GLOSAR

CMEF : skupni okvir spremljanja in vrednotenja

EKSRP : Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja

Mrtve izgube : Stanje, v katerem bi bil subvencionirani projekt deloma ali v celoti izveden brez nepovratnih sredstev.

Osi : Razvoj podeželja se v programskem obdobju 2007–2013 izvaja v okviru treh tematskih osi, ki predstavljajo skladne svežnje ukrepov za razvoj podeželja, in ene horizontalne osi za pristop LEADER (os LEADER).

Premestitveni učinek : Stopnja, po kateri se dejavnost, ki se spodbuja z javno podporo, drugod zmanjša.

Programsko obdobje : Večletni okvir za načrtovanje in izvajanje politik EU, kot je politika za razvoj podeželja; sedanje obdobje razvoja podeželja traja od leta 2007 do leta 2013.

PRP : Program razvoja podeželja je programski dokument za načrtovanje in izvajanje politike EU za razvoj podeželja, ki ga pripravi država članica in odobri Komisija. PRP se lahko pripravi na regionalni ali nacionalni ravni.

SKP : Skupna kmetijska politika – sklop zakonodaje in praks, ki jih je Evropska unija sprejela, da bi zagotovila skupno in poenoteno politiko na področju kmetijstva.

Strateške smernice Skupnosti : S temi strateškimi smernicami je Svet opredelil prednostne naloge Evropske unije v okviru Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP). Namen je zagotoviti skladnost razvoja podeželja z drugimi politikami EU, zlasti na področju kohezije in okolja, ter podpreti izvajanje nove skupne kmetijske politike (SKP) in z njo povezanega prestrukturiranja.

Ukrep 123 : Ukrep za dodajanje vrednosti kmetijskim in gozdarskim proizvodom.

Ukrep : Shema pomoči za izvajanje politike. Ukrep določa pravila za projekte, ki se lahko financirajo v okviru osi.

Večletna dobavna pogodba : Vrsta pogodbe, v kateri so za več let določeni poslovni pogoji med kmetijskim proizvajalcem in predelovalcem ali distributerjem.

VV : vmesno vrednotenje

POVZETEK

I. V okviru politike EU za razvoj podeželja so podjetjem, ki predelujejo in tržijo kmetijske proizvode, na voljo nepovratna sredstva iz ukrepa za dodajanje vrednosti kmetijskim in gozdarskim proizvodom, ki je namenjen izboljšanju konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva. Za sedanje programsko obdobje 2007–2013 sredstva EU za ta ukrep znašajo približno 5,6 milijarde EUR. Ta sredstva dopolnjuje nacionalna poraba, ki skupni znesek javnih sredstev poveča na 9 milijard EUR.

II. Sodišče je med revizijo preverilo, ali je bila podpora EU uspešna in učinkovita pri dodajanju vrednosti kmetijskim proizvodom. Posvetilo se je predvsem vprašanju, ali je bil ukrep zasnovan in ali se je izvajal tako, da je zagotovljeno učinkovito financiranje projektov, ki obravnavajo jasno ugotovljene potrebe, in ali se ukrep spremlja in vrednoti tako, da se njegovi rezultati lahko prikažejo.

III. Po pričakovanjih so projekti večinoma izboljšali finančno uspešnost zadevnih podjetij in med revidiranimi projekti bi jih več lahko prineslo nekaj dodane vrednosti. Toda tega ni mogoče pripisati zasnovi ukrepa ali izbirnim postopkom, ki so jih uporabile države članice. Ni namreč dokazov, da bi podjetja, ki so prejela pomoč, subvencijo potrebovala ali da so obstajali specifični cilji politike, ki naj bi jih subvencija dosegla. Sodišče je prišlo do zaključka, da podpora ni bila sistematično usmerjena v projekte, ki uspešno in učinkovito dodajajo vrednost kmetijskim proizvodom.

IV. Države članice morajo pripraviti programe razvoja podeželja (PRP), ki pomoč prilagajajo njihovim potrebam, in sicer z nacionalnimi ali regionalnimi cilji ter določanjem obsega ukrepa, da se zagotovi učinkovita poraba razpoložljivih sredstev. Toda Sodišče je ugotovilo, da so bili določeni samo splošni cilji, pri katerih ni bilo navedeno, kako naj bi financiranje dodalo vrednost kmetijskim proizvodom ali izboljšalo konkurenčnost kmetijstva. Komisija je programe odobrila kljub temu, da cilji niso bili specifični.

V. Države članice bi morale določiti merila za upravičenost, da bi omejile vrste naložb in upravičencev, ki se lahko financirajo, ter izbirna merila, s katerimi bi za podporo izbrale najuspešnejše in najučinkovitejše projekte. Med revizijo je bilo ugotovljeno, da se je v skladu z merili za upravičenost za upravičeno štelo skoraj vsako živilskopredelovalno podjetje. Poleg tega so bili izbirni sistemi slabi, ali jih ni bilo, ali pa se sploh niso uporabljali, dokler je bilo na voljo dovolj sredstev, kot je običajno na začetku programskega obdobja.

VI. Sodišče je ugotovilo, da države članice financiranja ne usmerjajo v projekte z očitno potrebo po javni podpori. Zato obstaja tveganje, da ta ukrep postane darilo – splošna podpora podjetjem, ki vlagajo v živilskopredelovalni sektor – in posledično povzroči izkrivljanje konkurence in potrato omejenih javnih sredstev.

VII. Skoraj petina sredstev EU za izboljšanje konkurenčnosti kmetijstva se izplača živilskopredelovalnim podjetjem in lahko le posredno vpliva na konkurenčnost kmetijstva. Poleg tega ni jasne logike intervencij. Z ureditvami za spremljanje in vrednotenje se ne zbirajo informacije o dodani vrednosti ali o vplivu na konkurenčnost kmetijstva. Zato sedanje ureditve verjetno ne bodo zagotovile informacij, ki so potrebne za prikaz uspešnosti ali neuspešnosti sredstev, dodeljenih ukrepu, ali zagotovile osnove za oceno uspešnosti ukrepa pri načrtovanju ukrepov za razvoj podeželja za obdobje 2014–2020.

VIII. Sodišče zato priporoča, naj:

(a) bodo v programih držav članic jasno ugotovljena potreba po financiranju in določeni smiselni in merljivi cilji, Komisija pa naj odobri samo takšne programe;

(b) se opredelijo taka izbirna merila, ki omogočajo izbiro najuspešnejših projektov. Ta merila naj se strogo uporabljajo, da se zagotovi učinkovita poraba sredstev EU, tudi kadar je na voljo dovolj sredstev za financiranje vseh upravičenih projektov;

(c) Komisija in države članice spodbujajo sprejetje najboljših praks za ublažitev tveganja mrtvih izgub in premestitvenega učinka;

(d) se za naslednje programsko obdobje izboljša okvir spremljanja in vrednotenja financiranih projektov, da se zagotovi ustrezno merjenje uspešnosti porabljenih sredstev.

UVOD

1. Posebni ukrep "Dodajanje vrednosti kmetijskim in gozdarskim proizvodom" (v nadaljnjem besedilu: ukrep 123) je del pomoči za razvoj podeželja v okviru drugega stebra skupne kmetijske politike (SKP). Ukrep 123 prispeva k doseganju cilja 1. osi, in sicer izboljšanju konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva, kot je določeno v Uredbi (ES) št. 1698/2005 (glej okvir 1). [1]

2. Pri ukrepu 123 se dajo na voljo javna sredstva za podjetja z manj kot 750 uslužbenci ali manj kot 200 milijonov EUR prometa, ki predelujejo in tržijo kmetijske in gozdarske proizvode. Podpora financira naložbe, ki naj bi dodale vrednost tem proizvodom. To pa naj bi koristilo konkurenčnosti kmetijstva, na primer z razvojem novih tržnih priložnosti za kmetijske proizvode [2]. Posredne koristi pa bi lahko bile ustvarjanje delovnih mest na podeželskih območjih in okoljske izboljšave.

3. Države članice ob upoštevanju zahtev iz relevantnih predpisov na ravni EU pripravijo programe razvoja podeželja (PRP) na nacionalni ali regionalni ravni, v katerih opredelijo strategijo in predlagajo ukrepe, s katerimi želijo obravnavati ugotovljene potrebe. PRP se začnejo uporabljati šele po odobritvi Komisije. Sredstva EU in nacionalna sredstva bi bilo treba potem z ukrepom 123 in uporabo meril za upravičenost in izbirnih meril usmerjati v naložbene projekte. V spodnjem diagramu so opisane različne faze procesa odločanja pri financiranju naložbenih projektov s sredstvi iz ukrepa 123.

OKVIR 1

OKVIR 1 – IZVLEČEK IZ UREDBE (ES) ŠT. 1698/2005

1. OS

Izboljšanje konkurenčnosti kmetijskega in gozdarskega sektorja

Člen 20

Ukrepi

Pomoč, namenjena konkurenčnosti v kmetijskem in gozdarskem sektorju, velja za: [...] (b) ukrepe za prestrukturiranje in razvoj fizičnega potenciala ter za spodbujanje inovativnosti s pomočjo: [...] (iii) dodajanja vrednosti kmetijskim in gozdarskim proizvodom; [...]

4. Pomoč EU prejmejo projekti, ki se sofinancirajo tudi iz nacionalnih javnih sredstev. Skupni javni odhodki za ukrep bodo znašali okrog 9 milijard EUR. Ukrep se v glavnem uporablja za dodeljevanje nepovratnih sredstev za naložbene stroške, ki jih imajo upravičenci. Države članice lahko določijo stopnjo pomoči, vendar ne neomejeno. Nepovratna sredstva večinoma znašajo od 20 % do 50 % skupnih upravičenih naložb podjetij.

5. Sredstva EU za ukrep 123 v obdobju 2007–2013 skupaj znašajo 5,6 milijarde EUR. To pomeni 5,9 % načrtovanih odhodkov EU za razvoj podeželja in 18 % skupnih dodeljenih sredstev za izboljšanje konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva (1. os) [3]. V diagramu v Prilogi I so prikazana načrtovana sredstva EU po državah članicah in stanje finančnega izvrševanja konec leta 2011. Takrat je bilo porabljenih 35 % načrtovanih odhodkov za to obdobje.

DIAGRAM

+++++ TIFF +++++

6. Ker se samo približno 5 % odobrenih odhodkov za ukrep nanaša na gozdarske projekte, je bila revizija osredotočena na podporo za dodajanje vrednosti kmetijskim proizvodom. Financirane naložbe večinoma opravijo zagonska ali obstoječa podjetja za nove ali izboljšane obrate in stroje ali za gradnjo novih obratov za predelavo in trženje kmetijskih proizvodov (glej okvir 2).

