SL Uradni list Evropske unije C 31/25

Mnenje Odbora regij o reviziji smernic za regionalno državno pomoč

(2006/C 31/07)

ODBOR REGIJ JE —

ob upoštevanju sklepa Evropskega parlamenta z dne 21. aprila 2005, da ga v skladu s členom 265 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti zaprosi za mnenje o reviziji smernic za regionalno državno pomoč;

ob upoštevanju sklepa predsednika Odbora regij z dne 19. maja 2005, da zadolži komisijo za politiko ozemeljske kohezije, naj pripravi mnenje na to temo;

ob upoštevanju delovnega dokumenta Evropske komisije, GD za konkurenco, o pregledu smernic za regionalno pomoč;

ob upoštevanju sporočila Komisije — Tretje poročilo o ekonomski in socialni koheziji (COM (2004) 107 final);

ob upoštevanju predloga uredbe Sveta o splošnih smernicah za Evropski sklad za regionalni razvoj, Evropski socialni sklad in Kohezijski sklad (COM (2004) 492 final — 2004/0163 (AVC)) in drugih predlogov uredb Evropske komisije o Kohezijskem skladu (COM (2004) 494 final — 2004/0166 (AVC)) in Evropskem skladu za regionalni razvoj (ESRR) (COM (2004) 495 final — 2004/0167 (COD));

ob upoštevanju svojega mnenja o tretjem poročilu o ekonomsko-socialni koheziji (CdR 120/2004 fin) (1);

ob upoštevanju svojega mnenja o sporočilu Gradnja naše skupne prihodnosti: politični izzivi in proračunska sredstva razširjene Unije 2007–2013 (CdR 162/2004 fin);

ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta v Barceloni in Göteborgu, s katerimi so se države članice dogovorile za zmanjšanje državnih pomoči v Evropski uniji, ki bi bila namenjena zadevam v skupnem interesu, vključno z ekonomsko in socialno kohezijo;

ob upoštevanju svojega osnutka mnenja (CdR 77/2005 rev1), ki ga je komisija za politiko ozemeljske kohezije sprejela 29 April 2005 (poročevalec: g. Vicente Alvarez Areces, predsednik avtonomne skupnosti Asturija (ES/PES);

ob upoštevanju naslednjega:

1) V členu 158 Pogodbe o ES je opredeljen cilj kohezije: „Da bi skupnost pospešila svoj vsesplošni skladni razvoj, razvija in izvaja tiste svoje dejavnosti, ki vodijo h krepitvi njene ekonomske in socialne kohezije.“ S členom III-220 Pogodbe o Ustavi za Evropo se ta cilj razširja z ozemeljsko dimenzijo

2) čeprav Pogodba ES na splošno obravnava državno pomoč kot izkrivljanje konkurence (2), je regionalna pomoč upravičena pri nekaterih regijah, če je cilj te pomoči razvoj teh regij (3);

3) obstoj predpisov za regionalno državno pomoč bi lahko bil bistvenega pomena za prerazporeditev prihodkov in bogastva znotraj Evropske unije kot del evropskega ekonomskega in socialnega projekta in bi s tem ustvaril boljše temelje za trajnostno gospodarsko rast;

4) regionalna pomoč je eden od dejavnikov, ki vplivajo na kraj naložbe, in na evropskem notranjem trgu in drugod se pojavlja fenomen selitev; pomoč oblasti v obliki državne pomoči bi bilo treba preučiti z dveh vidikov: z evropskega vidika in z vidika globalizacije;

5) regionalna pomoč je lahko koristen instrument za doseganje ciljev lizbonske strategije, saj prispeva k uravnoteženemu razvoju industrijske politike v celotni Uniji in doseganju trajnostne rasti z ustanavljanjem visoko kakovostnih delovnih mest;

sprejel to mnenje na svojem 60. plenarnem zasedanju 6. in 7. julija 2005 (seja z dne 7. julija 2005):

I. Stališča Odbora Regij

1. Splošne ugotovitve

Odbor regij

1.1 meni, da je z vidika izpolnjevanja ciljev gospodarske, socialne in ozemeljske kohezije, določenih v členu 158 Pogodbe ES, regionalna državna pomoč sredstvo, ki ga lahko organi oblasti uporabijo za razvoj svoje gospodarske in poslovne politike. To pristojnost oblasti je treba uskladiti, da bi se izognili nesorazmerjem med državo in regijami;

