P6_TA(2005)0152

Socialna zaščita in kakovostno zdravstveno varstvo

Resolucija Evropskega parlamenta o modernizaciji socialne zaščite in razvoju kakovostnega zdravstvenega varstva (2004/2189(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju sporočila Komisije o modernizaciji socialne zaščite za razvoj visokokakovostnega dostopnega trajnostnega zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe: podpora nacionalnim strategijam z uporabo "odprte metode sodelovanja" (KOM(2004)0304),

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 16. februarja 2000 o sporočilu Komisije o načrtovani strategiji za modernizacijo socialne zaščite [1],

- ob upoštevanju resolucije z dne 15. januarja 2003 o sporočilu Komisije o prihodnosti zdravstvenega varstva in skrbi za ostarele: zagotoviti dostopnost, kakovost in finančno vzdržnost [2],

- ob upoštevanju zasedanja Evropskega sveta 20. in 21. marca 2003 v Bruslju in sklepov s predhodnih zasedanj Evropskega sveta v Lizboni, Göteborgu in Barceloni o zdravstvenem varstvu in dolgoročni oskrbi,

- ob upoštevanju Bele knjige Komisije o storitvah splošnega pomena (KOM(2004)0374),

- ob upoštevanju sporočila Komisije o "Krepitvi socialnega vidika lizbonske strategije: racionalizacija odprtega sodelovanja na področju socialne zaščite" (KOM(2003)0261),

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 11. marca 2004 o predlogu skupnega poročila o "Zdravstvenem varstvu in skrbi za ostarele: podpora nacionalnim strategijam za zagotavljanje visoke ravni zdravstvene zaščite" [3],

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve in mnenja Odbora za okolje, javno zdravje in varno hrano (A6-0085/2005),

A. ker je pravica do zdravja osnovna socialna pravica, vsebovana v členu II-95 Pogodbe o Ustavi za Evropo [4], ki je v postopku ratifikacije, in ker Listina o temeljnih pravicah Evropske unije [5] priznava pravico vsake osebe do zdravstvenega varstva in zdravstvene oskrbe ter pravico ostarelih, da živijo dostojanstveno in neodvisno življenje ter sodelujejo v socialnem, kulturnem in poklicnem življenju,

B. ker je zdravje vrednota, lastna vsakemu posamezniku v vseh življenjskih obdobjih in razmerah ter je ena od osnovnih predpostavk posameznika, da lahko deluje v družbi, in ker je javno zdravje ena od družbenih vrednot in je ohranjanje te vrednote ena od najpomembnejših nalog družbe,

C. ker je zdravje odvisno od številnih dejavnikov, ki vključujejo genetske predpostavke, življenjski slog in družbene razmere in ker zdravstveni sistem le v določeni meri prispeva (pogosto se omenja meja 10 %) k posameznikovemu splošnemu zdravstvenemu stanju,

D. ker je bistvenega pomena za uspešno delovanje posameznika v družbi zaupanje, da bo zdravstveni sistem na voljo, če bo to potrebno, v vseh življenjskih obdobjih in razmerah,

E. ker je prost pretok oseb (vključno z delavci) eno od temeljnih načel EU in je bistvenega pomena za nadaljnji razvoj posameznih držav članic ter Unije kot celote in ker je zaupanje ljudi v dostopnost in kakovost zdravstvenega varstva zaradi njihovega pretoka med državami članicami mogoče okrepiti z metodo odprtega usklajevanja zdravstvenih sistemov,

F. ker se bo skladno s sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti povečala mobilnost pacientov in uporaba čezmejnih storitev, kar pa bo ob poglobitvi notranjega trga vedno bolj vplivalo na nacionalne zdravstvene sisteme, katerih načela in cilji s tem ne smejo biti ogroženi;

G. ker je kartica evropskega zdravstvenega zavarovanja ustrezen instrument za zagotavljanje svobode gibanja znotraj EU glede na zdravstveno varstvo, čeprav se nacionalni sistemi med seboj močno razlikujejo,

