EVROPSKA KOMISIJA Strasbourg, 7.6.2016 COM(2016) 377 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Akcijski načrt za vključevanje državljanov tretjih držav



1. UVOD Evropske družbe so in bodo še naprej postajale vse bolj raznolike. Danes v EU prebiva 20 milijonov oseb, ki niso državljani EU in ki predstavljajo 4 % celotnega prebivalstva EU. Mobilnost oseb bo v različnih oblikah in iz številnih različnih razlogov značilnost 21. stoletja tako v Evropi kot v svetu, kar pomeni, da mora EU okrepiti ne le prizadevanja glede upravljanja migrantskih tokov, ampak tudi prizadevanja glede svojih politik vključevanja za državljane tretjih držav. EU že več let podpira države članice pri njihovih politikah vključevanja. Svet za pravosodje in notranje zadeve je leta 2014 ponovno potrdil skupna osnovna načela politike vključevanja priseljencev, sprejeta leta 2004, ki določajo skupni pristop k vključevanju državljanov tretjih držav po vsej EU . Evropska komisija je leta 2011 predstavila evropsko agendo za vključevanje državljanov tretjih držav, pri čemer je pozvala k okrepljenemu in usklajenemu pristopu k vključevanju na različnih področjih politike in ravneh države. V teh letih so številne države članice razvile svoje politike vključevanja glede na svoje nacionalne okvire, EU pa je imela pomembno vlogo pri podpiranju nekaterih od teh ukrepov. Vendar je ne glede na prizadevanja položaj državljanov tretjih držav po vsej EU še vedno slabši od položaja državljanov EU v smislu zaposlovanja, izobraževanja in socialne vključenosti . Hkrati je bila z nedavnimi ukrepi za izboljšanje upravljanja velikega števila oseb, ki potrebujejo zaščito, s katerim se trenutno spopada EU, vključno z ukrepi za premestitev in preselitev, poudarjena potreba po tem, da države članice z manj izkušnjami z vključevanjem pripravijo učinkovite strategije vključevanja. Zagotavljanje, da lahko vsi, ki upravičeno in zakonito prebivajo v EU, ne glede na dolžino prebivanja, sodelujejo in prispevajo, je ključnega pomena za prihodnjo blaginjo, napredek in povezanost evropskih družb. V času povečevanja diskriminacije, predsodkov, rasizma in ksenofobije obstajajo pravne, moralne in gospodarske zahteve po spoštovanju temeljnih pravic, vrednot in svoboščin EU ter nadaljnjem prizadevanju za bolj povezano družbo kot celoto. Uspešno vključevanje državljanov tretjih držav je v skupnem interesu vseh držav članic. Vlaganje sredstev in truda v politiko vključevanja danes bo dolgoročno prispevalo k uspešnejši, bolj povezani in vključujoči evropski družbi. V evropski agendi o migracijah je bila poudarjena potreba po učinkovitih politikah vključevanja za državljane tretjih držav. Ob upoštevanju aktualnih migracijskih izzivov in kot je bilo objavljeno v sporočilu z dne 6. aprila 2016, je zdaj treba ponovno proučiti in okrepiti skupni pristop na vseh področjih politike ter vključiti vse zadevne akterje, vključno z EU, državami članicami, regionalnimi in lokalnimi organi ter socialnimi partnerji in organizacijami civilne družbe. To je podprl tudi Evropski parlament v svoji resoluciji z dne 12. aprila 2016, v kateri je med drugim pozval k polnemu sodelovanju in zgodnjemu vključevanju vseh državljanov tretjih držav, vključno z begunci. Kot je navedeno v členu 79(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije, lahko EU, čeprav so za vključevanje pristojne predvsem države članice, sprejme ukrepe za zagotovitev spodbud in podpore za države članice pri spodbujanju vključevanja državljanov tretjih držav, ki zakonito prebivajo na njihovem ozemlju, ter ima pomembno vlogo pri podpiranju, spodbujanju in usklajevanju ukrepov in politik držav članic na tem področju. V sedanjem okviru se številne države članice EU soočajo s podobnimi izzivi, pri čemer se na ravni EU lahko zagotovi dodana vrednost s strukturno podporo, ki jo zagotavlja. Ta akcijski načrt določa okvir skupne politike, ki bi moral državam članicam pomagati pri nadaljnjem razvoju in krepitvi njihovih nacionalnih politik vključevanja za migrante iz tretjih držav, ter opisuje politično, operativno in finančno podporo, ki jo bo zagotovila Komisija, da bi jih podprla pri njihovih prizadevanjih. 2. IZZIVI IN PRILOŽNOSTI VKLJUČEVANJA Raziskave kažejo, da se državljani tretjih držav še vedno soočajo z ovirami v izobraževalnem sistemu, na trgu dela in pri dostopu do dostojnih stanovanj. Tudi če so zaposleni, so izpostavljeni večjemu tveganju revščine ali socialne izključenosti kot državljani države gostiteljice. Otroci so izpostavljeni posebej velikemu tveganju revščine. Kot je poudarila Komisija v svojem sporočilu z dne 7. aprila 2016, bodo morale nacionalne gospodarske in socialne politike upoštevati nedavni pritok migrantov iz tretjih držav in beguncev, zlasti da se poskrbi za njihove nujne potrebe ter njihovo vključevanje na trg dela in v družbo. To bo izziv za številne države članice, vendar je s pravimi pogoji za hitro in uspešno vključevanje to lahko