P9_TA(2021)0260

Nove poti za zakonite delovne migracije

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2021 o novih poteh za zakonite delovne migracije (2020/2010(INI))

(2022/C 15/21)

Evropski parlament,

— ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 3(2), ter Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) in zlasti člena 79,

— ob upoštevanju Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in zlasti člena 2 Protokola št. 4,

— ob upoštevanju Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in zlasti člena 45,

— ob upoštevanju Splošne deklaracije o človekovih pravicah iz leta 1948 in zlasti 13. člena,

— ob upoštevanju evropskega stebra socialnih pravic in zlasti načel 5, 6, 10, 12 in 16,

— ob upoštevanju mednarodnih delovnih standardov o migraciji delavcev, ki jih je sprejela Mednarodna konferenca dela Mednarodne organizacije dela, ter Mednarodne konvencije o varstvu pravic vseh delavcev migrantov in članov njihovih družin, ki jo je Generalna skupščina OZN sprejela 18. decembra 1990,

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 13. maja 2015 z naslovom Evropska agenda o migracijah (COM(2015)0240),

— ob upoštevanju sporočil Komisije z dne 6. aprila 2016 z naslovom K reformi skupnega evropskega azilnega sistema in krepitvi zakonitih poti v Evropo (COM(2016)0197) in z dne 12. septembra 2018 z naslovom Izboljšanje zakonitih poti v Evropo: nepogrešljiv del uravnotežene in celovite migracijske politike (COM(2018)0635),

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 23. septembra 2020 o novem paktu o migracijah in azilu (COM(2020)0609),

— ob upoštevanju akcijskega načrta in politične izjave, sprejetih na vrhu med EU in Afriko o migracijah, ki je potekal 11. in 12. novembra 2015 v Valletti, zlasti njegovih ustreznih delov o migracijah in mobilnosti,

— ob upoštevanju globalnega dogovora o varnih, urejenih in zakonitih migracijah z dne 10. decembra 2018,

— ob upoštevanju nujnega skrbniškega sklada EU za Afriko,

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 12. aprila 2016 o razmerah v Sredozemlju in potrebi po celostnem pristopu EU k migraciji (1),

— ob upoštevanju delovnega dokumenta z dne 15. januarja 2016 o razvoju ustreznih zakonitih ekonomskih migracijskih poti (2),

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 24. novembra 2020 z naslovom Akcijski načrt za integracijo in vključevanje za obdobje 2021–2027 (COM(2020)0758),

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 19. junija 2020 o evropskem varstvu čezmejnih in sezonskih delavcev v času krize zaradi COVID-19 (3),

— ob upoštevanju Uredbe (EU) 2019/1149 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 o ustanovitvi Evropskega organa za delo (4),

— ob upoštevanju študij tematskega sektorja za pravice državljanov in ustavne zadeve GD za notranjo politiko iz septembra 2015 o preučitvi novih zakonodajnih možnosti na področju migracije delavcev v Evropsko unijo in iz oktobra 2015 o sodelovanju EU s tretjimi državami na področju migracije ter študije službe Evropskega parlamenta za raziskave iz marca 2019 o stroških neukrepanja na področju zakonite migracije,

— ob upoštevanju pregleda ustreznosti zakonodaje EU o zakoniti migraciji, ki ga je Komisija izvedla 29. marca 2019 (v nadaljnjem besedilu: pregled ustreznosti),

— ob upoštevanju študij Skupnega raziskovalnega središča Evropske komisije iz 23. aprila 2020 z naslovom Immigrant key workers: Their contribution to Europe’s COVID-19 response (Ključni delavci priseljenci: njihov prispevek k odzivu Evrope na pandemijo covida-19) in iz 19. maja 2020 z naslovom A vulnerable workforce: Migrant workers in the COVID-19 pandemic (Ranljiva delovna sila: delavci migranti med pandemijo covida-19),

— ob upoštevanju študij Evropske migracijske mreže,

— ob upoštevanju študij Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj,

— ob upoštevanju dejavnosti in poročil posebnega poročevalca OZN o človekovih pravicah migrantov,

