EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 23.11.2016 COM(2016) 850 final 2016/0360(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe (EU) št. 575/2013 v zvezi s količnikom finančnega vzvoda, količnikom neto stabilnega financiranja, zahtevami glede kapitala in kvalificiranih obveznosti, kreditnim tveganjem nasprotne stranke, tržnim tveganjem, izpostavljenostmi do centralnih nasprotnih strank, izpostavljenostmi do kolektivnih naložbenih podjemov, velikimi izpostavljenostmi, zahtevami glede poročanja in zahtevami po razkritju ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (Besedilo velja za EGP) {SWD(2016) 377 final}

{SWD(2016) 378 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Predlagana sprememba Uredbe (EU) št. 575/2013 (uredba o kapitalskih zahtevah ali CRR) je del zakonodajnega svežnja, ki vključuje tudi spremembe Direktive 2013/36/EU (direktiva o kapitalskih zahtevah ali CRD), Direktive 2014/59/EU (direktiva o sanaciji in reševanju bank ali BRRD) ter Uredbe (EU) št. 806/2014 (uredba o enotnem mehanizmu za reševanje ali SRMR). EU je v preteklih letih izvedla obsežno reformo regulativnega okvira za finančne storitve, da bi izboljšala odpornost institucij (tj. kreditnih institucij ali investicijskih podjetij) v finančnem sektorju EU, ki je temeljila predvsem na globalnih standardih, dogovorjenih z mednarodnimi partnerji EU. V reformni sveženj so bile vključene Uredba (EU) št. 575/2013 (uredba o kapitalskih zahtevah ali CRR) in Direktiva 2013/36/EU (direktiva o kapitalskih zahtevah ali CRD) v zvezi z bonitetnimi zahtevami za institucije in nadzorom institucij, Direktiva 2014/59/EU (direktiva o sanaciji in reševanju bank ali BRRD) v zvezi s sanacijo in reševanjem institucij ter Uredba (EU) št. 806/2014 v zvezi z enotnim mehanizmom za reševanje (SRM). Ti ukrepi so bili sprejeti kot odziv na finančno krizo, ki se je odvijala v letih 2007–2008, ter odražajo mednarodno dogovorjene standarde. Medtem ko je finančni sistem zaradi reform stabilnejši in odpornejši na številne možne vrste pretresov in kriz v prihodnosti, pa reforme vseh ugotovljenih težav ne obravnavajo celostno. Namen teh predlogov je torej dokončati program reform z obravnavo preostalih pomanjkljivosti in z uvajanjem nekaterih preostalih elementov reforme, ki so bistveni za zagotovitev odpornosti institucij, vendar so jih globalni pripravljavci standardov (tj. Baselski odbor za bančni nadzor (BCBS) in Odbor za finančno stabilnost (FSB)) šele nedavno dokončali: zavezujoč količnik finančnega vzvoda, ki bo institucijam preprečil prekomerno povečevanje finančnega vzvoda, npr. za izravnavo nizkega dobička; zavezujoč količnik neto stabilnega financiranja (NSFR), ki bo temeljil na izboljšanih profilih financiranja institucij in vzpostavil usklajen standard za določitev, koliko stabilnih, dolgoročnih virov financiranja potrebuje institucija za premostitev stresnih obdobij na trgih in težav v zvezi s financiranjem; bolj tveganju prilagojene kapitalske zahteve za institucije, ki v pomembnem obsegu poslujejo z vrednostnimi papirji in izvedenimi finančnimi instrumenti, ki bodo preprečile prevelika razhajanja pri tistih zahtevah, ki ne temeljijo na profilih tveganja institucij, ter novi standardi o skupni sposobnosti pokrivanja izgub globalnih sistemsko pomembnih institucij (GSPI), ki od teh institucij zahtevajo boljšo sposobnost pokrivanja izgub in dokapitalizacije, obravnavajo medsebojne povezave globalnih finančnih trgov in nadalje krepijo sposobnost EU za reševanje GSPI v težavah, pri čemer minimalizirajo tveganja za davkoplačevalce. Komisija je v svojem sporočilu z dne 24. novembra 2015 priznala potrebo po nadaljnjem zmanjšanju tveganja in se zavezala, da bo pripravila zakonodajni predlog, ki bo temeljil na prej naštetih mednarodnih dogovorih. Takšni ukrepi za zmanjšanje tveganja ne bodo le nadalje okrepili odpornosti evropskega bančnega sistema in povrnili zaupanja trgov vanj, ampak bodo tudi zagotovili podlago za nadaljnji napredek pri dokončanju bančne unije. Potreba po sprejetju nadaljnjih konkretnih zakonodajnih ukrepov za zmanjšanje tveganja v finančnem sektorju se priznava tudi v sklepih z zasedanja Sveta ECOFIN 17. junija 2016. Resolucija Evropskega parlamenta z dne 10. marca 2016 o bančni uniji – Letno poročilo 2015 kaže tudi na nekatera področja v veljavnem regulativnem okviru, ki bi jih bilo mogoče podrobneje obravnavati. Hkrati je Komisija morala upoštevati obstoječi regulativni okvir in nov regulativni razvoj na mednarodni ravni ter se odzvati na izzive, s katerimi se sooča gospodarstvo EU, zlasti potrebo po spodbujanju rasti in delovnih mest v času negotovih gospodarskih obetov. Komisija je sprožila več pomembnih pobud na področju politike, kot sta naložbeni načrt za Evropo (EFSI) in unija kapitalskih trgov, da bi se okrepilo gospodarstvo Unije. Sposobnost institucij, da financirajo gospodarstvo, je treba izboljšati, ne da bi to vplivalo na stabilnost regulativnega okvira. Za zagotovitev, da so nedavne reforme v finančnem sektorju v nemoteni interakciji tako med seboj kot z novimi pobudami politike in tudi s širšimi nedavnimi reformami v finančnem sektorju, je Komisija na podlagi poziva za predložitev dokazov opravila poglobljeno celostno oceno obstoječega okvira za finančne storitve (vključno s CRR, CRD, BRRD in SRMR). Pregled globalnih standardov, ki bo kmalu opravljen, je bil prav tako ocenjen z vidika širšega učinka na gospodarstvo. Spremembe, ki temeljijo na mednarodnem razvoju, predstavljajo dosledno uvajanje mednarodnih standardov v zakonodajo Unije s ciljno usmerjenimi prilagoditvami, da se upoštevajo posebnosti EU in širša politična vprašanja. Na primer, prevladujoča odvisnost malih in srednjih podjetij ter infrastrukturnih projektov v EU od bančnega financiranja kliče po specifičnih regulativnih prilagoditvah, ki zagotavljajo, da bodo institucije lahko še naprej financirale navedena podjetja in projekte, saj ti predstavljajo hrbtenico enotnega trga. Potrebne so nemotena interakcija z obstoječimi zahtevami, kot je zahteva po centralnem kliringu in zavarovanju s premoženjem za izpostavljenosti do izvedenih finančnih instrumentov, ali postopen prehod na nekatere od novih zahtev. Takšne prilagoditve, omejene tako po obsegu kot časovno, tako ne vplivajo na splošno trdnost predlogov, ki so usklajeni z osnovno ravnjo ambicije mednarodnih standardov. Poleg tega so glede na poziv k predložitvi dokazov predlogi namenjeni izboljšanju obstoječih pravil. Analiza, ki jo je opravila Komisija, je pokazala, da je trenutni okvir mogoče uporabiti na bolj sorazmeren način, pri čemer se upošteva zlasti položaj manjših in manj kompleksnih institucij v primerih, ko nekatere od sedanjih zahtev glede razkritja in poročanja ter kompleksnih zahtev v zvezi s trgovalnimi knjigami z bonitetnega vidika niso upravičene. Poleg tega je Komisija preučila tveganja, povezana s posojili malim in srednjim podjetjem ter financiranjem infrastrukturnih projektov, ter ugotovila, da bi bilo za nekatera od teh posojil upravičeno uporabiti nižje kapitalske zahteve od zahtev, ki se uporabljajo trenutno. Sedanji predlogi bodo zato popravili navedene zahteve in povečali sorazmernost bonitetnega okvira za institucije. Tako se bo izboljšala sposobnost institucij, da financirajo gospodarstvo, ne da bi to vplivalo na stabilnost regulativnega okvira. Komisija je v tesnem sodelovanju s strokovno skupino za bančništvo, plačila in zavarovanje ocenila uporabo obstoječih opcij in diskrecijskih pravic, ki so določene v CRD in CRR. Na podlagi te analize namerava ta predlog odpraviti nekatere opcije in diskrecijske pravice v zvezi z določbami o količniku finančnega vzvoda, velikih izpostavljenostih in kapitalu. Predlaga se ukinitev možnosti oblikovanja novih odloženih terjatev za davek z državnim poroštvom, ki se ne nanašajo na prihodnji dobiček in bi se izvzele iz odbitka od regulativnega kapitala. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Več elementov predlogov za CRD in CRR upošteva preglede, ki so sestavni del direktive in uredbe, druge prilagoditve finančnega regulativnega okvira pa so postale potrebne glede na poznejše dogodke, kot so sprejetje BRRD, vzpostavitev enotnega mehanizma nadzora in delo Evropskega bančnega organa (EBA) ter razvoj na mednarodni ravni. Predlog uvaja spremembe obstoječe zakonodaje in jo v celoti usklajuje z veljavnimi predpisi na področju bonitetnih zahtev za institucije, njihovega nadzora in reševanja ter okvira za reševanje. •Skladnost z drugimi politikami Unije Štiri leta potem, ko so se evropski voditelji držav in vlad dogovorili o ustanovitvi bančne unije, sta vzpostavljena dva stebra bančne unije – enotni nadzor in reševanje – ki temeljita na trdnih temeljih enotnih pravil za vse institucije EU. Kljub velikemu napredku pa so potrebni nadaljnji koraki za dokončanje bančne unije, vključno z oblikovanjem enotnega sistema zajamčenih vlog.

Pregled uredbe in direktive o kapitalskih zahtevah je del ukrepov za zmanjševanje tveganja, ki so potrebni za nadaljnjo krepitev odpornosti bančnega sektorja in ki potekajo vzporedno z načrtovano uvedbo evropskega sistema jamstva za vloge (EDIS). Hkrati je namen pregleda tudi zagotoviti stalna enotna pravila za vse institucije EU ne glede na to, ali so znotraj ali zunaj bančne unije. Splošni cilji te pobude, kot so opisani zgoraj, so v celoti skladni s temeljnimi cilji EU, ki so spodbujati finančno stabilnost, zmanjševati verjetnost in obseg pomoči davkoplačevalcev v primeru, ko se institucija rešuje, kot tudi prispevati k usklajenemu in trajnostnemu financiranju gospodarske dejavnosti, kar vodi do višje stopnje konkurenčnosti in varstva potrošnikov. Ti splošni cilji so prav tako v skladu s cilji, ki jih določajo druge večje pobude EU, kot so opisane zgoraj. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Predlagane spremembe temeljijo na isti pravni podlagi kot zakonodajna akta, ki se spreminjata, tj. predlog uredbe o spremembi CRR na členu 114 PDEU, predlog direktive o spremembi CRD IV pa na členu 53(1) PDEU. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Cilji, ki se jih prizadeva doseči s predlaganimi ukrepi, so namenjeni dopolnitvi že obstoječe zakonodaje EU in jih je tako mogoče najbolje doseči na ravni EU in ne z različnimi nacionalnimi pobudami. Nacionalni ukrepi, ki so namenjeni na primer zmanjševanju finančnega vzvoda institucij, krepitvi njihovega stabilnega financiranja in kapitalskim zahtevam za trgovalne knjige, ne bi bili tako uspešni pri zagotavljanju finančne stabilnosti kot pravila EU, saj lahko institucije svobodno ustanavljajo in opravljajo storitve v drugih državah članicah, kar posledično pomeni visoko stopnjo čezmejnega opravljanja storitev, pretoka kapitala in povezovanja trgov. Nasprotno, nacionalni ukrepi bi lahko izkrivili konkurenco in vplivali na pretok kapitala. Poleg tega bi bilo sprejetje nacionalnih ukrepov s pravnega vidika izziv, saj CRR že ureja bančne zadeve, vključno z zahtevami glede finančnega vzvoda (poročanje), zahtevami glede likvidnosti (zlasti količnik likvidnostnega kritja) in zahtevami v zvezi s trgovalno knjigo. Zato se sprememba CRR in CRD šteje za najboljšo možnost. Vzpostavlja pravo ravnotežje med harmonizacijo predpisov in ohranjanjem nacionalne prožnosti, kjer je to bistveno, ne da bi pri tem ogrožala enotna pravila. Spremembe bi nadalje spodbujale enotno uporabo bonitetnih zahtev in konvergenco nadzorniških praks ter zagotovile enake konkurenčne pogoje znotraj enotnega trga bančnih storitev. Države članice teh ciljev same ne morejo doseči v zadostni meri. To je zlasti pomembno v bančnem sektorju, kjer številne kreditne institucije delujejo na enotnem trgu EU. Polno sodelovanje in zaupanje v okviru enotnega mehanizma nadzora in kolegijev nadzornikov ter pristojnih organov zunaj enotnega mehanizma nadzora je bistveno za učinkovit nadzor kreditnih institucij na konsolidirani podlagi. Nacionalni predpisi teh ciljev ne bi uresničili. •Sorazmernost Sorazmernost je sestavni del ocene učinka, ki je priložena predlogu. Ne le, da so bile vse predlagane možnosti na različnih regulativnih področjih posamezno ocenjene glede na cilj sorazmernosti, ampak je bilo tudi pomanjkanje sorazmernosti obstoječih pravil predstavljeno kot ločena težava, poleg tega so bile analizirane posebne možnosti, katerih cilj je zmanjšati upravne stroške in stroške skladnosti za manjše institucije (glej oddelka 2.9 in 4.9 ocene učinka). •Izbira instrumenta Predlagajo se ukrepi, ki se izvedejo s spremembo uredbe in direktive o kapitalskih zahtevah z uredbo oziroma direktivo. Predlagani ukrepi se dejansko nanašajo na že obstoječe določbe ali jih nadalje razvijajo, ki so že vgrajene v te pravne instrumente (likvidnost, finančni vzvod, prejemki in sorazmernost). V zvezi z novim dogovorjenim standardom Odbora za finančno stabilnost o skupni sposobnosti pokrivanja izgub se predlaga, da se večji del standarda vključi v CRR, saj lahko samo uredba doseže potrebno enotno uporabo, podobno kot za obstoječe kapitalske zahteve, ki temeljijo na tveganju. Z določitvijo bonitetnih zahtev v obliki spremembe CRR bi se zagotovila dejanska neposredna uporaba teh zahtev za GSPI. To bi državam članicam preprečilo uvajanje različnih nacionalnih zahtev na področju, kjer je popolna uskladitev zaželena za preprečevanje neenakih konkurenčnih pogojev. Vendar bo potrebno izboljšanje veljavnih pravnih določb v direktivi o sanaciji in reševanju bank za zagotovitev, da sta zahteva o skupni sposobnosti pokrivanja izgub in minimalna zahteva glede kapitala in kvalificiranih obveznosti v celoti usklajeni. Nekatere predlagane spremembe CRD, ki vplivajo na sorazmernost, bi državam članicam pustile določeno stopnjo prožnosti, tako da bi lahko ohranile različna pravila pri njihovem prenosu v nacionalno zakonodajo. To bi državam članicam omogočilo, da uvedejo strožja pravila o nekaterih zadevah. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA •Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi Komisija je izvedla več pobud, da bi ocenila, ali so obstoječi bonitetni okvir in napovedani pregledi globalnih standardov najprimernejši instrumenti za zagotovitev bonitetnih ciljev za institucije v EU ter tudi ali bi še naprej zagotavljali potrebno financiranje za gospodarstvo EU. Julija 2015 je Komisija začela javno posvetovanje o možnem učinku CRR in CRD na bančno financiranje gospodarstva EU s posebnim poudarkom na financiranju MSP in infrastrukture, septembra 2015 pa je objavila poziv k predložitvi dokazov, ki je zajemal finančno zakonodajo EU kot celoto. S tema dvema pobudama je želela pridobiti empirične dokaze in konkretne povratne informacije o i) pravilih, ki vplivajo na sposobnost gospodarstva za samofinanciranje in rast, ii) nepotrebnih regulativnih obremenitvah, iii) interakcijah, neskladnostih in vrzelih v pravilih ter iv) pravilih, ki imajo nenačrtovane posledice. Poleg tega je Komisija zbrala mnenja zainteresiranih strani v okviru specifičnih analiz, ki jih je opravila v zvezi z določbami, ki urejajo prejemke, in v zvezi s sorazmernostjo pravil, zajetih v CRR in CRD. Končno, uvedeno je bilo javno posvetovanje v okviru študije, ki jo je naročila Komisija za oceno učinka CRR na bančno financiranje gospodarstva. Vse zgoraj omenjene pobude so jasno pokazale potrebo po posodobitvi in dokončanju veljavnih pravil, da bi i) dodatno zmanjšali tveganja v bančnem sektorju in s tem zmanjšali zanašanje na državno pomoč in denar davkoplačevalcev v primeru krize ter ii) izboljšali sposobnost institucij, da preusmerijo zadostna finančna sredstva v gospodarstvo. Prilogi 1 in 2 ocene učinka vsebujeta povzetek posvetovanj, pregledov in poročil.

