(3)Poročilo o državi za Belgijo za leto 2018 je bilo objavljeno 7. marca 2018. V njem so bili ocenjeni napredek Belgije pri izvajanju priporočil za posamezne države, ki jih je Svet sprejel 11. julija 2017, nadaljnje ukrepanje po priporočilih, sprejetih v prejšnjih letih, in napredek pri doseganju njenih nacionalnih ciljev iz strategije Evropa 2020.

(2)Belgija bi morala kot država članica, katere valuta je euro, in zaradi tesne medsebojne povezanosti gospodarstev v ekonomski in monetarni uniji zagotoviti, da v celoti in pravočasno izvede priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja, ki je izraženo v priporočilih 1 do 3 spodaj.

(1)Komisija je 22. novembra 2017 sprejela letni pregled rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2018. Pri tem je ustrezno upoštevala evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je na zasedanju 22. marca 2018 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda rasti. Komisija je 22. novembra 2017 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Belgije ni opredelila kot ene od držav članic, za katere bo opravljen poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta glede ekonomske politike euroobmočja, ki ga je Evropski svet potrdil na zasedanju 22. marca 2018. Svet je priporočilo o ekonomski politiki euroobmočja (v nadaljnjem besedilu: priporočilo za euroobmočje) sprejel 14. maja 2018.

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik in zlasti člena 5(2) Uredbe,

(4)Belgija je 27. aprila 2018 predložila nacionalni program reform za leto 2018 in program za stabilnost za leto 2018. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

(5)Ustrezna priporočila za posamezne države so bila obravnavana pri načrtovanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov za obdobje 2014–2020. Kot je predvideno v členu 23 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta, lahko Komisija od države članice zahteva, da pregleda svoj partnerski sporazum in ustrezne programe ter predlaga njihove spremembe, kadar je to potrebno za podporo izvajanju ustreznih priporočil Sveta. Komisija je zagotovila dodatne podrobnosti o tem, kako bo uporabila to določbo, v smernicah o uporabi ukrepov za povezovanje uspešnosti evropskih strukturnih in investicijskih skladov z dobrim gospodarskim upravljanjem.

(6)Za Belgijo trenutno veljata preventivni del Pakta za stabilnost in rast ter pravilo glede dolga. Vlada v programu za stabilnost za leto 2018 načrtuje postopno izboljšanje nominalnega salda s primanjkljaja v višini 1,0 % BDP v letu 2017 na presežek v višini 0,1 % BDP v letu 2021. Srednjeročni proračunski cilj, določen kot strukturno uravnotežen proračunski položaj, naj bi bil dosežen do leta 2020. Vendar preračunani strukturni saldo še vedno kaže, da bo imela država v letu 2020 primanjkljaj v višini 0,2 %. Potem ko je dolg sektorja država kot odstotek BDP v letu 2014 dosegel najvišjo vrednost pri približno 107 % BDP in se nato v letu 2017 zmanjšal na približno 103 % BDP, naj bi se v skladu s programom za stabilnost za leto 2018 do leta 2021 zmanjšal na 94,6 %. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te proračunske projekcije, je verjeten. Vendar ukrepi, potrebni za doseganje ciljev glede primanjkljaja od leta 2019 naprej, niso bili opredeljeni, kar v skladu s pomladansko napovedjo Komisije iz leta 2018 in ob nespremenjenih politikah prispeva k predvidenemu poslabšanju strukturnega salda v letu 2019.

(7)Komisija je 23. maja 2018 izdala poročilo v skladu s členom 126(3) PDEU, ker Belgija v letu 2017 ni dosegla zadostnega napredka pri izpolnjevanju referenčnega merila glede zmanjšanja dolga. Po oceni vseh relevantnih dejavnikov v poročilu zaradi pomanjkanja dovolj zanesljivih dokazov za sklep o obstoju znatnega odklona v Belgiji v letu 2017 ter v letih 2016 in 2017 skupaj ni bilo mogoče dokončno skleniti, ali je merilo glede dolga, kot je opredeljeno v Pogodbi in Uredbi (ES) št. 1467/1997, izpolnjeno. Komisija bo ponovno ocenila skladnost na podlagi naknadnih podatkov za leto 2018, ki bodo sporočeni spomladi 2019.