tudi priložnost, zlasti za države članice, v katerih potekajo demografske spremembe. To vključuje tudi gospodarstvo, saj dokazi kažejo, da državljani tretjih držav zagotavljajo pozitivni fiskalni neto prispevek, če so pravočasno dobro vključeni, pri čemer je treba začeti z zgodnjim vključevanjem v izobraževanje in na trg dela. Neizkoriščanje potenciala državljanov tretjih držav v EU bi pomenilo veliko izgubo virov za same zadevne posameznike ter splošneje za naše gospodarstvo in našo družbo. Obstaja očitna nevarnost, da bodo stroški nevključevanja višji od stroškov naložbe v politike vključevanja. Posamezne potrebe po vključevanju se zelo razlikujejo ter so odvisne od razlogov osebe za prihod v EU in pričakovane dolžine bivanja ter njenih znanj in spretnosti, stopnje izobrazbe in delovnih izkušenj. Visoko usposobljeni državljani tretjih držav, ki se preselijo iz ekonomskih razlogov, pogosto koristijo podporo za vključevanje, ki jo nudijo njihovi delodajalci, na primer jezikovne tečaje, in mrežo, ki jo zagotavlja delovno okolje. Drugi državljani tretjih držav pa take podpore morda ne prejemajo. Zlasti novoprispeli begunci se soočajo s posebnimi težavami, kot so ranljivost, ki je posledica doživetih travm, pomanjkljiva dokumentacija, vključno v zvezi s kvalifikacijami, ter neaktivnost pred azilnim postopkom in med njim, ter s kulturnimi in jezikovnimi ovirami in tveganji stigmatizacije v izobraževanju ter na trgu dela in stanovanj, ki niso omejeni le na begunce. Ukrepov za podporo vključevanju državljanov tretjih držav ni treba izvajati na račun ukrepov v korist drugim ranljivim ali prikrajšanim skupinam ali manjšinam, niti se ne bi smeli tako izvajati. Vključevanje državljanov tretjih držav je in bi moralo biti dejansko sestavni del prizadevanj za posodobitev in oblikovanje vključujočih politik na področju sociale, izobraževanja, trga dela, zdravja in enakosti, da bi bile vsem na voljo pomembne priložnosti za sodelovanje v družbi in gospodarstvu. Načrtovani novi program znanj in spretnosti za Evropo je namenjen krepitvi človeškega kapitala in njegove zaposljivosti v Evropi ter s tem prispevanju k splošni konkurenčnosti EU. Hkrati lahko posebni ciljno usmerjeni ukrepi zadovoljijo potrebe po vključevanju zlasti skupin migrantov iz tretjih držav, bodisi tistih, ki so pred kratkim prispeli in imajo pravico bivanja v EU, ali tistih, ki so v EU že nekaj let. 3. USTVARJANJE BOLJ POVEZANE DRUŽBE Oblikovanje učinkovitih politik vključevanja za državljane tretjih držav, ki so pred kratim prispeli in imajo pravico bivati v EU, in tiste, ki so v EU že dlje časa, pomeni dolgoročno naložbo. Učinkoviti in pravični ukrepi za vključevanje zahtevajo zadostne politične, socialne in finančne naložbe, ki se bodo dolgoročno izkazale za koristne za vse naše skupnosti. Izkušnje kažejo, da so politike vključevanja najučinkovitejše, če so zasnovane tako, da zagotavljajo skladne sisteme, ki olajšujejo sodelovanje in krepitev vloge vseh v družbi, tj. državljanov tretjih držav in skupnosti, v katere so se naselili. To pomeni, da bi moralo vključevanje presegati udeležbo na trgu dela in obvladovanje jezika države gostiteljice: vključevanje je najučinkovitejše, če je zakoreninjeno v razumevanju življenja v raznolikih evropskih družbah. Evropska unija temelji na temeljnih vrednotah, vključno z demokracijo, pravno državo in spoštovanjem temeljnih pravic. Listina Evropske unije o temeljnih pravicah zagotavlja številne pravice, ki so ključnega pomena za proces vključevanja, vključno s svobodo govora in versko svobodo ter pravicami do enakosti in nediskriminacije. Razumevanje in priznavanje teh temeljnih vrednot je ključni element življenja in sodelovanja v družbi gostiteljici. Hkrati te pravice tudi ščitijo državljane tretjih držav in spodbujajo njihovo vključitev v družbo. V zvezi s tem je Svet razpravljal o vključevanju državljanov tretjih držav v okviru letnega dialoga 2016 o pravni državi, pri čemer sta bila ponovno potrjena pomembnost spoštovanja temeljnih vrednot in osrednji pomen načela dvosmernega procesa vključevanja. Ta dinamični dvosmerni proces vključevanja pomeni ne samo pričakovanje, da bodo državljani tretjih držav sprejeli temeljne vrednote EU in se naučili jezika gostiteljice, temveč da jim bodo zagotovljene tudi pomembne priložnosti za sodelovanje v gospodarstvu in družbi države članice, v kateri so se naselili. Dejavno prispevanje ter možnost prispevati k političnemu, kulturnemu in družbenemu življenju sta vsaj tako pomembna kot ustvarjanje občutka pripadnosti družbi gostiteljici in polne vključenosti vanjo ter oblikovanje socialno in gospodarsko rastočih družb. Oblikovanje gostoljubnih, raznolikih in vključujočih družb je proces, ki zahteva sodelovanje državljanov tretjih držav in družbe sprejemnice. Spodbujanje medkulturnega dialoga, vključno z medverskim dialogom med verskimi skupnostmi, spoštovanja človekovih pravic in evropskih vrednot je ključnega pomena.

