EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, XXX COM(2021) 278 final/2 2021/0134(NLE) CORRIGENDUM

This document corrects COM(2021)278 of 2/6/2021. Change of interinstitutional reference.

Concerns all languages.



The text should read as follows:

Predlog UREDBA SVETA o vzpostavitvi in delovanju ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma za preverjanje uporabe schengenskega pravnega reda in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 1053/2013



{SEC(2021) 225 final} - {SWD(2021) 119 final} - {SWD(2021) 120 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Splošno ozadje Schengensko območje je med najpomembnejšimi dosežki Evropske unije. Povečalo je svobodo gibanja, saj omogoča gibanje več kot 420 milijonov ljudi brez nadzora na notranjih mejah ter čezmejno dostavo blaga in storitev, kar našim družbam prinaša pomembne družbene in gospodarske koristi. Schengensko sodelovanje, ki se je med petimi državami članicami začelo v medvladnem okviru s podpisom „Schengenskega sporazuma“ 14. junija 1985, se je od njegovega začetka do danes močno razširilo. V zadnjih 35 letih je bila EU priča nenehnemu razvoju s ciljem dobro delujočega območja brez nadzora na notranjih mejah in okrepljenega medsebojnega zaupanja med državami članicami. Danes se srečuje z drugačno resničnostjo in drugačnimi izzivi kot takrat, ko je bilo ustanovljeno. Nestabilnost v soseščini Evrope in širše, begunska kriza leta 2015 in njene posledice, stalne teroristične grožnje ter pandemija COVID-19 so schengensko območje občutno obremenili in so bili za nekatere države članice razlog za ponovno uvedbo nadzora na notranjih mejah za daljše obdobje. Za obravnavanje izzivov, s katerimi se srečuje schengensko območje, je predsednica Komisije Ursula von der Leyen leta 2020 v svojem govoru o stanju Unije napovedala strategijo o schengenskem območju. V novem paktu o migracijah in azilu je Komisija navedla, da bo schengenska strategija združevala zakonodajne in operativne pobude, katerih cilj je zagotoviti močnejše in odpornejše območje brez nadzora na notranjih mejah, hkrati pa okrepiti njegove strukture upravljanja in spremljanja. Ena takšnih pobud je pregled schengenskega ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma (v nadaljnjem besedilu: schengenski ocenjevalni mehanizem ali mehanizem). Schengensko območje podpira obsežen sklop ukrepov, ki nadomeščajo odsotnost nadzora na notranjih mejah, omogočajo prosto gibanje in zagotavljajo visoko raven varstva in pravice. Schengenski pravni red zajema določbe, vključene v okvir Unije v skladu s Protokolom št. 19, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji (PEU) in Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU), skupaj z akti, ki jih nadgrajujejo ali so z njimi drugače povezani. Zato pravni red vključuje (1) ukrepe na zunanjih mejah (upravljanje zunanjih meja), (2) nadomestne ukrepe (skupna vizumska politika, policijsko sodelovanje, politika vračanja in schengenski informacijski sistem) in (3) trden ocenjevalni in spremljevalni mehanizem. Schengenski pravni red zajema tudi zahteve glede varstva podatkov in spoštovanja drugih temeljnih pravic. Zgoraj navedeni trije temeljni in dopolnjujoči se stebri podpirajo schengensko območje in omogočajo območje brez nadzora na notranjih mejah. Splošna stabilnost te zapletene strukture je odvisna od trdnosti posameznega stebra ter od skladnosti in povezanosti celotnega sistema. Dobro delovanje schengenskega območja je odvisno od pravilnega in učinkovitega izvajanja skupnih pravil, tj. schengenskega pravnega reda, ter na splošno od vzajemnega zaupanja med državami članicami. Pomanjkljivo izvajanje ali neizvajanje v eni državi članici lahko vpliva na vse druge in posledično ogrozi schengensko območje. Spremljanje, kako države članice izvajajo schengenski pravni red, in nadaljnje ukrepanje, ki temelji na splošno priznanih priporočilih za izboljšave, sta ključna elementa schengenskih struktur upravljanja. Pogodbenice so že leta 1998 v okviru Schengenske konvencije ustanovile stalni odbor, pooblaščen za ugotavljanje pomanjkljivosti pri izvajanju schengenskega pravnega reda in predlaganje rešitev. Po vključitvi schengenskega pravnega reda v pravni okvir EU je bil sklep o ustanovitvi stalnega odbora nadomeščen z Uredbo Sveta (EU) št. 1053/2013 (v nadaljnjem besedilu: Uredba), ki je trenutno pravna podlaga za mehanizem. Uredba je začela veljati leta 2015. Cilj schengenskega ocenjevalnega mehanizma je ohraniti visoko raven medsebojnega zaupanja med sodelujočimi državami članicami in tako prispevati k dobremu delovanju schengenskega območja z zagotavljanjem, da države članice dejansko uporabljajo schengenska pravila. Mehanizem bi moral te cilje doseči z nepristranskimi in objektivnimi ocenjevanji, s katerimi se lahko ugotovijo pomanjkljivosti pri uporabi zakonodaje v praksi in zagotovi, da se te pomanjkljivosti hitro odpravijo. Čeprav lahko mehanizem pravno zajema celoten schengenski pravni red, v praksi Komisija skupaj z državami članicami določi področja politike za ocenjevanje za vsak večletni ocenjevalni cikel. Na podlagi te prakse sta prvi in drugi večletni ocenjevalni cikel zajemala posebna ocenjevanja izvajanja ukrepov na področjih upravljanja zunanjih meja, vračanja, skupne vizumske politike, policijskega sodelovanja, schengenskega informacijskega sistema (SIS), varstva podatkov in neobstoja nadzora na notranjih mejah. Druga področja politike, ki spadajo v schengenski pravni red, bi bila lahko v prihodnosti del mehanizma, če bi bilo tako odločeno v večletnem ocenjevalnem programu, ki ga je določila Komisija. V tem okviru in na podlagi te prakse mehanizem zajema tudi pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah, zakonodajo o strelnem orožju in politiko drog, vendar le z namenom, da se ugotovi, ali je država članica pripravljena uporabiti schengenski pravni okvir v celoti ali delno. V skladu z Uredbo je Komisija odgovorna za splošno usklajevanje in organizacijo ocenjevanja in spremljanja, hkrati pa Evropski parlament in nacionalne parlamente obvešča o rezultatih ocenjevanj. V skladu s členom 70 PDEU ostaja mehanizem skupna odgovornost: Komisija izvaja ocenjevanja skupaj s strokovnjaki držav članic in s podporo organov, uradov in agencij Unije. Ta pristop medsebojnega preverjanja je ključnega pomena za zagotavljanje odgovornosti, lastništva rezultatov in medsebojnega zaupanja. Strokovnjaki držav članic preverjajo, kaj počnejo njihovi kolegi, priporočajo rešitve in pozivajo k izvajanju ukrepov, če jih država članica ne izvaja. Poleg tega je Svet vključen v postopek odločanja, ko gre za sprejemanje priporočil na predlog Komisije. •Razlogi za predlog in njegovi cilji Glede na izzive, s katerimi se schengensko območje srečuje v zadnjih letih, in vlogo mehanizma pri upravljanju schengenskega območja je pomembno, da bo mehanizem še naprej ustrezal namenu in v celoti dosegel svoj potencial, da se bo lahko prilagodi nedavnim zakonodajnim spremembam, obravnaval nove izzive in vključil nove države članice, ki v celoti ali delno uporabljajo schengenski pravni red. V skladu s členom 22 Uredbe mora Komisija v šestih mesecih po sprejetju vseh ocenjevalnih poročil v okviru prvega večletnega ocenjevalnega programa (2015–2019) opraviti pregled delovanja Uredbe. Komisija je 25. novembra 2020 predstavila pregled v poročilu in priloženem delovnem dokumentu služb Komisije, ki zajema vse elemente Uredbe, vključno z delovanjem postopkov za sprejemanje aktov v okviru mehanizma. Pri pregledu je bilo ugotovljeno, da je mehanizem prinesel vidne izboljšave. Države članice na splošno ustrezno izvajajo schengenski pravni red, resne pomanjkljivosti pa so bile ustrezno odpravljene. Pregled potrjuje, da je mehanizem kot tak trden okvir za ocenjevanje in spremljanje izvajanja schengenskega pravnega reda. Vendar pregled ugotavlja pomembne pomanjkljivosti v zapletenem procesu mehanizma, postopek ocenjevanja ter nadaljnje ukrepanje in izvajanje akcijskih načrtov pa vzamejo preveč časa. Priporočila Sveta se tudi niso izkazala za dovolj učinkovito orodje za zagotovitev sprejetja hitrih ukrepov v državah članicah, saj tehnična narava postopka ne omogoča zadostnega političnega pritiska za ukrepanje. Medtem ko so bile pri ocenjevanjih ugotovljene resne pomanjkljivosti v desetih ocenjevalnih obiskih, je ministrska razprava potekala le enkrat, in sicer zaradi resnih pomanjkljivosti Grčije pri upravljanju zunanjih meja. Zdi se, da mehanizem tudi ne ustvarja dovolj zaupanja v državah članicah, saj je več držav članic v zadnjih petih letih podaljševalo nadzor na notranjih mejah kljub pozitivnim ocenam pri upravljanju zunanjih meja, policijskemu sodelovanju in schengenskem informacijskem sistemu ter splošni oceni, da države članice ustrezno izvajajo schengenski pravni red. Poleg tega je v pregledu ugotovljeno, da trenutna togost mehanizma ne omogoča prilagajanja novim okoliščinam ter novim operativnim in zakonodajnim spremembam. V pregledu je bilo ugotovljeno, da številne pomanjkljivosti mehanizmu preprečujejo, da bi deloval tako učinkovito, kot bi lahko in kot bi moral, ter spodkopavajo njegov poln potencial. Te pomanjkljivosti so: (1)predolg postopek ocenjevanja (10–12 mesecev) in čas, v katerem države članice izvajajo priporočila (2 leti);

(2)nezadostna zmogljivost držav članic, da prispevajo ustrezno število strokovnjakov za ocenjevanja, pri čemer pet držav članic zagotavlja tretjino vseh strokovnjakov, in kronično pomanjkanje strokovnjakov na določenih področjih politike; (3)neoptimalna uporaba in učinkovitost nenapovedanih obiskov ter drugih orodij za ocenjevanje in spremljanje, zlasti tematskih ocenjevanj; (4)počasno nadaljnje ukrepanje in izvajanje akcijskih načrtov ter pomanjkanje celovitega in skladnega pristopa za spremljanje izvajanja ter, (5)z izjemo ocenjevanja pravice do varstva osebnih podatkov, ocena spoštovanja temeljnih pravic pri izvajanju schengenskega pravnega reda ni dovolj vključena v mehanizem. Pregled je pokazal, da bi se nekatere od teh pomanjkljivosti lahko obravnavale na operativni ravni, za druge pa bi bile potrebne zakonodajne spremembe. Tako Evropski parlament kot Svet sta poudarila potrebo po reformi mehanizma. Evropski parlament v svoji resoluciji iz leta 2017 in Svet v posvetovanju, ki ga je finsko predsedstvo začelo leta 2019, sta pozvala Komisijo, naj ukrepa. Nedavno je Svet sprejel sklepe o mehanizmu in pozval Komisijo, naj predstavi pobude za izboljšanje splošne učinkovitosti mehanizma in zagotovi, da bo ostal prožen in prilagodljiv spreminjajočim se okoliščinam in spremembam schengenskega pravnega reda z namenom obravnavanja novih izzivov in prilagajanja novi realnosti. Na podlagi sklepnih ugotovitev iz petletnega pregleda je Komisija ugotovila, da je zgoraj navedene pomanjkljivosti mogoče strniti v tri medsebojno povezane izzive: –omejena strateška osredotočenost in velika razdrobljenost, ki preprečujeta pregled nad delovanjem schengenskega območja kot celote, ki bi sicer lahko olajšal politično razpravo; –nezadostna sposobnost opredelitve novih okoliščin, zakonodajnih in operativnih sprememb, prilagajanja navedenemu in hitrega odzivanja na navedeno ter –počasno sprejemanje in izvajanje popravnih ukrepov s sistemom vsak z vsakim, ki ne izvaja pričakovanega pritiska. Na podlagi prispevkov ustreznih deležnikov v spremljevalni oceni učinka je Komisija opredelila več možnosti politike, povzete v oddelku 3, katerih namen je povečati učinkovitost mehanizma in s tem zagotoviti preglednejše, učinkovitejše in doslednejše izvajanje schengenskega pravnega reda. Za obravnavanje zgoraj navedenih težav je namen tega predloga naslednji: (1) povečati strateško osredotočenost mehanizma in zagotoviti bolj sorazmerno uporabo različnih orodij za ocenjevanje; (2) skrajšati in poenostaviti postopke, da bo proces učinkovitejši in uspešnejši, ter povečati medsebojni pritisk; (3) optimizirati sodelovanje strokovnjakov držav članic in sodelovanje z organi, uradi in agencijami Unije ter (4) okrepiti ocenjevanje spoštovanja temeljnih pravic v okviru schengenskega pravnega reda. Ti cilji bodo doseženi zlasti z naslednjim pristopom: (1) Povečati strateško osredotočenost mehanizma in zagotoviti bolj sorazmerno in strateško uporabo različnih orodij za ocenjevanje in spremljanje –Povečanje prožnosti za prilagoditev področja uporabe posebnih ocenjevanj in prednostnih nalog ocenjevanja novim razmeram v schengenskem pravnem redu z izbrisom trenutnega seznama posebnih področij politike, ki jih je treba oceniti, in z vzpostavitvijo postopka za odločanje o prednostnih področjih na začetku vsakega ocenjevalnega cikla. V skladu z veljavno uredbo je bila vsaka država članica ocenjena na šestih področjih politike v okviru šestih posameznih ocenjevanj, katerih rezultat je bilo šest ocenjevalnih poročil in šest sklopov priporočil. Vendar ta področja politike niso več popolnoma prilagojena novim razmeram. Nova serija sistemov informacijske tehnologije bo na primer začela delovati leta 2023 in bo dopolnjevala schengenski informacijski sistem. Zaradi sprememb pravnega reda na področju varnosti bo treba pri ocenjevanjih upoštevati dodatne elemente, zlasti pri policijskem sodelovanju. Različna področja politike so glede na zakonodajne spremembe vedno bolj medsebojno povezana in soodvisna (na primer schengenski informacijski sistem in vračanje ali schengenski informacijski sistem in policijsko sodelovanje). Zato združevanje ocenjevanj v ocenjevanja na posebnih področjih politike morda ni najprimernejši način za ocenjevanje teh medsebojno povezanih dejavnosti. Z izbrisom seznama področij politike predlog različno povečuje prožnost pri združevanju ocenjevanj in omogoča ocenjevanje različnih vidikov ali morebitnih novih elementov, kar mehanizmu omogoča, da se hitro prilagodi dinamični naravi schengenskega pravnega reda. Hkrati ustvarja pravno varnost glede postopka dogovora o prednostnih nalogah ocenjevanja na začetku vsakega ocenjevalnega cikla. –Ustvarjanje prožnega načrtovanja programov. Poleg tega se s predlogom ustvarja prožen zakonodajni okvir za načrtovanje programov. Prilagajajo se pravila o večletnem in letnem načrtovanju programov, da se lahko ti hitreje odzovejo na nastajajoče težave in izzive, z zmanjšanjem podrobnosti, ki so trenutno vključene v večletne in letne programe ocenjevanja, in z zmanjšanjem potrebe po spremembah. –Postopno približevanje k celovitim ocenjevanjem na osnovi tveganj. Predlog uvaja obveznost upoštevanja rezultatov prejšnjih ocenjevanj ter drugih ocenjevalnih in spremljevalnih mehanizmov na ravni Unije in na nacionalni ravni (npr. ocena ranljivosti agencije Frontex ali Evropske večdisciplinarne platforme proti grožnjam kriminala (EMPACT)). Poleg tega (kot je razloženo spodaj) uvaja dodatne obveznosti, v skladu s katerimi se lahko od organov, agencij in uradov Unije po potrebi zahtevajo ocene tveganja in spremljanje razmer. Nov prožen okvir in dodatne obveznosti bi sčasoma na primer omogočili izvedbo celovitega ocenjevanja držav članic na podlagi tveganj, ki bi zajemala samo elemente, opredeljene z analizo tveganja in spremljanjem razmer, z enim samim ocenjevanjem na državo članico, ki bi zajelo vsa ustrezna področja politike v eno ocenjevalno poročilo. Omogočili bi tudi sočasno ocenjevanje več držav članic, ki se srečujejo z enakimi izzivi. –Zagotavljanje, da pri ocenjevanju izvajanja schengenskega pravnega reda v državi članici ne bo vrzeli. Ker se schengenski pravni okvir spreminja in postaja vse bolj zapleten, se države članice obračajo na druge akterje, da bi jim zagotovili podporo pri izvajanju nalog, za katere so pristojne. To na primer velja za zasebna podjetja na področju vizumske politike (na primer zunanji ponudniki storitev) ali zunanjih meja (na primer letalske družbe ali letališča, ki jih upravljajo zasebna podjetja). Velja tudi za organe, agencije in urade Unije, katerih pooblastila so bila v zadnjih letih povečana, da bi zagotavljali podporo državam članicam, na primer pri izvajanju mejnih kontrol ali nadzora ali sekundarnih varnostnih kontrol. Ker si mehanizem prizadeva zagotoviti pregled nad stanjem v državi članici, predlog pojasnjuje, da lahko mehanizem podpira preverjanje dejavnosti organov, uradov in agencij Unije, če ti v imenu držav članic opravljajo funkcije, da bi pomagali pri operativni uporabi določb schengenskega pravnega reda. Zato cilj ni oceniti te organe, urade in agencije same po sebi. Preverjanje teh dejavnosti bo vključeno v ocenjevanje držav članic na podoben način kot do zdaj, če na primer med ocenjevanji na področju skupne vizumske politike skupine preverijo dejavnosti teh zasebnih podjetij (zunanji ponudniki storitev), ki sodelujejo pri sprejemanju vlog za izdajo vizumov, ali na zunanjih mejah, če skupine preverijo infrastrukturo letališča, ki ga upravlja zasebno podjetje. Ta vidik ocenjevanja se bo izvajal brez poseganja v pristojnosti, dodeljene Komisiji in ustreznim upravljavskim organom zadevnih agencij, uradov in organov, ter ob doslednem upoštevanju teh pristojnosti. Če se pri ocenjevanjih ugotovijo pomanjkljivosti v zvezi z dejavnostmi, ki jih izvajajo ali podpirajo organi, uradi ali agencije Unije, bo Komisija o tem obvestila ustrezne upravljavske organe. –Podaljšanje ocenjevalnega cikla s pet na sedem let omogoča, da se države članice v sedemletnem ocenjevalnem ciklu ocenijo vsaj dvakrat. To bi omogočilo tudi bolj uravnoteženo, prožno in strateško uporabo vseh razpoložljivih orodij za ocenjevanje in spremljanje, s čimer bi se zagotovilo okrepljeno in bolj ciljno usmerjeno spremljanje držav članic. –Krepitev oblik in metod dejavnosti ocenjevanja in spremljanja. Načrtovani redni obiski so še naprej glavna metoda ocenjevanj, vendar bo mogoče povečati delež nenapovedanih obiskov. Dejavnosti ocenjevanja in spremljanja bo mogoče izvajati na daljavo (na primer prek videokonference). „Tematska ocenjevanja“ bodo imela zaradi obveznosti izvajanja vsaj enega tematskega ocenjevanja na leto vse pomembnejšo vlogo. Do sedaj sta bili izvedeni le dve tematski ocenjevanji (eno je bilo povezano z nacionalnimi strategijami za integrirano upravljanje meja, drugo pa s schengenskim sodelovanjem na lokalni ravni na področju skupne vizumske politike). Določbe o dejavnostih spremljanja (ponovni obiski in novo orodje, imenovano preveritveni obiski) so jasnejše in prožnejše. –Za nenapovedana ocenjevanja predhodno obvestilo praviloma ne bi bilo potrebno. To bi zagotovilo boljšo uporabo nenapovedanih ocenjevanj, zlasti ocenjevanj, ki se opravijo z namenom, da se prouči skladnost z obveznostmi iz schengenskega pravnega reda, zlasti kot odziv na navedbe težav, ki pomembno vplivajo na delovanje schengenskega območja, ali resne domneve o kršitvah temeljnih pravic. Omejeno predhodno obvestilo se bo še naprej uporabljalo za nenapovedane obiske, katerih namen je izvajanje „naključnega sistematskega pregleda“ izvajanja schengenskega pravnega reda v državah članicah. Nenapovedani obiski ne bodo predmet načrtovanja programov in jih je mogoče organizirati v kratkem času, odvisno od okoliščin.