OKVIR 2

PRIMERI, KI KAŽEJO VRSTE NALOŽB, FINANCIRANIH IZ UKREPA 123

Med financiranimi naložbami so bili naprava za mletje pri proizvodnji oljčnega olja...

+++++ TIFF +++++

... sušilnica za pršut in...

+++++ TIFF +++++

... sistemi za posodobitev predelave mleka.

+++++ TIFF +++++

OBSEG REVIZIJE IN REVIZIJSKI PRISTOP

7. Sodišče je želelo oceniti, ali je bil ukrep zasnovan in ali se je izvajal tako, da je bila zagotovljena stroškovna učinkovitost, ter ali so financirani projekti dosegli cilje ukrepa. Sodišče je poleg tega ocenilo, ali so se rezultati ukrepa kot celote ustrezno spremljali in vrednotili, in sicer tako, da so države članice in Komisija lahko ugotovile morebitne probleme, se nanje odzvale ter zagotovile objektivne informacije o dosežkih ukrepa.

8. Splošno revizijsko vprašanje je bilo:

Ali je podpora EU živilskopredelovalni industriji uspešno in učinkovito dodala vrednost kmetijskim proizvodom?

Glavna podvprašanja so bila:

- Ali je bil ukrep zasnovan tako, da zagotavlja učinkovito financiranje projektov, ki obravnavajo jasno ugotovljene potrebe?

- Ali so države članice ukrep izvedle ob ustreznem upoštevanju stroškovne učinkovitosti?

- Ali so Komisija in države članice ustrezno spremljale in vrednotile rezultate ukrepa?

9. Pri tej reviziji so se projekti šteli za uspešne, če so bili trajnostni in če so prispevali k specifičnim ciljem ukrepa iz PRP ter k dodajanju vrednosti kmetijskim proizvodom. Financiranje se je štelo za učinkovito, če so bile mrtve izgube omejene in če je bil morebitni premestitveni učinek utemeljen [4].

10. Revizija, ki jo je opravilo Sodišče, je zajela šest nacionalnih in regionalnih programov razvoja podeželja (PRP), ki so bili izbrani zlasti zaradi velikosti: Španija (Kastilja in Leon), Francija, Italija (Lacij), Litva, Poljska in Romunija. V Franciji se nacionalni PRP izvaja regionalno in za revizijo je bila izbrana regija Rona-Alpe.

11. Revizijsko delo je zajemalo pregled PRP, preučitev upravljavskih sistemov držav članic in ločene revizijske obiske 24 zaključenih živilskopredelovalnih projektov v teh državah članicah, vključno s štirimi projekti, ki so jih države članice predlagale kot primere najboljše prakse. Preostale projekte je izbralo Sodišče, in sicer tako, da je zajelo vse značilne projekte, financirane v posamezni državi članici. Seznam revidiranih projektov je v Prilogi II. Sodišče je pregledalo tudi poročila o vmesnem vrednotenju za 23 PRP (glej seznam v Prilogi III).

OPAŽANJA

PRVI DEL

ALI JE BIL UKREP ZASNOVAN TAKO, DA ZAGOTAVLJA UČINKOVITO FINANCIRANJE PROJEKTOV, KI OBRAVNAVAJO JASNO UGOTOVLJENE POTREBE?

12. Dobra zasnova ukrepa je bistvena za dobro finančno poslovodenje. V okviru ukrepa se dodeljuje javna podpora za naložbe zasebnih podjetij v živilskopredelovalnem in tržnem sektorju. Ta podjetja imajo svoje interese in cilje, ki lahko sovpadejo s ciljem politike EU, in sicer izboljšanjem konkurenčnosti kmetijstva (glej odstavek 15), vendar to ni samoumevno. Ta sektor šteje za enega najkonkurenčnejših in najinovativnejših na svetu. [5] Zagotavljanje sredstev za taka podjetja bi zato moralo biti usmerjeno v jasno ugotovljeno potrebo. Ugotoviti je treba potrebo po javni intervenciji in razložiti, kako bo ta izboljšala konkurenčnost kmetijstva.

13. Jasni in specifični cilji PRP, ki odražajo posebne potrebe države članice ali regije, so zato prvi pogoj za izbiro uspešnih projektov in za zagotavljanje osnove za odgovornost, da se pokaže, kaj je treba doseči in kasneje kaj je bilo doseženo. [6] Če posebne potrebe po javni intervenciji niso bile ugotovljene in če so cilji PRP presplošni, se lahko izberejo projekti, ki le malo prispevajo k izboljšanju dodane vrednosti kmetijskih pridelkov in s tem izboljšanju konkurenčnosti kmetijstva, ali pa ne prispevajo sploh nič.

14. Sodišče je pregledalo zakonodajo EU, PRP, sisteme, postopke in dokumentacijo držav članic, da bi pridobilo dokaze o tem, ali je za zasnovo ukrepa 123 na ravni EU in držav članic verjetno, da bo privedla do učinkovitega financiranja uspešnih projektov, ki bodo obravnavali jasno ugotovljene potrebe.

V SKLADU Z ZAKONODAJO MORAJO DRŽAVE ČLANICE ZAGOTOVITI, DA JE UKREP USPEŠEN IN UČINKOVIT …

15. V zakonodaji EU so cilji opredeljeni samo na ravni osi politike za razvoj podeželja, v tem primeru 1. osi, s ciljem izboljšanja konkurenčnosti kmetijstva. [7] Namen ukrepa 123 je prispevati k tem ciljem z dodajanjem vrednosti kmetijskim proizvodom, ki se predelujejo ali tržijo po naložbi. V zakonodaji ni jasno določeno, kaj naj bi bila dodana vrednost (zgolj finančna ali tudi z okoljskega ali kvalitativnega vidika itd.) niti kdo je upravičen do njenih koristi.

16. Podoben ukrep je obstajal v prejšnjem programskem obdobju 2000–2006, [8] za katerega je veljalo: "Naložbe morajo prispevati k izboljšanju razmer v zadevnem primarnem sektorju kmetijske pridelave. Proizvajalcem teh osnovnih proizvodov morajo zagotoviti ustrezen delež pri nastalih ekonomskih koristih." Podobna pravila so obstajala v predhodnih podpornih shemah. [9]

17. V sedanjem programskem obdobju pa takih zahtev ni. Uredba [10] zahteva, da naložbe v predelavo in trženje "izboljšajo splošno učinkovitost podjetja", ki prejme podporo. Zakonodaja torej določa samo, da morajo imeti koristi posamezna živilskopredelovalna podjetja in podjetja za trženje.

18. Ukinitev prejšnje zahteve, da mora pomoč izboljšati položaj kmetijskih proizvajalcev, in to, da ni predpisano, kako naj ukrepi dodajo vrednost, naj bi poenostavilo zakonodajna besedila in državam članicam omogočilo, da ukrep opredelijo svojim razmeram in potrebam ustrezno. Zato morajo države članice zagotoviti, da bo ukrep izboljšal dodano vrednost in konkurenčnost kmetijstva. Komisija bi morala pri potrjevanju PRP zagotoviti, da je to res tako.

… VENDAR V PROGRAMIH RAZVOJA PODEŽELJA DRŽAV ČLANIC NI JASNO UTEMELJENA POTREBA PO TEM UKREPU

19. Zaradi procesa poenostavljanja zakonodaje EU in načela subsidiarnosti, je zakonodaja EU postala zelo splošna in nepreskriptivna, kot je opisano zgoraj. Toda PRP držav članic na nacionalni ali regionalni ravni morajo biti po zakonu [11] bolj specifični. PRP mora potrditi Komisija, ki je splošno odgovorna za učinkovito in uspešno porabo iz proračuna EU.

20. Natančneje morajo PRP vsebovati analizo razmer v smislu prednosti in slabosti ter pripraviti strategijo za njihovo obravnavo. V vsakem PRP morajo biti dokazi za to, da je podpora usmerjena v jasno opredeljene cilje, ki odražajo ugotovljene potrebe območja in strukturne slabosti. Poleg tega mora biti v PRP navedena obrazložitev intervencije, opredeljene pa morajo biti tudi vrste naložb in upravičencev, ki so upravičeni do podpore. Če je to dobro opravljeno, bi moralo biti načrtovanje ukrepa uspešno in učinkovito.

21. Toda v revidiranih PRP niso bile ugotovljene posebne potrebe po intervenciji v živilskopredelovalnem sektorju, kot so primeri, v katerih so možnosti za dodajanje vrednosti kmetijskim proizvodom ovirale neustrezne predelovalne zmogljivosti. Kadar so bile potrebe ugotovljene, so bile zelo splošne. Na Poljskem je bilo v PRP na primer navedeno, da je podpora predelavi kmetijskih proizvodov bistvena, saj je ta sektor ena najpomembnejših panog poljskega gospodarstva. V PRP ni bilo navedeno, zakaj je bila javna podpora potrebna in kako bi lahko dosegla želene spremembe. Obrazložitve ukrepa torej ni bilo in zastavljeni cilji so bili neizogibno splošni, poleg tega pa niso bili jasno povezani z ugotovljenimi regionalnimi prednostmi in slabostmi niti z jasno ugotovljeno potrebo po intervenciji. Cilji so bili pogosto dobesedno ali z manjšimi spremembami prevzeti iz ciljev EU (glej primera v okviru 3).

22. Zadnja faza načrtovanja je opredelitev pogojev za upravičenost – vrste naložb, kategorije upravičencev in vrsta podpore – zaradi zagotavljanja usmerjanja pomoči v zastavljene specifične cilje. Kljub pomanjkanju specifičnih ciljev je bilo v vseh PRP določenih vsaj nekaj pogojev za upravičenost. V programskem dokumentu za regijo Rona-Alpe v Franciji je bilo določeno, da je upravičen celoten živilskopredelovalni sektor na celotnem ozemlju regije, razen sektorjev sladkorja in nadomestkov za mleko. Druge države članice, zlasti Španija (Kastilja in Leon) in Litva, so opredelile specifične pogoje za upravičenost. V Litvi je bila izključena večina novih gradenj v sektorjih, ki so prejeli podporo v okviru prejšnjih programov, kot so nove klavnice ali mlekarne, saj je bila njihova zmogljivost že zadostna. V Španiji (Kastilja in Leon) pa so bili na primer projekti, povezani z vinom, upravičeni samo, če so zadevali vina z geografsko označbo porekla.

