[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 19.6.2007

COM(2007) 337 konč.

Predlog

SKLEP SVETA

o stališču, ki ga Skupnost sprejme v okviru Sveta ministrov AKP-ES v zvezi z revizijo načinov financiranja v primeru kratkoročnih nihanj prihodkov od izvoza (poglavje 3 Priloge II k Sporazumu o partnerstvu AKP-ES)

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

Uvod

Pogodbenice so v Sporazumu o partnerstvu AKP-ES, podpisanem v Cotonouju dne 23. junija 2000[1] in revidiranem v Luxembourgu dne 25. junija 2005[2] (v nadaljevanju „Sporazum iz Cotonouja“), priznale, da lahko nestabilnost prihodkov od izvoza škoduje razvoju držav AKP in ogrozi uresničitev njihovih razvojnih ciljev. Vzpostavljen je bil dodatni sistem za podporo (v nadaljevanju „FLEX“), da bi se ublažili neugodni učinki nestabilnosti prihodkov od izvoza v skladu s členom 68(1) navedenega sporazuma.

Vendar pa je videti, da različne metodološke in operativne težave instrumentu FLEX preprečujejo dosego vseh njegovih ciljev, zato so države AKP januarja 2005 predložile predlog za spremembo [3] . Ker predloga v okviru petletnega pregleda Sporazuma iz Cotonouja ni bilo mogoče upoštevati, je bilo dogovorjeno, da bosta Komisija in skupina AKP ta predlog proučili pozneje [4].

Komisija se strinja z ugotovitvijo o nekaterih pomanjkljivostih instrumenta FLEX (kljub temu pa se v celoti ne strinja s predlaganimi rešitvami skupine AKP), zato ga je treba bistveno spremeniti, da bi se učinkoviteje dosegli cilji iz prej navedenega člena 68 . Ta sprememba se nanaša na merila upravičenosti, tehnične vidike za podrobnejšo opredelitev uporabljenih kazalnikov ter rok za sprostitev sredstev in anticiklični značaj sredstev FLEX.

Svet ministrov AKP-ES lahko spremeni Prilogo II v skladu s členom 100 Sporazuma iz Cotonouja. V tem smislu Komisija priporoča, da jo Svet in države članice pooblastijo za začetek pogajanj s skupino AKP o spremembi instrumenta sodelovanja FLEX.

1. Predmet predlagane spremembe

Namen podpore v primeru kratkoročnih nihanj prihodkov od izvoza iz člena 68(2) Sporazuma iz Cotonouja je „ zaščititi socialne in gospodarske reforme in politike, na katere bi lahko negativno vplival padec dohodka [ od izvoza ], in odpraviti neugodne učinke nestabilnosti prihodkov od izvoza, zlasti od kmetijskih in rudarskih proizvodov …“.

Cilj instrumenta FLEX torej ni neposredna nadomestitev izgube prihodkov od izvoza, ampak odprava negativnega učinka na gospodarski potencial in ohranitev izdatkov na socialnem področju.

V prvih letih uporabe instrumenta FLEX so se pojavile različne metodološke in operativne težave. Te težave bistveno zmanjšujejo učinkovitost tega instrumenta. Zaradi dolgih časovnih obdobij, ki so potrebna za njegovo izvedbo, instrument izgublja svoj anticiklični učinek. Poleg tega se FLEX financira iz proračunskega okvira B za nepredvidene potrebe[5], zaradi česar je znotraj 9. ERS prišlo do težav v zvezi z dostopom do podpore FLEX, kadar je sredstev iz proračunskega okvira B zmanjkalo.

Zato je treba bistveno spremeniti tri glavne sestavne elemente izvajanja FLEX: merila upravičenosti, način izračuna in mobilizacijo instrumenta FLEX ter vir financiranja.

2. MERILA UPRAVIčENOSTI

Trenutno za dostop do sredstev FLEX veljata dve merili upravičenosti, ki se uporabljata hkrati: prvo merilo se nanaša na nihanje prihodkov od izvoza, drugo pa njegov teoretični vpliv na proračunski primanjkljaj države. Te dve merili povzročata težave pri razlagi, zaradi česar je njuna posodobitev upravičena, ne da bi pri tem povzročili dvom glede osnovne filozofije.

