in se neposredno uporablja v državah članicah. Uredba je bila spremenjena leta 2014 z Uredbo (EU) št. 660/2014 .

Vsaka država članica vsako koledarsko leto sekretariatu Konvencije predloži poročilo o izvajanju Konvencije za preteklo koledarsko leto. Kopija poročila (v nadaljnjem besedilu: baselsko poročilo) se skupaj z dodatnimi informacijami v obliki izpolnjenega vprašalnika o izvajanju pošlje tudi Komisiji (v nadaljnjem besedilu: vprašalnik EU) .

Komisija vsake tri leta na podlagi baselskih poročil in vprašalnikov EU pripravi poročilo o izvajanju. To je peto poročilo o izvajanju, ki zajema obdobje 2013–2015. Podrobnosti poročil držav članic so na voljo v priloženem dokumentu služb Komisije.

V Konvenciji se izraza „uvoz“ in „izvoz“ uporabljata za vsako pošiljko v državo pogodbenico Konvencije ali iz nje. Ta izraza se v skladu s pravom EU uporabljata samo za pošiljke v EU kot celoto ali iz nje. V tem dokumentu sta izraza zapisana v navednicah in sta opredeljena v skladu s Konvencijo.

Vse količine so približne in zaokrožene navzgor.

Izvajanje pooblastila za sprejemanje delegiranih aktov

Komisija je na podlagi člena 58 Uredbe pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 58a za spreminjanje prilog k Uredbi. Cilj je odražanje dogovorjenih sprememb seznama odpadkov, sprejetega v skladu s členom 7 Direktive 2008/98/ES, odražanje odločitev v skladu z ustreznimi mednarodnimi konvencijami in sporazumi ter upoštevanje sprememb, dogovorjenih v skladu z Baselsko konvencijo in Sklepom OECD . Člen 58a(2) navaja, da se to pooblastilo prenese na Komisijo za obdobje petih let od 17. julija 2014. Komisija mora pripraviti poročilo o prenesenem pooblastilu najpozneje devet mesecev pred koncem petletnega obdobja.

Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 58 je bilo na Komisijo preneseno s spremembo, uvedeno z Uredbo (EU) št. 660/2014, ki se uporablja od 1. januarja 2016. Komisija do zdaj ni izvajala pooblastil, prenesenih nanjo z Uredbo, saj seznam odpadkov, sprejet v skladu s členom 7 Direktive 2008/98/ES, še ni bil spremenjen, prav tako pa tudi niso bile sprejete nobene pomembne in ustrezne odločitve ali dogovorjene spremembe v skladu z ustreznimi mednarodnimi konvencijami in sporazumi, kot sta Baselska konvencija in Sklep OECD, ki bi upravičile sorazmerno izvajanje zadevnih pooblastil. Vendar Komisija pričakuje, da bi take spremembe lahko bile dogovorjene v skladu z Baselsko konvencijo v naslednjih nekaj letih.

2.Poročanje držav članic

V času priprave tega poročila je vseh 28 držav članic EU predložilo odgovore v zvezi z baselskim poročilom in izpolnilo vprašalnik EU za obdobje 2013–2015.

V zvezi s podatki o skupnih količinah odpadkov, poslanih med državami članicami, so bila opažena neskladja med količinami, ki so jih sporočile države „uvoznice“ in države „izvoznice“ (preglednice od 2–48 do 2–50). Za kategorijo „vsi prijavljeni odpadki“ so ta neskladja znašala med 2 % (leta 2013) in 12 % (leta 2014). Podobni vzorci so bili opaženi za nevarne odpadke in vse druge prijavljene odpadke. Eno od možnih pojasnil za to neskladje je, da je država članica odpadke, ki jih je poslala iz države ob koncu koledarskega leta, morda štela kot „izvožene“ v zadevnem letu, država članica prejemnica pa jih je štela kot „uvožene“ šele, ko so bili obdelani v teku naslednjega leta. V takem primeru bodo v danem letu „izvožene“ količine po vsej verjetnosti večje od „uvoženih“ količin, obratno stanje pa je mogoče opaziti naslednje leto. Poleg tega nekatere države članice v svoja baselska poročila ne vključujejo dosledno pošiljk prijavljenih odpadkov, ki ne spadajo v področje uporabe Konvencije, saj temu niso zakonsko zavezane. Druga neskladja so morda posledica ročne obdelave podatkov iz papirnih dokumentov, saj popolnoma elektronski sistemi še ne delujejo.

3.Nastajanje nevarnih odpadkov

Države članice v baselskem poročilu zagotovijo informacije o skupnih količinah nastalih nevarnih in „drugih“ odpadkov. Nevarni odpadki so opredeljeni v skladu s seznamom vrst odpadkov in/ali sestavin odpadkov (oznake Y1–Y45 na seznamu kategorij v Konvenciji) ter nekaterih nevarnih lastnosti. Poleg tega so odpadki, ki veljajo za nevarne v skladu z nacionalno zakonodajo, nevarni odpadki tudi, ko se prijavijo sekretariatu Konvencije. V skladu s Konvencijo „drugi odpadki“ pomenijo odpadke, zbrane iz gospodinjstev (oznaka Y46), in ostanke, ki nastanejo pri sežiganju gospodinjskih odpadkov (oznaka Y47). Za take kategorije odpadkov se izvajajo podobne kontrole kot za nevarne odpadke na podlagi Konvencije. Popoln seznam oznak Y iz Konvencije je na voljo v oddelku D delovnega dokumenta.

Med pripravo tega poročila podatki o skupni količini nevarnih odpadkov, nastalih v letu 2015, niso bili popolni, saj 11 držav članic ni predložilo nobenih informacij (preglednica 2-1). Poleg tega pet držav članic ni sporočilo podatkov za leto 2014, pet pa jih ni sporočilo podatkov za leto 2013. Te vrzeli v podatkih so se zapolnile tako, da so se uporabile količine, ocenjene na podlagi podatkov iz preteklih let.

Leta 2015 je v EU-28 nastalo 70 milijonov ton nevarnih odpadkov, leta 2014 71 milijonov, leta 2013 pa 75 milijonov.