[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 9.12.2008

COM(2008)846 konč.

2005/0242 (COD)

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU v skladu z drugim pododstavkom člena 251(2) Pogodbe ES glede

skupnega stališča Sveta o sprejetju direktive o civilni odgovornosti in finančnih garancijah lastnikov ladij

(Besedilo velja za EGP)

2005/0242 (COD)

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU v skladu z drugim pododstavkom člena 251(2) Pogodbe ES glede

skupnega stališča Sveta o sprejetju direktive o civilni odgovornosti in finančnih garancijah lastnikov ladij

(Besedilo velja za EGP)

1. OZADJE

Datum predložitve predloga Evropskemu parlamentu in Svetu (dokument COM(2005) 593 konč. – 2005/0242(COD): | 30. 1. 2006 |

Datum mnenja Odbora regij: | 15. 6. 2006 |

Datum mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora: | 13. 9. 2006 |

Datum mnenja Evropskega parlamenta, prva obravnava: | 29. 3. 2007 |

Datum predložitve spremenjenega predloga: | 24. 10. 2007 |

Datum sprejetja skupnega stališča: | 9.12.2008 |

2. CILJ PREDLOGA KOMISIJE

Namen predloga, predstavljenega v okviru tretjega paketa ukrepov za varnost v pomorskem prometu, je zagotoviti, da obstaja določeno minimalno število pravil o civilni odgovornosti in zavarovanju lastnikov ladij, ki bi bila skupna vsem državam članicam, ter na tej podlagi opredeliti pravila, ki bi zagotovila večjo odgovornost operaterjev in plačevanje odškodnin.

Predlog vsebuje naslednje elemente:

- vse države članice ratificirajo Konvencijo Mednarodne pomorske organizacije o omejitvi odgovornosti lastnikov ladij, in sicer različico iz leta 1996 („Konvencija o omejitvi odgovornosti za pomorske zahtevke“ („Convention on the Limitation of Liability for Maritime Claims“), v nadaljnjem besedilu „LLMC 1996“). LLMC 1996 vsebuje dva glavna elementa:

- poudarja načelo omejevanja odgovornosti tako, da določa zelo visoko raven za prag, nad katerim lastniki ladij izgubijo pravico do omejevanja svoje odgovornosti („neopravičljiva napaka“);

- določa meje odgovornosti, ki so dovolj visoke, da v večini primerov zagotavljajo ustrezno odškodnino za oškodovance (te meje so trikrat višje kot meje, določene v prejšnji konvenciji (tj. konvenciji LLMC iz leta 1976).

- vključitev te konvencije v pravo Skupnosti, vendar spremenjene v skladu s samo konvencijo tako, da se zmanjša prag, nad katerim lastniki ladij, ki plujejo pod zastavo države, ki ni pogodbenica, izgubijo pravico do omejevanja svoje odgovornosti („groba malomarnost“);

- vzpostavitev naslednjega sistema obveznega zavarovanja civilne odgovornosti lastnikov ladij:

- pokritje v višini dvojnih najvišjih zneskov, določenih v LLMC 1996;

- preverjanje s strani držav članic, ali obstaja zavarovanje, na podlagi izdaje certifikatov, ki jih države vzajemno priznavajo po vsej Evropi;

- kapitan ladje izda obvestilo o prisotnosti teh certifikatov na krovu, ko ladja vstopi v morsko območje, ki je pod jurisdikcijo neke države članice (obveznost izdaje obvestila, veljavna za tranzitne ladje);

- neposreden ukrep oškodovanca proti zavarovatelju;

- predlog poleg tega določa obvezno uporabo neke resolucije Mednarodne pomorske organizacije (IMO – International Maritime Organization) in Mednarodne organizacije za delo o finančnih garancijah v primeru zapustitve pomorščakov.

Namen tega celotnega sistema je med drugim ponuditi takojšnjo začasno rešitev za še nerešene težave pri izvajanju določenega števila konvencij IMO, ki se še vedno ne izvajajo in katerih cilj je zlasti, da bi postalo zavarovanje za določene vrste škod, ki jih povzročajo ladje, obvezno.

3. PRIPOMBE NA SKUPNO STALIŠČE

Prvotne ambicije Komisije, ki jih je v svojem mnenju po prvem branju podprl Evropski parlament, je pozneje Svet znatno omejil. Skupno stališče vsebuje le del vsebine prvotnega predloga.

- Vnesene so bile naslednje spremembe:

- naslov „Direktiva o civilni odgovornosti in finančnih garancijah lastnikov ladij“ je bila zamenjan z novim naslovom „Direktiva o zavarovanju lastnikov ladij proti pomorskim zahtevkom“;

- obveznost ratificiranja konvencije LLMC 1996 se črta, države članice pa se hkrati s posebno izjavo obvežejo, da bodo to konvencijo ratificirale najpozneje 1. januarja 2012 (skupaj z drugimi zadevnimi konvencijami); prav tako se črta določba, da se ta konvencija vnese v pravo Skupnosti;

- črta se določba, povezana z zapustitvijo pomorščakov;

- črta se določba o preverjanju na evropski ravni, ali obstaja ustrezno zavarovanje;

- črta se obveznost izdaje obvestila o zavarovalnem certifikatu ob vstopu ladje v morska območja, ki so pod jurisdikcijo držav članic;

- ukinejo se določbe o neposrednem ukrepanju proti zavarovatelju.

- Ohranja se naslednje:

- obveznost vseh ladij, ki plujejo pod zastavo države članice (povsod po svetu), in vseh ladij, ki vstopajo v pomorsko območje, ki je pod jurisdikcijo države članice, da imajo sklenjeno ustrezno zavarovanje;

- obseg zavarovanja mora ustrezati zgornjim mejam iz LLMC 1996;

- dokazilo o obstoju zavarovanja je komercialni certifikat o zavarovanju;

- preverjanje, ali je na ladji certifikat o zavarovanju, se lahko opravi med pregledom v skladu z „Direktivo o pomorski inšpekciji na ladjah, ki jo izvaja država pristanišča“;

- ladja, na kateri ni zadevnega certifikata, se lahko pridrži ali celo izžene, ne glede na morebitne denarne kazni, ki jih lahko določi vsaka država članica;

- rok za izvedbo direktive se preloži na 1. januar 2012; vse države članice se obvežejo, da bodo do tega datuma ratificirale (s prej navedeno izjavo držav članic) LLMC 1996.

Čeprav je Svet nekatere določbe črtal, so nekateri bistveni elementi še vedno vsebovani v skupnem stališču. Danes zavarovanje za ladje ni obvezno, direktiva pa zahteva, da morajo vse ladje, ne glede na to, pod katero zastavo plujejo, imeti zavarovanje v višini zgornjih meja, določenih v LLMC 1996, tj. na trikrat višjih ravneh kot so tiste iz prejšnje konvencije, kar pomeni jasno sporočilo državljanom in operaterjem. Treba je vedeti, da le majhen odstotni delež (20 %) svetovne tonaže pluje pod zastavami, za katere velja ta raven omejitve. Poleg tega ni nujno, da so vse ladje zavarovane.

4. ZAKLJUČNE UGOTOVITVE

Komisija ugotavlja, da je Svet, potem ko je na zasedanju aprila 2008 izrazil svoje načelno nasprotovanje predlogu, – nazadnje uspel soglasno sprejeti skupno stališče glede besedila, ki prinaša dodano vrednost.