2.1. Povečanje števila držav, ki so upravičene do ugodnejše obravnave

Trenutno je prvo merilo upravičenosti do instrumenta FLEX izpolnjeno v naslednjih primerih[6]:

„- 10 % (2 % v primeru najmanj razvitih, celinskih in otoških držav) izgubi prihodka od izvoza blaga v primerjavi z aritmetičnim povprečjem prihodkov v prvih treh letih od prvih štirih let pred letom uporabe; ali

- 10 % (2 % v primeru najmanj razvitih, celinskih in otoških držav) izgubi prihodka od izvoza vseh kmetijskih ali rudarskih proizvodov v primerjavi z aritmetičnim povprečjem prihodkov v prvih treh letih od prvih štirih let pred letom uporabe za države, v katerih prihodek od izvoza kmetijskih ali rudarskih proizvodov predstavlja več kot 40 % celotnega prihodka od izvoza blaga“.

V okviru spremembe Sporazuma iz Cotonouja se je število držav, za katere lahko pri 2 % izgubi prihodkov od izvoza velja ugodnejša obravnava prihodkov od izvoza, razširilo na „pokonfliktne države in države, ki so utrpele naravne nesreče“ (člen 68(3) Sporazuma iz Cotonouja).

Predlaga se prilagoditev člena 9 Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja, da se pri 2 % izgubi prihodkov od izvoza upošteva razširitev opredelitve držav, ki izpolnjujejo merilo upravičenosti, na pokonfliktne države in države, ki so utrpele naravne nesreče.

2.2. Referenčno obdobje

Trenutno referenčno obdobje, ki se upošteva pri izračunu nihanja prihodkov od izvoza, zajema leta N-4 do N-2. Predlaga se, da se v referenčno obdobje vključi zadnje leto (N-1) pred letom uporabe (N) , kajti te podatke mora v vsakem primeru zagotoviti država partnerica.

Poleg tega so lahko glede na ponavljajočo naravo nihanj v referenčno obdobje vključeni „skrajni“ podatki, ki tako ne odražajo trenda.

Primeri, izraženi v številkah, za leta N-4, N-3, N-2, N-1, N

- 50, 53, 92, 59, 62 = ugoden razvoj, vendar je država upravičena do instrumenta FLEX glede na to, da je zadevno povprečje (N-4, N-3, N-2) 65 in da je izvoz v letu uporabe manjši od 98 % tega povprečja.

- • 50, 41, 53, 56, 48 = negativno nihanje glede na razvoj, vendar država ni upravičena do instrumenta FLEX glede na to, da je zadevno povprečje (N-4, N-3, N-2) 48 in da je izvoz v letu uporabe večji od 98 % tega povprečja.

Skupina držav AKP je zahtevala, da se upošteva šestletno referenčno obdobje, pri čemer bi bili največja vrednost in najmanjša vrednost izključeni. Ta predlog še bolj poudarja strukturni razvoj v nasprotju z usmerjenostjo instrumenta na kratkoročna nihanja glede na ta razvoj.

Predlaga se prilagoditev člena 9 Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja, da se za referenčno obdobje vzame štiriletno obdobje pred letom uporabe in da se iz izračuna izključi leto z največjo in najmanjšo vrednostjo, tj. tisto leto, ko prihodki od izvoza najbolj odstopajo od povprečja[7].

2.3. Uporabljena valuta

Izgube prihodkov od izvoza so se doslej sistematično računale v eurih. Vendar lahko inflacija in spremembe menjalnega tečaja držav, katerih denarna valuta je vezana na ameriški dolar ali drugo referenčno valuto, in/ali tistih držav, ki večino menjave opravijo v drugi valuti kot v eurih, pomembno vplivajo na njihovo upravičenost. Tako na primer Sveta Lucija, katere valuta, vzhodnokaribski dolar, ima že 30 let fiksni menjalni tečaj, vezan na ameriški dolar, in ki večino mednarodne menjave opravi v ameriških dolarjih, leta 2004 ne bi bila upravičena, če bi bile vrednosti izračunane v lokalni denarni valuti.

Predlaga se, da se analizira nihanje prihodkov od izvoza v lokalni denarni valuti, korigirani s stopnjo inflacije (indeks cen življenjskih potrebščin ali deflator bruto domačega proizvoda).

Predlaga se, da se doda odstavek k novemu členu 9a Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja v zvezi z opredelitvijo izbire valute.

