POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o oceni Uredbe (EU) št. 236/2012 o prodaji na kratko in določenih vidikih poslov kreditnih zamenjav

(Besedilo velja za EGP)

1. Uvod

To poročilo Evropskemu parlamentu in Svetu (v nadaljnjem besedilu: Poročilo) zadeva oceno Uredbe (EU) št. 236/2012 o prodaji na kratko in določenih vidikih poslov kreditnih zamenjav (v nadaljnjem besedilu: Uredba). Evropska komisija mora v skladu s členom 45 Uredbe Evropskemu parlamentu in Svetu poročati o primernosti in učinku nekaterih določb Uredbe. To poročilo zajema točke iz člena 45 Uredbe.

To poročilo je bilo pripravljeno ob upoštevanju razprav s pristojnimi organi in Evropskim organom za vrednostne papirje in trge (ESMA). Komisija je 22. oktobra 2012 uradno pooblastila ESMA za izvedbo kvantitativne analize razpoložljivih podatkov o prodaji na kratko ter posvetovanje s pristojnimi organi in udeleženci na trgu. ESMA je na podlagi tega dela 3. junija 2013 izdal tehnične nasvete za oceno Uredbe (v nadaljnjem besedilu: Poročilo ESMA).[1]

2. Primernost postopkov za priglasitev in razkritje

2.1. Priglasitev in javno razkritje znatnih neto kratkih delniških pozicij

Glede na ugotovitve ESMA so med 1. novembrom 2012 in 28. februarjem 2013 pristojni organi prejeli 12 603 priglasitev za 970 različnih delnic v 18 državah članic; 74 % teh priglasitev je bilo znotraj pragov 0,2 % in 0,5 %, preostalih 26 % priglasitev pa je bilo nad pragom 0,5 % in so bile zato razkrite javnosti. V tem obdobju je le malo imetnikov prodalo na kratko veliko število delnic, 75 % imetnikov pa je na kratko prodalo sedem različnih delnic ali manj. Posedovanja kratkih pozicij so bila precej skoncentrirana, saj je deset subjektov posedovalo več kot 28 % vseh pozicij, sporočenih v zadevnem obdobju (Poročilo ESMA, odstavka 17 in 19).

Po mnenju ESMA so sedanji pragovi iz Uredbe zelo primerni za zagotavljanje pomembnih informacij za pristojne organe in trg ter za zagotavljanje sorazmerne obremenitve vlagateljev, kar zadeva upoštevanje predpisov. ESMA prav tako meni, da so sedanji pragovi za poročanje in dodatne stopnje za delnice primerni ter morajo ostati nespremenjeni (Poročilo ESMA, odstavka 31 in 32).

Komisija se strinja z ugotovitvijo ESMA, da so pragovi za priglasitev in javno razkritje znatnih neto delniških pozicij dobro določeni in primerni, ter meni, da v tej fazi ni nobenih prepričljivih dokazov o potrebi po spremembi pragov ali sedanje metodologije za izračun neto kratkih delniških pozicij.

2.2. Poročanje o znatnih neto kratkih pozicijah v državnih vrednostnih papirjih in priglasitev nekritih pozicij v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev

Glede na ugotovitve ESMA so med 1. novembrom 2012 in 28. februarjem 2013 pristojni organi prejeli le majhno število priglasitev (148) za 13 državnih subjektov v 11 državah članicah. Pri tem je 26 imetnikov priglasilo 39 kratkih pozicij, v zvezi s katerimi je v zadevnem obdobju nastalo 109 sprememb (Poročilo ESMA, odstavka 50 in 51).

ESMA meni, da zelo majhno število priglasitev, prejetih za državne vrednostne papirje, v primerjavi s številom priglasitev, prejetih za delnice, lahko pomeni, da je bil prag previsok, lahko pa se to pripiše uporabi trajanju prilagojene metode za to poročanje. Po mnenju ESMA je za izračun neto kratkih pozicij v državnih vrednostnih papirjih nominalna metoda primernejša od trajanju prilagojene metode. Kot predlaga ESMA, bi se morali začetni pragovi ustrezno popraviti, če se bo še naprej uporabljala trajanju prilagojena metoda. ESMA prav tako predlaga, da bi se namesto sedanjega četrtletnega pregleda izvajal letni pregled (Poročilo ESMA, odstavki 52 in 57–59).

