Prehodne ureditve ne vplivajo na temeljne pravice državljanov EU, da se svobodno gibajo in prebivajo v EU, v skladu s členom 21 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Prehodne ureditve ne veljajo za samozaposlene delavce, ki imajo sedež ali opravljajo storitve v EU. Avstrija in Nemčija imata dovoljenje, da v nekaterih sektorjih uporabljata omejitve za delavce, ki jih v okviru opravljanja storitev napotijo podjetja s sedežem na Hrvaškem, in sta se odločili, da uporabita navedeno možnost. V zvezi z uporabo prava Unije o koordinaciji sistemov socialne varnosti ni nobenih prehodnih ureditev.

Prosto gibanje oseb je ena temeljnih svoboščin, ki jih zagotavlja pravo Unije. Vključuje pravico državljanov EU do prostega prehoda v drugo državo članico, da se zaposlijo in tam stalno prebivajo z družinskimi člani ter pravico do enakega obravnavanja na podlagi državljanstva v zvezi z zaposlitvijo in v zvezi z davčnimi in socialnimi ugodnostmi, članstvom v sindikatih, socialnimi stanovanji in dostopom njihovih otrok do splošnega izobraževanja, vajeništva in poklicnega usposabljanja.

Komisija predlaga to poročilo v skladu z odstavkom 3 dela 2 Priloge V k Aktu o pristopu Hrvaške iz leta 2011. Poročilo bo podlaga za pregled v Svetu delovanja prehodnih ureditev o prostem gibanju delavcev, ki mora biti zaključen pred koncem dveletnega obdobja od širitve, tj. do 30. junija 2015.

v Avstriji se je hrvaško prebivalstvo povečalo za 3 340 oseb (ali 6 %) med letoma 2013 in 2014, kar je posledica dvojnega pritoka v letu 2013 v primerjavi z letom 2012; zaposlovanje hrvaških državljanov se je povečalo za 2 000 oseb (ali 10 %) od leta 2013 do leta 2014, da je doseglo število 22 450 oseb;

Nazadnje, na podlagi zbiranja podatkov, ki zajema glavne namembne države EU, obstajajo znaki povečane mobilnosti iz Hrvaške od pristopa v primerjavi s prejšnjimi leti. To še posebej velja za tiste države članice, ki že gostijo veliko število Hrvatov in to navkljub veljavnim omejitvam:

Glede na uradne podatke Hrvaške se je število hrvaških državljanov, ki so se preselili v EU-27, nedavno povečalo, in sicer s 3 216 v letu 2012 na 4 058 v letu 2013 (ali +26 %), predvsem v Nemčijo, Avstrijo in Italijo. Vendar se v uradni statistiki izseljevanja odlivi podcenjujejo (Božić, 2007).

Čeprav je do pristopa Hrvaške prišlo šele 1. julija 2013 in kljub zamudi pri zbiranju in objavi podatkov o migracijah, obstoječi podatki omogočajo izvajanje prve ocene o tem, kako se je od pristopa razvijala mobilnost v druge države EU.

Poleg tega je bilo v letu 2013 izdanih približno 8 700 prenosnih dokumentov A1 za napotitev iz Hrvaške v druge države članice, zlasti za Nemčijo (5 400), Avstrijo (850), Italijo (700), Slovenijo (480) in Finsko (380). Več kot 90 % teh dokumentov je bilo izdanih za države, ki so uvedle začasne omejitve.

Do mobilnost hrvaških delavcev je prišlo tudi s pomočjo čezmejnega dela v sosednjih državah (Italija, Slovenija) in sezonskega dela, predvsem v Nemčiji.

