P9_TA(2022)0030

Poročilo o izvajanju o dobrobiti rejnih živali

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 16. februarja 2022 o poročilu o izvajanju o dobrobiti rejnih živali (2020/2085(INI))

(2022/C 342/06)

Evropski parlament,

— ob upoštevanju člena 13 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), ki določa, da morajo Unija in države članice dosledno upoštevati zahteve glede dobrobiti živali kot čutečih bitij ter obenem spoštovati zakonodajne ali upravne določbe in ustaljene običaje držav članic, ki so povezani zlasti z verskimi obredi, kulturnimi tradicijami in regionalno dediščino,

— ob upoštevanju študije Tematskega sektorja za pravice državljanov in ustavne zadeve v Generalnem direktoratu za notranjo politiko iz novembra 2020 z naslovom Končajmo dobo kletk: iskanje alternativ (End the cage age: Looking for alternatives), svoje resolucije z dne 10. junija 2021 o evropski državljanski pobudi „Končajmo dobo kletk“ (1) in sporočila Komisije z dne 30. junija 2021 o evropski državljanski pobudi „Končajmo dobo kletk“ (C(2021)4747),

— ob upoštevanju Direktive Sveta 98/58/ES z dne 20. julija 1998 o zaščiti rejnih živali (2), (splošna direktiva),

— ob upoštevanju Direktive Sveta 1999/74/ES z dne 19. julija 1999 o minimalnih standardih za zaščito kokoši nesnic (3),

— ob upoštevanju Direktive Sveta 2007/43/ES z dne 28. junija 2007 o določitvi minimalnih pravil za zaščito piščancev, ki se gojijo za proizvodnjo mesa (4),

— ob upoštevanju Direktive Sveta 2008/119/ES z dne 18. decembra 2008 o določitvi minimalnih pogojev za zaščito telet (5),

— ob upoštevanju Direktive Sveta 2008/120/ES z dne 18. decembra 2008 o določitvi minimalnih pogojev za zaščito prašičev (6),

— ob upoštevanju študije službe Evropskega parlamenta za raziskave iz junija 2021 z naslovom Implementation of EU legislation on „on-farm“ animal welfare: potential EU added value from the introduction of animal welfare labelling requirements at EU level’ (Izvajanje zakonodaje EU o dobrobiti živali na kmetijah: možna dodana vrednost EU zaradi uvedbe zahtev za označevanje dobrobiti živali na ravni EU),

— ob upoštevanju študije po naročilu Evropske komisije iz oktobra 2020 kot pomoč pri oceni strategije EU za zaščito in dobro počutje živali 2021–2015,

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 14. marca 2017 o minimalnih standardih za zaščito gojenih kuncev (7),

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 25. oktobra 2018 o dobrobiti živali, uporabi protimikrobnih zdravil in okoljskem vplivu industrijske reje brojlerjev (8),

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 9. junija 2021 o strategiji EU za biotsko raznovrstnost do leta 2030: Vračanje narave v naša življenja (9),

— ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 16. decembra 2019 o dobrobiti živali – sestavni del trajnostne živinoreje,

— ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 7. decembra 2020 o oznaki o dobrobiti živali na ravni EU,

— ob upoštevanju posebnega poročila Evropskega računskega sodišča št. 31/2018 s 14. novembra 2018 o dobrobiti živali v EU: zmanjševanje vrzeli med ambicioznimi cilji in izvajanjem v praksi,

— ob upoštevanju preverjanja primernosti zakonodaje EU o dobrobiti živali, ki ga izvaja Komisija,

— ob upoštevanju mnenja Evropskega odbora regij z dne 5. decembra 2018 o reformi skupne kmetijske politike (10),

— ob upoštevanju posebne raziskave Eurobarometer 505 z naslovom Making Food fit for the future – Citizens’ expectations (Naj bo hrana primerna za prihodnost – pričakovanja državljanov),

— ob upoštevanju „petih svoboščin“, ki jih je opisala Svetovna organizacija za zdravje živali, ki za živali določajo preprečevanje lakote, žeje in podhranjenosti, preprečevanje toplotne obremenitve in telesnega nelagodja, preprečevanje strahu in neugodja, preprečevanje bolečin, poškodb in bolezni ter možnost izvajanja značilnega vedenja,

— ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 12. maja 2021 z naslovom Strateške smernice za bolj trajnostno in konkurenčno akvakulturo EU za obdobje 2021–2030 (COM(2021)0236),

— ob upoštevanju člena 54 Poslovnika ter člena 1(1)(e) sklepa konference predsednikov z dne 12. decembra 2002 o postopku pridobitve dovoljenja za pripravo samoiniciativnih poročil in priloge 3 k temu sklepu,

— ob upoštevanju mnenja Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane,

— ob upoštevanju poročila Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja (A9-0296/2021),

A. ker je dobrobit živali, ki je pomemben dejavnik za naše rejce, etično in vse pomembnejše vprašanje za potrošnike in v naši družbi na splošno; ker je zanimanje potrošnikov za kakovost hrane, ki jo kupujejo, in dobrobit živali večje kot kdaj koli prej, državljani EU pa želijo kot potrošniki imeti možnost bolj ozaveščene izbire; ker ima kakovost živil v povezavi z dobrobitjo in zdravjem živali pomembno vlogo pri doseganju ciljev strategije od vil do vilic;

B. ker člen 13 PDEU živali priznava kot čuteča bitja in določa, da Unija in države članice pri oblikovanju in izvajanju politik Unije na področju kmetijstva in ribištva v celoti upoštevajo zahteve po dobrem počutju živali, pri čemer spoštujejo ustaljene običaje držav članic zlasti glede verskih obredov, kulturnih tradicij in regionalne dediščine;

C. ker je treba evropske standarde glede proizvodnje hrane in merila glede dobrobiti živali, čeprav so med najvišjimi v svetu, vendar še izboljšati; ker je več držav in regij sprejelo dodatne ukrepe v tej smeri, na primer prepoved nekaterih oblik reje v kletkah;

D. ker sta enotna ubeseditev in izvajanje zakonodaje o dobrobiti živali ter njena posodobitev v skladu z najnovejšimi znanstvenimi spoznanji osnovni pogoj za zvišanje standardov o dobrobiti živali in uveljavljanje popolne skladnosti z njimi;

E. ker so nekateri evropski kmetje v zadnjih desetletjih s kritičnim pristopom k svojim praksam ter izboljšanjem in prilagajanjem svojega dela dosegli nekaj napredka; ker so jim pri izboljšanju prakse v oporo svetovalni in raziskovalni organi ter mnoge nevladne organizacije; ker je mogoče z uporabo tehnologij za pametno kmetovanje za stalno spremljanje zdravja in dobrobiti živali še bolje preprečevati bolezni in uveljavljati standarde dobrobiti živali; ker želijo evropski rejci še naprej napredovati na tem področju, vendar se ob tem spoprijemajo s tehničnimi, zakonodajnimi in ekonomskimi ovirami; ker je treba za večjo dobrobit živali upoštevati zdravstvene vidike vsake vrste in ker stroškov ne bi smeli kriti samo proizvajalci;