1.2 meni, da bi morala imeti bolje usmerjena državna pomoč tri jasne cilje: a. nadomestiti tržne primanjkljaje, ob tem pa ne izkriviti konkurence; b. prispevati k zmanjšanju nesorazmerij med različnimi območji; c. spodbujati konkurenčnost podjetij in območij. Pri prvih dveh ciljih je regionalna pomoč učinkovita — kakor so pokazale študije, ki so na voljo Evropski komisiji — pri tretjem cilju pa bi lahko potrebovali bolj selektivno pomoč, kot je horizontalna pomoč (raziskave in razvoj, okolje, usposabljanje, zaposlovanje, MSP itd.). Vendar je treba vse te vrste pomoči uskladiti glede na njihove cilje in delovanje ter jih usmeriti k doseganju kohezijskih ciljev v celotni Evropski uniji;

1.3 meni, da mora biti vsa pomoč za določeno območje del strateških načrtov regionalnega razvoja, pri kateri imajo prednost projekti, ki jasno spodbujajo regionalni razvoj. Ta pomoč skupaj z drugimi gospodarskimi dejavniki in dejavniki, povezanimi s podjetji, vpliva na lokacijo podjetij in izboljšanje regionalne konkurenčnosti;

1.4 meni, da je kohezijska politika v zadnjih letih dosegla pozitivne rezultate in da so smernice za večsektorsko pomoč za večje investicijske projekte prispevale k uresničevanju ciljev evropske regionalne politike. Zato je vloga Evropske komisije pri nadzoru pomoči, ki jo državni organi dodelijo, zelo pomembna za manj razvita območja;

1.5 meni, da je treba za uravnotežen razvoj različnih območij EU upoštevati dejstvo, da lahko evropske regije razdelimo na dve skupini glede na dve glavni težavi, s katerimi se srečujejo: — regije s posebnimi težavami pri doseganju gospodarskega razvoja in konvergenčnega cilja na evropski ravni; — regije, ki imajo večje dohodke in so bogatejše od zgornjih regij in morajo povečati svojo konkurenčnost glede na bolj konkurenčne regije v Evropi in po svetu.

a) Ocena državnih pomoči v zadnjih letih

Odbor regij

1.6 opaža, da so različne študije v zadnjih letih pokazale, da se je pomoč zmanjševala v manj razvitih regijah, bolj konkurenčne regije pa vse bolj večajo podporo svojim podjetjem z oblikovanjem različnih shem državne pomoči na podlagi različnih odstopanj po Pogodbi ES. To je imelo neželene posledice, na primer precejšnje zmanjšanje učinkovitosti regionalnih pomoči in povečanje celotne javne porabe za državno pomoč na ravni Skupnosti.

b) Zakonodajni predpisi

Odbor regij

1.7 podpira splošna načela, ki jih je sprejela Komisija z reformo smernic za regionalno državno pomoč, in sicer: — osredotočenje na najrevnejše regije (v EU25); — konkurenčnost vseh regij, v skladu s ponovno oživljeno lizbonsko strategijo; — stalnost z gladkim prehodom iz sedanjega v nov sistem; Vendar želi vključiti še eno načelo: — dopolnjevanje s prihodnjimi programi strukturnih skladov.;

1.8 meni, da smernice za regionalno pomoč ponujajo okvir pravil za usklajevanje drugih predpisov glede horizontalne in sektorske pomoči, obenem pa so referenčna točka pri reševanju nekaterih vprašanj, ki pogosto nastanejo pri uporabi zakonodajnih predpisov za državno pomoč. Revizijo preostalih instrumentov državne pomoči je treba opraviti z vidika prispevka k uresničitvi cilja kohezije in zmanjšanju globalne ravni državnih pomoči na ravni Skupnosti, v skladu s sklepi Evropskih svetov v Stockholmu in Barceloni;