2.4. Odprava drugega merila upravičenosti

Drugo merilo upravičenosti do dodatnih sredstev se nanaša na „2 % poslabšanje javnega primanjkljaja, programiranega za zadevno leto ali predvidenega za naslednje leto“[8]. Da bi lahko izračunali teoretični vpliv izgube prihodkov od izvoza na državni proračun, se preprosto ocenjuje, da je prispevek izvoza v državni proračun enak prispevku v BDP. Povečanje javnofinančnega primanjkljaja zaradi izgube prihodkov od izvoza se tako izračuna po naslednji formuli:

„Povečanje javnofinančnega primanjkljaja = vrednost izgube prihodkov od izvoza v letu N) x (povprečno razmerje med prihodki in BDP v letih N-4, N-3, N-2“ (operativne smernice za FLEX iz leta 2005).

Države AKP in Komisija so v predlogu iz leta 2004 povzročile pomisleke o nujnosti tega merila. Za opustitev tega merila je več razlogov:

- Vpliv izgube prihodkov od izvoza na državni proračun (in posledično na sredstva, ki jih ima država na voljo za nadaljevanje svojih razvojnih politik) je težko določiti. Struktura (zasebna/javna, koncentrirana ali ne itd.) in stopnja obdavčitve izvoznega sektorja se po državah precej razlikujeta. Izguba prihodkov od izvoza v N lahko vpliva na proračun v N ali v N+1 glede na davčne sisteme in glede na to, kdaj v proračunskem letu se obračunajo izgube prihodkov od izvoza. Prav tako bosta kakovost makroekonomskega vodenja in raven obvladovanja javnih financ vplivali na proračunsko stanje kot posledica zunanjega šoka zaradi nihanja prihodkov od izvoza. Zato se resnični vpliv nestabilnosti prihodkov od izvoza na dejansko proračunsko stanje znatno razlikuje glede na razmere po državah in videti je, da bi lahko trenutni pristop spodbudil manj strogo upravljanje javnih financ.

- Samovoljna izbira 2 % povečanja primanjkljaja izkrivlja rezultate. Tako bo imela država, ki ima že precejšen programirani primanjkljaj, sicer pod enakimi pogoji, več težav pri dostopu do instrumenta FLEX kot država z manjšim predvidenim primanjkljajem[9].

- Podatki o ocenah primanjkljajev, na katerih temelji izračun glede izpolnjevanja pogojev, se lahko bistveno razlikujejo od dokončnih podatkov.

Zato se predlaga odprava drugega merila upravičenosti iz člena 9 Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja.

2.5. Dodatni pogoj k prvemu merilu upravičenosti

Kljub temu pa odprava drugega merila glede dodeljevanja ne sme hkrati povzročiti povečanja finančne podpore iz naslova FLEX v okviru sorazmerno majhnih zneskov, ki ne vplivajo na makroekonomsko stabilnost države in njeno sposobnost, da nadaljuje svoje socialne in gospodarske reforme.

Da bi našo pomoč usmerili na države, ki jih je izguba prihodkov od izvoza najbolj prizadela, se predlaga prilagoditev člena 9 Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja z namenom omejitve ukrepov v primerih, kjer izguba prihodkov od izvoza presega 0,7 % BDP[10].

2.6. Število zaporednih let

Država ima lahko trenutno dostop do instrumenta FLEX v obdobju štiri zaporednih let[11].

Predlaga se prilagoditev člena 9(2) Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja, da se dostop do instrumenta FLEX omeji na tri zaporedna leta in da se tako ohrani skladnost s členom 68 Sporazumu iz Cotonouja ki se nanaša na „ kratkoročna nihanja prihodkov od izvoza“ in ne njihove padajoče strukturne trende.

3. način izračuna in mobilizacija instrumenta FLEX

3.1. Proračunski vpliv

Če država AKP izpolnjuje merila upravičenosti, je najvišja finančna podpora (glede na razpoložljivost sredstev iz proračunskega okvira B zadevne države – glej točko 4 spodaj) iz naslova instrumenta FLEX enaka predvidenemu povečanju javnofinančnega primanjkljaja. Glede na izkrivljanje zaradi uporabe „proračunskega primanjkljaja“ kot referenčne točke (glej točko 2.5), bi bilo bolje kot primanjkljaj upoštevati proračunski vpliv. Da bi osredotočili še več ukrepov FLEX v državah, ki se ne morejo ustrezno odzvati na nihanje prihodkov od izvoza, in zlasti v državah, ki imajo sorazmerno malo prihodkov centralne vlade brez donacij, se predlaga, da se ukrepi omejijo na tiste države, katerih sorazmerni delež teh prihodkov v BDP presega povprečje držav AKP.