•Ocena učinka Ocena učinka je bila predmet razprave z odborom za regulativni nadzor in je bila 7. septembra 2016 zavrnjena. Po zavrnitvi je bila ocena učinka dopolnjena z i) boljšo razlago političnega ozadja predloga (tj. tako v zvezi z razvojem na področju mednarodne politike kot politike EU), ii) več podrobnostmi o mnenjih zainteresiranih strani ter iii) nadaljnjimi dokazi o učinkih (tako v smislu stroškov kot koristi) različnih možnosti politike, ki se obravnavajo v oceni učinka. Odbor za regulativni nadzor je 27. septembra 2016 izdal pozitivno mnenje o ponovno predloženi oceni učinka. Ocena učinka je priložena predlogu. Predlog ostaja skladen z oceno učinka. Kot kažeta simulacijska analiza in makroekonomsko modeliranje, ki sta izdelana v oceni učinka, je zaradi uvedbe novih zahtev, zlasti novih baselskih standardov, kot sta količnik finančnega vzvoda in trgovalna knjiga, mogoče pričakovati omejene stroške. Ocenjen dolgoročni učinek na bruto domači proizvod (BDP) znaša med –0,03 % in –0,06 %, medtem ko je povišanje stroškov financiranja za bančni sektor po najbolj ekstremnem scenariju dogodkov ocenjeno pod 3 bazične točke. Na strani koristi je simulacija pokazala, da bi se javna sredstva, ki so potrebna za podporo bančnemu sistemu v primeru finančne krize, po obsegu podobne krizi iz let 2007–2008, zmanjšala za 32 % – znižanje z 51 milijard EUR na 34 milijard EUR. •Ustreznost in poenostavitev ureditve Ohranitev poenostavljenih pristopov za izračun kapitalskih zahtev naj bi po pričakovanjih zagotovila nadaljnjo sorazmernost pravil za manjše institucije. Nadalje, dodatni ukrepi za povečanje sorazmernosti nekaterih zahtev (povezanih s poročanjem, razkritjem in prejemki) bi morali zmanjšati upravno obremenitev in obremenitev zaradi doseganja skladnosti za te institucije. V zvezi s MSP se pričakuje, da bo imelo predlagano ponovno umerjanje kapitalskih zahtev za izpostavljenosti bank do malih in srednjih podjetij pozitiven učinek na bančno financiranje MSP. To bi primarno vplivalo na MSP, katerih trenutne izpostavljenosti znašajo prek 1,5 milijona EUR, saj te izpostavljenosti po veljavnih pravilih nimajo koristi od faktorja za podporo MSP. Drugi elementi predloga, zlasti tisti, ki so namenjeni izboljšanju odpornosti institucij na prihodnje krize, naj bi po pričakovanjih povečali vzdržnost posojanja MSP. Končno, ukrepi, namenjeni zmanjšanju stroškov, ki jih imajo institucije, zlasti manjše in manj kompleksne institucije, zaradi zagotavljanja skladnosti, naj bi po pričakovanju zmanjšali stroške posojil za MSP. V zvezi z razsežnostjo tretjih držav bo predlog okrepil stabilnost finančnih trgov EU in s tem zmanjšal verjetnost in stroške morebitnih negativnih učinkov prelivanja za globalne finančne trge. Poleg tega bodo predlagane spremembe dodatno harmonizirale regulativni okvir po vsej Uniji ter tako bistveno zmanjšale upravne stroške za institucije iz tretjih držav, ki delujejo v EU. Glede na potekajoči pregled investicijskih podjetij v okviru CRR in glede na začetno poročilo EBA se zdi smiselno, da se novo uvedene zahteve uporabljajo samo za sistemsko pomembna investicijska podjetja, za druga investicijska podjetja pa se do dokončanja pregleda uporabljajo predhodno veljavna pravila. Predlog je skladen s prednostno nalogo Komisije v zvezi z enotnim digitalnim trgom. •Temeljne pravice EU je zavezana visokim standardom varstva temeljnih pravic in je podpisnica številnih konvencij o človekovih pravicah. V tem okviru predlog verjetno ne bo neposredno vplival na te pravice, kot so navedene v glavnih konvencijah ZN o človekovih pravicah, Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, ki je sestavni del Pogodb EU, ter Evropski konvenciji o človekovih pravicah. 4. PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog nima posledic za proračun Unije. 5. DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Po pričakovanjih bodo predlagane spremembe začele veljati najbolj zgodaj leta 2019. Spremembe so tesno prepletene z drugimi določbami uredbe CRR in direktive CRD, ki sta že v veljavi in katerih izvajanje se spremlja od leta 2014. Baselski odbor za bančni nadzor in EBA bosta še naprej zbirala potrebne podatke za spremljanje količnika finančnega vzvoda in novih likvidnostnih ukrepov, da bi omogočila oceno učinka novih instrumentov politike v prihodnosti. Redni proces nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja (SREP) ter stresno testiranje bosta pomagala tudi spremljati učinek novih predlaganih ukrepov na zadevne institucije ter ocenjevati primernost prožnosti in sorazmernosti, ki sta določena zaradi posebnosti manjših institucij. Poleg tega bodo službe Komisije še naprej sodelovale v delovnih skupinah BCBS in v skupnih projektnih skupinah, ki sta jih ustanovili Evropska centralna banka (ECB) in EBA, ki spremljajo dinamiko kapitala institucij in likvidnostnih pozicij, tako globalno kot v EU. Sklop kazalnikov za spremljanje napredka rezultatov, ki izhajajo iz izvajanja najprimernejših možnosti, zajema naslednje:

za količnik neto stabilnega financiranja: Kazalnik količnik neto stabilnega financiranja za institucije v EU Cilj Od začetka uporabe 99 % institucij, ki sodelujejo pri spremljanju v okviru sporazuma Basel III, ki ga izvaja EBA, v celoti (100 %) dosega količnik neto stabilnega financiranja (65 % kreditnih institucij skupine 1 in 89 % kreditnih institucij skupine 2 dosega količnik neto stabilnega financiranja od konca decembra 2015) Vir podatkov polletna poročila EBA o spremljanju izvajanja sporazuma Basel III za količnik finančnega vzvoda: Kazalnik količnik finančnega vzvoda za institucije v EU Cilj na datum začetka uporabe ima 99 % kreditnih institucij skupine 1 in skupine 2 količnik finančnega vzvoda vsaj 3 % (93,4 % institucij skupine 1 je ta cilj izpolnilo junija 2015) Vir podatkov polletna poročila EBA o spremljanju izvajanja sporazuma Basel III za MSP: Kazalnik vrzel v financiranju MSP v EU, tj. razlika med potrebo po zunanjem financiranju in razpoložljivostjo sredstev Cilj v dveh letih po začetku uporabe, < 13 % (zadnja znana številka je 13 % konec leta 2014) Vir podatkov Evropska komisija / raziskava ECB SAFE (zajeti so samo podatki za euroobmočje) za skupno sposobnost pokrivanja izgub: Kazalnik skupna sposobnost pokrivanja izgub pri globalnih sistemsko pomembnih institucijah Cilj vse globalno sistemsko pomembne banke (GSPB) izpolnijo cilj (> 16 % tveganju prilagojenih sredstev (RWA)/6 % mere izpostavljenosti količnika finančnega izvoda (LREM) do začetka leta 2019; > 18 % RWA/6,75 % LREM do začetka leta 2022) Vir podatkov polletna poročila EBA o spremljanju izvajanja sporazuma Basel III za trgovalno knjigo: Kazalnik tveganju prilagojena sredstva za tržna tveganja institucij v EU ugotovljena variabilnost tveganju prilagojenih sredstev združenih portfeljev, pri katerih se uporablja pristop notranjih modelov Cilj – od začetka leta 2023 vse institucije v EU izpolnijo kapitalske zahteve za tržna tveganja na podlagi končne umeritve, sprejete v EU. – od začetka leta 2021 je neupravičena variabilnost (tj. variabilnost, ki ni posledica razlik v povezanih tveganjih) rezultatov notranjih modelov pri institucijah v EU nižja kot tekoča variabilnost* notranjih modelov pri institucijah v EU. _______________ *Referenčne vrednosti za „tekočo variabilnost“ tvegane vrednosti (VaR) in kapitalske zahteve za presežno tveganje bi morale biti referenčne vrednosti, ocenjene v zadnjem poročilu EBA „Report on variability of Risk Weighted Assets for Market Risk Portfolio (Poročilo o variabilnosti tveganju prilagojenih sredstev za portfelje tržnega tveganja)“, izračunane za zbirne portfelje in objavljene pred začetkom veljavnosti novega okvira o tržnem tveganju. Vir podatkov polletna poročila EBA o spremljanju izvajanja sporazuma Basel III EBA, Poročilo o variabilnosti tveganju prilagojenih sredstev za portfelje tržnega tveganja (EBA Report on variability of Risk Weighted Assets for Market Risk Portfolios) Nove vrednosti bi morale biti izračunane po isti metodologiji. za prejemke: Kazalnik uporaba odlogov in izplačil v instrumentih s strani institucij. Cilj 99 % institucij, ki niso majhne in niso kompleksne, v skladu z zahtevami CRD odloži najmanj 40 % variabilnih prejemkov za obdobje 3 do 5 let ter izbranim zaposlenim z visoko stopnjo variabilnih prejemkov izplača vsaj 50 % variabilnih prejemkov v instrumentih Vir podatkov poročila EBA o primerjavi prejemkov za sorazmernost: Kazalnik zmanjšana obremenitev zaradi nadzorniškega poročanja in razkritja Cilj 80 % manjših in manj kompleksnih institucij poroča o zmanjšani obremenitvi Vir podatkov raziskava, ki jo bo EBA oblikovala in opravila do leta 2022–2023 Ocena učinkov tega predloga bo opravljena pet let po datumu začetka uporabe predlaganih ukrepov na podlagi metodologije, ki bo dogovorjena z EBA kmalu po sprejetju. EBA bo zadolžena za opredelitev in zbiranje podatkov, potrebnih za spremljanje zgoraj navedenih kazalnikov ter drugih kazalnikov, potrebnih za oceno spremenjenih CRR in CRD. Razvila bi se lahko metodologija za posamezne možnosti ali za nabor med seboj prepletenih možnosti, odvisno od okoliščin pred začetkom ocenjevanja in glede na rezultate spremljanja kazalnikov. Skladnost in izvrševanje se bosta zagotavljala sproti, pri čemer bo Komisija po potrebi sprožila postopek za ugotavljanje kršitev zaradi neprenosa v nacionalno zakonodajo ali zaradi nepravilnega prenosa ali nepravilne uporabe zakonodajnih ukrepov. Poročanje o kršitvah prava EU se lahko opravi prek evropskega sistema finančnega nadzora (ESFS), pri čemer lahko to storijo tudi nacionalnimi pristojnimi organi in EBA, ter prek ECB. EBA bo še naprej objavljala tudi redna poročila o spremljanju učinka izvajanja sporazuma Basel III na bančni sistem EU. Pri tem spremlja učinek zahtev sporazuma Basel III (kot se izvajajo prek CRR in CRD) na institucije v EU, zlasti v zvezi s kapitalskimi količniki (ki temeljijo in ki ne temeljijo na tveganju) ter količniki likvidnosti (količnik likvidnostnega kritja, količnik neto stabilnega financiranja) institucij. To poteka hkrati s spremljanjem, ki ga izvaja Baselski odbor za bančni nadzor. •Natančna pojasnitev posameznih določb predloga Opustitev kapitalskih in likvidnostnih zahtev (CRR) Zahteva, da morajo podrejene družbe izpolnjevati kapitalske in likvidnostne zahteve na posamični podlagi, lahko institucijam prepreči učinkovito upravljanje teh virov na ravni skupine. To je zlasti relevantno v današnjem kontekstu, ko tehnološki razvoj vedno bolj olajšuje centralizacijo upravljanja kapitala in likvidnosti v skupini.