4. KLJUČNE PREDNOSTNE NALOGE POLITIKE IN ORODJA ZA PODPIRANJE VKLJUČEVANJA PO VSEJ EU Uspešno vključevanje je proces, ki poteka postopoma, vendar, kar je najpomembnejše, na številnih različnih področjih politike, kot so izobraževanje, zaposlovanje, podjetništvo in kultura, ter v različnih okvirih. Ta akcijski načrt, ki temelji na evropski agendi za vključevanje iz leta 2011, določa prednostne naloge politike in orodja za podpiranje izvajanja teh prednostnih nalog. 4.1 Prednostne naloge politike Prednost je treba dati posebnim ukrepom, ki jih je treba izvesti na ravni EU in držav članic za okrepitev in podporo vključevanja na vseh ključnih področjih politike. 4.1.1 Ukrepi pred odhodom in pred prihodom Zagotavljanje podpore državljanom tretjih držav čim prej v procesu migracije se je izkazalo za bistveno pri uspešnem vključevanju. Izhodiščna točka, kadar koli je to izvedljivo, so ukrepi pred odhodom in pred prihodom, namenjeni osebam, ki prihajajo iz tretjih držav, in družbi sprejemnici. Taki ukrepi so lahko koristni za posameznike ne glede na njihov razlog za zakonito selitev v EU, vendar so lahko še zlasti pomembni za pripravo preselitve beguncev. Ker bi morale države članice okrepiti izvajanje priporočila o ponovni naselitvi iz junija 2015, programa humanitarnega sprejema za Turčijo in individualnega programa za preselitev v skladu z izjavo EU in Turčije, bo vse pomembnejši nadaljnji razvoj ukrepov pred odhodom za olajšanje vključevanja, zlasti ob upoštevanju načrtovanega strukturiranega sistema preselitev, kot je bil naznanjen v sporočilu z dne 6. aprila 2016. Za zadevne državljane tretjih držav, zlasti tiste, ki prihajajo zaradi dela ali družinskih razlogov, pa tudi za begunce, ki jih je treba preseliti, lahko jezikovno in z delom povezano usposabljanje pred odhodom pospeši vključevanje v njihovo prihodnje okolje. Za ukrepe pred odhodom, ki jih država izvora in namembna država pripravita skupaj, se je izkazalo, da so še posebej učinkoviti pri pospeševanju vključevanja. Vendar sodelovanje z državami izvora in tranzita glede tega vprašanja še vedno ni dovolj razvito. Komisija v svojem sporočilu o vzpostavitvi novega partnerskega okvira s tretjimi državami v okviru evropske agende o migracijah predlaga usklajen in prilagojen pristop k razvoju, skupaj z državami članicami, instrumentov, orodij in vzvodov za dosego celostnega partnerstva s tretjimi državami za boljše upravljanje migracij. Na primer, sodelovala bo z državami članicami, da bi okrepila sodelovanje z izbranimi tretjimi državami za izpolnitev obveznosti akcijskega načrta, podpisanega na vrhu o migracijah v Valletti novembra 2015, vključno z ukrepi pred odhodom. Za preselitev beguncev so zagotavljanje informacij o državi preselitve, pomoč pri oblikovanju realnih pričakovanj o njihovem novem življenju, seznanjanje z njihovimi pravicami in dolžnostmi ter zagotavljanje jezikovnih in drugih znanj ključni elementi za olajšanje njihovega vključevanja po njihovem prihodu v namembne države. V vseh fazah vključevanja je treba izkoriščati tudi inovativno uporabo tehnologije, družbenih medijev in interneta. Nekatere države članice so razvile spletna orodja, na primer telefonske aplikacije, za obveščanje novoprispelih prosilcev za azil o njihovih pravicah in o družbi gostiteljici ali za zagotavljanje osnovnega jezikovnega usposabljanja ali zelo praktičnih informacij za olajšanje vsakdanjega življenja. Ukrepi pred prihodom lahko tudi pomagajo pripraviti skupnosti sprejemnice na prihod državljanov tretjih držav, kar prispeva k povečevanju empatije in razumevanja za odpravo predsodkov ter spodbujanju odprtosti in gostoljubnosti. Številne države članice že organizirajo določeno obliko ukrepov pred prihodom za skupnosti, ki sprejemajo preseljene begunce. Na primer, v okviru mreže SHARE, ki jo sofinancira Evropska komisija ter je namenjena povezovanju evropskih regionalnih in lokalnih organov in njihovih partnerjev iz civilne družbe, vključenih v preseljevanje in vključevanje beguncev, je bilo razvito orodje „Share City Curriculum“ za gostoljuben sprejem, podpiranje in krepitev vloge preseljenih beguncev. Komisija bo ob upoštevanju izvajanja zavez glede preselitve državam članicam zagotovila dodatno finančno podporo za organiziranje učinkovitih ukrepov pred odhodom in okrepila sodelovanje z ustreznimi mednarodnimi akterji, kot je Mednarodna organizacija za migracije (IOM). Predlagala je, da bi imela nova Agencija Evropske unije za azil ključno vlogo pri lajšanju in spremljanju izmenjave dobrih praks med državami članicami, tudi na področju ukrepov vključevanja pred odhodom. Komisija bo: začela projekte za podporo ukrepov pred odhodom in pred prihodom za lokalne skupnosti, tudi v okviru programov preselitve, s poudarkom na prednostnih tretjih državah; sodelovala z državami članicami pri krepitvi sodelovanja z izbranimi tretjimi državami glede ukrepov pred odhodom, tudi v okviru akcijskega načrta iz Vallette. Države članice bi morale pri krepitvi svojih politik vključevanja: spodbujati programe zasebnega sponzorstva za preselitev beguncev, da se lokalne skupnosti aktivno vključijo v proces vključevanja državljanov tretjih držav; proučiti možnost sodelovanja v projektih za preselitev beguncev, v katerih je vključenih več zainteresiranih strani, kot je projekt EU za olajšanje preselitve in sprejem beguncev z izmenjavo novega znanja (Facilitating resettlement and Refugee Admission through New Knowledge) ; zagotavljati informacije pred odhodom za pripravo posameznikov na prihod v EU, vključno z imenovanjem uradnikov za zvezo za vključevanje na veleposlaništvih v ključnih tretjih državah. 4.1.2 Izobraževanje Izobraževanje in usposabljanje sta med najučinkovitejšimi orodji za vključevanje, dostop do njiju pa bi bilo treba omogočiti in spodbujati čim prej. Pridobivanje osnovnih znanj in spretnosti je temelj za nadaljnje učenje, zaposlitev in socialno vključenost. Učenje jezika namembne države je ključnega pomena za uspešnost procesa vključevanja državljanov tretjih držav. Programi jezikovnega vključevanja bi morali biti zagotovljeni čim prej po prihodu in prilagojeni jezikovnemu znanju posameznika, poleg tega pa bi morali združevati učenje jezika s pridobivanjem drugih znanj, spretnosti in kompetenc ali delovnih izkušenj. Še posebej bi si bilo treba prizadevati za zagotovitev, da so ti tečaji na voljo tako ženskam kot moškim. Vsi otroci, ne glede na njihovo družinsko ali kulturno ozadje ali spol, imajo pravico do izobraževanja za nadaljnji razvoj. Begunski otroci so morda prekinili svoje izobraževanje ali v nekaterih primerih sploh niso mogli obiskovati šole, zaradi česar potrebujejo prilagojeno podporo, vključno z učnimi urami, s katerimi nadoknadijo izgubljeni čas izobraževanja. Učitelji potrebujejo potrebna znanja in spretnosti, da jim lahko nudijo pomoč, in zagotovljena bi jim morala biti podpora pri njihovem delu v vse bolj raznolikih razredih, tudi za preprečevanje učnega neuspeha in segregacije v izobraževanju. Izobraževanje in vzgoja v zgodnjem otroštvu sta temeljnega pomena za vključevanje družin in otrok iz tretjih držav. Imata ključno vlogo pri učenju, kako živeti skupaj v heterogenih družbah, in pri usvajanju jezikovnega znanja. Naložbe v izobraževanje in vzgojo v zgodnjem otroštvu so se izkazale za učinkovite pri odpravljanju revščine in socialne izključenosti ter pri zagotavljanju, da je vsem otrokom omogočeno, da v celoti izkoristijo svoj potencial. Razumevanje zakonov, kulture in vrednot družbe sprejemnice je ključnega pomena za državljane tretjih držav, da razumejo svoje odgovornosti, povezane z novim življenjem v družbi sprejemnici, ter da dejavno sodelujejo v njej. Izobraževanje ima pomembno vlogo pri socializaciji otrok ter lahko spodbuja socialno kohezijo in vzajemno razumevanje med državljani tretjih držav in družbami sprejemnicami. Nadalje bi bilo treba proučiti vprašanje uvedbe državljanske vzgoje v srednjih šolah. Tudi neformalno učenje (npr. v mladinskih združenjih, kulturi in športu) ima ključno vlogo pri dopolnjevanju vključevanja s formalnim izobraževanjem v šolah ali visokošolskih ustanovah.

