SL Uradni list Evropske unije C 39/1

MNENJE EVROPSKE CENTRALNE BANKE

z dne 29. novembra 2012

o predlogu direktive o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij

(CON/2012/99)

2013/C 39/01

Uvod in pravna podlaga

Evropska centralna banka (ECB) je dne 10. julija 2012 prejela zahtevo Sveta Evropske unije za mnenje o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi direktiv Sveta 77/91/EGS in 82/891/EGS, direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES in 2011/35/EU ter Uredbe (EU) št. 1093/2010 (1) (v nadaljnjem besedilu: predlagana direktiva). ECB je dne 27. julija 2012 prejela zahtevo Evropskega parlamenta za mnenje o predlagani direktivi.

Pristojnost ECB, da poda mnenje o predlagani direktivi, izhaja iz členov 127(4) in 282(5) Pogodbe o delovanju Evropske unije, saj predlagana direktiva vsebuje določbe, ki vplivajo na prispevek Evropskega sistema centralnih bank (ESCB) k nemotenemu vodenju politik pristojnih organov glede bonitetnega nadzora kreditnih institucij in stabilnosti finančnega sistema, na opredelitev in izvajanje denarne politike Unije in na podpiranje nemotenega delovanja plačilnih sistemov. V skladu s prvim stavkom člena 17.5 Poslovnika Evropske centralne banke je to mnenje sprejel Svet ECB.

Splošne pripombe

ECB v celoti podpira oblikovanje okvira za sanacijo in reševanje ter odpravo ovir za učinkovito krizno upravljanje v finančnih institucijah. Vsem finančnim institucijam bi moralo biti omogočeno, da propadejo na urejen način, kar bi zaščitilo stabilnost finančnega sistema kot celote ter zmanjšalo javne stroške in motnje v gospodarstvu. ECB podpira zlasti okvir Unije za reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij, da se ohrani finančna stabilnost v Uniji in posledično zagotovi delovanje enotnega trga tudi v času krize. Za ta namen je ključno oblikovanje skupnih podpornih instrumentov za obvladovanje propada finančnih institucij, kot so načrti sanacije in reševanja, instrument premostitvene banke, instrument za reševanje z zasebnimi sredstvi, instrument prodaje poslovanja in instrument ločevanja sredstev. ECB pozdravlja, da je predlog v skladu z mednarodno dogovorjenimi ključnimi lastnostmi ureditev za učinkovito reševanje finančnih institucij (2), ki terjajo zbliževanje nacionalnih ureditev za reševanje z ustreznimi instrumenti in pooblastili za učinkovito reševanje. Izvajanje teh ključnih lastnosti omogoča pravočasno posredovanje, da se zagotovi kontinuiteta ključnih funkcij.

ECB meni, da bi morala biti direktiva, ki je zelo pomemben korak k celostnemu okviru reševanja za Unijo, sprejeta hitro. Hkrati bodo potrebni nadaljnji koraki za vzpostavitev enotnega mehanizma reševanja, enega od treh stebrov bančne unije. V skladu s tem ECB poziva Komisijo, naj nujno predstavi ločen predlog za samostojen evropski mehanizem reševanja, vključno z vidiki skupnega evropskega sklada za reševanje. Ta sklad bi, kot minimum, financirale finančne institucije. Skladnost med temi tremi stebri je ključna za uspeh unije finančnega trga.