1.9 meni, da je lahko predlog Komisije o vključitvi novih smernic za regionalno pomoč v uredbo o opustitvi obveščanja učinkovit način za doseganje ciljev jasnosti in poenostavitve zakonodaje na področju državnih pomoči, priporoča pa, da nova pravila jasno določijo merila, zahteve in omejitve za financirane naložbe;

1.10 verjame, da bi lahko predlog za vključitev evropskih smernic za večsektorsko pomoč za večje investicijske projekte v smernice za regionalno pomoč poenostavil veljavne predpise.

c) Nove najvišje stopnje, predvidene v predlogu Komisije

Odbor regij

1.11 opozarja na predlog Komisije za najvišje zgornje meje pomoči, ki temeljijo na zavezi držav članic v okviru Evropskega sveta v Stockholmu in Barceloni, vendar meni, da bi bil lahko predlog za splošno zmanjšanje najvišjih stopenj pomoči, ki jih je Komisija določila v svojih posvetovalnih dokumentih, v neskladju z ambicioznimi cilji lizbonske strategije in prizadevanji, potrebnimi za kohezijo zaradi posledic širitve. Meni, da bi se lahko pomoč na splošno zmanjšala tako, da bi bila bolj usklajena z evropskimi političnimi načrti s preusmeritvijo pomoči v bolj selektivna horizontalna merila in merila kohezije, kakor je bilo dogovorjeno na zgoraj navedenih zasedanjih Evropskega sveta;

1.12 meni, da je treba zmanjšanje najvišjih zgornjih mej stopenjsko oblikovati ob upoštevanju različnih meril, ki vplivajo na gospodarski razvoj regij;

1.13 meni, da mora Komisija določiti prehodne ukrepe za državno regionalno pomoč v skladu z novim gospodarskim položajem regij in novimi cilji evropske kohezijske politike, da bi bila regijam, ki so med dvema statusoma, postopno zmanjševana pomoč, s čimer bi se lažje spoprijele z izgubo pravice do državne pomoči kot sredstva politike za regionalni razvoj;

1.14 meni, da lahko gospodarsko, socialno in ozemeljsko kohezijo v celotni Uniji dosežemo le s posamično obravnavo posameznih primerov. Tako bi lahko regionalna pomoč pripomogla h kompenzaciji neravnotežja, ki ga občutijo nekateri deli Evrope.

Kazalci:

1.15 poudarja dejstvo, da Komisija ohranja klasifikacijo regij po členu 87(3)(a) Pogodbe ES na podlagi bruto domačega proizvoda kot način za uskladitev meril in zemljevidov z merili razdeljevanja strukturnih skladov;

1.16 meni, da bi bilo treba regije, ki ne prejemajo pomoči, razvrstiti v skladu z njihovo konkurenčnostjo. Za določanje stopnje njihove konkurenčnosti ni treba uporabiti le tradicionalnega kazalca (BDP); čeprav to v členu 87 in v ciljih evropske kohezijske politike ni izrecno omenjeno, načrtuje vključitev stopnje zaposlenosti v regijah med referenčne kazalce. Po lizbonski strategiji je namreč stopnja zaposlenosti kazalec, ki je določen kot cilj. Komisija bi lahko preverila tudi uporabo drugih kazalcev, kot denimo stopnjo brezposelnosti, demografsko staranje prebivalstva in zmogljivost R&R;

Neto in bruto ekvivalenti dotacije:

1.17 meni, da predlog Komisije za določitev najvišjih odstotkov pomoči glede na bruto zneske dotacij (za razliko od prejšnjega obdobja, ko so se upoštevali različni sistemi obdavčenja s pomočjo formule za neto ekvivalent dotacije), ne bo zmanjšal celotne pomoči, kot trdi Komisija, temveč bo povečal razlike med posameznimi pomočmi, ki jih bodo prejela podjetja, ker se ne bodo upoštevala kohezijska merila, ampak sistemi obdavčevanja v različnih državah. Omeniti je treba, da se davčne obremenitve v 25 državah članicah EU zelo razlikujejo;

1.18 meni, da predlog Komisije za določitev najvišjih odstotkov pomoči glede na bruto zneske dotacij (za razliko od prejšnjega obdobja, ko so se upoštevali različni sistemi obdavčenja s pomočjo formule za neto ekvivalent dotacije), ne bo zmanjšal celotne pomoči, kot trdi Komisija, temveč bo povečal razlike med posameznimi pomočmi, ki jih bodo prejela podjetja, ker se ne bodo upoštevala kohezijska merila, ampak sistemi obdavčevanja v različnih državah. Omeniti je treba, da se davčne obremenitve v 25 državah članicah EU zelo razlikujejo.

