SL Uradni list Evropske unije C 143/35

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o kmetijstvu in obrtništvu – zmagovalni kombinaciji za podeželska območja (mnenje na lastno pobudo)

2012/C 143/07

Poročevalec: Adalbert KIENLE

Evropski ekonomsko-socialni odbor je na plenarnem zasedanju 22. septembra 2011 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Kmetijstvo in obrtništvo – zmagovalna kombinacija za podeželska območja (mnenje na lastno pobudo).

Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 20. januarja 2012.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 478. plenarnem zasedanju 22. in 23. februarja 2012 (seja z dne 23. februarja) s 184 glasovi za in 8 vzdržanimi glasovi.

1. Povzetek in priporočila

1.1 EESO želi s tem mnenjem na lastno pobudo Evropski komisiji, Evropskemu parlamentu in Svetu dati spodbudo za oblikovanje politike, zlasti v zvezi z nadaljnjim razvojem drugega stebra SKP in strukturnih skladov v obdobju 2014 do 2020. Mnenje na lastno pobudo naj bi prispevalo k izvajanju strategije Evropa 2020, in sicer v obliki konkretnih predlogov za prihodnjo pomoč iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in strukturnih skladov EU ter na podlagi drugih politik EU. Za organizacije civilne družbe s področja kmetijstva in obrtništva je jasno zavzemanje za regionalnost oziroma regionalne vrednostne verige v veliko podporo njihovim dejavnostim. EESO istočasno upa, da bo z mnenjem na lastno pobudo pomembno spodbudil tudi razprave na nacionalnih ravneh.

1.2 V zvezi z obstoječima zakonodajnima predlogoma Evropske komisije za obdobje financiranja 2014 do 2020 z dne 5. in 12. oktobra 2011 o krepitvi Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja in strukturnih skladov EESO priporoča naslednje:

1.2.1 Predlagano razširjeno naložbeno podporo za MSP v okviru EKSRP je treba razširiti, kar zadeva regionalno sodelovanje med podeželskimi podjetji ter zlasti kmetijstvo in obrtništvo, in jih ustrezno opredeliti. V ta namen bi bilo treba tudi oblikovati in podpreti regionalne komunikacijske in mentorske mreže podjetnikov na terenu.

1.2.2 Pristopi EU za lokalne pobude v okviru EKSRP in strukturnih skladov so lahko pomembni pri podpori regionalnih dejavnosti na področju obrtništva, kmetijstva, turizma in trgovine. Vendar pa bi morali ti pristopi za spodbujanje v ospredje postaviti interese gospodarskih in socialnih partnerjev.

1.2.3 V MSP je treba trajnostno spodbujati prenos znanja, informacij in inovacij, da bi spodbujali in zagotavljali zaposlovanje na podeželskem območju ter podpirali načine gospodarjenja, ki učinkovito izrabljajo vire in so okolju prijazne. Tradicionalnih znanj in izkušenj ne smemo pozabiti, ampak jih ohranjati in uporabljati kot koristen vir bogatih izkušenj.

1.2.4 Regionalne vrednostne verige so velika priložnost za prihodnost obrtništva, kmetijstva, turizma, trgovine in celotnega podeželja. Posebno pozornost jim je treba posvetiti v zvezi z regionalnimi krovnimi znamkami, pa tudi v zvezi s skupno predelavo in trženjem.

1.2.5 Obrtniška in kmetijska podjetja so odvisna od ustrezne poslovne infrastrukture, za kar morajo predvsem strukturni skladi ustvariti predpogoje, na primer s pripravo prožnih regionalnih proračunov.

2. Uvod

2.1 Kmetijstvo in obrtništvo kot panogi, v katerih prevladujejo mala in srednje velika podjetja, zelo raznoliko vplivata na podeželsko gospodarstvo ter v veliki meri zagotavljata strukture oskrbe in družbeno življenje v vaseh in majhnih mestih v EU.

2.2 V okviru prihodnjega nadaljnjega razvoja financiranja podeželskih območij s sredstvi EU v obdobju 2014 do 2020 se želi z mnenjem na lastno pobudo prispevati k ustvarjanju dodatne dodane vrednosti kmetijstva in obrtništva na podeželskih območjih. Trenutni povod za to sta zakonodajna predloga Komisije o SKP in kohezijski politiki po letu 2013. Med drugim se v okviru teh predlogov podpora EKSRP razširi na "mala" oziroma vsa podjetja na podeželskih območjih, kar je pomembna sprememba. To mnenje na lastno pobudo želi v zvezi s prenosom znanja in kompetenc spodbuditi evropsko razpravo o pametni, trajnostni in vključujoči rasti. Poleg tega gre za izboljšanje pogojev, tako da se s celovitimi in medsektorskimi ukrepi trajnostno vpliva na kakovost življenja in gospodarsko moč na podeželju ter zagotovijo strukture oskrbe, in sicer ob upoštevanju upadanja števila prebivalstva. Obenem naj bi z mnenjem na lastno pobudo spodbudili javno razpravo o obvladovanju posledic demografskih sprememb ter nacionalne razprave za zagotovitev konkurenčnosti in vitalnosti podeželskih območij.

