ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za Advent International Corporation: naložbe zasebnega kapitala, osredotočene na pridobitev deležev v lastniškem kapitalu in upravljanje investicijskih skladov v različnih sektorjih, vključno s poslovnimi in finančnimi storitvami; industrijskim blagom in storitvami; maloprodajnimi dejavnostmi, izdelki blagovnih znamk za široko porabo in storitvami za prosti čas; mediji, telekomunikacijami in informacijsko tehnologijo ter storitvami zdravstvenega varstva in farmacevtskimi izdelki, — za Industrial Parts Holding: distribucija industrijskih delov z zagotavljanjem logistične povezave med dobavitelji in odjemalci preko desetih samostojnih komercialnih omrežij v Belgiji, Franciji, Nemčiji, Italiji, Luksemburgu, na Nizozemskem, Poljskem, v Romuniji, Španiji in Švici.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za APG: poslovna enota APG GROEP N.V. za upravljanje sredstev, ponudnik kolektivnega pokojninskega zavarovanja. APG izvaja izvršno svetovanje, upravljanje sredstev, upravljanje pokojnin in komunikacije za pokojninske sklade na področju kolektivnih pokojnin za približno 4,5 milijona nizozemskih državljanov, — za portfelj: jamstveni sklad za vloge je udeležen pri oseminštiridesetih evropskih infrastrukturnih podjetjih v Belgiji, Franciji, Nemčiji, na Irskem, Nizozemskem in v Združenem kraljestvu.
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za Brookfield: globalno upravljanje premoženja, portfelj je osredotočen na nepremičnine, energijo iz obnovljivih virov, infrastrukturo in zasebni kapital, — za Engie: globalni akter, dejaven v celotni energetski vrednostni verigi na področju plina, električne energije in energetskih storitev, — za FHHGL: lastnik in upravljavec dveh črpalnih hidroelektrarn v Walesu (Združeno kraljestvo) in se ukvarja z veleprodajo električne energije. Trenutno je pod skupnim nadzorom podjetij Engie in Mitsui Power Ventures Limited.
1.

Komisija je 6. julija 2017 prejela priglasitev predlagane koncentracije v skladu s členom 4 Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (1), s katero podjetji China National Bluestar Group Co. Ltd („Bluestar Group“, Kitajska), ki pripada China National Chemical Corporation („ChemChina“, Kitajska), in Asahi Kasei Corporation („AKC“, Japonska) z nakupom delnic in vložkom sredstev pridobita v smislu člena 3(1)(b) uredbe o združitvah skupni nadzor nad novoustanovljenim podjetjem, ki je skupno podjetje („skupno podjetje“ ali „JV“).
2.

Poslovne dejavnosti zadevnih podjetij so: — za podjetje Bayer: operativna holdinška družba skupine Bayer Group, ki kotira na borzi. Bayer Group je diverzificirana mednarodna organizacija, ki je dejavna na štirih glavnih področjih delovanja: farmacevtski izdelki, zdravje potrošnikov, kmetijstvo in zdravje živali, — za podjetje Monsanto: multinacionalna korporacija za agrokemijo in biotehnologijo v kmetijstvu, ki kotira na borzi.
Možnost 1: posredovanje z nizko intenzivnostjo: temelji na mehanizmu okrepljenega sodelovanja in prostovoljnih instrumentih, ki bi zajemali digitalne zdravstvene proizvode in storitve ter ponovno uporabo zdravstvenih podatkov. Podprta bi bila z izboljšanim upravljanjem in digitalno infrastrukturo.

Možnost 2 in 2+: posredovanje s srednjo intenzivnostjo: s to možnostjo bi okrepili pravice državljanov do digitalnega nadzora nad lastnimi zdravstvenimi podatki in zagotovili okvir EU za ponovno uporabo zdravstvenih podatkov. Upravljanje bi temeljilo na nacionalnih organih (za primarno in sekundarno uporabo zdravstvenih podatkov), ki bi izvajali politike na nacionalni ravni, na ravni EU pa bi podpirali razvoj ustreznih zahtev. Digitalna infrastruktura bi podpirala čezmejno izmenjavo in ponovno uporabo zdravstvenih podatkov. Izvedba bi bila podprta s certificiranjem in oznakami, s čimer bi se zagotovila preglednost za organe, naročnike in uporabnike.

