I.Uvod

To poročilo vsebuje pregled izvajanja socialnih pravil EU v cestnem prometu v državah članicah za obdobje od 1. januarja 2015 do 31. decembra 2016. Hkrati so v njem poudarjeni ključni izzivi pri izvrševanju in uporabi ustreznih pravnih določb, ki so opredeljene v naslednjih štirih zakonodajnih aktih:

(1) Uredbi (ES) št. 561/2006 (znani tudi kot uredba o času vožnje), ki določa minimalne zahteve za dnevni in tedenski čas vožnje, odmore ter dnevni in tedenski čas počitka;

(2) Direktivi 2002/15/ES (znani tudi kot direktiva o delovnem času cestnih prevoznikov), ki določa pravila o organizaciji delovnega časa voznega osebja. Določa zahteve o najdaljšem tedenskem delovnem času, najkrajših odmorih med delom in nočnem delu. Uporablja se za voznike, ki spadajo na področje uporabe uredbe o času vožnje;

(3) Direktivi 2006/22/ES (znani tudi kot izvršilna direktiva), ki določa minimalne ravni cestnih preverjanj in kontrol v prostorih prevoznih podjetij za preverjanje skladnosti z določbami uredbe o času vožnje;

(4) Uredbi (EU) št. 165/2014 (znani tudi kot uredba o tahografih), ki določa zahteve o namestitvi in uporabi tahografov v vozilih, ki spadajo na področje uporabe uredbe o času vožnje.

To poročilo, ki temelji na členu 17 uredbe o času vožnje in členu 13 direktive o delovnem času cestnih prevoznikov , vsebuje kvantitativne in kvalitativne podatke o preverjanjih na cestah in v prostorih podjetij ter o ugotovljenih kršitvah. Hkrati navaja, kakšen učinek je bil dosežen z izjemami iz člena 13 Uredbe (ES) št. 561/2006 . Nazadnje vsebuje še kvalitativne informacije o izvajanju direktive o delovnem času cestnih prevoznikov. Poročilo Komisije je dopolnjeno z delovnim dokumentom služb Komisije, ki vsebuje dodatne informacije o kaznih, sodelovanju med državami članicami, pripombe nadzornih organov in druge podrobnejše statistične podatke. Poročilo je razdeljeno na štiri oddelke: V oddelku I sta povzeti kakovost predloženih nacionalnih podatkov in pravočasnost njihove predložitve. V oddelku II je predstavljena analiza nacionalnih podatkov o preverjanjih in kršitvah, oddelek III pa opisno ponazarja izvajanje Direktive 2002/15/ES v državah članicah. Nazadnje so v oddelku IV podane glavne sklepne ugotovitve tega poročila.

Predložitev podatkov

Nacionalna poročila o izvajanju določb Direktive 2002/15/ES in Uredbe (ES) št. 561/2006 je treba predložiti na revidiranem standardnem obrazcu za poročanje, kot določa Izvedbeni sklep Komisije z dne 30. marca 2017 .

Vse države članice so predložile svoje nacionalne podatke, vendar jih veliko tega ni storilo pravočasno. Kar zadeva Uredbo (ES) št. 561/2006, se kakovost podatkov še naprej izboljšuje. Skoraj vse države članice so zagotovile zahtevano razčlenitev podrobnih statističnih podatkov o kontrolah skladnosti na cestah in v prostorih podjetij. Vendar so glede informacij o kaznih, mednarodnem sodelovanju, spremembah nacionalne zakonodaje ali sklepnih ugotovitev še mogoče nadaljnje izboljšave.

Poleg tega so države članice Komisijo obvestile o odobrenih nacionalnih izjemah glede uporabe določb o času vožnje, odmorih in času počitka v skladu s členom 13 Uredbe (ES) št. 561/2006. Posodobljeni seznam izjem je naveden v priloženem dokumentu, na voljo pa je tudi na spletišču Komisije .

