P6_TA(2006)0089

Socialna zaščita in vključenost

Resolucija Evropskega parlamenta o socialni zaščiti in socialni vključenosti (2005/2097(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom "Skupno poročilo o socialni zaščiti in socialni vključenosti" (KOM(2005)0014),

- ob upoštevanju delovnega dokumenta osebja Komisije z naslovom "Priloga k Skupnemu poročilu o socialni zaščiti in socialni vključenosti" (SEC(2005)0069),

- ob upoštevanju delovnega dokumenta osebja Komisije o socialni vključenosti v novih državah članicah: sinteza skupnega memoranduma o socialnem vključevanju (SEC(2004)0848),

- ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskega sveta v Bruslju 22. in 23. marca 2005,

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 9. marca 2005 o vmesnem pregledu Lizbonske strategije [1],

- ob upoštevanju sklepov predsedstva Evropskega sveta v Santa Marii da Feiri 19. in 20. junija 2000 ter predvsem dogovora o tem, da je potrebno opredeliti kazalce, ki bodo predstavljali splošna priporočila v boju proti socialni izključenosti in odpravi revščine,

- upoštevanju sporočila Komisije o socialni agendi (KOM(2005)0033),

- ob upoštevanju Odločbe Sveta 2005/600/ES z dne 12. julija 2005 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic [2],

- ob upoštevanju Sklepa št. 50/2002/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. decembra 2001 o uvedbi akcijskega programa Skupnosti za spodbujanje sodelovanja med državami članicami za boj proti socialni izključenosti [3],

- ob upoštevanju člena 27(1) Konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah, s katero države pogodbenice vsakemu otroku priznavajo pravico do življenjske ravni, ki ustreza njegovemu telesnemu, umskemu, duhovnemu, nravstvenemu in družbenemu razvoju,

- ob upoštevanju člena 27(2) in (3) Konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah, ki priznava glavno odgovornost staršev pri tej zadevi in vlogo vlad pri sprejemanju ustreznih ukrepov, s katerimi jim bodo pomagale uveljaviti to pravico, in, če je potrebno, zagotovile gmotno pomoč in programe pomoči, še posebej glede prehrane, obleke in stanovanja,

- ob upoštevanju sporočila Komisije o krepitvi socialnega vidika lizbonske strategije: racionalizacija odprtega sodelovanja na področju socialne zaščite (KOM(2003)0261),

- ob upoštevanju sporočila Komisije o posodabljanju socialne zaščite za razvoj visokokakovostnega, dostopnega in trajnostnega zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe: podpora nacionalnim strategijam ob uporabi "odprte metode usklajevanja" (KOM(2004)0304),

- ob upoštevanju Zelene knjige Komisije z naslovom "Odziv na demografske spremembe: nova solidarnost med generacijami" (KOM(2005)0094),

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 11. junija 2002 o sporočilu Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z naslovom "Osnutek skupnega poročila o socialni vključenosti" [4],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 5. junija 2003 o uporabi odprte metode usklajevanja [5],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 24. septembra 2003 o skupnem poročilu Komisije in Sveta o ustreznih in trajnih pokojninah [6],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 28. aprila 2005 o posodabljanju socialne varnosti in razvoju visokokakovostnega zdravstvenega varstva [7],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 26. maja 2005 o socialni agendi za obdobje 2006-2010 [8],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 9. junija 2005 o socialni vključenosti v novih državah članicah [9],

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve ter mnenja Odbora za pravice žensk in enakost spolov (A6-0028/2006),

A. ker je Evropska unija na zasedanju Evropskega sveta v Lizboni marca 2000 opredelila celovito strategijo, katere cilj je dolgoročna gospodarska rast, polna zaposlenost, socialna kohezija in trajnostni razvoj družbe znanja, temelječe na strokovnosti, izkušnjah in inovacijah; ker po petih letih cilji strategije še zdaleč niso doseženi;

B. ker so se države članice na zasedanju Evropskega sveta v Nici leta 2000 zavezale, da bodo do leta 2010 dosegle znatno in merljivo zmanjšanje revščine in socialne izključenosti;