H. ker je Sodišče Evropskih skupnosti večkrat priznalo zahteve pacientov po povračilu stroškov zdravljenja v drugi državi članici, čeprav je razlikovalo med bolnišničnim in ambulantnim zdravljenjem in s tem vezalo nekatere pogoje na uveljavljanje takih zahtevkov, ki so namenjeni zlasti zagotavljanju uravnoteženega pristopa in socialne varnosti, vedno z namenom zagotavljanja visoke ravni zdravstvene zaščite,

I. ker je v svoji zgoraj opredeljeni resoluciji z dne 11. marca 2004 za zasedanje Sveta junija 2004 pozval države članice, da okrepijo javno in zasebno varstvo ter institucije za pomoč z uporabo vseh sredstev, ki so na voljo v državah izvora pacientov,

J. ker zdravstveni sistemi v državah članicah temeljijo na načelu enakopravnosti in solidarnosti, ki narekuje, da mora biti visokokakovostno zdravstveno varstvo in dolgoročna oskrba na voljo in dostopna vsem, prilagojena njihovim potrebam in neodvisna od njihove starosti ali sredstev,

K. ker je spodbujanje visoke ravni socialne zaščite stalen cilj Unije in ker bo bolj učinkovito sodelovanje na področju zdravstvenega varstva in dolgoročnega zdravljenja prispevalo k trajnostni posodobitvi evropskega socialnega modela in večje socialne kohezije; ker sta zdravstveno varstvo in dolgoročno zdravljenje storitvi splošnega pomena, pri katerih je treba dati prednost načelu solidarnosti,

L. ker se zdravstveni sistemi kot del sistema socialne varnosti držav članic soočajo z izzivi, ki jih narekujejo nove tehnologije za preiskave in zdravljenje, staranje populacije (to je neverjeten porast števila zelo starih in slabotnih, ki potrebujejo njim prilagojene zdravstvene ugotovitve in primerno oskrbo) in večanje pričakovanj prebivalstva, vključno z zagotovitvijo enakosti dostopa vseh državljanov do teh sistemov,

M. ker je staranje zdravstvenih delavcev problem v nekaterih državah članicah, prav tako kakor staranje številnih, ki nudijo brezplačno oskrbo,

N. ker nove diagnostične in terapevtske tehnologije ne pomenijo samo grožnje finančni stabilnosti zdravstvenih sistemov, temveč prinašajo — in to zlasti — tudi nova mnenja in novo upanje v trajni človeški boj proti bolezni in staranju; ker je prav tako treba upoštevati povečanje revščine ostarelih,

O. ker je preventiva najbolj uspešen in učinkovit način zdravstvenega varstva in ker visokokakovostno preventivno zdravstveno varstvo, ki je dostopno vsem, vodi k podaljšanju povprečne življenjske dobe, zmanjšanju pogostnosti bolezni in nižjim stroškom zdravstvenega varstva ter omogoča trajno dolgoročno financiranje zdravstvenega varstva,

P. ker, čeprav velika večina starejših ljudi živi zdravo in neodvisno življenje, številni še vedno trpijo zaradi bolezni in invalidnosti ter zato potrebujejo dostop do visokokakovostnih, celovitih socialnih in zdravstvenih storitev, ki omogočajo primerno širšo geriatrično (to je multidisciplinarno in celovito) oceno, ki je edino sredstvo, s katerim je mogoče zmanjšati invalidnost in preprečiti nepotrebno dolgoročno oskrbo za člane te skupine,

Q. ker je osrednja točka vsega, kar je povezano z zdravjem, posameznik oziroma pacient; le-temu je na voljo zdravstveno varstvo, ki ga plačuje neposredno ali pa v obliki zavarovanja in davkov; ker imajo največji interes za razpoložljivost, dostopnost, ustreznost in kakovost zdravstvenega varstva običajni ljudje, zato morajo biti ti v celoti obveščeni in razpolagati z vsemi pravicami in izbiro glede odločitev o možnostih in uporabi storitev zdravstvenega varstva,