Kar zadeva informacije o izvajanju direktive o delovnem času cestnih prevoznikov, vse države članice niso predložile takih informacij in le redke so zagotovile statistične podatke o kontrolah in njihovih rezultatih . Številne države članice so pomanjkanje informacij pojasnile z dejstvom, da v zvezi z njihovimi nacionalnimi zakonodajami v obdobju poročanja ni bilo sprememb. Na splošno so države članice zagotovile zelo malo posodobljenih kvantitativnih podatkov, zaradi česar je težko podati oceno. Da bi torej poročilo izpolnjevalo zahteve iz člena 17 uredbe o času vožnje, Komisija vztraja, da je treba v naslednjem obdobju poročanja zagotoviti obširnejše kvalitativne in kvantitativne podatke glede izvajanja Direktive 2002/15/ES in njenega izvrševanja.

II. Izvajanje Uredbe (ES) št. 561/2006 v EU

1.Preverjanja

Člen 2 Direktive 2006/22/ES od držav članic zahteva, da organizirajo sistem ustreznih in rednih preverjanj na cesti in v prostorih podjetij vseh kategorij prevoza. Ta preverjanja bi morala vsako leto zajemati obsežen in reprezentativen vzorec voznega osebja, voznikov, prevoznih podjetij in vozil. Določa tudi, da bi moralo minimalno število preverjanj zajeti vsaj 3 % dni, ki jih opravijo vozniki vozil, ki spadajo na področje uporabe Uredbe (ES) št. 561/2006.

Nacionalni podatki, ki so bili predloženi Komisiji, kažejo, da se je skupno število preverjenih delovnih dni v EU zmanjšalo za približno 12,8 %, in sicer s skoraj 151 milijonov na približno 131,7 milijona preverjenih delovnih dni. V primerjavi s 4,8-odstotnim zmanjšanjem med prejšnjima obdobjema poročanja 2011–2012 in 2013–2014 gre za občutnejši upad. Vendar se glede na nacionalne številke zdi, da je to zmanjšanje predvsem posledica manjšega števila preverjenih delovnih dni v treh državah članicah . Več podrobnosti je na voljo v priloženem poročilu.

Kot je prikazano spodaj v diagramu 1, skupno povprečje preverjenih delovni dni v EU znaša 6,3 % (v obdobju 2013–2014 je znašalo 7 %), kar je dvakrat več od zahtevanega v Direktivi.

Večina držav članic je preverila več delovnih dni od minimuma, ki se zahteva v Direktivi. Kljub temu tri države članice niso izpolnile 3-odstotnega praga, in sicer Grčija, Nizozemska in Malta. Medtem ko sta Malta in Nizozemska skoraj dosegli prag, je bilo število preverjenih delovnih dni, ki jih je sporočila Grčija, bistveno pod pragom in se v primerjavi s prejšnjimi leti še zmanjšuje. Komisija bo še naprej spremljala dogajanje v teh državah članicah in sprejela ukrepe, pri čemer bo začela z najhujšimi primeri, da se zagotovi pravilno izvajanje Direktive 2006/22/ES.

Člen 2 Direktive 2006/22/ES določa razmerje med delovnimi dnevi, ki jih je treba preveriti na cesti in v prostorih podjetij, in sicer 30 % oziroma 50 %. Poudariti je treba, da izračun tega deleža temelji na številu preverjanj, ki so jih nadzorni organi dejansko opravili, in ne na minimalnem številu delovnih dni, ki jih je treba preveriti. Pri pregledu držav članic, ki so dosegle prag, je bilo ugotovljeno, da jih le šest dosega zahtevani uravnoteženi delež med preverjanji v prostorih podjetij in cestnimi preverjanji. V povprečju je bilo 74 % preverjenih delovnih dni opravljenih na cesti, 26 % pa je bilo pregledanih z inšpekcijskimi pregledi v prostorih podjetij. To pomeni rahlo povečanje števila preverjanj v prostorih podjetij v primerjavi s prejšnjim letom, v katerem je bil delež 23-odstoten. Kot je bilo že poudarjeno v prejšnjem poročilu, Irska z zgolj 7 % ni dosegla 30-odstotnega praga cestnih preverjanj.Za več podrobnosti o nacionalnem deležu cestnih preverjanj in preverjanj v prostorih podjetij glej diagram 2.