Komisija je seznanjena s sorazmerno nizko ravnjo priglasitev prodaje na kratko za državne vrednostne papirje v primerjavi s številom priglasitev, prejetih za delnice, ter s prednostmi in slabostmi trajanju prilagojene metode in nominalne metode. Vendar Komisija meni, da glede na omejeno časovno obdobje uporabe Uredbe in posledično pomanjkanje podatkov v tej fazi ni prepričljivih dokazov, ki bi upravičevali popravke okvira Uredbe na tem področju.

3. Učinek posameznih zahtev po razkritju

ESMA poroča, da je 224 imetnikov javno razkrilo 1 090 kratkih pozicij za 427 delnic, pri čemer je bila večina razkritij iz Združenega kraljestva, nato pa iz Francije in Švedske. Od 3 508 priglasitev, ki jih je objavilo teh 224 imetnikov, jih je bilo 90 % od imetnikov s stalnim prebivališčem oziroma sedežem v Združenem kraljestvu ali ZDA, pri čemer je deset največjih imetnikov objavilo 37,5 % teh priglasitev (Poročilo ESMA, str. 60–62).

Pristojni organi so menili, da so posamezni pragovi za poročanje primerni, vendar so od udeležencev na trgu prejeli mešana mnenja. ESMA navaja tudi, da se udeleženci na trgu morda izogibajo preseganju praga za priglasitev, tako da ostanejo pod pragom 0,5 % in se izognejo razkritju informacij o dejavnostih prodaje na kratko (Poročilo ESMA, odstavka 22 in 29).

Glede splošnega učinka Uredbe ESMA ugotavlja, da se je nestanovitnost delnic EU na splošno rahlo znižala v primerjavi z delnicami ZDA. Učinki na likvidnost so bili mešani, ugotavljanje cen pa se je očitno zmanjšalo v primerjavi z obdobjem pred začetkom veljavnosti Uredbe. Vendar ESMA opozarja, da je treba analizo razlagati z ustrezno previdnostjo glede na kratek časovni okvir, empirične omejitve in težavnost opredelitve posebnih učinkov Uredbe (Poročilo ESMA, odstavka 10 in 11).

Kot je navedeno v oddelku 2.1, ESMA v svojem poročilu ne priporoča sprememb pragov za razkritje. Komisija se strinja z ESMA, da spremembe posameznih zahtev po razkritju niso potrebne.

4. Primernost neposrednega centraliziranega poročanja organu ESMA

Večini pristojnih organov bi bolj ustrezalo, da se mehanizem centraliziranega poročanja ne uvede in da se ohranijo sedanje ureditve (Poročilo ESMA, odstavek 64). Ti pristojni organi trdijo, da bi bila zaradi mehanizma centraliziranega poročanja na ravni EU nacionalno spremljanje in izvrševanje težavnejša in manj učinkovita. Nasprotno manjšina pristojnih organov in nekateri udeleženci na trgu podpirajo in priznavajo prednosti mehanizma centraliziranega poročanja (Poročilo ESMA, odstavka 62 in 64). ESMA priporoča, naj se v zvezi z mehanizmom poročanja Uredba in njena izvedbena besedila ne spreminjajo (Poročilo ESMA, odstavek 66).

Glede na navedeno Komisija meni, da sedanji sistem poročanja na nacionalni ravni dobro deluje in da neposredno centralizirano poročanje v tej fazi ne bi zagotovilo znatnih prednosti.

