OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

Razlogi za predlog in njegovi cilji

Ta predlog zadeva uporabo člena 10 Uredbe Sveta (ES) št. 597/2009 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti.

Splošno ozadje

Ta predlog je nastal v okviru izvajanja osnovne uredbe in je posledica preiskave, ki je bila izvedena v skladu z vsebinskimi in postopkovnimi zahtevami iz osnovne uredbe.

Veljavne določbe na področju, na katero se nanaša predlog

Začasni protidampinški ukrepi so bili uvedeni za isti izdelek z Uredbo Komisije (EU) št. 513/2013 (UL L 152, 5.6.2013, str. 5).

Vzporedni predlog za uvedbo dokončnih protidampinških ukrepov.

Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije

Ni relevantno.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA

Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Zainteresirane strani, ki jih postopek zadeva, so imele možnost, da med preiskavo zagovarjajo svoje interese v skladu z določbami osnovne uredbe.

Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

Strokovno mnenje ni bilo potrebno.

Ocena učinka

Ta predlog je posledica izvajanja osnovne uredbe.

Osnovna uredba ne predvideva splošne ocene učinka, vendar vsebuje izčrpen seznam pogojev, ki jih je treba oceniti.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

Povzetek predlaganih ukrepov

Komisija je 8. novembra 2012 začela protisubvencijski postopek za uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic in rezin) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.

V preiskavi je bilo ugotovljeno subvencioniranje zadevnega izdelka, kar je povzročilo škodo industriji Unije. V preiskavi je bilo prav tako ugotovljeno, da uvedba protisubvencijskih ukrepov ni bila v nasprotju z interesom Unije.

Zato se predlaga, da Svet sprejme priloženi predlog uredbe za uvedbo dokončnih protisubvencijskih ukrepov na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.

Obseg izdelka, za katerega veljajo ukrepi, ne vključuje rezin, ki so bile prvotno del preiskave. To je zato, ker imajo rezine posebne lastnosti, drugačne od zadevnega izdelka.

Pravna podlaga

Uredba Sveta (ES) št. 597/2009 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti („osnovna uredba“).

Načelo subsidiarnosti

Predlog je v izključni pristojnosti Unije. Načelo subsidiarnosti se zato ne uporablja.

Načelo sorazmernosti

Predlog je skladen z načelom sorazmernosti iz naslednjih razlogov.

Oblika ukrepanja je opisana v navedeni osnovni uredbi in ne dopušča odločanja na nacionalni ravni.

Navedba o načinu zmanjšanja finančne in upravne obremenitve Unije, nacionalnih vlad, regionalnih in lokalnih organov, gospodarskih subjektov in državljanov ter o njeni sorazmernosti s ciljem predloga se ne uporablja.

Izbira instrumentov

Predlagani instrumenti: uredba.

Druga sredstva ne bi bila primerna, ker osnovna uredba ne predvideva drugih možnosti.

4. PRORAČUNSKE POSLEDICE

Predlog ne vpliva na proračun EU.

2013/0370 (NLE)

Predlog

IZVEDBENA UREDBA SVETA

o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 597/2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti[1], zlasti člena 17 Uredbe,

ob upoštevanju predloga, ki ga je po posvetovanju s svetovalnim odborom predložila Evropska komisija,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

1.1. Začetek

(1) Evropska komisija („Komisija“) je 8. novembra 2012 v obvestilu, objavljenem v Uradnem listu Evropske unije[2] („obvestilo o začetku“), napovedala začetek protisubvencijskega postopka glede uvoza fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic in rezin) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske („LRK“ ali „zadevna država“) v Unijo.

(2) Protisubvencijski postopek je bil uveden na podlagi pritožbe, ki jo je 26. septembra 2012 vložilo združenje EU ProSun („pritožnik“) v imenu proizvajalcev, ki v tem primeru predstavljajo več kot 25 % celotne proizvodnje Unije fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov. Pritožba je vsebovala dokaze prima facie o subvencioniranju tega izdelka in znatni škodi, ki je zaradi tega nastala, kar je zadostovalo za upravičenost začetka postopka.

(3) Pred začetkom postopka in v skladu s členom 10(7) Uredbe Sveta (ES) št. 597/2009 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti („osnovna uredba“)[3], je Komisija vlado LRK („kitajska vlada“) obvestila, da je prejela pravilno dokumentirano pritožbo, v kateri se trdi, da subvencioniran uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov s poreklom iz LRK povzroča znatno škodo industriji Unije. Kitajska vlada je bila povabljena na posvetovanja, da se razjasni položaj glede vsebine pritožbe in da se poišče sporazumna rešitev. Kitajska vlada je sprejela vabilo na posvetovanja, ki so se nato tudi izvedla. Na posvetovanjih sporazumna rešitev ni bila dosežena. Vendar so se ustrezno upoštevale pripombe kitajske vlade v zvezi s shemami, proti katerim se lahko sprejmejo izravnalni ukrepi, naštetimi v pritožbi. Po posvetovanjih je kitajska vlada predložila svoja stališča.

1.2. Vzporedni protidampinški postopek

(4) Komisija je 6. septembra 2012 v obvestilu, objavljenem v Uradnem listu Evropske unije[4], napovedala začetek protidampinškega postopka v zvezi z uvozom v Unijo fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic in rezin) s poreklom iz LRK.

(5) Komisija je 6. junija 2013 z Uredbo (EU) št. 513/2013[5] uvedla začasno protidampinško dajatev na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic in rezin) s poreklom iz LRK ali ki so od tam poslani („začasna protidampinška uredba“).

(6) Analizi škode, izvedeni v tej protisubvencijski in vzporedni protidampinški preiskavi, temeljita na isti opredelitvi industrije Unije, reprezentativnih proizvajalcev Unije in obdobja preiskave ter sta privedli do enakih sklepov, če ni določeno drugače. To se je štelo za primerno zaradi poenostavitve analize škode ter doseganja doslednih ugotovitev v obeh postopkih. Zaradi tega so bile pripombe glede vidikov škode, predložene v katerem koli od teh dveh postopkov, upoštevane v obeh postopkih.

1.3. Registracija

(7) Na podlagi zahtevka pritožnika, podprtega z zahtevanimi dokazili, je Komisija 1. marca 2013 sprejela Uredbo (EU) št. 182/2013 o registraciji uvoza fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic in rezin) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani, ki se uporablja od 6. marca 2013.

(8) Nekatere zainteresirane strani so trdile, da je odločitev o registraciji uvoza neutemeljena, saj pogoji niso bili izpolnjeni v skladu s členom 24(5) osnovne uredbe. Vendar pa te trditve niso bile utemeljene ali niso temeljile na dejanskih dokazih. V času sprejetja sklepa o registraciji uvoza je imela Komisija za upravičenost potrebe po registraciji uvoza zadostne dokaze prima facie, zlasti močno povečanje v smislu absolutnega uvoza, pa tudi v smislu tržnega deleža. Trditve v zvezi s tem je bilo zato treba zavrniti.

1.4. Strani, ki jih postopek zadeva

(9) Komisija je o začetku postopka uradno obvestila pritožnike, druge znane proizvajalce Unije, znane proizvajalce izvoznike v LRK, organe LRK in znane uvoznike. Zainteresirane strani so imele možnost, da pisno predstavijo svoja stališča in da v roku, ki je določen v obvestilu o začetku, zahtevajo zaslišanje.

(10) Glede na očitno veliko število proizvajalcev izvoznikov, proizvajalcev Unije in nepovezanih uvoznikov je Komisija pozvala vse znane proizvajalce izvoznike in nepovezane uvoznike, naj se ji javijo in ji v skladu z obvestilom o začetku predložijo osnovne informacije o svojih dejavnostih, povezanih z zadevnim izdelkom, v obdobju preiskave, kot je navedeno v uvodni izjavi (38). Komisija je te informacije zahtevala na podlagi člena 27 osnovne uredbe, da bi se lahko odločila, ali bo vzorčenje potrebno, in da bi v tem primeru izbrala vzorce. Posvetovanje je bilo opravljeno tudi z organi LRK.

(a) Vzorčenje proizvajalcev izvoznikov

(11) Na začetku je 121 kitajskih proizvajalcev izvoznikov/skupin proizvajalcev zagotovilo zahtevane informacije in se strinjalo z vključitvijo v vzorec. Sodelujoče družbe predstavljajo več kot 80 % celotnega obsega kitajskega izvoza. Na podlagi informacij, ki so jih predložili proizvajalci izvozniki, in v skladu s členom 27 osnovne uredbe je Komisija najprej predlagala vzorec sedmih proizvajalcev izvoznikov/skupin proizvajalcev izvoznikov.

(12) Izbrani vzorec sedmih skupin družb je sestavljen iz treh sodelujočih izvoznikov z največjim obsegom izvoza modulov, dveh sodelujočih izvoznikov z največjim obsegom izvoza celic in dveh sodelujočih izvoznikov z največjim obsegom izvoza rezin. Na podlagi vzorca teh sedmih skupin proizvajalcev izvoznikov se je določila raven subvencioniranja za navedene skupine in tudi za vse sodelujoče proizvajalce izvoznike, ki niso vključeni v vzorec, kot je določeno v členu 15(2) in (3) osnovne uredbe. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi (46), je Komisija v zaključni fazi preiskave iz obsega izdelka izključila rezine. Nekatere družbe so bile izbrane v vzorec na podlagi največjega obsega izvoza rezin. Vendar se ob upoštevanju dejstva, da je Komisija že preiskala te družbe in preverila podatke, ki so jih predložili, pa tudi dejstva, da so vse te družbe imele pomemben izvoz modulov in/ali celic, sprememba vzorca ni zdela potrebna.

(13) Število vzorčenih proizvajalcev izvoznikov se je na koncu povečalo na osem družb/skupin. Razlog za to je, da sta bili po prvotnem poročanju družbi Jinko Solar Co. Ltd in Renesola Jiangsu Ltd povezani, naknadno pa je bilo ugotovljeno, da nista.

(b) Vzorčenje proizvajalcev Unije

(14) Komisija je v obvestilu o začetku sporočila, da je začasno izbrala vzorec proizvajalcev Unije. Vsi znani proizvajalci Unije in znana združenja proizvajalcev so bili obveščeni o izboru začasnega vzorca proizvajalcev Unije. Ta začasni vzorec je sestavljalo 9 od približno 215 proizvajalcev Unije, za katere je bilo pred začetkom preiskave znano, da proizvajajo podobni izdelek, in ki so bili izbrani na podlagi največjega reprezentativnega obsega proizvodnje ob upoštevanju obsega prodaje in zemljepisne lege ter jih je bilo mogoče ustrezno preiskati v razpoložljivem času. Zagotovljeno je bilo, da je vzorec zajemal vertikalno integrirane in neintegrirane proizvajalce Unije. Zainteresirane strani so bile tudi pozvane, naj izrazijo svoja stališča o začasnem vzorcu.

(15) Več zainteresiranih strani je navedlo naslednje ugovore glede začasnega vzorca proizvajalcev Unije:

(i) Nekatere strani so pripomnile, da so omejene informacije v zvezi z začasno izbranim vzorcem nezadostne in da zato ne morejo podati smiselnih pripomb o predlaganem vzorcu. Zlasti so bile kritične, da je identiteta proizvajalcev Unije zaupna, in so zahtevale, naj se razkrijejo države članice, v katerih so sedeži proizvajalcev Unije, pa tudi deleži proizvodnje izbranih proizvajalcev Unije glede na celotni obseg proizvodnje fotonapetostnih modulov in celic ter odstotki proizvodnje in prodaje za posamezne vzorčene družbe in za vzorec kot celoto.

(ii) Izpodbijala se je metoda za izbor vzorca, saj naj bi „zamešala tri različne korake“, in sicer podporo za začetek preiskave, opredelitev industrije Unije in vzorčenje. Zato so trdile, da ni jasno, ali je bila industrija Unije ob izboru vzorca že opredeljena in ali se vzorec lahko šteje za reprezentativnega. Brez opredelitve industrije Unije v fazi vzorčenja zainteresirane strani niso mogle preveriti, ali je začasni vzorec reprezentativen in ali je na podlagi vzorca mogoče pravilno oceniti stanje industrije Unije v obdobju preiskave, kot je navedeno v uvodni izjavi (38). Poleg tega so trdile, da začasnega vzorca ni primerno izbrati na podlagi odgovorov proizvajalcev Unije na proučitev podpore za začetek preiskave.

(iii) Trdile so tudi, da je bil začasni vzorec izbran zgolj na podlagi družb, ki so izrazile svojo podporo sedanji preiskavi.

(iv) Ena stran je trdila, da bi se lahko obseg proizvodnje celic glede na to, da začasni vzorec vključuje vertikalno integrirane družbe, štel dvakrat ali trikrat, kar vzbuja dvom o splošni reprezentativnosti vzorca. Zahtevala je, naj se za vertikalno integrirane proizvajalce šteje samo obseg proizvodnje modulov, ne pa tudi obseg proizvodnje celic.

(v) Ista stran je trdila, da so podatki, na katerih je temeljila izbira vzorca, vsaj delno nezanesljivi, kar bi lahko vplivalo na reprezentativnost začasnega vzorca kot celote.

(vi) Ena stran je predložila seznam, v katerem naj bi bilo navedenih približno 150 dodatnih proizvajalcev podobnega izdelka v Uniji, in trdila, da bi se morali ti upoštevati pri izboru vzorca proizvajalcev Unije.

(16) Argumenti, ki so jih navedle strani, so bili obravnavani na naslednji način: proizvajalci Unije so zahtevali, naj njihova imena ostanejo zaupna zaradi tveganja povračilnih ukrepov. Res so obstajale grožnje proizvajalcem Unije, ki bi lahko ogrozile njihovo poslovanje v Uniji in zunaj nje. Komisija je menila, da so te zahteve dovolj utemeljene, da se upoštevajo. Razkritje lokacije ali proizvodnega in prodajnega deleža posameznih izbranih proizvajalcev Unije v vzorcu bi lahko razkrilo identiteto zadevnega proizvajalca, zato je bilo treba zahtevke v zvezi s tem zavrniti.

