Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Soustvarjanje storitev splošnega pomena kot prispevek k bolj participativni demokraciji v EU

(mnenje na lastno pobudo)

(2022/C 486/11)

Poročevalec: Krzysztof Stanisław BALON Soporočevalec: Thomas KATTNIG

Sklep plenarne skupščine 20. 1. 2022 Pravna podlaga člen 52(2) Poslovnika mnenje na lastno pobudo Pristojnost strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo Datum sprejetja na seji strokovne skupine 7. 9. 2022 Datum sprejetja na plenarnem zasedanju 21. 9. 2022 Plenarno zasedanje št. 572 Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) 226/0/2

1. Sklepi in priporočila

1.1 Storitve splošnega pomena, ki jih soustvarjajo organizacije civilne družbe in neposredno državljani, so eno najučinkovitejših orodij za spodbujanje participativne demokracije in s tem krepitev evropskega povezovanja. Zato Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) v tem mnenju predlaga konkretne ukrepe za izboljšanje okvirnih pogojev v Evropski uniji na tem področju, da bi še okrepili varstvo pravic državljanov in povečali koristi.

1.2 Odločilna vloga civilne družbe in njena sposobnost, da takoj in spontano, vendar tudi uspešno, poveže oziroma uporabi modele in procese soustvarjanja, zlasti pri socialnih in izobraževalnih storitvah splošnega pomena, na področjih, na katerih že obstajajo izkušnje z resničnim soustvarjanjem, se pokažeta zlasti v kriznih razmerah, kot sta v zadnjem času ruska agresija proti Ukrajini in posledično beg milijonov ljudi, večinoma žensk in otrok.

1.3 Zgodovinsko gledano so socialne in druge storitve splošnega pomena od nekdaj zagotavljali akterji civilne družbe, ko javne oblasti še niso videle potrebe po njih ali ker za komercialna podjetja niso bile dobičkonosne. Večinoma se je država vključila pozneje kot izvajalec ali naročnik, regulator in tudi porok za kakovost storitev. V tem kontekstu je treba v zvezi s storitvami splošnega pomena v odnosu med državami članicami in Evropsko unijo spoštovati tudi načelo subsidiarnosti, kot ga določa člen 5(3) Pogodbe o Evropski uniji (PEU). To bi moralo biti vodilno načelo v odnosih med vsemi ravnmi javne uprave v državah članicah, ko gre za storitve splošnega pomena, pa tudi v odnosih med javnimi organi in organizacijami civilne družbe.

1.4 Čeprav so za izvajanje storitev splošnega pomena še naprej pravno in politično odgovorni izvoljeni predstavniki pristojnih predstavniških teles, kar državljani redno ocenjujejo na volitvah, pa ustrezno opravljanje storitev splošnega pomena nadzirajo javni organi. EESO podpira ciljno uresničevanje pristopa soustvarjanja: storitve splošnega pomena bi morali skupaj oblikovati uporabniki, skupnosti in organizacije civilne družbe, da bi po eni strani ustrezale dejanskim potrebam in po drugi omogočale demokratično udeležbo. To zlasti velja v primerih, ko uslužbenci sodelujejo s prostovoljnimi strukturami oziroma s strukturami za samopomoč.

1.5 krepitvi nepridobitnih socialnih podjetij kot temeljnega stebra socialno pravične Evrope Države članice so zato pozvane, naj oblikujejo in/ali izboljšajo orodja, ki omogočajo udeležbo državljanov in organizacij civilne družbe v celotnem procesu zagotavljanja storitev splošnega pomena. Sem sodijo tudi ustrezni okvirni pogoji za nepridobitne dejavnosti socialnega gospodarstva, kot jih je EESO opredelil v mnenju o ( 1 ) , sprejetem 18. septembra 2020, in izvajanje člena 77 Direktive 2014/24/EU o javnem naročanju ( 2 ) tako, da so naročila za nekatere zdravstvene, socialne, kulturne in izobraževalne storitve, kot so naštete v tem členu, pridržana za nepridobitne organizacije.

