EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 4.3.2016 COM(2016) 120 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU SVETU IN SVETU Vrnitev k schengenski ureditvi – časovni načrt



1.Uvod Schengensko območje je eden največjih dosežkov evropskega povezovanja. Vzpostavitev območja brez notranjih meja, v katerem je omogočeno prosto gibanje oseb in blaga, je prinesla pomembne koristi za evropske državljane in podjetja. Schengensko območje je eno najpomembnejših sredstev, s katerimi lahko evropski državljani uveljavljajo svoje svoboščine, notranji trg pa lahko uspeva in se razvija. A v preteklih mesecih je ta sistem temeljito omajala razsežnost soočanja z največjo begunsko krizo po drugi svetovni vojni. Konflikti in krize v Siriji in drugje v regiji so povzročili, da v Evropsko unijo prihaja rekordno število beguncev in migrantov, to pa je razkrilo hude pomanjkljivosti na nekaterih delih zunanjih meja Unije in privedlo do tega, da so nekatere države članice begunce in migrante začele spuščati naprej. Tako so si migranti utrli pot preko Zahodnega Balkana in po njej naglo potujejo proti severu. Več držav članic je zato ponovno uvedlo začasen nadzor na notranjih mejah ter s tem omajalo pravilno delovanje schengenskega območja prostega gibanja in njegove koristi za evropske državljane ter evropsko gospodarstvo. Ponovna vzpostavitev schengenskega območja brez nadzora na notranjih mejah je zato bistvenega pomena za Evropsko unijo kot celoto. To je priznal Evropski svet na zasedanju 18. in 19. februarja, ko je bil podan jasen mandat za usklajeno obnovitev normalnega delovanja schengenskega območja ob popolni podpori tistim državam članicam, kjer so razmere najtežje. Da bi se schengenski sistem upravljanja meja spet normaliziral, so potrebni ukrepi na treh področjih. Prvič, treba je ukrepati in odpraviti hude pomanjkljivosti, ki so bile odkrite pri tem, kako Grčija upravlja zunanje meje. Države članice, agencije EU in Komisija bi morale Grčiji pri tem pomagati. Drugič, države članice morajo prenehati s tem, da begunce in migrante spuščajo naprej. Države članice morajo prevzeti odgovornost in spoštovati pravo EU, tako pri odobritvi dostopa do azilnega postopka za osebe, ki prosijo za azil, kot pri zavrnitvi vstopa na meji osebam, ki ne izpolnjujejo pogojev za vstop; po pravu EU prosilci za azil nimajo pravice izbirati, katera država članica jim bo podelila zaščito. Tretjič, sedanji mozaik enostranskih odločitev glede ponovne uvedbe nadzora meja je treba nadomestiti z usklajenim pristopom k začasnemu nadzoru meja, da bi se nato čim prej, vsekakor pa do decembra 2016, odpravil ves nadzor na notranjih mejah. Zakonik o schengenskih mejah izrecno določa tak usklajen pristop. Sedanja kriza je izpostavila tudi tesne strukturne povezave med upravljanjem meja in s tem povezanimi področji. Odsotnost nadzora na notranjih mejah bi moralo spremljati oblikovanje skupne politike o azilu, priseljevanju in nadzoru zunanjih meja na podlagi solidarnosti med državami članicami, ki je pravična do državljanov tretjih držav. Zato je bistveno, da se oblikuje dogovor o evropskem sistemu mejne in obalne straže ter da se najpozneje junija sprejme ustrezna zakonodaja, da bo poleti lahko začel delovati, s čimer bi se zagotovilo, da bi Evropska unija lahko uresničila skupno odgovornost za varovanje zunanjih meja. Prav tako je treba poleg nadzora meje obravnavati s tem povezane izzive, da bi ustvarili zaupanje, potrebno za ponovno vzpostavitev popolnoma delujočega schengenskega območja, kot je opredeljeno v sporočilu Komisije z dne 10. februarja. Sem sodi zlasti bistveno zmanjšanje pritoka migrantov brez urejenega statusa v Grčijo, in sicer prek sodelovanja s Turčijo za celovito izvajanje skupnega akcijskega načrta in s podporo NATA. Postopoma je treba ponovno vzpostaviti popolno uporabo obstoječih dublinskih pravil, pri čemer bi morala biti Grčija v celoti udeležena v skladu s priporočilom Komisije z dne 10. februarja, hkrati pa je treba – na osnovi cilja solidarnosti in poštene razdelitve bremena med državami članicami – ta pravila izboljšati za prihodnost. Programi za nujno premestitev, vzpostavljeni že od septembra 2015, morajo obroditi konkretne rezultate v smislu občutnega števila oseb, premeščenih iz Grčije. Osebe, ki nimajo pravice ostati v Evropski uniji, je treba uspešno vrniti. Ti ukrepi, sprejeti skupaj in usklajeno, bodo temelj za vrnitev k normalnemu delovanju schengenskega območja najpozneje do konca leta 2016. Ta časovni načrt določa ukrepe, ki jih je treba sprejeti za dosego tega cilja. 2.Cena opustitve schengenske ureditve Ponovna uvedba trajnega nadzora na notranjih mejah znotraj EU ne bi rešila težav migracijske krize, povzročila pa bi velike gospodarske, politične in socialne posledice za EU in posamezne države članice. Utegnila bi tudi ogroziti pravosodno in policijsko sodelovanje, ki je eden ključnih elementov dodane vrednosti, ki jo prinaša schengenski sistem. Stabilizacija schengenskega sistema z uporabo njegovih zaščitnih mehanizmov je bistvenega pomena za zagotovitev naknadne odprave nadzora na vseh notranjih mejah. Če do odprave nadzora ne bi prišlo, bi bili ljudje prikrajšani za izjemne ugodnosti prostega gibanja prek meja, vendar bi to oslabilo enotni trg in povzročilo velike ekonomske stroške za celotno gospodarstvo EU. Kar zadeva gospodarski vidik, Komisija ocenjuje, da bi popolna ponovna uvedba nadzora meja za spremljanje gibanja ljudi v schengenskem območju povzročila takojšnje neposredne stroške za gospodarstvo EU v razponu med 5 in 18 milijardami EUR letno. Ti stroški bi bili sicer skoncentrirani na določene gospodarske subjekte in regije, a učinek na celotno gospodarstvo EU bi bil neizbežen.

Vrednost proste blagovne menjave v Evropski uniji danes presega 2 800 milijard EUR, njen obseg pa znaša 1 700 milijonov ton. Največji in najbolj neposredni učinek nadzora meja bi bilo zaznati pri cestnem tovornem prometu, kjer bi dodatni neposredni stroški na leto znašali od 1,7 do 7,5 milijard EUR. Države članice, kot so Poljska, Nizozemska ali Nemčija, bi imele pri cestnem prevozu blaga, s katerim se trguje, za več kot 500 milijonov EUR dodatnih stroškov, v drugih državah, na primer v Španiji in na Češkem, pa bi morala podjetja plačati več kot 200 milijonov EUR dodatnih stroškov. Ti stroški bodo še posebej škodljivo vplivali na sektorje z nizkimi maržami in/ali na tiste sektorje, pri katerih prevoz predstavlja velik delež stroškov. Med posebej prizadetimi sektorji bi bili kmetijstvo in kemijska industrija ter prevoz surovin. V srednjeročnem obdobju bi stroški prevoza, ki bi neupravičeno narasli spričo zamud zaradi nadzora meja, lahko škodili učinkovitemu razvoju vrednostnih verig EU in konkurenčnosti gospodarstva EU kot celote. 1,7 milijona delavcev v EU na poti na delo vsakodnevno prečka mejo. Nadzor meje bi dnevne migrante in druge potnike stal od 1,3 do 5,2 milijarde EUR v smislu izgubljenega časa. Še pomembneje je, da bi dolgo čakanje na mejah ljudi odvračalo od iskanja zaposlitvenih priložnosti na trgu dela na drugi strani meje, kar bi oklestilo nabor potencialnih delavcev. V srednjeročnem obdobju bi to oslabilo gospodarsko učinkovitost nekaterih regij. Komisija ocenjuje, da bi v EU izgubili vsaj 13 milijonov turističnih nočitev zaradi krčenja turističnih potovanj znotraj schengenskega območja kot posledice zamudnih mejnih kontrol, kar bi sektorju turizma povzročilo skupne stroške v višini 1,2 milijarde EUR. Če bi nadzor meja povzročil tudi fragmentacijo skupne