[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 11.3.2008

COM(2008) 134 konč.

2008/0055 (COD)

Predlog

DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o spremembi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/35/ES o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve

(predložila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

OZADJE PREDLOGA

Razlogi za predlog in njegovi cilji

Zaradi zaskrbljenosti glede vse prepogostih nezakonitih obratovalnih izpustov onesnaževalnih snovi z ladij v morje in po večjih nezgodnih razlitjih nafte je Komisija leta 2003 na podlagi člena 80(2) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti predstavila predlog za direktivo o onesnaževanju morja z ladij in o uvedbi sankcij, vključno s kazenskimi sankcijami, za kršitve na področju onesnaževanja ter na podlagi členov 29 in 31 ter člena 34(2)(b) Pogodbe o ustanovitvi Evropske unije predlog za okvirni sklep o okrepitvi kazenskopravnega okvira za izvrševanje zakonodaje proti onesnaževanju morja z ladij. Predlog za direktivo je določal, da se onesnaževanje morja z ladij obravnava kot kaznivo dejanje in se kaznuje s kazenskimi sankcijami. Predlog za okvirni sklep je bil v glavnem namenjen približevanju ravni kazenskih sankcij.

S tema dvema ukrepoma je Komisija predlagala, da se določbe o naravi sankcije (kazenska) in vrsti sankcije (zaporna ali finančna) vključijo v instrument Skupnosti, določbe glede ravni kazenskih sankcij pa v medvladni instrument. Med pogajanji o predlogih je ločitev med prvim in tretjim stebrom v kazenskopravnih zadevah povzročala nesoglasja med institucijami Evropske unije. Oba instrumenta sta bila končno sprejeta leta 2005, in sicer na naslednji način:

Direktiva 2005/35/ES o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve vsebuje natančno opredelitev kršitev ter pravilo, da se za kršitve „uporabljajo učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazni, ki lahko vključujejo kazenskopravne ali upravne kazni“. Določbe glede narave, vrste in ravni kazenskih sankcij so bile vključene v vzporednem Okvirnem sklepu 2005/667/PNZ.

Po sodbi z dne 13. septembra 2005 (zadeva C-176/03), v kateri je Sodišče Evropskih skupnosti (v nadaljnjem besedilu „Evropsko sodišče“) odločilo, da bi zakonodajalec Skupnosti pod določenimi pogoji lahko predvidel kazenskopravne ukrepe, se je Komisija odločila sprožiti postopek, da bi se Okvirni sklep 2005/667/PNZ razglasil za ničnega, pri čemer je zavzela stališče, da je bil Okvirni sklep sprejet na napačni pravni podlagi (zadeva C- 440/05).

Evropsko sodišče je 23. oktobra 2007 razglasilo Okvirni sklep za ničnega, pri čemer je odločilo, da bi se členi Sklepa o opredelitvi kaznivega dejanja in narave sankcij (členi 2, 3 in 5) lahko sprejeli na podlagi člena 80(2) Pogodbe ES in da je Okvirni sklep zato kršil člen 47 Pogodbe EU, saj je posegal v pristojnosti Skupnosti.

Po tem, ko je Evropsko sodišče 23. oktobra 2007 razglasilo Okvirni sklep za ničnega, je nastala pravna praznina, kar zadeva usklajen pristop glede možnih sankcij v boju proti onesnaževanju morja, ki jo je treba zapolniti z določbami, sprejetimi na podlagi pravilne pravne podlage, to je člena 80(2) Pogodbe ES.

Cilj uvedbe sistema sankcij je obravnavanje redkih primerov onesnaževanja, v katerih ravnanje upravljavca ladje velja za nesprejemljivo in ga je treba kaznovati s kazenskimi sankcijami. Upravljavci ladij, ki spoštujejo pravila, bodo imeli od tega sistema koristi, saj bo omogočal, da se učinkovito prepozna kot odgovorna maloštevilna manjšina, ki trenutno škodi ugledu sektorja pomorskih prevozov.

