I. OZADJE OCENJEVANJA

Pravice intelektualne lastnine podpirajo podjetnike in ustvarjalce pri razvoju novih, boljših in učinkovitejših izdelkov, tehnologij in storitev. Zagotavljajo tudi spodbude za pripravo in izmenjavo akademskih in znanstvenih raziskav ter ustvarjanje umetniških del in zabavnih vsebin. Pravice intelektualne lastnine izumiteljem, avtorjem in lokalnim skupnostim pomagajo, da prejmejo povračilo za svoje delo in prispevajo k družbenemu napredku. Malim in zagonskim podjetjem lahko pomagajo pri iskanju naložb, podjetjem pa pri širitvi in izvozu, s čimer zagotavljajo širšo ponudbo izdelkov, ki so na voljo več potrošnikom, ter hkrati ustvarjajo nova in dobro plačana delovna mesta. Poleg tega intelektualna lastnina potrošnikom daje zagotovilo glede kakovosti in porekla izdelkov, ki jih kupujejo.

Intelektualna lastnina je posebej pomembna za EU. Evropa se odlikuje po strokovnem znanju, ustvarjalnosti in inovacijah. Leta 2016 so gospodarske panoge EU, v katerih se intenzivno uporabljajo pravice intelektualne lastnine, opravile 82 % izvoza iz EU, kar pomeni trgovinski presežek v višini približno 182 milijard EUR. Patenti, blagovne znamke, avtorske pravice, modeli in geografske označbe ščitijo industrijo EU pred nepoštenim kopiranjem s strani konkurentov, ki niso vlagali v ustvarjalnost, raziskave in razvoj. Sistem intelektualne lastnine zagotavlja tudi zaščito pred dejavnostmi hudodelskih združb, ki s slabo izdelanimi (in pogosto nevarnimi) ponaredki zavajajo potrošnike in podjetja. Ponarejeno blago lahko resno vpliva na zdravje in varnost potrošnikov ter ima lahko negativne posledice za okolje. Ponarejanje in piratstvo izvajajo hudodelske združbe s svetovnim dosegom, proti njima pa se je mogoče boriti le s skupnimi prizadevanji javnega in zasebnega sektorja ter civilne družbe v EU, pa tudi v sodelovanju z državami nečlanicami EU.

Leta 2009 je Komisija vzpostavila neformalno mrežo zasebnih in javnih deležnikov, ki jih zadevajo kršitve pravic intelektualne lastnine, in sicer pod imenom „Opazovalni urad za ponarejanje in piratstvo“ (v nadaljnjem besedilu: Opazovalni urad). Glavni cilji Opazovalnega urada so bili:

·oceniti obseg, razpon in vpliv kršitev pravic intelektualne lastnine v EU;

·izboljšati sodelovanje med tistimi, ki se ukvarjajo z varstvom in uveljavljanjem pravic intelektualne lastnine;

·deliti najboljše prakse na področju uveljavljanja pravic in

·ozaveščati potrošnike.

Leta 2010 je Svet Evropske unije Komisijo pozval, naj podrobneje opredeli obseg pristojnosti, naloge in vlogo Opazovalnega urada, zaradi česar je Komisija predlagala prenos nalog Opazovalnega urada na Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO).

Leta 2012 so bile naloge Opazovalnega urada, ki je zdaj preimenovan v Evropski opazovalni urad za kršitve pravic intelektualne lastnine, z Uredbo (EU) št. 386/2012 (v nadaljnjem besedilu: Uredba) zaupane uradu EUIPO skupaj z vrsto nalog za lajšanje dejavnosti nacionalnih organov, zasebnega sektorja in institucij EU v boju proti kršitvam pravic intelektualne lastnine. Te naloge so bile dodane glavnemu poslanstvu urada EUIPO, ki je upravljanje sistemov blagovnih znamk in modelov EU ter ponujanje registracije takih pravic na ravni EU.

Uredba nadalje določa, da „Urad organizira, upravlja in podpira zbiranje strokovnjakov, organov in zainteresiranih strani, ki so združeni pod imenom ‚Evropski opazovalni urad za boj proti kršitvam pravic intelektualne lastnine‘ (v nadaljnjem besedilu: Opazovalni urad)“. Opazovalni urad je 31. decembra 2019 sestavljalo 123 predstavnikov nacionalnih organov, industrije, potrošniških organizacij in civilne družbe ter različnih mednarodnih organizacij in institucionalnih organov, kot so OECD, Svetovna carinska organizacija, Evropski patentni urad, Evropski parlament in Europol. Na srečanjih Opazovalnega urada sodelujejo tudi uradniki iz različnih služb Komisije.

Komisija je v tem poročilu ocenila izvajanje in delovanje Uredbe, pri čemer je preučila, ali so njeni prvotni cilji še vedno utemeljeni ter ali so bili učinkovito in skladno doseženi. Poročilo ne zajema dejavnosti urada EUIPO, ki ne spadajo na področje uporabe Uredbe, tj. registracije blagovnih znamk in modelov ter splošnega delovanja urada EUIPO.

Komisija je ocenjevanje začela leta 2016. Zunanji izvajalec je opravil študijo, ki je bila objavljena leta 2018. Najpomembnejša omejitev, ugotovljena v študiji, je, da se je ocenjevanje začelo prezgodaj, saj so se prvi rezultati začeli kazati med letoma 2015 in 2017. Za izboljšanje ocene je Komisija njen obseg razširila na vse dejavnosti, ki jih je urad EUIPO na podlagi Uredbe opravljal do 31. decembra 2019.

V tem poročilu, ki ga bo Komisija predložila Evropskemu parlamentu, Svetu in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru, so povzete ugotovitve ocene. Priloženi delovni dokument služb Komisije vsebuje podrobno razlago metode, osnovnega scenarija in ugotovitev ocene.

II. UGOTOVITVE OCENE

V oceni sta bila Uredba in njeno izvajanje s strani urada EUIPO ocenjena na podlagi petih standardnih meril ocenjevanja, ki so: (i) uspešnost, (ii) učinkovitost, (iii) skladnost, (iv) ustreznost in (v) dodana vrednost EU.

A. Ustreznost

Na podlagi merila ustreznosti je bilo preučeno, kako ustrezni so prvotni cilji Uredbe in v kakšnem obsegu še vedno ustrezajo sedanjim potrebam.

Naloge, dodeljene uradu EUIPO, je mogoče razdeliti na štiri glavna področja: