[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 23.1.2007

SEC(2007) 66 konč.

Priporočilo

MNENJE SVETA

v skladu s členom 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Francije, 2006–2010

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

SPLOšNO OZADJE

Pakt stabilnosti in rasti, ki je začel veljati 1. julija 1998, temelji na cilju zdravih javnih financ kot sredstvu za izboljšanje razmer za stabilnost cen in za močno trajnostno rast, ki pospešuje ustvarjanje delovnih mest. Reforma Pakta iz leta 2005 je potrdila njegovo koristnost pri utrjevanju proračunske discipline, je pa poskusila okrepiti njegovo učinkovitost in gospodarsko podlago ter zavarovati dolgoročno vzdržnost javnih financ.

Uredba Sveta (ES) št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], ki je del Pakta stabilnosti in rasti, določa, da morajo države članice Svetu in Komisiji predložiti programe stabilnosti ali konvergenčne programe ter njihove letne dopolnitve (države članice, ki so že sprejele enotno valuto, predložijo programe stabilnosti ali njihove dopolnitve, države članice, ki je še niso sprejele, predložijo konvergenčne programe oziroma njihove dopolnitve). Prvi program stabilnosti Francije je bil predložen januarja 1999. V skladu z Uredbo je Svet na podlagi priporočila Komisije in po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom podal mnenje 15. marca 1999. V skladu z istim postopkom Komisija oceni dopolnitve programov stabilnosti in konvergenčnih programov, preuči jih prej navedeni odbor, po potrebi pa jih preuči še Svet.

Ozadje ocene novega programa

Komisija je preučila najnovejšo dopolnitev programa stabilnosti Francije, predloženo 6. decembra 2006, in sprejela priporočilo za zadevno mnenje Sveta.

Kot ozadje za oceno proračunske strategije v novem programu stabilnosti naslednji odstavki povzemajo:

1. gospodarsko in proračunsko uspešnost zadnjih desetih let,

2. najnovejšo oceno stanja države pri preventivnem delu Pakta stabilnosti in rasti (povzetek mnenja Sveta o predhodni dopolnitvi programa stabilnosti),

3. oceno Komisije o nacionalnem programu reform iz oktobra 2006.

Nedavna ekonomska in proračunska uspešnost

Glede na izkušnje iz zadnjih desetih let se gospodarski ciklus Francije giba v skladu s tistim iz evroobmočja ter kaže podobno rast. Kljub temu je stopnja nezaposlenosti v Franciji v zadnjem desetletju približno 10 %, kar je za 1 odstotno točko več kot v evroobmočju. Čeprav se je ta stopnja pred kratkim znižala z 12,1 % v letu 1997 na pod 9 %, pa je še kljub vsemu precej visoka. Precej trdna rast francoskega gospodarstva je večinoma posledica domače porabe, zlasti zasebne porabe zaradi ugodnega razvoja kupne moči gospodinjstev. Povpraševanje je izkoristilo učinke ugodne mešanice politik, toda zaradi tega so nastala znatna proračunska neravnovesja. Konsolidacija, ki se je začela leta 2004, je leta 2005 zmanjšala primanjkljaj na pod 3 % referenčne vrednosti iz Pogodbe, kar je privedlo do zaključka postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem januarja 2007. Toda za izboljšanje dolgoročne vzdržnosti javnih financ in oblikovanje proračunske meje je potrebna nadaljnja konsolidacija, ki bo omogočila soočenje z neugodnimi gospodarskimi razmerami. Hitrejša rast šibke ravni zaposlovanja starejših delavcev bi pospešila rast BDP in zmanjšala pritisk na javne finance. Zato so izzivi, s katerimi se sooča francosko gospodarstvo, povezani z vzdržnostjo in učinkovitostjo.