23. Ti pogoji za upravičenost nekoliko omejijo pomoč. Toda še vedno so upravičeni skoraj vsi veliki živilski sektorji, pri čemer obstaja tveganje, da pomoč ne bo dovolj usmerjena.

OKVIR 3

PRIMERA CILJEV ZA UKREP 123

Cilj, opredeljen v PRP Kastilje in Leona, je izboljšanje predelave in trženja osnovnih kmetijskih in gozdarskih proizvodov z naložbami v izboljšanje učinkovitosti, pridobivanje obnovljive energije, nove tehnologije in nove tržne priložnosti. Ti elementi so brez dodatnih pojasnil prevzeti iz uvodne izjave 23 Uredbe (ES) št. 1698/2005.

V nacionalnem PRP Francije je kot cilj ukrepa določeno izboljšanje konkurenčnosti kmetijsko-živilske industrije. Ta splošna ubeseditev omogoča določanje specifičnih ciljev na regionalni ravni, vendar v regiji Rona-Alpe, ki jo je revidiralo Sodišče, tega niso storili.

KOMISIJA JE KLJUB SLABOSTIM ODOBRILA PROGRAME RAZVOJA PODEŽELJA

24. Komisija mora pred odobritvijo PRP držav članic preveriti skladnost ciljev PRP s strategijami EU in nacionalnimi strategijami ter ugotovljenimi potrebami in slabostmi. Ker pa so v revidiranih PRP cilji opredeljeni tako splošno, ta pregled skladnosti ni najbolj smiseln.

25. Postopki Komisije za oceno PRP ne vsebujejo preverjanja, ali država članica ali regija strateško usmerja podporo iz ukrepa 123 v področja, na katerih je javna intervencija potrebna. Obrazložitev intervencij se ne preverja in Komisija ne ocenjuje tega, kako uspešno ali učinkovito bo predlagani ukrep ustvaril dodano vrednost kmetijskih proizvodov in izboljšal konkurenčnost kmetijstva.

26. Komisija je kljub slabostim, opisanim v odstavkih od 21 do 23, odobrila zadevne PRP. Ko Komisija odobri PRP in so državi članici dana na voljo sredstva EU, Komisija težje retroaktivno zagotavlja uspešnost in učinkovitost ukrepa. [12]

27. Pri reviziji se je pokazalo, da se pri zasnovi in načrtovanju ukrepa ni dovolj obravnavalo tveganje, ki izhaja iz odstavkov 12 in 13. Zato je toliko pomembnejše, vendar tudi težje, da države članice preprečijo tveganje in pri izbiri posameznih projektov za podporo zagotovijo uspešnost in učinkovitost. Ta problematika je obravnavana v naslednjem delu tega poročila.

28. Druga posledica je nezadostna osnova za spremljanje in vrednotenje ter za odgovornost. Ta problematika je obravnavana v tretjem delu.

DRUGI DEL

ALI SO DRŽAVE ČLANICE UKREP IZVEDLE OB USTREZNEM UPOŠTEVANJU STROŠKOVNE UČINKOVITOSTI?

29. Države članice bi morale pri izvajanju ukrepa za doseganje največjih koristi za javni denar:

- pred odobritvijo sredstev zagotoviti, da prosilci dokažejo finančno vzdržnost projekta;

- zagotoviti, da podporo prejmejo projekti, ki bodo prinesli najboljše rezultate v zvezi z dodajanjem vrednosti kmetijskim proizvodom;

- blažiti tveganje mrtvih izgub in premestitvenega učinka.

PREGLEDI DAJEJO LE OMEJENO ZAGOTOVILO O FINANČNI VZDRŽNOSTI PROJEKTOV

30. Čeprav v zakonodaji ni več določeno, da morajo prosilci dokazati ekonomsko sposobnost svojih podjetij, [13] vse revidirane države članice še vedno preverjajo finančna poročila prosilcev, da ugotovijo ekonomsko sposobnost podjetij.

OKVIR 4

PREGLEDI EKONOMSKE SPOSOBNOSTI: SLABOSTI V PRAKSI

Litva: Najvišji dohodek, ki bi ga lahko dosegel naložbeni projekt (obrat za sušenje in skladiščenje žita), ki obratuje s polno zmogljivostjo, bi po izračunih lahko znašal 4 milijone LTL. Dohodek 29 milijonov LTL, ki je bil naveden v projekciji v vlogi za nepovratna sredstva, je bil očitno nedosegljiv.

Romunija: V vzorcu s 17 vlogami so bile ugotovljene nerealistično visoke napovedi z več kot 90-odstotnim donosom iz naložbe pri polovici projektov.

Italija (Lacij): Ker je bila metodologija za ocenjevanje finančnih projekcij javna, so nosilci projektov vedeli, da bodo njihove vloge zavrnjene, če njihovi poslovni načrti ne bodo vsebovali finančnih podatkov, ki dosegajo zahtevane minimalne vrednosti. Zato ni bilo presenetljivo, da ni bil predložen niti en projekt, ki ne bi dosegel zahtevanih vrednosti. Uradniki v regiji niso preverjali predloženih podatkov ali ocenili, ali so projekcije realistične ali ne. Revizorji so ugotovili, da so bili v več primerih navedeni precenjeni podatki o prodaji in drugi finančni podatki.

31. Države članice morajo v skladu s sedanjo zakonodajo preveriti, ali bo naložba izboljšala splošno uspešnost podjetja, ki prejme podporo. Vse revidirane države članice so od prosilcev pridobile relevantne projekcije, kjer so bili prikazani pričakovani promet, dobiček, denarni tokovi itd. Države članice, razen Francije (Rona-Alpe), so te projekcije primerjale z minimalnimi vrednostmi in zavrnile projekte, ki niso izpolnjevali zahtev. Toda skupna slabost je bila, da so se države članice zanašale na projekcije prosilcev, ne da bi preverile, ali imajo zneski in z njimi povezane predpostavke trdno osnovo ter ali so verjetni. Projekcije predvsem niso bile preizkušene za različne scenarije, da se zagotovi zadostna trdnost projektov, da ne propadejo zaradi predvidljivih dogodkov, kot je na primer poslabšanje gospodarskih razmer.

32. Sodišče je v finančnih projekcijah odkrilo nerealistične predpostavke, napačne izračune in druge neskladnosti, ki jih organi držav članic pri ocenjevanju projektov niso odkrili (glej primere v okviru 4).

DRŽAVE ČLANICE NE IZBIRAJO PROJEKTOV Z NAJVEČJIMI POTENCIALNIMI KORISTMI

33. Kot je prikazano v prvem delu, revidirane države članice niso ugotovile strukturnih in ozemeljskih potreb po izvedbi javne intervencije, poleg tega pa niso določile specifičnih ciljev za ta ukrep. Zato je bilo mnogo različnih potencialnih projektov v skoraj vseh živilskih sektorjih upravičenih do podpore.

34. Države članice imajo za zagotavljanje, da je podpora vseeno usmerjena v projekte, ki najbolj izpolnjujejo nacionalne ali regionalne potrebe, na voljo tri glavne instrumente: uporabo izbirnih meril, uvedbo specifičnih pogojev in diferenciacijo stopnje pomoči zaradi spodbujanja.

IZBIRNI SISTEMI

35. Od držav članic se pričakuje, da bodo izbirale izmed upravičenih naložbenih projektov, in to z uporabo izbirnih meril, povezanih z zastavljenimi cilji. To je zahteva iz zakonodaje EU, ki omogoča objektivno oceno relativnih prednosti predlogov projektov in zavrnitev tistih projektov, ki niso stroškovno učinkoviti.

36. Španija (Kastilja in Leon) in Poljska nista opredelili takih izbirnih meril. Izbirni sistemi, ki se uporabljajo v preostalih štirih revidiranih državah članicah, imajo spodaj opisane slabosti.

37. Čeprav je bila večina izbirnih meril relevantna glede na nacionalne in regionalne cilje ukrepa (čeprav so ti splošni), se jih je le malo nanašalo na to, koliko projekti prispevajo k dodajanju vrednosti kmetijskim proizvodom. Tista ki so se, so bila pri vrednotenju nizko ponderirana, razen v Italiji (Lacij) (glej okvir 5). V Litvi in Romuniji so imela prednost merila, ki niso bila povezana z uspešnostjo ali učinkovitostjo projekta (glej okvir 6).

OKVIR 5

IZBIRNA MERILA, POVEZANA Z DODANO VREDNOSTJO

Litva | Poljska | Romunija | Francija (Rona-Alpe) | Italija (Lacij) | Španija (Kastilja in Leon) |

uvedba inovacij (peta od šestih prednostnih nalog) | ni takih izbirnih meril | ekološka proizvodnja (5 točk od 100) tradicionalni proizvodi (3 točke od 100) | ni takih izbirnih meril | ekološka proizvodnja (10 točk od 100) inovacija pri proizvodih (4 točke od 100) izboljšanje kakovosti vina (38 točk od 100) | ni takih izbirnih meril |

OKVIR 6

MERILA, KI NISO BILA POVEZANA Z USPEŠNOSTJO PROJEKTA

V Litvi imajo avtomatično prednost prosilci, ki še niso prejeli nepovratnih sredstev, ne glede na kakovost projekta.

Romunija zavrne projekte, ki pri ocenjevanju glede na izbirna merila ne dosežejo vsaj 20 točk. Eno merilo je, ali je projekt v "prednostnem sektorju". Toda vsi veliki živilski sektorji (mlečni izdelki, meso, žito, vino, sadje in zelenjava) so uvrščeni v prednostne sektorje z od 32 do 36 točkami. Zato skoraj vsi projekti avtomatično dosežejo najnižje zadostno število točk.

38. V času revizije bi sredstva EU in nacionalna sredstva, ki so jih revidirane države članice, razen Romunije, namenile za ta ukrep, več kot zadostovala za podporo vseh upravičenih projektnih vlog. Te države članice so se odločile sredstva porabiti za projekte, ki so jih uvrstile nizko na prednostno lestvico, namesto da bi podporo omejile na najuspešnejše projekte. Izbirni sistemi v teh državah članicah so imeli malo učinka ali pa ga sploh niso imeli (glej okvir 7).

