SL Uradni list Evropske unije C 229/7

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o davčnih in finančnih oazah: grožnja za notranji trg EU (mnenje na lastno pobudo)

2012/C 229/02

Poročevalec: g. IOZIA

Soporočevalec: g. HERNÁNDEZ BATALLER

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 14. julija 2011 sklenil, da v skladu s členom 29(2) Poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Davčne in finančne oaze: grožnja za notranji trg EU.

Strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 8. maja 2012.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 481. plenarnem zasedanju 23. in 24. maja 2012 (seja z dne 24. maja) s 144 glasovi za, 30 glasovi proti in 13 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 EU mora z vsemi sredstvi okrepiti svoje delovanje v okviru skupine G-20, OECD in projektne skupine za finančno ukrepanje (Financial Action Task Force, FATF), da bi čimprej odpravila davčno nepregledne jurisdikcije in svoje države članice zavezala k boju proti kriminalu, ki ima svojo podlago v mnogih od teh jurisdikcij.

1.2 Napredek na področju upravljanja na davčnem področju, ki je bil dosežen v mednarodnih forumih, kot sta OECD in G-20, EU ne bi smel preprečiti uporabe strožjih pravil, da bi olajšali izterjavo sredstev, nezakonito prenesenih v tujino v škodo notranjega trga.

1.3 EESO poziva institucije EU, naj sprejmejo ukrepe za preprečevanje zlorabe „načela prebivališča“ v okviru fiktivnih ureditev stalnega bivališča in lastnine, ki holdinškim družbam, ki ne poslujejo, ali navideznim podjetjem omogočajo, da se njihovi lastniki izogibajo plačevanju davkov v državi svojega stalnega prebivališča. EESO izraža zadovoljstvo z odločitvijo Komisije, da letos predloži nov predlog o davčnih in finančnih oazah, ter upa, da bo premagan odpor nekaterih držav članic do učinkovitega in prodornega ukrepanja proti dejavnostim, katerih namen je izogibanje ali utaja davkov v okviru nacionalnih davčnih sistemov.

1.4 Komisija je objavila predlog Direktive COM(2012) 85 final, v katerem prvič predstavlja ureditev v zvezi z zamrznitvijo in zaplembo premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem v EU. EESO močno priporoča, da se preuči možnost vključitve kaznivih dejanj s področja davkov, ki so povezana z izkoriščanjem davčnih oaz, v okvir določb direktive. Predlog je del širše politične pobude, katere cilj je zaščititi zakonito gospodarstvo pred infiltracijami kriminalnih združb, in temelji na členih 82(2) in 83(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).

1.5 Kot je znano, so davčne oaze na številnih – skupno 44 – ozemljih, ki so jurisdikcijsko vezana na suvereno državo ali pa so sama suverene države. Tudi če niso suverene države, uživajo veliko upravno avtonomijo, uporabljajo nepregledne predpise o informacijah, davčnih izvzetjih in znižanjih, lastništvu in izvoru kapitala ter delovanju finančnih subjektov in gospodarskih družb s sedežem na njihovem ozemlju.

1.6 Odbor meni, da je še posebej resna in obžalovanja vredna praksa davčnih in pravnih svetovalcev in nekaterih svetovalnih podjetij, ki – tudi s pomočjo oglaševanja – ponujajo ustanavljanje pravnih oseb za uporabo davčnih in finančnih oaz kot sredstva za izogibanje obveznostim, ki jih imajo podjetja, ki poslujejo v Uniji, zlasti glede svojih davčnih obveznosti za plačilo davka na dohodek podjetij, preglednosti pri poslovanju in financiranja.

1.7 Davčne oaze izkrivljajo notranji trg. Zato je potrebno odločno ukrepanje EU, da se zagotovi davčna pravičnost, prepreči destabilizacija, ki jo povzroča nepreglednost, ter davčne utaje in korupcija prek davčnih oaz. Ne bi smeli izključiti možnosti, da se predvidi opredelitev kaznivega dejanja na tem področju.

1.8 Odpraviti je treba vse ovire za samodejno izmenjavo bančnih podatkov, da bi olajšali identifikacijo dejanskih izvajalcev poslov in lastnikov bančnih računov. Treba je zahtevati pripravo računovodskih izkazov podjetij, razčlenjenih po državah, s specifikacijo dejavnosti, zaposlenih in dobičkov, ustvarjenih v vsaki državi.