Ocena v mnenju Sveta o predhodnem programu

24. marca 2006 je Svet sprejel mnenje o prejšnji dopolnitvi programa stabilnosti, ki zajema obdobje 2005–2009, kjer navaja, da: „pozdravlja prednostno mesto, ki se ga daje zmanjšanju dolga v francoskem programu stabilnosti, toda opaža, da obstajajo tveganja v zvezi z doseganjem proračunskih ciljev in dolgoročno vzdržnostjo javnih financ.“ Pozval je Francijo, da „zagotovi potrebno strukturno prilagoditev, s katero se bo javnofinančni primanjkljaj v letu 2006 verodostojno in trajnostno zmanjšal pod 3 % BDP; da sprejme ustrezne ukrepe, s katerimi bo zagotovila, da bo načrtovana proračunska konsolidacija vodila do srednjeročnega cilja, in izboljšala dolgoročno vzdržnost; in okrepi spremljanje in izvrševanje pravil o odhodkih, ki so opredeljena za podsektorje javne uprave, s čimer bo zagotovila spoštovanje ambicioznih večletnih zgornjih mej odhodkov.“

Ocena Komisije o nacionalnem programu reform iz oktobra 2006

Poročilo o izvajanju nacionalnega programa reform Francije, ki ga določa prenovljena lizbonska strategija za rast in delovna mesta, je bilo predloženo 5. oktobra 2006. Francoski nacionalni program reform določa naslednje prednostne naloge: oblikovanje potrebnih pogojev za trdno gospodarsko rast, zmanjšanje nezaposlenosti, povečanje zaposlenosti ter izgradnja gospodarstva, temelječega na znanju.

Ocena Komisije (sprejeta kot del letnega poročila o napredku [2] z decembra 2006) je pokazala, da Francija dobro napreduje pri izvajanju nacionalnega programa reform. V smislu ugodnega makroekonomskega razvoja je Francija nadaljevala svoja prizadevanja glede proračunske konsolidacije, istočasno pa je poskušala povečati potencialno rast, in sicer z novimi zavezami glede raziskav in inovacij. Rezultati na trgu dela so še zmeraj šibki.

Glede na ugotovljene močne in šibke točke se Franciji priporoča, da sprejme ukrepe na področju: dolgoročne vzdržnost javnih financ, konkurenčnosti na področju plina, električne energije in železniškega tovora, ohranjanja delovnih mest in vseživljenjskega učenja.

Okvir: Glavne točke za oceno Kot določa člen 5(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97, ocena upošteva naslednje točke: ali so ekonomske predpostavke, na katerih temelji program, verjetne; srednjeročni proračunski cilj, ki ga je predložila država članica, in ali je potek prilagajanja za njegovo dosego ustrezen; ali ukrepi, sprejeti in/ali predlagani za upoštevanje tega poteka prilagajanja, zadoščajo za uresničitev srednjeročnega cilja v okviru konjunkturnega cikla; ali so pri oceni prilagoditvenih poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja prizadevanja za usklajevanje večja v času dobrih gospodarskih razmer, medtem ko so lahko prizadevanja v času slabih gospodarskih razmer manjša, in ali si za države članice euroobmočja in MDT II zadevna država članica prizadeva za letno izboljšanje svojega proračunskega stanja, iz katerega so izločeni vplivi konjunkture ter enkratnih in začasnih ukrepov, z 0,5 % BDP kot merilom za dosego srednjeročnega proračunskega cilja; izvajanje večjih strukturnih reform, ki imajo neposredne dolgoročne učinke na prihranek pri izdatkih (vključno s spodbujanjem potencialne rasti) in torej preverljiv učinek na dolgoročno vzdržnost javnih financ (pod pogojem, da se glede referenčne vrednosti 3 % BDP ohrani ustrezna varnostna rezerva in se pričakuje vrnitev proračunskega stanja v programskem obdobju na srednjeročni proračunski cilj), in sicer pri določanju prilagoditvenih poti za dosego srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki ga še niso dosegle) ali pri odobritvi začasnega odklona od srednjeročnega proračunskega cilja (za države članice, ki so ga dosegle), pri tem pa se nameni posebna pozornost pokojninskim reformam, ki uvajajo večstebrni sistem, ki vključuje obvezen, v celoti naložbeni pokojninski steber; ali so ekonomske politike zadevne države članice skladne s širšimi smernicami ekonomskih politik. Verjetnost makroekonomskih predpostavk programa se oceni glede na napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 in tudi z uporabo skupno dogovorjene metodologije za ocenjevanje potencialnih rezultatov in ciklično prilagojenih saldov. Skladnost s širšimi smernicami ekonomskih politik se oceni na podlagi širših smernic ekonomskih politik na področju javnih financ, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008. Pri oceni se preučijo tudi: razvoj deleža dolga in obeti za dolgoročno vzdržnost javnih financ, ki jim je treba posvečati „zadostno pozornost pri nadzoru proračunskih stanj“ v skladu s poročilom Sveta z dne 20. marca 2005 o „Izboljšanju izvajanja Pakta stabilnosti in rasti“. Sporočilo Komisije z dne 12. oktobra 2006 določa pristop k oceni dolgoročne vzdržnosti javnih financ[3]; stopnja integracije z nacionalnim programom reform, ki ga predložijo države članice v skladu z lizbonsko strategijo za rast in delovna mesta. V spremni opombi Evropskemu svetu z dne 7. junija 2005 o širših smernicah ekonomskih politik za obdobje 2005–2008 je Svet Ecofin navedel, da morajo biti nacionalni programi reform skladni s programi stabilnosti in konvergenčnimi programi; skladnost s kodeksom ravnanja[4], ki med drugim določa skupno strukturo in vrsto razpredelnic s podatki za programe stabilnosti in konvergenčne programe. |