POSEBNI POGOJI

39. Države članice lahko določijo posebne pogoje, ki jih morajo izpolniti naložbeni projekti, da se zagotovi njihovo prispevanje k nacionalnim in regionalnim ciljem. Ta možnost se na splošno v revidiranih državah članicah ni veliko uporabljala, razen na Poljskem in v Italiji (Lacij). Na Poljskem morajo upravičenci kot pogoj za nepovratna sredstva skleniti večletne dobavne pogodbe s kmetijskimi proizvajalci, s katerimi si morajo zagotoviti vsaj 50 % dobav. To naj bi izboljšalo položaj kmetov, saj bi z določitvijo kakovosti in količine pridelkov dobili neko varnost. Dobavne pogodbe so pogoj za dodelitev nepovratnih sredstev tudi v Italiji (Lacij).

OKVIR 7

IZBIRNI SISTEMI, KI IMAJO MALO UČINKA

V Italiji (Lacij) ni določeno najnižje zadostno število točk, zato so bili izbrani tudi projekti, ki so pri vrednotenju prejeli le 15 od 100 točk, kar kaže na to, da malo prispevajo k prednostnim nalogam in ciljem regije.

V Franciji (Rona-Alpe) sredstva nacionalnega sofinanciranja dodeljuje regionalni svet in/ali lokalni svet. Regionalni svet projekte ovrednoti glede na svoje regionalne cilje in zavrne projekte, ki ne dosežejo najnižjega zadostnega števila točk. Toda zavrnjeni projekti so kljub temu prejeli sredstva EU, saj je sofinanciranje zanje zagotovil lokalni svet, ki nima formalnega izbirnega sistema.

V Litvi se izbirni sistem na podlagi prednostnih nalog uporablja le, če ni dovolj sredstev za financiranje vseh upravičenih projektov – to pa se do časa revizije še ni zgodilo. Zato so bili lahko izbrani celo projekti, ki niso izpolnjevali nobene od šestih prednostnih nalog Litve.

SPODBUDE

40. Za projekte, ki jih sofinancira regionalni svet v Franciji (Rona-Alpe), dobavne pogodbe niso obvezne, vendar se nosilci projekta zanje lahko prostovoljno odločijo. V zameno za to in druge zaveze, kot je na primer uporaba lokalnih dobaviteljev ali ustvarjanje delovnih mest, upravičenec prejme dodatnih 5 % ali 10 % pomoči. Kolikšen je dodatni učinek te prakse, ni jasno: trije od štirih med revizijo obiskanih upravičencev so izpolnili pogoje za dodatno pomoč, ne da bi prilagodili svoje projekte (zadruge so na primer že imele sklenjene dobavne pogodbe z lokalnimi dobavitelji, ki so njihovi člani). Četrti upravičenec (proizvajalec tradicionalnih klobas) pa je odklonil dodatno pomoč, ker ni hotel biti vezan na regionalne dobavitelje svinjine.

41. V Španiji (Kastilja in Leon) so bili projekti ocenjeni glede na merila za vrednotenje, s čimer se je določila stopnja pomoči. Več meril je bilo povezanih s prednostnimi nalogami, opredeljenimi v regionalni zakonodaji, kot so na primer projekti, pri katerih se sklepajo pogodbe z lokalnimi kmeti ali ki so povezani z inovacijami ali ekološko pridelavo. Toda le približno 2 % projektov sta ustrezala vsem tem merilom. Spodbudni učinek meril za vrednotenje zmanjšuje prevlada meril, povezanih z velikostjo podjetja in živilskega sektorja: mali in srednje veliki upravičenci v sektorjih, kot sta sektorja sadja in zelenjave, so avtomatično prejeli najvišjo mogočo 40-odstotno stopnjo pomoči, ne glede na druge lastnosti projekta. Za stopnje pomoči za večja podjetja, ki so bile lahko na primer tudi samo 3-odstotne v mlečnem sektorju ali 7-odstotne v sektorju vina, ni verjetno, da bodo zadostna spodbuda za morebitne prosilce, ki so imeli predloge za uspešne projekte.

OCENA REVIDIRANIH PROJEKTOV

42. Revidirane države članice [14] niso imele informacij, ki bi potrjevale, da so projekti, ki so jih finančno podprle, finančno vzdržni in uspešni, torej da so dosegli specifične cilje iz PRP za ta ukrep in dodali vrednost kmetijskim proizvodom.

43. Sodišče je ocenilo finančno vzdržnost in uspešnost 24 projektov v obliki ponazorilnih študij primera. Prispevka k specifičnim ciljem iz PRP ni bilo mogoče oceniti, ker so v PRP določeni le zelo splošni cilji (glej prvi del). Zato so se projekti šteli za uspešne, če so dodali vrednost kmetijskim proizvodom. Rezultati te ocene so navedeni v Prilogi II in povzeti spodaj.

44. V času revizije je bilo finančno vzdržnih vseh 24 projektov, ki so jih obiskali revizorji Sodišča. V dveh primerih je bilo za oceno učinka projekta na poslovne rezultate podjetja še prezgodaj, od preostalih 22 podjetij pa jih je 15 po naložbi izboljšalo svoje poslovne rezultate. Sedem od teh jih je doseglo ali preseglo svoje finančne cilje, v osmih primerih pa je prišlo do nekega izboljšanja finančnega položaja, čeprav cilji niso bili doseženi. Poslovni rezultati podjetij so se v sedmih primerih poslabšali, vendar je bila prihodnja vzdržnost projekta ogrožena samo v enem primeru. Navedeni razlogi so bili kompleksni, vendar projekti v bistvu niso bili dovolj trdni, tržni pogoji pa so bili ponekod neugodni.

45. Lahko bi se pričakovalo, da bo večina naložb živilskopredelovalnih podjetij in podjetij za trženje dodala vrednost kmetijskim pridelkom, saj se s tem ukvarjajo. Sodišče je ocenilo rezultate projektov v smislu dodane vrednosti, vključno s tem, ali so bili ustvarjeni novi proizvodi, razvite nove tržne priložnosti ali izboljšana kakovost obstoječih proizvodov.

46. Sodišče je ugotovilo, da je imelo šest projektov jasen učinek v smislu dodajanja vrednosti, in to klasificiralo kot "visoko dodano vrednost" glede na merila iz odstavka 45 (čeprav ti rezultati verjetno niso popolnoma objektivni, saj so bili projekti v Franciji, Španiji (Kastilja in Leon) in Romuniji primeri najboljše prakse, ki so jih predlagale države članice). Ti projekti so imeli kot glavni cilj povišanje dodane vrednosti, vključevali pa so proizvajalce vina, ki so začeli proizvajati vina višje kakovosti, in oljarno za oljčno olje, ki je uvedla ekološko proizvodnjo. Dodatni primeri so navedeni v okviru 8.

47. Dodatnih 12 projektov je Sodišče ocenilo kot srednje dobre glede na njihove rezultate pri dodajanju vrednosti. Ti projekti so izboljšali kakovost proizvodov, kar pa ni vplivalo na prodajno ceno, ali razvili nove proizvode, ki jih glede na naložbo ni bilo veliko, ali pa je bila njihova vrednost majhna. Tak primer je naložba tovarne za predelavo paradižnika v vrednosti 1,5 milijona EUR, s katero je tovarna lahko dosegla higienske standarde in začela proizvajati velike količine različnih nizkocenovnih proizvodov trgovskih znamk za verige supermarketov.

OKVIR 8

PROJEKTI, KI SO KMETIJSKIM PRIDELKOM OČITNO DODALI VREDNOST

V Španiji (Kastilja in Leon) je naložba v vrednosti 1 milijona EUR izboljšala postopek sušenja pršuta s širitvijo skladišča in prostora za obdelavo ter zagotovitvijo nove opreme. To je omogočilo podaljšanje sušenja z 11 na 18 mesecev, s čimer se je izboljšala kakovost končnih proizvodov, podjetje pa je pridobilo certifikat za pristna izdelka "jamón serrano" in "jamón ibérico". Nova oprema je omogočila tudi proizvodnjo novih vrst proizvodov z večjo dodano vrednostjo – na primer vakuumsko pakiran sušen pršut brez kosti.

+++++ TIFF +++++

V Franciji je v okviru projekta, vrednega 200000 EUR, novo podjetje kupilo opremo za proizvodnjo zelenjavnega čipsa. Podjetje je razvilo nove proizvode z visoko dodano vrednostjo in ustvarilo nove možnosti prodaje za ekološko pridelano zelenjavo s tega območja.

+++++ TIFF +++++

V Romuniji je v okviru projekta, vrednega 1,1 milijona EUR, eden vodilnih proizvajalcev vina v državi investiral v sodobno opremo za proizvodnjo, zorenje, polnjenje in prevoz vina. Zaradi projekta je podjetje lahko povečalo delež kakovostnih vin v skupni prodaji. Uvedlo je novo visokokakovostno znamko, ki mu je omogočila širitev na zunanje trge.

+++++ TIFF +++++

48. Preostalih šest projektov je prineslo malo dodane vrednosti kmetijskim proizvodom ali pa je ni prineslo nič, usmerjeni pa so bili predvsem v večanje zmogljivosti in/ali učinkovitosti predelovalca. Premestitveni učinek je težava zlasti pri teh projektih (glej odstavke od 62 naprej). Primeri so navedeni v okviru 9.

49. Sodišče je poleg tega preverilo še, ali so naložbe dokazljivo koristile kmetijskim proizvajalcem, ki so svoje pridelke dobavljali predelovalnim podjetjem in podjetjem za trženje. Pri osmih od 24 projektov je bilo mogoče dokazati, da so imeli tudi kmetijski proizvajalci vsaj nekaj koristi od dodane vrednosti. Sedem od teh 24 projektov so predstavljale zadruge. Drugih sedem upravičencev v Italiji (Lacij) in na Poljskem je moralo skleniti dobavne pogodbe, za katere je mogoče, da so bile koristne za proizvajalce. Pri preostalih devetih projektih pa podjetja niso mogla prikazati koristi za svoje dobavitelje kmetijskih pridelkov.

50. Skupni horizontalni cilj vseh PRP je bil ustvarjanje delovnih mest na podeželskih območjih. Čeprav to ni glavni cilj ukrepa 123, projekti, ki poleg dodajanja vrednosti ustvarjajo tudi delovna mesta, krepijo uspešnost ukrepa. Trije projekti so imeli močan vpliv na zaposlovanje, saj je vsak ustvaril preko 20 delovnih mest (vendar glej odstavke od 62 do 66 za ugotovitve v zvezi s premestitvenim učinkom), devet projektov pa je ustvarilo vsaj po eno delovno mesto. Dodatnih 11 projektov ni vplivalo na zaposlovanje, eden pa je povzročil zmanjšanje števila delovnih mest.