C. ker je socialna vključenost, kot temeljna pravica, vprašanje človekovega dostojanstva;

D. ker lahko socialna vključenost pod določenimi pogoji neposredno in učinkovito prispeva h gospodarskemu razvoju;

E. ker je socialna vključenost predmet socialne kohezije, kot osnovne vrednote Evropske unije, in orodje za boj proti socialni izključenosti in diskriminaciji, kar pomeni boj proti izgubi človeških virov in preprečevanje resnih posledic demografskih sprememb;

F. ker se po statistiki OECD prebivalstvo držav članic te organizacije stara in se bo trenutna številka 38 upokojencev na 100 zaposlenih povečala na 70 upokojencev na 100 zaposlenih, če se politika zaposlovanja ne spremeni;

G. ker posodobitev socialne zaščite ne sme zajemati le zagotavljanja finančne stabilnosti, ampak tudi delitev tveganj, s katerimi se posamezniki ne morejo soočiti sami, ter spodbujanje trajnostne gospodarske rasti in zaposlovanja;

H. ponovno opozarja, da je socialno varstvo, ki je dostopno vsem ter temelji na enakosti in solidarnosti, bistvena sestavina evropskega socialnega modela;

Splošne točke

1. pozdravlja zgoraj navedeno skupno poročilo, ki prvič zajema tako socialno zaščito kot socialno vključenost na ravni EU-25 in ki obravnava napredek držav članic pri doseganju ciljev, dogovorjenih na zasedanju Evropskega sveta v Lizboni; ugotavlja, da je namen poročila pripraviti ključne posege za boj proti socialni izključenosti in za izkoreninjenje revščine do leta 2010 ter tudi državam članicam pomagati pri reformi sistemov socialne zaščite, da bodo ti zmožni ponujati visokokakovostne storitve ter bodo ustrezni in uravnoteženi v prihodnosti;

2. ugotavlja, da skupno poročilo navaja, da je boj proti revščini in socialni izključenosti še vedno velik izziv Unije in držav članic, kot to dokazujejo številke, izračunane na podlagi dohodka ter povezane z revščino in socialno izključenostjo znotraj Unije, saj je leta 2002 namreč več kot 68 milijonov ali 15 % prebivalstva EU živelo na pragu revščine;

3. ugotavlja, da sta kljub pomembnim strukturnim izboljšavam na trgu dela v EU v zadnjem desetletju stopnji zaposlovanja in udeležbe še vedno nezadostni ter da je stopnja brezposelnosti v mnogih državah članicah še vedno visoka, zlasti pri določenih skupinah ljudi, na primer med mladimi, starejšimi delavci, ženskami in osebami s posebnimi omejenimi možnostmi; prav tako opozarja na lokalne in regionalne, pa tudi nacionalne razsežnosti izključenosti s trga dela;

4. opozarja na dejstvo, da je zaradi nedavne gospodarske upočasnitve, z naraščajočo brezposelnostjo in manj zaposlitvenimi možnostmi, več ljudi soočenih s pragom revščine in tveganjem, da postanejo socialno izključeni, ter da je položaj že prizadetih posameznikov še slabši; to zlasti velja za nekatere države članice, ki se soočajo z dolgotrajno brezposelnostjo ali nedejavnostjo;

5. poudarja, da je treba na zaposlovanje gledati kot na najučinkovitejše sredstvo za odpravljanje revščine in da je treba pri zaposlovanju žensk in oblikovanju kakovostnih ciljev za ponujene služb zagotavljati finančno privlačnost dela;

Socialna vključenost

6. meni, da morajo biti prizadevanja proti revščini in socialni izključenosti trajnostna in razširjena, da izboljšajo položaj ljudi, ki so v največji nevarnosti, da zdrsnejo pod prag revščine in da se jih izključi, na primer tisti s priložnostnimi zaposlitvami, brezposelni, starši samohranilci (ki so običajno ženske), starejši ljudje, ki živijo sami, ženske, družine z več vzdrževanimi člani, prikrajšani otroci in etnične manjšine, oboleli ali invalidni ljudje, brezdomci, žrtve trgovanja in žrtve odvisnosti od alkohola in mamil;