Predlaga se, da se v Prilogi II k Sporazumu iz Cotonouja doda člen 9a z namenom preoblikovanja načina izračuna podpore in njene omejitve na teoretični proračunski vpliv, opredeljen kot:

„Teoretični proračunski vpliv = vrednost izgube prihodkov od izvoza v letu N, pomnožena s povprečjem razmerja „prihodki/BDP“ za leta N-4, N-3, N-2 in N-1 brez najvišje in najmanjše vrednosti in z omejitvijo tega razmerja na 25 %“, pri čemer se za prihodke štejejo prihodki centralne vlade brez donacij.

Vrednost izgube prihodkov od izvoza se izračuna v lokalni denarni valuti, korigirani s stopnjo inflacije kot razliko med prihodki v letu N in aritmetičnim povprečjem prihodkov v letih N-4, N-3, N-2 in N-1 brez najvišje in najmanjše vrednosti. Vrednost izgube prihodkov od izvoza se nato pretvori v eure po menjalnem tečaju, veljavnem v letu N.

3.2. Načini za sprostitev finančne podpore

Trenutno je izvajanje podpore različno glede na to, ali je zadevna država upravičena ali ne do proračunske podpore.

(a) Države prejemnice proračunske podpore

Države, ki so upravičene do proračunske podpore, prejemajo finančno pomoč v obliki splošne proračunske podpore za nadomestitev izgube prihodkov od izvoza, kar je v skladu s cilji instrumenta FLEX. Vendar bi se rok izplačila lahko skrajšal. Sistem predujmov je že vzpostavljen, pri čemer je znesek omejen na 80 % potencialnega zneska[12] finančne podpore. Ta sistem se trenutno premalo izkorišča, še zlasti, ker se statistika prihodkov od izvoza večinoma ne razlikuje dosti ali pa se sploh ne razlikuje od začasne statistike, na podlagi katere se ti predujmi lahko izplačajo.

Predlaga se prilagoditev člena 10 Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja, da bi se predujmi izplačevali sistematično in da bi se najvišji znesek tega predujma dvignil na 100 % potencialnega zneska finančne podpore. Predvideni potek: rok za vloge FLEX v prvi polovici leta N+1, odločitev Odbora ERS in sprostitev v drugi polovici istega leta ali najpozneje na začetku leta N+2. Naknadno povračilo za morebitno preplačilo (kadar dokončna statistika kaže, da izguba prihodkov od izvoza ni tako visoka) bi bilo tako izvedeno z ustrezno izravnavo zneska naslednjega izplačila proračunske podpore.

(b) Države brez proračunske podpore

Pri državah, za katere proračunska podpora ni predvidena, se znesek doda nacionalnemu indikativnemu programu (NIP) države za nove projekte in programe ali dopolni obstoječe projekte in programe. Finančna podpora iz naslova FLEX za te države ne prispeva neposredno k makroekonomski stabilizaciji in nima pravega anticikličnega značaja. Glede na težavno upravljanje predujmov za projekte se razširitev načela predujmov na države, ki niso upravičene do proračunske podpore, ne priporoča; bolje je počakati na dokončno statistiko prihodkov od izvoza pred dodelitvijo finančne podpore iz naslova FLEX.

Kljub temu bi se bilo treba prizadevati za večjo uporabo instrumenta FLEX, da bi se odpravili neugodni učinki nestabilnosti prihodkov od izvoza ter spodbudila bolj sistematična uporaba drugih mehanizmov iz člena 68(5) Sporazuma iz Cotonouja: „Skupnost zagotavlja podporo tudi sistemom zavarovanja na tržni osnovi, namenjenim državam AKP, ki bi se rade zavarovale pred nevarnostjo nihanj v prihodku od izvoza.“

Predlaga se prilagoditev člena 9 Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja, da se doda navedba k sistemom zavarovanja na tržni osnovi, ki predvidevajo zaščito pred nevarnostjo nihanj prihodkov od izvoza.

3.3. Države brez strateškega dokumenta in posebni primeri

Namen instrumenta FLEX je zlasti zaščititi socialne in gospodarske reforme in politike, na katere bi lahko negativno vplival padec prihodkov od izvoza. S tem pa se predvideva, da je padec prihodkov od izvoza posledica zunanjih dejavnikov in da vlada na oblasti vodi politiko reform za izboljšanje blaginje prebivalstva. Za „posebne“ primere (na primer država brez podpisanega strateškega dokumenta in države, za katere veljajo ustrezni ukrepi v skladu s členoma 96 in 97 Sporazuma iz Cotonouja) to nujno ne velja. Dostop do mehanizma FLEX bi moral biti usklajen z oceno Sveta o političnih razmerah.