1.6 EESO opozarja, da je kakovostno opravljanje storitev splošnega pomena v interesu državljanov in gospodarstva odvisno od zadostnih virov, ki jih je treba zagotoviti, tj. financiranja in kadra.

1.7 Čeprav so za okvirne pogoje opravljanja in s tem tudi soustvarjanja storitev splošnega pomena pristojne predvsem države članice, regije in občine, je hkrati izredno nujno, da se prve spodbudi k razvoju zasnov soustvarjanja, in sicer s pripravo nabora orodij, ki bo olajšal uporabo takšnih modelov. Tovrstne pobude bi morale vse pristojne akterje v državah članicah spodbuditi, da bi podpirali storitve splošnega pomena, ki jih soustvarjajo in izvajajo organizacije civilne družbe.

1.8 EESO predlaga, naj Komisija kot podlago za nadaljnje delo objavi delovni dokument o tej temi, da bi se ustvaril nekakšen nabor orodij, ki bi nacionalne, regionalne in lokalne oblasti spodbujal in usmerjal k povečani uporabi modelov soustvarjanja. Takšen dokument bi moral med drugim vsebovati razmislek o soustvarjanju v povezavi s členom 14 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) in Protokolom št. 26 k PEU in PDEU. Upoštevati bi bilo treba pomen evropskega stebra socialnih pravic, poseben pomen nepridobitnega socialnega gospodarstva pri soustvarjanju ter v ta namen potrebne okvirne pogoje. Poleg tega bi moral dokument vključevati predloge za evropsko in nacionalno podporo inovativnih projektov soustvarjanja ob upoštevanju raziskovalnih komponent ter zbirko primerov dobre prakse. Na podlagi opisanega nabora orodij bi po širšem posvetovanju na ravni EU lahko pripravili zeleno in nato še belo knjigo.

1.9 EESO bo ustanovil forum za izmenjavo zamisli in dobre prakse na tem področju, pri katerem bodo sodelovale organizacije civilne družbe, socialni partnerji, univerze in raziskovalni projekti, da bi ohranjal in razvijal razpravo na evropski ravni.

2. Ozadje

2.1 Nadaljnji razvoj participativne demokracije v Evropski uniji je eden najpomembnejših izzivov za krepitev evropskega povezovanja v boju proti populizmu in nacionalizmu. Storitve splošnega pomena, ki jih soustvarjajo organizacije civilne družbe in neposredno državljani, pa so eno najučinkovitejših orodij za spodbujanje participativne demokracije.

2.2 EESO si v sodelovanju z različnimi akterji civilne družbe ter akterji s področja znanosti in raziskav že leta prizadeva za posodobitev in nadaljnji razvoj storitev splošnega pomena. Znotraj Odbora je za to pristojna zlasti stalna skupina za storitve splošnega pomena.

2.3 (Co-creation of Service Innovation in Europe, CoSIE) Soustvarjanje storitev splošnega pomena: vloga organizacij civilne družbe , 15. aprila 2021 v Bruslju, in Državljani v službi državljanov: soustvarjanje in storitve splošnega pomena, ki jih izvajajo organizacije civilne družbe , 1. in 2. decembra 2021 v Lublinu (Poljska) v sodelovanju z mestom Lublin ter z udeležbo partnerjev iz Ukrajine. Leta 2019 je EESO začel sodelovati s konzorcijem projekta Soustvarjanje inovacij storitev v Evropi ( 3 ) , ki ga sestavljajo univerze, občine in organizacije civilne družbe iz devetih držav članic (Estonije, Finske, Grčije, Madžarske, Italije, Nizozemske, Poljske, Španije in Švedske) ter Združenega kraljestva. Stalna skupina za storitve splošnega pomena je inovativne izkušnje in sklepe projekta CoSIE obravnavala na dveh seminarjih:, 15. aprila 2021 v Bruslju, in, 1. in 2. decembra 2021 v Lublinu (Poljska) v sodelovanju z mestom Lublin ter z udeležbo partnerjev iz Ukrajine.

