P8_TC1-COD(2016)0365

Stališče Evropskega parlamenta, sprejeto v prvi obravnavi dne 27. marca 2019 z namenom sprejetja Uredbe (EU) …/… Evropskega parlamenta in Sveta o okviru za sanacijo in reševanje centralnih nasprotnih strank ter spremembi uredb (EU) št. 1095/2010, (EU) št. 648/2012 in (EU) 2015/2365

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije (1),

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),

ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (3),

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Finančni trgi so ključni za delovanje sodobnih gospodarstev. Bolj kot so povezani, večji je potencial za učinkovito razporeditev gospodarskih virov, kar bi lahko koristilo gospodarski uspešnosti. Vendar je za izboljšanje delovanja enotnega trga finančnih storitev pomembno, da so vzpostavljeni postopki za obravnavanje nedelovanja trga in zagotavljanje , da če se finančna institucija ali infrastruktura finančnega trga, ki deluje na tem trgu, srečuje s finančnimi težavami ali je pred propadom, tak dogodek ne destabilizira celotnega finančnega trga in ne škoduje rasti v širšem gospodarstvu. Centralne nasprotne stranke (v nadaljnjem besedilu: CNS) so ključne komponente finančnih trgov, ki posredujejo med udeleženci, tako da delujejo kot kupec za vsakega prodajalca in prodajalec za vsakega kupca, ter imajo osrednjo vlogo pri obdelavi finančnih transakcij in upravljanju izpostavljenosti različnim tveganjem, povezanim z navedenimi transakcijami. CNS z enega mesta vodijo obdelavo transakcij in pozicij nasprotnih strank ter poravnavajo obveznosti, ustvarjene s transakcijami, od članov pa prejemajo ustrezno zavarovanje v obliki kritja in prispevkov v jamstvene sklade.

(2) Centralne nasprotne stranke (v nadaljnjem besedilu: CNS) so ključne komponente globalnih finančnih trgov, ki posredujejo med udeleženci, tako da delujejo kot kupec za vsakega prodajalca in prodajalec za vsakega kupca, ter imajo osrednjo vlogo pri obdelavi finančnih transakcij in upravljanju izpostavljenosti različnim tveganjem, povezanim z navedenimi transakcijami. CNS z enega mesta vodijo obdelavo transakcij in pozicij nasprotnih strank ter poravnavajo obveznosti, ustvarjene s transakcijami, od članov pa zahtevajo ustrezno zavarovanje v obliki kritja in prispevkov v jamstvene sklade.

(3) Povezovanje finančnih trgov Unije je pomenilo, da so se CNS, ki so sprva služile domačim potrebam in trgom, razvile v širša ključna vozlišča na finančnih trgih Unije. CNS z dovoljenjem v Uniji danes opravljajo kliring različnih razredov produktov, od izvedenih finančnih instrumentov in izvedenih finančnih instrumentov na blago, ki kotirajo na borzi ali na prostem trgu (OTC), do delnic, obveznic in drugih produktov, kot so repo posli. Svoje storitve prek nacionalnih meja zagotavljajo različnim finančnim in drugim institucijam v Uniji. Čeprav nekatere CNS z dovoljenjem v Uniji ostajajo osredotočene na domače trge, so vse sistemsko pomembne vsaj na domačih trgih.

(4) Ker je precej finančnega tveganja finančnega sistema Unije obravnavanega in skoncentriranega v CNS v imenu klirinških članov in njihovih strank, sta nujna učinkovitejša pravna ureditev in zanesljiv nadzor CNS. V skladu z Uredbo (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (4), ki je začela veljati avgusta 2012, morajo CNS upoštevati visoke bonitetne, organizacijske in poslovodske standarde. Naloga pristojnih organov je, da izvajajo popoln nadzor nad njihovimi dejavnostmi, pri čemer sodelujejo s kolegiji nadzornikov , v katerih so zadevni organi združeni za posebne naloge, ki so jim dodeljene. V skladu z zavezami, ki so jih voditelji G20 sprejeli od začetka finančne krize, se z Uredbo (EU) št. 648/2012 tudi zahteva, da mora centralni kliring za vse standardizirane izvedene finančne instrumente OTC opraviti CNS. Ko bo začela veljati obveznost centralnega kliringa izvedenih finančnih instrumentov OTC, se bosta obseg in razpon poslovanja CNS verjetno povečala, kar bi lahko prineslo dodatne izzive za strategije upravljanja tveganj CNS.

(5) Uredba (EU) št. 648/2012 je prispevala k večji odpornosti CNS in širših finančnih trgov na zelo različna tveganja, ki so obravnavana in skoncentrirana v CNS. Vendar z nobenim sistemom pravil in praks ni mogoče preprečiti nezadostnosti obstoječih sredstev pri upravljanju tveganj CNS, vključno z eno ali več neizpolnitvami obveznosti klirinških članov. Za finančne institucije, ki jim grozijo resne težave ali skorajšnji propad, bi se načeloma morali še naprej uporabljati običajni insolventni postopki. Kot pa je pokazala finančna kriza, lahko taki postopki, zlasti v obdobju dolgotrajne gospodarske nestabilnosti in negotovosti, zmotijo funkcije, ki so ključne za gospodarstvo, in tako ogrozijo finančno stabilnost. Običajni insolventni postopki za podjetja morda ne zagotavljajo vedno dovolj hitrega posredovanja ali ne dajejo ustrezne prednosti kontinuiteti kritičnih funkcij finančnih institucij za ohranitev finančne stabilnosti. Da bi se preprečile te negativne posledice običajnih insolventnih postopkov, je treba vzpostaviti poseben okvir reševanja za CNS.

(6) Kriza je poudarila tudi pomanjkanje ustreznih instrumentov za ohranitev kritičnih funkcij, ki jih zagotavljajo propadajoče finančne institucije. Poleg tega je pokazala pomanjkanje okvirov, ki bi omogočali sodelovanje in usklajevanje med organi, zlasti tistimi v različnih državah članicah ali jurisdikcijah, da se zagotovi hitro in odločno ukrepanje. Brez takih instrumentov ter ob pomanjkanju okvirov za sodelovanje in usklajevanje so bile države članice prisiljene finančne institucije reševati z denarjem davkoplačevalcev, da bi ustavile širjenje negativnih učinkov in zmanjšale paniko. Čeprav CNS niso bile neposredne prejemnice izredne javnofinančne pomoči med krizo, so bile posredne upravičenke ukrepov reševanja, sprejetih v zvezi z bankami, in zaščitene pred učinki, ki bi jih sicer nanje imele banke, ki niso izpolnjevale svojih obveznosti. Zato je potreben okvir za sanacijo in reševanje CNS, da se prepreči odvisnost od denarja davkoplačevalcev v primeru njihovega neurejenega propada. Tak okvir bi moral obravnavati tudi možnost, da je reševanje CNS potrebno tudi iz drugih razlogov in ne zgolj zaradi neizpolnjevanja obveznosti enega ali več klirinških članov.

(7) Cilj zanesljivega okvira za sanacijo in reševanje je zagotoviti, kolikor je mogoče, da CNS določijo ukrepe za okrevanje po finančnih težavah, ohraniti kritične funkcije CNS, ki propada ali bo verjetno propadla, ob prenehanju preostalih dejavnosti z običajnimi insolventnimi postopki ter ohraniti finančno stabilnost in hkrati čim bolj znižati stroške propada CNS za končne stranke in davkoplačevalce. Z okvirom za sanacijo in reševanje se dodatno krepi pripravljenost CNS in organov za blažitev finančnih težav ter zagotovitev dodatnega vpogleda organov v priprave CNS na scenarije izjemnih situacij. Organom zagotavlja tudi pooblastila, da se usklajeno pripravijo na morebitno reševanje CNS in obravnavajo CNS v upadu, s čimer prispeva k nemotenemu delovanju finančnih trgov.

(8) Trenutno ni usklajenih določb za sanacijo in reševanje CNS v Uniji. Nekatere države članice so že sprejele zakonodajne spremembe, s katerimi se od CNS zahteva, da pripravijo načrte sanacije, in s katerimi so uvedeni mehanizmi za reševanje propadajočih CNS. Poleg tega se zakoni in drugi predpisi, ki urejajo insolventnost CNS, med državami članicami vsebinsko in postopkovno zelo razlikujejo. Odsotnost skupnih pogojev, pooblastil in postopkov za sanacijo in reševanje CNS, verjetno predstavlja oviro za nemoteno delovanje notranjega trga in otežuje sodelovanje med nacionalnimi organi pri obravnavanju propada CNS in uporabi ustreznih mehanizmov za porazdelitev izgub med njene člane v Uniji in na svetovni ravni. To velja zlasti takrat, ko organi zaradi različnih pristopov nimajo enake stopnje obvladovanja ali enake zmožnosti za reševanje CNS. Navedene razlike med shemami za sanacijo in reševanje lahko različno vplivajo na CNS in njihove člane v državah članicah, s čimer lahko povzročajo izkrivljanje konkurence na notranjem trgu. Neobstoj skupnih pravil in instrumentov za obravnavo težav ali propada v CNS lahko pri udeležencih vpliva na njihovo izbiro za opravljanje kliringa, pri CNS pa na izbiro kraja njihovega sedeža, kar CNS preprečuje, da bi v celoti izkoristile svoje temeljne svoboščine na enotnem trgu. To pa bi lahko udeležence odvračalo od čezmejnega dostopa do CNS na notranjem trgu in oviralo nadaljnje povezovanje na kapitalskih trgih Evrope. Skupna pravila za sanacijo in reševanje v vseh državah članicah so zato nujna za zagotovitev, da CNS pri uveljavljanju svojih svoboščin na notranjem trgu niso omejene s finančno zmogljivostjo držav članic in njihovih organov za upravljanje njihovega propada.

(9) Pregled regulativnega okvira za banke in druge finančne institucije, ki je potekal zaradi krize, in zlasti povečanje kapitalskih in likvidnostnih rezerv bank, boljši instrumenti za makrobonitetne politike ter izčrpna pravila o sanaciji in reševanju bank so zmanjšali verjetnost prihodnjih kriz ter povečali odpornost vseh finančnih institucij in tržnih infrastruktur, vključno s CNS, proti gospodarskim napetostim, ki so lahko posledica sistemskih motenj ali dogodkov, značilnih za posamezne institucije. Od 1. januarja 2015 se v vseh državah članicah uporablja shema za sanacijo in reševanje bank v skladu z Direktivo 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (5).

(10) Pristojni organi in organi za reševanje bi morali graditi na pristopu za sanacijo in reševanje bank ter biti pripravljeni in imeti na voljo ustrezne instrumente za sanacijo in reševanje v razmerah, ki vključujejo propad CNS. Vendar se tveganja, povezana z bankami in CNS, zaradi njihovih različnih funkcij in poslovnih modelov razlikujejo. Zato so potrebni posebni instrumenti in pooblastila za scenarije propada CNS, ki jih povzroči propad klirinških članov CNS ali dogodki, ki niso povezani z neizpolnitvijo obveznosti.

(11) Uredbo je treba nujno uporabiti, da se dopolni in nadgradi pristop, uveden z Uredbo (EU) št. 648/2012, ki določa enotne bonitetne zahteve za CNS. Določitev zahtev za sanacijo in reševanje v Direktivi bi lahko povzročila nedoslednosti, saj bi se lahko na področju, ki je sicer urejeno s pravom Unije, ki se uporablja neposredno, in na katerem je vse bolj značilno čezmejno zagotavljanje storitev CNS, sprejeli različni nacionalni zakoni. Zato je primerno, da se sprejmejo tudi enotna pravila o sanaciji in reševanju CNS, ki se uporabljajo neposredno.

(12) Za zagotovitev skladnosti z veljavno zakonodajo Unije na področju finančnih storitev in čim večje finančne stabilnosti v Uniji bi se morala ureditev za sanacijo in reševanje uporabljati za vse CNS, za katere veljajo bonitetne zahteve iz Uredbe (EU) št. 648/2012, ne glede na to, ali imajo dovoljenje za opravljanje bančnih storitev. Profili tveganja, povezani z alternativnimi korporacijskimi strukturami, so sicer lahko različni, vendar ta uredba obravnava CNS kot neodvisne subjekte v kakršni koli skupinski ali tržni strukturi in zagotavlja, da je načrt za sanacijo in reševanje CNS samostojen, ne glede na strukturo skupine CNS . To zlasti velja za zahteve, da se na ravni subjekta zadržijo zadostna finančna sredstva za obvladovanje primera neizpolnitve obveznosti ali primera, ki ni povezan z neizpolnitvijo obveznosti.

(13) Države članice bi morale za zagotovitev, da se ukrepi za reševanje sprejemajo učinkovito in uspešno ter v skladu s cilji reševanja, imenovati javne upravne organe ali organe s pooblastili na področju javnega upravljanja, ki opravljajo funkcije in naloge, povezane z reševanjem. Države članice bi morale tudi zagotoviti, da so navedenim organom za reševanje dodeljena ustrezna sredstva. Če država članica določi organ, odgovoren za bonitetni nadzor CNS, kot organ za reševanje, bi bilo treba za ločevanje nadzorne funkcije in funkcije reševanja zagotoviti neodvisnost postopka odločanja in vzpostaviti vse potrebne ureditve, da bi se preprečila morebitna navzkrižja interesov in tveganje regulativnega popuščanja.

(14) Glede na posledice, ki jih lahko imajo propad CNS in poznejši ukrepi za finančni sistem in gospodarstvo države članice, in glede na možno skrajno potrebo po uporabi javnih sredstev kot zadnjo možnost za reševanje krize bi morala finančna ministrstva ali druga ustrezna ministrstva v državah članicah dovolj zgodaj tesno sodelovati v postopku sanacije in reševanja.

(15) Ker CNS pogosto zagotavljajo storitve v Uniji, je za učinkovito sanacijo in reševanje potrebno sodelovanje med pristojnimi organi in organi za reševanje znotraj kolegijev za nadzor in reševanje, zlasti v fazah priprave na sanacijo in reševanje. To vključuje oceno načrtov sanacije, ki jih razvije CNS, oceno načrtov reševanja, ki jih pripravi organ za reševanje CNS , ter odpravo morebitnih ovir za rešljivost.