Možnost 3 in 3+: posredovanje z visoko intenzivnostjo: presegla bi možnost 2 z dodelitvijo opredelitve zahtev na ravni EU in dostopa do čezmejnih zdravstvenih podatkov obstoječemu ali novemu organu EU ter razširila obseg certificiranja.

Prednostna možnost je možnost 2 z elementi 2+, ki zagotavlja certificiranje elektronskih zdravstvenih zapisov, storitve posredovanja podatkov ter vključuje elektronske zdravstvene zapise in medicinske pripomočke, ki posredujejo informacije v elektronske zdravstvene zapise, in prostovoljno oznako za aplikacije za dobro počutje. To bi zagotovilo najboljše ravnovesje med uspešnostjo in učinkovitostjo pri doseganju ciljev. Z možnostjo 1 bi se izhodišče izboljšalo le malo, saj ostaja prostovoljna. Tudi možnost 3 bi bila učinkovita, vendar bi vključevala višje stroške, morda bi imela večji vpliv na MSP in bi lahko bila politično manj izvedljiva.
Glavne težave, obravnavane v oceni učinka, so izogibanje davkom in davčne utaje, ki jih povzročajo podjetja in posamezniki z uporabo slamnatih subjektov za davčne namene. Slamnati subjekti se lahko opredelijo kot podjetja in drugi subjekti, ki nimajo vsebine (nimajo pisarn, zaposlenih, opreme itd.) in ne opravljajo dejanske gospodarske dejavnosti, pač pa izpolnjujejo le minimalne zahteve, tj. registracijo in organizacijo. Lahko so različnih oblik glede na predvideni namen.

Izguba davčnih prihodkov zaradi izogibanja davkom s strani podjetij na splošno znaša več deset milijard EUR na leto. Posebej zahtevno je oceniti izgube davčnih prihodkov zaradi uporabe slamnatih podjetij. Prvi približek pojava kaže, da bi se izguba davčnih prihodkov lahko ocenila na približno 23 milijard EUR na leto. Poleg tega obstajajo trdnejši nepotrjeni dokazi, da različni gospodarski subjekti, vključno z velikimi multinacionalkami, slamnata podjetja še vedno zakonito in včasih nezakonito uporabljajo za zmanjšanje davčne obveznosti.

Trije glavni dejavniki težave so: (a) pomanjkanje pravil na ravni EU, ki bi opredeljevala skupne zahteve o minimalni vsebini za davčne namene v EU; (b) pomanjkanje informacij, ki bi jih davčne uprave potrebovale za učinkovito uporabo veljavnih pravil proti izogibanju davkom in davčnim utajam; (c) spodbujanje slamnatih subjektov s strani nekaterih posrednikov.
Za ustrezno obravnavo ciljev revizije direktive o ITS so bile ocenjene tri možnosti politike (MP), kar zadeva njihove ekonomske, socialne in okoljske vplive. Vse možnosti vključujejo: (i) krepitev načel usklajevanja in uvajanja ter (ii) razširitev uporabe direktive o ITS na nova in nastajajoča področja storitev ITS (osnova MP1). Poleg tega je sodelovanje deležnikov institucionalizirano v vseh MP z ukrepi za izboljšanje usklajevanja in zagotavljanje skladnosti določb Direktive z določbami drugih obstoječih pravnih instrumentov. Cilj MP2 je tudi predpisati razpoložljivost in dostopnost ključnih podatkov. To je bistvena sprememba za izboljšanje kakovosti podatkov, dostopa do podatkov, izmenjave podatkov in uporabe podatkov za opravljanje storitev ITS. MP3 je še daljnosežnejša s: (i) ciljem predpisati zagotavljanje bistvenih storitev ITS z izkoriščanjem večje razpoložljivosti, kakovosti, izmenjave in uporabe podatkov v MP2 ter (ii) ciljem zagotavljati nadaljnjo podporo uvajanju interoperabilnih in stalnih storitev, zlasti tistih, ki so osredotočene na varnost v cestnem prometu. MP3 je prednostna možnost politike, saj je najambicioznejša in najučinkovitejša možnost, najbolje dosega posebne cilje direktive o ITS ter najbolje zagotavlja hitro in skladno uvajanje storitev ITS.
Kot je navedeno zgoraj, so za prednostno možnost politike potrebne naložbe na ravni držav članic. Ti stroški bi se nanašali predvsem na nadgradnje IT in usposabljanja. Nekatere možnosti politike pa je težko količinsko opredeliti. Ti stroški bi se med državami članicami zelo razlikovali glede na učinkovitost in uspešnost njihove enotne kontaktne točke in centrov za policijsko in carinsko sodelovanje (če obstajajo).