(17) Komisija ni „zamešala“ določitve podpore za začetek preiskave, določitve industrije Unije in izbora začasnega vzorca, saj so ti koraki ostali medsebojno neodvisni in se je o njih odločalo ločeno. Ni bilo prikazano, v kolikšni meri naj bi uporaba podatkov o proizvodnji in prodaji, ki so jih predložili proizvajalci Unije zaradi proučitve podpore za začetek preiskave, vplivala na reprezentativnost vzorca. Na začetku je bila industrija Unije res začasno opredeljena. Vse razpoložljive informacije o proizvajalcih Unije, vključno z informacijami iz pritožbe in podatki, pridobljenimi od proizvajalcev Unije in drugih strani pred začetkom preiskave, so se uporabile za začasno določitev celotne proizvodnje Unije v obdobju preiskave, kot je navedeno v uvodni izjavi (38).

(18) Vsi proizvajalci Unije, ki so odgovorili na vprašanja v zvezi s podporo za začetek preiskave, so bili obravnavani za vključitev v vzorec, in sicer ne glede na to, ali so podpirali preiskavo ali ji nasprotovali ali o njej niso izrazili mnenja. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(19) Vprašanje dvojnega/trojnega štetja se je obravnavalo ob izbiri začasnega vzorca. Zdelo se je, da se zaradi izključitve proizvodnje in prodaje celic vertikalno integriranih proizvajalcev Unije ne bi upošteval del proizvodnje celic, prodanih na prostem trgu. Zato se je štelo, da izključitev prodaje celic iz skupnega obsega proizvodnje ne bi nujno pomenila bolj reprezentativnega vzorca. Poleg tega je bila reprezentativnost vzorca določena tudi na podlagi zemljepisne porazdelitve in uravnotežene zastopanosti vertikalno integriranih in neintegriranih proizvajalcev, in ne le na podlagi obsega proizvodnje. Relativna reprezentativnost obsega proizvodnje je bila izračunana na ravni posamezne vrste podobnega izdelka. Na podlagi tega se je štelo, da je bila metodologija za izbor začasnega vzorca primerna in vzorec se zato šteje za reprezentativnega za celotno industrijo Unije izdelka v preiskavi. Ta trditev je bila zato zavrnjena. Kar zadeva zanesljivost podatkov, je bil vzorec izbran na podlagi informacij, ki so bile na voljo v času izbora vzorca, kot je določeno v členu 27 osnovne uredbe. Glede zanesljivosti podatkov, uporabljenih v podporo za začetek preiskave, v preiskavi niso bili odkriti nobeni dokazi o bistveni pomanjkljivosti podatkov, zbranih pred začetkom. Zato se lahko upravičeno domneva, da je bila podlaga, na kateri je bil izbran začasni vzorec, dovolj zanesljiva. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(20) Glede seznama dodatnih približno 150 proizvajalcev Unije je treba poudariti, da so bile te informacije predložene krepko po roku, do katerega bi morale zainteresirane strani predložiti svoje pripombe v zvezi z začasnim vzorcem ter do katerega bi se morali proizvajalci Unije javiti in zahtevati vključitev v vzorec. Poleg tega je Komisija v času izbora vzorca dejansko vedela za okoli 30 proizvajalcev Unije s tega seznama. Nadalje so bili pri izboru vzorca upoštevani vsi proizvajalci Unije, ki so se javili po objavi obvestila o začetku. Na podlagi tega reprezentativnost vzorca ni bila okrnjena. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(21) Po prejemu pripomb je bila sestava vzorca spremenjena, ker je kazalo, da ena od izbranih družb ne bi mogla v celoti sodelovati. Izbran je bil dodaten proizvajalec Unije, da bi se ohranila ustrezna reprezentativnost vzorca. Ta spremenjeni vzorec je bil torej sestavljen iz desetih družb, izbranih na podlagi največjega reprezentativnega obsega za vsako raven proizvodnje ob upoštevanju obsega prodaje na trgu Unije in zemljepisne lege, ki jih je bilo mogoče v razpoložljivem času ustrezno preiskati. Po izključitvi rezin iz opredelitve zadevnega izdelka in torej iz obsega te preiskave (glej uvodne izjave od (42) do (46) in (349)) je vzorec sestavljalo osem družb. Zato je revidirani vzorec proizvajalcev Unije, izražen kot odstotek celotne proizvodnje Unije, znašal med 18 % in 21 % za module in med 17 % in 24 % za celice ter zajemal vertikalno integrirane in neintegrirane proizvajalce. Glede na to, da bi natančen odstotek omogočal izračun obsega proizvodnje omenjenega dodatnega proizvajalca Unije in s tem tudi določitev njegove identitete, natančnega odstotka ni bilo mogoče razkriti.

(22) Proizvajalci Unije, ki so Komisiji posredovali informacije, zahtevane za izbor vzorca, v sedanjem protisubvencijskem postopku sovpadajo s proizvajalci Unije, ki so predložili ustrezne informacije v vzporedni tekoči protidampinški preiskavi. Poleg tega so vsi proizvajalci Unije, izbrani v končnem vzorcu v protidampinški preiskavi, predložili ustrezne informacije v sedanji protisubvencijski preiskavi, kar je Komisiji omogočilo izbiro vzorca. Zato se je štelo za primerno, da sta bila končna vzorca proizvajalcev Unije v obeh postopkih enaka.

(23) Kitajska vlada je ponovila svojo trditev, da uporaba zaupnosti imen pritožnikov in vzorčenih proizvajalcev Unije ni upravičena. Kot je že navedeno v uvodni izjavi (9) začasne uredbe, so proizvajalci Unije zahtevali, naj njihova imena ostanejo zaupna zaradi tveganja povračilnih ukrepov. Komisija je menila, da so te zahteve dovolj utemeljene, da se upoštevajo. Informacij, predloženih Komisiji za utemeljitev tveganja povračilnih ukrepov, ni mogoče razkriti tretjim osebam, saj bi takšno razkritje onemogočilo namen zahteve po zaupnosti. Po poročanju kitajske vlade v primeru, da je proizvajalec Unije ponovno ocenil svoj položaj in svojo identiteto razkril, ko je predložil vlogo v zadevi Sodišča proti začasni uredbi, razloga za razkritje informacij, na podlagi katerega je bila anonimnost odobrena, ni več, saj je bila identiteta razkrita.

(24) Po dokončnem razkritju je kitajska gospodarska zbornica za izvoz in uvoz strojev in elektronskih izdelkov („CCCME“) ponovila svoje argumente glede metode, uporabljene za izbiro začasnega vzorca proizvajalcev Unije. Trdila je zlasti, da institucije niso upoštevale 120 proizvajalcev. Komisija je to vprašanje že obravnavala v uvodni izjavi (9) začasne uredbe. Institucije so preverile dejavnosti družb iz navedenega seznama. Izkazalo se je, da navedeni seznam vključuje zlasti monterje, distributerje, povezane uvoznike in proizvajalca izvoznika iz Kitajske, Tajvana in Indije. Zato ni ustrezno dokazoval, da so institucije spregledale znatno število proizvajalcev Unije. CCCME prav tako ni nasprotoval celotni proizvodnji Unije s posredovanjem alternativnih številk, prav tako ni posredoval dokazov, da je bila reprezentativnost vzorca lahko prizadeta, saj ne bi bil nihče od domnevnih dodatnih proizvajalcev Unije izbran v vzorec, če bi bilo to predloženo Komisiji.

(c) Vzorčenje nepovezanih uvoznikov

(25) Od približno 250 nepovezanih uvoznikov, ki jih je navedel pritožnik in na katere se je obrnila Komisija, je 20 zainteresiranih strani izpolnilo obrazec za vzorčenje, ki je bil priložen obvestilu o začetku, in sicer jih je bilo 12 izpolnjenih za module, en pa za celice. Poleg tega se je javilo 7 drugih strani, vendar niso poročale o uvozu ali nadaljnji prodaji zadevnega izdelka. Vzorec je bil izbran v skladu s členom 27 osnovne uredbe, da bi se zajel največji reprezentativni obseg uvoza, ki ga je bilo mogoče v razpoložljivem času ustrezno preiskati. Na podlagi tega je bil izbran vzorec nepovezanih uvoznikov, sestavljen iz dveh uvoznikov za module in enega uvoznika za celice, kar predstavlja približno 2–5 % celotnega uvoza iz zadevne države. Po prejemu izpolnjenih vprašalnikov pa se je izkazalo, da je osrednja dejavnost enega od treh uvoznikov dejansko nameščanje solarnih naprav in ne trgovanje z zadevnim izdelkom. Dejavnost drugega uvoznika je bila uvoz modulov in ne uvoz celic. Vendar kakovost informacij, ki jih je navedel v izpolnjenemu vprašalniku, ni zadostovala, da bi se vključil v analizo nepovezanih uvoznikov. Preiskava je poleg tega razkrila, da je večina uvoza zadevnega izdelka na trg Unije vstopila prek družb, povezanih s proizvajalci izvozniki v LRK, ali prek monterjev ali razvijalcev projektov.

(26) Po uvedbi začasnih protidampinških ukrepov v vzporedni protidampinški preiskavi je Komisija vzpostavila stik z dodatnimi uvozniki, ki so že sodelovali v preiskavi v začetni fazi z zagotavljanjem osnovnih informacij o svojih dejavnostih, ki se nanašajo na zadevni izdelek v preiskavi v obdobju preiskave, kot je določeno v obvestilu o začetku. Namen je bil ugotoviti, ali je velikost vzorca nepovezanih uvoznikov mogoče povečati. Šest družb, uvrščenih med nepovezane uvoznike, ki trgujejo z zadevnim izdelkom (tj. z nakupi in nadaljnjo prodajo), se je javilo in bilo pripravljeno sodelovati v nadaljnji preiskavi. Pet od njih je odgovorilo v predpisanem roku. Od petih prejetih odgovorov so bili samo trije ustrezni in primerni za smiselno oceno. Na podlagi tega je bil vzorec nepovezanih uvoznikov razširjen in je zajemal štiri uvoznike za module, ki predstavljajo približno 2–5 % celotnega uvoza iz zadevne države. Glede na strukturo nepovezanih uvoznikov, ki so bili večinoma mala in srednje velika podjetja, vzorec, ki bi predstavljal večji delež, ni bil mogoč, saj so bili viri, ki so jih imele institucije na voljo, omejeni.

(d) Izpolnjeni vprašalniki in preveritve

(27) Komisija je vprašalnike poslala predstavnikom LRK (vključno s posebnimi vprašalniki za Kitajsko razvojno banko (ang. China Development Bank), Kitajsko izvozno-uvozno banko (ang. Export Import Bank of China), Banko Kitajske (ang. Bank of China), Šanghajsko banko (ang. Bank of Shanghai), družbo Sinosure, druge pomembne finančne institucije in državne proizvajalce polisilicija, stekla in aluminija, ki so te surovine dobavljali zadevni industriji v obdobju preiskave), osmim vzorčenim proizvajalcem izvoznikom v LRK, drugim proizvajalcem izvoznikom v LRK, ki so to zahtevali, ter vzorčenim proizvajalcem Unije, vzorčenim nepovezanim uvoznikom ter gospodarskim subjektom, ki so višje ali nižje v prodajni verigi, in njihovim združenjem, ki so se javili v rokih, določenih v obvestilu o začetku. Komisija se je obrnila tudi na reprezentativno združenje potrošnikov.

(28) Komisiji so odgovore poslali kitajska vlada, vsi vzorčeni proizvajalci izvozniki in njihove povezane družbe v LRK, pet proizvajalcev izvoznikov, ki so zahtevali individualno preiskavo, vsi vzorčeni proizvajalci Unije, vsi vzorčeni nepovezani uvozniki Unije ter 21 gospodarskih subjektov, ki so višje ali nižje v prodajni verigi, ter tri njihova združenja.

(29) Komisija je zbrala in preverila vse informacije, ki so bile po njenem mnenju potrebne za določitev subvencioniranja, nastale škode in interesa Unije. Preveritveni obiski so bili opravljeni v prostorih naslednjih državnih organov in finančnih institucij, vzorčenih družb, enega nepovezanega uvoznika, dveh gospodarskih subjektov, ki sta višje v prodajni verigi, štirih gospodarskih subjektov, ki so nižje v prodajni verigi, združenj in neodvisnega svetovalca:

(a) vlada Ljudske republike Kitajske

– kitajsko ministrstvo za gospodarstvo, Peking, Kitajska;

– banka Huaxia (ang. Huaxia Bank), Peking, Kitajska;

– Kitajska razvojna banka, Peking, Kitajska;

– Kitajska izvozno-uvozna banka, Peking, Kitajska;

– China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Peking, Kitajska.

(b) Proizvajalci Unije

– osem vzorčenih proizvajalcev Unije

(c) Skupine proizvajalcev izvoznikov (in povezane družbe) v LRK

– Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Kitajska;

– Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Kitajska;

– Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Kitajska;

– JingAo Group, Kitajska;

– Wuxi Suntech Power Co. Ltd, LRK Power Co. Ltd, Kitajska;

– Yingli Green Energy Holding Company, Kitajska;

– Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd in Renesola Jiangsu Ltd, Kitajska;

– Jinko Solar Co Ltd, Kitajska.

(d) Nepovezani uvoznik v Uniji

– IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Nemčija.

(e) Gospodarski subjekti, ki so višje v prodajni verigi

– Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Nemčija;

– WACKER Chemie AG, Burghausen, Nemčija.