3. Trenutne razmere

3.1 Mala in srednje velika obrtniška in kmetijska podjetja, ki imajo sedež in delujejo na podeželju, imajo – tako zaradi svoje gospodarske dejavnosti kakor tudi družbene angažiranosti – precejšen potencial za okrepitev obstoječih gospodarskih in socialnih struktur ter doseganje prihodnjih ciljev. Imajo tudi neposreden vpliv na kakovost življenja, s svojimi proizvodi in storitvami pa tudi prispevajo k oblikovanju regionalne identitete. Ohranjajo pomembne tradicije in so sočasno nosilci inovacij. Obrtništvo in kmetijstvo predstavljata sodobnost in trajnost, visokokakovostne proizvode, energetsko varnost, trajnostno varovanje okolja in narave ter ohranjanje kulturne dediščine. Ljudje, ki so dejavni v obrtništvu in kmetijstvu, so visoko kvalificirani, samostojni, zelo prilagodljivi in sposobni so se učiti. Te vrline so temelj številnih uspešnih gospodarskih in socialnih modelov v vaseh in majhnih podeželskih mestih.

3.2 Skoraj vse podeželske regije v EU imajo še velik potencial za skupno ustvarjanje vrednosti obrtništva in kmetijstva. Ta potencial je v sodelovanju pri proizvodnji, predelavi in trženju na regionalni in nadregionalni ravni, pa tudi v pošteni konkurenci med akterji ter enakovrednem sodelovanju žensk in moških.

3.3 Podeželska območja so v EU zelo različno strukturirana. Ob zelo premožnih podeželskih regijah z nizko brezposelnostjo in dobro rastjo obstajajo regije, ki jih pestijo rastoče gospodarske težave, izseljevanje in staranje prebivalstva. Poleg tega možnosti za poklicno usposabljanje in dopolnilno izobraževanje niso zmeraj dovolj blizu. Obstaja nevarnost, da se bodo razlike v socialnem in gospodarskem razvoju ter v infrastrukturnih standardih še bolj povečale.

3.4 Zlasti starejši so odvisni od krajših poti in lahko dostopnih lokalnih storitev; mladi potrebujejo poleg tega dobro delujočo temeljno infrastrukturo, tj. internet, vrtec in osnovno šolo. Zaradi demografskih sprememb so nujno potrebne prilagoditve v podeželski infrastrukturi ter sistemih oskrbe in ravnanja z odpadki. Strokovno znanje zlasti malih in srednje velikih podjetij se pri soočanju s temi izzivi pogosto ne izkoristi v zadostni meri. Družbeno odgovorna in lokalno dejavna obrtniška in kmetijska podjetja pomembno vplivajo k vključevanju invalidov v skupnost.

3.5 Da bi bila lahko obrtniška, kmetijska in druga regionalna podjetja tako posamič kot skupaj gospodarsko uspešna, potrebujejo hiter dostop do interneta. Vendar pa je širokopasovni dostop do interneta zlasti na obrobnih podeželskih območjih pogosto nezadovoljiv.

3.6 Družbene razprave čedalje bolj prežema regionalnost, ki je izraz odgovorne družbe in družbe vrednot ter je predpogoj za trajnostno gospodarjenje in sobivanje. Vendar pa regije pogosto nimajo pravih impulzov ali pa so spodbude za okrepitev regionalnega potenciala za ustvarjanje dodane vrednosti pogosto prešibke. Izmenjava med podjetji v regiji pogosto ne obstaja ali pa je nezadostno razvita.

3.7 Obrtništvo in kmetijstvo se skupaj soočata s čedalje večjimi izzivi na področju boljšega varovanja virov in učinkovitejšega spopadanja s podnebnimi spremembami. Učinkovita raba virov in učinkovitost na področju podnebnih sprememb sta tako za obrtništvo kot kmetijstvo skupna ključna koncepta pri oblikovanju v prihodnost usmerjenih podjetniških strategij. S sodelovanjem obeh sektorjev lahko podeželske regije pomembno prispevajo k premagovanju izzivov, ki zajemajo celotno družbo.

4. Cilji

4.1 Za EESO je odločilnega pomena, da evropske institucije ter nacionalne vlade in uprave v večji meri priznajo potencial obrtništva in kmetijstva, sprejmejo ustrezne politične ukrepe in s tem zagotovijo obete za prihodnost podeželskih območij.

