1. Uvod

Komisija je 28. maja 2014 sprejela evropsko strategijo za energetsko varnost, ki zagotavlja celovit načrt za krepitev zanesljivosti oskrbe z energijo[1]. Zaradi razmer v Ukrajini in morebitnega povezanega tveganja za motnje v oskrbi s plinom v EU je strategija vključila ukrepe, ki jih je treba sprejeti takoj, da se poveča odpornost EU na večjo motnjo v oskrbi s plinom med prihajajočo zimo. Kot del teh takojšnjih ukrepov je Evropski svet 27. junija 2014 potrdil predlog Evropske komisije za začetek tako imenovanega stresnega testa za oceno odpornosti evropskega sistema oskrbe s plinom pri resni motnji oskrbe EU s plinom to zimo[2].

V začetku julija je Komisija od držav članic, pogodbenic Energetske skupnosti in Gruzije[3] ter Švice in Turčije zahtevala, da ocenijo učinek različnih možnih scenarijev motnje oskrbe na oskrbo s plinom v svojih državah med to zimo in da opišejo sprejete ukrepe za obravnavo nezadostne oskrbe. Komisija je tudi od Norveške zahtevala, da sporoči svojo zmožnost za odziv na tako motnjo s povečano dobavo svojega plina. Komisija je predlagala tri „ciljne skupine“ za zajetje regij, v katerih bi bil učinek motenj najbolj izrazit. To so bile jugovzhodna regija EU (Bolgarija, Hrvaška, Grčija, Madžarska in Romunija), baltske države in Finska ter pogodbenice Energetske skupnosti. Nacionalni organi so si poleti močno prizadevali, da bi zbrali podatke in jih v kratkem roku do avgusta in septembra 2014 ocenili ter Komisiji predložili svoja nacionalna poročila[4]. Evropska mreža sistemskih operaterjev prenosnih omrežij zemeljskega plina (v nadaljnjem besedilu: mreža ENTSOG) je prav tako ocenila učinek motenj v oskrbi na vseevropski sistem oskrbe s plinom in več industrijskih združenj, k oceni pa so prispevale tudi Mednarodna agencija za energijo[5], skupina G7 in druge ključne partnerske države.

Metodologija in scenariji stresnih testov

Scenariji, ki jih je Komisija predlagala vsem udeležencem pri tem stresnem testu, so zajemali tako motnje v tranzitu plina prek Ukrajine kot popolno prekinitev dobave ruskega plina Evropi v obdobju od enega do šest mesecev (od septembra do februarja) ob upoštevanju povprečnih zimskih razmer v vsakem primeru. Poleg tega je mreža ENTSOG pripravila tudi poseben scenarij dvotedenskega hladnega obdobja v februarju, da bi preučila učinek viška porabe na že tako obremenjen sistem oskrbe. Ti predlogi so temeljili na preteklih izkušnjah in potrebi, da se testirajo naši energetski sistemi v zelo zahtevnih razmerah, npr. pri motnji dobave vseh glavnih evropskih zunanjih dobaviteljev zemeljskega plina.

Pri scenariju motnje v tranzitu prek Ukrajine ali popolni prekinitvi ruske dobave so učinki na jugovzhodne evropske države, ki se večinoma oskrbujejo prek Ukrajine, zelo podobni, medtem ko baltske države članice in Finska niso prizadete pri scenariju motnje v tranzitu prek Ukrajine. Zato se Komisija v poročilu večinoma sklicuje na učinke scenarija šestmesečne prekinitve dobave ruskega plina v normalnih zimskih razmerah in v hladnem obdobju.

Ta test se je že izkazal za koristnega, saj je bila prvič oblikovana takšna popolna slika morebitnih učinkov in pripravljenosti evropskega sektorja plina na morebitne resne motnje v dobavi plina z vzhoda.

V tem sporočilu Komisija poroča o glavnih ugotovitvah tega stresnega testa in oblikuje številna specifična priporočila. Hkrati s tem sporočilom so službe Komisije pripravile delovne dokumente, ki vsebujejo poročila o treh „ciljnih skupinah“, poročilo o sodelovanju s skupino G7 in drugimi partnerskimi državami ter poročilo o pregledu uredbe o zanesljivosti oskrbe s plinom[6]. Poleg tega bo Komisija sprejela tudi priporočilo o uporabi pravil na notranjem trgu Skupnosti z energijo.

2. Rezultati stresnih testov

2.1 Položaj tranzitnih tokov

Hkrati s stresnim testom si je Evropska komisija od letošnje spomladi močno prizadevala za sprejetje kompromisne rešitve med Ukrajino in Rusijo glede njihovega spora o plačilih in dolgovih za plin, da bi zagotovila ustrezno dobavo plina Ukrajini in njegov stabilen tranzit v EU in druge pogodbenice Energetske skupnosti. Med letom je bilo organiziranih več srečanj med Evropsko komisijo ter ukrajinskimi in ruskimi organi, tudi na ministrski ravni. Na zadnjem tristranskem ministrskem srečanju 26. septembra v Berlinu sta se strani približali glede ključnih točk kompromisnega predloga, ki ga je predložila Komisija. Moskva in Kijev trenutno obravnavata „zimski sveženj“, naslednje tristransko srečanje pa je predvideno pred oktobrskim zasedanjem Evropskega sveta. Dogovor bi zagotovil dobavo plina Ukrajini skozi celotno zimo.

Stabilnost ruske dobave plina EU in njegov tranzit prek Ukrajine sta na splošno odvisna od številnih dejavnikov, od katerih lahko EU vpliva le na nekatere. Zato je smiselno proučiti vse možne scenarije, vključno z večjimi motnjami v oskrbi s plinom. V zvezi s tem se spodaj opisane projekcije ne bi smele šteti kot napovedi, temveč le kot morebitni scenariji in podlaga za nujne ukrepe.

Dobava ruskega plina EU je bila septembra in oktobra 2014 včasih nižja od pričakovane, kar je zaskrbljujoče za Komisijo. Zlasti so številne družbe v EU poročale o manjši dobavi Gazproma septembra, čeprav te redukcije niso imele škodljivega vpliva na zanesljivost oskrbe v EU ali njenih sosednjih državah. Fizični povratni tok s Slovaške v Ukrajino je bil stabilen. Povratni tokovi s Poljske v Ukrajino so bili začasno prekinjeni za dva dni, vendar so bili kmalu obnovljeni. Poleg tega je bila dobava z Madžarske v Ukrajino 25. septembra trajno prekinjena, ker so velike količine plina vstopale na Madžarsko na poti do objektov za skladiščenje. Komisija natančno spremlja razmere v sodelovanju s koordinacijsko skupino za plin.

2.2 Evropska oskrba v primeru motnje

Na zahtevo Komisije je mreža ENTSOG pripravila različne scenarije motenj v oskrbi. Podatki kažejo, da bi v različnih scenarijih šestmesečne motnje v oskrbi EU in pogodbenic Energetske skupnosti brez Ukrajine po prerazporejanju virov še vedno primanjkovalo med 5 in 9 milijard kubičnih metrov plina (bcm)[7]. Poleg tega kažejo, da bi se ob upoštevanju maksimalne uporabe infrastrukture in normalnih tržnih pogojev[8] v primeru take šestmesečne motnje v oskrbi ruske količine nadomestile zlasti z uvozom dodatnih količin utekočinjenega zemeljskega plina[9],[10]. Čeprav mreža ENTSOG ni pripravila scenarija učinka motenj v oskrbi na cene, bi potreba po nadomestitvi količin sprožila zvišanje cen zaradi uvoza znatnih dodatnih količin utekočinjenega zemeljskega plina. Ti cenovni signali so namreč tisti, ki ob upoštevanju zmogljivosti povezovalnih vodov ali neposrednega dostopa do uvoznih objektov za utekočinjeni zemeljski plin usmerjajo plin na tiste trge, kjer je najbolj potreben za različne namene, kot sta gretje ali proizvodnja električne energije. Višje cene bi sprožile intenzivno črpanje zalog in prostovoljno zmanjšano porabo.

Simulacije kažejo tudi, katere države bi bile najbolj prizadete zaradi omejitev v oskrbi s plinom.

Tabela 1 – Manjkajoče količine plina na prizadeto državo po scenariju šestmesečne ruske prekinitve dobave in hladnega obdobja (skupni primanjkljaj v mcm in največji relativni mesečni primanjkljaj v %)

Vir: mreža ENTSOG

Slika 1 – Nadomestitev ruskega plina po scenariju šestmesečne ruske prekinitve dobave

Vir: mreža ENTSOG

Mreža ENTSOG je za namene tega poročila pripravila tako scenarij „nesodelovanja“ kot scenarij „sodelovanja“[11]. Glavna značilnost, ki ju loči,je, da mreža ENTSOG po scenariju „sodelovanja“ predvideva ključni element (relativne) enakoporavne porazdelitve bremena, pri katerise izvaja solidarnost med državami članicami v takem obsegu, da se pomanjkanje plina enakomerno porazdeli med sosednjimi državami članicami. Nasprotno bi po scenariju „nesodelovanja“ države članice zmanjšale ali zaustavile izvoz plina v druge države članice ali v pogodbenice Energetske skupnosti, kadar ne bi mogle v celoti zadovoljiti domače porabe. Scenarij „sodelovanja“ predvideva, da bi se Ukrajini in Moldaviji[12] plin neprekinjeno dobavljal iz držav članic vsaj prek Slovaške s polnim pretokom, medtem kot scenarij „nesodelovanja“ predvideva, da bi bil izvoz prek slovaškega povratnega toka 50 % pretoka.

V odsotnosti sodelovanja med državami članicami in dodatnih nacionalnih ukrepov bi lahko zlasti ob koncu šestmesečnega obdobja motnje v oskrbi prišlo do resnega pomanjkanja v oskrbi v višini 40 % ali bistveno več[13] za Bolgarijo, Romunijo, Srbijo, Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo ter Bosno in Hercegovino (tako po scenariju motnje tranzita prek Ukrajine kot popolne prekinitve ruske dobave). Po scenariju popolne prekinitve ruske dobave EU bi prišlo do pomanjkanja podobnega obsega v Litvi, Estoniji in na Finskem. Madžarska in Poljska[14] bi prav tako bili hudo prizadeti, čeprav nekoliko manj, s pomanjkanjem v višini 30 % oz. 20 %. Glavni učinki motnje so predstavljeni na sliki 2.

Po scenariju sodelovanja so učinki motnje v navedenih državah članicah bistveno blažji, pogodbenice Energetske skupnosti, ki bi bile najbolj prizadete, pa bi bile Bolgarija, Estonija, Bosna in Hercegovina, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija in Srbija. Hkrati bi lahko tudi v Grčiji in Latviji prišlo do nezanemarljivega pomanjkanja[15]. Na podlagi svojih obstoječih infrastruktur za oskrbo s plinom in dobave plina s sivo obarvane države članice v skladu s simulacijo ne bi bile neposredno prizadete.

