SKUPNO STALIŠČE (ES) št. 5/2009,

ki ga je sprejel Svet dne 9. januarja 2009

z namenom sprejetja Uredbe (ES) št. …/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne … o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika in o razveljavitvi Direktive Sveta 96/26/ES

(Besedilo velja za EGP)

(2009/C 62 E/01)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 71(1) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),

ob upoštevanju mnenja Evropskega nadzornika za varstvo podatkov (2)

po posvetovanju z Odborom regij,

v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (3),

ob upoštevanju naslednjega:

Vzpostavitev notranjega trga za cestni prevoz s poštenimi konkurenčnimi pogoji zahteva enotno izvajanje skupnih pravil za dostop do opravljanja dejavnosti cestnega prevoznika v tovornem ali potniškem prometu („dejavnost cestnega prevoznika“). Ta skupna pravila lahko pripomorejo k visoki ravni strokovne usposobljenosti cestnih prevoznikov, racionalizaciji trga, izboljšanju kakovosti opravljenih storitev, kar je v interesu cestnih prevoznikov, njihovih strank in celotnega gospodarstva, ter k večji varnosti v cestnem prometu. Lahko tudi spodbudijo učinkovito izvajanje pravice do ustanavljanja podjetij za cestni prevoz.

Direktiva Sveta 96/26/ES z dne 29. aprila 1996 o dovoljenju za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika v tovornem in potniškem prometu ter o medsebojnem priznavanju diplom, spričeval in drugih dokazil o formalnih kvalifikacijah za olajšanje uresničevanja pravic teh prevoznikov do ustanavljanja prevoznih podjetij v domačem in mednarodnem prometu (4) je določila minimalne pogoje za pridobitev dovoljenja za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika in medsebojno priznavanje v ta namen zahtevanih dokumentov. Kljub temu izkušnje, presoja vpliva in različne študije kažejo, da države članice to direktivo izvajajo neusklajeno. Takšna razhajanja imajo več negativnih posledic, zlasti izkrivljanje konkurence, določeno nepreglednost trga, neenako raven nadzora in nevarnost, da bodo podjetja, ki zaposlujejo osebje z nizko ravnjo usposobljenosti malomarna ali bodo manj upoštevala pravila o varnosti v cestnem prometu in o socialni varnosti, kar lahko škoduje ugledu sektorja.

Te posledice so še toliko bolj negativne, ker lahko povzročijo motnje v pravilnem delovanju notranjega trga cestnega prevoza, saj je namreč trg mednarodnega prevoza blaga in nekaterih poslov kabotaže dostopen za podjetja iz celotne Skupnosti. Edini pogoj, ki ga morajo izpolnjevati ta podjetja, je, da imajo dovoljenje Skupnosti, ki ga lahko pridobijo, če izpolnjujejo pogoje za pridobitev dovoljenja za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika v skladu z Uredbo (ES) št. …/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne … o skupnih pravilih za dostop do trga mednarodnega cestnega prevoza blaga (prenovitev) (5) in Uredbo (ES) št. …/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne … o skupnih pravilih za dostop do mednarodnega trga avtobusnih prevozov (prenovitev) (5) .

Zato bi bilo treba posodobiti obstoječa pravila o dovoljenju za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, da bi zagotovili da se ta pravila izvajajo enotno in učinkovito. Ker je upoštevanje teh pravil glavni pogoj za dostop na trg Skupnosti in ker so veljavni instrumenti Skupnosti na področju dostopa na trg uredbe, se zdi uredba najprimernejši instrument za ureditev pridobitve dovoljenja za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika.

Država članica, v kateri je sedež podjetja, bi morala biti odgovorna za preverjanje, ali podjetje trajno izpolnjuje pogoje, določene v tej uredbi, da se lahko ta država članica po potrebi odloči za začasni ali trajni odvzem dovoljenj, na podlagi katerih lahko to podjetje posluje na trgu. Pravilno upoštevanje in zanesljiv nadzor nad pogoji za pridobitev dovoljenja za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika zahtevata, da imajo podjetja stalen in dejanski sedež.

Fizične osebe z zahtevanim dobrim ugledom in strokovno usposobljenostjo bi bilo treba jasno opredeliti in imenovati pri pristojnih organih. Te osebe („upravljavci prevoza“) bi morali dejansko in stalno upravljati prevozne dejavnosti podjetij za cestni prevoz. Zato bi bilo treba podrobno določiti, pod kakšnimi pogoji se šteje, da oseba dejansko in stalno vodi prevozno dejavnost v podjetju.

Dober ugled upravljavca prevoza zahteva, da ni bil obsojen za hujša kazniva dejanja ali deležen večjih sankcij, zlasti zaradi hujše kršitve zlasti pravil Skupnosti na področju cestnega prevoza. Obsodbe ali kazni, ki se upravljavcu prevoza ali cestnemu prevoznemu podjetju izrečejo v eni ali več državah članicah za najhujše kršitve pravil Skupnosti, bi morale biti povod za izgubo dobrega ugleda, če pristojni organ pred končno odločitvijo o dodelitvi osnovnih procesnih pravic ugotovi, da je bil preiskovalni postopek ustrezno zaključen in dokumentiran ter da so bile upoštevane ustrezne pravice do pritožbe.

Podjetje za cestni prevoz mora imeti določeno minimalno finančno sposobnost za zagotovitev primernega zagona in dobrega upravljanja podjetja. Bančna garancija ali zavarovanje strokovne odgovornosti lahko predstavlja enostaven in stroškovno učinkovit način prikaza finančnega položaja podjetij.

Visoka raven strokovne usposobljenosti lahko poveča družbeno-gospodarsko učinkovitost sektorja cestnega prevoza. Zato morajo kandidati za mesto upravljavca prevoza imeti visoko strokovno znanje. Da bi zagotovili večje poenotenje preverjanja in spodbudili visoko kakovost usposabljanja, bi bilo treba določiti, da države članice na podlagi meril, ki jih določijo same, akreditirajo centre za preverjanje in usposabljanje. Upravljavec prevoza bi moral imeti potrebno znanje za vodenje domačega in mednarodnega prevoza. Seznam strokovnih področij, ki jih je treba poznati za pridobitev potrdila o strokovni usposobljenosti, in podrobna pravila glede preverjanja se lahko spreminjajo skupaj s tehničnim napredkom, zato bi bilo treba omogočiti njihovo posodabljanje. Državam članicam bi se moralo omogočiti, da od preverjanja izvzamejo osebe, ki lahko predložijo dokazilo o neprekinjenih izkušnjah v zvezi z dejavnostmi upravljanja prevoza.

Poštena konkurenca in cestni prevoz, ki v celoti upošteva pravila, zahtevata enako raven nadzora in spremljanja med državami članicami. Organi za nadzor podjetij in veljavnosti njihovih dovoljenj imajo pri tem ključno vlogo, zato bi bilo treba zagotoviti, da po potrebi lahko sprejmejo ustrezne ukrepe, zlasti za začasni ali trajni odvzem dovoljenj ali za razglasitev neprimernosti malomarnih ali zlonamernih upravljavcev prevoza.

Bolj urejeno upravno sodelovanje med državami članicami bi izboljšalo učinkovitost nadzora nad podjetji, ki poslujejo v več državah članicah, in zmanjšalo upravne stroške. Elektronski registri podjetij, ki so medsebojno povezani v Skupnosti, lahko ob upoštevanju pravil Skupnosti o varstvu osebnih podatkov olajšajo tako sodelovanje in zmanjšajo stroške, povezane z nadzorom, za podjetja in tudi za uprave. V večini držav članic že obstajajo nacionalni elektronski registri. Tudi infrastruktura za medsebojno povezanost med državami članicami že obstaja. Zato bi lahko bolj sistematična uporaba elektronskih registrov prispevala k občutnemu zmanjšanju upravnih stroškov pregledov in izboljša njihovo učinkovitost.

Nekateri podatki iz teh nacionalnih elektronskih registrov, povezani s kršitvami in sankcijami, so osebni. Države članice bi morale zato sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti z Direktivo 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (6) , zlasti glede nadzora obdelave osebnih podatkov s strani organov javne oblasti ter pravice oseb, na katere se ti podatki nanašajo, do obveščenosti, dostopa do podatkov in pravice do ugovora. Za namene te uredbe se zdi nujno, da se tovrstni podatki hranijo vsaj dve leti, s čimer bi preprečili, da bi izločena podjetja prenesla sedež v druge države članice.

Medsebojna povezanost nacionalnih elektronskih registrov je bistvenega pomena za hitro in učinkovito izmenjavo informacij med državami članicami ter za zagotovitev, da prevozniki ne bodo skušali storiti hujših kršitev ali jih utegnili zagrešiti v drugih državah članicah kot v državi članici sedeža. Ta medsebojna povezanost zahteva skupno opredelitev natančnega formata podatkov za izmenjavo in tehničnih postopkov izmenjave teh podatkov.