4.2 EESO odločno podpira izkoriščanje dodatnega skupnega potenciala obrtništva in kmetijstva za ustvarjanje vrednosti.

— Ustvariti oziroma okrepiti je treba regionalne vrednostne verige v obrtništvu in kmetijstvu ter drugih sektorjih, kakršni so trgovina, turizem, področje zdravja ali lesarstvo; pri tem bi morala veljati poštena pravila konkurence, oblikovati pa bi se morale tudi strukture za boljše izkoriščanje regionalnega gospodarskega potenciala s pomočjo MSP.

— Zagotoviti je treba podporo za ohranjanje, diverzifikacijo, ustanavljanje in nadaljnji razvoj MSP na podeželskih območjih ter za medsektorsko gospodarsko sodelovanje.

— Podporo majhnim podeželskim podjetjem je treba okrepiti z oblikovanjem dostopnih programov za spodbujanje rasti, inovacij ter spretnosti in znanj; v vseh regijah Evrope je treba zagotoviti ustrezen dostop do poklicnega usposabljanja in dopolnilnega izobraževanja ter izmenjavo praktičnega znanja s področja najnovejših tehnologij, ki bodo zaznamovale prihodnost.

— Šolarji bi morali pri lokalnih obrtnikih in kmetih spoznavati tradicionalne in sodobne proizvodne metode ter se seznanjati z vrednotami samostojnega in neodvisnega dela.

— Proizvodnjo, predelavo in trženje regionalne hrane in drugih regionalnih proizvodov je treba dosledno prilagoditi specifičnim lokalnim zahtevam in značilnostim; v skladu s tem je treba podpirati sisteme kontrole kakovosti ter oblikovanje blagovnih znamk in trženje.

— Podpirati je treba načine gospodarjenja, ki učinkovito izrabljajo vire in so okolju prijazni.

— Zaščititi in okrepiti je treba javne storitve, infrastrukturo in družbeno življenje na podeželju.

— Osnovni predpogoj za izkoriščanje potenciala za ustvarjanje vrednosti v MSP na podeželskih območjih je spodbujanje povezav do širokopasovnih omrežij.

— Decentralizirane sisteme oskrbe z energijo in ukrepe za energetsko učinkovitost je treba obravnavati kot odlično priložnost za dodatno ustvarjanje vrednosti.

— Ob upoštevanju resnih demografskih izzivov je ključnega pomena, da usposobljeni delavci ostanejo na podeželju in se obenem pridobijo delavci za trajnostne dejavnosti v obrtništvu in kmetijstvu, ki bodo lahko imele dobre možnosti tudi v prihodnosti.

— Institucije, organizacije in podjetja na podeželskem območju, zlasti obrtniška in kmetijska podjetja, je treba spodbujati, da bolj poglobljeno sodelujejo v dialogu s civilno družbo in pri gospodarskem sodelovanju ter se učijo na podlagi dobrih primerov.

4.3 Da bi te potenciale regionalnega gospodarstva lahko v prihodnje bolje izkoriščali v partnerskem duhu, EESO posebej izpostavlja tri cilje spodbujanja:

4.3.1 Regionalnost in ustvarjanje vrednosti

Ena od velikih prednosti kmetijstva in obrtništva je njuna lokalna in regionalna zakoreninjenost. Zlasti v globaliziranem gospodarstvu lokalni in regionalni proizvodi pridobivajo na pomenu. Lokalna trgovina je velikokrat rešitev za aktualne težave. Nadgradnja regionalnih vrednostnih verig ima zato čedalje večjo vlogo. Zlasti na področju živil obstajajo v številnih regijah tradicionalne tesne povezave in sodelovanje med obrtništvom in kmetijstvom, ki ustvarjajo pomembno dodano vrednost za potrošnike na teh območjih. Tukaj obstajajo številni pozitivni primeri, ki jih je treba nadalje razvijati in razširjati v drugih regijah. To naj bi bil tudi zgled za druge proizvodne in storitvene sektorje, kot sta na primer industrija predelave lesa in podeželski turizem. Istočasno lahko takšno sodelovanje prispeva k zaščiti lokalnih struktur oskrbe in zmanjšanju prometa ter s tem prispeva k varstvu okolja.

Pristop na podlagi vrednostnih verig prek okrepljenega sodelovanja med ključnimi podeželskimi akterji omogoča tudi prilagoditev proizvodnje in trženja živil specifičnim regionalnim zahtevam in kakovosti ter ustvarjanje edinstvene lokalne identitete. Razvoj regionalnih krovnih znamk za skupno trženje ustreza čedalje višjim zahtevam potrošnikov glede kakovosti in porekla proizvodov. Enako kot pri živilih je treba tudi pri rokodelskih proizvodih uvesti oznake kakovosti in porekla.