Po podatkih Europola bi lahko (enkratni) stroški razvoja sistemov vodenja zadev na nacionalni ravni znašali 150 000 EUR na državo članico. Koristi zaradi učinkovitosti bi te stroške izravnale (potrebnih bi bilo manj sredstev za vodenje zadev, tj. več sredstev bi se porabilo za „reševanje zadev“).

Potrebne nadgradnje IT v enotnih kontaktnih točkah in centrih za policijsko in carinsko sodelovanje bi skupaj znašale največ 11,5 milijona EUR (2,5 milijona EUR za enotne kontaktne točke + 9 milijonov EUR za centre za policijsko in carinsko sodelovanje).

Ti stroški (enkratna naložba), ki se štejejo za sprejemljive, so sorazmerni z opredeljenimi težavami in ne presegajo tistega, kar je potrebno za dosego specifičnega cilja. Sklad EU za notranjo varnost bo zagotovil podporo (predvsem prek nacionalnih programov).
Neposredne koristi za državljane in podjetja v EU, ki zahtevajo priznanje in izvršitev sodne odločbe, izdane v EU, v analiziranih ključnih trgovinskih partnericah (Argentina, Avstralija, Brazilija, Japonska, Južna Koreja, Kanada, Kitajska in Združene države), so v referenčnem obdobju (2022–2026) ocenjene na 1,1 do 2,6 milijona EUR. To izhaja iz predvidenega zmanjšanja stroškov, povezanih s priznavanjem in izvrševanjem sodnih odločb, izdanih v EU, v tretjih državah, za 10–20 %. Poleg tega naj bi se povprečno trajanje postopkov skrajšalo v povprečju za tri do šest mesecev.

