[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 20.5.2008

COM(2008) 319 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje

1. Vse sredozemske partnerice EU imajo tesne zgodovinske in kulturne vezi z Evropo. Evro-sredozemsko partnerstvo je omogočilo obravnavo številnih strateških regionalnih vprašanj na področju varnosti, varstva okolja, upravljanja morskih virov, gospodarskih odnosov (trgovanje z blagom, storitvami in naložbami), oskrbe z energijo (države proizvajalke energije in tranzitne države), prometa, migracijskih tokov (države izvora in tranzitne države), zbliževanja pravnih ureditev, kulturne in verske raznolikosti ter medsebojnega razumevanja. Vendar pa je treba ponovno proučiti osrednji pomen, ki ga ima Sredozemlje za Evropo, pomen naših vezi, globino kulturnih in zgodovinskih odnosov ter nujnost odziva na skupne strateške izzive in jim v politiki nameniti večjo težo.

2. Evropski svet je na zasedanju 13. in 14. marca 2008 odobril načelo Unije za Sredozemlje in pozval Komisijo, naj pripravi predloge za podrobno izvajanje pobude, imenovane „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“.

3. Komisija je analizirala dosežke barcelonskega procesa in njegovega prispevka k dialogu, miru, stabilnosti ter blaginji v tej regiji, ki so skupni EU in nekaterim njenim najtesnejšim partnericam. Prav tako so bile proučene pomanjkljivosti in težave v tem procesu večstranskega sodelovanja, ki ga EU izvaja že vse od leta 1995. To sporočilo upošteva navedene dejavnike in opisuje predloge Komisije za razvoj pobude „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“.

4. Komisija se je posvetovala z vsemi vključenimi partnerji v Evropski uniji in Sredozemlju, da bi dobila jasnejšo predstavo glede njihovih prednostnih nalog in ugotovila, kako v proces kar najbolje usmeriti nov politični in praktični zagon.

Več kot deset let evro-sredozemskega sodelovanja

5. Sredozemska regija je v političnem in gospodarskem smislu območje temeljnega strateškega pomena za Evropsko unijo. Barcelonski proces je osrednji instrument za evro-sredozemske odnose vse od leta 1995. Daje okvir za nenehno sodelovanje in razvoj, saj pomeni partnerstvo 39 vlad in več kot 700 milijonov ljudi.

6. Barcelonski proces je edini forum, v okviru katerega vse sredozemske partnerice izmenjujejo mnenja in sodelujejo v konstruktivnem dialogu, politični dialog pa je redna točka na dnevnem redu srečanj evro-sredozemskih ministrov in visokih uradnikov. Je znak velike zavzetosti za regionalno stabilnost in demokracijo na podlagi regionalnega sodelovanja ter povezovanja in si prizadeva nadgraditi to soglasje, da bi se lahko nadaljevale politične in družbeno-gospodarske reforme ter modernizacija. Vendar pa je bilo partnerstvo zaradi dolgotrajnega konflikta na Bližnjem vzhodu postavljeno pred velik izziv, kar zadeva ohranjanje odprtih poti dialoga med vsemi partnericami.

7. Partnerstvo je spremljalo tudi prizadevanja za krepitev demokracije in političnega pluralizma s krepitvijo udeležbe v političnem življenju in še naprej spodbuja uveljavljanje vseh človekovih pravic in svoboščin. Vendar pa so svetovni in regionalni dogodki omejili cilj pospeševanja reform ter odločnejšega prizadevanja v procesu krepitve upravljanja in participativne demokracije.

8. Zelo pozitivna značilnost zadnjega desetletja je bila ta, da je dialog z različnimi političnimi in gospodarskimi akterji, kot so civilna družba, vključno z ženskimi organizacijami in mediji, dobil pomembnejšo vlogo v procesu.

9. Različni sporazumi in programi o sodelovanju na področju izobraževanja ter usposabljanja so prispevali h krepitvi zmogljivosti v zadevnih državah in pomenijo eno glavnih orodij za razvijanje človeškega kapitala ter spodbujanje kulturnih in družbenih vrednot v regiji. Fundacija Anna Lindh za medkulturni dialog kot edina institucija, ki jo financirajo vse partnerice, je dokaz skupne predanosti vzpostavljanju dialoga in spodbujanju medsebojnega razumevanja glede kulturnih vprašanj ter priznava bistveno vlogo medkulturnega dialoga pri spodbujanju mirnega sožitja med narodi.

