Objava zahtevka za registracijo imena v skladu s členom 50(2), točka (a), Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2022/C 346/05)

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper zahtevek v treh mesecih od datuma te objave.

ENOTNI DOKUMENT

„Châtaigne des Cévennes“

EU št.: PDO-FR-02639 – 7.10.2020

ZOP (X) ZGO ( )

1. Ime

„Châtaigne des Cévennes“

2. Država članica ali tretja država

Francija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1. Vrsta proizvoda

Skupina 1.6 Sadje, zelenjava in žita, sveži ali predelani

3.2. Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

„Châtaigne des Cévennes“ označuje sveže, posušene ali v moko predelane plodove kostanja vrste Castanea sativa in različnih tradicionalnih sort iz nasadov cepljenih kostanjevih dreves, ki imajo skupne značilnosti. Sveži plodovi imajo elipsasto, trikotno ali okroglo obliko in svetlo do temno kostanjevo barvo, na nekaterih so lahko vidne vzdolžne proge. Olupljeno jedro je smetanasto bele do bledo rumene barve in ima na površini izrazite brazde. Kožica (ali notranja lupina) se lahko zajeda skozi celotno jedro. 100 g olupljenega svežega kostanja vsebuje najmanj 37 % suhe snovi in skupno najmanj 34 % ogljikovih hidratov. Sveži plodovi kostanja „Châtaigne des Cévennes“ se razvrstijo po sorti in velikosti (premer je najmanj 20 mm) ter preberejo. Za zagotovitev sanitarne kakovosti se kostanj prebere, tako da je neustreznih plodov največ 10 % in od tega največ 2 % nagnitih. Plodovi imajo močan sladek okus ter izrazite in obstojne arome medu, toplega mleka, suhega sadja, vijolic in sladkega krompirja. Tekstura je mehka in ni drobljiva.

Manjše posušeno jedro ohrani prvotno obliko in barvo ter diši po suhem sadju, karameli in toplem kruhu. Z mletjem in sejanjem dobimo moko s fino in topljivo teksturo. Mletje se mora v najmanj 80 % presejati skozi sito z luknjicami premera 250 μm. Vsebnost vlage v moki je nižja od 10 %. Moka je sivo bele do slonokoščene barve s posameznimi rjavimi ali črnimi delci. Ima aromo orehov/lešnikov, ki se lahko meša z vonjem opečenca.

3.3. Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

—

3.4. Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Vse faze proizvodnje in predelave kostanja „Châtaigne des Cévennes“ potekajo na opredeljenem geografskem območju.

3.5. Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

—

3.6. Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

—

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

To območje na podlagi uradnega geografskega kodeksa iz leta 2019 obsega ozemlje naslednjih 206 občin:

departma Gard: Alès, Alzon, Anduze, Arphy, Arre, Arrigas, Aulas, Aumessas, Avèze, Bessèges, Bez-et-Esparon, Blandas, Boisset-et-Gaujac, Bonnevaux, Branoux-les-Taillades, Bréau-Mars, Campestre-et-Luc, Cendras, Chambon, Chamborigaud, Colognac, Concoules, Corbès, Cros, Générargues, Génolhac, L'Estréchure, La Cadière-et-Cambo, La Grand-Combe, La Vernarède, Lamelouze, Lasalle, Laval-Pradel, Le Martinet, Le Vigan, Les Mages, Les Plantiers, Les Salles-du-Gardon, Malons-et-Elze, Mandagout, Mialet, Molières-Cavaillac, Molières-sur-Cèze, Monoblet, Montdardier, Peyrolles, Pommiers, Ponteils-et-Bresis, Portes, Robiac-Rochessadoule, Rogues, Roquedur, Rousson, Saint-Ambroix, Saint- André-de-Majencoules, Saint-André-de-Valborgne, Saint-Bonnet-de-Salendrinque, Saint-Bresson, Saint-Félix-de-Pallières, Saint-Florent-sur-Auzonnet, Saint-Hippolyte-du-Fort, Saint-Jean-de-Valériscle, Saint-Jean-du-Gard, Saint-Jean-du-Pin, Saint-Julien-de-La-Nef, Saint-Julien-Les-Rosiers, Saint-Laurent-Le-Minier, Saint-Martial, Saint-Martin-de-Valgalgues, Saint-Paul-La-Coste, Saint-Roman-de-Codières, Saint-Sébastien-d'Aigrefeuille, Sainte-Cécile-d'Andorge, Sainte-Croix-de-Caderle, Saumane, Sénéchas, Soudorgues, Soustelle, Sumène, Thoiras, Vabres, Val-d’Aigoual in Vissec;

