SL Uradni list Evropske unije C 277/75

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o energetski učinkovitosti stavb (prenovitev)

(COM(2008) 780 konč./2 (1) – 2008/0223 (COD))

(2009/C 277/15)

Poročevalec: g. ŠIUPŠINSKAS

Svet Evropske unije je 27. januarja 2009 sklenil, da v skladu s členom 95 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o energetski učinkovitosti stavb (prenovitev)

COM (2008) 780 konč./2 - 2008/0223/COD.

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 15. aprila 2009. Poročevalec je bil g. ŠIUPŠINSKAS.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 453. plenarnem zasedanju 13. in 14. maja 2009 (seja dne 14. maja) s 147 glasovi za, 1 glasom proti in 2 vzdržanima glasovoma.

1. Priporočila

1.1 EESO pozdravlja izboljšanje direktive o energetski učinkovitosti stavb, ki ga predlaga Komisija, vendar ima nekaj zadržkov. V direktivi bi bilo treba prenovo stavb povezati z zahtevo po povečanju energetske učinkovitosti stavb, s čimer ne bi zmanjšali le porabe, temveč tudi stroške energije.

1.2 V skladu s političnimi cilji EU morajo države članice zagotoviti, da se s prenovo stavb za povečanje energetske učinkovitosti ne bo zmanjšala le poraba energije, temveč tudi stroški energije.

1.3 Nacionalne določbe, sprejete v skladu s to direktivo, morajo upoštevati arhitektonske in gradbene posebnosti, tj. energetske potrebe za ogrevanje, hlajenje, prezračevanje, razsvetljavo, mehanske naprave (npr. dvigala), pripravo tople in hladne vode in naprave za odstranjevanje odpadkov.

1.4 EESO podpira priporočilo, da se pred začetkom gradnje preveri tehnična izvedljivost naslednjih možnosti:

— pridobivanje toplote in elektrike iz obnovljivih energetskih virov,

— soproizvodnja toplote in elektrike (kogeneracija) in po možnosti soproizvodnja toplote, elektrike in hlajenja (trigeneracija),

— daljinsko ogrevanje in hlajenje,

— toplotne črpalke,

— toplotne geosonde in zemeljski toplotni kolektorji.

1.5 Po mnenju EESO je pomembno, da si države članice aktivneje prizadevajo za izboljšanje poklicnega izobraževanja v gradbeništvu na področju trajnostne gradnje in uporabe obnovljivih energetskih virov.

1.6 Odbor še posebej pozdravlja to, da predlog direktive poudarja vodilno vlogo javnega sektorja pri razvoju gradbenega sektorja v celoti.

1.7 Poziva države članice in lokalne oblasti, naj aktivneje in učinkoviteje izkoriščajo sredstva Evropske investicijske banke za spodbujanje „financiranja s strani tretjih“ (2) prek podjetij za energetske storitve (ESCO).

1.8 Preglede ogrevalnih, prezračevalnih in klimatskih naprav bi bilo treba izvajati periodično v rednih razmakih v skladu s predpisi posameznih držav in ob upoštevanju s tem povezanih stroškov. Poročila o pregledih bi morala poleg priporočil za možnosti izboljšav vsebovati tudi zahteve glede varnosti delovanja.

1.9 Prenovljena direktiva države članice poleg tega poziva, naj določijo in uporabljajo kazni. EESO meni, da bi bilo treba pri tem razlikovati med prizadetimi – javnimi ali zasebnimi – stranmi ter obseg oz. višino kazni določiti na podlagi subsidiarnosti. Če se neupoštevanje predpisov Skupnosti opredeli kot kršitev, bi ga bilo treba kot tako obravnavati tudi na ravni Skupnosti in določiti v direktivi.

1.10 Po mnenju EESO bi morale države članice svojim državljanom pri saniranju stanovanj zagotoviti tehnično podporo.

1.11 V velikih stanovanjskih naseljih z enotno oblikovanimi stavbami iz betonskih prefabrikatov, značilnih za vse nove države članice EU, bi bilo skupnostim lastnikov stanovanj težko pridobiti energetske izkaznice za vse tipizirane stavbe iz betonskih prefabrikatov. Z izdajanjem energetskih izkaznic na podlagi ocene (3) druge primerljive večnadstropne stanovanjske stavbe bi lahko prihranili stroške prenove in zmanjšali upravno breme.