Za zagotovitev učinkovite izmenjave informacij med državami članicami bi bilo treba določiti nacionalne kontaktne točke in nekatere skupne postopke kot mimimum glede rokov in narave informacij, ki jih je treba posredovati.

Kar zadeva strokovno usposobljenost, bi morala država članica, v kateri je sedež podjetja, enotni vzorec potrdila, izdan v skladu s to uredbo, priznati kot zadosten dokaz, da se tako olajša uveljavljanje pravice do ustanavljanja.

Na ravni Skupnosti je potrebno natančnejše spremljanje izvajanja te uredbe na ravni Skupnosti. To vključuje pošiljanje rednih poročil Komisiji, pripravljenih na podlagi nacionalnih registrov, o dobrem ugledu, finančnem položaju in strokovni usposobljenosti podjetij iz sektorja cestnega prevoza.

Ker cilja te uredbe, in sicer posodobitve pravil, ki urejajo dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, z namenom zagotovitve enotnejše in učinkovitejše uporabe teh pravil v državah članicah, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker ta cilj zaradi obsega in učinkov predlaganega ukrepa lažje doseže Skupnost, Skupnost lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne prekoračuje okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenega cilja.

Zlasti bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastila za pripravo seznama kategorij, vrst in stopenj teže kršitev, zaradi katerih cestni prevozniki izgubijo zahtevan dober ugled, za prilagoditev tehničnemu napredku iz prilog I, II in III k tej uredbi o znanju, ki ga morajo države članice upoštevati pri priznanju strokovne usposobljenosti in glede vzorca potrdila o strokovni usposobljenosti, in za pripravo seznama kršitev, ki lahko ob tistih iz Priloge IV k tej uredbi povzročijo izgubo ugleda. Ker so ti ukrepi splošnega obsega in so namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te uredbe, med drugim z njeno dopolnitvijo z novimi nebistvenimi določbami, jih je treba sprejeti v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 5a Sklepa 1999/468/ES.

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

POGLAVJE I

SPLOŠNE DOLOČBE

Člen 1

Vsebina in področje uporabe

1. Ta uredba ureja dovoljenje za opravljanje in izvajanje dejavnosti cestnega prevoznika.

2. Ta uredba se uporablja za vsa podjetja s sedežem v Skupnosti, ki opravljajo dejavnost cestnega prevoznika. Uporablja se tudi za podjetja, ki želijo opravljati dejavnost cestnega prevoznika. Sklicevanje na podjetja, ki opravljajo dejavnost cestnega prevoznika, se nanašajo, če je to ustrezno, tudi na podjetja, ki želijo opravljati takšno dejavnost.

3. Kar zadeva regije iz člena 299(2) Pogodbe, zadevne države članice lahko prilagodijo pogoje, ki jih je treba izpolnjevati za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, če dejavnosti v teh regijah v celoti izvajajo podjetja, ustanovljena v teh regijah.

4. Razen če je z nacionalno zakonodajo določeno drugače, se z odstopanjem od odstavka 2 ta uredba ne uporablja za:

5. Države članice lahko iz uporabe vseh ali nekaterih določb te uredbe izvzamejo cestne prevoznike, ki opravljajo dejavnost izključno v domačem prometu in imajo na prometni trg samo manjši vpliv zaradi:

Člen 2

Opredelitve pojmov

V tej uredbi:

„dejavnost cestnega prevoznika v potniškem prometu“ pomeni dejavnost vsakega podjetja, ki z motornimi vozili, konstruiranimi in opremljenimi tako, da so primerna za prevoz več kot devet oseb – skupaj z voznikom – in predvidena v ta namen, opravlja storitve v potniškem prometu za javnost ali za določene skupine uporabnikov, storitve pa plačajo osebe, ki prevoz uporabljajo, ali organizator prevoza;

„upravljavec prevoza“ pomeni fizično osebo, zaposleno v podjetju, ali, če je to podjetje fizična oseba, to isto osebo ali, če je tako določeno, drugo fizično osebo, imenovano s pogodbo, ki dejansko in trajno vodi prevozne dejavnosti tega podjetja;

Člen 3

Zahteve za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika

1. Podjetja, ki opravljajo dejavnost cestnega prevoznika:

2. Države članice se lahko odločijo predpisati dodatne sorazmerne in nediskriminatorne zahteve za podjetja, če želijo pridobiti dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika.

Člen 4

Upravljavec prevoza

1. Podjetje, ki opravlja dejavnost cestnega prevoznika, za upravljavca prevoza imenuje vsaj eno fizično osebo, ki izpolnjuje zahteve iz člena 3(1)(b) in (d) ter naslednje pogoje:

2. Če podjetje ne izpolnjuje zahteve po strokovni usposobljenosti iz člena 3(1)(d), mu lahko pristojni organ dovoli opravljati dejavnost cestnega prevoznika brez upravljavca prevoza, imenovanega v skladu z odstavkom 1 tega člena, pod pogojem, da:

podjetje imenuje fizično osebo, ki prebiva v Skupnosti in izpolnjuje zahteve iz člena 3(1)(b) in (d) ter je s pogodbo pooblaščena za izvajanje nalog kot upravljavec prevoza v imenu podjetja;

so v pogodbi, ki jo je podjetje sklenilo z osebo iz točke (a), podrobno določene naloge, ki jih mora zadevna oseba izvajati učinkovito in neprekinjeno, ter navedene njene obveznosti kot upravljavca prevoza. Naloge, ki jih je treba podrobno določiti, obsegajo predvsem naloge, povezane z upravljanjem servisiranja in vzdrževanja vozil, preverjanjem prevoznih pogodb in dokumentov, osnovnim računovodstvom, razporeditvijo natovarjanj ali storitev po voznikih in vozilih ter preverjanjem postopkov v zvezi z varnostjo;

3. Države članice lahko določijo, da se upravljavcu prevoza, imenovanem v skladu z odstavkom 1, ne izda dovoljenja tudi v skladu z odstavkom 2, ali se mu lahko na ta način izda dovoljenje le za omejeno število podjetij ali vozni park vozil, ki je nižje od števila iz odstavka 2(c).

4. Podjetje obvesti pristojni organ o imenovanem upravljavcu prevoza oziroma imenovanih upravljavcih prevoza.

POGLAVJE II

POGOJI, KI JIH JE TREBA IZPOLNJEVATI DA BI SE ZADOVOLJILO ZAHTEVAM IZ ČLENA 3

Člen 5

Pogoji v zvezi z zahtevo glede sedeža

Za izpolnitev zahteve iz člena 3(1)(a) podjetje:

ima sedež v tej državi članici, skupaj s prostori, v katerih hrani svojo poslovno dokumentacijo, ki jo lahko da na razpolago pristojnemu organu na njegovo zahtevo, zlasti vse računovodske dokumente, kadrovsko dokumentacijo, dokumentacijo s podatki o času vožnje in počitka ter kateri koli drug dokument, do katerega mora imeti dostop pristojni organ, da preveri izpolnjevanje pogojev iz te uredbe. Države članice lahko zahtevajo, da imajo podjetja s sedežem na njihovem ozemlju te dokumente v svojih prostorih kadar koli na voljo;

ko je dovoljenje izdano, ima na razpolago eno ali več vozil, ki so registrirana ali kako drugače dana v obtok v skladu z zakonodajo te države članice, ne glede na to, ali je edini lastnik ali pa jih ima v lasti na kakšen drug način, na primer na podlagi pogodbe o nakupu na obroke, najemne ali zakupne pogodbe (leasing) ali na podlagi kupoprodajne pogodbe;

Člen 6

Pogoji v zvezi z zahtevo po dobrem ugledu

1. Da se zagotovi izpolnjevanje pogoja dobrega ugleda iz člena 3(1)(b) in ob upoštevanju odstavka 2 tega člena, države članice določijo pogoje, ki jih morata izpolnjevati podjetje in upravljavec prevoza.

Države članice pri ugotavljanju, ali je podjetje zadostilo zahtevi po dobrem ugledu, preučijo ravnanje podjetja, njegovih upravljavcev prevoza in katere koli druge ustrezne osebe, ki jo lahko določi država članica. Vse navedbe obsodb, kazni ali kršitev podjetja v tem členu se nanašajo tudi na obsodbe, kazni ali kršitve podjetja samega, njegovih upravljavcev prevoza in katere koli druge ustrezne osebe, ki jo lahko določi država članica.