OKVIR 9

PROJEKTI, KI SO PRINESLI MALO DODANE VREDNOSTI KMETIJSKIM PRIDELKOM, ALI PA JE NISO PRINESLI NIČ

V Franciji je bil glavni element naložbenega projekta sirarne nova linija za razkosavanje in pakiranje. Podjetje je prej dobavljalo nerazkosan sir drugemu predelovalcu za pakiranje. Nova linija mu je omogočila prodajo predpakiranih sirov neposredno trgovcem na drobno, s čimer je večji delež dodane vrednosti zadržalo zase na račun drugega predelovalca. Končni proizvod se ni spremenil.

V Španiji (Kastilja in Leon) projekt, ki je izpolnjeval pogoje za najvišjo 40-odstotno stopnjo pomoči, ni imel učinka na dodano vrednost proizvoda: naložba je bila enostavno povečanje skladiščnih zmogljivosti distributerja sadja, da bi ta prevzel večji tržni delež.

V Romuniji je bil glavni element projekta, vrednega 1,8 milijona EUR, ki ga je izvedel mlin, nakup 12 tovornjakov za zbiranje pšenice in distribucijo moke. Z nepovratnimi sredstvi v višini 50 % stroškov nakupa tovornjakov je podjetje lahko začelo uporabljati prevoz z lastnimi vozili, kar je bilo ceneje od storitev prevoznika, ki so jih uporabljali prej. Toda to ni imelo nobenega učinka na dodano vrednost kmetijskega pridelka.

51. Trije projekti so prispevali tudi k horizontalnim okoljskim ciljem z zmanjšanjem porabe energije in vode zaradi izboljšane predelovalne opreme in tehnik.

NAČIN, NA KATEREGA DRŽAVE ČLANICE NAČRTUJEJO IN IZVAJAJO UKREP, NI USPEŠEN PRI ZMANJŠEVANJU TVEGANJA MRTVIH IZGUB ...

52. Mrtve izgube se nanašajo na to, v kolikšni meri bi upravičenec opravil naložbo tudi brez javne finančne podpore. Dodelitev nepovratnih sredstev v takih primerih pomeni neučinkovito uporabo sredstev EU in nacionalnih sredstev, saj za dosego želenega cilja (tj. naložbe) niso potrebna.

53. Glavno sredstvo za zmanjševanje tveganja mrtvih izgub je to, da se ukrep zasnuje in načrtuje tako, da se uporablja le, kadar je ugotovljena potreba po javni intervenciji. Javna podpora je na primer lahko potrebna, kadar so naložbe inovativne, zaradi česar vlagatelji težko zberejo kapital, ali kadar finančni donosi ne zadostujejo za utemeljitev vseh stroškov naložbe, kot pri projektih z večinoma okoljskimi koristmi. Toda, kot je navedeno v prvem delu, revidirane države članice niso ugotovile teh potreb in niso postavile specifičnih ciljev, zato je bil ukrep na voljo vsem naložbenim projektom, ne glede na to, ali je bila javna podpora potrebna ali ne.

54. Druga raven, na kateri bi lahko države članice ublažile tveganje mrtvih izgub, je izbirni postopek za projekte. Vse revidirane države članice so pridobile podrobne informacije o finančnem položaju vsakega upravičenca ter o stroških in finančnih projekcijah za naložbe. To so uporabile za preverjanje zahteve, da mora naložba izboljšati splošno uspešnost upravičenega podjetja. Države članice bi lahko hkrati preverile tudi, ali so prosilci nepovratna sredstva potrebovali za doseganje ekonomske sposobnosti projekta in ali so imeli dovolj kapitala ali dostop do kapitala za financiranje celotnega projekta. Nobena od revidiranih držav članic tega ni storila.

55. V Litvi se je zgodilo nasprotno: projektne vloge, v katerih je bila prikazana visoka stopnja donosa iz naložbe, so imele prednost. Prav to pa so bili projekti, ki so verjetno najmanj potrebovali podporo. V Romuniji je bila v mnogih poslovnih načrtih prikazana visoka stopnja donosa. Čeprav se te projekcije zdijo nerealistične, so jih romunski organi sprejeli, ne da bi se vprašali, zakaj projekt z 90-odstotnim donosom iz naložbe potrebuje javno podporo. Podobno je bilo v Španiji (Kastilja in Leon), kjer je bila v finančnih podatkih o projektih, ki so jih vrednotili organi, navedena preko 30-odstotna stopnja donosa in povračilo v treh ali štirih letih celo brez upoštevanja nepovratnih sredstev.

56. Zelo dober kazalnik za učinek mrtvih izgub je to, da so se naložbe že začele ali da so bile celo že zaključene pred odločitvijo o dodelitvi nepovratnih sredstev. Če je tako, je upravičenec s svojo prvotno odločitvijo o naložbi pokazal, da je pripravljen in sposoben izvesti naložbo brez pomoči. Zato se šteje za dobro prakso, če države članice take projekte izključijo iz ukrepa, s čimer povečajo verjetnost, da bodo pomoč prejeli tisti, ki jo potrebujejo.

57. Ta dobra praksa se je uporabljala v Romuniji, kjer so se stroški naložbe šteli za upravičene do podpore, samo če so nastali po dodelitvi nepovratnih sredstev. V Litvi pa so organi retroaktivno sprejeli projektne stroške, ki so lahko nastali do dve leti pred predložitvijo vloge za podporo. Tako je bilo retroaktivno odobrenih in izplačanih približno 115 milijonov EUR za 37 velikih projektov v Litvi.

58. V drugih revidiranih državah članicah so bile naložbe na splošno upravičene od datuma predložitve vloge, le v Španiji (Kastilja in Leon), Franciji in Italiji (Lacij) je bilo nekaj izjem, pri katerih so se lahko projektni stroški financirali tudi, če so nastali pred oddajo vloge za pomoč EU (glej primer v okviru 10).

59. Pri reviziji so bile ugotovljene dolge zamude pri odobravanju projektov in plačilih. V Španiji (Kastilja in Leon) in Italiji (Lacij) je odobravanje projektov v povprečju trajalo 14 oziroma 17 mesecev, v Franciji, na Poljskem in v Romuniji pa približno 8 mesecev. Zaradi zamud so se prosilci morali odločiti, ali bodo začeli izvajati naložbe in tvegali, da bo njihova vloga za nepovratna sredstva morda zavrnjena in bodo morali sami pokriti celotne stroške projekta, ali pa bodo počakali in morda zamudili poslovno priložnost. Prosilci, ki ne morejo tvegati (na primer tisti z inovativnimi projekti, ki ne morejo zbrati dovolj kapitala), so tako izključeni iz sheme pomoči, čeprav prav ti projekti najbolj potrebujejo podporo. Za prosilce, ki lahko predfinancirajo naložbe iz lastnih sredstev (tako je bilo pri sedmih od 24 revidiranih projektov) ali dolgoročnih posojil, je pomoč za upravičence zgolj povračilo in ne vir dopolnilnega financiranja, kar je znak verjetnosti mrtvih izgub.

OKVIR 10

ZNAK MRTVIH IZGUB: DODELJEVANJE SREDSTEV EU ZA ŽE ZAKLJUČENE PROJEKTE

V Franciji je zadruga v sektorju vina zaprosila za nepovratna sredstva iz sheme pomoči lokalnega sveta, ki ni povezana s politiko razvoja podeželja EU. Prejela je najvišji mogoč znesek nepovratnih sredstev v višini 50000 EUR za naložbeni projekt, ki je bil zaključen leta 2007. Ukrep 123 z višjo zgornjo mejo pomoči se je v Franciji začel uporabljati maja 2008. Zadruga je zaprosila za dodatna nepovratna sredstva v višini 37000 EUR iz ukrepa 123 za isti projekt in jih tudi prejela. Glede na to, da je zadruga že zaključila projekt s 50000 EUR nepovratnih sredstev, je očitno, da je dodatnih 37000 EUR pomenilo mrtve izgube.

60. Sodišče je za 24 obiskanih projektov ocenilo tveganje mrtvih izgub na podlagi dokumentacije in razprav z upravičenci o finančnem položaju podjetij in dostopu do kapitala, o tem, kako so bili projekti financirani (zlasti v obdobju pred prejetjem nepovratnih sredstev), kdaj so bile naložbe izvedene glede na čas sklepa o dodelitvi nepovratnih sredstev, o lastnostih projektov in njihovem pomenu za strategijo podjetij ter o povračilu ali stopnji donosa projektov (glej Prilogo II). Znaki mrtvih izgub so bili močni pri osmih od 24 obiskanih projektov, pri dodatnih 11 projektih pa manj močni.

61. Sodišče je to problematiko ugotovilo že v predhodnih poročilih in v zvezi z njo že podalo priporočila. [15] Slabosti pri načrtovanju in izbirnih praksah, uporabljenih v revidiranih državah članicah, skupaj z rezultati več poročil o vmesnem vrednotenju [16] kažejo, da so mrtve izgube relevantne zlasti pri ukrepu 123.

… IN PREMESTITVENEGA UČINKA

62. Premestitveni učinek je stopnja, po kateri se dejavnost, ki se spodbuja z javno podporo, drugod zmanjša. Subvencija, ki enemu podjetju omogoči povečanje tržnega deleža na račun konkurenta, morda nima čistega učinka na cilje politike, kot je ustvarjanje delovnih mest ali v primeru ukrepa 123 dodajanje vrednosti kmetijskim pridelkom, zato to a priori ni učinkovita poraba sredstev EU. Primeri takega stanja so navedeni v okviru 9. Neka raven premestitvenega učinka pa je lahko utemeljena, kadar ima projekt zadosten čisti učinek v smislu ciljev politike.

63. Predelava in trženje živil je konkurenčen sektor z več tisoč podjetji, ki neprestano vlagajo v izboljšanje učinkovitosti, da bi razvila svoje proizvode in rastla. Mala in srednje velika podjetja so del tega konkurenčnega trga: od 24 med revizijo obiskanih podjetij so samo tri trgovala večinoma na lokalnih trgih, vsa druga so konkurirala na nacionalnih trgih, deset podjetij pa tudi na mednarodnih. Odobritev nepovratnih sredstev v deležu do 50 % stroškov naložbe podjetja temu podjetju da konkurenčno prednost pred podjetji, ki niso prejela subvencije, zato obstaja veliko tveganje premestitvenega učinka. Subvencije lahko izkrivijo normalne konkurenčne razmere in imajo negativne učinke, kot je oviranje konsolidacije razdrobljene proizvodnje.