1.12 Poleg tega bi lahko mestna uprava po načelu ene same kontaktne točke stanovalcem posameznih večnadstropnih stanovanjskih stavb ponudila rešitve za financiranje prenove, gradbene pogodbe, vzdrževanje, izdajanje energetskih izkaznic itd.

1.13 EESO meni, da bo prenovitev direktive v sorazmerno kratkem času prispevala k zmanjšanju emisij CO2 in imela tudi pozitivne socialne učinke, med drugim zaradi

— zmanjšanja energetskih potreb,

— izboljšanja življenjske ravni prikrajšanih družin in

— zaposlovanja dolgotrajno brezposelnih.

1.14 EESO priporoča popolno uskladitev novega označevanja okenskih okvirov in gradbenih izdelkov z direktivo o skupni energetski učinkovitosti stavb.

1.15 EESO meni, da bi morale oblasti biti pri rušenju večnadstropnih stanovanjskih stavb, ki jih ni več mogoče energetsko sanirati, vzpostaviti stik s prizadetimi in stanovalcem ponuditi nove možnosti nastanitve. Na splošno bi bilo treba posvetovanje z organizacijami civilne družbe vključiti v opis zahtev za vsak ukrep za izvajanje direktive oz. bi moralo posvetovanje z organizacijami civilne družbe – vsaj v državah, v katerih obstajajo nacionalni ekonomsko-socialni sveti – potekati v okviru sistematičnega posvetovanja z nacionalnimi ekonomsko-socialnimi sveti (4).

2. Uvod

2.1 EESO je pripravil že več pomembnih mnenj o zmanjšanju emisij CO2, varčevanju z energijo v zvezi s skupno politiko EU ter energetski kakovosti stavb in njihove opreme. Zaradi zahtev v pravnih aktih EU novogradnje dosegajo konkretne rezultate, ki jih v glavnem občuti potrošnik in ki hkrati koristijo celotni državi. Med drugim je treba omeniti mnenja TEN/227, 263, 283, 274, 286, 309, 269, 299, 311, 332 in 341 (5).

2.2 Dvanajst novih držav članic je po pristopu k EU začelo predpise izvajati precej pozneje, tako da te države glede skupne energetske učinkovitosti stavb zaostajajo za starimi državami članicami, stanovanjske in upravne stavbe pa še zdaleč ne ustrezajo minimalnim zahtevam direktive.

2.3 Do direktive same se je EESO opredelil že v svojem mnenju z dne 17. oktobra 2001 (6). Zato to mnenje obravnava le predlog prenovitve direktive 2002/91/ES (COM(2008) 780 konč.), poudarilo pa naj bi posebnosti novih držav članic v zvezi z vidiki, obravnavanimi v tej direktivi.

2.4 Razveseljivo je, da je med političnimi cilji EU navedeno tudi večje udobje za državljane in znižanje njihovih stroškov energije.

2.5 V veljavni direktivi je že opisano naslednje:

— metoda izračuna energetske učinkovitosti za nove stavbe in obstoječe stavbe, ki se prenavljajo,

— določitev minimalnih zahtev glede skupne energetske učinkovitosti,

— izdajanje energetskih izkaznic,

— pregled kotlov in ogrevalnih naprav ter

— pregled klimatskih naprav.

2.6 V prenovljeni različici direktive je po posvetovanju z zadevnimi akterji prikazano, katere izboljšave je mogoče doseči z usmerjenim ukrepanjem in na kakšne načine.

