P8_TA(2019)0240

Poročilo o finančnem kriminalu, davčni utaji in izogibanju davkom

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 26. marca 2019 o finančnem kriminalu, davčni utaji in izogibanju davkom (2018/2121(INI))

(2021/C 108/02)

Evropski parlament,

— ob upoštevanju členov 4 in 13 Pogodbe o Evropski uniji (PEU),

— ob upoštevanju členov 107, 108, 113, 115 in 116 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU),

— ob upoštevanju svojega sklepa z dne 1. marca 2018 o ustanovitvi posebnega odbora o finančnem kriminalu, davčni utaji in izogibanju davkom (TAX3) ter njegovih pristojnostih, številčni sestavi in mandatu (1),

— ob upoštevanju resolucije odbora TAXE z dne 25. novembra 2015 (2) in resolucije odbora TAX2 z dne 6. julija 2016 (3) o davčnih stališčih in drugih ukrepih podobne narave ali s podobnim učinkom,

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 16. decembra 2015 s priporočili Komisiji o spodbujanju preglednosti, usklajevanja in konvergence pri politikah na področju davka od dohodkov pravnih oseb v Uniji (4),

— ob upoštevanju rezultatov Preiskovalnega odbora o pranju denarja, izogibanju davkom in davčni utaji, ki so bili Svetu in Komisiji predloženi 13. decembra 2017 (5),

— ob upoštevanju nadaljnjega ukrepanja Komisije na podlagi vsake od zgoraj navedenih resolucij Evropskega parlamenta (6),

— ob upoštevanju številnih razkritij preiskovalnih novinarjev, kot so LuxLeaks, panamski dokumenti, rajski dokumenti in bolj nedavne afere Cum Ex, pa tudi primeri pranja denarja, ki vključujejo zlasti banke na Danskem, v Estoniji, Nemčiji, Latviji, na Nizozemskem in v Združenem kraljestvu,

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 29. novembra 2018 o aferi Cum Ex: gospodarski kriminal in vrzeli v veljavnem pravnem okviru (7),

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 19. aprila 2018 o zaščiti preiskovalnih novinarjev v Evropi: primer slovaškega novinarja Jána Kuciaka in Martine Kušnírove (8),

— ob upoštevanju študij službe Evropskega parlamenta za raziskave z naslovi „Citizenship by investment (CBI) and residency by investment (RBI) schemes in the EU: state of play, issues and impacts“ (Programa državljanstva in prebivališča za naložbe v EU: stanje, vprašanja in učinki), „Money laundering and tax evasion risks in free ports and customs warehouses“ (Tveganja pranja denarja in davčne utaje v prostih pristaniščih in carinskih skladiščih) ter „An overview of shell companies in the European Union“ (Pregled slamnatih družb v Evropski uniji) (9),

— ob upoštevanju študij z naslovi „VAT fraud: economic impact, challenges and policy issues“ (10) (Goljufije na področju DDV: gospodarski učinek, izzivi in politična vprašanja), „Cryptocurrencies and blockchain – Legal context and implications for financial crime, money laundering and tax evasion“ (Kriptovalute in tehnologija veriženja podatkovnih blokov – pravni okvir in posledice za finančni kriminal, pranje denarja in davčno utajo) ter „Impact of Digitalisation on International Tax Matters“ (11) (Vpliv digitalizacije na mednarodne davčne zadeve),

— ob upoštevanju študij Komisije o kazalnikih agresivnega davčnega načrtovanja (12),

— ob upoštevanju dokazov, ki jih je odbor TAX3 zbral na podlagi 34 predstavitev s strokovnjaki ali izmenjav mnenj s komisarji in ministri ter v okviru misij v Washingtonu, Rigi, na Otoku Man, v Estoniji in na Danskem,

— ob upoštevanju posodobljenega in trdnejšega okvira za davek od dohodkov pravnih oseb, vzpostavljenega v tem zakonodajnem obdobju, zlasti direktiv proti izogibanju davkom (ATAD I (13) in ATAD II (14)) ter revizij direktive o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja (DAC) (15),

— ob upoštevanju predlogov Komisije, ki čakajo na sprejetje, zlasti o CC(C)TB (16), svežnju ukrepov za digitalno obdavčenje (17) in javnem poročanju po državah (CBCR) (18), ter stališča parlamenta o teh dokumentih,

— ob upoštevanju resolucije Sveta in predstavnikov vlad držav članic z dne 1. decembra 1997 o kodeksu ravnanja o obdavčitvi podjetij in rednih poročil Skupine za kodeks ravnanja (obdavčitev podjetij) Svetu ECOFIN,

— ob upoštevanju seznama Sveta nekooperativnih jurisdikcij za davčne namene, sprejetega 5. decembra 2017 in spremenjenega na podlagi stalnega spremljanja zavez tretjih držav,

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 21. marca 2018 o novih zahtevah zakonodaje EU v boju proti izogibanju davkom, zlasti v zvezi z operacijami financiranja in naložbenimi operacijami (C(2018)1756),

— ob upoštevanju stalnega posodabljanja okvira za DDV, zlasti dokončne ureditve DDV,

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 24. novembra 2016 z naslovom „Na poti k dokončnemu sistemu DDV in boju proti goljufijam pri DDV“ (19),

— ob upoštevanju nedavno sprejetega novega okvira EU za preprečevanje pranja denarja, zlasti po sprejetju četrte (AMLD4) (20) in pete (AMLD5) (21) direktive o preprečevanju pranja denarja,

— ob upoštevanju postopkov za ugotavljanje kršitev, ki jih je Komisija začela proti 28 državam članicam, ker v nacionalno pravo niso pravilno prenesle četrte direktive o preprečevanju pranja denarja (AMDL4),

— ob upoštevanju akcijskega načrta Komisije z dne 2. februarja 2016 za okrepitev boja proti financiranju terorizma (COM(2016)0050) (22),

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 12. septembra 2018 o okrepitvi okvira Unije za bonitetni nadzor in nadzor na področju preprečevanja pranja denarja (COM(2018)0645),

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 14. marca 2019 o nujni uvedbi črnega seznama EU glede tretjih držav v skladu z direktivo o preprečevanju pranja denarja (23),

— ob upoštevanju pregleda in analize vrzeli v zvezi s pristojnostmi finančnih obveščevalnih enot EU (EU FIU) ter ovir pri pridobivanju in izmenjavi informacij z dne 15. decembra 2016, ki ju je opravila platforma finančnih obveščevalnih enot Evropske unije (platforma EU FIU), ter delovnega dokumenta služb Komisije z dne 26. junija 2017 o izboljšanju sodelovanja med finančnimi obveščevalnimi enotami EU (SWD(2017)0275),

— ob upoštevanju priporočila Evropskega bančnega organa (EBA) in Komisije z dne 11. julija 2018 malteškemu finančnemu preiskovalnemu uradu (FIAU) o ukrepih, ki so potrebni za skladnost z direktivo o boju proti pranju denarja in financiranju terorizma,

— ob upoštevanju pisma predsednika odbora TA X 3 z dne 7. decembra 2018 stalnemu predstavniku Malte pri EU njegovi ekscelenci Danielu Azzopardiju, v katerem je zahteval pojasnila o podjetju „17 Black“,

— ob upoštevanju preiskav in odločb Komisije o državni pomoči (24),

— ob upoštevanju predloga direktive Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2018 o zaščiti oseb, ki prijavijo kršitve prava Unije (COM(2018)0218);

— ob upoštevanju osnutka sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo,

— ob upoštevanju politične izjave o okviru prihodnjih odnosov med Evropsko unijo in Združenim kraljestvom,

— ob upoštevanju izidov različnih srečanj skupin G7, G8 in G20 na vrhu v zvezi z mednarodnimi davčnimi vprašanji,

— ob upoštevanju resolucije o akcijski agendi iz Adis Abebe, ki jo je 27. julija 2015 sprejela generalna skupščina Združenih narodov,

— ob upoštevanju poročila skupine na visoki ravni o nezakonitih finančnih tokovih iz Afrike na skupno zahtevo Komisije Afriške unije in Konference afriških ministrov za finance, načrtovanje in gospodarski razvoj Ekonomske komisije za Afriko (ECA) pri OZN,

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 28. januarja 2016 o zunanji strategiji za učinkovito obdavčenje (COM(2016)0024), v katerem je Komisija med drugim pozvala EU, naj bo zgled na tem področju,

— ob upoštevanju svojih resolucij z dne 8. julija 2015 o davčnih utajah in izogibanju davkom kot izzivih za upravljanje, socialno varstvo in razvoj v državah v razvoju (25) in z dne 15. januarja 2019 o enakosti spolov in davčnih politikah v EU (26),

— ob upoštevanju obveznosti iz člena 8(2) Evropske konvencije o človekovih pravicah (EKČP), da je treba vedno spoštovati zakonodajo o zasebnosti,

— ob upoštevanju poročila Komisije z dne 23. januarja 2019 o shemah državljanstva in prebivanja za vlagatelje v Evropski uniji (COM(2019)0012),

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 15. januarja 2019 z naslovom „Za učinkovitejše in bolj demokratično odločanje v davčni politiki EU“ (COM(2019)0008),

— ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 18. oktobra 2017 z naslovom „Mednarodni davčni sporazumi kot izziv za razvojna partnerstva EU“,

— ob upoštevanju člena 52 Poslovnika,

— ob upoštevanju poročila Posebnega odbora o finančnem kriminalu, davčni utaji in izogibanju davkom (A8-0170/2019),

1. Splošni uvod o ozadju

1.1. Spremembe

1. trdi, da obstoječa davčna pravila pogosto ne morejo slediti vse večji hitrosti gospodarstva; opozarja, da so bila obstoječa mednarodna in nacionalna davčna pravila oblikovana na začetku 20. stoletja; trdi, da je nenehoma nujno potrebna reforma pravil, na podlagi katere bodo mednarodni, evropski in nacionalni davčni sistemi primerni za nove gospodarske, socialne in tehnološke izzive 21. stoletja; je seznanjen s širšim razumevanjem, da obstoječi davčni sistemi in računovodske metode niso ustrezno opremljeni, da bi sledili temu razvoju in zagotovili, da vsi udeleženci na trgu plačujejo pravičen delež davkov;

2. Cum Ex , zlasti s pomočjo dela posebnih odborov TAXE, TAX2 poudarja, da je Evropski parlament znatno prispeval k boju proti finančnemu kriminalu, davčni utaji in izogibanju davkom, ki so bili med drugim razkriti v zadevah LuxLeaks, panamski dokumenti, rajski dokumenti, Football Leaks, Bahamas Leaks in, zlasti s pomočjo dela posebnih odborov TAXE, TAX2 ( 27 ) in TAX3, preiskovalnega odbora PANA ter Odbora za ekonomske in monetarne zadeve (ECON);

3. pozdravlja dejstvo, da je Komisija v tem mandatu pripravila 26 zakonodajnih predlogov, katerih cilj je odpraviti nekatere vrzeli, izboljšati boj proti finančnim kaznivim dejanjem in agresivnemu davčnemu načrtovanju ter povečati učinkovitost pobiranja davkov in davčno pravičnost; močno obžaluje, da Svet ni dosegel napredka v zvezi z glavnimi pobudami o reformi davka od dohodkov pravnih oseb, ki so nedokončane zaradi pomanjkanja dejanske politične volje; poziva k hitremu sprejetju še nedokončanih pobud EU in skrbnemu spremljanju njihovega izvajanja, da se zagotovita učinkovitost in pravilno izvrševanje, na podlagi katerih bi lahko sledili različnim oblikam davčnih goljufij, davčne utaje in agresivnega davčnega načrtovanja;

4. opozarja, da ima davčna jurisdikcija nadzor samo nad davčnimi zadevami v zvezi s svojim ozemljem, medtem ko gospodarski tokovi in nekateri davkoplačevalci, kot so multinacionalna podjetja in premožni posamezniki, delujejo globalno;

5. poudarja, da je za določitev davčnih osnov potrebno v celoti poznati razmere davkoplačevalca, tudi tiste dele, ki jih davčna jurisdikcija ne zajema, in ugotavljanje, kateri del se nanaša na posamezno jurisdikcijo; opozarja, da je nujna tudi razporeditev teh davčnih osnov med davčnimi jurisdikcijami, da se preprečita dvojna obdavčitev in dvojna neobdavčitev; potrjuje, da bi bilo treba prednost dati odpravi dvojne neobdavčitve in zagotoviti rešitev vprašanja dvojne obdavčitve;

6. meni, da si morajo vse institucije EU, pa tudi države članice, prizadevati državljanom razložiti delo, opravljeno na področju obdavčenja, in ukrepe za odpravo obstoječih problemov in vrzeli; meni, da bi morala EU sprejeti obširno strategijo, v okviru katere bi z ustreznimi politikami podprla države članice pri premiku s sedanjih škodljivih davčnih sistemov k davčnemu sistemu, skladnemu s pravnim okvirom EU in v duhu Pogodb EU;

7. ugotavlja, da so se gospodarski tokovi ( 28 ) in priložnosti za spremembo davčnega rezidentstva znatno povečali; opozarja, da so nekateri novi pojavi ( 29 ) sami po sebi nepregledni ali omogočajo nepreglednost in s tem davčno goljufijo, davčno utajo, agresivno davčno načrtovanje in pranje denarja;

8. obžaluje dejstvo, da nekatere države članice zasegajo davčno osnovo drugih držav članic s privabljanjem dobička, ustvarjenega drugje, s tem pa podjetjem omogočajo, da umetno zmanjšujejo svojo davčno osnovo; opozarja, da ta praksa škoduje načelu solidarnosti EU in povzroča prerazporejanje bogastva v korist multinacionalnih podjetij in njihovih delničarjev na račun državljanov EU; podpira pomembno delo akademikov in novinarjev, ki pomagajo razkrivati te prakse;

1.2. Namen obdavčitve in učinek davčnih goljufij, davčne utaje, škodljivih davčnih praks in pranja denarja v evropskih družbah