5. Omejitve in zahteve v zvezi z nekrito prodajo na kratko za delnice, državne vrednostne papirje in posle kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev

5.1. Omejitve v zvezi z nekrito prodajo na kratko za delnice in državne vrednostne papirje

ESMA je ocenil delovanje omejitev v zvezi z nekrito prodajo na kratko, tako da je ovrednotil vpliv na posojanje vrednostnih papirjev in število neuspešnih poravnav. ESMA poroča, da je bila dejavnost na trgih posojanja vrednostnih papirjev manjša, odkar je začela veljati Uredba, od januarja 2013 pa se je ponovno povečala. Vendar ESMA poudarja, da regulativnih podatkov o posojanju vrednostnih papirjev ni, zato ta analiza morda ni dovolj celovita.

Pričakovalo bi se, da se bo zaradi omejitev zmanjšalo število neuspešnih poravnav. Dejansko ESMA poroča, da se je število neuspešnih poravnav od začetka veljavnosti Uredbe očitno zmanjšalo, kar dokazuje manjše število neuspešnih poravnav pri evropskih lastniških vrednostnih papirjih na podlagi količine in vrednosti, zaradi česar se je povprečje neuspešnih poravnav zmanjšalo za 0,5 odstotne točke (količina) in 1 odstotno točko (vrednost) (Poročilo ESMA, odstavek 77). ESMA ugotavlja, da se je zaradi uporabe Uredbe povečala disciplina pri poravnavi (Poročilo ESMA, str. 21–23. Glej tudi oddelek 5.3).

Glede na navedene empirične dokaze ESMA meni, da v tej fazi znatne spremembe na tem področju ne bi bile upravičene. Kljub temu ESMA predlaga nekatere spremembe členov 12 in 13 Uredbe, da bi se prodajalcem na kratko omogočilo, da pridobijo potrebne potrditve za izvajanje prodaje na kratko od strank znotraj istega pravnega subjekta, če te stranke izpolnjujejo potrebne pogoje, ter nekatere izboljšave Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 827/2012 (Poročilo ESMA, odstavki 83–85).

Komisija se strinja s sklepi ESMA, da v tej fazi večji popravki okvira Uredbe na tem področju niso potrebni.

5.2. Omejitve in zahteve v zvezi z nekritimi posli kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev

ESMA je na podlagi merjenja učinka prepovedi nekritih poslov kreditnih zamenjav na pogoje državnega zadolževanja z razponi poslov kreditnih zamenjav in donosi državnih obveznic ugotovil rahlo zmanjšanje razponov poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev držav članic po uvedbi prepovedi nekritih poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev. Ugotovil je, da se je zaradi učinka prepovedi razpon poslov kreditnih zamenjav zmanjšal za približno 26 bazičnih točk (Poročilo ESMA, odstavek 100). Zaključil je, da začetek uporabe Uredbe v celoti očitno ni imel bistvenega učinka na dejavnost trga poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, razen v primeru indeksov poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, pri katerih je bilo opaženo veliko zmanjšanje. ESMA poudarja, da očitno ni bilo opaznih škodljivih učinkov na trge državnih vrednostnih papirjev v EU. Vendar je bilo ugotovljeno zmanjšanje dejavnosti pri poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev v nekaterih državah članicah in pri indeksih poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev (Poročilo ESMA, odstavek 112).

Na splošno ESMA meni, da v tej fazi ni prepričljivih dokazov, ki bi upravičevali večje spremembe določb Uredbe, ki obravnavajo posle kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, pri čemer dodaja, da je morda še prezgodaj za zanesljive sklepe (Poročilo ESMA, odstavek 112).

Komisija meni, da je bilo obdobje izkušenj z učinki Uredbe, na katerih bi lahko utemeljili te sklepe, zelo kratko. Glede na to meni, da so omejitve in zahteve v zvezi z nekritimi posli kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev še vedno primerne.

5.3. Disciplina pri poravnavi, vključno s postopki kritnega nakupa

Udeleženci na trgu so poročali o splošnem izboljšanju discipline pri poravnavi pri delnicah od začetka uporabe Uredbe. V celoti se je število kritnih nakupov in poskusov kritnega nakupa po vsej Uniji od začetka uporabe Uredbe povečalo za 35 %. Vendar je to povečanje mogoče v veliki meri pripisati eni določeni državi članici.

