POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Četrto poročilo o izvajanju akcijskega načrta o liberalizaciji vizumskega režima v Republiki Moldaviji

1. Uvod

Dialog o vizumih med EU in Republiko Moldavijo za proučitev pogojev za potovanje brez vizumov za državljane Republike Moldavije (v nadaljnjem besedilu: moldavske državljane) v EU se je začel 15. junija 2010. Komisija je 24. januarja 2011 organom Republike Moldavije (v nadaljnjem besedilu: moldavskim organom) predložila akcijski načrt za liberalizacijo vizumskega režima (v nadaljnjem besedilu: akcijski načrt za liberalizacijo)[1]. V akcijskem načrtu za liberalizacijo je določen niz natančnih meril za Republiko Moldavijo v zvezi s štirimi tako imenovanimi „sklopi“[2] tehnično pomembnih vprašanj, namen tega načrta pa je sprejetje zakonodajnega in političnega okvira (faza 1) ter njegovo učinkovito izvajanje (faza 2).

Komisija je o izvajanju akcijskega načrta za liberalizacijo redno poročala Evropskemu parlamentu in Svetu. Prvo poročilo o napredku pri izvajanju akcijskega načrta za liberalizacijo vizumskega režima v Republiki Moldaviji je bilo predloženo 16. septembra 2011[3]. Srečanje visokih uradnikov, na katerem je bilo predloženo prvo poročilo o napredku in na katerem se je razpravljalo o naslednjih korakih v postopku, je potekalo 7. oktobra 2011.

V drugi polovici oktobra in začetku novembra 2011 so bile v zvezi s sklopi 2, 3 in 4 akcijskega načrta za liberalizacijo izvedene ocenjevalne misije, pri katerih so sodelovali strokovnjaki iz držav članic EU ter uradniki Komisije in Evropske službe za zunanje delovanje (v nadaljnjem besedilu: ESZD). Namen zadevnih strokovnih misij je bil oceniti zakonodajni, politični in institucionalni okvir na podlagi meril prve faze akcijskega načrta za liberalizacijo ter skladnost tega okvira z evropskimi in mednarodnimi standardi. Strokovna poročila so bila zaključena decembra 2011.

Drugo poročilo o napredku pri izvajanju akcijskega načrta za liberalizacijo vizumskega režima v Republiki Moldaviji je bilo objavljeno 9. februarja 2012[4]. Srečanje visokih uradnikov, na katerem je bilo predloženo drugo poročilo o napredku in na katerem se je razpravljalo o naslednjih korakih v postopku, je potekalo 27. februarja 2012.

Tretje poročilo o napredku pri izvajanju akcijskega načrta za liberalizacijo vizumskega režima v Republiki Moldaviji je bilo objavljeno 22. junija 2012[5]. To je bilo tretje in končno poročilo o napredku v zvezi s prvo fazo akcijskega načrta za liberalizacijo, vsebovalo pa je skupno oceno Komisije o napredku Republike Moldavije pri izpolnjevanju meril prve faze akcijskega načrta za liberalizacijo, in sicer v zvezi z vzpostavitvijo zakonodajnega, političnega in institucionalnega okvira.

Komisija je 3. avgusta 2012 objavila oceno možnih migracijskih in varnostnih učinkov prihodnje liberalizacije vizumske ureditve za moldavske državljane, ki potujejo v EU[6], pri pripravi katere so sodelovale pristojne agencije EU in zainteresirane strani.

Svet je na podlagi teh poročil 19. novembra 2012 sprejel sklepe, v katerih se je strinjal s Komisijo, da je Republika Moldavija izpolnila vsa merila prve faze akcijskega načrta za liberalizacijo vizumskega režima. Nato se je začelo ocenjevanje meril, določenih v drugi fazi akcijskega načrta za liberalizacijo.

Srečanje visokih uradnikov, na katerem se je razpravljalo o naslednjih korakih druge faze ter tudi o pripravi ocenjevalnih misij, je potekalo 28. januarja 2013. Med 18. februarjem in 15. marcem 2013 je bil izveden nov niz ocenjevalnih misij v zvezi z vsemi štirimi sklopi akcijskega načrta za liberalizacijo. Ocenjevalne misije so bile v smislu obsega in podrobnosti ocenjevanja brez primere. Trajale so štiri tedne, v njih pa je sodelovalo 12 strokovnjakov iz držav članic EU, uradnike Komisije in ESZD.

Namen strokovnih misij je bil oceniti stanje na področju izpolnjevanja meril druge faze akcijskega načrta za liberalizacijo ter obseg izvajanja zakonodajnega, političnega in institucionalnega okvira, in sicer v skladu z evropskimi in mednarodnimi standardi. Posebna pozornost je bila namenjena področjem, kot so boj proti diskriminaciji in integracija manjšin ter trgovina z ljudmi, pri čemer so nekatera od teh področij prav tako omenjena v sklepih Sveta z dne 19. novembra 2012.

Strokovna poročila so bila zaključena maja 2013. Republika Moldavija se je zavezala, da bo priporočila iz teh poročil obravnavala v okviru posodobljenega nacionalnega akcijskega načrta, ki je bil pripravljen konec maja 2013.

Akcijski načrt za liberalizacijo vizumskega režima se je izkazal kot pomembna spodbuda za izvajanje reform in je Republiki Moldaviji od leta 2010 pomagal ohranjati enakomerno hitrost izvajanja strukturnih reform. Vzpostavljen je bil zakonodajni in politični okvir, ki je bil novembra 2012 priznan s sklepom v okviru prve faze akcijskega načrta za liberalizacijo.

Namen tega poročila je predstaviti stanje na področju izvajanja zakonodajnega in institucionalnega okvira, delovanje institucij in stopnjo medagencijskega usklajevanja. Komisija je to poročilo o napredku pripravila na podlagi celovitih ocenjevalnih misij, ki so bile izvedene med februarjem in marcem 2013, vključno s poročili, ki so jih v tem okviru pripravili strokovnjaki držav članic, in prejetih dodatnih informacij s srečanja skupnega pododbora EU in Republike Moldavije št. 3[7] ter dialoga o človekovih pravicah med EU in Republiko Moldavijo, ki sta potekala aprila 2013. Posebna pozornost je bila namenjena trajnosti izvajanja reform ter doseženim rezultatom, in sicer tudi na podlagi smiselnega kadrovanja in financiranja. V poročilo je vključena še ocena stanja na področju izpolnjevanja priporočil, ki so naslovljena na Republiko Moldavijo in so del poročila o oceni učinka[8] iz avgusta 2012.

2. Ocena izvajanja štirih sklopov akcijskega načrta za liberalizacijo vizumskega režima

Sklop 1: Varnost dokumentov, vključno z biometričnimi podatki

(a) Merila akcijskega načrta za liberalizacijo

· Postopna uvedba biometričnih potnih listov, ki so v skladu s standardi Mednarodne organizacije za civilni letalski promet (ICAO), in sicer tudi na moldavskih konzulatih v tujini, ter opustitev potnih listov, ki niso v skladu s temi standardi

Republika Moldavija od januarja 2011 izdaja izključno biometrične potne liste (navadni potni listi, diplomatski potni listi, uradni potni listi in potni listi za osebe brez državljanstva) po načelu „en potni list, en dokument“.

Dne 31. decembra 2012 je bilo v obtoku 2 514 335 potnih listov državljanov Republike Moldavije, od katerih je bilo 487 745 (ali 19,3 %) biometričnih. Popolna opustitev nebiometričnih potnih listov je načrtovana za konec leta 2020.

Moldavski državljani, ki živijo v tujini, lahko od 1. januarja 2012 na diplomatskih in konzularnih predstavništvih Republike Moldavije vložijo prošnje za pridobitev biometričnega potnega lista. Vsa veleposlaništva in konzulati Republike Moldavije v tujini so bili brez izjeme opremljeni s posebno opremo za zbiranje biometričnih podatkov prosilcev. Novi biometrični potni list je v skladu s standardi organizacije ICAO in vsebuje več varnostnih značilnosti, ki jih slednja priporoča[9].

Center za državne vire informacij (v nadaljnjem besedilu: center Registru) od 2. januarja 2013 posluje s svojimi lastnimi izhodiščnimi (root) certifikati in certifikati javnih ključev. Moldavski organi so 28. septembra 2012 zaprosili za vpis v imenik javnih ključev organizacije ICAO. V začetku leta 2013 je bila pripravljena odredba Ministrstva za informacijsko tehnologijo in komunikacije (MITK) o plačilu enkratne registracijske dajatve centra Registru za vpis v imenik javnih ključev organizacije ICAO. Sklenitev pogodbe s centrom Registru o naročilu knjižic z integriranim čipom, ki temelji na rezultatih javnega razpisa iz januarja 2012, pa je bila zaradi pravnega izpodbijanja, ki ga je vrhovno sodišče Republike Moldavije zavrnilo, začasno preklicana do februarja 2013. Zmagovalec javnega razpisa in center Registru naj bi pogodbo sklenila poleti leta 2013.

· Visoka raven integritete in varnosti pri postopkih v zvezi s prošnjami, personalizacijo in distribucijo potnih listov ter tudi osebnih izkaznic in drugih dokumentov o izvoru

Za izdajo osebnih izkaznic in potnih listin je pristojen center Registru. Vsi uradi za osebna stanja so računalniško podprti in so prek varnega komunikacijskega kanala povezani z avtomatiziranim informacijskim sistemom, in sicer t. i. „državnim registrom prebivalstva“. Izdana potrdila o rojstvu, poroki, smrti, razvezi zakonske zveze in spremembi imena in/ali priimka so enako oblikovana in vsebujejo enake varnostne značilnosti[10].

Prošnje za potne listine in nacionalne osebne izkaznice je mogoče vložiti na 49 teritorialnih in regionalnih uradih centra Registru. Preverjanja, ki jih izvajajo ti uradi, se običajno nanašajo na točnost podatkov in popolnost prošenj ter tudi na neelektronska preverjanja v zvezi z Ministrstvom za notranje zadeve (MNZ), in sicer v zvezi s kršitvami prava, kazenskimi zadevami in storilci kaznivih dejanj.

Možnost, da bi nekdo uporabljal več identitet, se zaradi obstoja državnega registra prebivalstva, ki vsebuje veliko količino podatkov o vsakem moldavskem državljanu, zdi zelo omejena. Vključitev biometričnih podatkov v potne liste „zamrzne“ identiteto imetnika in preprečuje, da bi slednji uporabil drugo identiteto.

Center Registru za čim večje zmanjšanje možnosti korupcije zaposlenih izvaja pomembne ukrepe, med drugim tudi: jasno ločevanje dolžnosti in funkcij zaposlenih; naključno razporejanje prosilcev med uradnike; pregledovanje zahtevkov prosilcev s strani najmanj 3 različnih uradnikov in plačevanje dajatev prek bančnih avtomatov. Ker vsak zahtevek pregleda več zaposlenih, je možnost vnašanja lažnih prošenj v sistem močno omejena.

Poleg tega je urad za osebna stanja razvil strategijo za preprečevanje korupcije zaposlenih in boj proti njej. Ukrepi vključujejo izredne inšpekcijske preglede, omejen dostop do podatkov, video nadzor ter izjave o dohodku, premoženjskem stanju in navzkrižju interesov. Obvestila z informacijami o korupciji so izobešena na vsakem lokalnem uradu, kjer je mogoče vložiti prošnjo.

V okviru teh novih ukrepov je bilo po preiskavah, izvedenih v letu 2012, zaradi kršitev, ki so jih storili zaposleni na uradu za osebna stanja, izrečenih sedem disciplinskih sankcij.

Prebivalci pridnestrske regije[11] lahko prošnjo za dokumente vložijo na enem od uradov v bližini upravne meje. Take zahtevke v Republiki Moldaviji od 17. julija 2003 obravnava šest stalnih in en mobilni urad, vzpostavljena praktična organizacija in glavni postopki pa so enaki kot v njenem preostalem delu. Osebe, ki imajo le dokumente, ki so jih izdali pridnestrski organi, lahko svoje dokumente o osebnem stanju pri moldavskih organih registrirajo tako, da jih urad za osebna stanja prepiše in jih vnese v državni register prebivalstva. Nato urad za osebna stanja posamezniku izda dokument in mu s tem omogoči pridobitev moldavskega potnega lista. Z zakonom je določen poseben postopek za priznanje dokumentov o izvoru, ki so jih izdali pridnestrski organi. Identiteto je mogoče ugotoviti na podlagi predhodnih osebnih izkaznic ali potnih listin Republike Moldavije ali na podlagi družinskih evidenc. Preverjanje identitete posameznika bo v številnih primerih razmeroma preprosto, saj so na voljo evidence vse do leta 1992. Pri osebah, ki so bile rojene v pridnestrski regiji od leta 1992, je treba za ugotavljanje identitete in pravic do državljanstva Republike Moldavije preiskati evidence o starših ter bratih in sestrah, da se ugotovi družinsko razmerje. Nazadnje je mogoče razumno stopnjo gotovosti glede identitete doseči z navzkrižno primerjavo podatkov v državnem registru prebivalstva, ki se nanašajo na evidence družinskih članov.

· Redno in sistematično poročanje o izgubljenih in ukradenih potnih listinah Interpolu/v podatkovno zbirko o izgubljenih in ukradenih potnih listih

Od oktobra 2011 se izvajajo postopki, v okviru katerih se podatki o izgubljenih in ukradenih potnih listih s centra Registru v razmiku petih minut posredujejo nacionalnemu osrednjemu policijskemu uradu, ki je točka za stike z Interpolom. Nacionalni osrednji policijski urad te informacije posreduje Interpolu tudi vsak dan po elektronskem sistemu v realnem času. Med izgubljenimi in ukradenimi potnimi listi se ne razlikuje. Mejni prehodi so povezani z Interpolovo podatkovno zbirko o izgubljenih in ukradenih potnih listih. Število izgubljenih potnih listov je v primerjavi s številom izdelanih zelo veliko. Leta 2011 je bilo prijavljenih 29 946 izgubljenih potnih listov, pri čemer jih je bilo izdelanih 261 259. Leta 2012 je bilo prijavljenih 32 343 izgubljenih potnih listov, pri čemer jih je bilo izdelanih 260 393. Od oktobra 2011 je bilo najdenih in vrnjenih 15 603 potnih listov.