Ta možnost bo pozitivno vplivala na večino nacionalnih pravnih sistemov držav članic in v 22 državah članicah prispevala k izboljšanju sedanje ravni priznavanja sodnih odločb tretjih držav. V preostalih štirih državah članicah se stanje po pristopu ne bo poslabšalo, vendar v primerjavi s sedanjim stanjem tudi ne bo prišlo do izboljšanja ali pa bo izboljšanje majhno. Poleg tega je ta možnost v celoti skladna s pravnim redom EU (uredba Bruselj Ia) in ima zato najvišjo raven skladnosti na tej ravni.
Ta ocena učinka sledi oceni direktive o splošni varnosti proizvodov, ki je bila izvedena vzporedno. Rezultati ocene zadevne direktive kažejo, da je direktiva veljaven instrument in na splošno izpolnjuje svoje cilje, vendar je na trgu EU še vedno preveč nevarnih proizvodov, kar ustvarja neenake konkurenčne pogoje za podjetja ter znatne stroške za družbo in potrošnike. Škoda za potrošnike in družbo EU zaradi poškodb/smrti, ki jih povzročijo nevarni proizvodi in ki bi jih bilo mogoče preprečiti, je ocenjena na 11,5 milijarde EUR letno, škoda za potrošnike, ki temelji na vrednosti nevarnih proizvodov, pa je ocenjena na 19,3 milijarde EUR. Specifične težave v zvezi z direktivo o splošni varnosti proizvodov se nanašajo na naslednje: direktiva ne obravnava v zadostni meri izzivov, povezanih z novimi tehnologijami in spletno prodajo, odpoklici nevarnih proizvodov od potrošnikov niso dovolj učinkoviti, določbe o nadzoru trga niso v celoti učinkovite in skladne s pravili, ki veljajo za harmonizirane proizvode, pravila glede varnosti za proizvode, ki so podobni živilom, pa se v EU uporabljajo nedosledno. Glavni vzroki za te težave so tržne in regulativne pomanjkljivosti v kontekstu, v katerem se spletna prodaja in nove tehnologije močno povečujejo. Te težave se bodo sčasoma verjetno še povečale, saj bo prodaja potrošniških izdelkov vse bolj povezana z globalizacijo in digitalizacijo.
Komisija namerava v okviru delovnega programa Evropske komisije za leto 2020 na podlagi prednostne naloge „Evropa, pripravljena na digitalno dobo“ revidirati direktivo o strojih (Direktiva 2006/42/ES). Ta revizija prispeva k digitalnemu prehodu in krepitvi enotnega trga. Komisija je februarja 2020 objavila belo knjigo o umetni inteligenci, ki ji je priloženo poročilo o vprašanjih varnosti in odgovornosti, ki jih sprožajo umetna inteligenca, internet stvari in robotika. V poročilu je bilo ugotovljeno, da veljavna zakonodaja EU o varnosti izdelkov – zlasti direktiva o strojih – vsebuje veliko vrzeli, ki jih je treba odpraviti.

Splošni cilji direktive o strojih so: (i) zagotoviti prosti pretok strojev na enotnem trgu ter (ii) zagotoviti visoko raven varovanja uporabnikov strojev in drugih izpostavljenih oseb. Pri oceni direktive o strojih v okviru programa REFIT (SWD(2018) 160) je bilo ugotovljeno, da je direktiva na splošno ustrezna, učinkovita, uspešna in skladna. Ugotovljeno je bilo tudi, da ima direktiva o strojih dodano vrednost EU, navedeno pa je, da so potrebne določene izboljšave in da jo je treba poenostaviti. V oceni je navedeno, da direktiva o strojih omogoča tehnološki razvoj v digitalni dobi, saj temelji na načelih novega pristopa (nov pristop pomeni, da so z zakonodajo določene obvezne osnovne zahteve, organizacijam za standardizacijo pa je prepuščena določitev tehničnih podrobnosti, potrebnih za izpolnjevanje teh zahtev). Navedeno je tudi, da je potrebna nadaljnja analiza direktive o strojih, da bi se ocenila njena učinkovitost in ustrezanje namenu v prihodnosti. Ta nadaljnja analiza bi morala zajemati razvoj na področju digitalizacije, na primer internet stvari, umetno inteligenco in avtonomne robote nove generacije.

Pri reviziji direktive o strojih se bodo predvidoma obravnavala zlasti naslednja vprašanja: (i) v direktivi o strojih niso ustrezno zajeta nova tveganja, ki izhajajo iz nastajajočih tehnologij; (ii) pravna negotovost zaradi nejasnosti glede področja uporabe in opredelitev pojmov ter morebitne varnostne pomanjkljivosti pri tradicionalnih tehnologijah; (iii) nezadostne določbe o strojih z visokim tveganjem; (iv) denarni in okoljski stroški zaradi obsežne papirne dokumentacije; (v) neusklajenost z drugo zakonodajo Unije na področju varnosti izdelkov in (vi) razlike v razlagi zaradi prenosa.
V čem je težava in zakaj je to težava na ravni EU?