POSEBNE PRIPOMBE

1. Opredelitev reševanja

Predlagana direktiva opredeljuje reševanje kot prestrukturiranje institucije, da se zagotovi kontinuiteta njenih ključnih funkcij, ohrani finančna stabilnost in ponovno vzpostavi uspešno poslovanje celotne institucije ali njenega dela (3). ECB meni, da reševanje terja jasno hierarhijo. V tem kontekstu bi se morale institucije, ki propadajo ali bodo verjetno propadle, načeloma in na podlagi odločitve organov za reševanje reševati z uporabo instrumentov za reševanje, kadar je to potrebno in v javnem interesu, vključno s preprečevanjem sistemskega tveganja. Če organ za reševanje oceni, da ni cilja v javnem interesu, bi se morala institucija likvidirati po postopkih zaradi insolventnosti, ki se običajno uporabljajo za take institucije po nacionalnem pravu. Končno, reševanje v obliki prestrukturiranja v delujoče podjetje bi bilo treba upoštevati samo v primeru, da ga upravičuje javni interes ohranjanja finančne stabilnosti in kadar bi imelo reševanje kreditne institucije na urejen način resne škodljive učinke na stabilnost finančnega sistema z visoko stopnjo tveganja za čezmejni vpliv. Predlagana direktiva bi morala pojasniti, da cilj reševanja ni ohraniti propadajoče institucije kot take, temveč zagotoviti kontinuiteto njenih ključnih funkcij (4).

2. Pogoji za reševanje in presoja potrebe za izredno javno finančno podporo

2.1 Predlagana direktiva kot enega izmed pogojev za sprejetje ukrepa za reševanje določa, da pristojni organ ali organ za reševanje ugotovi, da institucija propada ali je verjetno, da bo propadla (5). ECB meni, da bi bilo treba odgovornost za ugotavljanje, ali institucija propada ali je verjetno, da bo propadla, jasno dodeliti pristojnemu organu v interesu takojšnjega in učinkovitega ukrepa za reševanje.

2.2 Predlagana direktiva nadalje določa, da je potreba institucije po državni pomoči pokazatelj, da institucija propada ali da bo verjetno propadla. Vendar pa isti člen predlagane direktive določa, da dve posebni vrsti državne pomoči ne pomenita takega pokazatelja (6). ECB podpira predlagano maksimalno trajanje take državne pomoči (7), vendar ugotavlja, da bi na podlagi zgornjega pokazatelja znatno število kreditnih institucij in investicijskih podjetij, ki trenutno prejemajo državno pomoč, štelo za institucije, ki propadajo ali bodo verjetno propadle. ECB meni, da bi moralo ugotavljanje okoliščin, v katerih institucija propada ali je verjetno, da bo propadla, temeljiti samo na oceni bonitetnega položaja institucije. Zato določena potreba po državni pomoči sama po sebi ne bi smela pomeniti ustreznega objektivnega merila (8). Namesto tega bi se okoliščine, na podlagi katerih se odobri državna pomoč, vključile v oceno bonitetnega položaja institucije.

3. Udeležba centralnih bank pri sanaciji in reševanju

3.1 Centralne banke so odgovorne za makrobonitetno in finančno stabilnost ter imajo strokovno znanje in izkušnje o finančnih trgih. V tej zvezi bi morale biti udeležene v postopku reševanja in prispevati k doseganju ciljev reševanja ob zmanjševanju tveganj za negativne in neželene učinke na izvrševanje nalog centralnih bank in na delovanje plačilnih in poravnalnih sistemov. V tem kontekstu lahko imajo centralne banke vlogo pri oceni načrtov sanacije in reševanja z vidika finančne stabilnosti, kot je verjetnost povodov, ki lahko vodijo k neurejenemu zmanjševanju finančnega vzvoda. Centralne banke so lahko vključene tudi v oceno potencialnega ukrepanja organa za reševanje, saj je eden glavnih ciljev izogniti se sistemskim motnjam (9). Po mnenju ECB je zato potrebno, da države članice zagotovijo, da, kadar centralna banka ni sama organ za reševanje, pristojni organ in organ za reševanje ustrezno izmenjujeta informacije s centralno banko (10).