3. Splošne ugotovitve

3.1 Stavbni sektor (stanovanjske in poslovne stavbe) je največji končni porabnik energije in izpušča največ emisij CO2 v EU. Ta sektor ustvari približno 9 % BDP (približno 1 300 mrd. EUR) in predstavlja približno 7 do 8 % (povzetek ocene vpliva) delovnih mest v EU (tj. približno 15 do 18 milijonov zaposlenih, ki jih je po podatkih Eurostata v EU skupno 225,3 milijona). 40 % stavb je v državni lasti, 74 % pa ima površino manj kot 1 000 m2.

3.2 Današnja družba namenja vse več pozornosti

— okoljskim zahtevam,

— zdravju potrošnikov (npr. kakovosti zraka v prostorih, dostopu za starejše),

— bivalnemu udobju,

— učinkovitosti električnih aparatov in ogrevalnih naprav (sektor urejajo številni predpisi, ki si pogosto nasprotujejo) (7).

3.3 Civilna družba bi morala gospodarski učinek direktive, njeno ustreznost in prihodnje učinke predlogov oceniti s stališča različnih udeležencev in družbenih skupin določene regije, pri čemer bi morala izhajati iz dolgoročne perspektive.

3.4 Izdajanje energetskih izkaznic za stavbe ni samo sredstvo, da se stavba uvrsti v določen razred energetske učinkovitosti, temveč tudi spodbuda za iskanje novih načrtovalskih rešitev.

Zaradi potrebnih ukrepov za varstvo podnebja je v gradbenem sektorju veliko možnosti zaposlovanja.

3.5.1 Zaradi Direktive 2002/91/ES in njene predlagane prenovitve je mogoče v 15 starih državah članicah ustvariti povprečno 60 000, v 12 novih državah članicah pa povprečno 90 000 novih delovnih mest na leto.

3.5.2 Z izvajanjem ukrepov za zagotavljanje visoke energetske kakovosti (stavbe z letno porabo do 50 kWh/m2) bi lahko v EU ustvarili milijon novih delovnih mest na leto (8) (to bi ustrezalo 10 % delovnih mest na tem področju).

3.5.3 Zdaj je v stavbnem sektorju premalo zaposlenih usposobljenih na področju tehnologij, ki so potrebne, da bi dosegli večjo raven energetske učinkovitosti. V direktivi se predlaga, da se z ukrepi poklicnega izobraževanja zagotovi usposabljanje strokovnjakov, ki jih je mogoče zaposliti na področju trajnostnih stavb.

3.6 Za nas je pomemben prav pogled v prihodnost, kajti v točki 3.4 mnenja INT/415 (9) je EESO izrazil misel, ki je velja za vse zakonodajne akte: biti morajo razumljivi, dostopni, sprejemljivi in izvršljivi. S tehničnega vidika lahko dodamo še, da mora biti direktiva pravočasna, izvedljiva in da mora odražati stvarnost.

3.7 V točki 2.1.3 mnenja TEN/299 (10) je zapisano, da znaša povprečna poraba energije v običajnih stanovanjih samo za ogrevanje 180 kWh/m2 na leto. Po podatkih, ki so na voljo poročevalcu in strokovnjaku, znaša povprečna letna poraba energije za ogrevanje tipiziranih stanovanj v baltskih državah in približno enako starih stanovanj v sosednjih državah okrog 150 kWh/m2. Izkušnje kažejo, da je mogoče s prenovo in toplotnim izoliranjem stavb energetske potrebe ob nespremenjenih podnebnih razmerah zmanjšati za polovico.

3.8 S tem povezana zakonodaja Skupnosti, ki se nanaša na trenutno stanje v EU, je navedena v točki 3.1 mnenja TEN/299 (10).

3.9 Generalna direktorata za okolje ter podjetništvo in industrijo zdaj pripravljata pomembne predpise za označevanje gradbenih elementov, ki prispevajo k zmanjševanju porabe energije (okna, stene, v gradbene elemente vključeni sistemi hišne tehnike), čeprav sami ne proizvajajo energije.

