I.Uvod

Vsako leto se na obalah Južne Azije, izpostavljenih plimi in oseki, proda na stotine velikih ladij za njihovo razstavljanje. Negativni učinki te prakse na okolje in zdravje ljudi so obširno dokumentirani. Zaradi težav pri izvrševanju Baselske konvencije v zvezi z ladjami in evropske prepovedi izvoza nevarnih odpadkov iz držav članic OECD je bila leta 2009 sprejeta Konvencija iz Hongkonga oziroma leta 2013 evropska uredba o recikliranju ladij. Na podlagi možnosti iz člena 1(2) Konvencije iz Hongkonga so v uredbi o recikliranju ladij opredeljene strožje zahteve kot v Baselski konvenciji, predvsem glede zdravja, varnosti in okolja.

V členu 29 („Finančne spodbude“) Uredbe (EU) št. 1257/2013 o recikliranju ladij je izražen poziv Komisiji, naj predloži poročilo o „izvedljivosti vzpostavitve finančnega instrumenta, s katerim bi spodbujali varno in dobro premišljeno recikliranje ladij, in svojemu poročilu po potrebi priloži zakonodajni predlog“. To poročilo se predloži, da se izpolni omenjena obveznost poročanja. Na začetku je povzetek trenutnega zakonodajnega pristopa k vprašanjem, ki izhajajo iz recikliranja ladij (I). V nadaljevanju je predstavljeno stanje raziskav o izvedljivosti finančne spodbude za varno in dobro premišljeno recikliranje ladij (II) z uvedbo novega koncepta, licence za recikliranje ladje (III). Poročilo vsebuje tudi povzetek povratnih informacij zainteresiranih strani (IV) in se konča s sklepom (V).

Uredba o recikliranju ladij uvaja jasno zaporedje instrumentov. Glavni instrument, v zvezi s katerim so v besedilu Uredbe izrecno določeni časovni načrt priprave in sklop s tem povezanih obveznosti, je evropski seznam obratov za recikliranje ladij. Od datuma, najpozneje 31. december 2018, se bodo lahko ladje pod zastavo EU reciklirale samo v obratih s seznama. Prvi seznam 18 ustreznih obratov v EU je bil objavljen decembra 2016. Od leta 2017 bo seznam lahko dopolnjevan z morebitnimi dodatnimi obrati zunaj EU. Evropski seznam ustvarja edinstveno dodano vrednost ugledu tega sektorja, saj temelji na ocenah in inšpekcijskih pregledih na terenu, ki niso odvisni od poslovnih interesov. Izvajalci recikliranja ladij lahko pridobijo izključni dostop do recikliranja ladij pod zastavo EU, če izpolnjujejo visoka merila učinkovitosti. Podobno velja za lastnike ladij, saj lahko utrdijo svoj sloves družbeno odgovornih podjetij in omejijo svojo odgovornost v zvezi z neustreznim recikliranjem, če njihove ladje razstavijo v obratih s seznama. Poleg tega bi evropski seznam kot edini tovrstni instrument lahko bil spodbuda za izboljšanje stanja v zvezi z ladjami, ki niso pod zastavo EU, kar bi lahko prispevalo k izravnavi mednarodnih konkurenčnih pogojev.

V členu 29 in uvodni izjavi 19 uredbe o recikliranju ladij je nakazana možnost drugega finančnega instrumenta kot ukrepa ob nepredvidljivih dogodkih za preprečitev morebitnih tveganj izogibanja evropskemu seznamu. Izogibanje bi pomenilo, da bi ladje svojo zastavo zamenjale za zastavo držav, ki niso članice EU, kar bi olajšalo razstavljanje ladje na delovišču, ki ni na evropskem seznamu. Poglavitni namen tega tveganja je čim večji dobiček: trg za recikliranje ladij v glavnem obvladujejo podstandardna delovišča, ki lahko ponudijo boljše cene za izrabljena plovila zaradi nizkih stroškov dela, visokih zdravstvenih, varnostnih in okoljskih eksternalij, neustreznih naložb v stroje in z le majhnimi zmogljivostmi za upravljanje nevarnih odpadkov ali celo brez teh zmogljivosti. Kot kaže, se posledično „načelo onesnaževalec plača običajno ne uporablja“ na področju recikliranja ladij. Namen finančne spodbude bi bil odpraviti prihodkovno vrzel med razstavljanjem ladij na neustreznih deloviščih in na deloviščih, ki so na evropskem seznamu.

V sporočilu iz leta 2008, ki vsebuje predlog o strategiji EU za razstavljanje ladij, in oceni učinka iz leta 2012 je bil predviden postopni pristop, ki se je odrazil v Uredbi.

II.Stanje raziskav v zvezi z morebitnim finančnim instrumentom

O finančnem instrumentu se je razpravljalo že pred sprejetjem Konvencije iz Hongkonga. Študiji iz leta 2005 poziva k vzpostavitvi „sklada za recikliranje ladij“, katerega naloga bi bilo zbiranje pristojbin in izplačevanje sredstev za okolju prijazno razstavljanje. Poleg tega se je obravnavala uvedba „obveznega življenjskega zavarovanja“ za kritje stroškov čistega recikliranja. Pristop v Konvenciji iz Hongkonga je drugačen, saj v členu o tehničnem sodelovanju vsebuje klavzulo o „financiranju“, ki temelji na prostovoljnih prispevkih. Klavzula pa ne vsebuje sklicevanja na načelo „onesnaževalec plača“. Zunaj EU je Kitajska leta 2013 uvedla kombiniran finančni program za gradnjo in recikliranje ladij pod kitajsko zastavo; ta program je bil leta 2016 obnovljen.

Decembra 2014 je Komisija naročila študijo za pridobitev informacij za to poročilo. Študija naj bi se oprla na predhodne študije in v njej naj bi se obravnavale vrzeli v raziskavi, tudi v zvezi s finančnimi sredstvi, ki naj bi se ustvarila in izplačala, učinki na konkurenco, upravnimi bremeni in pravnimi posledicami, na primer glede predpisov Svetovne trgovinske organizacije in EU. Cilj študije je bil tudi zagotoviti informacije o obliki operativnega instrumenta za lažje varno in okolju prijazno recikliranje ladij.

Študija je bila objavljena junija 2016. Z njo je bilo zavrženih več možnosti, ki so bile predmet proučevanja v predhodnih študijah, in sicer iz naslednjih razlogov: