SL Uradni list Evropske unije C 162/46

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o spodbujanju širokega dostopa javnosti do evropske digitalne knjižnice

(2008/C 162/11)

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 16. februarja 2007 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Spodbujanje širokega dostopa javnosti do evropske digitalne knjižnice (mnenje na lastno pobudo).

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 23. januarja 2008. Poročevalka je bila ga. PICHENOT.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 442. plenarnem zasedanju 13. in 14. februarja 2008 (seja z dne 13. februarja 2008) s 153 glasovi za, 4 glasovi proti in 5 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Bliža se ustanovitev evropske digitalne knjižnice (1) leta 2008 in Odbor želi v svojem mnenju ponuditi široko podporo temu projektu, katerega cilj je omogočiti, da del kulturne, znanstvene in tehnične dediščine postane dostopen na spletu. Zato podpira prizadevanja evropskih institucij za oblikovanje portala, namenjenega širši javnosti, tj. orodja za razširjanje sistematično organiziranega znanja v digitalni dobi.

1.2 Odbor priznava skupna prizadevanja Komisije in držav članic ter pozdravlja usklajeno delovanje kulturnih ustanov, ki ga je sprožila CENL (Konferenca evropskih nacionalnih knjižnic) za ustanovitev sklada, ki bi povezal vse institucije, pripravljene omogočiti dostop do svoje digitalizirane dediščine. Organizacije civilne družbe na evropski, nacionalni in regionalni ravni poziva, naj se pridružijo temu obsežnemu evropskemu projektu in tako zagotovijo, da bodo državljani o tem dobro obveščeni.

1.3 Vključitev civilne družbe v razvoj evropske digitalne knjižnice (EDK) je ključna iz štirih pomembnih razlogov, ki upravičujejo prizadevanja EESO, in sicer: — sodelovanje pri opredelitvi ustreznih meril za izbor vsebin, namenjenih digitalizaciji; — zagotavljanje, da javnost podpira potrebno financiranje; — pospeševanje sodelovanja in inovativnosti vseh zainteresiranih strani, ki so povezane z izdajanjem knjig, in drugih kulturnih organizacij; — spodbujanje vključevanja vseh državljanov v informacijsko družbo.

1.4 Odbor se zaveda dela, ki ga je Komisija s sodelovanjem zainteresiranih strani že opravila v državah članicah v času različnih predsedovanj. Strinja se z nedavnim poročilom Evropskega parlamenta (2), ki je dobro povzelo napredek in prihodnje korake. Odbor se je odločil, da se v svojem mnenju osredotoči na potreben prispevek civilne družbe, ki mora spodbujati svoje akterje k sodelovanju pri ustanavljanju EDK in njenem prihodnjem razvoju. V tem mnenju namerava v središče postaviti pričakovanja in potrebe uporabnikov, da bi dosegli cilj – širok dostop javnosti.

1.4.1 Organizacijam civilne družbe EESO priporoča: — sodelovanje pri obveščanju evropskih državljanov od leta 2008 naprej; — pozorno spremljanje dela skupin uporabnikov, ki preizkušajo primernost in enostavnost uporabe skupnega portala ter njegovo e-dostopnost (3) za invalide; — organizacijo obsežne razprave o vsebini, v posvetovanju z lokalnimi knjižnicami; — da se v informacijski družbi spodbudi razmislek o prilagoditvi pravnega okvira, ki bi ustrezal digitalizaciji sodobnih intelektualnih, umetniških in znanstvenih del.

1.4.2 Državam članicam in Komisiji EESO priporoča: — da se ustanovi usmerjevalni odbor projekta, ki bi bil odprt za dialog s civilno družbo; — da se zagotovi financiranje držav članic, da bi leta 2010 dosegli obsežno digitalizacijo raznolikega gradiva iz različnih virov; — da se s posvetovanjem pripravijo nacionalni načrti za digitalizacijo, v skladu z evropsko listino o dokumentaciji in ob podpori pooblaščenih centrov; — da se na ravni Skupnosti vzdržuje stalni program za iskanje rešitev tehničnih problemov, povezanih z večjezičnostjo in interoperabilnostjo, pa tudi s ciljem pripraviti skupne smernice za zagotavljanje e-dostopnosti za invalide; — da se raziščejo pričakovanja, potrebe in navade uporabnikov (zlasti invalidnih oseb) in da se v ta raziskovanja vključi tudi EESO; — da se iz analize nacionalnih praks izluščijo ugotovitve glede izjem, ki jih navaja Direktiva 2001/29/ES (4), in da se razširi iskanje rešitev za pravno praznino („dela sirote“, razprodana dela, digitalni dokumenti itd.).