(f) Gospodarski subjekti, ki so nižje v prodajni verigi

– Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Nemčija;

– ValSolar SL, Badajoz, Španija;

– Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalska;

– Sunedison, Spain Construction, Madrid, Španija.

(g) Združenja

– Evropsko industrijsko združenje za fotovoltaiko (European Photovoltaic Industry Association – EPIA), Bruselj, Belgija.

(h) Neodvisni svetovalec

– Europressedienst, Bonn, Nemčija.

(30) Pripombe, ki so jih predložile zainteresirane strani, so bile obravnavane in po potrebi upoštevane.

(31) Združenje za cenovno dostopno sončno energijo (Association for Affordable Solar Energy – „AFASE“), ki zastopa uvoznike ter gospodarske subjekte, ki so višje in nižje v prodajni verigi, je izrazilo dvom o pravni podlagi za obisk, opravljen v prostorih družbe Europressedienst, in trdilo, da neodvisni svetovalec ni zainteresirana stran na podlagi člena 26 osnovne uredbe. Vendar je treba ugotovitve utemeljiti na zanesljivih in preverljivih podatkih, kadar koli je to mogoče. Družba Europressedienst je na podlagi pogodbe predložila informacije o makroekonomskih kazalnikih. Komisija je opravila preverjanje na kraju samem v prostorih družbe zaradi upoštevanja načela dobrega upravljanja, pri čemer je preverila zanesljivost in pravilnost podatkov, na katerih je utemeljila svoje ugotovitve.

(32) Kitajska vlada je trdila, da so bile njene pravice do obrambe glede dostopa do dokumentacije, ki je na voljo za pregled zainteresiranim stranem, kršene, ker (i) v nezaupnih dokumentih ni bilo informacij, ne da bi bili pri tem navedeni „dober razlog“ ali dovolj podrobni povzetki oziroma izjemoma razlogi, zakaj nezaupen povzetek ni naveden, (ii) je manjkala nezaupna različica celotnih izpolnjenih vprašalnikov proizvajalca Unije, (iii) so bile zamude pri dostopnosti nezaupnih različic izpolnjenih vprašalnikov proizvajalcev Unije za zainteresirane strani prevelike.

(33) (i) Glede trditve o manjkajočih informacijah v dokumentaciji, ki je bila na voljo, zainteresirana stran ni natančno navedla, na katere informacije se sklicuje. (ii) Njena trditev, da nezaupna različica celotnega izpolnjenega vprašalnika ni bila na voljo, je napačna. (iii) Glede zamud pri dostopnosti nezaupnih izpolnjenih vprašalnikov vzorčenih proizvajalcev Unije je bilo zadevni strani pojasnjeno, da so bili vprašalniki nezaupnemu spisu dodani šele po pregledu njihove popolnosti in razumnosti povzetkov. Da se proizvajalcem Unije zagotovi pravica do anonimnosti, je bilo tudi preverjeno, da nezaupne različice vprašalnikov niso razkrivale identitete zadevnega proizvajalca Unije. V nekaterih primerih so morale strani svoje predložene nezaupne različice zato ustrezno popraviti, da so se lahko dale na voljo drugim zainteresiranim stranem.

(34) Vsekakor se šteje, da to ni nikakor vplivalo na pravico do obrambe zainteresiranih strani. Komisija je vsem zainteresiranim stranem dala možnost, da se pravočasno odzovejo na informacije iz dokumentacije, ki je na voljo za pregled, da bi se njihove utemeljene in upravičene pripombe lahko upoštevale pred sprejetjem sklepov v preiskavi. Zainteresirana stran je imela možnost predložiti pripombe glede vprašalnikov vzorčenih proizvajalcev Unije tudi po začasnem in dokončnem razkritju. Čeprav so razkritja in dostop do dokumentacije, ki je bila zainteresiranim stranem na voljo za pregled, temeljila na različnih pravnih določbah, so imele zainteresirane strani dovolj priložnosti za predložitev pripomb na vse informacije, ki so jih vse strani dale na razpolago za preiskavo. Zato je bilo treba to trditev zavrniti.

(35) Vse zainteresirane strani so bile obveščene o bistvenih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih se je nameravala priporočiti uvedba izravnalnih dajatev na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani („dokončno razkritje“). Za vse strani je bil določen rok, v katerem so lahko predložile pripombe k dokončnemu razkritju.

(36) Pripombe, ki so jih predložile zainteresirane strani, so bile obravnavane in po potrebi upoštevane.

1.5. Sprejetje zaveze glede dokončnih dajatev

(37) Komisija je po dokončnem razkritju prejela spremenjeno ponudbo za zavezo proizvajalcev izvoznikov in CCCME, ki zajema tudi vzporedno protidampinško preiskavo. Komisija je potrdila sprejetje navedene zaveze s Sklepom Komisije 2013/XXX/EU z dne XX. novembra 2013.

1.6. Obdobje preiskave in obravnavano obdobje

(38) Preiskava subvencioniranja in škode je zajela obdobje od 1. julija 2011 do 30. junija 2012 („obdobje preiskave“ ali „OP“). Proučitev gibanj, pomembnih za oceno škode, je zajemala obdobje od 1. januarja 2009 do konca OP („obravnavano obdobje“).

2. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK

2.1. Zadevni izdelek

(39) Zadevni izdelek je bil v začetni fazi opredeljen kot fotonapetostni moduli ali paneli iz kristalnega silicija ter vrste celic in rezin, ki se uporabljajo v fotonapetostnih modulih ali panelih iz kristalnega silicija, s poreklom iz LRK ali ki so od tam poslani. Celice in rezine so debeline največ 400 mikrometrov. Ta izdelek je trenutno uvrščen pod oznake KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 in ex 8541 40 90.

(40) Naslednje vrste izdelka so izključene iz opredelitve zadevnega izdelka:

– solarni napajalniki, ki so sestavljeni iz manj kot šestih celic, so prenosni in z električno energijo napajajo naprave ali baterije,

– tankoslojni fotonapetostni izdelki,

– fotonapetostni izdelki iz kristalnega silicija, ki so trajno vgrajeni v električne naprave, kadar funkcija električnih naprav ni proizvodnja električne energije in kadar se te električne naprave napajajo z električno energijo, ki jo proizvedejo integrirane fotonapetostne celice iz kristalnega silicija.

2.2. Podobni izdelek

(41) Preiskava je pokazala, da imata zadevni izdelek in izdelek, ki ga v Uniji proizvaja in prodaja industrija Unije, enake osnovne fizikalne, kemične in tehnične lastnosti ter enako osnovno končno uporabo. Zato se ti izdelki obravnavajo kot podobni izdelki v smislu člena 2(c) osnovne uredbe.

2.3. Zahtevki glede obsega izdelka

2.3.1. Izključitev rezin

(42) Zainteresirane strani so trdile, da je treba rezine odstraniti iz obsega izdelka, ker nimajo enakih osnovnih fizikalnih, kemičnih in tehničnih lastnosti kot celice in moduli. Poleg argumentov, navedenih pred objavo začasne protidampinške uredbe, sta bila po njeni objavi navedena dva dodatna argumenta v zvezi s tem.

(43) Prvič, zainteresirane strani so trdile, da se rezine lahko uporabijo za druge namene kot za proizvodnjo celic, zlasti za proizvodnjo integriranih vezij in drugih mikro naprav. V zvezi s tem je treba opozoriti, da niso vse rezine vključene v obseg izdelka te preiskave, ki je omejena na „vrste rezin, ki se uporabljajo v fotonapetostnih modulih ali panelih iz kristalnega silicija“, in da so navedene rezine „debeline največ 400 mikrometrov“. Rezine se vsekakor uporabljajo tudi drugje, vendar preiskava ni nikoli zajela rezin, ki se uporabljajo za proizvodnjo drugih izdelkov, kot so integrirana vezja. Poleg tega se niso javili nobeni proizvajalci, uvozniki ali uporabniki, ki so sodelovali na trgu za te različne vrste rezin, in navedli, da bi se za njihove rezine morala uvesti registracija ali začasne protidampinške dajatve. Zato se sklene, da te druge vrste rezin niso predmet obsega izdelka te preiskave. To hkrati kaže, da rezine nimajo nujno enake končne uporabe kot celice in moduli.

(44) Drugič, trdilo se je, da nepredelana rezina nima nobene od bistvenih električnih lastnosti, po katerih se solarne celice in moduli razlikujejo od drugih izdelkov. Zlasti rezine ne morejo ustvarjati električne energije iz sončne svetlobe, kar je ključna funkcija fotonapetostnih modulov in celic iz kristalnega silicija.

(45) Preiskava je dejansko pokazala, da se funkcionalnost za ustvarjanje električne energije iz sončne svetlobe pojavi šele, ko se rezina pretvori v celico. Pretvorbo izvajajo celice, ki absorbirajo svetlobo in jo prek kristalnega silicija pretvarjajo v električno energijo. Celice imajo pozitivno-negativne spoje, ki zbirajo in prenašajo električno energijo, ki jo ustvarja celica. Moduli se sestavijo tako, da se celice spojijo s ploščatimi žicami ali kovinskimi trakovi v nize celic. Nize nato laminirajo med ploščami. Večinoma se na vrhu uporablja steklo, na dnu pa polimerna hrbtna plošča. Običajno se sestavijo okvirji, ki omogočajo namestitev na kraju samem (npr. na strehah). Moduli imajo lahko tudi pretvornike.

(46) Zaradi različnih osnovnih fizikalnih in tehničnih lastnosti, določenih med preiskavo, med drugim funkcionalnosti ustvarjanja elektrike iz sončne svetlobe, je bilo sklenjeno, da je treba rezine na splošno izključiti iz opredelitve zadevnega izdelka in torej iz obsega te preiskave.

2.3.2. Fizikalne, kemične in tehnične lastnosti ter končna uporaba

(47) Več zainteresiranih strani je trdilo, da preiskava ne more zajemati dveh izdelkov z različnimi fizikalnimi, kemičnimi in tehničnimi lastnostmi ter da bi zato morali biti moduli in celice obravnavani v dveh ločenih preiskavah. Poleg tega so trdile, da ni jasno, ali preiskava zajema en sam izdelek ali dva ločena izdelka, in da zato nimajo zadostne možnosti, da bi branile svoje interese.

(48) Pri proizvodnji celic in modulov gre za en sam proizvodni proces z različnimi proizvodnimi stopnjami. Celice določajo lastnosti končnega izdelka (tj. modulov). Preiskava je pokazala, da je proizvodnja celic namenjena neposredno in izključno proizvodnji modulov; moduli in celice imajo enake fizikalne, kemične in tehnične lastnosti (ki jih določajo uporabljene surovine) ter enako osnovno končno uporabo, in sicer se prodajajo za integracijo v fotonapetostne sisteme. Delovanje modulov je neposredno povezano z delovanjem celic.

(49) V obvestilu o začetku je jasno navedeno, da moduli in celice pomenijo izdelek v preiskavi. Zainteresirane strani so torej imele zadostne možnosti, da branijo svoje interese na podlagi zadevnega izdelka, kot je bil opredeljen. Na podlagi tega so bili argumenti zavrnjeni.

2.3.3. Različna nomenklatura

(50) Strani so nadalje trdile, da modulov in celic ni mogoče obravnavati kot en sam izdelek, saj imajo različne osemmestne oznake KN, šestmestne podštevilke in štirimestne številke HS. V zvezi s tem je treba opozoriti, da se lahko celice in moduli navedejo pod carinsko oznako 8541 40 90, medtem ko carinske oznake pod oznako 8501 veljajo za električne generatorje na splošno in ne posebej za solarne izdelke. Zato je bil ta argument zavrnjen.

2.3.4. Dodana vrednost celic

(51) Več strani je trdilo, da vrednost, dodana v procesu pretvorbe v celici, pomeni največji del vrednosti modula, zato je treba celice šteti kot ločen izdelek.

(52) Preiskava je pokazala, da je proizvodnja celic najbolj tehnološko zahteven del proizvodnega procesa. Vendar je pokazala tudi, da sta dve stopnji obdelave medsebojno povezani in da dodana vrednost ni koncentrirana v določeni stopnji proizvodnega procesa, ampak je porazdeljena po celotnem proizvodnem procesu. Na podlagi tega je bila trditev zavrnjena.

2.3.5. Ločeni prodajni trgi

(53) Nekaj zainteresiranih strani je trdilo, da imajo moduli in celice ločene prodajne trge in da bi jih morali zato obravnavati kot različna izdelka, na kar naj bi kazalo tudi dejstvo, da veliko proizvajalcev ni vertikalno integriranih.

(54) Modulov in celic ni mogoče obravnavati kot ločena izdelka, katerih cene nihajo zgolj v odvisnosti od tržnih dejavnikov. Pravzaprav so njihove cene med seboj tesno povezane in nanje vpliva cena polisilicija. Prav tako, kot je bilo pojasnjeno v uvodni izjavi (49), je zadevni izdelek proizveden v enem samem proizvodnem procesu z različnimi stopnjami. Dejstvo, da nekateri proizvajalci niso vertikalno integrirani, je zgolj posledica poslovne odločitve in ekonomij obsega ter ne razveljavi tega sklepa. Na podlagi tega se ta argument zavrne.

2.3.6. Končna uporaba in medsebojna zamenljivost

(55) Več zainteresiranih strani je trdilo, da je treba module in celice obravnavati kot različne izdelke, ker imajo različno končno uporabo in niso medsebojno zamenljivi.

(56) Kot je bilo navedeno, je preiskava pokazala, da je proizvodni proces celic in modulov en sam proizvodni proces, zato zanj ne velja vprašanje medsebojne zamenljivosti med različnimi stopnjami enega samega proizvodnega procesa. Poleg tega imajo moduli in celice enako končno uporabo, in sicer pretvarjanje sončne svetlobe v električno energijo, torej jih ni mogoče uporabljati v druge namene.