1.9 Ne glede na nadaljnji napredek, do katerega bi lahko prišlo na podlagi pobud globalne narave v okviru mednarodnih multilateralnih organizacij, zlasti OZN in OECD, je treba vse to izvajati v okviru zaupanja ter v prizadevanju za enakovrednost zakonov in novih, višjih standardov mednarodnega sodelovanja na področju davčnih oaz.

1.10 EESO izraža željo po usklajeni strategiji z glavnimi državami, predvsem Združenimi državami Amerike, da bi sprejeli čimbolj globalen pristop do urejanja teh vprašanj. Obenem pa EESO poudarja, da težave pri vzpostavitvi usklajenega mednarodnega akcijskega načrta nikakor ne smejo ovirati ukrepanja Evropske unije ali pa povzročati zamude. Evropski standardi so med najboljšimi na svetu, na primer tisti, ki jih predvideva evropska direktiva o prihrankih. Zakon o davčni skladnosti tujih računov (Foreign Account Tax Compliance Act, FATCA) je pomemben korak pri prizadevanjih ZDA, da bi okrepile spoštovanje davčnih predpisov med ameriškimi državljani, ki imajo tuje vrednostne papirje in račune v tujini. Ameriška davčna uprava zahteva od tujih finančnih institucij, da ji „samodejno“ pošiljajo imena državljanov, ki poslujejo v tujini.

1.11 Med evropskimi državami ima zelo napredno zakonodajo Belgija. Temelji na načelu, da zaupnost deluje proti politiki boja proti kriminalu. Tajnost je alibi, ki slabi program na davčnem področju in razvoj politike boja proti davčnim utajam.

1.12 Treba je razviti povezane ukrepe in povezati različna področja delovanja. Mednarodni računovodski standardi so bili zasnovani za zaščito interesov vlagateljev in trga, zdaj pa se je treba osredotočiti tudi na interese državljanov. Treba je ponovno preudariti vlogo Uprave za mednarodne računovodske standarde (International Accounting Standards Board, IASB), ki je zasebna organizacija, in njeno vlogo pri določanju računovodskih pravil. Ta bi morala biti oblikovana jasno in pregledno ter tako biti veliko preprostejša in dostopnejša.

1.13 EESO z obžalovanjem ugotavlja, da policijski, pravosodni in gospodarski organi že dolgo vedo, da bi bila večina primerov korupcije na področju javnih financ, goljufij v škodo javnih financ, izvršenih s pomočjo davčnih oaz, utaj premoženja s pomočjo „slamnatih mož“, pranja denarja in korupcije javnih uslužbencev nemogoča brez pomoči tehničnih in pravnih struktur, ki kriminalnim združbam zagotavljajo kritje v zameno za izdatne koristi in ki v nekaterih primerih lahko na koncu nadzirajo te združbe. Zato je na tem področju potrebno ukrepanje EU.

1.14 EESO poziva, da se pripravi usklajena strategija, ki bo okrepila boj proti davčnim goljufijam in predvsem zlorabam, ter sprejme ureditev, ki bo omejila pravico do svobodnega ustanavljanja v primeru, ko gre za povsem fiktiven konstrukt z izključno davčnimi nameni.

2. Uvod

2.1 Davčne oaze so območja, kjer se vodilni ljudje glavnih svetovnih finančnih in industrijskih družb družijo z osebnostmi z vrha umetniških in družbenih krogov ter multimilijonarji, ki združujejo posel in zabavo, srečujejo pa se tudi z bolj ali manj obskurnimi ljudmi, ki uporabljajo enake finančne vire. Po zaslugi teh virov lahko perejo in uporabljajo kapital, ki ni nastal samo s kršenjem veljavnih zakonov, temveč tudi z gospodarskimi kaznivimi dejanji in kriminalnimi dejanji, od najhujših, kot so umori, do izsiljevanja, trgovine z mamili ali orožjem, ponarejanja, prevar, goljufij, trgovine z ljudmi in iger na srečo. Ta območja imajo nekatere skupne značilnosti, kot so nepreglednost njihovega delovanja in nizka raven obdavčitve nerezidentov, ki poleg tega tam ne opravljajo nobenih dejavnosti. Tako nastaja škodljiva konkurenca, ki se opira na tajno strukturo in ustvarja povsem nepregleden pravni status.