vizumske politike EU, bi se potencialni vpliv na sektor turizma lahko še dodatno povečal (za 10–20 milijard EUR). Potovalne agencije bi skušale zmanjšati število držav, ki jih v donosnih aranžmajih obiščejo turisti iz oddaljenih držav, na primer iz Azije, to pa bi prizadelo vse turistične destinacije v EU, razen najbolj priljubljenih. Ker bi bilo treba povečati število osebja za nadzor meja, bi imele vlade za vsaj med 0,6 in 5,8 milijarde EUR upravnih stroškov. K temu je treba prišteti več milijard EUR za naložbe v potrebno infrastrukturo. Zgoraj razčlenjeni stroški večinoma odražajo neposredne učinke prvega reda nadzora meja. Srednjeročno bi utegnili biti posredni stroški še veliko višji in učinek na trgovino, naložbe in mobilnost znotraj EU bi bil večji kot kdajkoli. S stališča državljanov bi ponovna uvedba nadzora meja znotraj EU škodila prostemu gibanju državljanov, to pa je eden najbolj cenjenih dosežkov EU. Ponovna uvedba nadzora meja bi ogrozila enega glavnih dosežkov evropskega povezovanja in izgradnjo skupnega evropskega prostora. 3.Zagotavljanje varovanja zunanjih meja Spričo migracijske in begunske krize, kakršne še ni bilo, več držav članic z velikimi težavami zagotavlja tako učinkovit nadzor zunanjih meja, ki bi bil v skladu s schengenskim pravnim redom, kot tudi sprejem in obravnavo prihajajočih migrantov. Te razmere – zlasti zaradi geografskih danosti – še posebej zadevajo Grčijo. Migracijski tokovi so se namreč preusmerili tako, da je Egejsko morje postalo območje, ki je najbolj izpostavljeno nedovoljenim migracijam. Prek tega dela zunanje meje je v letu 2015 v schengensko območje na nedovoljen način vstopilo več kot 868 000 oseb. Ob tako velikem pritoku bi bila pod hudim pritiskom zunanja meja katerekoli države članice. Zato pa je nujno treba odpraviti obstoječe pomanjkljivosti pri tem, kako se varuje zunanja meja v Grčiji. Za to je v prvi vrsti odgovorna Grčija, v končni fazi pa tudi celotna Unija. Zunanje meje Grčije so tudi zunanje meje vsake članice schengenskega območja. Obnovitev močne zunanje meje v Grčiji je nepogrešljiv del širših prizadevanj za stabilizacijo politike o azilu, migracijah in mejah v Grčiji, pa tudi za to, da se bo Grčija spet vključila v dublinski sistem. Sedanja kriza je razkrila večje strukturne pomanjkljivosti v obstoječem varovanju zunanjih meja Unije. Da bi se te pomanjkljivosti odpravile, je Komisija decembra 2015 predstavila daljnosežen predlog evropskega sistema mejne in obalne straže. Bistveno je, da sozakonodajalca, Evropski parlament in Svet, brez odlašanja, najpozneje pa junija, sprejmeta predlagano uredbo, da bo že poleti začela delovati in zagotovila visoko raven varovanja zunanje meje. V ta namen bi bilo treba doseči naslednje: države članice bi morale takoj začeti s potrebnimi pripravami za obvezno združevanje virov,

medtem bi države članice morale prostovoljno okrepiti podporo Frontexovim skupnim operacijam in hitremu posredovanju na mejah, zlasti trenutno v Grčiji, tudi Frontex bi moral v mejah sedanjega mandata ter v koordinaciji z Evropsko agencijo za nadzor ribištva in Evropsko agencijo za pomorsko varnost narediti vse, kar je mogoče, da vzpostavi evropski sistem mejne in obalne straže. Frontex bi moral sprejeti pripravljalne ukrepe, da bo evropskemu sistemu mejne in obalne straže, ko bo ta začel delovati, omogočil, da takoj izvede prve preskuse ranljivosti v okviru predlagane ocene tveganja in mehanizmov za preprečevanje ter da jih zaključi najpozneje do septembra. To je pomembno zlasti zato, ker bi se migracijske poti lahko spremenile, zato bi morali biti varni vsi deli zunanjih meja EU. 3.1.Odpravljanje pomanjkljivosti pri upravljanju zunanjih meja v Grčiji Komisija je 2. februarja 2016 sprejela schengensko ocenjevalno