Pogoji iz prvega pododstavka vključujejo vsaj naslednje:

časa vožnje in počitka voznikov, delovnega časa ter namestitve in uporabe nadzornih naprav;

2. Za namene točke (b) tretjega pododstavka odstavka 1:

Če so bile upravljavcu prevoza ali prevoznemu podjetju v eni ali več državah članicah izrečene obsodba za hudo kaznivo ravanje ali kazni za najhujše kršitve pravil Skupnosti, opredeljene v Prilogi IV, pristojni organ države članice sedeža na primeren način in pravočasno začne ter ustrezno zaključi upravni postopek, po potrebi skupaj s pregledom prostorov zadevnega podjetja.

določi kategorije in vrste kršitev, do katerih prihaja najpogosteje;

Komisija sprejme seznam kategorij, vrst in stopenj teže kršitev pravil Skupnosti, zaradi katerih se lahko, poleg tistih iz Priloge IV, izgubi dober ugled. Države članice pri določanju prednostnih nalog po členu 12(1) upoštevajo podatke o teh kršitvah, vključno s podatki, ki so jih poslale druge države članice.

3. Zahteva iz člena 3(1)(b) ostane neizpolnjena do povrnitve ugleda ali sprejetja kakega drugega ukrepa z enakovrednim učinkom v skladu z ustreznimi veljavnimi nacionalnimi predpisi.

Člen 7

Pogoji v zvezi z zahtevo glede finančnega položaja

1. Da se zagotovi izpolnjevanje pogoja iz člena 3(1)(c), mora podjetje kadar koli med poslovnim letom biti sposobno izpolniti svoje finančne obveznosti. V ta namen mora podjetje na podlagi letnih računovodskih izkazov, ki jih je potrdil revizor ali ustrezno pooblaščena oseba, dokazati, da ima vsako leto na voljo kapital in rezerve, ki morajo znašati vsaj 9 000 EUR, če se uporablja samo eno vozilo, in najmanj 5 000 EUR za vsako dodatno uporabljeno vozilo.

Za namene te uredbe se vrednost eura v tistih nacionalnih valutah držav članic, ki niso vključene v tretjo fazo Evropske monetarne unije, določi vsakih pet let. Uporabijo se tečaji, pridobljeni prvi delovni dan oktobra in objavljeni v Uradnem listu Evropske unije. Veljati začnejo 1. januarja v naslednjem koledarskem letu.

Računovodske postavke iz prvega pododstavka so enake postavkam, opredeljenim v Četrti direktivi Sveta z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb, ki temelji na členu 54(3)(g) (8).

2. Z odstopanjem od odstavka 1 lahko pristojni organ dovoli ali zahteva, da podjetje izkaže svoje finančno stanje s potrdilom, npr. z zavarovanjem poklicne odgovornosti, ki ga izdajo ena ali več bank ali druge finančne institucije, tudi zavarovalnice, ki se nanaša na solidarnostno poroštvo podjetja, in sicer za zneske, določene v prvem pododstavku odstavka 1. Države članice lahko odločijo, da se lahko zahteva garancija s soglasjem pristojnega organa, ki izda dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, in se lahko sprosti samo z njegovim soglasjem.

3. Letni računovodski izkazi iz odstavka 1 ali garancija iz odstavka 2, ki jih je treba preveriti, so letni računovodski izkazi gospodarskega subjekta s sedežem na ozemlju države članice, v kateri se zaprosi za dovoljenje, in ne letni računovodski izkazi morebitnih drugih subjektov s sedežem v drugi državi članici.

Člen 8

Pogoji v zvezi z zahtevo po strokovni usposobljenosti

1. Da se zagotovi izpolnjevanje pogoja iz člena 3(1)(d), imajo zadevna oseba oziroma osebe znanje, ki ustreza stopnji, določeni v oddelku I Priloge I, in sicer iz tam naštetih strokovnih področij. To znanje se dokaže z obveznim pisnim izpitom, ki ga lahko dopolnjuje ustni izpit, če tako določi država članica. Oba izpita se organizirata v skladu z oddelkom II Priloge I. V ta namen lahko države članice odločijo, da je treba pred preverjanjem opraviti usposabljanje.

2. Pisni in ustni izpiti iz odstavka 1 lahko organizirajo in potrdijo samo organi ali telesa, ki jih v ta namen država članica ustrezno pooblasti na podlagi meril, ki jih tudi sama določi. Države članice redno preverjajo, ali so pogoji, pod katerimi organi ali telesa, ki so jih pooblastile, organizirajo preverjanja, v skladu s Prilogo I.

3. Države članice lahko v skladu z merili, ki jih določijo, ustrezno pooblastijo organizacije, ki lahko kandidatom zagotovijo visoko kakovostno usposabljanje, da se lahko učinkovito pripravijo na preverjanje, in redno usposabljanje, da lahko upravljavci prevoza, ki to želijo, dopolnjujejo svoje znanje.

4. Države članice lahko diplomante z določenimi visokošolskimi kvalifikacijami ali kvalifikacijami tehničnih smeri, izdanimi v tej državi članici, posebej izdanimi v ta namen in ki dokazujejo znanje iz strokovnih področij, naštetih v seznamu iz Priloge I, oprostijo obveznega preverjanja iz strokovnih področij, ki jih te kvalifikacije zajemajo. Izjema velja le za tiste dele Priloge I, katerih kvalifikacije zajemajo vsa strokovna področja, našteta v naslovu vsakega dela.

Država članica lahko iz določenih delov preverjanja izvzame imetnike potrdil o strokovni usposobljenosti, veljavnih za opravljanje domačega tovornega prevoza v tej državi članici.

5. Kot dokazilo o strokovni usposobljenosti je treba predložiti potrdilo, ki ga izda organ ali telo iz odstavka 2. To potrdilo ni prenosljivo na drugo osebo. Sestavi se v skladu z zaščitnimi elementi in vzorcem potrdila iz prilog II in III ter nosi žig in podpis ustrezno pooblaščenega organa ali telesa, ki ga je izdal.

6. Komisija prilagodi priloge I, II in III tehničnemu napredku. Ti ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te uredbe, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 25(3).

7. Komisija spodbuja in omogoča izmenjavo izkušenj in informacij med državami članicami na področju usposabljanja, preverjanja in pooblaščanja, tudi prek organov, ki jih lahko imenuje Komisija.

Člen 9

Izvzetje iz preverjanja

Države članice lahko sklenejo, da iz preverjanja iz člena 8(1) izvzamejo fizične osebe, ki lahko predložijo dokazila, da so v državi članici v zadnjih 15 letih pred … (9) neprekinjeno vodile podjetje za cestni prevoz ali podjetje za potniški promet.

POGLAVJE III

DOVOLJENJE IN NADZOR

Člen 10

Pristojni organi

1. Vsaka država članica imenuje enega ali več pristojnih organov za zagotavljanje pravilnega izvajanja te uredbe. Ti pristojni organi so pooblaščeni za:

2. Pristojni organi objavijo vse pogoje, zahtevane v okviru te uredbe, morebitne druge nacionalne določbe, postopke, ki jih morajo izvesti zadevni kandidati, in ustrezna pojasnila.

Člen 11

Preučitev in vknjižba vlog

1. Prevoznemu podjetju, ki izpolnjuje zahteve iz člena 3, se na podlagi vloge izda dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika. Pristojni organ oceni, ali podjetje, ki predloži vlogo, izpolnjuje zahteve iz navedenega člena. Države članice lahko v ustrezni nacionalni zakonodaji določijo trajanje veljavnosti dovoljenj za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika.

Na podlagi preučitve vloge se lahko, glede na rezultate te ocene, izda dovoljenje Skupnosti v skladu z uredbama (ES) št. …/2009 in (ES) št. …/2009. Država članica lahko namesto dovoljenja Skupnosti izda drugo vrsto dovoljenja za podjetja, ki opravljajo prevoze le znotraj ozemlja zadevne države članice.

2. Pristojni organ v nacionalni elektronski register iz člena 16 vnese podatke o podjetjih, za katera izda dovoljenja in ki so navedena v točkah (a) do (d) prvega pododstavka člena 16(2).

3. Rok, v katerem pristojni organ preuči vlogo za izdajo dovoljenj, je čim krajši in ne sme biti daljši od treh mesecev od datuma, ko pristojni organ prejme dokumente, potrebne za preučitev vloge. Pristojni organ lahko ta rok v ustrezno utemeljenih primerih podaljša za dva meseca.

4. Če obstaja kakršen koli dvom, pristojni organ do 31. decembra 2012 pri presoji dobrega ugleda podjetja preveri, da imenovani upravljavec(-ci) prevoza v kateri izmed držav članic v času vložitve vloge ni(so) bil(i) razglašen(i) za neprimerne(ga) za vodenje prevozne dejavnosti podjetja na podlagi člena 14.