10. EU je še naprej glavna partnerica sredozemskih držav v trgovini z blagom in tudi s storitvami. Pomemben napredek je bil dosežen glede evro-sredozemskega prostotrgovinskega območja, ki bo vzpostavljeno do leta 2010. Postopno uvajanje proste trgovine z EU je spodbudilo izvoz in naložbe, vendar se sektor storitev in v nekoliko manjšem obsegu tudi kmetijstvo, ki znašata dve tretjini BDP, šele zdaj vključujeta v evro-sredozemsko prostotrgovinsko območje. Počasen, a zmeren napredek je bil dosežen v gospodarskem povezovanju držav na jugu, ki pa še vedno ni v celoti doseglo svojih zmožnosti. Izboljšala se je makroekonomska stabilnost, inflacija se je v desetih letih občutno zmanjšala, medtem ko kazalniki človeškega razvoja kažejo na izboljšanje zdravstvenih pogojev in splošne pričakovane življenjske dobe.

11. Vendar pa je tudi res, da so potrebne nadaljnje in hitrejše reforme, da bi bile sredozemske partnerice EU deležne ugodnosti, ki jih lahko prinesejo globalizacija in prosta trgovina z EU ter regijsko povezovanje. Gospodarske reforme, postopna liberalizacija trgovine z industrijskimi izdelki z EU in izboljšave gospodarskega upravljanja niso zadostovale, da bi se privabile domače in tuje naložbe, potrebne za rast življenjskega standarda v regiji. Gospodarska rast je bila dobra, a nezadostna. Reforme so bile spodbudne, vendar niso izpolnile prvotnih pričakovanj. Prosta trgovina z EU je spodbujala izvoz in naložbe. Skupni učinek vseh teh pomanjkljivosti je ta, da je proces potekal počasneje, kot je bilo pričakovano. Zaradi nezadostne gospodarske rasti in nenehne rasti prebivalstva se je razlika v blaginji med EU in večino sredozemskih držav še povečala in ni bilo resnične gospodarske konvergence. Formula „trgovina plus naložbe plus sodelovanje“ je še vedno enako pomembna, kot je bila leta 1995. Čeprav lahko EU stori več, da bi se spodbudili trgovina, naložbe in sodelovanje v regiji, je za zadevne države najbolj pomembno, da te priložnosti izkoristijo v okviru nacionalnih gospodarskih politik.

12. Če povzamemo, so se v okviru partnerstva močno spodbujali večstranski in dvostranski odnosi, vendar je zdaj potrebna kakovostna in količinska sprememba, da bi se spodbudile naložbe in ustvarjanje delovnih mest ter kar najbolj izkoristili človeški viri.

13. Če naj partnerstvo omogoči večstransko podporo skupno dogovorjenim politikam na področju političnega, varnostnopolitičnega, gospodarskega, družbenega, izobraževalnega in kulturnega sodelovanja, je treba odpraviti vrsto pomanjkljivosti. Z vidika politike je treba ponovno uveljaviti osrednji pomen Sredozemlja na političnem dnevnem redu vseh udeležencev. Vtis, da imajo sredozemske partnerice premajhen delež odgovornosti, povzroča zaskrbljenost na obeh straneh. Druga težava, ki jo je treba obravnavati, je institucionalno neravnovesje med EU na eni strani in sredozemskimi partnericami na drugi. Dodatna pomanjkljivost barcelonskega procesa je njegova šibka prepoznavnost in občutek državljanov, da se le malo stori za obravnavanje njihovih vsakodnevnih težav in resničnih potreb. Zdaj so potrebni večja zavzetost in nove pobude, da bi se cilji barcelonskega procesa preoblikovali v oprijemljivo resničnost.

Obseg in glavni cilji

14. Izziv nove pobude je, da se okrepijo večstranski odnosi, poveča delitev odgovornosti v procesu in doseže večja prepoznavnost tega procesa za državljane. Zdaj je treba barcelonskemu procesu dati nov zagon.