3.10 Prenovitev oz. revizija veljavnih določb lahko znatno prispeva k zmanjšanju porabe energije v stavbah.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Prenovljena direktiva prinaša naslednje pomembne spremembe:

— razširjeno področje uporabe direktive, saj bodo energetske izkaznice obvezne za vse stavbe. Opozoriti je treba, da ima 74 % vseh stavb v EU manj kot 1 000 m2 skupne uporabne tlorisne površine;

— razširitev in spodbujanje izdajanja energetskih izkaznic v javnem sektorju;

— večja vloga strokovnjakov, ki izdajajo energetske izkaznice;

— države članice morajo določiti nove konkretne ukrepe, da bi zagotovile ugodnejše pogoje financiranja naložb za izboljšanje energetske učinkovitosti;

— več pozornosti težavam, ki jih povzročajo klimatski sistemi;

— redno posodabljanje standardov Evropskega odbora za standardizacijo (CEN) na področju energetske učinkovitosti.

4.2 Delež stavb v porabi energije, naveden v uvodni izjavi 6 direktive, je v državah s hladnim podnebjem občutno večji, zato se predlaga, da se v prenovljeni direktivi v uvodni izjavi 8 ustrezno upoštevajo podnebne in lokalne razmere, zlasti pri dodeljevanju naložb.

4.3 EESO pozdravlja določbe člena 10, v skladu s katerimi se lahko stavbni kompleksi s skupnim sistemom ogrevanja certificirajo na podlagi skupne energetske izkaznice za celotno stavbo ali na podlagi ocene drugega primerljivega stanovanja v istem stavbnem kompleksu, države EU pa lahko postopek za izdajo energetskih izkaznic za tipizirane stanovanjske stavbe še dodatno poenostavijo.

4.4 Stanovanja bodo zaradi – obveznega ali prostovoljnega – certificiranja skupne energetske učinkovitosti v skladu s členom 10 privlačnejša za prihodnje lastnike ali najemnike, vendar le, če bodo podatki v izkaznicah zanesljivi. EESO meni, da je predlagana možnost B1, tj. naključni pregledi izkaznic, s katerimi se zagotovi njihova zanesljivost, sprejemljiva in priporočljiva, vendar ne bi smela imeti za posledico izrekanja kazni v skladu s členom 22. Zaželeno je, da bi se nove energetske izkaznice za stanovanjske stavbe izdajale kot en dokument, ki bi zagotavljal dolgoročno energetsko kakovost. Izkaznice za novo nameščene ogrevalne sisteme bi morali izdajati neodvisni strokovnjaki (člen 16) skupaj z inštalaterji.

4.5 EESO pozdravlja določitev mejne vrednosti nazivne toplotne moči za izvajanje pregledov, in sicer 20 kW za ogrevalne sisteme (člen 13) ter 12 kW za klimatske sisteme (člen 14). Glede na to, ali se uporabljajo fosilna goriva ali obnovljivi viri energije, bi lahko države članice EU za svoje regije določile različne mejne vrednosti za preglede ogrevalnih sistemov in različno pogostost teh pregledov. Kakovost poročil o pregledu bi bilo treba vedno znova preverjati z naključnim pregledom vzorcev v skladu s členom 17, vendar ni jasno, ali bi morala biti priporočila strokovnjaka za izboljšanje sistema obvezujoča ali se lahko prezrejo ali pa se „finančne posledice“ v skladu s členom 19 razumejo kot kazni. Države članice bi morale sprejeti predpise, s katerimi bi inšpektorjem pri pregledu ogrevalnih sistemov zagotovile dostop na zasebno lastnino.

4.6 Energetska učinkovitost kotla, ki ga proizvajalec ponuja na trgu, se certificira v skladu s standardnimi zahtevami v specializiranem laboratoriju in navede na oznaki kotla. S tem se onemogoči zavajajoče oglaševanje in zagotovi kakovost. Priporočila o poznejših, rednih ali prostovoljnih pregledih kotla med obratovanjem bi lastnika spodbudila, da bi si prizadeval za učinkovito delovanje kotla, ki se ugotavlja na podlagi tehničnih parametrov za njegovo optimalno delovanje.

4.7 S primerjavo vseh določb v prenovljeni različici direktive je mogoče ugotoviti, da so vse ustrezne in smiselne, da si predlagani načini izboljšanja energetske učinkovitosti stavb ne nasprotujejo in jih je mogoče izvajati hkrati.