Od 1. januarja 2013 dalje pristojni organ, ko z dostopom do podatkov iz točke (f) prvega pododstavka člena 16(2) z neposrednim varnim dostopom do ustreznih področij nacionalnih registrov ali na zahtevo presoja dober ugled podjetja, v vseh primerih preveri, ali imenovani upravljavec(-ci) prevoza v kateri od držav članic v času vložitve vloge ni(so) bil(i) razglašen(i) za neprimerne(ga) za vodenje prevozne dejavnosti podjetja na podlagi člena 14.

Ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te uredbe in glede podaljšanja datumov za največ tri leta od datuma iz tega odstavka, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 25(3).

5. Podjetja z dovoljenjem za opravljanje dejavnosti prevoznika v roku 28 dni ali v krajšem roku, ki ga lahko določi država članica sedeža, obvestijo pristojni organ, ki je dovoljenje izdal, o spremembah podatkov iz odstavka 2.

Člen 12

Pregledi

1. Pristojni organi nadzorujejo, da podjetja, ki so jim izdali dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, trajno izpolnjujejo zahteve iz člena 3. V ta namen države članice izvajajo preglede, usmerjene na podjetja, za katera je bilo ocenjeno povečano tveganje. Zato države članice ta sistem ocenjevanja tveganj, ki ga države članice vzpostavijo v skladu s členom 9 Direktive 2006/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o minimalnih pogojih za izvajanje uredb Sveta (EGS) št. 3820/85 in (EGS) št. 3821/85 o socialni zakonodaji v zvezi z dejavnostmi v cestnem prometu (10), razširijo na vse kršitve, opredeljene v členu 6 te uredbe.

2. Do 31. decembra 2014 države članice izvajajo preglede vsaj vsakih pet let, da preverijo, ali podjetja še vedno izpolnjujejo vse zahteve iz člena 3.

Ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te uredbe glede podaljšanja datumov iz tega odstavka, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 25(3).

3. Države članice opravijo posamezne preglede, da preverijo, ali podjetje še vedno izpolnjuje pogoje za dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, če to zahteva Komisija v ustrezno utemeljenih primerih. Komisijo obvesti o rezultatih teh pregledov in o sprejetih ukrepih, če se ugotovi, da podjetje ne izpolnjuje več pogojev iz te uredbe.

Člen 13

Postopek za začasni in trajni odvzem dovoljenja

1. Če pristojni organ ugotovi, da obstaja tveganje, da podjetje ne izpolnjuje več zahtev iz člena 3, o tem obvesti zadevno podjetje. Če pristojni organ ugotovi, da ena ali več od teh zahtev ni več izpolnjenih, lahko določi rok, v katerem mora podjetje urediti svoj položaj, z naslednjimi omejitvami:

2. Pristojni organ lahko od podjetij, katerih dovoljenje je bilo začasno ali trajno odvzeto, zahteva, da pred vsakršnim popravljalnim ukrepom njihovi upravljavci prevoza opravijo izpit iz člena 8(1).

3. Če pristojni organ ugotovi, da podjetje ne izpolnjuje več ene ali več zahtev iz člena 3, začasno ali trajno odvzame dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, ki je bilo izdano podjetju, najkasneje po preteku rokov iz odstavka 1 tega člena.

Člen 14

Razglasitev upravljavca prevoza za neprimernega

1. Če upravljavec prevoza izgubi dober ugled v skladu s členom 6, ga pristojni organ razglasi za neprimernega za vodenje prevozne dejavnosti podjetja.

2. Dokler se ne sprejme popravljalni ukrep v skladu z ustreznim nacionalnim predpisom, potrdilo o strokovni usposobljenosti osebe, ki je bila razglašena za neprimerno za upravljanje prevozne dejavnosti iz člena 8(5), ni veljavno v nobeni državi članici.

Člen 15

Odločitve pristojnih organov in pravna sredstva

1. Negativne odločitve, ki jih pristojni organi držav članic sprejmejo v skladu s to uredbo, vključno z zavrnitvijo vloge, začasnim ali trajnim odvzemom obstoječega dovoljenja ali razglasitvijo neprimernosti upravljavca prevoza, vsebujejo razloge na katerih temeljijo te odločitve.

Pri teh odločitvah se upoštevajo razpoložljive informacije o kršitvah zadevnega podjetja ali upravljavca prevoza, ki lahko okrnijo dober ugled podjetja, ter vse druge informacije, ki jih ima na voljo pristojni organ. V odločitvah se podrobno navedejo popravljalni ukrepi, ki veljajo v primeru začasnega odvzema dovoljenja ali razglasitve neprimernosti.

2. Države članice zagotovijo, da se lahko zadevna podjetja in osebe pritožijo zoper odločitve iz odstavka 1 pri vsaj enem neodvisnem in nepristranskem organu ali na sodišču.

POGLAVJE IV

POENOSTAVITEV IN UPRAVNO SODELOVANJE

Člen 16

Nacionalni elektronski registri

1. Za izvajanje te uredbe, zlasti členov 11 do 14 in 26, vsaka država članica vodi nacionalni elektronski register podjetij cestnega prevoza, katerim je pristojni organ, ki ga je imenovala, izdal dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika. Obdelava podatkov iz tega registra se izvaja pod nadzorom organa javne oblasti, imenovanega v ta namen. Ustrezni podatki v nacionalnem elektronskem registru so dostopni vsem pristojnim organom zadevne države članice.

Do 1. junija 2009 Komisija izda smernice o minimalnah zahtevah glede podatkov, ki morajo biti vneseni v nacionalni elektronski register od dneva njegove vzpostavitve, da bi se olajšala prihodnja povezava med registri, ter lahko poleg podatkov iz odstavka 2 priporoči, da se vključijo tudi registrske oznake vozil.

2. Nacionalni elektronski register vsebuje najmanj naslednje podatke:

število, kategorijo in vrsto hujših kršitev iz člena 6(1)(b), zaradi katerih so bile v zadnjih dveh letih izrečene obsodbe ali naložene kazni;

imena oseb, ki so bile razglašene za neprimerne za vodenje prevozne dejavnosti podjetja, dokler ni za te osebe ponovno vzpostavljen dober ugled v skladu s členom 6(3), in veljavne popravljalne ukrepe.

Za namene točke (e) se lahko države članice do 31. decembra 2015 odločijo, da v nacionalni elektronski register vključijo le najhujše kršitve iz Priloge IV.

Države članice se lahko odločijo, da bodo informacije iz točk (e) in (f) prvega pododstavka hranile v ločenih registrih. V tem primeru so ustrezni podatki na voljo na zahtevo ali neposredno dostopni vsem pristojnim organom zadevne države članice. Zahtevani podatki se zagotovijo v 30 delovnih dneh po prejemu zahteve.

V vsakem primeru so podatki iz točk (e) in (f) prvega pododstavka dostopni organom, ki niso pristojni organi, samo če so ustrezno pooblaščeni za izvajanje nadzora in nalaganje kazni na področju cestnega prometa in če so njihove uradne osebe zaprisežene ali kako drugače formalno zavezane k molčečnosti.

3. Podatki o podjetju, katerega dovoljenje je bilo začasno ali trajno odvzeto, ostanejo v nacionalnem elektronskem registru dve leti po izteku obdobja delnega ali začasnega odvzema dovoljenja, nato pa se takoj zbrišejo.

Podatki o vseh osebah, razglašenih za neprimerne za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, ostanejo v nacionalnem elektronskem registru, dokler za te osebe ni ponovno vzpostavljen dober ugled v skladu s členom 6(3). Podatki se zbrišejo iz registra takoj, ko se sprejmejo popravljalni ukrepi ali ukrepi z enakovrednim učinkom.

V podatkih iz prvega in drugega pododstavka se podrobno navedejo razlogi za začasni ali trajni odvzem dovoljenj ali razglasitev neprimernosti in ustrezno trajanje odvzema.

4. Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev sprotnega dopolnjevanja in točnosti podatkov v nacionalnem elektronskem registru, zlasti podatkov iz točk (e) in (f) prvega pododstavka odstavka 2.

5. Brez poseganja v odstavka 1 in 2 države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da so nacionalni elektronski registri na voljo po vsej Skupnosti prek nacionalnih kontaktnih točk, kakor so opredeljene v členu 18. Dostopnost prek nacionalnih kontaktnih točk se izvede do 31. decembra 2012, in sicer tako, da se pristojnemu organu katere koli države članice omogoči iskanje podatkov v nacionalnem elektronskem registru katere koli druge ržave članice.

6. Skupna pravila glede izvajanja odstavka 5, kot so format izmenjanih podatkov, tehnični postopki za iskanje po nacionalnih elektronskih registrih drugih držav članic in spodbujanje interoperabilnosti teh registrov z drugimi ustreznimi zbirkami podatkov, sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 25(2). V teh skupnih pravilih je določeno, kateri organ je odgovoren za dostop do podatkov ter njihovo nadaljnjo uporabo in posodabljanje potem, ko je bil omogočen dostop do njih, in v ta namen vključujejo predpise o vnašanju in nadzoru teh podatkov.