· Redna izmenjava vzorcev potnih listov z EU in sodelovanje na področju varnosti dokumentov

Države članice EU so po posebnem komunikacijskem kanalu vsako leto obveščene o novih vzorcih potnih listov Republike Moldavije. Poleg tega je Republika Moldavija od leta 2009 vpisana v spletni javni register pristnih osebnih in potnih listin (v nadaljnjem besedilu: register PRADO) Sveta Evropske unije. Zadnja posodobitev registra PRADO, v okviru katere so bili vneseni novi vzorci varnostnih značilnosti moldavskih biometričnih potnih listov, je bila izvedena 1. julija 2011. Decembra 2012 jim je bilo posredovanih 65 novih vzorcev varnostnih značilnosti moldavskih biometričnih diplomatskih in službenih potnih listov. Ministrstvo za zunanje zadeve in evropske integracije je leta 2012 strokovni enoti za dokumente znotraj oddelka mejne policije posredovalo vzorce potnih listin držav članic EU (62 kosov).

(b) Ocena učinka priporočil

· Uvedba in uporaba sorazmernih, učinkovitih in odvračilnih sankcij za osebe, obsojene zaradi prodaje ali posojanja svojih potnih listov

V členu 361 kazenskega zakonika Republike Moldavije so že določene sankcije za ponarejanje, posedovanje, prodajo ali uporabo lažnih uradnih dokumentov. V zvezi z izgubljenimi ali ukradenimi potnimi listi moldavski organi trenutno proučujejo možnosti za zaostritev pogojev za izdajo potnih listov osebam, ki so take primere priznale.

· Redna izmenjava podatkov z organi EU o izgubljenih in ukradenih biometričnih potnih listih, zlasti z uporabo Interpolove podatkovne zbirke o izgubljenih in ukradenih potnih listinah

Glej merila akcijskega načrta za liberalizacijo, točko „Redno in sistematično poročanje o izgubljenih in ukradenih potnih listinah Interpolu/v podatkovno zbirko o izgubljenih in ukradenih potnih listih “ na strani 5 tega poročila.

· Okrepitev pravnega in institucionalnega okvira v zvezi z „registrom prebivalstva“ za preprečevanje zlorab spremembe imena ali identitete z namenom pridobitve novega potnega lista. V zvezi s spremembami imena bi bilo treba vzpostaviti in uporabljati jasna pravila; okrepiti bi bilo treba pravni in institucionalni okvir ter vključiti učinkovit nadzor in ukrepe za zagotavljanje sledljivosti

Vsak državljan lahko vloži prošnjo za spremembo svojega imena ali priimka. Odločitev o tem sprejme osrednji urad za osebna stanja na podlagi mnenja posebnega odbora. Zakon ne določa številčne omejitve sprememb imena ali priimka. Enotne osebne identifikacijske številke (v nadaljnjem besedilu: EMŠO) v rojstnem listu ni mogoče spremeniti; poleg tega se v primeru spremembe imena ali priimka vse predhodne potne listine in osebne dokumente razveljavijo. Izvajanje mejnega nadzora pri izstopu temelji na EMŠO, medtem ko ima mejna policija dostop do državnega registra prebivalstva, ki vsebuje vsa predhodna imena in/ali priimke moldavskih državljanov. Vzpostavljeni sistem znatno zmanjšuje zlorabe spremembe imena.

Splošna ocena sklopa 1 Vzpostavljena organizacija in postopki zagotavljajo ustrezno stopnjo integritete in varnosti dokumentov. Registri osebnega stanja in postopki v zvezi z izdajanjem dokumentov so se od leta 2010 znatno izboljšali. Sistemi za sprejemanje prošenj in izdajanje dokumentov so varni, dobro premišljeni in državljanom zagotavljajo kakovostno storitev. Distribucija biometričnih potnih listov, ki so v skladu s standardi organizacije ICAO, je v teku, stari potni listi pa se hitro opuščajo. Republika Moldavija je bila tudi naprošena, naj predloži dodatne informacije o velikem številu izgubljenih potnih listov. Komisija meni, da Republika Moldavija na splošno izpolnjuje merila druge faze, določena v sklopu 1. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · uvedba uporabe knjižic z integriranim čipom za izvajanje razširjenega nadzora dostopa in dopolnilnega nadzora dostopa, · avtomatizacija čim več postopkov za opustitev preostalih ročnih postopkov, ki še obstajajo, in vzpostavitev elektronske povezave centra Registru z Ministrstvom za notranje zadeve.

Sklop 2: Nezakonito priseljevanje, vključno s ponovnim sprejemom

Sklop 2/tema 1 – Upravljanje meja

(a) Merila akcijskega načrta za liberalizacijo

· Učinkovito izvajanje zakonodaje o mejnem nadzoru na podlagi ustreznih mejnih kontrol in nadzorovanja meja, postopkov in operativne uspešnosti, opisa razmer na nacionalni in lokalni ravni, vključno z izvajanjem analize tveganja, obveščanjem in upravljanjem podatkovnih tokov ter neposrednim dostopom in posvetovanjem o upoštevnih nacionalnih in mednarodnih podatkovnih zbirkah

Mejna straža se je v skladu z zakonom o mejni policiji, ki je začel veljati 1. julija 2012, prestrukturirala v oddelek mejne policije znotraj MNZ.

Mejna policija ima pristojnosti in izvršna pooblastila na področju integriranega upravljanja meja, preprečevanja čezmejnega kriminala in boja proti njemu. V zakonu o državnih mejah so upoštevane opredelitve in okvir Zakonika o schengenskih mejah[12] ter tudi pravni okvir Evropske unije za odgovornost prevoznikov, zlasti Direktiva o dolžnosti prevoznikov, da posredujejo podatke o potnikih (Direktiva 2004/82/ES). Mejna policija izvaja svoje dejavnosti v okviru podobnih pravil in predpisov kot pripadniki mejne straže v schengenskih državah EU. Na območju, ki ga nadzira Republika Moldavija, je 56 mejnih prehodov, pri čemer se promet prek meja Republike Moldavije giblje med 13 in 15 milijoni potnikov na leto. Mejne kontrole se na splošno izvajajo v skladu z najboljšimi praksami schengenskega kataloga EU.

Raven sistemov za poročanje in analizo tveganja je tudi v primerjavi s sistemi schengenskih držav razmeroma dobra. Sistem za analizo tveganja temelji na skupnem integriranem modelu analize tveganja agencije Frontex, profili pa so dobro pripravljeni in zelo kakovostni. Mejna policija si kot del mreže za analizo tveganja na vzhodnih mejah (EB-RAN) agencije Frontex s slednjo mesečno izmenjuje informacije. Nadalje, mejna policija in carina ter ustrezni ukrajinski organi pripravljajo skupna poročila o oceni varnosti meja s pomočjo misije EU za pomoč na meji med Republiko Moldavijo in Ukrajino (v nadaljnjem besedilu: misija EUBAM).

Nadzorovanje meja se načrtuje in izvaja v skladu s sistemom za analizo tveganja. Število patrulj je dokaj ustrezno. Integrirano upravljanje meja vključuje načrte za izgradnjo celovitega stacionarnega sistema za nadzorovanje meja. Z uvedbo stacionarnega sistema za nadzorovanje meja v povezavi z dopolnilnimi mobilnimi sistemi (brez osebja) bo mejna policija lahko uporabila sistem za nadzorovanje meja na ustrezni ravni. Mejna policija ima tudi ustrezno število službenih psov (skupno 123 psov, od teh je 74 sledilnih). Na splošno velja, da naprave za mejne kontrole na prvi stopnji izpolnjujejo evropske standarde. Vseh razpisanih ukrepov v okviru podatkovnih zbirk je bilo leta 2012 več kot 5 700 (5 687 nacionalnih razpisanih ukrepov; 56 Interpolovih razpisanih ukrepov), pri čemer je bilo v primerjavi z letom 2011 njihovo skupno število več kot štirikrat večje. Uradniki na prvi stopnji imajo dostop do integriranega informacijskega sistema mejne policije, pravnega okvira, tujih razpisanih opozoril, tveganih profilov in spleta (npr. register PRADO). Vsi mejni prehodi so prek spleta povezani z osrednjimi podatkovnimi zbirkami. Zaradi nezadostnega števila naprav raven kontrol na vseh mejnih prehodih na drugi stopnji ni ustrezna.

· Zagotavljanje ustrezne infrastrukture, tehnične opreme, sistemov IT ter finančnih in človeških virov v skladu s strategijo integriranega upravljanja meja in akcijskim načrtom, ki ga je treba sprejeti, ter učinkovito izvajanje programov usposabljanja in protikorupcijskih ukrepov

Mejna policija nadgrajuje sistem za nadzorovanje meja in bo ustanovila nacionalni center za koordinacijo. Izdelava opisa razmer je del tekočega trifaznega načrta z imenom „Razvoj stacionarnega in mobilnega komunikacijskega sistema na državni meji“. Te faze vključujejo pridobivanje opreme ter gradnjo stacionarnega in mobilnega telekomunikacijskega sistema za celotno državo. Z ustanovitvijo nacionalnega centra za koordinacijo se bo izboljšala ozaveščenost o razmerah, omogočeno pa bo tudi sodelovanje z evropskim sistemom za nadzorovanje meja[13] (Eurosur). Mejna policija ima zadostno število naprav za nadzorovanje meja (npr. kamere za toplotno slikanje in očala za nočno opazovanje, vendar za zdaj še nima stacionarnih sistemov za nadzorovanje).

Načrtovano število osebja mejne policije je 3 543, od tega je zasedenih 83 % (2 945) mest. Razlog za pomanjkanje osebja je, da se za mejni nadzor ne uporablja več nabornikov, vsa prosta mesta pa bi bilo treba zapolniti do konca leta 2013. Nacionalna akademija za mejno policijo organizira dvoletne programe usposabljanja za podčastnike in šestmesečne programe osnovnega usposabljanja za nove zaposlene. Dvoletni program za podčastnike, s katerim se izvaja kopenhagenski proces, je bil pripravljen s pomočjo misije EUBAM in v skladu s skupnim osnovnim učnim načrtom EU za usposabljanje mejne straže. Na splošno so programi usposabljanja trdna osnova za pripravo strokovnega osebja za upravljanje meja. Mejna policija je že izvedla večino priporočil in najboljših praks za preprečevanje korupcije[14] schengenskega kataloga EU o nadzoru zunanjih meja[15]. Deontološki kodeks za pripadnike mejne policije je bil odobren 13. junija 2008, plače mejne policije pa so konkurenčne. Izvajajo se nenapovedane kontrole, osebje mejne policije pa mora javno razkriti svoje osebne interese in prihodke ob vstopu v službo in vsako leto po tem. Vzpostavljen je tudi sistem redne rotacije osebja.

· Izboljšanje medagencijskega sodelovanja (vključno z izmenjavo podatkov med mejno stražo in organi odkrivanja in preiskovanja), mednarodnega sodelovanja, vključno s sodelovanjem s sosednjimi državami, ter izvajanje delovnega dogovora z agencijo Frontex na visoki ravni učinkovitosti

Medagencijsko sodelovanje na področju upravljanja meja je zadovoljivo. Mejna policija zelo intenzivno sodeluje s policijo, carino ter uradom za migracije in azil. Sodelovanje med mejno policijo in uradom generalnega državnega tožilca se je strukturno povečalo po tem, ko je mejna policija dobila nove pristojnosti v okviru kazenskih preiskav. Glavne medagencijske oblike sodelovanja so izmenjava informacij, skupne preiskovalne enote, skupni ukrepi in skupno usposabljanje. Mejna policija in carina na vseh mejnih prehodih izvajata enkratni nadzor. Uporabljata skupni sistem za registracijo tovornih vozil in lahko tudi vzajemno uporabljata naprave, kot so npr. naprave za preverjanje vozil.

Mejna policija je z Romunijo in Ukrajino sklenila celovit niz sporazumov in protokolov o sodelovanju. V letu 2012 je za zagotavljanje učinkovitega izvajanja dejavnosti letne faze v okviru 9. akcijskega načrta[16] nadaljevala sodelovanje z misijo EUBAM. Od leta 2006 pa ima v skupnem centru za čezmejno sodelovanje za Galati tudi uradnika za stike. Z nekaterimi državami članicami EU (Latvijo, Litvo, Estonijo, Madžarsko in Poljsko) so sklenjeni sporazumi o sodelovanju. Sodelovanje z drugimi skupnostmi neodvisnih držav poteka prek poveljujočega sveta mejnih straž teh držav. Nazadnje obstaja tudi protokol o sodelovanju med pripadniki mejne straže držav GUAM[17]. Mejna policija je avgusta 2008 sklenila delovni dogovor z agencijo Frontex in sodelovala pri številnih njenih usklajenih dejavnostih. V okviru oddelka mejne policije je bila decembra 2012 ustanovljena nacionalna točka za stike agencije Frontex, ki so ji bile dodeljene pristojnosti na področju usklajevanja in izvajanja določb načrta o sodelovanju z agencijo Frontex.

(b) Ocena učinka priporočil

· Nadaljnja krepitev mejnega nadzora, vključno z analizo tveganja in nadzornimi ukrepi, preprečevanje korupcije na mejah in boj proti njej ter nadaljnja krepitev sodelovanja z misijo EUBAM na vseh področjih upravljanja meja

Glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo na straneh 7 in 8 tega poročila.