2.2 Vprašanje davčnih oaz je treba analizirati glede na tri glavne razsežnosti: davčno ureditev in posledično možnost davčnih utaj, vnašanje „vrzeli“ v arhitekturo finančne ureditve s posledično grožnjo finančni stabilnosti in informacijsko nepreglednost z možnostjo, da se na oaze opirajo kriminalne dejavnosti. Skupni imenovalec teh razsežnosti, s katerimi se ukvarjajo OECD, svet za finančno stabilnost (FSB) in projektna skupina za finančno ukrepanje (FATF), je tajnost ali otežen dostop do informacij. Odprava ali omejitev pomanjkanja preglednosti informacij bi bistveno zmanjšala probleme in grožnje, ki izhajajo iz davčnih oaz. Razprava, ki poteka v OECD o predpisih, bi morala ostati odprta, s ciljem, da se zmanjša breme za davčne in pravosodne organe. Resnično tveganje je v tem, da bi se dogovorili za premalo obvezujoče in preveč zapletene predpise, in sicer samo zato, da bi zadostili pozivom javnosti. Najpreprostejša rešitev za odpravo teh težav bi bila samodejna izmenjava podatkov.

2.3 Davčne in finančne oaze so del zgodovine kapitalizma; primere za to je mogoče najti že od poznega srednjega veka. Francoska in industrijska revolucija sta med ključnimi mejniki njihovega nastanka in uveljavitve.

2.4 V obdobju po drugi svetovni vojni je pojav dobil velikanske razsežnosti in se razširil po vseh območjih sveta, od Pacifika in Karibskih ter atlantskih otokov vse do majhnih in zelo majhnih evropskih držav. Ocenjuje se, da je bilo samo v evropskih davčnih, finančnih in poslovnih oazah ustanovljenih milijon podjetij in dvakrat toliko trustov. Po besedah Raymonda Bakerja, finančnega direktorja organizacije Global Finance Integrity, je samo na britanskih Deviških otokih registriranih 619 916 podjetij, kar je 20 na prebivalca.

2.5 Za trenutno gospodarsko okolje so značilni globalizacija trgovine z blagom in storitvami, prost pretok kapitala in množična uporaba novih tehnologij, ki se uporabljajo tudi v mednarodnih finančnih in trgovinskih transakcijah. Čeprav v večini finančnih institucij obstaja oddelek za preverjanje skladnosti, so pravila, ki urejajo transakcije – te potekajo vsak dan v velikanskem obsegu – nezadostna.

2.6 Evropski notranji trg, dobro delovanje finančnih in trgovinskih trgov ter skladen razvoj gospodarstva, ki spoštuje pravila, sprejeta za varovanje skupnih interesov, se morajo soočati z velikanskimi vsotami denarja, „parkiranega“ na varnem na območjih in v državah, ki so mu naklonjene. Varujejo ga zelo močni interesi, za uresničevanje lastnih interesov pa je zmožen podkupovati in si podrediti celotne vlade.

2.7 Davčne oaze prinašajo izkrivljanja tako na makroekonomski kot na mikroekonomski ravni. Na makroekonomski ravni so lahko, kot že omenjeno, grožnja stabilnosti finančnih sistemov. Poleg tega možnost utaje davkov na realne in/ali finančne naložbe ali pa izogibanje tem davkom zmanjšuje dohodek za države, ki ga je nujno treba nadomestiti z obdavčevanjem dohodka od dela. Davčne oaze zato izkrivljajo pravilno ravnovesje obdavčitve kapitala in dela. Na mikroekonomski ravni se pojavlja izkrivljanje med velikimi, malimi in mikropodjetji: za te tri vrste akterjev se namreč možnosti, da izkoristijo priložnost za utajo davkov – ali vsaj agresivno davčno načrtovanje, ki ga ponujajo davčne oaze – z njihovo velikostjo postopno zmanjšuje.