- Priporočilo

MNENJE SVETA

v skladu s členom 5(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o dopolnitvi programa stabilnosti Francije, 2006–2010

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[5] in zlasti člena 5(3) Uredbe,

ob upoštevanju priporočila Komisije,

po posvetovanju z Odborom za ekonomske in finančne zadeve –

PODAL NASLEDNJE MNENJE:

4. Svet je [27. februarja 2007] proučil dopolnitev programa stabilnosti Francije, ki obravnava obdobje 2006–2010.

5. Program vsebuje dva različna scenarije za makroekonomske in proračunske napovedi: manj ugodni scenarij in ugodni scenarij. Manj ugodni scenarij, ki je v skladu s napovedjo služb Komisije iz jeseni 2006, je referenčni scenarij za ocenjevanje proračunskih napovedi. Na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov se zdi, da ta scenarij temelji na izvedljivih predpostavkah, čeprav so nekoliko optimistične za leto 2006. Predvideva, da se bo v programskem obdobju realni BDP povečal za 2,25 % na leto. Videti je, da so v programu tudi napovedi glede inflacije stvarne.

6. Za leto 2006 je bil javnofinančni primanjkljaj v jesenski napovedi služb Komisije iz leta 2006 ocenjen na 2,7 % BDP, pri čemer je bil cilj iz prejšnje dopolnitve programa stabilnosti za leto 2006 2,9% BDP (in doseženi primanjkljaj v letu 2005 2,9 % BDP). Čeprav je predpostavka o rasti BDP enaka v prejšnji in novi dopolnitvi, tj. med 2 in 2,5 %, pa sestava rasti v novi dopolnitvi temelji na obdavčenju in višji zasebni porabi. Pričakovano izboljšanje primanjkljaja je podprto z (a) pospešeno rastjo BDP (od 1,2 % na približno 2 %), kar poveča prihodke (pribl. 5 milijard EUR, tj. 0,3 odstotne točke BDP) in (b) upočasnitvijo odhodkov.

7. Program je del globalne strategije francoskih oblasti glede „nacionalne zaveze zmanjšanja dolga“ in je predstavljen kot večletni program za zmanjšanje dolga, ki je usmerjen na nični primanjkljaj in raven dolga pod 60 % BDP do leta 2010. Predvideva stalni upad, osredotočen na konec obdobja, objavljenega primanjkljaja z 2,7 % BDP v letu 2006 (2,5 % v letu 2007) na 0 % BDP leta 2010, kar znaša skupno zmanjšanje za 2,7 odstotne točke BDP. Primarni primanjkljaj 0,1 % BDP leta 2006 naj bi se spremenil v presežek od leta 2007 naprej in dosegel 2,5 % BDP leta 2010. Načrtovana proračunska konsolidacija temelji na odhodkih: osnovana je na večletnih ciljih za povečanje javnofinančnih odhodkov, ki pomeni zmanjšanje razmerja med (primarnimi) odhodki in BDP za približno 3 odstotne točke BDP skozi obdobje. V primerjavi s prejšnjim programom nova dopolnitev na splošno potrjuje načrtovano proračunsko prilagoditev na podlagi večinoma nespremenjenega makroekonomskega scenarija.

