Države članice morajo sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da se dejavnosti, financirane iz proračuna EU, izvedejo pravilno in učinkovito ter v skladu s predpisi EU. Vzpostavljene morajo imeti sisteme, s katerimi se preprečujejo, odkrivajo in popravljajo nepravilnosti in goljufije, zato države članice v skladu s členom 7(2) Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta kot plačilne agencije akreditirajo oddelke ali organe, katerih upravna organizacija in sistem notranje kontrole v zadostni meri zagotavljata, da se izplačila zakonito in pravilno izvršujejo ter ustrezno obračunajo. Plačilne agencije izpolnjujejo minimalne pogoje za akreditacijo v zvezi z okoljem notranjih kontrol, kontrolnimi dejavnostmi, obveščanjem in sporočanjem ter spremljanjem, ki jih določi Komisija.

Evropski kmetijski jamstveni sklad (v nadaljnjem besedilu: EKJS) in Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (v nadaljnjem besedilu: EKSRP) se izvajata na podlagi sistema deljenega upravljanja med državami članicami in Unijo, v katerem se naloge izvajanja prenesejo na države članice, Komisija pa ohranja končno odgovornost.

V tem poročilu so povzeti rezultati analize poročil pristojnih organov, prejetih v juniju 2016, in morebitni nadaljnji ukrepi.

Pristojni organ mora Komisiji poročati o svojem nadzoru nad dejavnostmi plačilnih agencij in o njihovem spremljanju. Poročilo vključuje pregled, ali plačilne agencije stalno izpolnjujejo akreditacijska merila, ter povzetek ukrepov, sprejetih za odpravo pomanjkljivosti (člen 2(1) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 908/2014). To poročanje se izvede vsaka tri leta.

Komisija mora v skladu s členom 7(2) Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti poročilo o delovanju sistema plačilnih agencij v Uniji in po potrebi priložiti zakonodajne predloge.

3.Položaj v zvezi z delovanjem plačilnih agencij

1. oktobra 2017 je bilo v EU 79 plačilnih agencij, ki izvajajo plačila za EKJS in EKSRP. V večini primerov plačilna agencija izvaja plačila za oba sklada, vendar se v nekaterih primerih agencija ukvarja le z enim skladom.

V večini držav članic deluje le ena plačilna agencija, v nekaterih državah pa več: Avstrija (dve plačilni agenciji), Belgija (dve plačilni agenciji), Nemčija (16 plačilnih agencij), Španija (18 plačilnih agencij), Francija (štiri plačilne agencije), Italija (11 plačilnih agencij), Romunija (dve plačilni agenciji) in Združeno kraljestvo (štiri plačilne agencije). Popoln seznam plačilnih agencij za EKJS in EKSRP v EU je na voljo v Prilogi I.

Treba je opozoriti, da se je število plačilnih agencij od leta 2013 zmanjšalo na trenutnih 79. Dejavnosti plačilne agencije BIRB (BE01) sta prevzeli dve regionalni plačilni agenciji v Belgiji, dve plačilni agenciji na Nizozemskem, in sicer Dienst Landelijk Gebied (NL01) in Dienst Regelingen (NL03), pa sta se združili v eno plačilno agencijo, tj. Ondernemend Nederland – RVO (NL04). Od 1. septembra 2017 je na Poljskem le ena plačilna agencija, saj je agencija za kmetijski trg (PL02) prenehala delovati kot plačilna agencija.

Višina odhodkov na posamezno plačilno agencijo se v EU znatno razlikuje. V proračunskem letu 2016 je imela francoska plačilna agencija Agence de services et de paiement (FR19) največjo porabo (6,6 milijarde EUR), medtem ko sta nemški plačilni agenciji Hamburg-Jonas (DE02) in SAISA (IT02) imeli zgolj izterjave. Italijanska plačilna agencija ENR (IT03) v zadnjih treh proračunskih letih ni imela odhodkov. Avstrijska plačilna agencija Zollamt Salzburg (AT03) v zadnjih treh letih skoraj ni imela odhodkov. Višina odhodkov je odvisna od tega, ali je plačilna agencija vključena v večje število shem/ukrepov ali le v zelo posebne sheme (npr. odhodki za javno skladiščenje) in ima torej ozko funkcijo. Odhodki za zadnja tri proračunska leta glede na plačilno agencijo in sklad so navedeni v Prilogi II.

Nedavne spremembe glede števila plačilnih agencij:

1)Avstrija: oblasti proučujejo zaprtje plačilne agencije Zollamt Salzburg (AT03), verjetno ob koncu proračunskega leta 2017.