V skladu z obstoječo zakonodajo imajo pristojni organi možnost, da opustijo uporabo zahtev na posamični podlagi za podrejene družbe ali nadrejene osebe v isti državi članici ali del likvidnostne podskupine v več državah članicah, pri čemer veljajo zaščitni ukrepi, ki zagotavljajo, da sta kapital in likvidnost ustrezno razporejena med nadrejeno osebo in podrejenimi družbami. Z vzpostavitvijo enotnega mehanizma nadzora se je nadzor skupin bistveno okrepil, zlasti kadar subjekti v skupini v državah članicah, ki sodelujejo v enotnem mehanizmu nadzora, pri čemer ima enotni mehanizem nadzora boljše znanje in neposredna pooblastila kot subjekti v skupini, ki so v različnih državah članicah. Vendar do dokončanja bančne unije v državah članicah, v katerih so podrejene družbe, še vedno obstajajo pomisleki, da ima lahko nezadostna likvidnost ali kapital na ravni podrejenih družb v težavah fiskalne posledice za takšne države članice (gostiteljice). Sedanji predlog obravnava te pomisleke z naslednjimi zaščitnimi ukrepi: pogoji, ki že obstajajo v CRR, so dopolnjeni z jasno določeno obveznostjo nadrejene osebe, da podpira podrejene družbe. Takšna zaveza nadrejene osebe mora biti zajamčena za celoten znesek opuščene zahteve, jamstvo pa mora biti zavarovano za vsaj polovico zajamčenega zneska. Komisija bo pozorno spremljala izvajanje zadevnih določb. Šteje se, da bi se moralo na tej stopnji bančne unije omogočiti, da pristojni organ, ki nadzoruje nadrejene osebe in podrejene družbe s sedežem v različnih državah članicah v bančni uniji, opusti uporabo kapitalskih in likvidnostnih zahtev za podrejene družbe, ki so v drugih državah članicah kot nadrejena oseba, vendar samo pod pogojem, da je zaveza nadrejene osebe, da bo podpirala takšne podrejene družbe, zajamčena za celoten znesek opuščene zahteve in da je jamstvo zavarovano za vsaj polovico zajamčenega zneska. Člena 7 in 8 CRR se ustrezno spremenita. Enake opustitve so kot možnost na voljo tudi pristojnim organom iz držav članic zunaj bančne unije, če se s tem izrecno strinjajo. Izvajanje standarda Odbora za finančno stabilnost o skupni sposobnosti pokrivanja izgub (CRR, BRRD, SRM) Odbor za finančno stabilnost je 9. novembra 2015 objavil nezavezujoč dogovor o skupni sposobnosti pokrivanja izgub (v nadaljnjem besedilu: standard o skupni sposobnosti pokrivanja izgub), ki je bil sprejet en teden pozneje na vrhu skupine G20 v Turčiji. Standard o skupni sposobnosti pokrivanja izgub zahteva od globalnih sistemsko pomembnih bank (GSPB), ki so v zakonodaji Unije poimenovane globalne sistemsko pomembne institucije (GSPI), da imajo zadosten znesek obveznosti z visoko sposobnostjo pokrivanja izgub (takšnih, ki jih je mogoče reševati s sredstvi upnikov) za zagotavljanje nemotenega in hitrega pokrivanja izgub in dokapitalizacijo v postopku reševanja. Interakcija standarda o skupni sposobnosti pokrivanja izgub in obstoječe zakonodaje Unije z enakimi regulativnimi cilji je natančneje opisana v obrazložitvenem memorandumu, ki je priložen predlogom sprememb BRRD in SRMR. Skladnost z BRRD Standard o skupni sposobnosti pokrivanja izgub se v Unijo prenaša s spremembami CRR, ki temeljijo na obstoječem okviru BRRD. Da bi povezali oba okvira, ki imata enake cilje politike, je treba uvesti nove opredelitve pojmov, kot so subjekti v postopku reševanja ter skupina v postopku reševanja (člen 4 CRR), in zagotoviti sodelovanje med pristojnimi organi in organi za reševanje (člen 2 CRR). Na podlagi pregleda, zahtevanega v členu 518 CRR, in v skladu z zahtevami člena 59 BRRD so merila za instrumente dodatnega temeljnega kapitala (člen 52 CRR) in instrumente dodatnega kapitala (člen 63 CRR) spremenjena tako, da zahtevajo, da se navedeni instrumenti odpišejo ali konvertirajo v instrumente navadnega lastniškega temeljnega kapitala, ko institucija ni več sposobna delovati. To ne bo spremenilo statusa kapitalskih instrumentov, ki jih izdajo institucije v EU, hkrati pa se bo zagotovilo, da lahko EU nadrejene osebe pri izračunu konsolidiranih kapitalskih zahtev kot instrumente dodatnega temeljnega kapitala ali instrumente dodatnega kapitala štejejo samo instrumente, ki jih izdajo podrejene družbe institucij iz EU v tretjih državah, ki izpolnjujejo to dodatno zahtevo. Zahteva glede kapitala in kvalificiranih obveznosti Standard o skupni sposobnosti pokrivanja izgub se v EU prenese z zahtevo glede kapitala in kvalificiranih obveznosti, ki jo sestavljata količnik, ki temelji na tveganju, in količnik, ki ne temelji na tveganju (nov člen 92a CRR). Takšna zahteva velja samo za GSPI, ki so lahko skupina institucij ali ločene institucije (člen 131(1) CRD). Člen 6 CRR se spremeni tako, da od ločenih GSPI, ki so subjekti v postopku reševanja, zahteva, da izpolnjujejo zahtevo glede kapitala in kvalificiranih obveznosti na posamični podlagi, člen 11 pa se spremeni, tako da od subjektov v postopku reševanja, ki so del skupin, določenih kot GSPI, zahteva izpolnjevanje zahteve glede kapitala in kvalificiranih obveznosti na konsolidirani podlagi. Standard o skupni sposobnosti pokrivanja izgub vsebuje tudi zahtevo po notranji skupni sposobnosti pokrivanja izgub (tj. zahtevo po predhodni postavitvi sposobnosti pokrivanja izgub in dokapitalizacije na ravni podrejenih družb znotraj skupine v postopku reševanja), ki se v EU prenaša z zahtevo glede kapitala in kvalificiranih obveznosti (nov člen 92b CRR), ki velja za GSPI zunaj EU (BRRD že vsebuje podobno pravilo za GSPI). Takšna zahteva predstavlja 90 % zahteve, ki se uporablja za GSPI v skladu z novim členom 92a. Zahteva glede kapitala in kvalificiranih obveznosti za GSPI zunaj EU se uporablja za pomembne podrejene družbe GSPI zunaj EU na posamični osnovi, če niso subjekti v postopku reševanja ali EU nadrejene osebe, in na konsolidirani osnovi, če so EU nadrejene osebe, ne pa subjekti v postopku reševanja. Kvalificirane obveznosti V CRR se za poglavji o kapitalu vstavi novo poglavje 5a (novi členi 72a do 72l) o kvalificiranih obveznostih. Novi člen 72a navaja izključene obveznosti, ki se ne morejo upoštevati pri izpolnjevanju zahteve glede kapitala in kvalificiranih obveznosti. Člen 72b vsebuje merila primernosti za instrumente kvalificiranih obveznosti, odstavek 2 odraža merila primernosti za podrejene obveznosti, odstavka 3 in 4 pa pravila primernosti za obveznosti, ki so uvrščene enakovredno izključenim obveznostim. Člen 72c določa, da se lahko instrumenti upoštevajo kot kvalificirane obveznosti samo, kadar njihova preostala zapadlost znaša vsaj eno leto. Merila primernosti izključujejo obveznosti, ki so jih izdali subjekti s posebnim namenom, v skladu z nezavezujočim dogovorom o skupni sposobnosti pokrivanja izgub. Oddelek 2 novega poglavja 5a (členi 72e do 72j) določa pravila o odbitkih, ki se uporabljajo za določitev neto zneska obveznosti, ki se lahko upoštevajo pri zahtevi glede kapitala in kvalificiranih obveznosti. Institucije morajo odbiti svoje naložbe v lastne instrumente kvalificiranih obveznosti (člen 72f) ter naložbe v kvalificirane obveznosti drugih GSPI (člena 72h in 72i). Člen 72e(3) določa sorazmerni odbitek za deleže v obveznostih, ki so uvrščene enakovredno izključenim obveznostim in se lahko v omejenem znesku štejejo kot kvalificirane obveznosti. Odbitki se odtegnejo od kvalificiranih obveznosti ter od kapitala, in sicer na podlagi ujemajočega se pristopa odbitkov (člen 66(e) CRR). Člen 72j vsebuje izvzetje iz odbitkov za postavke trgovalne knjige. Oddelek 3 novega poglavja 5a opredeljuje koncepte kvalificiranih obveznosti (člen 72k) in kapitala ter kvalificiranih obveznosti (člen 72l). Komisija bo EBA prosila za nasvet o alternativnih možnostih za obravnavo deležev v instrumentih za skupno sposobnost pokrivanja izgub, ki jih izdajo GSPI, in o vplivu teh možnosti. Med možnostmi, glede katerih bo Komisija zaprosila za nasvet, bo tudi izvajanje nedavno objavljenega pristopa Baselskega odbora za bančni nadzor k obravnavi deležev za skupno sposobnost pokrivanja izgub. Na podlagi tega nasveta bo Komisija razmislila, ali so spremembe rešitve, predlagane v tem predlogu, upravičene. Prilagoditve splošnih zahtev glede kapitala in kvalificiranih obveznosti Poglavje 6 naslova I dela II CRR (členi 73 do 80) se spremeni, tako da odraža vključitev kategorije kvalificiranih obveznosti. Člena 77 in 78 se razširita, da zajemata predhodno dovoljenje nadzornika za zgodnji odkup kapitalskih instrumentov in kvalificiranih obveznosti. Člen 78 uvaja možnost odobritve predhodnega dovoljenja institucijam, da izvedejo zgodnji odkup, pri čemer veljajo pogoji, ki zagotavljajo skladnost s pogoji za izdajo takšnega dovoljenja nadzornika. V skladu s členom 80 je EBA zadolžena, da spremlja izdaje kapitala in kvalificiranih obveznosti. Da bi merila primernosti kapitala uskladili z merili za kvalificirane obveznosti, se bodo instrumenti dodatnega temeljnega kapitala in instrumenti dodatnega kapitala, ki jih izda subjekt s posebnim namenom, šteli za namene kapitala samo do 31. decembra 2021. Kapitalske naložbe v sklade (CRR) Decembra 2013 je Baselski odbor za bančni nadzor objavil nov standard o obravnavi kapitalskih naložb v sklade. Cilj novega standarda je bil pojasniti obstoječo obravnavo in doseči mednarodno skladnejšo obravnavo takšnih izpostavljenosti, ki je bolj občutljiva na tveganje (tj. obravnavo, ki odraža tveganje osnovnih naložb sklada in njegov finančni vzvod). Da bi nov standard prenesli v pravo Unije, je bilo v CRR vnesenih več sprememb. Člen 128 se spremeni za zagotovitev, da opredelitev postavk, povezanih z zelo visokim tveganjem, ne zajema izpostavljenosti iz naslova enot ali deležev v KNP. Člen 132 se spremeni, da odraža nova splošna načela in zahteve, ki so podlaga za izračun kapitalskih zahtev za izpostavljenosti iz naslova enot ali deležev v KNP, za institucije, ki uporabljajo standardizirani pristop za kreditno tveganje.