9. meni, da imata pravična obdavčitev ter odločen boj proti davčnim goljufijam, davčni utaji, agresivnemu davčnemu načrtovanju in pranju denarja osrednjo vlogo pri oblikovanju pravične družbe in močnega gospodarstva, hkrati pa ščitita socialno pogodbo in pravno državo; ugotavlja, da je pravičen in učinkovit sistem obdavčevanja ključnega pomena za odpravljanje neenakosti, ne le s financiranjem javnih izdatkov za podporo družbene mobilnosti, temveč tudi z zmanjšanjem dohodkovne neenakosti; poudarja, da lahko davčna politika močno vpliva na odločitve o zaposlovanju, ravni naložb in pripravljenost podjetij, da se širijo;

10. poudarja, da je najnujnejša prednostna naloga zmanjšanje davčne vrzeli, ki je posledica davčnih goljufij, davčne utaje, agresivnega davčnega načrtovanja in pranja denarja ter njihovega vpliva na nacionalne proračune in proračun EU, da bi zagotovili enake konkurenčne pogoje in davčno pravičnost za vse davkoplačevalce, se borili proti naraščanju neenakosti in krepili zaupanje v demokratično oblikovanje politik, tako da se zagotovi, da goljufi ne bodo imeli konkurenčne davčne ugodnosti v primerjavi s poštenimi davkoplačevalci;

11 poudarja, da so skupna prizadevanja na ravni EU in nacionalni ravni bistvena za zaščito proračuna EU in nacionalnih proračunov pred izgubami zaradi neplačanih davkov; ugotavlja, da lahko države le z v celoti in učinkovito zbranimi davčnimi prihodki med drugim zagotovijo kakovostne javne storitve, vključno s cenovno dostopnim izobraževanjem, zdravstvenim varstvom in nastanitvijo, varnostjo, nadzorom kaznivih dejanj in odzivanjem v izrednih razmerah, socialno varnostjo in varstvom, uveljavljanjem poklicnih in okoljskih standardov, bojem proti podnebnim spremembam, spodbujanjem enakosti spolov, javnim prevozom in osnovno infrastrukturo, da bi spodbudili in po potrebi stabilizirali socialno uravnotežen razvoj in se usmerili k ciljem trajnostnega razvoja;

12. meni, da je imel nedavni razvoj na področju obdavčevanja in pobiranja davkov, ki je davčno obremenitev preusmeril s premoženja na dohodek, z dohodkov iz kapitala k dohodkom od dela in potrošnji, z multinacionalnih podjetij k malim in srednjim podjetjem (MSP) in s finančnega sektorja k realnemu gospodarstvu, nesorazmeren učinek na ženske in ljudi z nizkimi dohodki, ki se običajno bolj zanašajo na dohodek od dela in porabijo večji delež svojega dohodka za potrošnjo ( 30 ) ; ugotavlja, da so med najbogatejšimi stopnje davčne utaje višje ( 31 ) ; poziva Komisijo, naj v svojih zakonodajnih predlogih na področju davkov in preprečevanja pranja denarja preuči učinek na socialni razvoj, vključno z enakostjo spolov in drugimi omenjenimi politikami;

1.3. Tveganje in koristi, povezane z denarnimi posli

13. poudarja, da denarni posli kljub prednostim, kot sta dostopnost in hitrost, še vedno predstavljajo zelo visoko tveganje pranja denarja in davčne utaje, vključno z goljufijami na področju DDV; ugotavlja, da je več držav članic že uvedlo omejitve gotovinskih plačil; ugotavlja tudi, da so predpisi o kontroli gotovine na zunanjih mejah EU sicer harmonizirani, obstajajo pa različna pravila med državami članicami glede prenosa gotovine znotraj meja EU;

14. ugotavlja, da lahko zaradi razdrobljenosti in različne narave teh ukrepov pride do motenj v pravilnem delovanju notranjega trga; zato poziva Komisijo, naj pripravi predlog o evropskih omejitvah gotovinskih plačil, hkrati pa ohrani gotovino kot plačilno sredstvo; poleg tega ugotavlja, da evrski bankovci višjih vrednosti predstavljajo večje tveganje pranja denarja; pozdravlja, da je Evropska centralna banka (ECB) leta 2016 napovedala, da ne bo več izdajala novih bankovcev za 500 EUR (čeprav bankovci v obtoku ostajajo zakonito plačilno sredstvo); poziva ECB, naj pripravi časovni načrt za opustitev uporabe bankovcev za 500 EUR;

1.4. Kvantitativna ocena

15. poudarja, da davčne goljufije, davčna utaja in agresivno davčno načrtovanje povzročajo izgubo sredstev za nacionalne proračune in proračun Evropske unije ( 32 ) ; potrjuje, da kvantitativna opredelitev teh izgub ni enostavna; vendar ugotavlja, da bi strožje zahteve po preglednosti zagotovile boljše podatke in tudi prispevale k zmanjšanju nepreglednosti;

16. ugotavlja, da je več ocen poskušalo količinsko opredeliti obseg izgub zaradi davčnih goljufij, davčne utaje in agresivnega davčnega načrtovanja; opozarja, da zaradi narave ali pomanjkanja podatkov nobena od teh ocen ne zagotavlja dovolj velike slike; ugotavlja, da se nekatere nedavne ocene dopolnjujejo na podlagi različnih, a dopolnilnih metodologij;

17. ugotavlja, da je medtem ko Komisija ocenjuje davčno vrzel na področju DDV za EU, do sedaj samo petnajst držav članic pripravilo svoje ocene nacionalne davčne vrzeli; poziva vse države članice naj pod vodstvom Komisije pripravijo celostno oceno davčne vrzeli, ki ne bo omejena na DDV in bo vključevala oceno stroškov za vse davčne spodbude;

18. ponovno izraža obžalovanje, „da ni zanesljivih in nepristranskih statističnih podatkov o obsegu izogibanja davkom in davčne utaje, ter poudarja, da je pomembno razviti ustrezne in pregledne metode za izmerjenje obsega teh pojavov ter njihovega učinka na javne finance, gospodarske dejavnosti in javne naložbe držav“ ( 33 ) ; opozarja pomen politične in finančne neodvisnosti statističnih uradov za zagotovitev zanesljivosti statističnih podatkov; poziva, naj se pri Eurostatu zaprosi za tehnično pomoč pri zbiranju celovitih in točnih statističnih podatkov, da se ti zagotovijo v primerljivem digitalnem formatu, ki ga bo enostavno usklajevati;

19. opozarja zlasti na empirično oceno obsega letne izgube prihodkov zaradi agresivnega načrtovanja davka od dobička pravnih oseb v EU, ki je bila pripravljena leta 2015; ugotavlja, da se ocena giblje med 50–70 milijardami EUR (znesek, izgubljen le zaradi preusmerjanja dobička, ki je leta 2013 znašal najmanj 17 % prihodka od davka od dohodkov pravnih oseb in 0,4 % BDP) in 160–190 milijardami EUR (skupaj s posameznimi davčnimi ureditvami velikih multinacionalnih podjetij ter neučinkovitim pobiranjem);

20. poziva Svet in države članice, naj dajo prednost projektom, katerih cilj je izmeriti obseg izogibanja davkom za boljše obravnavanje sedanje davčne vrzeli, zlasti s podporo programa Fiscalis; poudarja, da je Evropski parlament potrdil ( 34 ) povečanje sredstev za program Fiscalis; poziva države članice, naj ocenijo svojo davčno vrzel in letno objavljajo rezultate, Komisija naj pa usklajuje njihovo delo;

21. ugotavlja, da po oceni iz delovnega dokumenta MDS ( 35 ) svetovne izgube zaradi erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička, povezane z davčnimi oazami, znašajo okoli 600 milijard USD na leto; ugotavlja, da približne dolgoročne ocene MDS znašajo 400 milijard USD za države OECD (1 % njihovega BDP) in 200 milijard USD za države v razvoju (1,3 % njihovega BDP);

22. pozdravlja nedavne ocene neopažene ekonomije, pogosto imenovane siva ekonomija, v raziskavi o davčnih politikah v Evropski uniji iz leta 2017 ( 36 ) , ki zagotavlja obsežnejše informacije o davčni utaji; poudarja, da vrednost neopažene ekonomije meri gospodarske dejavnosti, ki morda niso zajete v osnovnih virih podatkov, uporabljenih za pripravo nacionalnih računov;

23. poudarja, da je na svetovni ravni vsako leto skoraj 40 % dobička multinacionalnih podjetij preusmerjenih v davčne oaze, pri čemer se je izkazalo, da so največje izgube zaradi preusmerjanja dobička utrpele nekatere države Evropske unije, saj 35 % preusmerjenega dobička prihaja iz držav EU, takoj za njimi pa so države v razvoju (30 %) ( 37 ) ; poudarja, da se približno 80 % dobička, preusmerjenega iz EU, preusmeri v nekaj drugih držav članic EU ali prek njih; opozarja, da lahko multinacionalna podjetja plačajo do 30 % manj davkov kot domača konkurenčna podjetja in da agresivno davčno načrtovanje izkrivlja konkurenco za domača podjetja, zlasti mala in srednja;

24. ugotavlja, da po najnovejših ocenah davčna utaja v EU predstavlja približno 825 milijard EUR letno ( 38 )

25. ugotavlja, da multinacionalna podjetja, ki jih je predstavil odbor TAX3, pripravljajo lastne ocene dejanskih davčnih stopenj ( 39 ) ; poudarja, da nekateri strokovnjaki dvomijo v te ocene;

26. poziva k zbiranju statističnih podatkov o velikih poslih v prostih pristaniščih, carinskih skladiščih in posebnih ekonomskih conah, pa tudi o razkritjih posrednikov in žvižgačev;

1.5. Davčne goljufije, davčna utaja, izogibanje davkom in agresivno davčno načrtovanje

27. opozarja, da boj proti davčni utaji in davčnim goljufijam obravnava nezakonita dejanja, boj proti izogibanju davkom pa primere, v katerih se izkoriščajo vrzeli v pravu ali ki so sicer v mejah zakona – razen če davčni in nazadnje sodni organi menijo, da so nezakoniti –, vendar so v nasprotju z njegovim duhom. zato poziva k poenostavitvi davčnega okvira;

28. opozarja, da se bo z izboljšanjem pobiranja davkov v državah EU verjetno zmanjšalo število kaznivih dejanj v zvezi z davčno utajo in pranjem denarja, ki ji sledi;

29. opozarja, da agresivno davčno načrtovanje pomeni oblikovanje davčnega načrta, katerega cilj je zmanjšati davčne obveznosti z izkoriščanjem tehničnih podrobnosti davčnega sistema ali z izbiranjem med dvema ali več davčnimi sistemi, kar je v nasprotju z duhom zakona;

30. pozdravlja odgovor Komisije na pozive iz resolucij odborov TAXE, TAX2 in PANA po boljšem prepoznavanju agresivnega davčnega načrtovanja in škodljivih davčnih praks;

31. poziva Komisijo in Svet, naj predlagata in sprejmeta celovito in natančno opredelitev kazalnikov agresivnega davčnega načrtovanja na podlagi prepoznavnih značilnosti, opredeljenih v peti reviziji direktive o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja (DAC 6) ( 40 ) , ter ustreznih študij in priporočil Komisije ( 41 ) ; poudarja, da ti jasni kazalniki lahko, če je to potrebno, temeljijo na standardih, določenih na mednarodni ravni; poziva države članice, naj te kazalnike uporabljajo kot podlago za razveljavitev vseh škodljivih davčnih praks, ki izhajajo iz obstoječih davčnih vrzeli; poziva Komisijo in Svet, naj redno posodabljata te kazalnike, če se pojavijo nove ureditve ali prakse na področju agresivnega davčnega načrtovanja;

32. poudarja podobnost med družbami davčnimi zavezankami in premožnimi posamezniki pri uporabi poslovnih in podobnih struktur, kot so skrbniški skladi in offshore lokacije za namen agresivnega davčnega načrtovanja; opozarja na vlogo posrednikov ( 42 ) pri vzpostavitvi takšnih shem; v zvezi s tem opozarja, da večina premožnih posameznikov dohodke prejme v obliki kapitalskih dobičkov in ne plač;

33. pozdravlja oceno Komisije in vključitev kazalnikov agresivnega davčnega načrtovanja v njena poročila o državah v okviru evropskega semestra 2018; poziva k rednemu ocenjevanju, da se na notranjem trgu EU zagotovijo enaki konkurenčni pogoji in večja dolgoročna stabilnost javnih prihodkov; poziva Komisijo, naj po potrebi zagotovi jasne nadaljnje ukrepe za odpravo agresivnega davčnega načrtovanja v obliki uradnih priporočil;

34. ponovno poziva družbe davčne zavezanke, naj v celoti izpolnjujejo svoje davčne obveznosti in ne izvajajo agresivnega davčnega načrtovanja, ki povzroča erozijo davčne osnove in preusmerjanje dobička, ter naj razmislijo o strategiji za pravično obdavčitev in se vzdržijo škodljivih praks kot pomembni del družbene odgovornosti podjetij ter upoštevajo načela Združenih narodov o podjetništvu in človekovih pravicah ter smernice OECD za multinacionalne družbe, da bodo davkoplačevalci zaupali v davčne okvire;

35. poziva države članice, ki sodelujejo v postopku okrepljenega sodelovanja, naj čim prej dosežejo dogovor o sprejetju davka na finančne transakcije, pri tem pa potrdijo, da bi bila svetovna rešitev najustreznejša;

2. Obdavčitev dohodkov pravnih oseb

36. opozarja, da so se možnosti izbire poslovne lokacije ali lokacije prebivališča na podlagi regulativnega okvira povečale z globalizacijo in digitalizacijo;

37. opozarja, da je treba davke plačevati v jurisdikcijah dejanske bistvene in stvarne gospodarske dejavnosti in ustvarjanja vrednosti, v primeru posrednega obdavčenja pa v jurisdikcijah potrošnje; poudarja, da je to mogoče doseči s sprejetjem skupne konsolidirane osnove za davek od dohodkov pravnih oseb (CCCTB) v EU z ustrezno in pravično porazdelitvijo, ki bo med drugim vključevala vsa opredmetena sredstva;