1.4.3 Gospodarske subjekte in kulturne ustanove želi EESO spodbuditi: — naj podprejo širok dostop do novejše ali sodobne digitalizirane vsebine, ki bi bila dostopna na portalu evropske digitalne knjižnice; — naj izdelajo modele za spletno dostopnost del, zaščitenih z avtorskimi pravicami, po ugodnih cenah; — naj z javno-zasebnimi partnerstvi sodelujejo pri digitalizaciji svojih zbirk; — naj bodo pripravljeni prevzeti pokroviteljstvo nad pospeševanjem digitalizacije; — naj spodbujajo vlogo javnih knjižnic pri omogočanju dostopa do dematerializiranega gradiva z lokalnim dostopom na kraju samem ali v okviru zaprtih omrežij (intranet).

2. Boljše obveščanje državljanov in vključevanje civilne družbe v razvoj prihodnje evropske digitalne knjižnice (EDK)

2.1 Boljše obveščanje državljanov o prihodnji evropski digitalni knjižnici

2.1.1 Spletna dostopnost evropske kulturne dediščine iz knjižnic, arhivov in muzejev pomeni, da bodo prebivalci naše celine in tudi ostalega sveta leta 2010 imeli dostop do šestih milijonov digitaliziranih dokumentov, ki jih bodo lahko uporabili v rekreacijske, izobraževalne, poklicne ali raziskovalne namene. Ta količinski cilj bo prva faza procesa digitalizacije velikega obsega.

2.1.2 Ta projekt, začasno imenovan evropska digitalna knjižnica (EDK), je dobil ime „knjižnica“ zaradi lažjega razumevanja, Komisija pa je v svojem sporočilu (5) opredelila obsežen okvir digitalizacije in vse institucije pozvala, naj v tem procesu sodelujejo. Projekt tako zajema vse kulturno, znanstveno in tehnično znanje in vse vrste dokumentov: rokopise, knjige, partiture, zemljevide, zvočne posnetke, avdiovizualne posnetke, revije, fotografije itd.

2.1.3 Tako kot države članice v soglasno sprejetih sklepih Sveta novembra 2006 tudi Odbor projekt EDK šteje za „vodilni projekt“ pri spodbujanju sodelovanja vseh v informacijski družbi (e-vključenost) in pomoči državljanom pri razumevanju evropske identitete.

2.1.4 Drugi zastavljeni cilj tega projekta je zagotoviti, da bo prihodnja EDK večjezična točka dostopa, namenjena vsej javnosti po zaslugi skupnega portala, in ne zgolj zanimiv vir za znanstvenike ali umetnike. S tega vidika EESO poziva Komisijo, naj izboljša obveščanje državljanov, da bi že na začetku delovanja digitalne knjižnice spodbudili njeno uporabo, zlasti z večjezično dokumentacijo. Načrt za obveščanje bi moral vključevati vse evropske institucije in države članice, izvajati pa bi ga morali takoj v začetku delovanja novembra 2008.

2.1.5 Orjaški val digitalizacije bo prelomen mejnik v zgodovini človeštva. Zasluži si torej, da se začne tudi razprava o izboru in sistematičnem organiziranju vsebine in znanja na evropski ravni. EESO meni, da bi morala široka razprava o pogojih množične digitalizacije vključevati tudi nekatere finančne, tehnične in pravne vidike, ki so nujni za razvoj vključujoče družbe znanja, kot so: — finančni viri, potrebni za digitalizacijo del v javni rabi, pri čemer je treba najti ravnovesje med digitalizacijo redkih ali ogroženih dokumentov in množično digitalizacijo, ki jo pričakuje širša javnost; — finančna podpora založnikom, ki digitalizirajo svoje sedanje zbirke in privolijo v spletno dostopnost svojih zbirk; — financiranje zasebnega sektorja in pokroviteljstvo za digitalizacijo in razširjanje; — ohranitev pravic intelektualne lastnine brez razlikovanja do 70 let po smrti avtorja; — uvedba preglednosti in kolegijskega načela v postopek izbiranja dokumentov za digitalizacijo, kulturnega gradiva v javni rabi vseh vrst (besedila, avdiovizualno gradivo, muzejski in arhivski primerki itd.); — potreba po „evropski listini o dokumentaciji“, ki bi povzela vsa velika področja znanja, ki ga je treba digitalizirati; za to je potreben vseevropski popis spletne dostopnosti že digitaliziranega gradiva; — možnost, da se avtorji razprodanih, a ne znova natisnjenih del odločijo za njihovo digitalno razširjanje z manj omejujočo licenco (6); — koristnost oblikovanja interaktivne datoteke za učinkovito iskanje imetnikov pravic za dela, imenovana „dela sirote“ (7); — obdelava znanstvenih informacij (8); — vprašanja, povezana z dostopnostjo spletnih portalov in digitalnega gradiva za invalidne osebe, zlasti slabovidne.

2.2 Vključevanje civilne družbe v evropsko agendo za kulturo v svetu globalizacije

2.2.1 Do zdaj so se o tem projektu pogovarjali izključno strokovnjaki, kar je odraz močnega aktiviranja zainteresiranih strani (kulturnih ustanov, avtorjev, založnikov, knjižnic itd.) in njihovega uspešnega sodelovanja v skupini na visoki ravni, ki jo je ustanovila Komisija. Ko je leta 2005 Komisija sprožila posvetovanje na temo „i2010: digitalne knjižnice“ (9), so posamezniki prispevali zgolj 7 % vseh odgovorov, univerzitetni krogi pa le 14 %. Nizka udeležba širše javnosti pa ni presenetljiva, če upoštevamo, da se je ta razprava nenadoma začela konec leta 2004, ko je Google napovedal množično digitalizacijo, in če poznamo vsebino vprašalnika: ta se je namreč obračal na skupine z ekonomskimi interesi, ki bi jih digitalizacija prizadela.

2.2.2 Ker so informacije na spletu zdaj na splošno zastonj – čeprav se to sicer dobro plača z reklamami – bo javnost verjetno zmedla (plačljiva) ponudba digitalne knjižnice. Civilna družba ima torej pomembno odgovornost, zlasti pri mladi generaciji, da sodeluje v kampanji obveščanja in izobraževanja o vrednosti intelektualnega ali umetniškega ustvarjanja in o nujnosti njenega spoštovanja.

2.2.3 EESO poziva Komisijo in države članice, naj storijo vse, kar je v njihovi moči, da se civilna družba v večji meri vključi v prihodnji razvoj digitalizacije kulturne dediščine. Vključevanje organizacij civilne družbe je ključno iz štirih pomembnih razlogov: zaradi opredelitve skupnih meril za izbor vsebin, zagotavljanja finančne podpore, pospeševanja inovativnosti vseh akterjev in spodbujanja vključevanja vseh državljanov v informacijsko družbo.

2.2.4 EESO zato priporoča, da se marca 2008 ob začetku delovanja prototipa odpre javni prostor, da bi lahko svoje mnenje izrazila združenja ter izobraževalne, kulturne, družinske in socialno-poklicne predstavniške organizacije prihodnjih uporabnikov. Prispevek civilne družbe se bo izkazal za koristnega v različnih fazah od začetka delovanja EDK novembra 2008 in v poznejših fazah nadaljnjega razvoja.

2.2.5 Ta razprava bi morala dopolniti in podaljšati načrt za obdobje 2007–2010, ki je bil priložen sklepom Sveta, da bi ohranili razvoj digitalizacije in obogatitev uporabe. EESO z zanimanjem sprejema povabilo, naj se poveže s Platformo civilne družbe za medkulturni dialog, ki sestavlja državljansko mrežo o digitalnih knjižnicah.

2.2.6 Razprava bi se torej lahko nadaljevala tudi po letu 2008, evropskem letu medkulturnega dialoga, in se leta 2009 končala z novim posvetovanjem. To bi civilni družbi moralo omogočiti, da sodeluje v določanju različnih dolgoročnih faz ob upoštevanju evropske agende za kulturo v svetu globalizacije (10).

2.3 Spodbujanje razvoja prihodnje knjižnice

2.3.1 EESO podpira predlog iz poročila Evropskega parlamenta (11), ki „poziva k ustanovitvi usmerjevalnega odbora“ EDK, sestavljenega iz kulturnih ustanov, vključenih v EDLnet. Nadzoroval bo predvsem uresničevanje projekta in oblikovanje nacionalnih načrtov za digitalizacijo. Med omenjenim usmerjevalnim odborom in predstavniškimi organizacijami uporabnikov, zlasti EESO, bi se moral razviti ploden dialog.