R. ker je kakovost zdravstvenega varstva posebej odvisna od nadaljnjega usposabljanja in izobrazbene ravni medicinskega osebja, od primernih delovnih pogojev ter pogojev zaščite delavcev, razpoložljivosti visokokakovostnih tehnologij za preiskave in zdravljenje, načina organizacije zdravstvenih storitev in od kakovosti komunikacije ter širjenja informacij med ponudniki zdravstvenega varstva in pacienti,

S. ker, glede na neverjetno povečanje števila slabotnih starejših ljudi, obstaja nujna potreba po razvoju in spodbujanju gerontološkega in geriatričnega izobraževanja, tako pri dodiplomskih kot tudi podiplomskih programih usposabljanja, da bi vse zdravstvene strokovnjake opremili s posebnim znanjem in sposobnostmi, ki so potrebne za boljšo in ustreznejšo zdravstveno oskrbo te skupine,

T. ker akcijski program Skupnosti na področju javnega zdravja (2003-2008) predvideva integriran pristop do zdravstvene politike in zdravstvenega varstva, ki med drugim temelji na spodbujanju zdravja in primarni preventivi, preprečevanju virov, škodljivih zdravju, vključevanju visoke ravni varovanja zdravja pri opredeljevanju in izvajanju sektorskih politik in spopadanju s socialnimi razlikami kot viru zdravstvenih težav,

U. ker je zdravje, podobno kot ekonomija, pomembno področje znanosti in raziskovanja, saj predstavlja zelo obsežno področje za znanstveni razvoj in raziskave ter hkrati praktično vsakdanjo uporabo dognanj, ki so rezultat raziskav; ker tako kakor gospodarski sektor tudi zdravstvo nudi številne možnosti za ustvarjanje novih delovnih mest in velike gospodarske vrednosti,

V. ker poleg osnovnih raziskav obstaja potreba po kliničnih raziskavah, ki obravnavajo zdravstvene težave, s katerimi se sooča naraščajoče število slabotnih starejših ljudi in so usmerjene na razvoj novih posegov za zagotovitev najbolj učinkovite zdravstvene oskrbe, ki bi prispevala k večji kakovosti življenja,

W. ker je zdravstveni sektor tesno povezan z gospodarsko rastjo in trajnostnim razvojem ter ga zato ne bi smeli obravnavati le glede na njegove stroške, temveč tudi kot produktivno naložbo, ki se lahko uresniči s pomočjo učinkovite zdravstvene politike,

X. ker je sodelovanje v sektorju zdravstvenega varstva element pri ustvarjanju bolj zdrave Evrope in ker je v osnovi odgovornost držav članic, da ga organizirajo; ker je za izboljšavo in razvoj visokokakovostnega, dostopnega in trajnostnega zdravstvenega varstva pomembno, da med državami članicami obstaja izmenjava izkušenj; ker bi zdravstveno varstvo moralo igrati pomembno vlogo v lizbonski strategiji;

Y. ker obstaja naraščajoča potreba po domači oskrbi, ki omogoča pacientu, da se zdravi v znanem domačem okolju in ker to učinkovito dopolnjuje bolnišnično zdravljenje ter pomeni pomembno storitev z velikim zaposlitvenim potencialom,

Z. ker sporočilo Komisije o programu socialne politike (KOM(2000)0379) navaja, da je bila uvedba socialnega zdravstvenega zavarovanja bistven element reform zdravstvenih sistemov, kar poudarja dejstvo, da daje sedem od desetih novih držav članic prednost sistemu, ki temelji na zavarovanju pred tistim, ki temelji na davkih,