38. ugotavlja, da je EU v okviru direktive o preprečevanju izogibanja davkov (ATAD I) sprejela izstopni davek, ki državam članicam omogoča, da obdavčijo ekonomsko vrednost morebitnega kapitalskega dobička, ustvarjenega na njihovem ozemlju, tudi če ta dobiček v času izstopa še ni bil realiziran; meni, da bi bilo treba okrepiti načelo obdavčitve dobička, ustvarjenega v državah članicah pred njihovim izstopom iz Unije, na primer prek usklajenih davčnih odtegljajev od obresti in licenčnin, da se odpravijo obstoječe vrzeli in prepreči, da bi dobiček neobdavčen zapustil EU; poziva Svet, naj nadaljuje pogajanja o predlogu direktive o obrestih in licenčninah ( 43 ) ; ugotavlja, da se z davčnimi sporazumi stopnja davčnega odtegljaja pogosto zniža, da bi se izognili dvojnemu obdavčevanju ( 44 )

39. ponovno potrjuje, da se mora prilagoditev mednarodnih davčnih pravil odzvati na izogibanje davkom, ki izhaja iz možnega izkoriščanja vzajemnega delovanja nacionalnih davčnih določb in mrež davčnih sporazumov, njegova posledica pa sta erozija davčne osnove in dvojna neobdavčitev, obenem pa je treba zagotoviti, da ne pride do dvojne obdavčitve;

2.1. Akcijski načrt za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička ter njegovo izvajanje v EU: direktiva proti izogibanju davkom (ATAD)

40. priznava, da je bil namen projekta OECD/G20 za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička na usklajen način odpraviti vzroke in razmere, zaradi katerih nastajajo prakse erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička, z izboljšanjem skladnosti čezmejnih davčnih pravil, poostritvijo vsebinskih zahtev ter povečanjem preglednosti in varnosti; vendar izjavlja, da se stopnja pripravljenosti za sodelovanje pri akcijskem načrtu OECD za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička ter zavezanost k temu med državami in posameznimi zadevnimi ukrepi razlikuje;

41. je seznanjen z izvajanjem in spremljanjem akcijskega načrta OECD/G20 za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička v 15 točkah, ki je namenjen usklajeni odpravi vzrokov in okoliščin, ki povzročajo prakse erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička, ter s tem, da prek vključujočega okvira potekajo nadaljnje razprave v širšem kontekstu od prvotnih držav udeleženk; zato poziva države članice, naj podpirajo reformo mandata in delovanja vključujočega okvira, da bi zagotovili vključitev preostalih davčnih vrzeli in nerešenih davčnih vprašanj v sedanji mednarodni okvir; pozdravlja pobudo o vključujočem okviru, namenjeno razpravam in iskanju globalnega soglasja o boljši razdelitvi pravic do obdavčenja med državami;

42. ugotavlja, da ukrepi zahtevajo izvajanje; je seznanjen s političnim sporočilom ( 45 ) vključujočega okvira za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmeritve dobička, katerega namen je oblikovati možne rešitve za opredeljene izzive v zvezi z obdavčitvijo digitalnega gospodarstva;

43. poudarja, da so nekatere države pred kratkim sprejele enostranske protiukrepe proti škodljivim davčnim praksam (kot so davek na preusmerjen dobiček v Združenem kraljestvu in določbe o globalnih neopredmetenih prihodkih z nizko davčno stopnjo v okviru davčne reforme v ZDA), da bi zagotovile ustrezno obdavčenje tujih dohodkov multinacionalnih podjetij po minimalni dejanski davčni stopnji v državi sedeža nadrejene družbe; poziva EU, naj oceni te ukrepe; ugotavlja, da EU v nasprotju s temi enostranskimi ukrepi na splošno spodbuja večstranske in sporazumne rešitve za pravično dodeljevanje pravic do obdavčitve; poudarja, da EU na primer daje prednost svetovni rešitvi za obdavčitev digitalnega sektorja, vendar kljub temu predlaga davek EU na digitalne storitve, saj svetovne razprave napredujejo počasi;

44. želi spomniti, da sveženj EU proti izogibanju davkom iz leta 2016 dopolnjuje veljavne določbe, da bi se 15 ukrepov za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička izvajalo usklajeno po vsem enotnem trgu EU;

45. pozdravlja dejstvo, da je EU sprejela direktivi proti izogibanju davkom ATAD I in ATAD II; ugotavlja, da ti direktivi zagotavljata pravičnejšo obdavčitev z vzpostavitvijo minimalne ravni zaščite proti izogibanju davkom od dohodkov pravnih oseb po vsej EU ter pravičnejše in stabilnejše okolje za podjetja z vidika povpraševanja in ponudbe; pozdravlja določbe o hibridnih neskladnostih za preprečevanje dvojne neobdavčitve, da bi se odpravila obstoječa neskladja in preprečil nastanek novih neskladij med državami članicami in tretjimi državami;

46. pozdravlja določbe o tuji odvisni družbi, vključene v ATAD I, da se zagotovi učinkovito obdavčenje dobička, ki ga ustvarijo povezana podjetja in ki se hrani v državah z nizkimi davki ali brez davkov; priznava, da preprečujejo, da bi odsotnost ali raznolikost nacionalnih pravil o tuji odvisni družbi znotraj Unije izkrivljali delovanje notranjega trga, ki bi preseglo razmere povsem umetne ureditve, kot je že večkrat pozval Parlament; obžaluje, da ATAD I vključuje dva pristopa k izvajanju pravil o tuji odvisni družbi, ter poziva države članice, naj izvajajo le enostavnejša in najučinkovitejša pravila o tuji odvisni družbi, opredeljena v členu 7(2)(a) ATAD I;

47. pozdravlja splošno pravilo o preprečevanju zlorab za namene izračuna obveznosti za davek od dohodkov pravnih oseb iz ATAD I, ki državam članicam omogoča, da ne upoštevajo shem, ki so ob upoštevanju vseh pomembnih dejstev in okoliščin nepristne in namenjene izključno pridobitvi davčne ugodnosti; ponovno poziva k sprejetju splošnega in skupnega ter strogega pravila o preprečevanju zlorab v okviru obstoječe zakonodaje, zlasti direktive o matičnih in odvisnih družbah, direktive o združitvi ter direktive o obrestih in licenčninah;

48. ponovno poziva k jasni opredelitvi stalne poslovne enote in pomembne gospodarske prisotnosti, tako da se podjetja ne bodo mogla umetno izmikati davčni zavezanosti v državi članici, kjer so ekonomsko dejavna;

49. poziva k zaključku dela na področju razvoja dobre prakse in spremljanja izvajanja držav članic s strani Komisije v okviru Skupnega foruma EU za transferne cene;

50. opozarja, da je zaskrbljen zaradi uporabe transfernih cen pri agresivnem davčnem načrtovanju ter da je posledično treba za obravnavanje vprašanja ustrezno ukrepati in izboljšati okvir za določanje transfernih cen; poudarja, da morajo odražati gospodarsko realnost, državam članicam in podjetjem, ki poslujejo v Uniji, zagotavljati varnost, jasnost in pravičnost ter zmanjšati tveganje zlorabe pravil za namene preusmerjanja dobička ob upoštevanju smernic OECD za določanje transfernih cen iz leta 2010 ( 46 ) ; Vendar ugotavlja, da, kot so poudarili strokovnjaki in objave, uporaba koncepta neodvisnega subjekta ali načela običajnih tržnih pogojev predstavlja enega glavnih dejavnikov, ki omogočajo škodljive davčne prakse ( 47 )

51. poudarja, da so ukrepi EU za obravnavanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička ter agresivnega davčnega načrtovanja davčne organe opremili s posodobljeno zbirko orodij za zagotavljanje pravičnega pobiranja davkov; poudarja, da bi morali davčni organi učinkovito uporabljati orodja, ne da bi pri tem ustvarili dodatno breme za odgovorne davkoplačevalce, zlasti mala in srednja podjetja;

52. priznava, da so zaradi novega pretoka informacij do davčnih organov po sprejetju direktiv ATAD I in DAC4 potrebna ustrezna sredstva za čim bolj učinkovito uporabo teh informacij in zmanjšanje sedanje davčne vrzeli; poziva vse države članice, naj zagotovijo, da bodo orodja, ki jih uporabljajo organi, zadostna in ustrezna za uporabo teh informacij ter za kombiniranje in navzkrižno preverjanje informacij iz različnih virov in podatkovnih nizov;

2.2. Krepitev ukrepov EU za boj proti agresivnemu davčnemu načrtovanju ter dopolnitev akcijskega načrta za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička

2.2.1. Pregled davčnih sistemov in splošnega okolja za obdavčitev v državah članicah – agresivno davčno načrtovanje v EU (evropski semester)

53. pozdravlja dejstvo, da so davčni sistemi in splošno okolje za obdavčitev v državah članicah postali del evropskega semestra v skladu s pozivom Parlamenta v zvezi s tem ( 48 ) ; pozdravlja študije in podatke, ki jih je zbrala Komisija ( 49 ) , na podlagi katerih je mogoče bolje obravnavati situacije, ki zagotavljajo kazalnike agresivnega davčnega načrtovanja ter jasno kažejo na izpostavljenost davčnemu načrtovanju in državam članicam zagotavljajo bogato podatkovno bazo o tem pojavu; poudarja, da države članice v duhu lojalnega sodelovanja ne smejo spodbujati oblikovanja shem agresivnega davčnega načrtovanja, ki niso združljive s pravnim okvirom EU in duhom Pogodb EU;

54. poziva, naj se ti novi davčni kazalniki za evropski semester obravnavajo enako kot kazalniki za nadzor nad izdatki; poudarja, da je koristno, da se za evropski semester zagotovi ta davčna razsežnost, ki bo omogočila odpravo določenih škodljivih davčnih praks, ki doslej niso bile odpravljene z direktivo ATAD in drugimi veljavnimi evropskimi predpisi;

55. pozdravlja dejstvo, da so v DAC6 opredeljene prepoznavne značilnosti čezmejnih aranžmajev, o katerih se poroča, o katerih morajo posredniki obvestiti davčne organe, da jih lahko ti ocenijo; pozdravlja dejstvo, da je mogoče te značilnosti agresivnega davčnega načrtovanja posodobiti, če se pojavijo nove ureditve ali prakse; poudarja, da rok za začetek izvajanja te direktive še ni potekel ter da bo treba spremljati določbe, da se zagotovi njihova učinkovitost;

56. poziva Skupino za kodeks ravnanja, naj vsako leto Svetu in Parlamentu poroča o glavnih ureditvah v državah članicah, da lahko nosilci odločanja sledijo novim davčnim shemam, ki se pripravljajo, ter sprejmejo morebitne potrebne protiukrepe;

57. poziva institucije EU in države članice, naj zagotovijo, da pogodbe o izvedbi javnih naročil dobaviteljem ne omogočajo izogibanja davkom. poudarja, da bi države članice morale spremljati in zagotavljati, da podjetja ali drugi pravni subjekti, vključeni v razpise in pogodbe o izvedbi naročil, ne sodelujejo pri davčnih goljufijah, davčni utaji in agresivnem davčnem načrtovanju; poziva Komisijo, naj pojasni veljavno prakso javnih naročil v skladu z direktivo EU o javnem naročanju in po potrebi predlaga posodobitev direktive, da ne bi prepovedovala uporabe davčnih vidikov kot meril za izključitev ali celo kot meril za izbor v javnem naročanju;

58. poziva Komisijo, naj objavi predlog, v skladu s katerim bi morale države članice zagotoviti, da gospodarski subjekti, ki sodelujejo v postopkih javnega naročanja, izpolnjujejo zahtevo glede minimalne ravni preglednosti v zvezi z davki, zlasti z javnim poročanjem po državah in preglednimi lastniškimi strukturami;

59. poziva Komisijo, naj čim prej izda predlog za razveljavitev posebnih ureditev za obdavčitev intelektualne lastnine, države članice pa, naj dajo prednost neškodljivi in po potrebi neposredni podpori raziskavam in razvoju na svojem ozemlju; poudarja, da je treba davčne olajšave za podjetja skrbno načrtovati in izvajati le, če imajo pozitiven učinek za delovna mesta in rast in ne pomenijo tveganja za ustvarjanje novih vrzeli v davčnem sistemu;

60. ponovno poziva, naj se zagotovi, da se posebne ureditve za obdavčitev intelektualne lastnine zares povežejo z gospodarsko dejavnostjo, kot je preverjanje odhodkov, in da ne izkrivljajo konkurence; je seznanjen z vse večjo vlogo neopredmetenih sredstev v vrednostnih verigah multinacionalnih podjetij; je seznanjen z izboljšano opredelitvijo stroškov raziskav in razvoja v predlogu o skupni osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb; podpira stališče Parlamenta glede davčnega dobropisa za dejanske stroške raziskav in razvoja namesto odbitka za raziskave in razvoj;

2.2.2. Boljše sodelovanje na področju obdavčevanja, vključno s skupno konsolidirano osnovo za davek od dohodkov pravnih oseb

61. poudarja, da bi se politika obdavčevanja v Evropski uniji morala osredotočati tako na boj proti izogibanju davkom in agresivnemu davčnemu načrtovanju kot na spodbujanje čezmejnih gospodarskih dejavnosti s sodelovanjem med davčnimi organi in oblikovanjem pametne davčne politike;

62. poudarja, da obstajajo številne ovire v zvezi z davki, ki zavirajo čezmejno gospodarsko dejavnost; v zvezi s tem je seznanjen s svojo resolucijo z dne 25. oktobra 2012 o dvajsetih glavnih pomislekih evropskih državljanov in podjetij v zvezi z delovanjem enotnega trga ( 50 ) , poziva Komisijo, naj sprejme akcijski načrt, ki bo prednostno obravnaval te ovire;

63. pozdravlja ponovno vzpostavitev projekta skupne konsolidirane osnove za davek od dohodkov pravnih oseb s sprejetjem medsebojno povezanih predlogov o skupni osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb in skupni konsolidirani osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb s strani Komisije; poudarja, da bo skupna konsolidirana osnova za davek od dohodkov pravnih oseb, ko se bo v celoti izvajala, odpravila vrzeli med nacionalnimi davčnimi sistemi, predvsem pri transfernih cenah;

64. poziva Svet, naj hitro sprejme in začne istočasno izvajati oba predloga, pri tem pa naj upošteva mnenje Parlamenta, ki že vključuje koncept virtualne stalne poslovne enote in dodelitve s formulo, s čimer bi se odpravile preostale vrzeli, ki omogočajo izogibanje davkom, in zagotovili enaki konkurenčni pogoji glede na digitalizacijo; obžaluje, da nekatere države članice še vedno niso našle rešitve, in poziva države članice, naj premostijo različna stališča;

65. opozarja, da bi morala biti uporaba skupne (konsolidirane) osnove za davek od dohodkov pravnih oseb povezana z izvajanjem skupnih računovodskih pravil in z ustreznim usklajevanjem upravnih praks;

66. opozarja, da bi bilo treba za odpravo prakse preusmerjanja dobička in uvedbo načela, da se davek plača, kjer se ustvari dobiček, skupno osnovo za davek od dohodkov pravnih oseb in skupno konsolidirano osnovo za davek od dohodkov pravnih oseb uvesti hkrati v vseh državah članicah; poziva Komisijo, naj pripravi nov predlog na podlagi člena 116 PDEU, v skladu s katerim Evropski parlament in Svet po rednem zakonodajnem postopku izdata potrebno zakonodajo, če Svet ne bo dosegel dogovora o predlogu o vzpostavitvi skupne konsolidirane osnove za davek od dohodkov pravnih oseb;

2.2.3. Digitalna obdavčitev dohodkov pravnih oseb

67. ugotavlja, da je pojav digitalizacije na trgu ustvaril nove okoliščine, v katerih lahko digitalna in digitalizirana podjetja izkoriščajo lokalne trge, ne da bi bile na njih fizično prisotne in obdavčene, kar ustvarja neenake konkurenčne pogoje ter postavlja tradicionalna podjetja v slabši položaj; ugotavlja, da se za digitalne poslovne modele v EU plačuje nižja dejanska povprečna davčna stopnja kot za tradicionalne poslovne modele ( 51 )

68. v zvezi s tem poudarja postopen premik z oprijemljive proizvodnje k neopredmetenim sredstvom v vrednostnih verigah multinacionalnih podjetij, kot kažejo relativne stopnje rasti licenčnin in prejemkov v zvezi s pristojbinami za izdajo dovoljenj v zadnjih petih letih (skoraj 5 % na leto) v primerjavi s trgovino z blagom in tujimi neposrednimi naložbami (manj kot 1 % na leto) ( 52 ) ; obžaluje dejstvo, da digitalna podjetja v nekaterih državah članicah skorajda ne plačujejo davkov kljub pomembni digitalni prisotnosti in velikim prihodkom v teh državah članicah;

69. meni, da bi morala EU omogočiti privlačno poslovno okolje, da bi dosegla gladko delujoč enotni digitalni trg, hkrati pa zagotoviti pravično obdavčenje digitalnega gospodarstva; opozarja, da bi morala lokacija ustvarjanja vrednosti pri digitalizaciji celotnega gospodarstva upoštevati prispevek uporabnikov in zbrane informacije o vedenju potrošnikov na spletu;

70. poudarja, da bodo brez skupnega pristopa Unije k obravnavanju obdavčitve digitalnega gospodarstva države članice sprejele – in so že sprejele – enostranske rešitve, ki bodo ustvarile regulativno arbitražo in razdrobljenost enotnega trga ter bi lahko postale breme za podjetja, ki poslujejo čezmejno, in za davčne organe;

71. je seznanjen z vodilno vlogo Komisije in nekaterih držav članic v svetovni razpravi o obdavčitvi digitalnega gospodarstva; spodbuja države članice, naj nadaljujejo proaktivno delo na ravni OECD in OZN, zlasti s procesom, uvedenem s političnim sporočilom v okviru vključujočega okvira za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička ( 53 ) ; vendar opozarja, da EU ne bi smela čakati na svetovno rešitev, temveč mora nemudoma ukrepati;

72. pozdravlja sveženj ukrepov za digitalno obdavčenje, ki ga je Komisija sprejela 21. marca 2018, vendar obžaluje, da so Danska, Finska, Irska in Švedska na seji Sveta ECOFIN 12. marca 2019 ( 54 ) ostale zadržane glede svežnja davka na digitalne storitve ali mu korenito nasprotovale;

73. poudarja, da je dogovor o tem, kaj je stalna digitalna poslovna enota, ki je edini dogovor, dosežen doslej, korak v pravo smer, vendar ne rešuje vprašanja določitve davčne osnove;

74. poziva države članice, ki so pripravljene razmisliti o uvedbi digitalnega davka, naj to storijo v okviru okrepljenega sodelovanja, da bi preprečili nadaljnje drobljenje enotnega trga, ki že poteka v posameznih državah članicah, v katerih razmišljajo o uvedbi nacionalnih rešitev;

75. priznava, da je predlagana „začasna rešitev“ nepopolna; meni, da bo pripomogla k iskanju boljše rešitve na svetovni ravni in deloma zagotovila enake konkurenčne pogoje na lokalnih trgih; poziva države članice EU, naj čim prej razpravljajo o dolgoročni rešitvi glede obdavčenja digitalnega gospodarstva (v zvezi s pomembno digitalno prisotnostjo), jo sprejmejo in začnejo izvajati, da bo EU še naprej določala smer razvoja na svetovni ravni; poudarja, da bi bilo treba dolgoročno rešitev, ki jo predlaga Komisija, uporabiti kot podlago za nadaljnje delo na mednarodni ravni;

76. ugotavlja, da državljani EU močno zahtevajo davek na digitalne storitve; opozarja, da je iz raziskav razvidno, da 80 % državljanov iz Nemčije, Francije, Avstrije, Nizozemske, Švedske in Danske podpira davek na digitalne storitve in meni, da bi EU morala imeti vodilno vlogo pri mednarodnih prizadevanjih; poleg tega poudarja, da se večina državljanov, ki so sodelovali v raziskavi, zavzema za široko področje uporabe davka na digitalne storitve ( 55 )

77. poziva države članice, naj zagotovijo, da davek na digitalne storitve ostane začasen ukrep, in sicer z vključitvijo samoderogacijske klavzule v predlog direktive Sveta z dne 21. marca 2018 o skupnem sistemu davka na digitalne storitve za prihodke od opravljanja nekaterih digitalnih storitev ( 56 ) (COM(2018)0148) in s pospešitvijo razprave o pomembni digitalni prisotnosti;

2.2.4. Učinkovito obdavčevanje

78. je seznanjen, da so se na ravni EU nominalne stopnje davka od dohodkov pravnih oseb znižale s povprečnih 32 % leta 2000 na 21,9 % leta 2018 ( 57 ) , kar predstavlja 32-odstotno zmanjšanje; je zaskrbljen zaradi posledic te konkurence na vzdržnost davčnih sistemov in morebitnih učinkov prelivanja na druge države; ugotavlja, da se prvi projekt preprečevanja erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička pod vodstvom G20/OECD ni dotaknil tega pojava; pozdravlja napoved v okviru vključujočega okvira za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička, da se do leta 2020 „brez poseganja“ razišče pravice do obdavčitve, ki bi okrepile zmožnost jurisdikcij za obdavčitev dobičkov, v primeru, da druga jurisdikcija s pravico do obdavčitve uveljavlja nizko dejansko davčno stopnjo na ta dobiček ( 58 ) , kar pomeni minimalno efektivno obdavčitev; ugotavlja, da, kot je bilo povedano v okviru vključujočega okvira za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička, trenutna prizadevanja pod vodstvom OECD ne spreminjajo dejstva, da države ali jurisdikcije še vedno same prosto določajo svoje davčne stopnje ali odločajo, da sploh nimajo sistema obdavčitve dohodkov pravnih oseb ( 59 )

79. pozdravlja nov globalni standard OECD o dejavniku pomenljivih dejavnosti za davčne jurisdikcije z nominalno davčno stopnjo ali brez nje ( 60 ) , ki v veliki meri temelji na delu EU v zvezi s postopkom uvrščanja na seznam EU (pravično merilo 2.2. na seznamu EU);

80. ugotavlja, da so razlike med dejanskimi davčnimi stopnjami družb, ki pogosto temeljijo na napovedih za davke ( 61 ) , in dejanskimi davki, ki jih plačujejo velika multinacionalna podjetja; je seznanjen, da tradicionalni sektorji povprečno plačujejo dejansko stopnjo davka od dohodkov pravnih oseb v višini 23 %, digitalni sektor pa približno 9,5 % ( 62 )

81. je seznanjen z različnimi metodologijami za ocenjevanje dejanskih davčnih stopenj, ki ne omogočajo zanesljive primerjave dejanskih davčnih stopenj v EU in po svetu; ugotavlja, da se nekatere ocene dejanskih davčnih stopenj v EU razlikujejo od 2,2 % do 30 % ( 63 ) ; poziva Komisijo, naj oblikuje lastno metodologijo in redno objavlja dejanske davčne stopnje v državah članicah;

82. poziva Komisijo, naj oceni pojav znižanja nominalnih davčnih stopenj in njihovega učinka na dejanske davčne stopnje v EU ter naj predlaga pravna sredstva, tako znotraj EU kot v odnosu do tretjih držav, kot je ustrezno, vključno s strogimi pravili o preprečevanju zlorab, obrambnimi ukrepi, kot so strožja pravila o nadzorovanih tujih družbah, in priporočili za spremembo davčnih sporazumov;

83. meni, da bi moralo globalno usklajevanje davčne osnove na podlagi projekta OECD za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička spremljati boljše usklajevanje davčnih stopenj, da bi dosegli večjo učinkovitost;

84. poziva države članice, naj posodobijo mandat Skupine za kodeks ravnanja, da se preuči koncept minimalne efektivne obdavčitve dobičkov podjetij, da bi spremljali delo OECD na področju davčnih izzivov digitalizacije gospodarstva;

85. je seznanjen z izjavo francoskega finančnega ministra na seji odbora TAX3 dne 23. oktobra 2018 o tem, da je treba razpravljati o konceptu minimalne obdavčitve; pozdravlja pripravljenost Francije, da razpravo o minimalni obdavčitvi kot eno od prednostnih nalog vključi v svoje predsedovanje skupini G7 leta 2019, kot je bilo ponovno poudarjeno na seji ECOFIN 12. marca 2019;

2.3. Upravno sodelovanje na področju neposrednih davkov

86. poudarja, da je bila direktiva o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja (DAC) od junija 2014 štirikrat spremenjena;

87. poziva Komisijo, naj oceni in predstavi predloge za odpravo vrzeli v DAC2, zlasti tako, da v področje uporabe direktive vključi materialno premoženje in kriptovalute, določi sankcije za neizpolnjevanje obveznosti ali napačno poročanje finančnih institucij ter z vključitvijo več vrst finančnih institucij in vrst računov, o katerih se trenutno ne poroča, kot so pokojninski skladi;

88. ponovno poziva k razširitvi področja uporabe v zvezi z izmenjavo davčnih stališč in dostopa Komisije ter večji usklajenosti praks različnih nacionalnih davčnih organov na področju izdajanja davčnih stališč;

89. poziva Komisijo, naj v zvezi s tem hitro objavi prvo oceno DAC3, pri čemer naj obravnava zlasti število izmenjav stališč in primerov, ko so nacionalne davčne uprave dostopale do informacij drugih držav članic; poziva, naj se v oceni obravnava tudi učinek razkritja ključnih informacij v zvezi z davčnimi stališči (število stališč, imena upravičencev, dejanska davčna stopnja, ki izhaja iz posameznega stališča); poziva države članice, naj objavijo nacionalna davčna stališča;

90. obžaluje dejstvo, da komisar, pristojen za obdavčevanje, ne priznava potrebe, da bi razširili obstoječi sistem za izmenjavo informacij med nacionalnimi davčnimi organi;

91. poleg tega ponovno poziva, naj se zagotovi sočasen davčni nadzor nad osebami s skupnimi ali dopolnilnimi interesi (vključno z nadrejenimi in podrejenimi družbami) ter naj se z obveznostjo odgovarjanja na skupinske zahteve v zvezi z davčnimi vprašanji okrepi davčno sodelovanje med državami članicami; opozarja, da pravica do molka v razmerju do davčnih organov ne velja pri preprosti upravni preiskavi in da je sodelovanje obvezno ( 64 )

92. meni, da bi morali biti usklajeni inšpekcijski pregledi na kraju samem del evropskega okvira sodelovanja med davčnimi upravami;

93. poudarja, da izmenjava in obdelava informacij ter izmenjava najboljše prakse med davčnimi organi prispevajo k učinkovitejšemu pobiranju davkov; poziva države članice, naj dajo prednost izmenjavi najboljše prakse med davčnimi organi, zlasti v zvezi z digitalizacijo davčnih uprav;

94. poziva Komisijo in države članice, naj uskladijo postopke za digitalni sistem vložitve davčne napovedi, da bi spodbudile čezmejne dejavnosti in zmanjšale upravna bremena;

95. poziva Komisijo, naj hitro oceni izvajanje DAC4 in za vsako državo posebej ugotovi, ali imajo nacionalne davčne uprave dejanski dostop do informacij druge države članice; od Komisije zahteva, naj za vsako državo posebej ugotovi, v kakšnem obsegu je DAC4 skladna z ukrepom 13 akcijskega načrta G20 za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička o izmenjavi informacij;

96. pozdravlja avtomatično izmenjavo informacij o finančnih računih na podlagi globalnega standarda, ki ga je oblikoval OECD, z Andoro, Lihtenštajnom, Monakom, San Marinom in Švico; poziva Komisijo in države članice, naj nadgradijo določbe Pogodbe, da bodo skladne s spremenjeno direktivo o upravnem sodelovanju na področju obdavčevanja (DAC);