Vstavi se nov člen 132a, da se pojasnita izračuna v okviru dveh pristopov, določenih v členu 132, in sicer pristop vpogleda in pristop na podlagi mandata. Člen 152 se spremeni, da odraža revidirane zahteve in pristope za izračun kapitalskih zahtev za izpostavljenosti iz naslova enot ali deležev v KNP, za institucije, ki uporabljajo pristop na podlagi notranjih bonitetnih ocen za kreditno tveganje. Standardizirani pristop za kreditno tveganje nasprotne stranke (CRR) Baselski odbor za bančni nadzor je marca 2014 objavil standard o novi standardizirani metodi za izračun vrednosti izpostavljenosti izvedenih finančnih instrumentov, t. i. standardizirani pristop za kreditno tveganje nasprotne stranke, da bi odpravil pomanjkljivosti obstoječih standardiziranih metod. Da bi novo metodo prenesli v pravo Unije in hkrati zagotovili, da bodo nova pravila še naprej sorazmerna, je bilo v CRR vnesenih več sprememb. V členu 273 so se spremenile nekatere opredelitve pojmov in dodale nove, da bi odrazili uvedene nove metode. Metodo tekoče izpostavljenosti je nadomestil standardizirani pristop za kreditno tveganje nasprotne stranke (členi 274 do 280f). Pravila v zvezi s standardizirano metodo so se izbrisala. Vstavila so se nova pravila o poenostavljenem standardiziranem pristopu za kreditno tveganje nasprotne stranke (člen 281). Spremenila so se obstoječa previla o metodi originalne izpostavljenosti (člen 282). Merila primernosti za uporabo metode originalne izpostavljenosti so se spremenila in vključila so se merila primernosti za uporabo poenostavljenega standardiziranega pristopa za kreditno tveganje nasprotne stranke (člena 273a in 273b). Člena 298 in 299 sta se spremenila, da odražata uvedbo standardiziranega pristopa za kreditno tveganje nasprotne stranke. Izpostavljenosti do CNS (CRR in EMIR) Baselski odbor za bančni nadzor je aprila 2014 objavil končni standard o obravnavi izpostavljenosti do centralnih nasprotnih strank (CNS). Končni standard je odpravil pomanjkljivosti prehodnega standarda, objavljenega dve leti pred tem. Da bi končni standard prenesli v zakonodajo Unije, je bilo v CRR in Uredbo (EU) št. 648/2012 (uredba o infrastrukturi evropskega trga ali EMIR) vnesenih več sprememb. Spremembe členov 300 do 310 in 497 CRR V člen 300 se je dodalo več novih opredelitev pojmov, ki zajemajo izraze, uporabljene v spremenjenih pravilih o kapitalskih zahtevah za izpostavljenosti do CNS. Člen 301 se je spremenil, da bi se uvedla posebna obravnava izpostavljenosti institucij do CNS zaradi denarnih poslov, da bi se dodatno določila obravnava začetnega tveganja in odrazilo dejstvo, da bi se za izračun kapitalskih zahtev za izpostavljenosti kvalificiranih centralnih nasprotnih strank (KCNS) uporabila ena sama metoda. Člen 304 se je spremenil, da bi se odrazila sprememba metod za izračun vrednosti izpostavljenosti izvedenih finančnih instrumentov in pojasnila obravnava poslov financiranja vrednostnih papirjev ter zavarovanja s premoženjem, ki ga strankam zagotovijo njihovi klirinški člani. Člen 305 se je spremenil, da se je pojasnila obravnava poslov financiranja vrednostnih papirjev ter da so se prilagodila merila primernosti za ugodnejšo obravnavo izpostavljenosti strank. Pojasnilo obravnave jamstev klirinških članov do njihovih strank ter obravnave poslov financiranja vrednostnih papirjev je vključeno v člen 306. Nova metoda za izračun kapitalskih zahtev za predhodno financirane prispevke v jamstveni sklad za KCNS je vpeljana v členu 308. Spremenila se je formula za izračun kapitalskih zahtev za izpostavljenosti do nekvalificiranih CNS v členu 309. V členu 310 se je črtala alternativna metoda za izračun kapitalskih zahtev za izpostavljenosti do CNS in se nadomestila z novo obravnavo za nefinancirane prispevke v jamstveni sklad. Spremenile so se prehodne določbe v členu 497. Spremembe členov 50a do 50d in 89 EMIR Členi 50a do 50d so se spremenili, da se je vključila nova metoda za izračun hipotetičnega kapitala CNS, ki ga institucije potrebujejo, da izračunajo svoje kapitalske zahteve za prispevke v jamstveni sklad te CNS. Člen 89(5a) se je spremenil zaradi posodobitve prehodnih določb, povezanih z navedenim izračunom. Trgovalna knjiga / tržno tveganje (CRR) Baselski odbor za bančni nadzor je januarja 2016 zaključil temeljni pregled trgovalne knjige in objavil nov standard o obravnavi tržnega tveganja. Standard je odpravil pomanjkljivosti v zasnovi obstoječega okvira tržnega tveganja, vključno z nezadostnim zajemom popolnega spektra tveganj, ki so jim institucije izpostavljene, in negotovostjo o razmejitvi med trgovalno in netrgovalno (tj. bančno) knjigo, zaradi katere je obstajala možnost regulativne arbitraže. Novi standard vsebuje revidirana pravila za uporabo notranjih modelov za izračun kapitala za tržno tveganje ter nov standardizirani pristop, ki nadomešča obstoječega. Da bi nov standard prenesli v pravo Unije in hkrati zagotovili, da pravila ostanejo sorazmerna, je bilo v CRR vnesenih več sprememb. V naslovu I – Splošne zahteve, vrednotenje in poročanje Člen 94 določa revidirane pogoje, pod katerimi lahko institucija izkoristi odstopanje za institucije z majhnim obsegom postavk trgovalne knjige in pod katerimi lahko kapitalske zahteve za kreditno tveganje postavk iz bančne knjige nadomestijo kapitalske zahteve za tržno tveganje. Člena 102 in 103 pojasnjujeta splošne zahteve za pozicije iz trgovalne knjige. Člena 104 in 104a pojasnjujeta merila za dodeljevanje pozicij v trgovalno knjigo in pogoje za prerazporeditev pozicij iz trgovalne knjige med pozicije iz bančne knjige in obratno. Člen 104b opredeljuje nov koncept trgovalne enote. Člen 105 določa pravila, ki jih je treba upoštevati za preudarno vrednotenje pozicij iz trgovalne knjige. Člen 106 določa pripoznavanje in obravnavo pozicij iz trgovalne knjige, ki se štejejo kot notranje varovanje pozicij v bančnih knjigah. V poglavju 1 naslova IV – Splošne določbe Člen 325 določa različne pristope, ki jih lahko institucije uporabijo za izračun kapitalskih zahtev za tržno tveganje, ter pogoje za njihovo uporabo in način, kako je njihovo uporabo mogoče kombinirati. Člen 325a natančneje določa merila primernosti za uporabo poenostavljenega standardnega pristopa za institucije s srednje velikim obsegom postavk trgovalne knjige. Člen 325b določa pogoje, pod katerimi je izpostavljenosti tržnemu tveganju mogoče pobotati med različnimi pravnimi subjekti znotraj skupine za namene izračuna konsolidiranih kapitalskih zahtev za tržno tveganje. Člen 325c določa pogoje, pod katerimi se lahko pozicije, ki jih institucija sklene za varovanje pred negativnim učinkom sprememb menjalnih tečajev na kapitalske količnike institucije, izvzamejo iz zahtev za tržno tveganje. Poglavje 1a – Standardizirani pristop Oddelek 1 (člen 325d) določa različne sestavne dele standardiziranega pristopa. Oddelek 2 (členi 325e do 325l) določa delovanje prvega sestavnega dela, metode na podlagi občutljivosti. Določa splošna načela za izračun in združevanje delta, vega ter karving tveganja. Pododdelek 1 oddelka 3 (členi 325m do 325r) določa dejavnike tveganja, ki jih je treba upoštevati pri izračunu občutljivosti pozicij iz trgovalne knjige na različne razrede tveganja. Pododdelek 2 oddelka 3 (členi 325s do 325u) pojasnjuje, kako je treba te občutljivosti izračunati. Oddelek 4 (člen 325v) določa delovanje drugega sestavnega dela standardiziranega pristopa, pribitka za preostalo tveganje. Oddelek 5 določa delovanje tretjega sestavnega dela standardiziranega pristopa, kapitalske zahteve za tveganje neplačila. V členu 325w so navedene glavne opredelitve pojmov. Pododdelek 1 (členi 325x do 325z) določa, kako je treba izračunati kapitalsko zahtevo za tveganje neplačila za nelistinjene pozicije, pododdelka 2 (člena 325aa in 325ab) in 3 (členi 325ac do 325ae) opisujeta isti izračun za pozicije v listinjenju. Oddelek 6 (členi 325af do 325az) določa uteži in korelacije tveganja, ki jih je treba uporabiti za vsak razred tveganja v kombinaciji z občutljivostmi, da se določijo kapitalske zahteve za tržno tveganje po standardiziranem pristopu. Izpostavljenosti do držav EU so vključene v prvo skupino tveganja, ki mu je pripisana najnižja utež tveganja (člena 325ai in 325al). Ta obravnava je skladna z obravnavo, ki ni odvisna od bonitetne ocene in ki trenutno velja za tiste vrste izpostavljenosti, ki so vključene v netrgovalno knjigo. Uteži tveganja, ki se uporabljajo za krite obveznice, ki jih izdajajo institucije v EU, so se zmanjšale (člena 325ai in 325al). Ta obravnava bi preprečila potencialno veliko zvišanje kapitalskih zahtev za izpostavljenosti do kritih obveznic, ki jih izdajo institucije v EU, ter s tem ohranila nižje stroške financiranja hipotekarnih kreditov za stanovanjske in nestanovanjske nepremičnine. Poglavje 1b – Pristop notranjih modelov

Oddelek 1 (člena 325ba in 325bb) določa pogoje, pod katerimi lahko institucije uporabijo notranji model, in kako se izračunajo kapitalske zahteve za tržno tveganje za trgovalne enote, ki izkoristijo to dovoljenje. Oddelek 2 (členi 325bc do 325bl) določa, kako je treba v izračunu kapitalskih zahtev za tržno tveganje uporabiti pričakovane primanjkljaje in obdobja likvidnosti, zahteve, ki jih morajo notranji modeli izpolnjevati v zvezi s testiranjem za nazaj, opredelitvijo dobička in izgube ter notranjo validacijo, pa tudi splošnejše kvalitativne zahteve in zahteve za merjenje tveganja ter mero tveganja za stresni scenarij, ki se mora izračunati za dejavnike tveganja, ki niso primerni za modeliranje. Enako kot pri standardiziranem pristopu je bila v okviru pristopa notranjih modelov uvedena ugodna obravnava s krajšimi obdobji likvidnosti za izpostavljenosti do držav EU in kritih obveznic, ki jih izdajo institucije v EU (člen 325be). Oddelek 3 (členi 325bm do 325bq) določa, kako se izračuna zahteva za tveganje neplačila za trgovalne enote, za katere velja tveganje neplačila, pri čemer se uporabi pristop notranjih modelov. Poglavja 2, 3 in 4 – Poenostavljen standardizirani pristop Poglavja 2, 3 in 4 o kapitalskih zahtevah za pozicijsko tveganje, valutna tveganja oziroma tveganja spremembe cen blaga odražajo poenostavljen standardizirani pristop v okviru revidiranega okvira tržnega tveganja. Ta pravila so že obstajala v trenutnem okviru tržnega tveganja in ostajajo nespremenjena. Institucije bodo ta pristop lahko uporabljale do [datuma začetka uporabe te uredbe]. Po tem datumu bodo poenostavljen standardizirani pristop lahko uporabljale samo institucije, ki izpolnjujejo merila primernosti iz člena 325a. Poglavje 5 – Poenostavljen notranji pristop Poglavje 5 predstavlja poenostavljen pristop notranjih modelov v okviru revidiranega okvira tržnega tveganja. Ta pravila so že obstajala v trenutnem okviru tržnega tveganja in ostajajo nespremenjena. Institucije bodo ta pristop lahko uporabljale do [datuma začetka uporabe te uredbe]. Po tem datumu institucije ne bodo več mogle uporabljati poenostavljenega pristopa notranjih modelov za izračun kapitalskih zahtev za tržno tveganje. Vendar bo poglavje 5 še naprej veljalo za izračun kapitalskih zahtev za tveganje CVA v okviru napredne metode, kot je določena v členu 383. Del 10 – Prehodne določbe, poročila, pregledi in spremembe Člen 501b določa postopno uvajanje kapitalskih zahtev za tržno tveganje, kot se izračunajo v skladu s poglavjema 1a in 1b. Člen 519a določa več tehničnih elementov revidiranega okvira tržnega tveganja, ki bi lahko bili problematični, ko se bodo izvajali. EBA je pooblaščena za pregled navedenih tehničnih elementov najpozneje tri leta od datuma začetka veljavnosti te uredbe, Komisija pa lahko glede na zaključke EBA predlaga spremembe povezanih pravil. Velike izpostavljenosti (CRR) Sedanja kapitalska osnova (sprejemljiv kapital) zajema samo majhen del skupnih velikih izpostavljenosti institucij in zato ni dovolj preudarna, da bi se institucija izognila najvišji možni izgubi v primeru, da nenadni propad posamezne nasprotne stranke ali skupine nasprotnih strank ogrozi preživetje institucije kot delujočega podjetja. Poleg tega sedanja omejitev ne upošteva višjih tveganj zaradi izpostavljenosti, ki jih imajo GSPI do posameznih nasprotnih strank ali skupin povezanih strank, zlasti v zvezi z izpostavljenostmi do drugih GSPI. Finančna kriza je dejansko pokazala, da lahko pomembne izgube pri eni GSPI sprožijo pomisleke o solventnosti drugih GSPI s potencialno resnimi posledicami za finančno stabilnost. Nenazadnje se trenutni okvir za velike izpostavljenosti opira na metode, ki so manj natančne kot nova metodologija (tj. standardizirani pristop za kreditno tveganje nasprotne stranke), ki jo je Baselski odbor za bančni nadzor oblikoval za izračun izpostavljenosti bank do izvedenih finančnih instrumentov (tj. OTC). Okvir za velike izpostavljenosti se spremeni, da se odpravijo ugotovljene vrzeli. Predvsem se kapital, ki se lahko upošteva pri izračunu omejitve velikih izpostavljenosti, omeji na temeljni kapital (ne več dodatni kapital). Člen 395(1) se spremeni, da vključuje nižjo omejitev v višini 15 % za izpostavljenosti GSPB do drugih GSPB, spremenjeni člen 390 pa določa uporabo metod standardiziranega pristopa za kreditno tveganje nasprotne stranke za določitev izpostavljenosti do poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti OTC, tudi za banke, ki imajo dovoljenje za uporabo notranjih modelov. Spremembe, vpeljane v obstoječi okvir, bodo na splošno povečale občutljivost režima velikih izpostavljenosti na tveganje in bolje uskladile evropski sistem s standardom Baselskega odbora za bančni nadzor o velikih izpostavljenostih, izdanim leta 2014. Člen 507 CRR je od Komisije zahteval, da pregleda uporabo člena 400(1)(j) in člena 400(2) ter poroča o njej. Ker ni bilo mogoče zbrati dovolj kvantitativnih podatkov za oceno morebitnega vpliva odprave ali obvezne uporabe izvzetij iz navedenih določb, člen 507 določa novo pooblastilo EBA za poročanje Komisiji o uporabi izvzetij iz člena 400(1) in (2) ter člena 390(6). Količnik finančnega vzvoda (CRR) V več členov CRR se uvedejo nove določbe in prilagoditve zaradi uvedbe zavezujočega količnika finančnega vzvoda za vse institucije, za katere se uporablja CRD. Zahteva glede količnika finančnega vzvoda dopolnjuje trenutne zahteve o nadzorniškem spremljanju tveganja prevelikega finančnega vzvoda iz CRD in zahteve CRR po izračunu količnika finančnega vzvoda, njegovem poročanju nadzornikom ter, od januarja 2015, njegovem javnem razkritju. Zahteva glede količnika finančnega vzvoda Zahteva glede količnika finančnega vzvoda v višini 3 % temeljnega kapitala (kot je dogovorjeno na mednarodni ravni) se doda kapitalskim zahtevam iz člena 92 CRR, ki jih morajo institucije izpolnjevati poleg zahtev, ki temeljijo na tveganju. S tem se harmonizirana zavezujoča zahteva uvede po vsej Uniji in vzpostavi podporni mehanizem za institucije. Poleg tega so pristojni organi še naprej odgovorni za politike in postopke spremljanja finančnega vzvoda posameznih institucij ter lahko uvedejo dodatne ukrepe za odpravo tveganj prevelikega finančnega vzvoda, če je to upravičeno. Prilagoditve za mero izpostavljenosti količnika finančnega vzvoda Prenesejo se prilagoditve mere izpostavljenosti količnika finančnega vzvoda, ki so bile vključene že v trenutno CRR. Ker bi količnik finančnega vzvoda v višini 3 % nekatere poslovne modele in vrste poslovanja omejil bolj kot druge, so dodatne prilagoditve upravičene. Institucije lahko mero izpostavljenosti količnika finančnega vzvoda zmanjšajo za javno posojanje s strani javnih razvojnih bank (člen 429a(1)(d), pretočne kredite (člen 429(1)(e)) in uradno zajamčene izvozne kredite (člen 429(1)(f)). Da institucij ne bi odvrnili od kliringa za stranke, lahko institucije mero izpostavljenosti zmanjšajo za začetno kritje, ki ga od strank prejmejo za izvedene finančne instrumente, za katere kliring opravijo KCNS (člen 429c(4)). Blažilnik količnika finančnega vzvoda za GSPB Trenutno potekajo mednarodne razprave o morebitnem blažilniku količnika finančnega vzvoda za GSPB. Ko bo dosežen mednarodni dogovor o tej temi, bi bilo treba razmisliti o njegovi vključitvi v CRR. Regulativno poročanje (CRR) V CRR in CRD so se dodale ali spremenile različne določbe za okrepitev sorazmernosti in zmanjšanje stroškov za institucije v splošnem okviru za regulativno poročanje.