3.2 Predlagana direktiva določa, da načrti sanacije, ki jih institucija pripravi in posodablja za izboljšanje njenega finančnega položaja po znatnem poslabšanju, ne predvidevajo dostopa do izredne javne finančne podpore ali prejema te podpore. Vendar pa, kadar je primerno, vključujejo analizo, kako in kdaj lahko institucija zaprosi za posojilo centralne banke v izrednih situacijah in uporabi razpoložljiva zavarovanja s premoženjem (11). ECB želi poudariti, da ta določba na noben način ne bi smela vplivati na pristojnost centralnih bank, da se neodvisno in s polno diskrecijo odločajo o zagotavljanju centralnobančne likvidnosti solventnim kreditnim institucijam tako pri standardnih operacijah denarne politike kot pri izredni likvidnostni pomoči, znotraj omejitev, ki jih določa prepoved denarnega financiranja po Pogodbi (12).

3.3 Predlagana direktiva zahteva, da država članica v svoj »nabor instrumentov« za reševanje vključi pooblastilo za vzpostavitev in vodenje premostitvene institucije in nosilca upravljanja sredstev. Predlagana direktiva določa, da bosta premostitvena institucija in nosilec upravljanja sredstev v celoti ali delno v lasti enega ali več javnih organov, med drugim lahko tudi organa za reševanje (13). Kadar centralna banka deluje kot organ za reševanje (14), bi moralo biti v izogib dvomu jasno, da centralna bank v nobenem primeru ne bo prevzela ali financirala nobene obveznosti teh subjektov. Vloga centralne banke kot lastnika takega subjekta mora v vseh okoliščinah ostati v skladu s prepovedjo denarnega financiranja po členu 123 Pogodbe, kot ga dopolnjuje Uredba Sveta (ES) št. 3603/93 (15). Ta med drugim prepoveduje, da centralna banka financira obveznosti javnega sektorja do tretjih oseb. Poleg tega se mora ta vloga izvrševati brez poseganja v neodvisnost centralne banke, zlasti finančno in institucionalno neodvisnost.

3.4 ECB ugotavlja, da predlagana direktiva vsebuje samo minimalna merila, ki jih morajo premostitvene institucije in nosilci upravljanja sredstev izpolnjevati za vzpostavitev s strani javnih organov. ECB poudarja, da je pregledno financiranje eno od glavnih vprašanj, ki vplivajo na legitimnost in odgovornost pri porabi javnih sredstev, katerih zaščita je v interesu Eurosistema. V tej zvezi ECB pozdravlja, da predlagana direktiva določa, da stroške reševanja načeloma nosijo delničarji in upniki, če ta sredstva ne zadostujejo, pa sheme financiranja (16). Vendar ECB poudarja, da v skladu s prepovedjo denarnega financiranja centralne banke ne smejo financirati teh shem financiranja. Zlasti to vpliva na seznam alternativnih virov financiranja (17) v predlagani direktivi (18).

4. Udeležba določenih nacionalnih organov pri oceni načrtov sanacije

Predlagana direktiva določa, da pristojni organi pregledajo načrte sanacije, da se med drugim zagotovi njihovo učinkovito izvajanje tudi v primerih finančnih težav, ne da bi imeli resnejši negativni vpliv na finančni sistem, tudi če bi druge institucije izvajale načrte sanacije v istem časovnem obdobju (19). Za zagotovitev, da se pri teh pregledih upoštevajo vsi relevantni sistemski vidiki, vključno s celotnim vplivom sočasnega izvajanja načrtov sanacije, kar lahko vodi do procikličnega ali črednega vedenja, je po mnenju ECB potrebno, da pristojni organi opravijo ocene po posvetovanju s pristojnimi določenimi nacionalnimi organi, če so ti ločeni subjekti (20).