Slika 2 – zemljevida verjetnih motenj v oskrbi – pred dodatnimi državnimi ukrepi – februarja ob koncu scenarija šestmesečnega obdobja ruske prekinitve dobave plina po scenariju sodelovanja in scenariju nesodelovanja ob upoštevanju povprečnih zimskih razmer[16]

Scenarij sodelovanja || Scenarij nesodelovanja

Vir: mreža ENTSOG

Posledice trajne motnje v oskrbi za Ukrajino

Ukrajina je med pogodbenicami Energetske skupnosti v edinstvenem položaju. Zgradila je objekte za tranzit in skladiščenje, ki bi jih sicer bilo treba modernizirati, vendar ji dajejo možnost, da se spopada z motnjami v oskrbi na nekoliko drugačen način kot druge pogodbenice. Ukrajina običajno porabi približno 50 bcm/leto, od katerih jih približno 20 bcm proizvede doma, večino preostanka pa uvozi iz Rusije. Vendar je dobava iz Rusije za porabo v Ukrajini zaustavljena od 16. januarja 2014.

Ocena stresnega testa za Ukrajino je pokazala, da lahko domača proizvodnja in domače rezerve pokrijejo 50–70 % porabe, če se izvedejo ukrepi odziva na porabo. Uvoz iz EU bi lahko delno pokril primanjkljaj plina po optimističnem scenariju, ki ga predvideva Ukrajina[17]. Pomemben korak v tej smeri je bil povratni tok Slovaška-Ukrajina, ki je začel delovati v začetku septembra s pretokom do 27 mcm plina na dan, od katerih za dve tretjini obstaja trdna zaveza.

Hipotetično dvotedensko hladno obdobje ob koncu šestmesečnega obdobja motnje v oskrbi bi zanesljivo poslabšalo zanesljivost oskrbe. Kot je videti na sliki Figure 3, bi tudi tukaj scenarij sodelovanja, ki ga je pripravila mreža ENTSOG, omogočil, da bi se pomanjkanja v najbolj prizadetih državah omilila z dramatične ravni, ki bi jo povzročil scenarij nesodelovanja. Vendar bi bile po scenariju sodelovanja zaradi premika plina v države z večjim pomanjkanjem prizadete tudi druge osrednjeevropske in zahodnoevropske države članice, kot so Avstrija, Češka, (severna) Nemčija[18], Italija in Slovaška.. Taka pomanjkanja bi na podlagi modela bila nižja od 10 %. To je običajno raven, pri kateri bi (naravno) prišlo do cenovno povzročene zmanjšane porabe brez potrebe po dodatnih ukrepih.

Slika 3 – zemljevida verjetnih motenj v oskrbi – pred dodatnimi državnimi ukrepi – februarja ob koncu scenarija šestmesečnega obdobja ruske prekinitve dobave plina po scenariju sodelovanja oz. nesodelovanja med hladnim obdobjem

Scenarij sodelovanja || Scenarij nesodelovanja

Vir: mreža ENTSOG

Izpostavljenost sektorja ogrevanja na motnjo oskrbe s plinom

EU porabi približno polovico primarne energije za ogrevanje prostorov in vode v gospodinjstvih in terciarnem sektorju ter za procesno toploto v industriji. Ogrevanje prostorov in vode v stavbah je zlasti odvisno od plina na Madžarskem, v Italiji, na Nizozemskem in v Združenem kraljestvu, kakor je prikazano na sliki Figure 4 spodaj.

Slika 4 – Porazdelitev končne porabe toplote za ogrevanje prostorov in vode v gospodinjstvih in storitvenem sektorju v državah članicah po tipu goriva in ponudniku energije.

.

Vir: Ocena trga toplote podjetja Stratego EU28 za leto 2010

Prostori in voda se v EU večinoma (88 %) ogrevajo z individualnimi grelniki za lastno porabo, medtem ko je delež daljinskega ogrevanja 12 %. Vendar so v tem povprečju zajete velike razlike, saj v severnih, baltskih, osrednjeevropskih in vzhodnoevropskih državah članicah daljinsko ogrevanje predstavlja od 14 do 56 % toplote[19], ki pokriva od 10 % do skoraj polovice domačih porabnikov[20]. Delež daljinskega ogrevanja na plin je povprečno 44 %, v državah, v katerih je daljinsko ogrevanje dobro razvito, kot so Latvija, Litva, Slovaška, Bolgarija in Madžarska, pa ta delež sega do 80 %. Zato v baltskih držav in na Finskem poraba plina za daljinsko ogrevanje in v elektrarnah toplarnah običajno predstavlja približno 50 % celotne porabe plina.

Plinske toplarne za daljinsko ogrevanje (razen če imajo možnost zamenjave goriva) in porabniki daljinskega ogrevanja se običajno obravnavajo kot zaščiteni odjemalci[21] in so zadnji, ki jih prizadene morebitna prekinitev dobave. Poleg tega so številne države članice uvedle obveznosti zamenjave goriva za toplarne, čeprav se delež v bistvu zelo razlikuje – od 100 % na Finskem do manj kot 20 % v Romuniji in Bolgariji.

2.3 Ocena ukrepov, predlaganih v nacionalnih poročilih

Kot kažejo scenariji mreže ENTSOG, bi morebitne prekinitve dobav ruskega plina zelo različno vplivale na države članice, odvisno od njihovega zemljepisnega položaja in možnosti za pridobivanje plina. Različen obseg vplivov se zrcali tudi v ukrepih, ki so jih države članice in pogodbenice Energetske skupnosti navedle v svojih poročilih o stresnih testih, naslovljenih na Komisijo. Medtem ko bodo morda morale nekatere najbolj ranljive države v obdobju, ki je bilo testirano, kar hitro poseči po radikalnih ukrepih (na primer omejitve pri oskrbi ali sprostitev strateških zalog), pa druge države članice dovoljujejo, da njihov plinski sektor deluje na podlagi tržnih zakonitosti. Pomembno je opozoriti, da ima umirjeno tržno upravljanje krize oskrbe v manj prizadetih državah članicah pozitiven skupni učinek pri reševanju pomanjkanja za celotno EU in Energetsko skupnost.

Slika 5 – Pregled števila različnih ukrepov, ki so jih države članice predvidele v svojih poročilih ob predpostavki šestmesečne prekinitve tranzita prek Ukrajine oziroma popolne prekinitve ruske dobave.

Vir: Nacionalna poročila o stresnih testih

2.3.1 Skladiščenje

Skladiščenje, kjer je na voljo, je ključni instrument za uravnoteženje stanja ponudbe in povpraševanja v vseh državah članicah in pogodbenicah Energetske skupnosti[22]. V začetku oktobra je bila raven napolnjenosti skladišč v EU zelo visoka in je znašala okoli 90 %. Samo v dveh državah članicah (Madžarska in Portugalska) je bila raven napolnjenosti skladišč pod 80 %, vendar ima Madžarska zaradi svojih velikih skladiščnih zmogljivosti že zdaj nadpovprečno razmerje med napolnjenostjo skladišč in povpraševanjem.

Slika 6 – Ravni napolnjenosti skladišč (%) po državah članicah, napolnjenost skladišč kot delež domačega povpraševanja (%) in zmogljivost skladišč kot delež domačega povpraševanja (%), oktober 2014[23]

Vir: platforma za preglednost GSE IGSA in Eurogas; Analiza Komisije

Kljub temu bi se lahko po podatkih iz nacionalnih poročil in analize mreže ENTSOG zaradi dolgotrajne krize ali zgolj mrzle zime skladišča hitro izpraznila, kar bi sprožilo potrebo po drugih ukrepih za zanesljivost oskrbe, s katerimi bi zagotovili oskrbo odjemalcev.

Pri presoji različnih nacionalnih načrtov uporabe skladišč je treba upoštevati več pomembnih ugotovitev. Prvič, možnosti za kratkoročno fizično povečanje skladiščnih zmogljivosti je malo ali pa jih sploh ni. Drugič, države, ki so odvisne od kratkoročnega povečanja porabe zalog, se morajo v primeru dalj časa trajajočih motenj soočiti s poznejšimi posledicami, vključno s tem, da se pri nizki ravni napolnjenosti skladišč hitrost odjema znatno zniža, razen če pozneje sprejmejo ukrepe za preprečevanje prehitrega praznjenja skladišč.

Polnjenje skladišč, ki presega običajno raven, in zagotavljanje, da se pri hitrosti odjema upošteva možnost dolgotrajne zime, se lahko izkažeta za pomembna pripravljalna ukrepa v državah članicah, ki so v primeru krize najbolj izpostavljene. Skladiščenje se lahko uporabi za zagotavljanje zanesljive oskrbe z energijo na bolj ali manj tržne načine. Več držav članic izvaja preventivne ukrepe za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe v obliki obveznega skladiščenja, povezanega z oskrbo (npr. Bolgarija, Danska, Francija, Italija, Poljska, Portugalska, Slovaška in Španija) in strateških zalog (npr. Madžarska). Poleg tega so v nekaterih nacionalnih načrtih, kot je na primer madžarski, predvideni ukrepi za povečanje privlačnosti polnjenja skladišč z znižanjem tarif za prenos, ki lahko predstavljajo znaten delež stroškov skladiščenja. Posebno pozornost je treba posvetiti temu, da popolnoma legitimna dejavnost pospeševanja polnjenja skladišč, pogosto z uvoženim plinom, ne poteka (izrecno) na račun čezmejnih transakcij, katerih cilj so dobave plina izven države.

2.3.2 Nadomestitev manjkajočih količin s povečanjem domače proizvodnje ali kupovanjem večjih količin plina iz drugega vira

Očiten način za nadomestitev manjkajočih količin plina iz enega vira je uvoz iz drugega vira ali povečanje domače proizvodnje.

Na splošno so kratkoročne možnosti za bistven vpliv zaradi povečanja domače proizvodnje plina v EU majhne ali pa jih ni, zlasti zaradi tehničnih omejitev v sistemih.

Kar zadeva uvoz, so možnosti za dodatne dobave prek plinovodov iz severne Afrike trenutno omejene, norveška proizvodnja pa je blizu polne zmogljivosti. Največje možnosti med viri iz uvoza ima nedvomno utekočinjeni zemeljski plin, saj zmogljivosti terminalov za UZP zadoščajo za sprejem dodatnih količin UZP.[24] S surovinskega vidika je svetovni promptni trg UZP dovolj velik za zagotovitev dodatnih količin, enako velja tudi za panogo ladijskih prevozov. Poleg tega so nedavna znižanja cen azijskega UZP povzročila, da je UZP za EU gospodarnejša alternativa. Ob upoštevanju dviga cene UZP v času motenj in pomanjkanja pa je nakupovanje tovorov na promptnem trgu kljub temu lahko drago[25]. Poleg tega lahko dobava na krizno območje traja najmanj en teden.

2.3.3 Uporaba strani povpraševanja

Zmanjšanje potrebe po plinu ublaži posledice motnje. Na splošno je mogoče ugotoviti, da v veliki večini nacionalnih poročil, zlasti tistih iz najbolj prizadetih regij, niso ocenjeni učinki morebitnega zmanjšanja povpraševanja (s strani industrijskih odjemalcev ali morebiti plinskih termoelektrarn), ki izhaja iz povišanja cen v primeru motenj pri oskrbi. S trga se bodo najprej umaknili nosilci povpraševanja z veliko cenovno elastičnostjo, ocenjeno na približno 10 %, ki bodo iz ekonomskih razlogov zaprli obrate ali prešli na alternativna goriva (biomaso ali kurilno olje), če je to gospodarno. Ukrepi v zvezi s povpraševanjem na podlagi tržnih spodbud so bili določeni v zelo redkih nacionalnih poročilih o stresnih testih, z njihovim izvajanjem v najbolj prizadetih državah pa ni nikakršnih izkušenj.