1. ugotavlja, da namerava Komisija med drugim v okviru odprte metode sodelovanja podpreti nacionalne (in, kjer je to primerno, regionalne) vlade pri razvoju in reformi sistema zdravstvenega varstva in zahteva, da se suverenost nacionalnih (in, kjer je to primerno, regionalnih) vlad na področju organizacije zdravstvenega varstva, zlasti različnih sistemov financiranja, v celoti upošteva, da se bodo tako lahko dosegli skupaj opredeljene cilji za modernizacijo sistemov socialne zaščite;

2. poudarja, da se v postopku odprte metode sodelovanja ne sme spodkopavati niti pristojnosti področja držav članic niti načela subsidiarnosti; poudarja, da se mora v prihodnosti vsaka država članica še vnaprej sama odločati o tem, kako doseči skupaj opredeljene cilje za modernizacijo sistemov socialne zaščite;

3. poziva Komisijo in države članice, da v večji meri upoštevajo pomembnost preventive in zdravja pri določanju ciljev in pokazateljev Skupnosti;

4. kritizira dejstvo, da odprta metoda usklajevanja v svoji načrtovani obliki na področju javnega zdravja, zlasti z računalniškim zbiranjem podatkov, očitno presega upravne zmogljivosti držav članic; predlaga, da se zbiranje podatkov nadalje omeji na manj področij, ki jih to posebej zadeva;

5. pozdravlja odločitev Sveta, da uporabi odprto metodo sodelovanja na področju zdravstvenega varstva in dolgoročnega zdravljenja; potrjuje odobritev treh osnovnih ciljev — enakosti dostopa, ne glede na dohodke ali premoženje, visoke kakovosti in dolgoročne finančne trajnosti; poziva države članice, da jasno podprejo te prednostne naloge in zagotovijo univerzalno in zdravstveno varstvo brez nepotrebnih čakalnih list ter poudarja, da so potrebni trajni napori za zagotovitev, da so ti cilji medsebojno usklajeni, da je treba v vsaki državi članici okrepiti pravice državljanov do enakovrednega zdravstvenega varstva; poziva vsako državo članico, da sprejme potrebne ukrepe in tako zagotovi, da se te pravice spoštujejo, in da zlasti turisti niso podvrženi dragemu zasebnemu zdravljenju proti njihovim željam in v nasprotju z njihovimi pravicami;

6. poziva države članice, da upoštevajo aktivne ukrepe za obravnavanje zdravstvenih potreb najrevnejših članov družbe in njihovega dostopa do zdravstvenega varstva; opozarja, da mora biti skupno kritje osnovano na solidarnosti in omogočati varnostno mrežo proti revščini in socialni izključenosti, ki bo koristila zlasti tistim z nizkimi prihodki in tistim, katerih zdravstveno stanje zahteva intenzivno, dolgotrajno ali drago oskrbo, vključno s paliativno nego in nego umirajočih;

7. obžaluje, da Komisija vidi posodabljanje socialne zaščite na področju zdravstvene oskrbe zlasti z vidika zahtev Pakta stabilnosti; obžaluje, da Komisija v celotnem besedilu ne omenja razvoja stroškov zdravstvene oskrbe v različnih sektorjih (zdravljenje, bolnišnična oskrba itd.) niti učinke preventive v posameznih državah članicah;

8. se strinja, da se zdravstveni sistemi v Uniji soočajo s skupnimi izzivi zaradi medicinskega in tehničnega napredka pa tudi naraščajočih stroškov, demografskega razvoja, zlasti vedno večjega števila slabotnih starejših ljudi, ki jih pestijo mnoge bolezni, kar pogosto spremljajo tudi neugodne socialne razmere, naraščajoče potrebe po zdravstvenih storitvah in zdravstvenih izdelkih ter vse večje mobilnosti prebivalcev Skupnosti;

9. meni, da je staranje prebivalstva izziv in da je nanj treba gledati tudi kot na priložnost za boljšo vključitev ljudi z dolgoletnimi in dragocenimi izkušnjami v družbo in podjetja kot del aktivnega staranja;