15. V ta namen bi bilo treba graditi na uspešnih elementih obstoječega barcelonskega procesa in jih okrepiti. Barcelonska deklaracija s cilji in področji sodelovanja, ki jih predvideva, je še vedno aktualna, njena tri poglavja, ki se navezujejo na sodelovanje (politični dialog, gospodarsko sodelovanje in prosta trgovina ter človeški, socialni in kulturni dialog), pa bodo še naprej tvorila temelj evro-sredozemskih odnosov. Petletni delovni program, ki je bil sprejet na srečanju na vrhu v Barceloni leta 2005 (vključno s tedaj vključenim četrtim poglavjem o sodelovanju „Migracije, socialna vključenost, pravica in varnost“), letni delovni program za leto 2008, ki so ga novembra 2007 sprejeli ministri za zunanje zadeve, ter sklepi sektorskih ministrskih srečanj bodo še naprej veljali.

16. Glede na mnenja, ki jih je izrazila večina držav članic EU in sredozemskih partneric, Komisija meni, da bi bilo treba sedanje strukture barcelonskega procesa in zlasti srečanja visokih uradnikov v okviru evro-sredozemskega partnerstva, srečanja evro-sredozemskega odbora in srečanja strokovnjakov ohraniti ter po možnosti okrepiti. Politični in gospodarski dialog, ki sta glavna značilnost večstranske razsežnosti evro-sredozemskih odnosov, bi se morala nadaljevati.

17. Pobuda „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“ bo večstransko partnerstvo. Z osredotočanjem na regionalne in nadnacionalne projekte bi morala povečati možnosti za regionalno povezovanje in kohezijo. Zajemala bo vse države članice EU in Evropsko komisijo, skupaj z drugimi članicami in opazovalkami barcelonskega procesa (Mavretanija, Maroko, Alžirija, Tunizija, Libija, Egipt, Jordanija, Palestinska uprava, Izrael, Libanon, Sirija, Turčija in Albanija) ter drugimi sredozemskimi obalnimi državami (Hrvaška, Bosna in Hercegovina, Črna gora ter Monako).

18. Pobuda bo dopolnjevala dvostranske odnose EU s temi državami, ki se bodo nadaljevali na podlagi obstoječih okvirov politike, kot so evropska sosedska politika, in v primeru Mavretanije v okviru afriških, karibskih in pacifiških držav. Prav tako bo dopolnjevala regionalno razsežnost širitvene politike EU, ki vključuje pristopna pogajanja in predpristopni proces. Poleg tega bo skladna tudi s strategijo EU-Afrika in jo bo dopolnjevala.

19. Ta nova pobuda bo barcelonskemu procesu dala nov zagon na vsaj tri pomembne načine:

- s krepitvijo politične ravni odnosov EU z njenimi sredozemskimi partnericami,

- z zagotavljanjem večje stopnje deljene odgovornosti v naših večstranskih odnosih in

- z dodatnimi regionalnimi in podregionalnimi projekti v korist državljanov regije, s čimer bodo ti odnosi postali bolj konkretni in prepoznavni.

Vse razsežnosti procesa bodo odprte za vse udeležence pod enakimi pogoji.

Krepitev odnosov

20. Predlagana odločitev, da se voditelji vlad sestanejo na vrhu vsaki dve leti, je jasno znamenje namere za krepitev odnosov. Na prvem takem srečanju na vrhu, ki naj bi potekalo v Parizu 13. julija 2008 v okviru bližajočega se francoskega predsedstva, bi bilo treba sprejeti formalno odločitev o uvedbi pobude „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“ in določiti njeno strukturo, delovanje ter glavne cilje. Sklepi s srečanja na vrhu bodo vključevali tudi politično deklaracijo in po možnosti kratek seznam konkretnih regionalnih projektov, ki bi jih bilo treba začeti izvajati. Sklepe bi bilo treba sprejeti s soglasjem.

21. Nadaljnja srečanja na vrhu bodo sledila istemu vzorcu, pri čemer bo vsakič sprejeta politična deklaracija, odobren širok dveletni delovni program za pobudo „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“ in doseženo soglasje glede vrste konkretnih regionalnih projektov. Med posamičnimi srečanji na vrhu bodo potekala tudi srečanja ministrov za zunanje zadeve, da bi se pregledal napredek pri izvajanju sklepov z zadnjega srečanja na vrhu in pripravilo naslednje srečanje na vrhu.