ESMA meni, da bi lahko bile zahteve v zvezi z disciplino pri poravnavi, predvsem postopki kritnega nakupa, ustrezneje obravnavane v enotnem, horizontalnem zakonodajnem aktu (Poročilo ESMA, odstavki 88–91). ESMA zlasti meni, da prihodnja uredba o centralnih depotnih družbah (CDD)[2] zagotavlja učinkovitejše orodje za določitev podrobne ureditve in zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev pri uporabi postopkov kritnega nakupa in postopkov glede kazni na področju poravnav.

Komisija se strinja, da bi lahko bile zahteve v zvezi z disciplino pri poravnavi, predvsem postopki kritnega nakupa, ustrezneje obravnavane v prihodnji uredbi o CDD, če bi bil dosežen celovitejši horizontalni pristop.

5.4. Drugi vidiki v zvezi z delovanjem omejitev

Na podlagi povratnih informacij udeležencev na trgu in pristojnih organov v zvezi z izboljšanjem uspešnosti poravnav ESMA meni, da je uvedba omejitev za nekrito prodajo na kratko znatno vplivala na zmanjšanje števila neuspešnih poravnav pri delniških transakcijah. V zvezi z učinkom „pravila o razpoložljivosti delnice“ analiza ESMA o podatkih v zvezi s posojanjem vrednostnih papirjev v letu 2012 in prvi polovici leta 2013 kaže, da je bila dejavnost na trgih posojanja vrednostnih papirjev manjša, odkar se je začela uporabljati Uredba, po januarju 2013 pa se je ponovno povečala.

ESMA na splošno meni, da v tej fazi znatne spremembe zahtev na tem področju ne bi bile upravičene. Kljub temu ESMA predlaga nekatere manjše spremembe pri podrobnostih členov 12 in 13 Uredbe (pooblaščanje notranjih enot posojanja in ne tretjih oseb) za potrditev razpoložljivosti delnice ter poznejši ponoven pregled opredelitve likvidnih delnic za namen ureditev v zvezi s potrditvami razpoložljivosti delnic (Poročilo ESMA, odstavek 83).

Komisija se strinja s sklepi ESMA, da na podlagi delovanja omejitev in zahtev v zvezi s preglednostjo neto kratkih pozicij in nekrite prodaje na kratko v tej fazi ni nobenih dokazov o večjih pomanjkljivostih ali napakah Uredbe na tem področju.

6. Delovanje izjeme za vzdrževanje trga v skladu z Uredbo

Uporaba izjeme za vzdrževanje trga v skladu z Uredbo je povezana z izvajanjem obveznosti iz poglavij II in III Uredbe ter tako tudi z oceno, ki se izvaja v tem poročilu. Smernice ESMA o izjemi za vzdrževanje trga se uporabljajo od aprila 2013.

ESMA poroča, da bi po mnenju večine pristojnih organov izjema omogočila zagotavljanje likvidnosti, ne da bi dovoljevala izogibanje, po mnenju nekaterih pa bi lahko povzročila zmanjšanje zagotavljanja likvidnosti. Udeleženci na trgu so izrazili zaskrbljenost, ker je bila zaradi omejenega področja uporabe izjeme omejena njihova sposobnost ponujanja vzdrževanja trga izven organiziranega trga vrednostnih papirjev za instrumente, kot so obrestne zamenjave in izvedeni finančni instrumenti, ki ne kotirajo na borzi (Poročilo ESMA, odstavki 140–144).

Pristojni organi so na splošno menili, da je bil postopek za priglasitev namena uporabe izjeme primeren, čeprav so bili številni zaskrbljeni zaradi velike delovne obremenitve. Udeleženci na trgu so menili, da je zahteva po priglasitvi za vsak posamezni instrument posebej zapletena in nepraktična. Zaskrbljenost so izrazili tudi v zvezi s tveganji za neenake konkurenčne pogoje, ki bi lahko nastali, ker različni organi različno hitro obdelujejo priglasitve za izjeme (Poročilo ESMA, odstavka 145 in 146).