2.8 V prvem desetletju 21. stoletja so bile kot posledica dveh katastrof, v središču katerih so bile Združene države Amerike – kriminalnih napadov 11. septembra 2001 v New Yorku in Washingtonu ter finančne krize, ki jo je sprožil stečaj banke Lehman Brothers septembra 2008 – spodbujeni skupni ukrepi mednarodne skupnosti za ureditev delovanja tako imenovanih „finančnih in davčnih oaz“.

3. Davčne in finančne oaze

3.1 Neželene posledice, ki jih porajajo ti sistemi, so v številnih primerih privedle do kazenskega pregona zaradi financiranja mednarodnega terorizma in organiziranega kriminala ter davčnih utaj in pranja denarja, kar je med drugim povzročilo sistemska tveganja na finančnih trgih in škodovalo temeljnim načelom svobodne konkurence.

3.2 Zato je ta položaj, kot že omenjeno, v zadnjih letih spodbudil k izvajanju ukrepov na svetovni ravni. Sprejeta je bila odločitev, da se ustanovijo strukture in mehanizmi za skupni odziv na grožnje za nacionalno varnost in blaginjo njihovih državljanov.

Med različnimi odločitvami, sprejetimi na mednarodni ravni, je morda prišlo do bistvene spremembe v primerjavi s prejšnjimi pristopi pred dogovorom, sprejetim na londonskem vrhu skupine G-20 2. aprila 2009.

3.3 EESO podpira uvedbo ukrepov za boj proti goljufijam in drugim nezakonitim dejavnostim, ki škodujejo finančnim interesom EU in držav članic, in za zagotovitev upravnega sodelovanja z izmenjavo informacij glede davčnih zadev. Strinja se, da bi bilo treba pooblastiti EU za začetek pogajanj o sporazumu med EU in Švicarsko konfederacijo za boj proti neposrednim davčnim goljufijam in neposrednim davčnim utajam ter za zagotovitev upravnega sodelovanja z izmenjavo informacij glede davčnih zadev.

3.4 Po omenjenem vrhu G-20 je bila metoda tehnične analize in priporočil, ki se je uporabljala v prejšnjih postopkih organov in forumov, ki obravnavajo te probleme, opuščena, in zahteva se obsodba tako imenovanih „nesodelujočih jurisdikcij“, vključno z vsemi davčnimi in finančnimi oazami. Predlagajo se enostranske, dvostranske in večstranske sankcije ter postopna odprava bančne tajnosti in redno objavljanje seznamov ozemelj, ki ne izpolnjujejo obveznosti.

3.5 Vendar pa je nadaljnje izvajanje teh zavez skupine G-20 zelo razočaralo. Za to se navaja več razlogov.

3.6 Številna območja so se izmaknila oceni, da so „nesodelujoče jurisdikcije“, preprosto tako, da so podpisala najmanj 12 dvostranskih davčnih sporazumov, ki se izvajajo med njimi (na primer sporazum med Liechtensteinom in Monakom).

3.7 Na kratko: ti sporazumi zadoščajo, da se zagotovi izmenjava informacij na zahtevo organov, pristojnih za izvajanje ustreznih ukrepov (davki, kazni itd.), ne da bi organi na ozemlju, od katerega se informacije zahtevajo, temu lahko nasprotovali s sklicevanjem na nacionalni interes, bančno tajnost ali druge podobne razloge.

3.8 V teh primerih je očitna neučinkovitost modela dvostranskega delovanja, zato bi bilo treba vplivati na izboljšanje mednarodnega (večstranskega) ukrepanja in ukrepanja na nadnacionalnih ravneh.

To potrjuje poročilo, ki ga je 4. oktobra 2011 objavila Svetovna mreža za davčno pravičnost (Tax Justice Network) in ki izraža mnenje, da so skoraj vsi dvostranski sporazumi, sklenjeni od leta 2009 dalje, nepotrebni. Ta organizacija je zatem pripravila indeks davčne nepreglednosti, ki temelji na dveh merilih: ovirah za zahteve po informacijah, ki jih postavljajo pristojni organi drugih držav, in pomenu jurisdikcij, ki so osumljene nepreglednosti, na svetovnem trgu.

