Predvideni ukrep je predlog za poenoteni posebni dogovor, ki bi bil udeleženkam Sporazuma predložen v skladu z delom 5 poglavja IV Sporazuma. Predlagani poenoteni posebni dogovor bi bil nujen in izreden ukrep za odziv na upad gospodarske rasti, ki je posledica zdravstvene krize zaradi COVID-19, ter za zmanjšanje resnega učinka krize na izvajanje pomembnih projektov izvozne industrije EU v državah z nizkimi in srednjimi dohodki (za več informacij glej oddelek 3). Predlagani poenoteni posebni dogovor bi po dogovoru začasno spremenil določbe Sporazuma, ki urejajo zahtevo po pologu in največjo uradno podporo (člena 11(a) in 11(c) Sporazuma).

Evropska unija – in ne njene države članice – je udeleženka Sporazuma, ki je bil v pravni red Skupnosti prenesen z Uredbo (EU) št. 1233/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011. Zato je Sporazum pravno zavezujoč v skladu s pravom Unije.

Sporazum je prijateljski dogovor, katerega cilj je zagotoviti okvir za pravilno uporabo uradno podprtih izvoznih kreditov. V praksi to pomeni vzpostavitev enakih konkurenčnih pogojev (pri čemer konkurenca temelji na ceni in kakovosti izvoženega blaga in storitev in ne na zagotovljenih finančnih pogojih) ob hkratnih prizadevanjih za odpravo subvencij in izkrivljanj trgovine, povezanih z uradno podprtimi izvoznimi krediti (v nadaljnjem besedilu: uradna podpora). Sporazum je začel veljati aprila 1978 in ni časovno omejen.

Predlagani poenoteni posebni dogovor je neposredno povezan z zdravstveno krizo zaradi COVID-19.

Predlagani poenoteni posebni dogovor bi javnim naročnikom v državah z nizkimi in srednjimi dohodki, ki kupujejo blago in storitve, ki so predmet uradne podpore za izvozne kredite, omogočil, da v 12-mesečnem obdobju namesto 15 % pogodbene vrednosti izvoza, kot se trenutno zahteva v členu 11(a) Sporazuma, izvedejo pologe v višini najmanj 5 % pogodbene vrednosti izvoza. To bi po drugi strani pomenilo začasno povečanje omejitve največje uradne podpore, ki jo udeleženke lahko zagotovijo v skladu s členom 11(c) Sporazuma, z zgornje meje 85 % na 95 % pogodbene vrednosti izvoza za isto časovno obdobje.

Zaradi upada gospodarske rasti zaradi COVID-19 so tretje države, ki od podjetij EU uvažajo blago, storitve in projekte (npr. na področju zdravstva in izobraževanja, pa tudi drugih sektorjev), pod hudim finančnim pritiskom. V večini zadevnih projektov sodelujejo državni/javni kupci v državah v razvoju. V običajnih gospodarskih razmerah bi banke, ki financirajo posojila, običajno pridobile zavarovalno kritje za polog posojila na zasebnem trgu. Vendar je zaradi krize zaradi COVID-19 zasebni trg nenaklonjen ali celo nepripravljen državam v razvoju zagotoviti to kritje. Brez tega kritja banke zavračajo financiranje pologa projekta v državah v razvoju, ki najbolj potrebujejo take projekte, kar pomeni, da teh projektov ni mogoče uresničiti. To nedelovanje trga je nujno treba odpraviti.

Predlagani poenoteni posebni dogovor bi koristil uvoznikom in izvoznikom: zagotovil bi takojšnjo finančno pomoč vladi države, ki kupuje, in povečal njeno sposobnost za nadaljevanje naložbenih projektov. Hkrati bi izvoznikom omogočil, da v težkih časih ponudijo prožne rešitve in nadaljujejo poslovanje.