Zato se predlaga, da se FLEX upošteva sistematično, kadar se Svet odloči sprejeti ustrezne ukrepe v zvezi z državo partnerico v okviru političnega dialoga iz Sporazuma iz Cotonouja.

4. Oblikovanje finančnih sredstev „FLEX“

V preteklosti je dejstvo, da je bil znesek finančne podpore FLEX omejen z vrednostjo in razpoložljivostjo sredstev iz proračunskega okvira B, pomembno vplivalo na obseg teh ukrepov. Tako je bilo v letu uporabe 2004 od skupnega potencialnega zneska v višini 193,6 milijona EUR izplačano samo 10,6 milijona EUR. Povprečna stopnja pokritja potencialnih potreb je dosegla 21,5 % v letih 2003–2005 z najvišjo stopnjo 28 % leta 2003 (izplačani znesek je tako znašal 81,5 milijona EUR).

Po spremembi Sporazuma iz Cotonouja se zdaj lahko zaradi „novih potreb“ povečajo finančna sredstva za proračunski okvir B[13]. Sredstva 10. ERS za nacionalno sodelovanje pa ne zadostujejo za kritje potreb FLEX do višine največjega teoretičnega proračunskega vpliva (glej točko 3.1)[14]. To pomeni, da je treba najti objektivni, standardni in pregledni način za omejitev deleža sredstev iz proračunskega okvira B, namenjenega mehanizmu FLEX.

Predlagana rešitev obsega določitev najvišjega zneska letne dodelitve instrumentu FLEX za vse države AKP, kot je bilo predlagano v okviru končnega pregleda za leti uporabe 2005 in 2006. Glede na razpoložljivost sredstev v proračunskem okviru B 10. ERS se predlaga, da se razpoložljivost sredstev FLEX iz naslova 10. ERS ne poveča pretirano.

Za upoštevanje nihanj iz leta v leto se predlaga, da se za instrument FLEX dodeli znesek v višini 80 milijonov EUR, ki lahko doseže največ 100 milijonov EUR, če bi bili potencialni zneski izjemno visoki ali če bi stopnja pokritja padla pod 33 % potencialnih zneskov. Ta sredstva ustrezajo približno 35 % do 45 % dejanskih potreb, ocenjenih v zadnjih treh letih, kar je blizu stopnje kritja ocenjenih stroškov reforme trga sladkorja Skupnosti v državah AKP, podpisnicah protokola o sladkorju, in blizu najvišjega zneska, dodeljenega za instrument FLEX iz naslova 9. ERS.

Če bi potencialni znesek FLEX presegel znesek letne dodelitve, bi države prejele finančno podporo FLEX, ki bi bila sorazmerna z njihovo potencialno upravičenostjo. Da ne bi upočasnili celotnega procesa, se predlaga, da se v letu N+1 na podlagi začasne statistike sporoči znesek za države, upravičene do proračunske podpore, za katere se predvideva hitro izplačilo (glej točko 3.3 zgoraj). Zneski za druge države se sporočijo na podlagi dokončne statistike.

Predlaga se, da se novemu členu 9a Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja doda odstavek, ki bi določil načelo oblikovanja skupnih letnih finančnih sredstev FLEX in načelo dodelitve, ki bi bila sorazmerna s potrebami.

Komisija zato Svetu predlaga, da sprejme priloženo odločbo.

Predlog

SKLEP SVETA

o stališču, ki ga Skupnost sprejme v okviru Sveta ministrov AKP-ES v zvezi z revizijo načinov financiranja v primeru kratkoročnih nihanj prihodkov od izvoza (poglavje 3 Priloge II k Sporazumu o partnerstvu AKP-ES)

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti drugega pododstavka člena 300(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o partnerstvu AKP-ES, podpisanega v Cotonouju dne 23. junija 2000[15] in revidiranega v Luxembourgu dne 25. junija 2005[16] (v nadaljevanju „Sporazum o partnerstvu AKP-ES“),

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Člen 100 Sporazuma o partnerstvu AKP-ES določa, da lahko Svet ministrov AKP-ES s sklepom revidira, prilagodi in/ali spremeni Priloge II, III, IV in VI na podlagi priporočila Odbora držav AKP-ES za sodelovanje pri financiranju razvoja.