Skrajno orodje na strani povpraševanja, ki je na voljo organom in so ga vsi pripravljeni uporabljati tudi v smislu določil uredbe o zanesljivosti oskrbe s plinom, je prekinitev dobave skupinam uporabnikov po vnaprej določenem zaporedju. Ti načrti se običajno začnejo pri najbolj prilagodljivih industrijskih uporabnikih in končajo pri zaščitenih odjemalcih, zlasti gospodinjstvih. Kar zadeva omejitve na strani povpraševanja Komisija ugotavlja, da v številnih načrtih niso količinsko opredeljeni ali natančno določeni učinki predvidenih omejitvenih ukrepov na posamezne skupine odjemalcev, iz česar sledi nekaj nejasnosti glede natančnega obsega možnih posledic motnje za različne skupine odjemalcev.[26]

2.3.4 Zamenjava goriva

Sistemi daljinskega ogrevanja v številnih prizadetih državah članicah delujejo pretežno na plin. Poleg tega je leta 2012 na Hrvaškem in Madžarskem ter v Grčiji, Latviji in Litvi delež proizvodnje električne energije v plinskih termoelektrarnah znašal 25 % ali več.[27] Povišanje cene plina lahko v kriznih razmerah povzroči nekaj začasne zamenjave goriva zaradi gospodarskih dejavnikov. Poleg tega je v nacionalnih načrtih vseh držav, ki se soočajo z verjetno prekinitvijo dobav, predvidena možnost prisilne zamenjave goriva. V okviru takšnih ukrepov morajo običajno zamenjati gorivo tisti uporabniki, ki imajo možnost uporabe dveh goriv. Države članice so poročale o obveznosti ustvarjanja zaloge alternativnih goriv (npr. biomase ali kurilnega olja) na lokaciji za določeno (relativno majhno) število dni[28]. Na splošno države članice ne pričakujejo resnih logističnih ali oskrbovalnih težav pri urejanju zamenjave goriva v okviru nacionalnih rokov za obvezno oskrbo. Kljub temu so dolgotrajne motnje in ustrezna obdobja zamenjave še vedno nepreverjeni. Po potrebi je mogoče za pogon elektrarn in kotlovnic za daljinsko ogrevanje v skladu z zakonodajo uporabiti strateške zaloge nafte[29].

Komisija ugotavlja, da se lahko v nekaterih državah Energetske skupnosti pojavijo težave zaradi pomanjkanja zalog kurilnega olja in premoga za ogrevanje. V Srbiji ali Bosni in Hercegovini je tretjina kotlovnic za daljinsko ogrevanje sposobna nadomestiti plin s kurilnim oljem, vendar bi zaloge olja hitro pošle. Tudi v primeru Moldavije prehod s plina na premog za proizvodnjo električne energije morda ne bi bil v celoti izvedljiv, če niso pravočasno zagotovljene zaloge premoga.

V več nacionalnih poročilih se omenja možnost prehoda od porabe plina, zlasti za namene ogrevanja, na porabo električne energije, vključno z uporabo obnovljivih virov energije (lokalno gojena trajnostna biomasa, toplotne črpalke itd.) in izkoriščanja možnosti shranjevanja toplote v sistemih daljinskega ogrevanja. Medtem ko je lahko raba električne energije v veliki meri učinkovit ukrep za ublažitev pomanjkanja plina, je treba natančno preučiti npr. vlogo plinskih obratov za proizvodnjo električne energije na sistemske rezerve in izravnavo ter omejitve omrežja pri soočanju s podaljšanim izredno velikim povpraševanjem.[30] Razprave med baltskimi državami in Finsko ter med drugimi državami, kot sta Grčija in Bolgarija, kažejo na sodelovanje in določeno skupno obravnavo povezave med sektorjema. Na splošno pa nacionalna poročila in ocena, ki jo je na podlagi razpoložljivih podatkov pripravila Evropska mreža sistemskih operaterjev prenosnih omrežij za električno energijo (ENTSO-E), ne zagotavljajo potrebnega celovitega pregleda učinkov motenj pri oskrbi s plinom na sektor električne energije.

2.3.4 Časovni razpored netržnih ukrepov

Slika 7 prikazuje analizo možnega časovnega razporeda uvajanja netržnih ukrepov v obdobju šestmesečne popolne prekinitve ruskih dobav, ki jo je pripravila Komisija. Poleg razlik v stopnjah izpostavljenosti so verjetne tudi nekatere razlike zaradi političnih odločitev v državah članicah glede pristopa h krizi oskrbe. Nekatere države članice, na primer Češka in Nemčija, ki bodo na podlagi izračunov mreže ENTSOG po „scenariju sodelovanja“ verjetno prizadete v manjši meri in le v hladnem obdobju, navajajo preventivno uvedbo netržnih ukrepov v zelo zgodnji fazi, da bi zagotovile oskrbo zaščitenih odjemalcev. Druge razlike se kažejo v zgodnjem prehodu na netržne ukrepe, na primer v Grčiji in na Hrvaškem, v primerjavi z očitnim poudarkom na izvajanju tržnih ukrepih, dokler je to mogoče, npr. v Bolgariji, na Madžarskem in v Romuniji. Poleg tega je z navzkrižno primerjavo teh nacionalnih analiz z zemljevidi območij in stopenj prizadetosti v krizi oskrbe, ki jih je pripravila mreža ENTSOG, mogoče ugotoviti, da se lahko v primeru scenarija sodelovanja uvedba netržnih ukrepov znatno zamakne. Iz tega sledi možnost za izboljšanje splošnih razmer na podlagi tesnejšega usklajevanja.

Slika 7 – časovni prikaz uvajanja nacionalnih ukrepov

Vir: nacionalna poročila, analiza Komisije

3. Sklepne ugotovitve

3.1 Ocena ukrepov držav članic

Dolgotrajnejše motnje v oskrbi prek Ukrajine in zlasti vsej oskrbi s plinom iz Rusije v EU bodo imele velike učinke na EU, še posebej na države članice na vzhodu EU in države Energetske skupnosti.

Nacionalna poročila kažejo dve glavni pomanjkljivosti v kratkoročni zanesljivosti oskrbe. Prvič, številni infrastrukturni projekti, katerih izrecni namen je bil povečanje zanesljivosti po krizi oskrbe leta 2009, iz različnih razlogov, od pomanjkanja politične podpore do nezadovoljivega upravljanja projektov in pomanjkanja čezmejnega sodelovanja, še niso bili (v celoti) izpeljani[31]. Drugič, številne nacionalne strategije za zanesljivost oskrbe so bodisi enostranske narave bodisi premalo usklajene in/ali kooperativne. Na splošno to privede do neoptimalne ravni učinkovitosti pri obravnavanju zanesljivosti oskrbe s plinom v Uniji, kot je podrobneje opisano spodaj.

Analiza ENTSOG kaže, da sodelovanje na podlagi izboljšane uporabe infrastrukture in sorazmerne delitve bremena zagotavlja oskrbo zaščitenih odjemalcev v državah članicah in pogodbenicah Energetske skupnosti, pa tudi znaten obseg izvoza v Ukrajino[32]. Poleg izboljšanja domačih in čezmejnih plinskih tokov pa bodo morale baltske države članice, Finska, države članice v srednji in jugovzhodni Evropi ter pogodbenice Energetske skupnosti sprejeti številne dodatne ukrepe za zagotovitev, da bo količina„nedobavljenega“ ali manjkajočega plina nezaščitenim odjemalcem kar najmanjša. Ker je bilo pridobivanje dodatnega plina iz morebitne nacionalne proizvodnje, skladiščenja ali zunanjih virov že upoštevano v modelu ENTSOG, je poleg drugih oblik ukrepov na strani povpraševanja najverjetnejši naslednji korak prehod na drugo gorivo, ki je lahko obvezen ali pa določen na podlagi cen. Dober primer je Finska, ki bi na prvi pogled lahko bila najbolj ranljiva država članica z do 100 % nedobavljenega ali manjkajoča plina po scenariju šestmesečne ruske prekinitve dobave. Vendar je na Finskem delež zaščitenih odjemalcev, odvisnih od oskrbe s plinom, zelo majhen. Poleg tega bi ta država zaradi obveznega mehanizma za prehod na drugo gorivo in zaradi velikih obveznih zalog alternativnih goriv po vsej verjetnosti lahko nadomestila količino plina brez omejevanja porabe. Najbolj prizadete baltske države, države v srednji in jugovzhodni Evropi ter pogodbenice Energetske skupnosti[33] pa bi zelo verjetno morale omejiti oskrbo nezaščitenih odjemalcev, zlasti proti koncu obdobja iz scenarija.

V vseh nacionalnih poročilih so predstavljeni ukrepi za obravnavanje morebitnih motenj v oskrbi. Zaporedje teh ukrepov je pomembno in bistveno je, da trg deluje, dokler je to mogoče. Na delujočem trgu bodo cenovni signali privabili novo dobavo plina (predvsem utekočinjenega zemeljskega plina) v EU, znotraj EU pa bo dobavljen v tiste države, kjer je pomanjkanje največje – ob pogoju, da je vzpostavljena ustrezna infrastruktura. Cenovni signali bodo spodbujali komercialno uporabo skladiščenih količin kot orodja za zagotovitev ravnotežja med porabo in oskrbo ter spodbujanje zmanjšanja porabe in prehoda na drugo gorivo na podlagi gospodarskih vidikov. Države članice ne bi smele preprečevati pretoka plina čez mejo. Povečanje cen ne pomeni krize oskrbe in ni opravičilo za posredovanje na trgu pod pretvezo zanesljivosti oskrbe.

Vendar to ranljivih držav članic ne odvezuje od obveznosti načrtovanja in pravilnega razvrščanja ukrepov, ki bi jih uporabile pri pripravi in odzivu na izredne razmere. Tudi ranljive države bi morale najprej in v celoti izkoristiti tržne ukrepe, če pa ti ne bi več zadostovali, bi se morda v izrednih razmerah morale zateči k netržnim ukrepom. Če je treba sprejeti netržne ukrepe, je zelo pomembno, da se najprej sprejmejo ukrepi, ki najmanj izkrivljajo trg in so najbolj sorazmerni, šele nato pa bolj intruzivni, ter da se ob tem ustrezno upošteva čezmejni vpliv ukrepov.

3.2 Potreba bo izboljšanem sodelovanju in usklajevanju

Kot je že bilo omenjeno, so nacionalna poročila pri oblikovanju strategij za zanesljivost oskrbe na splošno bolj usmerjena k nacionalnim pristopom kot k regionalni razsežnosti. Zato so mnoge države članice v svojih nacionalnih poročilih predpostavile nezanesljivost oskrbe z nekaterih meja ter posledično ustavitev izvoza, kar bi oslabilo zanesljivost oskrbe na širši regionalni ravni in ravni EU. Sodelovanje je zato ključnega pomena, saj je na primer v baltski regiji skladišče Inčukalns tako pomembno, da bi v primeru, da se nanj ne bi mogli zanesti, Estoniji v petih dneh zmanjkalo plina že za oskrbo zaščitenih odjemalcev.