Na podlagi navedenega se predlaga znižanje zahteve po pologu s strani javnih kupcev s 15 % na 5 % pogodbene vrednosti izvoza. Tako bi ta ukrep imel dve pomembni omejitvi, pri čemer bi bili poudarjeni njegovi razvojni cilji in izjemna narava. Prvič, predlagani ukrep bi se uporabljal samo za javne kupce v državah z nizkimi in srednjimi dohodki (t. i. države kategorije II v skladu s členom 11 Sporazuma in v skladu z opredelitvijo Svetovne banke). Drugič, ukrep bi bil časovno omejen, tj. na pričakovano trajanje gospodarskih posledic pandemije. Zato bi se uporabljal le za transakcije, za katere je bila vloga za podporo izvoznim kreditom prejeta v 12 mesecih od začetka veljavnosti poenotenega posebnega dogovora, pod pogojem, da so bila pogajanja o pogojih transakcije zaključena v 18 mesecih po koncu obdobja veljavnosti tega poenotenega posebnega dogovora (kot potrjuje končna zaveza, ki jo je sprejela izvozna agencija). V okviru pravil Sporazuma je pomembno tudi opozoriti, da predlagani ukrep ne bi podpiral le izvoza iz držav EU, temveč bi se enako uporabljal za uradno podporo v vseh državah, ki sodelujejo v Sporazumu.

Ob upoštevanju, da je namen predvidenega poenotenega posebnega dogovora zmanjšati resen učinek zdravstvene krize zaradi COVID-19 na izvajanje pomembnih projektov izvozne industrije EU v državah v razvoju in da namerava Unija predlagati ta poenoteni posebni dogovor, bi moralo biti stališče, ki se zastopa v imenu Unije, da se predlaga in podpre osnutek predloga iz Priloge k temu sklepu.

3.1Postopkovna pravna podlaga

3.1.1Načela

Člen 218(9) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU) ureja sklepe o določitvi „stališč, ki naj se v imenu Unije zastopajo v organu, ustanovljenem s sporazumom, kadar ta organ sprejema akte s pravnim učinkom, razen aktov o spremembah ali dopolnitvah institucionalnega okvira sporazuma“.

Pojem „akti s pravnim učinkom“ vključuje akte, ki imajo pravni učinek zaradi pravil mednarodnega prava, ki veljajo za zadevni organ. Vključuje tudi instrumente, ki nimajo zavezujočega učinka v mednarodnem pravu, a lahko „odločilno vpliva[jo] na vsebino ureditve, ki jo [sprejme] zakonodajalec Unije“.

3.1.2Uporaba v obravnavanem primeru

Predlagani poenoteni posebni dogovor, ki ga udeleženke Sporazuma sprejmejo po pisnem postopku, je akt s pravnim učinkom. Predvideni akt ima pravne učinke na podlagi člena 1 Uredbe (EU) št. 1233/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o uporabi nekaterih smernic na področju uradno podprtih izvoznih kreditov in o razveljavitvi odločb Sveta 2001/76/ES in 2001/77/ES, ki določa naslednje: „Smernice iz Sporazuma o uradno podprtih izvoznih kreditih (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) se uporabljajo v Uniji. Besedilo Sporazuma je priloženo tej uredbi.“

Postopkovna pravna podlaga za predlagani sklep je zato člen 218(9) PDEU.

3.2Materialna pravna podlaga

3.2.1Načela

Materialna pravna podlaga za sklep po členu 218(9) PDEU je odvisna predvsem od cilja in vsebine predvidenega akta, glede katerega naj bi se v imenu Unije zastopalo stališče.

3.2.2Uporaba v obravnavanem primeru

Glavni cilj in vsebina predvidenega akta se nanašata na skupno trgovinsko politiko. Materialna pravna podlaga za predlagani sklep je zato člen 207 PDEU.

3.3Zaključek

Pravna podlaga predlaganega sklepa bi moral biti prvi pododstavek člena 207(4) PDEU v povezavi s členom 218(9).