[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 7.5.2008

COM(2008) 248 konč.

POROČILO KOMISIJE

KONVERGENČNO POROČILO 2008

(pripravljeno v skladu s členom 122(2) Pogodbe) {SEC(2008) 567}

1. Namen poročila

Na podlagi člena 122(2) Pogodbe morata Komisija in ECB najmanj enkrat vsaki dve leti ali na zahtevo države članice, za katero velja odstopanje, poročati Svetu o napredku, ki so ga države članice dosegle pri izpolnjevanju svojih obveznosti glede uresničevanja ekonomske in monetarne unije.

Zadnji redni konvergenčni poročili Komisije in ECB sta bili sprejeti decembra 2006[1]. Danska in Združeno kraljestvo nista izrazila želje po prevzemu enotne valute. Zato ta konvergenčna ocena zajema naslednjih deset držav članic z odstopanjem: Bolgarijo, Češko republiko, Estonijo, Latvijo, Litvo, Madžarsko, Poljsko, Romunijo, Slovaško in Švedsko. Ker sta se Bolgarija in Romunija pridružili EU 1. januarja 2007, sta prvič ocenjeni. Podrobnejša ocena stanja konvergence v desetih državah se nahaja v Tehnični prilogi k temu poročilu (SEC(2008) 567). Poleg tega je Slovaška 4. aprila 2008 poslala zahtevo za oceno izpolnjevanja potrebnih pogojev za prevzem eura s 1. januarjem 2009.

Vsebino poročil, ki sta jih pripravili Komisija in ECB, ureja člen 121(1) Pogodbe. Ta člen zahteva, da se v poročilih preveri združljivost nacionalne zakonodaje, vključno s statutom nacionalne centralne banke, s členoma 108 in 109 Pogodbe ter statutom ESCB in ECB (statut ESCB/ECB). V poročilih se tudi preveri, ali je zadevna država članica dosegla visoko stopnjo trajnostne konvergence, pri čemer se upošteva, kako država članica izpolnjuje konvergenčna merila (stabilnost cen, proračunsko stanje, stabilnost deviznega tečaja, dolgoročne obrestne mere), in številne druge dejavnike iz zadnjega pododstavka člena 121(1). Štiri konvergenčna merila so natančneje določena v protokolu, ki je priloga k Pogodbi (Protokol št. 21 o konvergenčnih merilih).

Preučitev združljivosti nacionalne zakonodaje, vključno s statuti nacionalnih centralnih bank, s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB zahteva oceno upoštevanja prepovedi denarnega financiranja (člen 101 ES) in prepovedi privilegiranega dostopa (člen 102 ES), oceno skladnosti s cilji ESCB (člen 105(1) ES), neodvisnosti centralnih bank (člen 108 ES) ter vključitve nacionalnih centralnih bank v ESCB (več členov Pogodbe ES in statuta ESCB/ECB).

Merilo stabilnosti cen je opredeljeno v prvi alinei člena 121(1) Pogodbe: „doseganje visoke stopnje stabilnosti cen […] je razvidno iz stopnje inflacije, ki je blizu stopnji inflacije največ treh držav članic z najboljšimi doseženimi rezultati glede stabilnosti cen“.

Člen 1 Protokola o konvergenčnih merilih nadalje določa, da „ merilo stabilnosti cen […] pomeni, da ima država članica trajno stabilne cene in povprečno stopnjo inflacije, zabeleženo v enem letu pred pregledom, ki ne presega za več kakor 1,5 odstotne točke stopnje inflacije največ treh držav članic z najboljšimi doseženimi rezultati glede stabilnosti cen . Višina inflacije se izračuna z uporabo indeksa cen življenjskih potrebščin na primerljivi osnovi, upoštevaje razlike v definicijah posameznih držav.“ [2] Zahteva trajnosti pomeni, da mora biti zadovoljiv razvoj inflacije predvsem posledica obnašanja stroškov vložkov in drugih dejavnikov, ki strukturno vplivajo na gibanje cen, ne pa vpliva začasnih dejavnikov. Pregled konvergence zato vključuje oceno dejavnikov, ki povzročajo inflacijo, in srednjeročnih obetov. Ocenjuje se tudi, ali bo država verjetno dosegla referenčno vrednost v prihodnjih mesecih[3].

Referenčna vrednost inflacije je marca 2008 znašala 3,2 %[4]; tri države članice z najboljšimi rezultati pa so bile Malta, Nizozemska in Danska.

Konvergenčno merilo v zvezi s proračunskim stanjem je opredeljeno v drugi alinei člena 121(1) Pogodbe kot „ vzdržnost stanja javnih financ ; izhaja iz doseženega proračunskega stanja brez čezmernega primanjkljaja v skladu s členom 104(6)“. Poleg tega člen 2 Protokola o konvergenčnih merilih določa, da to merilo pomeni, da „ v času pregleda država članica ni predmet odločbe Sveta iz člena 104(6) te pogodbe o obstoju čezmernega primanjkljaja “.

Pogodba opredeljuje merilo deviznega tečaja v tretji alinei člena 121 kot „ upoštevanje normalnih meja nihanja, predvidenih z mehanizmom deviznega tečaja evropskega monetarnega sistema, v obdobju najmanj dveh let brez devalvacije glede na valuto katere koli druge države članice “.

Člen 3 Protokola o konvergenčnih merilih določa, da „ merilo sodelovanja v mehanizmu deviznega tečaja evropskega monetarnega sistema (…) pomeni, da je država članica upoštevala normalne meje nihanja, predvidene z mehanizmom deviznega tečaja evropskega monetarnega sistema brez hujših napetosti vsaj zadnji dve leti pred pregledom. Država članica v tem času zlasti ni na lastno pobudo devalvirala dvostranskega osrednjega tečaja svoje valute glede na valuto druge države članice “[5].

Ustrezno dveletno obdobje za ocenjevanje stabilnosti deviznega tečaja v tem poročilu je obdobje od 19. aprila 2006 do 18. aprila 2008.

Četrta alinea člena 121(1) Pogodbe zahteva „ trajnost dosežene konvergence in sodelovanja države članice v mehanizmu deviznega tečaja evropskega monetarnega sistema, kar se kaže v ravni dolgoročnih obrestnih mer “. Člen 4 Protokola o konvergenčnih merilih nadalje določa, da „ merilo konvergence obrestnih mer (…) pomeni, da ima država članica v enem letu pred pregledom tako povprečno dolgoročno nominalno obrestno mero, ki ne presega za več kakor 2 odstotni točki dolgoročne obrestne mere v največ treh državah članicah z najboljšimi doseženimi rezultati glede stabilnosti cen . Obrestne mere se izračunajo na podlagi dolgoročnih državnih obveznic ali primerljivih vrednostnih papirjev, upoštevaje razlike v definicijah posameznih držav “.

Referenčna vrednost obrestne mere je marca 2008 znašala 6,5 %.

Člen 121 Pogodbe zahteva tudi pregled drugih dejavnikov, ki so pomembni za gospodarsko povezovanje in konvergenco. Ti dodatni dejavniki vključujejo povezovanje finančnih in proizvodnih trgov, razvoj tekočega računa plačilne bilance[6] in gibanje stroškov dela na enoto ter druge cenovne kazalce. Slednji so zajeti v oceni stabilnosti cen.

2. Bolgarija

Bolgarija je vstopila v Evropsko unijo 1. januarja 2007. V tem poročilu se torej prvič ocenjuje združljivost njene zakonodaje s členoma 108 in 109 Pogodbe ES in statutom ESCB/ECB ter njen napredek pri doseganju vzdržne ekonomske konvergence.

Pravna podlaga za Bolgarsko nacionalno banko (BNB) je Zakon o BNB z dne 5. junija 1997. Zadnje spremembe so bile sprejete junija in julija 2007. Kar zadeva vključitev centralne banke v ESCB ob prevzemu eura, zakonodaja v Bolgariji, zlasti Zakon o BNB, še ni v celoti združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe ter statutom ESCB/ECB. Ugotovljene so pomanjkljivosti na področju izdaje bankovcev in kovancev, spodbujanja nemotenega delovanja plačilnih sistemov, soglasja ECB pred sodelovanjem v mednarodnih denarnih institucijah, statistične vloge ECB in EU, revizije neodvisnih zunanjih revizorjev, institucionalne in osebne neodvisnosti ter prepovedi denarnega financiranja.

V Bolgariji je bila 12-mesečna povprečna inflacija nad referenčno vrednostjo od vstopa v EU. Povprečna stopnja inflacije v Bolgariji v 12 mesecih do marca 2008 je bila 9,4 %, kar je precej nad referenčno vrednostjo 3,2 % in bo verjetno ostala precej nad referenčno vrednostjo tudi v prihodnjih mesecih.

Inflacija po HICP v Bolgariji se je v zadnjih nekaj letih bistveno povečala, s porastom povprečne letne inflacije z 2,3 % leta 2003 na okoli 7½ % leta 2006 in 2007 ter mesečno medletno inflacijo, ki je bila konec leta 2007 dvoštevilčna. Porast inflacije so med drugim spodbudile višje cene energentov in hrane ter povečanje vladno nadzorovanih cen in trošarin, čeprav so se okrepili tudi inflacijski pritiski zaradi naraščajočega domačega povpraševanja in porasta plač. Glede na to se pričakuje, da bo inflacija v naslednjih mesecih ostala povišana, in sicer se bo letna povprečna inflacija dvignila na okoli 10 % v letu 2008. Gledano še naprej, se pričakuje postopno zmanjšanje inflacije na okoli 6 % v letu 2009 v skladu z zmanjševanjem pritiskov povpraševanja v gospodarstvu in pojemanjem šoka cen blaga. Nizka raven cen v Bolgariji (45 % povprečja EU v letu 2006) nakazuje potencial za dolgoročno cenovno konvergenco.

Bolgarija ne izpolnjuje merila stabilnosti cen.

