EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 28.10.2020 COM(2020) 686 final SPOROČILO KOMISIJE COVID-19

Smernice glede oseb, izvzetih iz začasne omejitve nenujnih potovanj v EU, v zvezi z izvajanjem Priporočila Sveta 2020/912 z dne 30. junija 2020



SPOROČILO KOMISIJE SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU SVETU IN SVETU COVID-19

Smernice glede oseb, izvzetih iz začasne omejitve nenujnih potovanj v EU, v zvezi z izvajanjem Priporočila Sveta 2020/912 z dne 30. junija 2020 I.Uvod Svet je 30. junija 2020 sprejel Priporočilo 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve. Če začasna omejitev potovanj še naprej velja za tretjo državo, bi morale biti v skladu s priporočilom naslednje kategorije oseb – ne glede na namen potovanja – izvzete iz omejitve potovanj: (a) državljani Unije v smislu člena 20(1) PDEU in državljani tretjih držav, ki imajo v skladu s sporazumi med Unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter zadevnimi tretjimi državami na drugi strani pravico do prostega gibanja, enakovredno pravici državljanov Unije, ter njihovi družinski člani ter (b) državljani tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas v skladu z direktivo o rezidentih za daljši čas, in osebe, ki imajo pravico do prebivanja na podlagi drugih direktiv EU ali nacionalne zakonodaje ali ki imajo nacionalne vizume za dolgoročno bivanje, ter njihovi družinski člani. Poleg tega bi morala biti nujna potovanja dovoljena posebnim kategorijam potnikov, ki opravljajo nujno funkcijo ali morajo nujno potovati, iz Priloge II k priporočilu. Razprave v okviru okrogle mize enotne ureditve za politično odzivanje na krize na delovni ravni z dne 14. septembra 2020 so pokazale na potrebo po dodatnih pojasnitvah z razlagalnimi smernicami. Te smernice temeljijo na prispevkih in povratnih informacijah držav članic, med drugim tudi predsedstva Sveta. Ta dokument vsebuje smernice za izvajanje priporočila Sveta v zvezi z osebami, izvzetimi iz začasne omejitve nenujnih potovanj v EU. Zlasti daje smernice za razlago pojma „družinski član“ v okviru izvzetih družinskih članov državljanov Unije ali rezidentov za daljši čas v EU (del II). Poleg tega daje smernice o posebnih kategorijah potnikov, ki opravljajo nujno funkcijo ali morajo nujno potovati, iz Priloge II k priporočilu Sveta (del III), in sicer glede: ·področja uporabe kategorij ob upoštevanju ustreznega pravnega reda EU ter ·dokumentacije ali drugih dokazil, ki se lahko zahtevajo od državljanov tretjih držav, da dokažejo, da spadajo v eno od kategorij. Te smernice ne izključujejo možnosti, da lahko države članice kot zadostna upoštevajo tudi dokazila, ki v teh smernicah niso izrecno navedena. Komisija je v svojih smernicah o „osnovnih storitvah“ za obravnavo vlog določenih kategorij prosilcev za izdajo vizuma v obdobju izrednih razmer zaradi COVID-19 državam članicam priporočila, naj še naprej sprejemajo vloge za izdajo vizuma, ki jih vložijo potniki z nujnim razlogom za potovanje, vključno z družinskimi člani, za katere velja Direktiva 2004/38/ES (v nadaljnjem besedilu: direktiva o prostem gibanju).