V zadnjih dveh desetletjih so digitalne storitve preoblikovale gospodarstvo in družbo EU, zlasti s pojavom spletnih platform. Ta pobuda temelji na oceni Direktive o elektronskem poslovanju iz leta 2000. Iz priložene ocene navedene direktive izhaja, da njena temeljna načela še vedno veljajo, nekatera njena specifična pravila pa je treba posodobiti glede na posebne izzive, povezane s spletnimi posredniki in zlasti s spletnimi platformami. Glede na navedeno so v poročilu o oceni učinka analizirane tri temeljne težave in razlogi zanje. Prvič, državljani so na spletu izpostavljeni vse večjim tveganjem in škodljivim posledicam – od razširjanja nezakonitih dejavnosti do tveganj, povezanih z njihovimi temeljnimi pravicami, in drugih škodljivih posledic za družbo. Te težave so zelo razširjene v celotnem spletnem ekosistemu, največji učinek pa imajo v primeru zelo velikih spletnih platform, saj imajo te tudi zelo velik doseg. Drugič, nadzor nad spletnimi platformami na splošno je v EU v veliki meri neusklajen in neučinkovit kljub sistemskemu pomenu takih storitev. Omejen okvir upravnega sodelovanja, ki je bil z Direktivo o elektronskem poslovanju vzpostavljen za obravnavo čezmejnih vprašanj, ni dovolj natančno opredeljen, države članice pa ga ne uporabljajo dosledno. Tretjič, države članice so začele urejati digitalne storitve na nacionalni ravni, kar povzroča nove ovire na notranjem trgu. Tako imajo konkurenčno prednost uveljavljene zelo velike platforme in digitalne storitve.
Katere zakonodajne in nezakonodajne možnosti politike so se upoštevale? Ali ima katera od njih prednost? Zakaj?

Več možnosti je bilo zavrženih, saj so se štele za nesorazmerne ali manj učinkovite za doseganje ciljev te pobude. Med temi možnostmi so prepoved uporabe rakotvornih kemičnih snovi pri delu, tržni instrumenti (subvencije, davčne olajšave itd.), samourejanje industrije in smernice. Določitev novih ali revidiranih mejnih vrednosti za poklicno izpostavljenost po vsej EU v direktivi o rakotvornih in mutagenih snoveh je obveljala kot najprimernejša možnost. Ocenjenih je bilo več scenarijev mejnih vrednosti za poklicno izpostavljenost, vključno z mejnimi vrednostmi za poklicno izpostavljenost, dogovorjenimi v okviru tristranskega Svetovalnega odbora za varnost in zdravje pri delu (ACSH), pri katerih se upoštevajo znanstvena priporočila ter socialno-ekonomska vprašanja in vprašanja izvedljivosti. ACSH sestavljajo predstavniki vlad, delodajalcev in delavcev. Poleg mejnih vrednosti za poklicno izpostavljenost, dogovorjenih v okviru ACSH, so bili za vsako snov obravnavani scenariji z nižjo in višjo mejno vrednostjo. Na podlagi temeljite ocene učinka so bile kot prednostna možnost ohranjene mejne vrednosti za poklicno izpostavljenost, ki jih je priporočil ACSH, saj pomenijo najboljše scenarije v smislu uspešnosti, učinkovitosti in skladnosti. Za te ohranjene možnosti tudi velja, da dopolnjujejo obstoječe ukrepe iz REACH za vsako snov.
Zahtevno operativno okolje za evropske akterje na področju varnosti postaja vse bolj sovražno in pojavljajo se vedno nove grožnje in tveganja. Hkrati se hitro spreminjajo tudi zahteve javnih organov na nacionalni ravni in na ravni EU v zvezi z varno satelitsko komunikacijo. Danes obstaja neskladje med temi tveganji in potrebami ter omejenimi razpoložljivimi rešitvami, ki so pogosto nezanesljive, neustrezne in/ali premalo varne. To neskladje se bo še povečevalo in ustvarja tveganje za ključne misije, varnostne operacije ter infrastrukturo Unije in njenih držav članic. Gre predvsem za posledico razdrobljenosti ponudbe varnih satelitskih komunikacij in povpraševanja po njih, dejstva, da ključne varnostne potrebe številnih uporabnikov niso (v celoti) izpolnjene, ter spreminjajočega se okolja v smislu novih groženj (npr. kibernetskih) in tehnološkega razvoja.