Vendar pa te številke predvsem odražajo migracijske vzorce pred letom 2000: devet od desetih mobilnih Hrvatov je stalno prebivala v EU-27 za več kot deset let . Po valu delovne migracije iz Hrvaške v Avstrijo in Nemčijo v 60-ih in 70-ih letih prejšnjega stoletja, je do največjega vala v države EU prišlo v 90-ih letih prejšnjega stoletja zaradi vojn na Balkanu. Od takrat so bili tokovi omejeni in v letu 2014 so nedavni preseljenci (tj. tisti, ki so se preselili pred manj kot desetimi leti) pomenili samo 1,6 % delovno sposobnega prebivalstva Hrvaške, kar je veliko manjši delež kot večine držav srednje in vzhodne Evrope.

Hrvaški državljani, ki stalno prebivajo v drugih državah članicah EU, so v letu 2013 šteli za približno 10 % delovno sposobnega prebivalstva na Hrvaškem, ki je eden največjih deležev v EU. Šteli so za približno 2,8 % vseh delovno sposobnih državljanov EU (starih od 15 do 64 let), kar je večji delež kot delež Hrvaške v celotnem prebivalstvu EU (0,9 %).

V desetletju pred širitvijo leta 2013, so Nemčija, Avstrija in Italija sprejele večino (76 %) tokov za delo sposobnih hrvaških državljanov.

Kar zadeva delovno silo, podatki iz raziskave o delovni sili EU (v nadaljnjem besedilu: LFS) kažejo, da je leta 2014 približno 229 000 gospodarsko delovno aktivnih hrvaških državljanov, ki so stalno prebivali v EU-27, kar je pomenilo približno 0,1 % celotne delovne sile. Ta delež je bil višji od povprečja, še vedno pa razmeroma nizek, in sicer v Avstriji (1 %), Nemčiji (0,4 %) in v Sloveniji (0,2 %). V vseh drugih državah je bil pod 0,05 % ali prenizek, da bi se dal zanesljivo določiti.

Število hrvaških državljanov, ki stalno prebivajo v EU-27, je nizko, večina se jih je tja preselila že pred mnogimi leti. Leta 2013, pred pristopom Hrvaške, jih je bilo približno 347 000 , kar pomeni približno 0,07 % celotnega prebivalstva. Skoncentrirani so bili v Nemčiji (236 900 ali 68 % vseh mobilnih Hrvatov), Avstriji (58 700 ali 17 %), Italiji (17 200 ali 5 %), Združenem kraljestvu (8 900 ali 3 %) in Sloveniji (8 300 ali 2 %).

Leta 2013 je približno 43 % hrvaških državljanov, starih nad 15 let dejalo, da „bi se zaposlili v drugi državi članici EU v naslednjih 10 letih“ (eden najvišjih deležev v državah EU), vendar jih je le polovica od teh izrazila močno željo, da bi to uresničili (21 %). V drugi raziskavi iz leta 2014 je navedeno, da je približno 3,3 % vprašanih hrvaških državljanov izjavilo, da se konkretno pripravljajo na selitev v tujino. To je več kot dvakrat toliko, kot leta 2009 (1,5 %).

Nazadnje, kar zadeva razporeditev po državah prejemnicah, je verjetno, da imajo ekonomski dejavniki (npr. stopnja brezposelnosti, prosta delovna mesta in ravni plač v namembnih državah) pri tem svojo vlogo. Vendar iz prejšnjih širitev obstajajo dokazi, da so na razporeditev prav tako vplivali geografska bližina, kulturne in zgodovinske vezi ter mreže s sonarodnjaki, že prisotnimi v nekaterih državah članicah. Zdi se, da to velja tudi v primeru hrvaških preseljencev.

V raziskavi Eurobarometer iz leta 2013 so razlogi Hrvatov za selitev v tujino podobni tistim, ki jih ima večina drugih državljanov EU: višje plače (80 %), boljši delovni pogoji, ki niso plača (31 %), in težave pri iskanju zaposlitve na Hrvaškem (30 %).

Plače na Hrvaškem (plača na zaposlenega) so bile leta 2013 druge najvišje v državah članicah srednje in vzhodne Evrope.