4.8 Potrebne so referenčne vrednosti za porabo energije za vso EU in metodologija v skladu s členom 5 direktive ter možnostjo D1 (povzetek ocene učinka), saj je trenutno zaradi podnebnih posebnosti težko primerjati letne vrednosti porabe v kWh/m2, izmerjene v različnih državah. Na podlagi regionalnih referenčnih vrednosti bi morala biti razvidna poraba energije ločeno za ogrevanje in hlajenje. Smiselno bi bilo, da referenčnih vrednosti ne bi določali glede na zunanjo temperaturo, temveč glede na število stopinjskih dni ogrevanja in hlajenja (heating degree-days, cooling degree-days) v državah članicah, ki bolje prikazuje vpliv podnebja na porabo energije kot povprečna zunanja temperatura.

4.9 Temeljni parametri za izračun energetske učinkovitosti (ne pa konkretne številke) morajo biti seveda enotni za vse države članice, uporabljati pa je treba tudi enotno metodologijo za izračun. Vendar s takšnimi izračuni verjetno ne bo mogoče ugotoviti dejanske ravni posamezne države; še naprej bo nejasno, ali je stroškovno optimalna raven dosežena ali ne, saj jo določajo še številni drugi parametri tržnega gospodarstva, ki niso odvisni od podnebja.

4.10 Rezultati prenove stavb z zastarelimi, začasnimi ali zelo slabimi kazalniki energetske učinkovitosti v skladu s členom 4 (in možnostjo D3) so najbolj vidni in občutni. Vendar so stavbe z največjimi pomanjkljivostmi običajno tudi stare in obrabljene. Prenove takšnih stavb se ne izplača financirati z državno pomočjo, če je obdobje odplačevanja vloženih sredstev očitno daljše od predvidenega obdobja uporabe stavbe. Takšno ravnanje pri prenovi bi imelo negativne posledice. Pri stavbah z največjimi pomanjkljivosti bi bilo treba zelo skrbno izbrati, katere pridejo v poštev za prenovo.

4.11 Hiše brez emisij ogljikovega dioksida ne obstajajo (člen 9), zato pravila ne bi smela biti prestroga. Po mnenju Odbora bi bilo bolje izbrati bolj prilagodljiv pristop in državam članicam dati več svobode pri izbiri najboljše rešitve. Nične emisije bi bilo treba obravnavati zgolj kot prihodnji cilj.

4.12 V povezavi s tem je treba opozoriti na t. i. „pasivne hiše“, katerih potrebe po ogrevanju ne presegajo 15 kWh/m2 letno, in hiše kategorije A z največ 30 kWh/m2 letno.

5. Sklepi

5.1 Glede na sklepe iz ocene učinka prenovljena direktiva daje dobre možnosti za uspeh na področju varčevanja z energijo in EESO je prepričan, da bo razširitev obsega uporabe direktive prispevala k boljšemu izkoriščanju možnosti za energetske prihranke v stavbah.

5.2 EESO meni, da bo s predvidenimi letnimi vlaganji 8 milijard EUR zelo težko doseči cilj in finančni učinek, ki sta določena v prenovljeni direktivi. Že samo v novih državah članicah bi bil za obnovo potreben veliko višji znesek. Na stroške in obseg prenove vplivajo nekateri dejavniki, ki niso odvisni od določb v direktivi.

5.3 Potreben obseg prenov v Litvi ponazarjajo naslednji podatki: v Litvi je 40 000 starih stanovanjskih objektov, ki so negospodarni z vidika energetske učinkovitosti. Na približno 600 stavbah so bile izvedene različne izboljšave (običajno je šlo za zamenjavo oken) za znižanje stroškov energije, 60 stavb pa je bilo v celoti obnovljenih. Čeprav različni viri navajajo različne podatke, vsi kažejo, da projekti občutno zaostajajo za načrti. Ob takšnem napredku bi obnovitvena dela trajala več kot 100 let, zlasti ker se prenova v skladu z veljavno direktivo ni še niti začela.