Komisija bo v okviru novega programa znanj in spretnosti za Evropo predlagala ukrepe za spodbujanje nadaljnjega usposabljanja nizko usposobljenih in nizko kvalificiranih oseb, kar bi bilo lahko koristno za državljane tretjih držav . Komisija bo: zagotovila spletno preverjanje znanja jezikov in poučevanje jezikov za novoprispele državljane tretjih držav, zlasti begunce, in sicer s spletno jezikovno podporo Erasmus+ (za spletne jezikovne tečaje za begunce bo za obdobje treh let na voljo 100 000 licenc); podpirala dogodke vzajemnega učenja v zvezi s ključnimi ukrepi politike, kot so pripravljalni razredi, preverjanje znanj in spretnosti ter jezikovnega znanja, podpora za otroke brez spremstva, medkulturno ozaveščanje, priznavanje akademskih kvalifikacij in vključevanje v visokošolsko izobraževanje; podpirala šolsko skupnost pri spodbujanju vključujočega izobraževanja in obravnavanja posebnih potreb migrantskih učencev prek svoje spletne platforme School Education Gateway ; odpravila ovire za vključevanje deklic in dečkov državljanov tretjih držav v izobraževanje in vzgojo v zgodnjem otroštvu z razvojem evropskega okvira za kakovost izobraževanja in vzgoje v zgodnjem otroštvu (ECEC), vključno s pomočjo osebju ECEC pri odzivanju na posebne razmere v družinah; podpirala nadaljnje usposabljanje nizko usposobljenih in nizko kvalificiranih oseb v okviru novega programa znanj in spretnosti za Evropo. Države članice bi morale pri krepitvi svojih politik vključevanja: zagotavljati usposabljanje za učitelje in osebje za pridobitev znanj in spretnosti, potrebnih za upravljanje raznolikosti, ter spodbujati zaposlovanje učiteljev z migrantskim ozadjem; spodbujati in podpirati vključevanje migrantskih otrok v izobraževanje in vzgojo v zgodnjem otroštvu. 4.1.3 Vključevanje na trg dela in dostop do poklicnega usposabljanja Zaposlovanje je ključni del procesa vključevanja. Pridobitev zaposlitve je temeljnega pomena za vključitev v gospodarsko in družbeno življenje države gostiteljice, saj zagotavlja dostop do dostojnega stanovanja in dostojnih življenjskih razmer ter ekonomsko vključenost. Pravočasno in polno vključevanje na trg dela lahko pomaga zadovoljiti naraščajoče potrebe po posebnih znanjih in spretnostih v EU ter okrepiti vzdržnost sistemov socialnega varstva glede na staranje prebivalstva in delovne sile. Dejansko je zaposlitev običajno najpomembnejši dejavnik skupnega fiskalnega neto prispevka državljanov tretjih držav. Podpiranje podjetništva, tudi z dostopom do obstoječih programov pomoči za mikrokredite, je prav tako ključno sredstvo za spodbujanje prispevanja državljanov tretjih držav h gospodarstvu in družbi kot celoti. Vendar stopnja zaposlenosti državljanov tretjih držav v večini držav članic ostaja nižja od povprečne stopnje zaposlenosti državljanov države gostiteljice. Številni državljani tretjih držav so previsoko kvalificirani ali previsoko usposobljeni za svoje delo ali delajo v slabših pogojih, kar zadeva plače, varnost zaposlitve, preveliko zastopanost v nekaterih sektorjih in možnosti poklicnega napredovanja. Običajno sta stopnji zaposlenosti in aktivnosti še posebej nizki pri ženskah, zato je nujno nameniti posebno pozornost njihovemu vključevanju na trg dela. Olajšanje potrjevanja znanj in spretnosti ter priznavanja kvalifikacij je ključnega pomena za zagotovitev, da posamezniki v celoti izkoriščajo svoja znanja in spretnosti. To je zlasti pomembno za begunce, ki morda nimajo potrebnih dokazil o predhodnem izobraževanju in kvalifikacijah, so prekinili izobraževanje ali se niso smeli vključiti v formalno izobraževanje. Na tristranskem socialnem vrhu 16. marca 2016 so medpanožni socialni partnerji EU predložili skupno izjavo o begunski krizi , v kateri so poudarili pomembnost vključevanja beguncev v usposabljanje, zaposlovanje in družbo na splošno ter se zavzeli za celovito rešitev glede analize znanj in spretnosti ter potrjevanja, ob upoštevanju gospodarskih potreb. Tudi če pravo EU beguncem že zagotavlja enak dostop do trga dela kot državljanom EU, bodo za njihovo udeležbo na trgu dela še vedno potrebne usklajene in ciljno usmerjene aktivne politike trga dela. Komisija pozdravlja dejstvo, da nekatere države članice zagotovijo dostop do trga dela veliko prej kot v devetih mesecih, kot je določeno v direktivi o pogojih za sprejem (npr. Belgija, Italija in Romunija). Pozdravlja tudi omilitev pogojev (Nemčija), pod katerimi lahko prosilci za azil dostopajo do trga dela, ter pobude za povezovanje namestitve prosilcev za azil in beguncev z zaposlitvenimi možnostmi (npr. Švedska, Danska, Finska, Portugalska in Estonija). Vendar kljub temu razvoju v praksi še vedno obstajajo precejšnje ovire za vstop na trg dela. Zgodnje vključevanje v poklicno usposabljanje z močno razsežnostjo na delu temelječega učenja bi se lahko izkazalo za posebej učinkovito pri zagotavljanju osnove za uspešno vključevanje na trg dela nekaterim državljanom tretjih držav in njihovem napredovanju pri pridobivanju višje stopnje kvalifikacij. Komisija bo uporabila obstoječe politične pobude in programe (evropska koalicija za vajeništva, Evropski pakt za mlade, Erasmus+, Izobraževanje in usposabljanje 2020 itd.) za spodbujanje vzajemnega učenja in izmenjave obetavnih praks v zvezi z vključevanjem na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja. Poleg tega je zgodnje