8. V programskem obdobju se za strukturni saldo (tj. ciklično prilagojeni proračunski saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov), izračunan v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo, načrtuje izboljšanje primanjkljaja od približno 2,5 % BDP v letu 2006 na več kot 0,25 % na koncu programskega obdobja (2010). V tem programu stabilnosti, tako kot tudi v prejšnjem, je srednjeročni cilj za proračunsko stanje uravnotežen proračun v strukturnem smislu, ki ga se s programom želi doseči do leta 2010. Ker srednjeročni cilj presega najnižje merilo (primanjkljaj, ocenjen v višini okoli 1,5 % BDP), bi moral pri doseganju izpolniti cilj zagotovitve varnostne rezerve za preprečitev pojava čezmernega primanjkljaja. Srednjeročni cilj programa se nahaja v obsegu, določenem za države članice euroobmočja in MDT II v Paktu stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja ter ustrezno odraža delež dolga in povprečno potencialno rast v dologorčnem obdobju.

9. Tveganja glede proračunskih napovedi v programu so večinoma uravnotežena za krajši rok (do leta 2008), toda proračunski rezultati bi lahko bili slabši od napovedanih v programu v zadnjih letih. Kar zadeva krajši rok, se prilagoditve večinoma opirajo na strožjo kontrolo odhodkov na državni ravni, ki jo podpira progresivno izvajanje novega zakona o finančnem poslovanju[6] in rezultati revizij ter je uresničljiva, kljub temu da so gibanja odhodkov lokalnih organov dejavnik tveganja. Kar zadeva zadnja leta programskega obdobja, obseg načrtovanih prilagoditev vzbuja dvome, ali se bodo te prilagoditve v celoti uresničile. Tudi če so bili predpisi glede odhodkov zmeraj upoštevani na ravni države, pa predvidene drastične omejitve zahtevajo reforme, ki v programu niso opredeljene. Na splošno pa izkušnje glede spoštovanja pragov javnofinančnih odhodkov, ki je središče francoske strategije proračunske konsolidacije, pomanjkanje mehanizmov za izvrševanje in pomanjkanje predpisov o odhodkih za nekatere podsektorje, in sicer lokalne organe, potrjujejo tveganje.

10. Glede na to oceno tveganja je mogoče, da proračunska naravnanost v programu ne bo dovolj, da se bi do leta 2010 dosegel srednjeročni cilj, kot je predviden v programu. Vendar zagotavlja dovolj varnostne rezerve, da se prepreči prekoračitev praga primanjkljaja v višini 3 % BDP ob običajnih makroekonomskih nihanjih proti koncu programskega obdobja, najverjetneje od 2009 naprej. Razen za leto 2007 je ritem prilagoditve za dosego srednjeročnega cilja, ki ga zajema program, v skladu s Paktom stabilnosti in rasti, ki določa, da mora za države članice v euroobmočju in MDT II kot merilo veljati letno izboljšanje strukturnega salda za 0,5 % BDP in da mora biti prilagoditev višja v času ugodnih gospodarskih razmer ter bi lahko bila nižja v času slabih gospodarskih razmer. Čeprav je Francija pravkar zmanjšala čezmerni primanjkljaj, je predvidena prilagoditev za leto 2007 omejena na 0,3 odstotne točke BDP, medtem ko se gospodarsko stanje ne more oceniti kot slabo, elastičnost davkov celo kaže na ugodne gospodarske razmere.

11. Ocenjuje se, da je bruto javni dolg v letu 2006 dosegel 64,6 % BDP, kar je precej nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe, ki znaša 60 % BDP. Program predvideva, da se bo razmerje med deležem dolga in BDP v programskem obdobju zmanjšalo za okoli 6,5 odstotne točke. Razvoj deleža dolga je lahko v zadnjih letih programskega obdobja manj ugoden od napovedanega ob upoštevanju (1) zgoraj navedenih tveganj glede proračunskih ciljev in (2) nesigurnosti glede prodaje nestrateških sredstev, ki so večje od preteklega povprečja. Kljub tem tveganjem pa se delež dolga v programskem obdobju v zadostni meri približuje referenčni vrednosti.