(2) Člen 11 poglavja 3 Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja določa, da se določbe navedenega poglavja ponovno pregledajo najpozneje po dveh letih delovanja in nato na zahtevo ene od pogodbenic.

(3) Sistem za podporo, namenjen ublažitvi neugodnih učinkov nestabilnosti prihodkov od izvoza, je bil prvič spremenjen s Sklepom št. 2/2004 Sveta ministrov AKP-ES z dne 30. junija 2004[17].

(4) Ob podpisu revidiranega Sporazuma o partnerstvu AKP-ES dne 25. junija 2005 v Luxembourgu so pogodbenice predložile skupno izjavo, v kateri so navedle, da bo „Svet ministrov AKP-ES z uporabo določb iz člena 100 Sporazuma iz Cotonouja preučil predloge držav AKP v zvezi s Prilogo II Sporazuma glede kratkoročnih nihanj zaslužkov iz izvoza“[18].

(5) Treba je določiti stališče Skupnosti v okviru Sveta ministrov AKP-ES v zvezi s spremembo poglavja 3 Priloge II k Sporazumu o partnerstvu AKP-ES glede financiranja v primeru kratkoročnih nihanj prihodkov od izvoza –

SKLENIL:

Člen 1

Skupnost bo v okviru Sveta ministrov AKP-ES na podlagi priloženega osnutka odločbe Sveta ministrov AKP-ES sprejela stališče o spremembi načinov financiranja v primeru kratkoročnih nihanj prihodkov od izvoza.

Manjše spremembe osnutka odločbe se lahko sprejmejo brez nove odločbe Sveta.

V Bruslju, […]

Za Svet

Predsednik

PRILOGA

Osnutek

SKLEP SVETA MINISTROV AKP-ES

o spremembi načinov financiranja v primeru kratkoročnih nihanj prihodkov od izvoza (poglavje 3 Priloge II k Sporazumu o partnerstvu AKP-ES)

SVET MINISTROV AKP-ES JE –

ob upoštevanju Sporazuma o partnerstvu AKP-ES, podpisanega v Cotonouju dne 23. junija 2000[19], in revidiranega v Luxembourgu dne 25. junija 2005[20] (v nadaljevanju „Sporazum o partnerstvu AKP-ES“) ter zlasti člena 100 Sporazuma,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Države podpisnice Sporazuma o partnerstvu AKP-ES se zavedajo, da lahko nestabilnost prihodkov od izvoza škoduje razvoju držav AKP, zato so vzpostavile dodatni sistem za podporo, namenjen ublažitvi neugodnih učinkov nestabilnosti prihodkov od izvoza, vključno v kmetijskem in rudarskem sektorju in potrjujejo, da je cilj te podpore zaščititi socialne in gospodarske reforme in politike, na katere bi lahko negativno vplivalo znižanje prihodkov, in odpraviti neugodne učinke nestabilnosti prihodkov od izvoza kmetijskih in rudarskih proizvodov[21].

(2) V skladu s členom 11 Priloge II k Sporazumu o partnerstvu AKP-ES se določbe poglavja 3 te priloge v zvezi s kratkoročnimi nihanji prihodkov od izvoza ponovno pregledajo najpozneje po dveh letih delovanja in nato na zahtevo ene od pogodbenic.

(3) Sistem za podporo, namenjen ublažitvi neugodnih učinkov nestabilnosti prihodkov od izvoza, je bil prvič spremenjen s Sklepom št. 2/2004 Sveta ministrov AKP-ES z dne 30. junija 2004[22].

(4) Ob podpisu revidiranega Sporazuma o partnerstvu AKP-ES dne 25. junija 2005 v Luxembourgu so pogodbenice predložile skupno izjavo, v kateri so navedle, da bo „Svet ministrov AKP-ES z uporabo določb iz člena 100 Sporazuma iz Cotonouja preučil predloge držav AKP v zvezi s Prilogo II Sporazuma glede kratkoročnih nihanj zaslužkov iz izvoza“[23].