22. Načeloma bodo srečanja na vrhu potekala izmenično v EU in sredozemskih državah partnericah. Država, ki bo gostila srečanje na vrhu ali ministrsko srečanje v okviru pobude „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“, bo na srečanje povabila vse države, ki sodelujejo v pobudi.

23. Evro-sredozemska parlamentarna skupščina (ESPS) se je potrdila kot parlamentarna razsežnost barcelonskega procesa, saj zagotavlja okvir za razpravo, odprt dialog in svobodno izmenjavo mnenj. S sprejemanjem resolucij in priporočil daje zagon partnerstvu. Evro-sredozemska parlamentarna skupščina bo imela vlogo legitimnega parlamentarnega zastopstva Unije za Sredozemlje. Komisija močno podpira krepitev vloge ESPS v odnosih s sredozemskimi partnericami.

Boljša delitev odgovornosti

24. Med posvetovanji in stiki, ki jih je imela Komisija, je postalo jasno, da se vse države strinjajo glede potrebe po krepitvi partnerstva prek večje delitve odgovornosti v različnih procesih. Dva predloga sta prejela splošno podporo partneric: uvedba skupnega predsedstva in vzpostavitev skupnega sekretariata.

Skupno predsedstvo

25. Uvedba skupnega predsedstva bo povečala in izboljšala ravnovesje ter skupno odgovornost v našem sodelovanju. Obe strani bosta skupaj predsedovali partnerstvu kot celoti, pri čemer bo en predsednik izhajal iz EU, drugi pa iz sredozemskih držav partneric.

26. Kar zadeva EU , mora biti uvedba skupnega predsedstva združljiva z določbami o zastopanju Evropske unije navzven, ki jih vsebujeta Pogodba o Evropski uniji in Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti. Na prvem srečanju na vrhu bo na strani EU predsedovalo aktualno predsedstvo EU. Z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe bo predsedstvo na strani EU zajemalo predsednika Evropskega sveta in predsednika Komisije (na ravni voditeljev držav in vlad) ter visokega predstavnika/podpredsednika Komisije (na ravni ministrov za zunanje zadeve).

27. Glede na zapleteno regijsko okolje bo za izbiro predsednika iz sredozemskih držav partneric potrebno soglasje. Skupno predsedstvo na sredozemski strani bo izbrano za dve leti. Država, ki prevzame sopredsedovanje na strani sredozemskih partneric, lahko gosti srečanje na vrhu v okviru pobude „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“.

Institucionalno upravljanje in sekretariat

28. Drugi ključni instrument za krepitev deljene odgovornosti in spodbujanje bolj uravnovešenega partnerstva bosta izboljšani sistem institucionalnega upravljanja in oblikovanje novega sekretariata. Da bi bila pobuda „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“ prepoznavnejša in pomembnejša, mora biti močno usmerjena v projekte.

29. Izboljšano institucionalno upravljanje: z ustanovitvijo odbora posebej imenovanih predstavnikov iz vseh držav članic, sredozemskih partneric in Komisije bo doseženo okrepljeno, bolj uravnovešeno in boljše upravljanje. Ti predstavniki bodo tvorili odbor s sedežem v Bruslju, imenovan „skupni stalni odbor“, ki ga bodo sestavljala stalna predstavništva posameznih misij v Bruslju.

30. Skupni stalni odbor :

- vodili ga bodo predstavniki skupnega predsedstva,

- pripravljal bo srečanja visokih uradnikov in evro-sredozemskega odbora ter zagotavljal primerne nadaljnje ukrepe,

- skupnemu predsedstvu bo pomagal pri pripravi srečanj na vrhu in srečanj ministrov za zunanje zadeve ter tematskih ministrskih srečanj,

- lahko bo deloval kor mehanizem hitrega odziva, če bi se v regiji pojavile krizne razmere, glede katerih bi bilo potrebno posvetovanje evro-sredozemskih partneric,

- člani in sopredsednika stalnega odbora bodo isti kot na srečanjih visokih uradnikov oziroma evro-sredozemskega odbora,

- ustanovitev stalnega evro-sredozemskega odbora, ki se redno sestaja, bo lahko pomenila manj pogosta srečanja visokih uradnikov oziroma evro-sredozemskega odbora.

31. Sekretariat : glede na različna mnenja, ki so bila izražena, je Komisija sklenila, da bi se sekretariat pobude „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“ lahko zaprosilo, da kot del svojih nalog oblikuje predloge za skupne pobude, o katerih bi nato odločali politični organi, in zagotavlja potrebne nadaljnje ukrepe glede odločitev, ki bi jih v zvezi s projekti sprejeli voditelji držav in vlad.

32. Sekretariat bi lahko bil ločena pravna oseba s statusom avtonomnega organa. Podrobni pogoji se bodo predložili v odobritev evro-sredozemskega ministrom za zunanje zadeve na njihovem zasedanju novembra 2008.

- Naloge: sekretariat bo zbiral projektne pobude (iz različnih virov, kot so sektorska ministrska srečanja, nacionalni ali regionalni organi, regionalna združenja, zasebni sektor, civilna družba), jih proučeval in predlagal projekte evro-sredozemskemu odboru, ki bo deloval kot koordinacijsko središče. Ko bo evro-sredozemski odbor sprejel projekte, bodo ti prek konference ministrov za zunanje zadeve predloženi v odobritev udeležencem srečanja na vrhu. Če bodo projekti odobreni, bodo udeleženci srečanja na vrhu naložili sekretariatu, da sprejme potrebne nadaljnje ukrepe v smislu promocije projektov in iskanja partnerjev za njihovo izvedbo. Zainteresirane partnerice bodo financirale in izvajale projekte na osnovi vsakega posameznega projekta in v skladu s svojimi postopki. Sekretariat bo poročal evro-sredozemskemu odboru.

- Sestava: sekretariat bo sestavljen iz uradnikov, napotenih iz držav, ki so udeležene v procesu. Cilj je doseči znatno višjo raven vpletenosti sredozemskih partneric, da se povečata delitev odgovornosti in udeležba. S soglasjem bosta izbrana generalni sekretar z ene strani in namestnik generalnega sekretarja z druge. Generalni sekretar bo imenoval osebje sekretariata na osnovi usposobljenosti in geografskega ravnovesja. Organizacijo sekretariata in sestavo osebja bo odobril evro-sredozemski odbor.

- Financiranje: napotene uradnike bodo financirale njihove uprave. Stroške poslovanja sekretariata (podporno osebje, oprema itd.) bodo v enakem obsegu financirale EU in sredozemske partnerice.

- O sedežu bo odločeno s soglasjem. Država gostiteljica bo brezplačno zagotovila prostore za sekretariat.

Projekti

33. Razsežnost projektov mora biti v osrčju pobude „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“. Programi, razviti v okviru te pobude, morajo omogočati spodbujanje regionalne kohezije in gospodarskega povezovanja ter razvijanja infrastrukturnih povezav. Tvoriti morajo prepoznavne in pomembne projekte za državljane regije.

34. Pri izbiri projektov se upošteva naslednje:

- regionalna, podregionalna in nadnacionalna narava predlaganih projektov, vključno z možnostjo sodelovanja med omejenim številom držav,

- njihov obseg, pomen in interes za vse partnerice,

- zmožnost spodbujanja uravnovešenega in trajnostnega razvoja, regionalnega povezovanja, kohezije in medsebojnih povezav,

- finančna izvedljivost, vključno z največjim možnim financiranjem in udeležbo s strani zasebnega sektorja in

- njihova zrelost ali stopnja pripravljenosti za hiter začetek izvajanja.

35. Za proučitev na srečanju na vrhu, ki naj bi po pričakovanjih potekalo 13. julija, bi bilo treba pripraviti vrsto projektnih predlogov, ki so prilagojeni potrebam regije in izpolnjujejo zgoraj opisana merila. Komisija je opredelila 4 take projekte, ki so po njenem mnenju zelo pomembni za spodbujanje rasti, zaposlovanja, večje regijske kohezije in trajnosti v Sredozemlju. Projekti so priloženi v Prilogi I k temu sporočilu in se predložijo partnericam v obravnavo.

36. Prednostne naloge iz Regionalnega okvirnega programa bodo veljale še naprej in morebitni prispevki ES k novim regionalnim projektom iz Priloge I ne bodo financirani na račun obstoječih dvostranskih dodelitev v okviru Evropskega sosedskega in partnerskega instrumenta ali predpristopnega instrumenta (ali, v primeru Mavretanije, Evropskega razvojnega sklada).