5. Finančna podpora znotraj skupine

Predlagana direktiva določa, da bodo države članice zagotovile, da lahko subjekti v skupini sklenejo sporazume o finančni podpori znotraj skupine (21). ECB vidi bistvo te zahteve zlasti v tem, da se lahko ti sporazumi, potem ko jih odobrijo pristojni organi, predložijo v odobritev skupščini delničarjev vsakega subjekta v skupini, ki se predlaga za pristop k sporazumu. Vendar ECB ugotavlja, da izvajanje teh prostovoljnih sporazumov v nacionalnih pravnih sistemih odpira kompleksna pravna vprašanja. Njihova uveljavitev bo odvisna tudi od tega, kako uspešno se bodo njihove določbe ujemale z nacionalnim davčnim, insolvenčnim pravom in pravom družb, na primer v zvezi z načelom, da so posli v skupini neodvisni in nepovezani („neodvisno tržno načelo“) (22).. V ta namen ECB meni, da bo morda potreben nadaljnji razmislek, ali so potrebne dodatne določbe, da se zagotovita pravna varnost in izvršljivost poslov znotraj skupine, ki se odobrijo in izvajajo v skladu s temi prostovoljnimi sporazumi.

6. Instrument za reševanje z zasebnimi sredstvi in pooblastila za odpis

6.1 ECB pozdravlja oblikovanje instrumenta za reševanje z zasebnimi sredstvi kot mehanizma za odpis ali preoblikovanje dolga, da se absorbirajo izgube institucij, ki propadajo ali bodo verjetno propadle. Mehanizem za reševanje z zasebnimi sredstvi bi moral biti zasnovan tako, da je v skladu z mednarodno dogovorjenimi ključnimi lastnostmi za učinkovito reševanje (23), zlasti pooblastilo, da organ za reševanje na podlagi ureditve reševanja uporabi reševanje z zasebnimi sredstvi za širok nabor obveznosti v skladu s hierarhijo upnikov, ki bi se uporabila v likvidaciji. ECB podpira, da države članice uvedejo tak instrument za reševanje z zasebnimi sredstvi najpozneje 1. januarja 2018 (24). To bi tudi omogočilo nadaljnje delo na področju reševanja z zasebnimi sredstvi, in sicer glede možnosti uvedbe minimalne zahteve za ciljni obseg določenih instrumentov za reševanje z zasebnimi sredstvi ob hkratnem ohranjanju splošnega področja uporabe reševanja z zasebnimi sredstvi. Poleg tega ECB namerava prispevati k nadaljnji analizi praktičnih posledic reševanja z zasebnimi sredstvi kot instrumenta za reševanje, tudi v zvezi z izvedljivostjo takojšnjega izvrševanja, zmožnostjo spoštovanja »načela senioritete« pri absorpciji izgub, mehanizmom preoblikovanja ali odpisa dolga (25), ter možnega vpliva na trge izvedenih finančnih instrumentov. V tem kontekstu bi se moralo oblikovanje instrumenta za reševanje z zasebnimi sredstvi in instrumenta premostitvene banke analizirati skupaj, saj lahko ima drugo navedeni instrument zelo podoben rezultat kot prvo navedeni.

6.2 ECB meni, da bi morali biti ukrepi reševanja sprejeti v utemeljenih okoliščinah in opremljeni z ustreznimi pogoji, da se omeji moralno tveganje (26). Kot je navedeno zgoraj, bi se morale institucije, ki propadajo ali bodo verjetno propadle, načeloma likvidirati po običajnih postopkih zaradi insolventnosti, če se izkaže za potrebno, pa bi morale prenehati z uporabo instrumentov za reševanje. Glede na navedeno bi bilo treba pooblastila za reševanje z zasebnimi sredstvi kot instrument reševanja uporabiti pretežno za reševanje institucij, ki so dosegle točko, ko niso več sposobne preživeti. ECB meni, da bi se morala možnost reševanja z zasebnimi sredstvi z namenom ohranitve institucije, ki propada ali bo verjetno propadla, kot delujočega podjetja (27) upoštevati samo v izjemnih in utemeljenih primerih. ECB podpira, da se instrument za reševanje z zasebnimi sredstvi vedno kombinira z zamenjavo poslovodstva ter poznejšim prestrukturiranjem institucije in njenih dejavnosti tako, da se odpravijo razlogi za njen propad (28).