2.3.7. Distribucijske poti

(57) Ena zainteresirana stran je trdila, da moduli in celice nimajo istih distribucijskih poti in da jih zato ne bi smeli obravnavati kot en sam izdelek. Preiskava je pokazala, da se lahko moduli in celice distribuirajo po različnih ali podobnih distribucijskih poteh. Vendar pa so glavna merila za opredelitev enega samega izdelka enake fizikalne, kemične in tehnične lastnosti ter enaka končna uporaba. Ob upoštevanju uvodnih izjav od (47) do (49) se zato sklene, da različne distribucijske poti niso odločilen element. Ta argument je zato treba zavrniti.

2.3.8. Dojemanje potrošnikov

(58) Strani so trdile, da se moduli in celice v smislu dojemanja potrošnikov močno razlikujejo, zato se jih ne sme obravnavati kot en sam izdelek.

(59) Kot je bilo že navedeno, so glavna merila za opredelitev enega samega izdelka enake fizikalne, kemične in tehnične lastnosti ter enaka končna uporaba. Ob upoštevanju uvodnih izjav od (47) do (49) se zato sklene, da različno dojemanje potrošnikov ni odločilen element. Ta argument je zato treba zavrniti.

2.3.9. Ločeni preiskavi za celice in module

(60) Zainteresirane strani so ponovile, da celice in moduli niso en sam izdelek in jih je zato treba oceniti ločeno. V nasprotju z rezinami imajo celice in moduli enako osnovno lastnost, tj. zmožnost ustvarjanja elektrike iz sončne svetlobe. Ti argumenti so bili zato zavrnjeni.

(61) Po dokončnem razkritju je proizvajalec trdil, da celice same ne morejo proizvajati elektrike. Za to jih je treba vgraditi v module. Vendar ima vsaka posamezna celica zmogljivost ustvarjati elektriko iz sončne svetlobe običajno v moči približno 4 W. Čeprav je ta moč nezadostna za večino namenov, kjer se potrebuje sestava več celic v module, to ne pomeni, da celica sama po sebi nima zmogljivosti ustvarjanja elektrike.

(62) Po dokončnem razkritju je en izvoznik še naprej trdil, da celice niso le še ena vrsta modula, ampak popolnoma drug izdelek. Celica je dejansko ključni sestavni del modula. Kot ključni sestavni del, celica nedvomno ni „popolnoma drug izdelek“, saj imajo moduli in celice enako osnovno značilnost ustvarjanja elektrike iz sončne svetlobe, kot je navedeno v uvodni izjavi (60).

(63) Ista stran je prav tako trdila, da se je po izbiri vzorcev za proizvajalce Unije in kitajske izvoznike upoštevala razlika med celicami in moduli. Zato je treba določiti različne stopnje dajatev za module in celice. V zvezi s tem je potrjeno, da se je pri vzorčenju proizvajalcev Unije in kitajskih proizvajalcev razlika med moduli in celicami dejansko upoštevala, kot je navedeno v uvodnih izjavah (10) in (14) začasne protidampinške uredbe. Vendar je bilo to narejeno samo zato, da se zagotovi reprezentativnost vzorca in ne pomeni, da se celice in moduli ne bi smeli šteti za en sam zadevni izdelek ali da je treba zanje določiti ločene stopnje dajatev. Da se zagotovi, da je bil vzorec reprezentativen za vse vrste izdelka, je bilo ločevanje med celicami in moduli pri izbiri vzorca dejansko pomembno. Zaradi določene negotovosti glede vprašanja, ali se celice in moduli štejejo za en ali za dva ločena izdelka, je bilo treba zagotoviti reprezentativnost za oba morebitna rezultata.

(64) Proizvajalci izvozniki so trdili, da naj bi dejstvo, da zaveza uvaja različne minimalne uvozne cene in obsege za celice in module, potrjevalo, da gre za dva različna izdelka, za katera se zahtevata dve različni preiskavi. Vendar so različne minimalne uvozne cene le znak, da so celice in moduli različni skupini vrst izdelka, ki se prodajajo po različnih cenah. Zato je treba določiti različne cene, da bi bile minimalne uvozne cene smiselne.

(65) Prav tako dejstvo, da so celice in moduli različni skupini vrst izdelka, samo po sebi za opredelitev zadevnega izdelka ni tako pomembno. Za opredelitev zadevnega izdelka zadostuje, da imajo izdelki skupne osnovne značilnosti in končne uporabe, kar za module in celice velja, kot je opisano v uvodni izjavi (46) oziroma (71).

(66) Kitajska vlada je trdila, da ocena v zvezi z določitvijo, ali so celice in moduli en sam izdelek, ne obravnava številnih meril, ki jih je opredelil pritožbeni organ v zadevi ES – azbest[6]. Ta merila se uporabljajo za opredelitev „podobnega izdelka“ in ne zadevnega izdelka. Povedano drugače, ta merila se morajo uporabljati za opredelitev podobnega izdelka, na primer podobnega izdelka, proizvedenega v industriji Unije, ki se nato primerja z zadevnim izdelkom, ki so ga izvozili kitajski proizvajalci izvozniki. Zato ta merila niso primerna za opredeljevanje zadevnega izdelka. Institucije v vsakem primeru ugotavljajo, da uporaba meril, uporabljenih v zadevi ES – azbest, pri opredelitvi zadevnega izdelka v zadevnem primeru ne bi vodila k drugačnemu izidu. Prvo in drugo merilo (lastnosti, narava in kakovost oziroma končne uporabe) sta enaki merilu glede fizikalnih, kemičnih in tehničnih lastnosti ter končnih uporab iz prejšnjih uvodnih izjav. Tretje merilo (okus in navada potrošnikov) za zadevni primer ni uporabno, saj so celice ključni del modulov; glede četrtega merila (tarifna uvrstitev) je treba opozoriti, da se lahko tako celice kot tudi moduli navedejo pod carinsko oznako 8541 40 90, medtem ko carinske oznake pod oznako 8501 veljajo za električne generatorje na splošno in ne posebej za solarne izdelke.

(67) Druge zainteresirane strani so trdile, da naj bi objektivna uporaba meril, ki jih je razvilo Sodišče v prejšnjih zadevah[7], vodila k sklepu, da so moduli in celice različni izdelki. V zvezi s tem je treba opozoriti, da je Sodišče le navedlo številna merila, ki se jih lahko upošteva, vendar vseh ni treba uporabljati v vseh zadevah, saj nekatera od njih ne bodo ustrezna. Ta merila so bila ocenjena v uvodnih izjavah od (27) do (39) začasne protidampinške uredbe, v kateri je bilo ugotovljeno, da številna merila niso ustrezna za zadevni primer. Tudi v zadevi Brosmann je ocena, ali različne vrste čevljev pripadajo k „zadevnemu izdelku“, temeljila le na treh merilih, ki so bila ustrezna za ta primer. Ker zainteresirane strani niso pojasnile, zakaj bi objektivna uporaba meril vodila k sklepu, da so moduli in celice različni izdelki, argumenta ni mogoče sprejeti.

(68) Opozoriti je treba tudi, da imajo celice in moduli enake osnovne končne uporabe, in sicer se prodajajo za integracijo v solarne fotonapetostne sisteme. Delovanje modulov je neposredno povezano z delovanjem celic, kot je navedeno v uvodni izjavi (28) začasne protidampinške uredbe.

(69) Ena zainteresirana stran je trdila, da se z izključitvijo rezin iz obsega izdelkov in zaradi precejšnje predelave, ki je potrebna, da iz celic nastanejo moduli, izpodbija argument, da imajo celice in moduli enake končne uporabe. Trdilo se je tudi, da ocena glede enakih končnih uporab modulov in celic temelji na domnevi, da se za rezine, module in celice uporablja enak proizvodni proces.

(70) Sklep, da ocena glede enakih končnih uporab modulov in celic temelji na proizvodnem procesu, je napačen. Čeprav obe trditvi izhajata iz uvodne izjave (36) začasne protidampinške uredbe, to ne pomeni, da en sklep temelji na drugi domnevi. Besedna zveza „poleg tega“, ki loči obe trditvi, jasno kaže, da druga trditev ne temelji na prvi. Prav tako naj bi navedeni trditvi obravnavali ločena vprašanja pod naslovom „Končna uporaba in medsebojna zamenljivost“. Prva trditev glede proizvodnega procesa obravnava zamenljivost, druga pa končno uporabo. Osnovna domneva, da ocena glede enakih končnih uporab modulov in celic temelji na domnevi, da se za rezine, module in celice uporablja enak proizvodni proces, je zato napačna.

(71) Glede dejanske končne uporabe celic in modulov zainteresirane strani ne oporekajo, da se moduli in celice prodajajo za integracijo v solarne fotonapetostne sisteme. Sklep, da imajo moduli in celice enako končno uporabo, je zato potrjen.

2.3.10. Tankoslojni izdelki

(72) Ena zainteresirana stran je trdila, da bi bilo treba tankoslojne fotonapetostne izdelke vključiti v opredelitev zadevnega izdelka, saj naj bi imeli enake fizikalne, kemične in tehnične lastnosti ter enako osnovno končno uporabo.

(73) Tankoslojni fotonapetostni izdelki so jasno izključeni iz opredelitve izdelka (glej uvodno izjavo (40)). Dejansko imajo tankoslojni fotonapetostni izdelki drugačne fizikalne, kemične in tehnične lastnosti v primerjavi z zadevnim izdelkom. Proizvedeni so v drugačnem proizvodnem procesu in ne vsebujejo kristalnega silicija, ki je glavna surovina za proizvodnjo modulov in celic. Imajo manjši izkoristek pretvorbe in manjšo izhodno moč, zato niso primerni za enako uporabo kot zadevni izdelek. Na podlagi tega se argumenti zavrnejo.

2.3.11. Polizdelki

(74) Nadalje se je trdilo, da bi bilo treba celice obravnavati kot polizdelke, moduli pa so končni izdelki, zato se jih ne bi smelo obravnavati kot en sam izdelek.

(75) Kot je bilo že navedeno, so glavna merila za opredelitev enega samega izdelka enake fizikalne, kemične in tehnične lastnosti ter enaka končna uporaba. Ob upoštevanju uvodnih izjav od (47) do (49) se zato sklene, da razlike med polizdelki in končnimi izdelki niso odločilen element. Ta argument je zato treba zavrniti.

2.3.12. Solarni napajalniki

(76) Ena zainteresirana stran je zahtevala izključitev solarnih panelov, namenjenih izključno polnjenju baterij z napetostjo 12 V, ker imajo drugačno končno uporabo kot moduli za priključitev na omrežje, saj ustvarjajo veliko nižjo napetost in zato niso primerni za priključitev na omrežje.

(77) Glede na obvestilo o začetku so solarni napajalniki, ki so sestavljeni iz manj kot šestih celic, ki so prenosni in z električno energijo polnijo naprave ali polnilne baterije, izključeni iz opredelitve izdelka v preiskavi. Moduli, ki so sestavljeni iz več kot šestih celic in so namenjeni zgolj polnjenju baterij, imajo enake osnovne lastnosti in delujejo enako kot moduli za priključitev na omrežje. Uporabljajo odprt napetostni krog, ki ima nižjo napetost kot krog, ki se uporablja v modulih za priključitev na omrežje. Kljub tej razliki je preiskava pokazala, da se ta vrsta modulov lahko priključi na omrežje. Nižjo napetost je mogoče zlahka nadomestiti s povečanjem dimenzij in/ali števila celic. Zato so moduli, ki so namenjeni polnjenju baterij in so sestavljeni iz več kot šestih celic, zajeti v opredelitvi zadevnega izdelka.

(78) Zainteresirane strani so tudi trdile, da je opredelitev „solarni napajalniki, ki so sestavljeni iz manj kot šestih celic“ preozka in jo je treba razširiti na izdelke s podobno funkcijo, ki niso vključeni v to opredelitev, kot so izdelki s podobno velikostjo, ki uporabljajo večje število manjših celic.

(79) Poleg tega so zainteresirane strani trdile, da je opredelitev „fotonapetostni izdelki iz kristalnega silicija, ki so trajno vgrajeni v električne naprave“ prav tako preozka, saj izključuje samo popolne električne naprave, medtem ko solarni sestavni deli za integracijo v električne naprave niso nujno izključeni.

(80) Dejansko je analiza argumentov, ki so jih predložile različne zainteresirane strani, pokazala, da je bolj primerno opredeliti izključitev teh izdelkov na podlagi tehničnih standardov kot pa na podlagi števila celic. Zlasti je bilo ugotovljeno, da opredelitve standarda „IEC 61730-1 razreda C“ ustrezneje opredeljujejo izdelke, ki jih je treba izključiti iz obsega ukrepov.

(81) Po dokončnem razkritju so bile prejete pripombe glede izključitve na podlagi zgoraj navedenega mednarodnega standarda. Trdilo se je, da bi bilo namesto sklicevanja na standard izključitev bolj primerno opredeliti na podlagi izhodne napetosti in izhodne moči, kot „module ali plošče z najvišjo izhodno napetostjo 50 V DC in z najvišjo izhodno močjo 50 W samo za neposredno uporabo kot polnilniki baterije v sistemih z enakimi lastnostmi napetosti in moči“. To trditev je mogoče sprejeti in izključitev je nazadnje določena v skladu s to opredelitvijo.

2.3.13. Strešno integrirani solarni moduli

(82) Druga zainteresirana stran je trdila, da je treba strešno integrirane solarne module izključiti iz obsega preiskave, saj združujejo funkcionalnost solarnega modula s funkcionalnostjo strešnika ali skrilavca. Kot taki niso neposredno zamenljivi s standardnim solarnim modulom.