ESMA predlaga spremembo besedila Uredbe in ponovno preučitev področja uporabe izjeme za vzdrževanje trga ter nekatere spremembe tehničnih standardov ali delegiranih aktov (Poročilo ESMA, odstavek 149). Zlasti priporoča ponoven pregled področja uporabe izjeme in pogojev zanjo ob hkratnem upoštevanju temeljnega namena in utemeljitve Uredbe (Poročilo ESMA, odstavki 152–156). Vendar Komisija meni, da je zaskrbljenost, izraženo v Poročilu ESMA, v zvezi s področjem uporabe izjeme za vzdrževanje trga in pogoji zanjo mogoče smiselno oceniti šele, ko bo minilo dovolj časa od začetka veljavnosti Uredbe in bo vsak predlog za revizijo mogoče podpreti z zadostnimi izkušnjami z uporabo Uredbe.

Poleg tega so glede na preglednico skladnosti iz smernic ESMA, objavljeno 19. junija 2013, v zvezi z izjemo za dejavnosti vzdrževanja trga in delovanje na primarnem trgu v skladu z Uredbo (ESMA/2013/765) pristojni organi petih držav članic svojo neskladnost z vidiki iz smernic pojasnili s sklicevanjem na različna stališča glede številnih vprašanj, kot so področje uporabe zajetih instrumentov in pogoji za odobritev izjeme za vzdrževanje trga. [3]

Komisija opozarja, da bi se zaradi neskladnosti nekaterih pristojnih organov s smernicami ESMA Uredba uporabljala na različne načine, kar bi povzročilo neenake konkurenčne pogoje v Uniji. Poleg tega lahko tudi različna merila, ki se uporabljajo za ponovno oceno predhodno odobrenih izjem za vzdrževanje trga, povzročijo različno uporabo te izjeme. Te razlike lahko povzročijo izkrivljanje konkurence in zmanjšanje učinkovitosti okvira Uredbe.

Komisija meni, da je skladna uporaba okvira Uredbe in zlasti izjeme za vzdrževanje trga v vseh državah članicah ključna za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev in skladnosti tržnih praks v vsej Uniji. Ustvarjanje neenakih konkurenčnih pogojev v Uniji bi lahko ogrozilo glavni cilj Uredbe, tj. zagotavljanje pravilnega delovanja notranjega trga za finančne storitve ter zagotavljanje visoke ravni varstva potrošnikov in vlagateljev.

Na podlagi tega Komisija meni, da v tej fazi ni prepričljivih dokazov za popravek okvira Uredbe na tem področju. Če Komisija ugotovi, da se Uredba in zlasti izjema za vzdrževanje trga uporablja na način, ki krši Uredbo, bo sprejela ustrezne naknadne ukrepe.

7. Pooblastila za posredovanje v skladu z Uredbo

V skladu s členom 23 Uredbe imajo pristojni organi pravico do sprejetja nekaterih nujnih ukrepov v primeru znatnega padca cene finančnega instrumenta. Do zdaj sta to pooblastilo za začasno omejitev prodaje na kratko ali drugačno omejitev transakcij s finančnimi instrumenti uveljavili le dve državi članici (Italija in Portugalska). Glede na povratne informacije nekaterih udeležencev na trgu so prepovedi ustvarile zmedo in negotovost pri udeležencih ter imele takojšen vpliv na likvidnost in učinkovitost cen. Poleg tega je ukrep udeležencem na trgu povzročil stroške poizvedovanja, ker so morali pridobiti informacije zaradi razlik v vsebini, različnega časa objavljanja v trgovalnem dnevu v zadevnih državah in pomanjkanja jasnosti glede področja uporabe instrumentov (Poročilo ESMA, odstavek 190).