Prizadete zainteresirane strani so akterji na področju varnosti na ravni EU in nacionalni ravni, kot so vojska, policija, pomorska skupnost, službe, pristojne za zunanje delovanje, civilno zaščito in humanitarno pomoč, ter upravljavci ključne infrastrukture. Prizadeta je tudi industrija, vključno s satelitskimi operaterji, proizvajalci vesoljske in zemeljske infrastrukture ter ponudniki storitev.
Ocena učinka o pregledu Uredbe (ES) št. 1222/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o označevanju pnevmatik glede na izkoristek goriva in druge bistvene parametre

Promet obsega več kot 30 % porabe energije v EU. Cestni promet prispeva približno 22 % vseh emisij toplogrednih plinov (TGP) EU. Komisija je v sporočilu z naslovom „Evropska strategija za mobilnost z nizkimi emisijami“ iz leta 2016 navedla, da bi morale biti emisije TGP v prometu do leta 2050 najmanj 60 % nižje kot v letu 1990. Zato bo tretji sveženj o mobilnosti vključeval pobude za zmanjšanje emisij iz avtomobilov in tovornih vozil, izboljšanje varnosti v cestnem prometu in zmanjšanje onesnaževanja. Poleg tega bo prispeval k zmanjšanju odvisnosti EU od uvoza energije. Pnevmatike vozil vplivajo na porabo goriva (in s tem na emisije TGP), hrup in varnost. Pregled sedanje uredbe o označevanju pnevmatik je pokazal, da preslabo izpolnjuje svoj cilj povečati okoljsko učinkovitost cestnega prometa s promocijo varnih pnevmatik z velikim izkoristkom goriva in nizkimi stopnjami hrupa. Razlogi za to so: ·slaba vidnost oznak za pnevmatike in slaba ozaveščenost javnosti o njih; ·težave s skladnostjo in neustrezno izvrševanje pravil v državah članicah ter ·zastareli razredi učinkovitosti ter netočne in nepopolne informacije.
Z obravnavanimi možnostmi politike se želi odpraviti nepotrebno zapletenost in pravno negotovost obstoječih pravil za čezmejno distribucijo skladov, povečati preglednost teh pravil in ohraniti zaščito vlagateljev. Glede na to, da je obravnavani regulativni okvir tehnično zelo zahteven in podroben, so bile za vsak vzrok ovir razvite posebne možnosti politike. Obravnavale so se tako zakonodajne kot nezakonodajne možnosti. Za nekatere od teh dejavnikov je bila prednostna možnost povečati preglednost na nacionalni in/ali evropski ravni, za druge pa je bila kot najboljši pristop izbrana večja usklajenost. Aktualne možnosti politike so: ·Kar zadeva pomanjkanje preglednosti pri nacionalnih zahtevah, se bo ta povečala na nacionalni ravni in ravni EU za nacionalne zahteve glede trženja in regulativne pristojbine. ·Kar zadeva različne nacionalne prakse pri trženju, se uvaja usklajena opredelitev predhodnega trženja, postopek preverjanja trženjskega gradiva pa je jasneje zastavljen. ·Kar zadeva razlike pri regulativnih pristojbinah, se uvajajo načela na visoki ravni za zagotovitev večje skladnosti načinov za določanje regulativnih pristojbin. ·Kar zadeva upravne zahteve, je izbira načina za podporo lokalnih vlagateljev (lokalna prisotnost ali elektronsko) prepuščena upravitelju premoženja, vendar z uvedbo varoval za vlagatelje. ·Kar zadeva zahteve glede uradnega obveščanja, se uvaja nadaljnja uskladitev postopkov in zahtev za posodabljanje uradnih obvestil ter obvestila o prenehanju uporabe enotnega dovoljenja za čezmejno trženje.
Sedanja pravila o obravnavi MSP z vidika DDV povzročajo 1) nesorazmerne stroške upoštevanja predpisov za mala podjetja v primerjavi z velikimi podjetji (MSP v povprečju porabijo 2,6 % svojih prihodkov od prodaje za stroške upoštevanja davčnih predpisov, pri čemer ti stroški za velika podjetja znašajo le 0,02 % njihovih prihodkov), 2) pomanjkanje nevtralnosti, zlasti v zvezi z dobavitelji iz drugih držav članic, in 3) izgube prihodkov za države članice. Sedanja ureditev za MSP v zvezi z DDV ne odraža pravnih in gospodarskih razmer, v katerih že zdaj delujejo MSP, in bo postala še bolj nezadostna, ko se bo sistem DDV dokončno razvil in temeljil na obdavčitvi po načelu namembnega kraja.
V čem je težava in zakaj je to težava na ravni EU?