2.4 (New Public Management, NPM) je bil poudarek na povečanju učinkovitosti, prevzemu modelov upravljanja iz zasebnega sektorja in razvoju takšnega odnosa med ponudnikom/stranko na področju javnih storitev, ki izhaja iz potreb, zahtev in odločitev uporabnikov teh storitev. Ta model je prevladoval v 90. letih 20. stoletja in prvem desetletju 21. stoletja, vendar je bil deležen kritike, saj ni bil tako učinkovit in uspešen, kot je bilo pričakovano, in je imel le omejen inovacijski potencial („paradigmettes“ Soustvarjanje je neločljivo povezano z obsežnejšimi razpravami o reformni javne uprave. Pri „novem upravljanju javnega sektorja“je bil poudarek na povečanju učinkovitosti, prevzemu modelov upravljanja iz zasebnega sektorja in razvoju takšnega odnosa med ponudnikom/stranko na področju javnih storitev, ki izhaja iz potreb, zahtev in odločitev uporabnikov teh storitev. Ta model je prevladoval v 90. letih 20. stoletja in prvem desetletju 21. stoletja, vendar je bil deležen kritike, saj ni bil tako učinkovit in uspešen, kot je bilo pričakovano, in je imel le omejen inovacijski potencial ( 4 ) . V ospredju trendov po „novem upravljanju javnega sektorja“ ( 5 ) ) na področju inovacij v javni upravi pa ni več pasiven posamezen potrošnik, ki izpolnjuje lastne interese, temveč aktiven državljan, ki sodeluje pri proizvodnji. Poleg tega poudarek ni več na razpršitvi, temveč na boljšem povezovanju in usklajevanju med mrežami skupin uporabnikov in zainteresiranih strani. Soustvarjanje se v modelih po dobi „novega upravljanja javnega sektorja“ ( 6 ) obravnava kot ključna zasnova.

2.5 Rezultati dosedanjega dela EESO na tem področju kažejo, da storitve splošnega pomena, ki jih soustvarjajo in izvajajo državljani oziroma njihove organizacije, krepijo participativno demokracijo in razvijajo socialno gospodarstvo v EU, poleg drugih ključnih pomenov, ki jih imajo kot nepogrešljiv dejavnik, ki omogoča vse druge dejavnosti v družbi.

3. Storitve splošnega pomena

3.1 Med evropskim povezovanjem, za katero je značilna napetost med enotnostjo in raznolikostjo, se je razvila nova zasnova storitev, ki jih urejajo posebna pravila in norme. Cilj je, da bi imeli vsi državljani in akterji dostop do bistvenih storitev, tj. storitev splošnega pomena, ki so zdaj in bodo tudi v prihodnje osnova za dostojno življenje ter nujno potrebne za udeležbo v družbenem življenju. Te storitve se lahko izvajajo v različnih okoljih, bodisi na konkurenčnih trgih kot gospodarske storitve splošnega pomena bodisi kot negospodarske storitve splošnega pomena, ki so izključene iz teh trgov. Komisija pri tem razlikuje ( 7 ) med storitvami splošnega gospodarskega pomena, negospodarskimi storitvami in socialnimi storitvami splošnega pomena (gospodarske in negospodarske narave). Za storitve splošnega gospodarskega pomena ( 8 ) oziroma gospodarske narave se uporablja člen 106 PDEU.

3.2 Zasnova se je postopno krepila in dobivala jasnejšo podobo.

3.2.1 Storitve splošnega pomena so sestavni del skupnih evropskih vrednot in spodbujajo socialno ter teritorialno kohezijo v EU. ( 9 ) Zato EESO v zvezi s storitvami splošnega gospodarskega pomena opozarja na skupne vrednote EU v smislu člena 14 PDEU, kot so opredeljene v Protokolu št. 26 o storitvah splošnega pomena, ki je priložen PEU in PDEU. Nadaljnje oblikovanje tam določenih načel lahko privede do večje učinkovitosti in odpravi pomanjkljivosti.

