SL Uradni list Evropske unije C 18/69

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu: Partnerstvo med Evropsko unijo in Afriko – Povezovanje Afrike in Evrope: Krepitev sodelovanja na področju prometa

COM(2009) 301 konč.

2011/C 18/12

Poročevalec: g. SIMONS

Evropska komisija je 24. junija 2009 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu: Partnerstvo med Evropsko unijo in Afriko – Povezovanje Afrike in Evrope: Krepitev sodelovanja na področju prometa

COM(2009) 301 konč.

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 24. marca 2010.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje soglasno sprejel na 462. plenarnem zasedanju 28. in 29. aprila 2010 (seja z dne 29. aprila).

1. Sklepi in priporočila

1.1 Sporočilo, ki ga je objavila Komisija, ustreza aktualni politiki, hkrati pa jo skuša preseči. Prav tako želi spodbuditi razmišljanje o tem, kako bi lahko izboljšali medcelinske povezave na podlagi izkušenj, ki jih ima EU, vendar na način, ki bi bil prilagojen afriškim razmeram.

1.2 Odbor podpira krepitev sodelovanja med EU in Afriko pod pogojem, da bo takšno sodelovanje temeljilo na partnerstvu, v katerem imajo vse strani enake pravice in obveznosti, in ne na odnosu donator–prejemnik, kakor je bilo v preteklosti.

1.3 Odbor opozarja na dejstvo, da so infrastruktura in prometni sistemi pogoj za družbeno-ekonomsko integracijo regije. Ta omogoča višje stopnje zaposlenosti, širi dostop do zdravstvene oskrbe in izobraževanja ter pomembno prispeva k boju proti revščini.

1.4 Odbor izraža obžalovanje, da različna področja dejavnosti Komisije, zlasti generalnih direktoratov za razvoj in trgovino, niso bila zadostno vključena v sporočilo, iz česar bi bila razvidna skladnost politike EU do Afrike.

1.5 EESO pozdravlja, da je bilo na konferenci Dnevi TEN-T 2009, ki je bila 21. in 22. oktobra 2009 v Neaplju, sklenjeno, da bo Evropska unija izdelala akcijski načrt skupaj s svojimi afriškimi partnerji.

1.6 Omenjeni akcijski načrt bo pripravljen še pred naslednjim neformalnim forumom za promet, ki bo potekal v okviru partnerstva EU-Afrika, objavljen pa bo po njem, tj. jeseni 2010. Odbor podpira način, ki predvideva zadostno spremljanje poteka izvajanja tega načrta, npr. z ustanovitvijo skupnega odbora.

1.7 Odbor priporoča, da bi akcijski program kot prednostno nalogo izrecno omenjal boj proti korupciji in piratstvu v Afriki.

1.8 Po mnenju Odbora bi bilo treba proučiti, kako pomembno vlogo lahko imajo socialni in gospodarski partnerji, ki sodelujejo pri izvajanju Sporazuma iz Cotonouja, pri načrtovanju, financiranju omrežja prometne infrastrukture in celovitem akcijskem načrtu.

1.9 Odbor bi želel, da ekonomski, socialni in kulturni svet Afriške unije ovrednoti predloge v akcijskem načrtu in o njih poda mnenje.

1.10 Odbor vztraja, da se sredstva Unije dodelijo pod pogojem, da imajo od izvajanja podprtih programov korist lokalni in uradno prijavljeni delavci iz Afriške unije.

1.11 Odbor meni, da se je v okviru načrtov in programov v zvezi z omrežjem TEN-T pomembno opreti na načelo interoperabilnosti in izkoristiti naravne prednosti vsakega načina prevoza, ob tem pa upoštevati somodalni pristop, ki je v veljavi v EU.

1.12 EESO poleg tega ocenjuje, da je treba pri sodelovanju v praksi pozornost nameniti izobraževanju, pogojem dela, socialnim in okoljskim vidikom ter vidikom trajnostnega razvoja in varnosti.

1.13 Vzpostavitev in razvoj cestne infrastrukture bi morala prispevati k dinamični zaustavitvi trenda urbanizacije in temeljiti na dobro delujočem sistemu javnega prevoza.

1.14 Treba je vzpostaviti dobro sledljivost in nadzor uporabe sredstev ter ju dosledno izvajati. To je eden izmed bistvenih pogojev.

1.15 Po mnenju Odbora se mora EU zavedati, da je Kitajska že več desetletij prisotna v Afriki, kjer izvaja drugačno politiko in si prizadeva za druge cilje. Meni tudi, da si je treba prizadevati za tristransko sodelovanje med EU, Kitajsko in Afriko, katerega glavno vodilo bi bilo, da bi morale vse oblike dela ali razpisov koristiti zaposlitvenim možnostim v Afriki.

2. Uvodni povzetek sporočila Komisije

2.1 Evropska komisija je 24. junija 2009 objavila sporočilo COM(2009) 301 konč., v katerem je opredelila partnerstvo med Evropsko unijo in Afriko na področju prometa.

2.2 V sporočilu je Komisija poudarila, da sta promet in infrastruktura v tem sektorju ključnega pomena za družbeno-ekonomsko integracijo ter nujna za gibanje oseb in pretok blaga.

2.3 Pri tem je treba upoštevati nenehno naraščajočo stopnjo urbanizacije v Afriki, kjer trenutno 40 % prebivalstva živi na mestnih območjih. Brez ukrepanja se utegne ta delež do leta 2030 podvojiti.

2.4 Referenčni okvir za sodelovanje med EU in Afriko na področju prometa je partnerstvo za infrastrukturo, ki je bilo vzpostavljeno leta 2006. Namen tega partnerstva je predvsem razvijati povezave med infrastrukturnimi omrežji v Afriki in s tem prispevati k regionalnemu povezovanju, pa tudi k razvoju afriškega prebivalstva.

2.5 Financiranje projektov prometne infrastrukture se zagotavlja predvsem iz Evropskega razvojnega sklada, ki prispeva 30 % odobrenih sredstev.

2.6 Komisija je v sporočilu natančno navedla, da sodelovanje med EU in Afriko ne vključuje le fizične infrastrukture, temveč tudi pravne in upravne vidike. Razvoj infrastrukture tako podpira gospodarsko rast in trgovino, pa tudi zaposlovanje in boj proti revščini.

2.7 Svet je med drugim tudi zato 18. maja 2009 sprejel vrsto sklepov, ki zlasti podpirajo izgradnjo regionalne infrastrukture in izgradnjo manjkajoče infrastrukture v podsaharski Afriki.

2.8 Obravnavano sporočilo je usklajeno z načrtovanim izvajanjem strateškega partnerstva na področju infrastrukture, ki sta ga sprejeli Evropska in Afriška unija leta 2007.

2.9 To sporočilo bi moralo privesti do dejanskega začetka posvetovanja med predstavniki EU in Afriške unije z namenom priprave načrta, v katerem bi bili opredeljeni prednostni ukrepi in z njimi povezane možnosti financiranja ter ki bi bil nato vključen v skupno izjavo obeh strani.

3. Splošne ugotovitve

3.1 Splošni del

3.1.1 Odbor podpira okrepitev sodelovanja med EU in Afriko, ki bi temeljilo na enakih pravicah in obveznostih, čeprav v resnici obstajajo razlike, ki jih je treba upoštevati. Ta želja in način njene uresničitve sta predstavljena v lizbonski deklaraciji (z dne 8. in 9. decembra 2007).

3.1.2 Po mnenju Odbora gre pri tem za družbeno-ekonomsko integracijo v regiji, ki se nanaša predvsem na cestno opremo in prometno infrastrukturo. Odbor meni, da bi moralo biti regionalno povezovanje osrednja točka revizije Sporazuma iz Cotonouja v letu 2010.

3.1.3 Tega brez dvoma ne bo mogoče z lahkoto doseči. Odbor priporoča, da se pri izvajanju prihodnjih projektov sodelovanja upošteva, da morata strani vanje prispevati enako in si deliti odgovornost.

3.1.4 Odbor želi poudariti, da mora sodelovanje potekati na številnih področjih, vključno z izobraževanjem, delovnimi pogoji, socialnimi vidiki, pravicami državljanov, okoljem, varnostjo, trajnostnim razvojem, interoperabilnostjo in javnim prevozom v mestih, upravnimi in carinskimi problemi, pozabiti pa ne smemo niti na boj proti korupciji in evropske izkušnje na področju interoperabilnosti in najboljše prakse.

3.1.5 Odbor izraža obžalovanje, da sporočilo Komisije nikjer ne omenja pomena socialnih in izobraževalnih vidikov v prometnem sektorju, vendar pa drži, da so ti vidiki vključeni v partnerstvo za infrastrukturo, ki je bilo ustanovljeno leta 2006.

3.1.6 Odbor meni, da je treba pri tem sodelovanju tudi upoštevati, da ukrepi, sprejeti na vseh navedenih področjih, ne bodo učinkoviti, če ne bodo temeljili na trdni osnovi, tj. dobro usposobljeni domači delovni sili.