(16) Pri reševanju CNS bi bilo treba doseči ravnotežje med potrebo po postopkih, ki upoštevajo nujnost situacije in omogočajo učinkovite, poštene in pravočasne rešitve ter potrebo po zaščiti finančne stabilnosti v vseh državah članicah, kjer CNS zagotavlja storitve. Organi, na katerih področja pristojnosti bi vplival propad CNS, bi si morali za dosego teh ciljev izmenjevati mnenja v kolegiju za reševanje. Podobno bi morali biti za zagotovitev redne izmenjave mnenj in sodelovanja z zadevnimi organi tretjih držav ti povabljeni, da v kolegijih za reševanje po potrebi sodelujejo kot opazovalci. Organi bi morali vedno upoštevati vpliv svojih odločitev na finančno stabilnost v državah članicah, kjer so dejavnosti CNS ključne ali pomembne za lokalne finančne trge, med drugim tudi tam, kjer so klirinški člani ter kjer so vzpostavljeni povezana mesta trgovanja in infrastrukture finančnih trgov.

(16a) Glede na čezmejno globalno naravo delovanja nekaterih CNS lahko imajo odločitve organov za reševanje ekonomske in fiskalne učinke v drugih jurisdikcijah. Take čezmejne posledice bi bilo treba v situacijah, ko pride do sanacije in reševanja, v kar se da razumni meri upoštevati, hkrati pa upoštevati tudi suverenost fiskalnih organov v drugih jurisdikcijah.

(17) Organ ESMA bi moral za pripravo svojih odločitev v zvezi z nalogami, ki so mu dodeljene, ter zagotovitev celovite vključenosti organa EBA in njegovih članov v njihovo pripravo ustanoviti notranji odbor za reševanje ter zadevne pristojne organe EBA povabiti k sodelovanju v njem kot opazovalci.

(18) Organi bi morali za učinkovito in sorazmerno obravnavo morebitnega propada CNS pri izvajanju svojih pooblastil za sanacijo in reševanje upoštevati več dejavnikov, kot so narava poslovanja CNS, pravna in organizacijska struktura, profil tveganja, velikost, pravni status in medsebojna povezanost s finančnim sistemom. Organi bi morali tudi upoštevati, ali bi lahko njen propad in poznejše prenehanje v običajnem insolventnem postopku znatno negativno vplivala na finančne trge, druge finančne institucije ali širše gospodarstvo.

(19) Za učinkovito obravnavo propadajočih CNS bi morali biti organi pooblaščeni za uvedbo pripravljalnih ukrepov v zvezi s CNS. Določiti bi bilo treba minimalni standard glede vsebine in informacij, ki jih je treba vključiti v načrte sanacije, za zagotovitev, da imajo vse CNS v Uniji dovolj podrobne načrte za sanacijo, če bi se znašle v finančnih težavah. Takšni načrti bi morali obravnavati ustrezen niz scenarijev, ki bi predvideli tako sistemske težave kot težave, specifične za CNS . Scenariji bi morali obravnavati težavne situacije, ki bi bile skrajnejše od tistih, ki se uporabljajo za redno testiranje izjemnih situacij iz poglavja XII Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 153/2013, in hkrati verjetne, na primer propad več kot dveh klirinških članov, do katerih ima CNS največje izpostavljenosti, ter ene ali več drugih CNS. Načrt sanacije bi moral biti del pravil delovanja CNS, ki so pogodbeno dogovorjena s klirinškimi člani. Navedena pravila delovanja bi morala vsebovati tudi določbe za zagotovitev izvršljivosti sanacijskih ukrepov, predstavljenih v načrtu, v vseh scenarijih. Načrti sanacije ne bi smeli predvideti dostopa do izredne javnofinančne pomoči ali izpostaviti davkoplačevalcev tveganju izgube.

(19a) Načrti sanacije bi morali zagotavljati ustrezne spodbude za CNS, klirinške člane in stranke, da bi preprečili dodatno poslabšanje razmer in spodbujali sodelovalno ravnanje. Da bi bila struktura spodbud verodostojna, bi bilo treba za odstopanja od načrta sanacije pridobiti odobritev pristojnega organa.

(20) CNS bi morale pripraviti in redno posodabljati svoje načrte sanacije. ▌V tem primeru bi se morala faza sanacije začeti, ko se bistveno poslabša finančno stanje CNS ali ko se pojavi tveganje za kršitev njenih bonitetnih zahtev na podlagi Uredbe (EU) št. 648/2012. To bi moralo biti navedeno v zvezi z okvirom kvalitativnih ali kvantitativnih kazalnikov, vključenih v načrt sanacije.

(20a) Načrti sanacije bi morali zagotoviti, da se z zaporedno uporabo instrumentov za sanacijo ustrezno uravnava porazdelitev izgub med CNS, klirinškimi člani in njihovimi strankami. Načeloma bi bilo treba izgube porazdeliti med CNS, klirinške člane in njihove stranke glede na njihovo sposobnost za obvladovanje tveganj. Namen tega je predhodno ustvariti premišljene spodbude in zagotoviti pravično porazdelitev izgub, na tej podlagi pa bi morala biti tudi porazdelitev izgub, ki niso povezane z neizpolnitvijo obveznosti, sorazmerna s stopnjo odgovornosti vsakega udeleženega deležnika. Z načrti sanacije bi bilo treba zagotoviti, da se izgube v primerih neizpolnjevanja obveznosti ter še zlasti v primerih, ki niso povezani z neizpolnjevanjem obveznosti, najprej krijejo iz kapitala CNS. Določiti bi bilo treba, da znatne izgube krijejo klirinški člani, preden se uporabijo instrumenti za porazdelitev izgub med stranke.

(21) CNS bi morala svoj načrt sanacije predložiti pristojnim organom in nadzornemu kolegiju, ustanovljenemu na podlagi Uredbe (EU) št. 648/2012, v celovito oceno, ki se sprejme s skupno odločitvijo kolegija. V oceni bi moralo biti navedeno, ali je načrt izčrpen in ali tudi v obdobjih resnih finančnih težav omogoča pravočasno obnovitev sposobnosti uspešnega poslovanja CNS.

(22) Načrti sanacije bi morali izčrpno določati ukrepe, ki bi jih CNS sprejela za obravnavo morebitnih neizravnanih neporavnanih obveznosti, nepokritih izgub, likvidnostnega primanjkljaja ali kapitalske neustreznosti, ter ukrepe za obnovitev morebitnih izčrpanih predhodno namenjenih finančnih sredstev in ureditev v zvezi z likvidnostjo, da CNS obnovi sposobnost uspešnega poslovanja in še naprej izpolnjuje zahteve za pridobitev dovoljenja, v ta namen pa bi morali vključevati tudi zadostno sposobnost za kritje izgub . Predvideni instrumenti bi morali biti celoviti. Vsak instrument bi moral biti zanesljiv in pravočasen ter temeljiti na trdni pravni podlagi. Oblikovati bi bilo treba primerne spodbude za delničarje in člane CNS ter njihove stranke, da nadzorujejo tveganje, ki ga vnašajo ali so mu izpostavljeni v sistemu, spremljajo dejavnosti prevzemanja in upravljanja tveganja CNS ter sodelujejo v postopku upravljanja neizpolnjenih obveznosti.

(22a) V načrtih sanacije bi morali biti izrecno določeni ukrepi, ki jih mora CNS izvesti v primeru kibernetskih napadov, ko bi lahko prišlo do znatnega poslabšanja njenega finančnega stanja ali ko obstaja tveganje kršitve njenih bonitetnih zahtev iz Uredbe (EU) št. 648/2012.

(23) CNS bi morale zagotoviti, da so načrti nediskriminacijski in uravnoteženi v smislu učinkov in spodbud, ki jih ustvarjajo. Klirinških članov ali strank ne bi smeli nesorazmerno postavljati v slabši položaj. CNS bi morale v skladu z Uredbo (EU) št. 648/2012 zlasti zagotoviti, da imajo njihovi klirinški člani omejene izpostavljenosti do CNS. CNS bi morale zagotoviti, da so vsi zadevni deležniki vključeni v pripravo načrta sanacije, z njihovo vključitvijo v odbor za tveganja CNS, odvisno od primera, in z ustreznim posvetovanjem . Ker lahko pričakujemo, da bodo imeli deležniki različna mnenja, bi morale CNS vzpostaviti jasne postopke za obravnavo različnih mnenj delničarjev ter morebitnih nasprotij interesov med deležniki in CNS.

(23a) CNS bi morale zagotoviti, da se strankam klirinških članov, ki niso v zaostanku z izpolnitvijo obveznosti, izplačajo ustrezna nadomestila, če se njihova sredstva uporabijo v postopku sanacije.

(24) Glede na globalno naravo trgov, na katerih deluje CNS, je treba zagotoviti, da lahko CNS po potrebi uporabi možne načine sanacije za pogodbe ali sredstva, ki jih ureja pravo tretje države, ali za subjekte s sedežem v tretjih državah. Pravila delovanja CNS bi morala zato vključevati pogodbena določila , ki zagotavljajo to sposobnost .

(25) Kadar CNS ne predstavi ustreznega načrta sanacije, bi morali imeti pristojni organi možnost od nje zahtevati, naj sprejme ukrepe, ki so potrebni za odpravo bistvenih pomanjkljivosti v načrtu, da se okrepi poslovanje CNS in da lahko ta obnovi svoj kapital ali uskladi svoje poslovne knjige v primeru propada. Navedeno pooblastilo bi moralo pristojnim organom omogočati sprejetje preventivnih ukrepov, kolikor je to nujno za odpravo morebitnih pomanjkljivosti in torej za izpolnitev ciljev finančne stabilnosti.

(25a) Če je CNS v sanaciji uporabila instrumente za porazdelitev pozicij in izgub, ki presegajo kaskadni pristop iz Uredbe (EU) št. 648/2012, pri klirinških članih, ki izpolnjujejo svoje obveznosti, in njihovih strankah, ter posledično ni prešla v reševanje, bi moral pristojni organ imeti možnost, da po ponovni uskladitvi knjig od CNS zahteva, da članom izplača denarno nadomestilo za izgube ali, kjer je to ustrezno, od CNS zahteva, da izda lastniške instrumente, vezane na njene prihodnje dobičke.

(26) Načrtovanje reševanja je bistven del učinkovitega reševanja. Načrte bi moral pripraviti organ za reševanje CNS in bi jih morali skupaj odobriti ustrezni organi kolegija za reševanje. Organi bi morali imeti na voljo vse informacije, ki so potrebne za opredelitev kritičnih funkcij in zagotovitev njihovega nadaljnjega izvajanja. Pravila delovanja CNS, dogovorjena s klirinškimi člani na podlagi pogodbe, bi morala vsebovati določbe za zagotovitev, da lahko organi za reševanje izvršujejo ukrepe za reševanje, vključno s pozivom k denarnemu plačilu v okviru reševanja.

(27) Na podlagi ocene rešljivosti bi bilo treba organom za reševanje omogočiti, da neposredno ali posredno prek pristojnega organa zahtevajo spremembe pravne strukture in organizacije CNS, sprejetje potrebnih in sorazmernih ukrepov, da se zmanjšajo ali odpravijo bistvene ovire za uporabo instrumentov za reševanje ter zagotovitev rešljivosti zadevnih subjektov.

(28) Načrti reševanja in ocene rešljivosti so področja, na katerih vsakodnevno potrebo po nadzoru odtehta potreba po pospešitvi in zagotovitvi hitrih ukrepov prestrukturiranja za ohranitev kritičnih funkcij CNS in zaščito finančne stabilnosti. Če različni člani kolegija za reševanje niso soglasni glede odločitev, ki jih je treba sprejeti v zvezi z načrtom reševanja CNS, oceno rešljivosti CNS in odločitvijo za odstranitev morebitnih ovir zanjo, bi moral imeti organ ESMA posredniško vlogo v skladu s členom 19 Uredbe (EU) št. 1095/2010. Kljub temu bi morala obstajati možnost, da tako zavezujoče posredovanje organa ESMA prouči notranji odbor organa ESMA, saj so člani organa ESMA pristojni za zagotavljanje finančne stabilnosti in nadzor klirinških članov v več državah članicah. Nekateri pristojni organi na podlagi uredbe o EBA bi morali biti povabljeni k sodelovanju v navedenem notranjem odboru organa ESMA kot opazovalci, saj taki organi izvajajo podobne naloge na podlagi Direktive 2014/59/EU. Tako zavezujoče posredovanje ne bi smelo preprečevati nezavezujočega posredovanja v skladu s členom 31 Uredbe (EU) št. 1095/2010 v drugih primerih.

(29) ▌Glede na strukturo skupine, ki ji CNS pripada, je lahko nujno, da načrt sanacije CNS določa pogoje za začetek zagotavljanja prostovoljno dogovorjenih pogodbenih ali drugih zavezujočih odnosov, kot so jamstva nadrejene družbe ali dogovori o nadzoru in prenosu dobička in izgub , ali drugih oblik operativne podpore nadrejene družbe ali drugega subjekta skupine za CNS znotraj iste skupine. Preglednost take ureditve bi zmanjšala tveganja za likvidnost in solventnost subjekta v skupini, ki zagotovi podporo CNS v finančnih težavah. Vsako spremembo take ureditve bi bilo treba šteti za bistveno spremembo zaradi pregleda načrta sanacije.

(30) Glede na občutljivost informacij, ki jih vsebujejo načrti sanacije in reševanja, bi morale za navedene načrte veljati ustrezne določbe glede zaupnosti.

(31) Pristojni organi bi morali načrte sanacije in vse njihove spremembe posredovati zadevnim organom za reševanje, slednji pa bi morali načrte reševanja in vse njihove spremembe posredovati pristojnim organom, tako da bi bil vsak zadevni organ v celoti seznanjen z vsem.