(8)Program za stabilnost za leto 2018 kaže, da je učinek varnostnih ukrepov v letu 2017 na proračun znaten, ter vsebuje ustrezne podatke o obsegu in naravi teh dodatnih proračunskih stroškov. Po mnenju Komisije so upravičeni dodatni odhodki za varnostne ukrepe v letu 2017 znašali 0,04 % BDP. Določbe členov 5(1) in 6(3) Uredbe (ES) št. 1466/97 upoštevajo te dodatne odhodke, saj je resnost teroristične grožnje izreden dogodek, njegov učinek na belgijske javne finance je znaten in njihova vzdržnost ne bo ogrožena, če se dovoli začasen odklon od prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja. Zato je bila zaradi teh dodatnih stroškov zahtevana prilagoditev za dosego srednjeročnega proračunskega cilja za leto 2017 znižana.

(9)Svet je 11. julija 2017 Belgiji priporočil, naj zagotovi, da nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov v letu 2018 ne bo presegla 1,6 %, kar ustreza letni strukturni prilagoditvi v višini 0,6 % BDP. Hkrati je bilo navedeno, da bo treba pri oceni osnutka proračunskega načrta za leto 2018 in poznejši oceni proračunskih rezultatov za leto 2018 ustrezno upoštevati cilj doseganja fiskalne naravnanosti, ki prispeva tako h krepitvi trenutnega okrevanja kot tudi k zagotavljanju vzdržnosti javnih financ. Na podlagi ocene Komisije glede moči okrevanja v Belgiji, pri kateri so bili ustrezno upoštevani izzivi države glede vzdržnosti in ki je bila izvedena v okviru mnenja Komisije o osnutku proračunskega načrta države, ni treba upoštevati nobenih dodatnih elementov v zvezi s tem. Na podlagi pomladanske napovedi Komisije iz leta 2018 obstaja v letu 2018 ter v letih 2017 in 2018 skupaj tveganje znatnega odklona od priporočene prilagoditvene poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja.

(10)V letu 2019, ko naj bi bil delež javnega dolga Belgije nad 60 % BDP in naj bi proizvodna vrzel predvidoma znašala 0,4 %, nominalna stopnja rasti neto primarnih javnofinančnih odhodkov ne bi smela preseči 1,8 %, kar je v skladu s strukturno prilagoditvijo v višini 0,6 % BDP, kot izhaja iz matrike zahtev v okviru Pakta za stabilnost in rast. Ob nespremenjenih politikah obstaja v letu 2019 ter v letih 2018 in 2019 skupaj tveganje znatnega odklona od te zahteve. Po napovedi Belgija v letih 2018 in 2019 na prvi pogled ne bo izpolnjevala pravila glede dolga. Na splošno Svet meni, da bi bilo treba z letom 2018 sprejeti potrebne ukrepe, da se zagotovi skladnost z določbami Pakta za stabilnost in rast. Uporaba morebitnih nepričakovanih koristi za nadaljnje zmanjševanje dolga sektorja država bi bila preudarna.

(11)Vzdržnost javnih financ je še naprej izziv. Pokojninske reforme, ki so bile izvedene leta 2015, so bile pomemben korak k obravnavanju tveganj, povezanih z dolgoročnim staranjem prebivalstva, vendar poročilo o staranju prebivalstva za leto 2018 kaže na povečanje s staranjem povezanih dolgoročnih odhodkov za pokojnine in dolgotrajno oskrbo, ki je znatnejše, kot je bilo pričakovano. Odhodki za pokojnine naj bi se do leta 2070 povečali za 2,9 odstotne točke BDP v primerjavi s povečanjem za 1,3 odstotne točke iz predhodne posodobitve in zmanjšanjem za povprečno 0,1 odstotne točke BDP za euroobmočje. V zvezi s tem bi lahko celovito izvajanje vladnega reformnega načrta prispevalo k obravnavanju teh tveganj. Do leta 2070 naj bi se povečali tudi odhodki za dolgotrajno oskrbo, in sicer z 2,3 % BDP, kar je že nad povprečjem EU, na 4,0 % BDP. Z zmanjšanjem razdrobljenosti pri organizaciji dolgotrajne oskrbe, ki je posledica porazdelitve pristojnosti med različnimi upravnimi ravnmi, se lahko poveča učinkovitost porabe na tem področju.