Pomanjkanje usklajenosti se kaže v številnih razlikah med ukrepi, ki so jih navedle različne, pogosto sosednje, države članice. Take razlike vključujejo navedbo povečanih zmogljivosti v načrtih istih zunanjih dobaviteljev ali različne predpostavke pretoka plina prek skupnih povezovalnih plinovodov. To prinaša neučinkovite rezultate, zlasti v kriznih razmerah in ob težavnem položaju na trgih, ter lahko povzroči lažen občutek varnosti. Čeprav je jasno, da je pred stresnim testom v določeni meri prišlo do usklajevanja, ki je bilo z novimi razpravami še okrepljeno, primerjalna analiza poročil kaže, da še vedno obstaja možnost in potreba po tesnejšem čezmejnem usklajevanju, da se kot temeljni cilj zagotovi realne predpostavke glede pričakovanega pretoka plina na povezovalnih točkah.

Glede na zgoraj navedeno je očitno, da mora čezmejno sodelovanje preseči zgolj čezmejno preverjanje skladnosti nacionalnih ukrepov in se razširiti tudi na opredelitev čezmejnih sinergij ter na dogovor o načinu izvajanja solidarnostnih ukrepov. Tak pristop bi bistveno povečal učinkovitost, ne samo v gospodarskem smislu, ampak tudi v smislu zagotavljanja zelo kratkoročne zanesljivosti oskrbe s plinom.

Obstajajo primeri takega sodelovanja med državami članicami in Komisija jih pozdravlja kot učinkovit prvi korak za izboljšanje zanesljivosti oskrbe na regionalni ravni. Prvi primer je predvideni sporazum med Estonijo in Litvo, na podlagi katerega bo zaščitenim odjemalcem obeh držav plin dobavljen pred nezaščitenimi odjemalci v kateri koli od obeh držav. Drugi primer je madžarsko–hrvaški medvladni sporazum o zanesljivosti oskrbe, ki se sicer še ne izvaja, vendar pa odraža konstruktiven pristop k sodelovanju. Poleg tega se sodelovanje lahko izrazi tudi kot skupna uporaba infrastrukture, na primer skladišč, ali kot povečanje proizvodnje električne energije v nekaterih državah članicah, da se drugim omogoči uporaba s tem sproščenega plina za oskrbo zaščitenih odjemalcev. Zanimiv primer v zvezi s tem je sodelovanje med Grčijo in Bolgarijo, ki predvideva izmenjavo plina in električne energije za stabilizacijo obeh sistemov v primeru resnega pomanjkanja.

Za okrepljen pristop sodelovanja bodo potrebni dogovori med zadevnimi stranmi o organizacijskih, gospodarskih in regulativnih pogojih za sodelovanje v primeru krize. Za vzpostavitev zaupanja se je treba predhodno dogovoriti o jasnih pravilih na evropski ali regionalni ravni. Možno je, da do prihajajoče zime še ne bo mogoče uresničiti vseh vidikov okrepljenega čezmejnega sodelovanja. Kljub temu pa bi morale glede na obstoječe povečano tveganje sosednje države nemudoma začeti proces krepitve sodelovanja ali okrepiti tekoče pobude, da bi dosegle dogovor o najbolj bistvenih informacijah ter posameznih in skupnih ukrepih med morebitno krizo. Pri takšnih ureditvah, tudi pri ukrepih, ki se lahko izvajajo v primeru pomanjkanja med naslednjo zimo, lahko Evropska komisija pomaga skleniti sporazum v razmeroma kratkem času.

Začeti se morajo take oblike sodelovanja, ki bi ublažile pomanjkanje plina v državah članicah z zagotavljanjem in omogočanjem dobave čez meje, tudi na račun odrekanja v državi „donatorki“. Pri uporabi takega načela je treba ob podpori nacionalnih energetskih regulatorjev v celoti izkoristiti usklajevalno vlogo in odgovornost za zanesljivost oskrbe sistemskih operaterjev prenosnega omrežja, da se jim omogoči zagotavljanje pretoka v sosednje države, čeprav morda niso zagotovili popolnega delovanja sistema na področju svojih pristojnosti. To bi lahko bila tudi priložnost za izboljšanje zanesljivosti oskrbe na dolgi rok prek regionalnih partnerstev.

Komisija v zvezi s tem opozarja na posebno vlogo, ki jo imajo države članice, prek katerih plin teče proti trgom „nižje v verigi“. Kar zadeva zagotavljanje oskrbe za srednjo in jugovzhodno Evropo imajo Nemčija, Češka, Avstrija, Slovaška, Madžarska in Slovenija vzpostavljeno zelo pomembno infrastrukturo, ki jo je treba najučinkoviteje uporabiti že kot osnovo za dobro delovanje notranjega trga. Poleg tega je v posebni situaciji glede zanesljivosti oskrbe treba zagotoviti tudi, da bodo te države še naprej omogočale pretok plina do trgov z velikim pomanjkanjem.

Vendar je jasno, da takšno sodelovanje ne more biti le enosmerno. Omogočiti bi bilo treba ustrezno razporeditev stroškov za ukrepe, ki so potrebni za obvladovanje krize na kratki, pa tudi srednji dolgi rok. Koncept, da odjemalci v državi nosijo stroške ukrepov za zanesljivost oskrbe in bi zato morali imeti višjo raven zaščite, je pogosto pomenil oviro za razvoj programov sodelovanja. Solidarnostni ukrepi niso donacije ali darila, temveč operativni ukrepi za nujen odziv, h katerim bodo morali navsezadnje prispevati tudi odjemalci. Solidarnost, ki spodbuja neupravičeno okoriščanje, ni solidarnost. Vsekakor ne bi bilo primerno, da bi na solidarnost gledali izključno s kratkoročnega, povsem poslovnega vidika.

Okrepljeno sodelovanje ne bo prineslo le kratkoročnih koristi za tiste države članice, ki so najbolj izpostavljene tveganju izrednih razmer v prihajajoči zimi. V skupnem interesu vseh je, da se sprejemanje najbolj daljnosežnih in radikalnih ukrepov – kot so omejitev porabe, trgovinske omejitve ali uporaba strateških zalog – odloži in čim bolj omeji, saj ti ukrepi lahko trajno oslabijo notranji trg z energijo. To pa lahko škoduje zaupanju vlagateljev (npr. na področju komercialnega skladiščenja) in zmanjša privlačnost trga EU za zunanje dobave iz obstoječih in novih virov. Pristopi, ki temeljijo na osamitvi in nezaupanju, so v nasprotju z načeli solidarnosti, ki je potrebna za ustvarjanje resnične energijske unije. Ob tem pa bodo morale tudi ranljive države članice narediti vse, da bi z ukrepi, obravnavanimi v poglavju 4, preprečile izredne razmere.

4. Priporočila

Na splošno je cilj energetske politike EU dokončanje notranjega trga z energijo, povečanje energijske učinkovitosti, zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, diverzifikacija zunanjih virov oskrbe in izkoriščanje domačih virov; vse našteto izboljšuje zanesljivost oskrbe EU. Vendar se pričujoče poročilo nanaša na posebna priporočila, ki bodo zagotovila, da je EU med prihajajočo zimo bolje pripravljena na dejanska tveganja motenj v oskrbi z vzhoda in da se je sposobna nanje odzvati.

4.1 Nujna priporočila za prihajajočo zimo

Komisija je kratkoročna priporočila razvrstila v tri skupine, ki so i) zagotavljanje delovanja trga; ii) jasna opredelitev, kdaj trg več ne deluje in so potrebni izredni ukrepi; ter iii) usklajevanje in sodelovanje pri načrtovanju izrednih ukrepov in morebitnih intervencijah.

i) Zagotavljanje delovanja trga na kratek rok

1. Maksimiranje zmogljivosti povezovalnih vodov in odstranitev ali izogibanje omejitvam v čezmejnem trgovanju

Zmogljivosti povezovalnih vodov bi bilo treba maksimirati in zagotoviti, da je največja zmogljivost razpoložljiva na trgu, npr. z uporabo učinkovitih postopkov upravljanja prezasedenosti[34] in mehanizmov za dodeljevanje zmogljivosti[35] brez zamud. Še posebej izvozne omejitve imajo lahko škodljiv učinek v primeru plinske krize. Kot je pokazala analiza, ki jo je opravila mreža ENTSOG, lahko izvozne omejitve resno povečajo škodo zaradi plinske krize v najbolj prizadetih državah članicah in bi povečale število držav, ki bi bile soočene z resnimi motnjami v oskrbi. Komisija na to opominja v okviru člena 11(5) uredbe o zanesljivosti oskrbe s plinom, v skladu s katerim „se ne uvedejo ukrepi, ki bi kadar koli neupravičeno omejili tok plina znotraj notranjega trga“ ali ukrepi „ki bi lahko resno ogrozili oskrbo s plinom v drugi državi članici.“

Komisija spodbuja hitro uvedbo pravil glede dostopa tretjih strani do infrastrukture (vključno s skladišči), tudi v primerih, kjer je bilo odobreno odstopanje od tretjega energetskega svežnja, npr. Latviji in Estoniji.

2. Optimizacija rabe skladišč

Preglednost nad stanjem v skladiščih se je v preteklih letih močno izboljšala, platforma Gas Storage Europe (v nadaljevanju: plaftorma GSE) pa je dobrodošla pobuda, ki zagotavlja najsodobnejše informacije o skoraj vseh skladiščih EU. Še zadnji korak bi morala storiti Romunija (Romgaz), da objavi podatke o stanju skladišč[36], in sicer tudi na platformi GSE.

Nacionalni regulatorji imajo na razpolago orodja, da udeležencem na trgu zagotovijo ekonomske spodbude, npr. z zmanjšanjem tarif za prenos pri polnjenju plinskih skladišč, da se spodbudi povečano polnjenje. To je v zadnjem času uspešno delovalo na Madžarskem, kar je v preteklih tednih ustvarilo dobro rast zalog v skladiščih, čeprav te zaloge na Madžarskem ostajajo nekoliko pod povprečjem EU.[37]

Odvzem iz skladišč temelji na ekonomiji in ne nujno na strategiji zanesljivosti oskrbe, zlasti če se obveznosti dobave ne izvajajo ustrezno. Ekonomske spodbude se lahko uporabijo, da se udeležence na trgu odvrne od prenagljene uporabe skladišč, medtem ko se lahko izkoristijo tudi drugi viri plina, npr. UZP. Takšne spodbude, kot jih že uporablja danski sistemski operater prenosnega omrežja, bi lahko bile v obliki socializiranih plačil lastnikom plina v skladiščih, da obdržijo plin v skladiščih, namesto da ga iz njih črpajo.