poročilo na podlagi nenapovedanih obiskov na kraju samem, ki so na grško-turški kopenski meji ter na otokih Hios in Samos potekali od 10. do 13. novembra 2015. Zato je Svet 12. februarja 2016 sprejel sklop 50 priporočil, kako naj Grčija odpravi resne pomanjkljivosti pri upravljanju zunanjih meja EU. Priporočila se nanašajo zlasti na identifikacijo, registracijo in odvzem prstnih odtisov migrantov brez urejenega statusa ter nadzor morske meje. Schengenski ocenjevalni mehanizem in Zakonik o schengenskih mejah določata jasen postopek za odpravo ugotovljenih resnih pomanjkljivosti. Komisija sicer priznava, da je Grčija od obiskov na kraju samem novembra 2015 napredovala, kljub temu pa je 24. februarja 2016 sprejela izvedbeni sklep, ki določa priporočila o posebnih ukrepih, ki jih mora Grčija sprejeti v skladu z Zakonikom o schengenskih mejah. Ti ukrepi so zasnovani tako, da bi zagotovili popolno skladnost Grčije s priporočili Sveta. Izvajanje teh ukrepov bi zagotavljalo tako ustrezno varovanje meje (vključno z odkrivanjem in prijetjem) kot tudi pravilno in popolno identifikacijo, registracijo in sprejem državljanov tretjih držav, ki so zunanjo mejo prestopili na nedovoljen način, ter vračanje oseb, ki ne potrebujejo zaščite. To velja tudi za okrepljene izstopne kontrole na meji med Grčijo in nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo. Na ta način bi ukrepi zagotavljali pravilno delovanje schengenskega območja kot celote. V okviru, določenem v Zakoniku o schengenskih mejah, bo za to, da se ponovno vzpostavi pravilna uporaba schengenskih pravil pri varovanju zunanjih meja v Grčiji, treba sprejeti naslednje ukrepe: 12. marec 2016: Grčija bi morala predložiti akcijski načrt (najpozneje en mesec od sprejetja priporočil Sveta). Do istega datuma (nato pa mesečno) bi Grčija Komisiji morala poročati o napredku pri izvajanju priporočil Komisije z dne 24. februarja 2016. 12. april 2016: po posvetovanju s strokovnjaki iz držav članic, ki so sodelovali pri obiskih na kraju samem novembra 2015, bo Komisija najpozneje en mesec po predstavitvi akcijskega načrta Svetu predstavila svojo oceno ustreznosti akcijskega načrta. Druge države članice so pozvane, da dajo pripombe na akcijski načrt. 11.–17. april 2016: skupina strokovnjakov držav članic in Komisije bo izvedla schengensko ocenjevanje zračnih, kopenskih in morskih meja Grčije. Program ocenjevanja kopenskih in morskih meja vključuje nekaj lokacij, ki so bile obiskane novembra 2015 (kopenska meja s Turčijo in otok Samos). Informacije, zbrane med tem ocenjevalnim obiskom, bodo na voljo nekaj dni po obisku.

12. maj 2016: najpozneje do tega datuma mora Grčija poročati o izvajanju priporočil Sveta. Komisija bo na podlagi vseh informacij, ki ji bodo na voljo, nemudoma ocenila, ali Grčija izpolnjuje svoje obveznosti v skladu z Zakonikom o schengenskih mejah in v kolikšni meri so bile odpravljene resne pomanjkljivosti pri upravljanju zunanjih meja v Grčiji. 3.2.Takojšnja podpora Grčiji Težave, ki jih ima Grčija pri varovanju zunanjih meja, vplivajo na Evropsko unijo kot celoto. Zato je nujno, da druge države članice pokažejo solidarnost in skupaj prevzamejo odgovornost za obravnavo razmer. Grčiji bi morale pomagati tudi agencije EU in Komisija. Natančneje, države članice, agencije EU in Komisija bi morale podpreti Grčijo pri izvajanju priporočil, ki sta jih na Grčijo naslovila Svet in Komisija glede naslednjih ukrepov: Strokovnjaki Komisije na terenu v Grčiji bi morali še naprej tesno sodelovati s pristojnimi grškimi organi in usklajevati delovanje drugih sodelujočih akterjev (Frontex, Evropski azilni podporni urad, Europol, nacionalni organi drugih držav članic, mednarodne organizacije). Med ukrepi bi morala biti 100-odstotna identifikacija in