o uporabi Direktive 2004/81/ES o dovoljenju za prebivanje, izdanem prebivalcem tretjih držav, ki so žrtve nedovoljene trgovine z ljudmi ali so bili predmet dejanj omogočanja nezakonitega priseljevanja, ki sodelujejo s pristojnimi organi

1.UVOD

Cilji boja proti trgovini z ljudmi so preprečevanje kriminala in boj proti njemu ter zaščita in nudenje pomoči žrtvam. Svet je, da bi prispeval k tem ciljem in okrepil boj proti nezakonitemu priseljevanju, sprejel Direktivo 2004/81/ES, ki ureja odobritev začasnega dovoljenja za prebivanje državljanom tretjih držav, ki so žrtve nedovoljene trgovine z ljudmi ali so bili predmet dejanj omogočanja nezakonitega priseljevanja ter sodelujejo z organi za preiskovanje in pregon domnevnih trgovcev z ljudmi.

V desetih letih od sprejetja zadevne direktive so bili v okviru politike EU sprejeti ustrezni ukrepi za boj proti trgovini z ljudmi. To sporočilo obsega oceno doseženega napredka ter posodobljen pregled glavnih pravnih in praktičnih vprašanj v zvezi z uporabo Direktive 2004/81/ES.

Dne 5. aprila 2011 je bila sprejeta Direktiva 2011/36/EU o preprečevanju trgovine z ljudmi in boju proti njej ter zaščiti njenih žrtev. Medtem ko Direktiva 2004/81/ES določa posebna pravila za dovoljenja za prebivanje in obravnavanje državljanov tretjih držav, ki sodelujejo z organi, se Direktiva 2011/36/EU uporablja kot horizontalni okvir tako za državljane EU kot za državljane drugih držav. Slednja dodatno krepi nekatere določbe iz Direktive 2004/81/ES, med drugim okvir za zaščito in pomoč otrokom. Zato je treba obe besedili brati skupaj. Poleg tega je Komisija leta 2012 predstavila Strategijo EU za odpravo trgovine z ljudmi za obdobje 2012–2016, vmesno poročilo o njej pa je vključeno v sveženj skupaj s tem sporočilom.

V prvem poročilu o izvajanju Direktive 2004/81/ES iz leta 2010 je Komisija omenila tudi nekatere tekoče pobude, ki prispevajo h krepitvi pravic žrtev trgovine z ljudmi in so bile v tem času končane. Te vključujejo sprejetje direktive o pravicah, podpori in zaščiti žrtev kaznivih dejanj v letu 2012 ter dokončanje skupnega evropskega azilnega sistema v juniju 2013, ki določa skupne standarde in tesnejše sodelovanje, da se zagotovi pravično obravnavanje prosilcev za azil.

Eden od izzivov, ki so bili izpostavljeni v poročilu Komisije iz leta 2010, je bila tudi omejena razpoložljivost primerljivih podatkov. Od takrat sta bila objavljena dva nova delovna dokumenta Eurostata o trgovini z ljudmi. Poleg tega je Evropska migracijska mreža od leta 2010 objavila osem priložnostnih raziskav o trgovini z ljudmi ter usmerjeno študijo o identifikaciji žrtev trgovine z ljudmi v postopkih v zvezi z mednarodno zaščito in prisilnim vračanjem.

Glede na najnovejše razpoložljive podatke je bilo v EU leta 2013 odobrenih 856 prvih dovoljenj za prebivanje, leta 2012 jih je bilo odobrenih 1 124, leta 2011 pa 1 194. V skladu z najnovejšim delovnim dokumentom Eurostata o trgovini z ljudmi je bilo v 23 DČ, ki so lahko predložile podatke, v letu 2012 med nedržavljani EU odkritih/domnevnih žrtev trgovine z ljudmi 2 171, v letu 2011 pa 2 002. Za leti 2011 in 2012 je 19 DČ predložilo podatke o številu žrtev, ki jim je bil zagotovljen rok za premislek. V letu 2012 je bilo takih žrtev 1 110, v letu 2011 pa 1 011.

2.OPREDELITVE POJMOV IN PODROČJE UPORABE

Od začetka veljavnosti Direktive 2011/36/EU je ustrezna opredelitev pojma „nedovoljena trgovina z ljudmi“ za uporabo Direktive 2004/81/ES tista iz člena 2 Direktive 2011/36/EU.

Vse DČ morajo Direktivo 2004/81/ES uporabljati za vse zadevne državljane tretjih držav, tudi v primeru nezakonitega vstopa na njihovo ozemlje.

V skladu s členom 3(2) se lahko DČ odločijo Direktivo uporabiti tudi za osebe, ki so bile predmet tihotapljenja, tj. pomoči pri nedovoljenem vstopu, tranzitu in prebivanju, kot je opredeljeno v Direktivi 2002/90/ES. To možnost je izkoristilo deset DČ.

Člen 3(3) daje DČ možnost, da v področje uporabe Direktive vključijo otroke. To so storile vse, razen SK, pri čemer so v LT otroci vključeni pod posebnimi pogoji.

3.ODKRIVANJE ŽRTEV IN ZAGOTAVLJANJE INFORMACIJ

Zgodnje odkrivanje žrtev je ključnega pomena za učinkovito uporabo Direktive, saj žrtvam omogoča, da se čim prej seznanijo s svojimi pravicami, začnejo s postopkom okrevanja in premislijo, preden se odločijo, ali bodo sodelovale s pristojnimi organi.