SL    SL  KOMISIJA EVROP SKIH SKUPNOSTI 
Bruselj, 11.1.2005 
KOM(2004) 811 kon čno 
  
ZELENA KNJIGA 
O PRISTOPU EU DO UREJANJ A EKONOMSKE MIGRACIJE  
(predložen s strani Komisije) 
 
SL 2   SL KAZALO VSEBINE 
1. Uvod........................................................................................................................ ..... 3 
2. Razvoj pristopa EU do migracije delovne sile............................................................. 4 2.1. Na kakšno stopnjo harmonizacije bi morala meriti EU? ............................................. 5 2.2. Sprejemni postopki za pla čano zaposlitev ................................................................... 6 
2.2.1 Posebne ugodnosti za notranji trg delovne sile............................................................ 6 2.2.2 Sprejemni sistemi........................................................................................................ .7  
2.3. Sprejemni postopki za samozaposlitev ........................................................................ 9 2.4. Prošnje za delovna dovoljenja in dovoljenja za bivanje .............................................. 9 2.5. Možnost spremembe delodajalca/podro čja.................................................................. 9 
2.6. Pravice................................................................................................................... ..... 10 
2.7. Spremljevalni ukrepi: integracija, vrnite v in sodelovanje s tretjimi državami .......... 10 
3. Sklep....................................................................................................................... .... 11 
Priloga........................................................................................................................ .............. 13 
 
SL 3   SL 1. UVOD 
Namen te zelene knjige je spro žiti postopek poglobljene razp rave glede najbolj primerne 
oblike pravil Skupnosti o priznanju ekonomskih migrantov in o dodatnih koristih sprejema 
takšnega skupnega okvirja, ki bo vklju čil institucije EU, države članice in civilno družbo. 
Komisija bo v letu 2005 organizirala ja vno obravnavo za razpravo te zadeve z razli čnimi 
vpletenimi interesnimi skupinami.  
Ta zelena knjiga se nanaša na postopke priz nanja ekonomske migracije državljanov tretjih 
držav in ne ureja prostega pr etoka državljanov EU znotraj Un ije. Razprava o dovršitvi trga 
delovne sile Skupnosti se odvija v druga čnem smislu. 
Člen 63(3) Pogodbe ES dolo ča, da bo Svet sprejel „ ukrepe, ki se nanašajo na politiko 
priseljevanja, na naslednjih podro čjih: (a) pogoji vstopa in preb ivanja ter standardi glede 
postopkov držav članic za izdajo vizumov in dovoljenj za prebivanje za daljši čas“. Komisija 
si je že od Evropskega sveta v mestu Tamp ere oktobra 1999 prizadevala sprožiti poglobljeno 
razpravo glede strateškega projekta o ekonomski migraciji. Komisija je v letu 2001 sprejela 
predlog direktive, ki obravnava „ pogoje vstopa in prebivanja državljanov tretjih držav z 
namenom pla čane zaposlitve in samozaposlit ve v gospodarskih dejavnostih“1. Medtem ko so 
druge evropske institucije podale pozitivna mnenja2, je bila razprava v Svetu omejena na prvo 
branje besedila. 
Komisija meni, da je glede na dogajanje na podro čju priseljevanja v preteklih treh letih zdaj 
ponovno čas za to vprašanje. Na politi čni ravni je Evropski svet  v Solunu 19. - 20. junija 2003 
poudaril „ potrebo po prou čitvi pravnih sredstev drža vljanov tretjih držav za migracijo v Unijo 
ob upoštevanju sprejemnih zmogljivosti držav članic […] ”. Pogodba o Ustavi za Evropo, ki je 
bila oblikovana na Evropskem svet u v Bruslju 17. – 18. junija 2004, dolo ča: „Unija oblikuje 
skupno politiko priseljevanja, s ka tero v vseh fazah zagotovi u činkovito upravljanje 
migracijskega dotoka [...]“3.  
Medtem je Komisija s spoznanjem vpliva dem ografskega upada in staranja na gospodarstvo 
poudarila potrebo po pregledu dolgoro čne politike priseljevanja4, zlasti glede na posledice, ki 
bi jih strategija ekonomske migracije lahko imela na konkuren čnost in zato na izpolnjevanje 
lizbonskih ciljev. Ta tendenca v družbi je spodb udila diskusijo o priseljevanju v EU, medtem 
ko se ni vtikala v pristojnost držav članic glede odlo čitve o številu priseljencev, ki se jih 
sprejme. Četudi bodo do leta 2010 lizbonski cilji doseženi, bodo zaradi demografskih 
sprememb dejansko upadle celotne stopnje zaposlitve. Med letom 2010 in 2030 bo ob 
sedanjih tokovih priseljeva nja upad delovno sposobnega  prebivalstva EU-25 povzro čil 
zmanjšanje števila zaposlenih lj udi za okrog 20 milijonov. Takšne okoliš čine bodo imele velik 
vpliv na celotno gospodarsko rast, delovanje notranjega trga in konkuren čnost podjetij EU.  
V tej zvezi in ker samo priseljevanje ni rešitev demografskega staranja, bodo vedno bolj 
potrebni trajni tokovi priseljevanja, da se bo zadostilo potrebam trga delovne sile EU in 
                                                 