3.1.7 Sodelovanje bi se moralo nanašati na vse načine prevoza in na obstoječe povezave med njimi ter biti prilagojeno posebnostim afriških razmer.

3.1.8 Po mnenju Odbora je nujno, da so izpolnjeni naslednji ključni pogoji: treba je zagotoviti preglednost, poskrbeti je treba za zadostno varnost, izvajanje programa sodelovanja pa mora biti pogojeno z izvajanjem spremljevalnih ukrepov.

3.1.9 Odbor je v mnenju o strategiji EU-Afrika (1), sprejetem 18. septembra 2008, opozoril: „Regionalno in podregionalno gospodarsko povezovanje je že precej napredovalo, treba pa bi bilo izkoristiti tudi trgovinski potencial. Potrebna je zlasti koordinacija ukrepov za uskladitev carinskih postopkov, razvoj infrastrukture, zagotavljanje prostega gibanja državljanov [itd.].“

3.1.10 Prav tako se je na Dnevih TEN-T 2009, ki so 21. in 22. oktobra 2009 potekali v Neaplju, v sklopu evropsko-afriškega foruma za promet ponudila priložnost za obravnavo vprašanja, kako bi lahko v zvezi z razvojem v Afriki in vseafriškimi omrežji uporabili izkušnje, ki jih ima EU z omrežji TEN.

3.1.11 Eden od rezultatov je bil, da bo Evropska komisija skupaj s svojimi afriškimi partnerji pripravila akcijski načrt za stalno krepitev prometnih omrežij med celinama, ki bo objavljen v drugi polovici leta 2010.

3.1.12 EESO meni, da je treba poleg že obstoječih dvostranskih gospodarskih partnerstev skleniti še regionalna gospodarska partnerstva, ki bodo prispevala k tesnejšemu regionalnemu povezovanju.

3.1.13 Po mnenju Odbora bo treba ukrepe, ki jih predvideva akcijski načrt, oblikovati ob upoštevanju vključitve socialnih partnerjev in v tesnem sodelovanju z Afriško unijo.

3.1.13.1 Ker v Afriki strukture, ki omogočajo vključevanje socialnih partnerjev v načrte, niso dovolj razvite in ker se v praksi izkaže, da ti partnerji niso niti seznanjeni s temi načrti, bi si bilo treba skupaj z Afriško unijo prizadevati za izboljšanje obveščanja in možnosti za udeležbo v posvetovanju.

3.1.14 Nato bo treba pripraviti skupno strategijo, ki bi morala biti osredotočena predvsem na merilo trajnostnega razvoja ter na razvoj in blaginjo afriškega prebivalstva.

3.1.15 Vendar Odbor meni, da se bodo kljub takšnemu pristopu pojavile težave pri izvajanju akcijskega programa. Zato bo pri tem treba upoštevati predvsem kulturne razlike med Afriko in Evropo.

3.1.16 Odbor meni, da bi bilo koristno, če bi Afriška unija vzpostavila stik s svojim ekonomskim, socialnim in kulturnim svetom z namenom spremljanja projektov, vključenih v akcijski načrt.

3.1.17 Evropska unija je medtem za obdobje 2007–2013 iz Evropskega razvojnega sklada namenila 4,6 milijarde eurov za razvoj in izboljšanje infrastrukture ter prometa v Afriki.

3.1.18 Na prihodnjem vrhu EU-Afrika, ki bo konec leta 2010 v Adis Abebi, bodo ovrednotena vsa partnerstva. Poleg tega bo jeseni 2010 na neformalnem forumu za promet opredeljen akcijski načrt za izvajanje projektov. V zvezi s tem Odbor priporoča, da bi bili vanj vključeni tudi socialni partnerji in drugi predstavniki nevladnih organizacij v skladu z deklaracijo, ki je bila o tej temi sprejeta na vrhu v Lizboni.

3.1.19 Bolj kakovostna omrežja omogočajo prebivalstvu, da hitreje potuje. Hkrati znižujejo stroške prevoza ter povečujejo njegovo trajnost in zanesljivost, od česar bi moralo imeti korist predvsem revnejše prebivalstvo, in sicer v obliki ugodnejših cen. Za takšen pristop sta potrebna usklajeno načrtovanje in izgradnja infrastrukture.

3.1.20 To vprašanje je še toliko bolj pomembno, ker so stroški prevoza v Afriki med najvišjimi na svetu (15 % izvoznega deleža v primerjavi s 4 % v industrializiranih državah). Potrebe na tem področju so precejšnje, saj je to nujen pogoj za povezovanje regionalnih in nacionalnih trgov.