Člen 99(5) se spremeni tako, da vključuje pooblastilo EBA, da do 31. decembra 2019 Komisiji predloži poročilo o stroških regulativnega poročanja. Pooblastilo določa zelo natančno metodologijo, ki jo EBA uporabi za količinsko opredelitev stroškov poročanja za institucije, in obveznost priprave poročil o načinih, kako poenostaviti poročanje za manjše institucije s spremembami obstoječih obrazcev za poročanje EBA. Manjše institucije, kot so opredeljene v členu 430a, bodo morale regulativna poročila predložiti le enkrat namesto dvakrat letno ali pogosteje, kar velja za vse druge institucije (člen 99(4), členi 100, 101, 394 in 430). Poročanje o velikih izpostavljenostih se bo poenostavilo, saj se odstrani ena postavka in pojasni druga postavka, kot se trenutno zahteva pri poročanju v skladu s členom 394. Razkritja (CRR) Okrepljena sorazmernost zahtev po razkritju V del 8 so se dodale nove določbe za zagotovitev bolj sorazmernega sistema razkritja, pri katerem se upoštevata tudi relativna velikost in kompleksnost institucij. Institucije so razvrščene v tri kategorije: pomembne (člen 433a), majhne (člen 433b) in druge (člen 433c) ter se nadalje ločijo na institucije, ki kotirajo na borzi, in tiste, ki ne. Zahteve po razkritju se bodo za vsako kategorijo institucij uporabljale na podlagi lestvice, pri čemer se bodo razkritja razlikovala glede na vsebino in pogostost. Na zgornjem delu lestvice bodo velike institucije z vrednostnimi papirji, ki kotirajo na borzi, morale zagotavljati letno razkritje vseh informacij, ki se zahtevajo v delu 8, in polletno in četrtletno razkritje izbranih informacij, v zadnjem primeru vključno s tabelo ključnih bonitetnih metrik (člen 447). Na spodnjem delu bodo majhne institucije, ki ne kotirajo na borzi, morale letno razkriti izbrane informacije o upravljanju, prejemkih in upravljanju tveganj ter tabelo s ključnimi bonitetnimi metrikami. Ciljno usmerjene spremembe zaradi skladnosti z mednarodnimi standardi in novimi ali spremenjenimi zahtevami v okviru prvega stebra Pri poglavjih II in III dela 8 (členi 435 do 455) je bilo vpeljanih več sprememb zaradi boljše uskladitve zahtev po razkritju z mednarodnimi standardi o razkritjih. Predvsem je bila dodana nova zahteva po razkritju informacij o pomembnih naložbah v zavarovalnice, za katere je pristojni organ dovolil, da se ne odbijejo od dopolnilnih kapitalskih zahtev za finančne konglomerate (člen 438(e) in (f)). Druge spremembe navedenih poglavij naj bi odražale uvedbo novih ali spremenjenih zahtev v okviru prvega stebra kot del tega zakonodajnega predloga. To bo vključevalo razkritja o zahtevah glede skupnih sposobnosti pokrivanja izgub (člen 437a), kreditnega tveganja nasprotne stranke (člen 439), tržnega tveganja (člen 445) in likvidnosti (člen 451a). Pojasnjene so tudi zahteve o razkritju prejemkov in uvedena zahteva po razkritju v zvezi z uporabo odstopanj od pravil o prejemkih iz Direktive 2013/36/EU (člen 450). Pooblastila EBA in Komisije Predlog vsebuje pooblastilo EBA za oblikovanje enotnih obrazcev za razkritja, ki bi morali biti čim bolj usklajeni z mednarodnimi obrazci za razkritja, da se olajša primerljivost (člen 434a). Iz istega razloga predlog vključuje pooblastilo Komisije za spremembo zahtev po razkritju v delu 8, da se upoštevajo razvoj ali spremembe mednarodnih standardov o razkritjih (člen 456(k)). Količnik neto stabilnega financiranja (CRR) Delu 6 se doda nov naslov ter prilagodijo obstoječe določbe, da se uvede zavezujoč količnik neto stabilnega financiranja za kreditne institucije in sistemska investicijska podjetja. Splošne določbe Prilagodile so se splošne določbe v delu 1. Spremenili so se člen 8, da se prilagodijo pogoji, pod katerimi lahko institucije izkoristijo opustitve likvidnostnih zahtev na posamični ravni, ter člena 11 in 18 v zvezi s pravili za konsolidacijo. Obstoječe likvidnostne zahteve Spremenila sta se naslova I in II dela 6, da so se prilagodile opredelitve pojmov in zahteve glede poročanja. Prilagodile so se opredelitve v členu 411, zahteve glede poročanja pa so dodatno določene v členih 412, 413, 415, 416 ter 422 do 425. Člen 414 se je spremenil, da vključuje novo zahtevo glede količnika neto stabilnega financiranja in določa posledice v primerih kršitve. Nov naslov IV dela 6: količnik neto stabilnega financiranja

Poglavje 1 – Količnik neto stabilnega financiranja (člena 428a in 428b) Člen 428a določa pravila, kako podrejene družbe v tretjih državah izračunajo količnik neto stabilnega financiranja na konsolidirani podlagi. Člen 428b opredeljuje splošno zasnovo količnika neto stabilnega financiranja, ki se izračuna kot količnik med zneskom razpoložljivega stabilnega financiranja (ASF) institucij in zneskom potrebnega stabilnega financiranja (RSF). Poglavje 2 – Splošna pravila za izračun količnika neto stabilnega financiranja (členi 428c do 428h) Člen 428c pojasnjuje splošna pravila, ki se uporabljajo za izračun količnika neto stabilnega financiranja. Člen 428d določa način, kako se pri izračunu količnika neto stabilnega financiranja upoštevajo pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, člen 428e pa določa pobot zavarovanih kreditnih poslov in poslov z instrumenti kapitalskega trga. Člen 428 opredeljuje pogoje, pod katerimi je nekatera sredstva in obveznosti mogoče šteti kot soodvisna, ter navaja seznam produktov, katerih sredstva in obveznosti se štejejo kot taka: centralizirano regulirani prihranki, promocijski krediti, izdaje kritih obveznic brez tveganja financiranja v enoletnem obdobju ter dejavnosti kliringa izvedenih finančnih instrumentov za stranke. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje delegiranega akta za pregled tega seznama (nov odstavek 3 člena 460). Člen 428g določa obravnavo vlog v zadružnih mrežah ali institucionalnih shemah za zaščito vlog, člen 428h pa uvaja diskrecijsko pravico pristojnih organov, da za posle znotraj skupine pod nekaterimi pogoji odobrijo ugodnejšo obravnavo. Poglavje 3 – Razpoložljivo stabilno financiranje (členi 428i do 428o) Oddelek 1 (člena 428i in 428j) tega poglavja opredeljuje splošna pravila, ki se uporabljajo za izračun zneska razpoložljivega stabilnega financiranja, ki predstavlja števec količnika neto stabilnega financiranja. Oddelek 2 (členi 428k do 428o) opredeljuje faktorje potrebnega stabilnega financiranja, ki se uporabljajo za regulativni kapital in različne obveznosti glede na njihove značilnosti, zlasti zapadlost in naravo nasprotne stranke. Poglavje 4 – Potrebno stabilno financiranje (členi 428p do 428ag) Oddelek 1 (člena 428p in 428q) tega poglavja opredeljuje splošna pravila, ki se uporabljajo za izračun zneska potrebnega stabilnega financiranja, ki predstavlja imenovalec količnika neto stabilnega financiranja. Oddelek 2 (členi 428r do 428o) opredeljuje faktorje potrebnega stabilnega financiranja, ki se uporabljajo za različna sredstva in zunajbilančne izpostavljenosti glede na njihove značilnosti, zlasti njihovo zapadlost, likvidnost in naravo nasprotne stranke. Opredelitve in dejavniki potrebnega stabilnega financiranja, ki se uporabijo za izračun količnika neto stabilnega financiranja, odražajo opredelitve in odbitke, ki se uporabijo za izračun količnika likvidnostnega kritja EU. Zlasti za sredstva, primerna kot visokokakovostna likvidna sredstva (HQLA) stopnje 1, brez izjemno visokokakovostnih kritih obveznosti, velja faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 0 %, da bi se izognili negativnim učinkom na likvidnost trgov državnih obveznic. Za sredstva, ki izhajajo iz poslov s finančnimi strankami, katerih preostala zapadlost je manj kot šest mesecev in ki so zavarovana s HQLA stopnje 1, razen izjemno visokokakovostnih kritih obveznic, velja faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 5 % (člen 428s). Če ta sredstva niso zavarovana ali so zavarovana z drugimi sredstvi, za te posle velja faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 10 % (člen 428u). Navedene prilagoditve baselskih faktorjev potrebnega stabilnega financiranja (ki znašata 10 % oziroma 15 %) naj bi zmanjšale takojšen učinek na likvidnost trgov medbančnega financiranja, na likvidnost vrednostnih papirjev in na dejavnosti vzdrževanja trga. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje delegiranega akta za pregled te obravnave in širše obravnave zavarovanih poslov ob upoštevanju sklepov poročila, ki ga pripravi EBA. Če se sklep ne sprejme v treh letih po začetku uporabe količnika neto stabilnega financiranja, se bosta navedena faktorja potrebnega stabilnega financiranja zvišala na 10 % oziroma 15 % (nov odstavek 7 člena 510 v delu 10). Za pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih v primeru, da so sredstva iz izvedenih finančnih instrumentov (pobotana z gibljivim kritjem, prejetim v obliki denarja in HQLA stopnje 1, razen izjemno visokokakovostnih kritih obveznic) večja od obveznosti iz izvedenih finančnih instrumentov (pobotanih z vsemi predloženimi gibljivimi kritji), za razliko velja faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 100 % (člen 428ag). Poleg tega se za sredstva, predložena kot začetno kritje ali kot prispevek v jamstveni sklad centralne nasprotne stranke, uporabi faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 85 % (člen 428af). Dodatno se uvede na tveganje občutljiv pristop, prilagojen v primerjavi z baselskim količnikom neto stabilnega financiranja, da se zajame prihodnje tveganje financiranja izvedenih finančnih instrumentov. Pri nepokritih pogodbah o izvedenih finančnih instrumentov se uporabi faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 10 % za bruto obveznosti iz izvedenih finančnih instrumentov (člen 428u), za pokrite pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih pa se uvede možnost uporabe faktorja potrebnega stabilnega financiranja v višini 20 % za obveznosti iz izvedenih finančnih instrumentov ali uporabe potencialne prihodnje izpostavljenosti, kot se izračuna v okviru standardiziranega pristopa za kreditno tveganje nasprotne stranke (člen 428x). Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje delegiranega akta za pregled te obravnave ob upoštevanju sklepov poročila, ki ga pripravi EBA. Če se sklep ne sprejme v treh letih po začetku uporabe količnika neto stabilnega financiranja, se bo za vse pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih in vse institucije uporabljal faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 20 % na bruto obveznosti izvedenih finančnih instrumentov (nov odstavek 5 člena 510). MSRP 9 (CRR) Člen 473a se doda za postopno uvedbo novih zahtev glede oblikovanja rezervacij za kreditno tveganje v skladu z MSRP v obdobju od 1. januarja 2019 do 31. decembra 2023, da bi zmanjšali finančne posledice za institucije. Faktor za podporo MSP (CRR)