1 KOM(2001)386 
2 Mnenja: Evropskega parlamenta z dne 12.2.2003 (A5-0010/2003); Evropskega ekonomskega in 
socialnega odbora z dne 16.1.2002 (SOC/084, CES 28/2002); Odbora regij z dne 13.3.2002 (CdR 386/2001). 
3 Člen III-267 
4 KOM(2003)336 
 
SL 4   SL zagotovilo blaginjo Evrope. Razen tega ima priseljevanje vedno ve čji vpliv na podjetništvo. 
EU mora upoštevati tudi dejstvo, da glavne  svetovne regije že tekmujejo med seboj, da 
privabijo migrante zar adi izpolnitve potreb njihovih gospodarstev. To poudarja pomembnost 
zagotovitve, da bo politika e konomske migracije EU omogo čila zaščiten pravni status in 
zajamčen sklop pravic, ki pomaga pri in tegraciji tistih, ki so sprejeti. 
Poleg tega je potreba po evropski stratešk i pobudi okrepljena z dejstvom, da bodo v njeni 
odsotnosti tokovi priseljevanja bolj verjetno obšli nacionalna pravila in zakonodajo. Kot 
posledica se bo ob odsotnosti skupnih pravil glede sprejema ekonomskih migrantov pove čalo 
število državljanov tretjih držav, ki nezakonito in brez kakršnega koli jamstva, da imajo priznano delo, vstopajo v EU, ter število ti stih, ki se integrirajo v naše družbe. 
Komisija se v tem smislu v celoti zaveda, da so odlo čitve o številu ekonomskih migrantov, ki 
se jih sprejme zaradi iskanja dela, v pristojnosti držav članic. Osnutek Pogodbe o Ustavi 
določa, da: „ Ta člen [III-267] ne vpliv a na pravice držav članic, da dolo čijo obseg sprejema 
državljanov tretjih držav, ki iz tretjih držav prihajajo na njihovo ozem lje, da bi si poiskali 
delo, bodisi kot zaposleni ali samozaposleni“ . Vendar odlo čitve o sprejemu takšnih 
državljanov tretjih držav v eni državi članici vplivajo na druge (pravica do potovanja znotraj 
schengenskega obmo čja, do nudenja storitev v drugih državah članicah, do selitve v druge 
države članice po pridobitvi statusa rezidenta za daljši čas; vpliv sprejema delavcev tretjih 
držav na trg delovne sile EU) in EU v zvezi z nekaterimi ka tegorijami ekonomskih migrantov 
zavezujejo mednarodne obveznosti. Komisija iz tega razloga meni, da gre za jasen primer 
dogovora transparentnih in bolj harmoniziranih skupnih pravil ter mer il na ravni EU za 
sprejem ekonomskih migrantov.  
Vse zgoraj navedeno, skupaj s premislekom o doda tnih koristih sprejema ukrepov na ravni 
EU, predstavlja temeljno podlago za vse dejavnosti na tem podro čju. Razen tega bi moral 
vsak ukrep zmanjšati upravno obremenitev držav članic in državljanov tretjih držav. 
Namen te zelene knjige zato ni opisati politike v EU-25, niti jih primerjati s politikami drugih 
svetovnih regij. Namen je identificirati glavna  vprašanja in možnos ti za zakonodajni okvir EU 
o ekonomski migraciji. Na ta na čin je Komisija v razpravi o predlogu direktive 2001 
upoštevala pridržke in izražene pomisleke držav članic in postavila v ospredje predloge 
drugih možnosti. 
Končno je Evropski svet 4. – 5. novembra 2004 v Haaškem programu poudaril pomembnost 
diskusije o Zeleni knjigi, ki bi morala biti – skupaj z najbo ljšimi praksami držav članic in 
njihovo pomembnostjo za implementacijo lizbonske strategije – podlaga za „ politični načrt 
zakonite migracije, vklju čno s sprejemnimi postopki, sposobnimi takojšnjega odziva na 
spremenljive potrebe po migracijs ki delovni sili na trgu delovne sile
5“. Komisija bo takšen 
načrt predstavila pred koncem leta 2005. 
2. R AZVOJ  PRISTOPA  EU DO  MIGRACIJE  DELOVNE  SILE   
Po mnenju Komisije bi se morala razprava  o prihodnji evropski po litiki glede ekonomske 
migracije osredoto čiti na posamezna bistvena vprašan ja, ki so medsebojno odvisna, čeprav ne 
                                                 