97. poleg tega poudarja prispevek, zagotovljen na podlagi programa Fiscalis 2020, katerega cilj je izboljšati sodelovanje med sodelujočimi državami, njihovimi davčnimi organi in njihovimi uradniki; poudarja dodano vrednost skupnih ukrepov na tem področju ter vlogo morebitnih programov pri razvoju in upravljanju pomembnih vseevropskih informacijskih sistemov;

98. Cum Ex poziva, naj vsi nacionalni davčni organi držav članic določijo enotne kontaktne točke v skladu s sistemom enotnih kontaktnih točk skupne mednarodne projektne skupine za izmenjavo obveščevalnih podatkov in sodelovanje v okviru OECD opozarja države članice na vse njihove obveznosti iz Pogodbe ( 65 ) , zlasti da lojalno, odkrito in hitro sodelujejo; zato v zvezi s čezmejnimi primeri in zlasti tako imenovano aferopoziva, naj vsi nacionalni davčni organi držav članic določijo enotne kontaktne točke v skladu s sistemom enotnih kontaktnih točk skupne mednarodne projektne skupine za izmenjavo obveščevalnih podatkov in sodelovanje v okviru OECD ( 66 ) , da bi olajšali in poglobili sodelovanje na področju boja proti davčnim goljufijam, davčni utaji in agresivnemu davčnemu načrtovanju; poziva Komisijo, naj olajša in uskladi sodelovanje med enotnimi kontaktnimi točkami držav članic;

99. priporoča, da morajo organi držav članic, ki jih organi drugih držav članic obvestijo o morebitnih kršitvah prava, izdati uradno obvestilo o prejemu in se po potrebi pravočasno konkretno odzvati na ukrepe, sprejete v zvezi z navedenim obvestilom;

2.4. Trgovalna praksa Cum Ex (dividendna arbitraža) in izpiranje obveznic

100. je seznanjen, da so transakcije Cum Ex globalni problem in da so poznane že od 90. let prejšnjega stoletja, tudi v Evropi, vendar se proti njim še ni usklajeno ukrepalo; obžaluje davčne goljufije, razkrite v tako imenovani aferi Cum Ex , ki je privedla do javne objave izgub davčnih prihodkov držav članic, ki so po ocenah nekaterih medijev znašale kar 55,2 milijarde EUR; poudarja, da konzorcij evropskih novinarjev opredeljuje Nemčijo, Dansko, Španijo, Italijo in Francijo kot domnevno glavne ciljne trge za trgovalne prakse Cum Ex , tem državam pa sledijo Belgija, Finska, Poljska, Nizozemska, Avstrija in Češka republika;

101. poudarja, da lahko zapletenost davčnih sistemov privede do pravnih vrzeli, ki olajšujejo sisteme davčnih goljufij, kot je Cum Ex ;

102. ugotavlja, da je do sistematičnih goljufij, ki so bile osredotočene na sistema Cum Ex in Cum Cum , deloma prihajalo zato, ker zadevni organi držav članic niso ustrezno nadzirali zahtevkov za povračilo davkov, pa tudi ker nimajo jasnega in popolnega pregleda nad dejanskim lastništvom delnic; poziva države članice, naj vsem zadevnim organom zagotovijo dostop do vseh popolnih in posodobljenih informacij o lastništvu delnic; poziva Komisijo, naj oceni, ali je v zvezi s tem potrebno ukrepanje EU, in predloži zakonodajni predlog, če je iz ocene razvidna potreba po takšnem ukrepanju;

103. poudarja, da razkritja kažejo na morebitne pomanjkljivosti v nacionalnih davčnih zakonodajah ter sedanjih sistemih za izmenjavo informacij in sodelovanje med organi držav članic; poziva države članice, naj učinkovito uporabljajo vse komunikacijske kanale, nacionalne podatke in podatke iz okrepljenega okvira za izmenjavo informacij;

104. poudarja, da bi bilo treba čezmejne vidike afere Cum Ex obravnavati večstransko; opozarja, da bi se z uvedbo novih dvostranskih sporazumov o izmenjavi informacij in dvostranskih mehanizmov za sodelovanje med posameznimi državami članicami dodatno zapletla že zdaj zapletena mreža mednarodnih pravil, ustvarile nove vrzeli in prispevalo k nepreglednosti;

105. poziva vse države članice, naj temeljito raziščejo in proučijo prakse izplačevanja dividend v svojih jurisdikcijah, da bi v svojih davčnih zakonodajah odkrile vrzeli, ki davčnim goljufom in tistim, ki se izogibajo plačilu davkov, ponujajo priložnost za izkoriščanje, poleg tega pa naj preučijo morebitno čezmejno razsežnost teh praks in odpravijo vse te škodljive davčne prakse; poziva države članice, naj si v zvezi s tem izmenjujejo dobro prakso;

106. poziva države članice in njihove urade za nadzor finančnih storitev, naj ocenijo potrebo po izključni prepovedi finančnih praks, ki se izvajajo iz davčnih razlogov, kot je dividendna arbitraža ali trgovalne prakse Cum Ex in podobni sistemi, če izdajatelj ne predloži dokazov o nasprotnem, in sicer da imajo te finančne prakse bistven gospodarski pomen, ki ni neupravičeno povračilo davka in/ali izogibanje davkom; poziva zakonodajalce EU, naj ocenijo možnost izvajanja tega ukrepa na ravni EU;

107. poziva Komisijo, naj začne takoj pripravljati predlog o evropski finančni policiji znotraj Europola z lastnimi preiskovalnimi zmogljivostmi, pa tudi o evropskem okviru za čezmejne davčne preiskave in druga čezmejna finančna kazniva dejanja;

108. ugotavlja, da afera Cum Ex kaže, da je nujno treba izboljšati sodelovanje med davčnimi organi držav članic EU, zlasti v zvezi z izmenjavo informacij; zato poziva države članice, naj okrepijo sodelovanje na področju odkrivanja, preprečevanja, preiskovanja in preganjanja sistemov davčnih goljufij in davčne utaje, kot sta sistema Cum Ex in, kjer je primerno, Cum Cum , vključno z izmenjavo dobre prakse, in podprejo rešitve na ravni EU, kadar je to upravičeno;

2.5. Preglednost na področju davka od dohodkov pravnih oseb

109. pozdravlja sprejetje direktive DAC4, v kateri je v skladu s standardom iz ukrepa 13 akcijskega načrta za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička določena predložitev poročila po državah davčnim organom;

110. opozarja, da je javno poročanje po državah eden od ključnih ukrepov za zagotavljanje večje preglednosti davčnih podatkov podjetij; poudarja, da je bil predlog nekaterih podjetij in podružnic o javnem poročanju po državah sozakonodajalcema predložen takoj po škandalu s panamskimi dokumenti 12. aprila 2016 ter da je Parlament svoje stališče o tem sprejel 4. julija 2017 ( 67 ) ; opozarja, da je Parlament pozval k razširitvi področja uporabe poročanja in varovanja poslovno občutljivih informacij, pri čemer je ustrezno upošteval konkurenčnost podjetij EU;

111. opozarja na stališče Parlamenta v priporočilih odbora PANA, v katerih je pozval k ambicioznemu javnemu poročanju po posameznih državah, s čimer bi povečali davčno preglednost in javni nadzor nad multinacionalnimi podjetji; poziva Svet, naj doseže soglasje, da bi sprejeli javno poročanje po državah, kar je eden od ključnih ukrepov, da bi vsem državljanom zagotovili večjo preglednost v zvezi z davčnimi informacijami o podjetjih;

112. obžaluje, da Svet od leta 2016 ni pokazal napredka in sodelovanja; poziva Svet, naj si prizadeva za hiter napredek in začne pogajanja s Parlamentom;

113. opozarja, da je javni nadzor koristen za raziskovalce ( 68 ) , preiskovalne novinarje, vlagatelje in druge deležnike, da ustrezno ocenijo tveganja, obveznosti in priložnosti za spodbujanje pravičnega podjetništva; opozarja, da podobne določbe že obstajajo za bančni sektor, in sicer v členu 89 Direktive 2013/36/EU (CDR IV) ( 69 ) , ter za ekstraktivno industrijo in industrijo izkoriščanja gozdov v Direktivi 2013/34/EU ( 70 ) ; ugotavlja, da nekateri zasebni deležniki v okviru svoje politike družbene odgovornosti podjetij prostovoljno razvijajo nova orodja za poročanje, ki povečujejo davčno preglednost, kot je standard organizacije Global Reporting Initiative z naslovom „Disclosure on tax and payments to governments“ (Razkrivanje informacij o davkih in plačilih vladam);

114. opozarja, da je treba ukrepe o preglednosti davka od dohodkov pravnih oseb obravnavati kot povezane s členom 50(1) PDEU o svobodi ustanavljanja, zato je navedeni člen ustrezna pravna podlaga za predlog o javnem poročanju po državah, kot je bilo ugotovljeno v oceni učinka Komisije, ki je bila objavljena 12. aprila 2016 (COM(2016)0198);

115. ugotavlja, da je glede na omejeno zmogljivost držav v razvoju, da izpolnjujejo zahteve s pomočjo sedanjih postopkov izmenjave informacij, preglednost še posebej pomembna, saj bi olajšala dostop njihovih davčnih uprav do informacij;

2.6. Pravila o državni pomoči

116. opozarja, da neposredna obdavčitev ustvarjenega dohodka spada na področje uporabe državne pomoči ( 71 ) , kadar fiskalni ukrepi razlikujejo med davkoplačevalci, v nasprotju s fiskalnimi ukrepi splošne narave, ki se brez razlikovanja uporabljajo za vsa podjetja;

117. poziva Komisijo in zlasti Generalni direktorat za konkurenco, naj oceni možne ukrepe za odvrnitev držav članic od dodeljevanja državne pomoči v obliki davčne ugodnosti;

118. pozdravlja nov proaktiven in odprt pristop Komisije k preiskavam nezakonite državne pomoči v sedanjem mandatu, ki je Komisiji omogočil, da je zaključila več odmevnih primerov;

119. obžaluje, da lahko podjetja z vladami sklepajo dogovore, da v njihovi državi plačujejo zanemarljivo nizke davke, čeprav v njej veliko poslujejo; v zvezi s tem opozarja na davčno stališče, ki ga je nizozemska davčna uprava izdala podjetju Royal Dutch Shell plc, za katerega se zdi, da je v nasprotju z nizozemsko davčno zakonodajo, ker je bilo izdano izključno na podlagi tega, da bo sedež po združitvi dveh nekdanjih matičnih družb na Nizozemskem, kar ima za posledico oprostitev nizozemskega davka na izplačane dividende, odtegnjenega pri viru; poudarja, da je istočasno iz nedavnih preiskav razvidno, da podjetje na Nizozemskem ne plačuje niti davka na dobiček; ponovno poziva Komisijo, naj razišče ta primer potencialno nezakonite državne pomoči;

120. pozdravlja dejstvo, da Komisija od leta 2014 preiskuje prakse držav članic na področju izdajanja davčnih stališč, spremlja domnevne ugodne davčne obravnave nekaterih podjetij in je sprožila devet uradnih preiskav, od katerih se jih je šest končalo z ugotovitvijo, da je davčno stališče pomenilo nezakonito državno pomoč ( 72 ) ; ugotavlja, da se je ena preiskava končala z ugotovitvijo, da dvojna neobdavčitev nekaterih dobičkov ni pomenila državne pomoči ( 73 ) , dve pa še potekata ( 74 )

121. obžaluje, da je Komisija skoraj pet let po razkritjih v škandalu LuxLeaks začela eno samo uradno preiskavo ( 75 ) med več kot 500 davčnimi stališči, ki jih je podelil Luksemburg, kar je razkril Mednarodni konzorcij preiskovalnih novinarjev (ICIJ);

122. ugotavlja, da kljub ugotovitvi Komisije, da je podjetje Mc Donald’s izkoristilo dvojno neobdavčitev nekaterih svojih dobičkov v EU, v okviru pravil EU o državni pomoči ni bilo mogoče izdati sklepa, saj je Komisija zaključila, da dvojna neobdavčitev izhaja iz neskladja med davčnima zakonodajama v Luksemburgu in ZDA ter konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja med Luksemburgom in ZDA ( 76 ) ; pozdravlja sporočilo Luksemburga, da bo revidiral svoje konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja, da se uskladi z mednarodnim davčnim pravom;

123. je zaskrbljen, ker je Komisija sklenila, da dvojna neobdavčitev, odobrena podjetju McDonald’s, izhaja iz neskladja med davčnima zakonodajama Luksemburga in ZDA in konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja med tema dvema državama, pri čemer je zadevno podjetje to neskladje izkoriščalo za arbitražo med tema jurisdikcijama; je zaskrbljen tudi zato, ker se to izogibanje davkom na podlagi arbitraže omogoča v EU;

124. je zaskrbljen zaradi obsega neplačanih davkov za vse države članice v daljših časovnih obdobjih ( 77 ) ; opozarja, da je cilj izterjave nezakonite pomoči povrniti razmere v prejšnje stanje in da morajo točen znesek pomoči, ki ga je treba povrniti, izračunati nacionalni organi; poziva Komisijo, naj oceni in uvede uspešne protiukrepe, vključno s sankcijami, da se državam članicam pomaga preprečiti ponujanje selektivne ugodne davčne obravnave v obliki državne pomoči, ki ni v skladu s pravili EU;

125. ponovno poziva Komisijo k sprejetju smernic, s katerimi se bo pojasnilo, kaj šteje za državno pomoč, povezano z davki, in kakšno je „ustrezno“ določanje transfernih cen; poziva jo tudi, naj odpravi pravne negotovosti za davkoplačevalce in davčne uprave, ki izpolnjujejo zahteve, in zagotovi celostni okvir za davčne prakse držav članic;

126. obžaluje, da Komisija ni uporabila pravil o državni pomoči za vse davčne ukrepe, ki resno izkrivljajo konkurenco, in da uporablja ta pravila samo v določenih primerih s posebnimi značilnostmi, da bi spremenila prakso v zadevni državi; poziva Komisijo, naj si po najboljših močeh prizadeva izterjati neupravičeno državno pomoč, tudi za vsa podjetja, omenjena v škandalu Luxleaks, da bi izenačila konkurenčne pogoje; poleg tega poziva Komisijo, naj državam članicam in udeležencem na trgu zagotovi dodatna navodila o uporabi pravil o državni pomoči in o tem, kako vplivajo na prakse davčnega načrtovanja v podjetjih;