7. meni, da je bistveno, da se priznajo težave, s katerimi se pri dostopu na trg dela ali pri ostajanju na njem soočajo prikrajšane osebe, vključno z invalidnimi osebami, pripadniki etničnih manjšin in priseljenci; države članic poziva k podpiranju vključevanja prikrajšanih oseb, da se prepreči in odpravi socialna izključenost, in tudi k spodbujanju usposabljanja in ustvarjanju delovnih mest, strokovnega usposabljanja in poklicnega razvoja, usklajevanju družinskega in poklicnega življenja, ustvarjanju enakih pogojih pri uveljavljanju pravice do zdravstvenega varstva ter zagotavljanju spodobnih stanovanjskih prostorov in vzdržnosti sistemov socialne zaščite; v zvezi s tem poudarja nujnost izboljšanja primerljivih podatkov;

8. poudarja dejstvo, da sta reševanje pomanjkljivosti v izobraževanju in usposabljanju ter izboljšanje usposobljenosti delovne sile ne glede na starost glavni orodji za boj proti brezposelnosti moških in žensk ter etničnih in narodnostnih manjšin; prav tako poudarja, da je reševanje neenakosti zlasti pomembno za dosego lizbonskih zaposlitvenih ciljev, kakovostnega dela in socialne vključenosti;

9. v zvezi s tem poudarja, da bi se moralo pripadnike romske manjšine na vse načine spodbujati, da poskrbijo za nadaljnjo izobrazbo svojih otrok, razvoj njihovih sposobnosti in veščin;

10. poziva države članice, da si izmenjajo najboljše prakse, katerih namen je preprečiti zgodnjo opustitev izobraževanja, dvigniti stopnjo izobrazbe, zlasti na področju jezikov in novih tehnologij, olajšati prehod iz šole do dela, povečati dostopnost izobraževanja in usposabljanja prikrajšanim skupinam, vključno z nizkokvalificiranimi in starejšimi delavci, ter postaviti temelje za dostop do vseživljenjskega učenja za vse; poudarja, da morajo te strategije vključevati vse zadevne strani, vključno s socialnimi partnerji, ter tudi civilno družbo in ponudnike učenja, ob tem pa države zagotovijo ključno vlogo pri zagotavljanju visokokakovostnega javnega izobraževanja;

11. priporoča, da države članice kot sredstvo preprečevanja izključenosti iz trga dela razvijajo dostop do vseživljenjskega učenja, da bi na ta način omejile izključevanje oseb, starih nad 50 let, in jim pomagale, da ostanejo na trgu dela;

12. v zvezi s tem meni, da bi morali biti delodajalci bolj udeleženi v procesu vseživljenjskega učenja, glede na to, da imajo od kvalificirane delovne sile več koristi;

13. opozarja, da v številnih primerih niti zadostna stopnja izobrazbe niti večkratno prekvalificiranje ne zagotavljata zaposlitve; zato poudarja, da je treba bolje izkoristiti nepridobitna javna dela;

14. poudarja, da se je v 90. letih 20. stoletja revščina otrok povečala v štirinajstih od sedemnajstih držav članic, za katere obstajajo podatki [10]; opozarja na dejstvo, da se trajna revščina otrok pojavlja predvsem v enostarševskih družinah, velikih družinah s tremi ali več nepreskrbljenimi otroki, pri priseljencih in pripadnikih etničnih manjšin ter družinah z brezposelnimi ali podzaposlenimi starši; poudarja, da je treba pozornost na ravni EU in držav članic najprej nameniti preprečevanju in odpravi prenašanja revščine z ene generacijo na drugo, kar je treba podpreti z ustreznimi finančnimi sredstvi (na primer z obsežnejšim črpanjem iz strukturnih skladov, zlasti Evropskega socialnega sklada); poudarja, da je h kazalcem treba pristopiti z vidika otrok in ljudi, ki živijo sami, čeprav je jasno, da revščine otrok ni mogoče odpraviti, ne da bi najprej zmanjšali revščino gospodinjstev in vsem zagotovili dostop do kakovostnih javnih storitev;