registracija vseh prišlekov, vključno s sistematičnim varnostnim preverjanjem podatkov o njih v podatkovnih zbirkah. Skupaj s predstavitvijo svojega akcijskega načrta (najpozneje do 12. marca) bi Grčija morala predložiti jasno oceno potreb. To bo drugim državam članicam, agencijam EU in Komisiji omogočilo, da bodo Grčiji zagotovile pravočasno podporo v skladu z ugotovljenimi potrebami. Frontex bi moral nemudoma ovrednotiti oceno potreb, ki jo bo pripravila Grčija, da bi pripravil nadaljnje napotitve skupin Evropskih mejnih policistov. Frontex bi moral po potrebi objaviti dodatne pozive za prispevke najpozneje do 22. marca. Nato bi morale druge države članice prevzeti odgovornost in se na te pozive odzvati najpozneje v 10 dneh ter zagotoviti človeške vire in tehnično opremo. 4.Uporaba pravil in zaustavitev politike spuščanja naprej 4.1.Zaustavitev politike spuščanja naprej in ponovna vzpostavitev predaj Grčiji v skladu z dublinsko uredbo

Politika spuščanja naprej ni niti politično niti pravno sprejemljiva. S političnega vidika je v sklepih Evropskega sveta z zasedanja 18. in 19. februarja izražena zahteva, da je treba „napraviti konec politiki prepuščanja“. Namesto enostranskih odločitev je treba izvajati dogovorjeni pristop za boljše sodelovanje in usklajevanje med državami vzdolž zahodnobalkanske poti. S pravnega vidika mora država članica v skladu s členom 6 direktive o azilnih postopkih državljanu tretje države, ki v državi članici zaprosi za azil, tudi če je prošnja vložena na meji, omogočiti dostop do azilnega postopka. O vprašanju, ali bo zadevna država članica ostala odgovorna za obravnavo te prošnje, pa se nato odloči v skladu z ustreznimi določbami prava EU, zlasti dublinsko uredbo. V zvezi s tem je bilo v sporočilu Komisije z dne 10. februarja poudarjeno, da mora za pravilno delovanje skupnega evropskega azilnega sistema obstajati realna možnost vračanja prosilcev za azil v državo prvega vstopa v EU (predaje v skladu z dublinsko uredbo), kot določajo skupno dogovorjena pravila EU. Zato je Komisija 10. februarja sprejela tudi priporočilo za konkretne ukrepe, ki so potrebni, da se Grčija spet vključi v dublinski sistem. Poročanje Grčije o njenem napredku pri izvajanju priporočenih ukrepov ter drugi prispevki, kot so poročila Odbora ministrov Sveta Evrope o izvrševanju sodb in poročila UNCHR, bodo omogočili oceno, ali razmere dovoljujejo, da začnejo države članice ponovno izvajati posamezne predaje Grčiji v skladu z dublinsko uredbo. Pri tem bo treba upoštevati, da morajo obseg predaj in kategorije oseb, ki jih je treba predati, ustrezati doseženemu napredku pri posameznih priporočenih ukrepih. Komisija bo svojo oceno zadeve izvedla še pred junijskim zasedanjem Evropskega sveta. Hkrati bi države članice morale na zunanjih mejah zavrniti vstop državljanom tretjih držav, ki ne izpolnjujejo pogojev iz člena 5 Zakonika o schengenskih mejah, vključno z državljani tretjih držav, ki niso zaprosili za azil, čeprav so imeli priložnost za to. Države članice, ki so začasno ponovno uvedle nadzor na svojih notranjih mejah, pa bi morale tudi na teh notranjih mejah zavrniti vstop državljanom tretjih držav, ki ne izpolnjujejo pogojev za vstop. To velja ne glede na to, ali ima državljan tretje države namen zaprositi za azil v drugi državi članici. Politika spuščanja naprej ni združljiva s schengenskimi in dublinskimi pravili in spodbuja sekundarno gibanje, zato bi jo bilo treba zaustaviti. Prav tako spodkopava delovanje programa za premestitev in je tako eden izmed razlogov za dosedanje nezadovoljivo izvajanje odločitev o premestitvi. Zato je usklajena zaustavitev politike spuščanja naprej pogoj za delovanje schengenskega in dublinskega sistema ter programa za premestitev. 