–Letna poročila o rezultatih izvedenih ocenjevanj in stanje v zvezi z ukrepi za odpravo pomanjkljivosti, ki so jih sprejele države članice, predvideni s to uredbo, bi morala biti del letnega „poročila o stanju schengenske ureditve“. Ključno je, da politična razprava celovito zajema vse elemente zapletene strukture, ki podpira ustrezno delovanje schengenskega območja. V ta namen bo Komisija ponovno začela sprejemati „poročilo o stanju schengenske ureditve“, ki bo podlaga za razprave na nedavno ustanovljenem schengenskem forumu. Schengenska ocenjevanja, razmere v zvezi z neobstojem nadzora na notranjih mejah in stanje izvajanja priporočil bodo pomemben del tega poročila. (2) Skrajšati in poenostaviti postopke, da bo proces učinkovitejši in uspešnejši, ter povečati medsebojni pritisk –Znatna pospešitev postopka ocenjevanja z jasnimi postopkovnimi roki. Praviloma bo Komisija ocenjevalna poročila in priporočila sprejela z enotnim aktom v štirih mesecih po dejavnosti ocenjevanja (in celo hitreje, če bodo pri ocenjevanju ugotovljene resne pomanjkljivosti). To ne bi le zagotovilo večje jasnosti glede vzročne zveze med ugotovitvami iz poročila in priporočili, temveč bi tudi pospešilo postopek. Preprečilo bi zamude pri sprejemanju priporočil, kar se zdaj dogaja v dvostopenjskem postopku odločanja (tj. ocenjevalna poročila, ki jih je sprejela Komisija, in priporočila, ki jih je sprejel Svet). Polno sodelovanje Sveta v postopku ocenjevanja in priporočil je še naprej zagotovljeno s postopkom pregleda (pozitivno mnenje schengenskega odbora, v katerem sodelujejo vse države članice in glasujejo o enotnem aktu, ki vsebuje rezultate ocenjevanja in tudi priporočila). –Povečanje medsebojnega pritiska z osredotočanjem pristojnosti odločanja Sveta na politično pomembne primere in s povečanjem njegove vloge pri nadaljnjem ukrepanju in spremljanju izvajanja priporočil. Čeprav je bil sedanji dvostopenjski postopek namenjen spodbujanju politične razprave na ravni Sveta in izvajanju medsebojnega pritiska v primeru resnih pomanjkljivosti ali če država članica ne izvaja priporočil, so dosedanje izkušnje jasno pokazale, da z uporabo tega pristopa v vseh primerih in za vsa poročila ni bil dosežen predvideni cilj, se je pa znatno podaljšal postopek in povečala njegova zapletenost, kar je ogrozilo njegovo učinkovitost. Države članice so že močno vpletene v postopek ocenjevanja (izvajanje ocenjevanj s Komisijo, soustvarjanje ocenjevalnih poročil in osnutkov priporočil) in postopek sprejemanja ocenjevalnega poročila na podlagi postopka pregleda odbora. Poleg tega je večina težav, ugotovljenih med ocenjevanji, tehnične in ne politične narave. Velika delovna obremenitev v Svetu (proučitev 40 poročil na leto in izvedbeni sklepi Sveta na podlagi proučitve z več sto priporočili) ter zelo podrobna in lokalna narava priporočil sta onemogočila resnično razpravo. Petletni pregled je pokazal, da Svet v vsakem primeru sprejme priporočila, vendar ni ustvaril pričakovanega medsebojnega pritiska, mehanizem pa ni bil podlaga za politično razpravo o stanju schengenske ureditve. Tudi ko so bile z mehanizmom ugotovljene resne pomanjkljivosti, so razprave o ugotovitvah na ministrski ravni potekale le enkrat. Poleg tega ima Svet zelo omejeno vlogo pri nadaljnjem ukrepanju in spremljanju izvajanja akcijskih načrtov držav članic. S predlagano spremembo se skušajo te pomanjkljivosti odpraviti, in sicer z zagotovitvijo, da Svet sprejme priporočila v primerih, za katere se šteje, da imajo največjo dodano vrednost in učinek na usmerjanje politične razprave o zadevah splošnega pomena za delovanje schengenskega območja. Ti primeri so naslednji: tematska ocenjevanja, „prva ocenjevanja“ (pri odločanju, ali je država članica pripravljena uporabljati schengenski pravni red v celoti ali na določenem območju) in v primeru resnih pomanjkljivosti z namenom, da se poveča medsebojni pritisk in okrepi politična razprava na ravni Sveta. Hkrati je predlagana poenostavitev postopkov za primere, ki so bolj tehnične narave. Predlog tudi znatno povečuje vlogo Sveta pri nadaljnjem ukrepanju in spremljanju napredka teh primerov, prav tako pa zagotavlja stopnjevalni mehanizem, če ni napredka. Zlasti v primeru resnih pomanjkljivosti bo Svet določil roke za izvajanje priporočil, in pogostost poročil o napredku zadevne države članice, ki bo morala ta poročila o napredku predložiti Komisiji in Svetu. Svet bo moral izraziti svoje stališče o poročilu Komisije po ponovnem obisku, pa tudi o dokončanju akcijskih načrtov. Podobne določbe se uporabljajo za dokončanje akcijskih načrtov, povezanih s „prvimi ocenjevanji“. Poleg tega bo imel Svet v vseh primerih pomembnejšo vlogo v fazi spremljanja: predlog določa, da bo Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu poročala o stanju izvajanja akcijskih načrtov vsaj dvakrat letno. Poleg tega bo Komisija letno sprejela tudi izčrpno poročilo o opravljenih ocenjevanjih, o katerem bi moral razpravljati Svet, da bi sprejel sklepe v zvezi s tem. Nazadnje bo Komisija Svet obvestila, če država članica ne bo dosegla ustreznega napredka pri izvajanju akcijskega načrta. –Krepitev in pospeševanje določb v zvezi s primeri, ko se z ocenjevanji ugotovi resna pomanjkljivost: uveden je skrajšan postopek za resno pomanjkljivost, da se zagotovi takojšnja odprava ugotovljenih pomanjkljivosti. Predlog v normativno besedilo vključuje opredelitev resnih pomanjkljivosti iz veljavnih smernic za ocenjevanje schengenske ureditve, da se poveča pravna varnost in zagotovi skupno razumevanje pojma. Ocenjena država članica bo morala takoj začeti izvajati ukrepe za odpravo pomanjkljivosti, še preden je poročilo sprejeto, in o sprejetih ukrepih nemudoma obvestiti Komisijo in države članice. V primeru resne pomanjkljivosti bi moral Svet sprejeti priporočila v dveh mesecih in pol po končani dejavnosti ocenjevanja; ponovni obisk za preverjanje izvajanja ukrepov za odpravo pomanjkljivosti bo potekal najpozneje eno leto po oceni (lahko tudi prej, odvisno od rokov za izvedbo ukrepov za odpravo pomanjkljivosti, ki jih določi Svet); Komisija bo o obstoju resne pomanjkljivosti nemudoma obvestila Svet in Evropski parlament zaradi podrobnejšega političnega nadzora, kot je prikazano v prejšnji točki. –Izbris in poenostavitev določb, ki ustvarjajo nepotrebne postopkovne ovire. Predlog naj ne bi več zahteval, da se ocenjevalna poročila obravnavajo kot dokumenti „EU Restricted“. Ta sprememba bo povečala preglednost, poenostavila in pospešila postopek, tako da bo omogočila hitrejšo obravnavo poročil in olajšala njihov prenos nacionalnim parlamentom in Evropskemu parlamentu. Vendar naj bi bila ocenjevalna poročila obravnavana kot „občutljiva“, države članice pa naj bi imele možnost zahtevati njihovo tajnost. Predlog naj bi poenostavil oceno zadostnosti akcijskih načrtov držav članic: Komisija ne bo več sprejemala sporočila o ocenah, naj bi pa še naprej obveščala zadevno državo članico (in Svet) o svojih ugotovitvah, na primer z uradnim dopisom. Nazadnje, z zmanjšano pogostostjo poročil o nadaljnjem ukrepanju (člen 16(3) in (4) na podlagi zahteve, da se poročilo o napredku predloži vsakih šest mesecev namesto vsake tri mesece, kot velja trenutno, naj bi se zmanjšalo splošno upravno breme za države članice. (3) Okrepiti ocenjevanje spoštovanja temeljnih pravic v okviru schengenskega pravnega reda –Nadalje okrepiti ocenjevanje temeljnih pravic pri izvajanju schengenskega pravnega reda (poleg varstva podatkov, ki je ocenjeno kot posebno področje politike) v celotnem mehanizmu, vključno s predložitvijo več analiz tveganja s strani Agencije Evropske unije za temeljne pravice; okrepiti sklicevanje na temeljne pravice v določbi o usposabljanju in v Uredbo vključiti posebno določbo glede uporabe dokazov, ki jih predložijo tretje osebe, vključno z nacionalnimi spremljevalnimi mehanizmi, pa tudi možnost izvajanja nenapovedanih ocenjevanj brez predhodnega obvestila, če obstajajo znaki o resnih kršitvah temeljnih pravic. (4) Optimizirati sodelovanje strokovnjakov držav članic in sodelovanje z organi, uradi in agencijami Unije ter sinergije z drugimi ocenjevalnimi in spremljevalnimi mehanizmi za bolj ciljno usmerjena, strateška in prilagojena ocenjevanja –Oblikovanje nabora strokovnjakov Trenutno Komisija poziva k imenovanju strokovnjakov pred vsakim ocenjevanjem (tri mesece pred določenim ocenjevanjem). To je zelo zamuden postopek in države članice ne morejo vedno imenovati zadostnega števila usposobljenih strokovnjakov, saj imajo po trenutnem postopku zelo malo časa za načrtovanje. V takih primerih mora Komisija večkrat podaljšati razpise za strokovnjake za ocenjevanje. Poleg tega kronično primanjkuje strokovnjakov na določenih področjih politike. Ta sistem bo nadomeščen z letnim razpisom za imenovanje strokovnjakov v nabor strokovnjakov. Države članice bodo morale na leto imenovati vsaj enega strokovnjaka za vsako področje politike, opredeljeno v večletnem ocenjevalnem programu (npr. za vizume, upravljanje zunanjih meja, vračanje, varstvo podatkov), in zagotoviti njihovo razpoložljivost za ocenjevanja. Komisija bo potrdila izbor strokovnjakov v nabor strokovnjakov in redno posodabljala seznam strokovnjakov v naboru. Nabor strokovnjakov bo nato glavni vir schengenskih ocenjevalcev za posebna ocenjevanja (tj. oblikovanje skupin za posebna ocenjevanja), prav tako pa bo močno olajšal organizacijo nenapovedanih obiskov. Pri oblikovanju skupin se bosta ustrezno upoštevali zmogljivost nacionalnih uprav in potreba po zagotavljanju geografske uravnoteženosti. Imenovanje v nabor strokovnjakov ne pomeni, da bodo ves čas potrebni vsi strokovnjaki iz nabora. Skupina bo zagotovila, da bodo skupine lažje oblikovane, poleg tega pa bo zagotovila večjo predvidljivost in prožnost Komisiji in strokovnjakom držav članic, saj bo načrtovanje ocenjevanj dovolj čas vnaprej porazdeljeno na vse države članice. Pred vsakim ocenjevanjem se lahko Komisija obrne neposredno na posamezne strokovnjake v naboru, da ustanovi skupine, kar močno poenostavi in​pospeši postopek. Pri ustanavljanju posebnih skupin bi morala Komisija v največji možni meri zagotoviti tudi geografsko uravnoteženost. Če je za posebno ocenjevanje potreben določen profil in strokovnjaka iz nabora ni mogoče mobilizirati, Komisija še vedno lahko uporabi posebne razpise za strokovnjake. Vzpostavitev nabora strokovnjakov bi dolgoročno omogočila ustanovitev interdisciplinarne skupine za ocenjevanje vseh ustreznih področij schengenskega pravnega reda. –Krepitev sodelovanja z agencijo Frontex, agencijo eu-LISA, Europolom, Agencijo Evropske unije za temeljne pravice in Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov. Predlog določa, da mora biti sodelovanje vzajemno, tako da lahko te agencije in organi uporabljajo tudi informacije, zbrane v postopku ocenjevanja. Komisija bo lahko od organov in agencij pridobila tudi več informacij in rezultate analize tveganja. Predlog tudi povečuje sinergije z ocenjevalnimi in spremljevalnimi mehanizmi, ki jih izvajajo agencije in organi Unije. V zadnjih letih so bili na ravni EU in nacionalni ravni vzpostavljeni drugi mehanizmi za nadzor kakovosti in spremljanje, ki lahko dopolnjujejo mehanizem. Predlog določa večjo skladnost in sinergije z dejavnostmi agencije Frontex in zlasti s postopkom ocenjevanja ranljivosti. Ocena ranljivosti, ki jo izvaja agencija Frontex, je dopolnilni instrument schengenskega ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma za zagotavljanje nadzora kakovosti na ravni EU in stalne pripravljenosti na evropski in nacionalni ravni za odzivanje na morebitne izzive na zunanji meji. Iz ocene ranljivosti je razvidna operativna zmogljivost države članice na področju zunanjih meja, njen namen pa je opredelitev morebitnih pomanjkljivosti v sistemu. Je v prihodnost usmerjen pristop, katerega cilj je preprečiti krize. Komisija že izmenjuje rezultate postopka ocene ranljivosti s skupino strokovnjakov držav članic pred ocenjevanjem v skladu s členom 33 Uredbe (EU) 2019/1896 in je vzpostavila formalne poti za izmenjavo informacij z agencijo Frontex. Za dodatno povečanje sinergij so v predlogu posebne določbe za zagotovitev čim več informacij, zbranih v postopku ocenjevanja ranljivosti, da bi se ustvarila boljša slika razmer o delovanju schengenskega območja. Cilj je tudi v čim večjem obsegu preprečiti podvajanje prizadevanj in nasprotujočih si priporočil. Ustrezen primer na drugih področjih politike, na katerih bo mogoče povečati sinergije v skladu novimi določbami, predvidenimi v predlogu, je Evropska večdisciplinarna platforma proti grožnjam kriminala ali nadzor, ki ga izvaja Komisija s podporo agencije eu-LISA v zvezi s pripravami držav članic na izvajanje ustreznih sistemov informacijske tehnologije. Nacionalni mehanizmi za nadzor kakovosti (ki jih spodbuja Uredba (EU) 2019/1896) bi lahko v prihodnosti postali prav tako pomembni, predlog pa določa temelje za zagotovitev sinergij in izmenjavo informacij. Poleg tega bi se pri ocenjevanjih upoštevali tudi rezultati neodvisnega spremljevalnega mehanizma, razvitega v skladu s predlogom, ki uvaja pregledovanje državljanov tretjih držav na zunanjih mejah. Predlog določa ambiciozen rok za polno uporabo Uredbe (od [1. septembra 2022]). Analiza Komisije, vključena v oceno učinka, ki je priložena temu predlogu in je povzeta v oddelku 3, je osnova tega predloga za celovit pregled Uredbe.

•Skladnost z veljavnimi določbami s področja politike Ta predlog spremlja sporočilo z naslovom „Strategija za doseganje v celoti delujočega in odpornega schengenskega območja“, ki predstavlja celovit pristop za zagotovitev, da bo območje svobode, varnosti in pravice močnejše in odpornejše na prihodnje izzive in grožnje. Mehanizem bi moral zagotoviti trden pravni okvir, ki bi zajemal vso nastajajočo zakonodajo, ki podpira delovanje schengenskega območja. V tem okviru je eden od specifičnih ciljev predloga povečati strateško osredotočenost v postopku ocenjevanja in spremljanja. To zahteva zagotavljanje skladnosti z obstoječimi in prihodnjimi določbami, ki so oziroma bodo del schengenskega pravnega reda. V ta namen mora biti mehanizem prilagojen spreminjajočemu se področju uporabe ustreznega prava EU. V zadnjih letih je Unija sprejela različne pobude za okrepitev in večjo odpornost schengenskega območja. Te spremembe vključujejo več novih elementov, zlasti v zvezi z upravljanjem zunanjih meja. Poleg schengenskega informacijskega sistema in vizumskega informacijskega sistema bodo do konca leta 2023 upravljanje zunanjih meja podpirali novi sistemi informacijske tehnologije, kot sta sistem vstopa in izstopa ter Evropski sistem za potovalne informacije in odobritve. Poleg tega bo med ustreznimi zbirkami podatkov zagotovljena interoperabilnost. Poleg tega bosta sprejetje predloga kodeksa EU o policijskem sodelovanju v okviru strategije EU za varnostno unijo in sprejetje predolga za spremembo Zakonika o schengenskih mejah za obravnavo izkušenj, pridobljenih med pandemijo COVID-19 in pri pogajanjih o predlogu za spremembo Zakonika o schengenskih mejah iz leta 2017, pozneje v letu 2021 pomembni pobudi za povečanje varnosti in ponovno vzpostavitev celovitosti schengenskega območja. Vloga agencij EU, ki sodelujejo pri izvajanju schengenskega pravnega reda, je postala še pomembnejša. Leta 2019 je bila ustanovitev evropske mejne in obalne straže, vključno z vzpostavitvijo 10 000 stalnih enot do leta 2027, ključni korak k dejanskemu evropskemu nadzoru zunanjih meja in postopni vzpostavitvi skupnega sistema EU za vračanje. Mandat Europola je na podlagi predloga Komisije z dne 9. decembra 2020 v postopku nadgradnje. Kot je opisano zgoraj, nekateri pravni akti na različnih področjih politike, ki jih zajema mehanizem, vsebujejo lastna orodja za ocenjevanje in spremljanje na evropski ali nacionalni ravni. Zato je treba ustvariti in zagotoviti sinergije, da se prepreči podvajanje in da se čim bolj izkoristijo orodja za sektorsko spremljanje. Vzdrževanje in usklajevanje tega vzajemnega delovanja je pomemben element tega predloga. V zvezi s tem predlog vsebuje določbe za nadaljnje povečanje skladnosti, zlasti z dejavnostmi agencije Frontex in postopkom ocenjevanja ranljivosti. Mehanizem in priporočila v okviru mehanizma bi morali dopolnjevati priporočila v postopku ocenjevanja ranljivosti. Ustrezni primeri na drugih področjih politike, na katerih bo mogoče povečati sinergije, so EMPACT (prednostni ukrepi na področju policijskega sodelovanja) ali uradnik za temeljne pravice agencije Frontex (spremljanje skladnosti s temeljnimi pravicami na zunanjih mejah s strani agencije Frontex). Nacionalni mehanizmi za nadzor kakovosti (ki jih spodbuja Uredba (EU) 2019/1896), tj. „nacionalni“ schengenski ocenjevalni in spremljevalni mehanizmi, bi lahko v prihodnosti postali prav tako pomembni. Poleg tega bi se pri ocenjevanjih upoštevali tudi rezultati nacionalnega neodvisnega spremljevalnega mehanizma, razvitega v skladu s predlogom, ki uvaja pregledovanje državljanov tretjih držav na zunanjih mejah. Predlog je bil pripravljen tako, da je skladen z obstoječimi določbami na področju politike (tj. političnimi področji, zajetimi v schengenskem pravnem redu), prav tako pa so bile ustrezno upoštevane tekoče in načrtovane pobude, ki še ne veljajo. Na splošno lahko pobuda z boljšim povezovanjem različnih področij politike okrepi učinkovitost celostnega pristopa, predlaganega v strategijah Komisije, in okrepi dopolnjevanje vseh orodij, razvitih v okviru novih zakonodajnih prizadevanj. •Skladnost z drugimi politikami Unije Predlog je skladen s cilji in pobudami, predvidenimi v strategiji EU za varnostno unijo, ki presegajo schengenski pravni red, kot je predlog za okrepitev avtomatizirane izmenjave pomembnih kategorij podatkov v okviru sklepov Sveta k Prümski pogodbi, in s prihodnjimi pobudami v okviru strategije EU za boj proti organiziranemu kriminalu 2021–2025. Prav tako je skladen s pobudami, vključenimi v novi pakt o migracijah in azilu. Zunaj območja svobode, varnosti in pravice schengensko območje prispeva k delovanju enotnega trga, njegovo oblikovanje pa je evropski družbi prineslo socialne in gospodarske koristi na številnih področjih, od trgovine do zaposlovanja, izobraževanja, kulture, turizma, prevoza in drugega. Ukrepi za povečanje učinkovitosti mehanizma in s tem za boljše delovanje schengenskega območja so po svoji naravi skladni tudi s cilji teh področij politike. Motnje zaradi pandemije COVID-19 so bolje kot katera koli prejšnja kriza pokazale, kako pomembno je ohraniti celovitost schengenskega območja. Dobro delujoče schengensko območje je bistvenega pomena za gospodarsko okrevanje po COVID-19. Trden in učinkovit mehanizem bo prispeval k temu in s tem k pozitivnim gospodarskim in socialnim učinkom, ki jih schengensko območje prinaša državljanom in podjetjem po Evropi. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Pravna podlaga tega predloga je člen 70 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Člen 70 posebej določa pristojnost Sveta, da na predlog Komisije sprejme ukrepe, ki določajo podrobnosti, po katerih države članice v sodelovanju s Komisijo objektivno in nepristransko ocenjujejo, kako organi držav članic izvajajo politike Unije na območju svobode, varnosti in pravice. Predlog razveljavlja in nadomešča Uredbo (EU) št. 1053/2013, ki prav tako temelji na tej določbi Pogodbe. V skladu z izjavo Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije, ki je priložena Uredbi, bo predlog predložen Evropskemu parlamentu v posvetovanje, da bi se upoštevalo njegovo mnenje pred sprejetjem končnega besedila. Sprejeti pa ga je treba v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Člen 70 PDEU je pravna podlaga za ukrepe, po katerih države članice v sodelovanju s Komisijo objektivno in nepristransko ocenjujejo, kako organi držav članic izvajajo politike Unije na območju svobode, varnosti in pravice. Čeprav ta predlog prinaša številne spremembe, ne spreminja bistveno ciljev in področja uporabe mehanizma. Predlog je v okviru omejitev iz člena 70 PDEU. Cilj predloga je še naprej razvijati in izboljševati obstoječi mehanizem ter povečati njegovo učinkovitost. Pregled uredbe, izveden leta 2020, je potrdil potrebo po trdnem mehanizmu na ravni EU. Dodana vrednost EU mehanizma še vedno izhaja predvsem iz delitve pristojnosti na Komisijo in države članice. To je trdna podlaga za gradnjo medsebojnega zaupanja. Ocenjevanja, opravljena na ravni EU, lahko zagotovijo pravočasno prepoznavanje pomanjkljivosti, ki izhajajo iz asimetrij, razhajanj in nepravilnega izvajanja schengenskega pravnega reda, ki bi sicer lahko ogrozili celovitost schengenskega območja. Poleg tega je medsebojni pritisk, ki se izvaja na ravni EU, potrebna spodbuda za zagotovitev, da države članice hitro odpravijo pomanjkljivosti, zlasti v primeru resnih pomanjkljivosti. Poleg tega pobuda primerno upošteva načelo subsidiarnosti pri postavljanju temeljev za boljše usklajevanje z ocenjevanji, ki se izvajajo v okviru nacionalnih mehanizmov za nadzor kakovosti in spremljanje. Eden od ciljev je preusmeriti poudarek mehanizma na pomanjkljivosti, ki bi lahko imele škodljive učinke za dobro delovanje schengenskega območja kot celote. Vprašanja z omejenim področjem uporabe bi bilo treba obravnavati na nacionalni ravni. Ta pristop je skladen tudi z Uredbo (EU) 2019/1896, ki spodbuja razvoj nacionalnih mehanizmov za nadzor kakovosti v okviru komponent evropskega integriranega upravljanja meja. Zato so za učinkovito odpravljanje pomanjkljivosti, ugotovljenih v pregledu in nadalje analiziranih v oceni učinka, potrebne zakonodajne spremembe. •Sorazmernost V členu 5(4) Pogodbe o Evropski uniji je določeno, da ukrepi Unije vsebinsko in formalno ne smejo presegati tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev Pogodb. Izbrana oblika tega ukrepa mora omogočiti, da predlog doseže svoj cilj in se izvaja čim bolj učinkovito.