3.2.2 Te skupne vrednote zajemajo tri razsežnosti: diskrecijsko pravico nacionalnih, regionalnih in lokalnih organov pri izpolnjevanju potreb uporabnikov; spoštovanje raznolikosti in razlik v potrebah, željah in demokratičnih odločitvah uporabnikov ter različnih geografskih, socialnih in kulturnih okoliščin; visoko raven kakovosti, varnosti in cenovne dostopnosti, enako obravnavo ter spodbujanje splošnega dostopa in pravic uporabnikov ( 10 )

3.2.3 Te storitve so bistveni element gospodarskih in socialnih sistemov držav članic EU ter na splošno nujen sestavni del evropskega družbenega modela. Državljani in podjetja v Evropi upravičeno pričakujejo, da bo na voljo obsežen nabor zanesljivih, stabilnih in učinkovitih storitev splošnega (gospodarskega) pomena visoke kakovosti in po dostopnih cenah. Te storitve omogočajo, da se zadovoljijo kolektivne potrebe in interesi – naloge za skupno dobro. EESO izrecno opozarja, da je kakovostno opravljanje teh za državljane in gospodarstvo bistvenih storitev odvisno od zadostnih virov, ki jih je treba zagotoviti, tj. financiranja in kadra.

3.2.4 Dostop do storitev splošnega gospodarskega pomena je temeljna pravica ( 11 ) in je vključen v evropski steber socialnih pravic ( 12 ) . Medtem ko načelo 20 evropskega stebra izrecno omenja „osnovne“ storitve splošnega pomena, so v drugih načelih opredeljena pomembna področja storitev splošnega pomena, kot so izobraževanje, stanovanja in pomoč za brezdomce, dolgotrajna oskrba, vključevanje invalidov in zdravstveno varstvo, če jih omenimo le nekaj.

3.2.5 Negospodarske storitve splošnega pomena so izvzete iz pravil o notranjem trgu in konkurenci; zanje veljajo le splošna načela EU (preglednost, nediskriminacija, enaka obravnava, sorazmernost) ( 13 )

3.2.6 Unija in države članice skrbijo za to, „da takšne službe delujejo na podlagi načel in pogojev, zlasti ekonomskih in finančnih, ki jim omogočajo izpolnjevanje njihovih nalog“ ( 14 )

3.2.7 Storitve splošnega gospodarskega pomena urejajo določbe Pogodb, zlasti pravila o konkurenci, kolikor uporaba takšnih pravil podjetij pravno ali dejansko ne ovira pri izvajanju njihovih konkretnih nalog ( 15 )

3.3 Cilj storitev splošnega pomena je zadovoljiti potrebe vseh državljanov in akterjev ob upoštevanju njihovega časovnega in prostorskega razvoja. Po svoji naravi so dinamične. Nanašajo se lahko na področja, kot so varnost, zdravje in socialne storitve, vključno z vključevanjem invalidov, dolgotrajno oskrbo in socialnimi stanovanji ( 16 ) , izobraževanje ter osnovne storitve, ki so izrecno navedena v načelu št. 20 evropskega stebra socialnih pravic ( 17 )

3.4 Načelo subsidiarnosti v odnosu med državami članicami in Evropsko unijo na področju storitev splošnega pomena ureja člen 5(3) PEU. EU določi splošni okvir načel, usmerjenih v izpolnjevanje potreb vseh državljanov ter gospodarskih in družbenih akterjev. Za opredelitev in opravljanje storitev splošnega pomena pa so pristojne države članice ter regionalne in lokalne oblasti. Načelo subsidiarnosti bi moralo biti na področju storitev splošnega pomena vodilno v odnosu med vsemi ravnmi javne uprave v državah članicah ter v odnosu med javnimi organi in organizacijami civilne družbe.