4.2.Pomoč Grčiji pri obvladovanju migracijskega pritiska V sporočilu z dne 10. februarja je Komisija opredelila trend na zahodnobalkanski poti, ki kaže na postopno poostritev nadzora meja, kar bi sčasoma lahko vodilo do njihovega zaprtja. Ta trend se je pospešil in povzročil občasno zaprtje meje med nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo in Grčijo, deloma kot odziv na omejitve vstopa ali zaprtja mej, ki so bili uvedeni v drugih državah vzdolž poti. Ker se tok migrantov v Grčijo ni zmanjšal, narašča število migrantov, ki so tam obtičali. Za reševanje vedno večje humanitarne krize v Grčiji in zmanjšanje migracijskega pritiska, s katerim se sooča, bi bilo treba nujno sprejeti naslednje ukrepe: Izvajanje skupnega akcijskega načrta EU in Turčije ter prostovoljnega programa humanitarnega sprejema s Turčijo bi moralo voditi do hitrega zmanjšanja števila prihodov v Grčijo. Kar zadeva prostovoljni program humanitarnega sprejema s Turčijo, večje število držav članic, ki sodelujejo pri programu, pomeni boljše obete za preprečevanje nezakonitih migracij prek Egejskega morja. Vračanje oseb, ki nimajo pravice do prebivanja in ki ne potrebujejo mednarodne zaščite, v države izvora in tranzita, vključno s Turčijo, bi tudi moralo zmanjšati število migrantov brez urejenega statusa, ki se nahajajo v Grčiji. Grčija bi morala pospešiti ponovni sprejem, zlasti s Turčijo, na podlagi ustreznih obstoječih sporazumov o ponovnem sprejemu in ob podpori drugih držav članic.

Dogovorjeni programi za premestitev so ključno orodje za zmanjšanje obremenjenosti držav članic, ki so pod največjim pritiskom, ter za ponovno vzpostavitev reda pri upravljanju migracij. V primeru Grčije so postali tudi instrument humanitarne pomoči. Države članice morajo okrepiti izvajanje premestitev in pospešiti obravnavo ob hkratnem opravljanju ustreznih varnostnih pregledov. Komisija je pripravljena zagotoviti upravno in logistično podporo. Države članice bi morale v skladu s programi sprejeti tudi vse ukrepe za preprečevanje sekundarnega gibanja, tako da zahtevajo takojšnjo vrnitev v državo članico premestitve in sprejmejo potrebne preventivne ukrepe pri dostopu do socialnih prejemkov in pravnih sredstev, ob upoštevanju prava Unije. Humanitarno pomoč Grčiji bi bilo treba povečati ter pospešiti s hitrim sprejetjem in izvajanjem predloga Komisije o zagotavljanju nujne pomoči v Uniji. Poleg tega bi naraščanje migracijskega pritiska v Grčiji lahko vodilo do večje uporabe alternativnih poti prek širše balkanske regije. EU bi morala uporabiti vsa orodja, ki so ji na voljo (informacije držav članic, Evropske službe za zunanje delovanje, Komisije, Frontexa, satelita Copernicus), za spremljanje migracijskih tokov ter predvidevanje morebitnih sprememb poti. Prav tako bi si morala prizadevati za okrepljeno usklajevanje z morebitnimi tranzitnimi državami, kot so Albanija, Črna gora ter Bosna in Hercegovina. 5.Nadzor na notranjih mejah: od mozaika enostranskih odločitev k usklajenemu pristopu 5.1.Trenutne razmere: enostranska ponovna uvedba nadzora na notranjih mejah Od septembra 2015 je skupno osem držav schengenskega območja ponovno uvedlo nadzor na svojih notranjih mejah zaradi resne grožnje javnemu redu in notranji varnosti, povezane s sekundarnim gibanjem migrantov brez urejenega statusa. Te države so Belgija, Danska, Nemčija, Madžarska, Avstrija, Slovenija, Švedska in Norveška. Enostranske odločitve, ki so jih uradno sporočile države članice, se nanašajo na pritok velikega števila oseb brez listin ali z neustreznimi listinami, vključno z mladoletnimi osebami, ki pri prvem vstopu v EU niso bile registrirane, in na dejstvo, da lahko ta množična gibanja znatno obremenijo sprejemne zmogljivosti zadevnih nacionalnih organov in predstavljajo resno grožnjo javnemu