(83) Vendar pa je preiskava pokazala, da morajo tako standardni moduli kot strešno integrirani solarni modul izpolnjevati iste električne standarde. In čeprav strešno integriranega solarnega modula ni mogoče enostavno nadomestiti s standardnim modulom, ga je mogoče nadomestiti s standardnim modulom in strešnikom ali skrilavcem. Zato imajo ti izdelki enako osnovno tehnično lastnost proizvajanja električne energije iz sončne svetlobe. Dodana funkcionalnost (ki je sicer zagotovljena s strešnim materialom) se ne šteje za bistveno in ne zadostuje za izločitev strešno integriranih solarnih modulov iz obsega izdelka.

(84) Po dokončnem razkritju je ista zainteresirana stran trdila, da odsotnost dvojne zamenljivosti med strešno integriranimi solarnimi moduli in standardni solarnimi moduli pomeni, da je treba strešno integrirane solarne module izključiti iz obsega ukrepov, in se pri tem sklicevala na primer v zvezi z obutvijo[8] na splošno ter zlasti na obutev STAF. Vendar so bili razlogi za izključitev obutve STAF številni in odsotnost dvojne zamenljivosti same po sebi za Splošno sodišče v zadevi Brosmann[9] ni bil zadosten razlog, kar potrjuje, da se lahko zelo različni izdelki, na primer mestni in pohodniški čevlji, kljub razlikam štejejo za zadevni izdelek v eni sami protidampinški preiskavi.

(85) Zainteresirana stran je trdila, da naj bi odsotnost proizvodnje v EU in dejstvo, da ima zainteresirana stran pravice intelektualne lastnine, potrjevala inovativnost in drugačnost strešno integriranih solarnih modulov. Glede primera v zvezi z obutvijo, ki jo je omenila zainteresirana stran, pa je Splošno sodišče v zadevi Brosmann navedlo, da „odsotnost proizvodnje Skupnosti navedene vrste obutve in obstoj patenta nista odločilna dejavnika“[10]. Zato se je obutev, narejena s patentirano tehnologijo, v navedenem primeru štela za zadevni izdelek.

(86) Zainteresirana stran je prav tako trdila, da je treba strešno integrirane solarne module izključiti iz opredelitve zadevnega izdelka, saj se prodajajo po znatno višji ceni kot standardni moduli. Tudi v primeru v zvezi z obutvijo je bila obutev STAF nad določeno ceno izključena iz opredelitve zadevnega izdelka. V zvezi s tem je bilo ugotovljeno, da strešno integrirani solarni modul združuje funkcionalnost solarnega modula in funkcionalnost strešnika ali skrilavca, kot je navedeno v uvodni izjavi (83). Neposredna primerjava cen je zato brezpredmetna, saj dodana funkcionalnost seveda vodi k višjim cenam.

(87) V odgovoru na ta argument je zainteresirana stran trdila, da bi se bilo na podlagi teh argumentov nemogoče sklicevati na razlike v cenah kot dodatnega znaka, ki bi zadostoval za izločitev iz obsega izdelkov. Vendar je ta razlaga preveč daljnosežna. Prejšnja uvodna izjava navaja le, da v tem določenem primeru, kjer strešno integrirani moduli združujejo funkcionalnost zadevnega izdelka in še enega izdelka (v tem primeru strešnika ali skrilavca), cena seveda ni pomembna. To vsekakor ne pomeni, da v drugih primerih razlika v cenah ne more biti uporaben kazalec za določanje, ali se izdelek izključi iz opredelitve zadevnega izdelka.

(88) Nazadnje, zainteresirana stran je trdila, da bi bilo treba njenemu dobavitelju strešno integriranih solarnih modulov odobriti dostop do minimalne cenovne zaveze. Vendar pa je videti, da kitajski izvoznik ni sodeloval v preiskavi in kot nesodelujoča stran ni upravičen do sodelovanja v zavezi. Teh zahtev zato ni mogoče sprejeti.

2.3.14. Mono- in polikristalne celice

(89) Ena zainteresirana stran je trdila, da v Uniji ni bilo proizvodnje monokristalnih celic in da njen izvoz monokristalnih celic ni konkuriral industriji EU. Preiskava je pokazala, da je proizvodnja monokristalnih celic v Uniji dejansko obstajala. Ta argument se zato zavrne. V vsakem primeru je Splošno sodišče v zadevi Brosmann navedlo, da odsotnost proizvodnje Skupnosti določene vrste izdelka ni odločilnega pomena.

2.3.15. Stavek „ki so od tam poslani“

(90) Nekatere zainteresirane strani so trdile, da razširitev obsega preiskave na izdelke „ki so od tam poslani“ (iz LRK), medtem ko je bil postopek uveden samo zoper izdelke s poreklom iz LRK, ni bila utemeljena.

(91) Vendar pa je bilo blago, poslano iz LRK, zajeto že v začetni fazi. V točki 5 obvestila o začetku je navedeno, da „so družbe, ki dobavljajo zadevni izdelek iz Ljudske republike Kitajske, a so mnenja, da del ali celo celoten izvoz po carinskem poreklu ne izvira iz Ljudske republike Kitajske, pozvane, da se javijo v preiskavi in predložijo ustrezne informacije“. Zato je jasno, da so imele vse družbe, ki pošiljajo blago iz LRK, možnost sodelovati v tej preiskavi. Ker izdelek v preiskavi pogosto vključuje sestavne dele in dele iz različnih držav, je bilo v točki 5 obvestila o začetku določeno, da „se lahko sprejmejo posebne določbe“ za reševanje tega vprašanja.

(92) Zato se šteje, da so bili vsi prizadeti gospodarski subjekti ustrezno obveščeni o možnosti, da se, če je to primerno, sprejmejo posebne določbe za blago, ki se pošilja iz LRK, in da so bili pozvani k sodelovanju v preiskavi. Zato obseg preiskave ni bil razširjen na izdelke, „ki so poslani iz LRK“, saj so bili vključeni že od samega začetka.

(93) Po razkritju so zainteresirane strani trdile, da je bila preiskava ne glede na določbe iz obvestila o začetku iz uvodne izjave (91) omejena na blago s poreklom iz LRK in ni ocenjevala vpliva blaga, poslanega iz LRK.

(94) V zvezi s tem je bilo ugotovljeno, da so bili za zagotovitev ocene med preiskavo vsega blaga, poslanega iz LRK, in ne le blaga s poreklom iz LRK, sprejeti naslednji ukrepi:

· Vse družbe, ki pošiljajo zadevni izdelek iz LRK, so bile pozvane v preiskavi, naj se javijo, ne glede na poreklo blaga.

· V Prilogi A obvestila o začetku so bili izvozniki pozvani, naj posredujejo informacije za vse izdelke, ki jih je družba proizvedla. Te informacije niso bile omejene na blago s poreklom iz LRK.

· Na podlagi teh informacij, ki so vsebovale vse izvoze v EU, ne glede na poreklo blaga, je bil izbran reprezentativni vzorec.

· Vzorčeni proizvajalci so prejeli vprašalnik za „proizvajalce izvoznike v Evropsko unijo“, LRK pa se je navajala kot „zadevna država“ in ne država porekla. Zato je bilo jasno, da bo vse blago, ne glede na poreklo, preiskano.

(95) Na podlagi tega se sklene, da je preiskava zajela vse blago s poreklom iz LRK ali ki je od tam poslano, in da ugotovitve preiskave, vključno s subvencioniranjem in škodo, zajemajo vse blago s poreklom iz LRK ali ki je od tam poslano.

(96) Po dokončnem razkritju so zainteresirane strani trdile, da je pritožba vsebovala le dokaze prima facie glede uvoza solarnih panelov s poreklom iz LRK in ne blaga, poslanega iz LRK. V zvezi s tem je treba pojasniti, da je pritožba dejansko vsebovala blago „iz LRK“, kar je mogoče videti na naslovnici, ki jo predložil vlagatelj z žigom. Pred to stranjo je še ena stran v dokumentaciji, ki res vsebuje besedilo „s poreklom iz Ljudske republike Kitajske“. Vendar ta primer ni bil del dokumentacije, ki jo je predložil pritožnik, ampak so ga službe Komisije dodale kot naslovnico, na kateri niso ponovile naslova pritožbe, ampak so uporabile ime preiskave. Zato se meni, da je pritožba zajela vse blago iz LRK, ne glede na to, ali je bilo s poreklom iz LRK ali ne.

(97) Kitajski proizvajalci izvozniki so še nadalje trdili, da ni mogoče pričakovati, da bi proizvajalci izvozniki iz tretjih držav vedeli, da bodo tudi njihovi izdelki lahko del preiskave. V zvezi s tem je bilo ugotovljeno, da se ukrepi ne uporabljajo za blago v tranzitu v smislu člena V GATT. Zato ukrepi na proizvajalce izvoznike brez dejavnosti v LRK ne bodo vplivali. Prav tako noben proizvajalec izvoznik ni javil, da bili izdelki, ki jih izvažajo, predmet ukrepov.

(98) Isti proizvajalci izvozniki so trdili, da proizvajalci iz tretjih držav niso bili pozvani, naj se javijo in niso imeli priložnosti pokazati, da njihovi izdelki niso subvencionirani. Institucije menijo, da ukrepi na navedene proizvajalce izvoznike brez dejavnosti v LRK niso vplivali, saj bi bilo njihovo blago, če bi bilo poslano iz LRK, v tranzitu. Vsi drugi proizvajalci izvozniki so bili v obvestilu o začetku obveščeni, da so njihove dejavnosti del preiskave.

2.3.16. Sklep

(99) Glede na navedeno se obseg izdelka dokončno opredeli kot fotonapetostni moduli ali paneli iz kristalnega silicija ter celice, ki se uporabljajo v fotonapetostnih modulih ali panelih iz kristalnega silicija, s poreklom iz LRK ali ki so od tam poslani, razen če so v tranzitu v smislu člena V GATT. Celice so debeline največ 400 mikrometrov. Ta izdelek je trenutno uvrščen pod oznake KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 in ex 8541 40 90.

(100) Naslednje vrste izdelka so izključene iz opredelitve zadevnega izdelka:

– solarni napajalniki, ki so sestavljeni iz manj kot šestih celic, so prenosni in z električno energijo napajajo naprave ali baterije,

– tankoslojni fotonapetostni izdelki,

– fotonapetostni izdelki iz kristalnega silicija, ki so trajno vgrajeni v električne naprave, kadar funkcija električnih naprav ni proizvodnja električne energije in kadar se te električne naprave napajajo z električno energijo, ki jo proizvedejo integrirane fotonapetostne celice iz kristalnega silicija.

– moduli ali paneli z izhodno napetostjo, ki ne presega 50 V pri enosmernem toku, in izhodno močjo, ki ne presega 50 W, namenjeni izključno za neposredno polnjenje baterij v sistemih z enakimi značilnostmi glede napetosti in moči.

3. SUBVENCIONIRANJE

(101) Pritožnik je trdil, da LRK močno subvencionira svojo fotonapetostno industrijo, in je navedel številne dokumente politike in načrtovanja ter zakonodajo, ki so podlaga za državno podporo v tem sektorju. Komisija je pregledala in proučila dokumente, navedene v pritožbi, ter dodatne dokumente, ki so jih predložili kitajska vlada in vzorčeni proizvajalci izvozniki med potekom preiskave, ter ugotovila, da več dokumentov dejansko kaže, da se fotonapetostna industrija v LRK na številnih področjih obravnava preferenčno.

(102) Kitajska vlada je fotonapetostno industrijo v 12. petletnem načrtu vključila med „strateške” industrije[11]. Kitajska vlada je izdala tudi poseben načrt za solarno fotonapetostno industrijo (podrejen glavnemu 12. petletnemu načrtu), tj. 12. petletni načrt za fotonapetostno industrijo. V tem načrtu je kitajska vlada izrazila svojo podporo za „nadrejena podjetja“[12] in „ključna podjetja“[13] ter se zavezala, da bo „spodbujala izvajanje različnih politik podpore fotonapetostni industriji“[14] in „oblikovala splošno pripravo podpornih politik za industrijo, finance, področje davkov…“[15]. Sklep št. 40 državnega sveta navaja, da bo kitajska vlada dejavno podpirala razvoj nove energetske industrije in pospešila razvoj sončne energije[16], naroča vsem finančnim institucijam, naj zagotovijo kreditno podporo samo za spodbujane projekte (kategorija, v katero sodijo fotonapetostni projekti), ter obeta izvajanje „drugih politik ugodnosti za spodbujane projekte“[17]. Drugi sklep državnega sveta z dne 10. oktobra 2010 navaja razširitev „intenzivnosti podpore davčne in finančne politike“, spodbuja finančne institucije k „razširitvi kreditne podpore“ in napoveduje, da se bodo „izkoristile davčne preferenčne politike, kot je nadomestilo za tveganje“[18] za nove strateške industrije, tj. kategorijo, v katero sodi solarna fotonapetostna industrija. Nacionalni okvir za srednjeročne in dolgoročne znanosti in tehnološki razvoj (obdobje 2006–2020) napoveduje, da bo „na prvo mesto postavil finance politike“, „spodbujal finančne institucije k dodeljevanju preferenčne kreditne podpore velikim nacionalnim projektom znanstvene in tehnološke industrializacije“, „spodbujal finančne institucije k izboljšanju in krepitvi finančnih storitev za visokotehnološke družbe“ in „izvajal preferenčne davčne politike za spodbujanje razvoja visokotehnoloških družb“ [19]. Tudi zakon LRK o znanstvenem in tehnološkem napredku navaja seznam ukrepov za podporo strateškim industrijam, vključno s solarno fotonapetostno industrijo. Med drugim je iz njega razvidno, da država spodbuja in usmerja finančne institucije pri podpiranju razvoja visokotehnoloških industrij in industrij z novo tehnologijo z odobritvami posojil[20], naroča politično usmerjenim finančnim institucijam, naj pri zagotavljanju finančnih storitev dajo prednost razvoju visokotehnoloških industrij in industrij z novo tehnologijo[21], ter zagotavlja „diskontno obrestno mero in jamstvo za posojila“, ki jih prejmejo nekatera podjetja, in „posebno pomoč“ s strani politično usmerjenih finančnih institucij projektom, ki jih spodbuja država[22]. Praktična uporaba teh ukrepov je prikazana spodaj.