Predlagani ukrepi so potrebni za zagotovitev, da so pravila Skupnosti glede pomorske varnosti v celoti učinkovita, in sicer iz naslednjih razlogov:

- Pri sprejemanju Okvirnega sklepa Sveta 2005/667/PNZ so se države članice soglasno strinjale, da bi bilo treba onesnaževanje morja z ladij, ki je povzročeno naklepno, iz zavestne ali nezavestne malomarnosti, obravnavati kot kaznivo dejanje. Ker je Evropsko sodišče razglasilo Okvirni sklep za ničnega, Komisija predlaga sprejetje Direktive brez vsebinskega spreminjanja, s tem da bi se v Direktivo vključila zgoraj omenjena določba Okvirnega sklepa in bi bilo izvajanje tako učinkovitejše (zaradi vloge Evropskega sodišča pri zagotavljanju skladnosti in enotne razlage aktov, sprejetih v okviru prvega stebra).

- Sistem sankcij, kakor je določen v Direktivi 2005/35/ES, le delno izvaja Mednarodno konvencijo o preprečevanju onesnaževanja morja z ladij (MARPOL). Z namenom zagotovitve, da so sankcije „po svoji strogosti take, da odvračajo“ morebitne onesnaževalce, kakor je določeno v členu 4(4) MARPOL, je treba okrepiti odvračilni učinek sistema sankcij, da se morebitnim onesnaževalcem pošlje močno sporočilo z veliko bolj odvračilnim učinkom[1]. Poleg tega so kazenske preiskave ter pregon in pravosodno sodelovanje med državami članicami lahko bistvenega pomena ter učinkovitejši kot upravno ukrepanje.

- Nekatere države članice, zlasti obalne države, so nedavno okrepile svoje sisteme kazenskih sankcij. Njihova budnost v smislu preprečevanja in teža sankcij, ki jih nalagajo kazenska sodišča, so skupaj z medijsko odmevnostjo, ki so jo deležni taki primeri, pomagali znatno zmanjšati število nezakonitih izpustov. Da bi se zagotovilo kaznovanje storilcev takih kaznivih dejanj znotraj Evropske skupnosti, je nadvse pomembno, da vse države članice uporabljajo enak pristop, ne glede na to, ali so države zastave, pristaniške države oziroma obalne države.

Splošno ozadje

Okoljski kriminal je eno osrednjih vprašanj, s katerimi se ukvarja Evropska unija. Evropski svet je na zasedanju v Tampereju 15. in 16. oktobra 1999 pozval k prizadevanjem za sprejetje skupnih opredelitev prekrškov in sankcij, pri čemer se je osredotočil na omejeno število zelo pomembnih področij, kot je okoljski kriminal. Po potopu tankerja Prestige novembra 2002 je Evropski svet na zasedanju v Københavnu 12. in 13. decembra 2002 naznanil odločenost Evropske unije, da sprejme vse potrebne ukrepe za preprečitev novih nesreč. Svet je zlasti pozdravil namero Komisije, da prouči potrebo po posebnih novih ukrepih, vključno z ukrepi, povezanimi z odgovornostjo, ter ustreznimi sankcijami. Svet za pravosodje in notranje zadeve je na zasedanju 19. decembra 2002 sprejel izjavo, s katero se je zavezal, da bo proučil vse dodatne ukrepe za kazenskopravno varstvo okolja, zlasti morja, kar zadeva onesnaževanje.

Obstoječe določbe na področju, na katero se nanaša predlog

Predlog nadgrajuje Direktivo 2005/35/ES in prevzema bistveno vsebino Okvirnega sklepa 2005/667/PNZ, ki je bil razglašen za ničnega.

Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije

Predlagana direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. Pripravljena je bila zlasti v skladu z načeli sodnega varstva, določenimi v naslovu VI Listine, in spodbuja vključitev visoke ravni varstva okolja v politike Skupnosti v skladu z načelom trajnostnega razvoja, kakor je določeno v členu 37 Listine.

POSVETOVANJE Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UčINKA

Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi v tem primeru ni bilo potrebno, saj predlog vključuje natančno tiste določbe, ki jih je Svet soglasno sprejel že v Okvirnem sklepu, ki je bil razglašen za ničnega. Poleg tega je s tem, ko je Evropsko sodišče 23. oktobra 2005 razglasilo Okvirni sklep 2005/667/PNZ za ničnega, nastala pravna praznina, kar zadeva usklajen pristop glede možnih sankcij v boju proti onesnaževanju morja, ki jo je treba čim prej zapolniti.

Zbiranje in uporaba izvedenskih mnenj

Zunanja izvedenska mnenja niso bila potrebna.