F. ker ima industrijska živinoreja vidno vlogo v kmetijstvu Unije; ker je v dobrem desetletju zaradi razvoja in intenziviranja kmetijskega sistema propadla več kot tretjina vseh kmetij v Evropi, velika večina med njimi pa so bila mala družinska gospodarstva;

G. ker so rejci zaradi gospodarske nestabilnosti prisiljeni upoštevati dolga obdobja amortizacije in naložb, na primer pri prostorih za živali, zasnovanih za njihovo večjo dobrobit;

H. ker evropski kmetje uvajajo dodatne ukrepe v razvoju reje in bivališč za živali, da bi se še bolj približali petim svoboščinam Svetovne organizacije za zdravje živali;

I. ker je dobrobit živali tesno povezana z dobrobitjo rejcev in kmetijskih subjektov, vsem pa je treba nameniti ustrezna sredstva in večjo praktično podporo na ravni EU;

J. ker je med pandemijo covida-19 neposredna povezava med zdravjem in dobrobitjo živali in ljudi postala še bolj očitna; ker je dobrobit živali povezana tudi z okoljem, kar je najbolje opisano okviru „ena dobrobit“;

K. ker evropske živinorejske kmetije zaposlujejo približno 4 milijone ljudi (tako plačanih kot neplačanih), od katerih jih 80 % prebiva v državah članicah, ki so se Uniji pridružile nedavno (11);

L. ker ima trgovina z ribami v EU pomembno vlogo v celotni trgovini z ribiškimi proizvodi EU in je leta 2014 predstavljala 86 % celotne trgovine v EU in zunaj nje, pri čemer je skupni obseg prodaje v EU znašal 5,74 milijona ton v vrednosti 20,6 milijarde EUR, kar je največ od leta 2006 (12);

M. ker sta zdravje in dobrobit živali bistvena za varnost hrane, prehransko varnost in javno zdravje ter prispevata k visokim standardom kakovosti v EU;

N. ker je zdrava živina bistveni element za doseganje trajnostnega kmetijstva z nižjimi emisijami ogljika;

O. ker znanstveni in tehnični napredek omogoča boljše razumevanje čutenja živali, njihovega obnašanja in dobrobiti;

P. ker se pristojne službe pri zbiranju podatkov o izvajanju zakonodaje o dobrobiti živali na kmetijah srečujejo s precejšnjimi težavami, tako z vidika razpoložljivosti podatkov kot njihove kakovosti, saj države članice nimajo zahtev za spremljanje in zbiranje podatkov;

Q. ker je del veljavne zakonodaje zastarel in ni v skladu s poznavanjem specifičnih potreb živali glede na vrsto, starost, velikost in fizično stanje ter z najnovejšimi znanstvenimi dognanji in tehničnim napredkom na področju reje;

R. ker skupaj z nacionalnimi zakoni danes velja zakonodaja EU, ki določa kombinacijo odstopanj, izjem in nejasnih zahtev in ne zagotavlja posebnih zaščitnih ukrepov ali ravni zaščite, zaradi česar se množijo neželene prakse in prihaja do razdrobljenosti zakonodaje in pravne negotovosti na domačem trgu, kar vse pa načeloma izkrivlja konkurenco;

S. ker zakonodaja EU določa minimalne standarde dobrobiti za posamezne vrste živali samo za prašiče, kokoši nesnice, brojlerje in teleta, še vedno pa ni zakonodaje po posamezni vrsti živali za druge vrste, ki se redijo za pridelavo hrane, in sicer za molzno govedo in govedo za prirejo mesa, starejše od šest mesecev, ovce in koze, starše brojlerjev in kokoši nesnice, jarkice, purane, race in gosi, prepelice, ribe in kunce; ker zakonodaja o dobrobiti živali trenutno ne vsebuje določb, ki bi se nanašale na posamezne vrste in starost in ki bi zajemale vse faze proizvodnega cikla; ker so številne kopenske rejne živali in gojene ribe različnih vrst trenutno zaščitene le s splošnimi določbami splošne direktive;

T. ker so pobude poleg evropske zakonodaje in uradni nadzor prispevale k izboljševanju živinorejske prakse; ker so številne države članice uvedle lastne standarde za dobrobit živali, ki so strožji od standardov EU;

U. ker imajo države članice pri določanju zahtev in ocenjevanju njihove skladnosti precejšnjo diskrecijsko pravico; ker imajo države članice različne pristope k dodeljevanju sredstev za uradni nadzor in njihovemu prednostnemu razvrščanju;

V. ker je izvajanje zakonodaje v državah članicah zelo različno; ker je to privedlo do različnih ravni spoštovanja predpisov in ker obstaja tveganje, da bodo kmetje, ki spoštujejo predpise, v slabšem položaju;

W. ker so direktive o prašičih (brejih svinjah), teletih in kokoših nesnicah privedle do želenih strukturnih sprememb v načinu reje; ker so direktive v sektorju kokoši nesnic, telet in prašičev, ki se gojijo za proizvodnjo mesa, doprinesle k bistvenim spremembam na področju infrastrukture ter k nekaterim spremembam v številu in velikosti gospodarstev;

X. ker je bilo ugotovljeno, da je splošna direktiva manj učinkovita kot direktive za posamezne vrste, in ima le omejen vpliv na izboljšanje dobrobiti živali, saj so njene zahteve bolj ohlapne, dopušča veliko svobode pri razlagi in ne vsebuje zaščite za posamezne vrste za krave molznice, brojlerje in plemenske kokoši, kunce, ovce in purane;

Y. ker so zaradi proizvodnega pritiska najpomembnejša vprašanja, ki naj bi jih zakonodaja obravnavala, še vedno nerešena, vključno s pohabljanjem, prenatrpanostjo in stresnimi pogoji; ker cilji za nastanitev za svinje niso bili doseženi, zakonodaja pa se na splošno ne izvaja dosledno, bivališča svinj so še vedno prenatrpana in stresna ter brez zadostnega materiala za obogatitev okolja;

Z. ker je bila Direktiva 1999/74/ES o kokoših nesnicah uspešna, saj je določila dobre opredelitve za različne proizvodne sisteme; ker pa so ti dosežki omejeni, saj se izvajanje direktive med državami članicami razlikuje, direktiva pa ne vsebuje jasnih, obveznih in celovitih določb, kar povzroča trajno izkrivljanje konkurence na enotnem trgu, in ker ta direktiva ni prinesla zadostnega napredka in ni zadovoljila dejanskih potreb kokoši nesnic, postopoma pa je nastajal pritisk za spremembe, zato so posamezne države članice vse bolj uporabljale alternative sistemu reje v kletkah (13);

AA. ker je v interesu kmetov in potrošnikov, da se zagotovijo enaki pogoji na notranjem trgu in enaki pogoji za uvoz proizvodov iz tretjih držav;

AB. ker so se delovni pogoji na kmetijah za vzrejo kokoši nesnic in telet izboljšali, kar pa ne velja vedno za prašičerejce;

AC. ker je Komisija sklenila, da leta 2022 konča oceno učinka o prepovedi reje v kletkah, ki jo je pripravila Evropska agencija za varnost hrane, revizijo zakonodaje o dobrobiti živali, vključno z splošno direktivo, pa do leta 2023;

