SL Uradni list Evropske unije C 39/32

Objava vloge na podlagi člena 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

(2009/C 39/10)

Ta objava daje pravico do ugovora zoper vlogo na podlagi člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1). Izjavo o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih po dnevu te objave.

POVZETEK

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„HAJDÚSÁGI TORMA“

ES št.: HU-PDO-005-0391-21.10.2004

ZOP ( X ) ZGO ( )

Ta povzetek zajema glavne elemente specifikacije proizvoda za informativne namene.

1. Pristojna služba v Državi Članici:

Naziv: Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium – Élelmiszerlánc-elemzési Főosztály Naslov: Kossuth Lajos tér 11. H-1055 Budapest Tel.: (36-1) 301 44 19 Faks: (36-1) 301 48 08 E-mail: zobore@fvm.hu

2. Vlagatelj:

Naziv: Hajdúsági Torma Termékpálya Bizottság (Hajdúsági TOTEB) (Horseradish Product Line Committee) Naslov: Diószegi út H-4002 Debrecen Tel.: (36-52) 412 919 Faks: (36-52) 442 545 E-mail: parmen@parmen.hu Sestava: Proizvajalci/predelovalci ( X ) drugi ( X )

3. Vrsta proizvoda

Razred 1.6: Sadje, zelenjava in žita, sveža ali predelana

4. Specifikacija:

(Povzetek zahtev v skladu s členom 4(2) Uredbe (ES) št. 510/2006)

4.1 Ime: „Hajdúsági torma“

4.2 Opis: Rastline, ki smejo nositi označbo Hajdúsági torma „zaščitena označba porekla“, so korenine regionalnih sort Armoracia rusticana (sin. A. lapathifolia), izbrane v regiji Hajdúság z razmnoževanjem koreninskih potaknjencev. Del rastline za prehrano ljudi je korenina ali korenika, ki se v obdobju približno 180 dni od sajenja do pobiranja razvije iz odebelitve glavne korenine predhodnega leta, namenjene za razmnoževanje. Sorte hrena, pridelane v regiji Hajdúság, imajo naslednje razločevalne značilnosti: debelo, temno zeleno, bujno listje, ki se zvija v zgornji tretjini rastline, ravno, cilindrično, svetlo rjavo koreniko in meso koščeno bele barve. Njegov okus ni nikoli lesen in njegova relativno nizka vsebnost alil izotiocianata povzroča posebno ostrost, ki se – zaradi podobnosti z blago žlahtno papriko – imenuje tudi „žlahtna ostra“.

Na podlagi standardizirane obdelovalne tehnike (grebenaste metode sajenja), ki se je razvila na področju pridelave Hajdúság, ima Hajdúsági torma na trgu enoten videz.

3–4 cm velik prirastek na koreninskem potaknjencu se imenuje „glava“; telo je cilindrične oblike s premerom 1,5–5 cm in dolžino 20–35 cm. Grebenasta metoda sajenja, ki se je razvila skozi desetletja, se razlikuje od mehanizirane, poševne metode sajenja, ki se uporablja v drugih regijah Evrope, zato se lahko Hajdúsági torma po videzu jasno loči od hrena, proizvedenega z drugimi načini pridelave.

Hren, pridelan v regiji Hajdúság, ima 30–32 % vsebnost suhe snovi. Suhi nastrgani hren vsebuje naslednje količine ključnih mineralov: (g/kg) P: 2,1; K: 25,3; S: 7,7; Ca: 5,9; Mg: 3,1. Vsebuje tudi (izraženo v masnem odstotku): 3,68 surovih vlaken, 0,34 surovih maščob, 2,2 surovega pepela, 1,08 sladkorja, 7,63 škroba in 3,77 dušika. Njegova vsebnost glukoze, fruktoze oziroma saharoze je 11,8 % in povprečna vsebnost gorčičnega olja (alil izotiocianata) znaša 14,4 g/kg. Vsebnost vitamina C se spreminja v širokem razponu (26–150 mg/100 g), ki je odvisen predvsem od podnebnih razmer v regiji in od tega, ali rastlina pripada severni oziroma južni podsorti.

4.3 Geografsko območje: Hajdúsági torma se prideluje v natančno razmejeni, strnjeni regiji županije Hajdú-Bihar. To je področje pridelave Hajdúság z naslednjimi občinami, kjer poteka proizvodnja: Debrecen (Debrecen-Haláp, Debrecen-Bánk), Létavértes, Újléta, Kokad, Álmosd, Bagamér, Vámospércs; Hosszúpályi, Monostorpályi, Nyírábrány, Nyíracsád, Nyírmártonfalva, Nyíradony.