127. poziva k reformi konkurenčnega prava za razširitev področja uporabe pravil o državni pomoči, da bi lahko odločneje ukrepali proti škodljivi davčni državni pomoči za večnacionalna podjetja, kar vključuje tudi davčna stališča;

2.7. Slamnate družbe

128. ugotavlja, da ni enotne opredelitve slamnatih podjetij, tj. podjetij, ki so v neki jurisdikciji registrirane le zaradi izogibanja davkom ali davčne utaje in v njej niso pomembno gospodarsko prisotne; vendar poudarja, da so lahko preprosta merila, kot je dejanska gospodarska dejavnost ali fizična prisotnost osebja, ki dela za podjetje, orodja za identifikacijo teh slamnatih podjetij in boj proti njihovemu širjenju; ponovno poziva k oblikovanju jasne opredelitve;

129. poudarja, da bi morale države članice v skladu s stališčem Parlamenta o medinstitucionalnih pogajanjih o spremembi direktive glede čezmejnih preoblikovanj, združitev in delitev ( 78 ) zagotoviti, da čezmejna preoblikovanja ustrezajo dejanskemu prizadevanju za resnično gospodarsko dejavnost, tudi v digitalnem sektorju, da bi se izognili ustanavljanju slamnatih družb;

130. poziva države članice, naj pred izvršitvijo čezmejnih preoblikovanj, združitev ali delitev zahtevajo, da ustrezni organi izmenjajo sklop finančnih informacij;

131. priporoča, da bi moral vsak subjekt, ki vzpostavi off-shore strukturo, pristojnim organom zagotoviti legitimne razloge za tako odločitev, zato da se off-shore računi ne bodo uporabljali za pranje denarja ali davčne utaje;

132. poziva, naj se davčnim organom razkrijejo resnični lastniki;

133. poudarja nacionalne ukrepe, ki izrecno prepovedujejo poslovne odnose s slamnatimi podjetji; zlasti izpostavlja latvijsko zakonodajo, v kateri je slamnato podjetje opredeljeno kot subjekt brez dejanske gospodarske dejavnosti in dokumentarnih dokazil o nasprotnem, ki je registriran v jurisdikciji, v kateri podjetja niso dolžna predložiti računovodskih izkazov, in/ali v državi svojega sedeža nima poslovne enote; vendar ugotavlja, da v skladu s pravom EU prepovedi ustanavljanja slamnatih podjetij v Latviji ni mogoče uporabiti za prepoved teh podjetij, ki so rezidenti drugih držav članic EU, saj bi se to štelo za diskriminatorno ( 79 ) ; poziva Komisijo, naj predlaga spremembe veljavne zakonodaje EU, ki bi omogočile prepoved slamnatih podjetij, tudi če so rezidenti držav članic EU;

134. poudarja, da je visoko raven vhodnih in izhodnih neposrednih tujih naložb kot odstotek BDP v sedmih državah članicah (Belgija, Ciper, Madžarska, Irska, Luksemburg, Malta in Nizozemska) mogoče le delno pojasniti z dejanskimi gospodarskimi dejavnostmi, ki se izvajajo v teh državah članicah ( 80 )

135. poudarja velik delež neposrednih tujih naložb v več državah članicah, zlasti v Luksemburgu, na Malti, Cipru, Nizozemskem in Irskem ( 81 ) ; ugotavlja, da takšne neposredne tuje naložbe običajno hranijo subjekti za posebne namene, ki pogosto izkoriščajo vrzeli; poziva Komisijo, naj oceni vlogo subjektov za posebne namene, ki hranijo neposredne tuje naložbe;

136. ugotavlja, da so gospodarski kazalniki, kot so neobičajno visoka raven neposrednih tujih naložb in neposredne tuje naložbe, ki jih hranijo subjekti za posebne namene, vključeni med kazalnike agresivnega davčnega načrtovanja ( 82 )

137. ugotavlja, da pravila o preprečevanju zlorab (umetne ureditve) iz direktive proti izogibanju davkom (ATAD) vključujejo slamnata podjetja, medtem ko bi skupna osnova za davek od dohodkov pravnih oseb in skupna konsolidirana osnova za davek od dohodkov pravnih oseb zagotovili, da se dohodki pripišejo kraju, kjer se dejansko izvaja gospodarska dejavnost;

138. poziva Komisijo in države članice, naj vzpostavijo usklajene, zavezujoče in izvršljive zahteve glede izvajanja pomenljive gospodarske dejavnosti in preverjanja odhodkov;

139. poziva Komisijo, naj v dveh letih izvede preverjanja ustreznosti medsebojno povezanih zakonodajnih in političnih pobud, usmerjenih v obravnavanje uporabe slamnatih podjetij v okviru davčnih goljufij, davčne utaje, agresivnega davčnega načrtovanja in pranja denarja;

3. DDV

140. poudarja, da je treba harmonizirati pravila o DDV na ravni EU v obsegu, ki je potreben za zagotavljanje vzpostavitve in delovanja notranjega trga ter preprečevanje izkrivljanja konkurence ( 83 )

141. poudarja, da je DDV pomemben vir davčnega prihodka za nacionalne proračune; ugotavlja, da so leta 2016 prihodki iz DDV v 28 državah članicah EU znašali 1 044 milijard EUR, kar je 18 % skupnih prihodkov od davkov v državah članicah; ugotavlja, da je letni proračun EU za leto 2017 znašal 157 milijard EUR;

142. obžaluje pa, da se vsako leto zaradi goljufij izgubijo veliki zneski pričakovanih prihodkov iz DDV; poudarja, da je v skladu s statističnimi podatki Komisije vrzel pri pobiranju DDV (razlika med pričakovanimi prihodki iz DDV in dejansko pobranim DDV, na podlagi česar je bila ocenjena izguba DDV ne le zaradi goljufij, temveč tudi zaradi stečaja, napačnega izračuna in izogibanja plačevanju davka) v EU v letu 2016 znašala 147 milijard EUR, kar predstavlja več kot 12 % skupnega pričakovanega prihodka iz DDV ( 84 ) , čeprav je stanje v več državah članicah veliko slabše, saj je vrzel blizu ali celo nad 20 %, kar kaže na veliko razliko med državami članicami pri obravnavanju vrzeli pri pobiranju DDV;

143. ugotavlja, da se po ocenah Komisije zaradi čezmejnih goljufij na področju DDV letno izgubi okoli 50 milijard EUR ali 100 EUR na državljana EU ( 85 ) ; po ocenah Europola je za približno 60 milijard EUR goljufij na področju DDV povezanih z organiziranim kriminalom in financiranjem terorizma; je seznanjen z večjo harmonizacijo in poenostavitvijo sistemov DDV v EU, čeprav sodelovanje med državami članicami še ni zadostno in tudi ne učinkovito; poziva Komisijo in države članice, naj okrepijo sodelovanje za učinkovitejši boj proti goljufijam na področju DDV; poziva naslednjo Komisijo, naj da prednost uvedbi in izvajanju dokončne ureditve DDV, da bi jo izboljšali;

144. poziva k zanesljivim statističnim podatkom za oceno vrzeli pri pobiranju DDV in poudarja, da je potreben skupen pristop k zbiranju in izmenjavi podatkov; poziva Komisijo, naj zagotovi zbiranje in redno objavljanje harmoniziranih statističnih podatkov v državah članicah;

145. poudarja, da so goljufi zlorabili značilnost sedanje (prehodne) ureditve DDV, ki v EU omogoča uporabo odstopanja za oskrbo v EU in izvoz, zlasti z goljufijo z davčnim vrtiljakom na področju DDV ali goljufijo z neobstoječim trgovcem znotraj Unije;

146. ugotavlja, da imajo po navedbah Komisije podjetja, ki poslujejo čezmejno, 11 % višje stroške izpolnjevanja obveznosti v primerjavi s podjetji, ki poslujejo le na domačem trgu; ugotavlja, da zlasti mala in srednja podjetja trpijo zaradi nesorazmernih stroškov izpolnjevanja obveznosti v zvezi z DDV, kar je eden od razlogov za to, da so previdna pri izkoriščanju prednosti enotnega trga; poziva Komisijo in države članice, naj razvijejo rešitve za zmanjšanje stroškov skladnosti s predpisi o DDV, povezanih s čezmejno trgovino;

3.1. Posodobitev okvira DDV

147. zato pozdravlja akcijski načrt Komisije za DDV z dne 6. aprila 2016 za reformo okvira DDV in 13 zakonodajnih predlogov, ki jih je Komisija sprejela od decembra 2016 in obravnavajo premik k dokončni ureditvi DDV, odpravljajo ovire DDV za elektronsko trgovanje, pregledujejo ureditev DDV za mala in srednja podjetja, posodabljajo politiko glede stopnje DDV in odpravljajo vrzel pri pobiranju DDV;

148. pozdravlja dejstvo, da je bil leta 2015 uveden mini sistem „vse na enem mestu“ za telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja in elektronske storitve kot prostovoljni sistem za registracijo, prijavo in plačilo DDV; pozdravlja razširitev tega sistema na drugo zagotavljanje blaga in storitev končnim potrošnikom od 1. januarja 2021;

149. ugotavlja, da naj bi po ocenah Komisije reforma za posodobitev DDV upravne postopke skrajšala za 95 %, s čimer bi se prihranila milijarda EUR;

150. zlasti pozdravlja dejstvo, da je Svet 5. decembra 2017 sprejel nova pravila, na podlagi katerih spletna podjetja lažje izpolnjujejo obveznosti DDV; zlasti pozdravlja dejstvo, da je Svet upošteval mnenje Parlamenta v zvezi z vzpostavitvijo obveznosti spletnih platform za pobiranje DDV na prodajo blaga na daljavo, ki jo omogočajo; meni, da bo ta ukrep zagotovil enake konkurenčne pogoje s podjetji zunaj EU, saj veliko blaga, ki se uvaža za prodajo na daljavo, v EU vstopi brez plačila DDV; poziva države članice, naj do leta 2021 začnejo pravilno izvajati nova pravila;

151. pozdravlja predloge za dokončni sistem DDV, sprejete 4. oktobra 2017 ( 86 ) in 24. maja 2018 ( 87 ) ; zlasti pozdravlja predlog Komisije, da bi se načelo namembne države uporabljalo za obdavčevanje, kar pomeni, da bi se DDV plačeval v davčnemu organu države članice končnega potrošnika po stopnji, ki velja v tej državi;

152. zlasti pozdravlja napredek v zvezi z dokončno ureditvijo DDV, ki ga je Svet dosegel s sprejetjem hitrih rešitev ( 88 ) 4. oktobra 2018; vendar je zaskrbljen, da v skladu s stališčem Parlamenta ( 89 ) glede predloga o certificiranem davčnem zavezancu ( 90 ) , kot ga je izrazil v svojem mnenju z dne 3. oktobra 2018 ( 91 ) , ni bilo sprejetih zaščitnih ukrepov v zvezi z njegovimi vidiki, občutljivimi za goljufije; močno obžaluje, da je Svet odločitev o uvedbi statusa certificiranega davčnega zavezanca odložil do sprejetja dokončne ureditve DDV;

153. poziva Svet, naj zagotovi, da je status certificiranega davčnega zavezanca skladen s statusom pooblaščenega gospodarskega subjekta, ki ga podeljujejo carinski organi;

154. poziva k minimalnemu in preglednemu usklajevanju na ravni EU v zvezi z opredelitvijo statusa certificiranega davčnega zavezanca, vključno z redno oceno, kako države članice podeljujejo ta status, ki jo izvaja Komisija; poziva k izmenjavi informacij med davčnimi organi držav članic o zavrnitvah podelitve statusa certificiranega davčnega zavezanca nekaterim podjetjem, da bi povečali skladnost in skupne standarde;

155. poleg tega pozdravlja revizijo posebnih shem za mala in srednja podjetja ( 92 ) , ki je ključnega pomena za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev, saj so sistemi oprostitve plačila DDV zdaj na voljo le domačim akterjem, in lahko prispeva k znižanju stroškov izpolnjevanja obveznosti teh podjetij v zvezi z DDV; poziva Svet, naj upošteva mnenje Parlamenta z dne 11. septembra 2018 ( 93 ) , zlasti v zvezi z nadaljnjo upravno poenostavitvijo za mala in srednja podjetja; zato poziva Komisijo, naj vzpostavi spletni portal, prek katerega se morajo mala in srednja podjetja registrirati, če želijo uporabiti odstopanje v drugi državi članici, ter enotno kontaktno točko, prek katere lahko mala podjetja vložijo obračune DDV za različne države članice, v katerih poslujejo;

156. je seznanjen s sprejetjem predloga Komisije o splošnem mehanizmu obrnjene davčne obveznosti ( 94 ) , ki bo omogočil začasna odstopanja od običajnih pravil o DDV, da bi bolje preprečevali zlasti goljufije z davčnim vrtiljakom v državah članicah, ki jih tovrstne goljufije najpogosteje prizadenejo; poziva Komisijo, naj skrbno spremlja uporabo ter morebitna tveganja in koristi te nove zakonodaje; vztraja pa, da splošni mehanizem obrnjene davčne obveznosti nikakor ne bi smel odložiti hitrega začetka izvajanja dokončnega sistema DDV;

157. ugotavlja, da lahko razširitev elektronskega poslovanja pogosto pomeni izziv za davčne organe, na primer zaradi odsotnosti davčne identifikacije prodajalca v EU in prijavljanja DDV, ki je precej nižji od realne vrednosti prijavljenih transakcij; zato pozdravlja duh predlaganih izvedbenih pravilv zvezi s prodajo blaga na daljavo, ki jih je Evropska komisija sprejela 11. decembra 2018 (COM(2018)0819 in COM(2018)0821) in v skladu s katerimi bodo spletne platforme od leta 2021 odgovorne za zagotavljanje pobiranja DDV od prodaje blaga, ki ga podjetja iz držav zunaj EU prodajajo potrošnikom v EU prek njihovih platform;