10. poudarja, da zahteva vedno daljša življenjska doba za nadaljnji razvoj družbenih infrastruktur večjo usklajenost med zdravstvenimi storitvami in storitvami zdravstvenega varstva;

11. priznava, da je vse večja mobilnost prebivalcev Skupnosti in priseljevanje iz drugih držav lahko upravni izziv;

12. poudarja pomembnost preventive in stroškovno ugodne skrbi posameznika za njegovo lastno zdravje kot najbolj uspešnih ukrepov v boju proti boleznim ter poziva vlade držav članic, da spodbujajo usklajevanje preventivnih zdravstvenih programov, ki so namenjeni različnim starostnim skupinam ter uvrščajo spodbujanje zdravja in zdravstveno vzgojo med prednostne naloge in dajejo občutno večji pomen preventivi pri samih storitvah, vključno z rednimi preventivnimi zdravniškimi pregledi in cepljenjem v skladu z znanstvenimi dognanji, in da zagotovijo enakost dostopa do teh ukrepov; prav tako priporoča ustrezen geriatrični pregled za slabotne starejše ljudi, da bi se izboljšala njihova kakovost življenja in da bi se izognili nepotrebnemu dolgotrajnemu bolnišničnemu zdravljenju in zdravstveni negi na domu, kar bo znatno zmanjšalo izdatke na področju zdravstva;

13. opozarja, da je mogoče bolezni, ki v številnih primerih povzročijo smrt (npr. rakava obolenja, obolenja srčno-žilnega sistema) in pohabljenost (npr. mišično-skeletne okvare ter druge kronične bolezni, povezane z delom, težave z zdravjem, ki so posledica npr. nezdravega načina prehranjevanja, uživanja drog, onesnaženega okolja in manjše fizične aktivnosti) bistveno omejiti s splošnimi medsektorskimi in posameznimi preventivnimi politikami ter z izboljšanjem ukrepov za odpravo dejavnikov, ki povzročajo bolezni v delovnem in življenjskem okolju ljudi; zato poudarja pomen razvoja poklicnega zdravstvenega sistema za preprečevanje in zgodnje odkrivanje bolezni in zdravstvenih težav;

14. poudarja, da ima glavno vlogo v vsakem sistemu zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe posameznik kot upravičenec in uporabnik zdravstvenih storitev; pravice posameznika so osnovne in najpomembnejše in med njimi je na prvem mestu pravica do popolne obveščenosti o lastnem zdravju, glede zdravstvenega varstva in možnostih dolgoročne oskrbe ter glede izbire zdravstvenega varstva med posameznimi ponudniki na trgu;

15. poziva države članice in Komisijo, da zlasti s pomočjo akcijskega programa na področju zdravja zagotovijo prilagajanje zbiranja podatkov in izboljšanje v zvezi s podatki ter da državljanom in ponudnikom storitev omogočijo dostop do podatkov o zdravstvenem varstvu in zdravstveni politiki drugih držav članic prek zdravstvenega portala EU, ki je trenutno v pripravi;

16. pozdravlja poudarek, ki ga Komisija namenja izboljšanju meddisciplinarne in medagencijske komunikacije in sodelovanja med posameznimi ponudniki zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe v okviru preventive, diagnoze in zdravljenja; meni, da imajo zdravniki, odgovorni za osnovno zdravstveno varstvo, ključno vlogo pri takšni komunikaciji, sodelovanje in sporočanje obstoječih informacij pa vodita k večji kakovosti in učinkovitosti zdravstvenih storitev, zmanjšanju tveganja, da bo pacient utrpel neprijetne posledice, ter k večji učinkovitosti osebja in virov;

17. je zaskrbljen zaradi opaznih razlik med starimi in večino novih držav članic v smislu zdravstvenega stanja prebivalstva in dostopnosti, kakovosti in izrabe virov na področju zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe; poziva Komisijo in stare države članice, da podprejo nove države članice pri njihovih prizadevanjih za izboljšanje zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe s pomočjo akcijskega programa na področju zdravja in drugih ustreznih sredstev, zlasti odprte metode sodelovanja;