7. Ukrepi, namenjeni spreminjaju nebistvenih določb te uredbe glede podaljšanja časovnih rokov iz odstavkov 1 in 5, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 25(3).

Člen 17

Varstvo osebnih podatkov

V zvezi z uporabo Direktive 95/46/ES države članice zlasti zagotovijo:

da ima vsak posameznik dostop do podatkov, če so podatki, ki ga zadevajo, vpisani v register ali če se jih namerava posredovati tretjim osebam. Informacije morajo vsebovati identiteto organa, ki je odgovoren za obdelavo podatkov, vrsto podatkov za obdelavo in razloge;

da ima vsak posameznik pravico dostopa do podatkov, ki ga zadevajo, pri organu, ki je odgovoren za obdelavo teh podatkov. Ta pravica se izvršuje brez omejitev v ustreznih časovnih obdobjih in brez večjih zamud ali stroškov za prosilca;

da ima vsak posameznik, katerega podatki so netočni in nepopolni, pravico, da doseže popravek, izbris ali blokiranje podatkov, ki ga zadevajo;

Člen 18

Upravno sodelovanje med državami članicami

1. Države članice določijo nacionalno kontaktno točko, odgovorno za izmenjavo informacij z drugimi državami članicami glede uporabe te uredbe. Države članice Komisiji posredujejo imena in naslove svojih nacionalnih kontaktnih točk do … (11). Komisija sestavi seznam vseh nacionalnih kontaktnih točk in ga posreduje državam članicam.

2. Države članice, ki izmenjujejo informacije v okviru te uredbe, uporabljajo nacionalne kontaktne točke, določene na podlagi odstavka 1.

3. Države članice, ki izmenjujejo informacije o kršitvah iz člena 6(2) ali o morebitnih upravljavcih prevoza, razglašenih za neprimerne, upoštevajo postopek in roke iz člena 13(1) Uredbe (ES) št. …/2009 ali glede na primer iz člena 23(1) Uredbe (ES) št. …/2009. Država članica, ki od druge države članice dobi obvestilo o hujši kršitvi, zaradi katere je bila izrečena obsodba ali kazen, to kršitev vpiše v svoj nacionalni elektronski register.

POGLAVJE V

MEDSEBOJNO PRIZNAVANJE POTRDIL IN DRUGIH DOKAZIL

Člen 19

Potrdila in drugi dokumenti v zvezi z dobrim ugledom

1. Brez poseganja v člen 11(4) država članica sedeža kot zadosten dokaz o dobrem ugledu za pridobitev dovoljenja za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika sprejme izpisek iz kazenske evidence, če tega ni, pa enakovreden dokument, ki ga izda pristojni sodni ali upravni organ države članice, kjer je upravljavec prevoza prej prebival.

2. Kadar država članica za svoje državljane uvede določene zahteve glede dobrega ugleda in izpolnjevanja teh zahtev ni mogoče dokazati z dokumentom iz odstavka 1, ta država članica sprejme kot zadostno dokazilo za državljane drugih članic potrdilo o izpolnjevanju teh zahtev, ki ga izda pristojni sodni ali upravni organ v eni ali več državah članicah, kjer je upravljavec prevoza prej prebival. Ta potrdila se nanašajo na posebne informacije, ki se upoštevajo v državi članici sedeža.

3. Če ena ali več držav članic, kjer je upravljavec prevoza prej prebival, ne izda dokumenta, iz odstavka 1 ali potrdila iz odstavka 2, lahko ta dokument ali potrdilo nadomesti izjava pod prisego ali slovesna izjava upravljavca prevoza pred pristojnim sodnim ali upravnim organom ali po potrebi pred notarjem v državi članici, kjer je upravljavec prevoza prej prebival. Ta organ ali notar izda potrdilo, s katerim potrjuje verodostojnost izjave pod prisego ali slovesne izjave.

4. Dokument iz odstavka 1 in potrdilo iz odstavka2 se ne sprejme, če je predložen več kot 3 mesece po datumu izdaje. Ta pogoj velja tudi za izjave iz odstavka 3.

Člen 20

Potrdila v zvezi s finančnim položajem

Kadar država članica od državljanov zahteva izpolnjevanje nekaterih dodatnih pogojev v zvezi s finančnim položajem, ki niso navedeni v členu 7, ta država članica za državljane drugih držav članic sprejme kot zadosten dokaz potrdilo o izpolnjevanju teh pogojev, ki ga izda pristojni upravni organ ene ali več držav članic, v katerih je upravljavec prevoza prej prebival. Ta potrdila se nanašajo na posebne podatke, ki se upoštevajo v novi državi članici sedeža.

Člen 21

Potrdila o strokovni usposobljenosti

1. Države članice priznajo kot zadostno dokazilo o strokovni usposobljenosti potrdila, ki so skladna z vzorcem spričevala iz Priloge II in jih izda organ ali telo, ki je v ta namen ustrezno pooblaščen.

2. Potrdila, izdana pred … (12) kot dokazilo o strokovni usposobljenosti v skladu z določbami, veljavnimi do tega datuma, se upoštevajo kot enakovredna potrdilu, katerega vzorec je v Prilogi III, in se kot dokazilo o strokovni usposobljenosti priznajo v vseh državah članicah. Države članice lahko zahtevajo, da imetniki potrdil o strokovni usposobljenosti, veljavnih le za opravljanje domačega tovornega prevoza, opravijo izpit ali dele izpita v skladu s členom 8(1).

POGLAVJE VI

KONČNE DOLOČBE

Člen 22

Kazni

1. Države članice določijo pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve določb te uredbe, in sprejmejo vse ukrepe, potrebne za zagotovitev njihovega izvajanja. Tako določene kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Države članice uradno obvestijo Komisijo o teh pravilih do … (11) in v najkrajšem možnem času tudi o vsaki njihovi nadaljnji spremembi. Države članice zagotovijo, da se vsi takšni ukrepi uporabljajo brez diskriminacije glede na državljanstvo ali kraj sedeža podjetja.

2. Kazni iz odstavka 1 vključujejo zlasti začasni odvzem dovoljenja za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, trajni odvzem dovoljenj in razglasitev neprimernosti obtoženih upravljavcev prevoza.

Člen 23

Prehodne določbe

Podjetja, ki imajo pred … (9) dovoljenje za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, upoštevajo določbe te uredbe do … (11).

Člen 24

Medsebojna pomoč

Pristojni organi držav članic tesno sodelujejo in si medsebojno pomagajo pri izvajanju te uredbe. Pristojni organi izmenjujejo informacije o obsodbah in kaznih za hujše kršitve ali o drugih posebnih dejstvih, ki bi lahko vplivala na opravljanje dejavnosti cestnih prevoznikov, ter pri tem spoštujejo določbe, ki se uporabljajo na področju varstva osebnih podatkov.

Člen 25

Postopek v odboru

1. Komisiji pomaga odbor, ustanovljen na podlagi člena 18(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 3821/85 z dne 20. decembra 1985 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu (13).

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 3 in 7 Sklepa 1999/468/ES, ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

3. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člen 5a(1) do (4) in člen 7 Sklepa 1999/468/ES, ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

Člen 26

Poročila o opravljanju dejavnosti

1. Države članice vsaki dve leti pripravijo poročilo o dejavnosti pristojnih organov in ga pošljejo Komisiji. To poročilo obsega:

število po vrsti in letu izdanih, začasno in trajno odvzetih dovoljenj, število primerov razglasitve neprimernosti ter razloge na katerih temeljijo te odločitve;

temeljne statistične podatke o nacionalnih elektronskih registrih in njihovo uporabo s strani pristojnih organov; in

pregled izmenjave informacij z drugimi državami članicami, ki obsega zlasti letno število ugotovljenih kršitev, o katerih je bila obveščena druga država članica, in prejetih odgovorov na podlagi člena 18(2) kakor tudi letno število poizvedb in odgovorov na podlagi člena 18(3).

2. Na podlagi poročil iz odstavka 1 Komisija vsaki dve leti pripravi poročilo o opravljanju dejavnosti cestnega prevoznika, s katerim seznani Evropski parlament in Svet. To poročilo vsebuje zlasti oceno izmenjave informacij med državami članicami ter pregled delovanja in podatkov nacionalnih elektronskih registrov. To poročilo se objavi hkrati s poročilom iz člena 17 Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom (14).

Člen 27

Seznam pristojnih organov

Vsaka država članica do … (12) pošlje Komisiji seznam pristojnih organov, ki jih je imenovala za izdajanje dovoljenj za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, in seznam organov ali teles, pooblaščenih za organizacijo preverjanj iz člena 8(1) in izdajo spričeval. Zbirni seznam teh organov ali teles iz vse Skupnosti Komisija objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 28

Obveščanje o nacionalnih ukrepih

Države članice Komisiji pošljejo besedilo zakonov ali drugih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta uredba, najpozneje 30 dni po njihovem sprejetju, prvič pa do … (12).