4.4 Dokazilo o poreklu: Hajdúsági TOTEB (Odbor za proizvodnjo hrena) je odgovoren za uskladitev interesov proizvajalcev in trgovcev. Z izoblikovanjem strokovnega kroga proizvajalcev lahko ta organizacija zadosti zahtevam trga po kakovosti in količini proizvoda ter z učinkovitim nadzorovanjem proizvajalcev zagotavlja enoten videz proizvoda.

Proizvajalci vodijo poročilo o tekoči proizvodnji skozi celoten proizvodni ciklus.

Poročilo o proizvodnji mora vključevati naslednje podatke:

ime in identifikacijske podatke proizvajalca,

mesto pridelave (registrsko številko ozemlja, območje itd.),

ime prehodno gojenega pridelka,

pridelano sorto (če je znana),

čas sajenja in pobiranja,

datume pregledov,

članstvo pri trgovskem podjetju,

tržno količino, prevzemnika ali kupca.

Trgovska podjetja morajo voditi posodobljeno evidenco uvoza hrena, da se lahko identificira njegov izvor in količina hrena na trgu (na podlagi imena in identifikacijske številke proizvajalca). Ta evidenca mora biti na voljo osebam, ki so odgovorne za preglede.

Hren se trži v embalažah, ki podrobno označujejo identifikacijske podatke tržnega podjetja in identifikacijsko številko posameznega izdelka.

Na zahtevo proizvajalca ali distributerja bo organizacija Hajdúsági-TOTEB opravila revizijo celotnega proizvodnega postopka proizvajalca; če so zahteve izpolnjene, se proizvod opremi z razpoznavno oznako „Kakovost pod nadzorom Odbora za proizvodnjo hrena“. To temelji na sistemu nadzorovanja kakovosti, ki ga organizira in opravi Hajdúsági-TOTEB, vključujoč celovite preglede (fizične, kemične, mikrobiološke), ki temeljijo na odvzemu vzorcev v sodelovanju z okrožno službo za varstvo rastlin in prsti.

Hajdúsági-TOTEB nadzoruje spoštovanje zahtev glede uporabe geografskih označb proizvoda in dovoljene rabe označb porekla.

4.5 Metoda pridobivanja: Hajdúsági torma se prideluje na edinstveni način s posebno grebenasto metodo sajenja. S hranilnimi snovmi dopolnjena prst je prekopana 50–60 cm v globino, nato se, odvisno od strukture prsti, ustvarijo 30–40 cm visoki grebeni z uporabo vrtljivega okopalnika ali pluga za grebenasto oranje v presledkih od 90–100 cm. Grebeni so stisnjeni s posebnimi valji.

Razmnoževalni material so posejani v tako pripravljene grebene. Razmnoževalni materiali (koreninski potaknjenci) so ravni deli zdravih korenin, z dolžino 25–30 cm in premerom 5–10 mm, brez stranskih korenin, obrezani na obeh koncih ter izbrani izmed glavnih korenin predhodnega leta.

Potaknjenci se poberejo jeseni ali spomladi, pazljivo so izbrani in očiščeni, plodni konci poganjkov so označeni, obrezani ter nato spodbujeni k rasti v svežnjih od 100–200 kosov.

Sajenje traja od zadnje dekade meseca marca do konca maja. Sajenje se vedno opravi ročno: z uporabo posebno oblikovane železne palice za sajenje so potaknjenci nameščeni navpično v prst 3–4 cm pod površino, s plodnimi konci poganjkov obrnjenimi navzgor. Tako posajeno območje je pred plevelom zaščiteno s kemikalijami.

Tri do štiri tedne po sajenju – ko se pojavi prirastek – se izberejo poganjki. Na tej točki se potaknjenci odkrijejo (do 4–5 cm) v grebenih. Od 1–5 poganjkov, ki so začeli poganjati iz svojih zgornjih delov, se obdrži tisti, ki je najbujnejši, ostali pa se odstranijo skupaj z vratno korenino. Tako bo vsaka rastlina imela „enojno glavo“ in del poganjka v zemlji bo do potaknjenca rastel navpično, kar je značilnost regije.

Med preostalo rastno sezono se nasade pazljivo obdela in zaščiti pred škodljivci ter boleznijo.