(32) Za ohranitev finančne stabilnosti je nujno, da lahko pristojni organi ustavijo slabšanje finančnega in ekonomskega položaja CNS, preden ta doseže točko, na kateri organi nimajo na voljo druge možnosti, kot da jo rešijo ali ji ukažejo, naj spremeni poslovanje, če bi lahko s svojimi ukrepi škodovala splošni finančni stabilnosti. Zato bi bilo treba pristojnim organom dati pooblastila za zgodnje posredovanje, da se preprečijo ali čim bolj zmanjšajo negativni učinki na finančno stabilnost, ali v interesu strank, ki bi jih lahko CNS povzročila z izvajanjem nekaterih ukrepov. Pristojni organi bi morali poleg pooblastil, ki jih nacionalno pravo držav članic ali Uredba (EU) št. 648/2012 določa za okoliščine, ki se ne štejejo za zgodnje posredovanje, imeti tudi pooblastila za zgodnje posredovanje. Pravica do zgodnjega posredovanja vključuje pooblastilo za omejitev ali prepoved plačila za lastniške instrumente in instrumente, ki se obravnavajo kot lastniški, v največji možni meri, ne da bi to povzročilo neizpolnjevanja obveznosti, vključno z izplačilom dividend in odkupi vrednostnih papirjev s strani CNS, pa tudi pooblastilo za omejitev, prepoved ali zamrznitev vseh izplačil variabilnih plačil v skladu z Direktivo 2013/36/EU in smernicami EBA EBA/GL/2015/22, diskrecijskih pokojninskih pravic in odpravnin za vodstvo.

(33) V fazah sanacije in zgodnjega posredovanja bi morali delničarji v celoti ohraniti svoje pravice. Take pravice pa izgubijo , ko se za CNS začne izvajati reševanje. Pri reševanju bi bilo treba v največji možni meri omejiti ali prepovedati vsa plačila za lastniške instrumente in instrumente, ki se obravnavajo kot lastniški, vključno z izplačilom dividend in odkupi s strani CNS.

(34) Okvir za reševanje bi moral zagotoviti pravočasen začetek reševanja, preden CNS postane insolventna. Za CNS bi se moralo šteti, da propada ali bo verjetno propadla, kadar krši ali bo v bližnji prihodnosti verjetno kršila zahteve za nadaljnje dovoljenje, kadar njena sanacija ni uspešna pri obnovitvi njene sposobnosti uspešnega poslovanja, kadar so ali bodo verjetno v bližnji prihodnosti sredstva CNS postala nižja od njenih obveznosti, kadar CNS ni več ali verjetno v bližnji prihodnosti ne bo več sposobna plačevati svojih dolgov do roka zapadlosti ali kadar zaprosi za izredno javnofinančno pomoč. Vendar dejstvo, da CNS ne izpolnjuje vseh zahtev za dovoljenje, samo po sebi ne bi smelo upravičiti začetka reševanja. Da bi omogočili pravočasen začetek reševanja, bi moralo biti izpodbijanje odločitve organa za reševanje, da pospeši prehod od reševanja k sanaciji, možno le na podlagi stvarnih razlogov, če je bila odločitev v trenutku, ko je bila sprejeta, glede na informacije, ki so bile takrat zlahka dostopne, arbitrarna in nerazumna.

(35) Zagotovitev izredne likvidnostne pomoči centralne banke – če je taka pomoč na voljo – ne bi smela biti pogoj, ki dokazuje, da CNS je ali bo v bližnji prihodnosti postala nesposobna plačevati svoje zapadle obveznosti. Za ohranitev finančne stabilnosti, zlasti v primeru sistemskega pomanjkanja likvidnosti, državna jamstva za likvidnostna posojila, ki jih odobrijo centralne banke, ali državna jamstva za novoizdane obveznosti za odpravo resne motnje v gospodarstvu države članice ne bi smele sprožiti okvira za reševanje, če so izpolnjeni nekateri pogoji.

(36) Kadar CNS izpolnjuje pogoje za reševanje, bi moral imeti njen organ za reševanje na voljo usklajen sklop instrumentov in pooblastil za reševanje. Za njihovo izvajanje bi morali veljati skupni pogoji, cilji in splošna načela. Vendar bi morala biti uporaba dodatnih instrumentov in pooblastil organov za reševanje skladna z načeli in cilji reševanja. Zlasti uporaba takšnih instrumentov ali pooblastil ne bi smela vplivati na učinkovito reševanje čezmejnih skupin. Glede na cilj največjega možnega preprečevanja uporabe javnih sredstev in ob upoštevanju težav pri predvidevanju natančne narave resne krize, v kateri bi moral organ za reševanje ukrepati, nobenega instrumenta za reševanje ne bi smeli izključiti vnaprej. Da bi preprečili moralno tveganje in bolj bolje zaščitili davkoplačevalce, bi morali pristojni organi predhodno določiti jasne in celovite ukrepe za izterjavo kar največ teh sredstev od klirinških udeležencev.

(37) Zato bi morali biti glavni cilji reševanja zagotovitev kontinuitete kritičnih funkcij, preprečevanje negativnih učinkov na finančno stabilnost in zaščita javnih sredstev ▌.

(38) Kritične funkcije propadajoče CNS bi bilo treba ohraniti, po potrebi z njenim prestrukturiranjem in zamenjavo poslovodstva, kot delujoče podjetje z uporabo instrumentov za reševanje, ki v čim večji meri uporabljajo zasebna sredstva. Ta cilj bi bilo mogoče doseči s prodajo CNS ali njeno združitvijo s solventno tretjo osebo ali s prestrukturiranjem ali odpisom pogodb in obveznosti CNS s porazdelitvijo izgub in prenosom pozicij s članov z neizpolnjenimi obveznostmi na člane, ki niso v zaostanku z izpolnjevanjem obveznosti, ali z izvedbo dokapitalizacije CNS z odpisom njenih delnic ali odpisom in konverzijo njenega dolga v kapital. V skladu s ciljem ohranitve ključnih funkcij CNS bi moral organ za reševanje pred izvedbo zgoraj opisanih ukrepov razmisliti o zagotovitvi izpolnitve vseh obstoječih in neporavnanih pogodbenih obveznosti CNS, vključno zlasti z vsemi pogodbenimi obveznostmi klirinških članov, da izpolnijo pozive k denarnemu plačilu ali prevzamejo pozicije klirinških članov z neizpolnjenimi obveznostmi, bodisi z dražbo ali na druge dogovorjene načine iz pravilnika CNS, ter obstoječih in neporavnanih pogodbenih obveznosti, s katerimi so stranke, ki niso klirinški člani, zavezane kakršni koli obliki finančne pomoči . Organ za reševanje bi moral zagotoviti izpolnitev pogodbenih obveznosti v skladu z načinom njihove izterjave v običajnih insolventnih postopkih.

(39) Hitro in odločno ukrepanje je nujno, da se ohrani zaupanje v trg in čim bolj zmanjša širjenje negativnih učinkov. Ko so izpolnjeni pogoji za reševanje, bi moral organ za reševanje CNS takoj sprejeti ustrezen in usklajen ukrep za reševanje v javnem interesu. CNS lahko propade v okoliščinah, ki zahtevajo takojšen odziv ustreznega organa za reševanje. Navedeni organ bi torej moral imeti možnost sprejeti ukrep za reševanje, čeprav CNS izvaja sanacijske ukrepe oziroma ne da bi moral najprej uporabiti pooblastila za zgodnje posredovanje.

(40) Pri sprejemanju ukrepov za reševanje bi moral organ za reševanje CNS upoštevati ukrepe iz načrtov reševanja, razvitih v kolegiju za reševanje, in jim slediti, razen če ob upoštevanju okoliščin primera meni, da bodo cilji reševanja učinkoviteje doseženi s sprejetjem ukrepov, ki niso določeni v načrtih reševanja. Organ za reševanje bi moral kolegij za reševanje nemudoma obvestiti o ukrepih za reševanje, ki jih namerava izvesti, zlasti če taki ukrepi odstopajo od načrta.

(41) Poseganje v lastninske pravice bi moralo biti sorazmerno s tveganjem za finančno stabilnost. Instrumente za reševanje bi bilo zato treba uporabiti le za tiste CNS, ki izpolnjujejo pogoje za reševanje, zlasti kadar je treba uresničevati cilj finančne stabilnosti v javnem interesu. Ker lahko instrumenti in pooblastila za reševanje posegajo v pravice delničarjev, klirinških članov, njihovih strank in upnikov v širšem smislu , bi se morali ukrepi za reševanje sprejeti le, če je to potrebno zaradi javnega interesa, pri čemer bi moralo biti vsako poseganje v navedene pravice skladno z Listino. Zlasti kadar se upniki istega razreda v okviru ukrepov za reševanje obravnavajo različno, bi morale biti takšne razlike utemeljene z javnim interesom in sorazmerne z obravnavanimi tveganji ter ne bi smele biti niti neposredno niti posredno diskriminacijske na podlagi državljanstva.

(42) Prizadeti delničarji, klirinški člani in upniki ne bi smeli utrpeti večjih izgub, kot bi jih, če organ za reševanje ne bi sprejel ukrepa za reševanje v zvezi z CNS, ampak bi bili namesto tega odvisni od morebitnih neporavnanih obveznosti v skladu z načrtom sanacije CNS ali drugimi ureditvami iz njenih pravil delovanja oziroma bi CNS prenehala v okviru običajnega insolventnega postopka. V primeru delnega prenosa sredstev CNS v postopku reševanja na zasebnega kupca ali premostitveno CNS bi moral preostali del CNS v postopku reševanja prenehati po običajnih insolventnih postopkih.

(43) Za zaščito pravic delničarjev, upnikov ter klirinških članov in njihovih strank bi bilo treba določiti jasne obveznosti glede vrednotenja sredstev in obveznosti CNS ter vrednotenja obravnave teh strank , če organ za reševanje ne bi sprejel ukrepa za reševanje. Vrednotenje bi moralo biti mogoče začeti že v fazi sanacije. Preden se sprejme kakršen koli ukrep za reševanje, bi bilo treba opraviti pošteno in realno vrednotenje sredstev in obveznosti CNS , vključno s ceno, zaračunano za morebitno prenehanje pogodb v CNS, pri kateri bi bilo treba upoštevati nestanovitnost in likvidnost trga v času reševanja . Pritožba zoper takšno vrednotenje bi morala biti dopustna le skupaj s pritožbo zoper odločitev o reševanju. Poleg tega bi bilo treba v nekaterih primerih po uporabi instrumentov za reševanje izvesti naknadno primerjavo med dejansko obravnavo delničarjev in upnikov , klirinških članov in njihovih strank ter njihovo obravnavo, če organ za reševanje ne bi sprejel ukrepa za reševanje v zvezi z CNS in če bi bili namesto tega odvisni od morebitnih neporavnanih obveznosti v skladu z načrtom sanacije CNS ali drugimi ureditvami v njenih pravilih delovanja oziroma v okviru običajnega insolventnega postopka, pri čemer bi se ustrezno upoštevali verjetni negativni učinki sistemske nestabilnosti in pretresov na trgu . Kadar delničarji in upniki ter klirinški člani in njihove stranke pri poplačilu ali nadomestilu svojih terjatev prejmejo manj, kot bi prejeli, če organ za reševanje ne bi sprejel ukrepa za reševanje v zvezi z CNS in če bi bili namesto tega odvisni od morebitnih neporavnanih obveznosti v skladu z načrtom sanacije CNS ali drugimi ureditvami v njenih pravilih delovanja oziroma v okviru običajnega insolventnega postopka, pri čemer bi se ustrezno upoštevali verjetni negativni učinki sistemske nestabilnosti in pretresov na trgu , bi morali biti v nekaterih primerih upravičeni do izplačila razlike. Pri izračunu zneska, ki bi ga prejeli, ne bi smeli predvidevati, da bo za to uporabljena javnofinančna podpora. V nasprotju z vrednotenjem pred ukrepi za reševanje bi bilo treba omogočiti ugovarjanje tej primerjavi ločeno od odločitve o reševanju. Odločitev o tem, kako bo delničarjem in upnikom ter klirinškim članom in njihovim strankam izplačana ugotovljena razlika v obravnavi, bi morala biti prepuščena državam članicam.

(44) Za zagotovitev učinkovitega reševanja bi bilo treba v postopku vrednotenja čim natančneje določiti morebitne izgube, ki se porazdelijo, da lahko CNS ponovno uskladi poslovne knjige neporavnanih pozicij in poravna tekoče plačilne obveznosti. Vrednotenje sredstev in obveznosti propadajoče CNS bi moralo temeljiti na poštenih, preudarnih in realnih predpostavkah v trenutku uporabe instrumentov za reševanje. Pri vrednotenju pa finančno stanje CNS ne bi smelo vplivati na vrednost obveznosti. Če je nujno, bi bilo treba organom za reševanje omogočiti hitro vrednotenje sredstev ali obveznosti propadajoče CNS. To vrednotenje bi moralo biti začasno in bi se moralo uporabljati do izvedbe neodvisnega vrednotenja.

(45) Ob začetku reševanja bi moral organ za reševanje zagotoviti, da so vse neporavnane pogodbene obveznosti CNS, klirinških članov in drugih nasprotnih strank , določene v pravilih delovanja CNS, vključno z neizvedenimi sanacijskimi ukrepi, izpolnjene, razen če je izvajanje drugega pooblastila ali instrumenta za reševanje ustreznejše za ublažitev negativnih učinkov na finančno stabilnost ali ohranitev kritičnih funkcij CNS. Izgube bi se morale nato pokriti z instrumenti regulatornega kapitala in bi jih bilo treba razdeliti med delničarje do njihove zmogljivosti, in sicer z razveljavitvijo, prenosom lastniških instrumentov ali veliko razvodenitvijo , pri čemer se upoštevajo morebitne izgube, ki naj bi se krile z izterjavo morebitnih neplačanih obveznosti do CNS . Če navedeni mehanizmi ne zadostujejo, bi morali biti organi za reševanje pooblaščeni za odpis podrejenega nezavarovanega dolga in nadrejenih nezavarovanih obveznosti, kolikor je to potrebno, ne da bi bila ogrožena širša finančna stabilnost, v skladu z njihovo razvrstitvijo na podlagi veljavnega nacionalnega insolventnega prava.

(46) Če CNS z izvajanjem sanacijskih ukrepov ne uspe pokriti izgub, znova vzpostaviti ravnotežja, tako da ima usklajene poslovne knjige neporavnanih pozicij ali da celovito obnovi predhodno financirana sredstva, ali če organ za reševanje ugotovi, da bi CNS z izvajanjem teh ukrepov škodovala finančni stabilnosti, bi moral organ z izvajanjem pooblastil za porazdelitev izgub in pozicij porazdeliti nepokrite izgube, zagotoviti ponovno vzpostavitev ravnotežja CNS in obnoviti potrebna predhodno financirana sredstva, in sicer z neprekinjenim izvajanjem instrumentov iz pravil delovanja CNS ali z drugimi ukrepi.