— ob upoštevanju dejavnosti, poročil in resolucij Sveta Evrope,

— ob upoštevanju dejavnosti in poročil Mednarodne organizacije za migracije,

— ob upoštevanju pravnega reda EU na področju zakonitih delovnih migracij, razvitega v obdobju 2004–2016, ki ureja pogoje za vstop in prebivanje ter pravice delavcev, ki so državljani tretjih držav, ter vključuje:

— Direktivo Sveta 2009/50/ES z dne 25. maja 2009 o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene visokokvalificirane zaposlitve (5) (direktiva o modri karti),

— Direktivo 2011/98/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o enotnem postopku obravnavanja vloge za enotno dovoljenje za državljane tretjih držav za prebivanje in delo na ozemlju države članice ter o skupnem nizu pravic za delavce iz tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državi članici (6) (direktiva o enotnem dovoljenju),

— Direktiva 2014/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o pogojih za vstop in bivanje državljanov tretjih držav zaradi zaposlitve sezonskih delavcev (7) (direktiva o sezonskih delavcih),

— Direktiva 2014/66/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav v okviru premestitev znotraj podjetja (8) (direktiva o premestitvah znotraj podjetja),

— Direktiva (EU) 2016/801 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. maja 2016 o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja, študija, opravljanja pripravništva, prostovoljskega dela, programov izmenjave učencev ali izobraževalnih projektov in dela varušk au pair (9),

— ob upoštevanju predloga Komisije z dne 7. junija 2016 za direktivo Evropskega parlamenta in Sveta o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene visoko usposobljene zaposlitve (COM(2016)0378) in ustreznih stališč, ki sta jih leta 2017 sprejela Evropski parlament in Svet,

— ob upoštevanju direktiv, ki urejajo pogoje za vstop in prebivanje ter pravice drugih splošnejših kategorij državljanov tretjih držav, kot sta direktivi o pravici do združitve družine (10) in o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (11),

— ob upoštevanju direktiv, ki urejajo pogoje za vstop in prebivanje za kategorije državljanov tretjih držav, ki v EU ne vstopijo za namene dela, vendar jim je to dovoljeno, kot so direktive, ki upravičencem do mednarodne zaščite zagotavljajo pravico do dostopa do zaposlitve in samozaposlitve po priznanju njihovega statusa ali prosilcem za mednarodno zaščito zagotavljajo dostop do trga dela najpozneje v devetih mesecih po vložitvi njihove prošnje,

— ob upoštevanju člena 54 Poslovnika,

— ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve,

— ob upoštevanju poročila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve (A9-0143/2021),

A. ker je sedanji zakonodajni okvir Unije o zakoniti delovni migraciji (v nadaljnjem besedilu: zakonita migracija) razdrobljen in zajema sektorske direktive, ki določajo pogoje za vstop in prebivanje za posebne kategorije državljanov tretjih držav;

B. ker so Unija in njene države članice zaradi različnih pravil, ki temeljijo na 27 nacionalnih pristopih, neprivlačne destinacije za zakonito migracijo;

C. ker je zakonita migracija kljub nameri iz evropske agende o migracijah za prizadevanja za celovit pristop od leta 2015 komajda del razvoja migracijske politike EU;

D. ker novi pakt o migracijah in azilu ne prinaša posebnih predlogov o zakonitih delovnih migracijah, čeprav so zakonite delovne migracije nepogrešljive za celovito migracijsko in azilno politiko;

E. ker se sedanji zakonodajni okvir nagiba k zaposlovanju bodisi v večnacionalnih družbah (direktiva o premestitvah znotraj podjetja) bodisi v sektorjih z visokokvalificiranimi ali dobro plačanimi delavci na trgih dela Unije (direktiva o modri karti), saj je samo ena direktiva namenjena manj plačanim migracijam (direktiva o sezonskih delavcih);

F. ker v EU primanjkuje delovne sile za specifične stopnje znanj in spretnosti, sektorje in poklice, tudi za nizko kvalificirane poklice (12); ker Sporočilo Komisije iz leta 2018 o izboljšanju zakonitih poti v Evropo priznava pomanjkanje strokovnih poklicev, pa tudi poklicev, ki zahtevajo manj formalnega znanja;