3.1. Uvodne ugotovitve

(103) Kitajska vlada in vzorčeni kitajski proizvajalci izvozniki so predložili izpolnjene vprašalnike in privolili v obiske na kraju samem[23], da bi se preverili odgovori.

(104) V zvezi s kitajsko vlado je Komisija po analizi izpolnjenih vprašalnikov poslala poziv k dopolnitvi in predpreveritveno pismo, čemur so sledili nadaljnji dopisi v zvezi s časovnim okvirom preveritvenega obiska. Komisija je kitajski vladi zagotovila dovolj časa za pripravo in predložitev pripomb, kadar je bilo to zahtevano in utemeljeno. Dejansko je bilo kitajski vladi odobreno precejšnje podaljšanje roka, tj. 30 dodatnih dni za izpolnitev vprašalnika, kar je pomenilo skupaj 69-dnevni rok za predložitev izpolnjenega vprašalnika, pri čemer je Komisija kitajski vladi dala na voljo 25 dni za odgovor na poziv k dopolnitvi. Kitajska vlada je imela skupaj več kot tri mesece časa, da zagotovi potrebne informacije, ki jih je zahtevala Komisija.

(105) Komisija si je med preveritvenim obiskom na kraju samem kitajskega ministrstva za gospodarstvo v Pekingu in štirih finančnih institucij (Kitajska razvojna banka, Kitajska izvozno-uvozna banka, banka Huaxia in družba Sinosure) prizadevala preveriti informacije, predložene na podlagi podporne dokumentacije, ki je bila uporabljena za pripravo odgovora kitajske vlade, v skladu z določbami členov 11 in 26 osnovne uredbe. Pri tem je Komisija predhodno ugotovila, da zaradi pomanjkanja informacij in podporne dokumentacije, ki jih je dala na voljo kitajska vlada, ni mogoče ustrezno preveriti izpolnjenega vprašalnika. Poleg tega določene informacije sploh niso bile predložene, čeprav so bile izrecno zahtevane, in na določena vprašanja sploh ni bilo odgovorjeno. Kitajska vlada je bila zato seznanjena s posledicami nesodelovanja v skladu s členom 28(1) in (6) osnovne uredbe.

(106) Kitajska vlada je navedla tudi, da ji je Komisija naložila nerazumno dokazno breme ter v vprašalniku in poznejšemu pozivu k dopolnitvi zahtevala nepomembne in nepotrebne informacije.

(107) V zvezi z zahtevanimi informacijami je ugotovljeno, da je Komisija zahtevala samo informacije v zvezi s trditvami iz pritožbe, za katere je menila, da so potrebne za reprezentativno ugotovitev, in je bila v svojih zahtevah dosledna, saj je med postopkom preiskave želela iste podatke in informacije, ter zahtevala od kitajske vlade, naj pojasni predložene informacije in njihov vpliv na preiskovane sheme. Komisija je torej zahtevala le informacije, nujne za oceno obstoja in ravni subvencioniranja, ki je na voljo za zadevni izdelek v skladu z drugimi subvencijskimi shemami, domnevanimi v pritožbi.

3.2. Nesodelovanje

(108) Kot je navedeno v uvodni izjavi (106), je Komisija po preveritvenih obiskih na kraju samem, in sicer 23. maja 2013, uradno obvestila kitajsko vlado, da proučuje možnost uporabe razpoložljivih dejstev v skladu s členom 28 osnovne uredbe. Komisija je poslala ta dopis, ker je predhodno ugotovila, da zaradi pomanjkanja informacij in na podlagi podpornih dokazov, ki jih je dala na voljo kitajska vlada, ni bilo mogoče ustrezno preveriti izpolnjenega protidampinškega vprašalnika, odgovorov na poziv k dopolnitvi in drugih stališč kitajske vlade v obravnavanem postopku. Poleg tega je bilo na kraju samem ugotovljeno, da nekatere informacije v izpolnjenem vprašalniku in o nadaljnjih stališčih kitajske vlade niso bile predložene, čeprav jih je Komisija izrecno zahtevala. Poleg tega na določena vprašanja sploh ni bilo odgovorjeno. Morebitna uporaba razpoložljivih dejstev je zadevala vladne načrte, projekte, različno zakonodajo in drugo dokumentacijo; preferenčna posojila politike, drugo financiranje, jamstva in zavarovanje; okrožnice Ljudske banke Kitajske (angleško PBOC), preveritve na bankah, zavarovanja izvoznih kreditov in preveritev družbe Sinosure; demonstracijski program Golden Sun; programe neposrednih davčnih oprostitev in znižanja davka; programe posrednih davkov in uvoznih dajatev; zagotavljanje sestavin za manj kot ustrezno nadomestilo: polisilicij, izdelke in polizdelke iz aluminija ter steklo; in zagotavljanje pravic do uporabe zemljišča.

(109) Kitajska vlada je v svojem dopisu z dne 3. junija 2013 nasprotovala predhodnemu namenu Komisije, da bo uporabila določbe člena 28 osnovne uredbe, ker naj v tem primeru ne bi bili izpolnjeni zahtevani pogoji, da se ne upoštevajo predložene informacije ali celo da se „zapolnijo informacijske vrzeli“.

(110) Kitajska vlada je trdila, da se zaradi „pomislekov“ o točnosti predloženih informacij, ki se pojavijo zgolj zaradi dejstva, da jih ni bilo mogoče preveriti v taki meri, da bi bila Komisija „izredno“ zadovoljna, takih informacij ne sme zanemariti. Komisija se ne strinja s to zahtevo, saj ne predstavlja dejanskega stanja. Komisija pravzaprav ni „zanemarila“ nobenih informacij zgolj zato, ker jih ni mogla preveriti med preveritvenim obiskom na kraju samem. Vendar če se je za informacije in razlago, ki jih je predložila kitajska vlada, ugotovilo, da so bodisi nasprotujoče in/ali nepopolne v primerjavi z ostalimi informacijami, dostopnimi Komisiji, in jih hkrati ni bilo mogoče preveriti med preveritvenim obiskom na kraju samem, Komisija teh informacij v njihovi sedanji obliki ni mogla upoštevati. Vsaka informacija se ustrezno upošteva glede na stopnjo nesodelovanja kitajske vlade. Opozoriti je treba tudi, da Komisija ni imela pomislekov glede oblike, v kateri so bile informacije predložene, kot je trdila kitajska vlada, temveč glede njihove netočnosti in/ali nepopolnosti.

(111) Kitajska vlada je trdila tudi, da so nekatere informacije, ki jih je zahtevala Komisija, vključevale tako breme, da jih dejansko ni bila zmožna zagotoviti. V zvezi s tem je treba opozoriti, da je Komisija zahtevala le informacije, ki so bile potrebne za preverjanje trditev pritožnika (in podprte z dokazi prima facie), in je kitajski vladi zagotovila dovolj časa in možnosti za predložitev takih informacij. Poleg tega se Komisija popolnoma zaveda, da je bila zaradi velikega števila podrobnih trditev pritožnika v tej zadevi obvezana, da od kitajske vlade zahteva precejšnjo količino informacij. Vendar, kot bilo pojasnjeno (uvodne izjave od (104) do (107)), količina zahtevanih informacij ni bila prekomerna, za njihovo predložitev pa je bilo na voljo dovolj časa.

(112) Nadalje je kitajska vlada poudarila, da je med neupoštevanjem predloženih informacij in dopolnjevanjem prejetih informacij z dejansko evidentiranimi dejstvi razlika. Komisija se popolnoma zaveda tega razlikovanja in deluje v skladu z ustreznimi določbami člena 28 osnovne uredbe, vendar mora opozoriti, da kadar so predložene informacije v nasprotju z drugimi informacijami, ki so ji na razpolago o isti zadevi, teh ni mogoče dopolniti. V takih primerih (npr. predložene informacije o lastništvu bank) se je Komisija morala odločiti, katere informacije so bolj zanesljive. Pri tem je zagotovila, da uporaba razpoložljivih dejstev ni kaznovalna in temelji na dejstvih, ki so dejansko na voljo.

(113) Kitajska vlada je trdila, da Komisija ni imela razlogov za mnenje, da kitajska vlada v tem primeru ne sodeluje, saj Komisija bodisi ni upoštevala svoje obveznosti upoštevanja „dejanske zmožnosti“ kitajske vlade, da izpolni njene zahteve, bodisi jo je napačno razumela. Glede na navedbe kitajske vlade je bila preiskava kot celota preveč obremenjujoča, tako da je bilo sodelovanje na splošno nemogoče, Komisija kot preiskovalni organ pa je nenehno zavračala sodelovanje s kitajsko vlado, s katerim bi se taka bremena ublažila. Očitno je, da gre pri tej trditvi za napačno tolmačenje dejstev. Komisija je, da bi izpolnila svoje pravne obveznosti po prejemu ustrezno dokumentirane pritožbe in hkrati spoštovala ustrezno sodno prakso STO, zahtevala od kitajske vlade le informacije, ki so potrebne, da se preverijo in ocenijo trditve v pritožbi, podprte z zadostnimi dokazi. Komisija je kitajski vladi ponudila pomoč v spremnem dopisu k vprašalniku, pa tudi v vprašalniku samem. Tudi v pozivu k dopolnitvi je bila kitajska vlada pozvana, naj se obrne na Komisijo, če ima kakršna koli vprašanja glede zahtevanih informacij. Komisija je odobrila tudi izjemno dolgo podaljšanje rokov za predložitev informacij, ki jih je treba predložiti (glej uvodno izjavo (104)). Poleg tega je Komisija v tej preiskavi od kitajske vlade zahtevala poslovne informacije le v zvezi z vzorčenimi izvozniki in ne v zvezi z vsemi proizvajalci solarnih panelov na Kitajskem, s čimer je v veliki meri zmanjšala potencialno količino zahtevanih informacij. Komisija ugotavlja, da je kitajska vlada dozdevno pomešala argumente glede svoje praktične zmožnosti zagotavljanja podatkov z drugimi vprašanji. V razpravi o domnevno prekomernih zahtevah Komisije po informacijah o bankah in finančnih institucijah je na primer svoj argument utemeljila predvsem na domnevnih pomanjkljivostih pritožbe, ki naj bi bila po njenih trditvah osnovana na „nezakonitih določitvah“ v zadevi v zvezi s premazanim finim papirjem. Zato se zdi, da se pritožba kitajske vlade nanaša na kakovost dokazov za začetek preiskave in ne na njeno dejansko zmožnost zagotavljanja informacij. Kitajska vlada je v svojem dopisu z dne 3. junija 2013 ponovila trditev prejšnjih stališč, da začetek številnih programov ni izpolnil dokaznega praga člena 11(2) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih STO ter da je Komisija s tem, ko je začela te programe, kršila člen 11(3) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih STO. Komisija je na te trditve že odgovorila v dopisu in memorandumu kitajski vladi, poleg tega v dopisu z dne 3. junija 2013 ni bilo predloženih nobenih novih trditev, zato v tej uredbi istih trditev ni treba ponovno obravnavati.

(114) Kitajska vlada je trdila tudi, da ji Komisija ni zagotovila dovolj časa za izpolnitev vprašalnika. To preprosto ne drži. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi (104), je Komisija kitajski vladi odobrila precejšnje podaljšanje rokov, s čimer ji je zagotovila kar največ časa, ne da bi to bistveno negativno vplivalo na pravočasno dokončanje primera. Rok za izpolnitev vprašalnika in odgovor na poziv k dopolnitvi je bil bistveno daljši od roka, zahtevanega v skladu s členom 11(2) osnovne uredbe.

(115) Kitajska vlada je trdila, da Komisija ni upoštevala njene zahteve za pomoč pri določanju relativne nujnosti po izpolnjenih vprašalnikih, da bi se s tem izognila določitvam na podlagi razpoložljivih dejstev. Pri svojem stališču se je sklicevala na svojo zahtevo, naj Komisija pojasni namen določenih zahtevanih informacij in za katere dejanske določitve so potrebne, s čimer bi „zagotovila, da bi lahko sodelovala po svojih najboljših dejanskih zmožnostih ter hkrati zagotavljala najbolj bistvene informacije“. Seveda Komisija pred predložitvijo dejanskih informacij ni mogla vedeti, kakšne sklepe bo izpeljala na njihovi podlagi. Kitajska vlada trdi, da je Komisija vprašalnik oblikovala tako, da ga je „funkcionalno nemogoče“ izpolniti, in da je izvajala „iskanje na slepo“. Komisija te trditve odločno zavrača. Kot je bilo že pojasnjeno, so bile v vprašalniku zahtevane samo informacije, ki so bile potrebne za določitve.

(116) Kitajska vlada je trdila tudi, da je Komisija vztrajala pri zahtevi po predložitvi dokumentov, ki jih kitajska vlada v skladu z zakonom ni mogla predložiti ali zahtevati njihove predložitve, ter se je v tem okviru sklicevala na ustrezno pravo EU in STO, ki jasno določa, da se ne smejo upoštevati zgolj napačne ali zavajajoče informacije, trdila pa je tudi, da ni imela „dejanske zmožnosti“ za predložitev nekaterih informacij, ker so bile državna skrivnost ali iz drugega razloga, razširjanje takih informacij pa je v skladu z njenimi notranjimi zakoni strogo prepovedano. Nadalje je trdila, da ustrezne določbe Protidampinškega sporazuma in Sporazuma SIU STO, ki predvidevajo načine, na katere bi se zaupne informacije lahko zagotovile preiskovalnim organom in bi se zanje odobrila „zaupna obravnava“, ne veljajo vedno v primeru, ko mora informacije zagotoviti organ tretje države, v tem primeru kitajska vlada. Kitajska vlada je trdila tudi, da bo Komisija kršila Sporazum SIU, če ne bo priznala pravnega razlikovanja med dejansko zmožnostjo vlade, da zagotovi informacije, ki jih je zakonsko prepovedano razkriti, na eni strani in drugimi vrstami zaupnih informacij, za katere lahko zahteva zaupno obravnavanje pri normalnem poteku preiskave, na drugi strani.