II.Vstop za družinske člane (točka 5 priporočila) 1.Vstop za družinske člane državljanov Unije (točka 5(a) priporočila) Področje uporabe: Za opredelitev pojma „družinski člani“ državljanov EU se priporočilo Sveta sklicuje na člena 2 in 3 direktive o prostem gibanju. Kategorije družinskih članov (državljanov tretjih držav) iz teh določb je treba razlagati široko in niso omejene z opredelitvami in pojmi v nacionalni zakonodaji. To velja tudi za kategorijo partnerjev v „trajnem razmerju, ki je ustrezno potrjeno“. V skladu s tem bi morale države članice glede na priporočilo olajševati zlasti združitve ustrezno potrjenih trajnih partnerjev ne glede na kraj prebivališča državljana tretje države. Čeprav je priporočilo instrument mehkega prava, se direktiva o prostem gibanju uporablja za državljane EU, ki uresničujejo svojo pravico do prostega gibanja v EU, zlasti kadar prebivajo na ozemlju druge države članice, in za njihove družinske člane. Na tej podlagi imajo ti družinski člani pravico spremljati svoje sorodnike ali se jim pridružiti v zadevni državi članici. Za državljane tretjih držav, ki se nahajajo zunaj EU in so družinski člani državljana EU, sta možna dva relevantna scenarija: a) Državljan EU uresničuje svojo pravico do prostega gibanja (zlasti če prebiva v drugi državi članici, kot je njegova država članica izvora): Kot je navedeno zgoraj, obveznosti glede vstopa in prebivanja družinskih članov mobilnih državljanov EU, vključno s trajnimi partnerji, že obstajajo na podlagi direktive o prostem gibanju. Zato države članice pri obdelavi vstopa družinskih članov v okviru izvajanja priporočila Sveta ne morejo omejiti ustreznih pravic. Kategorije družinskih članov iz členov 2 in 3 direktive o prostem gibanju, na katere se sklicuje točka 5 priporočila Sveta, so naslednje. Ožji družinski člani V skladu s členom 2 direktive o prostem gibanju „družinski član“ pomeni: a)zakonca; b)partnerja, s katerim je državljan Unije sklenil registrirano partnerstvo na podlagi zakonodaje države članice, če zakonodaja države članice gostiteljice obravnava registrirana partnerstva kot enakovredna zakonski zvezi in v skladu s pogoji, določenimi v ustrezni zakonodaji države članice gostiteljice; c)potomce v ravni črti, ki so mlajši od 21 let ali so vzdrževane osebe, in tiste zakonca ali partnerja, opredeljenega v točki (b); d)vzdrževane prednike v ravni črti in vzdrževane prednike v ravni črti zakonca ali partnerja, opredeljenega v točki (b). Države članice so dolžne dovoliti vstop tem družinskim članom, vključno s (pod pogoji iz točke (b)) partnerjem, s katerim je državljan EU sklenil registrirano partnerstvo. Vzdrževani družinski člani Člen 3 direktive o prostem gibanju zahteva, da države članice v skladu s svojo nacionalno zakonodajo olajšajo vstop in prebivanje katerim koli družinskim članom, ki niso navedeni zgoraj kot „ožji družinski člani“, ne glede na njihovo državljanstvo, ki so v državi, iz katere so prišli, vzdrževane osebe ali člani gospodinjstva državljana Unije, ki ima temeljno pravico do prebivanja, ali kadar resni zdravstveni razlogi dosledno zahtevajo, da državljan Unije nudi osebno nego družinskemu članu.

Trajna razmerja Člen 3 direktive o prostem gibanju vključuje tudi zahtevo, da se v skladu z nacionalno zakonodajo držav članic olajša vstop „partnerju, s katerim ima državljan Unije trajno razmerje, ki je ustrezno potrjeno“. Kot je pojasnjeno v smernicah iz leta 2009 za boljši prenos in učinkovitejšo uporabo Direktive 2004/38/ES, se lahko od takih neporočenih partnerjev zahteva predložitev dokumentarnih dokazil, da so partnerji državljana EU in da je razmerje trajno. Dokazila se lahko predložijo v kakršni koli ustrezni obliki. Možna dokazila bi morala na primer vključevati skupno izjavo partnerjev ali dokazilo o prejšnjih srečanjih ali skupnih naložbah. Zahtevo v zvezi s trajnostjo razmerja je treba oceniti glede na cilj direktive o prostem gibanju, da se ohrani enotnost družine v širšem smislu. Nacionalna pravila o trajnosti razmerij lahko določajo najkrajše obdobje, da se razmerje šteje za trajno. Vendar bi morala v tem primeru predvidevati, da je treba upoštevati tudi druge pomembne vidike (na primer skupno najemno pogodbo oziroma hipoteko za najem oziroma nakup prebivališča). b) Kadar državljan EU ne uresničuje pravice do prostega gibanja (zlasti kadar prebiva v državi članici, katere državljan je) V tem primeru se za vstop družinskih članov državljanov EU, ki so državljani tretjih držav, vključno z neporočenimi partnerji, namesto prava EU uporablja nacionalna zakonodaja, saj so ti državljani zunaj področja uporabe direktive o prostem gibanju. Kljub temu bi morale države članice v skladu s priporočilom take družinske člane obravnavati kot družinske člane mobilnih državljanov EU, kar bi državam članicam omogočilo tudi, da se izognejo dodatnemu upravnemu bremenu zaradi uporabe različnih postopkov. Možna dokazila za neporočene partnerje: –skupna izjava partnerjev o njunem razmerju, –dokazilo o preteklih srečanjih (npr. žigi v potnem listu ali potovalni dokumenti), –najkrajše trajanje razmerja, če v zvezi s tem obstajajo nacionalna merila (upoštevati bi bilo treba dejstvo, da omejitve potovanj veljajo že več kot šest mesecev in se bodo nadaljevale), ali –skupna najemna pogodba ali skupni bančni račun. 2.Vstop državljanov tretjih držav in njihovih družinskih članov (točka 5(b) priporočila) Točko 5(b) priporočila Sveta bi bilo treba razumeti tako, da zajema državljane tretjih držav, ki: –imajo vizum ali dovoljenje za prebivanje, ki ga izda država članica v skladu s pravnim redom EU na področju zakonitih migracij, tj. Direktivo 2003/86/ES o pravici do združitve družine, Direktivo 2003/109/ES o rezidentih za daljši čas, Direktivo 2009/50/ES o modri karti EU, Direktivo 2014/36/EU o sezonskih delavcih, Direktivo 2014/66/EU o osebah, premeščenih znotraj podjetja, in Direktivo (EU) 2016/801 o študentih, raziskovalcih, pripravnikih, prostovoljcih, učencih in varuškah au pair. To pomeni tudi, da bi morali imeti državljani tretjih držav in, kadar je ustrezno, njihovi družinski člani, ki izpolnjujejo pogoje za sprejem iz navedenih direktiv, možnost, da vložijo vlogo za pridobitev takega vizuma ali dovoljenja za prebivanje in da so nato izvzeti iz omejitve potovanj,