5 Sklepi Evropskega sveta, Priloga I, to čka III 1.4. 
 
SL 5   SL izčrpna. Predlagane možnosti bi se glede na kon čni izid, ki ga je treba dose či, lahko 
kombinirale na ve č načinov.  
2.1. Na kakšno stopnjo harmonizac ije bi morala meriti EU?  
Glede na to, da je dostop državljanov tret jih držav na trg delovne sile zelo ob čutljivo 
vprašanje, Komisija meni, da  bi se lahko uspešno delujo ča politika Skupnosti na tem podro čju 
le postopoma postavila, zato da bi pospešila postopen in gladek prehod od nacionalnih k 
pravilom Skupnosti. Iz tega razl oga bi se pravni akti EU o sprejemu ekonomskih migrantov 
morala osnovati kot „za četna zakonodaja“ in opredeliti dolo čene skupne definicije, merila ter 
postopke, medtem ko bi hkrati državam članicam prepustila odgovor na posebne potrebe 
njihovih trgov delovne sile. Spomniti se je treba, da osnutek Pogodbe o Ustavi prepuš ča 
državam članicam dolo čitev števila oseb za sprejem z namenom iskanja dela. Vendar bi bila 
pri oceni celotnih potreb tr ga delovne sile EU koristna usklad itvena metoda, s katero bi države 
članice, ki uporabljajo nacionalne kvote, obveš čale Komisijo o implementaciji in rezultatih 
teh politik in bi na ta na čin prispevala k oblikovanju skupn e migracijske politike EU ter k 
učinkovitejšemu in bolje usklajenemu post opku, kar je oboje v interesu tako držav članic kot 
zadevnih oseb.  
Komisija se glede na podro čje kakršne koli prihodnje EU zakonodaje soo ča z različnimi 
možnostmi. Prva možnost bi bila sprejem horizontalnega pristopa  poleg smeri prvotnega 
predloga, ki bi obsegal pogoje vstopa in prebivan ja katerega koli državljana  tretje države, ki je 
več kot 3 mesece zaposlen, samozaposlen ali opravlja kakšno drugo gospodarsko dejavnost na 
ozemlju države članice. Posebne dolo čbe bi lahko urejale posebne potrebe dolo čenih skupin, 
kot so sezonski delavci, premeš čenci znotraj podjetja (ICT) it d. Koristna bi bila ustanovitev 
vsestranskega skupnega okvi rja o ekonomski migraciji z visoko stopnjo prožnosti. 
Sledeč primeru predlogov direktive o sprejemu študentov6 in raziskovalcev7 bi bila alternativa 
serija področnih predlogov pravnih aktov . Ti osnutki pravnih akto v bi se lahko osredoto čili 
na sezonske delavce, premeš čence znotraj podjetja, strokovno posebno usposobljene migrante 
(ne nujno samo visoko usposobljene), pogodbene ponudnike storitev in/a li druge kategorije, 
in začasno odložili kakršni koli celo tni skupni okvir za sprejem dela vcev iz tretjih držav. V 
tem primeru bi bila prednost lažji sprejem skupnih pravil. 
Preučili bi se lahko tudi drugi pr istopi, na primer ustanovitev skupnega hitrega postopka za 
sprejem migrantov v primerih posebnih delovnih in strokovnih lukenj, ki bi se aktiviral, če bi 
določeno število držav članic prejelo dovoljenje Svet a, da to stori s pomo čjo zelo hitrega 
postopka. S tem bi se izognili nepotrebni in  potencialno škodljivi konkurenci med državami 
članicami pri zaposlovanju dolo čenih kategorij delavcev. 
• Do katere mere bi se morala razviti evrops ka politika o migraciji delavcev in kakšna bi 
morala biti stopnja intervencije Skupnosti glede tega vprašanja?  
• Ali bi moral evropski migracijski pravni akt meriti na opredelitev vsestranskega pravnega 
okvirja, ki bi zajemal skoraj vsakega državljana tretje države , ki prihaja v EU, ali bi se 
moral osredoto čiti na dolo čene skupine priseljencev? 
                                                 
6 KOM(2002) 548. 
7 KOM(2004) 178. 
 
SL 6   SL • Če bi se izbral podro čni pristop sprejemanja pravnih akt ov, katere skupine migrantov bi se 
morale prednostno obravnavati in zakaj? 
• Ali menite, da bi se morali drugi pristopi – kot na primer evr opski hitri postopek – 
preučiti? Ali predlagate  druge možnosti? 
2.2. Sprejemni postopki za pla čano zaposlitev  
Država članica pred sprejemom delavca iz tretje države ponavadi zahteva dokaz, da nobena 
oseba, ki je že del notranjega trga delovne sile, ne more zases ti zadevnega prostega delovnega 
mesta (preizkus gospodarskih potreb). Nekatere države članice sprejmejo posebne kategorije 
delavcev – na primer visoko us posobljene ali delavce na podro čjih/poklicih, kjer že obstajajo 
primanjkljaji – s posebnimi shemami, kot je hitr i postopek, zelene karte it d. Takšni pristopi bi 
se lahko preu čili na ravni EU. EU bi lahko tudi izhaja la iz izkušenj dr ugih svetovnih regij8. 
2.2.1. Posebne ugodnosti za notranji trg delovne sile  
Načelo „ posebne ugodnosti Skupnosti “ je dolo čeno kot „ Države članice bodo upoštevale 
zahteve za sprejem na njihovo ozemlje z namenom zaposlitve samo tam, kjer prostih delovnih 
mest v državi članici ne more zasesti nacionalna in delo vna sila Skupnosti ali delovna sila, ki 
ni iz Skupnosti in zakonito na tr ajni osnovi prebiva v tej državi članici in že predstavlja del 
rednega trga delovne sile države članice“9. Vendar veliko držav članic nekatere vrste 
ekonomskih migrantov izvzame iz pose bne ugodnosti Skupnosti in od te zahteve 
(premeščence klju čnega osebja znotraj podjetja, nastopajo če umetnike z mednarodnim 
slovesom itd.). 
Glavno vprašanje je, ali je treb a to posebno ugodnost odobriti delovni  sili iz tretje  države, ki 
je že prisotna v državi članici, pred novo prispelimi državlja ni tretjih drža v. Pomembno je 
upoštevati, da bodo imeli rezidenti za daljši čas v državi članici prebivališ ča od leta 2006 
posebno ugodnost pred novo prispelimi migranti te r možnost selitve in nastanitve v drugi 
državi članici zaradi študija, dela ali drugih razlogov10. Razen tega, ali bi se morala takšna 
posebna ugodnost razširiti na državljane tretjih držav, ki prebivajo v državi članici, ki ni 
država članica, kjer je nastopilo pomanjkanje de lovne sile (poleg rezidentov za daljši čas)? To 
ne bi omejevalo pravice druge države članice, da odlo či, koga bo sprejela na svoje ozemlje, 
vendar pa bi pospešilo zaposlovanje,  saj bi pripomoglo k hitrem in u činkovitem zapolnjevanju 
delovnih in strokovnih lukenj tam,  kjer bi nastale. Potem bi se EU lahko zanesla na „zalogo“ 
delovne sile, ki je že pri čela z integracijo.  
Ta posebna ugodnost bi se mogo če lahko tudi razširila na tiste, ki so že nekaj let delali v EU, 
preden so se za časno vrnili v svojo državo. To bi dejansko spodbudilo „kroženje možganov“, 
s tem, ko se bi delavcem tretjih držav dovo lilo, da se reintegrirajo v svoji državi vedo č, da 
                                                 