(47) Organi za reševanje bi morali tudi zagotoviti, da so stroški reševanja CNS čim nižji in da se upniki istega razreda obravnavajo enakovredno. Kadar se upniki istega razreda v zvezi z ukrepi za reševanje obravnavajo različno, bi morale biti takšne razlike upravičene na podlagi javnega interesa in ne bi smele biti niti neposredno niti posredno diskriminacijske na podlagi državljanstva ali kateri koli drugi podlagi.

(48) Pred kakršno koli kapitalsko injekcijo javnega sektorja ali enakovredno izredno javnofinančno pomočjo CNS bi bilo treba čim bolj izkoristiti instrumente za sanacijo in reševanje. Pri uporabi javnofinančne pomoči za pomoč pri reševanju propadajočih institucij bi bilo treba upoštevati ustrezne določbe o državni pomoči , veljati pa bi morala za skrajno rešitev .

(49) Z učinkovito ureditvijo reševanja bi bilo treba čim bolj znižati stroške reševanja propadajoče CNS, ki jih krijejo davkoplačevalci. Prav tako bi morala zagotoviti, da je mogoče rešiti CNS, ne da bi bila pri tem ogrožena finančna stabilnost. To bi morali doseči z instrumenti za porazdelitev izgub in pozicij, ki zagotavljajo, da delničarji in nasprotne stranke, ki so med upniki propadajoče CNS, prevzamejo ustrezen del izgube in zadevnih stroškov, ki nastanejo zaradi propada CNS. Instrumenti za porazdelitev izgub in pozicij bi morali tako delničarje in nasprotne stranke CNS bolj spodbuditi k spremljanju zdravja CNS v običajnih razmerah v skladu s priporočili Odbora za finančno stabilnost21.

(50) Organom za reševanje bi bilo treba za potrebno prilagodljivost pri porazdelitvi izgub in pozicij med nasprotne stranke v različnih okoliščinah omogočiti, da najprej uporabijo instrumente za porazdelitev izgub in pozicij, kadar je cilj reševanja ohraniti kritične klirinške storitve v CNS, ki je v postopku reševanja, nato pa po potrebi te kritične storitve prenesejo na premostitveno CNS ali tretjo osebo, preostali del CNS pa pustijo, da neha poslovati in preneha.

(51) Kadar se instrumenti za porazdelitev izgub in pozicij uporabijo za obnovitev sposobnosti uspešnega poslovanja propadajoče CNS, da se omogoči nadaljevanje njenega poslovanja, bi morala reševanje spremljati menjava poslovodstva ▌ter poznejše prestrukturiranje CNS in njenih dejavnosti, tako da se odpravijo razlogi za njen propad. To prestrukturiranje bi bilo treba doseči z izvedbo načrta reorganizacije poslovanja ▌.

(52) Instrumente za porazdelitev izgub in pozicij bi bilo treba izvajati s ciljem ponovne uskladitve poslovnih knjig CNS, zaustavitve nadaljnjih izgub ter pridobitve dodatnih sredstev za lažjo dokapitalizacijo CNS in obnovitev njenih predhodno financiranih sredstev. Za zagotovitev, da so učinkoviti in dosegajo želeni cilj, bi jih moralo biti mogoče uporabiti za čim različnejše pogodbe, iz katerih izhajajo nezavarovane obveznosti ali ki povzročajo neusklajenost poslovnih knjig propadajoče CNS. Omogočati bi morali dražbo neplačnikovih pozicij med preostalimi klirinškimi člani, odbitek pri izplačilih gibljivega kritja tem članom in njihovim strankam , uveljavljanje morebitnih neizpolnjenih pozivov k denarnemu plačilu iz načrtov sanacije, uveljavljanje dodatnih pozivov k denarnemu plačilu v okviru reševanja , ki so izrecno namenjeni organu za reševanje v pravilih delovanja CNS , ter odpis kapitalskih in dolžniških instrumentov, ki jih je izdala CNS, ali drugih nezavarovanih obveznosti in konverzijo morebitnih dolžniških instrumentov v delnice. Organi za reševanje bi morali imeti možnost, da delno ali v celoti razdrejo pogodbe klirinških članov, ki ne izpolnjujejo svojih finančnih obveznosti, produktnih področij in CNS, če se izkaže, da je to potrebno za pravočasno doseganje ciljev reševanja, pa tudi za to, da se čim bolj zmanjša tveganje za finančno stabilnost in se prepreči uporaba javnih sredstev.

(53) Ob ustreznem upoštevanju učinka na finančno stabilnost in le v skrajnem primeru bi morali organi za reševanje v nekaterih okoliščinah upoštevati možnost , da nekatere pogodbe le delno vključijo v porazdelitev izgub. Kadar se navedeni instrumenti izvajajo samo delno , se lahko spremeni raven izgub ali izpostavljenosti za druge pogodbe, pri čemer je treba upoštevati načelo, da „noben upnik ni na slabšem“.

(54) Kadar se instrumenti za reševanje uporabijo za prenos kritičnih funkcij ali uspešnih poslovnih dejavnosti CNS na stabilen subjekt, kot je zasebni kupec ali premostitvena CNS, bi bilo treba preostali del CNS likvidirati v ustreznem časovnem okviru ter pri tem upoštevati, ali mora propadajoča CNS zagotavljati storitve ali podporo kupcu ali premostitveni CNS za nadaljnje izvajanje dejavnosti ali opravljanje storitev, pridobljenih z navedenim prenosom.

(55) Instrument prodaje poslovanja bi moral organom omogočati prodajo CNS ali dela njenega poslovanja enemu ali več kupcem brez soglasja delničarjev. Pri uporabi instrumenta prodaje poslovanja bi se morali organi dogovoriti za odprto, pregledno in nediskriminacijsko trženje te CNS ali dela njenega poslovanja, pri čemer bi si morali prizadevati za čim višjo prodajno ceno.

(56) Vse neto prihodke iz prenosa sredstev ali obveznosti CNS v postopku reševanja pri uporabi instrumenta prodaje poslovanja bi moral dobiti preostali del subjekta v postopku prenehanja. Vse neto prihodke iz prenosa lastniških instrumentov, ki jih izda CNS v postopku reševanja pri uporabi instrumenta prodaje poslovanja, bi morali dobiti delničarji. Prihodke bi bilo treba zmanjšati za stroške, ki nastanejo zaradi propada CNS in postopka reševanja.

(57) Da bi bila prodaja poslovanja izvedena pravočasno in bi se zaščitila finančna stabilnost, bi bilo treba pravočasno oceniti kupca kvalificiranega deleža, tako da se uporaba instrumenta prodaje poslovanja ne zavleče.

(58) Informacije o trženju propadajoče CNS in pogajanja s potencialnimi prevzemniki pred uporabo instrumenta prodaje poslovanja bodo verjetno sistemsko pomembni. Zaradi zagotovitve finančne stabilnosti je pomembno, da je mogoče razkritje takšnih informacij javnosti v skladu z Uredbo (EU) št. 596/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (6) odložiti do roka, ko je treba pripraviti načrt za reševanje CNS in strukturo tega reševanja, pri čemer bi bilo treba upoštevati dovoljene odloge iz ureditve v zvezi z zlorabo trga.

(59) Glavni namen premostitvene CNS kot CNS, ki je v celoti ali delno v lasti enega ali več javnih organov ali ki jo nadzira organ za reševanje, bi moral biti nadaljnje zagotavljanje bistvenih finančnih storitev klirinškim članom in strankam CNS, ki je v postopku reševanja, in nadaljnje izvajanje bistvenih finančnih dejavnosti. Premostitvena CNS bi morala poslovati kot uspešno delujoč subjekt in bi se morala ponovno vključiti na trg, ko so pogoji za to ustrezni, ali prenehati, če ni več sposobna uspešno poslovati.

(60) Če vse druge možnosti v praksi ne bi bile na voljo ali dokazano ne bi zadostovale za zaščito finančne stabilnosti, bi morala biti dovoljena udeležba države v obliki podpore za lastniški kapital ali začasnega javnega lastništva, v skladu z veljavnimi pravili o državni pomoči, vključno s prestrukturiranjem dejavnosti CNS, ki bi morala omogočati, da se uporabljena sredstva sčasoma povrnejo od klirinških udeležencev, ki so prejeli finančno podporo . Državni instrumenti za stabilizacijo se uporabljajo ne glede na vlogo katere koli centralne banke pri zagotavljanju likvidnosti finančnemu sistemu tudi v obdobju težav , če to storijo po lastni presoji, in ne bi smeli sklepati, da bo do tega verjetno prišlo . Njihova uporaba bi morala biti začasna. Zato je treba vzpostaviti celovite in verodostojne ureditve, ki bi omogočale nadomestitev zagotovljenih javnih sredstev v primernem obdobju.

(61) Da bi lahko organ za reševanje uporabil instrumente za porazdelitev izgub in pozicij za pogodbe s subjekti s sedežem v tretjih državah, bi morala biti ta možnost priznana v pravilih delovanja CNS.

(62) Organi za reševanje bi morali imeti vsa potrebna pravna pooblastila, ki jih je mogoče v različnih kombinacijah izvajati pri uporabi instrumentov za reševanje. Ta pooblastila bi morala vključevati pooblastilo za prenos lastniških instrumentov, sredstev, pravic, obvez ali obveznosti propadajoče CNS na drug subjekt, kot je druga CNS ali premostitvena CNS, pooblastilo za odpis ali razveljavitev lastniških instrumentov ali odpis ali konverzijo obveznosti propadajoče CNS, pooblastilo za odpis gibljivega kritja, pooblastilo za zagotovitev izpolnitve morebitnih neporavnanih obveznosti tretjih oseb do CNS, vključno s pozivi k denarnemu plačilu v okviru sanacije in reševanja – tudi tistimi, ki so določeni v pravilih delovanja CNS –, in porazdelitvami pozicij, pooblastilo za delno in popolno razdrtje pogodb CNS, pooblastilo za zamenjavo poslovodstva in pooblastilo za uvedbo začasnega odloga na plačilo terjatev. CNS ter člani njenega odbora in višje vodstvo bi morali v skladu s pravom države članice ohraniti kazensko in civilno odgovornost za propad CNS.

(63) Okvir za reševanje bi moral vključevati postopkovne zahteve, da se zagotovita ustrezno obveščanje o ukrepih za reševanje in njihova javna objava. Ker pa so lahko informacije, ki jih organi za reševanje in njihovi strokovni svetovalci pridobijo med postopkom reševanja, občutljive, bi morala zanje pred javno objavo odločitve o reševanju veljati učinkovita ureditev zaupnosti. Upoštevati je treba dejstvo, da imajo lahko informacije o vsebini in podrobnostih načrtov sanacije in reševanja ter rezultati morebitnih ocen teh načrtov daljnosežne vplive, zlasti na zadevno podjetje. Za vse informacije o odločitvah, preden so te sprejete, in sicer glede izpolnjevanja pogojev za reševanje, uporabe posameznega instrumenta ali drugih ukrepov v okviru postopka, je treba domnevati, da bodo vplivale na javne in zasebne interese, na katere se ukrep nanaša. Že samo informacije o tem, da organ za reševanje proučuje določeno CNS, bi lahko povzročile negativne posledice za to CNS. Zato je treba zagotoviti, da obstajajo ustrezni mehanizmi za ohranjanje zaupnosti informacij, kot so vsebina in podrobnosti načrtov za sanacijo in reševanje, ter morebitnih ocen, ki se opravijo v zvezi s tem.

(64) Organi za reševanje bi morali imeti dodatna pooblastila za zagotovitev učinkovitosti prenosa lastniških ali dolžniških instrumentov ter sredstev, pravic in obveznosti. Ta pooblastila bi morala v skladu z zaščitnimi ukrepi vključevati pooblastilo za izključitev pravic tretjih oseb iz prenesenih instrumentov ali sredstev ter pooblastilo za izvrševanje pogodb in zagotovitev nadaljnjega izvajanja dogovorov v zvezi s prejemnikom prenesenih sredstev in lastniških instrumentov. Vendar to ne bi smelo vplivati na pravice delojemalcev, da odpovejo pogodbo o zaposlitvi. Poleg tega to ne bi smelo vplivati na pravico stranke, da odpove pogodbo s CNS v postopku reševanja ali z njenim subjektom v skupini iz drugih razlogov, kot je zgolj reševanje propadajoče CNS. Organi za reševanje bi morali imeti dodatno pooblastilo, da od preostale CNS, ki je v postopku prenehanja po običajnih insolventnih postopkih, zahtevajo opravljanje storitev, ki so nujne za poslovanje CNS, na katero so bila z instrumentom prodaje poslovanja ali instrumentom premostitvene CNS prenesena sredstva, pogodbe ali lastniški instrumenti.

(65) Zadevne strani imajo v skladu s členom 47 Listine pravico do poštenega sojenja in učinkovitega pravnega sredstva zoper ukrepe, ki jih zadevajo. Zato bi morala biti zoper odločitve, ki jih sprejmejo organi za reševanje, dopustna pritožba na podlagi stvarnih razlogov, če je bila odločitev v trenutku, ko je bila sprejeta, glede na informacije, ki so bile takrat zlahka dostopne, arbitrarna in nerazumna .

(66) Ukrepi za reševanje, ki jih sprejmejo nacionalni organi za reševanje, lahko zahtevajo gospodarske ocene in široko diskrecijsko pravico. Nacionalni organi za reševanje imajo na voljo strokovno znanje, potrebno za opravljanje teh ocen in določanje ustrezne uporabe diskrecijske pravice. Zato je pomembno zagotoviti, da nacionalna sodišča gospodarske ocene, ki jih v tem okviru opravijo nacionalni organi za reševanje, uporabljajo kot podlago za pregledovanje zadevnih ukrepov kriznega upravljanja.

(67) Da bi se zajele izjemno nujne situacije in ker bi lahko odložitev katere koli odločitve organov za reševanje ovirala kontinuiteto kritičnih funkcij, je treba zagotoviti, da vložitev pritožbe ne bi smela povzročiti samodejne odložitve učinkov izpodbijane odločitve in da bi morala biti odločitev organa za reševanje izvršljiva takoj.