ali –imajo dovoljenje za prebivanje ali vizum za dolgoročno prebivanje, ki ga je izdala država članica v skladu z nacionalno zakonodajo. Tem državljanom tretjih držav bi moral biti dovoljen tudi tranzit skozi druge države članice, da bi lahko prišli v državo članico, ki je izdala vizum ali dovoljenje za prebivanje. III.Posebne kategorije potnikov, ki opravljajo nujno funkcijo ali morajo nujno potovati – Priloga II k Priporočilu Sveta 2020/912 Seznam posebnih kategorij potnikov, ki opravljajo nujno funkcijo ali morajo nujno potovati, v Prilogi II je namenjen upoštevanju morebitnih gospodarskih in socialnih vidikov, zaradi katerih državljani tretjih držav potujejo v EU, ter morebitnih gospodarskih in socialnih interesov EU, na podlagi katerih se tem državljanom tretjih držav dovoli vstop v EU. V nasprotju s seznamom tretjih držav iz Priloge I, za katere se omejitev nenujnih potovanj v EU lahko odpravi, bi morale države članice seznam kategorij iz Priloge II uporabljati v celoti. Države članice bi morale dovoliti potovanja za vse kategorije, ki so v njej naštete, ne pa le za nekatere od njih. Smernice o spodaj navedenih kategorijah in dokazilih, ki jih je treba predložiti, niso izčrpne. Države članice bi morale področje uporabe in možna dokazila razlagati široko, pri tem pa upoštevati, da bi morali predložena dokazila organom omogočati, da vzpostavijo neposredno povezavo z dejavnostmi, za katere je odobren dostop. 1.Zdravstveni delavci, raziskovalci na področju zdravstva in poklicni oskrbovalci starejših Področje uporabe: ta kategorija bi morala zajemati osebe, ki opravljajo nujno funkcijo ali morajo nujno potovati, vključno z zdravstvenimi delavci, raziskovalci na področju zdravstva in poklicnimi oskrbovalci starejših, vključno z naslednjimi kategorijami: –zdravstveni strokovnjaki, vključno s paramedicinskim osebjem, –poklici za zdravstveno, higiensko oskrbo ipd. v zdravstvu, vključno z delavci, zaposlenimi na področju varstva otrok ter oskrbe invalidov in starejših, –znanstveniki v industrijskih sektorjih, povezanih z zdravjem, –delavci v farmacevtski industriji in industriji medicinskih pripomočkov ter