[pic]

Za Bolgarijo ne velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja. Splošni javnofinančni saldo Bolgarije se je v zadnjih nekaj letih vidno izboljšal, saj se je premaknil z uravnoteženega stanja leta 2003 na presežek 3,4 % BDP leta 2007. Medtem ko je delež skupnih prihodkov v BDP naraščal, so izdatki v deležu BDP ostali pretežni del obdobja omejeni. Delež celotnega javnega dolga beleži padajoč trend z znižanjem z več kot 50 % BDP leta 2002 na 18 % BDP leta 2007. Po napovedi služb Komisije iz pomladi 2008 bo presežek ob nespremenjeni politiki ostal na ravni okoli 3 % BDP leta 2008 in 2009, medtem ko naj bi delež javnega dolga še naprej padal in bo leta 2009 znašal 11 % BDP.

Bolgarija izpolnjuje merilo proračunskega stanja.

[pic]

Bolgarski lev ne sodeluje v ERM II. Bolgarija od leta 1997 uporablja režim valutnega odbora, vezan na nemško marko in pozneje euro. Režim valutnega odbora je prispeval k makroekonomski stabilizaciji in je od uvedbe naprej nemoteno deloval. Dodatni kazalniki v ocenjevanem obdobju ne kažejo pritiskov na devizni tečaj, čeprav se zdi, da se je pri naložbenikih okrepilo pričakovanje tveganja zaradi nedavnih turbulenc na globalnem finančnem trgu, kar kaže večanje razponov kratkoročnih obrestnih mer do euroobmočja od konca leta 2007. Režim valutnega odbora še naprej dobro podpirajo uradne devizne rezerve, ki so se v zadnjih nekaj letih precej okrepile.

Bolgarija ne izpolnjuje merila deviznega tečaja.

Povprečna dolgoročna obrestna mera v Bolgariji v letu do marca 2008 je bila 4,7 %, to je pod referenčno vrednostjo 6,5 %. Povprečne dolgoročne obrestne mere v Bolgariji so bile od vstopa v EU pod referenčno vrednostjo. Dolgoročne obrestne mere so se bistveno zmanjšale med letoma 2003 in 2005, kar kaže na padec globalnih donosov in na manjši razpon do euroobmočja. Slednji je dobesedno izginil konec leta 2005 kot odraz velikega zaupanja naložbenikov v bolgarsko makroekonomsko uspešnost in napovedi. Od srede leta 2006 se je razpon spet pojavil in dosegel okoli 80 odstotnih točk v marcu 2008, ob veliki zaskrbljenosti naložbenikov zaradi tveganja kot posledice velikih makroekonomskih neravnovesij.

Bolgarija izpolnjuje merilo konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Zunanji primanjkljaj Bolgarije se je v zadnjih nekaj letih bistveno povečal, in sicer s 6 % BDP leta 2004 na okoli 20 % BDP leta 2007. Veliko zunanje neravnovesje pretežno odraža hiter porast potrošnje in naložb v okviru procesa dohitevanja. Njegov obseg je očitno presegel raven, ki bi jo srednjeročno lahko imeli za vzdržno, kar pomeni, da bo sčasoma potrebna znatna prilagoditev. Zunanji primanjkljaj se je v celoti financiral iz prilivov neposrednih tujih naložb (FDI) kot rezultat pozitivne naravnanosti naložbenikov. Glede na visoko raven zunanjega dolga Bolgarija srednjeročno potrebuje znatne finančne prilive. Bolgarsko gospodarstvo je zelo povezano z EU. Močni so zlasti odnosi z drugimi državami članicami na področju trgovine in neposrednih tujih naložb, bistveno pa je napredovalo tudi povezovanje domačega finančnega sektorja s širšim sektorjem EU, pretežno zaradi visoke stopnje tujega lastništva finančnih posrednikov.

Komisija glede na svojo oceno združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter ob upoštevanju dodatnih dejavnikov meni, da Bolgarija ne izpolnjuje pogojev za prevzem eura.

3. Češka republika

V konvergenčnem poročilu za leto 2006 iz ocene pravne konvergence izhaja, da zakonodaja v Češki republiki – zlasti Zakon o češki nacionalni banki (CNB) in Zakon o finančni poravnavi – ni povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB. Zakon o CNB je bil spremenjen leta 2007. Vendar neskladnosti, izpostavljene v konvergenčnem poročilu za leto 2006, niso bile odpravljene. Kar zadeva sodelovanje centralne banke v ESCB ob prevzemu eura, neodvisnost centralne banke in prepoved denarnega financiranja, zakonodaja v Češki republiki, zlasti Zakon o CNB in Zakon o finančni poravnavi, ni povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB. Zakon o CNB vsebuje pomanjkljivosti, kar zadeva vlogo ECB na področju mednarodnega sodelovanja, vlogo ECB in EU pri zbiranju statističnih podatkov in imenovanju zunanjih revizorjev, spodbujanje nemotenega delovanja plačilnih sistemov, institucionalno in osebno neodvisnost ter prepoved denarnega financiranja.

V Češki republiki je bila 12-mesečna povprečna inflacija od decembra 2007 nad referenčno vrednostjo. Povprečna stopnja inflacije v Češki republiki v 12 mesecih do marca 2008 je bila 4,4 %, torej nad referenčno vrednostjo 3,2 % in se bo v naslednjih mesecih verjetno še naprej oddaljevala od referenčne vrednosti.

Inflacija v Češki republiki se je po gibanju okoli 2 % od leta 2004 bistveno povečala v drugi polovici leta 2007 kot posledica dviga cen energentov in hrane. Do povečanja celotne inflacije je prišlo kljub nadaljnji močni krepitvi krone, ki je od leta 2004 beležila trend trajne apreciacije. Poleg tega je v prvem četrtletju 2008 zaradi sprememb posrednih davkov in porasta vladno nadzorovanih cen letna inflacija po HICP poskočila na devetletni skoraj 8-odstotni višek. Sočasni porast glavnih inflacijskih indeksov nakazuje tudi povečanje domačih inflacijskih pritiskov. Inflacija bo glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2008 večji del leta 2008 verjetno ostala povišana, pretežno zaradi vpliva višjih cen blaga in enkratnih administrativnih ukrepov, vendar se bo po napovedih leta 2009 naglo znižala na manj kot 3 % v povprečju, saj ta povečanja izpadejo iz izračuna letnih stopenj. Sorazmerno nizka raven cen v Češki republiki (62 % povprečja EU v letu 2006) nakazuje potencial za dolgoročno cenovno konvergenco.

Češka republika ne izpolnjuje merila stabilnosti cen.

[pic]

Za Češko republiko trenutno velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja (odločba Sveta z dne 5. julija 2004)[7]. Svet je Češki republiki priporočil, naj v srednjeročnem okviru sprejme ukrepe, da bo do leta 2008 privedla primanjkljaj pod 3 % BDP na kredibilen in zdržen način. Splošni javnofinančni primanjkljaj Češke republike se je od leta 2004 bistveno zmanjševal. V letu 2006 se je splošni javnofinančni primanjkljaj zmanjšal na 2,7 % BDP, v letu 2007 pa na 1,6 % BDP. To je posledica prihodkov nad pričakovanji, pa tudi omejevanja nekaterih izdatkov. Glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2008, bo delež primanjkljaja v BDP ob nespremenjeni politiki leta 2008 znašal 1,4 % BDP in se leta 2009 rahlo zmanjšal na 1,1 % BDP, medtem ko se bo splošni javni dolg po pričakovanju zmanjšal z 28,1 % BDP leta 2008 na 27,2 % leta 2009.

Z vidika teh gibanj in napovedi služb Komisije iz pomladi 2008 Komisija meni, da se je čezmerni primanjkljaj popravil s kredibilnim in vzdržnim zmanjšanjem proračunskega primanjkljaja pod 3 % BDP. Komisija torej priporoča, naj Svet razveljavi odločbo o obstoju čezmernega primanjkljaja za Češko republiko (SEC(2008) 571).

Če Svet sklene razveljaviti postopek za čezmerni primanjkljaj za Češko republiko, bo Češka republika izpolnjevala merilo proračunskega stanja.

[pic]

Češka krona ne sodeluje v ERM II. Češka republika izvaja režim drsečega deviznega tečaja. Med dveletnim ocenjevalnim obdobjem se je vrednost krone glede na euro povečala za skoraj 13 %. Kaže, da je kratkoročna nestanovitnost krone odraz spremenjenih pogojev na svetovnem finančnem trgu, čeprav so na to vplivali tudi domači dejavniki (npr. gibanja obrestne razlike glede na glavne svetovne valute).

Češka republika ne izpolnjuje merila deviznega tečaja.

Povprečna dolgoročna obrestna mera v Češki republiki je bila 4,5 % v letu do marca 2008, torej pod referenčno vrednostjo 6,5 %. Povprečne dolgoročne obrestne mere v Češki republiki so bile od vstopa v EU pod referenčno vrednostjo. Inflacijska pričakovanja so bila nizka in apreciacija krone je prispevala k ohranjanju nizke ravni donosov. Dolgoročne obrestne mere so se v Češki republiki od leta 2005 gibale blizu ali pod ravnijo euroobmočja, čeprav je razpon postajal dokaj pozitiven od druge polovice leta 2007 naprej, pretežno zaradi različnih izgledov za vodilne obrestne mere v Češki republiki glede na mere v euroobmočju in zaradi na splošno manjše pripravljenosti za tveganje.

Češka republika izpolnjuje merilo konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Zunanji primanjkljaj se je v Češki republiki bistveno zmanjšal z okoli 6 % BDP v obdobju 2002–2004 na 1,6 % BDP leta 2005, preden se je povečal na povprečno okoli 2,6 % v letih 2006–2007. Zunanja bilanca je bila trdna zahvaljujoč povečanemu izvozu blaga, ki so ga spodbujale zlasti tuje naložbe v proizvodnjo. Zunanji primanjkljaj se je od vstopa v EU v celoti financiral iz neto prilivov neposrednih tujih naložb. Češko gospodarstvo je zelo povezano z EU. Močni so zlasti odnosi z drugimi državami članicami na področju trgovine in neposrednih tujih naložb, bistveno pa je napredovalo tudi povezovanje domačega finančnega sektorja s širšim sektorjem EU, pretežno zaradi visoke stopnje tujega lastništva finančnih posrednikov.