aktiviranje in ukrepanje pri ranljivih mladih, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo, vključno z mladimi državljani tretjih držav, ključnega pomena za zagotovitev njihove hitre vključitve v izobraževanje, vajeništvo, usposabljanje ali na trg dela. Komisija bo proučila možnosti nadaljnjega izboljšanja dejavnosti ozaveščanja ranljivih mladih, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo, vključno z mladimi državljani tretjih držav, v obstoječem okviru programa jamstva za mlade in, kjer je to mogoče, z vključitvijo zasebnega sektorja. V okviru novega programa znanj in spretnosti za Evropo bo razvila ukrepe in orodja za podporo profiliranja znanj in spretnosti ter priznavanja kvalifikacij državljanov tretjih držav. Komisija bo: oblikovala spletno zbirko obetavnih praks na področju vključevanja beguncev in, kjer obstajajo dobre možnosti, da se jim zagotovi zaščita, prosilcev za azil na trg dela kot vir za oblikovalce politike v državah članicah; v okviru novega programa znanj in spretnosti za Evropo: a) razvila „orodje za znanja in spretnosti ter kvalifikacije“ za podpiranje pravočasne opredelitve znanj in spretnosti ter kvalifikacij novoprispelih državljanov tretjih držav; b) zagotovila zbiranje boljših informacij o praksah in odločitvah, povezanih s priznavanjem kvalifikacij, prek portala Europass c) ter izboljšala preglednost in razumevanje kvalifikacij, pridobljenih v tretjih državah, s pregledom evropskega ogrodja kvalifikacij; zagotovila posebno podporo za zgodnje priznanje akademskih kvalifikacij državljanov tretjih držav, vključno z begunci, tudi s krepitvijo sodelovanja med nacionalnimi informacijskimi centri za akademsko priznavanje (NARIC) in osebjem za usposabljanje v sprejemnih objektih; začela projekte (v okviru Sklada za azil, migracije in vključevanje ter programa EU za zaposlovanje in socialne inovacije) za spodbujanje vključevanja beguncev na trg dela, hitre vključitve na trg dela ter vključevanja žensk v poklicno usposabljanje in na trg dela; opredelila dobre prakse za spodbujanje in podpiranje podjetništva migrantov ter financirala pilotne projekte za njihovo razširjanje. Države članice bi morale pri krepitvi svojih politik vključevanja: podpirati hitro vključitev novoprispelih državljanov tretjih držav na trg dela, na primer z zgodnjim ocenjevanjem znanj in spretnosti ter kvalifikacij, kombiniranim jezikovnim usposabljanjem in usposabljanjem na delovnem mestu, posebnimi smernicami ter mentorstvom; odpraviti ovire za zagotovitev učinkovitega dostopa do poklicnega usposabljanja in na trg dela beguncem in, kjer obstajajo dobre možnosti, da se jim zagotovi zaščita, prosilcem za azil; čim prej oceniti, potrditi in priznati znanja in spretnosti ter kvalifikacije državljanov tretjih držav ob polnem izkoriščanju orodij, ki so na voljo na ravni EU; spodbujati podjetništvo s prilagojenim poslovnim usposabljanjem in mentorstvom ter omogočanjem vključevanja državljanov tretjih držav v strukture za podpiranje podjetništva. 4.1.4 Dostop do osnovnih storitev Dostop do ustreznega in cenovno dostopnega stanovanja je osnovni pogoj, da državljani tretjih držav začnejo življenje v novi družbi, vendar pomeni velik izziv glede na sedanje pritoke migrantov in beguncev, tako v fazi začetnega sprejema kot pri iskanju dolgoročnih stanovanjskih rešitev, ki še vedno zagotavljajo ustrezne možnosti zaposlitve. Čeprav je stanovanjska politika v nacionalni pristojnosti, Komisija podpira države članice pri soočanju z izzivi glede takojšnje nastanitve, povezanimi z begunsko krizo, ter pri zagotavljanju finančnih sredstev za ustrezna in cenovno dostopna stanovanja. Podporo lahko zagotovi tudi Evropska investicijska banka, na primer s financiranjem sprejemnih centrov, zagotovitvijo začasne nastanitve v fazi obravnavanja prošnje za azil in zagotovitvijo dolgoročnejše nastanitve državljanov tretjih držav, ki jim je bil odobren azil, v socialnih stanovanjih. Nova evropska mreža za vključevanje in partnerstva v okviru agende EU za mesta (glej oddelek 4.2.1) bo zagotovila okvir za mesta, države članice in druge zainteresirane strani za izmenjavo izkušenj in dobrih praks glede mestne razsežnosti raznolikosti in migracije, vključno z odpravo geografske izolacije in getoizacije, ter za opredelitev ozkih grl in konkretnih ukrepov. Dokazi kažejo, da sta lahko slabo zdravje in pomanjkanje dostopa do zdravstvenih storitev temeljna in trajna ovira za vključevanje, ki vpliva na praktično vsa področja življenja ter možnost dostopa do zaposlitve, izobraževanja, učenja jezika države gostiteljice in sodelovanja z javnimi ustanovami. Zlasti v fazi prvega sprejema je zagotavljanje dostopa do zdravstvenega varstva ključnega pomena, vendar lahko imajo državljani tretjih držav določene težave pri dostopanju do rednih zdravstvenih storitev, soočanju z neznanimi sistemi zdravstvenega varstva in učinkovitem komuniciranju z zdravstvenim osebjem. Komisija bo financirala projekte, ki podpirajo dobre prakse pri zagotavljanju zdravstvenega varstva za ranljive posameznike, zlasti begunce. Poleg tega je skupaj z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) in Mednarodno organizacijo za migracije (IOM) razvila osebno zdravstveno evidenco, da bi pomagala pri ugotavljanju zdravstvenih potreb državljanov tretjih držav in olajšala zagotavljanje zdravstvenega varstva.