2.3.2 EESO priznava pomembno vodilno vlogo CENL, ki upošteva mednarodne standarde kodifikacije (bibliografska oznaka), in napredek, dosežen pri digitalizaciji pisnega gradiva. Spodbuditi želi druge nacionalne kulturne ustanove, tako na regionalni in nacionalni kot evropski ravni, da se vključijo v usklajevanje EDLnet-a glede zbirk iz arhivov, nacionalnih muzejev in avdiovizualnih centrov, zlasti v okviru sklada, ustanovljenega novembra 2007.

2.3.3 V zvezi s to pomembno točko tega dosjeja EESO podpira uporabo Direktive 2001/29/ES, ki zagotavlja varstvo avtorskih in sorodnih pravic v informacijski družbi, zlasti glede reproduciranja in razširjanja del. V digitalni dobi pa se ta direktiva izkaže za pomanjkljivo glede obravnave del sirot, načina digitalnega arhiviranja, statusa del, ki so nastala na internetu (digital born), in ne ponuja rešitev za dela, ki so razprodana in se ne tiskajo več.

2.3.4 Direktiva predvideva izjeme, predvsem za posebna dejanja reproduciranja, ki jih izvedejo javno dostopne knjižnice, izobraževalne ustanove, muzeji ali arhivi, ter za uporabo v korist invalidom. Te izjeme niso obvezne in države članice jih različno izvajajo.

2.3.5 Odbor se zaveda, da poleg omenjenih pravnih razmer projekt zapletajo še druge, tehnološke težave. Na tem področju pozdravlja predvsem delo Komisije, ki že nekaj let išče rešitve za tehnične zaplete. Podpira pobude, sprejete v okviru 7. okvirnega programa za raziskave in razvoj ter programa eContentplus, zlasti glede raziskav o interoperabilnosti in pooblaščenih centrih za digitalizacijo. Interoperabilnost in večjezičnost – ali mehanizmi, s katerimi bo vsebina muzejev, knjižnic ali arhivov dostopna na skupni spletni strani – sta med glavnimi dejavniki uspeha EDK.

2.3.6 Nacionalne in regionalne organizacije civilne družbe in zlasti nacionalne ekonomsko-socialne svete pozivamo, naj podprejo potrebna vlaganja v digitalizacijo v vsaki državi članici, da bi dosegli kritično maso vsebine in zajamčili raznovrstnost gradiva. Odbor državam članicam priporoča, naj zaprosijo tudi za financiranje iz strukturnih skladov, kot je bil to prepričljiv primer v Litvi.

3. Spodbujanje širokega dostopa do EDK s ponudbo sistematično organizirane zgodovinske in sodobne vsebine

3.1 Upoštevanje pričakovanj in potreb uporabnikov (12)

3.1.1 EESO meni, da je pomembno, da ta izjemni trenutek digitalizacije postane močan dejavnik socialne in ozemeljske kohezije (13). Odbor zlasti predlaga, da se v digitalno ponudbo in način dostopa do nje vključijo pričakovanja različnih generacij, da bi olajšali povezave in prenos. Tisti, ki ne berejo v puberteti, pozneje le redko postanejo bralci. Dostop širše javnosti do te digitalne knjižnice je pomemben cilj družbe znanja ravno zato, da bi jo uporabljali ti nebralci in zgolj občasni bralci.

3.1.2 V zvezi z idejo o vseživljenjskem učenju (14) odpira digitalizacija kulturnih del in zlasti znanstvenih informacij (15) precejšnje možnosti za dostop do znanja. Zaradi tega cilja bo med drugim treba začetno in nadaljnje izobraževanje učiteljev (16) prilagoditi tej novi realnosti, da bi se lahko odzvali na nove razmere prenosa znanja.

3.1.3 Zaradi pričakovanih učinkov tega mehanizma je treba raziskati pričakovanja in navade uporabnikov. V sedanji fazi so imeli prednost pisni viri (rokopisi, knjige, revije ali priročniki), pri katerih so opredeljeni trije glavni načini uporabe: iskanje celotnega besedila, pregled na internetu in branje brez spletne povezave, off-line (virtualna osebna knjižnica). Preizkusiti bi bilo treba tudi nove načine uporabe, kot so sodelovalna orodja, platforme za opombe ter obogatitev gradiva s hipertekstom in celo vnosom multimedijskih vsebin (zvoka, videoposnetkov, animacij). Te nove funkcije so pripomočki ne le za razširjanje, ampak najprej za razvoj samega miselnega procesa.