Ocena učinka

Ocena učinka ni bila potrebna, saj ta predlog zgolj prenaša v pravo Skupnosti določbe, ki jih je Svet soglasno sprejel že v Okvirnem sklepu 2005/667/PNZ, ki je bil razglašen za ničnega.

PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

Povzetek predlaganih ukrepov

V skladu s predlagano direktivo je kršitev, ki je predvidena že v členu 4 Direktive 2005/35/ES, kaznivo dejanje.

Prav tako bi bilo treba napeljevanje k takim dejanjem oziroma pomoč ali podporo pri njih obravnavati kot kaznivo dejanje.

Kaznivo dejanje bi bilo treba kaznovati z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi sankcijami, ki morajo biti za fizične osebe kazenske narave. Učinkovite, sorazmerne in odvračilne sankcije bi bilo treba uporabljati tudi za pravne osebe, če štejejo za odgovorne v smislu te direktive.

Pravna podlaga

Določbe te direktive se navezujejo na pomorski promet. Zato je bil kot pravna podlaga izbran člen 80(2) Pogodbe ES.

Načelo subsidiarnosti

Načelo subsidiarnosti se uporablja, če predlog ni v izključni pristojnosti Skupnosti.

Države članice ne morejo zadostno doseči ciljev predloga zaradi razlogov, opisanih v nadaljevanju.

Onesnaževanje morja praviloma povzroča škodo s čezmejnimi razsežnostmi. Zato je bistvenega pomena, da države članice enako pojmujejo, katere kršitve v zvezi z onesnaževanjem morja pomenijo kazniva dejanja, in da zanje uporabljajo sankcije, vsaj za kazniva dejanja, ki jih storijo fizične osebe. V tem pogledu različni nacionalni pristopi ovirajo učinkovito pravosodno sodelovanje in storilcem kaznivih dejanj omogočajo, da se izognejo pregonu.

Zaradi pogostega čezmejnega vpliva onesnaževanja morja in dejstva, da dejanja storilcev niso omejena na območje posameznih držav, zgolj ukrepanje na ravni držav članic ne bi zadostovalo za rešitev tega problema.

Z ukrepi na ravni Skupnosti se bodo laže dosegli cilji predloga iz naslednjih razlogov:

Na ravni Skupnosti je treba določiti minimalni standard za sestavne elemente kaznivih dejanj, pa tudi zahtevo po kazenskih sankcijah za fizične osebe. S tem se bo zagotovilo, da se kršitve v zvezi z onesnaževanjem morja z ladij podobno obravnavajo v vse državah članicah in da se storilci ne morejo izogniti pregonu zaradi kaznivih dejanj, ki so jih storili znotraj EU.

Predlagana direktiva določa le najmanjšo možno raven usklajevanja glede dejanj, ki bi vsekakor morala veljati za kazniva dejanja, in zgolj na splošno določa, da bi bilo treba kazenske sankcije uporabljati tudi za fizične osebe. Državam članicam prepušča izbiro, ali naj se kazenske sankcije prav tako uporabljajo za pravne osebe.

Predlog je zato skladen z načelom subsidiarnosti.

Načelo sorazmernosti

Predlog je skladen z načelom sorazmernosti iz naslednjih razlogov:

Izbrani ukrep je direktiva, ki državam članicam dopušča visoko stopnjo prilagodljivosti pri izvajanju, vključno z določitvijo vrst in ravni sankcij. Določen je le minimalni standard. Države članice lahko po lastni izbiri ohranijo ali uvedejo strožje ukrepe, na primer za določitev dodatnih kaznivih dejanj ali za uvedbo kazenskih sankcij tudi za pravne osebe. To je jasno navedeno v členu 1(2) Direktive 2005/35/ES.

Izvajanje Direktive ne pomeni znatnih finančnih ali upravnih obremenitev, saj potrebno kazensko pravo in pravosodne strukture že obstajajo v vseh državah članicah.

Izbira instrumentov

Predlagani instrument: Direktiva.

Druga sredstva ne bi ustrezala iz naslednjega razloga:

Obstoječo Direktivo 2005/35/ES je treba uskladiti s Sodbo sodišča v zadevi C-440/05. Direktivo je mogoče spremeniti le z direktivo o spremembi.

PRORAčUNSKE POSLEDICE

Predlog ne vpliva na proračun Skupnosti.

DODATNE INFORMACIJE

Korelacijska tabela

Države članice morajo Komisiji sporočiti besedilo nacionalnih predpisov, s katerimi se prenese Direktiva, ter predložiti korelacijsko tabelo med navedenimi predpisi in to direktivo.