· Okrepitev sodelovanja s sosednjimi državami. Okrepitev dvostranskega in mednarodnega sodelovanja ter izmenjave statističnih, analitičnih, taktičnih, operativnih in obveščevalnih podatkov na podlagi ukrepov, kot so pobude in/ali sodelovanje v skupnih čezmejnih operacijah ter skupnih preiskovalnih in obveščevalnih enotah, pospeševanje izmenjave uradnikov za stike v takih operacijah ter zagotavljanje usposabljanja za izvajanje skupnega mejnega in carinskega nadzora

Glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo na straneh 8, 9 in 10 tega poročila.

· Izboljšanje usposabljanja in krepitev zmogljivosti v zvezi z mednarodnim sodelovanjem ter izmenjavo informacij na področju carine in odkrivanja in preiskovanja

Glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo na straneh 8, 9 in 10 tega poročila.

· Uskladitev nadzornih dejavnosti na skupni meji. Izmenjava obveščevalnih podatkov in izboljšanje skupne ocene razmer na operativni ravni

Glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo na straneh 8, 9 in 10 tega poročila.

· Okrepitev sodelovanja s sosednjimi državami, zlasti z Ukrajino

Republika Moldavija in ukrajinski organi so leta 2007 začeli pilotni projekt v zvezi s skupnim mejnim prehodom Rososhany-Briceni. Pri načrtovanju in začetku izvajanja pilotnega projekta sta sodelovali misija EUBAM in Evropska komisija. Obe strani sta si vzajemno predali pristojnosti v zvezi s kontrolami pri izstopu. V okviru pilotnega projekta so bila uspešno izvedena načela „enotnega okenca“, „vse na enem mestu“, „ z roko v roki“, „pod eno streho“ in „z ramo ob rami“.

· Nadaljnje sodelovanje z misijo EUBAM in izvajanje njenih priporočil za izboljšano ter okrepljeno uporabo mobilnih enot

Pridnestrski segment moldavsko-ukrajinske meje ne spada pod nadzor mejne policije in carine Republike Moldavije. Ta segment zajema 25 uradnih mejnih prehodov z Ukrajino, mednarodno priznane mejne kontrole in nadzorne funkcije pa izvaja samo ukrajinska mejna straža. Vzdolž notranje upravne meje med pridnestrsko regijo in Republiko Moldavijo je vzpostavljenih 14 notranjih carinskih kontrolnih točk, na katerih kontrole blaga izvaja carina Republike Moldavije.

Moldavski organi so februarja 2013 začeli izvajati novo strategijo za preprečevanje nezakonitega priseljevanja in čezmejnega kriminala ter pospeševanje pretoka potnikov skozi pridnestrsko regijo. Strategija med drugim zajema registracijo tujih državljanov, ki prek upravne meje vstopajo v Republiko Moldavijo in izstopajo iz nje, krepitev zmogljivosti notranjih carinskih kontrolnih točk s strani urada za migracije in azil (na 6 notranjih carinskih kontrolnih točkah bo 24 ur na dan, 7 dni v tednu deloval registracijski urad za tujce), pripravo pravil za notranje carinske kontrolne točke (in sicer varstvo podatkov, izmenjavo informacij med organi in delitev nalog), informacijsko kampanjo o novih registracijskih pravilih za tujce, vzpostavitev mobilnih enot[18] po vsej državi ter krepitev sodelovanja z ukrajinskimi organi in misijo EUBAM. V skladu s to strategijo se lahko tujci, ki vstopijo na ozemlje Republike Moldavije skozi pridnestrsko regijo ali ga skozi slednjo zapustijo, vključno s tistimi, ki tam prebivajo, prostovoljno registrirajo na notranjih carinskih kontrolnih točkah, mejnih prehodih ali na določenih uradih v Kišinjevu, Baltiju ali Comratu. Ta mehanizem ne bo vplival na gibanje tujcev v okviru mednarodno priznanih meja Republike Moldavije. Za boj proti nezakonitemu priseljevanju in čezmejnemu kriminalu bo mobilna enota 70 uradnikov opravila analizo tveganja na osnovi notranjega nadzora po vsej državi. Te patrulje se bodo izvajale pogosteje kot skupne patrulje, ki jih sestavljajo carina, policija, mejna policija ter urad za migracije in azil. Po načrtih naj bi bilo izvajanje te politike, vključno s pravnim okvirom, izvršeno v prvi polovici leta 2013. Poleg tega Republika Moldavija načrtuje razširitev prakse skupnih kontrol in patruljiranja z ukrajinskimi pripadniki mejne straže v osrednjem (pridnestrskem) segmentu skupne meje. Ta praksa se je začela leta 2012 v severnem segmentu meje v okviru skupnega mejnega prehoda Rososhany-Briceni in se bo kmalu razširila na mejni prehod Palanca-Mayaki v južnem segmentu meje.

Ocena sklopa 2/teme 1 – Upravljanje meja Mejna policija Republike Moldavije je organizirana v skladu s priporočili schengenskega kataloga EU, mejne kontrole in nadzorovanje meja se v glavnem izvajajo v skladu s standardi EU, sistem za analizo tveganja pa je vzpostavljen v skladu z najboljšimi schengenskimi praksami. Še vedno pa so potrebne nekatere tehnične izboljšave. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · uvedba stacionarnih sistemov za nadzorovanje kopenskih meja, izvajanje najboljših praks EU za vzpostavitev nacionalnega centra za koordinacijo in regionalnega centra za koordinacijo, · okrepitev kontrol vozil za odkrivanje skritih oseb ter izboljšanje analize tveganja in profiliranja trgovine z ljudmi, izboljšanje usposabljanja in razpoložljivosti uradnikov na prvi in drugi stopnji za odkrivanje ponarejenih dokumentov, nadaljnje nakupovanje opreme za kontrolo na drugi stopnji in kontrolo vozil, spremljanje in snemanje mejne kontrole s kamerami v vsaki kabini, izboljšanje protikorupcijskih ukrepov na carini in izvajanje najboljše prakse EU, · nadaljnje izvajanje načrta o mobilni enoti pridnestrske regije, ki jo sestavljajo pristojni organi odkrivanja in preiskovanja, usposobljeni za boj proti nezakonitemu priseljevanju in čezmejnemu kriminalu, zagotovitev avtomatične izmenjave informacij in osebnih podatkov med vsemi organi odkrivanja in preiskovanja v realnem času.

Sklop 2/tema 2 – Upravljanje migracij

(a) Merila akcijskega načrta za liberalizacijo

· Nadaljnje učinkovito izvajanje sporazuma med Evropsko unijo in Republiko Moldavijo o ponovnem sprejemu oseb in ukrepov za ponovno integracijo moldavskih državljanov (ki se vrnejo prostovoljno ali na podlagi ponovnega sprejema)

Urad za migracije in azil pri MNZ je organ, pristojen za izvajanje sporazumov Republike Moldavije o ponovnem sprejemu oseb. Med Republiko Moldavijo in drugimi državami so bili sklenjeni naslednji sporazumi o ponovnem sprejemu oseb: z EU (sklenjen v Bruslju 10. oktobra 2007), Norveško (9. avgusta 2006), Švicarsko konfederacijo (1. junija 2004 in 19. maja 2010) in Turčijo (1. novembra 2012). Pogajanja se nadaljujejo z Albanijo, Azerbajdžanom, Rusko federacijo in Libanonom. Na zadnjem srečanju skupnega odbora Republike Moldavije in EU za ponovni sprejem oseb[19] je bilo navedeno, da se je število prošenj za ponovni sprejem moldavskih državljanov iz držav EU zmanjšalo s 242 v letu 2011 na 142 v letu 2012 in na 57 v prvih 5 mesecih leta 2013. V letu 2012 je največje število prošenj prišlo iz Francije (54), Nemčije (34) in Avstrije (26).

Ministrstvo za delo, socialno varstvo in družino je s pomočjo nacionalnih uradov agencije za zaposlovanje vzpostavilo trajne ukrepe za ponovno integracijo moldavskih državljanov. Organizirani so tudi redni sejmi na področju trga dela, vzpostavljena je bila odprta telefonska linija, na voljo so informacije (zloženke, informacijske table, brošure) o prostih delovnih mestih na trgu dela in socialnih ugodnostih za brezposelne, ki so vidno izobešene na vseh lokalnih uradih. V okviru programa PARE 1+1 se nadaljuje podpiranje lokalnih naložb moldavskih državljanov, ki so se vrnili, in sicer z vložkom vlade.

· Učinkovito izvajanje pravnega okvira za upravljanje migracij, vključno z zagotavljanjem upravnih struktur z ustreznimi človeškimi viri, in sicer z jasnimi in ustreznimi pristojnostmi v zvezi z vsemi vidiki upravljanja migracij, ter učinkovito sodelovanje med pristojnimi agencijami

Upravljanje migracij v Republiki Moldaviji temelji na zakonu št. 200/16.07.2010 o režimu za tujce. V zvezi z zakonitim bivanjem tujcev v Republiki Moldaviji se še vedno uporabljajo nekateri starejši nacionalni zakoni (npr. zakona št. 275/1994 in št. 180/2008), ki niso bili razveljavljeni in vključeni v novo zakonodajo. Še vedno niso bili sprejeti celoviti postopki za pojasnitev rokov in sankcij za kršitve v okviru mehanizma prostovoljnega vračanja ter zaščitni ukrepi za družine in otroke[20].

Urad za migracije in azil pri MNZ je glavni organ, pristojen za upravljanje migracij v Republiki Moldaviji. Komisija za usklajevanje nekaterih dejavnosti v zvezi z migracijskimi vprašanji (ustanovljena z vladnim sklepom 133 z dne 23. Februarja 2010) zagotavlja izvajanje vseh državnih politik in strategij na področju migracij, preprečevanja nedovoljenih migracij in boja proti njim ter tudi koordinacijo dejavnosti vseh pristojnih organov javne uprave na področju upravljanja migracij. V okviru notranjega prestrukturiranja MNZ so bili uradu za migracije in azil za koordinacijo več nalog, ki se izvajajo v okviru migracijske strategije, dodeljeni ustrezni človeški viri (22 članov osebja). Oddelek za priseljevanje znotraj urada za migracije in azil ima dodatne pristojnosti, kot so registracija in/ali preklic stalnega ali začasnega prebivališča tujcev, registracija začasnega prebivališča tujcev, ki so bili do 90 dni napoteni na delo v Republiko Moldavijo[21], ter usklajevanje izdajanja dolgoročnih vizumov in boj proti nezakonitemu bivanju tujcev. V okviru različnih projektov EU je na voljo redno usposabljanje zaposlenih na uradu za migracije in azil, in sicer s podporo Mednarodne organizacije za migracije, Mednarodnega centra za razvoj migracijske politike in Urada visokega komisarja ZN za begunce (v nadaljnjem besedilu: UNHCR). V okviru projekta ReVis pa so organizirane tudi obsežne delavnice o vizumskem informacijskem sistemu in študijski obiski več držav članic EU.

Na zadnjem srečanju med Evropsko unijo in Republiko Moldavijo o poenostavitvi vizumskih postopkov[22] je bilo ugotovljeno, da se je stopnja zavrnjenih prošenj za izdajo vizumov za moldavske državljane znatno znižala, in sicer z 11,43 % v letu 2010 na 6,53 % v letu 2012. Statistični podatki za leti 2010 in 2012 kažejo, da se je enotna stopnja zavrnjenih prošenj za izdajo vizumov za schengensko območje na veleposlaništvih in konzulatih EU v Kišinjevu znižala. Na Češkem se je znižala z 22,72 % na 9,55 %, v Litvi s 15,86 % na 2,9 %, v Franciji s 14,11 % na 9,9 %, na Poljskem z 11,64 % na 6,42 %, v Italiji s 15,23 % na 8,0 %, na Madžarskem (skupni center za izdajo vizumov) s 7,75 % na 5,9 %, v Nemčiji s 5,33 % v letu 2010 na 2,4 % v letu 2012. Ponderirana povprečna stopnja zavrnjenih prošenj za izdajo vizumov je leta 2010 znašala 11,43 %, leta 2012 pa 4,8 %. Nenehno raste tudi odstotek schengenskih vizumov za večkratni vstop, izdanih v Republiki Moldaviji (25,2 % leta 2010 in 26,7 % leta 2012).

· Opredelitev migracijskega profila in njegovo redno posodabljanje ter analiza podatkov o obsegu migracij in migracijskih tokovih

Po uradnih statističnih podatkih (mejni prehodi) je bilo 1. januarja 2013 v tujini 899 500 moldavskih državljanov, od tega jih je 274 500 bivalo v tujini manj kot 3 mesece, 289 500 več kot 3 mesece, 100 700 do 1 leta, 55 600 do 3 let, 179 100 pa več kot 3 leta. Razširjeni migracijski profil je bil vzpostavljen z vladnim sklepom št. 634/24.08.2012 o potrditvi seznama kazalnikov in predloge razširjenega migracijskega profila. Prvi razširjeni migracijski profil je bil objavljen aprila 2013. V Republiki Moldaviji se bo uporabljal kot instrument za razvoj učinkovitejših in skladnejših migracijskih politik, ki dopolnjuje nacionalno migracijsko strategijo in njen mehanizem usklajevanja. V okviru urada za migracije in azil je bila ustanovljena specializirana enota, pristojna za pripravo in posodabljanje razširjenega migracijskega profila (enota za informacijski razvoj, upravljanje podatkov in analizo tveganja – 5 oseb).