Mehanizem je bil vzpostavljen leta 2013 z Uredbo, saj ta posebni mehanizem, ki se izvaja na ravni EU in ki ga usklajuje Komisija, zahteva jasna pravila glede pristojnosti in postopkov. Predlagana pobuda pomeni pregled Uredbe in mora biti zato v obliki uredbe. Kar zadeva vsebino, je bila v priloženi oceni učinka proučena sorazmernost glavnih novih vidikov (oddelek 7.3). Cilj predloga je med drugim poenostaviti postopek ocenjevanja s poenostavitvijo sedanjega dvostopenjskega postopka odločanja, tako da Komisija praviloma ne bi sprejela le ocenjevalnih poročil, temveč tudi priporočila, in sicer z enotnim izvedbenim aktom (trenutno Komisija sprejema poročilo in predlog priporočil Sveta). Izkušnje iz preteklih let so pokazale, da sprejetje priporočil s strani Sveta znatno podaljša postopek (v povprečju 2–3 mesece), povečan obseg dela pa omejuje pooblastila Sveta, da izvaja potreben medsebojni pritisk in vodi splošne razprave o stanju schengenske ureditve. S spremenjenim pristopom se skušajo te pomanjkljivosti odpraviti sorazmerno z zagotavljanjem, da se priporočila Sveta sprejmejo v primerih, za katere se šteje, da imajo največjo dodano vrednost in učinek usmerjanja politične razprave o vprašanjih splošnega pomena za delovanje schengenskega območja, in sicer pri prvih ocenjevanjih in resnih pomanjkljivostih ter tematskih ocenjevanjih, hkrati pa se poenostavlja postopek v primerih bolj tehnične narave. Predlog tudi znatno povečuje vlogo Sveta pri nadaljnjem ukrepanju in spremljanju napredka teh primerov, prav tako pa zagotavlja stopnjevalni mehanizem, če napredka ni. Zato nobena od sprememb, predlaganih v tej pobudi, ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev, predstavljenih v oddelku 1, zato predlog upošteva načelo sorazmernosti. Dejansko bo več elementov predloga zmanjšalo upravno breme za države članice in Komisijo. •Izbira instrumenta Glede na to, da je namen predlagane pobude spremeniti in posodobiti obstoječ ocenjevalni mehanizem, vzpostavljen z uredbo (Uredba (EU) št. 1053/2013), bo ta prav tako imela obliko uredbe. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje V skladu s členom 22 Uredbe (EU) št. 1053/2013 je Komisija pregledala delovanje Uredbe in 25. novembra 2020 predložila poročilo in priloženi delovni dokument služb Komisije. Kot je bilo pojasnjeno v oddelku 1, je bilo to izhodišče za pripravo predloga. •Posvetovanja z deležniki Posvetovanje z deležniki je podrobno obravnavano v oceni učinka, priloženi temu predlogu. Na splošno deležniki podpirajo krepitev mehanizma za povečanje njegove učinkovitosti in za zagotovitev, da se bo lahko prilagodil nedavnim zakonodajnim spremembam in obravnaval nove izzive. •Ocena učinka Na podlagi razpoložljivih podatkov in rezultatov obsežnega posvetovanja z deležniki je Komisija pripravila štiri možnosti politike, vsaka od njih pa vsebuje vrsto ukrepov za doseganje ciljev. Možnost 1 vsebuje le operativne ukrepe za uskladitev izvajanja s trenutnimi potrebami. Možnost 2 je sestavljena iz ciljno usmerjenih zakonodajnih sprememb Uredbe, da se pojasni področje uporabe posebnih določb za povečanje pravne varnosti glede obveznosti različnih udeleženih akterjev ter za racionalizacijo in poenostavitev obstoječih postopkov. Možnost 3 je ambicioznejši pristop, ki bi prinesel poenostavitve prvih dveh možnosti in pomembne spremembe v delovanju mehanizma. Možnost 4 je kombiniran pristop, ki združuje elemente različnih možnosti, odvisno od področja ukrepanja. Te možnosti se med seboj dopolnjujejo in so v večini primerov kumulativne, in ne alternativne, odvisno od stopnje ambicioznosti. Prednostni sveženj politik (možnost 4) združuje vrsto ukrepov iz možnosti 1, 2 in 3. Specifični cilj 1: preprečiti vrzeli v ugotovitvah ocenjevanja in povečati strateško osredotočenost Prednostna možnost je ohraniti sedanje področje uporabe, ki zajema vse vidike schengenskega pravnega reda, hkrati pa prilagoditi prednostne naloge (področja politike) novim razmeram s prožnejšim načrtovanjem in podaljšanjem ocenjevalnega cikla s petih na sedem let. Možnost razširitve področja uporabe mehanizma na vprašanja, ki presegajo schengenski pravni red (npr. na področje azilne politike), je bila opuščena predvsem iz pravnih razlogov, pa tudi iz političnih razlogov, prav tako pa je številne države članice niso podprle. Ohranilo se bo tudi trenutno strukturiranje ocenjevanj po področjih politike, vendar bo postalo prožnejše. Prehod na eno vseobsegajoče ocenjevanje na državo članico se v praksi ni zdel izvedljiv takoj (vendar naj bi bil to srednjeročni cilj). Vendar se predlagajo ambiciozne zakonodajne spremembe oblik in metod dejavnosti ocenjevanja in spremljanja, da se razširi nabor razpoložljivih orodij in pojasnijo merila in pogoji za njihovo uporabo: sistematična tematska ocenjevanja, dve vrsti nenapovedanih obiskov s 24-urnim uradnim obvestilom ali brez njega, odvisno od namena, in dve vrsti ponovnih obiskov („ponovni obiski zaradi resnih pomanjkljivosti“ in „preveritveni obiski“). Specifični cilj 2: racionalizirati vloge in delitev pristojnosti ter poenostaviti procese in postopke Prednostni sveženj politike vsebuje spremembe za pospešitev procesov in poenostavitev postopkov ter ambiciozne pravne spremembe za spreminjanje postopka odločanja. Splošen preklic stopnje tajnosti ocenjevalnih poročil, določitev zakonskih rokov za sprejetje ocenjevalnih poročil in priporočil, poenostavljena ocena akcijskih načrtov s strani Komisije in zmanjšanje pogostosti obveznosti poročanja držav članic bodo pospešili in olajšali postopke in imajo široko podporo deležnikov. Glede predlagane spremembe v postopku odločanja, v skladu s katero Komisija sprejme ocenjevalna poročila in priporočila (hkrati pa ohranja vlogo Sveta v večini politično pomembnih primerov), bodo države članice še naprej popolnoma vključene v sprejemanje ocenjevalnih poročil in priporočil v okviru postopka pregleda. Specifični cilj 3: okrepiti izvajanje zaščitnih ukrepov na področju temeljnih pravic v okviru schengenskega pravnega reda Prednostna možnost je uvesti spremembe za povečanje pravne varnosti elementov, pomembnih za temeljne pravice, in poudariti njihov pomen. Predlaga se vključitev sklica na redno predložitev analize tveganja s strani Agencije Evropske unije za temeljne pravice, okrepitev sklica na temeljne pravice v določbi o usposabljanju, povečanje sodelovanja Agencije Evropske unije za temeljne pravice pri ocenjevalnih obiskih in vključitev posebnega člena o uporabi dokazov, ki jih predložijo tretje osebe. Predlog poleg zgoraj omenjenih elementov vsebuje tudi več tehničnih sprememb za povečanje učinkovitosti in uspešnosti mehanizma. Vsak posamezni ukrep ima precej omejen pozitiven učinek (in zato posamezni ukrepi niso bili predmet ocene učinka), vendar je splošni učinek teh ukrepov pozitiven.