8 „U činkovite prakse za izbiro ekonomskih migrantov“ 
(http://europa.eu.int/comm/employment_social/employment_analysis/immigr_new_stud_en.htm): glej priloge. 
9 Resolucija Sveta z dne 20. junija 1994 v zvezi z Uredbo Sveta (EGS) št. 1612/68. Upoštevati je treba, 
da Pristopna pogodba z dne 16. aprila 2003 daje posebno ugodnost delavcem, ki so državljani držav članic, pred delavci, ki so državljani tretjih držav, glede dostopa na njihov (držav članic) trg delovne 
sile. 
10 Uredba Sveta 2003/109/ES. 
 
SL 7   SL bodo deležni bolj ugodne obravna ve pri ponovnem sprejemu, če bi se kasneje želeli vrniti 
delati v EU. 
• Kako lahko zagotovimo u činkovit na čin uporabe na čela „posebne ugodnosti Skupnosti“?  
• Ali je obstoje ča opredelitev posebne ugodnosti Skupnosti še vedno ustrezna? Če ne, kako 
bi se morala spremeniti? 
• Za katere druge ekonomske migrante se (razen premeš čencev klju čnega osebja znotraj 
podjetja) mogo če ne bi uporabila logika posebne ugodnosti Skupnosti?  
• Katerim kategorijam državljanov tretji h držav, razen rezidentom za daljši čas – če sploh 
katerim – bi se morala dati prednost pr ed novo prispelimi delavci tretjih držav? 
• Ali bi se morala prednostna pravica – ob upoštevanju natan čno določenih pogojev – 
odobriti državljanom tretjih držav, ki so za časno zapustili EU, potem ko so dolo čeno 
obdobje delali v EU?  
• Ali bi bila olajšana mobilnost delavcev tretjih držav iz ene države članice v drugo koristna 
za gospodarstvo EU in nacionalne trge delo vne sile? Kako bi se  lahko v praksi to 
vzpostavilo na u činkovit na čin? S katerimi omejitvami/podporami? 
• Kako lahko evropske javne službe za zapos lovanje (PES) in EURES portal poklicne 
mobilnosti11 prispevata k olajšanju migracije de lovne sile delavcev tretjih držav? 
2.2.2. Sprejemni sistemi 
Poleg sistema obstaja dolo čeno vprašanje, o katerem bi bilo  potrebno najprej razpravljati: ali 
bi se moral sprejem državljanov tretjih držav  na trg delovne sile EU dovoliti samo, če obstaja 
določeno prosto delovno mesto, ali bi lahko bili t udi bolj prožni sistemi, kot so zelene karte 
itd., katerih cilj je privabljanje delavcev za zap olnjevanje kratkotrajni h in dolgotrajnih potreb 
trga delovne sile? Vprašanje obstaja glede tega, kateri po stopek bi se uporabil za tiste 
državljane tretjih držav, ki želijo v EU opravljati gospodarsko dejavnost (npr. v skladu s pogodbo o zagotavljanju storitev med čezmorskim delodajalcem in stranko v EU), ki dejansko 
ne vstopijo na trg delovne sile EU. 
• Ali bi se sprejem državljanov tretjih držav na trg delovne sile EU moral pogojevati z 
določenim prostim delovnim mestom ali bi lahko tudi obstajala možnost držav članic, da 
brez takšnega pogoja sprejmejo državljane tretjih držav? 
• Kateri postopek bi se uporabljal  za ekonomske migrante, ki ne vstopijo na trg delovne sile? 
Če bi bil sprejem pogojen z dolo čenim prostim delovnim mestom (preizkus gospodarskih 
potreb) in ob domnevi horizontal nega pristopa EU k ekonoms ki migraciji, bi obstajala 
možnost nadaljevanja po „individualni oceni“: če so delodajalci objavili prosto delovno mesto 
                                                 
11 Javne službe za zaposlovanje (PES) države članice se usmerja z EURES (Evropske službe za 
zaposlovanje) mrežo na EU ravni. EURES je ustanovil evropski portal poklicne mobilnosti 
(http://europa.eu.int/eures), kjer bo do od leta 2005 dostopna vsa evropska javno prijavljena prosta 
delovna mesta dostopna preko posamezne IT podlage, ki temelji na tehnologiji spletnih storitev. 
 