(68) Poleg tega pravica do pritožbe, če je to potrebno za zaščito tretjih oseb, ki so sredstva, pogodbe, pravice in obveznosti CNS v postopku reševanja pridobile v dobri veri z izvrševanjem pooblastil organov za reševanje in za zagotavljanje stabilnosti finančnih trgov, ne bi smela vplivati na morebiten poznejši upravni akt ali transakcijo, sklenjeno na podlagi razveljavljenega sklepa. V takšnih primerih bi bilo zato treba omejiti ukrepe za odpravo nezakonite odločitve na dodelitev nadomestila za škodo, ki so jo utrpele udeležene osebe.

(69) Glede na možnost, da bi bilo treba zaradi resnega tveganja za finančno stabilnost nujno sprejeti ukrepe za reševanje, bi moral biti postopek na podlagi nacionalnega prava v zvezi z zahtevkom za predhodno sodno odobritev ukrepa kriznega upravljanja in proučitvijo takšnega zahtevka s strani sodišča hiter. To ne posega v morebitno pravico zainteresiranih strani, da sodišče zaprosijo, da za omejen čas po tem, ko je organ za reševanje sprejel ukrep kriznega upravljanja, odloži odločitev.

(70) Da bi bilo reševanje učinkovito in da bi se izognili sporom o jurisdikciji, se med tem, ko organ za reševanje izvaja pooblastila za reševanje ali uporablja instrumente za reševanje, ne začnejo ali nadaljujejo običajni insolventni postopki za propadajočo CNS, razen na pobudo organa za reševanje ali z njegovim soglasjem. Koristno in priporočljivo je za omejeno obdobje odložiti nekatere pogodbene obveznosti, da ima organ za reševanje dovolj časa za uporabo instrumentov za reševanje. Vendar to ne bi smelo veljati za obveznosti propadajoče CNS do sistemov, določenih v Direktivi 98/26/ES Evropskega parlamenta in Sveta23, vključno z drugimi centralnimi nasprotnimi strankami in centralnimi bankami. Direktiva 98/26/ES zmanjšuje tveganje, povezano s sodelovanjem v plačilnih sistemih in sistemih poravnave vrednostnih papirjev, zlasti z zmanjšanjem motenj v primeru insolventnosti udeleženca v tem sistemu. Da bi zagotovili ustrezno uporabo teh zaščit v kriznih razmerah, pri tem pa ohranili ustrezno varnost upravljavcev plačilnih sistemov in sistemov poravnave vrednostnih papirjev ter drugih udeležencev na trgu, ukrepa za preprečevanje krize ali ukrepa za reševanje ne bi smeli šteti za insolventni postopek v okviru pomena iz Direktive 98/26/ES, če se bistvene obveznosti iz pogodbe še naprej izpolnjujejo. Kljub temu pa ne bi smelo biti ogroženo delovanje sistema iz Direktive 98/26/ES ali pravica do dodatnega jamstva, ki je zagotovljena v navedeni direktivi.

(71) Da se organom za reševanje pri prenosu sredstev in obveznosti na zasebnega kupca ali premostitveno CNS zagotovi dovolj časa za določitev pogodb, ki jih je treba prenesti, je primerno določiti sorazmerne omejitve pravic nasprotnih strank do predčasnega prenehanja pogodbe s pobotom, do takojšnje zapadlosti ali druge odpovedi finančnih pogodb pred prenosom. Takšna omejitev bi bila potrebna, da lahko organi ugotovijo, kakšna je dejanska bilanca stanja propadajoče CNS, pri tem pa se vrednost in obseg ne spremenita, kot bi se v primeru obsežnega uveljavljanja pravic do odpovedi. Da bi bil poseg v pogodbene pravice nasprotnih strank čim manjši, bi bilo treba omejitev pravic do odpovedi uporabiti le v zvezi z ukrepom za preprečevanje krize ali ukrepom za reševanje, vključno s kakršnim koli dejanjem, ki je neposredno povezano z izvajanjem takšnega ukrepa, pri čemer bi morale pravice do odpovedi zaradi kakršne koli druge neizpolnitve obveznosti, vključno z neplačilom ali nezagotovitvijo kritja, veljati še naprej.

(72) Za ohranitev zakonitih ureditev kapitalskega trga v primeru prenosa dela sredstev, pogodb, pravic in obveznosti propadajoče CNS je primerno vključiti zaščitne ukrepe, ki preprečujejo razdelitev povezanih obveznosti, pravic in pogodb, kot je ustrezno. Takšna omejitev izbranih praks v zvezi s povezanimi pogodbami in povezanim zavarovanjem bi morala vključevati pogodbe z isto nasprotno stranko, ki so krite z dogovori o jamstvu, dogovori o prenosu lastniške pravice na finančnih zavarovanjih, dogovori o poravnavi, sporazumi o predčasnem prenehanju s pobotom in strukturiranimi finančnimi dogovori. Pri uporabi zaščitnega ukrepa bi si morali organi za reševanje prizadevati prenesti vse povezane pogodbe v okvir zavarovanega dogovora ali vse takšne pogodbe pustiti preostali propadajoči CNS. S temi zaščitnimi ukrepi bi bilo treba zagotoviti čim manjši vpliv na zakonsko kapitalsko obravnavo terjatev, ki za namene Direktive 2013/36/EU spadajo pod sporazum o pobotu.

(73) CNS iz EU zagotavljajo storitve klirinškim članom in strankam v tretjih državah, CNS iz tretjih držav pa zagotavljajo storitve klirinškim članom in strankam v EU. Za učinkovito reševanje mednarodno dejavnih CNS je potrebno sodelovanje med organi držav članic in tretjih držav. V ta namen bi moral organ ESMA zagotoviti smernice o ustrezni vsebini sporazumov o sodelovanju, ki se sklenejo z organi tretjih držav. Navedeni sporazumi o sodelovanju bi morali zagotavljati učinkovito načrtovanje, odločanje in usklajevanje mednarodno dejavnih CNS. Nacionalni organi za reševanje bi morali v nekaterih okoliščinah priznati in izvršiti postopek tretje države za reševanje. Sodelovanje bi moralo potekati tudi za podrejene družbe CNS iz Unije ali tretjih držav ter njihove klirinške člane in stranke.

(74) Za zagotovitev dosledne uskladitve in ustrezne zaščite udeležencev na trgu v Uniji bi morala Komisija osnutke regulativnih tehničnih standardov, ki jih pripravi organ ESMA, sprejeti v delegiranih aktih v skladu s členom 290 PDEU in členi od 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010, da bi določila vsebino pisnih dogovorov in postopke za delovanje kolegijev za reševanje, vsebino načrtov reševanja in elemente, ki so pomembni za izvedbo vrednotenj.

(75) Komisija bi morala imeti možnost, da obveznost kliringa, določeno v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 648/2012, na podlagi zahteve organa za reševanje CNS, ki je v postopku reševanja, ali pristojnega organa klirinškega člana CNS, ki je v postopku reševanja, in na podlagi nezavezujočega mnenja organa ESMA odloži za določene razrede izvedenih finančnih instrumentov OTC, katerih kliring opravlja CNS, ki je v postopku reševanja. Odločitev o odložitvi bi bilo treba sprejeti samo, če je to nujno za ohranitev finančne stabilnosti in zaupanja v trg, zlasti za preprečitev širjenja negativnih učinkov ter visoke in negotove izpostavljenosti nasprotnih strank in vlagateljev tveganjem do CNS. Komisija bi morala pri sprejemanju odločitve upoštevati cilje reševanja in merila iz Uredbe (EU) št. 648/2012, na podlagi katerih za izvedene finančne instrumente OTC velja obveznost kliringa v zvezi s tistimi izvedenimi finančnimi instrumenti OTC, za katere se zahteva odložitev. Odložitev bi morala biti začasna z možnostjo podaljšanja. Tudi vloga odbora za tveganja CNS, kot je določen v členu 28 Uredbe (EU) št. 648/2012, bi morala biti okrepljena, da bi bila CNS še bolj spodbujena k skrbnemu upravljanju tveganj in izboljšanju svoje odpornosti. Člani odbora za tveganje bi morali imeti možnost obvestiti pristojni organ, če CNS ne upošteva nasvetov odbora za tveganja, predstavniki klirinških članov in strank v odboru za tveganja pa bi morali imeti možnost, da prejete informacije v skladu z varovanjem zaupnosti uporabijo za spremljanje svoje izpostavljenosti do CNS. Nazadnje, organi za reševanje CNS bi morali imeti tudi dostop do vseh potrebnih informacij v repozitorijih sklenjenih poslov. Uredbo (EU) št. 648/2012 in Uredbo (EU) 2015/2365 Evropskega parlamenta in Sveta (7) bi bilo treba zato ustrezno spremeniti.

(76) Za zagotavljanje, da so organi za reševanje CNS zastopani v vseh ustreznih forumih in da ima organ ESMA vse potrebno strokovno znanje za izvajanje nalog, povezanih s sanacijo in reševanjem CNS, bi bilo treba Uredbo (EU) št. 1095/2010 spremeniti tako, da bi pojem pristojnih organov, ustanovljenih z navedeno uredbo, vključeval nacionalne organe za reševanje CNS.

(77) Organ ESMA bi moral za pripravo svojih odločitev v zvezi z nalogami, ki so mu dodeljene, kar vključuje razvoj osnutka tehničnih standardov o predhodnem in naknadnem vrednotenju, kolegijih in načrtih za reševanje ter smernic o pogojih za reševanje, ter za zagotovitev celovite vključenosti organa EBA in njegovih članov v pripravo teh odločitev ustanoviti notranji odbor za reševanje, kamor bodo pristojni organi EBA povabljeni k sodelovanju kot opazovalci.

(78) S to uredbo se spoštujejo temeljne pravice ter upoštevajo pravice, svoboščine in načela, ki jih priznava zlasti Listina, še posebej lastninska pravica, pravica do učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja ter pravica do obrambe.

(79) Pristojni organi in organi za reševanje bi morali pri sprejemanju odločitev ali ukrepov na podlagi te uredbe vedno ustrezno upoštevati vpliv svojih odločitev in ukrepov na finančno stabilnost v drugih jurisdikcijah in na njihove gospodarske razmere, prav tako pa bi morali upoštevati pomen katerega koli klirinškega člana za finančni sektor in gospodarstvo jurisdikcije , v kateri ima takšen klirinški član sedež.

(80) Ker cilja te uredbe, in sicer uskladitve predpisov in postopkov za reševanje CNS, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi posledic propada katere koli CNS za celotno Unijo lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.

(81) Da bi se izognili neskladnostim med določbami o sanaciji in reševanju CNS ter pravnim okvirom, ki ureja sanacijo in reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij, je primerno, da se uporaba te uredbe odloži do datuma, od katerega morajo države članice izvajati ukrepe za prenos [UP: vstavite sklic na direktivo o spremembi Direktive 2014/59/EU] –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

NASLOV I

PREDMET UREJANJA IN OPREDELITVE POJMOV

Člen 1 Vsebina Ta uredba določa pravila in postopke v zvezi s sanacijo in reševanjem centralnih nasprotnih strank (v nadaljnjem besedilu: CNS), ki imajo dovoljenje v skladu z Uredbo (EU) št. 648/2012, ter pravila v zvezi z dogovori s tretjimi državami na področju sanacije in reševanja CNS.