· Dosledno izvajanje učinkovite metodologije za odkrivanje nedovoljenih migracij v državi, analiza tveganja (vključno s poročanjem pristojnih agencij in analizo na posamezni upravni ravni, tj. lokalni in osrednji) in preiskovanje primerov organiziranega omogočanja nedovoljenih migracij, vključno z učinkovitim sodelovanjem med pristojnimi agencijami

Odkrivanje tujcev, ki nezakonito bivajo v državi, se izvaja na podlagi posebnih kontrol in preverjanj, ki jih izvaja urad za migracije in azil. Dokazi se preverjajo s pomočjo integriranega avtomatiziranega informacijskega sistema za migracije in azil (SIIAMA) predhodno navedenega urada, evidenc mejne policije; državnega registra prebivalstva (ACCESS), nacionalnega osrednjega urada Interpol ter računalniške evidence o kazensko preganjanih osebah – „SEARCH“. Urad za migracije in azil v sodelovanju z inšpektoratom za delo, državnim davčnim inšpektoratom in nacionalnim centrom za javno zdravje izvaja racije po vsej državi. Posledično je bilo leta 2011 zaradi kršenja pravil o bivanju in dela na črno obsojenih 107 tujcev, leta 2012 pa 123. Za zagotovitev regionalne pokritosti države in vzpostavitev treh regionalnih služb za boj proti nezakonitemu bivanju tujcev je bilo uradu za migracije in azil dodeljenih dodatnih 34 članov osebja. Urad je nedavno ustanovil enoto za informacijski razvoj, upravljanje podatkov in analizo tveganja (5 članov osebja), mejna policija pa je ustanovila specializirano enoto za analizo tveganja na področju nedovoljene migracije. Razširjanje in uporaba teh podatkov na vseh mejnih prehodih poteka prek spletne podatkovne zbirke, ki je na vseh mejnih prehodih tudi na voljo. Za zagotovitev celovitega izvajanja zakona o tujcih in aktov, ki slednje urejajo, urad za migracije in azil sodeluje z naslednjimi specializiranimi oddelki znotraj MNZ: policijo, zaporom, varnostno in informacijsko službo, mejno policijo in oddelkom karabinjerskih enot. Za preprečevanje nedovoljene migracije tujcev na mejah in na ozemlju Republike Moldavije ter boj proti njej je bil 20. decembra 2012 sklenjen tudi sporazum o sodelovanju med uradom za migracije in azil ter mejno policijo.

Izvaja se akcijski načrt za izvajanje ukrepov za zagotovitev nadzora nad migracijskimi tokovi skozi pridnestrsko regijo. Izboljšal naj bi registracijo tujcev na notranjih carinskih kontrolnih točkah in nadzor migracijskih tokov, ki ga na upravni meji izvaja MNZ. V okviru urada za migracije in azil je bila ustanovljena enota, pristojna za upravljanje dejavnosti na notranjih kontrolnih točkah, in sicer za evidentiranje in registracijo tujcev. Obvezna registracija se bo uporabljala samo za tujce in ne bo pomenila preverjanja vseh potnikov, ki potujejo čez pridnestrsko regijo. Poleg predlaganega postopka na notranjih kontrolnih točkah se lahko tujci največ 72 ur po prehodu meje registrirajo na (i) vsakem teritorialnem uradu za evidentiranje in dokumentiranje prebivalstva v okviru Ministrstva za informacijsko tehnologijo in komunikacije, (ii) regionalnih službah vsakega teritorialnega pododdelka v okviru urada za migracije in azil (v Kišinjevu, Baltiju in Cahulu) ter (iii) pododdelkih mejne policije.

· Zagotavljanje ustrezne infrastrukture (vključno s centri za pridržanje) in krepitev pristojnih organov za zagotovitev učinkovite odstranitve državljanov tretjih držav z ozemlja Republike Moldavije, ki na njem nezakonito prebivajo in/ali čezenj potujejo

Ukrep odstranitve izvrši urad za migracije in azil, tako da tujca pospremi do državne meje ali države izvora. Priprti tujci so nastanjeni v centru za začasno namestitev tujcev, pododdelku znotraj urada za migracije in azil, kjer imajo zagotovljen dostop do pravne pomoči ter so jim zajamčene socialne, kulturne in človekove pravice, kot je to določeno z zakonom. V okviru notranjega prestrukturiranja urada za migracije in azil/MNZ so bili centru dodeljeni dodatni človeški viri, tako ima ta zdaj 5 služb in 40 članov osebja. V obdobju 2009–2013 je bilo priprtih 360 tujcev, od tega: 71 oseb v letu 2009, 80 oseb v letu 2010, 103 osebe v letu 2011, 97 oseb v letu 2012 in (do zdaj) 9 oseb v letu 2013. V 115 primerih identifikacije, ki jih je začel urad za migracije in azil, je bilo priprtih 85 tujcev brez osebnih dokumentov.

(b) Ocena učinka priporočil

· Organiziranje rednih ciljno usmerjenih obveščevalnih kampanj za pojasnitev pravic in obveznosti brezvizumskega potovanja, vključno z informacijami o pravilih, ki urejajo dostop na trg dela EU (tudi prek portala EU o priseljevanju), ter odgovornosti za kakršno koli zlorabo pravic v okviru brezvizumskega režima

Širša srečanja projektne skupine za vizume so potekala v sodelovanju s svetovalci EU na visoki ravni, civilno družbo in nevladnimi organizacijami. V okviru sestankov o integraciji na ravni EU, ki jih v različnih medijskih/socialnih/univerzitetnih okoljih izvaja Ministrstvo za zunanje zadeve in evropsko integracijo, redno potekajo javni informativni sestanki. Tudi ti javni sestanki so namenjeni pojasnitvi pravic in obveznosti brezvizumskega potovanja, vključno z informacijami o pravilih, ki urejajo dostop na trg dela EU, ter odgovornosti za kakršno koli zlorabo pravic v okviru brezvizumskega režima. Zelo dejaven je informacijski center v prostorih nacionalne univerze v Baltiju. Poleg tega se v okviru različnih projektov partnerstva za mobilnost med EU in Republiko Moldavijo (npr. Zakonito v EU, Nexus itd.) izvajajo številne dejavnosti na področju komunikacije in obveščanja. Vsi natančni pogoji za potovanje v EU, vizumska politika EU ter določbe Sporazuma med Evropsko unijo in Republiko Moldavijo o poenostavitvi vizumskih postopkov so na voljo na spletni strani Ministrstva za zunanje zadeve in evropske integracije (razdelek s konzularnimi informacijami) in v okviru njegovega centra za pritožbe, tj. odprti brezplačni telefonski liniji, ter se redno posodabljajo.

Ocena sklopa 2/teme 2 – Upravljanje migracij Operativni postopki za izvajanje zakona o tujcih se redno uporabljajo, urad za migracije in azil pa je postal akter za usklajevanje na področju upravljanja migracijskih tokov. Vzporedno s poročilom o oceni podatkov je bil vzpostavljen razširjeni migracijski profil. Ugotovljeno je bilo, da se sporazuma med Evropsko unijo in Republiko Moldavijo o ponovnem sprejemu oseb in o poenostavitvi vizumskih postopkov učinkovito izvajata. Obstaja ustrezna infrastruktura, vključno s centri za pridržanje. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · nadaljnje izvajanje zakona št. 200/2010 o režimu za tujce in razveljavitev starejših nacionalnih zakonov, · okrepitev človeških virov urada za migracije in azil za zagotovitev regionalne pokritosti na področju priseljevanja in boja proti nezakonitemu bivanju tujcev; zagotovitev mehanizma za poročanje in analizo na posamezni upravni ravni na podlagi okrepitve enote za analizo tveganja, · nadaljnje ustanavljanje registracijskih enot urada za migracije in azil na pridnestrski meji; sodelovanje z drugimi organi odkrivanja in preiskovanja ter zagotovitev avtomatične izmenjave podatkov.

Sklop 2/tema 3 – Azilna politika

(a) Merila akcijskega načrta za liberalizacijo

· Učinkovito izvajanje azilne zakonodaje, vključno z zagotavljanjem ustrezne infrastrukture in krepitve pristojnih organov (osebje, financiranje), zlasti na področju azilnih postopkov, sprejemanja prosilcev za azil in varstva njihovih pravic, ter integracije beguncev; zagotovitev dostopa do potnih listin upravičencem mednarodne zaščite, kot je to določeno z zakonodajo

Zakonodaja Republike Moldavije je na področju zaščite beguncev večinoma v skladu z mednarodnimi in evropskimi standardi. V zakonu o azilu je opredeljen potreben institucionalni okvir ter določeni pravni postopki in načela. Izvajanje zakona je zadovoljivo. Kakovost postopka za ugotavljanje statusa begunca je dobra in se izboljšuje. Dostop do postopka, ki se v praksi že izvaja, je zakonsko zagotovljen. UNHCR ima popoln dostop do oseb, ki ga zadevajo, ter je v dobrih delovnih odnosih z azilnimi organi in mejno policijo. V praksi se spoštuje načelo nevračanja. Postopek za ugotavljanje statusa begunca velja za zelo kakovostnega in se nenehno izboljšuje. Leta 2012 je bil 19 osebam priznan status begunca, 45 osebam pa je bila odobrena humanitarna zaščita. Skupno je bilo sprejetih 119 odločb, kar pomeni, da je bilo več kot polovica prošenj za dodelitev ene od oblik zaščite odobrenih. Glede na število odobrenih prošenj za dodelitev ene od oblik zaščite se med prvih pet drugih držav uvrščajo: Armenija, Afganistan, Kirgizistan in Rusija. Navedene številke bi lahko bile kazalnik, da odločbe temeljijo na objektivnih in posodobljenih informacijah o državi izvora ter da se mednarodna zaščita dodeli tistim, ki jo potrebujejo. Vendar pa je treba sistem informacij o državah izvora izboljšati in najeti več osebja. Na prvi stopnji[23] odločanja so v pritožbenih postopkih izredno majhna odstopanja: v letu 2012 so bile vse odločbe obravnavane v okviru sodnega postopka.

Na oddelku za azil in integracijo 5 oseb dela v enoti za mednarodno zaščito in azilni postopek. To naj bi trenutno zadostovalo, saj je število prošenj za azil še vedno razmeroma nizko (leta 2012 jih je bilo 177, leta 2011 pa 72), kar zagotavlja dovolj časa za kakovostno opravljanje razgovorov in sprejemanje odločitev. Obstaja tudi soba za razgovore, in sicer v prostorih oddelka za azil in integracijo, ki je dobro opremljena in prosilcu za azil nudi dovolj zasebnosti. Glede na poročila je posebna pozornost namenjena najbolj ranljivim osebam, kot so mladoletniki, žrtve mučenja, travmatizirane osebe, žrtve nasilja in mučenja, travmatizirane osebe ali osebe s psihičnimi motnjami. Običajno jim pomoč nudi predstavnik nevladne organizacije „Memoria“. V okviru nove strukture urada za migracije in azil je bila ustanovljena nova enota, tj. enota za osebe brez državljanstva in informiranje, katere osebje šteje 4 člane. Ta enota se ne ukvarja samo s prošnjami oseb brez državljanstva[24], temveč tudi z registracijo prosilcev za azil. Pripravljeni so bili vprašalnik, predloga za razgovore in vodnik, kar zagotavlja, da se bodo zakonske določbe izvajale tudi v praksi. Od februarja 2012 je bilo prejetih 160 zahtevkov, 16 osebam pa je bil odobren status osebe brez državljanstva.

„Zakon o integraciji tujcev v Republiki Moldaviji“ je začel veljati 1. julija 2012. Razvite so bile metodologije za izvajanje sestankov na področju socialno-kulturnega prilagajanja in državnih jezikovnih tečajev. Odobreni sta bili uredba o postopku in pogojih najemanja stanovanj za tujce, ki so upravičenci integracijskih programov, in tujce, ki so pridobili obrazec centra za nastanitve, ter uredba o centru za nastanitev. Upravičencem do ene od oblik zaščite in prosilcem za azil je zakonsko zagotovljen popoln dostop do trga dela, in sicer do denarne pomoči ter ukrepov za preprečevanje brezposelnosti. Ugotovljeno je bilo, da obstaja več uspešnih pilotnih projektov. V času te ocene begunci še vedno niso mogli pridobiti potnih listin, ki bi jim omogočile potovanje zunaj ozemlja Republike Moldavije. Zaradi vprašanj v zvezi z javnim razpisom za izdajo osebnih izkaznic in biometričnih potnih listov bodo ti dokumenti na voljo do septembra 2013. Vlada je 28. decembra 2012 odobrila uredbo o centru za nastanitev prosilcev za azil. Center obstaja od septembra 2010, njegovo vzdrževanje in osebje pa je financirano iz državnega proračuna. Dne 15. februarja 2013 je bilo v sprejemnem centru nastanjenih 18 prosilcev za azil, 2 upravičenca do humanitarne zaščite in 1 oseba s statusom begunca. Socialni delavci, pravni svetovalci in UNHCR imajo stalen dostop do centra. Kljub pomanjkanju osebja in nezadostnih sredstev so pogoji v centru in njegova kakovost na splošno dobri.

Ocena sklopa 2/teme 3 – Azilna politika Zakon o azilu se ustrezno izvaja, kakovost postopka za ugotavljanje statusa begunca pa je dobra in se izboljšuje. Republika Moldavija je razvila zgleden postopek za določanje oseb brez državljanstva. Precejšnji napredek je bil dosežen tudi na področju integracije. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · vključitev uradov tipa „vse na enem mestu“ v člen 52 zakona o azilu kot enega od organov, pristojnih za sprejem prošenj za azil, · zagotovitev rednega usposabljanja policije ter mejne policije na področju azila za zagotovitev potrebnega strokovnega znanja v zvezi z azilnimi primeri v pravosodju, na primer z vzpostavitvijo specializiranih sodišč ali uvedbo specializiranih sodnikov, · nadaljnji razvoj metodologije za upravljanje informacij o državi izvora in zagotovitev dostopa do informativnih sestankov v zvezi z njihovimi posodobitvami, · povečanje financiranja državno sponzoriranih integracijskih ukrepov in razvoj etičnega kodeksa za osebje sprejemnih centrov.

Splošna ocena sklopa 2 Komisija meni, da Republika Moldavija v veliki meri izpolnjuje merila druge faze, določena v sklopu 2. Nadalje pa je treba izvajati nekatera priporočila, kot je opisano zgoraj.