SL 8   SL za minimalno dobo in niso prejeli sprejemljive prošnje znotraj trga delovne sile EU, bi se jim 
dovolila zaposlitev iz tujine. Ta sistem – pogojen s pripomo čkom, kot je EURES, za širitev 
informacij o prostih delovnih mestih po EU – bi omogo čil določen nadzor nad zaposlitvami, 
da bi tako omejil zlorabe. Dodatno vprašanje je, ali bi se ta pr eizkus ponovil po preteku 
kratkotrajne pogodbe, ki bi jo  delodajalci želeli obnoviti. 
• Ali menite, da je preizkus gospodarskih potreb sistem, ki je sposoben za življenje? Ali bi 
se moral uporabljati na prožen na čin, ob upoštevanju na primer regionalnih in podro čnih 
značilnosti ali velikosti zade vne gospodarske družbe? 
• Ali bi moralo obstajati minimalno obdobje objave prostega delovnega mesta, preden bi se 
lahko razmislilo o zaposlitvi državljana tretje države na delovno mesto? 
• Na kakšen drug na čin bi se lahko u činkovito dokazalo, da obstaja potreba po delavcu tretje 
države? 
• Ali bi se moral preizkus gospodarskih potre b po izteku delovnega dovoljenja ponoviti, če 
je bila pogodba o zaposlitvi – s sredstvi, s katerimi je bil državljan tretje države sprejet – 
obnovljena ali bo obnovljena?  
Več možnih sistemov bi lahko omogo čilo več prožnosti: država članica bi lahko domnevala 
izpolnitev preizkusa gos podarskih potreb nad dolo čenim letnim prihodkom in/ali ravnijo 
znanj in sposobnosti in/ali se za dolo čena podro čja ali regije, ki bi jih dolo čila zadevna država 
članica (zelene karte), ne bi mogel zahtevati noben dokaz o primanjkljaju. Ista zasnova bi se 
lahko uporabila za število delavcev, ki bi na ta na čin državam članicam omogo čila 
izpolnjevanje njihovih mednarodnih obveznosti do tretjih držav.  
• Kateri alternativni izbirni sistem bi lahko predvideli? 
Druga možnost bi bila uporaba izbirnega sistema EU za zadostitev potreb po dolo čenih 
znanjih in usposobljenosti, še posebno gledano dolgoro čno. Na ravni EU bi se lahko 
vzpostavil skupni okvir (npr. leta izkušenj, izobrazba, jezikovna znanja, obstoj ponudbe 
dela/pomanjkanje delovne sile, družinski člani v tej državi članici itd.) in potem bi vsaka 
država članica lahko izbrala, ali ga bo uporabila, in če ga bo uporabila, kako bo prilagodila 
potrebam svojega trga delovne sile. Alternativno bi lahko obstajalo ve č sistemov, npr. eden za 
nizko kvalificirane delavce (npr. prednost izkušenj na dolo čenem podro čju) in eden za 
srednje/visoko kvalificirane dela vce (npr. prednost izobrazbe pred izkušnjami) in države 
članice bi se lahko odlo čile, katerega bodo uporabile . Takšen sistem bi lahko obstajal skupaj s 
filozofijo „individualne ocene“ in „zelenimi kartami“. Države članice, ki želijo uvesti 
„dovoljenja iskalca zaposlitve“ za dolo čena znanja in us posobljenosti, podro čja itd., bi 
končno to lahko storile. 
V tem smislu bi se lahko predvidel sistem za izmenjavo informacij, ki bi na primer temeljil na 
storitvah, ki jih nudi EURES, pri čemer bi delodajalec lahko upoš teval življenjepis prosilcev 
za vso EU, ko bi nastala potreba po delavcu tretje države. Ko bi se našel ustrezen kandidat, bi 
državljan tretje države na  spletni strani države članice lahko preveril, če on/ona izpolnjuje 
merila, in sprožil postopke za dovoljenja. 
• Ali bi lahko izbirni sistem deloval kot mo žno splošno pravilo na ravni EU za sprejem 
ekonomskih migrantov na trg delovne sile in kaj bi moralo biti primerno merilo? 
 
