POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o izvajanju Uredbe št. 2038/2006 o večletni denarni podpori ukrepom Evropske agencije za pomorsko varnost na področju odzivanja na onesnaženje z ladij za obdobje 2007–2009

UVOD

Uredba št. 2038/2006[1] zagotavlja finančno podporo Evropski agenciji za pomorsko varnost (v nadaljnjem besedilu: Agencija) za financiranje ukrepov na področju odzivanja na onesnaženje z ladij.

Komisija v skladu s členom 8 navedene uredbe v tem dokumentu poroča o rezultatih porabe sredstev v obdobju od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2009.

Poročilo je bilo pripravljeno v tesnem sodelovanju z Agencijo, ki je sestavila pomemben prispevek[2], na podlagi zunanjega ocenjevanja Agencije leta 2008, revizije službe Komisije za notranjo revizijo leta 2009 in posvetovanja z zainteresiranimi stranmi marca 2010. O poročilu je na več sestankih razpravljal tudi upravni odbor Agencije.

V skladu s členom 15(2)(g) Uredbe št. 1406/2002[3] je Agencija predložila letna poročila o finančnem izvajanju podrobnega načrta za dejavnosti Agencije na področju pripravljenosti na onesnaženje in odzivanja nanj za obdobje 2007–2010. Ta poročila so na voljo na spletni strani Agencije.

Komisija se priključuje analizi, ki jo je Agencija predstavila v svojem prispevku. V nadaljevanju so podane glavne sklepne ugotovitve za obdobje 2007–2009.

NALOGE AGENCIJE NA PODROčJU ODZIVANJA NA ONESNAžENJE

Naloge Agencije zajemajo tako naključne kot tudi nezakonite izpuste. Na začetku je bil njihov glavni poudarek onesnaženje z nafto. Od leta 2007 pa je bila Agencija dejavna tudi na področju pomorskega onesnaženja, ki ga povzročajo nevarne in zdravju škodljive snovi (npr. kemikalije).

V skladu z Uredbo št. 2038/2006 in Direktivo št. 2005/35/ES[4] o onesnaževanju morja z ladij so tri glavne naloge Agencije na področju odzivanja na onesnaženje, ki ga povzročajo ladje:

(a) operativna pomoč državam članicam

Agencija zagotavlja omrežje plovil v stalni pripravljenosti za ukrepanje po razlitju nafte kot nadgradnjo zmogljivosti držav članic za odzivanje na razlitje. Zagotavlja tudi satelitsko podprto storitev zaznavanja in spremljanja razlitij nafte, t. i. CleanSeaNet, ter informacije o razlitjih kemikalij prek omrežja MAR-ICE.

(b) sodelovanje in usklajevanje

Agencija je v stiku s strokovnjaki držav članic za odzivanje na onesnaženje, z obstoječimi regionalnimi sporazumi in Mednarodno pomorsko organizacijo ( International Maritime Organisation – IMO).

(c) informacije

Agencija zbira, analizira in razširja informacije o najboljših praksah, tehnikah in inovacijah na področju pripravljenosti in odzivanja na onesnaženje morja.

PRORAčUN

Celotna sredstva, dodeljena Agenciji za financiranje omenjenih ukrepov od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2013, znašajo 154 milijonov EUR (glej člen 4 Uredbe št. 2038/2006). Od tega je bilo okoli 60 milijonov EUR (tj. skoraj 40 %) namensko razporejenih v prvih treh letih. To ustreza sorazmerni porabi razpoložljivih sredstev.

Med 1. januarjem 2007 in 31. decembrom 2009 je bilo 98 % odobrenih sredstev za prevzem obveznosti namenjenih financiranju operativne pomoči, predvsem omrežja plovil v stalni pripravljenosti za ukrepanje po razlitju nafte. Preostala 2 % sta bila namenjena sodelovanju in informiranju (glej razpredelnico v Prilogi).

Izplačila znašajo okoli 48 milijonov EUR. Dejstvo, da so izplačila nižja od obveznosti, lahko pojasnijo številni dejavniki. Izplačila na podlagi večletnih pogodb so lahko razdeljena na več let, včasih po referenčnem obdobju. Poleg tega so bila nizka izplačila tudi posledica zamud v zvezi z novimi pogodbami za plovila v stalni pripravljenosti za ukrepanje po razlitju nafte.

USTREZNOST FINANčNEGA OKVIRA

Po zbranih informacijah so sredstva, dodeljena Agenciji, ustrezna. Z njim je Agencija leta 2009 lahko vzpostavila omrežje 13 popolnoma opremljenih plovil v stalni pripravljenosti za ukrepanje po razlitju nafte, ki se lahko hkrati mobilizirajo in pokrivajo večino obale EU[5]. S temi sredstvi je Agencija lahko razvila sistem CleanSeaNet, ki omogoča satelitsko podprto storitev spremljanja razlitij nafte 24 evropskim obalnim državam (vključno s Hrvaško in Norveško), od katerih jih je le 12 imelo izkušnje na tem področju. Zainteresirane strani so pozitivno ocenile tudi ukrepe usklajevanja in informiranja, ki jih Agencija izvaja na podlagi finančnega okvira.