3.5 Storitve splošnega pomena so izpostavljene številnim napetostim med zagotavljanjem temeljnih pravic, lokalnimi cilji ekonomske, socialne in teritorialne kohezije, cilji trajnostnega razvoja, varstva okolja in boja proti podnebnim spremembam ter uresničevanjem socialnega tržnega gospodarstva in notranjega trga ter upoštevanjem pravil konkurence. Tukaj je treba na pragmatičen način in v sodelovanju z vsemi zainteresiranimi stranmi za vsak posamezen primer poiskati evolucijsko ravnovesje, ki izpolnjuje potrebe posameznih državljanov in skupnosti.

4. Soustvarjanje storitev splošnega pomena

4.1 Socialne in druge storitve splošnega pomena so že od nekdaj zagotavljali akterji civilne družbe, ker javne oblasti še niso videle potrebe po njih ali ker za komercialna podjetja niso bile dobičkonosne. Večinoma se je država pozneje vključila kot izvajalec, regulator in tudi kot porok za kakovost storitev.

4.2 Teritorialne skupnosti te storitve opravljajo same ali pa jih naročijo. Čeprav so izvoljeni predstavniki oblasti politično odgovorni, kar državljani redno ocenjujejo na volitvah, pa ustrezno opravljanje storitev splošnega pomena nadzirajo javni organi. Možna sta dva različna pristopa, namreč od zgoraj navzdol, kar pomeni pobude nacionalnih, regionalnih ali lokalnih oblasti, ali od spodaj navzgor, kar pomeni soustvarjanje z udeležbo državljanov in/ali organizacij civilne družbe; slednje obravnava to mnenje. EESO podpira široko uresničevanje pristopa soustvarjanja: storitve splošnega pomena bi bilo treba oblikovati v sodelovanju z uporabniki, skupnostmi in organizacijami civilne družbe, da se pokrijejo potrebe ljudi in hkrati omogoči demokratična udeležba.

4.3 (ladder of co-creation) Na katerih področjih in v kolikšnem obsegu se soustvarja, pa je odvisno od okoliščin. Vse storitve, skupnosti in ponudniki storitev – zlasti na kritičnih infrastrukturnih področjih, kot sta oskrba z energijo in vodo – niso primerni za popolnoma nov pristop k storitvam in za delitev odgovornosti, toda koristen je vsak korak v smeri krepitve soodločanja in spodbujanja učinkovitih rešitev, ki temeljijo na sodelovanju. Za čim večjo vključenost uporabnikov bi bila lahko priporočljiva „lestvica soustvarjanja“ ( 18 ) , ki predvideva različno obsežno sistematično vključevanje relevantnih javnih in zasebnih akterjev. Na najnižji ravni bi bilo manjše vključevanje, ko javne službe na primer želijo državljane usposobiti za uspešno življenje in jih spodbujajo, da sodelujejo pri oblikovanju ponudbe javnih storitev. Na najvišji ravni lestvice bi bilo spodbujanje inovacij, ki temeljijo na sodelovanju ter skupnem določanju ciljev in problemov, s skupnim oblikovanjem in preskušanjem novih in še neuporabljenih rešitev ter usklajenim izvajanjem, oprtim na javne in zasebne rešitve.

4.4 Soustvarjanje zajema sprejetje načinov dela, ki temeljijo na prednostih oziroma adutih. S takšnim pristopom se mobilizirajo (materialna in nematerialna) sredstva, zmogljivosti in želje uporabnikov storitev, namesto da se zgolj beležijo in izpolnjujejo njihove potrebe. Ta pristop temelji na predpostavki, da imajo vsi državljani dragocene, pogosto nepriznane sposobnosti (kultura, čas, praktične in teoretične izkušnje, praktično znanje, mreže, znanje in spretnosti, zamisli), s katerimi lahko prispevajo k razvoju in zagotavljanju storitev. Nabor orodij za soustvarjanje zajema številne metode, od anket o zadovoljstvu (na primer pri elektronskem trgovanju) in raziskav do različnih načinov izražanja mnenja z digitalnimi orodji, fokusnimi skupinami in okroglimi mizami ter participativnih metod (npr. socialni hekatoni, tehnologije odprtega prostora, živi laboratoriji, svetovne kavarne, načrti storitev, oblikovalski način razmišljanja, uporabnikove poti (user journeys) in različna spletna participativna orodja).