–delavci, vključeni v dobavo blaga, zlasti v dobavno verigo zdravil, medicinske opreme, medicinskih pripomočkov in osebne zaščitne opreme, vključno z nameščanjem in vzdrževanjem. Možna dokazila vključujejo: pogodbo o zaposlitvi, potrdilo delodajalca, vabilo gostitelja negovalcem ali delovno dovoljenje. 2.Obmejni delavci Področje uporabe: ta kategorija bi morala zajemati delavce, ki morajo prečkati mejo države članice EU, vendar se vsak dan ali vsaj enkrat tedensko vrnejo v tretjo državo, v kateri prebivajo in katere državljani so. Možna dokazila vključujejo: pogodbo o zaposlitvi, potrdilo delodajalca ali delovno dovoljenje. 3.Sezonski delavci v kmetijstvu Področje uporabe: ta kategorija bi morala zajemati državljane tretjih držav, ki ohranijo stalno prebivališče v tretji državi ter zakonito in začasno bivajo na ozemlju države članice EU zaradi opravljanja kmetijskih ali akvakulturnih del na podlagi pogodbe o zaposlitvi, sklenjene neposredno med zadevnim državljanom tretje države in delodajalcem s sedežem v zadevni državi članici EU. Možna dokazila vključujejo: pogodbo o zaposlitvi, potrdilo delodajalca ali delovno dovoljenje. 4.Osebje prevoznikov Področje uporabe: začasne omejitve potovanj se ne bi smele uporabljati za člane osebja prevoznikov, tudi kadar potujejo do vozila, zrakoplova ali plovila ali od njega (za opravljanje prevoza ali po njegovem zaključku). To kategorijo bi bilo treba razlagati široko, zajemati pa bi morala zlasti: –voznike avtomobilov, kombiniranih vozil in motornih koles, voznike težkih tovornjakov in avtobusov (vključno z vozniki tramvajev) ter voznike reševalnih vozil, vključno z vozniki, ki prevažajo pomoč, zagotovljeno v okviru mehanizma Unije na področju civilne zaščite, in vozniki, ki prevažajo državljane EU, ki se vračajo v matično državo, iz druge države članice v matični kraj, –pilote ter kabinsko in vzdrževalno osebje, –strojevodje in drugo osebje na vlakih, preglednike vagonov, osebje delavnic za vzdrževanje in upravljavce infrastrukture na področju upravljanja prometa in dodeljevanja zmogljivosti ter

–pomorsko osebje in osebje za plovbo po celinskih plovnih poteh, vključno s kapitani, posadko in vzdrževalnim osebjem, če niso zajeti v kategoriji viii (pomorščaki). Možna dokazila vključujejo: pogodbo o zaposlitvi, potrdilo delodajalca, osebni dokument, ki ga izda delodajalec (izkaznica), pilotsko licenco, potrdilo člana kabinskega osebja, prevozni nalog (v primeru samozaposlenih voznikov) ali delovno dovoljenje. 5.Diplomati, uslužbenci mednarodnih organizacij in osebe, ki jih povabijo mednarodne organizacije, ker je njihova prisotnost potrebna za dobro delovanje teh organizacij, ter vojaki, humanitarni delavci in osebje civilne zaščite, ki opravljajo svoje naloge Področje uporabe: ta kategorija bi morala zajemati imetnike diplomatskih, uradnih ali službenih potnih listov/osebnih izkaznic, ki jih izdajo tretje države ali njihove vlade in priznavajo države članice, ter imetnike dokumentov, ki jih izdajo mednarodne organizacije, kadar potujejo zaradi opravljanja svoje funkcije. Možna dokazila vključujejo: diplomatske, uradne ali službene potne liste/osebne izkaznice, ki jih izdajo tretje države ali njihove vlade in jih priznavajo države članice, ter dokumente, ki so jih izdale mednarodne organizacije, zlasti: –prepustnico Združenih narodov, ki se izda zaposlenim v Združenih narodih in v podrejenih agencijah, na podlagi Konvencije o privilegijih in imunitetah specializiranih agencij, ki jo je sprejela Generalna skupščina združenih narodov 21. novembra 1947 v New Yorku, –izkaznico za legitimacijo, ki jo izda generalni sekretar Sveta Evrope, –dokumente, izdane v skladu z odstavkom 2 člena III Sporazuma med pogodbenicami k Severnoatlantski pogodbi o statusu njihovih sil (vojaške osebne izkaznice, ki jih spremlja potni ukaz, potni nalog ali posamezni ali skupinski službeni nalog), ter dokumenti, izdani v okviru Partnerstva za mir, ali –pogodbo o zaposlitvi, potrdilo delodajalca ali poslanico. 6.Potniki v tranzitu Področje uporabe: državljanom tretjih držav, ki imajo veljavno dovoljenje za vstop v namembno državo (npr. enotni vizum) in ki morajo potovati preko EU bi bilo treba ne glede na njihovo državljanstvo dovoliti nadaljnji tranzit med potovanjem v njihovo državo izvora ali državo prebivališča v EU ter razumno/realistično trajanje tranzita (v primeru, da je potrebna nočitev). Glede na zmanjšano razpoložljivost direktnih komercialnih letov bi moral „nadaljnji tranzit“ zajemati vsa prevozna sredstva. Možna dokazila vključujejo: dokazilo o nadaljnjem potovanju, kot je vozovnica ali vstopni kupon. 7.Potniki, ki potujejo iz nujnih družinskih razlogov Področje uporabe: ker ni mogoče sestaviti izčrpnega seznama možnih nujnih družinskih razlogov, bi bilo treba to kategorijo razlagati široko in oceniti za vsak primer posebej. Med drugim bi lahko vključevala potovanje zaradi uveljavljanja pravice do varstva in vzgoje ali obiska otroka, šolanja otroka, nujne pomoči za družinskega člana, poroke osebe, ki potuje, ali ožjega družinskega člana ali rojstva ali pogreba družinskega člana.