SL 9   SL • Kako bi v celotni EU delodajalcem lahko omogo čili splošen dostop do življenjepisov 
prosilcev in kako bi v tem smislu moral biti poudarjen EURES? 
• Ali se bi morala predvideti možnost odobritve „dovoljenja iska lca zaposlitve“?  
2.3. Sprejemni postopki za samozaposlitev 
Na ravni EU se tudi lahko uvedli harmonizira ne pogoje za sprejem državljanov tretjih držav 
za samozaposlitev. Takšni pogoji bi se razlik ovali od tistih v odstavku 2.2: od državljana 
tretje države se bi na primer lahko zah tevala predložitev podrobnega in finan čno sposobnega 
poslovnega na črta, nazoren prikaz finan čnih sredstev in dokaz o ugodnem u činku teh 
dejavnosti na zaposlitev ali gospoda rski razvoj zadevne države članice. Lahko bi se uvedle 
različne stopnje prožnosti, kot na primer možnost držav članic, da izklju čijo ali podpirajo 
določena podro čja itd. 
• Ali bi EU morala imeti skupna pravila o sprejemu samozaposlenih državljanov tretjih 
držav? Če je odgovor pritrdilen, potem pod katerimi pogoji? 
• Ali bi morala obstajati mož nost prožnejših postopkov za samo zaposlene osebe, ki želijo 
vstopiti v EU za obdobje manj od en ega leta zaradi izpolnitve dolo čene pogodbe s stranko 
iz EU? Če je odgovor pritrdilen, katerih? 
2.4. Prošnje za delovna dovoljenj a in dovoljenja za bivanje  
Obstoječi postopek bi se lahko poenost avil z enojnim nacionalnim sprejemnim postopkom, ki 
vodi do samo enega kombiniranega bivalnega in delovnega dovoljenja (postopek „vse na 
enem mestu“). Kadar se zahteva vizum, lahko država članica še naprej zahteva prvotni 
vstopni vizum ali smatra izda jo tega kombiniranega pravne ga naslova s strani svojega 
konzulata kot zadostnega. 
Pravni naslov ne bi oviral notranje prakse nacionalne uprave niti  pogojev sprejema. V ve čini 
držav članic morajo imeti državljani tretjih držav  delovno dovoljenje pred pregledom prošnje 
za dovoljenje za bivanje: zato bi se lahko ustvaril vtis, da bi izdaja dovoljenja za bivanje – 
osnovana na razli čnih merilih delovnega dovoljenja – postala skoraj avtomati čna v 
kombiniranem postopku, kar ni namen Komisije.  
Alternativna možnost bi bila, da se to vpraš anje ne ureja na ravni  EU. Kompromisno stališ če 
bi bilo predlagati eno prošnjo tako za delovna kot dovoljenja za bivanje, četudi bi bil kon čni 
rezultat dvoje razli čnih dovoljenj, izdanih v skladu z nacionalnimi pravili. 
• Ali bi moralo obstajati kombinirano „del ovno-bivalno dovoljenje“ na ravni EU? Kaj so 
njegove prednosti/pomanjkljivosti?  
• Ali bi se morala predlagati ena prošnj a (tako za delovna dovo ljenja kot dovoljenja za 
bivanje)? 
• Ali obstajajo druge možnosti? 
 
SL 10   SL 2.5. Možnost spremembe delodajalca/podro čja 
Možnost spremembe delodajalca in/ali podro čja med prvim delovnim obdobjem v EU je tesno 
povezana z vprašanjem, kdo je imetnik dovoljenja, in s pogoji sprejema delavca (odstavek 2.2). Če je bil državljan tretje države sprejet na podlagi posebne sheme, bi bila lahko 
njegova/njena mobilnost za časno omejena zaradi prepre čitve zlorabe sprejemnih pogojev. 
Nasprotno za gospodarstvo države gostiteljice ne bi nastopil noben resni čni problem, če bi se 
delavec sprejel izven takšnih shem in bi  mu bilo ponujeno bolj ugodno delo (pod pogoji 
preizkusa gospodarskih potreb, če je potrebno). Glede dovoljenja, če je imetnik dovoljenja 
delodajalec, bi delavec lahko b il izpostavljen tveganju neupravi čenega nadzora ali celo „v 
lasti“ njegovega/njenega pr ihodnjega EU delodajalca. 
• Ali bi morale obstajati omejitve mobilnosti delavcev tretjih držav na trgu delovne sile 
države članice prebivališ ča? Če je odgovor pritrdilen, katere (delodajalec, podro čje, regija 
itd.), v katerih okoliš činah in kako dolgo? 
• Kdo bi moral biti imetnik dovoljenja? Deloda jalec, delavec ali bi moralo biti skupno? 
2.6. Pravice 
Delavec migrant mora imeti zaš čiten pravni status12, ne glede na to, ali si želi vrniti v svojo 
državo izvora ali pridobiti bolj trajni status. Delavce tretjih držav bi morali obravnavati na 
enak način kot državljane EU, zlasti z ozirom na dolo čene osnovne ekonomske in socialne 
pravice, preden pridobijo status rezidenta za daljši čas. Ta status obsega širši krog pravic ob 
upoštevanju na čela razlikovanja pravic glede na  dolžino trajanja bivanja. 
• Katere posebne pravice bi se morale zagotoviti državljanom tretjih držav, ki za časno delajo 
v EU? 
• Ali bi morala biti zagotovitev dolo čenih pravic pogojena z minimalnim trajanjem bivanja? 
Če je odgovor pritrdilen, katerih pravic in kako dolgo? 
• Ali bi morale obstajati spodbude – npr. boljši pogoji za ponovno združitev družine ali 
pridobitev statusa rezidenta za daljši čas – da se privabijo dolo čene kategorije delavcev 
tretjih držav? Če je odgovor pritrdile n, zakaj in katere? 
2.7. Spremljevalni ukrepi: integracija,vrnitev  in sodelovanje s tretjimi državami  
Kot je bilo poudarjeno v razli čnih sporo čilih Komisije13 in sklepih Sveta o migraciji in 
razvoju dne 19. maja 2003, uspešna politika EU  o ekonomski migraciji zahteva, da se 
migracijski tokovi upravljajo v sodelovanju z državami izvora in tranzita ob upoštevanju 
njihove realnosti in potreb. Izvedene ukrepe mo rajo spremljati trdne politike za integracijo 
sprejetih migrantov. 
                                                 