Financiranje

37. EU in njene države članice sredozemski regiji že zagotavljajo znatna finančna sredstva (glej Prilogo II za podrobnosti). Da bi obstoječe ureditve pridobile dodano vrednost, bi morala biti pobuda „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“ oblikovana tako, da bi se lahko zagotovila dodatna finančna sredstva za regijo, predvsem prek regionalnih projektov. Dodana vrednost pobude bo zelo odvisna od njene zmogljivosti, da privabi več finančnih virov za regionalne projekte.

38. Čeprav sredstev EU ni mogoče predhodno nameniti za točno določene projekte, bi nekateri projekti, ki ustrezajo ciljem regionalnih programov EU, lahko bili upravičeni do financiranja. Kar zadeva financiranje iz proračuna EU, se bodo še naprej uporabljala običajna izbirna in postopkovna pravila.

39. Komisija meni, da morajo dodatna sredstva za financiranje regionalnih projektov in dejavnosti izhajati predvsem iz naslednjih virov:

- udeležba zasebnega sektorja,

- dvostransko sodelovanje držav članic EU,

- prispevki sredozemskih partneric,

- mednarodne finančne institucije, regionalne banke in drugi dvostranski skladi,

- Evro-sredozemski sklad za naložbe in partnerstvo (FEMIP), ki je bil ustanovljen leta 2002 kot orodje za spodbujanje razvoja zasebnega sektorja v sredozemski regiji z namenom pospeševanja gospodarske rasti. FEMIP je združil posojila EIB s proračunskimi sredstvi EU, da bi se zagotovili tehnična pomoč, rizični kapital in subvencionirane obrestne mere. Sklad je bil okrepljen po pregledu leta 2005.

- Evropski instrument sosedstva in partnerstva − ENPI (pribl. 50 milijonov EUR letno je že načrtovanih za obdobje 2007−2010), sklad za spodbujanje naložb v sosedstvo in instrument čezmejnega sodelovanja v okviru ENPI, pa tudi drugi instrumenti, ki veljajo za države, zajete v pobudi.

Sklepne ugotovitve in naslednji koraki

40. Komisija poziva Evropski svet, da na svojem zasedanju junija 2008 razpravlja o predlogih iz tega sporočila in jih potrdi. Navedeni predlogi lahko nato tvorijo skupno stališče EU in se uvrstijo na dnevni red inavguralnega srečanja pobude „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“, ki je načrtovano 13. julija 2008 v Parizu. Komisija bo v tekoča pogajanja o tej novi pobudi v celoti vključila Evropski parlament in ESPS.

* * *

PRILOGA I PROJEKTNI PREDLOGI

Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje

Primeri pobud

Komisija je opredelila štiri primere pobud, ki izpolnjujejo zahteve, določene v Sporočilu. Ta seznam je okviren in ni izčrpen ter je odprt za druge predloge. Pobude ustrezajo potrebi po zagotavljanju okrepljenega sodelovanja na regionalni ter podregionalnih ravneh, lahko resnično omogočijo regijsko povezovanje in so vključujoče ter nediskriminatorne. Skladne so s širokim razponom dejavnosti in programov, ki jih Komisija izvaja na regionalni in dvostranski ravni v okviru evro-sredozemskega partnerstva, ter jih dopolnjujejo. Vsi projekti razen enega (civilna zaščita) imajo močen političen potencial za mobilizacijo finančnih sredstev različnih mednarodnih finančnih ustanov, spodbujajo vzpostavitev javno-zasebnih partnerstev ter privabljajo naložbe zasebnega sektorja.

Obalne avtoceste. Prometni sektor je bil opredeljen kot ena prednostnih nalog evro-sredozemskega partnerstva. Ideja o obalnih avtocestah se pojavila v okviru evro-sredozemskega partnerstva kot kombinacija celostnih storitev tovornega prometa po glavnih prometnih poteh, vključno z obalnim delom , in je bila oblikovana z namenom zagotovitve večje pretočnosti trgovine po vsem Sredozemlju. Pobuda „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“ bi omogočila pospešitev procesa, olajšanje mobilizacije zainteresiranih strani in finančnih virov ter začetek razvijanja drugih poti/povezav/pristanišč/trgov. V zvezi s tem bi bilo treba podpirati nenehna prizadevanja delovne skupine za promet v okviru evro-sredozemskega partnerstva na temo „obalnih avtocest“ in „infrastrukture“ pri določanju prednostnih pristanišč. Ko bodo ta izbrana, bo treba zagotoviti potrebne finančne vire (kombinacija nacionalnih, večstranskih in zasebnih sredstev ter sredstev Skupnosti, zlasti sosedski investicijski sklad).