AD. ker je treba razlikovati med neuradnimi primeri neupoštevanja pravil, na katere se vse preveč opozarja, in veliko večino kmetov, ki spoštujejo pravila;

AE. ker se načini živinoreje in proizvodni sistemi med državami članicami razlikujejo;

AF. ker se evropska kmetijska demografija spoprijema z zaskrbljujočim upadom; ker bi nezadostna generacijska pomladitev škodljivo vplivala na izvajanje standardov za dobrobit živali;

AG. ker je treba zagotoviti skladnost med kmetijskimi, okoljskimi in mednarodnotrgovinskimi strategijami EU ter njenimi ukrepi za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev na enotnem trgu, njihovo medsebojno dopolnjevanje in ustreznost;

AH. ker je skupna kmetijska politika eno od regulativnih in finančnih orodij, s katerim je mogoče spodbuditi izboljšanje zdravja in dobrobiti rejnih živali, predvsem prek ekoshem, pa tudi s podpiranjem naložb, vendar je za napredek na tem področju potrebno tudi drugo financiranje, ki ni del skupne kmetijske politike; ker pa je Komisija v oceni najnovejše strategije EU za dobrobit živali navedla, da države članice sredstev za dobrobit živali niso v celoti izkoristile, več milijonov evrov sredstev EU za razvoj podeželja, ki so na voljo za izboljšanje dobrobiti živali, pa se trenutno preslabo izkorišča ali pa sploh ne; ker ima živinoreja največ koristi od pomoči iz drugega stebra za kmetije na območjih z naravnimi omejitvami, ki predstavljajo 50 % kmetijskih površin v uporabi v Evropi, in od kmetijsko-okoljskih ukrepov, ki izravnavajo dodatne stroške zaradi neugodne lokacije ali obveznega spoštovanja določene zakonodaje (14);

AI. ker bi bilo treba posebej poskrbeti za večjo dobrobit živali v celotnem proizvodnem ciklu in spodbujati višje standarde za dobrobit živali na domačih in mednarodnih trgih ter zagotoviti, da politične odločitve ne bodo oslabile evropske živinoreje ali zmanjšale proizvodnje, kar bi povzročilo njeno selitev v druge dele sveta, kjer so pogoji in standardi za živinorejo nižji od evropskih, ter druge povezane probleme, ki škodujejo standardom za dobrobit živali in evropskim okoljskim ciljem;

AJ. ker je označevanje učinkovito le, če je znanstveno utemeljeno, ga potrošnik zlahka razume in ozaveščeno izbira, je oblikovano za integriran enotni trg in se uporablja za vse živalske proizvode, podpira pa ga skladna trgovinska politika EU, da se prepreči vstop na trg proizvodom, proizvedenim pri nižjih standardih, hkrati pa označevanje ne sme imeti dodatnih ekonomskih posledic za subjekte v živilskem sektorju, zlasti kmete, in mora biti dejansko uresničljivo za proizvajalce brez obremenjujočih stroškov izvajanja ali omejitev; ker mora tako označevanje prispevati tudi k odpiranju novih tržnih možnosti za proizvajalce; ker raziskave in rezultati javnega posvetovanja kažejo, da nekateri deležniki, zlasti podjetja, predloga za obvezno označevanje ne podpirajo povsem; ker bo prostovoljno označevanje na trgu nagrajeno, če trg ne bo razlikoval glede na značilnosti proizvodnje; ker je na voljo malo znanja o vplivu preučevanih sistemov označevanja na živilsko industrijo ter na zaupanje potrošnikov in razumevanje praks za dobrobit živali;

AK. ker bi lahko z uporabo tehnologij za sledljivost DNK za odkrivanje in sledenje vseh bolnih živali ali okuženih živil zagotovili varnost hrane in preprečili goljufije s hrano in tako pomirili potrošnike;

AL. ker morajo načini obveščanja potrošnikov zagotavljati, da se bodo ohranili enaki konkurenčni pogoji in usklajen pristop, kar je trenutno nemogoče zaradi vse večjega števila zasebnih pobud, pri katerih se uporabljajo nezaščiteni pogoji za dobrobit živali in zahteve po različnih standardih; ker v EU raste trg za živalske proizvode iz sistemov reje brez kletk, proste in ekološke reje ter trg za rastlinske alternative;

AM. ker bi moralo usklajevanje in izboljšanje izvajanja predpisov in standardov usmerjati zakonodajne ukrepe;

AN. ker večino sistemov za označevanje dobrobiti živali uvaja zasebni sektor, drugi pa so nastali v javno-zasebnih partnerstvih, redkeje pa izhajajo iz pobud pristojnih nacionalnih akterjev v nekaterih državah članicah EU;

AO. ker so sistemi za dobrobit živali v EU prostovoljni; ker večina poleg dobrobiti živali vključuje tudi druge vidike, kot so sledljivost, trajnostnost in zdravje; ker se zelo razlikujejo po delovanju in zasnovi;

AP. ker ni soglasja o možnosti za uvedbo predpisov o obveznem označevanju dobrobiti živali, predvsem zaradi gospodarskih posledic njihovega izvajanja, zlasti za živinorejce; ker bi zavezujoči predpisi, tudi če bi izravnali nekatere nepravilnosti na evropskem trgu, dušili zasebne pobude, namenjene razlikovanju proizvodov in uporabi dobrobiti živali kot tržnega vzvoda;

Zaključki in priporočila

Izvajanje zakonodaje

1. pozdravlja oceno in revizijo zakonodaje o dobrobiti živali, ki naj bi jo Komisija opravila do leta 2023, med drugim o prevozu in zakolu živali, da bi jo uskladila z najnovejšimi znanstvenimi dognanji, razširila njena področja uporabe, olajšala njeno izvrševanje in zagotovila višjo raven dobrobiti živali, kot je določeno v strategiji od vil do vilic;

2. priznava napredek mnogih živinorejcev, zlasti pri večji dobrobiti živali, ter odločenost za napredno razmišljanje in napredek ter predanost temu;

3. priporoča, naj se vsem živinorejcem prek okvira na ravni Unije omogoči sodelovanje v procesu napredka s temeljem na objektivnih kazalnikih, ki se nanašajo na pet temeljnih svoboščin, ki jih je opredelila Svetovna organizacija za zdravje živali;

4. poziva, naj vse prihodnje zakonodajne pobude (priprava nove zakonodaje ali revizija veljavnih besedil), ki bodo vključevale prilagoditev ali spremembo živinorejskega sistema (vključno z nastanitvijo) in meril za dobrobit rejnih živali, temeljijo na trdnih in najnovejših znanstvenih podatkih ali študijah na podlagi raziskav po sistemskem pristopu, kjer se upoštevajo vsi vidiki za doseganje trajnostnosti in dobrobiti živali; poziva k ohranitvi ravnovesja, upoštevanju znanstvenih mnenj o vplivu načrtovanih sprememb na živali, okolje in kmete, zlasti male kmete, ter k posvetovanju s pristojnimi organi držav članic v čim zgodnejši fazi zakonodajnega procesa;

5. poudarja, da je treba pred sprejetjem odločitev izvesti ocene učinka in razviti pristop za vsako vrsto posebej, da se opredelijo posebne zahteve za vsako vrsto živinorejskih kmetij;