12 Pravni akti EU že zagotavljajo vrsto pravic, npr. tiste, ki jih dolo ča Direktiva Sveta 2003/109/ES 
(rezidenti za daljši čas), Uredba Sveta (ES) št. 859/2003 o razširitvi dolo čb Uredbe (EGS) št. 1408/71 
(uskladitev socialne varnosti) in dve protidiskriminacijski direktivi (direktiva 2000/43/ES in direktiva 
2000/78/ES). Razen tega so tudi direktive EU glede vprašanj, kot so zdravje pri delu in varnost oziroma 
delovni pogoji, na čelno uporabne za vse delavce, ne glede na njihovo narodnost. Enako velja za ve čino 
členov Listine Evropske unije o temeljnih človekovih pravicah. 
13 KOM(2004) 412; KOM(2002) 703. 
 
SL 11   SL Posledično mora sodelovanje s tretjimi državami za ol ajšanje zakonite migracije ter socialne 
in ekonomske integracije potencialnih migrantov urediti vrsto vprašanj, kot je beg možganov, 
dejstvo, da države izvora vlagaj o v razvoj znanj in spretnos ti ljudi, ki bodo nato zapustili 
domače gospodarstvo in družbo, težave migrantov, da  vzdržujejo družbene in kulturne vezi 
itd. Pomembno je premisliti, kako pristopiti k tem vprašanjem, in tudi glede ukrepov za olajšanje vrnitve za časnih delavcev po izteku njihov ih pogodb in ponovne integracije v 
njihovo doma čo družbo. Možni ukrepi za spodbuditev situacij „zmage v vsakem primeru“ 
in/ali kompenzacijo negativnih situacij, ki  se lahko pojavijo, bi lahko bili: nudenje 
posodobljenih informacij o pogojih vstopa in biva nja v EU; ustanovitev centrov za zaposlitev 
in usposabljanje v državah izvora za znanja in usposobljenosti, ki so potrebna na ravni EU, in 
za kulturno in jezikovno usposabljanje; vzpostavitev baze podatkov po znanju in 
spretnostih/poklicu/podro čju (portfelj sposobnosti) potencialni h migrantov; olajšanje prenosa 
nakazil; kompenzacija tretjih držav za stroške izobraževanja migrantov, ki gredo v EU. Drugo 
vprašanje je, če bi se lahko v okviru okr epljenih sporazumov o s odelovanju odobrila prednost 
določenim tretjim državam za sprejem njihovih državljanov. 
Razen tega mora EU, kot je poudarjeno v prvem letnem poro čilu o migraciji in integraciji, 
nadaljevati s svojimi prizadevanji podpiran ja boljše integracije sedanjih in bodo čih 
priseljencev, tako na trgu delovne  sile, kot na splošno v gostujo či družbi. V vseh državah 
članicah uvedba programov za novo prispele priseljence – v glavnem obsegajo jezikovno 
usposabljanje, izobrazbo držav ljanov ter informacije o osnovnih normah in vrednotah 
gostujoče družbe – pridobiva na pomembnosti. 
• Katere vrste spremljevalnih ukrepov bi bilo treba predvideti za olajšanje sprejema in 
integracije ekonomskih migrantov, tako v EU, kot tudi v državah izvora? 
• Kaj bi lahko EU, usklajeno z razvojnimi po litikami EU, naredila za spodbuditev kroženja 
možganov in pristop k potencialno nasprotnim u činkom bega možganov? 
• Ali bi se morale države v razvoju kompen zirati (od koga in kako) za njihovo naložbo v 
človeški kapital, ki je odšel v EU? Kako bi se lahko omejili negativni vplivi?  
• Ali bi morale biti gostujo če in doma če države zavezane zagotoviti vrnitev za časnih 
ekonomskih migrantov? Če je odgovor pritrdile n, v katerih okoliš činah?  
• Kako se lahko uredi vrnitev v obojestransko korist gostujo čih in doma čih držav?  
• Ali bi se morala dolo čenim tretjim državam priznati prednostna pravica pri sprejemu in 
kako?  
• Ali bi se lahko takšne prednos tne pravice povezale s posebnimi okvirji, kot so na primer 
evropska sosedska politika, predširitvene strategije? 
3. S KLEP   
Komisija meni, da je sprejem ekonomskih migran tov temelj vsake politike priseljevanja in jo 
je zato treba obravnavati na ev ropski ravni v smislu stopnjujo čega razvoja sk ladne politike 
priseljevanja Skupnosti. Komisija je v tej zele ni knjigi skušala poudari ti bistvena sporna 
vprašanja in izpostaviti številne razli čne možnosti, ki bi lahko bile del skupnega okvirja EU. 
Ta sistem bi moral biti transparenten, nebi rokratski in popolnoma ope rativen. Delovati bi 
 