Povezovanje magrebške avtoceste (AMA). Gradnja magrebške avtoceste je ena najpomembnejših infrastrukturnih pobud Unije arabskega Magreba (UAM). Namenjena je vzpostavitvi območja regionalnega gospodarskega povezovanja med petimi članicami UAM (Mavretanijo, Marokom, Alžirijo, Tunizijo in Libijo). Tri od teh držav (Maroko, Alžirija in Tunizija) so v zvezi s tem že dosegle precejšen napredek na nacionalni ravni. Da bi bil ta projekt zaključen ter bi se uresničila njegova razsežnost in namen, se morajo te tri države še odločiti, da povežejo svoja nacionalna omrežja vzdolž že določene smeri poti. Vendar pa ta gradnja mednarodnih omrežij lahko doseže cilj lajšanja pretoka blaga in ljudi, le če je podprta z vladnimi ukrepi za liberalizacijo trgovine in odstranjevanje različnih netarifnih preprek, ki ovirajo trgovino. Možna uvedba koncesijske sheme bi lahko bila precej zanimiva za zasebni sektor.

Sanacija okolja v Sredozemlju in zdravo okoljsko upravljanje. Na kakovost okolja v Sredozemlju vse bolj vpliva netrajnostni razvoj. Okoljski ministri v okviru evro-sredozemskega partnerstva so se leta 2006 odločili za uvedbo pobude Obzorje 2020 in v zvezi s tem sprejeli časovni načrt za obdobje 2007−2013. Glavni cilj tega programa je pospešitev pobud, ki potekajo za sanacijo okolja v Sredozemlju. Razvite bodo tri glavne komponente: podpora izvajanju pobude Obzorje 2020 in spodbujanju zdravega okoljskega upravljanja, pomoč naložbam za zmanjšanje onesnaževanja in vzpostavitev skupnega informacijskega sistema za okolje v Sredozemlju (SEIS). V okviru ENPI se pripravljajo ali izvajajo številni regionalni in dvostranski programi, ki bodo neposredno prispevali k ciljem sanacije okolja v Sredozemlju. V tej zvezi je dodana vrednost pobude „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“ dvojna: kot prvo bo okrepila politično razsežnost te sanacije okolja v Sredozemlju, hkrati pa bo spodbudila učinek finančnega vzvoda za naložbe v zmanjšanje onesnaževanja ter projekte za krepitev zmogljivosti.

Civilna zaščita. Na evropski ravni je bil leta 2001 vzpostavljen mehanizem Skupnosti (Center za spremljanje in obveščanje − MIC), da bi se spodbudilo tesnejše sodelovanje na področju civilne zaščite. Krepitev te vrste sodelovanja v Sredozemlju je zlasti pomembna zaradi povečanega tveganja za nesreče, ki je značilno za regijo, predvsem kot posledica učinkov podnebnih sprememb. Poseben vidik tega vprašanja je pomorska varnost in vloga Evropske agencije za pomorsko varnost (EMSA). Na regionalni ravni je bil v okviru evro-sredozemskega partnerstva oblikovan program za preprečevanje nesreč ter pripravo in odziv na njih, da bi se povečale osveščenost glede izpostavljenosti nesrečam in zmogljivosti odziva v regiji ter okrepili ukrepi za preprečevanje obstoječih tveganj na mednarodni, nacionalni in lokalni ravni, pa tudi povečale zmogljivosti odzivanja vseh vpletenih. Ta program je torej namenjen krepitvi sodelovanja med ključnimi akterji civilne zaščite in postopnemu oblikovanju tesnih vezi med sredozemskimi državami, ki so partnerice v MIC. Deloval bo v tesnem sodelovanju z evropskim mehanizmom za sodelovanje na področju civilne zaščite, prav tako pa bo skrbel za dopolnjevanje dejavnosti Komisije, Sveta Evrope in OZN. Program tako pomeni politično krepitev evro-sredozemskega partnerstva, ki daje resnično dodano vrednost na regionalni ravni, ima združevalno vlogo s političnega vidika, je prepoznaven za celotno prebivalstvo in ima zmožnost spodbujanja podregionalnega povezovanja. Svež politični zagon, ki ga prinaša pobuda „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“, bo znatno povečal obseg programa in po potrebi privabil dodatna finančna sredstva.