3.1.4 Za druge dokumente, ki niso v pisni obliki, od leta 2007 portal Michael (večjezični inventar evropske kulturne dediščine) omogoča dostop do portala z različnimi digitalnimi zbirkami muzejev, knjižnic in arhivov, ki so bile prej razpršene po Evropi. Vrsta lokalnih, regionalnih in nacionalnih kulturnih ustanov je tako dala na razpolago opise svojih zbirk. Ta pobuda je najprej vključevala Združeno kraljestvo, Francijo in Italijo, vendar se bo razširila še na 15 drugih držav članic in ponudila nove storitve za kulturni turizem. Portal z naslovom „Michael-Culture“ je bil vključen v fundacijo, ki povezuje in od novembra 2007 vodi skupino kulturnih ustanov, ki sodelujejo v projektu.

3.1.5 EESO priporoča ustanovitev „opazovalne skupine za uporabo“, ki bi preučila paleto možnosti in praks. EDK je zanimiva tako zaradi bogate vsebine kot zaradi razširjanja novih načinov intelektualne izmenjave in odprtosti za raziskovalne tematike. Odbor upa, da bo sodeloval pri delu delovne skupine uporabnikov EDLnet (Users and Usability).

3.2 Spodbujanje vključevanja vseh državljanov v digitalno družbo, ki zlasti nudi rešitve za invalidne osebe (17)

3.2.1 V skladu z ministrsko izjavo iz Rige junija 2006 o novih tehnologijah v vključujoči družbi je treba poskrbeti, da EDK ne bo povečala razlik med običajno uporabo interneta in uporabo interneta s strani starejših, invalidov ali skupin ranljivih ljudi. V svojih nedavnih raziskovalnih mnenjih je Odbor opredelil ukrepe, ki bi jim lahko zajamčili e-dostopnost, pri čemer bi uporabili tudi sredstva iz Evropskega socialnega sklada.

3.2.2 Digitalizacija in spletna dostopnost dokumentov iz knjižnic, arhivov in muzejev iz vse Evrope sta za invalide sredstvi za vključevanje brez primere. To dostopnost pa lahko ovirajo zapletena zasnova, neprimeren format ali neprilagojeni varnostni ukrepi.

3.2.3 Direktiva 2001/29/ES izrecno navaja možnost izjem pri načelu avtorskih pravic v korist invalidov (slabovidnih in slepih oseb, oseb z motoričnimi ali duševnimi težavami).

3.2.4 Da bi jim omogočili dostop do kulturne dediščine, je bistveno, da so internetni portal prihodnje EDK in z njim povezani nacionalni portali že od začetka zasnovani tako, da so s posebnimi tehničnimi mehanizmi dostopni invalidom.

3.2.5 Tehnološki sistemi za zaščito pred piratstvom pogosto res niso kos veščim uporabnikom, vendar pa je res tudi to, da so ovira za navadne uporabnike. EESO zato priporoča, da se pri oblikovanju tehnoloških sistemov za zaščito že od samega začetka upoštevata vprašanji dostopnosti in interoperabilnosti, da bi invalidom pri branju digitaliziranih besedil omogočili uporabo pripomočkov za branje (kot je sintetizator govora).

3.3 Povečati ponudbo vsebin, ki so že na razpolago, s sodobnimi ali novejšimi dokumenti

3.3.1 Jeseni 2008 bo na portalu objavljenih dva milijona del, fotografij ali zemljevidov, ki niso zaščiteni z avtorskimi pravicami ter so zastonj dostopni na spletu, od koder jih bo mogoče presneti na računalnik. To bo nenadomestljiv prispevek, zlasti pri redkih, dragocenih ali razprodanih dokumentih. Dolgoročno pa se dostop ne sme omejiti na ponudbo takšnih zgodovinskih dokumentov, ki niso povezani s sedanjostjo.

3.3.2 EDK je že na začetku dobila tudi nalogo, da na istem portalu kot zgodovinske dokumente in dokumente, ki niso zaščiteni z avtorskimi pravicami, uporabnikom da na razpolago tudi sodobne in novejše dokumente, za katere še veljajo avtorske pravice.

3.3.3 Komisija je ustanovila skupino strokovnjakov na visoki ravni, da bi spodbudili iskanje rešitev za dostop do novejših del. Skupina, ki jo sestavljajo predstavniki založnikov, nacionalnih knjižnic, strokovnjaki z avdiovizualnega področja in iz arhivov, je za zapolnitev „črne luknje 20. in 21. stoletja“ (18), povezane z vprašanjem del, zaščitenih z avtorskimi pravicami, aprila 2007 pripravila predloge za olajšanje dostopa do del sirot in razprodanih del ter za lažje digitalno arhiviranje.