15. poudarja, da se po podatkih Eurostata danes kar tretjina otrok rodi staršem, ki ne živijo v uradni zakonski skupnosti, pri čemer je število vsako leto večje; meni, da ta trend opozarja na potrebo po učinkovitem mehanizmu za spodbujanje ustreznega delovanja različnih oblik družine kot institucije;

16. meni, da so socialne storitve na področju otroškega varstva pomemben predpogoj za preprečevanje in zmanjševanje revščine otrok in socialne izključenosti ter za lažje usklajevanje dela in družinskega življenja; poudarja potrebo po zagotovitvi enostavnega in enakega dostopa do izobraževanja za vse otroke; s tem v zvezi priznava ključno vlogo zasebnih ponudnikov storitev;

17. poziva Komisijo, naj predloži Zeleno knjigo o revščini otrok, ki bo določila jasne cilje in ustrezne ukrepe za odpravo revščine otrok kot korake k socialnem vključevanju revnih otrok;

18. poziva Komisijo, naj okrepi prizadevanja za uvedbo listine o pravicah otrok, ki naj bi prinesla napredek pri zagotavljanju pravic otrok kot delu notranje in zunanje politike EU;

19. opozarja na potrebe mladih, ki se soočajo s težavami pri gospodarskem in socialnem vključevanju ob zaključku izobraževanja in vstopu na trg dela in ki hitreje postanejo žrtve socialne izključenosti; poziva države članice, naj brezposelnost mladih rešujejo kot prednostno nalogo samo po sebi in s posebnimi političnimi ukrepi in usposabljanjem, med drugim s spodbujanjem prevzemanja pobud in razvijanjem podjetniškega duha;

20. poziva države članice, naj razvijejo celostne strategije za gospodarski, družbeni, kulturni in okoljski razvoj odmaknjenih in manj razvitih mestnih, otoških in podeželskih območij, kar bi omogočilo odpravljanje izključenosti in revščine, da se ne bi nadaljevali iz generacije v generacijo;

21. poudarja potrebo po povečanju udeležbe žensk pri zaposlovanju z odstranjevanjem ovir, ki ženskam preprečujejo vstop na trg dela, in zlasti s spodbujanjem starejših žensk, da na trgu dela ostanejo dlje časa;

22. priporoča, da države članice politiko rasti in zaposlovanja žensk podprejo tako, da ženskam olajšajo dostop do kakovostnih delovnih mest in spodbudijo odpravo razlik pri plačah;

23. poudarja, da na vedno večje število aktivnih žensk ne smemo gledati le kot na učinkovito sredstvo za odpravljanje preteče revščine, ki v prvi vrsti prizadene ženske, ampak kot na način ohranjanja ravnotežja med številom ekonomsko aktivnih in neaktivnih oseb, ravnotežjem, ki je zaradi staranja prebivalstva vse bolj ogroženo;

24. v zvezi s tem poziva države članice, da se osredotočijo na odpravljanje neenakosti na trgu dela, na primer na razlike med spoloma v zaposlovanju, brezposelnost in neobičajne oblike zaposlitve, razlikovanja po spolu v sektorjih in poklicih, razlike v plačah in neenak položaj med spoloma, in na omejeno udeležbo žensk na vodilnih položajih; meni, da morajo države članice na ta način olajšati osebne odločitve pri usklajevanju dela in družinskega življenja ter dostop do kakovostnih in cenovno dostopnih storitev varstva za otroke in druge vzdrževane osebe; nadalje meni, da je treba nujno poskrbeti za vključitev vidika enakosti spolov v vse politike in programe;

25. nadalje poziva države članice, naj sprejmejo takšne ukrepe, da ženske pri obračunu pokojnine ne bodo prikrajšane za obdobja v delovni dobi, ko so bile na porodniškem ali starševskem dopustu;