(5) Treba je izboljšati delovanje sistema financiranja kratkoročnih nihanj prihodkov od izvoza in zagotoviti, da ustrezneje izpolni svoje cilje –

SKLENIL:

Člen 1

Poglavje 3 Priloge II k Sporazumu o partnerstvu AKP-ES se spremeni:

1. Besedilo člena 9(1) se nadomesti z naslednjim:

„Merila upravičenosti

1. Upravičenost do dodatnih sredstev se določi na podlagi:

- 10 % (2 % v primeru najmanj razvitih, celinskih, otoških in postkonfliktnih držav ali držav, ki so utrpele naravne nesreče) izgube prihodkov od izvoza blaga v primerjavi z aritmetičnim povprečjem prihodkov štirih let pred letom uporabe brez najvišje in najmanjše vrednosti; ali

- 10 % (2 % v primeru najmanj razvitih, celinskih, otoških in postkonfliktnih držav ali držav, ki so utrpele naravne nesreče) izgube prihodkov od izvoza vseh kmetijskih ali rudarskih proizvodov v primerjavi z aritmetičnim povprečjem prihodkov štirih let pred letom uporabe, brez najvišje in najmanjše vrednosti za države, v katerih prihodki od izvoza kmetijskih ali rudarskih proizvodov pomenijo več kot 40 % skupnih prihodkov od izvoza blaga“.

2. Besedilo člena 9(2) se nadomesti z naslednjim:

„2. Izguba prihodkov od izvoza iz odstavka 1 mora biti višja ali enaka 0,7 % BDP, da velja upravičenost do dodatne podpore. Upravičenost do dodatne podpore je omejena na tri zaporedna leta.“

3. Besedilo člena 9(3) se nadomesti z naslednjim:

„3. Dodatni viri se morajo izražati v javnih računih zadevne države. Uporabijo se v skladu s programskimi pravili in metodami programiranja, vključno s posebnimi določbami iz Priloge IV v zvezi z izvedbenimi in upravljalnimi postopki, na podlagi vnaprej sestavljenih sporazumov med Skupnostjo in posamezno državo AKP v letu, ki sledi letu uporabe. Ob soglasju obeh pogodbenic se viri lahko uporabijo za financiranje programov, vključenih v državni proračun. Vendar se lahko del dodatnih virov nameni tudi za posebna področja, zlasti za razvoj sistemov zavarovanja na tržni osnovi, ki predvidevajo zaščito pred nevarnostjo nihanj prihodkov od izvoza.“

4. V poglavju 3 Priloge II se doda člen 9a:

„Člen 9a“

1. Znesek dodatne finančne podpore je enak izgubi prihodkov od izvoza, pomnoženi z aritmetičnim povprečjem razmerja „med prihodki vlade in bruto domačim proizvodom“ štirih let pred letom uporabe brez najvišje in najmanjše vrednosti in z omejitvijo tega razmerja na 25 %.

2. Komisija bo analizirala podatke držav AKP v lokalni denarni valuti, korigirani s stopnjo inflacije, da določi upravičenost in dodatno finančno podporo, kot je določeno v členu 9. Komisija bo nato potencialni znesek finančne podpore pretvorila v eure v skladu z ustreznimi postopki.

3. Komisija bo v okviru finančnih sredstev, dodeljenih financiranju nacionalnih indikativnih programov, vsako leto določila sredstva za vse države AKP za zagotovitev podpore v primeru kratkoročnih nihanj prihodkov od izvoza. Če vsota finančne podpore, izračunana na podlagi meril iz člena 9, preseže znesek teh sredstev, bo porazdelitev dodeljenih sredstev po državah določena sorazmerno s potencialnim zneskom dodatne finančne podpore vsake države AKP, izražene v eurih.“

5. Besedilo člena 10 se nadomesti z naslednjim:

„Sistem dodelitve dodatnih virov določa predujme za ublažitev težav zaradi zamud pri pridobivanju konsolidirane trgovinske statistike in zagotovitev, da se zadevni viri lahko vključijo v proračun v drugem letu, ki sledi letu uporabe. Pridobitev predujma je namenjena samo državam, kjer se finančna podpora FLEX dodeli kot splošna proračunska podpora. Predujmi se sprostijo na podlagi začasne izvozne statistike, ki jo pripravi vlada in ki se predloži Komisiji. Najvišji predujem znaša 100 % zneska dodatne finančne podpore za leto uporabe. Zneski, ki se sprostijo na ta način, se prilagodijo glede na dokončno konsolidirano izvozno statistiko. To statistiko je treba predložiti najpozneje 31. decembra v drugem letu po letu uporabe.“

Člen 2

Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

V,

Za Svet ministrov AKP-ES

Predsednik

[1] UL L 317 z dne 15.12.2000.

[2] UL L 287 z dne 28.10.2005.