3.3.4 Če naj dosežemo cilj množične digitalizacije, dostopne širši javnosti, je treba najti nov ekonomski model, ki bo zagotovil pravično razdelitev med avtorji, založniki in ponudniki. Dostop do ponudbe, ki je plačljiva, vendar po zmernih cenah, je storitev, ki jo imajo uporabniki interneta pravico pričakovati. Odbor želi spodbuditi gospodarske subjekte iz knjižne verige, da se lotijo pogajanj za iskanje rešitev (19). Založniki, avtorji in knjigarne so – ob upoštevanju stališč različnih akterjev – potrošnikom dolžni ponuditi privlačno ponudbo ter tako spodbuditi ta novi trg in preprečiti nevarnost piratskega kopiranja in ponarejanja.

3.3.5 Skupina strokovnjakov svetuje, da bi za zaščitena dela lahko uporabniki v dogovoru z imetniki pravic na portalu dobili dostop do kratkih odlomkov ali pa bi lahko prek posebnih spletnih strani delo virtualno prelistali. Če bi uporabnik nato hotel dobiti dostop do celotnega zaščitenega dela, bi ga preusmerili na zasebne izvajalce, vključno z mrežo klasičnih knjigarn, kjer bi imel na voljo več možnosti po dostopni ceni in ob zagotovitvi plačila imetnikom pravic. Odbor spodbuja imetnike pravic, da podprejo te inovativne oblike.

3.3.6 Da bi spodbudili plačljivo ponudbo po dostopnih cenah, je pomembno, da države članice možnost obračunavanja nižje stopnje DDV za knjige in druge publikacije razširijo tudi na izdaje v elektronski obliki.

3.3.7 Da bi pospešili uvajanje bolj odprtih licenc, s katerimi bi obogatili sodobne vsebine, ki so na razpolago, je Odbor v nedavnem mnenju (20) priporočil, da bi na ravni Skupnosti ustrezno zavarovali avtorje/ustvarjalce, ki se odločijo za manj omejujočo licenco. Tako bi njihova dela postala dostopna brezplačno, zagotovljene pa bi jim bile moralne pravice in zaščita pred nezakonito komercialno uporabo.

3.3.8 Odbor Komisiji priporoča, naj prevzame pobudo za oblikovanje novih licenc, da bi pravice za digitalno razširjanje ločili od pravic, ki bi bile še naprej plačljive za natisnjena dela.

3.3.9 Komisija je leta 2007 opravila poglobljeno primerjalno študijo (21) nacionalnih zakonodaj glede prenosa direktive o avtorski in sorodnih pravicah (22). Odbor bo posvetil veliko pozornosti zaključkom tega poročila, da bi izboljšali evropsko usklajevanje.

3.4 Odziv na potrebo po organiziranem znanju

3.4.1 V začetku 21. stoletja, ko se soočamo s poplavo informacij na internetu brez pravih referenc in s pomanjkljivo verodostojnostjo, bo glavni adut evropskega projekta izbor vsebin, ki bo zajamčil objektivnost in raznovrstnost, pa tudi organizacija znanja, njegova klasifikacija in standardiziranost formatov, da bi pri tem množenju informacij ohranili preglednost. Zmožnost zajamčiti natančnost, kakovost in ustreznost odgovorov na vprašanja uporabnikov in njihovo iskanje pa je odvisna od razvoja brskalnikov v povezavi z boljšim usklajevanjem digitaliziranega znanja na evropski ravni.

3.4.2 EESO glede dostopa do organiziranih zbirk poudarja pomen preizkušanja prototipa, ki je začel delovati marca 2007 kot skupni projekt ustanov iz Francije, Madžarske in Portugalske. Ta evropska matrica, ki so jo potrdili strokovnjaki, je osnova evropskemu korpusu digitalizacije in prispevek za naslednjo fazo EDK. Prototip je med drugim odprt za vse brskalnike. Iskanje naj bi olajšal s standardnimi modeli vprašalnikov, s katerimi lahko uporabnik oblikuje in natančneje usmeri svojo zahtevo.

3.5 Zagotavljanje kulturne in jezikovne raznolikosti

3.5.1 EESO poudarja, da je večjezična knjižnica (23) kot bistveno orodje za ohranitev in vrednotenje kulturne raznolikosti novost na svetovnem prizorišču. Evropa, z izjemno kulturno dediščino in obsežno produkcijo vsebin, mora prevzeti odločilno vlogo v digitalizaciji znanja na svetovni ravni, v skladu s konvencijo Unesca o kulturni raznolikosti. Zaradi razširjenosti evropskih jezikov v svetu bo dostopnost koristila tako Evropejcem kot Neevropejcem, ki iščejo dostop do svetovne dediščine in do virov svoje lastne kulture v Evropi.