6. poziva k boljšemu upravljanju veterinarskih preventivnih ukrepov in spodbujanju visokih standardov zdravja in dobrobiti živali, zlasti glede cepljenja in preprečevanja nepotrebne uporabe antimikrobikov, da bi preprečili širjenje zoonoz;

7. se zaveda, da je Evropska agencija za varnost hrane (EFSA) na zahtevo Evropske komisije pripravila več mnenj o uporabi ukrepov za živali za vrste, ki niso zajete v posebni zakonodaji (krave molznice in govedo za prirejo mesa); obžaluje, da se ti ukrepi za živali, ki jih je objavila agencija, še ne izvajajo; zato poziva Evropsko komisijo, naj poskrbi, da se ti ukrepi za živali posodobijo glede na najnovejša znanstvena spoznanja in vključijo v veljavno posebno zakonodajo;

8. priznava, da so ukrepi za živali zaželeni, vendar niso vedno izvedljivi in objektivno preverljivi, kot ugotavljajo tudi znanstveni organi; zato poziva Komisijo, naj pri reviziji zakonodaje EU o dobrobiti živali oblikuje zelo specifične in preverljive zahteve glede na najnovejša znanstvena spoznanja in različne proizvodne sisteme v državah članicah;

9. poziva Komisijo, naj zagotovi spoštovanje veljavne zakonodaje o dobrobiti živali in po potrebi posodobi predpise, da bodo bolj usklajeni z zahtevami družbe, v skladu z znanstvenim napredkom in ugotovitvami iz raziskav na tem področju, hkrati pa naj razširi področje uporabe in prožnost teh predpisov glede na znanstveni in tehnološki napredek na tem področju in cilje zelenega dogovora;

10. opozarja, da je treba na rezultate usmerjene in merljive spremembe uvajati po opravljeni ustrezni znanstveni oceni in v posvetovanju s pristojnimi organi in deležniki v državah članicah, da bi se po eni strani odzvali na izzive živinorejcev, na drugi strani pa na potrebe in pričakovanja državljanov ter zdravje in dobrobit živali, upoštevajoč najboljšo izbiro za potrošnike in njihovo kupno moč; opozarja, da mora evropski prehranski sistem zagotoviti dostop do cenovno dostopne in kakovostne hrane; meni, da je treba proizvajalcem zagotoviti pošten delež pri ceni živil, ki so v skladu z zakonodajo EU o dobrobiti živali;

11. poziva h krajšim dobavnim verigam v prehrani ljudi, ki naj temeljijo na lokalni ali regionalno pridelani hrani, da bi potrošniki imeli bolj neposreden dostop do lokalne hrane in bi podprli male kmete;

12. poziva zakonodajalca, naj se seznanita s posledicami teh dogodkov in jih v celoti upoštevata; poziva k celostnemu pristopu pri ocenjevanju sprememb, pri čemer je treba upoštevati družbene, okoljske in gospodarske elemente trajnostnosti ter elemente dobrobiti živali, pa tudi ergonomijo za kmete in zdravstvene vidike, upoštevajoč zlasti pristop „eno zdravje“; opozarja, da mora biti dobrobit živali povezana s trajnostnim ekonomskim pristopom;

13. poudarja, da je treba izboljšati zdravje in dobrobit živali v živinoreji kot del pristopa „eno zdravje“; opozarja na dejstvo, da je treba za dosego tega cilja izboljšati živinorejske prakse, saj se z večjo dobrobitjo živali izboljša njihovo zdravje, zmanjša se potreba po zdravljenju in zajezi širjenje zoonoz; poziva Komisijo, naj pri reviziji zakonodaje o dobrobiti živali razvija tudi pristop „ena dobrobit“;

14. poziva Komisijo in države članice, naj povečajo preglede za nadzor nad antibiotiki in drugimi prepovedanimi ostanki kemikalij, odkritih pri uvozu iz držav, ki niso članice EU, v okviru strategije Komisije za učinkovito reševanje neregulirane uporabe antibiotikov in pesticidov v živinoreji, proizvodnji morske hrane in akvakulturi;

15. poziva k uvedbi ukrepov, s katerimi bi zagotovili varnost in integriteto kmetov v primeru nekaterih dejavnostih v zvezi z živalmi;

16. poudarja, da je treba vse spremembe obravnavati glede na čas, podporo in finančna sredstva, ki jih živinorejci potrebujejo za uvedbo, ekonomske in birokratske posledic uvedbe in morebitno neukrepanje; poudarja, da je treba zlasti upoštevati stroške naložb glede na nizke stopnje dobička in dolga odplačilna obdobja posojil; ugotavlja, da je za uvajanje sprememb za večjo dobrobit živali na kmetijah potrebno ustrezno prehodno obdobje; se zaveda, da so živinorejci na podlagi nedavnih spodbud za dobrobit živali in dolgih odplačilnih obdobij že začeli naložbeni cikel;

17. pozdravlja evropsko državljansko pobudo Končajmo dobo kletk; opozarja, da bo treba v spreminjanje reje v kletkah vključiti jasne in natančne opredelitve pojma kletke in njenih značilnosti za različne vrste, da bi uspešno prešli na alternativne sisteme namestitve, ki so že komercialno uspešni in se uporabljajo, kot so hlevi, sistemi proste reje in ekološki sistemi za kokoši, sistemi talne reje z izpustom, talne ograde, zunanji sistemi proste reje in ekološki sistemi za kunce, sistemi s prasitvijo na prostem in skupinsko nastanitvijo za svinje, sistemi hlevske reje in volier za prepelice ter sistemi parne in skupne reje za teleta;

18. poziva Komisijo, naj pri izvajanju nove zakonodaje natančno in jasno opredeli pogoje in obrate za rejo posameznih vrst živali, ki naj temeljijo na zgledih dobre prakse v alternativnih sistemih namestitve; Evropski komisiji priporoča, naj svoje dejavnosti osredotoči na povečanje prehranske varnosti in stabilnosti kmetijskega trga EU; poziva k reviziji Direktive Sveta 1999/74/ES o kokoših nesnicah, da bi hitro ukinili in prepovedali baterijsko rejo ter uvedli sisteme brez kletk za vse kokoši nesnice, da bi ustvarili enake konkurenčne pogoje in izboljšali dobrobit živali, rejenih v EU;

19. želi spomniti, da naložbe za večjo dobrobit živali povzročajo višje proizvodne stroške ne glede na vrsto živinoreje; ugotavlja, da je treba zagotoviti dodatno javno pomoč ali jasno donosnost naložb na trgu, sicer bo povečanje proizvodnih stroškov oviralo kmete ali jim preprečilo, da bi vlagali v dobrobit živali, kar ni zaželeno; zato meni, da je treba standarde za dobrobit živali zviševati postopno in odgovorno ter s finančnimi spodbudami, tudi s sredstvi, ki niso vključena v proračun SKP;