2. Območja, ki bi bila lahko upravičena z odstopanjem od člena 87(3)(a) Pogodbe ES

Odbor regij

2.1 opaža, da Komisija predlaga zmanjšanje najvišje stopnje pomoči in razdelitev držav v tri kategorije glede na BDP na prebivalca z bonusi za mala in srednje velika podjetja in predlaga revizijo tega določila, da bi dosegli celotno zmanjšanje državne pomoči s preusmeritvijo pomoči z bolj selektivnimi merili (za horizontalne cilje in cilje kohezije), raje kot zmanjšanje zgornje meje pomoči;

2.2 predlaga posebno upoštevanje teh različnih situacij, ki si zaslužijo posebno obravnavo (4);

2.3 čestita Komisiji za njeno obravnavo najbolj oddaljenih regij v skladu z določbami Pogodbe o Ustavi — vključitev odstavka a) člena 87.3);

2.4 vendar ugotavlja, da Komisija ni upoštevala posebnega položaja otoških in gorskih regij z nizko gostoto prebivalstva, podeželskih in obmejnih območij ali območij, v katerih potekajo industrijske spremembe, v katerih strukturne značilnosti ovirajo razvoj;

2.5 zahteva, da se regije, ki imajo posledice zaradi širitve, vključijo v člen 87(3)(a) za celotno programsko obdobje (5); opozarja, da je konvergenčni cilj nove kohezijske politike Komisije namenjen manj razviti državam in regijam, vključno z regijami, ki občutijo statistični učinek širitve;

2.6 meni, da je treba prag 75 odstotkov BDP na prebivalca ukiniti za državno pomoč regijam, ki čutijo ta statistični učinek, kot to predvideva člen 5 predloga uredbe o splošnih določbah o strukturnih skladih. Tako bi dosegli popolno ujemanje med ciljem konvergence, ki je povzet v zakonodajnih predlogih Komisije, ter zemljevidom regionalne pomoči, na katerem se regije, ki jih je prizadel statistični učinek, od ostalih regij cilja konvergence razlikujejo le po tem, da dobivajo manj pomoči, skladno z zmanjševanjem deleža sredstev iz strukturnih skladov, do katerih so upravičene;

2.7 V nasprotnem primeru bi te regije utrpele še dodatno škodo, saj učinki vključitve v kategorijo regij iz odstavkov c) ali a) člena 87.3, v okviru trenutno veljavne zakonodaje o državnih pomočeh, niso omejeni le na znesek pomoči, kot je navedeno v nadaljevanju pod točko 2.11. Poleg tega bi vključitev določenih regij, upravičenih do režima zaščitenih pomoči, v dele pogodbe izven člena 87, povzročila težave tudi pri zasnovi oblik pomoči iz strukturnih skladov za cilj konvergence.

a) Bonusi za določene regije:

Odbor regij

2.8 verjame, da je treba bonuse dodeliti tudi regijam z naravnimi, geografskimi in demografskimi ovirami. — podeželska območja; — območja, ki so jih prizadele spremembe v industriji; — regije s hudimi ali stalnimi naravnimi ali demografskimi ovirami, na primer: — najbolj severne regije z izredno nizko stopnjo poselitve; — otoki; — obmejna območja; — gorska območja.

b) Pomoč za tekoče poslovanje:

Odbor regij

2.9 poudarja, da trenutne smernice za regionalno pomoč navajajo, da „v izjemnih primerih takšna pomoč morda ni dovolj za začetek procesa regionalnega razvoja, če so strukturne omejitve te regije prevelike. Samo v teh primerih se lahko regionalni pomoči doda pomoč za tekoče poslovanje“ (6);

2.10 opominja, da so okoliščine, ki jih je treba oceniti za določitev „prevelikih“ strukturnih ovir, navedene v členu III-220 Pogodbe o Ustavi;