3.5.2 Za razvoj EDK po letu 2010 Odbor predlaga, da vsaka država članica ponudi izbor pomembnih del iz svoje književnosti v različnih jezikih, s čimer bi se pridružila širjenju evropske kulturne identitete in se odzvala na potrebo po raznolikosti.

4. Spodbujanje in posodabljanje vloge javnih knjižnic v sistemu spletne dostopnosti

4.1 EESO priporoča okrepitev vloge javnih knjižnic, da bi tako zajamčili lokalni dostop do globalnega sistema. Kulturna dela zdaj krožijo po vsem svetu na različne načine, kar dobro deluje, če ima javnost na razpolago materialna sredstva, ki ji omogočajo dostop do te znatne ponudbe. Javne knjižnice so lokalne kulturne ustanove, ki še vedno jamčijo enakopraven dostop kar največjemu številu ljudi. Z vidika socialnega vključevanja je treba zagotoviti, da imajo javne knjižnice svoje mesto tudi pri omogočanju dostopa do dematerializiranih vsebin.

4.2 V verigi, ki sega od avtorja do bralca prek prodajalca knjig, so izposojne knjižnice in multi-medijske knjižnice dokazale svojo vrednost v prenosu organiziranega znanja in za dostop vseh do kulturne produkcije. Te lokalne ustanove morajo te naloge izpolnjevati še naprej tudi za dematerializirane vsebine. „Zato je treba spodbujati posebne pogodbe ali licence, ki so, ne da bi povzročale neravnovesje, ugodne za takšne ustanove in namene širjenja, ki jim služijo“ (24).

4.3 Pomembno je, da digitalizacija javne domene nacionalnih kulturnih ustanov poteka v posvetovanju z lokalnimi knjižnicami in arhivskimi centri. Pričakovanja uporabnikov javnih izposojnih knjižnic, tj. nestrokovne javnosti, bi bilo treba upoštevati pri izbiranju vsebin, ki niso zaščitene s pravicami, ob spoštovanju raznolikosti javnosti.

4.4 Oblikovanje ekonomskih modelov za nakup in javno dostopnost sodobnih digitaliziranih del

4.4.1 Izposojne knjižnice fizično gradivo (knjige, zgoščenke, partiture, gradivo za učenje tujih jezikov itd.) kupijo in ga dajo na razpolago svojim uporabnikom za omejen čas bodisi zastonj bodisi v zameno za nizko članarino. S tem zagotovijo, da ekonomski vidik ni sistematična ovira dostopu do tega gradiva. Da bi odgovorili na pričakovanja uporabnikov knjižnic in multi-medijskih knjižnic, bo potreben nov ekonomski model za dematerializirane vsebine, ki se bo moral obenem prilagoditi njihovemu delovanju. Izposojne knjižnice so sicer lahko veliki kupci aktualnih vsebin in so neposredno seznanjene z informacijami ter kulturno in tehnično produkcijo. Sodelovati bi morale pri oblikovanju tega novega ekonomskega modela.

4.4.2 Širjenje dematerializiranih, zlastih digitaliziranih vsebin izposojnih knjižnic ne sme ovirati pri izpolnjevanju njihovih izobraževalnih nalog. Ekonomski in tehnični modeli za kroženje digitaliziranih vsebin morajo torej upoštevati vlogo in naloge javnih knjižnic in jim omogočiti, da jih še naprej opravljajo, prek zaprtih omrežij teh knjižnic (intranet) in s ponudbo, rezervirano za člane.

4.5 Zagotavljanje storitev lokalnega dostopa za uporabnike

4.5.1 Knjižnice bi morale imeti možnost, da svojim uporabnikom tako kot dostop do fizičnih zbirk v okviru zaprtih omrežij (intranet) ponudijo tudi pogoje za lokalni dostop do dematerializiranih vsebin: računalniške terminale, tiskalnike, programsko opremo, širokopasovne povezave, informacije, pomoč in izobraževanje. Dematerializirane vsebine bi se morale odslej upoštevati tudi v začetnem in nadaljnjem usposabljanju zaposlenih v javnih knjižnicah ter v organizaciji njihovega dela.