64. Kot pri mrtvih izgubah je glavno sredstvo za blaženje tveganja neutemeljenega premestitvenega učinka zasnova programa. Zato je treba ugotoviti potrebe, ki so dovolj močne, da utemeljujejo morebitni premestitveni učinek, ter določiti cilje in posebne pogoje za upravičenost za te potrebe. Kot je navedeno v prvem delu, v revidiranih državah članicah to ni bilo storjeno. Toda v PRP v Litvi in Španiji (Kastilja in Leon) so bili pogoji za upravičenost omejeni v nekaterih živilskih sektorjih, v katerih so bile zmogljivosti prevelike in je zato obstajala velika verjetnost premestitvenega učinka.

65. Organi držav članic bi morali pri odobravanju projektov zaradi tveganja premestitvenega učinka, zlasti pri shemi pomoči, kot je ukrep 123, ki podpira zasebna podjetja, oceniti, ali pri predlogih projektov obstaja verjetnost tveganja premestitvenega učinka. Kadar je premestitveni učinek verjeten, bi morali zagotoviti, da projekt dovolj prispeva k ciljem ukrepa, da se lahko utemelji dodelitev nepovratnih sredstev. Nobena od revidiranih držav članic tega ni storila. Nobena ni razmišljala o tveganju premestitvenega učinka ali učinkovitosti ukrepa glede na to tveganje.

66. Sodišče je za 24 obiskanih projektov ocenilo tveganje premestitvenega učinka na podlagi dokumentacije in razprav z upravičenci o proizvodih podjetja, trgih in konkurentih ter učinkih naložbe nanje (glej Prilogo II). Zlasti kadar so naložbe povečale zmogljivosti, je Sodišče presojalo, ali je bil to odziv na širitev trga ali prevzemanje tržnega deleža od konkurentov. Pri analizi se je pokazalo, da je bil premestitveni učinek verjeten pri 13 projektih, kar je bilo zlasti očitno pri projektih, katerih cilj je bilo povečanje tržnega deleža s povečanjem zmogljivosti ali z znižanjem stroškov. Sodišče je premestitveni učinek ugotovilo tudi v živilskopredelovalni verigi, kot je navedeno v odstavku 48.

ZARADI TEH SLABOSTI SO REZULTATI GLEDE UČINKOVITOSTI IN USPEŠNOSTI NEPOVRATNIH SREDSTEV RAZLIČNI

67. Pri tej reviziji se je pokazalo, da se ni mogoče zanesti na to, da bodo zasnova in načrtovanje ukrepa 123 ter sistemi, ki jih izvajajo revidirane države članice, zagotovili, da bodo sredstva EU in nacionalna sredstva za ukrep porabljena učinkovito in uspešno. Ta učinek je že viden pri projektih, ki so prejeli podporo. Kot je pojasnjeno v odstavku 9, se uspešnost in učinkovitost projekta prikazujeta s tem, da so izbrani projekti finančno vzdržni, da izboljšajo dodano vrednost, da nanje ne vplivajo mrtve izgube in da ne povzročijo neutemeljenega premestitvenega učinka. Samo dva od 24 projektov sta izpolnila vsa štiri merila (glej Prilogo II). Deset jih je bilo uvrščenih med srednje dobre, ti so zadovoljivo stroškovno učinkoviti. Uspešni projekti bi morali tudi prispevati k specifičnim ciljem iz PRP, vendar tega ni bilo mogoče oceniti, ker so v PRP določeni le zelo splošni cilji (glej prvi del).

68. Opozoriti je treba na to, da uspeha teh projektov ni mogoče pripisati zasnovi ukrepa ali izbirnim sistemom, ki se uporabljajo v državah članicah: preostalih 12 projektov, ki so jih izbrale iste države članice z istimi sistemi, je bilo pri analizi Sodišča uvrščenih med slabe ali zelo slabe.

69. Teh 24 projektov ne predstavlja statističnega vzorca, ki bi ga bilo mogoče ekstrapolirati in tako napovedati pogostnost takih projektov, ki se financirajo po celotni EU. Kljub temu pa te študije primera ponazarjajo posledice neuspešnega načrtovanja in izbire: prvič, ker na začetku niso bile ugotovljene potrebe in določeni specifični cilji, ukrep pa ni bil zasnovan tako, da bi te cilje najlaže dosegel, drugič pa zato, ker ni bilo uspešnega izbirnega procesa.

TRETJI DEL

ALI SO KOMISIJA IN DRŽAVE ČLANICE USTREZNO SPREMLJALE IN VREDNOTILE REZULTATE UKREPA?

70. Spremljanje in vrednotenje bi moralo Komisiji in državam članicam zagotoviti relevantne in pravočasne informacije za upravljanje sredstev EU in nacionalnih sredstev v višini 9 milijard EUR, dodeljenih za ukrep 123, s čimer bi bilo mogoče prilagajanje zasnove in izvajanja ukrepa zaradi doseganja največje mogoče uspešnosti in učinkovitosti. Informacije o rezultatih in učinkih so pomembne tudi za odgovornost: da se pokaže, kaj je bilo doseženo z javnim denarjem. Države članice bi morale poleg podatkov iz vlog za podporo in plačila zbirati tudi podatke o doseženih rezultatih na ravni upravičencev, vsaj do izteka petih let, v katerih morajo upravičenci v skladu s predpisi EU vzdrževati svoje naložbe.

71. Države članice morajo v skladu s skupnim okvirom spremljanja in vrednotenja (CMEF) zbirati vsaj informacije o skupnih kazalnikih izložkov in rezultatov ter zagotoviti vmesna in naknadna vrednotenja svojih programov razvoja podeželja leta 2010 oz. leta 2015. Vmesno vrednotenje naj bi po potrebi omogočilo spremembe sedanjih programov in prispevalo k zasnovi naslednjih (2014–2020). CMEF za ukrep 123 določa dva skupna kazalnika rezultatov [17] in pet skupnih vprašanj za vrednotenje [18].

72. Sodišče je preučilo sisteme za zbiranje podatkov in spremljanje v šestih revidiranih državah članicah ter pregledalo 23 poročil o vmesnem vrednotenju.

DRŽAVE ČLANICE PROJEKTOV V OKVIRU UKREPA 123 NE SPREMLJAJO USPEŠNO

73. Skupna kazalnika rezultatov za ukrep 123 sta osredotočena na učinke na živilskopredelovalna podjetja, o doseganju dodane vrednosti ali učinkih na proizvajalce pa nudita le malo informacij. Nobena od revidiranih držav članic ni uvedla dodatnih kazalnikov rezultatov, ki bi to omogočali. Poleg tega Poljska in Romunija v četrtem letu programskega obdobja še nista zagotovili popolnih informacij o dveh skupnih kazalnikih rezultatov, metodologije, ki so jih uporabljale Španija (Kastilja in Leon), Francija in Italija (Lacij) pa niso bile zanesljive. V Kastilji in Leonu so v času vloge za nepovratna sredstva vzeli projekcije iz poslovnih načrtov za samo šest od 444 projektov in jih uporabili kot kazalnik za doseženo povečanje finančne uspešnosti podjetij za celoten ukrep.

74. Od revidiranih držav članic sta samo Litva in Poljska spremljali rezultate projektov, ki so jih navedli upravičenci po izplačilu nepovratnih sredstev, to pa je zadevalo samo finančne rezultate podjetij in zaposlovanje.

UPORABNOST VMESNIH VREDNOTENJ ZA PRIKAZOVANJE UČINKOVITOSTI IN USPEŠNOSTI UKREPA JE OMEJENA

75. Pri pregledu 23 poročil o vmesnem vrednotenju, ki je bil izveden v okviru revizije, se je pokazalo, da v večini primerov ni dovolj informacij za odgovore na vprašanja za vrednotenje in da ocena uspešnosti projektov večinoma temelji na teoretičnih argumentih in ne na dokazih, zbranih pri zaključenih projektih. Te slabosti potrjuje metodološka ocena poročil o vmesnem vrednotenju, ki jo je pripravila Komisija. Zgodnost poročil o vmesnem vrednotenju in nezadostno spremljanje sta povzročila težave glede dostopnosti in kakovosti podatkov. To je bilo navedeno kot največja ovira za zanesljive rezultate vrednotenja.

76. V osmih od 23 poročil o vmesnem vrednotenju, ki jih je pregledalo Sodišče, ni bilo zaključkov o vprašanju za vrednotenje "Koliko so podprte naložbe prispevale k izboljšanju konkurenčnosti kmetijskega in gozdarskega sektorja?", čeprav je to cilj EU, za katerega je bila odobrena pomoč. V drugih poročilih so bile večinoma pozitivne ocene o izboljšanju konkurenčnosti kmetijstva, čeprav je bilo navedeno, da so zaključki temeljili na domnevah in pričakovanjih. Ta vrednotenja niso bila zelo uporabna za prikazovanje uspešnosti ali učinkovitosti ukrepa, saj pri njih ni bilo ocenjeno, kolikšna so bila izboljšanja (glej okvir 11).

77. Učinek slabosti pri spremljanju in vrednotenju rezultatov ukrepa presega pomanjkanje informacij, s katerimi bi bilo mogoče upravljati in prilagoditi podporo v sedanjem obdobju. Te informacije bi morale biti na voljo za sprejetje utemeljene odločitve o tem, ali bi bilo treba enakovreden ukrep vključiti v naslednje programsko obdobje po letu 2014. Če so na voljo, bi se morale države članice odločiti, ali bodo načrtovale ukrep in koliko sredstev EU in lastnih sredstev mu bodo dodelile. Ni dokazov o tem, ali je podpora za naložbe za živilskopredelovalna podjetja učinkovito in uspešno sredstvo za izboljšanje konkurenčnosti kmetijstva. Čeprav je Komisija že uvedla nekaj izboljšav pri zbiranju podatkov, kar je bistveno za države članice in Komisijo, ki morajo odgovarjati za 9 milijard EUR, namenjenih sedanjemu programskemu obdobju, bodo rezultati verjetno prepozni za utemeljeno sprejetje pomembnih odločitev za načrtovanje obdobja 2014–2020.

OKVIR 11

ZAKLJUČKI VREDNOTENJA, KI TEMELJIJO NA DOMNEVAH

Portugalska – Azori

Izvajalci vrednotenj so pregledali opise odobrenih projektov in prišli do zaključka, da so naložbe prispevale k izboljšanju konkurenčnosti, ker so opisi projektov vsebovali: ustvarjanje novih proizvodov in proizvodov z večjo dodano vrednostjo, zmogljivost za uvajanje novih tehnologij, procesov in inovacij, zavezanost kakovosti in diferenciaciji, izboljšanje učinkovitosti predelave kmetijskih pridelkov itd. Ni pa bilo prikazano, ali so ti projekti dejansko dosegli te rezultate in kako so vplivali na konkurenčnost kmetijstva.