26. poziva države članice, da v svojem boju proti visoki stopnji izključenosti, s katero se soočajo pripadniki etničnih manjšin in priseljenci, razvijejo in izvajajo ukrepe za vključitev teh ciljnih skupin na uradni trg dela, vključno z ukrepi za dvig ozaveščenosti, da izvršujejo zakonodajo za boj proti diskriminaciji in olajšajo njihovo socialno vključevanje z uporabo posebnih določb in celovitih programov v zvezi s posebnimi izobraževalnimi programi in dostojnimi življenjskimi pogoji ter pogoji za bivanje, kot predpogoj za socialno vključitev;

27. poziva Komisijo, da predloži predloge, katerih cilj je določiti ustrezen pravni okvir za izkoreninjenje diskriminacije invalidnih ljudi, spodbujati enake možnosti in zagotoviti polno sodelovanje teh ljudi pri delu, v družbi in politiki, zlasti predlog direktive, zasnovane na členu 13 Pogodbe ES, ki bo urejala trenutno še neurejena področja;

28. poudarja potrebo po izboljšanju pogojev bivanja, zlasti kar zadeva možnosti dostopa, za zapostavljene skupine, ki še zlasti trpijo zaradi revščine, na primer prikrajšane in starejše osebe, ki ne morejo skrbeti same zase; zahteva, da se več pozornosti nameni brezdomcem, zlasti s ponujanjem varstva, posredovanjem osnovnih veščin in znanja, ter spodbujanjem socialnega vključevanja, kar zahteva javne politike, zlasti stanovanjsko, zdravstveno in izobraževalno, ki bodo tem ljudem zagotovile dostop do storitev;

29. nadalje meni, da bi bilo treba v celotni evropski družbi, začenši z osnovnošolskim izobraževanjem, neprestano zagotavljati učenje osnovnih veščin, katerega namen ne bi bil le razvijanje sposobnosti ljudi, da skrbijo sami zase, temveč tudi gojenje solidarnosti z manj sposobnimi;

30. v celoti podpira namen Komisije, da v letu 2007 organizira Evropsko leto enakih možnosti za vse; meni, da bo to pripomoglo k poudarjanju pomena tega vprašanja, ocenjevanju napredka, doseženega v EU, in zagotavljanju okvira za nadaljnje politične ukrepe in spodbude za krepitev protidiskriminacijske zakonodaje EU, ki neposredno in posredno obravnava diskriminacijo ter zagotavlja enakopravnost spolov na vseh področjih;

31. pozdravlja ugotovitev, da socialno najbolj prikrajšani ljudje ponavadi živijo tudi v najslabših socialnih okoljih, kar je treba pri obravnavanju socialne izključenosti prav tako upoštevati;

32. poziva Komisijo, naj vloži tožbe proti državam članicam, ki ne uporabljajo protidiskriminacijskih direktiv, ki temeljijo na členu 13 Pogodbe ES, ali jih niso prenesle v predpisanem roku;

33. ponovno potrjuje potrebo po izboljšanju usklajenega zbiranja podatkov in oblikovanju skupnih kazalcev, ki upoštevajo razlike v starosti in spolu, saj imajo tovrstni kazalci veliko vlogo pri spremljanju in ocenjevanju politik o revščini in socialni izključenosti;

34. meni, da je treba dejansko upoštevanje socialne vključenosti pri oblikovanju politik zagotoviti z oblikovanjem sistematičnih predhodnih in naknadnih ocen politike na nacionalni ravni in na ravni EU;

35. poudarja, da mora postopek socialnega vključevanja resnično zajeti ključne udeležence na lokalni ali regionalni ravni, na primer lokalne organe, pristojne za politike socialnega vključevanja, socialne partnerje, NVO ter ljudi, ki so revni in izključeni iz družbe;

36. podpira namero Komisije, da na izkoreninjanje revščine posebej opozori z evropskim letom boja proti izključenosti in revščini;

Socialna zaščita

37. meni, da hitre spremembe, ki so posledica globalizacije ter razširjene uporabe informacijskih in komunikacijskih tehnologij, povečujejo občutljivost na socialna tveganja in ustvarjajo potrebo po učinkovitejših ukrepih socialne zaščite, da se vsem zagotovi pravica do socialne zaščite;