20. poziva Komisijo, naj se odloči za primerno finančno podporo za živinorejce, da bi jih spodbudila k naložbam za večjo dobrobit živali; poziva Komisijo, naj nemudoma odpravi te pomanjkljivosti ter spodbuja in uveljavlja trajnostne izboljšave pri nadomestilih za prizadevanja kmetov; poziva k dodatni posebni finančni podpori za rejce, povezani s prehodom na alternativni sistem nastanitve za živali v povezavi z izvajanjem nove zakonodaje o prepovedi reje v kletkah, za katero se je Evropska komisija zavezala, da jo bo uvedla do leta 2027 na poziv v resoluciji Evropskega parlamenta z dne 10. junija 2021 o evropski državljanski pobudi „Končajmo dobo kletk“; priznava, da je to odvisno od ukrepov za potrebne dodatne vire in poštenih tržnih cen; ugotavlja, da je stalno zviševanje standardov za dobrobit živali in drugih področij regulacije sicer vedno dobrodošlo, vendar dodatno obremenjuje kmete, ki izpolnjujejo zahteve; poudarja, da bi bilo treba pozornost vedno najprej nameniti zagotavljanju skladnosti z obstoječimi standardi in njihovi doslednosti, kar je prvi korak k temu, da bodo kmetje, ki najmanj izpolnjujejo zahteve, nadoknadili zaostanek in izpolnjevali veljavne standarde, preden se naprednim kmetom naloži dodatno breme; poudarja, da je treba pri ukrepih za izboljšanje zakonodaje EU o dobrobiti živali upoštevati dohodek kmetov in konkurenčnost evropskih živinorejcev na svetovnem kmetijskem trgu;

21. se zaveda omejene splošne skladnosti med zakonodajo EU o dobrobiti živali in skupno kmetijsko politiko za obdobje 2014–2020 ter slabega vključevanja posebne zakonodaje v nacionalne načrte za razvoj podeželja in nezadostnih dodeljenih finančnih sredstev za cilj dobrobiti živali, pri čemer se države članice precej razlikujejo; spodbuja države članice, naj v nacionalnih strateških načrtih pripravijo ekosheme za dobrobit živali, in poziva Komisijo, naj poskrbi, da bodo nacionalni strateški načrti kmetom nudili podporo in usmeritve pri izboljšanju standardov za dobrobit živali; odločno poziva, naj se zagotovi finančna podpora živinorejcem pri prehodu na kmetijah, med drugim z boljšimi pogoji namestitve, ki ustrezajo fizičnim in vedenjskim potrebam živali, bodisi prek javnih politik (skladna kombinacija različnih instrumentov, vključno s skupno kmetijsko politiko in Evropskim skladom za pomorstvo, ribištvo in akvakulturo) bodisi prek trga, potrošnikom pa naj se zagotovijo jasne in pregledne informacije z jasnim in zanesljivim označevanjem živalskih proizvodov o vidikih dobrobiti živali skozi celoten cikel reje in o načinu reje; poleg tega poziva k uresničitvi pregledne in pozitivne komunikacijske strategije brez stigmatizacije za vse živalske proizvode, pri čemer je treba upoštevati posebnosti nekaterih tradicionalnih regionalnih proizvodov, da bi na ta način povečali ozaveščenost o pomenu in kakovosti dela kmetov in živinorejcev ter njihovem strokovnem znanju in o prednostih nove zakonodaje o dobrobiti živali;

22. poziva Komisijo, naj učinkoviteje obvešča o dobrih praksah in pomaga izboljšati njihovo prepoznavnost ter s pozitivnimi ukrepi podpira živinorejce pri njihovih prizadevanjih za napredek, in sicer naj podpre načine izvajanja in tako spoštuje prizadevanja vseh deležnikov za uvedbo pobud ter zavzame spodbudno stališče, ki spodbuja vključevanje novih praks;

23. poziva države članice, naj preprečijo, da bi kmetje prejemali prostovoljno vezano podporo skupne kmetijske politike za govedo, ki bo prodano za dejavnosti, povezane z bikoborbami, tako da se iz plačil izključi sorazmerno število glav živine;

24. poziva Komisijo, naj vlaga v blaginjo kmetov, ki se ukvarjajo z živinorejo, in v privlačnost te dejavnosti, da bi povečali motivacijo in produktivnost kmetov danes in v prihodnje, s čimer bi neposredno okrepili dobrobit živali;

25. predlaga, naj se razširi dostopno usposabljanje za kmete in subjekte, ki se ukvarjajo z živalmi, ter naj se doda poseben modul za začetno in nadaljnje usposabljanje za izpopolnjevanje znanja in spretnosti; poziva Komisijo, naj redno pregleduje delo držav članic in kmetov za večjo kakovost izobraževanja in usposabljanja ter ustrezno nagradi posebno zavezanost; podpira prizadevanja, da se zberejo primeri najboljše prakse na področju izobraževanja in usposabljanja ter se v letnih poročilih posredujejo državam članicam; je seznanjen, da veliko opredeljenih nevarnosti izhaja iz ukrepov in ravnanja skrbnikov in lastnikov živali; spodbuja Komisijo, naj preveri, ali je usposabljanje kmetov in skrbnikov živali vključeno v nacionalne strateške načrte;

26. opozarja, da prakse za večjo dobrobit živali lahko pomenijo višje proizvodne stroške in večjo delovno obremenitev kmetov, kar je treba izravnati z ustreznim plačilom; kot primer poudarja, da bi lahko uvajanje namestitve s prosto rejo v prasitvenih prostorih zahtevalo dolgo prehodno obdobje, da bi lahko trg povrnil nastale stroške, za to pa bi bila potrebna gradnja novih stavb; zahteva sodelovanje ustreznih organov pri izdajanju gradbenih dovoljenj in zmanjšanje upravnega bremena;

27. poudarja, da so lahko nekateri ukrepi, ki naj bi izboljšali dobrobit živali, če niso pripravljeni celostno, dejansko kontraproduktivni in v nasprotju z drugimi vidiki trajnostnosti, tako glede dobrobiti, zdravja in varnosti živali ter boja proti protimikrobni odpornosti, kot glede zmanjševanja emisij toplogrednih plinov; kot primer navaja, da lahko vzreja kuncev na prostem povečuje stres in umrljivost živali ter da skupinske kletke za kunce povzročajo agresivno vedenje samic, kar povzroča stres, poškodbe in zmanjšuje uspešnost ( 15 ) ; poudarja, da lahko reja na prostem povzroči tudi manjši nadzor nad izločki in emisijami ter večjo potrebo po krmi, kar bi lahko imelo večji ogljični učinek; ugotavlja, da obstaja linearna povezava med večjimi dimenzijami ograd in emisijami amonijaka ( 16 ) , zaradi česar se kmetje soočajo z nasprotujočimi si predpisi o dobrobiti živali in okoljskih vprašanjih; ugotavlja, da bi se lahko s sistemi namestitve z dosledno prasitvijo na prostem ali nenadno odpravo reje v kletkah povečale možnosti za širjenje nalezljivih bolezni med rejnimi živalmi in stres zaradi teritorialne prevlade in rivalstva med njimi; poudarja, da je mogoče z namestitvijo v ustreznih ogradah v določenem času življenjskega cikla omejiti širjenje zoonoz in patogenih infekcij ter preprečiti izčrpavanje in izogibljivo umrljivost pri teletih ali sesnih pujskih ( 17 ) ; v zvezi s tem opozarja, da je potreben pristop za vsako vrsto posebej; poziva Komisijo, naj temeljito oceni morebitne škodljive učinke predlogov na zdravje in dobrobit živali;