5.4 Finančni razlogi. Tipičen primer: po podatkih podjetja Vilniaus energija, ki zagotavlja daljinsko ogrevanje litvanske prestolnice Vilne, znaša letna poraba energije za ogrevanje in pripravo tople vode za 60 m2 veliko stanovanje približno 200 kWh/m2, od tega za ogrevanje približno 140 kWh/m2 (11). S toplotno izolacijo stavbe, ki bi potrebe po ogrevanju zmanjšala za 50 %, bi stanovalci ob ceni 0,072 EUR za kWh letno prihranili 5,07 EUR na kvadratni meter ali skupno 304,20 EUR. Po podatkih mestne uprave Vilne stane temeljita prenova večstanovanjske hiše povprečno 165 EUR na kvadratni meter (12). Če bi bilo treba posojilo za prenovo vrniti v 20 letih, bi morali stanovalci takšne hiše plačevati najmanj 41,30 EUR na mesec. Ankete kažejo, da bi bilo to pripravljeno storiti samo 5 % stanovalcev.

Država ne more sofinancirati prenove ogrevalnih sistemov stavb: od sprejetja programa za posodobitev večstanovanjskih hiš leta 2004 je bilo do novembra 2008 za te namene zagotovljenih 37,3 milijona EUR, kar znaša 0,5 % letnega proračuna države (13). Sprejetje prenovljene direktive v Evropskemu parlamentu v skladu s predlogom, ki ga je predstavila Silvia-Adriana Ţicău (RO), naj bi z boljšo prerazdelitvijo sredstev iz strukturnih skladov na novo spodbudilo proces prenavljanja.

5.5 Psihološki in pravni razlogi. Stroške energije je mogoče izrazito zmanjšati samo s toplotno izolacijo, vendar amortizacijsko obdobje tega posega traja več desetletij. Z vidika pričakovane življenjske dobe ljudi je to nepredvidljivo dolgo časovno obdobje. Mladi ne vedo, kje bodo živeli čez 20 let, ljudje, ki se približujejo starosti 60 let, pa ne vedo, ali bodo čez 20 let še živi, zato ti dve skupini prebivalstva (torej skupaj 20 % celotnega prebivalstva (14)) prenova ne bo zanimala. Poleg tega so tu tudi stanovalci brez sredstev, ki prejemajo subvencije za kritje stroškov ogrevanja. Argument, da prenova poveča vrednost stanovanja, v tem primeru ne velja. Če je stavba zastarela in bo porušena, lastnik izgubi streho nad glavo, pri čemer pogosto nima pravice do zemljišča, na katerem je stala stavba, razen če je zemljišče predhodno kupil. Člen 19 prenovljene direktive izboljšuje to stanje, saj predvideva celo ukrepe obveščanja lastnikov in najemnikov v okviru programov Skupnosti.

5.6 Prenovo ogrevalnih sistemov zavira mnenje, razširjeno med porabniki, da namreč prenova obremeni lastnike stanovanj z dolgoročnim posojilom, ki ga v primeru poslabšanja gospodarskega položaja mogoče ne bodo mogli odplačati, medtem ko prihodki dobaviteljev energije od prenovljene stavbe ostajajo enaki ali se celo povečajo zaradi prilagajanja cen, na katero vpliva nezakonito lobiranje in podkupovanje. Razlog za takšno mnenje je deloma dejstvo, da dobavitelji daljinskega ogrevanja, ki je glavni vir ogrevanja v novih državah članicah, v lovu za prekomernimi dobički zaradi zmanjševanja porabe toplote zvišujejo cene ogrevanja za vse, med drugim tudi za prenovljene stavbe. Ta problem je težko rešiti. Če bo izvajanje razširjene prenovljene različice direktive na podlagi obveznega izdajanja energetskih izkaznic za opremo izboljšalo obračune in se bodo kršitve kaznovale v skladu s členom 22, bo mogoče s tehničnimi in upravnimi ukrepi odpraviti bojazen porabnikov.