38. poudarja, da se sistemi socialne varnosti in socialnih prejemkov pogosto prepočasi odzivajo na bolj prilagodljive oblike zaposlitve in samozaposlitve in tako ne ponujajo ustrezne podpore ter pravzaprav ovirajo zaposlovanje ljudi; meni, da je treba pri posodabljanju sistemov to dejstvo upoštevati;

39. meni, da so sedanja demografska gibanja – staranje delovne sile in upad števila za delo sposobnega prebivalstva – srednjeročni in dolgoročni izziv za finančno vzdržnost sistemov socialne zaščite;

40. v zvezi s tem poudarja potrebo po spodbujanju razvoja in izvajanja celovitih strategij o staranju, katerih namen je omogočiti delavcem, da ostanejo dlje časa dejavni, in spodbujati delodajalce, da zaposlujejo in obdržijo starejše delavce;

41. poziva Komisijo, da predstavi predloge za ustrezen pravni okvir za izkoreninjenje diskriminacije ljudi na podlagi njihove starosti;

42. v zvezi s tem meni, da bi Evropski socialni sklad lahko igral pomembno vlogo pri vključevanju in ponovnem vključevanju starejših delavcev na trg dela in nasploh pri vključevanju najbolj izpostavljenih in/ali socialno izključenih skupin;

43. meni, da so za finančno vzdržnost pokojninskih sistemov potrebni gospodarska rast in zadostna produktivnost ter visoka stopnja zaposlenosti in dejavno spodbujanje vseživljenjskega učenja, kakovosti dela ter varno in zdravo delovno okolje;

44. priporoča, naj pokojninski sistemi ne ponujajo le številnih oblik socialnega in dodatnega zavarovanja (ne glede na to, ali je to obvezno ali zasebno), ampak naj v kar največji možni meri zagotavljajo tudi socialno pravičnost v pokojninskih sistemih;

45. meni, da morajo reforme javnega pokojninskega sistema za preprečevanje škodljivih vplivov na zaposlovanje preprečiti povišanje skupne davčne obremenitve dela ter doseči primerno ravnovesje med davki na delo in davki na druge vire;

46. poziva države članice, da okrepijo upravno in institucionalno sposobnost, vključno z izboljšanjem enakega dostopa do visokokakovostnih storitev, zlasti na področjih zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe, socialne zaščite, socialnih storitev, med njimi zagotavljanja svetovanja v zvezi s socialnimi pravicami, storitev v zvezi z otroci, prevoznih in mobilnostnih storitev, storitev za ponovno vključitev, osredotočenih na vključevanje na trg dela, in storitev poklicnega usposabljanja;

47. pričakuje dokument Komisije o minimalni plači, ki utegne prispevati k razpravi o socialni vključenosti in socialnem varstvu;

48. pozdravlja sklep Sveta glede uporabe odprte metode usklajevanja na področju zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe; poudarja, da sta organizacija in izvajanje storitev in zdravstvene oskrbe v pristojnosti držav članic in mora tako tudi ostati; znova izraža podporo trem temeljnim ciljem zdravstvenega varstva in dolgoročne oskrbe – splošni dostopnosti zdravstvenih storitev ne glede na dohodke ali premoženjsko stanje, njihovi visoki kakovosti in dolgoročni finančni stabilnosti;

49. poudarja, da je posebno pozornost treba nameniti osebam, ki potrebujejo dolgoročno ali drago oskrbo, in tistim, ki imajo posebne težave pri dostopu do varstva; poudarja, da morajo biti za krepitev in zaščito zdravja zdravstveni sistemi zasnovani tako na načelu zavarovanja kot na načelu solidarnosti;

50. nadalje zagovarja povečanje obsega vseh socialnih storitev, namenjenih skrbi za odvisne osebe, t.j. za osebe, ki ne morejo samostojno izvajati osnovnih vsakodnevnih opravil;

51. ugotavlja, da imajo lahko zasebne pokojninske sheme v okviru poklicnih ali osebnih shem, kljub temu, da morajo javni pokojninski sistemi ostati pomemben vir dohodka upokojenca, dopolnilno vlogo pri pridobivanju dodatnih pokojninskih pravic;