G. ker je pandemija covida-19 osvetlila našo izjemno odvisnost od ključnih delavcev in osrednjo vlogo, ki jo imajo delavci migranti pri zagotavljanju ključnih storitev, saj je v EU v povprečju 13 % ključnih delavcev priseljencev (13); ker je pandemija covida-19 močno prizadela migrante, njihove družine, gostiteljske skupnosti in domače države ter tudi povečala obstoječe ranljivosti delavcev migrantov in njihovih družin po vsej EU, kar ovira njihovo mobilnost, dostop do trga dela, pravico do dostojnih delovnih pogojev ter dostop do socialnega in zdravstvenega varstva;

H. ker globalni dogovor o varnih, urejenih in zakonitih migracijah krepi sodelovanje na področju migracij in priznava skupno odgovornost vseh držav za medsebojno obravnavanje potreb in pomislekov v zvezi z migracijami ter splošno obveznost spoštovanja, varovanja in uresničevanja človekovih pravic vseh migrantov, ne glede na njihov priseljenski status, pri čemer se spodbujata varnost in blaginja vseh skupnosti;

1. se opira na načelo, da so migracije običajne in da smo ljudje neprestano v gibanju; priznava prispevek državljanov tretjih držav k našim družbam, ekonomiji in kulturi in poudarja, da je treba migracije upravljati na urejen, varen in zakonit način; meni, da bi morala EU za vzpostavitev novih možnosti za zakonito delovno migracijo določiti ambiciozne cilje, ki bodo kos izzivom prihodnosti, hkrati pa učinkovito uporabljati in izboljšati obstoječi pravni in politični okvir;

Veljavni zakonodajni okvir EU

2. ugotavlja, da člen 79 PDEU določa podlago za upravljanje zakonite migracije na ravni Unije in zavezuje države članice k razvoju skupne politike priseljevanja, vključno s skupnimi pravili o pogojih za vstop in prebivanje za državljane tretjih držav ter opredelitvami pravic, ki jih imajo, ko zakonito prebivajo v Uniji, vključno s pogoji svobode gibanja in prebivanja v drugih državah članicah; priznava, da člen 79(5) PDEU državam članicam pridržuje pravico, da določijo število sprejetih državljanov tretjih držav, ki prihajajo na njihovo ozemlje zaradi iskanja zaposlitve;

3. poudarja pozitivne učinke okvira EU za delovno migracijo, ki jih je Komisija opredelila v svojem pregledu ustreznosti; ugotavlja, da obstaja stopnja usklajenosti glede pogojev, postopkov in pravic ter večje pravne varnosti za državljane tretjih držav, delodajalce, lokalne, regionalne in nacionalne organe ter uprave; ugotavlja tudi, da ta usklajenost koristi konkurenci na trgih dela EU;

4. poudarja, da pristop EU k zakonitim delovnim migracijam ne izključuje samodejno potrebe po nacionalnih zakonodajnih okvirih; vendar opozarja, da je veljavni okvir Unije, ki ureja zakonito migracijo v Unijo, razdrobljen in osredotočen na posebne kategorije delavcev, predvsem delavcev, zaposlenih v sektorjih z visokimi plačami, in da te kategorije neenako obravnava, zagotavlja različne ravni pravic ter dovoljuje obstoj vzporednih nacionalnih zakonodajnih okvirov; poudarja, da sedanji asimetrični mozaik nacionalnih zakonodaj in zakonodaje EU sicer odraža razlike med nacionalnimi trgi dela, a povzroča konkurenco med nacionalnimi zakonodajnimi okviri in z okvirom Unije, kar pomeni birokratske postopke za bodoče delavce in delodajalce;

5. meni, da se s takim pristopom zadovoljujejo le kratkoročne potrebe in da ta pristop ni v skladu s ciljem Unije glede celovitega pristopa k migracijski politiki; meni, da je lahko delovna migracija, če je dobro zasnovana in dobro upravljana, vir blaginje, inovacij in rasti tako za države pošiljateljice kot države gostiteljice;