Nemčija – Bavarska

Zaključek ocenjevalcev je bil, da so domnevali, da bo povečanje konkurenčnosti živilske industrije pozitivno vplivalo na konkurenčnost kmetijstva, ker bodo zagotovljene prodajne priložnosti za bavarske kmetijske proizvode. Dokazov, ki bi potrdili to domnevo, ni bilo.

ZAKLJUČKI IN PRIPOROČILA

78. Države članice lahko v okviru politike za razvoj podeželja uporabljajo sredstva EU s sofinanciranjem iz svojih nacionalnih proračunov za dodeljevanje nepovratnih sredstev za stroške naložb, ki jih izvedejo živilskopredelovalna podjetja in podjetja za trženje. To je namenjeno dodajanju vrednosti kmetijskim pridelkom in s tem izboljšanju konkurenčnosti kmetijstva.

79. Revizija je skušala odgovoriti na vprašanje, ali je podpora EU živilskopredelovalni industriji uspešno in učinkovito dodala vrednost kmetijskim proizvodom. Zaradi slabosti v zasnovi programov in v izbirnih sistemih za projekte v državah članicah tega ni bilo mogoče prikazati. Sodišče je zato prišlo do zaključka, da podpora ni bila sistematično usmerjena v projekte, ki uspešno in učinkovito dodajajo vrednost kmetijskim proizvodom.

80. Kljub temu je Sodišče ugotovilo, da so bili posamezni projekt trajni. Naložbe so izboljšale finančno uspešnost ali učinkovitost mnogih revidiranih upravičenih podjetij, več projektov pa je prineslo nekaj dodane vrednosti kmetijskim proizvodom. To se lahko pričakuje, ko se dodeljujejo nepovratna sredstva živilskopredelovalnim in tržnim podjetjem. Toda tega ni mogoče pripisati zasnovi ukrepa ali sistemom držav članic, Sodišče pa je našlo znake mrtvih izgub in/ali premestitvenega učinka pri večini revidiranih projektov.

81. Kljub načrtovanemu znesku 5,6 milijarde EUR iz proračuna EU ni bilo dokazov za prikaz:

- tega, da so podjetja potrebovala subvencijo (kot sektor ali posamezno);

- specifičnih ciljev, ki naj bi jih subvencija dosegla (in kako naj bi jih dosegla), ter

- dodane vrednosti kmetijskim proizvodom in doseženega povečanja konkurenčnosti kmetijstva.

82. Do tega stanja je prišlo zaradi kombinacije slabe kakovosti PRP, neustreznih postopkov za izvajanje ukrepa v državah članicah in slabosti pri spremljanju in vrednotenju.

83. Države članice imajo v skladu z zakonodajo EU možnost, da ukrep prilagodijo tako, da izpolnjuje specifične nacionalne ali regionalne potrebe. V zakonodaji je določenih le malo zahtev ali omejitev: države članice morajo zagotoviti, da je ukrep uspešen in učinkovit. Zato so ključni PRP, v katerih so določeni nacionalni ali regionalni cilji in obseg ukrepa (odstavki od 12 do 18).

84. V revidiranih PRP pa so večinoma samo splošni cilji, včasih dobesedno prevzeti iz zakonodaje EU, ne pa tudi specifične strategije za dodajanje vrednosti kmetijskim proizvodom s krepitvijo živilske industrije. Poleg tega ni obrazložitve tega, kako naj bi ukrep izboljšal konkurenčnost kmetijstva v državi članici ali regiji. Komisija je kljub temu odobrila te PRP (odstavki od 19 do 28).

PRIPOROČILO 1

Države članice naj v svojih PRP jasno opredelijo, kje in zakaj je javna intervencija potrebna za izboljšanje dodane vrednosti kmetijskih pridelkov in s tem konkurenčnosti kmetijstva. V PRP naj bodo navedeni specifični in merljivi cilji, povezani s temi potrebami.

Komisija naj odobri samo tiste PRP, v katerih so navedene utemeljene in izčrpne strategije z jasno obrazložitvijo, ki prikazuje, kako bo finančna podpora živilski industriji izboljšala konkurenčnost kmetijstva.

85. Pogoji za upravičenost, ki so jih določile revidirane države članice, so le malo dodatno omejili vrste upravičenih naložb ali upravičencev: v štirih od šestih pregledanih držav članic so bila upravičena pravzaprav vsa živilskopredelovalna podjetja. Države članice morajo v skladu z zakonodajo EU določiti izbirna merila, ki omogočajo dajanje prednosti najuspešnejšim in najučinkovitejšim upravičenim projektov in zavrnitev tistih, ki niso stroškovno učinkoviti. Samo štiri od šestih držav članic so določile izbirna merila, ta pa se v praksi niso uporabljala: kadar so imele države članice na voljo dovolj sredstev, so financirale vse upravičene projekte, ne glede na njihovo uspešnost in učinkovitost (odstavki od 29 do 41).

PRIPOROČILO 2

Države članice naj opredelijo in vedno uporabljajo merila, ki zagotav- ljajo izbiro najuspešnejših in trajnostnih projektov glede na specifične cilje držav članic za izboljšanje dodane vrednosti kmetijskih proizvodov in konkurenčnosti kmetijstva.

Komisija naj zagotovi, da se ta merila uporabljajo pravilno in redno ter ne samo, ko začne primanjkovati sredstev.

86. Sodišče je ugotovilo, da države članice financiranja ne usmerjajo sistematično v projekte z očitno potrebo po javni podpori. Zato obstaja tveganje, da ta ukrep postane darilo – splošna podpora podjetjem, ki vlagajo v živilskopredelovalni sektor – in posledično povzroči izkrivljanje konkurence in potrato omejenih javnih sredstev. Posledično je verjetnost mrtvih izgub velika in rezultatov, ki jih dosežejo projekti, ni vedno mogoče pripisati nepovratnim sredstvom. Premestitveni učinek zmanjšuje učinkovitost ukrepa, saj podjetja subvencionirane naložbe uporabljajo za večanje tržnega deleža in ne nujno za izboljšanje dodane vrednosti. Države članice se večinoma niso zmenile za tveganje mrtvih izgub in premestitvenega učinka in ga formalno niso obravnavale v nobenem revidiranem programu razvoja podeželja ali izbirnem sistemu (odstavki od 42 do 69).

PRIPOROČILO 3

Komisija in države članice naj spodbujajo sprejetje najboljših praks za ublažitev tveganja mrtvih izgub in premestitvenega učinka. Zato naj države članice pomoč usmerjajo v projekte z očitno potrebo po javni podpori, ki prinašajo dodano vrednost. Države članice naj pri pripravi svojih PRP in izbiranju projektov obravnavajo tveganje mrtvih izgub in premestitvenega učinka. Komisija naj spodbuja države članice k dobri praksi, v skladu s katero so odhodki za naložbe upravičeni šele od datuma odobritve nepovratnih sredstev.

87. Skoraj petina (18 %) sredstev EU za izboljšanje konkurenčnosti kmetijstva se izplača živilskopredelovalnim podjetjem in podjetjem za trženje ter lahko le posredno vpliva na konkurenčnost kmetijstva. Poleg tega ni jasne logike intervencij. Zato je pomembno, da države članice in Komisija lahko prikažejo, da je bil proračun porabljen uspešno in učinkovito. Toda države članice ne zbirajo informacij o doseženi dodani vrednosti kmetijskih proizvodov ali o učinku naložb na konkurenčnost kmetijstva. Zanašajo se na vrednotenje, toda vmesna vrednotenja leta 2010 so bila izvedena, ko še ni bilo oprijemljivih rezultatov, in njihovi zaključki niso dovolj temeljili na dokazih. Ker bodo rezultati naknadnih vrednotenj na voljo šele po letu 2015, Komisija in države članice nimajo zadostne osnove za oceno uspešnosti 9 milijard EUR, dodeljenih ukrepu 123, pri načrtovanju pomoči za obdobje 2014–2020 (odstavki od 70 do 77).

PRIPOROČILO 4

Komisija naj izkoristi priložnost novega programskega obdobja za izboljšanje skupnega okvira spremljanja in vrednotenja tako, da bo zagotavljal uporabne informacije o dosežkih financiranih projektov in ukrepov. To pomeni tudi okrepitev sedanjih dejavnosti vrednotenja in ponoven razmislek o uporabnosti dolgih poročil o vmesnem vrednotenju, katerih rezultati so vprašljivi.

To poročilo je sprejel senat I, ki ga vodi g. Ioannis SARMAS, član Evropskega računskega sodišča, v Luxembourgu na zasedanju 23. januarja 2013.

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Predsednik

[1] 1. os: izboljšanje konkurenčnosti kmetijskega in gozdarskega sektorja; 2. os: izboljšanje okolja in podeželja ter 3. os: izboljšanje kakovosti življenja na podeželju. Uredba Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 277, 21.10.2005, str. 1) in Sklep Sveta 2006/144/ES z dne 20. februarja 2006 o strateških smernicah Skupnosti za razvoj podeželja (programsko obdobje 2007–2013) (UL L 55, 25.2.2006, str. 20).

[2] Za podjetja, ki niso majhna ali srednje velika (tj. z manj kot 250 uslužbenci in manj kot 50 milijoni EUR prometa), je največja dovoljena stopnja podpore prepolovljena.

[3] Evropska unija, Generalni direktorat za kmetijstvo in razvoj podeželja, "Rural Development in the European Union – Statistical and Economic Information, Report 2011", oddelek 4.3.4 ("Main Rural Development Instruments funded by EAFRD").

[4] Mrtve izgube se nanašajo na to, v kolikšni meri bi upravičenec opravil naložbo tudi brez javne finančne podpore. Premestitveni učinek je stopnja, po kateri se dejavnost, ki se spodbuja z javno podporo, drugod zmanjša.

[5] Sklep Sveta 2006/144/ES.

[6] V členu 43 Uredbe Komisije (ES) št. 1974/2006 z dne 15. decembra 2006 o podrobnih pravilih glede uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) je določeno: "Za naložbene ukrepe države članice zagotovijo, da je podpora usmerjena v jasno opredeljene cilje, ki odražajo prepoznane strukturne in ozemeljske potrebe ter strukturne slabosti" (UL L 368, 23.12.2006, str. 15).

[7] Člen 4 Uredbe (ES) št. 1698/2005.

[8] Člen 26 Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb (UL L 160, 26.6.1999, str. 80).