6.3 Predlagana direktiva določa, da Evropski bančni organ (EBA) poroča Komisiji o izvajanju zahteve za institucije, da ohranjajo skupni znesek lastnih sredstev in upravičenih obveznosti, izraženih kot odstotek celotnih obveznosti institucije (29). ECB poziva k nadaljnjemu delu, ki ga je treba opraviti za presojo, ali naj se minimalna zahteva v zvezi z reševanjem z zasebnimi sredstvi izrazi kot odstotek celotnih obveznosti ali kot odstotek tveganju prilagojenih sredstev. Bistvo slednjega je v upoštevanju tveganosti sredstev institucije. ECB priporoča, da EBA opravi to presojo. ECB nadalje priporoča, da EBA zagotovi Komisiji presojo vpliva te zahteve na institucije in ali bi bilo koristno uvesti zahtevo, ki prepoveduje ali omejuje, da so instrumenti, primerni za reševanje z zasebnimi sredstvi, v imetništvu bančnega sektorja.

6.4 Predlagana direktiva določa, da organi za reševanje pred sprejetjem ukrepa za reševanje izvedejo pooblastilo za odpis (30). Odpis kapitalskih instrumentov je zato pooblastilo za reševanje (31), ki se uporabi, preden se institucija začne reševati. ECB podpira, da imajo organi pooblastilo za odpis kapitalskih instrumentov pred začetkom reševanja. Glede dokapitalizacije institucij ECB priporoča, da se v izogib dvomu to izrecno pojasni v predlagani direktivi. Za pojasnitev medsebojne odvisnosti različnih faz postopka reševanja z zasebnimi sredstvi bi bilo tudi zaželeno, da Komisija opravi študijo primera in simulacijo izvajanja instrumenta za reševanje z zasebnimi sredstvi.

7. Financiranje reševanja in ciljna velikost shem financiranja

7.1 Ustrezen okvir za reševanje bi moral zagotoviti, da stroške reševanja najprej in v prvi vrsti nosijo delničarji in upniki institucije, ki je v postopku reševanja, ter zasebni sektor na splošno. ECB zato pozdravlja, da instrumenti in pooblastila za reševanje v predlagani direktivi organom omogočajo, da prenesejo breme financiranja reševanja na delničarje in upnike. Poleg tega predlagana direktiva uvaja dva dodatna vira za financiranje reševanja: nacionalne sheme financiranja in prispevke v sistem zajamčenih vlog (32).

7.2 ECB priznava koristnost dodatnih virov za financiranje reševanja, vendar meni, da ambiciozen predlog za vzpostavitev evropskega sistema shem financiranja ne bo rešil pomembnih čezmejnih vprašanj v zvezi z reševanjem, kot sta uskladitev in porazdelitev bremen. Obstoj 27 nacionalnih shem pod nadzorom njihovih nacionalnih organov je nadalje otežen zaradi predlaganega sistema izposojanja, pri katerem niso pojasnjene pomembne podrobnosti, kot so pravice in obveznosti posojevalcev in izposojevalcev.

8. Uporaba sistemov zajamčenih vlog pri financiranju reševanja

8.1 Predlagana direktiva določa, da je sistem zajamčenih vlog, s katerim je povezana institucija, odgovoren za znesek izgub, ki bi jih moral nositi v okviru običajnih postopkov zaradi insolventnosti (33). Obravnava kritih vlog pri prenosu na premostitveno banko lahko ima velik vpliv na vključenost sistema zajamčenih vlog. Stopnja, do katere je sistem zajamčenih vlog vključen v ukrepe za reševanje, bo pod enakimi pogoji vplivala na obseg financiranja, ki ga terjata druga dva razpoložljiva vira – sheme financiranja in nezavarovani upniki. Ta negotovost med upniki lahko poveča tveganje za preventive množične dvige vlog upnikov, strank in drugih nasprotnih strank, ki bi, če se uresniči, spodkopalo glavni cilj ureditve.