departma Hérault: Avène, Babeau-Bouldoux, Bédarieux, Berlou, Boisset, Brenas, Cabrerolles, Cambon-et-Salvergues, Camplong, Carlencas-et-Levas, Cassagnoles, Castanet-le-Haut, Caussiniojouls, Ceilhes-et-Rocozels, Colombières-sur-Orb, Combes, Courniou, Dio-et-Valquières, Faugères, Ferrals-Les-Montagnes, Ferrières-Poussarou, Fos, Fozières, Graissessac, Hérépian, Joncels, La Tour-sur-Orb, La Vacquerie-et-Saint-Martin-de-Castries, Lamalou-les-Bains, Lauroux, Lavalette, Le Bosc, Le Bousquet-d'Orb, Le Cros, Le Poujol-sur-Orb, Le Pradal, Le Puech, Le Soulié, Les Aires, Les Plans, Lodève, Lunas, Mérifons, Mons, Octon, Olargues, Olmet-et-Villecun, Pardailhan, Pégairolles-de-l'Escalette, Pézènes-les-Mines, Poujols, Prémian, Rieussec, Riols, Romiguières, Roqueredonde, Rosis, Saint-Etienne-d'Albagnan, Saint- Etienne-de-Gourgas, Saint-Etienne-Estrechoux, Saint-Geniès-de-Varansal, Saint-Gervais-sur-Mare, Saint-Guilhem-le-Désert, Saint-Jean-de-La-Blaquière, Saint-Julien, Saint-Martin-de-l'Arçon, Saint-Maurice-Navacelles, Saint-Michel, Saint-Pierre-de-la-Fage, Saint-Pons-de-Thomières, Saint-Privat, Saint-Vincent-d'Olargues, Sorbs, Soubès, Soumont, Taussac-la-Billière, Usclas-du-Bosc, Vélieux, Verreries-de-Moussans, Vieussan in Villemagne-l‘Argentière;

departma Lozère: Altier, Barre-des-Cévennes, Bassurels, Bédouès-Cocurès, Cans et Cévennes, Cassagnas, Cubières, Cubiérettes, Florac Trois Rivières, Fraissinet-de-Fourques, Gabriac, Gatuzières, Ispagnac, Le Collet-de-Dèze, Le Pompidou, Les Bondons, Meyrueis, Moissac-Vallée-Française, Molezon, Mont Lozère et Goulet, Pied-de-Borne, Pont de Montvert-Sud Mont Lozère, Pourcharesses, Prévenchères, Rousses, Saint-André-Capcèze, Saint-André-de-Lancize, Saint-Etienne-Vallée-Française, Saint-Germain-de-Calberte, Saint-Hilaire-de-Lavit, Saint-Julien-des-Points, Saint-Martin-de-Boubaux, Saint-Martin-de-Lansuscle, Saint-Michel-de-Dèze, Saint-Privat-de-Vallongue, Sainte-Croix-Vallée-Française, Vebron, Ventalon en Cévennes, Vialas in Villefort;

departma Aveyron: Arnac-sur-Dourdou;

departma Tarn: Murat-sur-Vèbre.

5. Povezava z geografskim območjem

Povezava med kostanjem „Châtaigne des Cévennes“ in njegovim okoljem temelji na prilagojenosti kostanjev tradicionalnih in lokalnih sort pogojem sredozemskega podnebja in razgibanemu površju Sevenov, kar daje proizvodu razpoznavne lastnosti, ki se ohranjajo zahvaljujoč človeškemu znanju na področju izkoriščanja kostanjevih nasadov in njihovega pridelka.

Posebnosti geografskega območja

Geografsko območje, zasajeno s kostanji, zamejujejo homogeni naravni dejavniki, ki ustrezajo potrebam vrste Castanea sativa, da se lahko razvije in ohrani v okolju. Kostanj je prilagojen sredozemskemu podnebju v Sevenih. Zanj so značilna vroča in suha poletja ter mile zime. Zahodni rob tega območja je pod rahlim oceanskim vplivom. Povprečna letna količina padavin je 700–1 300 mm, kar ustreza potrebam kostanja po vodi, ki znašajo 700 mm vode na leto in se po 15. avgustu še povečajo. Sevenski kostanjevi nasadi ležijo na 150–900 m nadmorske višine. Krajinska značilnost Sevenov so strma pobočja na skoraj celotnem območju. Gre za zaporedje vzporednih, zelo razbrazdanih dolin, ki se od severa proti jugu vrstijo na obeh straneh različnih vodotokov (razporeditev v obliki ribje kosti): Altier-Chassezac, Cèze, Tarn, Gardons, Hérault, Orb, Mare, Jaur in Thoré. Kristalne matične kamnine sestavljajo predvsem skrilavci, gnajsi, marmorji ali peščenci. Na njih so nastala tla, katerih vrednost pH ni višja od 7, ki imajo uravnoteženo granulometrijo in so zračna, z majhnim deležem gline. Vsebujejo malo (manj kot 4 %) ali nič apnenca.