Člen 29

Razveljavitev

Direktiva 96/26/ES se razveljavi.

Člen 30

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Uporablja se od … (15).

(1) UL C 151, 17.6.2008, str. 16.

(2) UL C 14, 19.1.2008, str. 1.

(3) Mnenje Evropskega parlamenta z dne 21. maja 2008 (še ni objavljeno v Uradnem listu), Skupno stališče Sveta z dne 9. januarja 2009, Stališče Evropskega parlamenta z dne … (še ni objavljeno v Uradnem listu) in Sklep Sveta z dne …

(4) UL L 124, 23.5.1996, str. 1.

(5) UL L …

(6) UL L 281, 23.11.1995, str. 31.

(7) UL L 184, 17.7.1999, str. 23.

(8) UL L 222, 14.8.1978, str. 11.

(9) Datum začetka veljavnosti te uredbe.

(10) UL L 102, 11.4.2006, str. 35.

(11) Dve leti po začetku veljavnosti te uredbe.

(12) Datum začetka veljavnosti te uredbe.

(13) UL L 370 de 31.12.1985, str. 8.

(14) UL L 102 de 11.4.2006, str. 1.

(15) Dve leti po začetku veljavnosti te uredbe.

(6) Uredba Sveta (EGS) št. 259/93 z dne 1. februarja 1993 o nadzorovanju in kontroli pošiljk odpadkov znotraj Evropske skupnosti, v Skupnost in iz nje ( UL L 30, 6.2.1993, str. 1 ).

(5) Direktiva Sveta 96/35/ES z dne 3. junija 1996 o imenovanju in poklicni usposobljenosti svetovalcev za varnost pri prevozu nevarnega blaga po cesti, železnici in celinskih plovnih poteh ( UL L 145, 19.6.1996, str. 10 ).

(3) Direktiva 2003/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2003 o temeljnih kvalifikacijah in rednem usposabljanju voznikov nekaterih cestnih vozil za prevoz blaga ali potnikov ( UL L 226, 10.9.2003, str. 4 ).

Države članice bodo organizirale obvezen pisni izpit, ki ga lahko dopolnijo z neobveznim ustnim izpitom, da ugotovijo, ali so kandidati za cestne prevoznike dosegli zahtevano raven znanja iz strokovnih področij, navedenih v delu I, zlasti ali so sposobni uporabljati ustrezna orodja in tehnike za ta področja ter izpolnjevati ustrezne izvedbene in uskladitvene naloge.

biti sposoben izvesti potrebne korake za zagotovitev, da vozniki upoštevajo prometna pravila, prepovedi in omejitve, ki veljajo v različnih državah članicah (omejitve hitrosti, prednost, postanki in parkiranje, uporaba luči, cestna signalizacija itd.);

biti sposoben izvajati postopke za uskladitev s pravili o prevozu nevarnih snovi in odpadkov, zlasti tistih, ki izhajajo iz Direktive Sveta 94/55/ES (4) , Direktive Sveta 96/35/ES (5) in Uredbe Sveta (EGS) št. 259/93 (6) ;

poznati različne vrste naprav za ravnanje s tovorom in natovarjanje (kesoni, zabojniki, palete itd.) ter biti sposoben uvesti postopke in izdati navodila za nakladanje in razkladanje blaga (razporeditev teže, zlaganje, nalaganje, zagraditev itd.);

mejne formalnosti, vlogo in področje uporabe dokumentov T in zvezkov TIR ter obveznosti in odgovornosti, ki izhajajo iz njihove uporabe;

različne dokumente, ki se zahtevajo za opravljanje storitev cestnega prevoza, in biti sposoben uvesti kontrolne postopke za zagotovitev hrambe odobrenih dokumentov o vsakem opravljenem prevozu, zlasti dokumentacije o vozilu, vozniku, blagu in prtljagi, tako v podjetju kot v vozilu;

poklicna pravila, ki urejajo dejavnost cestnega prevoza za najem ali plačilo, najem gospodarskih vozil in sklepanje podizvajalskih pogodb, ter zlasti pravila o uradnem organiziranju dejavnosti, dovoljenju za opravljanje dejavnosti, dovoljenju za cestni prevoz znotraj in zunaj Skupnosti, nadzoru in kaznih;

biti sposoben uporabljati pravila, ki urejajo voznine in cene v javnem in zasebnem prevozu potnikov;

poznati različne vrste zavarovanj, značilne za cestni prevoz (zavarovanje za odgovornost, nezgodno zavarovanje, življenjsko zavarovanje, neživljenjsko zavarovanje in zavarovanje stvari in prtljage), ter jamstva in obveznosti, ki izhajajo iz teh zavarovanj;

poznati zakonske določbe in postopke uporabe čekov, menic, zadolžnic, kreditnih kartic in drugih sredstev ali načinov plačila;

veljavna pravila glede časa vožnje, časa počitka in delovnega časa, zlasti določbe Uredbe (EGS) št. 3821/85, Uredbe (ES) št. 561/2006, Direktive 2002/15/ES (2) in Direktive 2006/22/ES ter praktične dogovore za izvajanje določb iz teh zakonodajnih aktov; in

vlogo in funkcijo različnih socialnih institucij, ki so vključene v sektor cestnega prevoza (sindikati, sveti delavcev, sindikalni predstavniki, inšpektorji za delo itd.);

Najnižja raven znanja, kot je navedena spodaj, ne sme biti nižja od stopnje 3 po strukturi stopenj usposabljanja, ki je določena v Prilogi k Odločbi 85/368/EGS (1) , in sicer stopnje znanja, dosežene z usposabljanjem med obveznim šolanjem, dopolnjenim s poklicnim in dodatnim tehničnim usposabljanjem ali s srednješolskim tehničnim ali drugim usposabljanjem.

Znanje, ki ga države članice upoštevajo pri ugotavljanju strokovne usposobljenosti, mora vsebovati vsaj tista strokovna področja, ki so za cestni prevoz blaga in potnikov navedena v tem seznamu. Na teh strokovnih področjih morajo kandidati za cestne prevoznike pridobiti raven znanja in praktičnih sposobnosti, ki je potrebna za vodenje prevoznega podjetja.

Prevoz nevarnih snovi, katerih prevoz je prepovedan ali ki se prevažajo z embalažo, ki je prepovedana ali neodobrena, ali brez oznake za nevarne snovi na vozilih, s čimer sta življenje ljudi in okolje ogrožena do te mere, da se sprejme odločitev o izločitvi vozila iz prometa.

UTEMELJITEV SVETA

I. UVOD

Komisija je 25. maja 2007 predstavila predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika, ki je eden o treh predlogov iz t.i. „svežnja o cestnem prometu“ (1).

Evropski parlament je mnenje v prvi obravnavi izglasoval 21. maja 2008.

Svet je 9. januarja 2009 sprejel skupno stališče v skladu s členom 251 Pogodbe.

Pri opravljanju svojega dela je Svet upošteval tudi mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora. Odbor regij se je odločil, da ne bo pripravil mnenja o treh predlogih.

II. ANALIZA SKUPNEGA STALIŠČA

1. Splošno

Komisija je na podlagi sklepov o prispevku prometnega sektorja k Lizbonski strategiji s spomladanskega zasedanja Evropskega sveta leta 2007 sklenila, da bo pripravila predloge za pregled obstoječega zakonodajnega okvira na področju dostopa do poklica prevoznika in dostopa do trga mednarodnega cestnega prevoza blaga, pa tudi do mednarodnega trga avtobusnih prevozov, da bi med drugim zagotovila ustreznost in sorazmernost upravnih bremen. Na splošno je namen teh novih predlogov posodobiti, nadomestiti in združiti določbe, ki urejajo dejavnosti cestnih prevoznikov in dostop do trgov cestnega prevoza.

Cilj predloga uredbe o skupnih pravilih glede pogojev za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika je oblikovanje enotnih in izvršljivih določb o dostopu do opravljanja poklica prevoznika. Poleg tega bo uredba prispevala k uresničitvi ciljev Lizbonske strategije, saj bo znotraj sektorja ustvarila pravičnejše konkurenčne pogoje in uvedla več preglednosti za stranke v cestnem prevozu. Nenazadnje bo pripomogla k učinkovitejšim in kakovostnejšim prevoznim storitvam. Glede na prevladujočo vlogo cestnega prevoza v proizvodnih in distribucijskih sistemih industrije bo prispevala h krepitvi konkurenčnosti EU.