Možna dokazila vključujejo: veliko različnih dokumentov, na primer kopije ustreznih dokumentov, kot so: dokazilo o pravici do varstva in vzgoje otroka, dokazilo o prebivališču starša, ki potuje, in obiskanega otroka, potrdilo o poroki in vabilo na poroko, potrdilo o predvidenem datumu poroda ali rojstni ali mrliški list. 8.Pomorščaki Področje uporabe: ta kategorija bi morala zajemati državljane tretjih držav, ki imajo osebni dokument pomorščaka, izdan v skladu s Konvencijo Mednarodne organizacije dela (MOD) št. 108 (iz leta 1958) ali št. 185 (iz leta 2003) o osebnih dokumentih pomorščakov, Konvencijo o olajšavah v mednarodnem pomorskem prometu (Konvencija FAL) in ustrezno nacionalno zakonodajo, pogodbo o zaposlitvi pomorščakov v skladu s Konvencijo MOD o delu v pomorstvu, potrdilo delodajalca ali spričevalo za delavce v sektorju mednarodnega prevoza, kot je priloženo sporočilu o zelenih voznih pasovih (C/2020/1897). Zajemati bi morala tudi pomožno in vzdrževalno osebje v pomorskem prometu, če ni že zajeto v kategoriji iv (osebje prevoznikov). Možna dokazila vključujejo: osebni dokument pomorščaka, pogodbo o zaposlitvi pomorščakov, potrdilo delodajalca, spričevalo za delavce v sektorju mednarodnega prevoza ali dokumentacijo, ki dokazuje namen potovanja, kot je pogodba o zaposlitvi (ali njena kopija). 9.Osebe, ki potrebujejo mednarodno zaščito ali potujejo iz drugih humanitarnih razlogov Področje uporabe: začasne omejitve potovanj se ne bi smele uporabljati za osebe, ki potrebujejo mednarodno zaščito ali potujejo iz drugih humanitarnih razlogov. Prav tako se ne bi smele uporabljati za osebe, ki potujejo zaradi nujne zdravstvene oskrbe. Ker bi morali imeti državljani tretjih držav možnost zaprositi za mednarodno zaščito ob prihodu v EU, se za to kategorijo ne bi smela zahtevati nobena dokazila. Za nujno zdravstveno oskrbo: izjava zdravnika, registriranega v državi članici, na Norveškem, Islandiji, v Lihtenštajnu ali Švici, ki potrjuje, da oseba potrebuje nujno zdravstveno oskrbo. 10.Državljani tretjih držav, ki potujejo zaradi študija Področje uporabe: ta izjema je široko zastavljena in zato ne zajema le dejanskih študentov, ampak vse osebe, ki potujejo zaradi kakršnega koli študija ali usposabljanja, če je to ustrezno utemeljeno. Zajemati mora vsakega študenta, ki je v členu 3(3) Direktive (EU) 2016/801 o študentih in raziskovalcih opredeljen kot „[državljan] tretje države, ki je bil sprejet na visokošolski zavod in na ozemlje države članice, da lahko opravlja osnovni namen, tj. redni študij v visokošolskem izobraževalnem programu, ki ga priznava ta država članica, vključno z diplomami, spričevali ali doktorati, pridobljenimi na visokošolskem zavodu, to pa lahko vključuje pripravljalni tečaj pred omenjenim izobraževanjem v skladu z nacionalnim pravom ali obvezno usposabljanje“. Izjema lahko zajema tudi državljane tretjih držav, ki potujejo zaradi študija ali usposabljanja, vendar ne spadajo v to opredelitev. Minimalno trajanje študija ni izrecno določeno, zlasti pa glede na ubeseditev te točke v Prilogi II ni razloga, da bi se zahtevalo, da mora študij trajati celotno študijsko leto ali semester.