Sklop 3: Javni red in varnost

Sklop 3/tema 1 – Preprečevanje organiziranega kriminala, terorizma in korupcije ter boj proti tem pojavom

(a) Merila akcijskega načrta za liberalizacijo

· Izvajanje strategije in akcijskega načrta za preprečevanje organiziranega kriminala in boj proti njemu, vključno z učinkovito koordinacijo med pristojnimi organi, ter učinkovito preiskovanje, kazenski pregon in zaseg premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem

Za izvajanje nacionalne strategije za preprečevanje organiziranega kriminala in boj proti njemu so od leta 2011 potekale številne izvedbene dejavnosti. Nacionalni svet za usklajevanje dejavnosti na področju preprečevanja organiziranega kriminala in boj proti njemu je bil ustanovljen 4. maja 2012. To je medresorski kolegijski organ, ki naj bi zagotavljal učinkovito sodelovanje med organi osrednje javne uprave ter koordinacijo njihovih dejavnosti na področju preprečevanja organiziranega kriminala in boja proti njemu. Svet je 8. junija 2012 odobril načrt o izvajanju priporočil ocenjevalnih misij EU, ki so bile izvedene med oktobrom in novembrom 2011, v zvezi s posebnimi preiskovalnimi ukrepi in bojem proti organiziranemu kriminalu. Ustanovil ga je urad generalnega državnega tožilca. V letu 2012 je 49 kriminalnih združb z 229 dejavnimi člani storilo 70 kaznivih dejanj (od tega je 6 kriminalnih združb s kriminalno dejavnostjo na mednarodni ravni). V praksi je bilo ugotovljeno izboljšanje poročanja civilne družbe o nezakonitih dejanjih, doslednejše vodenje evidence in stroga disciplina v zvezi s preprečevanjem prikrivanja kaznivih in drugih nezakonitih dejanj.

Vzporedno z izvajanjem strategije in akcijskega načrta se je 5. marca 2013 začela večja reforma MNZ. Glavna načela in cilji reforme so: depolitizacija dejavnosti organov odkrivanja in preiskovanja; demilitarizacija oddelka karabinjerskih enot; povečanje prisotnosti organov odkrivanja in preiskovanja po vsej državi, in sicer z bolje koordiniranim nameščanjem policijskih enot; boljše usklajevanje različnih policijskih oddelkov za preprečevanje prekrivanja in podvajanja funkcij; ter učinkovitejši odziv na velika in huda kazniva dejanja v okviru specializiranih kriminalističnih preiskovalnih dejavnosti in vzporednih služb odkrivanja in preiskovanja. Z reformo MNZ sta bila uvedena dva nova načrta, ki se še izvajata, in sicer: specializacija policijskih enot, odgovornih za spise o hudih in organiziranih kriminalnih dejanjih, in izvajanje policijske dejavnosti na podlagi obveščanja. V okviru oddelka policije je bila ustanovljena enota za analizo, ki ima pet obveščevalnih analitikov, ki uporabljajo analitična orodja I2 in analitično informacijsko orodje Letizia. Reforma je bila splošno priznana kot odlično sredstvo za ločevanje oblikovanja politike od njenega izvajanja. V skladu z najboljšimi standardi EU in mednarodnimi standardi med nove pristojnosti ministra, ki se nanašajo na policijske dejavnosti, ne spada več njegova nekdanja kazenskopreiskovalna funkcija. Prvi pozitivni rezultat reforme je vladno imenovanje načelnika policije, potem ko je ga je predlagal minister za notranje zadeve. Karabinjerji so bili v okviru reforme MNZ reorganizirani, demilitarizirani in vključeni v strukturo generalnega policijskega inšpektorata.

Izvedene so bile tudi dejavnosti za okrepitev forenzičnih laboratorijev. Z odredbo št. 399 z dne 29. novembra 2012 je bila ustanovljena medresorska delovna skupina za razvoj zakonodajnega in regulativnega okvira, potrebnega za vzpostavitev in upravljanje podatkovne zbirke DNK in laboratorija za DNK. Strokovnjaki iz Avstrije bodo junija 2013 pomagali MNZ pri pripravi zakona o DNK. Za opremo in usposabljanje osebja, ki dela na tehničnih in forenzičnih področjih, bo namenjenih 2 milijona EUR.

Sprejete so bile vse ustrezne mednarodne konvencije, pri čemer naj bi za sedanji zakonodajni okvir in institucionalni sistem kazenskega pregona na splošno veljalo, da sta v skladu s pravnim redom in najvišjimi standardi EU, njuno izvajanje pa je v napredni fazi. Vendar pa so v zakonodaji o zasegu še vedno nekatere vrzeli glede na mednarodne standarde in pravni red EU. Te vrzeli se v glavnem nanašajo na pooblastila v zvezi z zamrznitvijo in zasegom pri tretjih osebah.

Republika Moldavija mora izboljšati trenutna pravila za registracijo družb in določbe o kazenski odgovornosti pravnih oseb, da bi omejila uporabo „navideznih“ družb za pranje premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, in skrivanje tovrstnih sredstev. Glede na statistične podatke o zasegih so v primerjavi s številom obsodb zasežene vrednosti nizke. Moldavski organi bi morali na področju zasega pogosteje uporabiti svoja pooblastila. Republika Moldavija bi morala ustanoviti osrednji urad za odvzem premoženjske koristi, da bi izboljšala odkrivanje in sledenje premoženjske koristi, ki je bila pridobljena s kaznivim dejanjem in izhaja iz domačih in čezmejnih kriminalnih dejavnosti, ter si čim hitreje izmenjevala informacije z uradi za odvzem premoženjske koristi v državah članicah.

Ocena sklopa 3/teme 1 – Preprečevanje organiziranega kriminala, terorizma in korupcije ter boj proti tem pojavom Izvajanje reforme MNZ je bilo primerno načrtovano in se je že začelo. Organi odkrivanja in preiskovanja, ki so pristojni za boj proti hudim in organiziranim kaznivim dejanjem, so dobro usklajeni, se približujejo evropskim standardom in dosegajo rezultate. Potrebne so nadaljnje prilagoditve in naložbe v tehnična sredstva, da bi bila reforma trajna in popolnoma izkoriščena. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · nadaljnji razvoj modela strateške obveščevalne analize za policijo v skladu s policijskimi dejavnostmi na podlagi obveščanja; okrepitev prizadevanj za izboljšanje koordinacije dolžnosti patruljiranja vseh oddelkov v okviru nacionalnega inšpektorata za patruljiranje; ukinitev vloge tehničnega posrednika varnostne in obveščevalne službe pri prestrezanju komunikacij za namene preiskovanja kaznivih dejanj; take dejavnosti bi morali izvajati izključno organi odkrivanja in preiskovanja, · okrepitev pravnega okvira na področju zasegov, vzpostavitev urada za odvzem premoženjske koristi, povečanje preglednosti v zvezi s pravnimi subjekti in sistematična uporaba pooblastil na področju zasega.

· Izvajanje zakonodaje na področju preprečevanja trgovine z ljudmi in ustreznega nacionalnega načrta, vključno z učinkovito koordinacijo med državnimi agencijami ter učinkovito zaščito žrtev trgovine z ljudmi, zlasti otrok

Republika Moldavija je v smislu posodobitve pravnega in institucionalnega okvira na področju preprečevanja trgovine z ljudmi v zadnjih 2 letih znatno napredovala. Očitno je, da se v okviru politične agende tovrstne politike prednostno obravnavajo. V celoti je bilo izvedenih 75 % nacionalnega akcijskega načrta za obdobje 2010–2011 in nacionalnega akcijskega načrta za obdobje 2012–2013 (ob upoštevanju načrtovanih ukrepov za leto 2012), medtem ko je bilo 11 % izvedenih le delno. Številne načrtovane dejavnosti so bile izvedene tudi po zaslugi podpore medvladnih in nevladnih organizacij v okviru številnih mednarodnih programov. V drugi polovici leta 2013 bo razvit nov 6. akcijski načrt za preprečevanje trgovine z ljudmi. Po statističnih podatkih[25] iz leta 2012 je bilo na mejah odkritih 18 primerov trgovine z ljudmi, in sicer s 35 osebami, medtem ko je bilo v letu 2010 odkritih 10 primerov (15 oseb), v letu 2011 pa 13 (29 oseb). Več kot polovica primerov je bila odkrita na letališču v Kišinjevu. Žrtve so bile navadno mlada dekleta, s katerimi bi se trgovalo v Združenih arabskih emiratih, Turčiji, na Severnem Cipru in v Saudovi Arabiji, zelo redko pa v državah članicah EU.

Zakoni in predpisi o trgovini z ljudmi so v skladu z mednarodnimi in evropskimi standardi na tem področju, pri čemer so bili Palermski protokol, Konvencija ZN proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu iz leta 2000 in Konvencija Sveta Evrope o ukrepanju proti trgovini z ljudmi, sprejeta v Varšavi leta 2005, vsi ratificirani in se izvajajo. Struktura nacionalnega sistema za preprečevanje trgovine z ljudmi temelji na sodelovanju med agencijami najpomembnejših institucij, vključno s civilno družbo. Njegov poudarek je tudi na pristopu, ki temelji na človekovih pravicah in ki naj bi dajal prednost potrebam žrtev. Povečala so se prizadevanja na področju mednarodnega policijskega in pravosodnega sodelovanja, vključno s pogajanji o dvostranskih sporazumih z nekaterimi ciljnimi državami, v katerih se trguje z ljudmi. Center za boj proti trgovini z ljudmi je bil v okviru reforme MNZ v celoti vključen v strukturo generalnega policijskega inšpektorata, za direktorja pa je bil imenovan civilist z obsežnimi izkušnjami na področju preprečevanja trgovine z ljudmi.

V zvezi z dejanskim izvajanjem politik preprečevanja trgovine z ljudmi se kljub precejšnjim prizadevanjem zdi, da je dodeljeni proračun (finančni in človeški viri) z vidika temeljne državne odgovornosti in trajnosti ukrepa dolgoročno še vedno nezadosten. Vlada v zvezi s tem nenehno povečuje svoja prizadevanja. Trenutno država ne more financirati nevladnih organizacij (zaradi veljavnega pravnega okvira), kar do določene mere omejuje polnopravno sodelovanje s civilno družbo. Vendar pa je bil osnutek zakona o javnem financiranju zasebnih izvajalcev socialnih storitev nedavno odobren. Nacionalna statistična podatkovna zbirka o trgovini z ljudmi je v smislu zbiranja podatkov še vedno v nastajanju. Organi odkrivanja in preiskovanja imajo svoje podatkovne zbirke o preiskavah in kazenskih postopkih, Ministrstvo za delo in socialno varstvo pa ima svojo podatkovno zbirko o osebah, deležnih pomoči. Stalni sekretariat nacionalnega odbora za boj proti trgovini z ljudmi je v sodelovanju z Mednarodno organizacijo za migracije nedavno začel pilotni projekt za uskladitev zbiranja podatkov.

Vlada se zaveda obstoja trgovine z ljudmi in se je zvezala k njenemu preprečevanju, v okviru nacionalnega sistema za napotitev pa je na tem področju zagotovljena pomoč potencialnim žrtvam in ranljivim skupinam. Vendar se zdi, da se vprašanje preprečevanja trgovine z ljudmi razlaga nekoliko preozko in bi moralo vključevati obravnavanje temeljnih vzrokov trgovine z ljudmi. V zvezi s tem ob podpori specializiranih nevladnih organizacij potekajo prizadevanja vlade za izboljšanje zaščite ranljivih otrok, in sicer na podlagi zakona o zaščiti otrok, ki je trenutno v obravnavi. Vzpostavljene so bile posebne sobe za razgovore z otroki, dodatno pa bodo v regijah vzpostavljene tudi posebne sobe za razgovore z žrtvami in pričami. Pripravljene so bile smernice za policijo ter zdravstvene in socialne delavce, ki naj bi jih usmerjale pri reševanju primerov nasilja v družini. Poleg tega bo Ministrstvo za finance odobrilo sredstva za kampanje ozaveščanja za leto 2013. Kampanje o javnem mnenju v zvezi z nevarnostmi in resnostjo spletnih kaznivih dejanj bodo potekale do avgusta 2013, v oktobru 2013 pa jim bo v skladu z dnevom EU o trgovini z ljudmi sledil teden kampanje o trgovini z ljudmi.

Zdi se, da se vlada zelo zavzema za spopadanje s korupcijo javnih uslužbencev in javnih uradnikov ter preprečevanje njihovega sodelovanja v primerih trgovine z ljudmi. V letu 2012 je bila proti 11 osebam, ki spadajo v kategorijo javnih uslužbencev, uvedena kazenska preiskava, in sicer se je 7 oseb zagovarjalo na sodišču, identiteta 1 osebe je ostala zaupna, proti 3 osebam pa je kazenska preiskava še v teku.

Ocena sklopa 3/teme 1b – Preprečevanje trgovine z ljudmi Z izvajanjem nacionalnega akcijskega načrta so bile dosežene znatne izboljšave. Struktura sistema za preprečevanje trgovine z ljudmi temelji na sodelovanju več agencij, vključno s civilno družbo. Za zagotovitev odgovornosti vlade pri izvajanju politik za preprečevanje trgovine z ljudmi je treba zagotoviti tudi dodatno financiranje in zaposlovanje. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · konsolidiranje nacionalne podatkovne zbirke o trgovini z ljudmi, v katero se vnašajo podatki vseh organov odkrivanja in preiskovanja ter javnih in zasebnih organov, ki so pristojni za pomoč žrtvam; dodelitev zadostnih kadrovskih in finančnih virov za izvajanje nacionalnih akcijskih načrtov, · povezava nacionalnega sistema za zaščito žrtev in potencialnih žrtev trgovine z ljudmi z nacionalnim sistemom za zaščito otrok; ustanovitev nacionalnega sklada za pomoč, zaščito in odškodnino za žrtve, · nadaljnji razvoj najnižjih standardov kakovosti za pomoč in zdravljenje žrtev in potencialnih žrtev trgovine z ljudmi ter priznanje statusa socialnih delavcev; izvajanje zakona in uredbe o akreditaciji zasebnih izvajalcev socialnih storitev.