2. Glavna politična vprašanja

i) Vsebina, področje uporabe in opredelitve

Svet je v veliki meri upošteval predlog Komisije, naj se pravne določbe pojasnijo in poenostavijo. Kljub temu pa je izrecno poudaril, da naj se ta uredba ne bi uporabljala za storitve cestnega prevoza v potniškem prometu, ki so izključno nekomercialne ali brezplačne, niti za podjetja, ki opravljajo dejavnost cestnega prevoznika izključno z motornimi vozili, ki ne morejo presegati 40 km/h. Slednjo izjemo je predlagal tudi Evropski parlament. Poleg tega skupno stališče predvideva, da lahko države članice iz uporabe te uredbe izvzamejo cestne prevoznike, ki opravljajo dejavnost izključno v domačem prometu in imajo na prometni trg zaradi narave prevoženega blaga ali kratke razdalje prevozov manjši vpliv.

Evropski parlament je v veliki meri upošteval predlog Komisije.

ii) Upravljavec prevoza

Predlog Komisije natančno določa, kako mora biti oseba („upravljavec prevoza“) z zahtevano strokovno usposobljenostjo povezana s podjetjem, za katerega naj bi vodila prevozne dejavnosti. To osebo mora zaposliti in plačevati podjetje.

Ker naj bi ta oseba dejansko in trajno vodila prevozno dejavnost podjetja, mora sprejeti posledice svojih odločitev in prevzeti odgovornost za kršitve, storjene v okviru dejavnosti, ki jih vodi. Ta odgovornost je opredeljena za namene te uredbe, vendar ne posega v posebno kazensko ali finančno odgovornost, opredeljeno v nacionalni zakonodaji posamezne države članice. Možnost, da se obrtniki zaradi kvalifikacij obrnejo na drugega upravljavca prevoza („zunanjega“), je zakonsko urejena, da se zlasti okrepi njihova neodvisnost do večjih prevoznikov, ki jim zaupajo tovor, in se tako obvarujejo pred prikritim zaposlovanjem.

Svet je na splošno upošteval predlog Komisije. Vendar pa skupno stališče pojasnjuje razlike med „notranjim“ in „zunanjim“ upravljavcem prevoza, zlasti pri določanju različnih zahtev, da nekdo postane upravljavec prevoza, npr. da prebiva v Skupnosti. Slednji je neodvisna oseba, ki jo imenuje podjetje in ki kot upravljavec prevoza vodi prevozne dejavnosti, kot so upravljanje servisiranja in vzdrževanja vozil, preverjanje prevoznih pogodb in dokumentov, osnovno računovodstvo, razporeditev natovarjanj ali storitev po voznikih in vozilih ter preverjanje postopkov v zvezi z varnostjo. Zunanji upravljavec lahko vodi do štiri različna podjetja, ki opravljajo prevoze z največjim skupnim voznim parkom 50 vozil. V tem okviru se lahko države članice odločijo, da bodo zmanjšale število podjetij in/ali število skupnega voznega parka vozil.Poleg tega skupno stališče predvideva, da lahko države članice prepovejo ali omejijo možnost, da je notranji upravljavec prevoza pooblaščen tudi kot zunanji upravljavec prevoza v drugem podjetju.

Tudi Evropski parlament je v veliki meri upošteval predlog Komisije. Tako kot Svet pa je razjasnil dejansko povezavo med prevoznim podjetjem in (notranjim) upravljavcem prevoza. Kar zadeva zunanjega upravljavca prevoza, je Evropski parlament predlagal, da nacionalni pristojni organ odloči o največjem številu vozil, ki jih upravlja upravljavec prevoza.

iii) Pogoji v zvezi z zahtevo glede sedeža

Predlog Komisije določa skupna pravila o tem, da lahko dovoljenje za opravljanje dejavnosti upravljavca prevoza pridobijo samo podjetja z dejanskim in stalnim sedežem. Cilj tega je, da velja za vsa podjetja enaka raven nadzora in da se prepreči, da bi se nekatera podjetja izognila nadzoru organov v državah članicah, kjer imajo sedež. Poleg tega je opredeljeno, da imajo podjetja stalni in dejanski sedež, če imajo pisarno, registrirana vozila in operativni center.

Svet je upošteval predlog Komisije, z izjemo zahteve po zadostnem številu parkirnih mest, ki jih lahko njegova vozila redno uporabljajo, ki se je črtala.

Evropski parlament je v veliki meri upošteval pristop Komisije.

iv) Pogoji v zvezi z zahtevo po dobrem ugledu

Predlog Komisije vsebuje seznam hudih kršitev predpisov Skupnosti, ki lahko povzročijo izgubo dobrega ugleda, tudi če so storjene v drugih državah članicah. V njem je tudi navedeno, da se ponavljajoče se manjše kršitve lahko štejejo za hujše. Komisiji podeljuje izvedbena pooblastila za oblikovanje skupnega seznama kršitev, ki je predpogoj za vsako urejeno izmenjavo informacij med državami članicami in za opredelitev skupnih pragov za odvzem dovoljenja.

Svet je v veliki meri upošteval predlog Komisije, črtal pa je sklic na ponavljajoče se manjše kršitve ter dodal prevoz živali – to je ena od zahtev, ki jo mora spoštovati upravljavec prevoza ali podjetje. Poleg tega Svet pojasnjuje postopek iz Priloge III, ki sledi najhujšim kršitvam, v zvezi s katerim je Svet črtal možnost, da se prilagodi s komitološkim postopkom. V tem okviru skupno stališče pristojne organe pooblašča, da v primeru najhujše kršitve odločijo, ali bi v določenem posameznem primeru izguba dobrega ugleda predstavljala nesorazmeren odziv.

Evropski parlament je v veliki meri upošteval predlog Komisije, tako kot Svet pa je črtal sklic na ponavljajoče se manjše kršitve. Poleg tega je Evropski parlament 1. januar 2010 določil za rok, do katerega naj Komisija sprejme seznam kategorij, vrst in stopenj teže kršitev, zaradi katerih se lahko izgubi dober ugled.

v) Novi kazalniki za določitev finančnega položaja podjetja

Predlog Komisije uvaja natančnejše kazalnike za določitev finančnega položaja podjetja. Podjetja ali države članice imajo na izbiro dve možnosti: gibljiva sredstva in pospešeni koeficient (v skladu s terminologijo iz četrte računovodske direktive), določeni na podlagi letnih računovodskih izkazov podjetja, morajo upoštevati nekatere prage, ali pa podjetje dokaže svoj finančni položaj z bančno garancijo. Predlagani finančni kazalniki so enaki tistim, ki se po navadi uporabljajo v okviru finančne analize za presojo, ali je podjetje sposobno plačevati kratkoročne terjatve.

Svet je črtal sklic na pospešeni koeficient, namesto tega pa je izvajalcu zagotovil možnost, da svoj finančni položaj izkaže s potrdilom, kot je zavarovanje poklicne odgovornosti, ki ga izdajo ena ali več bank ali druge finančne institucije, tudi zavarovalnice.

Evropski parlament se je prav tako odločil črtati sklic na pospešeni koeficient in dovoliti, da se zavarovanje šteje kot dokaz finančnega položaja podjetja. Poleg tega je predlagal, da se kapitalska sredstva izkažejo s potrjeno bilanco stanja ali z bilanco stanja za davčne namene. Osebe, ki prvič zaprosijo za opravljanje poklica cestnega prevoznika, morajo predložiti potrjeno otvoritveno bilanco stanja. Kot zadnje je Evropski parlament predlagal, da se menjalni tečaj za valute prilagodi vsako leto, ne pa vsakih pet let.

vi) Pogoji v zvezi z zahtevo po strokovni usposobljenosti

Predlog Komisije uvaja skupen pristop, ki združuje usposabljanje ter obvezno preverjanje strokovne usposobljenosti, ki velja za vse kandidate, vključno s tistimi, ki imajo delovne izkušnje, in tiste z diplomo. Poleg tega določa minimalni sistem akreditiranja centrov za preverjanje in usposabljanje ter spodbuja izmenjavo izkušenj med državami članicami na tem področju. In končno, odpravljena je možnost, da države članice razlikujejo raven usposobljenosti glede na to, ali gre za mednarodni ali notranji prevoz.

Svet je črtal določbo o obveznem usposabljanju pred prevzemom nalog upravljavca prevoza. Poleg tega skupno stališče Sveta predvideva, da lahko države članice diplomante z določenimi visokošolskimi kvalifikacijami ali kvalifikacijami tehničnih smeri, izdanih v tej državi članici, pa tudi imetnike potrdil o strokovni usposobljenosti, veljavnih za opravljanje domačega prevoza v tej državi članici, oprostijo določenih delov preverjanja. Svet je uvedel tudi možnost, da države članice iz preverjanja izvzamejo osebe, ki so v državi članici v zadnjih 15 letih neprekinjeno vodile podjetje za cestni prevoz ali podjetje za potniški promet.