Komisija bo: spodbujala uporabo sredstev EU za sprejem, izobraževanje, nastanitev ter zdravstveno in socialno infrastrukturo za državljane tretjih držav; okrepila sodelovanje z Evropsko investicijsko banko, da bi zagotovila finančna sredstva za začasne nastanitvene in zdravstvene zmogljivosti za novoprispele državljane tretjih držav ter socialna stanovanja; spodbujala izmenjavo v okviru vzajemnega učenja med državami članicami in mesti v obliki študijskih obiskov, medsebojnih pregledov in izmenjave dobrih praks o tem, kako se soočati s stanovanjskimi izzivi, vključno z geografsko izolacijo in getoizacijo; podpirala dobre prakse na področju zagotavljanja oskrbe za ranljive državljane tretjih držav in begunce, vključno z ženskami, otroki in starejšimi v okviru programa zdravja; razvila pilotne module usposabljanja za zdravstvene delavce na področju zdravja za državljane tretjih držav in begunce, da bi nadgradila in okrepila znanja in spretnosti ter sposobnosti zdravstvenih delavcev na kraju samem, ter spodbujala celosten pristop k zdravstvenemu varstvu državljanov tretjih držav in beguncev. Države članice bi morale pri krepitvi svojih politik vključevanja: zagotavljati celosten pristop, usklajevati stanovanjske politike z enakopravnim dostopom do zaposlitve, zdravstvenih in socialnih storitev ter medsektorskim sodelovanjem, vključno s krepitvijo komunikacije med lokalnimi, regionalnimi in nacionalnimi ravnmi; ustvarjati kompetenčne mreže zdravstvenih delavcev, na primer na področju duševnega zdravja, zlasti posttravmatskih stresnih motenj beguncev, v tesnem sodelovanju z zdravstvenimi organi, nevladnimi organizacijami in organizacijami zdravstvenih delavcev za preprečevanje in zgodnje odkrivanje težav ter zagotavljanje podpore in zdravljenja. 4.1.5 Aktivna udeležba in socialna vključenost Sodelovanje samih državljanov tretjih držav pri oblikovanju in izvajanju politik vključevanja je ključnega pomena za izboljšanje njihove udeležbe in rezultatov vključevanja. Vključevanje ne pomeni le učenja jezika in iskanja stanovanja ali zaposlitve. Pomeni tudi aktivno vlogo v lokalni, regionalni in nacionalni skupnosti, navezovanje in vzdrževanje neposrednih stikov z ljudmi prek socialnih, kulturnih in športnih dejavnosti ter celo politično angažiranje. Pri razvoju politik vključevanja na ravni EU, nacionalni ali lokalni ravni bi bilo treba posebno pozornost nameniti vidiku enakosti spolov, položaju otrok, vključno z otroki brez spremstva in otroki, ki so ločeni od družine, ter položaju potencialno ranljivih oseb, vključno z žrtvami nasilja na podlagi spola in osebami, ki pripadajo verskim ali etničnim manjšinam in se lahko soočajo z diskriminacijo ali ovirami zaradi nesorazmernega vključevanja. Komisija bo začela dialog z državami članicami za zagotovitev, da se pomisleki, povezani z razsežnostjo enakosti spolov in stanjem migrantk, upoštevajo v načrtovanih politikah in pobudah za financiranje, vključno z ukrepi, ki se sofinancirajo s skladi EU . Spodbujanje izmenjav z družbo sprejemnico že od samega začetka prek prostovoljnih, športnih in kulturnih dejavnosti olajšuje dialog in vzajemno razumevanje. Koristno je lahko za novoprispele državljane tretjih držav (z zagotavljanjem, da se počutijo del svoje nove skupnosti, ter pomočjo pri njihovem razumevanju ključnih vrednot in norm) kot tudi za družbo gostiteljico, saj povečuje sprejemanje in pomaga graditi gostoljuben odnos. Športni klubi ter mladinske in kulturne organizacije v EU že dejavno vključujejo novoprispele posameznike v svoje dejavnosti. Evropska prostovoljna služba podpira prostovoljno delo, na primer v sprejemnih centrih. Tako ustvarja povezavo med prosilci za azil in mladimi Evropejci ter prispeva k boljšemu razumevanju evropske kulture in vrednosti pri prosilcih za azil. Vsakdo v EU, ki je ali ni državljan EU, je zakonsko zaščiten pred diskriminacijo na delu ali pri dostopu do zaposlitve zaradi rase ali narodnosti, vere ali prepričanja in pred diskriminacijo na področju izobraževanja, socialnega varstva ter dostopa do blaga in storitev zaradi rase ali narodnosti. Uveljavljanje teh pravic morajo zagotoviti države članice, pri čemer je potreben čimprejšnji dogovor o predlogu Komisije za dokončanje okvira za prepoved diskriminacije med drugim na podlagi vere. Boj proti diskriminaciji in spodbujanje pozitivnega pristopa k raznolikosti ter boj proti rasizmu, ksenofobiji in zlasti sovražnemu govoru z izvajanjem ustreznih pravil EU in nacionalne zakonodaje ter s ciljno usmerjenimi ukrepi politik so in bi morali biti sestavni del učinkovitih politik vključevanja. Komisija bo: začela projekte za spodbujanje medkulturnega dialoga, kulturne raznolikosti in skupnih evropskih vrednot prek kulture, filmov in umetnosti (program Kreativna Evropa); začela projekte za spodbujanje socialne vključenosti prek mladine in športa (Erasmus+); predlagala, da se v okviru Evropske prostovoljne službe več pozornosti nameni dejavnostim za