52. v zvezi s tem poudarja potrebo po uskladitvi celovitih sistemov obveščanja in spremljanja, ki bi opozorili na posledice za dohodek in življenjski standard posameznikov;

53. poudarja pomen nenehnega ocenjevanja učinkovitosti pokojninskih sistemov, kar zadeva njihovo finančno vzdržnost in doseganje socialnih ciljev;

54. poziva Evropski svet, naj na spomladanskem vrhu leta 2006 sprejme celovit okvir za socialno varstvo in integracijo ter se dogovori o enotnem seznamu skupnih ciljev na področju socialne integracije, pokojnin ter zdravstvene in dolgoročne oskrbe, kar bo omogočilo racionalizacijo in poenostavitev odprte metode usklajevanja;

55. meni, da sta sprejetje celovitega okvira ter poenostavitev sodelovanja na področju socialnega varstva in integracije v luči lizbonskega procesa priložnost za krepitev socialne razsežnosti socialnega varstva kot samostojne razsežnosti neodvisnega družbeno-ekonomskega pomena, ločenega od usklajevanja gospodarske in zaposlovalne politike;

56. poziva države članice in Komisijo, naj se pri uporabi odprte metode usklajevanja na področju socialnega varstva in integracije bolj posvetijo združljivosti poklicnega in družinskega življenja, predvsem dostopnosti otroškega varstva, družinskim dohodkom in stopnji zaposlenosti mater;

57. poziva države članice, da čim bolj izkoristijo možnosti, ki jih ponuja postopek odprte metode usklajevanja kot instrument oblikovanja politike na področjih zaposlovanja, socialne zaščite, socialne vključenosti, pokojnin in zdravja;

58. poziva države članice, zlasti nove, naj znova proučijo svoje pokojninske sisteme ter pri tem upoštevajo občutno nižjo povprečno življenjsko dobo moških in razlike v plačah med moškimi in ženskami, zaradi česar vdove, ki prejemajo prenizke pokojnine, pogosto živijo v revščini;

59. poudarja, da sta nadaljnji razvoj in vzdrževanje sistema socialnega varstva tesno povezana s cilji lizbonske strategije ter lahko občutno prispevata k zaposlovanju, rasti, večji solidarnosti in boljši socialni integraciji;

60. poudarja prepričanje, da je treba vlogo Parlamenta – kot organa, ki neposredno zastopa evropske državljane – pri uporabi odprte metode usklajevanja pojasniti in okrepiti, da bo postopek pridobil demokratično legitimnost;

61. poziva Svet in Komisijo, naj s Parlamentom začneta pogajanja o medinstitucionalnem sporazumu, ki bo opredeljeval pravila za izbiro političnih področij, kjer bo uporabljena odprta metoda usklajevanja, in predvidel skladno uporabo te metode z neomejenim in enakopravnim sodelovanjem Evropskega parlamenta;

62. poudarja, da mora takšen medinstitucionalni sporazum vsebovati pravila za sodelovanje Parlamenta pri opredeljevanju ciljev in kazalnikov, dostopu do dokumentov, udeležbi na srečanjih, spremljanju in nadzorovanju napredka, informacijah o poročilih in najboljših praksah ter pri postopku, ki bo omogočil razvoj odprte metode usklajevanja v metodo Skupnosti;

*

* *

63. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, Odboru za socialno zaščito, vladam in parlamentom držav članic, držav pristopnic in držav kandidatk.

[1] UL C 320 E, 15.12.2005, str. 164.

[2] UL L 205, 6.8.2005, str. 21.

[3] UL L 10, 12.1.2002, str. 1.

[4] UL C 261 E, 30.10.2003, str. 136.

[5] UL C 68 E, 18.3.2004, str. 604.

[6] UL C 77 E, 26.3.2004, str. 251.

[7] UL C 45 E, 23.2.2006, str. 134.

[8] Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0210.

[9] Sprejeta besedila, P6_TA(2005)0244.

[10] Poročilo št. 6 UNICEF "Revščina otrok v bogatih državah 2005".

--------------------------------------------------