12. Dolgoročni proračunski vpliv staranja prebivalstva v Franciji je manjši od povprečja EU, odhodki za pokojnine kažejo bolj omejen porast kot v mnogih drugih državah, kar je posledica pokojninskih reform, ki se že izvajajo. Začetno proračunsko stanje, čeprav je nekaj boljše od tistega iz leta 2005, predstavlja tveganje glede vzdržnosti javnih financ, tudi če se še ne upošteva dolgoročni proračunski vpliv staranja prebivalstva. Poleg tega je trenutna stopnja bruto javnega dolga nad referenčno vrednostjo iz Pogodbe. Nadaljnja proračunska konsolidacija bi prispevala k zmanjšanju tveganj glede vzdržnosti javnih financ, kar bi pomenilo tudi ohranjanje in celo krepitev pozitivnih učinkov pokojninske reforme. Na splošno je Francija izpostavljena srednjemu tveganju, kar zadeva vzdržnost javnih financ.

13. Program stabilnosti vsebuje kvalitativno oceno splošnega učinka francoskega nacionalnega programa reform iz oktobra 2006 v okviru srednjeročne davčne strategije. Kljub temu ne zagotavlja nobenih sistematskih informacij glede neposrednih proračunskih stroškov ali prihrankov bistvenih reform, ki so predvidene v nacionalnem programu reform, toda proračunske napovedi upoštevajo učinek na javne finance, ki ga imajo vsi ukrepi, navedeni v nacionalnem programu reform. Ukrepi na področju javnih financ, predvideni v programu stabilnosti, so skladni z ukrepi, predvidenimi v nacionalnem programu reform.

14. Proračunska strategija v programu je na splošno skladna s širšimi smernicami ekonomskih politik, ki jih vsebujejo integrirane smernice za obdobje 2005–2008.

15. Kar zadeva zahtevo po podatkih, določenih v kodeksu ravnanja za programe stabilnosti in konvergenčne programe, vsebuje program nekatere pomanjkljivosti glede obveznih in neobveznih podatkov[7].

Splošni zaključek je ta, da po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja in v okviru močne rasti prihodkov daje program prednost znižanju dolga ter predvideva napredovanje k srednjeročnemu cilju s prilagoditvijo, ki temelji na odhodkih in je postavljena na konec programskega obdobja. Obstajajo tveganja glede uresničevanja proračunskih ciljev, zlasti v zadnjih letih programskega obdobja.

Ob upoštevanju zgornje ocene se Francijo poziva, da:

(i) izkoristi potencialno rast in osnovne pozitivne učinke, ki izhajajo iz boljših rezultatov za leto 2006, kot so bili pričakovani, ter da prilagoditve k srednjeročnemu cilju izpelje v začetku programskega obdobja, zlasti leta 2007, z namenom da doseže srednjeročni cilj do konca obdobja ter tako zmanjša raven dolga in izboljša dolgoročno vzdržnost javnih financ;

(iii) okrepi spremljanje in izvrševanje pravil o odhodkih za vse podsektorje javne uprave, s čimer bo zagotovila spoštovanje ambicioznih večletnih zgornjih mej odhodkov.

Primerjava proračunskega razvoja in napovedi

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Realni BDP (spremembe v %) | PS dec. 2006 | 1,2 | 2,0-2,5 | 2,0-2,5 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ |

COM nov. 2006 | 1,2 | 2,2 | 2,3 | 2,1 | ni podatkov | ni podatkov |

PS jan. 2006 | 1,5-2,0 | 2,0-2,5 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ | ni podatkov |

Inflacija po HICP(%) | PS dec. 2006 | 1,9 | 2,0 | 1,9 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |

COM nov. 2006 | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,9 | ni podatkov | ni podatkov |

PS jan. 2006 | 1,9 | 1,8 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ | ni podatkov |