2.11 opozarja, da predlog za nove smernice za regionalno pomoč izloča najbolj oddaljene regije in regije z nizko stopnjo poselitve iz splošne prepovedi za pomoč za tekoče poslovanje. Niso pa omenjene druge očitne strukturne ovire, ki jih imajo otoki, obmejna in gorska območja. Pri regijah s stalnimi ovirami bi bilo smiselno odstopiti od zahteve, da bi bila pomoč za tekoče poslovanje degresivna in začasna.

c) Druge posledice izgube statusa po členu 87(3)(a)

Odbor regij

2.12 poudarja, da ima izključitev regij po členu 87(3)(a) za posledico ne samo zmanjšanje zneska pomoči, temveč tudi izgubo odstotka bonusa v različnih horizontalnih in sektorskih okvirjih ter izgubo možnosti izjeme od nekaterih prepovedi ali omejitev, na primer za pomoč za tekoče poslovanje, pomoč podjetjem v težavah, začasna posebna pomoč itd.;

2.13 poziva Komisijo, da regijam z naravnimi, strukturnimi ali demografskimi ovirami, ki so izključene iz člena 87(3)(a), dodeli bolj ugoden status, ki ga takšne regije po tem členu prejmejo.

3. Območja, ki bi bila lahko upravičena z odstopanjem od člena 87(3)(c) Pogodbe ES

Odbor regij

3.1 pozdravlja dejstvo, da je Komisija pripravljena prilagoditi odstotek prebivalstva, ki živi v regijah iz člena 87(3)(c), z vključitvijo vseh regij, ki niso več zajete v členu 87(3)(a), vendar meni, da bi morale biti regije, ki čutijo statistični učinek širitve v vseh primerih zajete v členu 87(3)(a) in ne v tem razdelku;

3.2 večkrat ponavlja, da morajo „regije, ki jih je prizadel naravni učinek“ (regije, ki zaradi gospodarske rasti niso več zajete v členu 87(3)(a)) „v obdobju, ko prejemajo pomoč, preiti z uporabe člena 87(3)(a) na uporabo člena 87(3)(c)“. Pri tem prehodu bi se morala razdelitev in intenzivnost pomoči prilagoditi pomoči, ki je namenjena regijam, prizadetim zaradi statističnega učinka.

3.3 meni, da je treba pri regijah, za katere velja izjema po členu 87(3)(c) (regije, ki so bile prej zajete v členu 87(3)(a)), upoštevati naslednje posebne primere: — regije, ki iz gospodarskih razlogov niso več zajete v členu 87(3)(a), po tem, ko se izteče prehodno obdobje, omenjeno pod točko 3.2; — regije, ki niso več zajete v členu 87(3)(a) so: — območja z nizko stopnjo poselitve — otoki, obmejna in gorska območja — podeželska območja in območja, ki so jih prizadele spremembe v industriji.

3.4 meni, da morajo imeti te regije pravico do bonusa nad zgornjo mejo za splošno pomoč;

3.5 poleg tega zahteva, da so območja v resni gospodarski krizi začasno upravičena po členu 87(3)(c), kar pomeni tudi situacije, povezane z večjimi ukrepi prestrukturiranja (na primer zaprtje velikega podjetja z veliko izgubo delovnih mest);

3.6 zahteva tudi to, da bi bile regije z nekaterimi zgoraj navedenimi težavami in BDP na prebivalca, ki ne presega 100 odstotkov, ali z neobičajno nizko stopnjo zaposlitve začasno upravičene po členu 87(3)(c). Komisija pa naj redno preverja regionalne ekonomske kazalce, da oceni upravičenost regij do pomoči po smernicah za regionalno pomoč, ob upoštevanju gospodarske rasti in stopnje brezposelnosti;

3.7 zahteva, da se tako regije z nizko gostoto prebivalstva kot otoke, ki niso zajeti v členu 87.3a), vključi v člen 87.3c) in se jim omogoči prejemanje pomoči za delovanje prevoza, ki ne bo začasno ali degresivno;

3.8 meni, da je treba različne težave posameznih regij ocenjevati v skladu z različnimi merili, s katerimi lahko izmerimo konkurenčni in gospodarski razvojni potencial regij in ki omogočajo določeno fleksibilnost pri dodeljevanju državne pomoči.