SL 12   SL moral v interesu vseh vpletenih strank: migrant ov, držav pošiljanja in držav sprejema. EU in 
njene države članice morajo pri krepitvi svoje politike, katere cilj je pritegnitev ekonomskih 
migrantov in olajšanje njihovega sprejema, posve čati izredno pozornost možnim negativnim 
vplivom takšnega odtekanja iz države izvora.  
Prvotni cilj Zelene knjige je poziv k odzivom in sprožitev široke razprave med vsemi 
ustreznimi zainteresiranimi strankami. K sodelova nju so povabljeni Svet, Evropski parlament, 
Evropski ekonomsko-socialni odbor, Odbor regij,  nacionalni, regionaln i in lokalni organi, 
socialni partnerji (vklju čno z delodajalskimi združenji in si ndikati), nevladne organizacije, 
države kandidatke, partnerji tr etjih držav, akademski svet in druge civilne družbene 
organizacije in posamezniki. Komis ija bo do konca leta 2005, kot je dolo čeno v Haaškem 
programu, po zaklju čku tega vsestranskega posvetova lnega postopka predstavila politi čni 
načrt o zakoniti migraciji, vklju čno s sprejemnimi postopki.  
Komisija zaradi priprave na javno obravna vo o ekonomski migraciji v letu 2005 vabi vse 
zainteresirane stranke, da podajo pisne pripombe najkasne je do 15. aprila 2005 na naslov: 
The Director General 
Directorate General Justice, Freedom and Security  
European Commission 
B-1049 Brussels 
jls-economic-migration@cec.eu.int
 
SL 13   SL PRILOGA  
BIBLIOGRAPHY  
A. Legislative instruments and proposals : 
(1) Council Directive 2003/86/EC of 22 Se ptember 2003 on the right to family 
reunification (applicable as of 3 October 2005);  
(2) Council Directive 2003/109/EC of  25 November 2003 concerning the status of third-
country nationals who are long-term reside nts (applicable as of 26 January 2006);  
(3) Proposal for a Council Directive on the c onditions of admission of third-country 
nationals for the purpose of studies, pup il exchange, unremunerated training or 
voluntary service - COM(2002) 548; political agreement reached in March 2004;  
(4) Proposal for a Council Directive on a speci fic admission procedur e for third country 
researchers - COM(2004) 178; 
(5) Proposal for a Council Directive on the c onditions of entry and residence of third-
country nationals for the purpose of paid  employment and self-employed economic 
activities - COM(2001) 386; 
(6) Council Regulation (EEC) No 1612/68 on fr eedom of movement for workers (in 
particular, article 19(2) for the “Community preference”); 
(7) Council Resolution of 20 June 1994 on limitations on admission of third-country 
nationals to the territory of the Member States for employment; 
(8) Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal 
treatment between persons irrespective  of racial or ethnic origin;  
(9) Council Directive 2000/ 78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework 
for equal treatment in employment and occupation;  
(10) Council Regulation (EC) No 859/2003 of 14  May 2003 extending the provisions of 
Regulation (EEC) No 1408/71 a nd Regulation (EEC) No 574/72 to nationals of third 
countries who are not already covered by those provisions sole ly on the ground of 
their nationality. 
B. Commission Communications:  
(1) Communication from the Commission "Study on  the links between legal and illegal 
immigration” - COM (2004) 412 final; 
(2) First Annual Report on Migration a nd Integration - COM(2004) 508 final; 
(3) Communication from the Comm ission on immigration, integr ation and employment - 
COM(2003) 336 final; 
(4) Communication from the Commission on integr ating migration issues in the EU's 
relations with third count ries - COM(2002) 703 final. 
 
SL 14   SL C. Studies: 
(1) Studies on labour migration, Migration Research Group, Ham burg Institute for 
International Economics (HWWA), Germany;  papers prepared for the European 
Commission, DG Employment and Social  Affairs, June 2004, available at: 
http://europa.eu.int/comm/employment_soc ial/employment_analysis/immigr_new_stu
d_en.htm . The papers examine best practice rega rding recruitment of labour migrants, 
projecting future labour needs and labour mark et integration in the European countries 
as well as in other industrialised countri es. They were prepared by experts from the 
MRG, in cooperation with the Migration Policy Institute, Washington DC. 
(2) Admission of third-country nationals for paid  employment or self-employed activity, 
European Commission, Directorate General for Justice and Home Affairs, 2001, ISBN 
92-894-1689-0. The study, undertaken by Ecot ec Research and Consulting Limited 
between November 1999 and May 2000, anal ysed and compared the legal and 
administrative frameworks in the EU-15 concerning the admissi on of third-country 
nationals to the EU Member States for the purposes of paid employment and self-
employment.