Predlog vključuje spremembe kapitalskih zahtev za izpostavljenosti do MSP (člen 501). Ohrani se trenutno zmanjšanje kapitala v višini 23,81 % za izpostavljenost do MSP, če ta ne presega 1,5 milijona EUR. V zvezi z izpostavljenostjo do MSP, ki presega 1,5 milijona EUR, se predlaga 23,81-odstotno znižanje kapitala za delež izpostavljenosti do 1,5 milijona EUR in 15-odstotno znižanje za preostali del izpostavljenosti nad pragom 1,5 milijona EUR. Institucije bodo lahko še naprej izvajale zmanjšanje s prilagoditvijo zneska tveganju prilagojenih izpostavljenosti za dano MSP. Obravnava izpostavljenosti v zvezi z infrastrukturo (CRR) Spodbujanje uspešnih infrastrukturnih projektov na področjih, kot so transport, energetika, inovacije, izobraževanje in raziskave, je bistvenega pomena za gospodarsko rast Unije. Cilj predloga je skupaj z drugimi pobudami Komisije, kot sta unija kapitalskih trgov in naložbeni načrt za Evropo, aktivirati zasebno financiranje za visokokakovostne infrastrukturne projekte. Na podlagi nedavnega razvoja regulativnega okvira za zavarovalnice in potekajočega dela v kontekstu prihodnje reforme standardiziranega pristopa s strani Baselskega odbora za bančni nadzor se predlaga, da se v okviru standardiziranega pristopa in pristopa na podlagi notranjih bonitetnih ocen za kreditno tveganje ugodneje obravnavajo izpostavljenosti iz naslova posebnih kreditnih aranžmajev s ciljem financiranja varnih in stabilnih infrastrukturnih projektov. Ti so opredeljeni z naborom meril, ki lahko zmanjšajo profil tveganja izpostavljenosti in okrepijo zmožnost institucij, da to tveganje upravljajo. Merila so skladna z merili za ugotavljanje kvalificiranih infrastrukturnih projektov, ki so ugodneje obravnavani v okviru direktive Solventnost II. Za predlagano obravnavo velja klavzula o pregledu za morebitno izboljšanje določbe glede na njen vpliv na naložbe v infrastrukturo v EU in za upoštevanje vseh relevantnih dogajanj na globalni ravni. To bo po potrebi omogočilo tudi spremembo določbe, da bi se povečala prožnost v zvezi s strukturo financiranja infrastrukturnih projektov, tj. za razširitev obravnave na infrastrukturna podjetja. Komisija bo po posvetovanju z EBA poročala o trendih na trgu naložb v infrastrukturo in o učinkovitem profilu tveganja teh naložb ter to poročilo predložila Evropskemu parlamentu in Svetu skupaj z ustreznim predlogom. Pregled investicijskih podjetij (CRR) Pregled iz člena 508(3) o investicijskih podjetjih je zdaj v drugi fazi. EBA je v prvem poročilu, objavljenem decembra 2015, ugotovila, da pravila v okviru CRR, ki so bila podobna kot pravila za banke, niso primerna za večino investicijskih podjetij, razen sistemskih, ki predstavljajo podobna tveganja kot tista, s katerimi se soočajo kreditne institucije. EBA na zahtevo Komisije opravlja dodatne analize in zbira podatke, da bi oblikovala ustreznejšo in bolj sorazmerno obravnavo kapitala za investicijska podjetja, ki bo zajemala vse parametre morebitne nove ureditve. EBA naj bi končne podatke Komisiji predložila junija 2017. Komisija namerava do konca leta 2017 predstaviti zakonodajne predloge, ki bodo vzpostavili poseben bonitetni okvir za nesistemska investicijska podjetja. Pred sprejetjem teh predlogov se zdi primerno investicijskim podjetjem, ki niso sistemska, dovoliti, da CRR uporabljajo v različici, ki je veljala pred začetkom veljavnosti sprememb. Za sistemska investicijska podjetja bo po drugi strani veljala spremenjena različica CRR. To bo zagotovilo ustrezno obravnavo sistemskih podjetij, hkrati pa zmanjšalo regulativno breme za nesistemska podjetja, ki bi morala sicer začasno uporabljati nov nabor pravil, oblikovanih za kreditne institucije in sistemska investicijska podjetja, v obdobju pred dokončnim sprejetjem posebnega bonitetnega okvira za investicijska podjetja, ki bo predlagan v letu 2017. Uvedba spremenjenega okvira za obrestno tveganje (CRR in CRD) Po razvoju na področju meritev obrestnega tveganja na ravni Baselskega odbora za bančni nadzor se spremenijo člena 84 in 98 CRD in člen 448 CRR, da se uvede revidiran okvir za zajetje obrestnega tveganja za pozicije v bančni knjigi. Spremembe vključujejo uvedbo skupnega standardiziranega pristopa, ki ga institucije lahko uporabijo za zajetje teh tveganj ali katerega uporabo lahko pristojni organi zahtevajo od njih, kadar sistemi, ki so jih institucije razvile za zajetje teh tveganj, niso zadovoljivi, izboljšan test za izjeme in zahteve po razkritju. Poleg tega je EBA v skladu s členom 84 CRD pooblaščena, da pripravi podrobnosti standardizirane metodologije, meril in pogojev, ki jih morajo institucije upoštevati za ugotavljanje, vrednotenje, upravljanje in zmanjševanje obrestnih tveganj, v skladu s členom 98 CRD pa je pooblaščena, da opredeli šest scenarijev nadzorniških pretresov, ki se uporabijo za obrestne mere, ter splošno predpostavko, ki jo morajo institucije uvesti za test za izjeme. 2016/0360 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe (EU) št. 575/2013 v zvezi s količnikom finančnega vzvoda, količnikom neto stabilnega financiranja, zahtevami glede kapitala in kvalificiranih obveznosti, kreditnim tveganjem nasprotne stranke, tržnim tveganjem, izpostavljenostmi do centralnih nasprotnih strank, izpostavljenostmi do kolektivnih naložbenih podjemov, velikimi izpostavljenostmi, zahtevami glede poročanja in zahtevami po razkritju ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora,

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)V okviru odpravljanja posledic finančne krize, do katere je prišlo v letih 2007–2008, je Unija izvedla obsežno reformo regulativnega okvira za finančne storitve, da bi okrepila odpornost finančnih institucij. Reforma je temeljila predvsem na mednarodno dogovorjenih standardih. Reformni sveženj je poleg številnih ukrepov vključeval sprejetje Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta in Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta , ki sta okrepili bonitetne zahteve za kreditne institucije in investicijska podjetja. (2)Finančni sistem je zaradi reforme postal stabilnejši in odpornejši zoper številne vrste možnih pretresov in kriz v prihodnosti, vendar pa ta ni obravnavala vseh ugotovljenih težav. Pomemben razlog za to je bil, da mednarodni oblikovalci standardov, kot sta Baselski odbor za bančni nadzor in Odbor za finančno stabilnost, takrat še niso dokončali svojega dela v zvezi z mednarodno dogovorjenimi rešitvami za odpravo teh težav. Zdaj, ko je delo na področju pomembnih dodatnih reform dokončano, bi bilo treba obravnavati preostale težave. (3)Komisija je v svojem sporočilu z dne 24. novembra 2015 priznala potrebo po nadaljnjem zmanjšanju tveganja in se zavezala, da bo pripravila zakonodajni predlog, ki bo temeljil na mednarodno dogovorjenih standardih. Tudi v sklepih z zasedanja Sveta z dne 17. junija 2016 in v resoluciji Evropskega parlamenta z dne 10. marca 2016 se priznava potreba po nadaljnjih konkretnih zakonodajnih ukrepih, ki bi jih bilo treba sprejeti za zmanjšanje tveganj v finančnem sektorju. (4)Ukrepi za zmanjšanje tveganja naj ne bi le dodatno okrepili odpornosti evropskega bančnega sistema in zaupanja trgov vanj, ampak tudi zagotovili osnovo za nadaljnji napredek pri dokončanju bančne unije. Te ukrepe bi bilo treba obravnavati na podlagi širših izzivov, ki vplivajo na gospodarstvo Unije, zlasti potrebe po spodbujanju rasti in novih delovnih mest v času negotovih gospodarskih obetov. V tem okviru je bilo za okrepitev gospodarstva Unije uvedenih več pomembnejših političnih pobud, kot sta naložbeni načrt za Evropo in unija kapitalskih trgov. Zato je pomembno, da vsi ukrepi za zmanjševanje tveganja nemoteno vzajemno delujejo s temi političnimi pobudami ter s širšimi nedavnimi reformami v finančnem sektorju. (5)Določbe uredbe o spremembi bi morale biti enakovredne mednarodno dogovorjenim standardom in zagotavljati neprekinjeno enakovrednost Direktive 2013/36/ES in te uredbe okviru Basel III. Ciljno usmerjene prilagoditve, ki bi odražale posebnosti Unije in širše razmisleke politike, bi morale imeti omejeno področje uporabe ali čas, da ne bi negativno vplivale na splošno stabilnost bonitetnega okvira. (6)Izboljšati bi bilo treba tudi obstoječe ukrepe za zmanjšanje tveganja za zagotavljanje, da se lahko uporabljajo bolj sorazmerno in da ne povzročajo prekomernih obremenitev zaradi doseganja skladnosti, zlasti za manjše in manj kompleksne institucije. (7)Količniki finančnega vzvoda prispevajo k ohranjanju finančne stabilnosti, saj delujejo kot podporni mehanizem za kapitalske zahteve, ki temeljijo na tveganju, ter omejujejo kopičenje presežnega finančnega vzvoda v času gospodarskega vzpona. Zato bi bilo treba zahtevo glede količnika finančnega vzvoda uvesti kot dopolnitev trenutnega sistema poročanja in razkritij o količniku finančnega vzvoda. (8)Da se po nepotrebnem ne ovira posojanja institucij podjetjem in zasebnim gospodinjstvom ter prepreči neupravičene negativne učinke na likvidnost trga, bi bilo treba zahtevo glede količnika finančnega vzvoda določiti na ravni, kjer bi lahko delovala kot verodostojni podporni mehanizem za tveganje prevelikega finančnega vzvoda, ne da bi ogrožala gospodarsko rast. (9)Evropski bančni organ je v svojem poročilu Komisiji sklenil, da bi količnik finančnega vzvoda za temeljni kapital, umerjen na 3 % za vse vrste kreditnih institucij, predstavljal verodostojen podporni mehanizem. Baselski odbor je zahtevo glede količnika finančnega vzvoda v višini 3 % sprejel na mednarodni ravni. Zahteva glede količnika finančnega vzvoda bi zato morala biti umerjena na 3 %. (10)Vendar bi zahteva glede količnika finančnega vzvoda v višini 3 % nekatere poslovne modele in vrste poslovanja omejila bolj kot druge. Zlasti nesorazmerno bi bili prizadeti javno posojanje s strani javnih razvojnih bank in uradno zajamčeni izvozni krediti. Zato bi bilo treba količnik finančnega vzvoda za te vrste izpostavljenosti prilagoditi. (11)Količnik finančnega vzvoda prav tako ne bi smel ogrožati zagotavljanja storitev centralnega kliringa za stranke s strani institucij. Zato bi bilo treba iz mere izpostavljenosti za količnik finančnega vzvoda izključiti začetna kritja za posle z izvedenimi finančnimi instrumenti, za katere se opravi centralni kliring, ki jih institucije v denarju prejmejo od svojih strank in preusmerijo k centralnim nasprotnim strankam. (12)Baselski odbor za bančni nadzor je revidiral mednarodni standard o količniku finančnega vzvoda, da bi natančneje določil nekatere vidike oblikovanja tega količnika. Uredbo (EU) št. 575/2013 bi bilo treba uskladiti z revidiranim standardom, da bi okrepili enake mednarodne konkurenčne pogoje za institucije v EU, ki poslujejo zunaj Unije, ter zagotovili, da količnik finančnega vzvoda ostane učinkovito dopolnilo kapitalskih zahtev, ki temeljijo na tveganju. (13)Baselski odbor za bančni nadzor trenutno obravnava uvedbo dodatnega količnika finančnega vzvoda za globalno sistemsko pomembne banke (GSPB). Dokončni rezultati umerjanja, ki ga pripravlja Baselski odbor, bi morali sprožiti razpravo o ustreznem umerjanju količnika finančnega vzvoda za sistemsko pomembne institucije v EU. (14)Odbor za finančno stabilnost je 9. novembra 2015 objavil nezavezujoč dogovor o skupni sposobnosti pokrivanja izgub (v nadaljnjem besedilu: standard o skupni sposobnosti pokrivanja izgub), ki ga je skupina G20 potrdila novembra 2015 na vrhu v Turčiji. Standard o skupni sposobnosti pokrivanja izgub od globalnih sistemsko pomembnih bank (GSPB) zahteva, da imajo zadosten znesek obveznosti z visoko sposobnostjo pokrivanja izgub (takšnih, se rešujejo s sredstvi upnikov) za zagotavljanje nemotenega in hitrega pokrivanja izgub in dokapitalizacije v postopku reševanja. Komisija se je v sporočilu z dne 24. novembra 2015 zavezala, da bo do konca leta 2016 predložila zakonodajni predlog, ki bo omogočil izvajanje standarda o skupni sposobnosti pokrivanja izgub do mednarodno dogovorjenega roka leta 2019. (15)Pri izvajanju standarda o skupni sposobnosti pokrivanja izgub je treba upoštevati obstoječe minimalne zahteve glede kapitala in kvalificiranih obveznosti, določene v Direktivi 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta. Glede na to, da imata skupna sposobnost pokrivanja izgub in minimalna zahteva glede kapitala in kvalificiranih obveznosti isti cilj, in sicer zagotoviti, da imajo institucije zadostno sposobnost pokrivanja izgub, sta obe zahtevi elementa skupnega okvira, ki se dopolnjujeta. Operativno bi bilo treba usklajeno minimalno raven standarda o skupni sposobnosti pokrivanja izgub uvesti v Uredbo (EU) št. 575/2013 prek nove zahteve glede kapitala in kvalificiranih obveznosti, za podjetja specifičnega pribitka za globalne sistemsko pomembne institucije in za podjetja specifične zahteve za globalno sistemsko nepomembne institucije pa bi bilo treba uvesti s ciljno usmerjenimi spremembami Direktive 2014/59/EU in Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta. Zadevne določbe, ki uvajajo standard o skupni sposobnosti pokrivanja izgub v to uredbo, bi bilo treba brati skupaj z določbami iz omenjene zakonodaje in Direktivo 2013/36/EU. (16)V skladu s standardom o skupni sposobnosti pokrivanja izgub, ki zajema samo GSPB, bi morala minimalna zahteva za zadosten znesek kapitala in obveznosti z visoko sposobnostjo pokrivanja izgub, ki jo uvaja ta uredba, veljati samo za GSPI. Vendar bi morala pravila glede kvalificiranih obveznosti, ki jih uvaja ta uredba, veljati za vse institucije, v skladu z dopolnilnimi spremembami in zahtevami v Direktivi 2014/59/EU. (17)V skladu s standardom o skupni sposobnosti pokrivanja izgub bi morala zahteva glede kapitala in kvalificiranih obveznosti veljati samo za subjekte v postopku reševanja, ki so sami GSPI ali del skupine, določene kot GSPI. Zahteva glede kapitala in kvalificiranih obveznosti bi se morala uporabljati na posamični ali konsolidirani podlagi glede na to, ali so takšni subjekti v postopku reševanja posamične institucije brez podrejenih družb ali nadrejene osebe. (18)Direktiva 2014/59/EU omogoča, da se instrumenti za reševanje ne uporabljajo samo za banke, ampak tudi za finančne holdinge in mešane finančne holdinge. Nadrejeni finančni holdingi in nadrejeni mešani finančni holdingi bi zato morali imeti zadostno sposobnost pokrivanja izgub tako kot nadrejene institucije.