Komisija je ugotovila, da v primerih, ko je pristojni organ za nekatere delnice uvedel začasno prepoved prodaje na kratko zaradi „znatnega padca cene“, pristojni organi drugih držav članic, v katerih se je s temi delnicami tudi trgovalo, niso uvedli podobnih prepovedi za iste delnice ali pa so sprejeli drugačne ukrepe. Tako je prepoved veljala v nekaterih državah članicah, v drugih pa se ni uporabljala. V nekaterih drugih primerih so se celo različni pristojni organi v isti državi članici odločili drugače glede tega, ali naj uvedejo prepoved prodaje na kratko, ki jo uporablja ta država članica, ali ne.

Da bi bili ukrepi iz člena 23 učinkoviti in manj zapleteni ter da bi bilo zanje potrebnih manj sredstev, bi po mnenju ESMA moralo biti omogočeno, da pristojni organi najpomembnejšega trga v smislu likvidnosti za posamezen instrument sami presodijo, ali in kdaj je potreben začasni ukrep prepovedi prodaje na kratko ali omejitve trgovanja s posameznim instrumentom, ne da bi morali uporabiti mehanizem na podlagi pragov za znatne padce cene (Poročilo ESMA, odstavek 209).

Komisija meni, da je z Uredbo pristojnim organom zagotovljen učinkovit in celovit okvir pravil za skladno in učinkovito uporabo prepovedi prodaje na kratko. Pristojni organi morajo zato zagotoviti, da je njihov pristop skladen in da se njihova pooblastila učinkovito uporabljajo, tako da se preprečijo morebitne neskladne uporabe prepovedi prodaje na kratko, s čimer se prispeva k doseganju ciljev Uredbe. Zato morajo pristojni organi zagotoviti, da se postopek iz člena 26(4) Uredbe v celoti upošteva, kar omogoča ESMA, da obvesti vse druge ustrezne pristojne organe o ukrepu prepovedi, sprejetem v skladu s členom 23 Uredbe. Upoštevanje tega postopka bi moralo pristojnim organom tudi omogočiti, da ocenijo, ali so ukrepi, ki so jih sprejeli drugi pristojni organi, skladni.

V zvezi s primernostjo pragov iz člena 23 Uredbe in člena 23 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 918/2012 ESMA meni, da vseh sedanjih pragov za opredelitev znatnega padca cen za vse kategorije instrumentov ni treba ohraniti in da je treba nekatere pragove spremeniti ali odpraviti (Poročilo ESMA, odstavka 210 in 211). Po mnenju ESMA je treba pragove za podjetniške in državne obveznice ponovno preučiti ali odpraviti, za KNPVP, ki kotirajo na borzi (razen indeksnih investicijskih skladov), ali za izvedene finančne instrumente na blago pa pragovi niso potrebni (Poročilo ESMA, odstavek 211).

Glede na omejene izkušnje z uporabo teh pragov Komisija meni, da teh pragov ni treba popravljati oziroma da ni treba ponovno preučiti pragov za znatne padce cen za KNPVP in izvedene finančne instrumente na blago.

V zvezi z nujnimi ukrepi v primeru neugodnih dogodkov ali neugodnega razvoja dogodkov, ki resno ogrožajo finančno stabilnost ali zaupanje v trg, v skladu s členi 18, 19, 20 in 21 Uredbe ESMA meni, da so določbe Uredbe na splošno potrebne in primerne. Komisija se s tem strinja.

8. Sklepne ugotovitve

Komisija meni, da je na podlagi omejenih podatkov, razpoložljivih do zdaj, mogoče ugotoviti, da je imela Uredba pozitiven učinek v smislu večje preglednosti prodaje na kratko in zmanjšanja števila neuspešnih poravnav ter sorazmerno mešan gospodarski učinek. Prepričljivih dokazov o znatnem negativnem učinku Uredbe v smislu zmanjšane likvidnosti poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev ni. V Poročilu ESMA niso ugotovljeni večji negativni gospodarski učinki Uredbe, ki bi po mnenju Komisije upravičevali popravek Uredbe v kratkoročnem obdobju. Na splošno razpoložljivi empirični dokazi kažejo, da je imela Uredba ugoden učinek na nestanovitnost in mešan učinek na likvidnost ter da je povzročila rahlo znižanje cen.