3.1.21 Poleg tega bi morala krepitev sodelovanja, predvsem z izvajanjem najboljših praks, privesti do večjega obsega trgovine, boljšega varovanja in varnosti ter vzpostavitve sodobnega prometnega sistema.

3.1.22 EESO meni, da bi lahko geslo „Delujmo skupaj za boljšo prihodnost“ služilo kot glavno vodilo.

3.1.23 Ta pristop je razviden tudi iz sklepov, sprejetih na vrhu v Lizboni 8. in 9. decembra 2007, na katerem so bili temelji za strateško partnerstvo postavljeni na enakosti med Afriko in Evropsko unijo, kakor je bilo določeno v lizbonski deklaraciji z dne 9. decembra 2007.

3.1.24 To partnerstvo temelji na naslednjih točkah: mir in varnost, upravljanje in človekove pravice, preseljevanje, energetika in podnebne spremembe, trgovina, infrastruktura in razvoj.

3.1.25 Odbor ugotavlja, da je sporočilo omejeno zgolj na partnerstvo med EU in Afriko, čeprav je v Afriki že več desetletij močno prisoten tudi vpliv Kitajske, zlasti pri razvoju infrastrukture. Kitajska v skladu s svojo strategijo posameznim državam daje ugodna posojila, in sicer pogosto v zameno za dolgoročne pogodbe na področju infrastrukture, prometa in izkoriščanja naravnih virov.

3.1.26 Ena od možnosti za iskanje odgovorov na to vprašanje je vzpostavitev tristranskega sodelovanja med EU, Kitajsko in Afriko, katerega glavno vodilo bi bilo, da bi morale vse oblike dela ali razpisov koristiti zaposlitvenim možnostim v Afriki. Odbor je o odnosih med EU, Kitajsko in Afriko 1. oktobra 2009 sprejel zelo zanimivo mnenje (2).

3.2 Nevladni akterji

3.2.1 V zvezi z načrtovanjem in financiranjem omrežja prometne infrastrukture Odbor meni, da bo treba proučiti, kakšno vlogo bi ob državnih organih lahko igrali nedržavni akterji. Po eni strani potrebujemo sodelovanje države in državljanov (zlasti nevladnih organizacij), po drugi strani pa je nujna tudi vključitev podjetij in velikih evropskih skladov.

3.2.2 V preteklih letih so akterji, kot so kmetijska združenja, sindikalne organizacije, potrošniške organizacije itd., imeli čedalje pomembnejšo vlogo, tudi zaradi uspešnosti Sporazuma iz Loméja in Sporazuma iz Cotonouja. Odbor želi poudariti, da je treba nujno nadaljevati v tej smeri.

3.3 Korupcija in piratstvo

3.3.1 V sporočilu je problem korupcije in piratstva žal obravnavan le površinsko, čeprav je v Afriki prisoten na vseh ravneh in zavira gospodarski razvoj. Prav tako predstavlja oviro za nadaljnje regionalno povezovanje.

3.3.2 EESO meni, da bi moral vsak predlog ali ukrep, ki se nanaša na sodelovanje z Afriško unijo, spodbujati tudi boj proti korupciji in piratstvu.

3.3.3 Boj proti korupciji in piratstvu je prav tako cilj Afriške unije, ki ga navaja tudi Sporazum iz Cotonouja.

3.3.4 Za EU bi moralo veljati, da se evropska sredstva uporabijo samo, če je mogoče zagotoviti in spremljati sledljivost finančnih sredstev ter je način njihove porabe strogo nadzorovan.

3.3.5 V prometnem in infrastrukturnem sektorju se korupcija pojavlja zlasti v kopenskem prevozu, in sicer predvsem pri prevozu po cestah, medtem ko piratstvo v največji meri zadeva morsko plovbo.

3.3.6 EESO poudarja, da bi morale ladje, ki plujejo ob obali Somalije in v Adenskem zalivu, upoštevati najboljše prakse za odvračanje piratskih napadov (OZN) in svojo pot prijaviti na spletnih straneh EU NAVFOR/MSC(HOA). Te prakse vključujejo tudi seznam samoobrambnih ukrepov za ladje.

4. Posebne ugotovitve

4.1 Treba je omeniti, da ima vseh 53 afriških držav težave na področju prometa in infrastrukture. Leta 2006 je bil sprejet program razvoja infrastrukture v Afriki (PIDA), ki je namenjen zagotavljanju boljšega usklajevanja na področju načrtovanja in gradnje infrastrukture.

4.2 Program PIDA predvideva več ukrepov v zvezi z usposabljanjem, na primer na področju kontrole zračnega prometa, okolja, varnosti v cestnem prometu in varnostnega svetovanja.