V zvezi z dejavniki, ki spodbujajo k migraciji, analiza gospodarskih razmer in razmer na trgu dela na Hrvaškem opozarja na nekaj jasnih, vendar nekoliko pojemajočih motivov, da se preselijo v tujino. Dejansko ima Hrvaška tretji najnižji BDP na prebivalca v EU. Vendar je BDP od leta 2010 ponovno začel rasti in bil leta 2013 v višini 61 % povprečja EU. Poleg tega je bruto razpoložljivi dohodek gospodinjstev Hrvaške na prebivalca (v odstotnih točkah) postopoma rasel v času krize in leta 2012 znašal 59 % povprečja EU.

Dejavniki, ki vplivajo na mobilnost delavcev, so večplastni in so povezani z dejavniki odbijanja in privlačevanja.

Obseg mobilnosti po pristopu Hrvaške je bila majhna v absolutnem smislu in glede na prebivalstvo v državah prejemnicah, zlasti v primerjavi s tem, kar se je dogajalo po širitvah v letih 2004 in 2007. Med letoma 2004 in 2010 se je število mobilnih državljanov takratnih držav pristopnic v EU-15 povečalo za približno 3,7 milijona oseb (2,4-kratno povečanje). Do največjega povečanja obsega mobilnosti je prišlo v prvih dveh letih takoj po širitvah v letih 2004 in 2007, v naslednjih letih pa so bila gibanja manjša.

Med državami članicami, ki so odprle svoje trge dela, ostajajo pritoki hrvaških delavcev omejeni v absolutnem in relativnem smislu. Najopaznejše povečanje je videti na Irskem (2 091 novih prijav v letu 2014 v primerjavi s 486 v letu 2013), do povečanja pa je prišlo tudi na Švedskem (neto povečanje hrvaških rezidentov z 857 osebami v letu 2014 (+52 %) in na Češkem.

v Italiji in Sloveniji se je število hrvaškega prebivalstva tudi povečalo, vendar manj in tukaj ni dokazov o povečanju števila tistih, ki so se zaposlili. V Združenem kraljestvu so ostali pritoki hrvaški državljani omejeni.

v Nemčiji se je hrvaško prebivalstvo povečalo za 22 800 oseb (ali 10 %) med letoma 2014 in 2015, zaposlovanje hrvaških državljanov pa se je povečalo za 10 000 oseb (ali 10 %) od junija 2013 do junija 2014, in je znašalo 108 120 oseb;

Napovedi neto migracij iz Hrvaške v EU-27 v obdobju 2013–2019 (na podlagi makro gravitacijskega modela ) kažejo, da bodo v razponu med +166 000 oseb (po scenariju, da obstoječe omejitve ostanejo) in +217 000 oseb (če bi vse države članice 1. julija 2015 odprle svoj trg dela) ali med 0,03 % in 0,04 % prebivalstva namembnih držav. Nekatere namembne države bodo deležne več kot povprečnih neto migracij iz Hrvaške v odstotkih svojega prebivalstva, vendar bo delež precej pod 1 %, po „scenariju najvišje možne stopnje izvajanja“, pa to pomeni 0,55 % migracij v Slovenijo, 0,34 % v Avstrijo in 0,13 % v Nemčijo. Zato je verjetno, da bo popristopna mobilnost Hrvaške majhna, ne glede na pravno ureditev o dostopu do dela.

Poleg tega napovedi kažejo, da razlika med omejitvami, ki ostajajo v veljavi, in tistimi, ki se bodo odpravile z julijem 2015, štejejo skupaj +51 000 hrvaških državljanov ali le 0,01 % prebivalstva EU-27.

Ne glede na prihodnje odločitve o omejitvah, je verjetno, da bodo tri glavne države prejemnice (Nemčija, Avstrija in Italija) sprejele več kot 80 % povečane neto mobilnosti iz Hrvaške.