4. Območja, zajeta v cilju regionalna konkurenčnost in zaposlovanje

Odbor regij

4.1 pozdravlja odločitev Komisije, da uporabi tematski pristop namesto geografskega pri doseganju skladnosti med politiko konkurenčnosti in regionalno politiko ter cilji Evropskega sveta v Lizboni in Göteborgu;

4.2 v zvezi z določbami, po katerih so lahko regije, izključene iz uporabe členov 87(3)(a) in (c), upravičene do horizontalne pomoči v skladu s cilji z zadnjih zasedanj Evropskega sveta, opozarja, da je morda treba upoštevati gospodarski položaj in teritorialne razlike, da bi dosegli cilje regionalne politike;

4.3 zato predlaga, da se regije razvrstijo glede na stopnjo njihove konkurenčnosti, da bi lahko stopenjsko dodeljevali horizontalno pomoč;

4.4 meni, da je treba zaradi resnične skladnosti med politiko konkurenčnosti in regionalno politiko merila za teritorialno razvrstitev regij brez pomoči dodati v nove smernice za regionalno pomoč in da morajo horizontalni okvirji omogočiti ugodnejšo obravnavo manj konkurenčnih regij na podlagi razvrstitve v smernicah regionalne pomoči. Takšna ugodnejša obravnava bi lahko vključevala bonuse nad zgornjo mejo pomoči, določenih v horizontalnih okvirjih;

4.5 želi opozoriti Komisijo na dejstvo, da je v njenem najnovejšem predlogu za najvišje stopnje regionalnih pomoči zvišanje odstotka predvideno le za mala in srednje velika podjetja iz regij, ki niso upravičene do pomoči, kar je v nasprotju s precejšnjim zmanjšanjem, predvidenim za nekatera območja, ki so upravičena do pomoči (zlasti tista, ki čutijo posledice statistike in učinka);

4.6 meni, da zahtevajo cilji kohezijske politike iz Pogodbe različno obravnavo v skladu z različnim dejanskim položajem in težavami, in poziva Komisijo, da opredeli različno obravnavo, ki je potrebna za vsako regijo, v skladu z njeno stopnjo razvoja in konkurenčnosti;

4.7 poudarja primer regij brez pomoči, ki mejijo na regijo, ki prejema pomoč, in zahteva, da se v takšnem primeru poleg določanja najvišjih diferencialnih odstotkov pomoči med sosednjimi regijami upoštevajo še drugi parametri, ki primerjajo gospodarsko in konkurenčno sposobnost regij. To bi preprečilo situacije, ki so z vidika evropske kohezijske politike neupravičene;

4.8 predlaga določitev zgornjih mej za celotno državno pomoč v skladu s stopnjo konkurenčnosti regij. Ta znesek bi lahko določili glede na BDP na prebivalca ali glede na število prebivalstva.

5. Regionalna pomoč in horizontalni okvirji

Odbor regij

5.1 zahteva, da se v skladu s strateškimi cilji lizbonskega in goteborškega vrha uporablja horizontalna pomoč (raziskave in razvoj, okolje, zaposlovanje, usposabljanje, MSP itd.) zlasti v gospodarsko manj razvitih in manj konkurenčnih regijah; pri tem je posebno pozornost treba posvetiti koordinaciji različnih pravil, ki urejajo regionalno in horizontalno pomoč;

5.2 zahteva, da se tako za regije, ki prejemajo pomoč in regije, ki je ne, upoštevajo bonusi nad zgornjo mejo, določeno za različne oblike horizontalne pomoči, in sicer stopenjsko in v skladu za različnim položajem regij s posebnim poudarkom na centrih za tehnološke inovacije in njihovi večji fleksibilnosti.;

5.3 meni, da pomoč de minimis, majhna pomoč in pomoč, ki ima omejen vpliv na trgovino v Skupnosti, ne more sama popraviti nizke stopnje razvoja v določeni regiji. Nasprotno, takšna vrsta pomoči se lahko bolje uporabi v državah in regijah v boljšem finančnem položaju in z boljšimi kazalci bogastva;

5.4 zato predlaga, da Evropska komisija analizira in upošteva vpliv te vrste pomoči na regionalni razvoj.