3.9 Na drugi strani pa, kot je razvidno tudi iz različnih strokovnih poročil (npr. iz poročila, ki ga je pripravila organizacija Global Financial Integrity (Globalna finančna integriteta), tokovi nezakonitega kapitala še naprej naraščajo za več kot 10 odstotkov na leto, kar ima uničujoče posledice, npr. zaostrovanje kriz v zvezi z državnimi dolgovi, s katerimi se spopada veliko držav mednarodne skupnosti in še posebej nekatere države EU.

3.10 Žal je samo EU opredelila verodostojen okvir za ukrepanje na tem področju; vendar se tudi ti ukrepi ne izvajajo ustrezno.

3.11 Očiten primer je izvajanje direktive 2003/48 o obdavčevanju dohodka od prihrankov nerezidentov (fizičnih oseb) v obliki plačil obresti.

3.12 Te neustreznosti so bile ugotovljene, čeprav so bili že vse od začetka njene uveljavitve vzpostavljeni sistemi za samodejno izmenjavo davčnih informacij med vsemi državami članicami ter podpisani sporazumi s štirimi evropskimi državami, ki so prej veljale za finančne in davčne oaze: Andoro, Liechtensteinom, Monakom in San Marinom.

3.13 Toda te evropske države so, tako kot Švica, z Unijo vzpostavile heterogene vezi, zaradi katerih je izvajanje teh konvencij zelo zapleteno. Liechtenstein se je npr. pridružil sporazumu o evropskem gospodarskem prostoru, vendar kar zadeva sodno pristojnost v civilnih in gospodarskih zadevah ni dolžan sodelovati na isti ravni z ustreznimi upravnimi organi, ker ni podpisnik Nove luganske konvencije z dne 30. oktobra 2007 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah.

3.14 Upamo, da bo ta sprememba pravnega statusa kmalu prinesla pričakovane spremembe, ob upoštevanju začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe, katere drugi odstavek člena 8 Pogodbe o EU (in ustrezna izjava št. 3 v zvezi s tem členom) podpira vzpostavitev strukturnih povezav z majhnimi sosednjimi državami.

3.15 Seveda bi bilo idealno orodje za ureditev tega vprašanja podpis večstranskega partnerstva, da bi te jurisdikcije, ki v naravnem geopolitičnem, pravnem in gospodarskem prostoru niso sodelujoče, vključili v en sam model.

3.16 Podobno je Evropska komisija pred Sodiščem EU sprožila postopke proti štirim državam članicam, ker v svojo zakonodajo niso prenesle Direktive 2005/60 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja.

3.17 Da bi spodbudili ukrepanje z resnično nadnacionalnim vplivom, se mora Evropski ekonomsko-socialni odbor pridružiti trdnemu stališču, ki ga je izrazil Evropski parlament v resoluciji aprila 2011 (1).V njej je med drugim podprl okrepitev boja proti nepreglednosti informacij o mednarodnih finančnih transakcijah. Lahko bi tudi uvedli prijavljanje kot mehanizem obtožbe, podoben pomilostitvi na področju svobodne konkurence, da bi tako spodbujali poročanje o takšnem obnašanju in nagradili prijavitelje z zmanjšanjem kazni, ki bi jih sicer doletela.

3.18 Poleg tega kaže – kot dopolnilo prejšnjemu ukrepu – vztrajati pri potrebi po pripravi usklajenih mehanizmov v okviru G-20, da bi zapolnili zakonodajne vrzeli v zvezi z dejavnostmi offshore, ki tako omogočajo izmikanje davčni zakonodaji, veljavni v glavnih svetovnih finančnih središčih.

3.19 V strogem okviru pristojnosti EU je treba brez odlašanja sprejeti obvezujoča ad hoc pravila sekundarne zakonodaje, ki bi morala med drugim vključevati določbe, s katerimi se vsaki fizični ali pravni osebi prepoveduje, da bi nadzorovala sklade ali subjekte s sedežem v davčnih in finančnih oazah ter bila upravičena do javnih sredstev.

3.20 Leta 2009 je OECD ocenila, da se kapital v teh oazah giblje med 1 700 in 11 000 milijardami dolarjev, in pripravila seznam, ki je skupini G-20 služil kot podlaga za sprožitev odločnega soočenja z državami, ki se ne ravnajo po nobeni mednarodni konvenciji o bančni ali davčni preglednosti ali pa to počnejo le delno.