Komisija glede na svojo oceno združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter ob upoštevanju dodatnih dejavnikov meni, da Češka republika ne izpolnjuje pogojev za prevzem eura.

4. Estonija

Kot je navedeno v konvergenčnem poročilu za leto 2006, so bile odstranjene vse pravne neskladnosti, izpostavljene v konvergenčnem poročilu za leto 2004. Kar zadeva vključitev centralne banke v ESCB ob prevzemu eura, člen 111 estonske ustave formalno ni združljiv z zahtevami Pogodbe ES in statuta ESCB/ECB. Vendar sodba z dne 11. maja 2006 Sveta za ustavno presojo pri estonskem vrhovnem sodišču zagotavlja pravno jasnost, zlasti glede neuporabe člena 111 po uvedbi eura v Estoniji. Nacionalna zakonodaja v Estoniji se lahko šteje za združljivo z zahtevami Pogodbe in statuta ESCB/ECB, če bosta razveljavljena Zakon o valuti in Zakon o zaščiti estonske krone z veljavnostjo od datuma uvedbe eura. Zakon o Eesti Pank kljub vsemu vsebuje nekatere pomanjkljivosti glede sodelovanja Eesti Pank v ESCB za nekatere izdaje bankovcev in zbiranje statističnih podatkov.

V Estoniji je bila 12-mesečna povprečna inflacija od septembra 2004 nad referenčno vrednostjo. Povprečna stopnja inflacije v Estoniji v 12 mesecih do marca 2008 je bila 8,3 %, precej nad referenčno vrednostjo 3,2 %, in se bo v naslednjih mesecih verjetno še naprej oddaljevala od referenčne vrednosti.

Inflacija po HICP v Estoniji je v zadnjih nekaj letih hitro poskočila z dvigom letne povprečne inflacije na 6¾ % leta 2007, v začetku leta 2008 pa je mesečna medletna inflacija postala dvoštevilčna. Porast inflacije je rezultat močne rasti domačega povpraševanja in porasta stroškov plač v kombinaciji z velikimi pritiski cen hrane in energentov. Gibanje inflacije v naslednjih nekaj mesecih bo rezultat stalnih pritiskov navzgor zaradi dvigovanja stroškov dela, višjih cen energentov in hrane ter višjih trošarin. Gledano še naprej, se pričakuje padec inflacije z 9½ % leta 2008 na 5 % leta 2009 v skladu z umirjanjem gospodarstva in pojemanjem učinka enkratnih ukrepov. Sorazmerno nizka raven cen v Estoniji (67 % povprečja EU v letu 2006) nakazuje potencial za dolgoročno cenovno konvergenco.

Estonija ne izpolnjuje merila stabilnosti cen.

[pic]

Za Estonijo ne velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja. Med letoma 2002 in 2007 je Estonija beležila povprečni splošni javnofinančni presežek okoli 2 % BDP. Leta 2007 je Estonija zabeležila splošni javnofinančni presežek 2,8 % v primerjavi z najvišjo vrednostjo 3,4 % leto prej. Delež celotnega javnega dolga je leta 2007 znašal 3,4 % BDP in je bil tako najnižji v vseh državah članicah EU. Estonski organi so uporabili obdobje močne rasti za vzpostavitev znatne javnofinančne rezerve. Glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2008 bo presežek ob nespremenjeni politiki močno padel na 0,4 % BDP leta 2008, leta 2009 pa bo nastal primanjkljaj 0,7 % BDP zaradi močno upočasnjene rasti gospodarstva. Pričakuje se, da se bo delež javnega dolga stabiliziral okoli sedanje ravni v letih 2008 in 2009.

Estonija izpolnjuje merilo proračunskega stanja.

[pic]

Estonska krona sodeluje v ERM II od 28. junija 2004, tj. več kot dve leti ob sprejetju tega poročila. Pred vstopom v ERM II je Estonija od leta 1992 izvajala režim valutnega odbora, vezanega na nemško marko in pozneje euro. Ob vstopu v ERM II se je enostransko zavezala, da bo obdržala obstoječi mehanizem valutnega odbora. Dodatni kazalniki ne kažejo pritiskov na devizni tečaj, čeprav je dvig kratkoročne obrestne mere konec leta 2007 nakazoval, da se na trgih predvideva povečano tveganje. Režim valutnega odbora je še naprej dobro podprt z uradnimi deviznimi rezervami. Med dveletnim ocenjevalnim obdobjem krona ni doživljala odklonov od osrednjega tečaja in ni doživljala hujših napetosti.

Estonija izpolnjuje merilo deviznega tečaja.

Kot posledica nizke stopnje javnofinančne zadolženosti Estonije, ni na voljo merila uspešnosti dolgoročnih državnih obveznic ali primerljivih vrednostnih papirjev za oceno konvergenčne trajnosti, kot se odraža v dolgoročnih obrestnih merah. Na podlagi gibanja kazalnikov obrestnih mer, ki temeljijo na bančnih posojilih gospodinjstvom in nefinančnim družbam, denominiranih v kronah, in med drugim ob upoštevanju nizke stopnje javnega dolga, ni razloga za sklepanje, da Estonija ne bi izpolnjevala merila konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Zunanji primanjkljaj Estonije se je v zadnjih letih povečal s povprečno okoli 10 % BDP v obdobju 2002–2005 na okoli 16 % BDP leta 2007. Medtem ko pojav visokega zunanjega primanjkljaja lahko v glavnem pripišemo prehodnim učinkom hitro dohitevajočega gospodarstva, je njegov obseg očitno presegel raven, ki bi srednjeročno veljala za vzdržno, kar pomeni, da bo sčasoma potrebna znatna prilagoditev. Zunanji primanjkljaj se je znatno financiral z medbančnimi posojili. Prilivi neposrednih tujih naložb so obsežni, vendar jih je pred kratkim delno odtehtalo povečanje neposrednih naložb v tujini. Glede na visoko raven zunanjega dolga izkazuje zunanji položaj Estonije velike srednjeročne potrebe po financiranju. Estonsko gospodarstvo je močno vključeno v EU. Močni so zlasti odnosi z drugimi državami članicami na področju trgovine in neposrednih tujih naložb, bistveno pa je napredovalo tudi povezovanje domačega finančnega sektorja s širšim sektorjem EU, pretežno zaradi visoke stopnje tujega lastništva finančnih posrednikov.

Komisija glede na svojo oceno združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter ob upoštevanju dodatnih dejavnikov meni, da Estonija ne izpolnjuje pogojev za prevzem eura.

5. Latvija

V konvergenčnem poročilu za leto 2006 iz ocene o pravni konvergenci izhaja, da zakonodaja v Latviji ni povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB. Zakon o Banki Latvije je bil spremenjen junija 2006. Od takrat ni bilo novih sprememb. Kar zadeva sodelovanje centralne banke v ESCB ob prevzemu eura, neodvisnost centralne banke in prepoved denarnega financiranja, zakonodaja v Latviji, zlasti Zakon o Banki Latvije, ni povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe ES in statutom ESCB/ECB. Ugotovljene so pomanjkljivosti, kar zadeva cilje ESCB, spodbujanje nemotenega delovanja plačilnih sistemov, statistično vlogo ECB in Sveta EU, imenovanje zunanjih revizorjev, vlogo ECB na področju mednarodnega sodelovanja, institucionalno neodvisnost banke ter osebno neodvisnost članov organov odločanja Latvijske banke.

V Latviji je bila 12-mesečna povprečna inflacija nad referenčno vrednostjo od vstopa v EU. Povprečna stopnja inflacije v Latviji v 12 mesecih do marca 2008 je bila 12,3 %, precej nad referenčno vrednostjo 3,2 %, in se bo v naslednjih mesecih verjetno še naprej oddaljevala od referenčne vrednosti.

V zadnjih nekaj letih je Latvija doživela visoko in od začetka leta 2007 hitro rastočo inflacijo po HICP zaradi stalnih pritiskov plač in povpraševanja, pa tudi vpliva zunanjih dejavnikov. Od vstopa v EU maja 2004 do začetka leta 2007 se je inflacija po HICP gibala v razponu od 6 do 8 %. Vendar je med letom 2007 celotna inflacija po HICP hitro poskočila in dosegla več kot 16 % v prvem četrtletju leta 2008. Višja inflacija je bila delno odraz povečanja vladno nadzorovanih cen in trošarin ter globalnega povečanja cen energentov in hrane. Vendar so pritiski iz domačih virov, ki se kažejo v porastu inflacije za vse glavne komponente HICP razen neenergetskega industrijskega blaga, pomembno prispevali k dvigu inflacije. Inflacija naj bi po napovedih leta 2008 ostala približno na sedanji povišani ravni, v povprečju znaša skoraj 16 % letno, in se zmanjšala leta 2009, čeprav na še vedno sorazmerno visoko raven okoli 8½ % kot odgovor na pričakovano upočasnjeno rast gospodarstva in pojemajoč vpliv dviga cen blaga. Sorazmerno nizka raven cen v Latviji (61 % povprečja EU v letu 2006) nakazuje potencial za dolgoročno cenovno konvergenco.

Latvija ne izpolnjuje merila stabilnosti cen.

[pic]

Za Latvijo ne velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja. Od leta 2002 se je splošno javnofinančno stanje postopno izboljševalo in leta 2007 doseglo uravnotežen proračun. Po napovedi služb Komisije iz pomladi 2008 se bo splošno javnofinančno stanje ob nespremenjeni politiki leta 2008 in 2009 poslabšalo, saj se gospodarska rast naglo upočasnjuje, primanjkljaj pa naj bi leta 2009 znašal malo nad 2 %. Splošni javnofinančni dolg je ostal pod 15 % BDP od začetka desetletja in dosegel 9,7 % BDP leta 2007, v letih 2008 in 2009 se pričakuje samo rahel porast.

Latvija izpolnjuje merilo proračunskega stanja.

[pic]

Latvijski lats sodeluje v ERM II od 2. maja 2005, tj. več kot 2 leti ob sprejetju tega poročila. Pred vstopom v ERM II je Latvija devizni tečaj najprej vezala na košarico valut SDR (posebne pravice črpanja), od 1. januarja 2005 pa na euro. Ob vstopu v ERM II se je Latvija enostransko zavezala ohraniti devizni tečaj latsa v okviru razpona nihanja ± 1 % okoli osrednjega tečaja. V ocenjevalnem obdobju je lats ostal blizu osrednjega tečaja in ni doživljal hujših napetosti, čeprav je občasno prihajalo do nestanovitnosti finančnih trgov. Do srede februarja 2007 je lats obstal blizu zgornje meje enostranskega razpona in je nihal zelo omejeno. Sredi februarja 2007 se je devizni tečaj glede na euro v trenutku velike negotovosti na trgu nenadoma poslabšal in konec marca 2007 je bil lats blizu spodnje meje enostranskega razpona nihanja ± 1 %. Vendar se je pozneje devizni tečaj spet okrepil in v glavnem ostal v zgornji polovici razpona nihanja, čeprav z nekaj kratkoročnimi nihanji. Dodatni kazalniki, kot so gibanja deviznih rezerv in kratkoročnih obrestnih mer, ne kažejo trajnih pritiskov na devizni tečaj, čeprav je dvig kratkoročnih obrestnih mer glede na euroobmočje od začetka leta 2007 (vrh je dosegel konec leta 2007) nakazoval, da se na trgih predvideva povečano tveganje.

Latvija izpolnjuje merilo deviznega tečaja.

Povprečna dolgoročna obrestna mera v Latviji v letu do marca 2008 je bila 5,4 %, kar je pod referenčno vrednostjo 6,5 %. Povprečne dolgoročne obrestne mere v Latviji so bile pod referenčno vrednostjo od vstopa v EU. Razlike dolgoročnih obveznic v primerjavi z euroobmočjem so spomladi leta 2006 izginile. Vendar pa se je v marcu 2008 razpon dolgoročnih obrestnih mer glede na euroobmočje povečal na okoli 120 odstotnih točk ob veliki zaskrbljenosti naložbenikov zaradi tveganja kot posledice velikih makroekonomskih neravnovesij.

Latvija izpolnjuje merilo konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Zunanji primanjkljaj Latvije se je v zadnjih nekaj letih okrepil in od leta 2004 presega 10 % BDP, leta 2007 pa se je povečal na 20,9 % BDP. To je pretežno rezultat primanjkljaja v blagovni menjavi, saj je močno domače povpraševanje okrepilo uvoz. Medtem ko pojav visokega zunanjega primanjkljaja lahko v glavnem pripišemo prehodnim učinkom hitro dohitevajočega gospodarstva, je njegov obseg očitno presegel raven, ki bi srednjeročno veljala za vzdržno, kar pomeni, da bo sčasoma potrebna znatna prilagoditev. Primanjkljaj zunanjetrgovinske bilance se je pretežno financiral s prilivi drugih naložb, povezanih z medbančnimi posojili. Glede na visoko raven zunanjega dolga izkazuje zunanji položaj Latvije velike srednjeročne potrebe po financiranju. Latvijsko gospodarstvo postaja vedno bolj povezano z EU. Močni so zlasti odnosi z drugimi državami članicami na področju trgovine in neposrednih tujih naložb, povezovanje domačega finančnega sektorja s širšim sektorjem EU pa je močno napredovalo, pretežno zaradi visoke stopnje tujega lastništva finančnih posrednikov.

Komisija glede na svojo oceno združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter ob upoštevanju dodatnih dejavnikov meni, da Latvija ne izpolnjuje pogojev za prevzem eura.

6. LITVA

Kot je že navedeno v konvergenčnem poročilu za leto 2006, je zakonodaja v Litvi, zlasti Zakon o Banki Litve, povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB.

V Litvi je bila 12-mesečna povprečna inflacija nad referenčno vrednostjo od aprila 2005, z izjemo aprila 2006, ko je bila enaka referenčni vrednosti. Povprečna stopnja inflacije v Litvi v 12 mesecih do marca 2008 je bila 7,4 %, kar je precej nad referenčno vrednostjo 3,2 %, in se bo v naslednjih mesecih verjetno še naprej oddaljevala od referenčne vrednosti.

Inflacija po HICP v Litvi se je od srede leta 2005 povečevala in sicer je zrasla na 5,8 % leta 2007 in mesečna medletna inflacija je v začetku leta 2008 postala dvoštevilčna. Povečanje inflacije je posledica kombinacije dejavnikov, med drugim višjih cen energentov na svetovnih trgih, dviganja vladno nadzorovanih cen in višanja cen nepredelanih in predelanih prehrambenih izdelkov, slednjih zlasti v letu 2007. Zaradi vedno večjih pritiskov trga dela in porasta stroškov za plače, so inflacijo vedno bolj pospeševali tudi dejavniki povpraševanja, ki so pripeljali do hitrega povečevanja cen storitev.

Za leto 2008 se napoveduje nadaljnje bistveno povečanje inflacije zaradi pritiskov povečanja cen nafte in kmetijskih proizvodov in s tem v zvezi velikega dviga cen uvoženega plina in trošarin na tobak, gorivo in alkoholne pijače, pa tudi zaradi hitre rasti plač. Inflacija naj bi se šele postopno zmanjševala z letnega povprečja okoli 10 % leta 2008 na okoli 7 % v letu 2009 kot odraz zapoznelega odziva cen na upočasnjeno rast in umiritev cen nafte in hrane. Sorazmerno nizka raven cen v Litvi (57 % povprečja EU v letu 2006) nakazuje potencial za dolgoročno cenovno konvergenco.

Litva ne izpolnjuje merila stabilnosti cen.

[pic]

Za Litvo ne velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja. Prizadevanja za fiskalno konsolidacijo so prinesla zmanjšanje primanjkljaja z okoli 2 % BDP leta 2002 na 0,5 % BDP leta 2005. Nato se je proračunski primanjkljaj spet povečal in je leta 2007 znašal 1,2 %. Delež prihodkov v BDP se je po letu 2004 povečal in pretežno odraža povečan pritok sredstev iz EU, medtem ko je sedanji delež primarnih izdatkov v BDP ostal sorazmerno stabilen. Glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2008, se bo primanjkljaj v BDP ob nespremenjeni politiki še naprej povečeval do 1,7 % v letu 2008 ter se bo v letu 2009 le nekoliko zmanjšal, in sicer na 1,5 %. Delež javnega dolga Litve se je stalno zmanjševal z 22,4 % BDP ob koncu leta 2002 na 17,3 % BDP ob koncu leta 2007 ter se bo po pričakovanju v letih 2008 in 2009 stabiliziral približno na tej ravni.

Litva izpolnjuje merilo proračunskega stanja.

[pic]

Litva sodeluje v ERM II od 28. junija 2004, tj. več kot 2 leti ob sprejetju tega poročila. Pred vstopom v ERM II je Banka Litve izvajala režim valutnega odbora od aprila 1994, z začetno vezavo litasa na ameriški dolar in pozneje na euro v februarju 2002. Ob vstopu v ERM II se je Litva enostransko zavezala, da bo obdržala obstoječi mehanizem valutnega odbora. V ocenjevalnem obdobju ni bilo odklonov litasa od osrednjega tečaja in ni doživljal hujših napetosti. Dodatni kazalniki, kot so gibanja deviznih rezerv in kratkoročnih obrestnih mer, ne kažejo pritiskov na devizni tečaj, čeprav je leta 2007 okrepljeno pričakovanje tveganja tržnih subjektov povzročilo znatno povečanje razponov kratkoročnih obrestnih mer glede na euroobmočje, to gibanje pa se je v veliki meri obrnilo na začetku leta 2008.

Litva izpolnjuje merilo deviznega tečaja.

Povprečna dolgoročna obrestna mera v Litvi v letu do marca 2008 je bila 4,6 %, torej pod referenčno vrednostjo 6,5 %. Povprečne dolgoročne obrestne mere v Litvi so bile pod referenčno vrednostjo od vstopa v EU. Razpon dolgoročnih državnih obveznic glede na euroobmočje, ki se je močno zmanjšal po vstopu v ERM II junija 2004 in dosegel najnižjo raven okoli 20 odstotnih točk sredi leta 2007, se je od takrat začel povečevati in ob koncu leta 2007 dosegel okoli 60 odstotnih točk. To širjenje razpona je delno odraz višjih premij zaradi državnega tveganja in velikih skrbi naložbenikov v zvezi s tveganjem zaradi velikih makroekonomskih neravnovesij.

Litva izpolnjuje merilo konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Zunanji primanjkljaj Litve se je povečal s 4,7 % BDP leta 2001 na 12 % BDP leta 2007, pretežno kot posledica povečanega domačega povpraševanja. Glavni vzvod je bil vedno večji primanjkljaj v blagovni menjavi. Čeprav se vzorec vedno večjega zunanjega primanjkljaja ujema s hitrim dohitevanjem gospodarstva, je njegov obseg očitno presegel raven, ki bi jo srednjeročno lahko imeli za vzdržno, kar pomeni, da bo sčasoma potrebna znatna prilagoditev. Vedno slabša zunanjetrgovinska bilanca se je znatno financirala z medbančnimi posojili in v manjšem obsegu z neposrednimi tujimi naložbami. Glede na visoko raven zunanjega dolga izkazuje zunanji položaj Litve velike srednjeročne potrebe po financiranju. Gospodarstvo Litve je močno vključeno v EU. Močni so zlasti odnosi z drugimi državami članicami na področju trgovine in neposrednih tujih naložb, litvanski finančni sektor pa je močno povezan s širšim finančnim sektorjem EU, pretežno zaradi visoke stopnje tujega lastništva finančnih posrednikov.

Komisija glede na svojo oceno združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter ob upoštevanju dodatnih dejavnikov meni, da Litva ne izpolnjuje pogojev za prevzem eura.