Specifični cilj 4: optimizirati sodelovanje strokovnjakov držav članic in vključevanje organov, uradov in agencij Unije Prednostni sveženj politike vsebuje pravne spremembe postopka imenovanja strokovnjakov z ustanovitvijo letnega stalnega nabora strokovnjakov, ki ga upravlja Komisija, hkrati pa zagotavlja prožnost pri določanju velikosti skupin. Poleg tega predlagane spremembe kar najbolj povečujejo vložek in izboljšujejo usklajevanje z organi, uradi in agencijami Unije ter drugimi mehanizmi za nadzor kakovosti z izboljšano analizo tveganja, izboljšanim usklajevanjem in večjo udeležbo z novimi pravnimi obveznostmi. Deležniki so te ukrepe široko podprli. •Ustreznost in poenostavitev predpisov Več elementov predloga bo zmanjšalo upravno breme za države članice, Komisijo in Svet, zlasti v fazi odločanja (saj Svetu ne bi bilo treba izdati priporočil v vseh primerih) in v fazi spremljanja, z manj pogostimi zahtevami glede poročanja o izvajanju akcijskih načrtov in poenostavljeno oceno teh akcijskih načrtov s strani Komisije. Poenostavljeni in hitrejši postopki se predlagajo tudi za fazo ocenjevanja, kar zadeva metode in orodja ocenjevanja, oblikovanje skupin in sprejetje ocenjevalnih poročil. Kjer je bilo mogoče, so bile v oceni učinka podane količinsko opredeljene ocene. •Temeljne pravice Ta predlog spoštuje temeljne pravice, določene v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, in uvaja posebne zakonodajne spremembe, ki zagotavljajo, da mehanizem jasno zajema obveznosti v zvezi s temeljnimi pravicami. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Temu predlogu je predložena ocena finančnih posledic zakonodajnega predloga. Delovanje mehanizma Komisijo letno stane približno 2 milijona EUR. Ta raven porabe se bo ohranila; predlog ne zahteva povečanja človeških in finančnih virov, ki so že dodeljeni Komisiji. To je predvsem posledica vrste sprememb, ki so povzročile zmanjšanje upravnega bremena za Komisijo, in določb, ki omogočajo bolj ciljno usmerjena (in še krajša) ocenjevanja z manjšimi skupinami. Med delom v zvezi z oceno učinka se je Komisija ravnala po načelu, da je treba povečati učinkovitost in uspešnost mehanizma, ne da bi bili pri tem potrebni dodatni človeški in finančni viri. Stroški strokovnjakov držav članic se bodo še naprej povrnjeni, v zvezi s tem pa se ne pričakuje nobeno povečanje. Zaradi predlaganih sprememb se bo z enakimi viri učinkoviteje storilo več. 5.DRUGI ELEMENTI •Spremljanje Komisija bo pregledala delovanje Uredbe ter Svetu in Evropskemu parlamentu predložila poročilo v 6 mesecih po sprejetju vseh ocenjevalnih poročil v zvezi z ocenjevanji, zajetimi v prvem sedemletnem večletnem ocenjevalnem ciklu v skladu z novo uredbo. Kot del ocene učinka in v skladu s pravili za boljšo pripravo zakonodaje je bil pripravljen neizčrpen seznam kvalitativnih in kvantitativnih kazalnikov, ki bo uporabljen za pregled. Komisija poleg tega razvija novo orodje informacijske tehnologije za posodobitev spremljanja izvajanja akcijskih načrtov v državah članicah. To orodje naj bi začelo delovati že leta 2021. •Posledice različnih protokolov, priloženih Pogodbama, in pridružitvenih sporazumov, sklenjenih s tretjimi državami Ker je pravna podlaga tega predloga v naslovu V tretjega dela PDEU, se uporablja sistem „spremenljive geometrije“ iz protokolov o stališču Danske in Irske ter iz Schengenskega protokola. Predlog pomeni nadgradnjo schengenskega pravnega reda. Posledice v zvezi z različnimi protokoli in schengenskimi pridružitvenimi sporazumi je zato treba proučiti za Dansko in Irsko, Islandijo in Norveško ter Švico in Lihtenštajn. Podobno je treba proučiti tudi posledice za različne akte o pristopu. Podroben položaj vsake od teh zadevnih držav je opisan v končnih uvodnih izjavah tega predloga. •Podrobna obrazložitev posameznih določb predloga Primerjava po členih z določbami veljavne uredbe: Člen 1 – Predmet urejanja in področje uporabe Člen ostaja v bistvu nespremenjen, vendar pojasnjuje namen mehanizma („zagotoviti, da države članice učinkovito uporabljajo schengenski pravni red in s tem prispevajo k dobro delujočemu območju brez nadzora na notranjih mejah“). Odstavek 3 je bil prestavljen v člen 15 („Strokovnjaki držav članic“). Člen 2 – Opredelitev pojmov

Dodanih je več novih opredelitev pojmov, da se zagotovi pravna jasnost in izboljša berljivost Uredbe. Dodana je opredelitev pojma „resna pomanjkljivost“, da se poveča pravna varnost in zagotovi skupno razumevanje pojma. Opredelitev pojma temelji na opredelitvi, ki se trenutno uporablja v smernicah Komisije za ocenjevanje schengenske ureditve. Člen določa tudi opredelitve pojmov „prvo ocenjevanje“, „redno ocenjevanje“, „nenapovedano ocenjevanje“, „tematsko ocenjevanje“, „obisk“, „ponovni obisk“, „preveritveni obisk“, „dejavnost ocenjevanja“ in „skupina“. Člen 3 – Pristojnosti in obveznost sodelovanja Ni bistvenih sprememb. Nova odstavka 4 in 5 sta bila v ta člen prestavljena iz člena 13, saj vsebujeta zlasti pristojnosti držav članic in Komisije. Člen 4 – Oblike ocenjevanja Zaradi jasnosti člen dopolnjuje opredelitev pojmov z navedbo oblik ocenjevanja in določa pogoje za nenapovedana in tematska ocenjevanja. Člen 5 – Oblike dejavnosti spremljanja Zaradi jasnosti so v členu navedene oblike dejavnosti spremljanja. Člen 6 – Metode ocenjevanja in spremljanja Podobno so zaradi jasnosti v členu navedene metode, ki se bodo uporabljale za dejavnosti ocenjevanja in spremljanja, tj. obiski (napovedani ali nenapovedani), vprašalniki ali druge metode na daljavo, npr. videokonference. Člen določa, da jih je mogoče uporabljati samostojno ali v kombinaciji. Člen 7 – Sodelovanje z organi, uradi in agencijami Unije Ta novi člen krepi pomen vzpostavitve tesnega sodelovanja z ustreznimi organi, uradi in agencijami Unije, ki sodelujejo pri izvajanju schengenskega pravnega reda (zlasti Frontex, eu-LISA in Europol), za namene te uredbe. Izrecno se sklicuje na potrebo po okrepitvi sodelovanja tudi z Agencijo Evropske unije za temeljne pravice. Na podlagi člena bo Komisija od teh organov, uradov in agencij (še naprej) zahtevala ustrezne informacije, statistične podatke in analize tveganja. Izmenjava informacij bo vzajemna: naslednji člen (člen 10) določa, da si lahko Komisija z njimi izmenja podrobnosti o ocenjevalnih poročilih, akcijske načrte in najnovejše informacije o izvajanju akcijskih načrtov za povečanje sinergij in preprečevanje podvajanja prizadevanj. Člen 8 – Sodelovanje z agencijo Frontex Člen je prilagojena različica člena 7 veljavne uredbe ob upoštevanju sprememb uredbe o evropski mejni in obalni straži. Člen 9 – Sodelovanje z Europolom Na podlagi predloga Komisije za spremembo uredbe o Europolu je v členu navedeno navzkrižno sklicevanje na člen 4(1)(s) Uredbe (EU) 2016/794, v skladu s katerim mora Europol izvajanje te uredbe podpirati s strokovnim znanjem, analizami, poročili in drugimi ustreznimi informacijami. Besedilo čaka na sprejetje predloga. Člen 10 – Sinergije z drugimi dejavnostmi ocenjevanja in spremljanja Za večjo strateško osredotočenost in bolj ciljno usmerjeno zasnovo ocenjevanja člen zahteva povečanje sinergij z ustreznimi mehanizmi in platformami, ki jih upravljajo agencije EU in nacionalne uprave, kot so na primer Evropska večdisciplinarna platforma proti grožnjam kriminala (EMPACT) ali nadzor, ki ga izvaja eu-LISA glede priprave držav članic na izvajanje ustreznih sistemov informacijske tehnologije, ter ugotovitve v okviru nacionalnih mehanizmov za nadzor kakovosti ali neodvisnih spremljevalnih mehanizmov. Člen tudi določa, da organi in agencije ne smejo biti le ponudniki informacij, temveč tudi upravičenci, zato bi morala imeti Komisija možnost, da si z njimi izmenja podrobnosti o ocenjevalnih poročilih, akcijske načrte in najnovejše informacije o izvajanju akcijskih načrtov. Člen 11 – Informacije tretjih strani Člen je pravna podlaga za uporabo informacij, ki jih zagotavljajo tretje osebe (npr. primer varuhi človekovih pravic, organi, ki spremljajo spoštovanje temeljnih pravic, nevladne in mednarodne organizacije) za povečanje učinkovitosti načrtovanja programov in izvajanja dejavnosti ocenjevanja. Te informacije bi lahko bile še posebej koristne za oceno spoštovanja temeljnih pravic pri izvajanju schengenskega pravnega reda. Člen 12 – Večletni ocenjevalni program

Z namenom, da bi bilo mogoče najučinkoviteje izvesti vsa potrebna ocenjevanja, se odzvati na nove izzive, bolj prožno in uravnoteženo uporabljati vsa razpoložljiva orodja ter zagotoviti natančnejše in bolj ciljno usmerjeno spremljanje, se trajanje večletnega programa podaljša s petih na sedem let. V členu je opisana vsebina večletnega ocenjevalnega programa, v katerem bodo opredeljena posebna prednostna področja, ki jih je treba zajeti v rednih ocenjevanjih. S programom bo pripravljen tudi začasni seznam držav članic, za katere bodo v določenem letu potekala redna ocenjevanja. Uveden je tudi poenostavljen postopek za prilagoditev programa, v skladu s katerim za prilagoditve, ki so potrebne zaradi dogodkov in okoliščin višje sile, morda ne bodo potrebne spremembe programa, tj. zadevnega izvedbenega akta. Izkušnje iz preteklih let jasno pokazale potrebo po takšni prožnosti. Zaradi pandemije COVID-19 je bilo treba letni ocenjevalni program za leto 2020 spremeniti. Poleg tega na ocenjevanja na področju skupne vizumske politike vplivajo nepredvideni dogodki, saj se ta izvajajo v tretjih državah. Ti dogodki so privedli tudi do spremembe programa, kar je zamudno. Člen 13 – Letni ocenjevalni program V primerjavi z ustreznim veljavnim členom (člen 6) ni večjih sprememb. Letni ocenjevalni program bo vključeval predloge za redna ocenjevanja držav članic, kot je določeno v večletnem ocenjevalnem programu, prvo ocenjevanje države članice (če je potrebno) in vsaj eno tematsko ocenjevanje. Vključeval bo začasni časovni razpored teh ocenjevanj, ne pa nujno tudi mest, ki jih je treba obiskati/oceniti. Nenapovedana ocenjevanja ne bodo več načrtovana, ampak bodo po potrebi organizirana v kratkem času. To ne vpliva na države članice, vendar pa bo olajšalo notranje načrtovanje in postopke pri Komisiji ter povečalo prožnost in zmožnost odzivanja na nove okoliščine. Podobno kot pri večletnem programu bo uveden poenostavljen postopek za prilagoditev programa, ki je potreben zaradi dogodkov in okoliščin višje sile. Člen 14 – Standardni vprašalnik V primerjavi z ustreznim veljavnim členom (člen 9) ni bistvenih sprememb. Zaradi sprejetja nove uredbe (člen 31) ne bo treba sprejeti novega standardnega vprašalnika. Še naprej bi bilo treba uporabljati veljavnega. Rok za pošiljanje vprašalnika in prejem odgovorov držav članic je bil prilagojen, da se zagotovi, da večine dela v državah članicah ne bo (nujno) treba opraviti v obdobju poletnih počitnic. Poleg tega člen določa, da morajo države članice na zahtevo Komisije posodobiti svoje odgovore na standardni vprašalnik in na zahtevo odgovoriti na dodatna vprašanja pred določenimi ocenjevanji ter predložiti ugotovitve iz nacionalnih mehanizmov za nadzor kakovosti in notranjih revizij. Ta določba zagotavlja, da bodo imele skupine vse ustrezne in posodobljene informacije za učinkovito izvajanje posebnih ocenjevanj. Člen 15 – Strokovnjaki držav članic V primerjavi z veljavnim členom (člen 12) ni bistvenih sprememb. Odstavek 2 je bil prestavljen v ta člen iz veljavnega člena 1. Člen 16 – Usposabljanje strokovnjakov Zdelo se je zaželeno, da se okrepijo določbe o usposabljanju z uvedbo posebnega člena v zvezi s tem, v katerem bi bila poudarjena pomembnost vseh ustreznih premislekov o temeljnih pravicah na usposabljanjih in sistematična vključenost Agencije Evropske unije za temeljne pravice v zvezi s tem. Posebej se sklicuje na potrebo po rednem posodabljanju učnih načrtov za začetno usposabljanje in organiziranju osvežitvenih usposabljanj. Poleg tega lahko vsaka ocenjevalna skupina vključi „opazovalca“ iz države članice ali Komisije. Ti „mlajši“ strokovnjaki bodo pridobili izkušnje z ocenjevanjem, preden bodo pri njih sodelovali kot polnopravni člani skupine. Opazovalci bi lahko bili zadolženi za zagotavljanje tehnične pomoči (kot je določeno v členu 18), vendar ne bi smeli biti vključeni v glavno delo skupin (ocena ugotovitev in priprava osnutkov). Vendar v skladu s členom 3 stroške krije Komisija. Člen 17 – Nabor strokovnjakov držav članic Kot je podrobno obrazloženo v oddelku 1, je namen tega novega člena zagotoviti, da pri dejavnostih ocenjevanja in spremljanja sodeluje zadostno število izkušenih strokovnjakov ter da se skupine oblikujejo hitreje in na manj obremenjujoč način. Nabor strokovnjakov bo zagotovil večjo predvidljivost in tudi večjo prožnost. Člen določa podrobna pravila in roke za vzpostavitev nabora ter opredeljuje obveznosti Komisije in držav članic. Pričakuje se, da se bodo strokovnjaki v naboru in nacionalni organi pozitivno odzvali na posebna vabila, njihova zavrnitev bi morala temeljiti izključno na resnih poklicnih ali osebnih razlogih. Člen 18 – Oblikovanje skupin Člen združuje in spreminja veljavna člena 10 in 11. Praviloma določa, da bodo člani skupine izbrani iz na novo vzpostavljenega nabora strokovnjakov (glej člen 17) ob upoštevanju zmogljivosti manjših nacionalnih uprav. Objava razpisa za vse države članice, ki je trenutni način pridobivanja strokovnjakov, ostaja dodatna možnost v primerih, ko Komisija iz nabora ne more dobiti zadostnega števila strokovnjakov. Glede števila strokovnjakov v skupinah bo zagotovljena prožnost. Komisija bo opredelila velikost skupin glede na potrebe in izzive, povezane z vsako dejavnostjo ocenjevanja in spremljanja. Pri ustanavljanju skupin bo Komisija zagotovila geografsko uravnoteženost in kroženje ob upoštevanju zmogljivosti nacionalnih uprav in potrebe po različnih profilih. Člen določa tudi pravila za imenovanje in izbiro vodilnih strokovnjakov ter opisuje njihove glavne pristojnosti. Člen 19 – Izvajanje obiskov Glavna sprememba v primerjavi z ustreznim veljavnim členom (člen 13) je, da bodo praviloma nenapovedani obiski na kraju samem potekali brez predhodnega uradnega obvestila zadevni državi članici. To še posebej velja, kadar je namen obiska ocena praks na notranjih mejah (kot to že velja), če je Komisija seznanjena z nastajajočimi ali sistemskimi težavami, ki bi lahko imele znaten negativen učinek na delovanje schengenskega območja, ali če država članica domnevno resno zanemarja svoje obveznosti iz schengenskega pravnega reda, vključno z resnimi domnevami o možnih kršitvah temeljnih pravic, povezanih z izvajanjem schengenskega pravnega reda. 24-urno predhodno uradno obvestilo bo izjema za primere, ko je glavni namen nenapovedanega obiska rutinsko preverjanje izvajanja schengenskega pravnega reda. V členu je tudi jasno navedeno, da lahko podroben program obiskov vključuje obiske in sestanke z nacionalnimi organi in telesi, nevladnimi in mednarodnimi organizacijami ter z drugimi subjekti, agencijami in telesi, ki sodelujejo pri izvajanju schengenskega pravnega reda ali jih ta zadeva, pri sodelovanju z ocenjeno državo članico. Člen 20 – Metode na daljavo Člen določa, da lahko Komisija v sodelovanju z državami članicami določi smernice za izvajanje dejavnosti ocenjevanja in spremljanja z vprašalniki ali drugimi metodami na daljavo (npr. videokonferencami). Smernice za izvajanje obiskov obstajajo, smernic za izvajanje ocenjevanj z vprašalnikom ali metodami na daljavo pa ni. Podobna določba glede izvajanja nenapovedanih obiskov že obstaja (in se ohrani v členu 19). Člen 21 – Ocenjevalna poročila Uvedene so bile pomembne spremembe za pospešitev in povečanje učinkovitosti postopka, zlasti z zagotavljanjem krajših in novih rokov ter z zahtevo po sprejetju poročil najpozneje v štirih mesecih po ocenjevanju. Ocenjevalna poročila bodo bolj osredotočena in bodo vsebovala pomembne ugotovitve, predvsem ugotovitve o najboljših praksah ali ugotovitve o neizpolnjevanju zahtev. Kljub temu se ohrani kategorija „izpolnjuje zahteve, vendar je potrebno izboljšanje“, predvsem zato, ker se je izkazala kot koristno orodje za dvig ravni izvajanja schengenskega pravnega reda na visoke standarde in hkrati za zagotovitev nadaljnje usklajenosti. Poročila bodo praviloma vsebovala tudi priporočila in se bodo še naprej sprejemala kot izvedbeni akti v okviru postopka pregleda. Nadaljnja pojasnila v zvezi s tem so podana v oddelku 2 („Sorazmernost“), izjeme od splošnega pravila pa so določene v členih 23, 24 in 25 (glej v nadaljevanju).