Proizvodna vrzel (v % potencialnega BDP) | PS dec. 20061 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | -0,3 |

COM nov. 20065 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | -0,9 | ni podatkov | ni podatkov |

PS jan. 20061 | -0,5 | -0,4 | -0,6 | -0,8 | -0,9 | ni podatkov |

Javnofinančni saldo (v % BDP) | PS dec. 2006 | -2,9 | -2,7 | -2,5 | -1,8 | -0,9 | 0,0 |

COM nov. 2006 | -2,9 | -2,7 | -2,6 | -2,2 | ni podatkov | ni podatkov |

PS jan. 2006 | -3,0 | -2,9 | -2,6 | -1,9 | -1,0 | ni podatkov |

Primarni saldo (v % BDP) | PS dec. 2006 | -0,2 | -0,1 | 0,1 | 0,7 | 1,7 | 2,5 |

COM nov. 2006 | -0,2 | -0,1 | 0,0 | 0,4 | ni podatkov | ni podatkov |

PS jan. 2006 | -0,3 | -0,3 | 0,0 | 0,6 | 1,6 | ni podatkov |

Ciklično prilagojeni saldo (v % BDP) | PS dec. 20061 | -2,5 | -2,4 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

COM nov. 2006 | -2,5 | -2,3 | -2,3 | -1,8 | ni podatkov | ni podatkov |

PS jan. 20061 | -2,8 | -2,7 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | ni podatkov |

Strukturni saldo2 (v % BDP) | PS dec. 20063 | -3,0 | -2,5 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

COM nov. 20064 | -3,1 | -2,6 | -2,3 | -1,8 | ni podatkov | ni podatkov |

PS jan. 2006 | -3,3 | -2,9 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | ni podatkov |

Bruto javni dolg (v % BDP) | PS dec. 2006 | 66,6 | 64,6 | 63,6 | 62,6 | 60,7 | 58,0 |

COM nov. 2006 | 66,6 | 64,7 | 63,9 | 63,3 | ni podatkov | ni podatkov |

PS jan. 2006 | 65,8 | 66,0 | 65,6 | 64,6 | 62,8 | ni podatkov |

Opombe: |

1 Izračuni služb Komisije na podlagi podatkov iz programa. |

2 Ciklično prilagojeni saldo (kot v prejšnjih vrsticah) brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. |

3Enkratni in drugi začasni ukrepi iz programa (0,5% BDP v letu 2005 ter 0,1% v letu 2006; 0 % po tem, vsi ukrepi imajo učinek zmanjševanja primanjkljaja). |

4Enkratni in drugi začasni ukrepi iz napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 (0,6 % BDP v letu 2005 ter 0,2 % v letu 2006 in 0,2 % v letu 2006; 0 % po tem, vsi ukrepi imajo učinek zmanjševanja primanjkljaja). |

5 Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 2,0%, 2,2%, 2,2% in 2,3% v tem zaporedju v obdobju 2005–2008. |

Vir: |

Program stabilnosti (PS); gospodarske napovedi služb Komisije iz jeseni 2006 (COM); izračuni služb Komisije. |

[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Sporočilo Komisije spomladanskemu zasedanju Evropskega sveta, „Izvajanje prenovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta – Leto uresničevanja“, 12.12.2006, COM(2006) 816.

[3] Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu „Dolgoročna vzdržnost javnih financ v EU“, 12.10.2006, COM(2006) 574 konč. in Generalni direktorat za gospodarske in finančne zadeve pri Evropski komisiji (2006), „The long-term sustainability of public finances in the European Union“, European Economy št. 4/2006.

[4] „Posebnosti izvajanja Pakta stabilnosti in rasti ter smernice za obliko in vsebino programov stabilnosti in konvergence “, ki jih je 11. oktobra 2005 potrdil Svet Ecofin.

[5] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1055/2005 (UL L 174, 7.7.2005, str. 1). Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Novi zakon o finančnem poslovanju (LOLF), ki je začel veljati 2006, predvideva več transparentnosti in večjo učinkovitost upravljanja javnih odhodkov.

[7] Zlasti podatke o skupni porabi ter kratkoročnih in dolgoročnih obrestnih merah (za leta 2008 do 2010).