4.5 Vendar soustvarjanje ni tehnična rešitev in ga ni mogoče doseči na samo en način. Gre za pristop, ki se uporablja v različnih fazah oblikovanja in opravljanja storitev. Nabor orodij v svoji radikalnejši obliki zajema tudi načine soustvarjanja, ki spodbujajo spremembo razmerja moči in včasih prenos odgovornosti za storitve na ljudi ter skupnosti. Sem sodi formalno vključevanje ljudi, ki imajo praktične izkušnje s sporazumi o upravljanju in vzajemnimi sporazumi, zadrugami in organizacijami skupnosti.

4.6 Pogoj za uspešen proces soustvarjanja je, da se k sodelovanju povabijo vse možne skupine uporabnikov, ki lahko tako zastopajo svoje interese. Udeležba, ki daje prednost državljanom, ki imajo več sredstev in so bolj pripravljeni sodelovati, bi lahko privedla do nedemokratičnih procesov.

4.7 Še en nujen pogoj za soustvarjanje je zaupanje med udeleženci v procesu, tega pa je med ponudniki storitev in zainteresiranimi stranmi mogoče zgraditi le, če je cilj soustvarjanja storitve pregleden in če je jasno, v kolikšni meri so soustvarjalci seznanjeni z njenim področjem uporabe in dosegom ( 19 )

4.8 Soustvarjanje mora vedno potekati v okviru nacionalnega, regionalnega in lokalnega načrtovanja potreb. Vedno je treba upoštevati nasprotja med različnimi potrebami. Ko se te opredelijo, se lahko na javnih posvetovanjih preučijo predlogi za njihovo prednostno razvrstitev in ustvari podlaga za odločitve, ki jih sprejmejo pristojni organi za posredovanje in odločanje, da bi zagotovili visoko kakovost, varno opravljanje in dostopnost, enako obravnavo ter spoštovanje pravic uporabnikov. Končni cilj storitev splošnega pomena mora biti dejanska korist za celotno družbo. Postopek soustvarjanja nikakor ne sme nehote privesti do poslabšanja kakovosti storitev, neupravičenega povišanja cen ali omejitve dostopa do storitev.

4.9 Soustvarjanje je dinamična interakcija med ponudniki in uporabniki storitev ter drugimi zainteresiranimi stranmi, ki lahko zajema različne faze:

4.9.1 skupna iniciacija: že od samega začetka skupno določanje ciljev in namena posameznih storitev;

4.9.2 vključevanje zainteresiranih strani: vključevanje novih akterjev (uporabnikov, strank, ponudnikov storitev) ter ohranjanje njihovega sodelovanja v celotnem procesu;

4.9.3 sooblikovanje: skupno oblikovanje storitev;

4.9.4 soizvajanje: skupno izvajanje storitev;

4.9.5 skupno vodenje: skupno organiziranje in vodenje storitev;

4.9.6 soupravljanje: skupno oblikovanje politik;

4.9.7 soocenjevanje: skupno ocenjevanje učinkovitosti in uspešnosti storitev ter sprejetih odločitev na podlagi sklopa meril.

4.10 V zvezi s tem je treba omeniti, da v praksi že obstajajo inovativni modeli, pri katerih opravljanje javnih storitev brez dejavnega sodelovanja uporabnikov sploh ni mogoče ( 20 )

4.11 Bistveno je, da se storitve splošnega pomena razvijajo v sodelovanju z uporabniki, skupnostmi in organizacijami civilne družbe, da bi ti ustvarili in povečali dodano vrednost javnih storitev, tj. večjo blaginjo oziroma skupno razumevanje javnega dobrega, kar lahko služi kot podlaga za razvoj politik, strategij in storitev. V procesu soustvarjanja storitev njihovi uporabniki s strokovnjaki sodelujejo pri oblikovanju, ustvarjanju in zagotavljanju teh storitev ( 21 ) . Zato se v tem procesu vloge inovatorja, ponudnika storitev ter njihovega uporabnika prekrivajo.