6. poudarja, da je Komisija v pregledu ustreznosti prišla do podobnega sklepa in ugotovila, da je treba sprejeti širok nabor ukrepov, tudi zakonodajnih, za odpravljanje neskladij, vrzeli in pomanjkljivosti; poleg tega ugotavlja, da lahko nove možnosti za zakonito delovno migracijo ugodno vplivajo na zmanjšanje nedovoljenih migracij, ki so nevarne za državljane tretjih držav, ki iščejo zaposlitev v Uniji, in lahko slabo vplivajo na trge dela držav članic;

7. se zaveda, da je bil sedanji okvir Unije, ki ureja zakonite migracije, delno razvit za preprečevanje izkoriščanja delovne sile in za zaščito pravic delavcev državljanov tretjih držav; ugotavlja pa, da so imele veljavne direktive le omejen učinek na preprečevanje izkoriščanja delovne sile in da se delavci migranti še vedno srečujejo z neenako obravnavo in izkoriščanjem delovne sile; poziva Unijo, naj sprejme usklajene ukrepe za odpravo neenake obravnave in izkoriščanja; meni, da je v primerih izkoriščanja uporaba dovoljenj z omejenim trajanjem dobra praksa, ki bi jo bilo treba spodbujati po vsej Uniji; poudarja, da so potrebni ukrepi za izboljšanje dostopnosti in učinkovitosti mehanizmov za spremljanje na delovnem mestu; poudarja, da bi morali biti vzpostavljeni učinkoviti pritožbeni mehanizmi za zaščito vseh delavcev migrantov pred izkoriščanjem v skladu z direktivo o sankcijah zoper delodajalce iz leta 2009 ( 14 ) , ki bi morali zlasti zagotoviti učinkovit dostop do pravnega varstva in pravnih sredstev, da bi s tem zagotovili enake konkurenčne pogoje;

Sprejetje poenostavljenega pristopa

8. poudarja, da sta sedanji pravni okvir in različno izvajanje veljavnih direktiv v državah članicah povzročila številna neskladja za državljane tretjih držav, kar zadeva enako obravnavo, pogoje za vstop in ponovni vstop, delovno dovoljenje, status rezidenta, mobilnost znotraj EU, socialno varnost, priznavanje kvalifikacij in ponovno združitev družine; ugotavlja, da bi lahko te nedoslednosti ovirale vključevanje; poudarja, da poleg tega ta neskladja povzročajo težave tudi podjetjem, ki zaposlujejo državljane tretjih držav ( 15 ) , in lokalnim organom, ki zagotavljajo storitve vključevanja; poziva k širjenju ustreznih informacij za podjetja na nacionalni ravni;

9. poudarja dodano vrednost, ki jo celoviti okvir Unije za zakonito migracijo prinaša kot del celostnega pristopa k migraciji, saj zagotavlja zakonite in varne možnosti za z delom povezano migracijo, državljanom tretjih držav izboljšuje dostop do trga dela Unije, spodbuja bolj urejeno migracijo, privablja delavce, študente in podjetja, ki jih potrebujejo trg dela EU in nacionalni trgi dela, pomaga omajati kriminalne poslovne modele, ki jih uporabljajo tihotapci in trgovci z ljudmi, zagotavlja, da se delavci, ki so državljani tretjih držav, obravnavajo v skladu s temeljnimi pravicami v EU, izboljšuje dostop do dostojnih delovnih pogojev in spodbuja vključevanje žensk in moških na enaki podlagi; meni, da tak celostni pristop koristi delavcem iz tretjih držav in njihovim družinam, gostiteljskim skupnostim in izvornim državam;

10. ponovno poudarja, da je treba v praksi najprej sprejeti ukrepe za boljše in bolj usklajeno izvajanje sedanjega zakonodajnega okvira ter boljše uveljavljanje pravic, določenih v obstoječih direktivah, in boljše širjenje informacij za večjo seznanjenost s postopki, ki se uporabljajo;

11. priporoča poenostavitev zakonodajnega okvira in njegovo uskladitev z določbami o postopkih obravnavanja vlog, razlogih za sprejem in zavrnitev, postopkovnih zaščitnih ukrepih, enaki obravnavi, dostopu do trga dela, tudi s pravico do zamenjave delodajalca, združitvi družine v skladu s sodno prakso Sodišča Evropske unije in mobilnosti znotraj EU v veljavnih direktivah o zakoniti migraciji;