4. Glavne značilnosti preseljencev znotraj EU

Na učinke tokov mobilnosti na namembne države in države izvora vplivajo značilnosti preseljencev. Zaradi omejene razpoložljivosti podatkov se ta oddelek osredotoča na širši časovni okvir, se pravi na hrvaške državljane, ki leta 2014 stalno prebivajo v EU-27 manj kot deset let („nedavni preseljenci“). To so večinoma mladi ljudje in imajo višje stopnje zaposlenosti in nižje stopnje neaktivnosti od povprečja.

4.1 Starost, spol in izobrazba

Od nedavnih preseljencev iz Hrvaške jih je bilo 87 % delovno sposobnih (starih od15 do 64 let) v primerjavi s povprečjem 66 % vseh tistih, ki živijo v EU-27. Torej je dosti bolj verjetno, da so v ekonomsko produktivnem obdobju svojega življenja, kot pa to velja za domače prebivalstvo. Poleg tega so dokaj mladi, saj jih je 62 % starih od 15 do 34 let, v primerjavi s samo 37 % delovno sposobnega prebivalstva v EU-27 (graf 12). Kar zadeva razčlenitev po spolu, je delež žensk med nedavnimi preseljenci iz Hrvaške (52 %) podoben povprečju delovno sposobnega prebivalstva EU-27 (50 %).

Le približno 19 % nedavnih preseljencev iz Hrvaške je imelo leta 2014 nizko stopnjo izobrazbe, v primerjavi s približno 27 % v delovno sposobnem prebivalstvu EU-27, medtem ko je bil delež tistih z visoko stopnjo izobrazbe nekoliko nižji (19 % oziroma 26 %).

4.2 Razmere na trgu dela ter poklicna in sektorska sestava

Leta 2014 je bila stopnja zaposlenosti nedavnih delovno sposobnih preseljencev visoka (71,3 %), zlasti v primerjavi s povprečno stopnjo zaposlenosti v EU-27 (65,0 %). Ta je zlasti posledica veliko nižje stopnje neaktivnosti (19,4 %) kot v EU-27 skupaj (27,6 %) in nizke splošne stopnje brezposelnosti . To potrjuje, da so se delavci iz Hrvaške v EU-27 preselili predvsem zato, da bi se zaposlili, in bodo verjetno zagotovili pozitiven prispevek h gospodarstvu.

Hrvaški državljani, ki so delajo v EU, so običajno delali zlasti v proizvodnji (20 %), gradbeništvu (12,7 %) ter na področju zdravja ljudi in socialnega dela (11,9 %). Prekomerno so zastopani v sektorjih gostinstva (10,4 %) ter v dejavnostih na področju upravnih in podpornih storitev (7,6 %).

Na splošno so koncentrirani (54 %) v poklicih, za katere je potrebna srednja raven kvalifikacij, glede na velik delež oseb s srednjo stopnjo izobrazbe. Približno četrtina jih dela v visoko kvalificiranih poklicih, zlasti kot tehniki in drugi strokovni sodelavci.

Omejitve na redno zaposlene imajo lahko omejen učinek na skupni tok delavcev, saj ne vključujejo samozaposlovanja in napotitve delavcev. V Avstriji se je število samozaposlenih Hrvatov hitro povečalo med letoma 2013 in 2014 (+772 oseb ali +56 %), zlasti v primerjavi s tistimi, ki so bili zaposleni (+2 023 ali +10 %).

5. Možna vpliva na gospodarstvo in trg dela

5.1 Vpliv na gospodarstvo in trg dela za namembne države

Čeprav je od pristopa Hrvaške minilo premalo časa za oceno gospodarskih razmer, stanja na trgu dela in fiskalnih posledic mobilnosti v druge države članice, več dejavnikov kaže na potencialno pozitiven učinek mobilnosti iz Hrvaške za namembne države.