6. Sektorska pomoč in regionalni razvoj

Odbor regij

6.1 poudarja dejstvo, da pomoč v določenem sektorju zelo vpliva na gospodarski razvoj regij, na primer v transportnem sektorju. Še posebej poudarja pomoč nizkocenovnim letalskim družbam in pomorskemu prometu, kar lahko spodbudi razvoj regij z velikimi gospodarskimi težavami, ki jih pogosto povzročijo geografske ovire;

6.2 predlaga, da se na tem področju posebej potrudimo, da bi lahko učinkovito koordinirali vso pomoč, ki vpliva na regionalni razvoj, in zagotovili ugodno obravnavo sektorskih pomoči manj razvitim in manj konkurenčnim regijam;

6.3 pozdravlja prizadevanja Evropske komisije za oblikovanje pravnega okvira za državne pomoči na področju storitev v splošnem gospodarskem interesu. Tudi za manj razvite regije in regije, ki so močno in trajno na slabšem zaradi naravnega in geografskega položaja, bi bilo dobro uvesti bolj ugodno okolje za razvoj njihovih storitev, ki so v splošnem gospodarskem interesu, kot tudi jasno in izčrpno okolje storitev, za katere je utemeljeno meniti, da imajo gospodarski pomen v primerjavi s tistimi, ki tega pomena nimajo;

6.4 meni, da bi se opustitev obveščanja o nadomestilih za opravljanje javnih služb morala razširiti na storitve splošnega interesa, ki ustrezajo temeljnim nalogam organov oblasti, zlasti na področju socialnih stanovanj, javnih bolnišnic, izobraževanja in storitev splošnega socialnega pomena. Komisija bi morala zvišati zgornje meje za obveščanje, ki bi moralo biti naknadno obveščanje. Tako ta formalnost ne bi negativno vplivala na ponudbo nujnih storitev, ki bi lahko bila motena v primeru predhodnega obveščanja.

7. Vrste pomoči

Odbor regij

7.1 ponavlja, da se regionalna pomoč dodeljuje kot neposredna pomoč ali pomoč za zaposlovanje, povezano z vlaganjem. Vendar so se tudi druge vrste pomoči izkazale za posebej koristne pri spodbujanju podjetništva in produktivnega vlaganja za izboljšanje gospodarstva. To se nanaša na kapitalsko udeležbo v podjetjih, regionalne sklade tveganega kapitala, podjetniški inkubator, jamstva, gospodarska zemljišča po dostopni ceni (zlasti v regijah, kjer so zemljišča zelo draga) itd.;

7.2 poziva Komisijo, naj v zvezi z regionalno pomočjo razmisli še o novih oblikah pomoči, ki bi lahko prispevale k optimalni izrabi javnih sredstev in imele manjši vpliv na konkurenco.

8. Pomoč in preselitev

Odbor regij

8.1 z veseljem ugotavlja, da uvaja predlog za nove uredbe Skupnosti o strukturnih skladih zahtevo po sedemletni ohranitvi naložb in umiku pomoči Skupnosti, če se upravičeno podjetje preseli pred potekom tega roka. Kljub temu bodo možne spremembe glede na tehnološke značilnosti različnih sektorjev.

9. Opredelitev začetnih naložb

Odbor regij

9.1 meni, da je treba utrditi podjetja, ki se že nahajajo na določenem območju, da bi pritegnili še druga podjetja. Zato se podjetij, ki že obstajajo na določenem območju in investirajo v širitev in utrditev, ne sme postavljati v neugoden položaj v primerjavi s podjetji s podobnimi naložbami, ki se ustanavljajo na istem območju. Poleg tega bi lahko pomoč samo v začetnem obdobju spodbudila selitev podjetij;

9.2 meni, da so stroški za nakup zemljišča in priprave na gradnjo v posameznih regijah zelo različni in odvisni od fizičnih značilnosti zemljišča, zato bi bilo namesto prepovedi financiranja stroškov, povezanih z zemljiščem, to v regijah, kjer imata na primer nakup zemljišča in gradnja pomembno vlogo, bolje omejiti kot del vseh načrtovanih naložb;

9.3 predlaga tudi uvedbo sistema ali odstotkov za nematerialne naložbe, da bi omejili najvišje zneske financiranja glede na vse naložbe.