Evropski parlament je prav tako sklenil črtati določbo o obveznem usposabljanju, namesto tega pa so države članice dobile možnost spodbujanja rednega usposabljanja za upravljavce prevoza. Prav tako se je strinjal, da lahko države članice iz preverjanja izvzamejo osebe, ki imajo vsaj deset let neprekinjenih praktičnih izkušenj na vodstvenem položaju v prevoznem podjetju. Zaradi preprečitve zlorab, na primer da bi osebe preverjanje opravile v državi, kjer je to najbolj dosegljivo („turistično preverjanje“), je Evropski parlament predvidel, da lahko oseba preverjanje opravlja le v državi članici stalnega prebivališča. Poleg tega je predlagal, da so merila za akreditacijo organov za usposabljanje in preverjanje kandidatov za upravljavca prevoza medsebojno skladna. Evropski parlament je uvedel tudi obveznost, da morajo upravljavci prevoza po petletni prekinitvi opravljanja poklica opraviti ponovno usposabljanje.

vii) Dovoljenje in nadzor

Predlog Komisije predvideva okrepitev vloge organov, ki jih države članice imenujejo za nadzor nad tem, ali podjetja ustrezno izpolnjujejo pogoje iz uredbe. Predlog uvaja skupna načela za zagotovitev večje preglednosti, primerljivosti in nenazadnje verodostojnosti pravil v zvezi z dovoljenjem za opravljanje dejavnosti. Poleg tega določa roke, ki jih morajo ti organi upoštevati za preučitev dokumentacije, pa tudi roke, ki se lahko dodelijo podjetju, da uredi svoj položaj, preden se mu izreče kazen. Nadalje pristojne organe obvezuje, da morajo opozoriti podjetja, pri katerih obstaja nevarnost, da ne izpolnjujejo več pogojev iz uredbe. Predlog določa postopno lestvico upravnih sankcij, ki sega od delnega odvzema dovoljenja do izključitve upravljavca prevoza. Kar zadeva preglede, predlog predpisuje usmerjene preglede, ki jih bodo države članice izvajale pogosteje kot obstoječe petletne preglede.

Svet je sicer načeloma upošteval predlog Komisije, odločil pa se je uvesti nekatere določbe, da bi skrčil in poenostavil vodilna načela. Države članice lahko izdajo različna dovoljenja za podjetja, ki opravljajo le domače prevozne storitve. Države članice lahko skrajšajo obdobje, v katerem mora podjetje sporočiti spremembe podatkov, ki se uporabljajo za vlogo za izdajo dovoljenja. Poleg tega imajo države članice možnost podaljšati rok za preučitev vloge za izdajo dovoljenja. Pristojni organ v primeru kakršnega koli dvoma do 31. decembra 2012 preveri, ali upravljavec prevoza v eni od držav članic ni razglašen za neprimernega za vodenje prevozne dejavnosti podjetja; od 1. januarja 2013 dalje bo pristojni organ to delal z dostopanjem do nacionalnih elektronskih registrov. Skupno stališče prav tako vključuje pristop, da se ponavljanje pregledov podjetij prilagodi tehničnemu napredku. Države članice morajo do leta 2015 izvajati preglede vsaj vsakih pet let, od leta 2015 dalje pa se bodo pregledi opravljali v skladu s sistemom ocenjevanja tveganj.

Evropski parlament je prav tako uvedel nekaj sprememb k predlogu Komisije. Pristojni organ od 1. januarja 2012 v primeru dvoma preverja, ali upravljavec prevoza v kateri od držav članic ni razglašen za neprimernega za vodenje prevozne dejavnosti podjetja. Kar zadeva ponavljanje pregledov, lahko Komisija v skladu z regulativnim postopkom s pregledom spremeni določbo, da se redni pregledi opravljajo vsakih pet let. Poleg tega imajo države članice možnost, da zahtevajo usposabljanje in preverjanje upravljavcev prevoza podjetij, katerih dovoljenje je bilo začasno ali trajno odvzeto. Na koncu je pojasnjeno, da se sankcije za upravljavca prevoza uporabijo le, če je odgovoren za zadevne kršitve.

viii) Nacionalni elektronski register

Predlog Komisije v vsaki državi članici uvaja elektronski register prevoznih podjetjih, ki jih bo treba do konca leta 2010 medsebojno povezati v vsej Skupnosti. Prav tako predvideva vzpostavitev nacionalnih kontaktnih točk, ki se bodo uporabljale za izmenjavo informacij, in določitev nekaterih potrebnih postopkov.

Svet se je načeloma strinjal s predlogom Komisije glede oblikovanja nacionalnih elektronskih registrov, uvedel pa je nekaj dodatnih določb. Komisija mora do 1. junija 2009 pripraviti smernice o strukturi registra. Države članice morajo nacionalni register vzpostaviti 24 mesecev po začetku veljavnosti uredbe, tj. 20 dni po njeni objavi. Nacionalne registre je treba medsebojno povezati do 31. decembra 2012. Države članice morajo resne kršitve vpisovati v nacionalni register šele od leta 2016 dalje. Poleg tega se lahko vsi določeni roki spremenijo in (po potrebi) podaljšajo v skladu s komitološkim postopkom. Komisija je tudi pozvana, naj v svojem poročilu pregleda delovanje in elemente nacionalnih elektronskih registrov.

Parlament predlaga, naj ima nacionalni elektronski register javni in zasebni del. Do slednjega imajo pod posebnimi pogoji dostop le pristojni organi (npr. s posebnimi pooblastili na področju cestnega prometa in zaprisežene uradne osebe). Parlament nadalje predlaga oblikovanje registrov upravljavcev prevoza. Parlament zahteva, da se v register vključi registrska oznaka vozil, s katerimi se opravlja prevoze zunaj države članice, v kateri je sedež, skupno stališče Sveta pa predvideva, da lahko Komisija v letu 2009 izda priporočilo o vključitvi registrske oznake vozila. Na koncu Evropski parlament predlaga, da je pristojni organ odgovoren za posodabljanje in vzdrževanje elektronskega registra.

3. Druga vprašanja

Svet je sklenil, da se izraz „sankcija“ nadomesti z izrazom „kazen“.

Svet je sklenil črtati določbe o „predhodnih pravicah“, tj. da podjetjem, ki lahko predložijo dokaz, da so jim bila v državi članici izdana dovoljenja za opravljanje dejavnosti cestnega prevoznika v tovornem ali potniškem prometu, ni treba predložiti dokaza, da so strokovno usposobljena.

Svet je spremenil določbe o obveznostih poročanja, da bi se zmanjšalo upravno breme.

Skupno stališče Sveta predvideva, da se uredba začne uporabljati 24 mesecev (in ne 18 mesecev) po začetku veljavnosti.

Svet je sklenil natančneje določiti Prilogo II, in sicer z dodatkom vrste zaščitnih elementov, od katerih morata biti vsaj dva vključena v dokumente.

Svet je pripravil Prilogo III, v kateri je naveden seznam najhujših kršitev.

4. Druge spremembe, ki jih je sprejel Evropski parlament

Druge spremembe, ki niso bile vključene v skupno stališče, zadevajo:

— sklic na varne nosilce podatkov kot pogoj, povezan z zahtevo po sedežu;

— obveznost, da države članice obvestijo Komisijo o spričevalih, ki jih priznajo kot dokazilo o strokovni usposobljenosti;

— sklic na arhiviranje podatkov in varstvo podatkov kot na pravila Skupnosti; v primeru njihovega neupoštevanja je lahko ogrožen dober ugled upravljavca prevoza;

— sklic na prepoved prenosa spričevala o strokovni usposobljenosti na pravne osebe;

— skrajšanje rokov, ki jih ima podjetje na voljo za nadomestitev upravljavca prevoza;

— črtanje možnosti, da se z regulativnim postopkom s pregledom odloži vzpostavitev medsebojne povezave nacionalnih registrov;

— skrajšanje rokov, ki jih ima podjetje na voljo za dokazovanje, da ima dejanski in stalni sedež;

— zahteva po študiji o morebitni vključitvi taksijev v področje uporabe uredbe;

— predlagani datum – 1. junij 2009 – za začetek uporabe uredbe.

III. ZAKLJUČEK

Svet je pri oblikovanju skupnega stališča v celoti upošteval predlog Komisije in mnenje Evropskega parlamenta iz prve obravnave. Ob upoštevanju sprememb, ki jih je predlagal Evropski parlament, je Svet prepričan, da je precejšnje število sprememb v celoti, delno ali načeloma že vključeno v skupno stališče.

(1) Druga dva zakonodajna predloga zadevata:

— Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih pravilih za dostop do trga mednarodnega cestnega prevoza blaga (prenovitev).