(19)Da bi zagotovili učinkovitost zahteve glede kapitala in kvalificiranih obveznosti, je bistveno, da imajo instrumenti, ki se posedujejo za izpolnjevanje te zahteve, dovolj visoko sposobnost pokrivanja izgub. Obveznosti, ki so izključene iz instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov iz Direktive 2014/59/EU, nimajo te sposobnosti; isto velja za druge obveznosti, ki se jih sicer lahko rešuje s sredstvi upnikov, vendar bi lahko v praksi predstavljale težave za reševanje s sredstvi upnikov. Navedene obveznosti se zato ne bi smele šteti kot kvalificirane za zahtevo glede kapitala in kvalificiranih obveznosti. Po drugi strani imajo kapitalski instrumenti in podrejene obveznosti visoko sposobnost pokrivanja izgub. Tudi potencial pokrivanja izgub obveznosti, ki so uvrščene enakovredno nekaterim izključenim obveznostim, bi bilo treba v skladu s standardom o skupni sposobnosti pokrivanja izgub do določene mere pripoznati. (20)Da bi se izognili dvojnemu štetju obveznosti za namene zahteve glede kapitala in kvalificiranih obveznosti, bi bilo treba uvesti pravila za odbitke od deležev postavk kvalificiranih obveznosti, ki odražajo ustrezen pristop v zvezi z odbitki, ki je v Uredbi (EU) št. 575/2013 že oblikovan za kapitalske instrumente. V okviru tega pristopa bi se deleži instrumentov kvalificiranih obveznosti najprej odbili od kvalificiranih obveznosti in če tam ni dovolj obveznosti, bi se odbili od instrumentov dodatnega kapitala. (21)Standard o skupni sposobnosti pokrivanja izgub vsebuje nekatera merila primernosti, ki so strožja od trenutnih meril primernosti za kapitalske instrumente. Da bi zagotovili doslednost, bi bilo treba merila primernosti za kapitalske instrumente uskladiti v zvezi z neprimernostjo instrumentov, ki jih izdajo subjekti s posebnim namenom, po 1. januarju 2022. (22)Od sprejetja Uredbe (EU) št. 575/2013 se je mednarodni standard o bonitetni obravnavi izpostavljenosti institucij do CNS spremenil, da bi se izboljšala obravnava izpostavljenosti institucij do kvalificiranih centralnih nasprotnih strank (v nadaljnjem besedilu: KCNS). Bistvene spremembe standarda so vključevale uporabo ene same metode za določitev kapitalske zahteve za izpostavljenosti zaradi prispevkov v jamstveni sklad, izrecno zgornjo mejo skupnih kapitalskih zahtev, ki veljajo za izpostavljenosti do KCNS, ter pristop, ki je bolj občutljiv na tveganje, za zajem vrednosti izvedenih finančnih instrumentov v izračunu hipotetičnih virov kCNS. Hkrati se obravnava izpostavljenosti do nekvalificiranih CNS ni spremenila. Glede na to, da so revidirani mednarodni standardi uvedli obravnavo, ki je bolj primerna za okolje centralnega kliringa, bi bilo treba pravo Unije spremeniti, da se navedeni standardi vključijo vanj. (23)Da bi zagotovili, da institucije ustrezno upravljajo svoje izpostavljenosti iz naslova enot ali deležev v kolektivnih naložbenih podjemih (v nadaljnjem besedilu: KNP), bi morala biti pravila, ki določajo obravnavo teh izpostavljenosti, občutljiva na tveganje ter spodbujati preglednost glede osnovnih izpostavljenosti KNP. Baselski odbor za bančni nadzor je zato sprejel revidiran standard, ki določa jasno hierarhijo pristopov za izračun zneska tveganju prilagojenih izpostavljenosti za navedene izpostavljenosti. Hierarhija odraža stopnjo preglednosti osnovnih izpostavljenosti. Uredbo (EU) št. 575/2013 bi bilo treba uskladiti s temi mednarodno sprejetimi pravili. (24)Za izračun vrednosti izpostavljenosti poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti v skladu z okvirom za kreditno tveganje nasprotne stranke Uredba (EU) št. 575/2013 institucijam trenutno daje možnost izbire med tremi standardiziranimi pristopi: standardizirano metodo, metodo tekoče izpostavljenosti in metodo originalne izpostavljenosti. (25)Vendar ti standardizirani pristopi ne pripoznavajo ustrezno značilnosti zmanjševanja tveganja, ki jo ima zavarovanje s premoženjem v izpostavljenostih. Njihovo umerjanje je zastarelo in ne odraža visoke stopnje nestanovitnosti, zaznane med finančno krizo. Neustrezno je tudi njihovo pripoznavanje učinkov pobota. Da bi odpravili te pomanjkljivosti, se je Baselski odbor za bančni nadzor odločil nadomestiti standardizirano metodo in metodo tekoče izpostavljenosti z novim standardiziranim pristopom za izračun vrednosti izpostavljenosti izvedenih finančnih instrumentov, t. i. standardiziranim pristopom za kreditno tveganje nasprotne stranke. Glede na to, da so revidirani mednarodni standardi uvedli nov standardizirani pristop, ki je bolj primeren za okolje centralnega kliringa, bi bilo treba pravo Unije spremeniti, da se navedeni standardi vključijo vanj. (26)Standardizirani pristop za kreditno tveganje nasprotne stranke je bolj občutljiv na tveganje kot standardna metoda in metoda tekoče izpostavljenosti, zato bi moral privesti do kapitalskih zahtev, ki bolje odražajo tveganja, povezana s posli institucij z izvedenimi finančnimi instrumenti. Hkrati je izvajanje tega pristopa za institucije kompleksnejše. Za nekatere institucije, ki trenutno uporabljajo metodo tekoče izpostavljenosti, se bo morda izkazalo, da je izvajanje standardnega pristopa za kreditno tveganje nasprotne stranke prekompleksno in preveč obremenjujoče. Za takšne institucije bi bilo treba uvesti poenostavljeno različico standardiziranega pristopa za kreditno tveganje nasprotne stranke. Ker bi bila takšna poenostavljena različica manj občutljiva na tveganje kot standardizirani pristop za kreditno tveganje nasprotne stranke, bi jo bilo treba ustrezno umeriti za zagotovitev, da ne podceni vrednosti izpostavljenosti poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti. (27)Za institucije, ki imajo zelo omejene izpostavljenosti do izvedenih finančnih instrumentov in ki trenutno uporabljajo metodo originalne izpostavljenosti, bi bila tako standardizirani pristop za kreditno tveganje nasprotne stranke kot njegova poenostavljena različica prekompleksna za uvedbo. Metodo originalne izpostavljenosti bi zato bilo treba omejiti na navedene institucije, vendar bi jo bilo treba revidirati, da bi se odpravile njene glavne pomanjkljivosti. (28)Za usmerjanje institucij pri izbiri dovoljenih pristopov bi bilo treba uvesti jasna merila. Ta bi morala temeljiti na obsegu dejavnosti v zvezi z izvedenimi finančnimi instrumenti institucije, ki kaže stopnjo izpopolnjenosti, ki bi jo institucija morala biti sposobna izpolnjevati za izračun vrednosti izpostavljenosti. (29)Med finančno krizo so bile izgube trgovalne knjige za nekatere institucije s sedežem v Uniji velike. Pri nekaterih se je pokazalo, da je raven potrebnega kapitala glede na te izgube nezadostna, zaradi česar so zaprosile za izredno javnofinančno pomoč. Zaradi teh opažanj je Baselski odbor za bančni nadzor odpravil številne šibke točke pri bonitetni obravnavi pozicij iz trgovalne knjige, ki so kapitalske zahteve za tržno tveganje. (30)Leta 2009 je bil na mednarodni ravni dokončan prvi sklop reform in prenesen v pravo Unije z Direktivo 2010/76/EU Evropskega parlamenta in Sveta. (31)Vendar reforma iz leta 2009 ni odpravila strukturnih pomanjkljivosti kapitalskih zahtev v standardih za tržno tveganje. Pomanjkanje jasne razmejitve med trgovalnimi in netrgovalnimi knjigami je povzročilo možnosti regulativne arbitraže, pomanjkanje občutljivosti kapitalskih zahtev za tržna tveganja na tveganje pa ni omogočalo zajema vseh tveganj, ki so jim bile institucije izpostavljene. (32)Baselski odbor je zato začel temeljni pregled trgovalne knjige, da bi odpravil te slabosti. Delo se je zaključilo januarja 2016. Standardi na podlagi temeljnega pregleda trgovalne knjige krepijo občutljivost okvira za tržno tveganje na tveganje, pri čemer določajo znesek kapitalskih zahtev, ki je sorazmernejši glede na tveganja pozicij iz trgovalne knjige, pojasnjujejo pa tudi opredelitev razmejitve med netrgovalnimi in trgovalnimi knjigami. (33)Izvajanje standardov na podlagi temeljnega pregleda trgovalne knjige v Uniji mora ohraniti dobro delovanje finančnih trgov v Uniji. Nedavne študije učinka o standardih na podlagi temeljnega pregleda trgovalne knjige kažejo, da bi njihovo izvajanje po pričakovanjih privedlo do občutnega povečanja skupne kapitalske zahteve za tržna tveganja. Da bi preprečili nenadno zmanjšanje trgovanja v Uniji, bi bilo zato potrebno obdobje postopnega uvajanja, tako da bi institucije lahko priznale skupno raven kapitalskih zahtev za tržna tveganja, ki bi jo povzročil prenos standardov na podlagi temeljnega pregleda trgovalne knjige v Unijo. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti tudi evropskim posebnostim pri trgovanju ter prilagoditvam kapitalskih zahtev za državne in krite obveznice ter enostavno, pregledno in standardizirano listinjenje. (34)Sorazmerna obravnava tržnih tveganj bi morala veljati tudi za institucije z omejenimi dejavnostmi trgovalne knjige, kar bi več institucijam z majhnim obsegom trgovanja omogočilo uporabo okvira kreditnega tveganja za pozicije iz netrgovalne knjige, kot določa revidirana različica odstopanja za majhen obseg postavk trgovalne knjige. Poleg tega bi bilo treba institucijam s srednjim obsegom postavk trgovalne knjige dovoliti uporabo poenostavljenega standardiziranega pristopa za izračun kapitalskih zahtev za tržna tveganja v skladu s pristopom iz Uredbe (EU) št. 575/2013, ki se trenutno uporablja. (35)Okvir za velike izpostavljenosti bi bilo treba okrepiti, da se izboljšata sposobnost institucij za pokrivanje izgub in skladnost z mednarodnimi standardi. V ta namen bi bilo treba kapital višje kakovosti uporabiti kot kapitalsko osnovo za izračun omejitve velikih izpostavljenosti, izpostavljenosti do kreditnih izvedenih finančnih instrumentov pa bi bilo treba izračunati po standardiziranem pristopu za kreditno tveganje nasprotne stranke. Poleg tega bi bilo treba zmanjšati omejitev za izpostavljenosti, ki jih GSPB lahko imajo do drugih GSPB, da se zmanjšajo sistemska tveganja, povezana z medsebojnimi povezavami med velikimi institucijami, ter verjetnost, da neizpolnitev obveznosti nasprotne stranke GSPB vpliva na finančno stabilnost. (36)Medtem ko količnik likvidnostnega kritja zagotavlja, da bodo kreditne institucije in sistemska investicijska podjetja sposobna vzdržati hude stresne dogodke v kratkoročnem obdobju, pa ne zagotavlja, da bodo te kreditne institucije in investicijska podjetja dolgoročno imeli stabilno strukturo financiranja. Zato je jasno, da bi bilo treba oblikovati natančno zavezujočo zahtevo po stabilnem financiranju na ravni EU, ki bi morala biti vedno izpolnjena, da se prepreči prekomerne neusklajenosti zapadlosti med sredstvi in obveznostmi ter prekomerno zanašanje na kratkoročno grosistično financiranje. (37)V skladu s standardi Baselskega odbora za bančni nadzor o stabilnem financiranju bi bilo zato treba sprejeti pravila za opredelitev zahteve po stabilnem financiranju kot količnika med zneskom razpoložljivega stabilnega financiranja institucije in zneskom potrebnega stabilnega financiranja v obdobju enega leta. To je zavezujoč količnik neto stabilnega financiranja. Znesek razpoložljivega stabilnega financiranja bi bilo treba izračunati tako, da se obveznosti in regulativni kapital institucije pomnožijo z ustreznimi faktorji, ki odražajo njihovo stopnjo zanesljivosti v enoletnem obdobju količnika neto stabilnega financiranja. Znesek potrebnega stabilnega financiranja bi bilo treba izračunati tako, da se obveznosti in zunajbilančne izpostavljenosti institucije pomnožijo z ustreznimi faktorji, ki odražajo njihove likvidnostne značilnosti ter preostale zapadlosti v enoletnem obdobju količnika neto stabilnega financiranja. (38)Količnik neto stabilnega financiranja bi bilo treba izraziti kot odstotek in določiti minimalno raven 100 %, ki kaže, da ima institucija zadostno stabilno financiranje, da izpolni svoje potrebe po financiranju v enoletnem obdobju v običajnih in stresnih razmerah. Če bi količnik neto stabilnega financiranja padel pod raven 100 %, bi institucija morala izpolnjevati posebne zahteve iz člena 414 Uredbe (EU) št. 575/2013, da bi hitro ponovno vzpostavila njegovo minimalno raven. Nadzorniški ukrepi v primeru neskladnosti ne bi smeli biti samodejni, ampak bi morali pristojni organi oceniti razloge za neskladnost z zahtevo glede količnika neto stabilnega financiranja, preden bi določili morebitne nadzorniške ukrepe.