12. pozdravlja, da Komisija načrtuje pregled direktive o enotnem dovoljenju; predlaga razširitev področja uporabe in izvajanje direktive, da bi zajeli širšo kategorijo delavcev; pozdravlja, da Komisija načrtuje pregled direktive o rezidentih za daljši čas, kar predstavlja priložnost za izboljšanje mobilnosti ter poenostavitev in uskladitev postopkov; z zanimanjem pričakuje prihodnje poročilo Komisije o izvajanju direktive o sezonskih delavcih, ki bi moralo podrobno preučiti določbe o prebivališču, enakem obravnavanju in najdaljšem obdobju prebivanja; poziva Komisijo, naj po navedeni oceni razmisli o zakonodajni reviziji zgoraj navedene direktive; poziva Komisijo, naj predlaga ustrezne zakonodajne ukrepe za izboljšanje veljavnih direktiv, tako da jih uskladi z najugodnejšimi določbami;

Izboljšanje mobilnosti znotraj EU

13. poudarja, da je mobilnost državljanov tretjih držav znotraj EU ključni element politike EU o zakoniti migraciji, saj zagotavlja jasno dodano vrednost, ki je ni mogoče doseči na ravni držav članic; opozarja, da prosti pretok delavcev prispeva k usklajevanju povpraševanja in ponudbe na trgih dela EU ter lahko v času krize prispeva tudi k prilagajanju trga dela in splošni gospodarski rasti;

14. poziva države članice, naj izboljšajo usklajevanje med nacionalnimi organi v zvezi s programi mobilnosti državljanov tretjih držav znotraj EU; poudarja, da je treba olajšati zbiranje podatkov, tudi statističnih, in dokazov ter izmenjavo informacij in sodelovanje med državami članicami, da bi izboljšali učinkovitost in uspešnost pravnega reda EU ter v celoti izkoristili dodano vrednost EU;

15. poudarja, da bi bolj usklajena in prilagodljiva pravila za olajšanje mobilnosti znotraj EU pomenila spodbudo za državljane tretjih držav in pozitiven ukrep za delodajalce, državam članicam pa bi pomagala zapolniti vrzeli na njihovih trgih dela in spodbudila njihova gospodarstva; poudarja tudi, da bi večja mobilnost znotraj EU državljanom tretjih držav, ki so že v EU, omogočala, da izboljšajo svoje možnosti za vključitev;

16. ugotavlja, da nedavno sprejete direktive o študentih in raziskovalcih ter delavcih, premeščenih znotraj podjetij, državljanom tretjih držav podeljujejo precej obsežnejše pravice do mobilnosti kot prej sprejete direktive o zakoniti migraciji, kot sta prvotna direktiva o modri karti in direktiva o rezidentih za daljši čas;

17. priporoča, naj se kot prvi ukrep za poenostavitev okrepijo pravice do mobilnosti znotraj EU v obstoječih direktivah o zakoniti migraciji; ponovno poudarja, da bi morala Komisija predlagati ustrezne zakonodajne ukrepe;

Vzpostavitev nabora talentov

18. poudarja, da so potrebna nova orodja, ki bodo delodajalce povezala s potencialnimi zaposlenimi, reševala pomanjkanje delovne sile ter olajšale priznavanje formalnih kvalifikacij ter znanj in spretnosti, pridobljenih v tretjih državah, na ravni Unije; poudarja, da so potrebne boljše informacije o zakoniti migraciji v EU za delodajalce in državljane tretjih držav ter da je treba okrepiti strukturiran in smiseln dialog o zakoniti migraciji z ustreznimi tretjimi državami;

19. zato predlaga razvoj platforme EU za nabor talentov in povezovanje, ki bi se uporabljala kot enotna kontaktna točka za delavce, ki so državljani tretjih držav, delodajalce iz EU in nacionalne uprave; pozdravlja načrt Komisije, da nadalje preuči razvoj tega nabora talentov; priporoča, naj zajema vse sektorje zaposlovanja nizko-, srednje- in visokokvalificiranih delavcev ter zaposlenih in samozaposlenih delavcev, tudi v malih in srednjih podjetjih ter zagonskih podjetjih; ugotavlja, da bi vključitev javnih zavodov za zaposlovanje, tudi na lokalni ravni, v take platforme v EU in državah izvora lahko prispevala k izboljšanju partnerstev in izgradnji zaupanja med državami članicami in tretjimi državami ter pripomogla ustvariti naložbeno okolje in ustreznejše odzivanje na potrebe po zaposlovanju ali pomanjkanje delovne sile na trgu delovne sile; priporoča, naj se olajša sodelovanje tretjih držav v takšnem naboru talentov, na primer na spletu ali prek diplomatskih predstavništev EU in držav članic;

