4.3.5.Opredelitev prostorske in časovne porazdelitve dejavnosti in rab

4.4.Izzivi pri izvajanju

5.Sklepne ugotovitve

5.1.PPN kot gonilo evropskega zelenega dogovora

5.2.Nadaljnji koraki





1.Uvod

Povpraševanje po pomorskem prostoru za različne namene, kot so ohranjanje ekosistemov in biotske raznovrstnosti, proizvodnja energije iz obnovljivih virov, pomorski promet, ribištvo, akvakultura in turizem, narašča. Zato je treba k načrtovanju in upravljanju pristopiti celostno. Pomorsko prostorsko načrtovanje (v nadaljnjem besedilu: PPN) se navadno razume kot javni proces analiziranja in načrtovanja prostorske in časovne porazdelitve človekovih dejavnosti na morskih območjih, da bi se dosegli gospodarski, okoljski in družbeni cilji.

EU je leta 2014 sprejela Direktivo 2014/89/EU o pomorskem prostorskem načrtovanju (v nadaljnjem besedilu: Direktiva ali direktiva o PPN), da bi dosegla učinkovito upravljanje morskih dejavnosti ter trajnostno rabo morskih in obalnih virov na podlagi ekosistemskega pristopa. Direktiva o PPN vzpostavlja okvir za dosledne, pregledne, trajnostne in z dokazi podprte odločitve. Določa nekatere obveznosti, vključno z obveznostjo držav članic, da najpozneje do 31. marca 2021 pripravijo pomorski prostorski načrt ali načrte in jih pregledajo vsaj vsakih deset let.

V skladu s členom 14(2) direktive o PPN mora Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu do 31. marca 2022 in nato vsaka štiri leta predložiti poročilo o napredku pri izvajanju Direktive. To poročilo vsebuje pregled tega napredka, kot se zahteva z Direktivo, ter oceno prenosa in skladnosti. V njem se obravnava tudi razvoj dogodkov, ki so vplivali na izvajanje Direktive od njenega sprejetja leta 2014, zlasti evropski zeleni dogovor.

To poročilo temelji predvsem na ukrepih za prenos, pomorskih prostorskih načrtih in drugih informacijah, ki so jih predložile države članice, informacijah o evropski platformi za PPN in drugih javno dostopnih virih. Analiza v tem poročilu zajema obdobje od sprejetja direktive o PPN 23. julija 2014 do 15. februarja 2022. Čeprav je Direktiva začela veljati 17. septembra 2014 in je bil rok za prenos 18. september 2016, so morale države članice pomorske prostorske načrte pripraviti do 31. marca 2021.

2.Direktiva o PPN

Direktiva o PPN določa pravni okvir za razvoj PPN v EU. Zlasti zahteva, da 22 obalnih držav članic pripravi pomorske prostorske načrte za morske vode pod svojo jurisdikcijo.

Cilj Direktive je, da bi bilo PPN medsektorsko orodje politike, ki bi javnim organom in deležnikom omogočalo uporabo usklajenega, celostnega in čezmejnega pristopa. Direktiva z uporabo ekosistemskega pristopa spodbuja trajnostni razvoj pomorskih in obalnih gospodarstev ter trajnostno rabo morskih in obalnih virov. Direktiva je del celostne pomorske politike EU, ki je namenjena razvoju usklajenega, skladnega in preglednega odločanja v zvezi s sektorskimi politikami EU, ki vplivajo na oceane, morja, otoke, obalne in najbolj oddaljene regije ter pomorske sektorje.

Direktiva določa obveznost vzpostavitve postopka pomorskega načrtovanja, v katerem bi bilo treba upoštevati medsebojno vplivanje kopnega in morja ter spodbujati sodelovanje med državami članicami. Direktiva obravnava zahteve glede javnega posvetovanja, uporabo najboljših podatkov, ki so na voljo, in čezmejno sodelovanje z državami, ki niso članice EU. Osredotoča se na procese, vsebina pa je v skladu z načelom subsidiarnosti v veliki meri v rokah držav članic. Države članice so še vedno odgovorne in pristojne za pripravo pomorskih prostorskih načrtov ter odločanje o njihovi obliki in vsebini, vključno z morebitno dodelitvijo pomorskega prostora različnim dejavnostim in uporabam.

3.Prenos in imenovanje pristojnih organov

V skladu s členom 15(1) direktive o PPN morajo države članice Direktivo v nacionalno zakonodajo prenesti do 18. septembra 2016. V skladu s členom 15(2) morajo države članice do istega datuma imenovati organe, pristojne za izvajanje Direktive.

3.1.Prenos v nacionalno zakonodajo

Vseh 22 obalnih držav članic je Direktivo že preneslo v nacionalno zakonodajo in imenovalo pristojne organe. Komisija je novembra 2016 začela postopke za ugotavljanje kršitev proti osmim državam članicam (Bolgariji, Grčiji, Španiji, Franciji, Hrvaški, Cipru, Litvi in Finski). Ti postopki so se zaključili do julija 2018, potem ko so vse zadevne države članice Komisiji priglasile vse ukrepe za prenos in jo o njih uradno obvestile.

Države članice so sprejele različne pristope k prenosu direktive o PPN. Nekatere so že imele zakonodajo o PPN ali zakonodajo o prostorskem načrtovanju, ki je zajemala tudi področje pomorstva (npr. Belgija, Nemčija in Nizozemska). Več držav članic je spremenilo zakonodajo o prostorskem načrtovanju ali varstvu okolja (npr. Francija in Hrvaška). Druge države članice so sprejele novo posebno zakonodajo o PPN (npr. Danska, Grčija, Irska, Italija, Portugalska, Romunija in Španija). Druga skupina držav članic je spremembe zakonodaje združila z novo posebno zakonodajo o PPN (npr. Finska, Malta in Švedska).