(117) Komisija ni zanemarila nobenih informacij, ki jih kitajska vlada iz kakršnega koli razloga ni predložila, ker preprosto ni mogoče zanemariti nečesa, kar ni bilo predloženo. Po drugi strani pa v primeru, ko kitajska vlada ni zagotovila ali zagotovila določenih informacij za pregled, in so bile Komisiji podobne informacije na voljo iz drugih virov (zlasti javno dostopne informacije, pa tudi informacije sodelujočih proizvajalcev izvoznikov ali tiste, ki so jih predložile določene banke med preiskavami na kraju samem), je Komisija te informacije vključila v spis zadeve in jih uporabila pri svojih določitvah. Komisija se ne strinja s trditvijo, da za kitajsko vlado ne veljajo določbe Protidampinškega sporazuma in Sporazuma SIU STO, ki predvidevajo načine, na katere se zaupne informacije lahko zagotovijo preiskovalnim organom in se zanje odobri „zaupna obravnava. V zvezi s tem Kitajska vlada trdi, da bi za vlade moral veljati drugačen standard sodelovanja kot za izvoznike in da so vlade v položaju, v katerem jim je jamčena „minimalna pravna kurtoazija“, do katere izvozniki niso upravičeni. Kar zadeva vodenje preiskav v zvezi z izravnalnimi dajatvami, se Komisija s tem ne strinja. Kitajska vlada je ena od zainteresiranih strani v postopku za namen osnovne uredbe in hkrati je LRK kot „zainteresirana članica“ zavezana upoštevanju določb in sodne prakse STO. Člen 28(1) osnovne uredbe navaja: „Če katera koli zainteresirana stran zavrne dostop do potrebnih informacij, jih ne predloži v rokih, predpisanih v tej uredbi, ali znatno ovira preiskavo, se lahko na podlagi razpoložljivih dejstev sprejmejo začasne ali dokončne ugotovitve, in sicer pozitivne ali negativne“. Člen 12(7) Sporazuma SIU STO izrecno navaja posledice nesodelovanja vlad („zainteresirana članica“): „Če katera koli zainteresirana članica ali zainteresirana stran zavrne dostop do potrebnih informacij ali jih kako drugače ne zagotovi v razumnem roku ali če znatno ovira preiskavo, se lahko na podlagi razpoložljivih dejstev sprejmejo začasne ali dokončne ugotovitve, in sicer pozitivne ali negativne“. Torej kadar preiskovalna država, v tem primeru EU, izvaja svoje pravice STO v preiskavi o izravnalni dajatvi in zahteva informacije, ki se ji zdijo potrebne za preiskavo, imajo vlade in izvozniki enako obveznost sodelovanja. Med preiskavo je kitajska vlada pogosto navajala pravila o zaupnosti kot razlog, da ni predložila zahtevanih informacij, na primer okrožnice Ljudske banke Kitajske, za namene preverjanja. Ugotovljeno je, da kitajsko vlado, čeprav ji je bilo po njenih trditvah „zakonsko prepovedano razkriti take informacije“, še vedno zavezujejo zaveze STO, da bo zagotovila informacije, potrebne za preiskavo. V tem pogledu je določbe občinske zakonodaje ali notranjih pravil članice STO ne razrešujejo zavez STO k sodelovanju v preiskavah; v takih primerih spora mora kitajska vlada predlagati načine za dostop do informacij, da se lahko ustrezno preverijo. Ne glede na navedeno kitajska vlada te trditve dejansko nikoli ni pojasnila in v zvezi s tem ni predložila nobenih dokazov (npr. pravne določbe, v skladu s katero ji je „zakonsko prepovedano“ razkriti take informacije).

(118) Poleg tega je kitajska vlada trdila, da predpreveritveno pismo z dne 25. maja 2013 ni bilo dovolj natančno in ni vsebovalo posebnih vprašanj, ki bodo obravnavana med preveritvenim obiskom na kraju samem. Glede tega je treba opozoriti, da čeprav ni nobene zahteve, da mora Komisija poslati seznam vseh vprašanj, ki se bodo postavila med preverjanjem na kraju samem (poleg tega Komisija to ne šteje za primerno), je predpreveritveno pismo z dne 25. marca 2013 vsebovalo zelo specifičen in podroben seznam vprašanj in dokumentov, ki bodo obravnavani v skladu s členom 26(3) osnovne uredbe in zahtevami STO. Vendar je bilo v pismu pojasnjeno, da seznam ni izčrpen in da se lahko po potrebi obravnavajo tudi druga vprašanja in dokazi. V zvezi s tem je treba tudi opozoriti, da kitajska vlada pred preveritvijo ni ugovarjala vsebini tega pisma, po drugi strani pa je zavrnila razpravo o nekaterih točkah, ki niso izrecno izražene v pismu, kot so informacije o največjih bankah v LRK, vključenost Komunistične partije Kitajske („KPK“) pri upravljanju nekaterih bank ali dostop nekaterih bank do deviznih rezerv državne uprave deviznih rezerv, pri čemer je trdila, da na vprašanja v teh zadevah ni pripravljena odgovoriti.

(119) Kitajska vlada je trdila tudi, da Komisija med preveritvenim obiskom na kraju samem ni bila prilagodljiva in je dejansko „postavila obvezujoče časovne omejitve v zvezi s kakršnimi koli zahtevami po spremembah s strani kitajske vlade“. Prav tako je trdila, da Komisija ni sprejela nobenih „izvedljivih“ rešitev, ki jih je predlagala kitajska vlada v zvezi s preverjanjem na nacionalnem statističnem uradu, in je zavrnila podaljšanje roka za preverjanje nacionalnega statističnega urada do ponedeljka, 22. aprila 2013. Poleg tega so uradniki Komisije izvajanje preverjanj skoraj vsak delovni dan začeli z zamudo, in sicer zaradi poznega prihoda, kot je navedla kitajska vlada.

(120) Komisija v zvezi z navedenimi trditvami poudarja, da so bili njeni uradniki na kraju samem popolnoma in brezpogojno prilagodljivi. Uradniki Komisije so v številnih primerih izjemoma ponudili, da dokumente in dokazila, ki jih je kitajska vlada želela predstaviti, preverijo precej po zaključku določene teme in tudi precej po zaključku rednega delovnega časa. To so ponudili večkrat, tudi če bi zaradi tega morali na druge kraje preverjanj oditi ob zelo pozni uri in/ali se vračati na kraje, kjer so uradniki Komisije že bili in so že omogočili možnost za preverjanje dokumentov. Na žalost pa kitajska vlada teh ponudb v zadevnih primerih ni sprejela, kar močno nakazuje, da razlog za to, da se dokumenti, ki jih je zahtevala Komisija med rednim delovnim časom, niso predložili, niso bile njihove časovne omejitve ali nepripravljenost Komisije, da jih preveri. Kar zadeva zamudo na začetku preveritvenega obiska, Komisija ugotavlja, da so bili uradniki vsak dan prisotni pravočasno, ampak da so nekaj zamud na žalost povzročili dnevni postopki registracije za dostop do različnih krajev preverjanj, ki jih zahteva kitajska vlada, ali pa je do zamud prišlo preprosto zato, ker ni bilo predstavnikov kitajske vlade za spremstvo uradnikov, ki so prispeli na kraje preverjanj, zaradi česar so bili prisiljeni dolgo čakati, preden so lahko začeli z delom. Komisija tudi ugotavlja, da so obiski zaradi preveritve vsak dan trajali precej dlje od rednega delovnega časa, in da je bila kitajska vlada tista, ki je prvi dan odpovedala popoldansko izmeno preveritvenega obiska, saj so se predstavniki ministrstva za tehnologijo odločili, da ne bodo sodelovali pri obisku (glej uvodno izjavo (122)). Če bi kitajska vlada dejansko sprejela vse večkratne ponudbe uradnikov Komisije, da preverijo dokumente zunaj delovnega časa, bi obiski trajali dlje, to pa se ni zgodilo, saj kitajska vlada ni v celoti sodelovala.

(121) Kitajska vlada je nadalje ugovarjala praksi Komisije, da ne sprejema novih dokumentov in dokazil, ki bi jih bilo treba preveriti po izvedenem preverjanju, v okviru katerega bi sicer morali biti preverjeni. V zvezi s tem je treba pojasniti, da ni in nikoli ni bil namen Komisije, da bi v celoti zanemarila informacije, zagotovljene na ta način. Komisija je upoštevala vse predložene informacije, proučila njihovo kakovost (npr. izpisek revidiranih računovodskih izkazov je obravnavan na drugačen način kot enostavna tabela v Excelu ali Wordov dokument z zneski, ki niso podprti z nobenim uradnim virom) in jim določila ustrezen pomen glede na to, da teh informacij ni mogla preveriti med preveritvenim obiskom na kraju samem.

(122) Glede šestih dokumentov[24], ki jih je kitajska vlada predložila med preiskavo, in vsebine, o kateri ni želela razpravljati med preveritvenim obiskom na kraju samem, je kitajska vlada trdila, da Komisija nima podlage za uporabo razpoložljivih dejstev v skladu s členom 28 osnovne uredbe. Trdila je tudi, da ji Komisija ni pomagala pri razumevanju zahteve za predložitev teh dokumentov in ni dokazala, da so vsi zadevni dokumenti pomembni, kljub temu, da je kitajska vlada „pred začetkom preverjanja izrecno pozvala Komisijo, naj kitajski vladi pomaga pri razumevanju zahteve po predložitvi teh dokumentov ter dokaže, da so vsi zadevni dokumenti pomembni“. V zvezi s tem se najprej ugotovi, da se vsi dokumenti neposredno nanašajo na zadevno industrijo[25], zato je bila njihova vključitev v obseg preveritve zelo pomembna. Nadalje, formulacija, ki jo je kitajska vlada uporabila v svojem dopisu za Komisijo z dne 11. aprila 2013, je bil drugačna od tiste, na katero se je sklicevala v svojem dopisu z dne 3. junija 2013. Kitajska vlada je v dopisu z dne 11. aprila 2013 dejansko navedla, da se preverjanje navedenih dokumentov „začasno ustavi, razen če lahko Komisija prepričljivo dokaže, v kolikšni meri se ti dokumenti štejejo za pomembne v sedanji preiskavi, zlasti domnevne subvencije“. Ker vsi ti dokumenti neposredno zadevajo zadevno industrijo in celo posebne subvencijske sheme, kot so preferenčna posojila ali preferenčne davčne sheme, kot je razvidno iz njihove formulacije, Komisija ni razumela, kaj bi se lahko dodalo, da bi se še bolj dokazal njihov pomen. Za Komisijo je bilo presenetljivo, da kitajska vlada dozdevno ni imela pomislekov glede pomena teh dokumentov ob njihovi predložitvi, ampak jo je zmotilo šele, ko je Komisija zahtevala pojasnila.

(123) Komisija je v dopisu z dne 23. maja 2013 navedla, da ji je bilo preprečeno preverjanje večine predloženih informacij v prvotni dokumentaciji in navzkrižno preverjanje teh informacij z virom podatkov, ki so bili uporabljeni pri pripravi odgovorov kitajske vlade v zvezi z informacijami o finančnem trgu in finančnih institucijah v LRK. Kitajska vlada je ugovarjala, da ji glede na „zelo splošen in nespecifičen navedek“ Komisija ni zagotovila možnosti, da bi podala smiselne pripombe, zaradi česar kitajska vlada ne more ustrezno uveljavljati svoje pravice do obrambe. Ta trditev ne predstavlja dejanskega stanja. Komisija je v vprašalniku zastavila zelo specifična vprašanja in v skladu z običajno prakso številnih preiskovalnih organov poskusila preveriti odgovore kitajske vlade med preveritvenim obiskom na kraju samem.

(124) Kitajska vlada je v izpolnjenem vprašalniku zlasti navedla, da „posojila zadevni industriji obsegajo zelo majhen delež vseh odobrenih posojil. Nekatere banke so na primer v svojih dodatkih k vprašalniku navedle, da so posojila, odobrena zadevni industriji, obsegala manj kot 1 % vseh posojil“. Kitajska vlada med preverjanjem te izjave ni mogla podpreti z nobenimi dokazi in je Komisijo preprosto usmerila k bankam.

(125) Komisija je zahtevala tudi statistične podatke o posojilih zadevni industriji. Kitajska vlada je trdila, da ne vodi take evidence. Ko je Komisijo zanimalo, ali je kitajska vlada poskušala zbrati take statistične podatke in te informacije zahtevala od bank, je uradnik Komisije bančnih regulatorjev Kitajske (bančni regulativni organ v LRK), ki je bil prisoten pri preverjanju, odgovoril, da tega podatka nima, saj je za statistiko odgovoren drug oddelek Komisije bančnih regulatorjev Kitajske. Kitajska vlada ni predložila nobenih statističnih podatkov, ki so bili zahtevani v vprašalniku in nato še večkrat v postopku dopolnitve. Komisija je v svojem predpreveritvenem pismu ponovno navedla, da bo ta tema obravnavana.