20. poudarja, da bi lahko tak nabor talentov EU služil kot pomembno novo orodje za povezovanje in upravljanje ponudbe znanj in spretnosti z nacionalnimi trgi dela ter da bi EU lahko odigrala pomembno vlogo pri vzpostavitvi, spremljanju in nadzoru tega orodja, tudi s financiranjem in izmenjavo znanja; priporoča, naj se platforma uporablja za pojasnitve in boljšo uskladitev zahtev glede izobraževanja in usposabljanja med sodelujočimi državami članicami in tretjimi državami; meni, da bi usklajen prijavni okvir EU, ki bi temeljil na naboru talentov, pomagal zmanjšati birokracijo na ravni držav članic; meni, da ima lahko EU pomembno vlogo pri predhodnem preverjanju kvalifikacij, znanja jezika ter znanj in spretnosti kandidatov; poudarja, kako pomembno je ciljno razširjanje informacij za promoviranje nabora talentov in platforme za povezovanje v tretjih državah in sodelujočih državah članicah;

21. priporoča, naj se v vseh državah članicah z izvajanjem pospešenih postopkov in omogočanjem dostopa do informacij olajša, pospeši, racionalizira in zagotovi pravičnejše ocenjevanje, vzajemno priznavanje in potrjevanje diplom, spričeval in drugih poklicnih kvalifikacij, vključno s formalnim in neformalnim pridobivanjem znanj in spretnosti v tretjih državah; meni, da bi s tem izboljšali mobilnost znotraj EU; poudarja, da je evropsko ogrodje kvalifikacij dobra podlaga za povezavo sistemov kvalifikacij tretjih držav s skupnim referenčnim okvirom EU;

22. vztraja, naj države članice nemudoma vzpostavijo mehanizme in ureditve za potrjevanje poklicnih izkušenj ter neformalnega in priložnostnega učenja v skladu s priporočilom Sveta iz leta 2012 ( 16 ) ; poudarja, da morajo nacionalni organi izmenjavati dobre prakse; vztraja, da je treba v razprave o opredelitvi znanj in spretnosti, ki bi morale zajemati usposabljanje na delovnem mestu, neformalne kvalifikacije in delovne izkušnje, vključiti ustrezne organizacije civilne družbe, socialne partnerje in mreže diaspore ter same delavce državljane tretjih držav, pa tudi lokalne organe in mednarodne organizacije (zlasti Mednarodno organizacijo za migracije, Mednarodno organizacijo dela in Organizacijo za gospodarsko sodelovanje in razvoj);

Krepitev odnosov s tretjimi državami in spodbujanje zakonitih poti

23. poudarja, da lahko programi mobilnosti delovne sile glede na staranje prebivalstva EU in zmanjševanje delovne sile spodbudijo evropske trge dela in prispevajo h gospodarski rasti;

24. podpira globalno in lokalno sodelovanje na področju migracij kot enega od načinov za okrepitev razpoložljivosti in prilagodljivosti zakonitih migracijskih poti; ostaja prepričan, da bi s povečanjem zakonitih migracijskih poti zmanjšali nezakonite migracije, omajali poslovni model tihotapcev, zmanjšali trgovino z ljudmi in izkoriščanje delavcev ter okrepili enake možnosti za vse delavce in ponudili zakonito možnost tistim, ki razmišljajo o tem, da bi v Unijo migrirali nezakonito; v zvezi s tem poziva Komisijo, naj regulira vse agencije za zaposlovanje, po možnosti prek Evropskega organa za delo;