Kot zadnji ukrep in v ustrezno utemeljenih okoliščinah ter v primeru, da so takšne spodbude neučinkovite, bi lahko bile obravnavane tarife, ki odvračajo od črpanja plina iz skladišč ali pa kar zgornje meje/omejitve črpanja v različnih časovnih obdobjih med zimo. Pri tem bi moral biti cilj zagotoviti bolj preudarno praznjenje skladišč, zlasti v obdobjih, ko je stanje na trgih v EU manj napeto. Vendar mora biti jasno, da morajo biti kakršne koli tarife ali omejitve sorazmerne z vidika tveganj za zanesljivost oskrbe in ne bi smele poslabšati zanesljivosti oskrbe v sosednjih državah.

3. Zagotoviti pravočasno dokončanje infrastrukturnih projektov

Komisija pozdravlja skorajšnji začetek obratovanja terminala za UZP v Klaipedi v Litvi. Obstoj takšne infrastrukture, ki omogoča diverzfikacijo oskrbe, je nujno potreben za diverzificiranje oskrbe in tudi za zagotovitev bolj prožnega plinskega omrežja. Zato je treba zagotoviti, da projekti, katerih dokončanje je načrtovano v prihodnjih mesecih, začnejo obratovati brez odlašanja. Kar zadeva prihajajočo zimo, ti obsegajo slovaško-madžarski povezovalni vod (1. januar 2015) in terminal UZP Świnoujście na Poljskem (1. februar 2015). Države članice bi morale dovolj zgodaj vnaprej obvestiti Komisijo o morebitnih zamudah in ob tem navesti razloge, z namenom skupne določitve možnih takojšnjih ukrepov, ki bi omogočili preprečitev ali vsaj minimizacijo zamude.

ii) Jasna opredelitev, kdaj trg več ne deluje in so potrebni izredni ukrepi

4. Izvajanje standarda oskrbe iz uredbe o zanesljivosti oskrbe s plinom

Dobavitelje plina bi bilo treba spodbuditi, da se pripravijo na različne dogodke v zvezi z oskrbo, do katerih bi lahko prišlo naslednjo zimo. Zagotavljanje zanesljive oskrbe pomeni dobro pripravo na morebitne motnje – to je skupna odgovornost javnih organov in industrije. Uredba o zanesljivosti oskrbe s plinom vsebuje standard oskrbe, ki ga je treba upoštevati, izvajati in uporabljati v praksi. Evropska komisija bo olajšala popolno izvajanje vseh določb te uredbe. Vendar morajo pristojni nacionalni organi uveljaviti standard oskrbe in spremljati, ali so dobavitelji zagotovili zadostne dobave in možnosti za prilagoditev, da svoje potrošnike naslednjo zimo oskrbujejo ob različnih scenarijih.

Če temu ni tako, bi morali pristojni nacionalni organi priporočiti ali uvesti obveznost, odvisno od orodij, ki jih imajo na voljo po nacionalni zakonodaji, nabave dodatnega plina ali možnosti za prilagoditev na komercialni osnovi. Kot je bilo že izpostavljeno zgoraj, je možnost nabave dodatnega plina po plinovodih do EU omejena, nekatere države članice pa imajo omejen dostop do alternativnih virov po plinovodih, ki niso ruski. Zato je UZP ključna alternativa za povečanje dobav v primeru resnih izpadov. Vendar pa je lahko s komercialnega in operativnega vidika nabava UZP na promptnem trgu med krizo draga in lahko zahteva nekaj časa. Zato lahko dodatne količine plina v skladiščih ali sklenitev določene vrste „zavarovanja z UZP“, npr. v obliki opcij za nabavo UZP, znatno zmanjšajo korporativno izpostavljenost z zaščito pred cenovnimi in operativnimi tveganji.

Velja razmisliti tudi o načinih, kako se nabave UZP s strani udeležencev na trgu lahko izvršijo v obdobjih resnih motenj v oskrbi, in sicer na način da se gospodarsko stanje v določeni državi ne poslabša še dodatno, pri čemer se v celoti spoštujejo tržna načela. Tako jasno definirani in namenski sporazumi o sodelovanju bi lahko bili sklenjeni z drugimi pomembnimi uvozniki UZP, kot je Japonska.

5. Za države, ki imajo povečan standard oskrbe, uvesti ukrepe, ki ga zmanjšajo v primeru izrednih razmer v regiji ali Uniji

Uredba o zanesljivosti oskrbe s plinom vzpostavlja obveznost za države članice, da zagotovijo oskrbo zaščitenih odjemalcev ob več zahtevnih okoliščinah. Vendar od držav članic tudi zahteva, da opredelijo, kako se lahko povečani standard oskrbe ali dodatna obveznost za podjetja plinskega gospodarstva, ki presega navedene zahtevne okoliščine, začasno zmanjša v primeru izrednih razmer na ravni Unije ali regionalni ravni, in sicer v duhu solidarnosti. Vsako takšno začasno zmanjšanje bi lahko sprostilo določeno količino plina, ki sicer ne bi bila nujno porabljena, s čimer se poveča likvidnost trga in po možnosti ublažijo zmanjšane dobave plina v drugih regijah. Analiza preventivnih načrtov ukrepov in načrtov za izredne razmere kaže, da so nekatere države članice že sprejele natančne določbe za uporabo takšnega zmanjšanja.[38] Komisija se bo s tistimi, ki jih še niso sprejele, dogovorila o ustreznih ukrepih.

6. Maksimiranje potenciala za zamenjavo goriva in zagotovitev operativnega izvajanja

Možnost zamenjave goriva je ključni element pri preprečevanju in premagovanju motenj v oskrbi. Med ko je Finska npr. v celoti odvisna od ruskega plina in ne more nabaviti plina iz drugih virov, je sprejela ukrepe za zelo široko obveznost glede zamenjave goriva, kar zagotavlja vzdržno alternativo. Nacionalna poročila kažejo, da se potencial za zamenjavo goriva zelo razlikuje med državami članicami in pogodbenicami Energetske skupnosti. Glede na to, da države članice že načrtujejo[39], da za približno 10 % potreb po ogrevanju gorivo nadomestijo z obnovljivimi viri, bi bilo te načrte treba uresničiti z uporabo Evropskega socialnega sklada in Evropskega investicijskega sklada, izkoristiti pa bi bilo treba tudi že pridobljene izkušnje. Pristojni nacionalni organi bi morali zagotoviti, da so sprejeti vsi administrativni in operativni ukrepi, ki bi olajšali obsežno zamenjavo goriva, zlasti v sistemih daljinskega ogrevanja, vključno s preskušanjem naprav, da se v njih zagotovi uspešna zamenjava goriva. Glede na dejstvo, da se to trenutno nanaša predvsem na nafto, je ključnega pomena zagotoviti, da so logistični vidiki takšne (po možnosti trajne) obsežne zamenjave načrtovani vnaprej, vključno z morebitno uporabo strateških naftnih zalog pri določenih okoliščinah. Isto velja za prehod na biomaso.

V industriji se lahko izključijo enote za soproizvodnjo toplote in električne energije (v nadaljevanju: SPTE), njihova proizvodnja pa se lahko nadomesti s kotli, ki proizvajajo samo toploto in jih večina industrijskih obratov za SPTE uporablja kot rezervno zmogljivost, pod pogojem, da se lahko električna energija, proizvedena s SPTE, nadomesti z električno energijo iz omrežja in da je takšna nadomestitev finančno smotrna.

7. Izvajanje kratkoročnih ukrepov za energijsko učinkovitost in omejevanje porabe

Doseganje znatnega zmanjšanja porabe, tako da se potrošnike spodbuja k zmanjšanju sobnih temperatur ali pa se jim pomaga pri drugih ukrepih za varčevanje z energijo, je lahko učinkovito pri zmanjšanju dobavne vrzeli. Tovrstne javne kampanje so se izkazale kot uspešne pri blaženju, vsaj delnem, nenadnih zmanjšanih dobav v elektroenergetskem sektorju po nesreči v Fukušimi na Japonskem in eksploziji, ki je poškodovala elektrarno Vasilikos na Cipru. Ukrepi, ki so takoj na voljo in jih je možno uvesti hitro ter zahtevajo malo vnaprejšnjih investicijskih stroškov, vključujejo npr. kontrolo prepiha, namestitev toplotne odbojne folije za radiatorji in izoliranje cevi. Ti ukrepi se lahko izvedejo na različne načine, vključno z obveznostmi za dobavitelje energije iz direktive EU o energijski učinkovitosti. V industriji se lahko poraba energije na kratek rok optimizira z uvedbo energetskih pregledov in izvajanjem sistemov upravljanja z energijo.

8. Določitev vloge sistemskih operaterjev prenosnih omrežij v izrednih razmerah in zagotovitev, da sistemski operaterji prenosnih omrežij to vlogo dobro razumejo

Razmisliti bi bilo treba o potrebi po dodelitvi dodatnih odgovornosti sistemskim operaterjem prenosnih omrežij pod nadzorom nacionalnih regulativnih organov, da bi se jim omogočile naloge, ki presegajo zgolj spremljanje ravnovesja med ponudbo in povpraševanjem z vidika omrežja ter vključujejo širše preventivne in reaktivne ukrepe, da se zagotovi operativna zanesljivost oskrbe. Ti ukrepi bi lahko obsegali nakupe plina s strani sistemskih operaterjev prenosnih omrežij ob posebnih, jasno opredeljenih okoliščinah, kot tudi sklepanje pogodb za prenos do njihovih tržnih območij in morebiti sklepanje pogodb za skladiščne zmogljivosti. Takšen sistem obstaja npr. na Nizozemskem, kjer je naloga sistemskega operaterja prenosnega omrežja uskladiščiti plin in ga sprostiti v primeru temperaturnih padcev pod določeno raven.

Za sistemske operaterje prenosnih omrežij, ki so jim dodeljene takšne vloge na nacionalni ravni, je potrebno učinkovito čezmejno usklajevanje. Vendar mora biti absolutno zagotovljeno, da je vloga sistemskega operaterja prenosnega omrežja natančno definirana in izrecno omejena na dobro opredeljene okoliščine nedelovanja trga. Funkcija javne službe, ki bi v tem primeru bila dodeljena sistemskim operaterjem prenosnih omrežij, ne bi smela ogroziti temeljnih značilnosti zasnove notranjega trga z energijo EU, pri čemer sistemski operaterji prenosnih omrežij ne bi smeli biti aktivni udeleženci pri trgovanju z blagom ali na dobavnem trgu.

iii) Usklajevanje in sodelovanje pri načrtovanju izrednih ukrepov in morebitnih intervencijah

9. Potreba po nadaljnjem razvoju regionalnega sodelovanja pri zanesljivosti oskrbe s plinom

Načeloma bi se morale vse države tesno usklajevati in sodelovati s svojimi čezmejnimi partnerji zaradi vzpostavitve povezovalnih vodov ali zagotovitve, da se navedeni povezovalni vodi lahko učinkovito uporabijo v obojestransko korist. V določenih primerih, npr. kar zadeva Grčijo in Bolgarijo, bi takšno sodelovanje lahko bilo še širše z vidika obravnave posebnih tveganj za zanesljivost oskrbe v obliki zmanjšanih dobav plina in električne energije, ki bi jih bilo možno ublažiti s sporazumom. Dodatno se lahko regionalno sodelovanje osredotoča tudi na zagotavljanje dobave zaščitenim odjemalcem, kot je predvideno med Litvo in Estonijo. Regionalno sodelovanje se lahko nanaša tudi na uporabo skladišč v izrednih razmerah.