28. opozarja na večstransko zapletenost in resen problem dobrobiti pri prašičereji, in sicer grizenje repov; ugotavlja, da so se v vsej EU pojavile tehnične težave pri poglobljenih raziskavah in analizi dejavnikov tveganja, ki povzročajo takšno vedenje; ugotavlja, da to pomeni, da se še niso našle zanesljive rešitve in da je razširjena praksa krajšanja repov, čeprav si Komisija in Parlament močno prizadevata, da bi razširila informacije in najboljše prakse, kako pustiti repe nedotaknjene; obžaluje, da sta doslej le dve državi članici prepovedali krajšanje repov; poudarja, da je mogoče problem grizenja repov precej omiliti z zagotavljanjem boljšega okolja, zlasti ustreznejšega materiala za obogatitev, ureditvijo dovolj velikega prostora, dobrimi praksami krmljenja in zagotavljanjem trdnih tal; predlaga, naj se financira in izvaja več znanstvenih raziskav za začrtanje ekonomsko trajnostne poti, ki bo zagotovila komercialno rejo prašičev z nedotaknjenimi repi v zaprtih prostorih; meni, da je treba v okviru veljavne zakonodaje najti rešitve, s katerimi bi zaščitili dobrobit prašičev in zmanjšali uporabo antimikrobikov za zdravljenje poškodovanih prašičev; poziva Komisijo, naj poskrbi, da bodo vse države članice spoštovale prepoved rutinskega krajšanja repov pri prašičih; poleg meni, da je potrebna jasnost pri kaznih za krajšanje repov v primerih, ko so bili prašiči vzrejeni v eni državi članici in nato izvoženi v drugo državo članico za pitanje ( 18 )

29. opozarja, da je celovito izvajanje veljavne zakonodaje v vseh državah članicah bistveno za izboljšanje dobrobiti živali na kmetijah in zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev na notranjem trgu;

30. priznava prizadevanja evropskega sektorja prašičereje za iskanje alternativ kastraciji pujskov in poudarja, da je treba spremeniti veterinarske predpise o prašičjih farmah ter upoštevati napredek pri alternativah za kastracijo pujskov;

31. poziva Komisijo, naj v različnih državah članicah zagotovi na ravni EU usklajen seznam proizvodov in protokolov, ki so na voljo za uporabo analgezije in anestezije za kastracijo pujskov; poziva Komisijo, naj dovoli kratkoročno shranjevanje zdravil za uporabo v veterinarski medicini na kmetijah, veterinarjem pa dovoli, da jih tam pustijo v skladu s strogimi določbami regulativnega okvira;

32. ugotavlja, da proizvodnja foie gras temelji na postopkih vzreje, ki upoštevajo merila dobrobiti živali, saj gre za ekstenzivno proizvodnjo, ki poteka predvsem na družinskih kmetijah, kjer ptice 90 % svojega življenja preživijo na prostem in kjer se v fazi pitanja, ki traja povprečno od 10 do 12 dni z dvema obrokoma na dan, spoštujejo biološki parametri živali;

33. pozdravlja, da je Komisija 12. maja 2021 objavila strateške smernice za bolj trajnostno in konkurenčno akvakulturo EU; opozarja, da je pomembno spodbujati razvoj akvakulture EU z bolj trajnostnimi metodami, kjer se posebna pozornost namenja dobrobiti rib, da bi zmanjšali sedanjo preveliko odvisnost od uvoza; pozdravlja, da Odbor Parlamenta za ribištvo pripravlja samoiniciativno poročilo o teh smernicah; poziva Evropsko komisijo, naj pripravi posebne znanstveno utemeljene določbe za dobrobit gojenih rib;

34. poziva Komisijo, naj izboljša notranji trg tako, da vključi spremembe pri posodobitvi zakonodaje EU o dobrobiti živali, pripravi enotno, obsežno in skupno strategijo o dobrobiti živali v evropskih državah z usklajenim izvajanjem ustrezne zakonodaje in poskrbi, da se ne zmanjšajo ambicije in standardi za večjo dobrobit živali, pri tem pa naj spremlja pravilno izvajanje in spoštovanje veljavne zakonodaje v državah članicah;

35. spodbuja Komisijo, naj obvešča potrošnike in jih ozavešča o realnosti živinoreje ter o njenem dejanskem učinku na okolje, biotsko raznovrstnost in podnebje, in o raznolikosti in izvoru vzrejnih metod, pri čemer naj brez dogmatizma ali stigmatizacije pokaže skrb in pozornost, ki jo kmetje posvečajo svojim živalim; poziva Komisijo in države članice, naj tudi z izobraževanjem v šolah znatno izboljšajo ozaveščenost in razumevanje javnosti o realnosti živinoreje in dobrobiti živali;

36. poziva Komisijo, naj preoblikuje svoj regulativni okvir in izboljša dobrobit živali v Uniji, da bo okvir jasnejši in celovitejši, bolj predvidljiv in dostopen, cilji in kazalniki pa razumljivejši, da bi zmanjšali možnosti za razlago ter omogočili in pospešili enoten prenos v nacionalno zakonodajo v državah članicah, preden bi zaostrili ali razširili predpise; predlaga, da se splošna direktiva posodobi v skladu z najnovejšimi znanstvenimi spoznanji, da se vključijo cilji Komisije in pričakovanja državljanov o dobrobiti rejnih živali in sistematične znanstvene ugotovitve, ter se pripravijo direktive za posamezne vrste, pri čemer je treba upoštevati naravo živinoreje, različne faze življenja živali, prakse, ki niso del živinoreje, temveč se uporabljajo na kmetijah, tradicijo in regionalne pogoje ter raznolikost tal in podnebnih razmer;

37. ugotavlja, da veljavna zakonodaja EU o dobrobiti živali ni izčrpna, in poziva Komisijo, naj na podlagi najnovejših znanstvenih dognanj oceni potrebo po posebni zakonodaji o dobrobiti živali in njen učinek za vrste rejnih živali, ki še niso vključene v zakonodajo za posamezne vrste; ugotavlja, da v splošni direktivi ter direktivah Sveta 2008/120/ES o prašičih, 2007/43/ES o piščancih brojlerjih in 1999/74/ES o kokoših nesnicah ni kazalnikov o dobrobiti živali; ravno tako ugotavlja, da niso določene merljive zahteve za izvajanje in spremljanje okoljskih pogojev, kot so kakovost zraka (dušik, CO 2 , prah), osvetljenost (trajanje, svetlost) in minimalna raven hrupa, ki vplivajo na dobrobit živali, hkrati pa zaradi možnosti različne razlage izkrivljajo konferenco; poziva Komisijo, naj določi take izvršljive in merljive kazalnike, ki morajo biti prilagojeni vrsti in v skladu z najnovejšimi znanstvenimi spoznanji;