Ker je finančni okvir večleten, je mogoče z industrijo sklepati večletne pogodbe. Takšne pogodbe so potrebne tako v povezavi s plovili v stalni pripravljenosti za ukrepanje po razlitju nafte kot tudi pri organiziranju sistema CleanSeaNet.

Ustreznost finančnega okvira dolgoročno potrjuje tudi dejstvo, da je Agencija predvidela obveznosti v višini do 97 % skupnih finančnih sredstev do konca leta 2013.

UčINKOVITOST IN DODANA VREDNOST OBSTOJEčEGA SISTEMA

Ukrepi, financirani do sedaj na podlagi finančnega okvira, so stroškovno učinkoviti in zagotavljajo dodano vrednost. Poleg tega uporaba postopkov javnega naročanja zagotavlja izbor ekonomsko najugodnejše ponudbe.

V skladu s podrobnim načrtom za dejavnosti Agencije na področju pripravljenosti na onesnaženje, ki ga je sprejel upravni odbor Agencije, Agencija ni zgradila ali kupila plovil za ukrepanje po razlitju nafte, ker to ne bi bilo stroškovno učinkovito glede na pogostost njihove rabe. Namesto tega so plovila najeta na podlagi pogodbe s komercialnimi izvajalci prek sistema, ki zagotavlja, da so ustrezno opremljena in po potrebi na razpolago za uporabo. Podatki kažejo, da so se z uporabo tega sistema (namesto nakupa plovil) znižali stroški za približno 60 % na leto, čeprav so se zmogljivosti skladiščenja povečale za 60 %. „Možnost prenosa“ opreme, ki omogoča njen prenos na drugo ladjo, je bistvena, saj kar najbolj ublaži investicijske izgube v primeru spremembe izvajalca.

Nacionalni organi, katerih naložbe se znatno razlikujejo, so in bodo še vedno imeli temeljno odgovornost za odzivanje na incident. Scenariji razlitja, ki jih je pripravila Agencija in v glavnem temeljijo na večjih preteklih incidentih (npr. Erika in Prestige), pa jasno kažejo, da bi prizadeta država članica imela precejšnje prihranke, če bi bilo takrat že vzpostavljeno omrežje plovil v stalni pripravljenosti.

Organiziranje sistema zaznavanja in spremljanja razlitij nafte na ravni EU je poleg tega cenejše (za okoli 20 %) in učinkovitejše v primerjavi z nacionalno ravnijo. V povprečju namreč ena pridobljena slika pokrije potrebe skoraj dveh obalnih držav (z naročenimi 6 391 slikami je Agencija lahko odgovorila na 11 886 nacionalnih zahtevkov). Strog sistem nadzora kakovosti, ki ga je vzpostavila Agencija, tudi zagotavlja, da se zneski izplačajo, ko so pogodbene specifikacije v celoti izpolnjene.

MOžNE IZBOLJšAVE, KI PRESEGAJO FINANčNI OKVIR

Komisija ugotavlja, da so možne še številne izboljšave zunaj finančnega okvira.

Prvič – ratifikacija ustreznih mednarodnih konvencij s strani vseh držav članic je bistvena za vzpostavitev skupne minimalne ravni pripravljenosti in odzivanja. Zato je obžalovanja vredno, da vse države članice še niso ratificirale Mednarodne konvencije o pripravljenosti, odzivanju in sodelovanju pri onesnaženju z olji iz leta 1990 (OPRC 1990) in Protokola h Konvenciji o incidentih onesnaženja z nevarnimi in zdravju škodljivimi snovmi iz leta 2000 (Protokol OPRC-HNS 2000). Podobno vse države članice še niso ratificirale konvencij za vzpostavitev mednarodne ureditve nadomestil za žrtve razlitij, ki so posledica nesreč tankerjev (CLC 92[6], Sklad 92[7] in Dopolnilni sklad 2003[8]).

Drugič – razpoložljivost naprav za iztovarjanje nafte, zajete na morju, je splošen problem evropskih držav. „Klavzula o maoni“, ki jo je Agencija vključila v pogodbe o plovilih (tj. določilo, v skladu s katerim je lahko izvajalec naprošen, da najde primerno maono), prispeva k reševanju problema, a ne more nadomestiti ustreznih rešitev na nacionalni ravni.