18. poudarja pomembnost zdravstvenega varstva, dolgoročne oskrbe in socialne oskrbe v nacionalnem gospodarstvu po zaslugi velikega števila ljudi, ki so sedaj zaposleni na tem področju in imajo potencial, da v prihodnosti ustvarijo številna nova delovna mesta z različnimi ponudniki zdravstvenih storitev in tako ustvarijo večjo konkurenco ter s tem večji potencial rasti za nacionalna gospodarstva; opozarja, da bo treba zaradi postopnega staranja prebivalstva EU vzpostaviti več finančnih in človeških virov za pomoč starejšim ljudem; prav tako meni, da v številnih državah članicah obstaja nujna potreba po dejavnih ukrepih za nabor in ohranitev zdravstvenih delavcev;

19. poudarja, da povečana potreba po storitvah v zdravstvenem sektorju in sektorju zdravstvenih storitev ustvarja dodatna delovna mesta, ki so vse kakovostnejša;

20. poziva vlade držav članic, da sprejmejo učinkovite ukrepe, s katerimi bodo izboljšale položaj posameznika pri uporabi zdravstvenih storitev in storitev dolgoročne oskrbe, podpirajo obveščenost splošne javnosti in okrepijo pogoje, v katerih se posamezniki lahko svobodno odločajo glede uporabe zdravstvenega varstva in dolgoročnih storitev; meni, da so za dosego teh ciljev potrebni izbira različnih ponudnikov storitev, informacije o zdravem načinu življenja, preventivi, možnostih diagnoze in zdravljenja ter dostop do teh informacij, ki ne sme biti omejen, predvsem ne zaradi zmanjšanja stroškov;

21. poudarja, da se v nekaterih državah članicah veča delež stroškov zdravljenja, ki jih morajo kriti pacienti, in v zvezi s tem poziva, da imajo prikrajšane skupine še naprej dostop do primernih zdravstvenih storitev;

22. izraža zaskrbljenost, ker so v številnih državah članicah čakalne dobe za nekatere nujne in druge oblike zdravljenja predolge; poziva te države članice k ciljanim ukrepom za zmanjšanje čakalnih dob; poziva države članice, da kadar so čakalne dobe dolge in ni mogoče pravočasno izvesti primerljivega ali enako učinkovitega zdravljenja pacientov doma, tesno sodelujejo in tako zagotovijo visoko raven varovanja zdravja in socialne varnosti za vse državljane EU ter ob tem ustrezno upoštevajo načelo subsidiarnosti, ravnotežje nacionalnih sistemov in finančno uravnoteženost;

23. poziva vlade držav članic, da zagotovijo praktično podporo za deljenje informacij (tudi med različnimi agencijami in disciplinami, vključenimi v zdravstveno varstvo posameznih pacientov) in uporabo elektronskega sporočanja v zdravstvenem varstvu in dolgoročni oskrbi; poziva Komisijo in vlade držav članic, da zagotovijo večjo in bolj sistematično podporo za razvoj tako imenovanega elektronskega zdravstvenega varstva;

24. izraža zaskrbljenost, ker se v številnih državah članicah, čeprav v različni meri, pojavlja vedno večje pomanjkanje ustrezno usposobljenih zdravnikov, zdravstvenega osebja in osebja s področja zdravstvenega varstva; poziva države članice k ciljanim ukrepom za izboljšanje kakovosti dela, da naredijo te poklice bolj privlačne in da odpravijo obstoječe pomanjkanje osebja; poudarja potrebo po spodbujanju usposabljanja ter nadaljnjega usposabljanja prostovoljcev in zaposlenih, ki so že usposobljeni na tem področju;

25. obžaluje, da v zvezi z vprašanji okrepljenega usklajevanja niso bili posebej ovrednoteni odzivi osnovne ravni prebivalstva; opozarja, da je v delujočih modelih upravljanja pretok informacij od spodaj navzgor zelo pomemben;