7. Madžarska

V konvergenčnem poročilu za leto 2006 iz ocene o pravni konvergenci izhaja, da zakonodaja na Madžarskem ni povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe ES in statutom ESCB/ECB. Zakon o Magyar Nemzeti Bank (MNB) je bil spremenjen julija 2007. Čeprav so bile nekatere neskladnosti iz konvergenčnega poročila za leto 2006 odpravljene, jih veliko ostaja še naprej. Kar zadeva sodelovanje centralne banke v ESCB ob prevzemu eura, neodvisnost in prepoved denarnega financiranja, obstoječa madžarska zakonodaja, zlasti Zakon o MNB, statuti MNB, madžarska ustava in Zakon o posojilnicah niso povsem združljivi s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB. Obstajajo pomanjkljivosti, kar zadeva cilje ESCB, izdajo bankovcev in kovancev, spodbujanje nemotenega delovanja plačilnih sistemov, statistično vlogo ECB in Sveta EU, vlogo ECB na področju mednarodnega sodelovanja, odsotnost obveznosti usklajevanja z režimom finančnega poročanja Eurosystem, osebno neodvisnost guvernerja in prepoved denarnega financiranja.

Na Madžarskem je bila 12-mesečna povprečna inflacija nad referenčno vrednostjo od vstopa v EU. Povprečna stopnja inflacije na Madžarskem v 12 mesecih do marca 2008 je bila 7,5 %, precej nad referenčno vrednostjo 3,2 % in bo v naslednjih mesecih verjetno ostala precej nad referenčno vrednostjo.

Inflacija na Madžarskem je bila v zadnjih nekaj letih zelo nestanovitna, pretežno kot odraz gibanja cen nafte in hrane. Spremembe vladno določenih cen in obdavčenja so dodatno povečale nestanovitnost inflacije. Ti dejavniki, v kombinaciji z depreciacijo forinta, so vodili v hitro povečevanje inflacije od drugega četrtletja leta 2006 naprej. Inflacija je dosegla svoj vrh 9 % v marcu 2007 in se nato zmanjševala do septembra 2007 zaradi nižje inflacije nepredelane hrane in energentov ter apreciacije forinta. Višja inflacija zaradi cen hrane je pripeljala do ponovne krepitve inflacije po HICP od zadnjega četrtletja leta 2007 naprej. Povprečje inflacije v letu 2007 je bilo 7,9 %.

Zaradi visokih cen hrane, nafte, elektrike in plina ter odloženega učinka depreciacije forinta v drugi polovici leta 2007 in v začetku leta 2008, naj bi inflacija v letu 2008 ostala povišana, in sicer naj bi znašala več kot 6 %. Negativni bazni učinki za hrano in energente naj bi leta 2009 znižali inflacijo pod 4 %. Sorazmerno nizka raven cen na Madžarskem (60 % povprečja EU v letu 2006) nakazuje potencial za dolgoročno cenovno konvergenco.

Madžarska ne izpolnjuje merila stabilnosti cen.

[pic]

Za Madžarsko trenutno velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja (odločba Sveta z dne 5. julija 2004)[8]. Svet je Madžarski priporočil, naj sprejme srednjeročne ukrepe, da bi do leta 2009 na kredibilen in zdržen način zmanjšala primanjkljaj. Zaradi programa fiskalne konsolidacije, ki se je začel sredi leta 2006, je proračunski primanjkljaj leta 2007 padel na 5,5 % BDP z ravni 9,2 % v letu 2006. Delež izdatkov se je nekoliko zmanjšal leta 2007, medtem ko se je delež prihodkov izboljšal zaradi ukrepov proti izogibanju davkom. Glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2008 bo primanjkljaj v BDP ob nespremenjeni politiki leta 2008 znašal 4 % BDP ter se bo v letu 2009 nekoliko zmanjšal, in sicer na 3,6 %. Ker je bila fiskalna politika do sredine leta 2006 vedno manj restriktivna, se je delež dolga v BDP bistveno povečal in leta 2007 dosegel okoli 66 %. Napoved služb Komisije iz pomladi 2008 predvideva, da bo splošni javni dolg v letih 2008 in 2009 ostal približno na sedanji ravni.

Madžarska ne izpolnjuje merila proračunskega stanja.

[pic]

Madžarski forint ne sodeluje v ERM II. Forint je bil enostransko vezan na euro z razponom nihanja ( 15 % od leta 2001 do februarja 2008, ko je razpon nihanja prenehal veljati in je bil sprejet režim drsečega deviznega tečaja. Od avgusta 2005 do avgusta 2006 je forint bistveno depreciiral glede na euro kot odziv na vedno večjo zaskrbljenost v zvezi s fiskalnim stanjem. Forint je junija 2006 dosegel nizko raven, nato pa se je postopoma okrepil. To gibanje se je sredi leta 2007 obrnilo, pretežno zaradi vedno večjega strahu pred tveganjem na nastajajočih trgih in skrbi zaradi madžarskega gospodarskega položaja, vendar se je devizni tečaj marca 2008 začel popravljati. Med dveletnim ocenjevalnim obdobjem se je vrednost forinta glede na euro povečala za okoli 4,5 %.

Madžarska ne izpolnjuje merila deviznega tečaja.

Povprečna dolgoročna obrestna mera na Madžarskem v letu do marca 2008 je bila 6,9 %, torej nad referenčno vrednostjo 6,5 %. Povprečne dolgoročne obrestne mere na Madžarskem so bile nad referenčno vrednostjo od vstopa v EU. Razponi donosa obveznic glede na euroobmočje so se v oktobru 2006 povečali na okoli 400 odstotnih točk, kar kaže na vedno večje skrbi naložbenikov glede napačnega fiskalnega razvoja, zatem pa so se postopno zmanjšali. Novembra 2007 so se začeli spet širiti in dosegli okoli 400 odstotnih točk v začetku leta 2008 v kontekstu manjše globalne naklonjenosti tveganju in skrbi zaradi stanja domačega gospodarstva.

Madžarska ne izpolnjuje merila konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Zunanji primanjkljaj Madžarske je dosegel vrh 8,1 % BDP leta 2004 in se nato postopno zmanjševal zaradi povečevanja izvoza. Leta 2007 se je še dodatno zmanjšal na 4 % BDP zaradi manjšega domačega povpraševanja. Znatni zunanji primanjkljaj se je v zadnjih nekaj letih pretežno financiral z neposrednimi tujimi naložbami in portfeljskimi prilivi, čeprav je bilo leta 2007 zunanje zadolževanje bank glavni vir financiranja, ko so enkratni dejavniki povzročili oster padec neposrednih tujih naložb in portfeljskih prilivov. Glede na visoko raven zunanjega dolga bi povečanje zunanjih primanjkljajev pomenilo veliko srednjeročno potrebo po financiranju. Madžarsko gospodarstvo je močno vključeno v EU. Močni so zlasti odnosi z drugimi državami članicami na področju trgovine in neposrednih tujih naložb, bistveno pa je napredovalo tudi povezovanje domačega finančnega sektorja s širšim sektorjem EU, pretežno zaradi visoke stopnje tujega lastništva finančnih posrednikov.

Komisija glede na svojo oceno združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter ob upoštevanju dodatnih dejavnikov meni, da Madžarska ne izpolnjuje pogojev za prevzem eura.

8. Poljska

V konvergenčnem poročilu za leto 2006 iz ocene o pravni konvergenci izhaja, da zakonodaja na Poljskem – zlasti poljska ustava, Zakon o narodni banki Poljske (NBP) in Zakon o skladu za bančne garancije – ni bila povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB. Januarja 2007 je bila sprejeta sprememba Zakona o NBP. Vendar ni odpravila nobene neskladnosti, na katero je opozarjalo konvergenčno poročilo za leto 2006. Kar zadeva sodelovanje centralne banke v ESCB ob prevzemu eura, neodvisnost centralne banke in prepoved denarnega financiranja ter cilje denarne politike, zakonodaja na Poljskem ni povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe ES in statutom ESCB/ECB. Obstaja več nepravilnosti, kar zadeva cilje ESCB, statistično vlogo ECB in Sveta EU, vlogo ECB na področju mednarodnega sodelovanja, vlogo ECB in EU pri imenovanju zunanjih revizorjev, vlogo ECB glede delovanja plačilnih sistemov, obveznost prositi za mnenje ECB glede nekaterih zakonov ter osebno neodvisnost organov odločanja NBP.

Na Poljskem je bila 12-mesečna povprečna inflacija pod ali na ravni referenčne vrednosti od novembra 2005 do februarja 2008. Povprečna stopnja inflacije na Poljskem je bila v 12 mesecih do marca 2008 3,2 %, torej na referenčni vrednosti, in se bo v naslednjih nekaj mesecih verjetno gibala nekoliko nad referenčno vrednostjo.

Kot posledica visoke in nestanovitne inflacije leta 1990 se je inflacija po HICP na Poljskem hitro zmanjšala na zelo nizko stopnjo in dosegla povprečje okoli 2 % v obdobju 2002–2006. Trajni trend krepitve zlota od leta 2004 je v zadnjih nekaj letih znatno umirjal inflacijo. Vendar je inflacija po HICP močno poskočila v drugi polovici leta 2007 zaradi dviga cen hrane in energentov, čeprav je povečanje domačega povpraševanja prispevalo k cenovnim pritiskom zelo različnih kategorij. Letna celotna inflacija po HICP je v prvem četrtletju 2008 dosegla 4,5 %, kar je bila najvišja raven od konca leta 2004.

Inflacija po HICP bo verjetno ostala na visoki ravni pretežni del leta 2008 glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2008. To je pretežno posledica višjih cen blaga, od katerih so se nekatere dvigale z odlogom (na primer cene plina in elektrike v gospodinjstvu), in pritiskov povpraševanja kot rezultat dviganja plač in posojil. Letna inflacija naj bi se zatem nekoliko zmanjšala z ravni 4,3 % leta 2008 na 3,4 % leta 2009, saj enkratni dvigi cen niso vključeni v izračun letnih stopenj. Ta profil inflacije temelji na predpostavki, da bodo učinki drugega kroga začasnih dejavnikov, ki vplivajo na celotno inflacijo, ostali v glavnem omejeni v kontekstu večjega izkoristka zmogljivosti in zaostrovanja stanja na trgu dela. Sorazmerno nizka raven cen na Poljskem (62 % povprečja EU v letu 2006) nakazuje potencial dolgoročne cenovne konvergence.