8.2 Predlagana direktiva omogoča, da države članice določijo, da se lahko razpoložljiva finančna sredstva sistema zajamčenih vlog, vzpostavljenega na njihovem ozemlju, uporabljajo za financiranje reševanja (34). ECB podpira to določbo, ki omogoča sinergijo med sistemom zajamčenih vlog in financiranjem reševanja, vendar meni, da je najbolj pomembno, da to v nobenem primeru ne ogrozi bistvene funkcije sistema zajamčenih vlog, tj. zaščite zavarovanih vlog. ECB pozdravlja, da predlagana direktiva daje prednost poplačilu deponentov, ki jih krije sistem zajamčenih vlog, če se od sistema zajamčenih vlog hkrati zahteva, da uporabi razpoložljiva finančna sredstva za financiranje reševanja in za običajno funkcijo poplačila zavarovanih deponentov ter so razpoložljiva sredstva nezadostna za izpolnitev vseh teh zahtev (35). Glede na navedeno se ECB zavzema, da se pravna varnost zagotovi z jasno opredelitvijo vloge sistema zajamčenih vlog pri financiranju reševanja ne glede na izbrani instrument za reševanje in ne glede na način uporabe ukrepov. Predlagana direktiva zahteva, da države članice zagotovijo, da se v skladu z nacionalno zakonodajo o običajnih postopkih zaradi insolventnosti sistemi zajamčenih vlog obravnavajo enako kot nezavarovane neprednostne terjatve. (36) Kaže, da ta pristop ni v skladu z možnostjo držav članic, da vzpostavijo prednostni vrstni red terjatev v zvezi z vlogami, ki jih krije sistem zajamčenih vlog. Trenutno je šest držav članic – vključno z Bolgarijo (37), Grčijo (38), Latvijo (39), Madžarsko (40), Portugalsko (41) in Romunijo (42) – dodelilo prednostni vrstni red terjatvam, ki so prešle na sistem zajamčenih vlog (subrogacija) po izplačilu zneskov, ki ustrezajo kritim vlogam, in s tem nadalje prispevajo k stalnem zagotavljanju zadostnega financiranja za sistem zajamčenih vlog. Stališča o vplivu dodelitve prednostnega vrstnega reda so zelo raznolika, saj velja prepričanje, da lahko ima prednostni vrstni red deponentov vpliv na stroške financiranja, ki je na voljo bankam, in da si bodo drugi upniki bolj prizadevali za zavarovanje svojih terjatev. Po drugi strani bi se to nekoliko ublažilo do te mere, da prednostne terjatve veljajo samo za zajamčene vloge. Poleg tega bi morala pravna ureditev, ki določa prednostni vrstni red zavarovanih deponentov, olajšati uporabo ukrepov za reševanje iz predlagane direktive (npr. instrument prodaje poslovanja, instrument premostitvene institucije). Z vidika finančne stabilnosti se prav tako podpira prednostna terjatev v zvezi s kritimi vlogami, saj zmanjšuje tveganje za množične dvige bančnih vlog, potencialne izgube zavarovanih deponentov v fazi likvidacije in prekomerno izčrpavanje sistema zajamčenih vlog (43).

9. Razkritje vsebin v zvezi s trženjem

Predlagana direktiva določa, da se lahko odloži vsako javno razkritje trženja institucije v postopku reševanja, ki v okviru instrumenta prodaje poslovanja prodaja del ali vse svoje poslovne dejavnosti (44). ECB meni, da bo morda treba razkritje cenovno občutljivih informacij v zvezi z javno trženimi finančnimi instrumenti odložiti tudi med uporabo drugih instrumentov za reševanje. Zadevne določbe v predlagani direktivi (45) bi bilo treba razširiti na splošno pravilo med uporabo katerega koli instrumenta za reševanje, kadar lahko interes institucije upravičuje odložitev razkritja cenovno občutljivih informacij.

10. Nadaljnja uskladitev pravil o sanaciji in reševanju

10.1 ECB podpira oblikovanje okvira za sanacijo in reševanje tudi za sistemsko pomembne nebančne finančne institucije, na primer zavarovalnice in tržne infrastrukture (46). To bi bilo treba uskladiti z mednarodnimi pobudami.