Študija Jeana GALZINA o toponimiji parcel v departmajih Gard in Lozère, ki je bila leta 1986 objavljena v letopisu sevenskega narodnega parka, razkriva, da je bilo gojenje kostanjev prisotno že leta 1000. Srednjeveška besedila pričajo o gojenju kostanjev in njegovem razcvetu že od srednjega veka.

Glede na podnebne nevšečnosti in demografske izzive se je gojenje kostanjev razvilo zahvaljujoč prilagoditvi terena. Ureditvi obdelovalnih kmetijskih zemljišč sta sledili zasaditev izkrčenih parcel ter izgradnja namakalnih (béals) in odtočnih kanalov (trincats). Na pobočjih so za zmanjšanje izpiranja in poglobitev tal zgradili suhozidove: nasadi kostanjev so se tako uveljavili na terasah, lokalno imenovanih faisses ali bancels.

Te prilagoditve, ki jih je izvedel človek, so sevenska stavbna dediščina, ki je še danes primerna za sodobne prakse gojenja.

Vse od 16. stoletja je kostanj bistven vir prehrane. Kot „drevo, ki daje kruh“ je prebivalcem Sevenov tako pomagal preživeti v težkih časih prehranskih kriz ali spopadov, zlasti protestantom in sevenskim hugenotom med verskimi vojnami. Sredi 20. stoletja je zaradi odseljevanja s podeželja in napadov škodljivcev (črnilovka, kostanjev rak itd.) gojenje kostanja skoraj zamrlo. Pozneje so se po zaslugi znanja in izkušenj sevenskih pridelovalcev kostanja, ki so imeli potrebne veščine in obvladali cepilne tehnike, ohranile in celo razširile sorte, ki so bolje prilagojene območju. Razvile so se sorte, ki so glede na značilnosti okusa primerne za uživanje svežih plodov in primerne za shranjevanje (med drugim se zlahka olupijo) ter jih je mogoče tržiti v različnih oblikah. Znanje in izkušnje se kažejo v gojenju več sort v istem nasadu, tako da je pobiranje razporejeno skozi daljše časovno obdobje, vse od najzgodnejših do najpoznejših sort. Pridelovalci kostanja so zagotovili varno preskrbo svojih gospodarstev ter se ubranili podnebnih nevšečnosti in zdravstvenih tveganj.

Kostanj, pobran jeseni, se lahko uživa svež. Tradicionalno so ga del posušili, da so ga lahko uživali v preostalem delu leta. Kostanj tako sušijo v objektih, ki se v severovzhodnem delu geografskega območja imenujejo clèdes, v jugozahodnem delu pa sécadous.

Prav tako so v Sevenih na kmetijskih gospodarstvih zgradili mline, ki z izkoriščanjem vodnega toka obračajo mlinski kamen in meljejo posušeni kostanj. Ta praksa razkriva, da so na tem območju tradicionalno proizvajali kostanjevo moko. O tem pričajo starodavni zapisi, tako je na primer Thomas Platter iz bližine kraja Valleraugue leta 1596 zapisal, da kostanj „v Sevenih skrbno zmeljejo v moko, iz katere izdelujejo kruh, ki je zelo sladek“.

Posebnosti proizvoda

Ime „Châtaigne des Cévennes“ označuje kostanj v treh oblikah, sveže in posušene plodove ter kostanjevo moko, ki upoštevajo tradicionalne običaje, pa tudi trende v uživanju. Sveži plodovi so svetle do temne kostanjeve barve, na nekaterih so lahko vidne vzdolžne proge. Olupljeno jedro je smetanasto bele do bledo rumene barve in ima na površini izrazite brazde. Notranja lupina se lahko zajeda skozi celotno jedro. Okus je sladek in močan. Arome medu, toplega mleka, suhega sadja, vijolic in sladkega krompirja so izrazite in obstojne. Tekstura je mehka.