vključevanje beguncev in prosilcev za azil v njihove nove skupnosti gostiteljice; pripravila priročnike in orodja za strokovne delavce o kulturnem ozaveščanju in izražanju, medkulturnem dialogu, aktivni udeležbi državljanov tretjih držav v političnem, družbenem in kulturnem življenju ter športu v družbah gostiteljicah in o prispevku dela mladih; v okviru različnih skladov EU začela projekte za spodbujanje udeležbe v političnem, družbenem in kulturnem življenju ter športu in socialne vključenosti prek izobraževanja, usposabljanja in mladih, preprečevanje diskriminacije, nasilja na podlagi spola, rasizma in ksenofobije, vključno s kaznivimi dejanji iz sovraštva in sovražnim govorom, ter boj proti njim in spodbujanje boljšega razumevanja med skupnostmi, vključno z verskimi skupnostmi; še naprej sodelovala z Evropskim parlamentom in Svetom za sprejetje protidiskriminacijske direktive. Države članice bi morale pri krepitvi svojih politik vključevanja: spodbujati izmenjave z družbo sprejemnico že od samega začetka prek prostovoljnih, športnih in kulturnih dejavnosti; povečati udeležbo državljanov tretjih držav v lokalnih demokratičnih strukturah; vlagati v projekte in ukrepe za boj proti predsodkom in stereotipom (npr. kampanje ozaveščanja, programi izobraževanja); dosledno izvajati zakonodajo o boju proti rasizmu in ksenofobiji ter o pravicah žrtev in strogo izvrševati zakonodajo o enakem obravnavanju in boju proti diskriminaciji; organizirati programe državljanske vzgoje za vse državljane tretjih držav kot način spodbujanja vključevanja v družbo gostiteljico ter spodbujanja razumevanja in spoštovanja vrednot EU. 4.2 Orodja za podpiranje vključevanja 4.2.1 Usklajevanje politik Vključevanje priseljencev je prednostna naloga politike, za katero si je treba prizadevati ne le na različnih področjih politike, ampak tudi na različnih ravneh EU (EU, nacionalna, regionalna in lokalna) ter z vključevanjem nevladnih zainteresiranih strani (organizacije civilne družbe, vključno z diasporami in migrantskimi skupnostmi ter verskimi organizacijami). Za obravnavanje navedenih izzivov bi morala imeti EU močnejšo vlogo pri usklajevanju in navezovanju stikov med različnimi akterji in zainteresiranimi stranmi na področju vključevanja priseljencev. Zato bo Evropska komisija sedanjo mrežo nacionalnih kontaktnih točk za vključevanje nadgradila v evropsko mrežo za vključevanje z močnejšo usklajevalno vlogo in pooblastilom za vzajemno učenje. Komisija bo podpirala izmenjave med državami članicami v okviru mreže s ciljno usmerjenimi dejavnostmi, kot so študijski obiski, vzajemni pregledi, vzajemna pomoč in delavnice vzajemnega učenja o posebnih vidikih vključevanja. Mreža bo spodbujala sodelovanje z nacionalnimi, lokalnimi in regionalnimi organi, organizacijami civilne družbe in drugimi mrežami držav članic na ravni EU na povezanih področjih politike (zaposlovanje, izobraževanje, enakost itd.). Forum za vključevanje na evropski ravni od leta 2009 zagotavlja platformo, kjer lahko civilna družba in evropske institucije razpravljajo o vprašanjih vključevanja. Leta 2015 se je forum za vključevanje razvil v evropski forum za migracije, ki zajema širši spekter tem, povezanih tudi z migracijami in azilom. Poleg tega se s sodelovanjem na področjih politike EU, kot so izobraževanje, mladi, kultura in šport ter zaposlovanje in socialna vključenost, obravnavajo izzivi, povezani z vključevanjem migrantov. V okviru strategije Evropa 2020 za rast in delovna mesta so cilji, določeni na področjih izobraževanja, zaposlovanja in socialne vključenosti, namenjeni spremljanju in spodbujanju strukturnih reform. Rezultati vključevanja državljanov tretjih držav v državah članicah se analizirajo in spremljajo tudi v poročilih o državah in priporočilih za posamezne države v okviru evropskega semestra, s poudarkom na vključevanju na trg dela in izobraževanju za spodbujanje boljših rezultatov in socialne vključenosti . Svet in Komisija sta se novembra 2015 odločila, da bosta okrepila sodelovanje na področjih vključujočega izobraževanja, enakosti, pravičnosti, nediskriminacije in spodbujanja državljanskih kompetenc v skladu s strateškim okvirom za izobraževanje in usposabljanje 2020 za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju ter delovnim načrtom EU za mladino za obdobje 2016–2018. Poleg tega je Komisija vzpostavila partnerstvo v okviru agende za mesta, da bi se EU osredotočala na vključevanje državljanov tretjih držav, Komisija, države članice, mesta in predstavniki civilne družbe pa bi skupaj pripravili konkretne ukrepe za spodbujanje vključevanja. To delo je bilo okrepljeno z začetkom politične okrogle mize med Komisijo in evropskimi mesti za spodbujanje dolgoročnega vključevanja. Splošni cilj je okrepiti dialog z lokalnimi in regionalnimi organi ter civilno družbo (vključno z migrantskimi skupnostmi in organizacijami v diaspori) z rednimi srečanji za obravnavanje politik vključevanja in iskanje rešitev.