· Izvajanje zakonodaje o preprečevanju korupcije in boju proti njej za zagotavljanje učinkovitega delovanja neodvisne protikorupcijske agencije; razvoj etičnih kodeksov in protikorupcijsko usposabljanje, namenjeno zlasti javnim uslužbencem, ki sodelujejo v dejavnostih odkrivanja in preiskovanja ter pravosodju

Republika Moldavija je v zadnjih štirih letih pomembno napredovala na področju boja proti korupciji, pri čemer je nedavno v javnost prišlo več primerov zlorab uradnega položaja na visoki ravni. Nedavni dogodki v Moldaviji kažejo, da posredna politična odvisnost protikorupcijskih institucij ogroža strokovne nestrankarske preiskave proti visokim uradnikom. Preiskav se ne sme zlorabljati in uporabljati kot politično orožje. Za zagotovitev neodvisnega in učinkovitega delovanja protikorupcijskih institucij je treba vzpostaviti ustrezna jamstva. Najvišja imenovanja je treba izvesti na podlagi objektivnih in preglednih meril.

S sklepom parlamenta je Republika Moldavija julija 2011 sprejela nacionalno protikorupcijsko strategijo za obdobje 2011–2015, ki je zapleten in dobro razvit programski dokument. Parlament je za izvajanje te strategije februarja 2012 sprejel akcijski načrt za obdobje 2012–2013[26]. Številni ukrepi zamujajo ali se sploh ne izvajajo, učinka izvedenih ukrepov pa še vedno ni mogoče opaziti. O pričakovanih rokih za ukrepe, ki se še ne izvajajo, ni navedb.

Na področju preprečevanja korupcije je Republika Moldavija, da bi povečala zaupanja javnosti v javne ustanove, sprejela ukrepe za izboljšanje preglednosti javnega sektorja, s čimer želi ljudem približati vladni postopek odločanja in omejiti dovzetnost za korupcijo. Del teh prizadevanj se nanaša na obširen odprt podatkovni program, prek katerega moldavska vlada daje javnosti na voljo različne nize podatkov javnih informacij odprtega tipa, vključno s proračunskimi informacijami. Republika Moldavija je leta 2008 uvedla tudi obveznost, da mora pobudnik svoj zakonodajni predlog objaviti na spletu in državljanom omogočiti javne komentarje.

Nacionalni protikorupcijski center ima pomembne pristojnosti na področju preprečevanja korupcije, moldavske ustanove pa so že začele z izvajanjem načrtov integritete, ki temeljijo na oceni korupcijskih tveganj za posamezne institucije[27]. Nacionalni protikorupcijski center na zahtevo vlade ali parlamenta za osnutek zakonodaje zagotovi tudi strokovno znanje na področju preprečevanja korupcije.

Na področju zatiranja korupcije si pristojnosti delita nacionalni protikorupcijski center in specializiran protikorupcijski urad državnega tožilca. Večino preiskovalnega dela opravijo zaposleni pri nacionalnem protikorupcijskem centru, pri čemer tožilec specializiranega protikorupcijskega urada izvaja in nadzoruje dejavnosti, izdaja različna dovoljenja ali v preiskovalni fazi zaprosi za različne sodne naloge. Nacionalni protikorupcijski center je bil leta 2012 reorganiziran in je izpod vladnega nadzora[28] prešel pod nadzor parlamenta, maja 2013 pa se je spet vrnil pod vladni nadzor.

Preverjanja življenjskega sloga[29] in testiranje integritete so določeni v pravilih nacionalnega protikorupcijskega centra. Moldavski organi razmišljajo o razširitvi njihove uporabe na preostalo javno upravo. Neskladja bi lahko poudarila težave in povzročila uvedbo sankcij, vključno z razrešitvijo s funkcije. Podrobni postopki za preverjanje življenjskega sloga so še vedno v pripravi. Trenutno lahko telefonsko prisluškovanje tehnično izvaja le varnostna in informacijska služba. Nacionalni protikorupcijski center sme v realnem času poslušati prestrežene pogovore in za tožilce pripraviti prepise ali zvočne posnetke. Šibka točka organov odkrivanja in preiskovanja v Republiki Moldaviji so finančne preiskave. Če upoštevamo zapletenost preiskav, ima pomanjkanje poglobljene specializacije preiskovalcev v okviru finančnih preiskav resen negativen učinek, posledično pa omejuje tudi možnosti za odvzem premoženjske koristi obsojenim obtožencem.

Odprava imunitete sodnikov v okviru kazenskih preiskav primerov korupcije (člena 324 in 326) je dobrodošel korak v pravo smer. O podobnih ukrepih bi bilo treba razmisliti v zvezi z vsemi drugimi kategorijami uradnikov, ki imajo imuniteto.

V letu 2011 je bilo sprejetih 314 odločb v zvezi s korupcijo, le nekaj od teh na visoki ravni, in sicer 213 obsodilnih, 18 oprostilnih, 83 pa jih je bilo opuščenih. V letu 2012 je bilo sprejetih 293 odločb, in sicer 197 obsodilnih, 27 oprostilnih, 69 pa jih je bilo opuščenih. V letu 2012 je bila le v 17 primerih izrečena zaporna kazen, medtem ko so bile v zvezi z ostalimi obsodbami izrečene globe ali dodeljen pogojni zapor oziroma prepoved zaposlitve v javnem sektorju. To ni zadovoljiva praksa, saj so sodišča do kršiteljev prizanesljiva. Nacionalni protikorupcijski center je naročil analitično študijo, da bi s pomočjo projekta MIAPAC[30] ocenil raven izrečenih kazni v vseh primerih korupcije, ki so bili predloženi sodiščem. Za zagotovitev uporabe sankcij z odvračilnim učinkom v primerih korupcije bi bilo v okviru moldavskega pravosodja priporočljivo organizirati tudi razprave o praksi sankcioniranja (smernice o izrekanju kazni).

Nacionalna komisija za integriteto je samostojen javni organ, neodvisen od drugih vladnih agencij, drugih subjektov ali posameznikov. Njene člane za obdobje 5 let imenuje parlament. Nacionalna komisija za integriteto je pristojna za prijave premoženjskega stanja, interesov in nezdružljivosti. Zakon, s katerim je bila ustanovljena, je začel veljati 1. marca 2012, vendar je slednja začela delovati šele 1. marca 2013. Na voljo ima 21 delovnih mest, od katerih je 12 že zasedenih. Komisija nadzira vse visoke uradnike, tožilce, sodnike, javne uslužbence in druge na vodstvenih položajih ter pokriva skupno približno 25 000 javnih uslužbencev. Njena sredstva so v smislu programske opreme in tehničnih zmogljivosti pomanjkljiva. Novoimenovana nacionalna komisija za integriteto še nima evidenc o preverjanju prijav premoženjskega stanja, izjav o interesih in nezdružljivosti.

Nedavno je bil sprejet zakon o podvojitvi plač zaposlenih pri nacionalni komisiji za integriteto (500 EUR za začetni položaj, pri čemer je to enako plači sodnika vrhovnega sodišča ali namestnika generalnega tožilca), kar pa bi lahko zahtevalo enako obravnavo za tožilce protikorupcijskega urada državnega tožilca, da ne bi prišlo do neravnovesja v sistemu.

Skupina držav proti korupciji (GRECO) je ocenila Republiko Moldavijo, ki je prejela 17 priporočil, od tega 9 na področju financiranja političnih strank in 8 v zvezi z inkriminacijami. V poročilu skupine GRECO je potrjeno, da je bilo v izvajanje vseh priporočil vloženo veliko truda. Do sedaj zakonodaja za njihovo obravnavanje še ni bila sprejeta, vendar je delovna skupina, ki jo je ustanovila osrednja volilna komisija[31], pripravila osnutek zakona, ki ga je treba sprejeti, in o njem javno razpravljala. Odprava imunitete sodnikov v okviru kazenskih preiskav primerov korupcije (člena 324 in 326) je dobrodošel korak v pravo smer. O podobnih ukrepih bi bilo treba razmisliti v zvezi z vsemi drugimi kategorijami uradnikov, ki imajo imuniteto.

Ocena sklopa 3/teme 1c – Preprečevanje korupcije in boj proti njej Pozitivni ukrepi so bili sprejeti v zvezi s krepitvijo nacionalnega protikorupcijskega centra in protikorupcijskega urada državnega tožilca ter začetkom dejavnosti nacionalne komisije za integriteto. Poleg tega so za zagotavljanje popolne politične neodvisnosti vseh protikorupcijskih organov potrebni trdna jamstva, ustrezno financiranje in dodatni ukrepi za okrepitev njihovih zmogljivosti. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · vzpostavitev trdnega sistema za imenovanja, ki temelji izključno na strokovnih in objektivnih merilih za ključne položaje v protikorupcijskih institucijah, organih odkrivanja in preiskovanja in na vrhovnem sodišču ter bi zagotavljal njihovo nepristransko in neodvisno operativno dejavnost; združitev specializiranega protikorupcijskega urada in nacionalne komisije za integriteto ter omejitev njunih dejavnosti zgolj na primere korupcije na visoki ravni; izboljšanje plačnega sistema in povečanje števila zaposlenih v vseh protikorupcijskih institucijah (nacionalni protikorupcijski center, protikorupcijski urad državnega tožilca, nacionalna komisija za integriteto), · nadaljnji razvoj zakonodaje in prakse v zvezi z nadzorom prijav premoženjskega stanja in/ali neupravičeno pridobljeno premoženjsko koristjo in nasprotjem interesov ter razvoj zmogljivosti organov odkrivanja in preiskovanja v okviru finančnih preiskav; uvedba predpisov nacionalnega protikorupcijskega centra za preverjanje življenjskega sloga na podlagi najboljših evropskih praks in oblikovanje mehanizma sodelovanja v zvezi s skupnim preverjanjem življenjskega sloga, in sicer z nacionalno komisijo za integriteto; pregled preostalih imunitet uradnikov glede na najboljše mednarodne prakse; usposabljanje sodnikov, tožilcev in osebja organov odkrivanja in preiskovanja na področju evropskih praks prestrezanja komunikacij.

· Izvajanje zakonodaje in strategije za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma, izvajanje ustrezne zakonodaje o zasegu premoženjskih koristi storilcev kaznivih dejanj (vključno z določbami, ki obravnavajo čezmejne vidike)

Pravni okvir Republike Moldavije za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma je zelo obsežen in dovršen. V Moldaviji pri preprečevanju pranja denarja in boju proti financiranju terorizma sodelujejo številni upravni organi z različnimi vlogami in funkcijami, vsi pa obvladajo delo v okviru svojih pristojnosti. Institucionalno usklajevanje in sodelovanje med različnimi organi je, kot to zahtevajo mednarodni standardi, dobro.

Republika Moldavija je leta 2012 odobrila in začela izvajati več zakonov (zakon o kapitalskem trgu, zakon o plačilnih sistemih in elektronskem denarju, zakon o posebni preiskovalni dejavnosti), predpisov (odločba glede uredbe o ukrepih za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma na nebančnih finančnih trgih) ter navodil in priporočil za odpravo nekaterih pomanjkljivosti, ki so bile ugotovljene v 3. vzajemnem ocenjevalnem poročilu odbora Sveta Evrope MONEYVAL. V zvezi s kaznivostjo pranja denarja in financiranja terorizma je treba obravnavati nekaj manjših pomanjkljivosti, zato so moldavski organi na tem področju pripravili zakonodajne spremembe, ki se že uvajajo. Vendar je trenutna ureditev na področju kaznivih dejanj v skladu s standardi projektne skupine za finančno ukrepanje, EU in mednarodnimi konvencijami. Od 151 zadev, ki jih je v letu 2011 začela preiskovati finančna obveščevalna enota, so bile v 4 zadevah podane obtožnice in v 2 izrečene obsodbe.

Kot dejavne članice v nacionalni strategiji za preprečevanje pranja denarja in boja proti financiranju terorizma za obdobje 2013–2017, ki jo bo v kratkem potrdil moldavski parlament, sodelujejo vse institucije. V okviru akcijskega načrta so bile določene posebne naloge, dolžnosti in roki za vsako posamezno institucijo, ki jih usklajuje urad za preprečevanje pranja denarja in boj proti njemu[32], nadzoruje pa posebna komisija moldavskega parlamenta. Zdi se, da sta nadzor in usmerjanje finančnih subjektov, ki sodijo v moldavski režim za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma, ki ju izvajajo nacionalna banka Moldavije, nacionalna komisija za finančne trge ter urad za preprečevanje pranja denarja in boj proti njemu, ustrezna in v skladu z mednarodnimi standardi. Glede na standarde projektne skupine za finančno ukrepanje in evropske standarde je stopnja usklajenosti finančnih subjektov s preventivnimi ukrepi dobra: skrbno preverjanje strank; okrepljeni ukrepi za identifikacijo, dolgoročni poslovni odnosi; politično izpostavljene osebe; upravičeni lastnik; elektronske transakcije; vodenje evidenc; usposabljanje; notranji postopki in politike; enote za ugotavljanje skladnosti; poročila o sumljivih transakcijah.

V poročilu odbora Sveta Evrope MONEYVAL iz decembra 2012 je bil potrjen stalni napredek Republike Moldavije na področjih skrbnega preverjanja strank in poročanja. Na podlagi tega poročila se za Republiko Moldavijo od decembra 2012 dalje uporablja poenostavljen režim nadzora.

Ocena sklopa 3/teme 1d – Preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma Pravni okvir za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma je obsežen in se primerno izvaja. Institucionalno usklajevanje in sodelovanje med različnimi organi je ustrezno ter v skladu z evropskimi in mednarodnimi standardi. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · dodatna okrepitev režima sankcioniranja v zvezi s preprečevanjem pranja denarja in boja proti financiranju terorizma, povečanje kazni in izboljšanje režima zasega, zamrznitve in zaplembe sredstev, ki izvirajo iz pranja denarja in financiranja terorizma; uvedba nadzornih ukrepov za določena nefinančna podjetja in poklice; uskladitev gotovinskih operacij na mejah z veljavno zakonodajo EU in standardi projektne skupine za finančno ukrepanje, · nadaljnje sistematično in pravočasno izvajanje nacionalne strategije za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma za obdobje 2013–2017 ter priporočenega akcijskega načrta, ki ga je pripravil odbor MONEYVAL.