38. poziva Komisijo, naj natančneje določi okvir nadzora za države članice ter poskrbi za odpravo škodljivih praks in začetek postopkov za ugotavljanje kršitev v primeru neskladnosti; poudarja pomen tehnologij za precizno živinorejo ter možnosti, ki jih nudijo orodja za nadzor zdravja in dobrobiti živali na kmetijah, s čimer bi preprečili in bolje nadzorovali izbruhe bolezni na kmetijah; poudarja, da je pri stopnji nespoštovanja zakonodaje o dobrobiti živali veliko dejavnikov, med drugim tudi neizvršljivi in nemerljivi kazalniki, ki temeljijo na živalih; ugotavlja, da se pogostost inšpekcijskih pregledov v državah članicah razlikuje, in sicer od najmanj 1 % do največ 30 %; izraža zaskrbljenost, da zaradi velikih razlik v pogostosti inšpekcijskih pregledov prihaja do nespoštovanja uredbe o nadzoru ( 19 ) oziroma do velikega pritiska na kmete; poziva Komisijo in države članice, naj harmonizirajo izvajanje uredbe o nadzoru, da bi uskladili pogostost inšpekcijskih pregledov med državami članicami in živinorejskimi sektorji; poziva Komisijo, naj Parlamentu vsako leto poroča o svojih ukrepih in ukrepih držav članic za izboljšanje dobrobiti živali na kmetijah v EU;

39. poziva Komisijo, naj vsaki odločitvi priloži znanstveno oceno in oceno učinka (vključno z okoljskimi, ekonomskimi in socialnimi učinki), ki mora upoštevati raznolikost metod živinoreje v vsakem sektorju v EU in analizirati razmere z vidika živali (za vsako vrsto posebej in na različnih stopnjah reje) in kmetov, da bi upoštevali pričakovanja državljanov in vzpostavili sistem uspešne vzreje, da bodo živali živele v ugodnih razmerah, bo spoštovana njihova dobrobit, kmetje pa bodo imeli dobiček;

40. poudarja, da bi morale države članice zagotoviti ustrezne sisteme izvrševanja, ki bi jih bilo mogoče uskladiti med državami članicami, in da morajo države članice vedno zagotavljati dosledno izvrševanje zakonodaje EU; poziva Komisijo, naj Parlamentu redno predloži poročila o izvajanju in izvrševanju zakonodaje Unije o dobrobiti živali, kjer bodo navedene vrzeli in kršitve, razčlenjene po državi članici, vrsti živali in vrsti kršitve;

41. poziva Komisijo, naj izboljša sodelovanje med vsemi ustreznimi deležniki in olajša dialog med različnimi deležniki v državah članicah, da bi omogočili skupen razmislek o razvoju sistemov živinoreje; spodbuja izmenjavo dobrih praks med živinorejskimi sektorji in državami; poziva k razvoju orodij, s katerimi bi pionirske živinorejce spodbudili k sodelovanju v razvojnih projektih; poziva k vključevanju živinorejcev in znanstvenikov, ki se ukvarjajo z dobrobitjo živali, v vse faze študij, ki se izvajajo v različnih regijah Evrope; upa, da bodo dokumenti študij in dokumenti za razširjanje dobre prakse prevedeni v vse jezike Evropske unije; se zaveda potenciala programa Obzorje Evropa za raziskave in inovacije ter pričakuje ustrezno ravnotežje med državami članicami glede projektov; poziva Komisijo, naj spodbuja pristop, usmerjen v rezultate, kot ustrezno okolje za zbiranje predstavnikov držav članic, znanstvenih organov, deležnikov, kmetov in nevladnih organizacij ter izmenjavo mnenj in dobrih praks za enotnejše izvajanje zakonodaje o dobrobiti živali v državah članicah v prihodnje v skladu s cilji zelenega dogovora;

42. pozdravlja ustanovitev referenčnih centrov EU za dobrobit različnih vrst in kategorij živali kot del strategije EU za zaščito in dobrobit živali 2012–2015; spodbuja Komisijo, naj še naprej razvija mrežo referenčnih centrov EU za dobrobit različnih vrst in kategorij živali, zlasti za vrste, ki niso zajete v posebni zakonodaji, kot učinkovito platformo za skladno in enotno razširjanje tehničnih informacij o načinu izvajanja zakonodaje EU po državah članicah;

43. želi spomniti, da ima ciljno usmerjeno ravnanje posameznih kmetov velik vpliv na dobrobit živali; poziva Komisijo, naj za prihodnje projekte uvede pristop, ki temelji na rezultatih, projekti pa naj temeljijo na znanstvenih dokazih in strokovnem znanju ter na izmenjavi najboljših praks med kmeti;

44. poudarja pomen redne izmenjave mnenj s predstavniki nacionalnih in regionalnih organov, organizacijami kmetov in deležnikov, nevladnimi organizacijami, državljani in strokovnjaki o primerih dobre prakse in potrebnih izboljšavah na področju dobrobiti živali; želi spomniti, da prenos znanja na tem področju ne stane veliko, je pa nadvse učinkovit, zato ga je treba začeti pogosteje izvajati v praksi; v zvezi s tem pozdravlja, da je Komisija podaljšala mandat platforme za dobrobit živali; meni, da bi bilo treba še povečati in spodbujati izmenjavo dobrih praks in prenos znanja kot pomoč udeležencem, da bi pospešili in poenostavili postopek redne izmenjave ter hranili in zavarovali pretok informacij; poudarja, da je treba imeti redne izmenjave tudi s predstavniki tretjih držav, ki uvažajo živali iz Unije;

45. poziva Komisijo, naj svoje različne strategije poveže z izvedbenimi predpisi, oblikovanimi tako, da bodo skladni z evropskim zelenim dogovorom, strategijo „od vil do vilic“, strategijo EU za biotsko raznovrstnost do leta 2030 ter kmetijsko politiko na področju trgovine, trgovinskih praks in promocije; poudarja, da je usklajenost teh strategij prvi pogoj za vzdržen kmetijski sektor; poziva, naj se revidirana zakonodaja o dobrobiti živali v celoti uskladi s prednostnimi nalogami zelenega dogovora EU in strategije „od vil do vilic“ ter naj se razširi njeno področje uporabe in prožnost za prilagoditev najnovejšemu znanstvenemu in tehnološkemu razvoju; poziva Komisijo, naj trgovinsko politiko uskladi s standardi EU za zaščito živali in njihovo dobrobit, naj ponovno oceni trgovinske sporazume s tretjimi državami ter uvede vzajemnost v novih dvo- in večstranskih trgovinskih sporazumih, da bi ustvarili enake konkurenčne pogoje in preprečili zmanjševanje ekonomske donosnosti za lastne proizvajalce, hkrati pa zagotovili, da izpolnjujejo standarde EU za dobrobit živali in kakovost proizvodov;

46. poziva Komisijo, naj uskladi različna pravna besedila o dobrobiti živali, bodisi na kmetiji, med prevozom ali med zakolom;

Označevanje dobrobiti živali

47. obžaluje slabo donosnost naložb za kmete, ki sodelujejo v prostovoljnih shemah za priznanje dobrobiti živali; ugotavlja pa, da bo uspešno označevanje dobrobiti živali mogoče le s pravičnim ekonomskim donosom od višje plačane cene in če bodo stroški in koristi pravično porazdeljeni vzdolž celotne agroživilske verige, da bodo kmetje lahko dobili pravičen delež višje cene, ki jo bo potrošnik plačal za nakup živil, ki ustrezajo zahtevam EU o označevanju dobrobiti živali;