4.2.2 Financiranje Uspešnost politik vključevanja je odvisna od razmerja med strateškim, usklajenim in večdimenzionalnim političnim okvirom ter ustrezno podporo v obliki financiranja. EU podpira ukrepe za vključevanje z namenskim financiranjem in v širšem smislu z instrumenti, ki obravnavajo socialno in ekonomsko kohezijo v vseh državah članicah. V prejšnjem ciklu (2007–2013) je bilo v okviru Evropskega sklada za vključevanje porabljenih 825 milijonov EUR. Vmesno vrednotenje Evropskega sklada za vključevanje je pokazalo, da v večini držav članic projekti, financirani v okviru Sklada, sicer ne bi bili izvedeni. V več državah članicah je Sklad prispeval k okrepitvi in razširitvi dejavnosti nevladnih organizacij in lokalnih akterjev na področju vključevanja ter spodbudil dialog in izmenjavo zamisli in dobrih praks med zainteresiranimi stranmi, vključenimi v proces vključevanja. Poleg te namenske podpore so bila državam članicam na voljo precejšnja sredstva v okviru strukturnih skladov za podporo z vključevanjem povezanih ukrepov za izboljšanje socialne vključenosti ter dostopa do izobraževanja in trga dela državljanov tretjih držav. Na primer, Evropski socialni sklad (ESS) je sofinanciral ukrepe, ki so koristili več kot 5 milijonom takih posameznikov. Vendar je bilo to financiranje le del celotne naložbe, izvedene v državah članicah. V skladu s sedanjim večletnim finančnim okvirom za obdobje 2014–2020 so države članice v okviru nacionalnih programov Sklada za azil, migracije in vključevanje za vključevanje namenile 765 milijonov EUR. Ta številka kaže rahlo zmanjšanje v primerjavi s prejšnjim obdobjem, medtem ko so potrebe dejansko večje, in se je zdaj izkazala za neustrezno za trenutno stanje glede na celotno naložbo, ki jo morajo izvesti države članice. Ob upoštevanju tega je predsednik Juncker v svojem nagovoru o stanju Evropske unije septembra 2015 navedel, da morajo države članice ponovno proučiti svoje politike na področju podpore, integracije in vključevanja, ter zavezal Komisijo k proučitvi, kako bi skladi EU lahko podpirali ta prizadevanja. Službe Komisije so na podlagi tega opredelile možnosti različnih skladov z deljenim upravljanjem za podporo vključevanju in vlogo, ki bi jo lahko imele mednarodne finančne institucije. Komisija je pripravila smernice za pomoč državam članicam pri povečanju strateške in usklajene uporabe ustreznih skladov EU za hitrejše in učinkovitejše rezultate v praksi. V okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) so državam članicam na voljo precejšnja sredstva za sedanje programsko obdobje, pri čemer obstaja veliko možnosti, da bodo ta sredstva namenjena podpori ukrepov vključevanja. Zlasti Evropski socialni sklad (ESS) in Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR) podpirata naložbe, povezane s socialno vključenostjo, izobraževanjem in trgom dela. Na primer, v okviru ESS je vsem državam članicam na voljo 21 milijard EUR za spodbujanje socialne vključenosti ter boj proti revščini in diskriminaciji, medtem ko so države članice v okviru ESRR namenile 21,4 milijarde EUR. ESRR lahko prispeva k ukrepom za podpiranje naložb v infrastrukturo za zaposlovanje, socialno vključenost in izobraževanje, nastanitev, zdravje, podporo za zagon podjetij ter fizično, gospodarsko in socialno prenovo prikrajšanih skupnosti v mestih in na podeželju, tudi s programom inovativnih ukrepov v mestih. Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) lahko prispeva k podpori vključevanju v okviru prednostnega spodbujanja socialne vključenosti, zmanjševanja revščine in gospodarskega razvoja na podeželju, čemur je namenjenih 14,4 milijarde EUR, kar na splošno vključuje možnosti ustvarjanja delovnih mest ter zagotavljanje osnovnih storitev in ukrepov za socialno vključenost. Komisija dejavno sodeluje z vsemi zadevnimi zainteresiranimi stranmi, da bi zagotovila, da se vsi instrumenti financiranja celovito in strateško usklajeno v celoti izkoriščajo. Spodbuja izmenjavo izkušenj med vsemi akterji in skladi ter krepitev zmogljivosti vključenih akterjev za zagotovitev usklajenega pristopa. Okrepljen dialog in vzajemno učenje že potekata prek Odbora AMIF-ISF. Drug primer je novoustanovljena Mreža za nadnacionalno sodelovanje na področju migracij v okviru Evropskega socialnega sklada, ki združuje organe upravljanja ESS, socialne partnerje in druge pomembne akterje za izmenjavo izkušenj o najboljšem načinu uporabe finančnih sredstev ESS (tudi v okviru sinergij z AMIF) za vključevanje državljanov tretjih držav. Komisija bo še naprej krepila strateški dialog s posameznimi državami članicami z namenskimi srečanji in zagotavljanjem prilagojenih smernic za večjo uporabo razpoložljivih sredstev ter za proučitev dodatnih možnosti v okviru obstoječih programov. Poleg tega bo še naprej spodbujala države članice, regionalne in lokalne organe ter socialne partnerje in nevladne organizacije, naj v celoti izkoristijo partnerske mehanizme za izvajanje skladov EU. Države članice bi morale organizacijam, zlasti tistim z inovativnimi pristopi, zagotoviti čim več priložnosti za sodelovanje na razpisih za zbiranje predlogov v okviru nacionalnih programov teh skladov. Komisija si prav tako prizadeva za okrepitev finančne podpore EU državam članicam iz Sklada za azil, migracije in vključevanje v okviru osnutka proračuna za leto 2017 za vključevanje državljanov tretjih držav. 5. NASLEDNJI KORAKI S tem akcijskim načrtom EU za vključevanje Komisija določa prednostne naloge politike in orodja za konkretne ukrepe, ki jih je treba sprejeti na ravni EU za podporo ukrepov za vključevanje, sprejetih na ravni držav članic, za nadaljnji razvoj in okrepitev politik vključevanja po vsej EU. Na vseh področjih je treba okrepiti prizadevanja za oblikovanje odpornejših, povezanih in posledično močnejših družb. Komisija bo še naprej vključevala prednostno nalogo vključevanja priseljencev, nediskriminacije in vključevanja v vse ustrezne ukrepe in področja politike ter pričakuje, da bodo to storile tudi države članice. Poleg tega bo še naprej spremljala politike in rezultate vključevanja z nadgradnjo in nadaljnjim razvojem obstoječih orodij in kazalnikov, vključno z nadaljnjo krepitvijo sodelovanja z ustreznimi akterji. Na podlagi tega bo še naprej analizirala rezultate vključevanja državljanov tretjih držav in po potrebi zagotavljala smernice za države članice v okviru evropskega semestra. Države članice so pozvane, naj na podlagi tega akcijskega načrta posodobijo in okrepijo svoje politike vključevanja za državljane tretjih držav, ki zakonito prebivajo v EU, ob upoštevanju novih in prihodnjih izzivov ter za zagotovitev, da so vse ustrezne politike usmerjene v podporo ciljev oblikovanja bolj povezanih družb. Države članice bi morale tudi strateško proučiti, kako je mogoče poleg vključevanju prilagojenega financiranja iz sklada AMIF pravočasno zagotoviti tudi drugo ustrezno finančno podporo v okviru programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov ter drugih instrumentov financiranja EU za podporo njihovih ciljev vključevanja ter povečati sinergije in dopolnjevanje na različnih področjih in ravneh politike. Komisija bo redno preverjala izvajanje ukrepov, predstavljenih v tem akcijskem načrtu, in doseženi napredek, opredelila dodatne potrebne ukrepe ter poročala Evropskemu parlamentu in Svetu. ----------------------------------------