Člen 22 – Nadaljnje ukrepanje in spremljanje Uvedenih je več bistvenih sprememb, zlasti za zagotovitev hitrejšega odpravljanja pomanjkljivosti in tudi za zmanjšanje upravnega bremena, ki je trenutno posledica pogostosti obveznosti poročanja. Vsem ocenjevalnim poročilom bo sledil akcijski načrt. Službe Komisije bodo predložile pripombe k akcijskim načrtom, na primer z uradnimi dopisi namesto z uradnimi sporočili Komisije, kar je v skladu z veljavno uredbo. Če službe Komisije menijo, da akcijski načrt ni primeren, država članica predloži spremenjen akcijski načrt v enem mesecu po prejemu pripomb. Praviloma se bo pogostost poročil o nadaljnjem ukrepanju zmanjšala s treh na šest mesecev. Vendar je nov element, da je treba poročila o nadaljnjem ukrepanju predložiti Komisiji in tudi Svetu. Komisija lahko v okviru svojih dejavnosti spremljanja organizira ponovne obiske in preveritvene obiske. Kar zadeva organizacijske zahteve in zahteve glede poročanja, bodo ti obiski manj zahtevni od ocenjevalnih obiskov. Vloga Evropskega parlamenta in Sveta bo okrepljena v fazi spremljanja: Komisija ju bo najmanj dvakrat letno obveščala o stanju izvajanja akcijskih načrtov, rezultatih ponovnih in preveritvenih obiskov ter o tem, ali opaža, da pri izvajanju akcijskega načrta ni bistvenega napredka. Člen 23 – Posebne določbe v primeru resne pomanjkljivosti, ugotovljene v ocenjevalnem poročilu Ta člen vsebuje posebne določbe za primer, da se pri ocenjevanju ugotovi resna pomanjkljivost. Predvideni so tesnejše sodelovanje Sveta ter hitrejši postopki in krajši roki. Komisija bo sprejela ocenjevalno poročilo, Svet pa bo priporočila sprejel ločeno od ocenjevalnega poročila. Tako Komisiji (za sprejetje poročila) kot Svetu (za sprejetje priporočil) bodo naloženi kratki roki. V fazi spremljanja bodo veljala strožja postopkovna pravila: država članica začne izvajati ukrepe za odpravo pomanjkljivosti takoj, ko je obveščena o resni pomanjkljivosti, in o tem nemudoma obvesti Komisijo in države članice. Država članica mora svoj akcijski načrt predložiti v enem mesecu, Komisija pa bo organizirala ponovni obisk, ki bo potekal najpozneje v enem letu po datumu dejavnosti ocenjevanja. Po ponovnem obisku bo Komisija poročilo o ponovnem obisku predložila Svetu, ki bo izrazil svoje stališče o poročilu. Komisija bo obvestila Evropski parlament in Svet, da namerava dokončati akcijski načrt, Svet pa bo pozvan, da izrazi svoje stališče glede predlaganega dokončanja. Za resne pomanjkljivosti na zunanjih mejah se lahko uporabljata člena 21 in 29 Zakonika o schengenskih mejah. Člen 24 – Posebne določbe za prva ocenjevanja Posebna pravila so potrebna tudi za prva ocenjevanja. Podobno kot v primerih, ko se pri ocenjevanju ugotovi resna pomanjkljivost, so zagotovljeni tesnejše sodelovanje Sveta, hitri postopki in kratki roki (vendar ne tako kratki kot tisti iz člena 23) ter strožja pravila v fazi spremljanja. Člen 25 – Posebne določbe za tematska ocenjevanja Podobno kot pri prvih ocenjevanjih je tudi pri tematskih ocenjevanjih predvideno tesnejše sodelovanje Sveta. Za fazo spremljanja se posebne določbe niso zdele potrebne. Člen 26 – Občutljive informacije Ocenjevalna poročila in poročila o ponovnem obisku načeloma ne bodo več dokumenti z oznako „EU Restricted“. Njihova stopnja tajnosti bo določena v skladu z veljavnimi varnostnimi predpisi. Oznaka je še vedno mogoča tudi na podlagi ustrezno utemeljene zahteve ocenjene države članice. Člen 27 – Pogoji za sodelovanje Irske Člen sledi ustreznemu veljavnemu členu (člen 18), brez omembe Združenega kraljestva. Člen 28 – Poročanje Evropskemu parlamentu in Svetu Člen sledi ustreznemu veljavnemu členu (člen 20). Izčrpno letno poročilo dopolnjuje okrepljene obveznosti poročanja iz člena 22. Svet bo razpravljal o poročilu in sprejel sklepe. Člen 29 – Postopek v odboru Člen v veliki meri sledi ustreznemu veljavnemu členu (člen 21). Člen 30 – Pregled Člen sledi ustreznemu sedanjemu členu (člen 22).

Člen 31 – Razveljavitev Člen razveljavlja Uredbo (EU) št. 1053/2013 z začetkom veljavnosti nove uredbe. Člen 32 – Prehodne določbe Člen vsebuje prehodno določbo za sprejetje novega večletnega programa, ki naj bi bil določen pred 1. novembrom 2022 in naj bi se začel 1. januarja 2023. Te datume je mogoče prilagoditi glede na hitrost pogajanj o predlogu. Ker bi se sedanji večletni program končal na polovici (januarja 2023), določba določa, da mora novi večletni program upoštevati ocenjevanja, ki so že bila izvedena v okviru drugega večletnega programa, sprejetega v skladu z veljavno uredbo. V praksi to pomeni, da bi se novi sedemletni večletni program začel z ocenjevanjem držav članic, ki v okviru trenutnega cikla niso bile ocenjene, medtem ko bodo države članice, ki so že bile ocenjene med letom 2020 in začetkom veljavnosti novih pravil, dodane na konec novega ocenjevalnega cikla. Člen pojasnjuje tudi, da se bo standardni vprašalnik, sprejet v skladu z veljavno uredbo, uporabljal, dokler ne bo določen standardni vprašalnik iz člena 14 te uredbe. Člen 33 – Začetek veljavnosti in uporaba Da bi čim prej izkoristili večjo učinkovitost nove uredbe, člen določa ambiciozen rok za uporabo nove uredbe (od [1. septembra 2022]), ki ga je mogoče prilagoditi med pogajanji o predlogu. 2021/0134 (NLE) Predlog UREDBA SVETA o vzpostavitvi in delovanju ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma za preverjanje uporabe schengenskega pravnega reda in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 1053/2013



SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 70 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta, ob upoštevanju mnenja Evropskega nadzornika za varstvo podatkov, v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Schengensko območje brez nadzora na notranjih mejah je odvisno od uspešne in učinkovite uporabe schengenskega pravnega reda v državah članicah. Ta pravni red vključuje ukrepe na področju zunanjih meja, nadomestne ukrepe za odsotnost nadzora na notranjih mejah in trden okvir spremljanja, ki skupaj olajšujejo prosto gibanje in zagotavljajo visoko raven varnosti, pravice in varstva temeljnih pravic, vključno z varstvom osebnih podatkov. (2)Medsebojno ocenjevanje in spremljanje uporabe tega pravnega reda je osrednji element schengenskega območja od leta 1998 in predstavlja orodje za ohranjanje visoke ravni politične in lastne odgovornosti za rezultate ter krepitev medsebojnega zaupanja med državami članicami. (3)Poseben schengenski ocenjevalni in spremljevalni mehanizem je bil vzpostavljen z Uredbo Sveta (EU) št. 1053/2013 in je začel delovati leta 2015. (4)Za večjo učinkovitost in uspešnost bi bilo treba schengenski ocenjevalni in spremljevalni mehanizem izboljšati. Cilj spremenjenega ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma bi moral biti ohraniti visoko raven medsebojnega zaupanja med državami članicami z zagotavljanjem, da države članice učinkovito uporabljajo schengenski pravni red, tako da upoštevajo dogovorjene skupne standarde, temeljna načela in pravila ter tako prispevajo k dobro delujočemu schengenskemu območju. (5)Ocenjevalni in spremljevalni mehanizem bi moral te cilje doseči z objektivnimi in nepristranskimi ocenjevanji, s katerimi je mogoče hitro ugotoviti pomanjkljivosti pri uporabi schengenskega pravnega reda, ki bi lahko ovirale pravilno delovanje schengenskega območja, in zagotoviti hitro odpravo teh pomanjkljivosti ter ki so lahko podlaga za dialog o delovanju schengenskega območja kot celote. To zahteva tesno sodelovanje med državami članicami in Komisijo, uravnoteženo delitev skupnih odgovornosti in ohranitev sistema, ki ima naravo medsebojnega pregleda. Zahteva tudi tesnejše sodelovanje Evropskega parlamenta. Glede na obseg sprememb bi bilo treba Uredbo (EU) št. 1053/2013 razveljaviti in nadomestiti z novo uredbo. (6)Ocenjevalni in spremljevalni mehanizem lahko zajema vsa področja schengenskega pravnega reda, sedanja in prihodnja, razen področij, na katerih v zakonodaji Unije že obstaja poseben ocenjevalni mehanizem. Ocenjevalni in spremljevalni mehanizem bi moral zajemati vso ustrezno zakonodajo in operativne dejavnosti, ki prispevajo k delovanju schengenskega območja. (7)Pri vseh ocenjevanjih v skladu s sklepi Evropskega sveta z dne 1. in 2. marca 2012 bi bilo treba upoštevati pravilno delovanje organov, ki uporabljajo schengenski pravni red. Ocenjevanje bi moralo zajemati tudi prakse zasebnih subjektov, kot so letalski prevozniki ali zunanji ponudniki storitev, če so pri sodelovanju z državami članicami vključeni v izvajanje schengenskega pravnega reda ali to vpliva nanje. Glede na vse večjo vlogo organov, uradov in agencij Unije pri izvajanju schengenskega pravnega reda bi moral ocenjevalni in spremljevalni mehanizem podpirati preverjanje dejavnosti teh organov, uradov in agencij Unije, kolikor v imenu držav članic opravljajo funkcije za pomoč pri operativni uporabi določb schengenskega pravnega reda. Preverjanje teh dejavnosti v zvezi s tem bi bilo treba vključiti v ocenjevanje držav članic, izvajati pa bi se moralo brez poseganja v pristojnosti, dodeljene Komisiji in ustreznim upravljavskim organom agencij, uradov in organov, za katere veljajo predpisi o njihovi ustanovitvi ter lastni postopki ocenjevanja in spremljanja iz teh predpisov, ter ob polnem spoštovanju navedenih pristojnosti. Če se v ocenjevanjih ugotovijo pomanjkljivosti v zvezi s funkcijami, ki jih opravljajo ali podpirajo organi, uradi in agencije Unije, mora Komisija o tem obvestiti ustrezne upravljavske organe. (8)Dejavnosti ocenjevanja in spremljanja bi morale biti ciljno usmerjene ob upoštevanju rezultatov prejšnjih ocenjevanj in rezultatov nacionalnih mehanizmov za nadzor kakovosti. Podpirati bi jih morali okrepljeno sodelovanje z organi, uradi in agencijami Unije, njihova sistematična vključenost v schengensko ocenjevanje in boljše analize tveganj ter izmenjava informacij. To sodelovanje in vključevanje zadeva zlasti Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo (Frontex), Agencijo Evropske unije za operativno upravljanje obsežnih informacijskih sistemov (eu-LISA), Agencijo Evropske unije za sodelovanje na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj (Europol), Agencijo Evropske unije za temeljne pravice in Evropskega nadzornika za varstvo podatkov. Sodelovanje bi moralo postati tudi bolj vzajemno, agencije pa ne bi smele biti v položaju, da samo prispevajo, temveč bi jim moralo sodelovanje v ocenjevalnem in spremljevalnem mehanizmu tudi koristiti. (9)Ocena ranljivosti, ki jo izvede agencija Frontex, je dopolnilni mehanizem ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma, vzpostavljenega s to uredbo, namenjen zagotavljanju nadzora kakovosti na ravni Unije in stalne pripravljenosti na ravni Unije in nacionalni ravni za odzivanje na morebitne izzive na zunanji meji. Oba mehanizma sta sestavni del evropskega integriranega upravljanja meja. Sinergije med oceno ranljivosti ter ocenjevalnim in spremljevalnim mehanizmom bi morale biti čim večje, da bi se prispevalo k izboljšani sliki razmer o delovanju schengenskega območja, pri čemer bi se bilo treba, kolikor je mogoče, izogibati podvajanju prizadevanj in nasprotujočim se priporočilom. V ta namen bi bilo treba vzpostaviti redno izmenjavo informacij med agencijo Frontex in Komisijo o rezultatih obeh mehanizmov. Za večjo strateško osredotočenost in bolj ciljno usmerjeno zasnovo ocenjevanja je potrebno tudi nadaljnje povečanje sinergij z ustreznimi mehanizmi in platformami, ki jih upravljajo agencije Unije in nacionalne uprave, kot so na primer Evropska večdisciplinarna platforma proti grožnjam kriminala (EMPACT) ali nadzor, ki ga izvaja Komisija s podporo agencije eu-LISA glede priprave držav članic na izvajanje ustreznih sistemov informacijske tehnologije ter ugotovitve v okviru nacionalnih mehanizmov za nadzor kakovosti. (10)Poleg ocenjevanja pravilnega izvajanja in uporabe zahtev schengenskega pravnega reda glede varstva podatkov, ki se izvaja ločeno, bi bilo treba pri ocenjevanju posebno pozornost nameniti preverjanju spoštovanja temeljnih pravic pri uporabi schengenskega pravnega reda. Za povečanje zmogljivosti ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma za ugotavljanje kršitev temeljnih pravic na ustreznih področjih politike bi bilo treba izvajati dodatne ukrepe. Schengenski ocenjevalci bi morali biti za to ustrezno usposobljeni, treba bi bilo bolje uporabiti ustrezne informacije Agencije Evropske unije za temeljne pravice, njeni strokovnjaki pa bi morali biti bolje vključeni v zasnovo in izvajanje ocenjevanj. Poleg tega bi bilo treba pri načrtovanju programov, zasnovi in izvajanju ocenjevanj upoštevati dokaze, ki so javno objavljeni ali se predložijo v okviru neodvisnih spremljevalnih mehanizmov ali jih predložijo ustrezne tretje osebe na lastno pobudo, kot so varuhi človekovih pravic, organi, ki spremljajo spoštovanje temeljnih pravic, ter nevladne in mednarodne organizacije. (11)Z ocenjevalnim in spremljevalnim mehanizmom bi bilo treba vzpostaviti pregledna, učinkovita in jasna pravila o oblikah in metodah, ki se bodo uporabljale za dejavnosti ocenjevanja in spremljanja, uporabo visoko usposobljenih strokovnjakov in nadaljnje ukrepe na podlagi ugotovitev iz ocenjevanj. (12)Oblike ocenjevanja in metode bi morale biti bolj prožne, da bi se povečala učinkovitost ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma ter njegova zmožnost prilagajanja novim okoliščinam in zakonodajnim spremembam ter racionalizirala uporaba virov držav članic, Komisije ter organov, uradov in agencij Unije. Redna ocenjevanja z obiski bi morala biti glavna oblika ocenjevanja. Delež nenapovedanih obiskov in tematskih ocenjevanj bi bilo treba postopoma povečevati, da se zagotovi bolj uravnotežena uporaba razpoložljivih orodij. Oblike ocenjevanja bi morale biti jasno opredeljene. Odvisno od področja politike in narave dejavnosti ocenjevanja in spremljanja bi moral ocenjevalni in spremljevalni mehanizem omogočati ocenjevanje več držav članic hkrati in ocenjevanja v celoti ali delno izvajati na daljavo ter združiti ocenjevanje področij politike. Cilj ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma bi moral biti priprava izčrpnih ocenjevalnih poročil za države članice, v katerih je ocenjena splošna uspešnost države članice pri uporabi schengenskega pravnega reda. (13)Tematska ocenjevanja bi bilo treba uporabljati pogosteje, da bi se zagotovila primerjalna analiza praks držav članic. Treba bi jih bilo izvajati, da bi se ocenilo izvajanje večjih zakonodajnih sprememb, ko se te začnejo uporabljati, in novih pobud ter da bi se ocenila vprašanja na vseh področjih politike ali v zvezi s praksami držav članic, ki se srečujejo s podobnimi izzivi. (14)Nenapovedani obiski, ki so eno najučinkovitejših orodij za preverjanje praks držav članic, bi se morali, odvisno od njihovega namena, izvajati brez predhodnega uradnega obvestila zadevni državi članici ali s predhodnim uradnim obvestilom malo pred obiskom. Nenapovedani obiski brez predhodnega uradnega obvestila bi morali potekati zaradi „preiskave“, da bi se preverilo izpolnjevanje obveznosti v skladu s schengenskim pravnim redom, vključno kot odziv na navedbe glede pojava sistemskih težav, ki bi lahko imele pomemben vpliv na delovanje schengenskega območja, ali na kršitve temeljnih pravic, zlasti na resne domneve o kršitvah temeljnih pravic na zunanjih mejah. V takih primerih cilj ne bi bil dosežen, če bi bila država članica o obisku predhodno uradno obveščena. Nenapovedani obiski z uradnim obvestilom 24 ur vnaprej bi morali potekati, če je glavni namen obiska naključno preverjanje izvajanja schengenskega pravnega reda v državi članici. (15)Pri načrtovanju programov dejavnosti, ki se izvajajo v skladu s to uredbo na podlagi večletnih in letnih ocenjevalnih programov, je bila dodana vrednost pri zagotavljanju predvidljivosti in gotovosti že dokazana. Zato bi morala Komisija v sodelovanju z državami članicami sprejeti večletne in letne ocenjevalne programe. Ti programi bi morali biti tudi dovolj prožni, da bi jih bilo mogoče sčasoma prilagoditi dinamični naravi schengenskega pravnega reda. V primeru višje sile bi bilo treba prilagoditve programov izvesti v dogovoru z zadevnimi državami članicami, ne da bi bilo pri tem treba formalno spremeniti programe. V večletnem ocenjevalnem programu, ki je bil sprejet za sedem let, bi morala biti opredeljena posebna prednostna področja, ki bodo zajeta v redna ocenjevanja. Ta pristop bi moral omogočiti večjo prožnost, boljše določanje prednostnih nalog in bolj uravnoteženo in strateško uporabo vseh razpoložljivih orodij. Podaljšanje večletnega ocenjevalnega programa s petih na sedem let bi moralo voditi tudi k obsežnejšemu, natančnejšemu in bolj ciljno usmerjenemu spremljanju držav članic, ne da bi se pri tem zmanjšala raven nadzora. (16)Dejavnosti ocenjevanja in spremljanja bi morale izvajati skupine, sestavljene iz predstavnikov Komisije in strokovnjakov, ki jih imenujejo države članice. Ti predstavniki in strokovnjaki bi morali imeti ustrezne kvalifikacije, vključno z dobrim teoretičnim znanjem in praktičnimi izkušnjami. Da bi Komisija hitreje in manj obremenjujoče zagotovila sodelovanje zadostnega števila izkušenih strokovnjakov, bi morala oblikovati in vzdrževati nabor strokovnjakov v tesnem sodelovanju z državami članicami. Nabor strokovnjakov bi moral biti glavni vir strokovnjakov za dejavnosti ocenjevanja in spremljanja.