4.6 Organizacija aktivnosti in izobraževanja širše javnosti za dostop do digitaliziranih zbirk in dematerializiranih vsebin

4.6.1 Brez izobraževanja in brez informacij se širša javnost nagiba k temu, da osebni računalnik – ki ga sicer najdemo v vse več gospodinjstvih – prepogosto smatra za multi-medijski pripomoček za preživljanje prostega časa, ne da bi se zavedala, kakšni kulturni, izobraževalni, pedagoški in informativni viri so še dostopni na internetu. Tako kot si z organiziranimi aktivnostmi prizadevajo bralcem vseh starosti približati knjigo in branje, bi morale izposojne knjižnice organizirati aktivnosti tudi za spodbujanje uporabe dematerializirane vsebine.

V Bruslju, 13. februarja 2008 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Dimitris DIMITRIADIS

(1) Evropska digitalna knjižnica (EDK) je začasni izraz, ki označuje evropski projekt digitalizacije dokumentov iz muzejev, arhivov, avdiovizualnih centrov, knjižnic itd.

(2) Poročilo o „i2010: na poti do evropske digitalne knjižnice“ (2006/2040(INI)), julij 2007. Poročevalka je bila Marie-Hélène Descamps, evropska poslanka.

(3) Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o prihodnji zakonodaji o e-dostopnosti, UL C 175, 27.7.2007. Poročevalec je bil g. Hernández Bataller. Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o enakih možnostih za invalide, UL C 93/08, 27.4.2007. Poročevalec je bil g. Joost.

(4) Direktiva 2001/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi.

(5) Sporočilo Komisije z dne 30.9.2005i2010: digitalne knjižnice, COM(2005) 465 konč.

(6) Primer tovrstne licence je Creative Commons (www.creativecommons.org).

(7) Poročilo strokovne skupine na visoki ravni o avtorskih pravicah, digitalnem arhiviranju in „delih sirotah“ ter razprodanih delih, z dne 18.4.2007.

(8) Sporočilo z dne 14.2.2007 o znanstvenih informacijah v digitalni dobi: dostop, razširjanje in arhiviranje COM(2007) 56 konč.

(9) Sporočilo Komisije z dne 30.9.2005i2010: digitalne knjižnice COM(2005), 465 konč.

(10) Sporočilo z dne 10.5.2007 o evropski agendi za kulturo v svetu globalizacije, COM(2007) 242 konč.

(11) Poročilo o „i2010: na poti do evropske digitalne knjižnice“ (2006/2040(INI)), julij 2007. Poročevalka je bila Marie-Hélène Descamps, evropska poslanka.

(12) Uporabnik ni zgolj pasivna stranka, ampak se šteje za aktivnega porabnika, ki ima svojo vlogo pri določanju pričakovane storitve in njenem ocenjevanju.

(13) Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o prihodnji zakonodaji o e-dostopnosti, UL C 175, 27.7.2007, str. 91.

(14) Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu priporočila Evropskega parlamenta in Sveta o ključnih sposobnostih za vseživljenjsko učenje, UL C 195, 18.8.2006. Poročevalka je bila ga. Herczog.

(15) Sklepi Evropskega sveta o znanstvenih informacijah.

(16) Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o izboljšanju kakovosti izobraževanja učiteljev. Mnenje je bilo sprejeto 16.1.2007 (CESE 1526/2007 fin). Poročevalec je bil g. Soares.

(17) Komisija je Svetu za leto 2008 predlagala kampanjo ozaveščanja o vključevanju vseh državljanov v informacijsko družbo z naslovom E-vključenost; bodite njen del!

(18) Kot je dejala komisarka Viviane Reding med obiskom v EESO 12.12.2007.

(19) Študija Denisa Zwirna, Numilog (april 2007), za izdelavo ekonomskega modela sodelovanja založnikov v evropski digitalni knjižnici.

(20) Mnenje EESO o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o pravici dajanja v najem in pravici posojanja ter o določenih pravicah, sorodnih avtorski pravici, na področju intelektualne lastnine (kodificirana različica), UL C 324, 30.12.2006, str. 7–8.

(21) Study on the implementation and effect in Member States' laws of Directive 2001/29/EC on the harmonisation of certain aspects of copyright and related rights in the information society (Študija o prenosu direktive 2001/29/EC o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi in njenem učinku na zakonodajo držav članic), ETD/2005/IM/D1/91.

(22) Čas trajanja zaščite je bil določen na do 70 let po smrti avtorja pri avtorskih pravicah in do 50 let za sorodne pravice.

(23) Mnenje EESO o sporočilu Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij Nova okvirna strategija za večjezičnost, UL C 324, 30.12.2006, str. 68.

(24) Uvodna izjava 40 Direktive 2001/29/ES o avtorski pravici v informacijski družbi.