Evropski gospodarski prostor

Predlagani akt se nanaša na zadevo EGP in ga je zato treba razširiti na Evropski gospodarski prostor.

Podrobna razlaga predloga

1. Kaznivo dejanje

Države članice morajo določiti, da se izpusti onesnaževalnih snovi z ladij, kakor so opredeljeni v členu 2 Direktive 2005/35/ES, na katerem koli območju iz člena 3(1) Direktive 2005/35/ES obravnavajo kot kaznivo dejanje, če so bili povzročeni naklepno, iz zavestne ali nezavestne malomarnosti. Opredelitev pojma „kaznivo dejanje“ ustreza členu 2 Okvirnega sklepa 2005/667/PNZ, ki je bil razglašen za ničnega.

2. Odgovornost pravnih oseb

Kakor je navedeno v Okvirnem sklepu, ki je bil razglašen za ničnega, bi morale države članice zagotoviti, da se pravnim osebam lahko pripiše odgovornost za kazniva dejanja, ki so jih v njihovo korist storile določene osebe, ki delujejo v njihovem imenu, ali kadar sta pomanjkljiv nadzor ali kontrola tem osebam omogočila storiti kaznivo dejanje.

3. Sankcije

Sankcije za kršitve v zvezi z onesnaževanjem morja z ladij morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne za fizične in tudi pravne osebe.

Poleg tega morajo države članice določiti, da so sankcije v zvezi s kaznivim dejanjem, opredeljenim v novem členu 4, ki se naložijo fizičnim osebam, kazenske narave. Za pravne osebe ni posebej določeno, ali bi morale biti sankcije kazenske ali nekazenske narave. Zato države članice, ki v svoji nacionalni zakonodaji ne priznavajo kazenske odgovornosti pravnih oseb, niso dolžne spremeniti svojih sistemov.

4. Obdobje izvajanja

Obdobje izvajanja za države članice je šest mesecev, pri čemer se upošteva, da člen 1 zajema povečini enako vsebino kot členi 2, 3 in 5 Okvirnega sklepa 2005/667/PNZ, ki je bil razglašen za ničnega. Obdobje izvajanja navedenega Okvirnega sklepa se je izteklo 12. januarja 2007, zato so države članice že opravile pomemben del dejavnosti za izvajanje te direktive.

2008/0055 (COD)

Predlog

DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o spremembi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/35/ES o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA −

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 80(2) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[2],

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta[3],

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[4],

ob upoštevanju mnenja Odbora regij[5],

v skladu s postopkom iz člena 251 Pogodbe,

ob upoštevanju naslednjega:

1. Namen Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/35/ES z dne 7. septembra 2005 o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi kazni za kršitve[6], pa tudi predlagane spremembe, je približati opredelitve kršitev v zvezi z onesnaževanjem morja z ladij, ki jih storijo fizične ali pravne osebe, obseg njihove odgovornosti in kazensko naravo sankcij, ki se za taka kazniva dejanja lahko naložijo fizičnim osebam.

2. Sodišče Evropskih skupnosti je 23. oktobra 2007 razglasilo za ničnega[7] Okvirni sklep 2005/667/PNZ z dne 12. julija 2005 o okrepitvi kazenskopravnega okvira za izvrševanje zakonodaje proti onesnaževanju morja z ladij[8], ki je pred tem dopolnjeval Direktivo 2005/35/ES s kazenskopravnimi ukrepi. Ta sprememba Direktive zapolnjuje pravno praznino, ki je nastala zaradi sodbe.

3. Kazenske sankcije, ki izražajo družbeno neodobravanje drugačne narave kot upravne sankcije, krepijo skladnost z veljavno zakonodajo na področju onesnaževanja morja z ladij.

4. Skupna pravila za kazenske sankcije omogočajo uporabo učinkovitejših preiskovalnih metod in pomoči znotraj držav članic ter med njimi.

5. Učinkovite, sorazmerne in odvračilne sankcije bi bilo treba uporabljati tudi za pravne osebe po vsej Skupnosti, saj se kršitve v zvezi z onesnaževanjem morja z ladij pogosto storijo v interesu pravnih oseb ali v njihovo korist.

6. Države članice bi morale Komisiji predložiti podatke o izvajanju te direktive, da bi Komisija lahko ocenila njen učinek.

7. Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči cilja te direktive in ker se ta cilj zaradi čezmejne narave škode, ki jo lahko povzroči zadevno ravnanje, zato lažje doseže na ravni Skupnosti, lahko Skupnost sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kakor je določeno v členu 5 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti. V skladu z načelom sorazmernosti iz istega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev.

8. Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki so priznana v členu 6 Pogodbe o Evropski uniji ter izražena v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah.

9. Direktivo 2005/35/ES bi bilo zato treba ustrezno spremeniti −

SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:

Člen 1

Direktiva 2005/35/ES se spremeni:

10. Naslov se nadomesti z naslednjim:

„Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta o onesnaževanju morja z ladij in uvedbi sankcij za kršitve v zvezi z onesnaževanjem, vključno s kazenskimi sankcijami“.

11. V členu 5(1) in (2), členu 6(2) in členu 7(2) se izraz „kršitev“ nadomesti z izrazom „kaznivo dejanje“.

12. Člen 4 se nadomesti z besedilom:

„ Kazniva dejanja

1. Države članice zagotovijo, da se izpusti onesnaževalnih snovi z ladij na katerem koli območju iz člena 3(1) obravnavajo kot kaznivo dejanje, če so bili povzročeni naklepno, iz zavestne ali nezavestne malomarnosti.

2. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da se napeljevanje h kaznivim dejanjem iz odstavka 1 oziroma pomoč ali podpora pri njih obravnava kot kaznivo po kazenskem pravu.“.

13. Za členom 5 se vstavi člen 5a:

„Sankcije za fizične osebe

1. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da se kazniva dejanja iz člena 4 kaznujejo z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi kazenskimi sankcijami.

2. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da se kazenske sankcije iz odstavka 1 uporabijo za vse osebe, za katere sodišče ugotovi, da so storile kaznivo dejanje v smislu člena 4.“.

14. Za členom 5a se vstavi člen 5b:

„Odgovornost pravnih oseb

1. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da so pravne osebe lahko odgovorne za kazniva dejanja iz člena 4, ki jih v njihovo korist stori katera koli fizična oseba, ki deluje bodisi samostojno bodisi kot član organa te pravne osebe, njen vodilni položaj znotraj te pravne osebe pa temelji na:

(a) pooblastila za zastopanje pravne osebe ali

(b) pristojnosti za sprejemanje odločitev v imenu pravne osebe ali

(c) pristojnosti za opravljanje nadzora znotraj pravne osebe.

2. Poleg primerov iz odstavka 1 vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da je pravna oseba lahka odgovorna tudi v primeru, ko sta pomanjkljiv nadzor ali kontrola s strani njej podrejene fizične osebe iz odstavka 1 omogočila, da je ta fizična oseba za korist zadevne pravne osebe storila kaznivo dejanje iz člena 4.

3. Odgovornost pravne osebe v skladu z odstavkoma 1 in 2 ne izključuje kazenskih postopkov zoper fizične osebe, ki so storilci, napeljevalci ali pomagači pri kaznivih dejanjih iz člena 4.“.

15. Za členom 5b se vstavi člen 5c:

„Sankcije za pravne osebe

1. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da se pravna oseba, ki je odgovorna v skladu s členom 5b(1) in (2), kaznuje z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi sankcijami.

2. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da se sankcije iz odstavka 1 uporabijo za vse pravne osebe, za katere sodišče ugotovi, da so storile kaznivo dejanje v smislu člena 4.“.

16. Člen 8 se črta.

Člen 2

Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje v šestih mesecih po dnevu začetka veljavnosti Direktive. Komisiji nemudoma sporočijo besedilo navedenih predpisov in predložijo korelacijsko tabelo med navedenimi predpisi in to direktivo.

Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

Člen 3

Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Člen 4

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

V Bruslju,

Za Evropski parlament Za Svet

Predsednik Predsednik

[1] Glej tudi točko 2.2 obrazložitvenega memoranduma prvotnega predloga Komisije iz marca 2003: COM(2003) 92 konč.

[2] UL C, str…

[3] UL C, str…

[4] UL C, str…

[5] UL C, str…

[6] UL L 255, 30.9.2005, str. 11.

[7] Glej zadevo: C-440/05 Komisija proti Svetu, še neobjavljena v Zbirki odločb Sodišča.

[8] UL L 255, 30.9.2005, str. 164.