Člen 2 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1) „CNS“ pomeni CNS, kot je opredeljena v točki 1 člena 2 Uredbe (EU) št. 648/2012; (2) „kolegij za reševanje“ pomeni kolegij, ustanovljen v skladu s členom 4; (3) „organ za reševanje“ pomeni organ, določen v skladu s členom 3 ▌; (4) „instrument za reševanje“ pomeni instrument za reševanje iz člena 27(1); (5) „pooblastilo za reševanje“ pomeni pooblastilo iz člena 48; (6) „cilji reševanja“ pomeni cilje reševanja iz člena 21; (7) „pristojni organ“ pomeni organ, določen v skladu s členom 22 Uredbe (EU) št. 648/2012 ▌; (7a) „dogodek neizpolnjevanja obveznosti“ pomeni scenarij, ko en ali več klirinških članov ne izpolni svojih finančnih obveznosti do CNS; (7b) „nepovezanost z neizpolnitvijo obveznosti“ pomeni scenarij, ko CNS utrpi izgubo iz katerega koli drugega razloga razen neizpolnitve obveznosti klirinškega člana, kot so izgube iz poslovanja, skrbništva, naložb ali izgube zaradi pravnega ali operativnega neuspeha ali goljufije, vključno z izgubami zaradi kibernetskih napadov, ali zaradi nepokritega likvidnostnega primanjkljaja; (8) „načrt reševanja“ pomeni načrt reševanja CNS, ki je pripravljen v skladu s členom 13; (9) „ukrep za reševanje“ pomeni uporabo instrumenta za reševanje ali izvajanje enega ali več pooblastil za reševanje , ko so izpolnjeni pogoji za reševanje iz člena 22 ; (10) „klirinški član“ pomeni klirinškega člana, kot je opredeljen v točki 14 člena 2 Uredbe (EU) št. 648/2012; (11) „nadrejena družba“ pomeni nadrejeno družbo, kot je opredeljena v točki 15(a) člena 4(1) Uredbe (EU) št. 575/2013; (12) „CNS iz tretje države“ pomeni CNS, katere glavni sedež je v tretji državi; (13) „dogovor o poravnavi“ pomeni dogovor, po katerem se lahko dve ali več terjatev ali obveznosti, ki si jih medsebojno dolgujeta CNS v postopku reševanja in nasprotna stranka, med seboj poravna; (14) „infrastruktura finančnega trga“ pomeni centralno nasprotno stranko, centralno depotno družbo, repozitorij sklenjenih poslov, plačilni sistem ali drug sistem, ki ga država članica opredeli in določi na podlagi člena 2(a) Direktive 98/26/ES; (15) „stranka“ pomeni stranko, kot je opredeljena v točki 15 člena 2 Uredbe (EU) št. 648/2012; (15a) „DSPI“ pomeni druge sistemsko pomembne institucije iz člena 131(3) Direktive 2013/36/EU; (16) „ interoperabilna CNS“ pomeni CNS, ki je sklenila dogovor o interoperabilnosti v skladu z naslovom V Uredbe (EU) št. 648/2012; ▌ (18) „načrt sanacije“ pomeni načrt sanacije, ki ga v skladu s členom 9 pripravi in posodablja CNS; (19) „odbor“ pomeni upravni ali nadzorni odbor ali oboje, ustanovljen po nacionalnem pravu družb v skladu členom 27(2) Uredbe (EU) št. 648/2012; (20) „ nadzorni kolegij“ pomeni kolegij iz člena 18(1) Uredbe (EU) št. 648/2012 , v katerem sodeluje Enotni odbor za reševanje ; (21) „kapital“ pomeni kapital, kot je opredeljen v točki 25 člena 2 Uredbe (EU) št. 648/2012 ; (22) „kaskadni pristop k neplačilom“ pomeni kaskadni pristop k neplačilom v skladu s členom 45 Uredbe (EU) št. 648/2012; (23) „kritične funkcije“ pomenijo aktivnosti, storitve ali dejavnosti, zagotovljene tretjim osebam, ki niso del CNS, in katerih prenehanje bo verjetno povzročilo motnje ključnih storitev v realnem gospodarstvu ali težave s finančno stabilnostjo v eni ali več državah članicah zaradi velikosti, tržnega deleža, zunanje in notranje medsebojne povezanosti, kompleksnosti ali čezmejnih dejavnosti CNS ali skupine, zlasti v zvezi z nadomestljivostjo teh aktivnosti, storitev ali dejavnosti; (24) „skupina“ pomeni skupino, kot je opredeljena v točki 16 člena 2 Uredbe (EU) št. 648/2012 ; (25) „povezana infrastruktura finančnega trga“ pomeni interoperabilno CNS ali drugo infrastrukturo finančnega trga ali CNS , s katero ima CNS sklenjene pogodbene dogovore; (26) „▌javnofinančna pomoč“ pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU ali drugo javno finančno podporo na nadnacionalni ravni, ki bi pomenila državno pomoč, če bi bila dodeljena na nacionalni ravni, in ki je predvidena za ohranitev ali obnovitev sposobnosti uspešnega poslovanja, likvidnosti ali solventnosti CNS ali skupine, katere del je takšna CNS; (27) „finančne pogodbe“ pomenijo pogodbe in sporazume, kot so določeni v točki 100 člena 2(1) Direktive 2014/59/EU; (28) „običajni insolvenčni postopki“ pomenijo skupne insolvenčne postopke, katerih posledica je delna ali popolna prodaja dolžnikovega premoženja in imenovanje likvidacijskega upravitelja ali upravitelja, ki se običajno uporabljajo za CNS v skladu z nacionalnim pravom, pri čemer so lahko specifični za te institucije ali pa se splošno uporabljajo za katero koli fizično ali pravno osebo; (29) „lastniški instrumenti“ pomenijo delnice, druge instrumente, s katerimi se prenese lastništvo, instrumente, ki jih je mogoče konvertirati v delnice ali druge lastniške instrumente ali dajejo pravico za njihovo pridobitev, in instrumente, ki predstavljajo deleže v delnicah ali drugih lastniških instrumentih; (30) „imenovani nacionalni makrobonitetni organ“ pomeni organ, pristojen za makrobonitetno politiko iz priporočila B1 Priporočila Evropskega odbora za sistemska tveganja (ESRB) o makrobonitetnem mandatu nacionalnih organov z dne 22. decembra 2011 (ESRB/2011/3); (31) „jamstveni sklad“ pomeni jamstveni sklad, ki ga vzdržuje CNS, v skladu s členom 42 Uredbe (EU) št. 648/2012; (32) „predhodno financirana sredstva“ pomenijo sredstva, ki jih vzdržuje in z njimi prosto razpolaga zadevna pravna oseba; (33) „višje vodstvo“ pomeni osebo ali osebe, ki dejansko vodijo poslovanje CNS, in izvršnega člana ali člane odbora; (34) „repozitorij sklenjenih poslov“ pomeni repozitorij, kot je opredeljen v točki 2 člena 2 Uredbe (EU) št. 648/2012 oziroma v točki 1 člena 3 Uredbe (EU) 2015/2365 Evropskega parlamenta in Sveta (8); (35) „okvir Unije za državne pomoči“ pomeni okvir, vzpostavljen s členi 107, 108 in 109 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), ter vse akte Unije, vključno s smernicami, sporočili in obvestili, pripravljenimi ali sprejetimi v skladu s členom 108(4) ali členom 109 PDEU; (36) „dolžniški instrument“ pomeni obveznice ali druge oblike nezavarovanega prenosljivega dolga, instrumente, ki ustvarjajo ali priznavajo dolg, in instrumente, ki dajejo pravice do pridobivanja dolžniških instrumentov; (37) „poziv k denarnemu plačilu za reševanje“ pomeni zahtevo za denarna sredstva, ki naj bi jih klirinški člani CNS poleg predhodno financiranih sredstev zagotovili na podlagi zakonskih pooblastil, ki jih ima organ za reševanje v skladu s členom 31 , in kot je določeno v pravilih delovanja CNS ; (38) „pozivi k denarnemu plačilu za sanacijo “ pomenijo zahteve za denarna sredstva, ki naj bi jih klirinški člani CNS poleg predhodno financiranih sredstev zagotovili na podlagi pogodbenih dogovorov, določenih v pravilih delovanja CNS; (39) „pooblastila za prenos“ pomenijo pooblastila iz člena 48(1)(c) ali (d) za prenos delnic, drugih lastniških instrumentov, dolžniških instrumentov, sredstev, pravic, obvez ali obveznosti ali katere koli kombinacije teh elementov iz CNS v postopku reševanja na prejemnika; (40) „izvedeni finančni instrument“ pomeni izvedeni finančni instrument, kot je opredeljen v točki 5 člena 2 Uredbe (EU) št. 648/2012; (41) „dogovor o pobotu“ pomeni dogovor, po katerem se lahko več terjatev ali obveznosti konvertira v enotno neto terjatev, vključno z dogovori o pobotu zaradi predčasnega prenehanja, v skladu s katerimi se obveznosti strank ob nastopu (kakor koli in kjer koli določenega) dogodka izvršitve pospešijo tako, da takoj zapadejo v plačilo ali prenehajo, in se vsekakor konvertirajo v enotno neto terjatev ali pa se z njo nadomestijo, vključno z „določili o realizirani neto izravnavi“, kot so opredeljena v členu 2(1)(n)(i) Direktive 2002/47/ES Evropskega parlamenta in Sveta (9), in „medsebojnim poračunavanjem“, kot je opredeljeno v členu 2(k) Direktive 98/26/ES; (42) „ukrep za preprečevanje krize“ pomeni izvajanje pooblastil, s katerimi se od CNS zahteva sprejetje ukrepov za odpravo pomanjkljivosti v njenem načrtu sanacije v skladu s členom 10(8) in (9), izvajanje pooblastil za obravnavo ali odpravo ovir za rešljivost v skladu s členom 17 ali uporabo ukrepa za zgodnje posredovanje v skladu s členom 19; (43) „pravica do odpovedi“ pomeni pravico do odpovedi pogodbe, pravico do takojšnje zapadlosti, predčasnega prenehanja pogodbe s pobotom, poravnave ali pobota obveznosti ali katero koli podobno določbo, na podlagi katere se odloži, spremeni ali ukine obveznost pogodbene stranke, ali določbo, ki preprečuje nastanek obveznosti v okviru pogodbe, ki bi sicer nastala; (44) „dogovor o prenosu lastniške pravice na finančnem zavarovanju“ pomeni dogovor o prenosu lastniške pravice na finančnem zavarovanju, kot je opredeljen v členu 2(1)(b) Direktive 2002/47/ES; (45) „krita obveznica“ pomeni instrument iz člena 52(4) Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10); (46) „postopek tretje države za reševanje“ pomeni ukrep v skladu s pravom tretje države, s katerim se upravlja propad CNS iz tretje države ter ki je glede ciljev in pričakovanih rezultatov primerljiv z ukrepi za reševanje v skladu s to uredbo; (47) „zadevni nacionalni organi“ pomenijo organe za reševanje, pristojne organe ali pristojna ministrstva, določene v skladu s to uredbo ali v skladu s členom 3 Direktive 2014/59/EU, ali druge organe v državah članicah, pooblaščene v zvezi s sredstvi, pravicami, obvezami ali obveznostmi CNS iz tretjih držav, ki opravljajo klirinške storitve v njihovi jurisdikciji; (48) „zadevni organ tretje države“ pomeni organ tretje države, ki je odgovoren za izvajanje funkcij, primerljivih s funkcijami organov za reševanje ali pristojnih organov v skladu s to uredbo.

NASLOV II

ORGANI, KOLEGIJ ZA REŠEVANJE IN POSTOPKI

ODDELEK I

ORGANI ZA REŠEVANJE, KOLEGIJI ZA REŠEVANJE IN VKLJUČENOST EVROPSKIH NADZORNIH ORGANOV

Člen 3 Določitev organov za reševanje in pristojnih ministrstev 1. Države članice, v katerih ima CNS sedež, določijo organ za reševanje, ki je pristojen za uporabo instrumentov za reševanje in izvajanje pooblastil za reševanje, kot so določeni v tej uredbi, države članice, v katerih nima sedeža nobena CNS, pa to lahko storijo . Organi za reševanje so nacionalne centralne banke, pristojna ministrstva ali javni upravni organi ali drugi organi s pooblastili na področju javnega upravljanja. 2. Organi za reševanje imajo strokovno znanje, vire in operativno zmogljivost za uporabo ukrepov za reševanje ter izvajanje svojih pooblastil s hitrostjo in prilagodljivostjo, ki sta potrebni za doseganje ciljev reševanja. 3. Kadar so organu za reševanje, določenemu v skladu z odstavkom 1, dodeljene druge naloge, država članica zagotovi dejansko operativno neodvisnost tega organa za reševanje, vključno z ločenim osebjem, linijami poročanja in postopkom odločanja, zlasti njegovo neodvisnost od pristojnega organa, določenega v skladu s členom 22 Uredbe (EU) št. 648/2012, ter od pristojnih organov in organov za reševanje klirinških članov iz točke (c) člena 18(2) Uredbe (EU) št. 648/2012, zagotovi pa tudi vse potrebno, da prepreči nasprotje interesov med nalogami, ki so organu za reševanje dodeljene v skladu s to uredbo, in vsemi drugimi nalogami, ki so mu dodeljene , kar tudi zadovoljivo dokaže organu ESMA . Zahteve, določene v prvem odstavku, ne preprečujejo, da se linije poročanja združijo na najvišji ravni organizacije, ki vključuje različne organe, ali da se lahko osebje pod vnaprej opredeljenimi pogoji napoti iz enega organa k drugemu za začasno reševanje velikih delovnih obremenitev. 4. ▌Organ za reševanje sprejme in javno objavi notranja pravila, ki zagotavljajo strukturno ločenost iz prvega pododstavka, vključno s pravili o poslovni skrivnosti in izmenjavi informacij med različnimi področji nalog. 5. Vsaka država članica določi eno ministrstvo, ki je odgovorno za izvajanje nalog, ki so pristojnemu ministrstvu dodeljene v skladu s to uredbo. 6. ▌Organ za reševanje pristojno ministrstvo pravočasno obvešča o odločitvah, sprejetih v skladu s to uredbo. 7. Kadar imajo odločitve iz odstavka 6 neposredne finančne učinke ▌, organ za reševanje pred izvajanjem odločitev pridobi potrebno odobritev pristojnega ministrstva, kot določa ▌pravo. 8. Države članice o organih za reševanje, določenih v skladu z odstavkom 1, obvestijo Komisijo in Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA). 9. ▌ 10. Organ ESMA objavi seznam organov za reševanje in kontaktnih organov, o katerih je obveščen v skladu z odstavkom 8.