[3] „Dokument ACP/85/017/04 Rev 5 z dne 8. decembra 2004, predložen GD za razvoj dne 17. januarja 2005: Predlogi za spremembe Sporazuma iz Cotonouja v okviru instrumenta FLEX“.

[4] IZJAVA II k sklepni listini Sporazuma, podpisanega v Luxembourgu dne 25. junija 2005 – Skupna izjava o členu 68 Sporazuma iz Cotonouja: „Svet ministrov AKP-ES bo z uporabo določb iz člena 100 Sporazuma iz Cotonouja preučil predloge držav AKP v zvezi s Prilogo II k Sporazumu glede kratkoročnih nihanj zaslužkov iz izvoza.“

[5] Točka b člena 3(2) Priloge IV k Sporazumu iz Cotonouja.

[6] Točka a člena 9(1) Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja.

[7] V prvem primeru so povprečni prihodka od izvoza v letih N-4/N-1 63,6, skrajna vrednost v primerjavi s tem povprečjem pa je vrednost iz leta N-2. S ponovnim izračunom povprečja v letih N-4, N-3 in N-1 dobimo vrednost 54 in država seveda ni več upravičena do instrumenta FLEX. V drugem primeru je povprečna vrednost N-4/N-1 50, skrajna vrednost je iz leta N-3 in povprečna vrednost brez skrajne vrednost 53, kar pomeni, da je država upravičena do instrumenta FLEX.

[8] Točka b člena 9(1) Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja. Primanjkljaj je opredeljen v smernicah Komisije kot „primanjkljaj centralne vlade (skupni saldo brez donacij)“.

[9] Tako bo na primer država, katere programirani primanjkljaj znaša 2 % BDP, upravičena, če je povečanje javnega primanjkljaja zaradi izgube izvoza enako 0,04 % BDP. Nasprotno pa bi morala država, katere programirani primanjkljaj (brez donacij) znaša 20 % BDP, zabeležiti povečanje v višini 0,4 % BDP, da bi lahko imela dostop do instrumenta FLEX. Zato so večinoma dejansko upravičene tiste države, ki imajo že na začetku majhen (predvideni) proračunski primanjkljaj.

[10] Prag v višini 0,7 % je bil izračunan na podlagi naslednje domneve: izguba prihodkov od izvoza v višini 2 % in delež izvoza v BDP v višini 35 % (kar ustreza povprečju držav AKP za obdobje 2000–2005). Takšna izbira daje prednost državam, katerih izvoz predstavlja večji delež v BDP in/ali katerih prihodki od izvoza so najbolj nestabilni, ne da bi škodovala najrevnejšim državam, ki imajo davčno osnovo in prihodke iz davkom podobnih dajatev, izražene v odstotku BDP, zelo nizke.

[11] Člen 9(2) Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja.

[12] Člen 10 Priloge II k Sporazumu iz Cotonouja.

[13] Člen 3(5) Priloge IV k Sporazumu iz Cotonouja.

[14] V okviru 10. ERS je bilo sklenjeno, da se nameni 1,8 milijarde EUR za proračunski okvir B za nepredvidene potrebe. Iz teh sredstev je treba financirati potrebe humanitarne in nujne pomoči (zajete v členih 72 in 73 Sporazuma iz Cotonouja, vključno s pomočjo državam po krizi, ki niso podpisale strateškega dokumenta), prispevke za pobude za odpis dolga in mehanizem FLEX. Potrebe po humanitarni in nujni pomoči, ki dopolnjujejo proračunsko pomoč, se ocenjujejo na okoli 150–200 milijonov EUR na leto na podlagi ekstrapolacije ukrepov, financiranih iz naslova 9. ERS. Razpoložljivi znesek za FLEX torej ne zadostuje za kritje vseh morebitnih potreb, ki se ocenjujejo na okoli 200 milijonov EUR.

[15] UL L 317, 15.12.2000, str. 3.

[16] UL L 287, 28.10.2005, str. 1.

[17] UL L 297, 22.9.2004, str. 18.

[18] Izjava II Skupna izjava o členu 68 Sporazuma iz Cotonouja, UL L 287 z dne 28.10.2005, str. 37.

[19] UL L 317, 15.12.2000, str. 3.

[20] UL L 287, 28.10.2005, str. 1.

[21] Člen 68 Sporazuma o partnerstvu AKP-ES.

[22] UL L 297, 22.9.2004, str. 18.

[23] Izjava II Skupna izjava o členu 68 Sporazuma iz Cotonouja, UL L 287 z dne 28.10.2005, str. 37.