· Izvajanje nacionalne strategije za boj proti drogam in s tem povezanega akcijskega načrta, omogočanje dostopa do informacij o zasegih drog in vpletenih osebah na mejnih prehodih; nadaljnji razvoj sodelovanja in izmenjave informacij s pristojnimi mednarodnimi organi na področju drog

Nacionalna strategija za boj proti drogam za obdobje 2011–2018 in nacionalni akcijski načrt za boj proti drogam za obdobje 2011–2013 se izvajata v skladu z evropskimi standardi. Trenutno je v pripravi novi nacionalni akcijski načrt za boj proti drogam za obdobje 2014–2018, v okviru katerega je enaka pozornost namenjena preprečevanju uporabe drog in trgovine z njimi.

Republika Moldavija se je aprila 2012 pridružila skupini Pompidou Sveta Evrope, kot je bilo določeno v akcijskem načrtu. Po podpisu memoranduma o soglasju z Evropskim centrom za spremljanje drog in zasvojenosti z drogami v letu 2012 je bilo vzpostavljeno dobro sodelovanje.

Nacionalna komisija za boj proti drogam, ki je bila ustanovljena leta 2011, usklajuje medagencijsko sodelovanje med vladnimi institucijami ter se z nevladnimi institucijami in civilno družbo povezuje v zvezi z vsemi zadevami, povezanimi s politiko na področju drog. Sodelovanje in usklajevanje med ustreznimi organi je zelo dobro. Uporablja se uravnotežen pristop med zmanjšanjem povpraševanja in zmanjšanjem ponudbe drog.

Sodelovanje med direktoratom za boj proti drogam znotraj generalnega policijskega inšpektorata MNZ in institucijami, ki so pristojne za preprečevanje in oskrbo, je zelo dobro. Sodelovanje z nevladnimi organizacijami, ki sodelujejo pri pomoči uporabnikom drog, je zadovoljivo, vendar se zdi, da je bolj razvito, ko gre za ukrepe v zvezi z virusom HIV, kot na področju preprečevanja uporabe drog in zmanjševanja škode. Nadomestno zdravljenje z metadonom, ki ga distribuirajo v zdravstvenih in oskrbovalnih centrih, je bilo uvedeno leta 2004.

Vsa kazniva dejanja na področju drog in druge kategorije kaznivih dejanj so kot taka prijavljena in se evidentirajo v integriranem avtomatičnem informacijskem sistemu, ki ga je vzpostavil MNZ za evidentiranje kaznivih dejanj, kazenskih primerov in oseb, ki so storile kazniva dejanja. Izvedenih je bilo več posebnih operacij na področju drog. V letu 2012 je bilo registriranih 1 457 kaznivih dejanj v zvezi z drogami, pri čemer je pri nedovoljeni trgovini z drogami sodelovalo 8 kriminalnih skupin. Leta 2012 je bilo zaseženih 304,890 kg drog. Na ravni okrožja obstajajo osnovne forenzične zmogljivosti, toda predhodnih testov za analizo drog v zvezi z zaseženimi snovmi ni mogoče izvesti. Zato se analiza opira na zunanje forenzične laboratorije, kar je zamudno in neučinkovito.

Republika Moldavija nima niti pomembne vloge v trgovini z drogami niti ni pomembna proizvajalka drog, ampak je tranzitna točka za droge, namenjene v Zahodno Evropo. Dejavnosti za boj proti drogam so bile doslej ovirane zaradi nezadostno specializiranih policistov in opreme. Vlada je sprejela pomembne ukrepe za obravnavo razmer v okviru potekajočih prizadevanj za reformiranje policije ter povečuje najemanje osebja in reorganizacijo specializiranih enot za boj proti drogam znotraj direktorata MNZ.

Boj proti gojenju marihuane v domačem okolju je bil eden od najpomembnejših izzivov, s katerim se je v zadnjih letih soočal direktorat za boj proti drogam. Vendar so se v letu 2012 kot naraščajoča težava pojavili sintetični kanabinoidi in sintetični katinoni.

Sintetične droge so domnevno precej razširjene (amfetamini, metamfetamini, sintetični kanabinol in nekateri sintetični analgetiki, kot je tramadol, ki so domnevno poceni in razmeroma lahko dostopni). MNZ se je na ta trend odzval s peticijo vladi, naj številne izmed teh sintetikov doda na uradni seznam prepovedanih snovi. Tudi mešanje drog (uporaba različnih drog ali zdravil skupaj z alkoholom in drugimi snovmi) se vse bolj širi.

Ocena skopa 3/teme 1e – Izvajanje politike za boj proti drogam Nacionalni strateški akcijski načrt za boj proti drogam za obdobje 2011–2013 in institucionalni okvir sta bila dobro izvedena, raven sodelovanja med agencijami pa je primerna. Nacionalna komisija za boj proti drogam dobro deluje, tudi direktorat za boj proti drogam znotraj MNZ je dobro organiziran in je nedavno na operativni ravni znatno povečal svoje analitične zmogljivosti. Potrebno je nadaljnje sodelovanje nevladnih organizacij na področju zmanjševanja povpraševanja po drogah in dejavnosti zmanjševanja škodljivih učinkov. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · nadaljnje povečanje prizadevanj za opremljenost policije s tehničnimi sredstvi za identifikacijo snovi, ki jih odkrijejo pri svojih operacijah, · zagotovitev nadaljnjega sodelovanja nevladnih organizacij pri dejavnostih na področju boja proti drogam in zdravljenja.

· Izvajanje ustreznih konvencij ZN in Sveta Evrope ter tudi priporočil skupine GRECO na zgoraj omenjenih področjih

Zakon in strategija za preprečevanje organiziranega kriminala in boj proti njemu sta v celoti v skladu z določbami Konvencije ZN proti čezmejnemu organiziranemu kriminalu in njenih dodatnih protokolov.

(b) Ocena učinka priporočil

· Preprečevanje korupcije in boj proti njej na vseh ravneh ter vseh področjih

Delno izvedeno – glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo. Poleg tega so bila s podporo projektu proti korupciji, pranju denarja in financiranju terorizma v Republiki Moldaviji (MOLICO) pripravljena praktična navodila za preiskovanje korupcije in kaznivih dejanj korupcije. Priročnik je namenjen tožilcem in preiskovalcem korupcije v okviru protikorupcijskega urada državnega tožilca, nacionalnega protikorupcijskega centra, MNZ ter varnostnih in obveščevalnih služb.

· Izboljšanje zbiranja podatkov o storilcih kaznivih dejanj in organiziranih kriminalnih združbah na nacionalni ravni, med drugim z vzpostavitvijo in/ali izboljšanjem nacionalnih podatkovnih zbirk

Glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo na straneh 17, 18 in 24 tega poročila.

· Nadaljnja prizadevanja za izboljšanje podatkovnih kazalnikov in zbiranja podatkov na vseh področjih kriminalitete

Glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo na straneh 17, 18 in 24 tega poročila.

· Prednostno izvajanje protikorupcijskih ukrepov na vseh področjih, tudi v zvezi s širšimi vidiki vladavine prava. Nacionalni organi bi se morali biti zmožni boriti proti korupciji na vseh ravneh, tj. osrednji, regionalni, lokalni in sektorski, pri čemer je treba posebno pozornost nameniti odkrivanju in preiskovanju in carinskim organom

Glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo na straneh 19 in 22 tega poročila.

· Zagotavljanje učinkovite zaščite prič v primerih trgovine z ljudmi ter dodatno izboljšanje zaščite, pomoči in podpore za žrtve trgovine z ljudmi

Glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo na straneh 18 in 19 tega poročila.

· Z moldavskimi organi se je treba dogovoriti o postopkih zasega premoženjske koristi, da bi omogočili vračilo ukradene lastnine ali s tem povezanega dobička in zmanjšanje finančne moči organiziranih kriminalnih združb, kar bi pospešilo njihovo razbitje

Glej točko o merilih akcijskega načrta za liberalizacijo na straneh 17, 22 in 23 tega poročila.

Sklop 3/tema 2 – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah

(a) Merila akcijskega načrta za liberalizacijo

· Izvajanje mednarodnih konvencij o pravosodnem sodelovanju v kazenskih zadevah (zlasti konvencij Sveta Evrope)

Republika Moldavija ima za potrebe mednarodnega pravnega sodelovanja v kazenskih zadevah obsežen in posodobljen pravni okvir. Zakon o ratifikaciji drugega dodatnega protokola h Konvenciji Sveta Evrope o medsebojni pravni pomoči v kazenskih zadevah je bil sprejet 26. decembra 2012. Ta okvir, ki ga sestavlja več mednarodnih, regionalnih in domačih instrumentov, ji omogoča, da lahko v skladu z evropskimi standardi zaprosi za mednarodno sodelovanje v kazenskih zadevah in ga na ustrezni ravni tudi zagotavlja. Pravni okvir zajema tradicionalna področja sodelovanja, kot so izročitve, zaprosila za pravno pomoč, prenos in prevzem kazenskih zadev, zahtevek za priznanje in izvršitev tujih kazenskih obsodb ter zahtevek za premestitev obsojenih oseb. Vanj so vključene nekatere določbe o uporabi učinkovitih preiskovalnih sredstev, kot so zaslišanja prek videokonference, čezmejna opazovanja, nadzorovane pošiljke, tajne operacije in skupne preiskovalne skupine. Posledično je pravni okvir dovolj trden za soočanje z naraščajočim številom prošenj za sodelovanje v boju proti najhujšim kaznivim dejanjem, kot so terorizem, organizirani kriminal, trgovina z drogami, trgovina z ljudmi, korupcija, računalniška kriminaliteta in pranje denarja.

Od leta 2012 se predstavnik urada državnega tožilca Republike Moldavije udeležuje plenarnih srečanj odbora strokovnjakov za izvajanje evropskih konvencij Sveta Evrope, ki urejajo sodelovanje v kazenskih zadevah.

Prejete in poslane prošnje za mednarodno sodelovanje se posredujejo prek osrednjih organov, urada generalnega državnega tožilca in Ministrstva za pravosodje (MP) v skladu s pravili zakonika o kazenskem postopku, in sicer glede na fazo v postopku kazenske preiskave ali obsodbe po izvedbi sojenja.

Oba navedena organa opravljata svoje naloge v sodelovanju z drugimi državnimi in mednarodnimi organi ter institucijami. Imata tudi ustrezno število osebja, zlasti sodišča, kar je posledica več odločb o povečanju števila preiskovalnih sodnikov, ki jih je v začetku leta 2013 sprejel visoki sodni svet. Vedno večja pozornost je namenjena zagotavljanju usposabljanja in za ta namen potekajo tudi prizadevanja za povečanje potrebnih proračunskih sredstev.

Statistični podatki, ki so na voljo, kažejo, da so službe urada generalnega državnega tožilca in MP redno zaprošene, naj obdelajo znatno število prošenj za mednarodno pravno sodelovanje. V zvezi z izročitvami, prevzemi zadev v kazenskem postopku in prenosi zadev v kazenskem postopku se zdi, da je Republika Moldavija večkrat v vlogi države prosilke kot v vlogi zaprošene države. V obdobju 2009–2012 je bil urad generalnega državnega tožilca zaprošen, naj letno obdela povprečno okoli 227 poslanih zahtevkov za izročitev in le 27 prejetih zahtevkov za izročitev. Urad generalnega državnega tožilca je v povprečju obdelal 31 prevzemov (prejeti zahtevki) zadev v kazenskem postopku in 11 (poslani zahtevki) prenosov zadev v kazenskem postopku. Nasprotno se zdi, da je v zvezi z zaprosili za pravno pomoč Republika Moldavija večkrat v vlogi zaprošene države kot v vlogi prosilke, saj je v istem obdobju urad generalnega državnega tožilca obdelal letno povprečno 494 prejetih zahtevkov in 388 poslanih zahtevkov.

Tudi MP je redno zaprošeno, naj obdela zahtevke, vendar v manjšem obsegu kot urad generalnega državnega tožilca. V zvezi z izročitvami je MP v obdobju 2012–2013 obdelalo 71 poslanih zahtevkov in 12 prejetih zahtevkov. MP je obdelalo 14 zahtevkov za prevzem (prejeti zahtevki) zadev v kazenskem postopku in nobenega za prenos (poslani zahtevki) zadev v kazenskem postopku. V zvezi z zaprosili za pravno pomoč so za MP na voljo le splošni podatki, in sicer je MP obdelalo 1 068 prejetih in poslanih zahtevkov v civilnih in kazenskih zadevah, pri čemer je bilo število zahtevkov v kazenskih zadevah nekoliko manjše od civilnih.

Poleg tega je MP edini organ, pristojen za obravnavo zahtevkov za priznanje in izvršitev kazenskih sankcij ter za premestitev obsojenih oseb. V obdobju 2012–2013 je MP obdelalo 16 prejetih in 12 poslanih zahtevkov za priznanje in izvršitev kazenskih sankcij, 390 zahtevkov za premestitev obsojenih oseb v Republiko Moldavijo in 21 zahtevkov za premestitev obsojenih oseb v tuje države.

Statistični podatki o izročitvah kažejo, da urad generalnega državnega tožilca obdela precej večje število zahtevkov kot MP. Ta razlika kaže na to, da je zahtevkov v zvezi s zadevami, ki so v fazi preiskave, precej več od tistih, ki so povezani s sojenjem (glede pristojnosti glej navedeno zgoraj).