4.3.2 Energija in surovine

Uvedba decentraliziranih sistemov oskrbe z energijo in ukrepov za energetsko učinkovitost na podeželju bo v Evropi v prihodnje čedalje pomembnejša in je odlično področje sodelovanja med obrtništvom in kmetijstvom. Okoljske prednosti obnovljivih virov energije in surovin se lahko v celoti izkoristijo le, če se ti viri predelajo v regijah, v katerih so pridobljeni. Za to so potrebni lokalni strokovnjaki.

Obetavno področje za prihodnost regionalnega sodelovanja je tudi pridelava, predelava in trženje obnovljivih surovin in materialov.

4.3.3 Zagotavljanje strokovne delovne sile

Obrtniška in kmetijska podjetja zaradi demografskih sprememb in velikega odseljevanja iz obrobnih podeželskih regij v mestna središča čedalje težje najdejo visokokvalificirano strokovno delovno silo (1). Kakor je že navedeno v nekem drugem mnenju Odbora, je treba posebno pozornost nameniti zaposlovanju žensk (2). Za dolgoročno zagotavljanje perspektiv proizvodne lokacije je treba okrepiti zlasti "mehke" logistične dejavnike, kot so kakovost življenja, nastanitev, izobraževanje, prosti čas in ponudba kulturnega programa, ter zlasti ponudbo za mlade družine. Prizadevanja gospodarskih partnerjev za zgodnje ozaveščanje šolarjev in mladih o delovnih mestih s prihodnostjo v obrtništvu in kmetijstvu je treba podpreti z ukrepi politike prek zavodov za zaposlovanje in javnih šol. Zaposljivost posameznikov, ki so izučeni za te poklice, je zelo velika, in tudi zelo hitro se prilagodijo novim izzivom trga dela (3).

5. Ukrepi

5.1 EESO meni, da je treba za uresničitev navedenih ciljev dosledno graditi na strategiji Evropa 2020 za spodbujanje pametne, trajnostne in vključujoče rasti, upoštevati financiranje razvoja podeželja prek EKSRP z njegovimi šestimi prednostnimi osmi financiranja in prek strukturnih skladov ter doseči trajnostni vpliv na kakovost življenja in gospodarsko moč na podeželju prek celostnih pristopov politik. Medsektorska strategija, ki zajema več skladov, bi bila koristna za oblikovanje skupnih vrednostnih verig, zmanjšanje odseljevanja in stabilizacijo struktur oskrbe na podeželskih območjih ter s tem za vse lokalne gospodarske panoge in skupine prebivalstva.

5.2 Po mnenju EESO sodijo med konkretne elemente pristopa prihodnje strukturne politike EU za podeželska območja zlasti:

— naložbeno spodbujanje diverzifikacije, ustanavljanj, prenosov podjetij in nadaljnjega razvoja MSP na podeželskih območjih;

— spodbujanje in vzpostavljanje medsektorskega sodelovanja in medsektorskih platform (na primer s pripravo rednih okroglih miz za razpravo);

— spodbujanje regionalne (tradicionalne) gospodarske dejavnosti s kratkimi prevoznimi potmi;

— spodbujanje regionalnih krovnih znamk za skupno predelavo in trženje regionalnih proizvodov in storitev;

— spodbujanje kakovosti in sistemov kontrole kakovosti kot ključnih dejavnikov za uspešno prodajo proizvodov;

— spodbujanje načinov gospodarjenja, ki učinkovito izrabljajo vire in so okolju prijazni;

— podpiranje ciljno usmerjenega prenosa znanja in spretnosti obrtniškim in kmetijskim podjetjem ter drugim gospodarskim partnerjem na podeželskem območju;

— spodbujanje inovacijskih partnerstev med raziskavami in industrijo ob posebnem upoštevanju inovacij za MSP, usmerjenih v uporabo in procese;

— zagotovitev in razširitev poslovne infrastrukture na podeželskem območju (zlasti širokopasovne infrastrukture);

— podpiranje ukrepov gospodarskih in socialnih partnerjev za zagotovitev prihodnjih potreb po strokovni delovni sili;

— obveščanje javnosti v obliki obiskov podjetij za šole in prebivalstvo;

— razširitev trenutne pobude LEADER, tako da v bistveno večji meri zajema podjetnike in veča gospodarski potencial na podeželskem območju;

— spodbujanje obstoječih mentorskih mrež MSP, zlasti kar zadeva usmerjanje sodelovanja;

— oblikovanje in nadaljnje razvijanje platform za zbiranje in razširjanje najboljših praks regionalnega razvoja in sodelovanja med podeželskimi gospodarskimi in socialnimi partnerji;

— spodbujanje podeželskih regij z zagotavljanjem prožnih regionalnih proračunov.

V Bruslju, 23. februarja 2012 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) CESE 1704/2007, UL C 120, 16.5.2008, str. 47.

(2) CESE 1175/2011, UL C 318, 29.10.2011, str. 43.

(3) Enako kot v prejšnji opombi.