(12)V zvezni državi članici, kot je Belgija, kjer je bil velik del pristojnosti za odhodke prenesen na podnacionalne vlade, je učinkovito usklajevanje proračuna bistvenega pomena. Za izboljšanje notranjega usklajevanja ter prenos fiskalnega dela Pogodbe o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji („fiskalni pakt“) so zvezna vlada ter regionalne in občinske vlade leta 2013 sklenile sporazum o sodelovanju, da bi opredelile skupne in posamezne večletne fiskalne poti, ki naj bi jih spremljal visoki svet za finance. Dosežen je bil dogovor o posameznih fiskalnih ciljih, ki jih je treba doseči do leta 2020, kar je pozitiven korak. Vendar še vedno ni formalnega dogovora o letnih fiskalnih ciljih na vseh ravneh države. Napredek je bil dosežen pri vzpostavitvi zadostnih zaščitnih ukrepov v zvezi z neodvisnostjo visokega sveta za finance.

(13)Obstajajo možnosti, da se omejitvi porabe pripiše večja vloga pri konsolidaciji javnih financ. Skupni javnofinančni odhodki kot delež BDP so nad povprečjem euroobmočja. Kljub potencialu za dolgoročno spodbujanje rasti so javne naložbe glede na evropske standarde nizke, zlasti v razmerju do skupnih javnofinančnih odhodkov. Javni kapital je nizek, poslabšala pa se je tudi kakovost javne infrastrukture. Pregledi odhodkov lahko prispevajo k pametnejši razporeditvi odhodkov in podprejo rasti prijazno konsolidacijo. Na regionalni ravni le Flandrija namerava v svoj proračunski postopek uvesti pristop s pregledom porabe. Poleg tega trenutno za nobeno raven države ne veljajo pravila o domačih odhodkih, razen zgornje meje porabe za zdravstvo. To je v nasprotju z vse pogostejšim sprejetjem takih pravil po vsej EU in preprečuje konsolidacijo javnih financ na podlagi porabe. Poleg tega se prispevki v belgijski sistem zajamčenih vlog ne vlagajo v ločenem portfelju sredstev z nizkim tveganjem.

(14)Iz porazdelitve zadolženosti in sredstev belgijskih gospodinjstev so kljub njihovem na splošno ugodnem finančnem položaju razvidne nekatere ranljivosti. Zaradi daljšega obdobja hitrejše rasti cen stanovanj v primerjavi z rastjo razpoložljivega dohodka gospodinjstev in skoraj mehaničnega povečanja njihove zadolženosti je njihov finančni položaj ranljivejši. Kljub sprejetim ukrepom za obravnavanje povečanja makrobonitetnega tveganja bodo tveganja za finančno stabilnost zaradi zapletenega nacionalnega makrobonitetnega odločanja morda ostala neobravnavana. Cene stanovanj se trenutno zdijo nekoliko previsoko ocenjene.

(15)Kot je navedeno v priporočilu za euroobmočje za leto 2018, je boj proti agresivnemu davčnemu načrtovanju ključen za preprečevanje izkrivljanja konkurence med podjetji, zagotavljanje poštene obravnave davkoplačevalcev in zaščito javnih financ. Učinki prelivanja strategij davkoplačevalcev za agresivno davčno načrtovanje med državami članicami zahtevajo usklajeno delovanje nacionalnih politik za dopolnitev zakonodaje EU. Predhodni sistem odbitkov nominalnih obresti, ki je temeljil na stanju lastniškega kapitala, je bil nadomeščen s prirastnim sistemom. Novi sistem, ki ima enako prirastno osnovo kot ugodnost za rast in naložbe, ki je predlagana v okviru skupne osnove za davek od dohodkov pravnih oseb, bo omejen na prirastni lastniški kapital, izračunan na podlagi petletnega povprečja. Ta sprememba naj bi prispevala k proračunski nevtralnosti reforme davka od dohodkov pravnih oseb, hkrati pa naj bi obravnavala morebitno uporabo sistema pri agresivnem davčnem načrtovanju in vprašanje davčnih spodbud za zadolževanje. Odsotnost nekaterih posebnih pravil za preprečevanje zlorab je bila sicer zaskrbljujoča, vendar se zdaj pripravlja reforma okvira za preprečevanje zlorab, kar je pozitiven korak. To bo treba pozorno spremljati, da se zagotovi, da nova pravila obravnavajo vse relevantne oblike zlorabe. Komisija bo na podlagi nedavne izmenjave stališč nadaljevala konstruktivni dialog za boj proti strategijam davkoplačevalcev za agresivno davčno načrtovanje.