[9] Člen 9(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 355/77 z dne 15. februarja 1977 o splošnih ukrepih za izboljšanje pogojev, v katerih se proizvajajo in tržijo kmetijski proizvodi (UL L 51, 23.2.1977, str. 1); člen 12(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 866/90 z dne 29. marca 1990 o izboljševanju pogojev predelave in trženja kmetijskih proizvodov (UL L 91, 6.4.1990, str. 1); člen 12(1) Uredbe Sveta (ES) št. 951/97 z dne 20. maja 1997 o izboljševanju pogojev predelave in trženja kmetijskih proizvodov (UL L 142, 2.6.1997, str. 22).

[10] Člen 28(1)(a) Uredbe (ES) št. 1698/2005.

[11] Člen 5 Uredbe (ES) št. 1974/2006.

[12] Glej odstavke od 33 do 37 Posebnega poročila št. 8/2012 (http://eca.europa.eu).

[13] To je bilo prej določeno v členu 26(1) Uredbe (ES) št. 1257/1999.

[14] Razen Litve in Poljske, kjer so podjetja morala predložiti nekaj informacij o svojem finančnem položaju po prejetju nepovratnih sredstev.

[15] Posebno poročilo št. 5/2010 – Izvajanje pristopa Leader pri razvoju podeželja; Posebno poročilo št. 8/2012 – Usmerjanje pomoči za posodabljanje kmetijskih gospodarstev (http://eca.europa.eu).

[16] V odgovoru na horizontalno vprašanje za vrednotenje "Kako uspešna je bila zasnova programa pri preprečevanju mrtvih izgub in/ali premestitvenega učinka?", ki ga je Komisija postavila v skupnem okviru spremljanja in vrednotenja, je bilo v vmesnih vrednotenjih PRP Češke, Nemčije (Spodnja Saška, Bremen in Mecklenburg-Predpomorjanska), Litve in Združenega kraljestva (Anglija in Wales) navedeno, da za ukrep 123 obstaja približno 50-odstotno tveganje mrtvih izgub.

[17] (1)Povečanje bruto dodane vrednosti v podprtih podjetjih (s tem se meri izboljšanje finančne uspešnosti podjetja).(2)Število podjetij, ki so uvedla nove proizvode in/ali tehnike.

[18] (1)Koliko so podprte naložbe prispevale k uvedbi novih tehnologij in inovacij?(2)Koliko so podprte naložbe prispevale k izboljšanju kakovosti kmetijskih in gozdarskih proizvodov?(3)Koliko so podprte naložbe prispevale k izboljšanju učinkovitosti predelave in trženja kmetijskih in gozdarskih proizvodov?(4)Koliko so podprte naložbe prispevale k povečanju dostopa do trga in tržnega deleža kmetijskih in gozdarskih gospodarstev, vključno s sektorji, kot je sektor pridobivanja obnovljive energije?(5)Koliko so podprte naložbe prispevale k izboljšanju konkurenčnosti kmetijskega in gozdarskega sektorja?

--------------------------------------------------

PRILOGA I

DIAGRAM – NAČRTOVANA IN PORABLJENA SREDSTVA EU ZA UKREP 123 (STANJE DECEMBRA 2011)

Načrtovani odhodki (2007–2013): 5557735472 EUR

Izvršeni odhodki (2007–december 2011): 1940224033 EUR (34,9 %)

+++++ TIFF +++++

Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi podatkov s spletne strani Evropske mreže za razvoj podeželja: Financial and physical indicators (http://enrd.ec.europa.eu/policy-in-action/rural-development-policy-in-figures/rdp-monitoring-indicator-tables/financial-and-physical-indicators/en/financial-and-physical-indicators_en.cfm). Do decembra 2011 Nizozemska ni prijavila nobenih odhodkov. Irska ni načrtovala ukrepa 123.

--------------------------------------------------

PRILOGA II

SEZNAM REVIDIRANIH PROJEKTOV Z OCENO UČINKOVITOSTI IN USPEŠNOSTI NEPOVRATNIH SREDSTEV, KI JO JE PRIPRAVILO SODIŠČE

Država članica | Opis | Upravičeni stroški (zaokroženo) (v EUR) | Javna pomoč v % upravičenih stroškov | Trajnostno [1] | Prikazana dodana vrednost kmetijskih proizvodov | Znaki mrtvih izgub | Znaki premestit- venega učinka | Ocena splošne učinkovitosti in uspešnosti nepovratnih sredstev |

Španija (Kastilja in Leon) | Gradnja prizidka in nova oprema za predelavo mesa | 1000000 | 18 % | da | dobro | nekaj | malo | srednje |

Dodatna proizvodna linija za predelavo krompirja | 600000 | 20 % | da | slabo | veliko | veliko | zelo slabo |

Gradnja vinarne | 1500000 | 10 % | da | dobro | nekaj | nekaj | srednje |

Dodatna proizvodna linija za predelavo krompirja | 2200000 | 34 % | da | srednje | nekaj | nekaj | srednje |

Dodatno skladišče za sadje | 30000 | 40 % | da | slabo | veliko | malo [2] | zelo slabo |

Francija | Dodatna proizvodna linija za razkosavanje in pakiranje sira | 800000 | 20 % | da | slabo | nekaj | veliko | zelo slabo |

Oprema za novega predelovalca ekološke zelenjave | 200000 | 39 % | da | dobro | malo | malo | dobro |

Nova oprema za vinarno | 200000 | 40 % | da | srednje | veliko | nekaj | slabo |

Nova oprema za predelavo mesa in linija za pakiranje | 700000 | 26 % | da | srednje | malo | nekaj | srednje |

Nova oprema za vinarno | 200000 | 34 % | da | dobro | veliko | nekaj | slabo |

Italija (Lacij) | Nova oprema za hkratno predelavo ekoloških in običajnih oliv | 200000 | 40 % | da | dobro | veliko | malo [2] | slabo |

Nova oprema za mletje oliv z večjo zmogljivostjo | 200000 | 40 % | da | slabo | malo | malo [2] | slabo |

Obnova tovarne in nova oprema za predelavo in pakiranje kostanja | 250000 | 40 % | da | srednje | nekaj | malo [2] | srednje |

Nova oprema za skladiščenje, pakiranje in distribucijo sadja in zelenjave | 900000 | 38 % | da | srednje | malo | nekaj | srednje |

Nova oprema za vinarno | 250000 | 40 % | da | srednje | veliko | nekaj | slabo |

Litva | Novi obrati za sušenje in skladiščenje žita | 4150000 | 40 % | da | slabo | nekaj | veliko | zelo slabo |

Poljska | Nova oprema za mlečne izdelke | 3500000 | 25 % | da | srednje | nekaj | malo | srednje |

Nova oprema in tovornjaki za predelovalca zelenjave | 700000 | 40 % | da | srednje | veliko | malo | slabo |

Nova oprema za predelavo mesnih izdelkov | 350000 | 40 % | da | srednje | veliko | malo [2] | slabo |

Nova oprema za pripravo in pakiranje zelenjave | 900000 | 40 % | da | srednje | nekaj | malo | srednje |

Romunija | Nova oprema za vinarno | 1100000 | 50 % | da | dobro | malo | malo | dobro |

Nova oprema za predelavo zelenjave | 1500000 | 50 % | da | srednje | nekaj | nekaj | srednje |

Nova oprema za predelavo mesa | 400000 | 50 % | da | srednje | nekaj | nekaj | srednje |

Nova oprema in tovornjaki za mlin | 1800000 | 50 % | da | slabo | nekaj | veliko | zelo slabo |

Učinkovitost | Znaki premestitvenega učinka |

malo | nekaj | veliko |

Znaki mrtvih izgub | malo | dobro | srednje | slabo |

nekaj | srednje | srednje | slabo |

veliko | slabo | slabo | slabo |

Skupna učinkovitost in uspešnost | Učinkovitost |

slabo | srednje | dobro |

Dodana vrednost | slabo | zelo slabo | slabo | slabo |

srednje | slabo | srednje | srednje |

dobro | slabo | srednje | dobro |

Ocenjevalna merila |

Prikazana dodana vrednost kmetijskih proizvodov | Prispevek projekta k doseganju naslednjih rezultatov: povečanje tržne vrednosti (prodajne cene) proizvodov,povečanje kakovosti proizvodov (vključno z izboljšanjem na področju higiene, okoljskih standardov in dobrega počutja živali),razvoj novih proizvodov in možnosti prodaje (odziv na tržne priložnosti za visokokakovostne proizvode). |

Znaki mrtvih izgub | lastna ocena upravičencev glede tega, v kolikšni meri bi naložbo izvedli tudi brez nepovratnih sredstev;naložbeni projekt se je začel izvajati ali je bil celo že zaključen pred oddajo vloge za nepovratna sredstva oz. pred sklepom o dodelitvi nepovratnih sredstev;projekt je večinoma ali v celoti predfinanciran iz lastnih sredstev;ocena naložbe kaže visoko stopnjo donosa (ali hitro povračilo) in ni znakov, da bi imel upravičenec težave pri zagotavljanju kapitala;finančni položaj podjetja na dan oddaje vloge je zelo dober. |

Znaki premestitvenega učinka | lastna ocena upravičencev glede premestitvenega učinka;upravičenec deluje na stabilnem ali stagnirajočem trgu z majhno diferenciacijo proizvodov in glavni cilj projekta je povečanje zmogljivosti/tržnega deleža ali izboljšanje učinkovitosti/zmanjšanje stroškov;cilj projekta je prevzem dejavnosti iz verige dodajanja vrednosti (pakiranje, označevanje, prevoz itd.). |

[1] Dejavnost, povezana s projektom, je še trajala v času revizijskega obiska.

[2] Projekt je bil namenjen prevzemu tržnega deleža, vendar ta rezultat v času revizijskega obiska ni bil dosežen.

--------------------------------------------------

PRILOGA III

PREGLEDANA POROČILA O VMESNEM VREDNOTENJU

Bolgarija

Češka

Nemčija − Bavarska

Nemčija − Brandenburg/Berlin

Nemčija − Mecklenburg-Predpomorjanska

Nemčija − Spodnja Saška/Bremen

Španija − Andaluzija

Španija − Kastilija in Manča

Španija − Kastilja in Leon

Španija − Ekstremadura

Francija − celinska

Italija − Kalabrija

Italija − Emilija-Romanja

Italija − Lacij

Italija − Apulija

Litva

Avstrija

Poljska

Portugalska − celinska

Portugalska − Azori

Romunija

Združeno kraljestvo − Anglija

Združeno kraljestvo − Wales

--------------------------------------------------