158. poziva Komisijo in države članice, naj spremljajo transakcije elektronskega trgovanja s trgovci s sedežem zunaj EU, ki ne prijavljajo DDV (na primer z nepravilno uporabo pravilnika o vzorcu) ali namenoma zmanjšajo vrednost, da bi se izognili plačilu DDV ali ga zmanjšali; meni, da takšne prakse ogrožajo celovitost in nemoteno delovanje notranjega trga EU; poziva Komisijo, naj pripravi zakonodajne predloge, če meni, da je to ustrezno in potrebno;

3.2. Vrzel pri pobiranju DDV ter boj proti goljufijam in upravno sodelovanje na področju DDV

159. znova poziva k obravnavi dejavnikom, ki prispevajo k davčni vrzeli, kot je DDV;

160. pozdravlja, da je Komisija 8. marca 2018 sprožila postopke za ugotavljanje kršitev proti Cipru, Grčiji in Malti, 8. novembra 2018 pa proti Italiji in otoku Man, zaradi praks zlorabe v zvezi z DDV glede nakupa jaht in letal, da bi zagotovila, da prenehajo ponujati domnevno nezakonite ugodne davčne obravnave za zasebne jahte in letala, saj to izkrivlja konkurenco v pomorskem in letalskem sektorju;

161. pozdravlja spremembe Uredbe (EU) št. 904/2010 glede ukrepov za okrepitev upravnega sodelovanja na področju davka na dodano vrednost; pozdravlja obiske za spremljanje v 10 državah članicah, ki jih je Komisija opravila leta 2017, zlasti naknadno priporočilo, naj se izboljša zanesljivost sistema izmenjave podatkov s področja DDV (sistem VIES);

162. ugotavlja, da je Komisija pred kratkim predlagala dodatna nadzorna orodja in večjo vlogo Eurofisca ter mehanizme za tesnejše sodelovanje med carinskimi in davčnimi upravami; poziva vse države članice, naj dejavneje sodelujejo v sistemu analize transakcijskih mrež v okviru Eurofisca;

163. meni, da mora biti sodelovanje vseh držav članic v Eurofiscu obvezno in pogoj za prejemanje sredstev EU; ponavlja osredotočenost Evropskega računskega sodišča na vračanje DDV pri kohezijskih izdatkih ( 95 ) in na program EU za boj proti goljufijam ( 96 )

164. poziva Komisijo, naj preuči možnosti, da bi države članice v realnem času zbirale in posredovale podatke o DDV pri transakcijah, saj bi se tako povečala učinkovitost Eurofisca in omogočil nadaljnji razvoj novih strategij za boj proti goljufijam na področju DDV; poziva vse ustrezne organe, naj uporabijo različne statistične tehnologije in tehnologije podatkovnega rudarjenja za opredeljevanje anomalij, sumljivih odnosov in vzorcev, kar bi davčnim agencijam omogočilo boljše proaktivno, usmerjeno in stroškovno učinkovito obravnavanje različnih neskladij;

165. pozdravlja sprejetje direktive o zaščiti finančnih interesov ( 97 ) , ki pojasnjuje vprašanja čezmejnega sodelovanja in vzajemne pravne pomoči med državami članicami, Eurojustom, Evropskim javnim tožilstvom (EJT), Evropskim uradom za boj proti goljufijam (OLAF) in Komisijo pri boju proti goljufijam na področju DDV; poziva Evropsko javno tožilstvo, OLAF, Eurofisc, Europol in Eurojust k tesnemu sodelovanju, da bi usklajevali svoja prizadevanja v boju proti goljufijam na področju DDV ter opredelili nove goljufive prakse in se jim prilagodili;

166. vendar poudarja, da morajo upravni in sodni organi ter organi kazenskega pregona znotraj EU bolje sodelovati, kot so strokovnjaki poudarili na predstavitvi 28. junija 2018 in v študiji, ki jo je naročil odbor TAX3;

167. pozdravlja sporočilo Komisije o razširitvi pristojnosti Evropskega javnega tožilstva na čezmejna teroristična kazniva dejanja; poziva Komisijo in države članice, naj zagotovijo, da bo Evropsko javno tožilstvo čim prej začelo delovati, najpozneje pa do leta 2022, pri čemer naj se zagotovi tesno sodelovanje z obstoječimi institucijami, organi, agencijami in uradi Unije, zadolženimi za zaščito finančnih interesov Unije; poziva, naj se izrečejo eksemplarične, odvračilne in sorazmerne sankcije; meni, da bi bilo treba vse, ki sodelujejo pri organiziranih shemah goljufanja na področju DDV, strogo kaznovati, da bi preprečili dojemanje nekaznovanosti;

168. meni, da je eden glavnih razlogov za goljufivo ravnanje na področju DDV denarni dobiček, ki ga lahko dobi goljuf; zato poziva Komisijo, naj analizira predlog strokovnjakov ( 98 ) , da bi se čezmejni podatki o transakcijah vnesli v verigo podatkovnih blokov in da bi se namesto papirne valute uporabljale zavarovane digitalne valute, ki se lahko uporabljajo le za plačilo DDV (enonamenske);

169. pozdravlja dejstvo, da je Svet obravnaval goljufije, povezane z uvozom ( 99 ) ; meni, da bo ustrezna vključitev podatkov carinskih deklaracij v sistem VIES namembnim državam članicam omogočila navzkrižno preverjanje carinskih informacij in informacij o DDV, da bi se zagotovilo plačilo DDV v namembni državi; poziva države članice, naj do 1. januarja 2020 začnejo učinkovito in pravočasno izvajati novo zakonodajo;

170. meni, da upravno sodelovanje med davčnimi in carinskimi organi ni optimalno ( 100 ) ; poziva države članice, naj Eurofisc pooblastijo za razvoj novih strategij za sledenje blaga v okviru carinskega postopka št. 42, tj. mehanizma, ki uvozniku omogoča oprostitev plačila DDV v primeru, da se bo uvoženo blago sčasoma poslalo poslovni stranki v državi članici, ki ni država članica uvoza;

171. poudarja, kako pomembna je uvedba registra dejanskih lastnikov gospodarskih subjektov iz pete direktive o preprečevanju pranja denarja kot pomembnega orodja za boj proti goljufijam na področju DDV; poziva države članice, naj okrepijo pristojnosti in kvalifikacije policije, davčnih služb, tožilcev in sodnikov, ki se ukvarjajo s tovrstno goljufijo;

172. je zaskrbljen zaradi rezultatov študije ( 101 ) , ki jo je naročil odbor TAX3, ki kažejo, da bodo predlogi Komisije zmanjšali goljufije pri uvozu, ne bodo pa jih odpravili; ugotavlja, da vprašanje podcenitve in izvrševanja pravil EU na splošno v primeru davčnih zavezancev tretjih držav ne bo rešeno; poziva Komisijo, naj preuči dolgoročne alternativne metode pobiranja za to blago; poudarja, da zanašanje na dobro vero davčnih zavezancev tretjih držav, da bodo pobirali DDV za EU, ni primerna možnost; meni, da ti alternativni modeli pobiranja ne bi smeli biti usmerjeni le v prodajo prek spletnih platform, temveč bi morali zajemati vso prodajo, ki jo opravijo davčni zavezanci tretjih držav, ne glede na poslovni model, ki ga uporabljajo;

173. poziva Komisijo, naj pozorno spremlja posledice uvedbe dokončne ureditve za prihodke iz DDV za države članice; poziva Komisijo, naj resno preuči možnosti nastanka novih tveganj goljufij v dokončni ureditvi DDV, zlasti morebitnega neobstoječega dobavitelja pri čezmejnih transakcijah, ki bi nadomestil vrsto davčnega vrtiljaka z neobstoječo stranko; v zvezi s tem poudarja, da lahko tudi carinski tranzitni sistem zagotovo olajša trgovino znotraj EU; ugotavlja pa, da so mogoče zlorabe, kriminalne združbe pa lahko z izogibanjem plačilu davkov in dajatev povzročijo veliko izgubo za države članice in EU (z izogibanjem plačilu DDV); zato poziva Komisijo, naj spremlja carinski tranzitni sistem in oblikuje predloge, ki temeljijo zlasti na priporočilih urada OLAF, Europola in Eurofisca;

174. meni, da velika večina evropskih državljanov pričakuje jasno evropsko in nacionalno zakonodajo, ki omogoča identifikacijo in sankcioniranje tistih, ki ne plačujejo davkov, ter pravočasno povračilo manjkajočih davkov;

4. Obdavčitev posameznikov

175. poudarja, da fizične osebe svoje svobode gibanja običajno ne uveljavljajo za namene davčnih goljufij, davčnih utaj in agresivnega davčnega načrtovanja; vendar poudarja, da imajo nekatere fizične osebe dovolj veliko davčno osnovo, da sega v več davčnih jurisdikcij;

176. obžaluje, da imajo premožni posamezniki in zelo premožni posamezniki še naprej možnost preusmeriti svoje zaslužke in sredstva ali svoje nakupe prek različnih davčnih jurisdikcij, pri čemer se poslužujejo zapletenih davčnih struktur, vključno z ustanavljanjem podjetij, da si s pomočjo upravljavcev premoženja in drugih posrednikov znatno znižajo obveznost ali se ji izognejo; obžaluje, da so nekatere države članice EU uvedle davčne sisteme, da bi privabile premožne posameznike brez ustvarjanja resnične gospodarske dejavnosti;

177. ugotavlja, da so po vsej EU stopnje obdavčitve od dohodkov od dela običajno višje od stopenj obdavčitve dohodkov od kapitala; ugotavlja, da je prispevek davkov na podlagi premoženja k splošnim prihodkom od davkov na splošno še vedno razmeroma omejen, tj. 4,3 % splošnih prihodkov od davkov v EU ( 102 )

178. z obžalovanjem ugotavlja, da davčne goljufije, davčna utaja in agresivno davčno načrtovanje podjetij prispevajo k preusmerjanju davčne obveznosti na poštene in pravične davkoplačevalce;

179. poziva države članice, naj naložijo odvračilne, učinkovite in sorazmerne kazni za davčne goljufije, davčno utajo in nezakonito agresivno davčno načrtovanje ter zagotovijo izvrševanje teh kazni;

180. obžaluje dejstvo, da so nekatere države članice vzpostavile sumljive davčne ureditve, ki posameznikom, ki postanejo rezidenti za davčne namene, omogočajo pridobitev olajšav pri davku iz dobička, s čimer ogrožajo davčno osnovo drugih držav članic in spodbujajo škodljive politike, ki so diskriminatorne do njihovih lastnih državljanov; ugotavlja, da te ureditve lahko ponujajo koristi, ki jih državljani ne morejo izkoristiti, kot so neobdavčitev tujega imetja in dohodkov, pavšalni davek na tuje dohodke, oprostitev davkov za del dohodkov, zasluženih v državi, in nižja davčna stopnja za pokojnine, ki jo pobere država izvora;

181. želi spomniti, da je Komisija leta 2001 v svojem sporočilu predlagala, da se posebne ureditve za visokousposobljene izseljenske delavce vključijo na seznam škodljivih davčnih praks, ki ga je pripravila Skupina za kodeks ravnanja (glede obdavčitve podjetij) ( 103 ) , vendar od takrat ni predložila nobenih podatkov o obsegu te težave; poziva Komisijo, naj ponovno oceni to vprašanje in zlasti oceni tveganja dvojnega obdavčevanja in dvojnega neobdavčenja pri teh shemah;

4.1. Programa državljanstvo za naložbe in prebivališče za naložbe

182. je zaskrbljen, da je večina držav članic sprejela programe državljanstva za naložbe ali prebivališča za naložbe ( 104 ) , ki so splošno znani kot programi zlatih vizumov in potnih listov za vlagatelje, s katerimi se državljanom EU in tretjih držav podeli državljanstvo ali izda dovoljenje za prebivanje v zameno za finančne naložbe;

183. ugotavlja, da naložbe, izvedene v okviru teh programov, ne spodbujajo nujno realnega gospodarstva države članice, ki podeljuje državljanstvo ali dovoljenje za prebivanje, in da pogosto prosilcem ni treba preživeti časa na ozemlju, na katerem so bile izvedene naložbe, če pa se to že zahteva, se običajno ne preverja; poudarja, da takšni sistemi ogrožajo doseganje ciljev Unije in zato kršijo načelo lojalnega sodelovanja;

184. ugotavlja, da je vsaj 5 000 državljanov tretjih držav državljanstvo EU pridobilo prek programov državljanstva za naložbe ( 105 ) ; ugotavlja, da je študija ( 106 ) pokazala, da je bilo državljanstvo podeljeno vsaj 6 000 osebam in da je bilo izdanih skoraj 100 000 dovoljenj za prebivanje;

185. je zaskrbljen, da sta prebivališče in državljanstvo za naložbe podeljena brez ustreznega preverjanja prosilcev, vključno z zelo tveganimi državljani tretjih držav, kar pomeni tveganje za varnost Unije; obžaluje, da so se politična, gospodarska in varnostna tveganja za evropske države znatno povečala zaradi nepreglednosti v zvezi z izvorom denarja, povezanega z omenjenimi programi;

186. poudarja, da programi državljanstva za naložbe in prebivališča za naložbe predstavljajo druga znatna tveganja, med drugim devalvacije državljanstva EU in nacionalnega državljanstva ter morebitne korupcije, pranja denarja in davčne utaje; ugotavlja, da ima odločitev ene države članice, da bo izvajala programe državljanstva za naložbe in prebivališča za naložbe, učinke prelivanja na druge države članice; ponovno izraža zaskrbljenost, da bi se lahko prek teh programov državljanstvo podelilo ali dovoljenje za prebivanje izdalo brez opravljenega ustreznega ali celo brez vsakršnega skrbnega preverjanja strank s strani pristojnih organov;