redu ali notranji varnosti. Medtem ko je bil nadzor na slovenskih in madžarskih notranjih mejah že odpravljen, so druge države nadzor večkrat podaljšale v skladu z Zakonikom o schengenskih mejah. Vseh osem držav je odločitev za enostransko ponovno uvedbo nadzora na notranjih mejah utemeljilo z določbo o primerih, ki zahtevajo takojšnje ukrepanje (člen 25 Zakonika o schengenskih mejah), ki dovoljuje ponovno uvedbo nadzora na notranjih mejah za obdobje do dveh mesecev. Ker se razmere niso bistveno izboljšale, je bil nadzor nato podaljšan na podlagi členov 23 in 24 Zakonika o schengenskih mejah, ki dovoljuje ponovno uvedbo nadzora na notranjih mejah za obdobje do šestih mesecev. Podrobne informacije o datumih ponovne uvedbe nadzora na notranjih mejah in datumih podaljšanj nadzora so navedene v pregledu v Prilogi I. Francija je nadzor na notranjih mejah ponovno uvedla novembra 2015 iz razlogov, ki niso povezani z nedovoljenimi migracijami – sprva zaradi konference COP21, nato pa zaradi izrednega stanja, ki je bilo razglašeno po terorističnih napadih v Parizu 13. novembra 2015. Nadzor na francoskih notranjih mejah trenutno še poteka. Takšen nadzor mora biti tudi skladen z določbami Zakonika o schengenskih mejah o uvedbi začasnega nadzora meja. To sporočilo ne obravnava nadzora na notranjih mejah, ki je bil uveden iz razlogov, ki niso povezani z nedovoljenimi migracijami. Seveda namen povrnitve normalnih razmer ne izključuje možnosti, da se vzpostavi utemeljen in začasen varnostni nadzor v skladu z Zakonikom o schengenskih mejah. Ponovna uvedba nadzora na notranjih mejah je izreden ukrep začasnega značaja. Združeno izvajanje členov 23, 24 in 25 Zakonika o schengenskih mejah omogoča ohranitev nadzora meja za skupno obdobje do največ osmih mesecev.

5.2.Na poti k usklajenemu pristopu na ravni Unije Zakonik o schengenskih mejah določa tudi usklajen pristop k začasnemu nadzoru na notranjih mejah (člen 26). Ta določba se uporablja v izrednih okoliščinah, ko je ogroženo splošno delovanje celotnega schengenskega območja zaradi trajnih resnih pomanjkljivosti v zvezi z upravljanjem zunanjih meja. Določba tudi zahteva, da te okoliščine resno ogrožajo javni red ali notranjo varnost na schengenskem območju ali na njegovih delih. V takšnih izrednih okoliščinah lahko Komisija Svetu predloži predlog za priporočilo, naj ena ali več držav članic ponovno uvede nadzor na vseh ali določenih delih svojih notranjih meja. V tem trenutku obstajajo resne pomanjkljivosti pri nadzoru zunanjih meja, kar je posledica nevarovanja meja ter nezadostne registracije in identifikacije migrantov brez urejenega statusa. Zaradi sekundarnega gibanja, ki so jih sprožile te pomanjkljivosti, so države članice ponovno uvedle nadzor na notranjih mejah. Te resne pomanjkljivosti zato ogrožajo schengensko območje kot celoto in kažejo na grožnjo javnemu redu ali notranji varnosti na tem območju. Če se bodo migracijski pritisk in resne pomanjkljivosti pri nadzoru zunanjih meja nadaljevali po 12. maju, bi Komisija morala Svetu predložiti predlog na podlagi člena 26(2) Zakonika o schengenskih mejah in predlagati usklajen pristop Unije k nadzoru na notranjih mejah, dokler se strukturne pomanjkljivosti pri nadzoru zunanjih meja ne ublažijo ali odpravijo. Komisija bo na to možnost pripravljena in bo ukrepala brez odlašanja. Vsakršen predlog Komisije na podlagi člena 26 Zakonika o schengenskih mejah bi predlagal nadzor le na tistih delih notranjih meja, kjer bi bil nadzor potreben in sorazmeren za odziv na ugotovljeno resno grožnjo javnemu redu in notranji varnosti. Hkrati bi se priporočal le začasen nadzor meja za najkrajše možno obdobje, ki je potrebno za obravnavo grožnje. Če bodo splošne razmere to dopuščale, bi si morali prizadevati za odpravo vsega nadzora na notranjih mejah schengenskega območja v šestih mesecih od njegove uvedbe, torej do sredine novembra 2016. Uporaba člena 26 Zakonika o schengenskih mejah je zaščitni ukrep za splošno delovanje schengenskega območja. Ne gre za sankcijo proti kateri koli državi članici, pa tudi ne za namen, da bi se katera koli država članica izključila iz schengenskega območja. 