4.12 Dodana vrednost soustvarjanja je vedno v dejavnem sodelovanju med javnimi organi, ki so pravno ali politično odgovorni za opravljanje storitev splošnega pomena, izvajalci storitev in uporabniki, ki jih je treba vključiti v demokratičen postopek soustvarjanja. Tako soustvarjanje poveča demokratično legitimnost političnih odločitev.

4.13 Ta dodana vrednost na poseben način prispeva h krepitvi demokratične udeležbe, ko izvajalci storitev prihajajo iz kroga organizacij civilne družbe oziroma nepridobitnega socialnega gospodarstva, kjer profesionalni ponudniki storitev sodelujejo s prostovoljnimi strukturami oziroma s strukturami za samopomoč, ali ko lahko organizacije civilne družbe, ki zastopajo interese uporabnikov, resnično vplivajo na javne oziroma zasebne izvajalce storitev. Poleg tega ima soustvarjanje tudi moralno razsežnost, saj krepi skupnost, kohezijo in zaupanje med akterji ( 22 )

4.14 To je vidno tudi v kriznih razmerah. Aktualni primer so storitve (zlasti na socialnem in izobraževalnem področju), ki jih za vojne begunce iz Ukrajine in z njihovo udeležbo zagotavljajo organizacije civilne družbe. Tukaj se je izkazalo, da je odločilnega pomena sposobnost civilne družbe, da takoj in spontano, vendar hkrati uspešno, uporabi modele in procese soustvarjanja, ter da je to mogoče na območjih, ki že imajo izkušnje z uspešnimi procesi soustvarjanja.

5. Politične pobude na ravni EU

5.1 Čeprav so za okvirne pogoje opravljanja in s tem tudi soustvarjanja storitev splošnega pomena pristojne predvsem države, regije in občine, je treba nacionalne, regionalne in lokalne oblasti spodbujati k ustrezni podpori ponudbe kakovostnih storitev splošnega pomena. V ta namen je treba države članice nujno spodbuditi k razvoju zasnov soustvarjanja, in sicer s pripravo nabora orodij, ki bo olajšal uporabo teh modelov. Tovrstne pobude bi morale vse pristojne akterje v državah članicah spodbuditi, da bi podpirali storitve splošnega pomena, ki jih soustvarjajo in izvajajo organizacije civilne družbe, tudi zato, ker pristop soustvarjanja bistveno prispeva k prilagajanju spreminjajočim se potrebam, posodobitvi ter usmeritvi v prihodnost.

5.2 Zato EESO Evropsko komisijo poziva k horizontalnemu pristopu, ki upošteva njena različna področja pristojnosti in vse zainteresirane strani, da bi pripravila orodja, v katera so vključeni različni načini soustvarjanja, uresničeni pilotni projekti in pridobljene ugotovitve.

5.3 krepitvi nepridobitnih socialnih podjetij kot temeljnega stebra socialno pravične Evrope Konkretno EESO predlaga, naj Komisija kot podlago za nadaljnje delo objavi delovni dokument o tej temi, da bi se ustvaril nekakšen nabor orodij, ki bi nacionalne, regionalne in lokalne oblasti spodbujal in usmerjal k večji uporabi modelov soustvarjanja. Takšen dokument bi moral med drugim vsebovati razmislek o soustvarjanju v povezavi s členom 14 PDEU in Protokolom št. 26 k PEU in PDEU. Upoštevati bi bilo treba evropski steber socialnih pravic, poseben pomen nepridobitnega socialnega gospodarstva pri soustvarjanju ter v ta namen potrebne okvirne pogoje, kot so opredeljeni v mnenju EESO o ( 23 ) , sprejetem 18. septembra 2020. Ta dokument bi moral poleg tega vsebovati sklic na člen 77 Direktive 2014/24/EU o javnem naročanju ( 24 ) , ki ga je treba uporabljati tako, da so naročila za zdravstvene, socialne, kulturne in izobraževalne storitve, kot so naštete v tem členu, pridržana za nepridobitne organizacije. Vključevati bi moral tudi predloge za evropsko in nacionalno podporo inovativnim projektom soustvarjanja, ki upoštevajo raziskovalne komponente, ter zbirko primerov dobre prakse. Na podlagi opisanega nabora orodij bi po širšem posvetovanju na ravni EU lahko pripravili zeleno in nato še belo knjigo.