187. ugotavlja, da obveznost, določena v peti direktivi o preprečevanju pranja denarja, po kateri bi morali pooblaščeni subjekti pri skrbnem preverjanju strank obravnavati prosilce v okviru programov državljanstva in prebivališča za naložbe kot osebe z visokim tveganjem, držav članic ne odvezuje njihove odgovornosti, da same določijo in izvajajo poostrene ukrepe skrbnega preverjanja; ugotavlja, da je bilo sproženih več uradnih preiskav korupcije in pranja denarja na nacionalni in evropski ravni, ki so neposredno povezane s programi državljanstva za naložbe in prebivališča za naložbe;

188. poudarja, da gospodarska vzdržnost in uspešnost naložb prek teh programov ostajata negotovi; ponavlja, da državljanstvo in vse s tem povezane pravice nikoli ne smejo biti naprodaj;

189. ugotavlja, da ruski državljani in državljani držav pod ruskim vplivom precej pogosto uporabljajo programe državljanstva in prebivališča za naložbe v nekaterih državah članicah; poudarja, da bi se ruski državljani s seznama sankcij, sprejetih po nezakoniti priključitvi Krima Rusiji in napadu Rusije na Krim, prek teh programov lahko izognili sankcijam EU;

190. kritizira, da ti programi pogosto vključujejo davčne ugodnosti ali posebne davčne ureditve za upravičence; je zaskrbljen, da bi lahko te ugodnosti ovirale cilj pravičnega prispevanja v davčni sistem s strani vseh državljanov;

191. je zaskrbljen, da so število in izvor prosilcev, število posameznikov, ki jim je bilo na podlagi teh programov podeljeno državljanstvo ali izdano dovoljenje za prebivanje, ter zneski, vloženi prek teh programov, nepregledni; ceni dejstvo, da nekatere države članice izrecno navedejo ime in državljanstvo posameznikov, ki jim na podlagi teh programov podelijo državljanstvo ali izdajo dovoljenje za prebivanje; spodbuja druge države članice, naj sledijo njenemu zgledu;

192. je zaskrbljen, ker bi se lahko po mnenju OECD programi državljanstva za naložbe in prebivališča za naložbe zlorabili za spodkopavanje postopkov skrbnega pregleda v okviru skupnega standarda poročanja, kar bi lahko privedlo do nenatančnega ali nepopolnega poročanja v okviru skupnega standarda poročanja, zlasti kadar se finančni instituciji ne razkrijejo vse jurisdikcije davčnega rezidenstva; ugotavlja, da so po mnenju OECD programi za vizume z morebitnim visokim tveganjem za celovitost skupnega standarda poročanja tisti, ki davkoplačevalcem omogočajo dostop do nizke davčne stopnje za dohodnino, ki za offshore finančna sredstva znaša manj kot 10 %, in ne zahtevajo znatne fizične prisotnosti najmanj 90 dni v jurisdikciji, ki ponuja program zlatega vizuma;

193. je zaskrbljen, da Malta in Ciper izvajata programe ( 107 ) , ki bi utegnili imeti visoko tveganje za celovitost skupnega standarda poročanja;

194. ugotavlja, da morebitne gospodarske koristi programov državljanstva za naložbe in prebivališča za naložbe ne odtehtajo resnega tveganja za varnost, pranje denarja in davčno utajo, ki ga predstavljajo;

195. poziva države članice, naj čim prej postopno opustijo vse obstoječe programe državljanstvo za naložbe ali prebivališče za naložbe;

196. poudarja, da bi morale države članice zahtevati fizično prisotnost v državi kot pogoj za izkoriščanje ugodnosti programov državljanstva in prebivališča za naložbe ter ustrezno zagotoviti, da se v skladu s peto direktivo o preprečevanju pranja denarja ustrezno izvaja poostreno skrbno preverjanje strank, ki prek teh programov prosijo za državljanstvo ali prebivališče; poudarja, da omenjena direktiva določa poostreno skrbno preverjanje politično izpostavljenih oseb; poziva države članice, naj zagotovijo, da bodo vlade prevzele končno odgovornost za izvajanje skrbnega preverjanja prosilcev v okviru programov državljanstva in prebivališča za naložbe; poziva Komisijo, naj dosledno in stalno spremlja ustrezno izvajanje in uporabo skrbnega preverjanja strank v okviru programov državljanstva za naložbe in prebivališča za naložbe, dokler ne bodo razveljavljeni v vseh državah članicah;

197. ugotavlja, da pridobitev dovoljenja za prebivanje ali državljanstva države članice zagotavlja posamezniku dostop do številnih pravic na vsem ozemlju Unije, vključno s pravico do prostega gibanja in prebivanja na schengenskem območju; zato poziva države članice, ki izvajajo programe državljanstva za naložbe in prebivališča za naložbe, naj, dokler programi še ne bodo razveljavljeni, ustrezno preverijo značilnosti prosilcev in zavrnejo njihovo vlogo, če predstavljajo varnostna tveganja, vključno s pranjem denarja; opozarja na nevarnosti programov državljanstva in prebivališča za naložbe, ki omogočajo združevanje družinskih članov, pri čemer lahko družinski člani upravičencev teh programov pridobijo rezidentstvo ali državljanstvo na podlagi minimalnih preverjanj ali celo brez njih;

198. glede tega poziva države članice, naj zberejo in objavijo pregledne podatke o svojih tovrstnih programih, vključno s številom zavrnitev in razlogi za to; poziva Komisijo, naj do razveljavitve programov izda smernice in poskrbi za boljše zbiranje podatkov in izmenjavo informacij med državami članicami v okviru teh njihovih programov, vključno s tem, katerim prosilcem je bila vloga zavrnjena iz varnostnih razlogov;

199. meni, da bi morale države članice do dokončne razveljavitve programov državljanstva in prebivališča za naložbe uvesti enake obveznosti za posrednike pri teh programih, kot veljajo za pooblaščene subjekte v okviru zakonodaje o preprečevanju pranja denarja, poziva pa jih tudi, naj s preverjanjem ustreznosti in izpolnjevanjem prošenj za državljanstvo ali prebivališče preprečijo navzkrižja interesov v zvezi s programi državljanstva in prebivališča za naložbe, ki lahko nastanejo v primeru, ko so zasebna podjetja, ki so vladi pomagala pri oblikovanju, upravljanju in spodbujanju teh programov, tudi svetovala posameznikom in jih podpirala;

200. pozdravlja poročilo Komisije z dne 23. januarja 2019 o programih državljanstva in prebivanja za vlagatelje v Evropski uniji (COM(2019)0012); ugotavlja, da poročilo potrjuje, da obe vrsti programov pomenita resno tveganje za države članice in Unijo kot celoto, zlasti glede varnosti, pranja denarja, korupcije, izogibanja predpisom EU in davčne utaje, ter da je to tveganje še večje zaradi slabe preglednosti in upravljanja teh programov; je zaskrbljen zaradi pomislekov Komisije, da ukrepi, ki so jih sprejele države članice, ne ublažijo vedno tveganj, ki jih predstavljajo ti programi;

201. je seznanjen z namero Komisije, da ustanovi skupino strokovnjakov, ki bo obravnavala vprašanja preglednosti, upravljanja in varnosti teh programov; pozdravlja, da se je Komisija zavezala, da bo v okviru mehanizma za zadržanje izvzetja iz iz vizumske obveznosti spremljala učinek programov za državljanstvo vlagateljev, ki jih izvajajo države z režimom potovanj brez vizumov; poziva Komisijo, naj usklajuje izmenjavo informacij med državami članicami o zavrnjenih vlogah; poziva Komisijo, naj v okviru svoje naslednje nadnacionalne ocene tveganj oceni tveganja, povezana s prodajo državljanstva in prebivališča; poziva Komisijo, naj oceni, v kolikšni meri te programe uporabljajo državljani EU;

4.2. Prosta pristanišča, carinska skladišča in druge posebne ekonomske cone

202. pozdravlja dejstvo, da bodo v skladu s peto direktivo o preprečevanju pranja denarja prosta pristanišča postala pooblaščeni subjekti ter bo zanje veljala obveznost izvajanja zahtev skrbnega preverjanja strank in poročanja finančnim obveščevalnim enotam (FIU) o sumljivih transakcijah;

203. ugotavlja, da je mogoče prosta pristanišča v EU vzpostaviti v skladu s postopkom proste cone; ugotavlja, da so proste cone zaprta območja znotraj carinskega ozemlja Unije, v katera lahko blago vstopa brez uvoznih dajatev, drugih stroškov (tj. davkov) in ukrepov trgovinske politike;

204. opozarja, da so prosta pristanišča skladišča v prostih conah, ki so bila prvotno namenjena shranjevanju blaga v tranzitu; obžaluje, da so zdaj postala priljubljena za shranjevanje nadomestnih sredstev, kot so umetnine, dragi kamni, starine, zlato in zbirke vin, ki so tam pogosto stalno ( 108 ) shranjena, financirajo pa se iz neznanih virov; poudarja, da se prosta pristanišča in proste cone ne smejo uporabljati za utajo davkov ali tako, da bi dosegli učinek kot z davčnimi oazami;

205. ugotavlja, da so med razlogi za uporabo prostih pristanišč poleg varnega shranjevanja tudi visoka stopnja tajnosti ter odlog uvoznih dajatev in posrednih davkov, kot je DDV ali davek za uporabo;

206. poudarja, da je v EU več kot 80 prostih con ( 109 ) in več tisoč drugih skladišč, za katere veljajo posebni postopki shranjevanja, zlasti carinskih skladišč, ki lahko ponujajo enako stopnjo tajnosti in davčnih ugodnosti (za posredne davke) ( 110 )

207. ugotavlja, da so v skladu s carinskim zakonikom Unije carinska skladišča skoraj pravno izenačena s prostimi pristanišči; zato priporoča, naj se v skladu s pravnimi ukrepi za obvladovanje tveganj pranja denarja in davčne utaje, kot je peta direktiva o preprečevanju pranja denarja, pravno izenačijo s prostimi pristanišči; meni, da morajo imeti skladišča zadostno in kvalificirano osebje, ki bo lahko izvajalo potreben nadzor nad dejavnostmi, ki jih skladišča gostijo;

208. ugotavlja, da so tveganja pranja denarja v prostih pristaniščih neposredno povezana s tveganji pranja denarja na trgu nadomestnih sredstev;

209. ugotavlja, da imajo davčni organi za neposredne davke v skladu z direktivo DAC5 od 1. januarja 2018„dostop na zahtevo“ do širokega nabora informacij v zvezi z dejanskim lastništvom, zbranih v skladu z direktivo o preprečevanju pranja denarja; ugotavlja, da zakonodaja EU o preprečevanju pranja denarja temelji na zaupanju v zanesljive raziskave skrbnega preverjanja strank in skrbnem poročanju o sumljivih transakcijah s strani pooblaščenih subjektov, ki bodo postali nadzorniki preprečevanja pranja denarja; z zaskrbljenostjo ugotavlja, da bo lahko imel „dostop na zahtevo“ do informacij, ki jih imajo prosta pristanišča, v posebnih primerih le zelo omejen učinek ( 111 )

210. poziva Komisijo, naj oceni, v kolikšni meri je mogoče dovoljenja za prosta pristanišča in ladijske licence zlorabiti za davčno utajo ( 112 ) ; poziva jo tudi, naj predloži zakonodajni predlog, da bi zagotovili avtomatično izmenjavo informacij med ustreznimi organi, kot so organi za preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje kaznivih dejanj, davčni in carinski organi ter Europol, o dejanskem lastništvu in transakcijah, ki se izvajajo v prostih pristaniščih, carinskih skladiščih ali posebnih ekonomskih conah, in naj predvidi tudi obvezno sledljivost;

211. poziva Komisijo, naj oblikuje predlog za nujno postopno opuščanje sistema prostih pristanišč v EU;

212. ugotavlja, da so se z odpravo bančne tajnosti pojavile naložbe v nove vrste premoženja, kot je umetnost, kar je v zadnjih letih privedlo od hitre rasti na trgu umetnin; poudarja, da jim prosta območja zagotavljajo varne in pretežno neopazne možnosti shranjevanja, kjer trgovanje lahko poteka neobdavčeno in je lastništvo mogoče prikriti, sam trg umetnih pa ostaja nereguliran, ker je težko določiti tržne cene in najti strokovnjake; poudarja, da je na primer lažje na drugo stran sveta prenesti dragoceno sliko kot pa primerljivo vsoto denarja;

4.3. Davčne amnestije

213. opozarja ( 113 ) , da je treba amnestije uporabljati zelo previdno ali jih sploh ne uporabljati, saj gre zgolj za enostavno in hitro kratkoročno pobiranje davkov, pogosto uvedeno za odpravo proračunskih vrzeli, ki pa lahko tudi spodbuja prebivalce k izogibanju plačevanja davkov in čakanju na naslednjo amnestijo, ne da bi jim bile naložene odvračilne sankcije ali kazni; poziva države članice, ki so sprejele davčne amnestije, naj od upravičenca vedno zahtevajo pojasnilo o viru sredstev, ki je bilo prej opuščeno;

214. poziva Komisijo, naj oceni pretekle programe amnestije, ki so jih sprejele države članice, in zlasti izterjane javne prihodke ter njihov srednje- in dolgoročni učinek na nestabilnost davčne osnove; poziva države članice, naj zagotovijo, da se ustrezni podatki v zvezi z upravičenci predhodnih in prihodnjih davčnih amnestij posredujejo pravosodnim in davčnim organom ter organom kazenskega pregona, da se zagotovi upoštevanje pravil AML/CFT in možnost kazenskega pregona zaradi drugih finančnih kaznivih dejanj;

215. meni, da bi morala Skupina za kodeks ravnanja obvezno preveriti in odobriti vsak program davčne amnestije, preden ga začne država članica izvajati; meni, da davkoplačevalec ali dejanski lastnik podjetja, ki je že izkoristil eno ali več davčnih amnestij, ne bi smel biti nikdar več upravičen do ponovne amnestije; poziva nacionalne organe, ki upravljajo podatke o osebah, ki so izkoristile davčno amnestijo, naj izvedejo učinkovito izmenjavo podatkov z organi kazenskega pregona ali drugimi pristojnimi organi, ki preiskujejo kazniva dejanja, ki niso davčne goljufije ali davčna utaja;

4.4. Upravno sodelovanje

216. priznava, da upravno sodelovanje na področju nepos