3.21 Poročilo OECD je izzvalo val protestov, zlasti iz Švice, Luksemburga in seveda Urugvaja. Potekale so živahne razprave o ameriški zvezni državi Delaware.

3.22 Da je Delaware neke vrste davčna oaza, Američani zelo dobro vedo: skoraj polovica podjetij, ki kotirajo na Wall Streetu in na borzi NASDAQ, ima sedež v državi ameriškega podpredsednika Joeja Bidna, in sicer zato, da plačuje manj krajevnih davkov, medtem ko dobički niso obdavčljivi. Manj je takšnih, ki vedo, da ta majhna država južno od Pensilvanije ponuja velike ugodnosti za podjetja offshore in se predstavlja kot alternativa Kajmanskim in Bermudskim otokom. Tisti pa, ki poslujejo na tem področju, to že dolgo vedo. Dobički podjetij s sedežem v državi Delaware v ZDA niso obdavčeni, če lastniki niso ameriški državljani in če njihovo podjetje posluje zunaj ZDA.

3.23 Najpomembnejša in najbolj razširjena poslovna gonila teh oaz so pranje denarja, davčne utaje ter provizije za podkupovanje ali za preusmerjanje denarja k lastnim podjetjem. Od tu se sprožajo napadi na dolgove držav v težavah, pa tudi obsežne kampanje za zaščito neomejene svobode pretoka kapitala, ki zajemajo medije, politične stranke in predstavnike institucij.

3.24 Slabo davčno upravljanje spodbuja davčne goljufije in utaje ter ima resne posledice za nacionalne proračune in sistem virov lastnih sredstev Unije.

3.25 Velik del multinacionalnih podjetij je oblikovan tako, da se lahko okorišča z izogibanjem davkom v različnih jurisdikcijah, v katerih deluje. Razlike v načinih obdavčevanja med posameznimi jurisdikcijami so v korist velikim podjetjem, ki so mednarodna ali zelo trdna v primerjavi z majhnimi, nacionalnimi ali novoustanovljenimi podjetji. Te strategije izogibanja plačevanju davkov so v nasprotju z načelom poštene konkurence in družbene odgovornosti podjetij. Poleg tega ta območja postajajo operativna baza organizacij in podjetij, ki prinašajo na notranji trg EU blago brez ustreznih potrdil o poreklu in jamstev, ki jih zahteva EU, kar močno škoduje interesom potrošnikov in včasih tudi javnega zdravja. Eden od načinov, ki se uporablja v ta namen, je zloraba transfernih cen z določanjem cen za transakcije znotraj iste skupine podjetij na podlagi parametrov za vrednotenje v odvisnosti od davčnih potreb skupine, namesto v odvisnosti od normalnih tržnih pogojev.

3.26 Multinacionalna podjetja imajo nedvomno sredstva, da lahko brez velikih administrativnih obremenitev zagotovijo javno poročanje za vsako posamezno državo o prodaji, dobičku iz poslovanja, operacijah znotraj skupine, dobičku pred davki in davkih. Če bi se te informacije objavljale, bi postalo jasneje, kdo zlorablja transferne cene ali sprejema agresivno davčno načrtovanje.

3.27 Odsotnost davčnega nadzora ali obstoj nezadostnih ureditev na področju skrbnega in varnega poslovanja, nepreglednost informacij za identifikacijo fizičnih in pravnih oseb ali katerakoli druga okoliščina pravne ali upravne narave omogočajo podjetjem, ki delujejo iz davčnih oaz, da jih skoraj ni mogoče kaznovati, da uživajo nevzdržne konkurenčne prednosti in da so zavarovana pred ukrepanjem sodnih in upravnih organov tretjih držav.

3.28 EESO izrecno obsoja vlogo davčnih oaz pri spodbujanju in izkoriščanju izogibanja davkom, davčnih utaj in bega kapitala. EU mora okrepiti svoje ukrepanje proti tem pojavom in sprejeti konkretne sankcije.

3.29 Mednarodna skupnost, ki se zaveda velike škode, ki jo ta območja povzročajo mednarodni trgovini, interesom nacionalnih finančnih uprav, varnosti in javnemu redu ter – kot dokazuje kriza, ki se je začela leta 2008 – samemu ravnovesju finančnih sistemov, je sprejela nekaj plahih pobud, da bi jih identificirali in si prizadevali za njihovo postopno odpravo.