2)Nemčija: nemški organi so se odločili zapreti plačilno agencijo Hamburg (DE09), čim bodo končani programi EKSRP za obdobje 2007–2013 ter potrjeni obračuni za EKJS za proračunsko leto 2016. Razlog je po navedbah nemških organov v tem, da se stroški za to plačilno agencijo stalno višajo, hkrati pa se je obseg izplačane pomoči zmanjšal.

V zvezi s plačilnimi agencijami je mogoče izpeljati sklepe, navedene v nadaljevanju.

1)Število akreditiranih plačilnih agencij v državah članicah: v skladu s členom 7 Uredbe (EU) št. 1306/2013 bi morala vsaka država članica omejiti število svojih akreditiranih plačilnih agencij na največ eno na nacionalni ravni, ali kjer je to ustrezno, na eno na regijo. Poljska in Romunija imata vsaka po dve plačilni agenciji, čeprav nista povezani z določeno regijo. Poljski organi so sprejeli ukrepe za združitev svojih dveh plačilnih agencij. V Romuniji vsaka od plačilnih agencij upravlja en sklad, EKJS oziroma EKSRP; zbirna vloga ter integrirani administrativni in kontrolni sistem (IACS) za oba sklada bi pomenila, da bi imeli le eno plačilno agencijo.

2)Razlogi za manjše ali mirujoče plačilne agencije: države članice morajo v skladu s členom 7 Uredbe (EU) št. 1306/2013 omejiti število plačilnih agencij. Če država članica zapre plačilno agencijo, v prihodnosti ne bo mogoče odpreti nove. Posledično je trenutna zakonodaja, ki bi morala spodbujati zmanjšanje števila plačilnih agencij v vsaki državi članici, v nekaterih primerih imela nasprotni učinek, saj se je ohranilo delovanje manjših (po odhodkih) ali celo mirujočih agencij.

3)Zmanjšanje števila plačilnih agencij: nekatere države članice (Avstrija, Nemčija in Poljska) so sprejele ukrepe za zmanjšanje števila plačilnih agencij.

4)Stroški kontrol v zvezi z upravljanjem in kontroliranjem sredstev EU: države članice sporočajo stroške kontrol Komisiji, pri čemer so v enem primeru (Hamburg (DE09)) sporočeni stroški kontrole, vključno z upravnimi stroški plačilne agencije, višji od zneska sredstev EU, ki jih upravlja plačilna agencija, zaradi česar se poraja vprašanje, ali je sistem upravljanja in kontrole v državah članicah ustrezen. Kot je navedeno zgoraj, so visoki stroški v primerjavi z višino upravljanih sredstev razlog, ki ga nemški organi navajajo za zaprtje plačilne agencije v Hamburgu.

4.Nadzor nad akreditacijo plačilnih agencij

Pristojni organ, ki ga imenuje posamezna država članica, je odgovoren za izdajo, pregled in odvzem akreditacije plačilnih agencij. Poleg tega mora tudi stalno nadzorovati plačilne agencije in spremlja vse ugotovljene pomanjkljivosti. Skladno s členom 2(1) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 908/2014 mora Komisiji poročati o svojem nadzoru nad dejavnostmi plačilnih agencij in njihovem spremljanju. Poročilo vključuje pregled, ali plačilne agencije stalno izpolnjujejo akreditacijska merila, in povzetek ukrepov, sprejetih za odpravo pomanjkljivosti.

Zadnje poročanje pristojnih organov je zajemalo proračunska leta 2013–2015, Komisiji pa ga je bilo treba predložiti do 30. junija 2016. Vse države članice so zagotovile zahtevane informacije, vendar sta dve državi članici poročilo predložili po preteku roka. Poročanje je zajemalo nadzorne dejavnosti pristojnega organa, ki so jih v imenu pristojnega organa neposredno ali posredno izvajali certifikacijski organ in drugi zunanji organi, neodvisni od plačilnih agencij. Vsak pristojni organ je predstavil tudi svoje stališče glede vprašanja, ali je plačilnih agencij dovolj.

Trenutni položaj ne kaže na večja vprašanja glede skladnosti. V zvezi s stalno skladnostjo je mogoče izpeljati sklepe, navedene v nadaljevanju.

1)Skladnost z akreditacijskimi merili: pristojni organ je v vseh primerih navedel, da plačilna agencija izpolnjuje akreditacijska merila. Za 66 plačilnih agencij (od 80, za katere so bila v letu 2016 predložena poročila) je bila skladnost z akreditacijskimi merili ocenjena kot zelo visoka.

2)Ocena izvajanja nadzora: pristojni organ sklepe v zvezi z akreditacijskimi merili oblikuje na podlagi dela, ki ga opravlja certifikacijski organ. V nekaterih primerih je bilo celotno poglavje o akreditaciji prekopirano iz poročila certifikacijskega organa, kar zbuja dvom glede ustreznega razumevanja cilja tega izvajanja.