o podpisu, v imenu Evropske unije, Sporazuma med Evropsko unijo in Federativno republiko Brazilijo o spremembi Sporazuma med Evropsko unijo in Federativno republiko Brazilijo o odpravi vizumske obveznosti za kratkoročno bivanje za imetnike navadnih potnih listov

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

Uredba (EU) št. 610/2013 z dne 26. junija 2013 (v nadaljnjem besedilu: sprememba Zakonika o schengenskih mejah) spreminja Konvencijo o izvajanju Schengenskega sporazuma, Uredbo (ES) št. 562/2006 (Zakonik o schengenskih mejah) in Uredbo (ES) št. 810/2009 (vizumski zakonik) ter med drugim ponovno opredeljuje pojem „kratkoročno bivanje“ za državljane tretjih držav v schengenskem območju. Od 18. oktobra 2013 je za državljane tretjih držav – ne glede na to, ali potrebujejo vizum ali ne – ki nameravajo kratkoročno bivati v schengenskem območju, najdaljše dovoljeno trajanje bivanja opredeljeno kot „90 dni v katerem koli 180-dnevnem obdobju“. V nasprotju z opredelitvijo, veljavno do 18. oktobra 2013 („tri mesece v obdobju šestih mesecev od datuma prvega vstopa“), je novi pojem natančnejši, saj določa trajanje v dnevih namesto v mesecih. Poleg tega je bila iz opredelitve črtana ubeseditev „od prvega vstopa“, zaradi katere je pogosto prihajalo do dvomov in vprašanj.

V spremembah Zakonika o schengenskih mejah so bile uvedene vse potrebne spremembe pravnega reda EU na področju vizumov in meja, tj. Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma, Zakonika o schengenskih mejah, vizumskega zakonika in Uredbe (ES) št. 539/2001. Pojem kratkoročnega bivanja pa je zapisan tudi v mednarodnih sporazumih, ki jih je sklenila Evropska unija. V sporazumih o odpravi vizumske obveznosti, sklenjenih z Antigvo in Barbudo, Bahami, Barbadosom, Brazilijo, Mauritiusom, Saint Kittsom in Nevisom in Sejšeli, se opredelitev dovoljenega trajanja bivanja brez vizumov še vedno nanaša na staro opredelitev („tri mesece v obdobju šestih mesecev od datuma prvega vstopa“).

Komisija je 16. julija 2014 sprejela priporočilo za sklep Sveta o pooblastilu, da začne pogajanja za spremembo sporazumov o odpravi vizumov za kratkoročno bivanje med Evropsko unijo in zgoraj navedenimi državami, ki ga je Svet sprejel 9. oktobra 2014. Namen tega je bil za teh sedem držav uvesti novo opredelitev kratkoročnega bivanja, kakor je določena v spremembah Zakonika o schengenskih mejah. Poleg tega je opredelitev „kratkoročno bivanje“ v sporazumih o odpravi vizumov v smislu dni namesto mesecev manj zahtevna za preverjanje in preračunavanje z elektronskimi/IT sredstvi ter je zato primernejša za centralizirane sisteme upravljanja meja, kot je predlagani sistem vstopa/izstopa (SVI).

Komisija je po odobritvi Sveta začela pogajanja za spremembo sporazumov o odpravi vizumov s sedmimi državami (Antigva in Barbuda, Bahami, Barbados, Brazilija, Mauritius, Saint Kitts in Nevis ter Sejšeli).

Pogajanja z Brazilijo so se uspešno zaključila 31. oktobra 2017 s parafiranjem sporazumov o spremembi dveh sporazumov med Evropsko unijo in Federativno republiko Brazilijo o odpravi vizumske obveznosti za kratkoročno bivanje za imetnike navadnih potnih listov ter za imetnike diplomatskih, službenih in uradnih potnih listov. Obe strani sta se dogovorili, da bosta poleg drugih tehničnih podrobnosti (glej v nadaljevanju) sprejeli novo opredelitev „kratkoročnega bivanja“, vendar so z vidika potnika vse spremembe zanemarljive.

Poseben položaj Združenega kraljestva in Irske je opredeljen v preambuli sporazumov.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga

Sporazum med Evropsko unijo in Federativno republiko Brazilijo o spremembi Sporazuma med Evropsko unijo in Federativno republiko Brazilijo o odpravi vizumske obveznosti za kratkoročno bivanje za imetnike navadnih potnih listov (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) morata odobriti obe pogodbenici v skladu s svojimi postopki. Kar zadeva Unijo, sta za to potrebna sklepa Sveta o podpisu in sklenitvi Sporazuma.

Ta predlog se predloži Svetu, da odobri podpis Sporazuma.

Sporazum zagotavlja pravno skladnost in harmonizacijo med državami članicami, in sicer z upoštevanjem nove opredelitve kratkoročnega bivanja, kakor je določena v spremembah Zakonika o schengenskih mejah, kar zagotavlja jasno razlago „kratkoročnega bivanja“.

Pravna podlaga za ta predlog je člen 77(2)(a) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) v povezavi s členom 218 PDEU.

Unija nima pooblastil za spremembo sporazumov o odpravi vizumov, ki bi zavezovali štiri države, pridružene izvajanju schengenskega pravnega reda, kar vključuje skupno vizumsko politiko. Za zagotovitev harmoniziranega pristopa in izvajanja določb o trajanju dovoljenega bivanja v schengenskem območju je v Sporazum vključena skupna izjava o tem, da je zaželeno, da Brazilija na eni strani ter Islandija, Lihtenštajn, Norveška in Švica na drugi strani ustrezno prilagodijo obstoječe dvostranske sporazume o odpravi vizumov.

•Subsidiarnost (za neizključno pristojnost)

Člen 77(2)(a) PDEU določa, da so pogajanja o sporazumih o odpravi vizumske obveznosti v izključni pristojnosti Unije.

Če je poleg tega ena od pogodbenic mednarodnega sporazuma Evropska unija, države članice ne morejo same pravno izvesti sprememb takega sporazuma. Zato je potrebno ukrepanje na ravni Unije.

•Sorazmernost