Vzdržna konvergenca pomeni, da upoštevanje referenčne vrednosti odraža prej temeljne kakor začasne dejavnike. V primeru Poljske je vpliv apreciacije tečaja na umirjanje inflacije pomemben začasni dejavnik in pričakuje se, da se bo povprečna letna inflacija kmalu povečala nad referenčno vrednost.

Poljska ne izpolnjuje merila stabilnosti cen.

[pic]

Za Poljsko trenutno velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja (odločba Sveta z dne 5. julija 2004)[9]. Svet je priporočil, naj Poljska sprejme srednjeročne ukrepe, da bo do leta 2007 privedla primanjkljaj pod raven 3 % BDP na kredibilen in zdržen način. Splošni javnofinančni primanjkljaj Poljske se je bistveno zmanjšal od leta 2004. Delež primanjkljaja v BDP je bil 2,0 % leta 2007 in bo glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2008 ob nespremenjeni politiki znašal okoli 2½ % BDP v letih 2008 in 2009. Splošni javnofinančni dolg je leta 2007 dosegel 45,2 BDP. Napoved služb Komisije iz pomladi 2008 predvideva rahlo zmanjšanje deleža javnofinančnega dolga v letih 2008 in 2009.

Komisija in Svet sta konec leta 2007 pozvala poljske organe, naj predložijo novo posodobitev konvergenčnega programa, kjer bo opisana srednjeročna proračunska strategija za celotno legislaturo, usmerjena k potrditvi trajnega zmanjšanja čezmernega primanjkljaja leta 2007 in pozneje k napredovanju proti srednjeročnemu cilju. Poljski organi so predložili novo posodobitev konvergenčnega programa konec marca 2008. V času priprave tega poročila Komisija ocenjuje ta program. Glede na to oceno in napoved služb Komisije iz pomladi 2008, bi Komisija lahko priporočila, da se razveljavi postopek za čezmerni primanjkljaj.

Poljska ne izpolnjuje merila proračunskega stanja.

[pic]

Poljski zlot ne sodeluje v ERM II. Poljska izvaja režim drsečega deviznega tečaja. Med dveletnim ocenjevalnim obdobjem se je vrednost zlota povečala za skoraj 13 % glede na euro. Kaže, da je kratkoročna nestanovitnost zlota v glavnem povzročila spremembe pogojev na globalnem finančnem trgu, kot na primer preobrat glede odnosa do tveganja, čeprav so na to vplivali tudi domači dejavniki (npr. nedavno povečanje kratkoročnega razpona glede na euro).

Poljska ne izpolnjuje merila deviznega tečaja.

Povprečna dolgoročna obrestna mera je bila v letu do marca 2008 na Poljskem 5,7 %, torej pod referenčno vrednostjo 6,5 %. Povprečne dolgoročne obrestne mere na Poljskem so bile pod referenčno vrednostjo od januarja 2006. Zmanjšana stopnja premije zaradi državnega tveganja, apreciacija zlota in pozitivna pričakovanja naložbenikov glede obetov v poljskem gospodarstvu so pomagali ohranjati nizko raven donosov. S padcem inflacije in orientacijskih obresti leta 2005 so se pozitivni dolgoročni obrestni razponi glede na euroobmočje zmanjšali in nato ustalili malo nad 100 odstotnimi točkami, čeprav se je razpon povečeval od srede leta 2007 naprej, zlasti kot posledica odklonov tečajne politike na Poljskem glede na euroobmočje in manjše pripravljenosti za tveganje.

Poljska izpolnjuje merilo konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Zunanji primanjkljaj Poljske se je nekoliko poslabšal, in sicer na okoli 2,6 % BDP leta 2007, potem ko je leta 2005 dosegel spodnjo raven okoli 0,9 % BDP, v glavnem zaradi močnega poslabšanja trgovinske bilance, ko se je zaradi močnega domačega povpraševanja okrepil uvoz. Neto prilivi iz neposrednih tujih naložb so se od vstopa v EU bistveno povečali, čeprav z nižje ravni v primerjavi z drugimi novimi državami članicami, in omogočajo zadostno financiranje zunanjega primanjkljaja. Poljsko gospodarstvo se vedno bolj vključuje v EU. Krepijo se zlasti trgovinski odnosi in neposredne tuje naložbe z drugimi državami članicami, bistveno pa se je povečala tudi povezanost domačega finančnega sektorja s širšim sektorjem EU, v glavnem zaradi visoke stopnje tujega lastništva finančnih posrednikov.

Komisija glede na svojo oceno združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter ob upoštevanju dodatnih dejavnikov meni, da Poljska ne izpolnjuje pogojev za prevzem eura.

9. Romunija

Romunija je vstopila v Evropsko unijo 1. januarja 2007. V tem poročilu se torej prvič ocenjuje združljivost njene zakonodaje s členoma 108 in 109 Pogodbe ES in statutom ESCB/ECB ter njen napredek pri doseganju vzdržne ekonomske konvergence.

Pravna podlaga za Banca Națională a României (BNR) je Zakon št. 312 z dne 28. junija 2004 o statutu BNR. Ta zakon je začel veljati 30. julija 2004 in od takrat ni bil spremenjen. Kar zadeva vključitev centralne banke v ESCB ob prevzemu eura, njeno neodvisnost ter prepoved denarnega financiranja, zakonodaja v Romuniji, zlasti Zakon o statutu BNR, ni povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe ES in statutom ESCB/EC. Ugotovljene so pomanjkljivosti, kar zadeva cilje ESCB, institucionalno in osebno neodvisnost, pravico ECB do svetovanja na področjih njene pristojnosti, spodbujanje nemotenega delovanja plačilnih sistemov, statistično vlogo ECB in Sveta EU ter njuno vlogo pri imenovanju zunanjega revizorja.

V Romuniji je bila od vstopa v EU 12-mesečna povprečna inflacija nad referenčno vrednostjo. Povprečna stopnja inflacije v Romuniji v 12 mesecih do marca 2008 je bila 5,9 %, torej precej nad referenčno vrednostjo 3,2 % in se bo v naslednjih mesecih verjetno še naprej oddaljevala od referenčne vrednosti.

Inflacija v Romuniji je beležila stalni padajoči trend v obdobju več let do leta 2006, zahvaljujoč med drugim povečevanju vrednosti leva od leta 2004 naprej. Celotna inflacija po HICP je v začetku leta 2007 dosegla minimum nekoliko pod 4 %, vendar se je naknadno bistveno povečala, delno zaradi naglega porasta cen kmetijskih pridelkov kot posledica hude suše poleti leta 2007 in cenovnih trendov na svetovnih trgih. Vztrajni pritiski zaradi plač in povpraševanja, porast cen goriva in bistvena slabitev leva od druge polovice leta 2007 naprej so prispevali k dvigu inflacije. Povprečna inflacija po HICP je leta 2007 znašala 4,9 % in bo leta 2008 po pričakovanjih verjetno močno zrasla, v povprečju na skoraj 8 %, preden se bo leta 2009 umirila blizu 5 %, ko se bo inflacijski vpliv povečanja cen blaga umiril. Sorazmerno nizka raven cen v Romuniji (57 % povprečja EU v letu 2006) nakazuje potencial za dolgoročno cenovno konvergenco.

Romunija ne izpolnjuje merila stabilnosti cen.

[pic]

Za Romunijo ne velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja. Splošno proračunsko stanje se je v zadnjih dveh letih znatno poslabšalo, primanjkljaj se je povečal z 1,2 % BDP leta 2005 na 2,5 % BDP leta 2007. V zadnjih nekaj letih sta se deleža prihodkov in izdatkov v BDP postopno povečevala. Glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2008 se bo splošno proračunsko stanje ob nespremenjeni politiki v letu 2008 nekoliko poslabšalo, in sicer bo znašal primanjkljaj malo pod 3 % BDP, leta 2009 pa se bo povečal na 3,7 %. Splošni javni dolg se je zmanjšal s 25 % BDP leta 2002 na 13 % BDP leta 2007, s pričakovanim skromnim povečanjem v letih 2008 in 2009.

Romunija izpolnjuje merilo proračunskega stanja.

[pic]

Romunski lev ne sodeluje v ERM II. Romunija izvaja režim drsečega deviznega tečaja. Od konca leta 2004 do začetka julija 2007 je devizni tečaj leva doživel močno apreciacijo glede na euro in druge glavne valute zaradi prilivov tujega kapitala in pozitivnih pričakovanj naložbenikov. Začetek finančnih pretresov na svetovnih finančnih trgih je poleti leta 2007 sprožil močno slabljenje tečaja leva. V zadnjih nekaj letih so uradne rezerve izkazovale trend rasti in do srede leta 2007 je apreciacijo deviznega tečaja spremljalo zmanjševanje obrestnih razlik denarnega trga glede na euroobmočje. Spremembo gibanja deviznega tečaja je poleti leta 2007 spremljala opazna širitev razpona 3-mesečne obrestne mere.

Romunija ne izpolnjuje merila deviznega tečaja.

Povprečne dolgoročne obrestne mere v Romuniji so bile od vstopa v EU nad referenčno vrednostjo. Povprečna dolgoročna obrestna mera v Romuniji v letu do marca 2008 je bila 7,1 %, torej nad referenčno vrednostjo 6,5 %. Po vstopu v EU so se razponi donosov dolgoročnih obveznic glede na euroobmočje najprej zmanjšali, nato pa v drugi polovici leta 2007 spet povečali na začetku globalnega finančnega pretresa, ki je zmanjšal pripravljenost za tveganje.

Romunija ne izpolnjuje merila glede konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Zunanji primanjkljaj Romunije se je v zadnjih nekaj letih naglo povečal, pretežno zaradi izpada trgovanja, ko se je zaradi močnega domačega povpraševanja okrepil uvoz. Zunanji primanjkljaj se je povečal od 7,5 % BDP leta 2004 na nekoliko več kot 13 % BDP leta 2007. Čeprav se vzorec vedno večjega zunanjega primanjkljaja ujema s hitrim dohitevanjem gospodarstva, je njegov obseg očitno presegel raven, ki bi jo srednjeročno lahko imeli za vzdržno, kar pomeni, da bo sčasoma potrebna znatna prilagoditev. Naglo povečanje zunanjega primanjkljaja je povzročilo velik porast tujih obveznosti, kar srednjeročno pomeni višje stroške financiranja. Medtem ko se je do leta 2006 zunanji primanjkljaj pretežno pokrival z neposrednimi tujimi naložbami, so se v letu 2007 okrepili obsežni prilivi drugih naložb (močno povezani z medbančnimi posojili). Proces trgovinskega povezovanja z EU poteka zadovoljivo, vendar je romunski izvoz osredotočen na segmente dokaj nizke tehnologije. Romunski finančni sektor je močno povezan s širšim finančnim sektorjem EU, pretežno zaradi visoke stopnje tujega lastništva finančnih posrednikov.