25. meni, da bi lahko širši dialog o migracijah, na primer z rednimi srečanji na vrhu med EU in več tretjimi državami, olajšal izpolnjevanje potreb trgov dela EU in razvoj uravnoteženih partnerstev, tudi na pobudo podjetij in civilne družbe, kar bi lahko pomagalo pri pripravah na vključevanje državljanov tretjih držav na trg dela v namembni državi in izboljšalo trajnostni prenos pridobljenih znanj in spretnosti med državami izvora in namembnimi državami; poudarja, da je mogoče najti navdih v veljavnih sporazumih o razvoju partnerstev za privabljanje talentov na podlagi znanj in spretnosti, ki namembni državi omogočajo neposredno sodelovanje pri oblikovanju naborov potrebnih znanj in spretnosti državljanov tretjih držav, ki bi jih morda zanimala migracija v EU, vključno z vzpostavitvijo zmogljivosti in programov za usposabljanje za tretje države, ter obravnava potrebo po preglednosti partnerstev s tretjimi državami, tudi zaradi potrebe po vključitvi socialnih partnerjev;

26. opozarja na pomembno vlogo nakazil in na ugodnosti, ki jih državam pošiljateljicam in gostiteljicam nudijo varne, zakonite in urejene migracije; podpira prizadevanja za reševanje težav „bega možganov“ in „priliva možganov“ z nadaljnjim razvojem instrumentov, ki omogočajo krožno migracijo; v zvezi s tem poziva Komisijo, naj analizira koristi in slabosti obstoječih modelov, ki jih uporabljajo druge države, kot so točkovni sistem in modeli prijave interesa; priporoča, naj se za olajšanje krožne migracije uvedejo prednostna mobilnost in možnost obnovljivih dovoljenj, pravica do ponovnega vstopa ter podaljšanje dovoljenega obdobja odsotnosti za državljane tretjih držav, v katerem se lahko vrnejo v domovino;

Razvoj zakonodajnega okvira EU

27. opozarja, da EU zaostaja v svetovni tekmi za talente; ugotavlja, da je bil edini predlog, ki ga je v zvezi z zakonitimi delovnimi migracijami predstavila prejšnja Komisija, revizija direktive o modri karti; ostaja zavezan prizadevanjem za smotrn in robusten pregled direktive o modri karti, da bi se zagotovila dodana vrednost v smislu uskladitve, priznavanja znanj in spretnosti, poenostavitve postopkov in izboljšane mobilnosti znotraj EU;

28. poudarja, da je treba pri preučevanju prihodnjega razvoja zakonodajnega okvira EU izvajati strukturiran dialog in posvetovanje z deležniki, tudi z ustreznimi organizacijami civilne družbe, socialnimi partnerji in mrežami diaspore ter samimi delavci državljani tretjih držav, pa tudi z lokalnimi organi in mednarodnimi organizacijami (zlasti Mednarodno organizacijo za migracije, Mednarodno organizacijo dela in Organizacijo za gospodarsko sodelovanje in razvoj);

29. meni, da bi se morale politika EU in nacionalne politike o zakoniti migraciji osredotočiti na odziv na pomanjkanje delovne sile ter znanj in spretnosti; poziva Komisijo, naj zato analizira neučinkovitost pri preskusih trga dela in programih delovne migracije, ki ne ustrezajo dejanskim potrebam trga dela; priporoča, naj Unija razvije zakonodajni okvir, ki bo v večjem obsegu zajemal državljane tretjih držav, ki iščejo zaposlitev, za katero se zahteva nižja ali srednja usposobljenost ( 17 )

30. v zvezi s tem ugotavlja, da so državljani tretjih držav pogosto zaposleni v sektorju oskrbe na domu ( 18 ) ; ugotavlja, da se v tem sektorju večinoma zaposlujejo ženske; poziva EU in njene države članice, naj ratificirajo konvencijo Mednarodne organizacije dela št. 189 o delavcih v gospodinjstvu in zagotovijo polno uporabo standardov zaposlovanja; poziva Komisijo, naj tudi razmisli o zakonodajnih ukrepih na tem področju;