Ustrezna kakovost in količina se lahko doseže le z namakanjem, s tehniko, ki jo – od poplavljanja do najmodernejše metode kapljičnega namakanja – kmetje izberejo sami.

Pobiranje se začne v sredini oktobra in se običajno zaključi s prvo slano. V nekaterih primerih se hren ne pobira jeseni iz različnih razlogov, vendar to ni problem, saj bo rastlina preživela zimo do pobiranja spomladi, ne da bi utrpela škodo zaradi slane ali poslabšanja kakovosti.

Proces pobiranja: po odstranitvi listja se obrežejo glavne korenine na globini 50–60 cm pod površino grebena z uporabo adapterja v obliki črke U, ki je pritrjen na traktor. Tako dvignjene korenine se ročno potegnejo iz zemlje in pustijo nekaj dni sušiti na površini.

Iz pridelka se nato pripravi tržni proizvod, kot ga zahteva kupec. S proizvoda se očisti prst skupaj z ostalo umazanijo, odstranijo se listi in preberejo glavne korenine, primerne za razmnoževanje. Samo hren, ki po oceni vsebuje manj kot 5 % onesnaženosti s prstjo, se lahko iztovori na mesto prevzema.

Dobavitelj razvrsti in sprejme hren Hajdúsági torma glede na naslednja merila kakovosti. Treba je poudariti, da je kakovost hranljivosti različnih skupin identična, edina razlika je v izgledu proizvoda. Hren razreda I se uporablja izključno za prehrano kot sveža zelenjava, medtem ko je hren iz ostalih razredov predvsem surovina, namenjena industrijski predelavi.

Razred I: Površina korena je gladka, cilindrične oblike, brez stranskih korenin, neokrnjena, zdrava, z dolžino več kot 20 cm in premerom 25 mm. Hren ne sme biti uvel in poškodovan zaradi žuželk ali razpok. Glavne korenine se obrežejo. Preostanek listnega peclja je treba pri glavi odrezati tako, da kar najmanj poškoduje telo hrena. Razred II: Ujema se s vsemi parametri proizvodov iz razreda I, razen srednjega premera, ki meri več kot 20 mm. Razred III: Ta razred vključuje korenike dolžine več kot 15 cm in premera 15 mm, na katerih so zaradi odstranitve korenin vidne ureznine ali ki so nekoliko poškodovane zaradi razpok ali žuželk. Razred IV: Ta razred vključuje slabo razvite korenike in debelejše glavne korenine. Ne smejo imeti gnilih delov, po dolžini merijo 10 cm in po premeru najmanj 10 mm. Obrezana kakovost: plodovi hrena razreda I in II z obrezanimi poškodovani deli, ki so jih povzročili „glive, gniloba ali ugrizi žuželk“. Odstranjeni deli ne smejo biti večji kot tretjina površine korena. Velikost: dolžina korenike meri več kot 17 cm, največji premer pa znaša več kot 20 mm. Kakovost korenine: dolžina in premer sta nepomembna, je brez tujkov, plesni in gnilih delov.

Hajdúsági torma je pakiran, kot to zahteva kupec, v pletenih vrečah ali perforiranih folijskih vrečah. Glede na tržno povpraševanje se hren razreda I pred božičem in veliko nočjo prodaja tudi posamično vakumsko pakiran.

4.6 Povezava: Zgodovinska povezava: Hren, ki so ga nekdanja madžarska plemena prinesla v zakarpatsko kotlino, ter hren domačega izvora, je bil hibrid divjih sort. Zapisi njegove pridelave sežejo v 17. stoletje; v regijo Hajdúság naj bi prišel v začetku 19. stoletja. Pridelava hrena se je v tej regiji povečala zlasti ob koncu 19. stoletja in v začetku 20. stoletja. Pred prelomom stoletja je skoraj vsaka hiša v regiji Hajdúság na vrtu kot trajnico gojila določeno količino hrena. Po prelomu stoletja, v dvajsetih letih 20. stoletja, je vinogradniški upravitelj mesta Bagamér na področju Várad iz Avstrije naročil okusen, žlahten hren, ki ga je prilagodil okolju in z natančno izbiro z leti razširil njegovo gojenje. Pri pridelavi hrena so sodelovale tudi vasi v regiji, zaradi česar se je do štiridesetih in petdesetih let dvajsetega stoletja izoblikovala današnja regija pridelave hrena.