48. poziva Komisijo, naj se na večstranski ravni in v dvostranskih sporazumih pogaja o klavzulah o vzajemnosti glede skladnosti s standardi za dobrobit živali za uvožene proizvode, tudi zato, da bi potrošnikom zagotovili točne informacije;

49. poudarja, da uvedba označevanja dobrobiti živali v začetni fazi zahteva usklajena obvezna pravila, pripravljena v sodelovanju z vsemi deležniki na podlagi jasnih znanstvenih kazalnikov, ter obsežno promocijsko kampanjo skupaj z ukrepi za izobraževanje, s katerimi bi obveščali evropske potrošnike;

50. poziva Komisijo, naj za dobrobit živali poskrbi tudi v preostali verigi od proizvajalca naprej ter naj jo vključi v usklajene določbe o prostovoljnem označevanju;

51. poziva Komisijo, naj začne pripravljati celovit okvir EU za označevanje dobrobiti živali kot korak k obveznemu okviru EU za prostovoljno označevanje, ki bi zajemal vse živinorejske kmetije, vendar bi vključeval in priznaval njihove posebnosti za vsako vrsto, da bi omejili tveganje izkrivljanja konkurence na notranjem trgu, obenem pa pustili dovolj prostora za zasebne pobude, ki vlagajo v raznolikost proizvodov in spoštujejo višje standarde dobrobiti živali ter to izkoriščajo kot prednost na trgu;

52. poziva Komisijo, naj predlaga usklajen in zavezujoč okvir EU z enotnimi zahtevami za prostovoljno označevanje glede dobrobiti živali, ki bo temeljil na predpisih EU, države članice pa bo pozival, naj beležijo različne uporabljene pristope; poziva, naj se specifikacije okvira pripravijo na podlagi tehnično realističnega in znanstveno utemeljenega pristopa, ki bo odražal načine vzreje v celotnem ciklu, ta okvir pa naj zagotavlja, da se vrednost povrne živinorejcem, kar bo omogočilo napredek na področju dobrobiti živali na pobudo trga; vztraja, da mora sistem označevanja temeljiti na jasnem svežnju tehničnih referenc z natančno opredeljeno uporabo izrazov in trditev v trženju, da bi preprečili zavajanje potrošnikov in razvrednotenje dobrobiti živali;

53. opozarja, da bi bilo zaradi doslednosti tako označevanje lahko koristno tudi za predelane proizvode in sestavine živalskega izvora; priporoča, naj se v predlagani shemi za označevanje dobrobiti živali upoštevajo vse večje zahteve potrošnikov za informacije in sovpadajoči cilji strategije „od vil do vilic“ glede trajnostnosti, zdravstvenih in prehranskih vprašanj skupaj z dobrobitjo živali;

54. poziva Komisijo, naj natančno preuči možni učinek uvedbe obveznega okvira EU s skupnimi zahtevami za označevanje, zlasti za živinorejce, pri čemer naj temeljito preuči učinek na vse akterje v verigi preskrbe s hrano, od kmetov do potrošnikov, in naj se zlasti opre na izkušnje javnih sistemov označevanja, ki so bili v zadnjih letih uvedeni v nekaterih državah članicah; poziva Komisijo, naj prepreči nasprotja med morebitnimi prihodnjimi in obstoječimi sistemi za označevanje, zlasti tistimi, ki jih določajo obvezne zahteve v posebnih direktivah o dobrobiti živali; je zaskrbljen zaradi rezultatov predhodne ocene učinka, ki jo je leta 2012 pripravila Komisija, kjer se je pokazalo, da bi se z označevanjem povečali stroški industrije, a ne nujno tudi koristi;

55. poziva Komisijo, naj izvaja politiko za zaščito evropske živinoreje in prepove uvoz v Evropo za živino ali meso, ki ne ustreza evropskim standardom na področju dobrobiti živali;

o

o o

56. naroči svoji predsednici, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

(1) Sprejeta besedila, P9_TA(2021)0295.

(2) UL L 221, 8.8.1998, str. 23.

(3) UL L 203, 3.8.1999, str. 53.

(4) UL L 182, 12.7.2007, str. 19.

(5) UL L 10, 15.1.2009, str. 7.

(6) UL L 47, 18.2.2009, str. 5.

(7) UL C 263, 25.7.2018, str. 90.

(8) UL C 345, 16.10.2020, str. 28.

(9) Sprejeta besedila, P9_TA(2021)0277.

(10) UL C 86, 7.3.2019, str. 173.

(11) Študija Komisije z naslovom Future of EU livestock: How to contribute to a sustainable agricultural sector?’(Prihodnost živinoreje EU: kako prispevati k trajnostnemu kmetijskemu sektorju?), junij 2020.

(12) Evropski observatorij za trg s proizvodi iz ribištva in akvakulture, The EU fish market, izdaja za leto 2015.

(13) Študija Evropskega parlamenta z naslovom End the cage age: Looking for alternatives (Končajmo dobo kletk: iskanje alternativ), november 2020.

(14) Študija Komisije z naslovom Future of EU livestock: How to contribute to a sustainable agricultural sector?’(Prihodnost živinoreje EU: kako prispevati k trajnostnemu kmetijskemu sektorju?), junij 2020.

(15) Fortun-Lamothe, L., Savietto, D., Gidenne, T., Combes, S., Le Cren, D., Davoust C., Warin, L., Démarche participative pour la conception d’un système d’élevage cunicole socialement accepté, „Colloque Bien-être animal: des valeurs à partager“ [Participativna pobuda za vzpostavitev družbeno sprejemljivega sistema kunčereje, Simpozij o dobrobiti živali: skupne vrednote], Strasbourg, 1. in 2. julij 2019.

(16) Guingand, N, „Réduire la densité animale en engraissement: quelles conséquences sur l’émission d’odeurs et d’ammoniac?“, Journées Recherche Porcine [„Zmanjšanje gostote živali v fazi pitanja: učinki na emisije vonjav in amonijaka?“, Francoski raziskovalni dnevi o prašičih], 39, str. 43–48, 2007.

(17) Kollenda, E., Baldock, D., Hiller, N., Lorant, A., Assessment of environmental and socio-economic impacts of increased animal welfare standards: transitioning towards cage-free farming in the EU, [Ocena okoljskih in socialno-ekonomskih učinkov višjih standardov za dobrobit živali: prehod na rejo brez kletk v EU], poročilo o politiki, ki ga je pripravil Institute for European Environmental Policy, Bruselj in London, oktober 2020.

(18) Gl. sklepe Sveta z dne 5. oktobra 2021 o krizi v sektorju prašičereje ter osnutek poročila Komisije o reviziji na Danskem od 9. do 13. oktobra 2017, da se ocenijo dejavnosti države članice za preprečevanje grizenja repov in njihovo rutinsko krajšanje pri prašičih.

(19) Uredba (EU) 2017/625 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2017 o izvajanju uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti, da se zagotovi uporaba zakonodaje o živilih in krmi, pravil o zdravju in dobrobiti živali ter zdravju rastlin in fitofarmacevtskih sredstvih (UL L 95, 7.4.2017, str. 1).