Kot ESMA sam navaja, je treba sklepne ugotovitve iz njegovega poročila razlagati previdno glede na kratek čas, ki je bil na voljo za oceno od začetka uporabe Uredbe, in posledično pomanjkanje podatkov. Pristojni organi in udeleženci na trgu priznavajo, da je zaradi kratkega časovnega okvira in ocene, ki je temeljila na omejenih podatkih, težko točno določiti, ali sta bila dosežena cilja Uredbe, tj. izboljšanje pogojev za delovanje trga in zagotavljanje visoke ravni varstva vlagateljev (Poročilo ESMA, odstavka 12 in 13). Poleg tega se smernice o vzdrževanju trga, ki jih je sprejel ESMA, uporabljajo šele od aprila 2013.

Čeprav je ESMA navedel nekaj priporočil za prilagoditev Uredbe, predvsem v zvezi s pravilom o razpoložljivosti delnice, izjemo za vzdrževanje trga in pooblastilom pristojnih organov za uvedbo kratkoročnih prepovedi, je Komisiji svetoval, naj oceno Uredbe in njena izvedbena besedila ponovno pregleda pozneje, ko bo na voljo več podatkov in izkušenj. ESMA je Komisijo opozoril tudi na stroške, ki bi jih lahko spremembe zakonodajnega okvira tako kmalu po začetku njegove uporabe povzročile vlagateljem in pristojnim organom. Končno so za splošno kvantitativno analizo učinkov Uredbe, predstavljeno v Poročilu ESMA, potrebne nekatere kvalifikacije, ki bistveno vplivajo na način, kako se učinek Uredbe razlaga. Tako za metode, ki jih uporablja ESMA v svoji tehnični oceni Uredbe, veljajo tveganje modela in empirične omejitve.[4] Po navedbah ESMA prav tako obstaja tveganje, da so v analizi kljub temu zajeti nekateri zunanji dejavniki, zaradi katerih bi lahko bile ugotovitve, navedene v njej, popačene.

Komisija zato meni, da je na podlagi razpoložljivih dokazov še prezgodaj za zanesljive sklepe o delovanju okvira Uredbe, ki bi upravičevali popravek zakonodaje v tej fazi.[5] Zato bo še naprej spremljala uporabo Uredbe. Po mnenju Komisije bi se lahko za zagotovitev nemotenega delovanja pravnega okvira za prodajo na kratko izvedla nova ocena primernosti in učinka Uredbe s podobnim področjem uporabe, kot ga določa člen 45 Uredbe, na podlagi več empiričnih podatkov in dokazov, in sicer v obdobju, ko bodo pristojni organi imeli dovolj regulativnih izkušenj z uporabo Uredbe. Takšna ocena bi lahko bila zaključena do leta 2016, tj. tri leta po začetku uporabe Uredbe. Takšna analiza učinkov in vpliva Uredbe mora temeljiti na prispevku ESMA, analizi razpoložljivih podatkov ter povratnih informacijah pristojnih organov in udeležencev na trgu.

[1] Končno poročilo. Tehnični nasveti ESMA za oceno Uredbe (EU) št. 236/2012 o prodaji na kratko in določenih vidikih poslov kreditnih zamenjav. ESMA/2013/614.

[2] Predlog Komisije (COM(2012) 73 final) za Uredbo o izboljšanju ureditve poravnav vrednostnih papirjev v Evropski uniji, centralnih depotnih družbah (CDD) in spremembi Direktive 98/26/ES z dne 7. marca 2012 trenutno obravnavata Evropski parlament in Svet.

[3] ESMA je 16. junija 2013 skupaj s smernicami ESMA o vzdrževanju trga objavila preglednico skladnosti (ESMA/2013/765).

[4] Te kvalifikacije so poudarjene tudi v Poročilu ESMA, odstavek 8.

[5] V zvezi s tem je treba omeniti nerešeno zadevo pred Sodiščem Evropske unije (C-270/12), v kateri je Združeno kraljestvo zahtevalo razveljavitev člena 28 Uredbe.