Direktiva o čistih vozilih samo delno dosega svoj glavni cilj, to je spodbuditi javno naročanje čistih vozil (nizkoemisijskih in brezemisijskih vozil ter vozil na druga alternativna goriva). Posledično je njen učinek na uvajanje vozil na trg, zmanjšanje emisij CO2 in onesnaževal zraka iz javno naročenih vozil ter rast in konkurenčnost sektorja omejen. Težava izvira iz omejenega področja uporabe Direktive, nejasnih določb o nakupih vozil in omejeni uporabi na splošno zapletene metodologije za monetizacijo.

Glavni cilj politike je prispevati k trajnosti in konkurenčnosti cestnega prevoza s povečanim javnim naročanjem čistih vozil (nizkoemisijskih in brezemisijskih vozil ter vozil na druga alternativna goriva). Javno naročanje bo dejansko podprlo uvajanje čistih vozil na trg ter zmanjšanje emisij CO2 in onesnaževal zraka ob hkratnem ohranjanju rasti in konkurenčnosti prometnega sektorja. Namen te pobude je razširiti področje uporabe Direktive in poenostaviti njeno izvajanje, hkrati pa ustvariti dolgoročno gotovost glede povpraševanja na trgu.

Ta pobuda zagotavlja dolgoročno usmerjenost politike in podpira strateško uskladitev javnega naročanja. Gotovost glede dolgoročnega povpraševanja bo spodbudila tržne naložbe in zmanjšanje stroškov vozil, kar bo omogočilo boljše ukrepanje politike lokalnih in regionalnih organov. Ukrepi so sorazmerni in ne posegajo v osnovno odgovornost organiziranja (javnega) prometa, hkrati pa javnim organom v državah članicah dopuščajo prožnost in diskrecijo pri izvajanju. Revizija širi tržno dinamiko z naprednejših trgov držav članic na tiste z nastajajočimi trgi in pomaga ustvarjati vseevropski tržni pristop, ki ga države članice same ne morejo doseči. Koristi na srednji in dolgi rok za evropske državljane so občutne.

V govoru o stanju v Uniji v letu 2017 je izpostavljen prednostni ukrep, da EU v razogljičenju prevzame vodilno vlogo na svetu. Trge v EU še vedno pesti nizko povpraševanje. Ta pobuda ustvarja spodbudo na strani povpraševanja za povečano tržno uvedbo čistih lahkih in težkih vozil. S pristopom v svežnju dopolnjuje standarde za emisije CO2 za obdobje po letu 2020 za avtomobile in kombinirana vozila ter uvaja dodatne spodbude za nizkoemisijska in brezemisijska težka vozila, pri katerih emisije CO2 trenutno niso obravnavane.