Komisija glede na svojo oceno združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanju konvergenčnih meril ter ob upoštevanju dodatnih dejavnikov meni, da Romunija ne izpolnjuje pogojev za prevzem eura.

10. SLOVAšKA

V konvergenčnem poročilu za leto 2006 iz ocene o pravni konvergenci izhaja, da zakonodaja na Slovaškem, zlasti Zakon o Narodni banki Slovaške (NBS) in Zakon o zaščiti bančnih depozitov ter spremembe nekaterih zakonov niso povsem združljivi s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB. Obstajajo neskladnosti glede pravne integracije v ESCB in prepovedi denarnega financiranja. Da bi odpravili te težave in zagotovili polno združljivost s Pogodbo in statutom ESCB/ECB, je bil Zakon o NBS spremenjen. Parlament je sprejel revidiran Zakon o NBS 28. novembra 2007, predsednik Slovaške republike pa ga je podpisal 14. decembra 2007. Vse neskladnosti, navedene v konvergenčnem poročilu za leto 2006, so bile odpravljene. Zakonodaja na Slovaškem, zlasti Zakon o Narodni banki Slovaške in Zakon o zaščiti bančnih depozitov ter spremembah nekaterih zakonov, so zdaj v celoti združljivi s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB.

Na Slovaškem je bila 12-mesečna povprečna inflacija od avgusta leta 2007 enaka referenčni vrednosti oziroma pod njo. Povprečna stopnja inflacije na Slovaškem v 12 mesecih do marca 2008 je bila 2,2 %, precej pod referenčno vrednostjo 3,2 %, in bo verjetno ostala pod referenčno vrednostjo tudi v prihodnjih mesecih, čeprav se bo razlika zmanjšala.

V zadnjih nekaj letih je Slovaška doživela nestanovitno in občasno visoko inflacijo po HICP zaradi vpliva zunanjih dejavnikov in prilagoditev vladno nadzorovanih cen ter posrednih davkov. Inflacijska gibanja so bila prilagojena na učinke povečanja vladno nadzorovanih cen in zato na splošno ugodna. Trend krepitve deviznega tečaja krone je od leta 2002 naprej umirjal inflacijo, še posebej v letu 2007 in v začetku leta 2008, ko je prišlo do večje apreciacije v obdobju od sredine leta 2006 do spomladi leta 2007 (v efektivnem smislu 14 %).

Močnejši menjalni tečaj krone je skupaj z majhnim povečanjem reguliranih cen energentov in cen goriva poleti leta 2007 prispeval k zmanjšanju letne inflacije po HICP na zgodovinsko nizko raven 1,2 %. Inflacija je naknadno zrasla na 3,4 % v prvem četrtletju leta 2008, v glavnem kot posledica globalnih šokov, ki so vplivali na cene hrane in goriva, vendar tudi zaradi pospešenega dviga cen nereguliranih storitev. Ti dejavniki bodo v naslednjih nekaj mesecih po pričakovanjih spodbudili inflacijo, kar bo v letu 2008 privedlo do letne povprečne stopnje okoli 3¾ %. Povprečna inflacija naj bi se v letu 2009 zmanjšala na okoli 3¼ %. Ugodni bazni učinki ob koncu leta 2008, povezani s predpostavko manjše rasti cen blaga in nadaljnje apreciacije deviznega tečaja v prvem četrtletju leta 2008, naj bi precej odložili vpliv višjih trošarin na tobak in slabljenja dezinflacijskega vpliva krepitve deviznega tečaja v obdobju 2006–2007, kar bi proti koncu leta pospešilo vrnitev na nižjo stopnjo inflacije. Zaostrovanje stanja na trgu dela in močan ciklični položaj (z možnostjo pospešenega povpraševanja na strani gospodinjstev in plač) ter možno povečevanje vladno nadzorovanih cen pomenijo tveganje za srednjeročno inflacijo. Sorazmerno nizka raven cen na Slovaškem (58 % povprečja EU v letu 2006) nakazuje potencial za dolgoročno cenovno konvergenco.

Vzdržna konvergenca pomeni, da upoštevanje referenčne vrednosti odraža prej temeljne kakor začasne dejavnike. V primeru Slovaške je vpliv apreciacije tečaja na umirjanje inflacije pomemben začasni dejavnik. Vendar analiza temeljnih dejavnikov in dejstva, da se referenčna vrednost upošteva s široko mejo nihanja, govori v prid pozitivni oceni izpolnjevanja merila stabilnosti cen.

Slovaška mora skrbno varovati razmere nizke inflacije in svoj ugodni konkurenčni položaj. Ohranjati bo morala zlasti plačno disciplino potem, ko bo porast produktivnosti zaradi priliva neposrednih tujih naložb pojenjal; treba je zagotoviti napredek strukturnih reform za boljše delovanje proizvodnih trgov zaradi krepitve konkurenčnosti. Tudi ambicioznejša fiskalna politika bi lahko pomagala blažiti inflacijsko tveganje. Da bi ohranila nadzor nad inflacijo po morebitni uvedbi eura, je slovaška vlada s socialnimi partnerji v začetku leta 2008 podpisala Izjavo o socialnem sporazumu glede sprejetja in uporabe eura na Slovaškem, kar delodajalce in sindikate obvezuje, da zadržujejo rast plač v skladu s rastjo produktivnosti. Poleg tega je vlada sprejela tudi druge politične zaveze, kot so na primer doseganje uravnoteženega proračunskega stanja do leta 2011 in še restriktivnejša fiskalna politika v primeru nepričakovanih inflacijskih pritiskov, pa tudi sklop strukturnih ukrepov. Vendar je treba te politične zaveze udejanjiti.

Slovaška izpolnjuje merilo stabilnosti cen.

[pic]

Za Slovaško trenutno velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja (odločba Sveta z dne 5. julija 2004)[10]. Svet je Slovaški priporočil, naj sprejme srednjeročne ukrepe, da bo do leta 2007 privedla primanjkljaj pod raven 3 % BDP na kredibilen in zdržen način. Splošni javnofinančni primanjkljaj Slovaške se je od leta 2002 bistveno zmanjšal. Delež prihodkov in zlasti delež izdatkov v BDP se je zmanjšal. Delež primanjkljaja v BDP je leta 2007 znašal 2,2 % in bo glede na napoved služb Komisije iz pomladi 2008 ob nespremenjeni politiki znašal 2,0 % BDP v letu 2008, sledilo pa bo zmerno povečanje na 2,3 % v letu 2009. Splošni javni dolg se je od začetka desetletja bistveno zmanjšal do 29,4 % BDP v letu 2007. Napoved služb Komisije iz pomladi 2008 predvideva delež splošnega javnega dolga 29,2 % BDP v letu 2008 in 29,7 % v letu 2009.

Z vidika teh gibanj in napovedi služb Komisije iz pomladi 2008 Komisija meni, da se je čezmerni primanjkljaj popravil s kredibilnim in vzdržnim zmanjšanjem proračunskega primanjkljaja pod 3 % BDP. Komisija zato priporoča, naj Svet za Slovaško razveljavi odločbo o obstoju čezmernega primanjkljaja (SEC(2008) 572).

Če Svet sklene ukiniti postopek za čezmerni primanjkljaj za Slovaško, bo Slovaška izpolnjevala merilo proračunskega stanja.

[pic]

Slovaška krona sodeluje v ERM II od 28. novembra 2005, tj. ob sprejetju tega poročila več kot 2 leti. Pred vstopom v ERM II je Slovaška izvajala režim drsečega deviznega tečaja. Po vstopu v ERM II je krona nadaljevala z enakim trendom apreciacije kot pred ERM II. Stalna apreciacija se je prekinila v drugem četrtletju leta 2006, ko je krona začasno oslabela zaradi povolilnih negotovosti glede obetov fiskalne politike in močnejših pritiskov na glavne evropske valute. Močna apreciacija med julijem 2006 in marcem 2007 je privedla do revalvacije centralne paritete krone za 8,5 % z učinkom od 19. marca 2007. Po revalvaciji se je tečaj krone gibal med 3 % in 7,3 % nad novo centralno pariteto do januarja 2008, ko so ponovni pritiski na apreciacijo v obdobju marec–april potisnili krono navzgor na 8–9 % nad centralno pariteto ERM II. Med dveletnim ocenjevalnim obdobjem je bila krona skoraj vedno na zgornji strani razpona nihanja s povprečnim odklonom 5,4 % od centralne paritete. Apreciacijo znotraj ERM II v ocenjevalnem obdobju lahko štejemo kot skladno s temeljnimi dejavniki in krona ni doživljala hujših napetosti.

Slovaška izpolnjuje merilo deviznega tečaja.

Povprečna dolgoročna obrestna mera na Slovaškem v letu do marca 2008 je bila 4,5 odstotka, pod referenčno vrednostjo 6,5 odstotka. Povprečne dolgoročne obrestne mere na Slovaškem so bile pod referenčno vrednostjo od vstopa v EU. Razpon dolgoročnih državnih obveznic glede na euroobmočje se je od leta 2002 močno zmanjševal in aprila leta 2007 praktično izginil. Dejavniki, ki so vplivali na ta trend, so znižali premijo zaradi državnega tveganja v povezavi s fiskalno konsolidacijo in daljnosežnimi strukturnimi reformami v obdobju 2002–2005, nedavno pa zaradi ugodnih inflacijskih obetov in s tem povezanim zmanjšanjem kratkoročnih vodilnih obrestnih mer. Od srede leta 2007 je spet nastal majhen pozitiven razpon okoli 30 odstotnih točk kot posledica bistvenega padca dolgoročnih obrestnih mer v euroobmočju.