4.3 Naslednji korak je usklajevanje procesov načrtovanja EU in Afrike, ki je nepogrešljivo za vzpostavitev evro-afriškega prometnega omrežja. Pri tem bi bilo treba predvsem določiti vozlišča, zlasti pristanišča in letališča.

4.4 Ker so finančna sredstva omejena, bi jih bilo treba nameniti le konkretnim projektom, ki prinašajo največje koristi. Z vidika prometa je to somodalni pristop, ki temelji na specifičnih prednostih vsakega upoštevanega načina prevoza in na značilnostih posameznih držav.

4.5 V zvezi s tem EESO tudi priporoča, da se v akcijskem programu izrecno omeni boj proti korupciji.

4.6 Treba je sestaviti seznam prednostnih železniških povezav. Železniško omrežje je namreč zelo pomembno za odpiranje držav, ki nimajo dostopa do morja. Petnajst držav trenutno še nima železnic.

4.7 Delež Afrike v svetovnem letalskem prometu je trenutno samo 4-odstoten. Varnost in kakovost letal ter letalskih storitev povečini žal še vedno zaostajata za potrebami glede mobilnosti. Na tem področju so med glavnimi prednostnimi nalogami varovanje, varnost in omejevanje emisij onesnaževal.

4.8 Pomorski promet predstavlja 92 % afriške mednarodne trgovine. Okrepljeno sodelovanje med Evropsko in Afriško unijo bi moralo privesti do ustanovitve logističnih centrov in boljšega delovanja pristanišč na naslednjih področjih: — poenostavitev carinskih in registracijskih postopkov; — poglobitev pristanišč, da bodo postala dostopna za ladje, ki se morajo zdaj zasidrati stran od obale, kar je povezano z raznimi tveganji; — zavarovanje pristanišč z uveljavitvijo kodeksa ISPS.

4.9 Velik delež trgovine na celini se odvija po cesti, čeprav je infrastruktura, katere kakovost se med državami močno razlikuje, povsem neustrezna. V Afriki je še vedno manj kot sedem kilometrov cest na 100 km2. Poleg tega so čakalne dobe pri carinjenju ob vstopu in izstopu dolge, korupcija pa zelo razširjena.

4.10 Evropska komisija je iz Evropskega razvojnega sklada na začetku leta 2009 namenila tri milijarde eurov za razvoj vseafriških prometnih osi, ki bodo v prihodnosti povezane z vseevropskimi prometnimi omrežji.

4.11 Odbor vztraja, da se sredstva Unije za razvoj infrastrukture dodelijo samo pod pogojem, da zaposleni delavci prihajajo iz lokalnega okolja in so uradno prijavljeni v Afriški uniji, da bodo lahko ti projekti prispevali k usposabljanju in blaginji lokalnega prebivalstva.

4.12 Stanje na terenu kaže, da mednarodni cestni prevoz ni mogoč povsod v Afriki, kjer pa je, ga pogosto ovirajo zahteve po plačilu odkupnine ali korupcija med prevozom ali na meji. Kljub temu je cestni prevoz pogosto edina možnost.

4.13 Po mnenju Odbora je Afriška unija realistična, ker se zgleduje po pristopu EU na področju omrežja TEN-T, v skladu s katerim morajo načrti in programi temeljiti na cilju interoperabilnosti.

4.14 Pomembni pa niso le finančni vidiki. Evropska unija je pri izvajanju velikih vseevropskih infrastrukturnih projektov določila koordinatorje, da bi državam članicam pomagala poiskati finančne vire, pa tudi rešitve za težave, ki so povezane s projekti velikega obsega. EESO meni, da je določitev koordinatorjev projektov za manjkajoče člene verige osmih že izbranih vseafriških omrežij smiselna.

4.15 Odbor poudarja, da je treba pred začetkom vlaganj v infrastrukturo v Afriki pridobiti zadostna jamstva v zvezi z varnostjo in varovanjem. Pri boju proti piratstvu na morju se je mogoče opreti na spremljevalne programe, ki jih je pripravila Mednarodna pomorska organizacija.

4.16 Posebno pozornost bi bilo treba nameniti tudi ukrepom za izboljšanje varnosti v cestnem prometu. V sporočilu Komisije (v prvem stavku drugega odstavka točke 3.2.4) je navedeno, da v nesrečah na cesti vsako leto izgubi življenje približno milijon ljudi. Med žrtvami je 65 % pešcev.

V Bruslju, 29. aprila 2010 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) UL C 77, 31.3.2009, str. 148–156.

(2) UL C 318, 23.12.2009, str. 106–112.