Člen 4 Kolegiji za reševanje 1. Organ za reševanje CNS ustanovi kolegij za reševanje, ki ga tudi upravlja in mu predseduje, za opravljanje nalog iz členov 13, 16 in 17 ter za zagotovitev sodelovanja in usklajevanja z organi za reševanje iz tretjih držav. Kolegiji za reševanje organom za reševanje in drugim zadevnim organom zagotovijo okvir, v katerem ti izvajajo naslednje naloge: (a) si izmenjujejo informacije, ki so pomembne za pripravo načrtov reševanja, za ocenjevanje medsebojne povezanosti CNS in njenih udeležencev, skupaj z drugimi ustreznimi centralnimi bankami, ter za izvajanje pripravljalnih in preventivnih ukrepov ter za reševanje; (b) ocenjujejo načrte reševanja v skladu s členom 13; (c) ocenjujejo rešljivost CNS v skladu s členom 16; (d) ugotavljajo, obravnavajo in odpravljajo ovire za rešljivost CNS v skladu s členom 17; (e) usklajujejo obveščanje javnosti o strategijah in shemah reševanja; (ea) si izmenjujejo načrte za sanacijo in reševanje klirinških članov in ocenjujejo možni učinek in medsebojno povezanost s CNS; 2. Člani kolegija za reševanje so: (a) organ za reševanje CNS; (b) pristojni organ CNS; (c) pristojni organi in organi za reševanje klirinških članov iz člena 18(2)(c) Uredbe (EU) št. 648/2012; (d) pristojni organi iz člena 18(2)(d) Uredbe (EU) št. 648/2012; (e) pristojni organi in organi za reševanje CNS iz člena 18(2)(e) Uredbe (EU) št. 648/2012; (f) pristojni organi iz člena 18(2)(f) Uredbe (EU) št. 648/2012; (g) člani ESCB iz člena 18(2)(g) Uredbe (EU) št. 648/2012; (h) zadevne centralne banke iz člena 18(2)(h) Uredbe (EU) št. 648/2012; (i) pristojni organ nadrejene družbe, če se uporablja člen 11(1); (ia) pristojni organi, zadolženi za nadzor nad DSPI iz člena 131(3) Direktive 2013/36/EU; (j) pristojno ministrstvo, če organ za reševanje iz točke (a) ni pristojno ministrstvo; (k) organ ESMA; (l) Evropski bančni organ (EBA). 3. Organa ESMA in EBA ter pristojni organi, zadolženi za nadzor nad DSPI, nimajo glasovalnih pravic v kolegijih za reševanje. 4. Pristojni organi in organi za reševanje klirinških članov s sedežem v tretjih državah ter pristojni organi in organi za reševanje CNS iz tretjih držav, s katerimi je CNS vzpostavila dogovore o interoperabilnosti, so lahko povabljeni k sodelovanju v kolegiju za reševanje kot opazovalci. Pogoj za njihovo udeležbo je, da za navedene organe veljajo zahteve v zvezi z zaupnostjo, ki so po mnenju predsednika kolegija za reševanje enakovredne tistim iz člena 71. Sodelovanje organov tretjih držav v kolegiju za reševanje je lahko omejeno na razpravo o nekaterih vprašanjih čezmejnega izvrševanja, ki lahko vključujejo : (a) učinkovito in usklajeno izvrševanje ukrepov za reševanje, zlasti v skladu s členoma 53 in 75; (b) ugotavljanje in odpravljanje morebitnih ovir za učinkovit ukrep za reševanje, ki lahko izhajajo iz razlik med zakoni, ki urejajo dogovore o zavarovanju, poravnavi in pobotu, ter različnih pooblastil in strategij za sanacijo in reševanje; (c) ugotavljanje in usklajevanje morebitne potrebe po novih zahtevah za pridobitev licenc, priznanje ali dovoljenje, ob upoštevanju potrebe po pravočasnem izvajanju ukrepov za reševanje; (d) morebitno odložitev obveznosti kliringa za zadevne razrede finančnih instrumentov, na katere vpliva reševanje CNS, v skladu s členom 6a Uredbe (EU) št. 648/2012 ali katero koli enakovredno določbo na podlagi nacionalnega prava zadevne tretje države; (e) morebitne vplive različnih časovnih pasov na veljavni zaključek trgovanja. 5. Predsednik kolegija za reševanje je odgovoren za naslednje naloge: (a) po posvetovanju z drugimi člani kolegija za reševanje pripravlja pisne dogovore in postopke za delovanje kolegija za reševanje; (b) usklajuje vse dejavnosti kolegija za reševanje; (c) sklicuje vse seje kolegija za reševanje in jim predseduje; (d) vse člane kolegija za reševanje vnaprej v celoti obvešča o organizaciji sej, obravnavanih glavnih vprašanjih na teh sejah in točkah za razpravo; (e) odloča o tem, ali in kateri organi tretjih držav so vabljeni na posamezne seje kolegija za reševanje v skladu z odstavkom 4; (f) usklajuje pravočasno izmenjavo vseh pomembnih informacij med člani kolegija za reševanje; (g) vse člane kolegija za reševanje pravočasno obvešča o sklepih in rezultatih teh sej; (ga) zagotovi, da si člani kolegija pravočasno izmenjajo vse pomembne informacije, da lahko izvedejo svoje naloge iz te uredbe. 6. Organ ESMA za zagotovitev doslednega in skladnega delovanja kolegijev za reševanje v vsej Uniji pripravi osnutke regulativnih tehničnih standardov, da se določijo vsebina pisnih dogovorov in postopki za delovanje kolegijev za reševanje iz odstavka 1. Organ ESMA za pripravo regulativnih standardov iz prvega pododstavka upošteva zadevne določbe Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 876/2013 (11), oddelka 1 poglavja 6 Delegirane uredbe Komisije (EU) XXX/2016 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU v zvezi z regulativnimi tehničnimi standardi, sprejetimi na podlagi člena 88(7) Direktive 2014/59/EU (12). ESMA te osnutke regulativnih tehničnih standardov predloži Komisiji do [Urad za publikacije: prosimo, vstavite datum 12 mesecev od datuma začetka veljavnosti te uredbe]. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje regulativnih tehničnih standardov iz odstavka 6 v skladu s postopkom iz členov od 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

Člen 5 Odbor organa ESMA za reševanje 1. Organ ESMA ustanovi odbor za reševanje v skladu s členom 41 Uredbe (EU) št. 1095/2010 za pripravo odločitev, ki so v tej uredbi zaupane organu ESMA, razen odločitev, ki se sprejmejo v skladu s členom 12 te uredbe. Odbor za reševanje tudi spodbuja oblikovanje in usklajevanje načrtov reševanja in oblikuje strategije za reševanje propadajočih CNS. 2. Odbor za reševanje sestavljajo organi, določeni v skladu s členom 3(1) te uredbe. Organi iz člena 4(2)(i) in (iv) Uredbe (EU) št. 1093/2010 in pristojni organi, zadolženi za nadzor nad DSPI, so povabljeni k sodelovanju v odboru za reševanje kot opazovalci. 2a. ESMA z rednimi stresnimi testi in simulacijami krize z vidika možnih pretresov v celem sistemu oceni ureditve CNS za sanacijo in reševanje v celi Uniji z vidika njihovega skupnega učinka na finančno stabilnost Unije. ESMA pri izvajanju svojih nalog zagotovi doslednost z ocenami prilagodljivosti posameznih CNS, izvedenimi v skladu s Poglavjem XII Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 153/2013 z vidika pogostosti in zasnove testov ter tesno sodeluje s kolegiji nadzornikov, ustanovljenimi v skladu s členom 18 Uredbe (EU) št. 648/2012, z ESRB in pristojnimi organi, določenimi v členu 4 Direktive 2013/36/EU, vključno z ECB pri izvajanju njenih nalog v okviru enotnega mehanizma nadzora iz Uredbe (EU) št. 1024/2013, ter vsemi nacionalnimi pristojnimi organi, zadolženimi za nadzor CNS. Odgovorna institucija ali institucije morajo v šestih mesecih od zadnjih stresnih testov odpraviti pomanjkljivosti, ugotovljene s celovitimi stresnimi testi, in ponovno predložiti svoje ureditve, da bi se v zvezi z njimi znova izvedli stresni testi. 3. Organ ESMA za namene te uredbe sodeluje z Evropskim organom za zavarovanja in poklicne pokojnine (EIOPA) in organom EBA v okviru Skupnega odbora evropskih nadzornih organov, ki je bil ustanovljen s členom 54 Uredbe (EU) št. 1093/2010, členom 54 Uredbe (EU) št. 1094/2010 in členom 54 Uredbe (EU) št. 1095/2010. 4. Za namene te uredbe organ ESMA zagotovi, da so odbor za reševanje in druge funkcije, na katere se nanaša Uredba (EU) št. 1095/2010, strukturno ločeni.

Člen 6 Sodelovanje med organi 1. Pristojni organi, organi za reševanje in ESMA tesno sodelujejo pri pripravi, načrtovanju in , kolikor je mogoče, izvajanju odločitev v zvezi z reševanjem. Organi za reševanje in drugi ustrezni organi, vključno z ESMA, organi za reševanje, določeni v skladu s členom 3 Direktive 2014/59/EU, pristojnimi organi in organi povezanih infrastruktur finančnih trgov, zlasti uspešno sodelujejo in komunicirajo pri sanaciji, da bi organu za reševanje omogočili, da pravočasno ukrepa. 2. Pristojni organi in organi za reševanje za namene te uredbe sodelujejo z organom ESMA v skladu z Uredbo (EU) št. 1095/2010. Pristojni organi in organi za reševanje v skladu s členom 35 Uredbe (EU) št. 1095/2010 organu ESMA takoj zagotovijo vse informacije, potrebne za opravljanje njegovih nalog.

ODDELEK II

ODLOČANJE IN POSTOPKI

Člen 7 Splošna načela v zvezi z odločanjem Pristojni organi, organi za reševanje in organ ESMA pri odločanju in ukrepanju v skladu s to uredbo upoštevajo vsa naslednja načela in vidike : (a) da sta zagotovljeni učinkovitost in sorazmernost vsake odločitve ali ukrepa v zvezi s posamezno CNS ob upoštevanju vsaj naslednjih dejavnikov: i) lastniške, pravne in organizacijske strukture CNS, vključno s podatkom, ali je del večje skupine infrastruktur finančnega trga ali drugih finančnih institucij ; ii) narave, velikosti in kompleksnosti poslovanja CNS; iii) narave in raznolikosti strukture klirinškega članstva CNS, vključno s klirinškimi člani, njihovimi strankami in drugimi nasprotnimi strankami, katerim klirinški člani in njihove stranke zagotavljajo klirinške storitve v okviru te CNS, kadar jih je mogoče ugotoviti na preprost način in brez nepotrebnega odlašanja; ▌v) medsebojne povezanosti CNS z drugimi infrastrukturami finančnih trgov, drugimi finančnimi institucijami in finančnim sistemom na splošno; va) ali CNS izvaja kliring za pogodbo o izvedenih finančnih instrumentih OTC, za katero velja obveznost kliringa v skladu s členom 5(2) Uredbe (EU) št. 648/2012; vb) razpoložljivosti drugih CNS, ki bi lahko verodostojno in praktično nadomestile kritične funkcije CNS; vi) dejanskih ali možnih posledic kršitev iz členov 19(1) in 22(2); (b) da se upošteva obveznost učinkovitega odločanja in ohranjanja čim nižjih stroškov reševanja ob preprečevanju tržnih motenj pri sprejemanju ukrepov za zgodnje posredovanje ali reševanje , da bi preprečili uporabo javnih sredstev ; (c) da so odločitve sprejete in ukrepi izvedeni pravočasno in brez odlašanja, ko je to potrebno; (d) da organi za reševanje, pristojni organi in drugi organi medsebojno sodelujejo, s čimer zagotovijo, da so odločitve sprejete in ukrepi izvedeni usklajeno in učinkovito; (e) da so jasno opredeljene vloge in odgovornosti ustreznih organov v vsaki državi članici; (f) da se ustrezno upoštevajo interesi držav članic, v katerih CNS zagotavlja storitve in v katerih imajo sedež njeni klirinški člani, njihove stranke in morebitne povezane CNS, zlasti učinek odločitev, ukrepov ali neukrepanja na finančno stabilnost ali fiskalne vire navedenih držav članic in Unije kot celote; (g) da se ustrezno upoštevajo cilji uravnoteženja interesov različnih klirinških članov, njihovih strank, upnikov v širšem smislu in deležnikov CNS v državah članicah ter izogibanja neupravičenemu oškodovanju ali neupravičeni zaščiti interesov posameznih akterjev v nekaterih državah članicah, vključno z izogibanjem neupravičenemu razporejanju bremena po državah članicah; (ga) da se v največji možni meri prepreči uporaba javnofinančne podpore, da se ta uporabi le v skrajnem primeru ter pod pogoji iz člena 45 in da se ne ustvarja pričakovanje, da bo zagotovljena javnofinančna podpora; (h) da katera koli obveznost na podlagi te uredbe, da se je treba pred sprejetjem odločitve ali ukrepa posvetovati z organom, pomeni najmanj obveznost, da se je treba posvetovati o tistih elementih predlagane odločitve ali ukrepa, ki: (i) vplivajo ali bodo verjetno vplivali na klirinške člane, stranke ali povezane infrastrukture finančnih trgov; (ii) imajo ali bodo verjetno imeli posledice za finančno stabilnost države članice, v kateri imajo klirinški člani, stranke ali povezane infrastrukture finančnih trgov sedež ali v kateri so; (i) da se upoštevajo načrti reševanja iz člena 13, razen če je odstopanje od teh načrtov nujno za boljše doseganje ciljev reševanja; (j) da je zagotovljena preglednost do ustreznih organov , kadar je mogoče, zlasti kadar je verjetno, da bo imela predlagana odločitev ali ukrep posledice za finančno stabilnost ali fiskalne vire, ter do druge jurisdikcije ali drugih strank , kadar je to razumno mogoče. (k) da se čim tesneje usklajujejo in sodelujejo, tudi s ciljem znižanja skupnih stroškov reševanja; (l) da se blažijo negativni gospodarski in socialni učinki odločitev v vseh državah članicah in tretjih državah, kjer CNS zagotavlja storitve, vključno z negativnimi posledicami za finančno stabilnost.

Člen 8 Izmenjava informacij 1. Organi za reševanje, pristojni organi in ESMA si spontano in na zahtevo pravočasno izmenjujejo vse informacije, ki so pomembne za izvajanje njihovih nalog na podlagi te uredbe. 2. Organi za reševanje razkrijejo zaupne informacije, ki jih zagotovi organ tretje države, samo če je navedeni organ za to dal predhodno pisno soglasje. Organi za reševanje pristojnemu ministrstvu zagotovijo vse informacije v zvezi z odločitvami ali ukrepi, o katerih je treba obvestiti navedeno ministrstvo, se z njim posvetovati ali dobiti njegovo soglasje.