(126) Kar zadeva banke, je Komisijo med preveritvenim obiskom zanimalo tudi tveganje in ocena kreditne sposobnosti, splošno stanje poslovanja, stanje upravljanja, višina kreditov, uporaba instrumentov financiranja, vračilna sposobnost, vzorec jamstva ter poslovno sodelovanje med bankami in posojilojemalci, saj je kitajska vlada v izpolnjenem vprašalniku navedla trditve v zvezi s temi vprašanji. Kitajska vlada kljub dejstvu, da so bile te teme navedene v predpreveritvenem pismu, svojih trditev ponovno ni mogla podpreti z nobenimi dokazi in je Komisijo usmerila k bankam.

(127) V svojem odgovoru na poziv k dopolnitvi je kitajska vlada predložila nekatere informacije glede odstotka vladnega lastništva v nekaterih bankah. Opozoriti je treba, da je kitajska vlada v izpolnjenem vprašalniku prvotno navedla, da nima takih informacij, in da je informacije v zvezi s tem predložila šele, ko je Komisija poudarila, da člen 24 Zakona o komercialnih bankah od bank dejansko zahteva, da te informacije sporočajo Komisiji bančnih regulatorjev Kitajske. Ko je Komisijo med preveritvenim obiskom zanimalo, od kod izvirajo te informacije, je prisotni uradnik Komisije bančnih regulatorjev Kitajske dejal, da tega podatka nima, saj je za zbiranje takih podatkov odgovoren drug oddelek Komisije bančnih regulatorjev Kitajske. V skladu s členom 2 Začasnih določb o nadzornih odborih v ključnih državnih finančnih institucijah (ki jih je predložila Kitajska izvozno-uvozna banka v odgovoru na poziv k dopolnitvi) „seznam državnih finančnih institucij, v katere državni svet razpošlje nadzorne odbore, priporoči upravni organ za nadzorne svete v državnih finančnih institucijah“. Ker se ta pravna določba nanaša na upravni organ za nadzorne odbore v državnih finančnih institucijah, se zdi, da je kitajska vlada seznanjena, katere finančne institucije so v njeni lasti. Vendar Komisija zaradi nesodelovanja kitajske vlade teh informacij ni mogla preveriti niti ni mogla ugotoviti vira informacij. V skladu z javno razpoložljivimi informacijami naj bi obstajale tudi druge državne banke (ki so odobrile posojila vzorčenim proizvajalcem izvoznikom) poleg tistih, o katerih je poročala kitajska vlada v svojem odgovoru na poziv k dopolnitvi[26].

(128) Kitajska vlada je v svojem dopisu z dne 3. junija 2013 trdila, da Komisija niti v svojem vprašalniku niti v pozivu k dopolnitvi ni „zahtevala podpornih dokazov ali vira podatkov“ in „zdaj nenadoma očita, da podporni dokazi ali vir podatkov niso bili predloženi“. Komisija, tako kot vsi preiskovalni organi, zadeve razjasni tako, da preveri vse podatke, ki so jih poslale strani v postopku; s tem je bila kitajska vlada seznanjena, saj je Komisija že v svojem vprašalniku in v spremnem dopisu k vprašalniku poudarila, da se bodo odgovori preverjali. Poleg tega je Komisija v svoje predpreveritveno pismo poleg vprašanj, ki se bodo obravnavala med preverjanjem, vključila tudi to temo[27]. Zato dejstvo, da Komisija želi podporne dokaze za izjave kitajske vlade, za slednjo nikakor ni bilo presenečenje, vendar je Komisija v vsakem posameznem primeru sledila standardnemu postopku.

(129) Ko je Komisija med preverjanjem pozvala kitajsko vlado, naj predloži seznam desetih največjih bank v LRK in tržni delež, ki ga predstavljajo, je Komisija bančnih regulatorjev Kitajske odgovorila, da lahko predloži take informacije, vendar pa na vprašanje ne more odgovoriti, dokler ni predloženo v pisni obliki. Komisija je pojasnila, da ima vprašanje, ki je ustno zastavljeno med preveritvenim obiskom, enako vrednost kot vsa pisno zastavljena vprašanja, in poudarila dejstvo, da za druga ustna vprašanja kitajska vlada pred odgovorom ni zahtevala, da se predložijo v pisni obliki. Kljub temu pojasnilu kitajska vlada še vedno ni predložila informacij.

(130) V vprašalniku je Komisija zahtevala dokumente, ki so bili podlaga za ustanovitev Komisije bančnih regulatorjev Kitajske in s katerimi ji je bil zagotovljen mandat. Kitajska vlada je predložila dokument Nacionalnega ljudskega kongresa, ki navaja samo, da bo ustanovljena Komisija bančnih regulatorjev Kitajske. Ko je Komisijo zanimalo, ali obstajajo še kaki drugi dokumenti s podrobnimi podatki o mandatu in namenu Komisije bančnih regulatorjev Kitajske, je prisotni uradnik navedene komisije navedel, da obstajajo številni drugi zakoni o njej, vendar bi jih Komisija morala zahtevati že pred preverjanjem. Opozoriti je treba, da je Komisija v vprašalniku od kitajske vlade zahtevala, naj „zagotovi dokumente, ki so podlaga za ustanovitev tega organa in s katerimi mu je bil zagotovljen mandat”, torej je zahtevala te dokumente pred preverjanjem.

(131) Ko je Komisija zahtevala statistične podatke in poročila bank, ki so odobrile posojila vzorčenim izvoznikom za OP, je navedla člen 33 Zakona LRK o regulaciji in nadzoru bančne industrije[28], po katerem Komisija bančnih regulatorjev Kitajske zbira take statistične podatke. Prisotni uradnik iz Komisije bančnih regulatorjev Kitajske je navedel, da je moral najprej pridobiti dovoljenje pravne službe, vendar v zvezi s tem pred koncem preverjanja ni predložil nobenih informacij. Spet je treba opozoriti, da je Komisija zahtevala te informacije v vprašalniku in pozivu k dopolnitvi ter je v svojem predpreveritvenem pismu navedla, da se bodo preverjali tudi statistični podatki.

(132) Kitajska vlada je nadalje trdila, da so trditve v pritožbi, po katerih naj bi bile kitajske banke javni organi, osnovane zgolj na preprostih trditvah o državnem deležu, ki pa temeljijo na „nezakonitih“ določitvah v zadevi o premazanem finem papirju. Pri tej trditvi gre za napačno razlago dejstev v pritožbi. V pritožbi se pritožnik poleg državnega lastništva med drugim sklicuje na posojila, ki so jih zagotovile banke na podlagi političnih smernic, ter na vladne agencije, ki so finančnim institucijam odredile, da morajo povečati kredite in posojila podjetjem za spodbujanje novih tehnologij in izdelkov (vključno s fotonapetostno industrijo). Ugotovitve v zvezi s premazanim finim papirjem glede kitajskih bank, ki so javni organi, so temeljile na več elementih kot zgolj na lastništvu (npr. vladno posredovanje in usmerjanje bank k neposrednim preferenčnim posojilom papirni industriji prek vladnih načrtov), pri čemer so te ugotovitve v celoti v skladu s pravom EU in STO. Poleg tega so bile ugotovitve o statusu državnih bank kot javnih organov potrjene tudi v primeru v zvezi z jeklom, prevlečenim z organskimi premazi.

(133) Kitajska vlada je tudi še naprej trdila, da ni zmožna zagotoviti informacij o 3 800 bankah in finančnih institucijah, ki obstajajo v LRK, in da Komisija bančnih regulatorjev Kitajske v nobenem primeru ne hrani evidence glede odstotka vladnega lastništva v bankah. Komisija ne razume, zakaj se kitajska vlada kar naprej sklicuje na vse banke v LRK v zvezi z lastništvom kitajske vlade v njih, ko pa so bile zahtevane informacije izrecno omejene na tiste banke, „v katerih ima kitajska vlada neposredni ali posredni lastniški delež“[29]. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi (127), se zdi, da je trditev kitajske vlade, da Komisija bančnih regulatorjev Kitajske (ali kateri koli drug vladni organ) ne hrani evidence o njenem lastniškem deležu v bankah, v nasprotju s številnimi kitajskimi pravnimi določbami.

(134) Kitajska vlada je v svojem dopisu z dne 3. junija 2013 ponovno trdila, da nima pristojnosti, da bi od „neodvisnih bank“ zahtevala, naj zagotovijo zaupne informacije, in opozorila na dopis, ki je bil domnevno poslan bankam v zvezi s to zadevo. Res je, da je kitajska vlada med preverjanjem pokazala izvirnik dopisa, namenjenega bankam, vendar ko je Komisija od nje zahtevala, naj predloži dokaze o tem, katerim bankam in finančnim institucijam je bil poslan ta dopis, kitajska vlada takšnih dokazov ni mogla predložiti. Kitajska vlada je tudi trdila, da nekatere institucije, navedene v Prilogi 7 k pozivu k dopolnitvi, niso bile banke. V zvezi s tem Komisija pojasnjuje, da so vzorčeni proizvajalci izvozniki te institucije Komisiji priglasili kot institucije, ki so jim podaljšale posojila.

(135) Kitajska vlada je trdila, da Komisija v svojem vprašalniku ali pozivih k dopolnitvi ni nikoli obravnavala vprašanja okrožnic YinFa Ljudske banke Kitajske [2003] in [2004]. Opozoriti je treba, da je Komisija v predpreveritveno pismo med teme za obravnavo med preveritvijo vključila „uredbe/okrožnice/notranjo dokumentacijo Ljudske banke Kitajske o urejanju obrestnih mer v LRK“. Jasno je, da obe okrožnici sodita v to kategorijo. V svojem odgovoru na poziv k dopolnitvi se je kitajska vlada tudi sklicevala na članek na spletišču Ljudske banke Kitajske, ki se je skliceval na eno od okrožnic. Vendar kitajska vlada sploh ni predložila nobenih okrožnic Ljudske banke Kitajske; predložila je le informacije s spletišča Ljudske banke Kitajske, ki so bile nepopolne v zvezi z upravljanjem obrestnih mer za posojila in vloge na Kitajskem v primerjavi z okrožnicami YinFa [2003] in [2004], ki sta na voljo na spletu. Prav tako je treba opozoriti, da kitajska vlada ni zavrnila predložitve navedenih dokumentov, ker ne bi bila pripravljena na takšno vprašanje, temveč zaradi domnevne zaupnosti okrožnic. V zvezi s tem je treba opozoriti, da trditev kitajske vlade glede zaupnosti okrožnic Ljudske banke Kitajske ni skladna z njeno prakso v tem postopku. Kitajska vlada je v svojih pripombah na dokončno razkritje predložila celotno različico še ene okrožnice Ljudske banke Kitajske v podporo svoji trditvi, da so bila posebna posojila te banke razveljavljena, pri tem pa zaupnost, na katero se je sklicevala drugje, očitno ni bila ovira. Kar zadeva izvlečke s spletišča Ljudske banke Kitajske, se je Komisija z njimi seznanila in njihove vsebine ni zanemarila. Vendar da bi imela popolne informacije o tej zadevi, je Komisija zahtevala tudi informacije v obeh okrožnicah, ki so dopolnjevale informacije, ki jih je predložila kitajska vlada.

3.3. Individualna preiskava („IP“)

(136) Zahtevke za IP je predložilo šest sodelujočih proizvajalcev izvoznikov v skladu s členom 27(3) osnovne uredbe, in sicer družbe CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd. in Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Tem družbam ni bilo mogoče odobriti individualnih preiskav, saj bi bile zaradi velikega števila domnevnih subvencijskih shem in dolgotrajne narave preiskave preveč obremenjujoče ter bi lahko preprečile pravočasen zaključek preiskave.

3.4. Posamezne sheme

(137) Na podlagi informacij iz pritožbe je Komisija želela pridobiti informacije v zvezi z naslednjimi shemami, ki so domnevno vključevale dodeljevanje subvencij vladnega organa:

(i) Preferenčne posojilne politike, drugo financiranje, jamstva in zavarovanja:

– preferenčne posojilne politike;

– zagotavljanje kreditnih linij;

– subvencijski programi za izvozne kredite;

– izvozna jamstva in zavarovanja za zelene tehnologije;

– ugodnosti, zagotovljene z omogočanjem dostopa off-shore holdinškim družbam, in odplačila posojil s strani države.

(ii) Programi nepovratnih sredstev:

– sklad za raziskave in razvoj izvoznih izdelkov;

– subvencije za razvoj programov za znane blagovne znamke in najboljše kitajske blagovne znamke;

– sredstva za širitev dejavnosti v provinci Guangdong;

– demonstracijski program Golden Sun.

(iii) Programi neposrednih davčnih oprostitev in znižanja davka:

– program „dve leti brez, tri leta polovica“ za podjetja s tujimi naložbami („PTN“);

– zmanjšanje davka na dohodek za izvozno usmerjena PTN;

– olajšave pri davku od dohodka za PTN na podlagi geografske lege;

– znižanje davkov za PTN, ki kupujejo opremo, proizvedeno na Kitajskem;

– davčna izravnava za raziskave in razvoj PTN;

– vračila davkov za naložbe dobička PTN v izvozno usmerjena podjetja;

– preferenčni davčni programi za PTN, priznana kot podjetja na področju visoke in nove tehnologije;

– znižanje davkov za visokotehnološka podjetja in podjetja z novo tehnologijo, ki sodelujejo pri določenih projektih;

– preferenčna politika glede davka na dohodek podjetij na severovzhodu države;

– davčni programi province Guangdong.

(iv) Programi posrednih davkov in uvoznih tarif:

– oprostitve plačila DDV in znižanja uvoznih tarif za uporabo uvožene opreme;

– vračila DDV za PTN, ki kupujejo opremo, proizvedeno na Kitajskem;

– oprostitve plačila DDV in tarif za nakupe osnovnih sredstev v okviru programa za razvoj zunanje trgovine.

(v) Zagotavljanje blaga in storitev s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo:

– zagotavljanje polisilicija s strani vlade za manj kot ustrezno nadomesti