6.Zaključek Schengenski sistem se trenutno sooča z izjemnimi težavami, saj je izpostavljen velikemu migracijskemu pritisku, ovirajo pa ga tudi resne pomanjkljivosti pri nadzoru zunanjih meja. Migracijski pritisk in navedene pomanjkljivosti so skupaj ogrozili delovanje celotnega sistema. Te težave so večplastne. Komisija je v sporočilu z dne 10. februarja opredelila različne politike, ki jih je treba uporabiti za reševanje krize glede na njeno kompleksnost. Na podlagi teh ugotovitev in v odgovor na poziv Evropskega sveta, naj se ponovno vzpostavijo razmere, v katerih bodo vse države članice ponovno dosledno izvajale Zakonik o schengenskih mejah, to sporočilo opredeljuje vrnitev k običajnim razmeram s sistematično uporabo pravil. Te vrnitve ni mogoče obravnavati ločeno od drugih pomembnih dejavnikov, kot je uspešno izvajanje skupnega akcijskega načrta EU in Turčije, ki naj bi vodilo k trajnemu in bistvenemu zmanjšanju nedovoljenih migracijskih tokov. Vendar je zdaj pravi čas, da države članice stopijo skupaj za skupni interes in zavarujejo enega izmed poglavitnih dosežkov Unije.

Zato časovni načrt za vrnitev k popolnoma delujočemu schengenskemu območju vključuje naslednje korake: 4. marec 2016 (nato pa enkrat mesečno): Grčija poroča o svojem napredku pri izvajanju ukrepov, opredeljenih v priporočilu o ponovni vzpostavitvi predaj v skladu z dublinsko uredbo. Najpozneje 12. marca 2016: Grčija predloži svoj akcijski načrt za izvajanje priporočil Sveta skupaj z oceno potreb. 16. marec 2016: sporočilo Komisije o reformi dublinske uredbe, ki temelji na cilju solidarnosti in pravične porazdelitve bremena med državami članicami. 16. marec 2016: Komisija predstavi prvo poročilo o premestitvi in preselitvi. Najpozneje 22. marca 2016: Frontex razpiše dodatne pozive za prispevke za nadaljnje napotitve skupin Evropskih mejnih policistov v podporo Grčiji. Najpozneje 1. aprila 2016: države članice se odzovejo na poziv Frontexa ter zagotovijo človeške vire in tehnično opremo. Najpozneje 12. aprila 2016: Komisija predstavi svojo oceno ustreznosti akcijskega načrta, ki ga bo predložila Grčija. 16. april 2016: Komisija predstavi drugo poročilo o premestitvi in preselitvi. 11.–17. april 2016: skupina strokovnjakov držav članic in Komisije izvede schengensko ocenjevanje zračnih, kopenskih in morskih meja Grčije. Najpozneje 12. maja 2016: Grčija poroča o izvajanju priporočil Sveta. 12. maj 2016: če resne pomanjkljivosti pri nadzoru zunanjih meja niso odpravljene, Komisija predstavi predlog na podlagi člena 26(2) Zakonika o schengenskih mejah. 13. maj 2016: če resne pomanjkljivosti pri nadzoru zunanjih meja niso odpravljene, bi Svet moral sprejeti priporočilo na podlagi člena 26(2) Zakonika o schengenskih mejah za usklajen pristop k začasnemu nadzoru na notranjih mejah. 16. maj 2016: Komisija predstavi tretje poročilo o premestitvi in preselitvi. Najpozneje junija 2016: sozakonodajalca dosežeta politični dogovor o evropskem sistemu mejne in obalne straže ter sprejmeta pravni akt. Junij 2016: Komisija predstavi svojo oceno glede možnosti ponovne vzpostavitve predaj Grčiji v skladu z dublinsko uredbo. Najpozneje avgusta 2016: evropski sistem mejne in obalne straže je operativen. Najpozneje septembra 2016: evropski sistem mejne in obalne straže predloži prve preskuse ranljivosti, da se lahko sprejmejo morebitni potrebni preventivni ukrepi.