Velja razmisliti tudi o načinih, kako se nabave UZP s strani udeležencev na trgu lahko izvršijo v obdobjih resnih motenj v oskrbi, in sicer na način da se gospodarsko stanje v določeni državi ne poslabša še dodatno, pri čemer se v celoti spoštujejo tržna načela. Tako jasno definirani in namenski sporazumi o sodelovanju bi lahko bili oblikovani znotraj EU, vendar bi lahko bili sklenjeni tudi z drugimi pomembnimi uvozniki UZP, kot je Japonska.

10. Potreba po večji preglednosti

Sistemski operaterji prenosnih omrežij in nacionalni regulativni organi pa tudi države članice bi morali pri svojih ukrepih stremeti k najvišji stopnji preglednosti, in sicer med seboj, do deležnikov in do splošne javnosti. V medsebojno povezanem omrežju in v postopku dokončanja notranjega trga ukrepi ene države članice ali države (ali njenih udeležencev na trgu) vplivajo na druge trge. V stanju napetih odnosov, kot smo jim trenutno priča, se vsi ukrepi lahko tolmačijo s političnega vidika. Zato je ključno, da so takšni ukrepi obrazloženi, da se odpravijo skrbi in krepi zaupanje.

11. Nadaljnja nadzorna vloga Komisije in uporaba koordinacijske skupine za plin

Koordinacijska skupina za plin je bila ustanovljena leta 2004[40], bila pa je znatno okrepljena z uredbo o zanesljivosti oskrbe s plinom. V preteklih letih je postala pomembna platforma za izmenjavo informacij in razprave o zanesljivosti oskrbe s plinom. To je posledično prispevalo k večji preglednosti in krepitvi zaupanja med vsemi njenimi člani.

Komisija namerava od blizu spremljati stanje glede zanesljivosti oskrbe v tesnem sodelovanju z nacionalnimi pristojnimi organi. Zaradi izmenjave mnenj z državami članicami in deležniki bo še naprej sklicevala redne sestanke koordinacijske skupine za plin, zaradi izmenjave informacij in razprav o ukrepih v primeru možnih ali dejanskih motnjah v oskrbi pa se bo posluževala tudi izrednih sestankov koordinacijske skupine za plin. Komisija bo tudi usklajevala ukrepe in zagotovila, da se razglasijo izredne razmere in izvajajo netržni ukrepi v skladu z uredbo o zanesljivosti oskrbe s plinom.

Nadalje, ker analiza učinkov motenj v oskrbi s plinom na elektroenergetski sektor ni dala jasnih rezultatov, bi morala koordinacijska skupina za plin, s pomočjo mrež ENTSOG in ENTSO-E, še naprej obravnavati to vprašanje, da se ugotovijo morebitni učinki prelivanja.

12. Sodelovanje s tretjimi državami

Evropska komisija je ključne mednarodne energetske partnerje povabila, da prispevajo k temu poročilu, zlasti z ugotovitvami ali predlogi v zvezi z morebitno prožnostjo za dodatne dobave plina. Ti partnerji so države članice G7, ki niso članice EU, kot tudi Norveška, Švica, Turčija in Mednarodna agencija za energijo IEA. Komisija še dodatno poziva te ključne zunanje energetske partnerje, vključno s tistimi z zmogljivostmi in potencialom za izvoz UZP ter tistimi, ki UZP uvažajo, da nadaljujejo s sodelovanjem, ki se je začelo s tem poročilom, tudi v okviru G7 in agencije IEA.

4.2 Srednjeročni ukrepi (do konca leta 2015)

13. Priporočila Komisije o uporabi pravil o notranjem trgu z energijo med državami članicami EU in pogodbenicami Energetske skupnosti

Tesnejše sodelovanje organov in dosledna uporaba zakonodaje EU o notranjem trgu na mejah med pogodbenicami in državami članicami EU so elementi, ki bi lahko izboljšali zanesljivost oskrbe v pogodbenicah in državah članicah EU. Pozitivni primeri vključujejo rešitve, oblikovane pri povratnem toku iz Slovaške v Ukrajino. Dosledna uporaba tretjega svežnja zakonodaje o notranjem trgu je temelj, na katerem je možno naprej razvijati čezmejno sodelovanje.

Da bi se takšno sodelovanje olajšalo s formalnim aktom, bo Komisija za države članice EU objavila priporočila za sodelovanje s pogodbenicami glede uporabe tretjega svežnja in vprašanj v zvezi z zanesljivostjo oskrbe. Vendar Komisija poudarja, da ob nedelujočih trgih s plinom in pomanjkljivem izvajanju tretjega svežnja s strani pogodbenic priporočila EU ne bodo nadomestila potrebnih pogajanj med državami članicami EU in pogodbenicami v regiji, in sicer o uporabi skupne infrastrukture in pogojih njene uporabe v primeru krize.

14. Pospešitev začetka obratovanja in izvajanja ključnih projektov skupnega interesa ali projektov v interesu energetske skupnosti

Sprejeti bi bilo treba vse potrebne ukrepe, da se pospeši izvajanje ključnih infrastrukturnih projektov, za katere velja, da so odločilnega pomena z vidika zanesljivosti oskrbe[41], kjer je ustrezno, pa bi se bilo treba izogniti tudi nadaljnjim zamudam. To npr. vključuje romunsko-bolgarski, grško-bolgarski, bolgarsko-srbski in romunsko-moldavski povezovalni vod, ki jih je Komisija izbrala na podlagi jasnih in bližnjih datumov začetka obratovanja. Te projekte bi bilo treba hitro izvajati naprej in jih dokončati do konca leta 2015. Komisija bo takšne projekte spremljala in je tudi pripravljena olajšati vsa nedokončana pogajanja med strankami, z namenom premakniti vse te projekte proti neoviranemu dokončanju.

15. Ponovna ocena izjem za fizični povratni tok

Fizični povratni tokovi državam članicam omogočajo, da so med seboj dejansko prožno povezane. Takšne investicije so relativno majhne, vendar imajo pomemben učinek na zanesljivost oskrbe celotne regije, kot kaže investicija v povratni tok na plinovodu Yamal na nemško-poljski meji in pred kratkim na slovaško-ukrajinski meji. Države članice bi morale sodelovati pri ponovni oceni, ali so se okoliščine, pri katerih je bilo zaprošeno za izvzetje za projekt fizičnega povratnega toka, spremenile, zlasti z vidika zaostrenega položaja v zvezi z zanesljivostjo oskrbe in tudi zaradi dejstva, da so mnoge države članice v zadnjem času dobile znatne koristi zaradi dodatnega trgovanja in možnosti dobave, ki jih nudijo te nove poti. To še posebej velja za zmogljivosti povratnega toka nekaterih glavnih prenosnih plinovodov, ki danes potekajo samo od vzhoda proti zahodu (Obergailbach, Waidhaus in povezovalni plinovod BBL med Nizozemsko in Združenim kraljestvom), kot tudi za povezovalni plinovod med Avstrijo in Madžarsko.

16. Zamenjava goriva z daljinskim ogrevanjem in soproizvodnjo v gospodinjskem/terciarnem ter industrijskem sektorju

Omrežja za daljinsko ogrevanje zagotavljajo tehnološko prožnost, saj se zanjo lahko uporabljajo različna goriva in tudi več goriv hkrati. Omrežja, ki temeljijo na zemeljskem plinu, se lahko preklopijo na alternativne vire, kot so biomasa, odpadna toplota, soproizvodnja, sončna in geotermalna energija, toplotne črpalke, komunalni odpadki itd. Prehodi se lahko izvedejo v enem letu ali dveh, odvisno od posebnih zahtev glede velikosti in zmogljivosti.

Kjer sistemi daljinskega ogrevanja že obstajajo, vendar niso priklopljeni na vse stavbe na določenem območju, je lahko razširitev teh sistemov, pri čemer se nadomesti dobava plina do posameznih plinskih kotlov, stroškovno učinkovit način za zamenjavo z lokalnimi obnovljivimi in drugimi nizkoogljičnimi viri.

Zamenjava goriva v industrijskih enotah za SPTE in srednje velikih enotah za SPTE v terciarnem sektorju (bolnišnicah, nakupovalnih središčih, pisarniških stavbah) z obnovljivimi ali nizkoogljičnimi viri, se lahko izvede v enem letu ali dveh, odvisno od posebnih zahtev glede velikosti in zmogljivosti.

Panoge z velikimi potrebami po toploti (npr. celulozna in papirna), ki so samoproizvajalke s plinsko SPTE ali/in kotli samo za proizvodnjo toplote, bi tudi lahko investirale v prožnost za skladiščenje toplote ali preklop med ogrevanjem na plin in ogrevanjem na električno energijo. To bi bilo dobičkonosno, če bi bilo dovolj prožno, da se izkoristijo nizke cene v obdobjih presežne proizvodnje električne energije (iz obnovljivih virov).

17. Zmanjšanje porabe toplote v industriji in sektorju pretvorbe energije

Industrija in sektor pretvorbe energije (proizvodnja, distribucija) imata velik potencial za ukrepe za energijsko učinkovitost, ki ob nizkih stroških in kratki (manj kot dve leti) vračilni dobi zmanjšajo porabo, npr. z boljšim spremljanjem in nadzorovanjem procesov ter preventivnim vzdrževanjem. Opredelitev potencialov za izboljšanje energijske učinkovitosti na kratek rok in ob nizkih stroških ali brez stroškov zahteva pospešeno izvajanje energetskih pregledov in sistemov upravljanja z energijo iz direktive o energijski učinkovitosti v energijsko intenzivnih industrijah.

5. Naslednji koraki

Izkušnje z uporabo uredbe o zanesljivosti oskrbe s plinom kažejo na jasne izboljšave v zanesljivosti oskrbe EU od leta 2009, vendar tudi dodatne možnosti za krepitev regulativnega okvira EU. Kot navedeno v evropski strategiji za energetsko varnost z dne 28. maja 2014, bo Komisija pregledala obstoječe mehanizme za varovanje zanesljivosti oskrbe z energijo in po potrebi predlagala njihovo okrepitev.

Vzporedno s tem Komisija namerava (še naprej) sodelovati z določenimi državami članicami (njihovimi skupinami), da se razvijejo rešitve za zadeve, ki so bile med izvajanjem tega stresnega testa opredeljene kot morebitni dejavniki tveganja .

Posledično Komisija namerava slediti zgornjim priporočilom z uporabo dveh ločenih delovnih procesov. Kot prvo namerava vzpostaviti, skupaj z agencijo ACER in mrežama ENTSO, stalno spremljanje izvajanja kratkoročnih priporočil in po potrebi zagotoviti pomoč pri olajševanju ali spodbujanju projektov in razprav. Kot drugo bo še naprej sodelovala z državami članicami, Evropskim parlamentom in deležniki pri opredelitvi ključnih ciljev zanesljive oskrbe z električno energijo in plinom v EU v prihodnjih letih.