(17)Za povečanje učinkovitosti in zmanjšanje upravnega bremena bi bilo treba zagotoviti več prožnosti glede velikosti skupin za ocenjevanje in spremljanje. Zato bi morala Komisija določiti in prilagoditi velikost skupin glede na potrebe in izzive, povezane s posamezno dejavnostjo ocenjevanja in spremljanja. Pri vzpostavljanju skupin bi morala Komisija, kolikor je to mogoče, zagotoviti geografsko uravnoteženost in kroženje ter upoštevati zmogljivost nacionalnih uprav in potrebo po različnih profilih. Načelo skupne odgovornosti, predvidljivosti in zavezanosti pri imenovanju strokovnjakov v nabor strokovnjakov, pomeni, da naj bi se strokovnjaki, pozvani na posamezna ocenjevanja, in njihovi nacionalni organi pozitivno odzvali na pozive; zavrnitev pozivov bi morala biti ustrezno utemeljena, in sicer zgolj z resnimi poklicnimi ali osebnimi razlogi. (18)Operativni stroški, povezani z dejavnostmi ocenjevanja in spremljanja (potovanja, nastanitev in hrana), bi se morali kriti iz proračuna Unije. Dodatne dnevnice za nacionalne strokovnjake, ki sodelujejo v misijah za ocenjevanje in spremljanje, ter stroški osebja, ki te strokovnjake nadomesti med njihovo odsotnostjo, bi se lahko krili iz nacionalnih programov držav članic v okviru ustreznih skladov Unije v skladu s cilji in pravili teh skladov, ki se uporabljajo. (19)Ocenjevalna poročila bi morala biti kratka in jedrnata. Osredotočena bi morala biti na pomanjkljivosti s pomembnim učinkom in poudariti področja, na katerih so možne pomembne izboljšave. Manj pomembne ugotovitve ne bi smele biti del poročil. Kljub temu bi morala skupina te ugotovitve ob koncu dejavnosti ocenjevanja sporočiti ocenjeni državi članici, in sicer tudi organom, pristojnim za ustrezni nacionalni mehanizem za nadzor kakovosti. Skupina bi si morala aktivno prizadevati za opredelitev najboljših praks, ki bi jih bilo treba vključiti v poročila. Zlasti bi bilo treba nove in inovativne ukrepe, ki bistveno izboljšujejo izvajanje skupnih pravil in bi jih lahko v praksi izvedle druge države članice, izpostaviti kot najboljšo prakso za namene poročila. (20)Ocenjevalna poročila bi morala praviloma vsebovati priporočila, kako odpraviti ugotovljene pomanjkljivosti (vključno s kršitvami temeljnih pravic), Komisija pa bi jih morala sprejeti z izvedbenimi akti na podlagi postopka pregleda v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 182/2011, in sicer z enotnim aktom. Združitev poročila in priporočil v en sam dokument, ki se sprejme v enotnem postopku sprejetja, potrjuje neločljivo povezanost ugotovitev ocenjevanja in priporočil. Poleg tega bi se s hitrejšo objavo priporočil državam članicam omogočilo hitrejše in učinkovitejše odpravljanje pomanjkljivosti. Hkrati bi morala uporaba postopka pregleda zagotoviti sodelovanje držav članic v postopku odločanja, ki vodi do sprejetja priporočil. (21)Kljub temu bi moral Svet glede na svojo ključno vlogo pri izvajanju medsebojnega pritiska in potrebo po politični razpravi sprejeti priporočila v primerih političnega pomena in splošnega interesa za delovanje schengenskega območja. Za takšne primere bi bilo treba šteti, da se pojavijo, ko se pri ocenjevanju ugotovi, da obstaja resna pomanjkljivost, v primerih tematskih ocenjevanj ali v primerih, ko se ocenjevanje izvede, da se preveri, ali država članica, ki jo zavezujejo določbe schengenskega pravnega reda in za katero nadzor na notranjih mejah ni bil odpravljen, izpolnjuje pogoje za uporabo schengenskega pravnega reda v celoti, ali v primeru države članice, ki jo določbe schengenskega pravnega reda ne zavezujejo in ki se je odločila za uporabo delov schengenskega pravnega reda, da se preveri, ali država članica izpolnjuje pogoje za delno uporabo schengenskega pravnega reda. (22)Poleg tega bi bilo treba pri ocenjevanjih, v katerih je bila ugotovljena resna pomanjkljivost, uporabiti posebne določbe za zagotovitev takojšnjega sprejetja ukrepov za odpravo pomanjkljivosti. Glede na tveganje, ki ga prinaša takšna pomanjkljivost, bi morala ocenjena država članica takoj, ko je obveščena o resni pomanjkljivosti, začeti izvajati ukrepe za odpravo pomanjkljivosti, po potrebi tudi z mobilizacijo vseh operativnih in finančnih sredstev. Za ukrepe za odpravo pomanjkljivosti bi morali veljati krajši roki, izvajati pa bi se morali pod strožjim političnim nadzorom in spremljanjem med celotnim postopkom. V zvezi s tem bi morala Komisija nemudoma obvestiti Svet in Evropski parlament, če se pri ocenjevanju ugotovi obstoj resne pomanjkljivosti, in organizirati ponovni obisk v zvezi z resno pomanjkljivostjo najpozneje eno leto od datuma ocenjevanja, da se preveri, ali je država članica odpravila zadevne pomanjkljivosti. Komisija bi morala po ponovnem obisku Svetu predložiti poročilo o ponovnem obisku. (23)Ugotovitev resne pomanjkljivosti zahteva natančno oceno vsakega primera posebej, ki temelji na jasnih merilih glede narave, obsega in potencialnega učinka težav, ki se lahko med posameznimi področji politike razlikujejo. Različni ključni elementi za učinkovito izvajanje schengenskega pravnega reda in različne kombinacije dejavnikov bi lahko privedli do tega, da se ugotovitev šteje za resno pomanjkljivost. Če pa se šteje, da ugotovljena pomanjkljivost ogroža ali bi lahko kratkoročno ogrozila splošno delovanje območja brez nadzora na notranjih mejah ali pomembno negativno vplivala na pravice posameznikov, se takšna pomanjkljivost šteje za resno pomanjkljivost. Če se v ocenjevalnem poročilu ugotovi resna pomanjkljivost pri izvajanju nadzora na zunanjih mejah, se lahko uporabljata člena 21 in 29 Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta. (24)Ocenjevalni in spremljevalni mehanizem bi moral vključevati trdno komponento za nadaljnje ukrepanje in spremljanje, ki bi jo morala zagotoviti Komisija v tesnem sodelovanju s Svetom in Evropskim parlamentom brez ustvarjanja nesorazmernega bremena za vključene akterje. Ocenjevanjem bi morali slediti akcijski načrti. Pri pripravi akcijskih načrtov bi morale ocenjene države članice v celoti upoštevati možnosti financiranja, ki jih zagotavlja Unija, in ta sredstva kar najbolje izkoristiti. Za pospešitev postopka bi morala Komisija predložiti pripombe o ustreznosti akcijskih načrtov, na primer v obliki dopisa. Da bi bilo zagotovljeno pravočasno nadaljnje ukrepanje, če službe Komisije menijo, da akcijski načrt ni primeren, bi morala zadevna država članica predložiti spremenjen akcijski načrt v enem mesecu po prejemu pripomb. Države članice bi morale Komisiji in Svetu o izvajanju akcijskih načrtov v okviru nadaljnjih ukrepov praviloma poročati vsakih šest mesecev. (25)V okviru dejavnosti spremljanja bi moralo biti Komisiji omogočeno, da organizira ponovne in preveritvene obiske. Ponovni obiski bi morali biti organizirani za spremljanje napredka pri izvajanju akcijskega načrta po ocenjevanju, v katerem je bila ugotovljena resna pomanjkljivost, ali po ocenjevanju pred polnim pristopom države članice k schengenskem območju („prvo ocenjevanje“), v katerem je bilo ugotovljeno, da ocenjena država članica ni izpolnila potrebnih pogojev za uporabo schengenskega pravnega reda na zadevnem ocenjenem področju politike. Poročilo o ponovnem obisku bi moralo biti omejeno na predstavitev napredka pri izvajanju priporočil. V nasprotnem primeru se lahko po ocenjevanju, v katerem resna pomanjkljivost ni bila ugotovljena, opravijo preveritveni obiski za spremljanje izvajanja akcijskega načrta, kadar se to zdi potrebno. Pred dokončanjem akcijskega načrta po prvem ocenjevanju bi bilo treba vedno organizirati preveritvene obiske. Z vidika organizacijskih zahtev in zahtev glede poročanja bi morali biti preveritveni obiski manj zahtevni od ocenjevalnih obiskov. Zlasti bi morali vključevati manjše skupine in ne bi smeli voditi do novih ugotovitev ali zahtev za sprejetje ločenega poročila. Svet bi moral biti dejavneje vključen v fazo spremljanja in izraziti svoje stališče glede predlaganega dokončanja akcijskih načrtov. (26)Bistveno in zaželeno je, da Evropski parlament in Svet redno organizirata razprave na politični ravni, da bi ozaveščala o pomenu izvajanja schengenskega pravnega reda, zahtevata, da države članice, ki nenehno kršijo skupna pravila, prevzamejo odgovornost, in povečata pritisk nanje, da odpravijo ugotovljene pomanjkljivosti. Komisija bi morala zagotoviti ustrezne prispevke, da bi olajšala takšne razprave, vključno s sprejetjem celovitega letnega poročila, ki bi zajemalo ocenjevanja, izvedena prejšnje leto, in stanje izvajanja priporočil, ter bi bilo del poročila o „stanju schengenske ureditve“. Evropski parlament se spodbuja k sprejetju resolucij, Svet pa bi moral sprejeti sklepne ugotovitve za povečanje pritiska na države članice, ki premalo napredujejo. „Schengenski forum“ bi moral kot edinstveno prizorišče razprav o schengenski ureditvi na visoki ravni s predstavniki Evropskega parlamenta, držav članic in Komisije zagotoviti platformo za neformalne razprave, katerih cilj bi bil boljše izvajanje schengenskega pravnega reda. (27)Ocenjevalni in spremljevalni mehanizem, vzpostavljen s to uredbo, bi moral z medsebojnimi pregledi dopolnjevati spremljanje učinkovitosti izvajanja politik Unije v praksi. Splošna pristojnost Komisije, da s postopki za ugotavljanje kršitev skrbi za uporabo prava Unije pod nadzorom Sodišča Evropske unije, ne bi smela biti spremenjena. (28)Stopnjo tajnosti ocenjevalnih poročil in poročil o ponovnem obisku bi bilo treba določiti v skladu z veljavnimi varnostnimi predpisi, določenimi v Sklepu Komisije (EU, Euratom) 2015/444. Vendar bi morala ocenjena država članica kljub temu imeti možnost, da zahteva, da se celotno poročilo ali njegovi deli označijo s stopnjo tajnosti v skladu z varnostnimi predpisi, ki se uporabljajo. (29)Glede na posebno vlogo, ki jo zadnji stavek člena 70 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) namenja Evropskemu parlamentu in nacionalnim parlamentom, kakor je v zvezi z nacionalnimi parlamenti poudarjena v členu 12(c) Pogodbe o Evropski uniji (PEU), bi morala Svet in Komisija Evropski parlament in nacionalne parlamente temeljito obveščati o vsebini in rezultatih ocenjevanj. Poleg tega bi se moral Svet, če bi Komisija predložila predlog za spremembo te uredbe, v skladu s členom 19(7)(h) svojega Poslovnika posvetovati z Evropskim parlamentom, da bi pred sprejetjem končnega besedila kar najbolje upošteval njegovo mnenje. (30)Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta se uporablja za obdelavo osebnih podatkov v državah članicah, kadar izvajajo pristojnosti v skladu s to uredbo. Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta se uporablja za obdelavo osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije, kadar izvajajo pristojnosti v skladu s to uredbo. (31)Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za sprejetje večletnih in letnih ocenjevalnih programov, za določitev in posodobitev standardnega vprašalnika ter za sprejetje ocenjevalnih poročil in o ponovnem obisku. Navedena pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (32)Komisija bi morala takoj sprejeti veljavne izvedbene akte, kadar je to potrebno v ustrezno utemeljenih primerih v zvezi z resnimi pomanjkljivosti zaradi nujnih razlogov. (33)V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen PEU in PDEU, Danska ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja. Ker ta uredba nadgrajuje schengenski pravni red, se Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v šestih mesecih od dne, ko Svet sprejme to uredbo, odloči, ali jo bo prenesla v svoje nacionalno pravo. (34)Irska sodeluje pri tej uredbi v skladu s členom 5(1) Protokola št. 19 o schengenskem pravnem redu, vključenim v okvir Evropske unije, ki je priložen PEU in PDEU, in členom 6(2) Sklepa Sveta 2002/192/ES. (35)Ta uredba za Islandijo in Norveško predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o pridružitvi zadnjenavedene k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES. (36)Ta uredba za Švico predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma, podpisanega med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES.

(37)Ta uredba za Lihtenštajn predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2011/350/EU. (38)Ta uredba za Ciper, Bolgarijo, Romunijo in Hrvaško predstavlja akt, ki nadgrajuje schengenski pravni red ali je z njim kako drugače povezan v smislu člena 3(1) Akta o pristopu iz leta 2003, člena 4(1) Akta o pristopu iz leta 2005 oziroma člena 4(1) Akta o pristopu iz leta 2011. (39)Glede na to, da se je preverjanje v skladu z veljavnimi postopki schengenskega ocenjevanja za Bolgarijo, Ciper, Romunijo in Hrvaško že zaključilo v skladu z njihovim aktom o pristopu, se preverjanje iz člena 1(2)(b) te uredbe za te države članice ne bo ponovno izvedlo – SPREJEL NASLEDNJO UREDBO: POGLAVJE I SPLOŠNE DOLOČBE Člen 1 Predmet urejanja in področje uporabe 1.S to uredbo se vzpostavlja ocenjevalni in spremljevalni mehanizem za namene zagotavljanja, da države članice učinkovito uporabljajo schengenski pravni red in s tem prispevajo k dobro delujočemu območju brez nadzora na notranjih mejah. 2.V okviru vzpostavljenega mehanizma so predvidene objektivne in nepristranske dejavnosti ocenjevanja in spremljanja, katerih cilj je: (a)preveriti uporabo schengenskega pravnega reda v državah članicah, za katere se schengenski pravni red uporablja v celoti, in v državah članicah, za katere se v skladu z zadevnimi protokoli, priloženimi PEU in PDEU, schengenski pravni red uporablja delno; (b)preveriti, ali so izpolnjeni potrebni pogoji za uporabo vseh zadevnih delov schengenskega pravnega reda v tistih državah članicah, v zvezi s katerimi ni bil sprejet sklep Sveta o popolni ali delni uporabi določb schengenskega pravnega reda. 3.Ocenjevanja lahko zajemajo vse vidike schengenskega pravnega reda in upoštevajo delovanje organov, ki uporabljajo schengenski pravni red. Člen 2 Opredelitve pojmov Za namene te uredbe: (a)„schengenski pravni red“ pomeni določbe, vključene v okvir Unije v skladu s Protokolom št. 19, ki je priložen PEU in PDEU, skupaj z akti, ki jih nadgrajujejo ali so z njimi drugače povezani; (b)„prvo ocenjevanje“ pomeni ocenjevanje, s katerim se preveri, ali država članica, ki jo zavezujejo določbe schengenskega pravnega reda in za katero nadzor na notranjih mejah ni bil odpravljen, izpolnjuje pogoje za uporabo schengenskega pravnega reda v celoti, ali, kadar gre za državo članico, ki jo določbe schengenskega pravnega reda ne zavezujejo in ki se je odločila za uporabo delov schengenskega pravnega reda, preveri, ali država članica izpolnjuje pogoje za delno uporabo schengenskega pravnega reda; (c)„redno ocenjevanje“ pomeni ocenjevanje, vključeno v večletni ocenjevalni program in letne ocenjevalne programe, s katerimi se preveri uporaba schengenskega pravnega reda v državi članici, da se oceni splošna uspešnost države članice pri uporabi schengenskega pravnega reda; (d)„nenapovedano ocenjevanje“ pomeni ocenjevanje, ki ni vključeno v večletne in letne ocenjevalne programe, s katerim se preveri uporaba schengenskega pravnega reda v eni ali več državah članicah na enem ali več področjih politike;

(e)„tematsko ocenjevanje“ pomeni ocenjevanje, namenjeno zagotavljanju primerjalne analize zakonodaje ali praks držav članic ali uporabe določenih delov schengenskega pravnega reda v več državah članicah; (f)„obisk“ pomeni obisk države članice ali njenih konzulatov z namenom izvedbe dejavnosti ocenjevanja ali spremljanja; (g)„ponovni obisk“ pomeni obisk, namenjen spremljanju napredka pri izvajanju akcijskega načrta po ocenjevanju, v katerem je bila ugotovljena resna pomanjkljivost, ali po prvem ocenjevanju, v katerem je bilo ugotovljeno, da ocenjena država članica ni izpolnila potrebnih pogojev za uporabo schengenskega pravnega reda; (h)„preveritveni obisk“ pomeni obisk, ki ni ponovni obisk, in je namenjen spremljanju napredka pri izvajanju akcijskega načrta; (i)„resna pomanjkljivost“ pomeni eno ali več pomanjkljivosti v zvezi z učinkovito uporabo ključnih elementov schengenskega pravnega reda, ki posamično ali v kombinaciji pomembno negativno vplivajo ali bi sčasoma lahko znatno negativno vplivale na pravice posameznikov ali na delovanje schengenskega območja; (j)„dejavnost ocenjevanja“ pomeni posamezen obisk, ocenjevanje, izvedeno na podlagi vprašalnika, ali drugo ocenjevanje, izvedeno na daljavo; (k)„skupina“ pomeni skupino, ki je sestavljena iz strokovnjakov, ki jih imenujejo predstavniki držav članic, in predstavnikov Komisije, ki izvajajo dejavnosti ocenjevanja in spremljanja. Člen 3 Pristojnosti in dolžnost sodelovanja 1.Države članice in Komisija so skupaj odgovorne za izvajanje ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma, k temu pa prispevajo ustrezni organi, uradi in agencije Unije v skladu z njihovimi mandati. 2.Komisija je odgovorna za pripravo letnih in večletnih ocenjevalnih programov, oblikovanje vprašalnikov in časovnih razporedov obiskov, izvajanje obiskov ter pripravo ocenjevalnih poročil in priporočil. Zagotovi tudi dejavnosti nadaljnjega ukrepanja in spremljanja. 3.Države članice in Komisija v vseh fazah ocenjevanj polno sodelujejo, da se zagotovi učinkovito izvajanje te uredbe. 4.Države članice sprejmejo vse splošne ali posebne ukrepe za podporo in pomoč Komisiji in skupinam pri izvajanju dejavnosti ocenjevanja in spremljanja. Zagotovijo, da lahko Komisija in skupine, ki izvajajo dejavnosti ocenjevanja in spremljanja, učinkovito opravljajo svoje naloge, zlasti tako, da Komisiji in skupinam omogočijo, da se obrnejo neposre