NASLOV III

PRIPRAVA

POGLAVJE I

Načrtovanje sanacije in reševanja

ODDELEK 1

NAČRTOVANJE SANACIJE

Člen 9 Načrti sanacije 1. CNS pripravijo in posodabljajo celovit in učinkovit načrt sanacije, ki določa ukrepe, ki jih je treba sprejeti v primeru dogodkov neizpolnjevanja obveznosti, dogodkov, ki niso povezani z neizpolnitvijo obveznosti, in kombinacije obeh za povrnitev njihovega finančnega položaja brez javnofinančne pomoči, da se jim omogoči, da bodo lahko še naprej opravljale klirinške storitve po znatnem poslabšanju njihovega finančnega stanja ali tveganja, da bodo kršene njihove bonitetne zahteve na podlagi Uredbe (EU) št. 648/2012. 1a. V načrtu sanacije je zlasti, če je to mogoče z ločenimi razdelki, jasno vidna razlika med scenariji, ki temeljijo na: (a) dogodkih neizpolnjevanja obveznosti; (b) dogodkih, ki niso povezani z neizpolnitvijo obveznosti; Načrt sanacije vključuje ureditev glede tega, kako se določbe, predvidene za scenarije iz točk (a) in (b), kombinirajo v primeru, da se oba scenarija zgodita hkrati. 2. Načrt sanacije vključuje okvir kazalnikov , ki temeljijo na profilu tveganja CNS , s katerimi se opredelijo okoliščine, v katerih se sprejmejo ukrepi iz načrta sanacije , ob upoštevanju različnih scenarijev . Kazalniki lahko kvalitativno ali kvantitativno kažejo finančni položaj CNS. CNS vzpostavijo ustrezne mehanizme , tudi tesno sodelovanje med ustreznimi organi, za redno spremljanje kazalnikov. CNS poroča organu ESMA in pristojnim organom o rezultatih tega spremljanja. 2a. V sodelovanju z ESRB organ ESMA do … [eno leto po začetku veljavnosti te uredbe] izda smernice v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1095/2010, da se natančneje opredeli minimalni seznam kvalitativnih in kvantitativnih kazalnikov iz prvega pododstavka odstavka 2 tega člena. 3. CNS v svoja pravila delovanja vključijo določbe, v katerih opišejo postopke, ki jih bodo uporabile, kadar z namenom, da bi dosegle cilje sanacije, predlagajo: (a) sprejetje ukrepov iz svojega načrta sanacije, tudi če niso izpolnjeni ustrezni kazalniki; ali (b) da se ukrepi iz njihovega načrta sanacije ne sprejmejo , tudi če so izpolnjeni ustrezni kazalniki. 3a. Ukrepe, ki naj bi jih sprejele v skladu z odstavkom 3, mora odobriti pristojni organ. 4. ▌ Kadar CNS namerava sprožiti svoj načrt sanacije, pristojni organ in organ ESMA obvesti o naravi in razsežnosti težav, ki jih je ugotovila, tako da opiše vse pomembne okoliščine in navede sanacijske ali druge ukrepe, ki jih namerava sprejeti za rešitev položaja. Kadar pristojni organ meni, da bi lahko imel sanacijski ukrep, ki ga CNS namerava sprejeti, znatne škodljive učinke na finančni sistem, da verjetno ne bo učinkovit ali da bi lahko nesorazmerno prizadel stranke klirinških članov, lahko , potem ko obvesti organ ESMA, od CNS zahteva, naj navedenega ukrepa ne sprejme. 5. Pristojni organ takoj obvesti organ za reševanje o vseh obvestilih, prejetih v skladu s prvim pododstavkom odstavka 4, in vseh naknadnih navodilih pristojnega organa v skladu z drugim pododstavkom odstavka 4. Kadar je pristojni organ obveščen v skladu s prvim pododstavkom odstavka 4, omeji ali prepove plačilo lastniških instrumentov in instrumentov, ki se obravnavajo kot lastniški, v največji možni meri, ne da bi to povzročilo neizpolnjevanja obveznosti, vključno z izplačilom dividend in odkupi vrednostnih papirjev s strani CNS, in lahko omeji, prepove ali zamrzne vsa izplačila variabilnih plačil v skladu z Direktivo 2013/36/EU in smernicami EBA EBA/GL/2015/22, diskrecijske pokojninske pravice ali odpravnine za vodstvo. 6. CNS svoje načrte sanacije pregledajo in po potrebi posodobijo vsaj enkrat letno ter po vsaki spremembi svoje pravne ali organizacijske strukture, poslovanja ali finančnega položaja, ki bi lahko bistveno vplivala na navedene načrte ali kako drugače zahtevala njihovo spremembo. Pristojni organi lahko od CNS zahtevajo, naj svoje načrte sanacije posodabljajo pogosteje. 7. Načrti sanacije: (a) ne predvidevajo dostopa do ali prejema javnofinančne podpore, izredne likvidnostne pomoči centralne banke ali izredne likvidnostne pomoči centralne banke, dodeljene na podlagi nestandardnega zavarovanja, zapadlosti in obrestne mere; (b) upoštevajo interese vseh deležnikov, ki jih bodo ti načrti verjetno posredno ali neposredno prizadeli, zlasti v odnosu do klirinških članov in njihovih strank, ter (c) zagotavljajo, da klirinški člani nimajo neomejenih izpostavljenosti do CNS. 7a. Instrumenti za sanacijo omogočajo: (a) kritje izgub zaradi dogodkov, ki niso povezani z neizpolnitvijo obveznosti; (b) kritje izgub zaradi dogodkov neizpolnjevanja obveznosti; (c) ponovno uskladitev poslovnih knjig po dogodku neizpolnjevanja obveznosti; (d) pokritje likvidnostnih primanjkljajev, ter (e) obnovitev finančnih sredstev CNS, vključno z njenimi lastnimi sredstvi, do ravni, ki je potrebna, da lahko CNS izpolni svoje obveznosti iz Uredbe (EU) št. 648/2012 in da lahko še naprej in pravočasno opravlja ključne funkcije CNS. 7b. Načrti sanacije obravnavajo niz izrednih scenarijev, vključno z neizpolnitvijo obveznosti ne samo največjih dveh, temveč tudi drugih klirinških članov ter drugih velikih CNS, ki so relevantni za poseben položaj CNS, vključno z njeno ponudbo izdelkov, poslovnim modelom in okvirom upravljanja likvidnosti in tveganja. Niz scenarijev vključuje pretrese na ravni celotnega sistema in pretrese, specifične za CNS, ter upošteva možni učinek širjenja krize v državi in prek njenih meja in hkratnih kriz na več pomembnih trgih. 7c. V sodelovanju z ESRB organ ESMA do … [12 mesecev po datumu začetka veljavnosti te uredbe] izda smernice v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1095/2010, da se natančneje opredeli niz scenarijev, ki jih je treba obravnavati za namene iz odstavka 1. ESMA pri izdaji teh smernic, kjer je ustrezno, upošteva ustrezno mednarodno delo, opravljeno na področju nadzornega stresnega testiranja CNS in sanacije CNS. Kjer je to mogoče, izkoristi sinergije med nadzornim stresnim testiranjem in modeliranjem scenarijev sanacije. 7d. Kadar je CNS del skupine in če so sporazumi o podpori matičnega podjetja, vključno s financiranjem kapitalskih zahtev CNS, določenih v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 648/2012, z lastniškimi instrumenti, ki jih izda matično podjetje, del načrta sanacije, načrt sanacije obravnava scenarije, v katerih izpolnjevanje teh sporazumov ni mogoče. 7e. Načrt sanacije vsebuje: (a) povzetek ključnih elementov načrta in povzetek splošne sposobnosti za sanacijo; (b) povzetek bistvenih sprememb v CNS od nazadnje predloženega načrta sanacije; (c) načrt sporočanja in razkrivanja, v katerem je opisano, kako namerava CNS ravnati v primeru morebitnih negativnih odzivov trga, pri čemer deluje pregledno, kolikor je le mogoče; (d) celovit nabor kapitalskih ukrepov, ukrepov za porazdelitev izgub in likvidnostnih ukrepov, potrebnih za ohranitev ali obnovitev sposobnosti uspešnega poslovanja in finančnega položaja CNS, med drugim tudi za ponovno uskladitev poslovnih knjig in kapitala, ter obnovitev predhodno financiranih sredstev, ki jih CNS potrebuje, da ohrani svojo sposobnost uspešnega poslovanja kot delujoče podjetje in še naprej zagotavlja kritične storitve v skladu s členom 1(2) Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 152/2013 ter členom 32(2) in (3) Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 153/2013; (e) ustrezne pogoje in postopke za zagotovitev pravočasnega izvajanja sanacijskih ukrepov ter širok nabor možnih načinov sanacije, vključno z oceno časovnega okvira za izvršitev vseh bistvenih vidikov načrta; (f) podroben opis vseh bistvenih ovir za učinkovito in pravočasno izvedbo načrta, vključno z upoštevanjem učinka na klirinške člane in stranke, med drugim tudi v primerih, kadar bodo klirinški člani verjetno sprejeli ukrepe v skladu s svojimi načrti sanacije iz členov 5 in 7 Direktive 2014/59/EU, ter, kjer je ustrezno, na preostalo skupino; (g) opredelitev kritičnih funkcij; (h) podroben opis postopkov za določitev vrednosti in tržljivosti glavnih poslovnih področij, dejavnosti in sredstev CNS; (i) podroben opis vključitve načrtovanja sanacije v strukturo upravljanja CNS, njegove vključenosti v pravila delovanja CNS, s katerimi so soglašali klirinški člani, ter politike in postopke, ki urejajo odobritev načrta sanacije in določanje oseb v organizaciji, odgovornih za pripravo in izvajanje načrta; (j) ureditve in ukrepe, ki klirinške člane, ki niso v zaostanku z izpolnitvijo obveznosti, spodbujajo k oddaji konkurenčnih ponudb na dražbah pozicij članov, ki niso izpolnili obveznosti; (k) ureditve in ukrepe za zagotovitev, da ima CNS ustrezen dostop do virov financiranja za nepredvidljive dogodke, vključno z možnimi viri likvidnosti, oceno razpoložljivega zavarovanja in oceno možnosti prenosa sredstev ali likvidnosti med poslovnimi področji za zagotovitev, da lahko CNS še naprej opravlja svoje dejavnosti in izpolnjuje svoje obveznosti, ko te zapadejo; (l) ureditve in ukrepe: (i) za zmanjšanje tveganja; (ii) za prestrukturiranje pogodb, pravic, sredstev in obveznosti, kar vključuje: (a) delno ali popolno odpoved pogodb; (b) znižanje vrednosti morebitnih dobičkov, ki jih CNS izplača klirinškim članom, ki niso v zaostanku z izpolnitvijo obveznosti, in njihovim strankam; (iii) za prestrukturiranje poslovnih področij; (iv) potrebne za ohranitev nemotenega dostopa do infrastruktur finančnih trgov; (v) potrebne za ohranitev nemotenega izvajanja operativnih postopkov CNS, vključno z infrastrukturo in storitvami IT; (vi) opis ukrepov ali strategij upravljanja za ponovno vzpostavitev finančne trdnosti in predvidenega finančnega učinka teh ukrepov ali strategij; (vii) pripravljalne ukrepe, ki jih je CNS sprejela ali jih namerava sprejeti za olajšanje izvajanja načrta sanacije, vključno z ukrepi, potrebnimi za zagotovitev pravočasne dokapitalizacije CNS, ponovne uskladitve njenih poslovnih knjig in obnovitve predhodno financiranih sredstev, ter njegove čezmejne izvršljivosti; to zajema ureditev, po kateri klirinški člani, ki niso v zaostanku z izpolnitvijo obveznosti, CNS zagotovijo minimalni denarni prispevek do zneska, ki je enakovreden njihovemu prispevku v jamstveni sklad CNS. (viii) okvir kazalnikov, s katerim je določeno, kdaj se lahko izvedejo ustrezni ukrepi iz načrta; (ix) kadar je to ustrezno, analizo, kako in kdaj bi lahko CNS zaprosila za posojilo centralne banke v okoliščinah, ki se obravnavajo v načrtu, in opredelitev sredstev, ki bi bila verjetno priznana kot zavarovanje s premoženjem pod pogoji posojila centralne banke; (x) ob upoštevanju določb člena 49(1) Uredbe (EU) št. 648/2012 vrsto scenarijev skrajnih pretresov, ki so pomembni za posebne okoliščine zadevne CNS, vključno s pretresi na ravni celotnega sistema, specifičnimi pretresi za pravni subjekt in morebitno skupino, ki ji pripada, in specifičnimi pretresi za posamezne klirinške člane CNS oziroma povezane infrastrukture finančnega trga, kjer je to ustrezno; (xi) ob upoštevanju določb člena 34 in člena 49(1) Uredbe (EU) št. 648/2012 scenarije, ki jih povzročijo pretresi ali neizpolnitev obveznosti enega ali več njenih članov ali drugi razlogi, vključno z izgubami iz naložbenih dejavnosti CNS ali zaradi operativnih težav (vključno z resnim zunanjim ogrožanjem dejavnosti CNS zaradi zunanjih motenj, pretresov ali kibernetskih incidentov). 7f. Kadar pride do neizpolnjevanja obveznosti, CNS uporabi dodaten znesek namenskih lastnih sredstev, ki je enak znesku, ki ga je treba uporabiti v skladu s členom 45(4) Uredbe (EU) 648/2012, preden se uporabijo instrumenti iz odstavka 7e(l) tega člena. Kadar pristojni organ meni, da je bila za tveganja, ki so vodila v izgubo, odgovorna CNS, lahko od nje zahteva, da uporabi večji znesek namenskih lastnih sredstev, ki ga določi pristojni organ. 7 g. Kadar pride do dogodka, ki ni povezan z neizpolnitvijo obveznosti, CNS uporabi znesek namenskih lastnih sredstev, enak trikratnemu znesku, ki ga je treba uporabiti v skladu s členom 45(4) Uredbe (EU) 648/2012, preden se uporabijo instrumenti iz odstavka 7e(l) tega člena, in, da bi ohranili postopek, ki temelji izključno na spodbudah, CNS ne uporabi jamstvenega sklada niti kaskadnega pristopa k neplačilom. Kadar pristojni organ meni, da za tveganja, ki so vodila v izgubo, ni bila odgovorna CNS, ji lahko dovoli, da uporabi manjši znesek namenskih lastnih sredstev, ki ga določi pristojni organ. 7h. CNS po dogovoru s pristojnim organom instrumente iz odstavka 7e (l)(ii) uporabi šele po tem, ko so bili pod pogoji iz odstavka 7e(l)(vii) opravljeni pozivi k denarnemu plačilu minimalnega zneska, enakovrednega jamstvenemu skladu CNS. 7i. Pristojni organi lahko od CNS zahtevajo, naj v svoje načrte sanacije vključijo dodatne informacije. 8. Odbor CNS ob upoštevanju nasvetov odbora za tveganja v skladu s členom 28(3) Uredbe (EU) št. 648/2012 oceni in odobri načrt sanacije, preden ga predloži pristojnemu organu in organu ESMA . 9. Načrti sanacije se štejejo za del pravil delovanja CNS, pri čemer CNS in njihovi klirinški člani v primeru določb, ki se nanašajo na njihove stranke, zagotovijo, da so ukrepi, določeni v načrtih sanacije, izvršljivi kadar koli. 9a. CNS da zadeve iz točk od (a) do (g) odstavka 7e na voljo javnosti. Zadeve iz točk od (h) do (l) tega odstavka bi morale biti na voljo javnosti, kolikor je preglednost teh postavk v javnem interesu. Klirinški člani zagotovijo, da se njihovim strankam vse določbe, ki se nanašajo nanje, ustrezno sporočijo. 9b. Predpisi nacionalnega insolvenčneg