[1] Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu: Evropska strategija za energetsko varnost, COM/2014/330 final.

http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:52014DC0330&from=EN

[2] Sklepi Evropskega sveta z dne 27. junija 2014, EUCO 79/14 http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/143478.pdf

[3] Pogodbenice so Republika Albanija, Bosna in Hercegovina, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Republika Moldavija, Republika Črna gora, Republika Srbija, Ukrajina in začasna misija Združenih narodov na Kosovu v skladu z resolucijo Varnostnega sveta Združenih narodov 1244. Republika Gruzija je država kandidatka za pristop k Energetski skupnosti.

[4] Nacionalna poročila je nadomestilo skupno poročilo o treh baltskih držav in Finski.

[5] Mednarodna agencija za energijo je predložila izčrpno analizo trga utekočinjenega zemeljskega plina.

[6] Uredba (EU) št. 994/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe s plinom in o razveljavitvi Direktive Sveta 2004/67/ES, UL 2010, L 295, 1.

[7] To bi pomenilo približno 1–2 % letne porabe EU.

[8] Vendar je treba opozoriti, da ti pogoji v realnosti na žalost niso vedno izpolnjeni.

[9] Delež utekočinjenega zemeljskega plina med viri oskrbe bi se v najbolj skrajnem scenariju zvišal za 130 %, in sicer s 24 na 56 bcm.

[10] Po analizi mreže ENTSOG povečanje pretoka plinovoda OPAL (ki je eden od podaljškov plinovoda Severni tok in sega od Greifswalda v severni Nemčiji do Brandova na nemško-češki meji) s trenutnih 50 % na 100 % ne bi vplivalo na zmanjšanje manjkajoče količine plina v vzhodnih državah članicah zaradi obstoječih pomanjkljivosti v infrastrukturi proti vzhodu. Učinek povečanja pretoka na 100 % bo omejen le na nadomestitev utekočinjenega zemeljskega plina v zahodni Evropi.

[11] Mreža ENTSOG v svojem poročilu Komisiji ta dva scenarija imenuje „optimalen“ in „suboptimalen“.

[12] V primeru Moldavije mreža ENTSOG domneva, da zaradi komercialnih in regulativnih (licenciranje) ovir povezovalni vod Iasi-Ungheni med Romunijo in Moldavijo ne bi mogel delovati, čeprav je bil uradno odprt in je tehnično operativen. Zato bi bilo pomanjkanje plina v Moldaviji, dokler se to vprašanje ne reši, v primeru motnje v oskrbi 100 %.

[13] Do 100 %.

[14] Poljska je prizadeta le po scenariju popolne prekinitve ruske dobave.

[15] Navedeni dve državi članici bi bili prizadeti tudi pri scenariju „sodelovanja“, ker sta obdani z državami članicami, ki so zelo izpostavljene morebitni motnji oskrbe, vendar imata obe infrastrukturo – skladišča v Latviji in terminal za ponovno uplinjanje utekočinjenega zemeljskega plina v Grčiji –, ki jim omogoča nekaj manevrskega prostora. Če bi dovolili, da se taka infrastruktura skupno izkorišča, bi se njuno razmerje dobave in porabe spremenilo.

[16] Oba zemljevida prikazujeta učinke februarja ob koncu šestmesečnega obdobja ruske prekinitve dobave. Kakršni koli nacionalni ukrepi v zvezi z npr. odzivanjem na porabo, obvezno zamenjavo itd. upoštevajo to verjetno pomanjkanje kot izhodišče. Zato se lahko države članice, ki so videti brez možnosti z vidika infrastrukture za plinsko omrežje, kot je na primer Finska, zatečejo k drugim posebnim nacionalnim ukrepom, kot je sprejetje izdelanega sistema obveznega prehoda na drugo gorivo pri plinskih enotah za proizvodnjo energije in ogrevanje.

[17] Takšen scenarij zlasti predvideva poln pretok povratnega toka iz Slovaške, Madžarske in Poljske, pa tudi zmanjšanje daljinskega ogrevanja in industrijske porabe.

[18] Tako imenovano tržno območje NetConnect Germany.

[19] Ta delež je na Švedskem 56 %, na Danskem 53 %, na Slovaškem 54 %, na Finskem pa 47 %. V Romuniji, Bolgariji, Sloveniji in Avstriji je ta delež med 14 % in 19 %.

[20] Na Švedskem, Danskem in Finskem, v Latviji in Litvi ter na Poljskem in Slovaškem več kot 40 % domačih porabnikov ogreva svoje domove z daljinskim ogrevanjem. V Nemčiji in Avstriji, na Madžarskem, v Sloveniji in Bolgariji, na Hrvaškem ter v Romuniji in na Češkem se daljinsko ogreva od 10 % do 40 % porabnikov.

[21] Uredba o zanesljivosti oskrbe s plinom je vzpostavila kategorijo tako imenovanih zaščitenih odjemalcev, kot so gospodinjstva in, če se države članice tako odločijo, do določene meje tudi ključne socialne službe, mala in srednja podjetja ter naprave za daljinsko ogrevanje, ki ne morejo zamenjati goriva in dobavljajo toploto ostalim zaščitenim odjemalcem.

[22] Pomembno je omeniti, da je bila uporaba skladišč na splošno obravnavana na nacionalni ravni.

[23] Spletnemu mestu za preglednost skladiščenja plina v Evropi AGSI o ravni napolnjenosti skladišč v glavnem ne poročajo le še Gazprom in romunski operaterji skladiščnega sistema.

[24] Skupne zmogljivosti za ponovno uplinjanje v EU znašajo približno 200 milijard kubičnih metrov na leto, vendar so večinoma zgoščene na sredozemski in atlantski obali. Zato omejitve pri povezanosti zmanjšujejo sposobnost številnih terminalov za UZP, da bi oskrbovali vse regije z moteno oskrbo.

[25] Mednarodna agencija za energijo ocenjuje, da se cene lahko zvišajo za največ 100 %.

[26] Omeniti je treba posebnost v načrtu Ukrajine, kjer se za zmanjšanje domačega povpraševanja predvideva sprejetje novega zakona, ki bo zahteval, da se poraba zmanjša za 20 do 30 %, pretežno z zmanjšanjem povpraševanja za daljinsko ogrevanje, gospodinjstva in kemično industrijo ter z uvedbo ukrepov v javnem sektorju. Čeprav so takšne prekinitve izvršljive, je učinke na odjemalce težko predvideti.

[27] Poraba plina za proizvodnjo električne energije se je v zadnjih letih sicer zmanjšala, vendar se je to zgodilo zaradi nizke ali negativne stopnje dobička, zlasti v primerjavi s proizvodnjo električne energije v termoelektrarnah na premog.

[28] Obvezne zaloge običajno zadoščajo za 5 do 15 dni. Finska je opazna izjema z obveznim skladiščenjem goriva za obdobje do 5 mesecev.

[29] Direktiva 2009/119/ES z dne 14. septembra 2009 o obveznosti držav članic glede vzdrževanja minimalnih zalog surove nafte in/ali naftnih derivatov

[30] Ni jasno na primer, v kolikšni meri bi obsežen prehod na električno energijo v nekaterih državah na območju Balkana, v povezavi s posledicami poplav spomladi leta 2014 in zmanjšanjem dobave plina termoelektrarnam, povzročil resen primanjkljaj pri oskrbi z električno energijo. Ta vprašanja v nacionalnih poročilih niso bila podrobno preučena.

[31] Ti vključujejo zlasti grško-bolgarski, romunsko-bolgarski, bolgarsko-srbski, moldavsko-romunski in madžarsko-slovaški povezovalni plinovod ter projekt za pretok v obratni smeri v Romuniji. Poleg tega v nekaterih povezovalnih plinovodih fizično še ni mogoča dvosmerna dobava plina, zaradi česar je splošna prožnost sistema omejena.

[32] Izpadi oskrbe po vsej verjetnosti ne bi bili tako veliki, da bi dosegli zaščitene odjemalce. Po scenariju „nesodelovanja“ so zaščiteni odjemalci še posebej ogroženi v Bosni in Hercegovini in Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji, prav tako pa je tudi v drugih prizadetih državah delež omejevanja oskrbe nezaščitenih odjemalcev precej višji.

[33] Estonija, Litva, Latvija, Poljska, Madžarska, Romunija, Bolgarija, Grčija, Bosna in Hercegovina, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija in Srbija.

[34] Na podlagi Sklepa Komisije 2012/490/EU o spremembi Priloge I k Uredbi (ES) št. 715/2009.

[35] Na podlagi Uredbe Komisije (EU) št. 984/2013. Ne glede na koristna zgodnja uvajanja, je treba to uredbo uveljaviti do 1. novembra 2015.

[36] V skladu s členom 19.4 Uredbe (ES) št. 715/2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina.

[37] Hkrati pa je dodatno polnjenje skladišč, ki izvira iz povečanega uvoza ruskega plina preko Ukrajine, s seboj prineslo prekinitev izvoza v Ukrajino, kar je obžalovanja vredna posledica.

[38] V skladu z uredbo o zanesljivosti oskrbe s plinom morajo države članice pripraviti preventivni načrt ukrepov, da se odpravijo ali ublažijo ugotovljena tveganja, in načrt za izredne razmere, da se odpravijo ali ublažijo učinki motenj v oskrbi s plinom.

[39] Primerjaj z nacionalnimi akcijskimi načrti za obnovljivo energijo.

[40] Na podlagi Direktive 2004/67.

[41] Glej projekte, ki so posebej našteti v sporočilu Komisije o evropski strategiji za energetsko varnost, stran 23 in 24.

Priloga 1: Posebna priporočila za najbolj prizadete države članice

Država članica || Izpostavljenost[1] || POSEBNA PRIPOROČILA

Estonija || 204 mcm 100 % || ­ Zagotoviti potrebno politično podporo za sklenitev ključnih sporazumov o skupnih izrednih ukrepih za občutljiva vprašanja, kot je količina plina, ki ga je treba deliti, in njegov namembni trg. ­ Hitro sprejeti skupni načrt za izredne razmere in skupni preventivni načrt ukrepov. ­ Pred decembrom skleniti sporazum z Litvo za oskrbo zaščitenih odjemalcev v primeru izrednih razmer iz terminala za UZP v Klaipedi. ­ Razmisliti o povečanju ravni zalog za prehod na drugo gorivo, da se zagotovi, da naprave v izrednih razmerah lahko še naprej delujejo, dokler se ne zagotovi alternativnih goriv. ­ Preučiti tržne rešitve, kot so prekinljive pogodbe, za obravnavanje ali zmanjšanje potreb po plinu v primeru motenj v oskrbi. ­ Zagotoviti dostop tretjih strani do sistema oskrbe s plinom ne glede na odstopanje od tretjega energetskega svežnja. ­ Zagotoviti jasno politično voljo za pospešitev naložb v infrastrukturne projekte, kot sta povezovalni vod Balticconnector (Estonija–Finska) in regionalni terminal za UZP.