3.30 Rezultati skupnih prizadevanj skupine G-20 in Združenih narodov ter prizadevanj v okviru pobud OECD še vedno ne zadoščajo, da bi se spoprijeli z izzivi, ki izhajajo iz davčnih oaz in eksteritorialnih finančnih centrov ter ki jim morajo slediti odločni, učinkoviti in dosledni ukrepi.

3.31 Vendar pa so ukrepi – med drugim – G-20, FATF in OECD težko breme škode, ki jo povzročajo davčne in finančne oaze, doslej zgolj olajšali.

3.32 Treba je ugotoviti, katere jurisdikcije ne sodelujejo, opraviti oceno spoštovanja predpisov in uporabljati odvračilne ukrepe za spodbujanje tega spoštovanja. EESO tudi meni, da je okvir OECD za boj proti davčnim oazam nezadovoljiv, saj je treba izboljšati kazalnik, ki določa status sodelujoče jurisdikcije, npr. tako, da se mu podeli kvalitativna vrednost. Prav tako organizacija OECD ne bi smela dopuščati, da se vlade lahko izogibajo uvrstitvi na črni seznam enostavno z obljubami, da bodo spoštovale načela o izmenjavi informacij, ne da bi tudi zagotovile učinkovito uporabo teh načel.

3.33 Obstaja dovolj dokazov za trditev, da so finančno krizo delno povzročile kompleksne in ne prav transparentne dejavnosti finančnih subjektov s sedežem v jurisdikcijah, v katerih velja davčna tajnost, kar povzroča veliko škodo vlagateljem in kupcem teh finančnih produktov. Davčne oaze so gostiteljice zunajbilančnih operacij finančnih institucij, pa tudi kompleksnih finančnih produktov, ki z ničemer niso prispevali k inovacijam v finančnem sektorju in povzročajo finančno nestabilnost. Obstajajo zadostni dokazi, da veliko neposrednih tujih naložb – še posebej v državah v razvoju – prihaja iz davčnih oaz.

3.34 Evropska unija se zaveda položaja in njeni različni institucionalni organi so redno izražali obsodbo teh režimov. Žal pa ni zmogla spodbuditi nadnacionalnega ureditvenega in upravnega okvira, ki bi prispeval k zmanjšanju števila primerov nekaznovanosti.

3.35 Dejavnost EU se je osredotočila na odpravo približno 100 škodljivih davčnih režimov na območjih jurisdikcije držav članic s slabim finančnim nadzorom ali pa izven EU, na območjih tretjih držav. V tem smislu je Evropska komisija v letih 2009 in 2010 sprejela dve sporočili o dobrem upravljanju davkov in kodeks ravnanja. V veljavi so tri direktive o postopkih v zvezi s sredstvi, ki so bila povrnjena iz davčne utaje, upravnim sodelovanjem in obdavčenjem prihrankov (trenutno v reviziji). Poleg tega je vključitev določb o skladnosti dobrih praks ali dobrega upravljanja na področju obdavčevanja zelo razširjena v sporazumih EU s tretjimi državami o pridružitvi, trgovini in sodelovanju.

3.36 Vendar je korakov naprej malo, saj so za preiskave in sankcije pristojne države članice.

3.37 Po mnenju bančnih institucij je navedena zakonodaja ZDA pokazala, da enostransko sprejetje tovrstnih ukrepov finančnim institucijam lahko povzroči težave, ki so posledica neskladnosti obveznosti glede poročanja, zaplembe in zaprtja računov, ki so bile uvedene na podlagi zakona FATCA, z zakonodajo Skupnosti in/ali zakonodajo države, kjer ima finančna institucija sedež.

3.38 Pomemben govor je imel v ameriškem kongresu 4. marca 2009 tedanji britanski premier, ki je zaveznika pozval k skupni zavezi za gospodarski sistem, reguliran na svetovni ravni in usmerjen proti uporabi finančnih sistemov, namenjenih izključno osebnemu bogatenju.

V Bruslju, 24. maja 2012 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Resolucija Evropskega parlamenta z dne 6. aprila 2011 o zaščiti finančnih interesov EU in boju proti goljufijam – Letno poročilo 2009 (2010/2247 (INI)).