31. poziva Komisijo, naj razvije vseevropski sistem za privabljanje in lajšanje čezmejnih dejavnosti samozaposlenih oseb, podjetnikov in zagonskih podjetij, da bi okrepili inovacije, pa tudi mladih državljanov tretjih držav brez formalnih kvalifikacij, na primer z vizumi za iskalce zaposlitve in usposabljanjem, ob upoštevanju storitev platforme Europass v skladu s Sklepom (EU) 2018/646 Evropskega parlamenta in Sveta ( 19 )

32. priznava, da sektorske direktive niso vsestranska rešitev niti za potrebe trga dela EU niti, splošneje, za vprašanje zakonite migracije, obenem pa priznava, da imajo države članice nacionalne programe za privabljanje delovnih migrantov; meni, da se mora EU srednjeročno oddaljiti od sektorskega pristopa in sprejeti zakonik o priseljevanju, v katerem bodo določena splošna pravila o vstopu in prebivanju vseh državljanov tretjih držav, ki iščejo zaposlitev v Uniji, in bo uskladil pravice, ki jih uživajo ti državljani tretjih držav in njihove družine;

33. poudarja, da bi s splošnim zakonodajnim instrumentom odpravili sedanje različne ureditve postopkov, odpravili različne zahteve, določene v državah članicah, ter zagotovili potrebno poenostavitev in uskladitev pravil brez diskriminacije katerega koli sektorja zaposlovanja ali vrste zaposlenega; meni tudi, da bo tak instrument olajšal sodelovanje med državami članicami ter med EU in tretjimi državami;

o

o o

34. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

(1) UL C 58, 15.2.2018, str. 9.

(2) PE573.223v01-00.

(3) Sprejeta besedila, P9_TA(2020)0176.

(4) UL L 186, 11.7.2019, str. 21.

(5) UL L 155, 18.6.2009, str. 17.

(6) UL L 343, 23.12.2011, str. 1.

(7) UL L 94, 28.3.2014, str. 375.

(8) UL L 157, 27.5.2014, str. 1. Delavci, premeščeni znotraj podjetij, so napoteni iz podjetja s sedežem zunaj EU v podjetje, ki spada v isto skupino podjetij s sedežem v EU.

(9) UL L 132, 21.5.2016, str. 21.

(10) Direktiva Sveta 2003/86/ES z dne 22. septembra 2003 o pravici do ponovne združitve družine (UL L 251, 3.10.2003, str. 12).

(11) Direktiva Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (UL L 16, 23.1.2004, str. 44).

(12) Študije tematskega sektorja C o raziskovanju novih možnosti za zakonodajo o delovnih migracijah v EU in o sodelovanju EU s tretjimi državami na področju migracij.

(13) Fasani, F. in Mazza, J., Immigrant Key Workers: Their Contribution to Europe's COVID-19 Response, (Ključni delavci imigranti: njihov prispevek k odzivu Evrope na pandemijo covida-19), Urad za publikacije Evropske unije, Luxembourg, 2020.

(14) Direktiva 2009/52/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 o minimalnih standardih glede sankcij in ukrepov zoper delodajalce nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL L 168, 30.6.2009, str. 24).

(15) V pregledu ustreznosti je bilo ugotovljeno, da je največ težav z notranjo skladnostjo na naslednjih področjih: postopki obravnavanja vlog, pogoji za sprejem in prebivanje (tudi razlogi za zavrnitev in umik), pogoji za enako obravnavo, mobilnost znotraj EU in ponovna združitev družine;

(16) Priporočilo Sveta z dne 20. decembra 2012 o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja (UL C 398, 22.12.2012, str. 1).

(17) Glej na primer Evropsko migracijsko mrežo, Determining labour shortages and the need for labour migration from third countries in the EU (Ugotavljanje pomanjkanja delovne sile in potrebe po delovni migraciji iz tretjih držav v EU), Evropska komisija, Bruselj, 2015.

(18) Glej tudi: EPRS, The cost of non-Europe in the area of legal migration (Stroški neukrepanja na evropski ravni na področju zakonite migracije), Evropski parlament, Bruselj, 2019, str. 21 in 22.

(19) Sklep (EU) 2018/646 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. aprila 2018 o skupnem okviru za zagotavljanje boljših storitev za znanja in spretnosti ter kvalifikacije (Europass) (UL L 112, 2.5.2018, str. 42).