Latvija || 39 mcm 15 % || ­ Zagotoviti potrebno politično podporo za sklenitev ključnih sporazumov o skupnih izrednih ukrepih za občutljiva vprašanja, kot je količina plina, ki ga je treba deliti, in njegov namembni trg. ­ Hitro sprejeti skupni načrt za izredne razmere in skupni preventivni načrt ukrepov. ­ Zagotoviti dostop tretjih strani do skladišča Inčukalns in latvijskega sistema za prenos plina ne glede na odstopanje od tretjega energetskega svežnja. ­ Preučiti tržne rešitve in ukrepe na strani porabe za ublažitev učinkov krize. ­ Pregledati opredelitev zaščitenih odjemalcev, da se uskladi z drugimi državami članicami v regiji in z Uredbo (EU) št. 994/2010.

Litva || 693 mcm 59 % || ­ Zagotoviti potrebno politično podporo za sklenitev ključnih sporazumov o skupnih izrednih ukrepih za občutljiva vprašanja, kot je količina plina, ki ga je treba deliti, in njegov namembni trg. ­ Hitro sprejeti skupni načrt za izredne razmere in skupni preventivni načrt ukrepov. ­ Razmisliti o povečanju ravni zalog za prehod na drugo gorivo, da se zagotovi, da naprave v izrednih razmerah lahko še naprej delujejo, dokler se ne zagotovi alternativnih goriv. ­ Nadaljevati prizadevanja za nadgradnjo plinovoda Klaipeda–Kursenai, da se omogoči učinkovitejša uporaba terminala za UZP v Klaipedi.

Finska || 2255 mcm 100 % || ­ Zagotoviti potrebno politično podporo za sklenitev ključnih sporazumov o skupnih izrednih ukrepih za občutljiva vprašanja, kot je količina plina, ki ga je treba deliti, in njegov namembni trg. ­ Hitro sprejeti skupni načrt za izredne razmere in skupni preventivni načrt ukrepov. ­ Zagotoviti izvedljivost prehoda na drugo gorivo v izrednih razmerah z odstranjevanjem morebitnih ovir, ki vplivajo na zamenjavo zalog, predvsem na področju logistike. ­ Zagotoviti jasno politično voljo za pospešitev naložb v infrastrukturne projekte, kot sta povezovalni vod Balticconnector (Estonija–Finska) in regionalni terminal za UZP. ­ Nadaljevati delo v zvezi z razvojem lokalnih terminalov za UZP (Turku, Pori, Tornio).

Bolgarija || 670 mcm 100 % || ­ Z Grčijo podpisati memorandum o soglasju glede izmenjave električne energije in plina v izrednih razmerah s poudarkom na ravnovesju interesov. ­ Razmisliti o podobni izmenjavi električne energije in plina s Turčijo. ­ Oblikovati načrt izrednih ukrepov s sektorjema soproizvodnje in ogrevanja ter industrijo glede obsežnega prehajanja na drugo gorivo. ­ Dokončati povezovalni vod Romunija–Bolgarija. ­ Zavezati se k omogočanju pretoka plina v Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo. ­ Povečati preglednost v sektorju plina in pospešiti izvajanje pravil notranjega trga, ki vplivajo na trgovino. ­ Kot zadnje sredstvo lahko Evropska komisija razmisli o kratkoročnem posebnem odstopanju od okoljske zakonodaje za elektrarno na premog v Varni.

Grčija || 109 mcm 18 % || ­ Z Bolgarijo podpisati memorandum o soglasju glede izmenjave električne energije in plina v izrednih razmerah s poudarkom na ravnovesju interesov. ­ Oblikovati načrt izrednih ukrepov s sektorjema soproizvodnje in ogrevanja ter industrijo glede obsežnega prehajanja na drugo gorivo. ­ Pripraviti gospodaren načrt izrednih ukrepov glede zanesljivosti oskrbe. ­ Razmisliti o sporazumu s Turčijo za zagotovitev dobave plina tudi v primeru motenj v oskrbi.

Romunija || 1361 mcm 31 % || ­ Opredeliti zaščitene odjemalce v skladu z uredbo o zanesljivosti oskrbe s plinom. ­ Dokončati povezovalni vod Romunija–Bolgarija. ­ Sodelovati z Moldavijo za dogovor o pogojih, pod katerimi lahko poteka oskrba s plinom po glavnem omrežju. ­ Preučiti možnosti, da se na romunskem sistemu poveča zmogljivost povezovalnega voda Madžarska–Romunija. ­ Objaviti podatke Romgaza o skladiščenju plina na platformi za preglednost Gas Storage Europe.

Madžarska || 2170 mcm 35 % || ­ Povečati preglednost v energetskem sektorju. ­ Zavezati se k reševanju težav v zvezi s testiranji na plinovodu Slovaška–Madžarska, da se omogoči začetek uporabe 1. januarja 2015. ­ Skleniti sporazum s sosednjimi državami, ki v primeru motenj v oskrbi omogoča popolno uporabo (prejem in pošiljanje plina) povezovalnih vodov pod tržnimi pogoji in na podlagi načela solidarnosti. V zvezi s tem primerno izvajati vidike zanesljivosti oskrbe iz medvladnega sporazuma s Hrvaško, ki omogoča tudi povratni tok na Madžarsko.

Hrvaška || 41 mcm 12 % || ­ Ponovno oceniti visok delež zaščitenih odjemalcev. ­ Primerno izvajati vidike zanesljivosti oskrbe iz medvladnega sporazuma z Madžarsko, ki omogoča tudi povratni tok v navedeno državo.

Priloga 2: Posebna priporočila za pogodbenice Energetske skupnosti

Pogodbenice || Izpostavljenost || POSEBNA PRIPOROČILA

Bosna in Hercegovina || 139 100 % || ­ Povečati zaloge kurilnega olja, da se do konca novembra 2014 pri proizvodnji toplote omogoči prehod s plina na olje. ­ Do konca novembra 2014 uveljaviti omejeno opredelitev zaščitenih odjemalcev in odpreti trg z električno energijo in plinom na nacionalni ravni, zlasti za negospodinjske odjemalce. ­ Uvesti veliko reformo v sektorju plina na nacionalni ravni, da se omogoči dostop tretjim stranem do vseh subjektov, in ločiti dejavnosti operaterjev, da se do januarja 2015 doseže prožna uporaba infrastrukture. ­ Sodelovati s Srbijo in Madžarsko za osnovanje in izvajanje tehničnih predpisov za usklajeno delovanje režima dostopa tretjih strani do obstoječih plinovodov. Novembra 2014 začeti s posvetovanji.

Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija || 126 100 % || ­ Ker je neposredna poraba plina v gospodinjstvih zanemarljiva, je treba zagotoviti oskrbo s kurilnim oljem pod tržnimi pogoji, da se omogoči zamenjava goriva (november 2014). ­ Za vsak industrijski obrat pripraviti načrte za zmanjšanje porabe plina, ki bi jih bilo mogoče uporabiti v izrednih razmerah. (november 2014). ­ Ker je delež porabe v industriji visok, je treba nujno uvesti opredelitev zaščitenih odjemalcev plina, ki se omeji samo na gospodinjstva in najbolj občutljive sektorje (kot je javna uprava), ter omogočiti popolno odprtje trga z električno energijo in plinom na nacionalni ravni vsaj za negospodinjske odjemalce (januar 2015).

Moldavija || ni relevantno || ­ Podrobno določiti možnosti za ukrepe na strani porabe (zmanjšanje porabe, prehod na kurilno olje in električno energijo) na ravni posameznih podjetij, pa tudi v sektorju gospodinjstev in javni upravi. Do novembra 2014 te določbe vključiti v akcijski načrt, ki se pripravlja. ­ Izdati vsa potrebna dovoljenja in licence za upravljanje plinovoda Iasi–Ungheni med Romunijo in Moldavijo, uporabljati nediskriminatorne tarife za uvoz plina iz Romunije. Dokončati te ukrepe do novembra 2014. ­ Nujno izvesti potrebna gradbena dela na povezovalni infrastrukturi za distribucijo plina iz povezovalnega plinovoda na ozemlju Moldavije. ­ Sodelovati z Ukrajino in Romunijo za določitev pogojev, pod katerimi bi bili ti dve državi pripravljeni oskrbovati Moldavijo z glavnih plinovodnih omrežij. Ukrajino zaprositi za informacije glede pogojev za dostop in uporabo skladiščnih zmogljivosti v kraju Bogorodčani v zahodni Ukrajini. Začeti posvetovanja novembra 2014.

Srbija || 631 64 % || ­ Določiti natančen in realističen obseg morebitnih omejitev za industrijske sektorje in omejiti skupino zaščitenih odjemalcev samo na gospodinjstva in najbolj občutljive sektorje (do konca novembra 2014). ­ Ločevati dejavnosti in zagotoviti učinkovit dostop tretjih strani do neizkoriščenih zmogljivosti na obstoječih plinovodih in skladiščih plina v skladu s podrobnimi določbami tretjega svežnja do januarja 2015. ­ Usklajevati se z Madžarsko ter Bosno in Hercegovino pri osnovanju in izvajanju tehničnih predpisov za usklajeno delovanje režima dostopa tretjih strani. Začeti posvetovanja novembra 2014. ­ Sprejeti vse potrebne ukrepe za začetek izgradnje povezovalnega voda Bolgarija–Srbija, da bo lahko začel delovati leta 2015.

Ukrajina || 5000 mcm[2] || ­ Poiskati vzajemno zadovoljiv sporazum za ponovno vzpostavitev dobave ruskega plina v Ukrajino med zimo na podlagi „začasnega zimskega svežnja“, ki ga je Komisija predlagala na tekočih tristranskih pogovorih (do oktobra 2014). ­ Nujno povečati zaloge goriva v državi in preučiti vse možne načine za povečanje oskrbe s plinom iz domačih virov ter uvoza (do novembra 2014). ­ Kot del nacionalnega energijskega načrta izrednih ukrepov preučiti vse možnosti za ukrepe na strani porabe in za prehod na drugo gorivo tako pri daljinskem ogrevanju v različnih industrijskih sektorjih kot pri gospodinjstvih in javni upravi. (do oktobra 2014). ­ V skladu s priporočili nacionalnega energijskega načrta izrednih ukrepov pregledati in posodobiti vse izredne postopke v različnih energetskih sektorjih ob upoštevanju posebnih tveganj v prihajajoči zimi (do oktobra 2014). ­ Nujno nadaljevati z reformami plinskega sektorja, vključno z odprtjem trgov s plinom in električno energijo, upravljanjem plinovodov in skladišč ter ločitvijo dejavnosti (do januarja 2015).

Črna gora, Kosovo* in Albanija || ni relevantno || ­ Zaradi pomanjkanja plina v energijski bilanci Črne gore, Kosova* in Albanije so lahko posledice motenj v oskrbi s plinom le posredne – s povečanjem povpraševanja po električni energiji na regionalni ravni. Komisija priporoča natančno spremljanje razmer v zvezi z dobavo električne energije in povpraševanjem po njej.

[1] Manjkajoče količine plina na prizadeto državo po scenariju šestmesečne ruske prekinitve dobave in hladnega obdobja (skupni primanjkljaj v mcm in največji relativni mesečni primanjkljaj v %)

[2] Izpostavljenost v skladu z lastno oceno v nacionalnem poročilu.