5.7 Obsežna obnovitvena dela bodo omogočila prihranke toplotne energije za stavbe, ni pa nujno, da bo prišlo do pričakovanega zmanjšanja emisij CO2. Kadar energijo za ogrevanje proizvajajo objekti za soproizvodnjo elektrike in toplote, se preostanek toplote uporablja za proizvodnjo električne energije. Ob zmanjšanju porabe toplote se lahko del neporabljenega preostanka toplote uporabi za ogrevanje novih stavb, s čimer se omejijo emisije ogljikovega dioksida.

5.8 Brez državnih jamstev, podpore in načrtov so porabniki pesimistični. Poleg tega niti veljavna niti prenovljena direktiva ne zagotavljata uresničitve načela ene kontaktne točke za celoten proces prenove, ki si ga želijo vse zainteresirane strani in porabniki. Potrošniki imajo zadržke glede zahteve v členu 11(3) in 11(4), da bi bilo treba ob prodaji ali oddaji stanovanja v večstanovanjski hiši predložiti energetsko izkaznico, če so stroški energije razvidni iz plačanih računov in se obe stranki strinjata s tem. To bo povzročilo dodatne stroške.

5.9 Človek je ustvaril veliko gradbenih izdelkov (15) (16), med katerimi lahko izberemo najprimernejše. Če pa bodo trg nenadoma preplavili velikanski zneski za naložbe v prenovo, namenjene oživitvi gradbene industrije, obstaja nevarnost, da se bo v prizadevanjih za čim hitrejšo pridobitev teh sredstev manj pozornosti posvečalo primernosti izdelkov. Po drugi strani pa bi določbe direktive (člena 16 in 17) o neodvisnih strokovnjakih in nadzornem sistemu preprečevale uporabo kakovostno manjvrednih izdelkov, če bi bile pristojnosti teh strokovnjakov ustrezno razširjene.

V Bruslju, 14. maja 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Nanaša se le na nemško različico.

(2) Glej Direktivo 93/76/EGS, UL L 237, 22.9.1993, str. 28–30.

(3) Razširitev določb člena 10(5) b (prenovitve).

(4) S tem bi bilo zagotovljeno upoštevanje členov 1 (človekovo dostojanstvo) in 34(3) (pravica do pomoči pri pridobitvi stanovanja) Listine EU o temeljnih pravicah.

(5) Brošura strokovne skupine TEN Energetska politika za Evropo – glavne točke nedavnih mnenj EESO (in drugi viri EESO).

(6) Energetski profil stavb, UL C 36, 8.2.2002, str. 20.

(7) Pobuda za vodilni trg za Evropo, COM(2007) 860.

(8) Študija generalnega direktorata za okolje (agencija za socialni razvoj).

(9) Proaktivni pristop k pravu, UL C 175, 28.7.2009, str. 26.

(10) Energetska učinkovitost stavb – prispevek končnih uporabnikov, UL C 162, 25.6.2008, str. 62.

(11) K. Nënius, program mestne uprave Vilne: Obnovimo hiše in mesto; http://www.krea.lt/uploads/Busto_progr_bendrijos_EAIP.ppt#22 (besedilo je v litovščini).

(12) E. Levandraitytë: Politika trde roke je neizbežna, Statyba ir architektűra (revija Gradbeništvo in arhitektura, v litovščini), 2008/12, str. 26–29.

(13) V. Martinaitis: Energetske potrebe litvanskih večstanovanjskih hiš in izzivi za gospodarstvo Litve (besedilo je v litovščini), 22.10.2008, gradivo z delavnice Najdražja ogrevalna sezona.

(14) Statistični urad: Prebivalci mesta Vilne in stanovanjski prostori (besedilo v litovščini); http://www.stat.gov.lt/uploads/docs/Vilniaus_saviv.pdf.

(15) Določitev usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov, UL C 218, 11.9.2009, str. 15.

(16) S tem bi bilo zagotovljeno spoštovanje členov 1 in 34(3) Listine EU o temeljnih pravicah, ki obravnavata človekovo dostojanstvo in pomoč pri pridobitvi stanovanj.