V Sevenih so kostanj tradicionalno olupili in posušili. Jedro je tako manjše, pri čemer ohrani prvotno obliko in barvo. Diši po suhem sadju, karameli in toplem kruhu.

Z mletjem posušenega kostanja dobimo fino in topljivo moko sivo bele ali slonokoščene barve s posameznimi rjavimi ali črnimi delci, katere aroma orehov/lešnikov se lahko meša z vonjem opečenca.

Vzročna povezava

Rezultat bogastva naravnih dejavnikov ter znanja in izkušenj je paleta sort, ki so se uveljavile kot tradicionalne in lokalne sorte. Vse to daje tem tradicionalnim sortam posebnosti okusa, ki so skupne vsem, zlasti sladek okus in mehko teksturo, ki sta značilna za vse sorte.

Organoleptične posebnosti kostanja „Châtaigne des Cévennes“ je mogoče pripisati tudi sredozemskemu podnebju. Suha in vroča poletja omogočajo koncentracijo sladkih in aromatičnih sestavin v plodovih. Sevenske padavine, ki se od sredine avgusta okrepijo, spodbujajo debelitev kostanjeve ježice in njenih plodov ter tako določajo njihovo končno velikost. Hkrati ta hidracija s svojim fizičnim delovanjem daje mesu kostanja mehko teksturo.

Jeseni zaradi temperaturnih razlik plodovi dosežejo polno zrelost v obdobju od septembra do decembra, odvisno od sorte in rastišča (nadmorska višina). Urejanje zemljišč v Sevenih in kmetijske prakse zagotavljajo zdrave nasade kostanjev, ki dajejo ustrezno velike plodove s priznano prehransko vrednostjo in značilnim sladkim okusom.

Pridelek iz kostanjevih nasadov je bil namenjen tudi različnim vrstam shranjevanja plodov. To je posledica „obilnega pridelka, ki ga ni mogoče takoj vsega porabiti v sveži obliki“, kot je Daniel TRAVIER maja 2004 navedel na konferenci z naslovom „Drevo, ki daje kruh Sevenom, ali zgodovina in vloga pridelave kostanja v Sevenih v preteklosti“.

Na podlagi teh različnih možnosti shranjevanja je nastal poseben objekt, ki se imenuje clède in je značilen element sevenske krajine in znanja tamkajšnjih prebivalcev, namenjen sušenju kostanja. Ta postopek sušenja v Sevenih (à la cléda) je tradicionalni postopek shranjevanja, ki ga je Antoine Augustin Parmentier v delu z naslovom „Študija kostanja“, objavljenem leta 1780, označil za „najboljšega“. Zahvaljujoč veščinam gradnje značilnih objektov (clède), ki ustvarjajo izoliran prostor, in osuševanja zraka v okolici z virom zmerne in enakomerne toplote, so se lokalni običaji uveljavili in izpopolnili, pri čemer so omogočili, da posušen kostanj dolgo ohrani svoj prvotni sladek okus in mehkobo.

Ena od oblik shranjevanja plodov je tudi mletje posušenega kostanja, s katerim dobimo fino moko sladkega okusa, v kateri se izraža paleta sort kostanja v Sevenih. Na območju je bilo tako veliko mlinov: najmanj eden v vsakem zaselku in do deset v vsaki občini, da so lahko mleli glede na potrebe. Leta 2016 je pet mlinov, ki so pokrivali večino območja, ustrezalo potrebam zavzetih predelovalcev, ki so želeli na ta način dodati vrednost kostanju iz Sevenov.

Kostanj se uporablja tudi za pripravo okusnih jedi, kot je bajanat, tradicionalna sevenska juha, v kateri se čutita topljivost in sladek okus plodov. Uživajo se tudi en affachade, tj. pečeni v luknjasti ponvi, tak kostanj pa je mehak, sladek in brez grenkobe. Moka se uporablja za peko kolačev, pit in kruha.

Tako vse tri oblike kostanja iz Sevenov ustrezajo običajem ter tradicionalnim in sodobnim načinom uživanja.

Gojenje kostanja je rezultat prepleta naravnega okolja in sklopa človeških dejavnikov. Fizične značilnosti območja Sevenov so porodile tradicijo gojenja kostanja in značilne proizvode ter utrdile znanje in izkušnje.

Sklic na objavo specifikacije proizvoda

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-0419fb02-f0ac-49c9-8a5c-3e3350d92e60

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.