10.2 Nadaljevati bi bilo treba s prizadevanji za nadaljnjo minimalno uskladitev insolvenčnega prava v državah članicah. Trenutna raznolikost v insolvenčnem pravu, na primer vrstni red terjatev upnikov, znatno vpliva na izvajanje instrumentov za reševanje in zlasti na realizacijo sredstev in obveznosti, ki jih imajo nosilci reševanja.

V Frankfurtu na Majni, 29. novembra 2012 Predsednik ECB Mario DRAGHI

(1) COM(2012) 280 final.

(2) Glej dokument Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions, oktober 2011, dostopen na spletni strani Odbora za finančno stabilnost na naslovu http://www.financialstabilityboard.org in Baselskega odbora za bančni nadzor, in dokument Report and Recommendations of the Cross-border Bank Resolution Group, marec 2010, dostopen na spletni strani Banke za mednarodne poravnave na naslovu http://www.bis.org

(3) Glej člen 2(1) predlagane direktive.

(4) Glej prispevek ESCB k javnemu posvetovanju Evropske komisije o tehničnih podrobnostih možnega okvira EU za sanacijo in reševanje bank, maj 2011, str. 4 in 5. Vsi navedeni dokumenti ECB so dostopni na spletni strani ECB na naslovu http://www.ecb.europa.eu Glej tudi spremembo 3, ki jo predlaga ECB.

(5) Glej člen 27(1)(a) predlagane direktive.

(6) Glej člen 27(2)(d)(i) in (ii) predlagane direktive.

(7) Glej člen 27(2)(d), drugi odstavek, predlagane direktive.

(8) Glej člen 27(2)(d) predlagane direktive, bran v povezavi s členom 2(26). Glej tudi predlagani spremembi 2 in 8.

(9) Glej tudi prispevek ESCB k javnemu posvetovanju Evropske komisije o tehničnih podrobnostih možnega okvira EU za sanacijo in reševanje bank, maj 2011, str. 6. odstavek 9.

(10) V tej zvezi je člen 74(3)(b) predlagane direktive korak v pravo smer, vendar ne zadostuje za zagotovitev ustreznega obsega izmenjave informacij in sodelovanja. Glej tudi predlagani spremembi 4 in 23.

(11) Glej člen 5(3) predlagane direktive; glej tudi člen 9(2) predlagane direktive, kolikor zadeva načrte reševanja.

(12) Glej Konvergenčno poročilo ECB, 2012, str. 29. Glej tudi predlagano spremembo 1.

(13) Glej člena 34(2) in 36(2) predlagane direktive.

(14) Glej Mnenje ECB CON/2011/39.

(15) Uredba Sveta (ES) št. 3603/93 z dne 13. decembra 1993 o opredelitvi pojmov za uporabo prepovedi iz členov 104 in 104b(1) Pogodbe (UL L 332, 31.12.1993, str. 1).

(16) Glej člen 92(2) predlagane direktive.

(17) Glej člen 96 predlagane direktive.

(18) Glej Mnenje ECB CON/2011/103, odstavek 4, in Mnenje ECB CON/2010/83, odstavek 6.3.

(19) Glej člen 6(2)(b) predlagane direktive.

(20) Glej predlagano spremembo 5.

(21) Glej člene od 16 do 22 predlagane direktive.

(22) Zahteva, da so posli znotraj skupine neodvisni in nepovezani (neodvisno tržno načelo), je temeljno načelo prava družb v skoraj vseh državah članicah razen v Španiji. Glej poročilo DBB Law, pripravljeno za DG Markt, o pravnih ovirah za prenose znotraj skupine iz leta 2008, ki je izpostavilo to tveganje.

(23) Glej dokument Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions, oktober 2011, dostopen na spletni strani Odbora za finančno stabilnost na naslovu http://www.financialstabilityboard.org

(24) Glej člen 115(1), tretji odstavek, predlagane direktive.