(39)V skladu s priporočili EBA iz njenega poročila z dne 15. decembra 2015, pripravljenega v skladu z odstavkoma 1 in 2 člena 510 Uredbe (EU) št. 575/2013, bi bilo treba pravila za izračun količnika neto stabilnega financiranja natančno uskladiti s standardi Baselskega odbora za bančni nadzor, vključno z razvojem navedenih standardov v zvezi z obravnavo poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti. Potreba po upoštevanju nekaterih evropskih posebnosti za zagotovitev, da količnik neto stabilnega financiranja ne ovira financiranja evropskega realnega gospodarstva, upravičuje nekatere prilagoditve baselskega količnika neto stabilnega financiranja za opredelitev evropskega količnika neto stabilnega financiranja. Te prilagoditve zaradi evropskega konteksta so priporočene v poročilu o količniku neto stabilnega financiranja, ki ga je pripravila EBA, in so povezane predvsem s posebno obravnavo i) pretočnih modelov na splošno in zlasti izdaj kritih obveznic; ii) dejavnosti za financiranje trgovine; iii) centraliziranih reguliranih prihrankov; iv) zajamčenih stanovanjskih kreditov; in v) kreditnih zadrug. Te predlagane posebne obravnave na široko odražajo ugodnejšo obravnavo, ki je za te dejavnosti odobrena v evropskem količniku likvidnostnega kritja v primerjavi z baselskim. Ker količnik neto stabilnega financiranja dopolnjuje količnik likvidnostnega kritja, bi morala biti opredelitev in umerjanje obeh količnikov skladna. To še zlasti velja za faktorje potrebnega stabilnega financiranja, ki se uporabljajo za količnik likvidnostnega kritja visokokakovostnih likvidnih sredstev za izračun količnika neto stabilnega financiranja, ki odraža opredelitve in odbitke evropskega količnika likvidnostnega kritja, ne glede na skladnost s splošnimi in operativnimi zahtevami, določenimi za izračun količnika likvidnostnega kritja, ki v enoletnem obdobju izračuna količnika neto stabilnega financiranja niso ustrezne. (40)Poleg evropskih posebnosti bi stroga obravnava poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti v baselskem količniku neto stabilnega financiranja lahko pomembno vplivala na dejavnosti institucij v zvezi z izvedenimi finančnimi instrumenti in posledično na evropske finančne trge ter dostop do nekaterih postopkov za končne uporabnike. Uvedba baselskega količnika neto stabilnega financiranja bi lahko brez obsežnih kvantitativnih ocen učinka in javnega posvetovanja neupravičeno in nesorazmerno vplivala na posle z izvedenimi finančnimi instrumenti ter nekatere medsebojno povezane posle, vključno s klirinškimi dejavnostmi. Dodatna zahteva po posedovanju stabilnega financiranja v višini 20 % glede na bruto izvedene finančne obveznosti na splošno velja kot grobo merilo, ki precenjuje dodatna tveganja financiranja, povezana z morebitnim povečanjem izvedenih finančnih obveznosti v obdobju enega leta. Zato se zdi smiselno prilagoditi alternativno merilo, ki je bolj občutljivo na tveganje, da ne bi ogrozili dobrega delovanja evropskih finančnih trgov ter institucijam in končnim uporabnikom, vključno s podjetji, zagotovili orodja za varovanje pred tveganjem, da bi zagotovili njihovo financiranje kot cilj unije kapitalskih trgov. Pri nepokritih poslih z izvedenimi finančnimi instrumenti, katerih prihodnja tveganja financiranja so odvisna od nepredvidljivih dohodkov, kot so sprožilci ocenjevanja, ki zahtevajo predložitev zavarovanja s premoženjem, in katerih najboljši približek je njihova tržna vrednost, ki bi bila enaka znesku potrebnega financiranja, če bi prišlo do takšnega dogodka, bi se za njihove bruto izvedene finančne obveznosti moral uporabljati faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 10 %. Faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 20 % se zdi zelo konservativen. Pri pokritih poslih z izvedenimi finančnimi instrumenti se za institucije, ki uporabljajo standardiziran pristop za kreditno tveganje nasprotne stranke, uvede možnost, da uporabijo faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 20 %, kot je navedeno v baselskem standardu, ali uporabijo svojo potencialno prihodnjo izpostavljenost, kot se izračuna v okviru standardiziranega pristopa za kreditno tveganje nasprotne stranke. Institucije, ki ne uporabljajo standardiziranega pristopa za kreditno tveganje nasprotne stranke, imajo zelo majhne portfelje izvedenih finančnih instrumentov, in bi morale biti izvzete iz te zahteve. Ta pristop je bolj občutljiv na tveganje in ker je namenjen izračunu kreditnega tveganja nasprotne stranke in količnika finančnega vzvoda, ne bi smel predstavljati dodatnega bremena za institucije. (41)Cilj baselske asimetrične obravnave kratkoročnega financiranja, kot so pogodbe o začasni prodaji (nepriznano stabilno financiranje), in kratkoročnega posojanja, kot so posli začasnega odkupa (potrebnega nekaj stabilnega financiranja – 10 %, če so zavarovani z visokokakovostnimi likvidnimi sredstvi stopnje 1, kot so opredeljena v količniku likvidnostnega kritja, in 15 % za ostale posle), s finančnimi strankami, je odvračanje obsežnih povezav prek kratkoročnega financiranja med finančnimi strankami, ki so vir medsebojne povezanosti in v primeru propada otežujejo reševanje posamezne institucije brez tveganja širjenja negativnih učinkov na preostanek finančnega sistema. Vendar je umerjanje asimetričnosti preveč konservativno in lahko vpliva na likvidnost vrednostnih papirjev, ki se običajno uporabljajo kot zavarovanje s premoženjem v kratkoročnih posli, zlasti državne obveznice, saj bodo institucije verjetno zmanjšale obseg svojega poslovanja na trgih začasne prodaje. Prav tako bi lahko ogrozilo dejavnosti vzdrževanja trga, ker trgi začasne prodaje olajšujejo upravljanje potrebnega popisa, kar nasprotuje ciljem unije kapitalskih trgov. To bi tudi otežilo hitro pretvorbo navedenih vrednostnih papirjev v denarna sredstva po dobri ceni, kar bi lahko ogrozilo učinkovitost količnika likvidnostnega kritja, katerega logika je imeti blažilnik v obliki likvidnih sredstev, ki jih je v primeru likvidnostnega stresa mogoče enostavno spremeniti v denarna sredstva. Umerjanje te asimetričnosti lahko vpliva na likvidnost trgov medbančnega financiranja, zlasti za namene upravljanja likvidnosti, saj bo za banke medsebojno posojanje na kratek rok postalo predrago. Asimetrično obravnavo bi bilo treba ohraniti, faktorja potrebnega stabilnega financiranja pa zmanjšati na 5 % oziroma 10 % (namesto 10 % in 15 %). (42)Poleg ponovnega umerjanja baselskega faktorja potrebnega stabilnega financiranja, ki se uporablja za kratkoročne posle začasnega odkupa s finančnimi strankami, zavarovane z državnimi obveznicami (faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 5 % namesto 10 %), se je pokazalo, da so potrebne nekatere druge prilagoditve za zagotovitev, da uvedba količnika neto stabilnega financiranja ne ogrozi likvidnosti trgov državnih obveznic. Baselski faktor potrebnega stabilnega financiranja v višini 5 %, ki se uporablja za visokokakovostna likvidna sredstva stopnje 1, vključno z državnimi obveznicami, pomeni, da bi morale institucije imeti na razpolago dolgoročno nezavarovano financiranje v takšnem deležu ne glede na čas, v katerem naj bi posedovale takšne državne obveznice. To bi lahko potencialno dodatno spodbudilo institucije, da položijo denar v centralnih bankah, namesto da bi delovale kot primarni trgovci in zagotavljale likvidnost na trgih državnih obveznic. Poleg tega ni skladen s količnikom likvidnostnega tveganja, ki pripoznava polno likvidnost teh sredstev celo v času hudega likvidnostnega stresa (odbitek v višini 0 %). Faktor potrebnega stabilnega financiranja visokokakovostnih sredstev stopnje 1, kot je opredeljen v količniku likvidnostnega kritja EU, brez izjemno visokokakovostnih kritih obveznic, bi bilo zato treba zmanjšati s 5 % na 0 %. (43)Poleg tega bi se vsa visokokakovostna likvidna sredstva stopnje 1, kot so opredeljena v količniku likvidnostnega kritja EU, razen izjemno visokokakovostnih kritih obveznic, prejeta kot gibljivo kritje v pogodbah o izvedenih finančnih instrumentih, morala pobotati s sredstvi iz izvedenih finančnih instrumentov, baselski standard pa za pobot sredstev iz izvedenih finančnih sprejema samo denar, ki izpolnjuje pogoje okvira za finančni vzvod. To širše priznavanje sredstev, prejetih kot gibljiva kritja, bo prispevalo k likvidnosti trgov državnih obveznic, preprečilo kaznovanje končnih uporabnikov, ki posedujejo velike zneske državnih obveznic in malo denarja (kot pokojninski skladi), ter preprečilo dodajanje dodatnih napetosti k povpraševanju po denarju na trgih začasne prodaje. (44)Količnik neto stabilnega financiranja bi se moral uporabljati za institucije na posamični in konsolidirani podlagi, razen če pristojni organi opustijo uporabo količnika na posamični podlagi. To podvaja področje uporabe količnika likvidnostnega kritja, ki ga količnik neto stabilnega financiranja dopolnjuje. Kadar uporaba količnika neto stabilnega financiranja na posamični osnovi ni bila opuščena, bi morali posli med institucijama, ki pripadata isti skupini ali isti institucionalni shemi za zaščito vlog, načeloma prejeti simetrične faktorje razpoložljivega in potrebnega stabilnega financiranja, da se prepreči izguba financiranja na notranjem trgu in da se ne ovira učinkovitega upravljanja likvidnosti v evropskih skupinah, v katerih se likvidnost upravlja centralizirano. Takšna ugodnejša simetrična obravnava bi morala biti odobrena samo za posle znotraj skupine, kadar so vzpostavljeni vsi potrebni zaščitni ukrepi, in sicer na podlagi dodatnih meril za čezmejne posle in samo s predhodno odobritvijo vključenih pristojnih organov, saj ni mogoče domnevati, da bodo institucije, ki imajo težave z izpolnjevanjem svojih plačilnih obveznosti, vedno prejele finančno podporo od drugih podjetij, ki pripadajo isti skupini ali isti institucionalni shemi za zaščito vlog. (45)Konsolidacija podrejenih družb v tretjih državah bi morala ustrezno upoštevati zahteve glede stabilnega financiranja, ki se uporabljajo v zadevnih državah. V skladu s tem