(16)Nedavna gospodarska rast je vključevala številna nova delovna mesta. Rast zaposlovanja je bila leta 2017 močna, stopnja brezposelnosti pa je zdaj blizu ravni pred krizo. Vendar Belgija v smislu stopnje zaposlenosti oseb, starih od 20 do 64 let (68,1 % leta 2017), ni na dobri poti, da bi dosegla svoj cilj iz strategije Evropa 2020, ki znaša 73,2 %. Pri udeležbi prikrajšanih skupin na trgu dela je bil dosežen omejen napredek, pri čemer sta neaktivnost in brezposelnost značilni predvsem za nizko usposobljene delavce, osebe z migrantskim ozadjem in starejše delavce, kar kaže na to, da vključitev na trg dela ovirajo tako strukturni dejavniki kot tudi dejavniki, specifični za posamezne skupine. Udeležba na trgu dela je še naprej slaba zlasti med osebami z migrantskim ozadjem, ki predstavljajo velik delež delovno sposobnega prebivalstva in posledično velik neizkoriščen potencial trga dela. Leta 2016 je stopnja zaposlenosti oseb, ki se niso rodile v EU, znašal 49,1 %, kar je več kot 20 odstotnih točk kot pri osebah, rojenih v Belgiji (razlika je bila še večja pri ženskah). Obstajajo nekateri dokazi, da aktivacijski ukrepi niso enako učinkoviti za vse skupine prebivalstva. Čeprav so bili sprejeti nekateri ukrepi za pomoč pri vključevanju novih priseljencev in boj proti diskriminaciji, je še vedno premalo usklajevanja na političnih področjih in ravneh, da bi se obravnaval izziv v zvezi z vključevanjem oseb z migrantskim ozadjem na trg dela. Poleg tega še vedno obstajajo velike regionalne razlike v uspešnosti na trgu dela.

(17)Kljub prizadevanjem za zmanjšanje davčnega primeža stroškov dela so negativne spodbude za delo za nekatere skupine, kot so enočlanska gospodinjstva s povprečno plačo in prejemniki drugega dohodka v gospodinjstvu, še vedno visoke. Kljub predhodnim ukrepom je bil davčni primež za enočlanska gospodinjstva s povprečno plačo leta 2016 med najvišjimi v EU. Med najvišjimi v EU je tudi past brezposelnosti za osebe z nizkimi dohodki (67 % povprečne plače za enočlanska gospodinjstva). Poleg tega še vedno obstajajo visoki odvračilni davčni ukrepi za prejemnike drugega dohodka v gospodinjstvu, zlasti ženske.

(18)Stopnja prostih delovnih mest je med najvišjimi v EU, kar kaže na velika neskladja med ponudbo znanj in spretnosti ter povpraševanjem po njih, ki so med drugim povezana z dejavniki, kot sta nizka mobilnost in nezadostno znanje jezikov v bruseljski regiji. Udeležba v vseživljenjskem učenju ostaja nizka. Da bi se ljudje lažje soočali s prehodi, bi se morali posamezniki in delodajalci bolj zavezati stalnemu vseživljenjskemu učenju.

(19)Določen napredek je bil dosežen na področju enakih možnosti za sodelovanje v kakovostnem izobraževanju in poklicnem usposabljanju, saj skupnosti postopno uvajajo šolske reforme. Vendar kljub dobrim povprečnim rezultatom na mednarodni ravni še vedno obstajajo dolgotrajne velike razlike v izobraževanju. Učni rezultati 15-letnih učencev kažejo znatne razlike, ki so povezane s socialno-ekonomskim ozadjem in migrantskim statusom. Razlike v uspešnosti med skupnostmi ter premajhna zastopanost prikrajšanih skupin med najuspešnejšimi na področju znanosti, bralne pismenosti in matematike so zaskrbljujoče. Velike razlike v uspešnosti med šolami spremljajo neenake možnosti za izobraževanje. Kljub visokemu deležu diplomantov s terciarno izobrazbo je mogoče opaziti neenakosti pri dostopu do kakovostnega izobraževanja, pomanjkanje strokovno usposobljene delovne sile in regionalne razlike. Delež diplomantov na področju znanosti, tehnologije in matematike je med najnižjimi v EU, pomanjkanje strokovno usposobljene delovne sile na teh področjih pa bi lahko znatno oviralo rast in inovacije. Pomanjkanje učiteljev je zaskrbljujoče, vendar reforme na tem področju napredujejo počasi. Prilagoditi bi bilo treba stalni poklicni razvoj učiteljev. Tako flamska kot tudi francosko govoreča skupnost sta se lotili pomembnih reform izobraževalnega sistema. Njihovo izvajanje se načrtuje v naslednjem desetletju in pozneje. Vendar je bila ob koncu leta 2017 sprejeta odločitev, da se preloži začetek veljavnosti ključnih ukrepov. Učinek reform in ukrepov bo v veliki meri odvisen od njihovega učinkovitega izvajanja in spremljanja.