(25) Glej prispevek Evropskega sistema centralnih bank (ESCB) k javnemu posvetovanju Evropske komisije o tehničnih podrobnostih možnega okvira EU za sanacijo in reševanje bank, maj 2011, str. 4.

(26) Glej tudi prispevek ESCB k javnemu posvetovanju Evropske komisije o tehničnih podrobnostih možnega okvira EU za sanacijo in reševanje bank, maj 2011, str. 5.

(27) Pojem delujočega podjetja se uporablja za opis situacije, v kateri institucija še naprej deluje v postopku reševanja, ne da bi bila v bližnji prihodnosti na vidiku likvidacija. Gre za pojem, ki je nasproten pojmu podjetja, ki preneha delovati in katerega odločilne bančne funkcije se ohranijo, vendar v drugi pravni osebi in ne v tisti, ki je bila predmet reševanja in je prenehala.

(28) Glej uvodno izjavo 46 predlagane direktive.

(29) Glej člen 39(6) predlagane direktive.

(30) Glej člen 51(1) predlagane direktive.

(31) Glej člen 56(1)(f) predlagane direktive.

(32) Člen 96. Kolikor si bodo tudi sheme financiranja izposojale od centralne banke, bi to lahko pomenilo denarno financiranje. V tej zvezi glej odstavek 3.4 in spremembo 29.

(33) Glej člen 99(1) predlagane direktive.

(34) Glej člen 99(5) predlagane direktive.

(35) Člen 99(8) predlagane direktive.

(36) Glej člen 99(2) predlagane direktive.

(37) Status prednostnega upnika za sistem zajamčenih vlog določa člen 94(1) Zakona o insolventnosti bank (Darjaven vestnik št. 92, 27.9.2002).

(38) Deponentov status prednostnega upnika določa člen 4(16) Zakona 3746/2009 o prenosu Direktive 2005/14/ES o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in Direktive 2005/68/ES o pozavarovanju ter drugih določb (FEK A 27, 16.2.2009). Člen 13a(4) določa status sistema zajamčenih vlog.

(39) Zakon z dne 5. oktobra 1995 o kreditnih institucijah (LV 163(446), 24.10.1995). Člen 192(1) je uvedel prednostni vrstni red za zavarovane deponente dne 21. maja 1998.

(40) Zakon CXII iz leta 1996 o kreditnih institucijah in finančnih podjetjih (Magyar Közlöny 1996/109, 12.12.1996) ter natančneje Poglavje XV Zakona o podrobnostih sistema zajamčenih vlog. Preferenčni status vseh terjatev in ne samo terjatev iz naslova zajamčenih vlog določa člen 183(1) Zakona.

(41) Glej člen 166-A prečiščenega besedila Uredbe z zakonsko močjo št. 298/92 z dne 31. decembra 1992 o pravnem okviru za kreditne institucije in finančna podjetja (D.R. No 30, I, 10.2.2012).

(42) Vladna uredba št. 10/2004 o postopkih sodne reorganizacije in stečaja kreditnih institucij, kot je bila pozneje spremenjena in dopolnjena, zlasti s členom 38, daje, potem ko so poravnani stroški stečajnega postopka, prednostno pravico terjatvam, ki izhajajo iz zajamčenih vlog, vključno s terjatvami sistema zajamčenih vlog, ki izhajajo iz poplačil zavarovanih deponentov (Monitorul Oficial al României, Prvi del, št. 84, 30.1.2004).

(43) Glej Mnenje ECB CON/2011/83.

(44) Glej člen 33(2) predlagane direktive.

(45) Glej člen 12(3) Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informaciji in tržni manipulaciji (zloraba trga) (UL L 96, 12.4.2003, str. 16).

(46) V tej zvezi glej dokument Komisije Consultation on a possible recovery and resolution framework for financial institutions other than banks z dne 5. oktobra 2012, dostopen na spletni strani Evropske komisije na naslovu http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/nonbanks/consultation-document_en.pdf