Načrt za sončno energijo v Sredozemlju. Leta 2007 so ministri za energetiko v okviru evro-sredozemskega partnerstva ponovno opredelili splošne cilje sodelovanja, to je tesnejše povezovanje energetskih trgov in spodbujanje trajnostnega razvoja, vključno s sončno energijo. Razvoj in izvajanje načrta za sončno energijo v Sredozemlju morata biti sestavni del tega okvira. Dejavno spodbujanje sončne energije v regiji je v interesu vseh strani. EU je v samem vrhu na področju zadevne tehnologije in jo namerava še naprej razvijati. Končno bi lahko bila EU uvoznica sončne električne energije. Zadevni načrt bo moral sprva mobilizirati politične organe na najvišji ravni in večstranske ter finančne ustanove v okviru regionalne konference. Evropska komisija bi po eni strani lahko prispevala k pripravi načrta ter ponudila okvir za ohranjanje potrebnega dialoga o energetskih vprašanjih in sektorskih strategijah, po drugi pa bi lahko zagotovila podporo izvajanju načrta. Te dejavnosti bi se lahko izvajale v povezavi s sekretariatom pobude „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“, pri čemer bi se na primer lahko uporabili viri projekta tehnične podpore MED-EMIP[1]. Vpletene bi bile lahko tudi druge strani.

***

PRILOGA II Finančna podpora EU barcelonskemu procesu

Med letoma 2000 in 2006 je ES podpirala barcelonski proces v okviru proračunske vrstice za MEDA. Od leta 2007 se podpora za države, ki so udeležene v barcelonskem procesu, zagotavlja v okviru proračunske vrstice za Instrument evropske sosedske politike (ENPI).

V obdobju 2000−2006 je Komisija v okviru dvostranskega sodelovanja in regionalnih programov dala na voljo 4,6 milijarde EUR osmim državam partnericam Barcelonskega procesa*. Leta 2007 je Komisija v okviru ENPI dala na voljo 1,3 milijarde EUR desetim** državam partnericam.

Finančna pomoč za obdobje 2000−2007 znaša 5,9 milijarde EUR.

Podatki po državah:

[pic]

* Alžirija, Zahodni breg in Gaza, Egipt, Jordanija, Libanon, Maroko, Sirija, Tunizija.

** Izrael in Libija prejemata dvostransko pomoč od leta 2007.

[pic]

Podpora Palestincem

Palestinci prejemajo finančno podporo iz proračunskih vrstic za MEDA in ENPI, poleg tega pa so upravičeni do finančnih sredstev v okviru različnih drugih proračunskih vrstic, vključno s tistimi za mirovni proces, UNRWA (za zagotavljanje socialnih storitev 4,5 milijona beguncem), ECHO (humanitarna pomoč) ter proračunskima vrsticama za pomoč v hrani in varnost preskrbe s hrano.

V okviru teh različnih proračunskih vrstic je bilo v obdobju 2000−2007 danih na voljo 2,4 milijarde EUR . To pomeni v povprečju 300 milijonov EUR na leto.

Finančna podpora Palestincem se je v zadnjih nekaj letih močno povečala zaradi vse večjih potreb in razvoja političnih razmer.

Medtem ko je v obdobju 2000−2004 povprečna letna podpora ES znašala 245 milijonov EUR, je dosegla 280 milijonov EUR leta 2005, 340 milijonov EUR leta 2006 in 550 milijonov EUR leta 2007. Države članice so enako pomembne donatorke, saj so prispevale 315 milijonov EUR leta 2005, 385 milijonov EUR leta 2006 in 405 milijonov EUR leta 2007.

Skupna podpora EU Palestincem je tako leta 2007 dosegla 955 milijonov EUR (725 milijonov EUR leta 2006 in 595 milijonov EUR leta 2005).

[1] „Euro-Mediterranean Energy Market Integration Project“, ki se je začel izvajati leta 2008 z uporabo sredstev MEDA.