Nenazadnje bi nekatere države članice lahko izboljšale nadaljnje ukrepanje v primeru morebitnega razlitja nafte, ki ga bi zaznala storitev CleanSeaNet. Medtem ko je Agencija odgovorna za opravljanje storitve zaznavanja in spremljanja razlitij nafte, morajo nacionalni organi potrditi morebitno razlitje in sprejeti ustrezne nadaljnje ukrepe zoper onesnaževalca. Skupna stopnja potrditve (27 %) zakriva močno regionalno neuravnoteženost, ki temelji na nacionalnih zmogljivostih preverjanja, zlasti z zračnim nadzorom. S tem je povezano tveganje, da lahko brezvestni upravljavci ladij izvajajo nezakonite izpuste v regijah, kjer je nadaljnje ukrepanje manj strogo.

SKLEPNE UGOTOVITVE

Proračunska sredstva, ki jih je Evropska agencija za pomorsko varnost namenila odzivanju na onesnaženje z nafto, so ustrezna in ukrepi, ki jih je Agencija financirala do sedaj na podlagi finančnega okvira, so stroškovno učinkoviti in zagotavljajo dodano vrednost.

Komisija je oktobra 2010 predlagala spremembo uredbe o ustanovitvi Evropske agencije za pomorsko varnost[9], ki med drugim vključuje določbo, da lahko prizadeta država članica Agencijo zaprosi za pomoč tudi v primeru onesnaženja morja, ki ga povzročijo naftne in plinske naprave. Komisija pa meni, da spremembe večletnega finančnega okvira iz Uredbe št. 2038/2006 ni treba predlagati.

Komisija bo uporabila prispevek Agencije k temu poročilu v kontekstu priprave na naslednje finančno načrtovanje.

PRILOGA

Dejavnosti Evropske agencije za pomorsko varnost na področju pripravljenosti na onesnaženje in odzivanja nanj

Finančni povzetek za obdobje 2007–2009

Obveznosti v EUR | Izplačila v EUR |

Omrežje plovil v stalni pripravljenosti za ukrepanje po razlitju nafte | 46 363 654,42 | 34 559 298,86 |

Vaje | 1 157 500,00 | 1 082 555,37 |

Izboljšave | 5 324 730,86 | 4 547 630,50 |

Delovanje sistema CleanSeaNet | 2 859 946,40 | 4 671 731,14 |

Podpora uporabnikom sistema CleanSeaNet | 358 270,53 | 223 995,50 |

Razvoj storitve CleanSeaNet | 2 673 615,53 | 2 283 212,01 |

Sodelovanje in usklajevanje | 564 458,95 | 347 445,45 |

Dejavnosti na področju odzivanja na razlitje nevarnih in zdravju škodljivih snovi | 79 100,00 | 37 564,23 |

Razširjanje informacij | 50 054,79 | 61 138,64 |

Povezane službene poti | 475 052,70 | 379 498,10 |

Skupaj | 59 906 384,18 | 48 194 069,80 |

Opomba: Na dveh področjih, kjer izplačila presegajo obveznosti, se nekatera izplačila navezujejo na obveznosti, sklenjene pred letom 2007.

Pregled razporeditve sredstev

[pic]

[1] Uredba (ES) št. 2038/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o večletni denarni podpori ukrepom Evropske agencije za pomorsko varnost na področju odzivanja na onesnaženje z ladij in o spremembah Uredbe (ES) št. 1406/2002 (UL L 394, 30.12.2006, str. 1. Glej tudi popravek v UL L 30, 3.2.2007, str. 12.)

[2] Na voljo na spletni strani Evropske agencije za pomorsko varnost:https://extranet.emsa.europa.eu/index.php?option=com_joomdoc&task=cat_view&gid=298&Itemid=100005.

[3] Uredba (ES) št. 1406/2002 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2002 o ustanovitvi Evropske agencije za pomorsko varnost (UL L 245, 29.3.2003, str. 10).

[4] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/35/ES z dne 7. septembra 2005 o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve (UL L 255, 30.9.2005, str. 11).

[5] Od takrat je bilo omrežje razširjeno. Plovila so na voljo vsem državam članicam ne glede na njihovo dejansko območje delovanja. Prispevek Agencije iz opombe pod črto 2 vsebuje tudi zemljevide.

[6] Protokol iz leta 1992 o spremembi Mednarodne konvencije iz leta 1969 o civilni odgovornosti za škodo, nastale zaradi onesnaženja z nafto.

[7] Protokol iz leta 1992 k Mednarodni konvenciji iz leta 1971 o ustanovitvi mednarodnega sklada za nadomestilo škode, nastale zaradi onesnaženja z nafto.

[8] Protokol iz leta 2003 k Mednarodni konvenciji iz leta 1992 o ustanovitvi mednarodnega sklada za nadomestilo škode, nastale zaradi onesnaženja z nafto.

[9] COM(2010) 611, 28.10.2010.