Slovaška izpolnjuje merilo konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Zunanjetrgovinska bilanca Slovaške je bila v zadnjih nekaj letih zelo nestanovitna zaradi nihanja izvoza, ki so ga spodbujale nove proizvodne zmogljivosti, povezane z neposrednimi tujimi naložbami, zlasti v avtomobilski industriji in v sektorju elektronske opreme. Po bistvenem poslabšanju z 0,8 % BDP leta 2003 na več kot 8 % BDP v letih 2005–2006 zaradi dinamične zasebne porabe in povečanja uvoza, povezanega z neposrednimi tujimi naložbami, se je zunanji primanjkljaj v letu 2007 spet zmanjšal na 5,3 % BDP, ko je izvozne rezultate spodbudil zagon proizvodnje v novih obratih s podporo neposrednih tujih naložb. Zunanji primanjkljaj se je pretežno financiral iz prilivov neposrednih tujih naložb. Slovaško gospodarstvo je zelo povezano z EU. Močni so zlasti odnosi z drugimi državami članicami na področju trgovine in neposrednih tujih naložb, povezovanje domačega finančnega sektorja s širšim sektorjem EU pa je močno napredovalo, pretežno zaradi visoke stopnje tujega lastništva finančnih posrednikov.

Komisija glede na svojo oceno združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanja konvergenčnih meril, ob upoštevanju dodatnih dejavnikov ter ob predpostavki, da bo Svet sledil priporočilu Komisije za odpravo čezmernega primanjkljaja meni, da Slovaška izpolnjuje pogoje za prevzem eura.

11. Švedska

V konvergenčnem poročilu za leto 2006 iz ocene o pravni konvergenci izhaja, da zakonodaja na Švedskem ni bila povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe in statutom ESCB/ECB. Zakon o Sveriges Riksbank je bil spremenjen v letih 2006 in 2007, vendar ni odpravil neskladnosti, na katere je opozorilo konvergenčno poročilo za leto 2006. Kar zadeva neodvisnost centralne banke in njeno vključitev v ESCB ob prevzemu eura, zakonodaja na Švedskem, zlasti Zakon o Sveriges Riksbank, državna listina (del švedske ustave) in Zakon o politiki deviznih tečajev, ni povsem združljiva s členoma 108 in 109 Pogodbe ES in statutom ESCB/ECB. Več pomanjkljivosti je ugotovljenih v zvezi s cilji Sveriges Riksbank, spodbujanjem nemotenega delovanja plačilnih sistemov, prepovedjo denarnega financiranja, vlogo ECB pri delovanju plačilnih sistemov in na področju mednarodnega sodelovanja, statistično vlogo ECB in EU ter njuno vlogo pri imenovanju zunanjih revizorjev.

Na Švedskem je bila 12-mesečna povprečna inflacija pod referenčno vrednostjo od začetka njenega ocenjevanja v decembru 1996. Povprečna stopnja inflacije na Švedskem v 12 mesecih do marca 2008 je bila 2,0 %, precej pod referenčno vrednostjo 3,2 %, in bo verjetno ostala precej pod referenčno vrednostjo tudi v prihodnjih mesecih.

Inflacija po HICP na Švedskem beleži padajoči trend do druge polovice leta 2005, vendar se je od takrat spet povišala. Padec inflacije po HICP do druge polovice leta 2005 je bil v glavnem povezan z visoko rastjo produktivnosti, ki jo je spodbudila ciklična komponenta, pa tudi učinek obsežnih naložb v informacijsko tehnologijo. Drugi dejavnik, ki je k temu prispeval, so bile nižje cene uvoza zaradi postopne krepitve krone med letoma 2002 in 2004 in povečane mednarodne konkurence. Od druge polovice leta 2005 so dinamiko navzgor spodbujale v glavnem višje cene nafte in elektrike. Poleg tega so cene hrane prispevale k dvigu inflacije v drugi polovici leta 2007 v skladu s splošnimi globalnimi gibanji. Inflacija naj bi se po napovedih zmanjšala z 2,4 % v letu 2008 na okoli 1,9 % v letu 2009.

Švedska izpolnjuje merilo stabilnosti cen.

[pic]

Za Švedsko ne velja odločba Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja. V obdobju 2002–2007 se je stanje švedskega proračuna enakomerno izboljševalo in javnofinančni saldo se je premaknil s primanjkljaja okoli 1 % BDP v letu 2002 na presežek 3,5 % v letu 2007, delno zaradi ciklične gospodarske obnove. Delež prihodkov je ostal stabilen na okoli 55 % BDP, medtem ko se je delež porabe v BDP postopno zmanjševal (od 56,5 % v letu 2002 do 52,5 % v letu 2007). V skladu z ugodnimi davčnimi gibanji se je javni bruto dolg zmanjšal od 52,6 % BDP v letu 2002 na 40,6 % v letu 2007. Po napovedi služb Komisije iz pomladi 2008 se bo javnofinančni presežek ob nespremenjeni politiki zmanjšal na več kot 2 % BDP v letih 2008 in 2009, medtem ko bo delež javnega dolga še naprej padal in bo leta 2009 znašal 32 % BDP.

Švedska izpolnjuje merilo proračunskega stanja.

[pic]

Švedska krona ne sodeluje v ERM II. Švedska je izvajala režim drsečega deviznega tečaja in ciljne inflacije od začetka devetdesetih let. Po nagli depreciaciji, ki je sledila opustitvi sistema vezave tečaja leta 1992, se je krona gibala v sorazmerno majhnem razponu glede na nemško marko in pozneje euro. Med dveletnim ocenjevalnim obdobjem se je krona gibala od 9 do 9,50 SEK/EUR, s povprečjem več kot 9,2 SEK/EUR.

Švedska ne izpolnjuje merila deviznega tečaja.

V marcu 2008 je bilo dvanajstmesečno drseče povprečje švedske obveznice na deset let 4,2 %, torej pod referenčno vrednostjo 6,5 %. Povprečne dolgoročne obrestne mere so bile v zadnjih nekaj letih dosledno pod referenčno vrednostjo. Razpon glede na dolgoročne obrestne mere euroobmočja se je postopno zmanjševal od okoli 50 odstotnih točk v letu 2003 na –25 odstotnih točk sredi leta 2007. Posledično se je v skladu z zmanjševanjem razmaka kratkoročne obrestne mere negativen razpon med dolgoročno obrestno mero Švedske in euroobmočja postopno zmanjševal na sedanjo raven okoli ničle.

Švedska izpolnjuje merilo konvergence dolgoročnih obrestnih mer.

Preverili so se tudi dodatni dejavniki, vključno z gibanjem plačilne bilance ter povezovanjem proizvodnih in finančnih trgov. Švedska zunanjetrgovinska bilanca je od srede devetdesetih let beležila presežek zaradi visokega neto izvoza blaga in v manjšem obsegu storitev. Zunanjetrgovinski presežek se je v zadnjih nekaj letih povečal od 4,9 % BDP leta 2002 na raven okoli 6–7 % BDP. Švedsko gospodarstvo je odprto in zelo povezano z EU, z dvotretjinskim deležem blagovne menjave znotraj EU, kar zadeva izvoz in uvoz. Sorazmerni obseg trgovine s storitvami znotraj EU se je v tem obdobju nekoliko izboljšal in je presegel povprečje EU-27. Povezanost švedskega finančnega sektorja s širšim sektorjem EU se pretežno nanaša na odnose z drugimi nordijskimi in baltskimi državami. Švedski finančni sektor je na splošno zelo dobro razvit, tako glede obsega kot tudi strukture, in ustreza napredni stopnji njenega gospodarskega razvoja.

Z vidika ocene združljivosti pravnih predpisov in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter ob upoštevanju drugih dejavnikov Komisija meni, da Švedska ne izpolnjuje pogojev za prevzem eura.

[1] Komisija in ECB sta leta 2007 na prošnjo nacionalnih organov pripravili konvergenčni poročili o Cipru in Malti. Ciper in Malta sta prevzela euro 1. januarja 2008.

[2] Inflacija se za namen merila stabilnosti cen meri s harmoniziranim indeksom cen življenjskih potrebščin (HICP), ki je opredeljen v Uredbi Sveta (ES) št. 2494/95, spremenjeni z Uredbo (ES) št. 1882/2003 Evropskega parlamenta in Sveta.

[3] Vse napovedi glede inflacije in druge spremenljivke v tem poročilu so iz napovedi služb Komisije iz pomladi 2008. Napovedi služb Komisije temeljijo na sklopu skupnih predpostavk glede zunanjih spremenljivk in na predpostavki, da se politika ne bo spremenila, ter upoštevajo dovolj znane ukrepe. Za napoved glede referenčne vrednosti velja precejšnja negotovost, saj je izračunana na podlagi napovedane inflacije za tri države članice, ki naj bi imele v obdobju iz napovedi najnižjo inflacijo, kar povečuje možnost napake.

[4] Presečni dan za podatke iz tega poročila je 18. april 2008.

[5] Ko Komisija ocenjuje, ali država izpolnjuje merilo deviznega tečaja preuči, če je devizni tečaj ostal blizu osrednjega tečaja ERM II, hkrati pa lahko upošteva tudi razloge za apreciacijo v skladu s Skupno izjavo o državah pristopnicah in ERM 2 neuradnega Sveta ECOFIN v Atenah, 5. aprila 2003.

[6] Ocena je osredotočena na „zunanjetrgovinsko bilanco“, ki je opredeljena kot tekoči in kapitalski račun skupaj (neto posojanje/najemanje posojil glede na preostali svet). Ta koncept zlasti dovoljuje polno upoštevanje zunanjih transferjev (vključno s transferji EU), ki so deloma evidentirani na kapitalskem računu.

[7] 2005/185/ES, UL L 62, 9.3.2005, str. 20.

[8] 2004/918/ES, UL L 389, 30.12.2004, str. 27.

[9] 2005/183/ES, UL L 62, 9.3.2005, str. 18.

[10] 2005/182/ES, UL L 62, 9.3.2005, str. 16–17.