V zvezi z izročitvijo sta urad generalnega državnega tožilca in MP zavrnila omejeno število prejetih zahtevkov. MP je v obdobju 2009–2012 iz pravnih razlogov zavrnilo le 15 zahtevkov, predvsem zato, ker so imele zahtevane osebe državljanstvo Republike Moldavije, ali zaradi zakonskih omejitev. MP je v obdobju 2012–2013 iz pravnih razlogov zavrnilo le en zahtevek, saj je zahtevana oseba dobila azil. Omejeno število zavrnitev je lahko kazalnik pripravljenosti organov Republike Moldavije na sodelovanje s tretjimi državami.

Povprečni časovni okvir je pomemben kazalnik uspešnosti za oceno učinkovitosti mednarodnega pravnega sodelovanja. Časovni okvir za obdelavo na uradu generalnega državnega tožilca in MP[33] se zdi razumen in ne presega povprečja EU.

· Visoka raven učinkovitosti pravosodnega sodelovanja sodnikov in tožilcev z državami članicami EU na področju kazenskih zadev

Večina (približno 2/3) navedenih zahtevkov se je nanašala na zadeve skupnosti neodvisnih držav, manj kot 1/3 pa na države članice EU. Organi Republike Moldavije zagotavljajo učinkovito sodelovanje s pristojnimi organi v državah članicah EU.

· Sklenitev operativnega sporazuma o sodelovanju z Eurojustom

Eurojust je jeseni 2012 zaključil ocenjevalno poročilo za Republiko Moldavijo o varstvu podatkov in novembra 2012 obvestil Svet o predlogu za začetek formalnih pogajanj z dne 1. februarja 2013, katerih cilj je sklenitev sporazuma o operativnem sodelovanju. Prvi krog pogajanj je potekal 10. junija 2013 in je bil zelo ugoden, zato se pričakuje, da bodo pogajanja kmalu zaključena.

(b) Ocena učinka priporočil

· Okrepitev pravosodnega sistema, vključno s pravosodnim sodelovanjem v kazenskih zadevah, zlasti medsebojne pravne pomoči

Republika Moldavija trenutno izvaja celovito reformo pravosodnega sistema na podlagi strategije in akcijskega načrta za obdobje 2011–2016, vključno s pomembnimi zakonodajnimi in institucionalnimi spremembami. Oddelek za izvajanje reforme znotraj urada generalnega državnega tožilca je bil ustanovljen septembra 2012, strateški razvojni program za obdobje 2012–2014, ki ga je razvil urad državnega tožilca in ga je decembra 2012 odobril vrhovni svet državnega tožilstva, pa se izvaja.

Ocena sklopa 3/tema 2 – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah Republika Moldavija je zanesljiv in dejaven partner na področju mednarodnega pravnega sodelovanja, njeno ravnanje pa kaže na veliko pripravljenost na sodelovanje z državami članicami EU in drugimi državami. Nadaljnji ukrepi, ki jih je treba izvesti: · nadaljnje izboljšanje usposabljanja sodnikov in tožilcev na področju mednarodnih vprašanj, vključno s povečanjem potrebnega financiranja, · nadaljnje izboljšanje statističnih podatkov in njihovo evidentiranje z uporabo splošno določenega seznama parametrov, ki se uporabljajo, če je to primerno, in sicer na uradu generalnega državnega tožilca in MP.

Sklop 3/tema 3 – Sodelovanje na področju odkrivanja in preiskovanja

(a) Merila akcijskega načrta za liberalizacijo

· Visoka stopnja operativne in posebne preiskovalne zmogljivosti služb odkrivanja in preiskovanja ter dosledna in učinkovita uporaba zmogljivosti za boj proti čezmejnemu kriminalu

Od reforme MNZ marca 2013 nacionalni preiskovalni policijski inšpektorat sestavljajo specializirani direktorati (in sicer za huda kazniva dejanja, organizirani kriminal, goljufije, droge, enota za posredovanje) in dva centra (in sicer za preprečevanje trgovine z ljudmi in IT), ki se pod njegovim okriljem borijo proti vsem oblikam hudih in organiziranih kriminalnih dejavnosti. Trije regionalni pododdelki zagotavljajo pokritost Republike Moldavije. Ti poročajo osrednjim direktoratom in neodvisno izvajajo preiskave.

V pravnem in tehničnem smislu je reforma zagotovila boljše sodelovanje med policijo in tožilci. V okviru urada generalnega državnega tožilca je bila ustanovljena specializirana enota, in sicer oddelek za nadzor in preiskovanje organiziranega kriminala, ki je zadolžen za izvajanje in upravljanje odkrivanja in preiskovanja v primerih organiziranih nezakonitih dejanj, zastopanje na sodiščih v primeru tožb ter nadzor in koordinacijo dejavnosti posebnih pododdelkov, ki so jim bile zaupane pristojnosti na področju preprečevanja organiziranega kriminala in boja proti njemu. Poleg tega urad generalnega državnega tožilca upravlja oddelek za boj proti trgovini z ljudmi in oddelek za boj proti kibernetski kriminaliteti.

Novi zakon o posebnih preiskovalnih dejavnostih je začel veljati decembra 2012, nekatere spremembe zakonika o kazenskem postopku pa so bile sprejete aprila 2012. Oba zakona usklajujeta obstoječo zakonodajo z novimi določbami o boju proti čezmejnemu kriminalu in skupnih mednarodnih preiskovalnih enotah, revidiranimi določbami nacionalne zakonodaje o prestrezanju telefonskih pogovorov ter revidiranimi določbami zadevne zakonodaje v okviru Konvencije o policijskem sodelovanju v Jugovzhodni Evropi.

Veljavni pravni okvir zagotavlja primernejši in zakonit sistem za uporabo posebnih preiskovalnih ukrepov, ki so zakonsko urejeni ter pod nadzorom tožilca in pravosodnega organa. Zakonske določbe so v skladu z mednarodnimi pravnimi standardi in pravnimi standardi EU in preiskovalnim službam omogočajo uporabo širokega nabora preiskovalnih orodij. Razne kazenske zadeve so bile zaradi teh ukrepov že rešene in kaže, da imajo preiskovalci in tožilci jasno predstavo in razumevanje tega, kdaj je v praksi uporaba teh orodij primerna in pravno ustrezna.

Oprema za prestrezanje in snemanje pogovorov, naprave za telefonsko prisluškovanje ali prisluškovanje v živo se nahajajo v prostorih varnostne in obveščevalne službe ter so v njihovi oskrbi. Varnostna in obveščevalna služba je zadolžena za sprejemanje signalov telefonske družbe ali prisluškovalnih naprav in preiskovalnim službam za namene njihove dejavnosti prenaša signale. Sedanji sistem ustvarja razmere, v katerih imajo akterji, ki opravljajo druge dolžnosti (kot je obveščevalna in protiobveščevalna dejavnost varovanja države), dostop do podatkov, ki spadajo v okvir kazenske preiskave, ki jo ureja zakonik o kazenskem postopku, in te podatke tudi nadzorujejo.

Pomanjkanje nadzora v Pridnestrju nekoliko zmanjšuje prizadevanja Republike Moldavije na področju zagotavljanja javnega reda in varnosti. Tihotapljenje blaga je najpogostejša nezakonita dejavnost, njen učinek pa je bil omejen zaradi prisotnosti misije EUBAM. V tej fazi uradno policijsko sodelovanje med Kišinjevim in Tiraspolom ne obstaja.

· Dobra učinkovitost sodelovanja na področju odkrivanja in preiskovanja med pristojnimi nacionalnimi agencijami, predvsem med pripadniki mejne straže, policisti in cariniki, ter sodelovanje s pravosodnimi organi

Republika Moldavija je leta 2012 uvedla orodje za mednarodno pravosodno in policijsko sodelovanje, in sicer skupne preiskovalne skupine. Pravna podlaga zanje je člen 19 Konvencije Združenih narodov[34] proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu, tj. Palermska konvencija, ki je začela v Republiki Moldaviji veljati po ratifikaciji z dne 16. septembra 2005. V moldavski zakonodaji, ki je v skladu z zahtevami EU, so določeni splošni pogoji, kdaj je tovrstne skupine mogoče ustanoviti. Model, ki ga uporabljajo moldavski organi, temelji na Okvirnem sklepu Sveta EU in Resoluciji Sveta EU o skupnih preiskovalnih skupinah.

V odnosih med policijo in organi odkrivanja in preiskovanja ni bilo ugotovljenih nobenih večjih ovir ali pomanjkljivosti. Sodelovanje je dobro in obstaja jasna delitev pristojnosti med policijo in uradom državnega tožilca. Proučeni primeri kažejo na podrobno in učinkovito poznavanje kazenskih postopkov in preiskovalnih tehnik na obeh straneh. Novo vzpostavljeni sistem v okviru reforme MNZ bo treba izvajati in izkoristiti. Dodaten ukrep za povečanje medagencijskega sodelovanja je bila ustanovitev nadzorne[35] in preiskovalne enote v okviru urada generalnega državnega tožilca februarja 2013. Ta enota je specializirana za preprečevanje organiziranega kriminala in jo sestavlja 10 tožilcev, vsak od njih pa ima najmanj 10 let izkušenj.

Občutljivo vprašanje so pooblastila generalnega državnega tožilca. Slednji ima poleg vodenja glavnega organa odkrivanja in preiskovanja in pristojnosti za najhujše kazenske zadeve obsežna pooblastila za „preklic“, s čimer prevzame pristojnost za primer katerega koli nižjega tožilca. To pooblastilo, ki je vključeno v vse zakonodajne okvire za namene usklajevanja in nadomeščanja v primeru „neaktivnosti“, lahko močno omeji neodvisnost in samostojnost tožilcev ter ga je treba uveljavljati zelo previdno in z omejitvami. Izraženo je bilo nekaj pomislekov o tem, ali bi morala biti taka pooblastila nekako omejena ali bolje urejena.

Druge oblike medinstitucionalnega sodelovanja med organi odkrivanja in preiskovanja, vključno na področju preprečevanja korupcije in boja proti njej, temeljijo na sistemih izmenjave informacij. Integrirani avtomatizirani informacijski sistem za dokaze o kaznivih dejanjih, kazenskih zadevah in storilcih kaznivih dejanj ter zakonodajo o kazenskem postopku od julija 2008 skupno uporabljajo urad generalnega državnega tožilca, MNZ, carina in nacionalni protikorupcijski center.

· Izboljšani dvostranski in večstranski operativni sporazumi o sodelovanju organov odkrivanja in preiskovanja, vključno s pravočasno izmenjavo pomembnih informacij s pristojnimi organi odkrivanja in preiskovanja v državah članicah EU

Kot rezultat tekoče reforme MZN je bil v začetku leta 2013 ustanovljen nov center za mednarodno policijsko sodelovanje. Ta združuje tri pododdelke MNZ s pristojnostmi na področju mednarodnega policijskega sodelovanja, in sicer nacionalni osrednji urad Interpola, nacionalni vizumski center SELEC/GUAM in nacionalno kontaktno točko Europola. Vsi uradi in enote, pristojni za mednarodno policijsko sodelovanje, so zdaj združeni v okviru ene strukture in so v istih prostorih.

Interpol je center za mednarodno policijsko sodelovanje znotraj MNZ ter je povezan z MP, carino, varnostno in obveščevalno službo, uradom državnega generalnega tožilca, mejno policijo in nacionalnim protikorupcijskim centrom. Interpol prejema in pošilja vse mednarodne zahtevke za informacije, povezane z njegovimi podatkovnimi zbirkami, ter je povezan tudi z različnimi podatkovnimi zbirkami in registri v Republiki Moldaviji. Tok prejetih informacij je stabilen in količina poslanih informacij narašča. Uradniki in strokovnjaki enote se dobro zavedajo svojih pooblastil in poslanstva.

Del širšega sistema na področju mednarodnega policijskega sodelovanja je enota GUAM, ki zagotavlja dnevno izmenjavo informacij med Gruzijo, Ukrajino, Azerbajdžanom in Republiko Moldavijo. Količina informacij, ki si jih Republika Moldavija izmenjuje z navedenimi državami prek enote, je izjemna. Moldavski organi sodelujejo pri delu centra SELEC (Center jugovzhodne Evrope za odkrivanje in pregon kaznivih dejanj) in so na center poslali dva uradnika za stike, poleg izmenjave informacij pa se načrtuje in izvaja tudi veliko skupnih operacij z državami SELEC. Republika Moldavija je na urad za uskladitev boja proti organiziranemu kriminalu znotraj skupnosti neodvisnih držav namestila uradnika za stike.

Urad generalnega državnega tožilca Republike Moldavije je sklenil sporazume o sodelovanju s podobnimi institucijami v Romuniji, Ukrajini, na Kitajskem, v Turčiji, na Irskem, Madžarskem, v Italiji in Južni Koreji. V letu 2012 je urad generalnega državnega tožilca Republike Moldavije podpisal sporazume in memorandume o sodelovanju z: DIICOT – Romunija; zveznim uradom za tožilstvo Kraljevine Belgije, uradom generalnega državnega tožilca Armenije in Ministrstvom za pravosodje Gruzije. Trenutno potekajo pogajanja o dvostranskih sporazumih z Azerbajdžanom, Rusko federacijo, Belorusijo, baltskimi državami in Bolgarijo.

Dva uspešna primera nedavnega mednarodnega policijskega sodelovanja vključujeta zlasti aretacijo nevarnega moldavskega zločinca v Veroni (Italija), in sicer ob podpori nacionalnega osrednjega urada Interpola v Rimu in karabinjerjev v Veroni, in občutljiv razgovor prek videa z žrtvijo trgovine z ljudmi.

Carinska služba Republike Moldavije je maja 2013 podpisala memorandum o medsebojnem soglasju z Evropskim uradom za boj proti goljufijam. Ta predvideva krepitev sodelovanja, medsebojne izmenjave informacij in skupnih operacij za preprečevanje čezmejnih kaznivih dejanj.

· Sklenitev operativnega sporazuma o sodelovanju z Europolom

Po podpisu strateškega sporazuma z Europolom v letu 2007 je bila ustanovljena nacionalna kontaktna točka urada Europol za izmenjavo st