Naravni dejavniki: Hren najbolje uspeva na nizko ležečih območjih z vlažnim ozračjem in za njegovo pridobivanje so najprimernejša rahla, s hranljivimi snovmi bogata ter za vodo propustna tla. Med vsemi okoljskimi dejavniki so za hren ključne zahteve glede prsti. Bolj rahla je prst, bolj enakomerna in ravna je korenina, ki se razvije. Za pridelovanje hrena Hajdúsági torma je najprimernejša rahla struktura, uravnoteženost zraka in vode na peščenih obrečno-travniških in močvirnato-travniških tleh pridelovalne regije Hajdúság. Ker potaknjenec glavne korenine iz dna grebena v rahli prsti nemoteno vzdolžno raste naprej, korenika ne bo zaraščena ali razvejena, temveč zmeraj ravna. Plasti humusa obrečno-travniških tal so 100–110 cm globoke, svetle barve, vrednost humusa je 1,5 % in pretakanje podtalnice je 120–140 cm oddaljeno od površine. Sajenje hrena se na teh tleh lahko prične zgodaj in tudi v primeru deževnega vremena bodo tla imela dovolj zraka. Plasti humusa obrečno-travniških tal so 40–60 cm debele, temne barve, z vrednostjo humusa med 1,5 in 2 %. Raven pretakanja podtalnice je neposredno pod plastjo humusa. Tudi v suhem obdobju ta območja nudijo kakovosten pridelek. To razloži, zakaj se je v deželi, ko kmetje še niso poznali metode namakanja, kljub temu prideloval hren – ob deževnem vremenu na obrečno-travniških tleh in v suhem obdobju na močvirnato-travniških tleh. Te okoliščine so omogočile, da se je pridelava hrena v regiji Hajdúság obdržala skoraj sto let.

Rahlo valovite ravnice z majhnimi gozdovi povzročajo tako imenovane „sprehajajoče se sence“, ki prekrivajo pridelek, ga zaščitijo pred močnim soncem in preprečijo prekomerno tvorbo gorčičnega olja. Zato ima Hajdúsági torma zmeraj oster, a ne preveč močan okus.

Človeški dejavniki: Grebenasto sajenje je edinstvena metoda, značilna za območje Debrecena. Navpično nameščanje potaknjencev v grebene zagotavlja, da se bodo razvile ravne korenike. Ta tehnologija se je razvila po skoraj sto letih študij. Kmetje, soočeni z lokalnimi razmerami, so si zmeraj prizadevali odkrivati metode, ki bi zmanjšale in nadomestile obsežno ročno delo pri pridelavi hrena, sprva s konji ali stroji. Po poročanju pionirjev pridelave hrena se je prst prekopavala do globine 80–100 cm, kar je povzročalo precej težav v prvih desetletjih. Plugi za ustvarjanje grebenov in puljenje hrena iz tal niso bili dosegljivi na trgu: lokalni kovači so jih izdelovali po meri. Razvoj in izboljšanje pridelovalne tehnologije, ki je omogočila unikatnost hrena Hajdúsági torma, je natančneje določena prehajala iz roda v rod. Kot rezultat nepretrganega in zavestnega izbora z razmnoževanjem potaknjencev so se razvile lokalne sorte, ki – na podlagi obstoječih razmer v podnebju in prsti – zagotavljajo kvalitetne pridelke z najvišjo vsebnostjo hranljivih snovi.

4.7 Nadzorni organ: Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal (Urad za kmetijstvo), kot pristojni inšpekcijski organ za sadje in zelenjavo

4.8 Označevanje:

— „Hajdúsági torma“

— „zaščitena označba porekla“ ali njena okrajšava (ZOP),

— ime trgovskega podjetja,

— identifikacijska številka izdelka in v primeru pregleda, ki ga opravi Hajdúsági-TOTEB (Odbor za proizvodnjo hrena):

— „Hajdúsági Torma Termékpálya Bizottság által ellenőrzött minőség“(„Kakovost pod nadzorom Odbora za ureditev trga za hren Hajdúsági“).

V primeru pletenih vreč se proizvodi razreda I pakirajo v zelene, proizvodi razreda II v rdeče, proizvodi razreda III v rumene in proizvodi razreda IV v zelene vreče. Proizvodi obrezane kakovosti se zapakirajo v rumene vreče, proizvodi s kakovostjo korenine pa se zapakirajo v vrečo katere koli barve.

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.