II. Priporočila Odbora regij

Odbor regij predlaga:

1. reformo regionalnih pomoči, da bi znižali njihov celotni znesek v skladu s sklepi zasedanj Evropskega sveta v Stockholmu in Barceloni in jih preusmerili v skladu s cilji kohezije z upoštevanjem različnega položaja regij in prioritet Evropske unije. Znižanje celotnega zneska regionalnih pomoči se lahko doseže na pravičnejši način kot s splošnim znižanjem zgornjih mej;

2. da se pri izračunavanju regionalnih pomoči ohrani koncept ekvivalenta neto subvencij;

3. da se določijo prehodna obdobja za regije, ki preidejo iz okvira črke a) v okvir črke c). V takih primerih je treba pomoč razporediti tako, da se prepreči, da bi te regije plačevale stroške širitve (regije, ki jih prizadene statistični učinek in naravni učinek). Ravno tako se za regije, ki spadajo pod črko c), in tiste, ki niso več uvrščene pod c), zahteva boljše obravnavanje, pri čemer pa je seveda treba upoštevati zgornjo mejo prebivalstva, upravičenega do regionalne pomoči;

4. določitev nepristranskih meril in trdnih pravnih argumentov za razvrstitev regij in stopenjsko obravnavo regionalnih pomoči v skladu s kohezijskimi cilji;

5. določitev razvrstitvenih meril za upoštevanje posebnih značilnosti vsake posamezne regije ne glede na geografski položaj. To razvrstitev je treba prilagoditi napredku, ki ga v določenem času posamezne regije dosežejo;

6. bonuse za regije z naravnimi, demografskimi ali strukturnimi ovirami po členu 87(3)(a) ali 87(3)(c) Pogodbe ES;

7. vključitev bonusov v horizontalne okvire za regije glede na stopnjo njihovega razvoja in konkurenčnosti (regije, ki prejemajo pomoč, in regije, ki je ne);

8. uskladitev smernic za regionalno pomoč s horizontalno pomočjo in prednostnimi nalogami lizbonske strategije;

9. vključitev skladnih meril v smernice za regionalno pomoč za sektorje, ki imajo odločilno vlogo v regionalnem razvoju;

10. da Evropska komisija izvede študije in raziskave o različnih regionalnih razmerah v Evropi zato, da bodo njeni predlogi v skladu z merili pravičnosti;

11. zagotoviti, da bodo pomoči, ki se dodelijo nekemu območju, del strateških načrtov za regionalni razvoj;

12. da se pri oceni regionalnega gospodarskega stanja poleg stopnje zaposlenosti upoštevajo tudi drugi kazalci, še zlasti v regijah, ki niso deležne pomoči;

13. da se oceni možnost uporabe drugih oblik pomoči podjetjem, ki jih bo enostavneje upravljati in ki bodo zahtevala manj javnih sredstev;

14. da se uvedejo višje zgornje meje za obveščanje o storitvah splošnega gospodarskega interesa in da se predvidi naknadno obveščanje, pri čemer je treba upoštevati razliko med temi storitvami in storitvami, ki jih priznavajo nacionalne ustave in ki niso gospodarske storitve;

15. posebno pozornost za nove oblike podpiranja podjetij (tvegani kapital, jamstva, kapitalska udeležba, davčne olajšave itd.).

V Bruslju, 7. julija 2005 Predsednik Odbora regij Peter STRAUB

(1) UL C 318 z dne 22. 12. 2004, str. 1

(2) Člen 87 Pogodbe ES

(3) Smernice za regionalno državno pomoč (98/C74/06), UL C 74 z dne 10.3.1998.

(4) Člen III-220 nove Pogodbe o Ustavi.

(5) Kakor je navedeno v Mnenju OR o tretjem poročilu o ekonomski in socialni koheziji (CdR 120/2004)

(6) Smernice za državno pomoč za regije (98/C74/06), odstavek 5 Uvoda.