5.4 EESO bi ustanovil forum za izmenjavo zamisli in dobre prakse na tem področju, pri katerem bodo sodelovale organizacije civilne družbe, univerze in raziskovalni projekti, da bi ohranjal in razvijal razpravo na evropski ravni.

V Bruslju, 21. septembra 2022 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Christa SCHWENG

(1) UL C 429, 11.12.2020, str. 131.

(2) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/PDF/?uri=CELEX:32014L0024&from=SL

(3) https://cosie.turkuamk.fi

(4) W. Drechsler (2009): Towards a Neo-Weberian European Union? Lizbonska strategija in javna uprava, Halduskultuur – Administrative Culture (Halduskultuur – Upravna kultura) 2009, 10(1), 6–21.

(5) Ç. D. Çolak (2019): Why the new public management is obsolete: an analysis in the context of the post-new public management trends (Zakaj je novo javno upravljanje zastarelo: analiza trendov po obdobju novega upravljanja javnega sektorja), Croatian and Comparative Public 2019, 19(4), 517–536, https://doi.org/10.31297/hkju.19.4.1.

(6) J. Torfing, E. Sørensen in A. Røiseland (2019): Transforming the public sector into an arena for co-creation: Barriers, drivers, benefits and ways forward (Preoblikovanje javnega sektorja v prizorišče za soustvarjanje: ovire, gonilna sila, koristi in poti naprej), Administration & Society (Uprava in družba) 2019, 51(5), 795–825, https://doi.org/10.1177/0095399716680057.

(7) https://ec.europa.eu/info/topics/single-market/services-general-interest_sl

(8) Določeno že v Rimski pogodbi, trenutno v členu 106 PDEU.

(9) PDEU – Splošne določbe, člen 14.

(10) Protokol št. 26, priložen PEU in PDEU.

(11) Člen 36 Listine temeljnih pravic.

(12) Točka 20 stebra.

(13) Protokol št. 26, priložen PEU in PDEU.

(14) Člen 14 PDEU.

(15) Člen 106 PDEU.

(16) Glede na vse večjo nepremičninsko krizo v številnih državah članicah so cenovno dostopna stanovanja kot osnovna storitev vse pomembnejša.

(17) Voda, higiena, energija, prevoz, finančne storitve in digitalne komunikacije.

(18) J. Torfing, E. Sørensen in A. Røiseland (2019): Transforming the public sector into an arena for co-creation: Barriers, drivers, benefits and ways forward (Preoblikovanje javnega sektorja v prizorišče za soustvarjanje: ovire, gonilna sila, koristi in poti naprej), Administration & Society (Uprava in družba) 2019, 51(5), 795–825, https://doi.org/10.1177/0095399716680057.

(19) https://cosie.turkuamk.fi/arkisto/index.html

(20) Na primer v Franciji: Services Publics Partagés (deljene javne storitve), https://service-public-partage.fr/.

(21) Social Care Institute of Excellence (2015): Co-production in social care: what it is and how to do it? (Soproizvodnja v socialnem varstvu: kaj je to in kako jo izvajati?), SCIE Guide 51.

(22) C. Fox in drugi (2021): A New Agenda for Co-Creating Public Services (Nov načrt za soustvarjanje javnih storitev), Turku University of Applied Sciences, https://julkaisut.turkuamk.fi/isbn9789522167842.pdf.

(23) UL C 429, 11.12.2020, str. 131.

(24) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/PDF/?uri=CELEX:32014L0024&from=SL