26. obžaluje, da se znanstvenim analizam o potrebah na splošno ne daje večjega poudarka; opozarja, da se znanstveni podatki drugih organizacij ne morejo sprejemati brez predhodnega preverjanja; predlaga, da se obdelovanje lastnih podatkov v večji meri zaključi z obstoječimi raziskovalnimi programi;

27. poziva vlade držav članic, da uskladijo sisteme izobraževanja in usposabljanja medicinskega osebja, da spodbujajo vzajemno priznavanje poklicnih kvalifikacij in s tem olajšajo mobilnost zdravstvenih delavcev ter da uskladijo zahteve glede medicinske opreme v zdravstvenih ustanovah in glede uporabe novih tehnologij za preiskave in zdravljenje ter na ta način spodbujajo primerjavo kakovosti zdravstvenega varstva v vseh državah članicah;

28. poudarja, da se lahko dolgoročna finančna zmožnost zagotovi samo, če se obstoječi viri uporabijo čim bolj učinkovito; opozarja, da je ta cilj mogoče doseči samo, če postane kakovost zdravstvenega varstva bolj pregledna, kakor je trenutno, če države članice uvedejo sistematične programe za zagotavljanje kakovosti in smernice zdravljenja, ki bodo temeljile na dokazih, in če bodo uporabile javna finančna sredstva samo za zdravstvene izdelke in tehnologije z dokazanimi koristmi;

29. poudarja potrebo, da države članice bolj preučijo zdravstveni in medicinsko-tehnološki napredek na podlagi učinkovitosti, koristnosti in ekonomske upravičenosti; poziva Komisijo, da preuči možnost vzpostavitve omrežja in usklajevanja vrednotenja zdravstvene tehnologije in zdravstvenih smernic, ki se izvajajo v državah članicah;

30. poziva države članice, da pravočasno predstavijo nacionalna predhodna poročila za naslednje zasedanje Evropskega sveta;

31. meni, da je zdravstveno varstvo slabotnih ostarelih primerno področje za raziskovanje na evropski ravni;

32. poziva Komisijo, da do konca leta 2005 predloži predloge o političnih usmeritvah, skupnih ciljih, delovnih metodah in podrobnem časovnem razporedu; prav tako je treba poudariti, da so za zdravstveno varstvo državljanov odgovorne posamezne države članice;

33. poudarja, da je treba sprejeti natančen postopek za opredelitev kazalcev in razlago rezultatov ter da je treba upoštevati obstoječe razlike med zdravstvenimi sistemi; poziva zlasti, da morajo biti kazalci opredeljeni za merjenje pravičnega dostopa, kakovosti in učinkovitosti varstva;

34. poziva Evropski svet, da zaradi racionalizacije odprte metode sodelovanja spomladi 2006 sprejme celostni načrt na področju socialne zaščite in da sprejme standardni seznam skupnih ciljev na področju socialne integracije, pokojnin, zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe;

35. poziva Svet in Komisijo, da obvestita Evropski parlament o svojih predlogih;

36. poziva države članice in Komisijo, da vključijo organizacije pacientov, bolj kakor doslej, v odločitve na področju zdravstvene politike in da jih podpirajo pri njihovem delu;

37. poziva Komisijo in države članice, da v vseh zadevah zdravstvenega varstva posvetijo potrebno pozornosti vidikom, značilnih za ženske; poziva Komisijo, da predloži novo poročilo o zdravstvenem stanju žensk v Evropski uniji;

38. naroči svojemu predsedniku, da to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, Odboru za socialno zaščito in parlamentom držav članic.

[1] UL C 339, 29.11.2000, str. 154.

[2] UL C 38 E, 12. 2. 2004, str. 269.

[3] UL C 102 E, 28.4.2004, str. 862.

[4] UL C 310, 16.12.2004.

[5] UL C 364, 18.12.2000, str. 1.

--------------------------------------------------