(20)Za odpravo omejevalnega regulativnega okvira na področju storitev so bile izvedene zgolj omejene reforme. Flandrija je ukinila zakon o ustanovitvi določenih obrtnih poklicev. Kljub temu je stopnja regulacije pri nekaterih poklicnih storitvah še vedno visoka. Zaradi tega je konkurenca v teh sektorjih umirjena, stopnja vstopa novih podjetij na trg pa nizka. V gradbenem sektorju so uvedeni horizontalni sistemi dovoljenj za dostop do gradbenega trga, gradbena dovoljenja pa so kljub ukrepom, sprejetim v zadnjih letih, še vedno zapletena. Stopnje odhodov v belgijskem gradbenem sektorju so znatno pod povprečjem EU, kar lahko kaže na nezadostno konkurenco v sektorju. To vpliva tudi na izvajanje pomembnih infrastrukturnih projektov. Obstajajo tudi pomembne omejitve pri storitvah železniškega in cestnega prometa. Nizka rast produktivnosti belgijskega gospodarstva je v veliki meri posledica nizke rasti produktivnosti v storitvenem sektorju. Poleg tega regulativne omejitve negativno vplivajo na uporabnike teh storitev, zlasti v proizvodnem sektorju. Temeljitejše strukturne reforme ključnih storitvenih sektorjev bi spodbudile rast produktivnosti, ki je bistvenega pomena za zagotovitev prihodnje rasti in dolgoročne vzdržnosti javnih financ.

(21)Omejen napredek je bil dosežen tudi pri izboljšanju delovanja maloprodajnega sektorja. Kljub nedavnim reformam regulativne omejitve še vedno vplivajo na uspešnost sektorja in odvračajo od naložb. Cene za številne kategorije izdelkov so še vedno višje kot v sosednjih državah. Bolj bi si bilo treba prizadevati za ugodnejše poslovno okolje v smislu konkurence in naložb, da bi lahko imeli potrošniki večjo izbiro izdelkov po nižjih cenah. Komisija je aprila predlagala dobre prakse, da bi usmerila reforme držav članic v maloprodajnem sektorju.

(22)Uspešnost podjetništva v Belgiji je še vedno nizka kljub nekaterim reformam v zadnjih letih in nedavnim ukrepom, katerih učinek je treba še oceniti. Poslovna dinamika je nizka, saj je stopnja ustanavljanja podjetij še naprej med najnižjimi v Evropi in precej nižja od povprečja EU, nizka pa je tudi stopnja izstopa podjetij s trga. Poleg tega je upravno breme za podjetja še vedno veliko, zanj pa so značilni zapleteni postopki in nizka regulativna varnost.

(23)Belgija dosega povprečne rezultate na področju digitalnih javnih storitev. V primerjavi z njenim na splošno dobrim položajem pri razvoju digitalnega gospodarstva pri digitalnih javnih storitvah dosega povprečne rezultate. Zvezna ureditev Belgije predstavlja posebne izzive pri vzpostavitvi usklajenih storitev e-uprave po vsej državi. Različni sistemi, ki niso nujno interoperabilni, povzročajo izgube zaradi neskladnosti. Še vedno obstajajo resni pomisleki o pravosodnem sistemu, zlasti glede zapoznelih ukrepov, digitalizacije ter zanesljivosti, primerljivosti in enotnosti podatkov o sodiščih. Uvedba pobud za digitalizacijo nekaterih sodnih storitev, kot je e-box ali e-deposit, na vseh sodiščih je v zaostanku. Dokler se ta enotni kodni sistem ne uporablja na vseh sodiščih, podatki o učinkovitosti sodnih postopkov ne bodo dovolj zanesljivi in primerljivi.