SL Uradni list Evropske unije C 177/24

Objava vloge za spremembo v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

2013/C 177/10

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo.

VLOGA ZA SPREMEMBO

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (2)

VLOGA ZA SPREMEMBO V SKLADU S ČLENOM 9

„MONTES DE GRANADA“

ES št.: ES-PDO-0105-0169-28.07.2008

ZGO ( ) ZOP ( X )

1. Postavka v specifikaciji proizvoda, na katero se sprememba nanaša:

—  ime proizvoda —  opis proizvoda — ☒ geografsko območje — ☒ dokazilo o poreklu — ☒ metoda pridobivanja — ☒ povezanost —  označevanje — ☒ nacionalne zahteve — ☒ drugo (inšpekcijski organ)

2. Vrsta spremembe

— ☒ sprememba enotnega dokumenta ali povzetka —  sprememba specifikacije registriranega ZOP ali ZGO, za katerega enotni dokument in povzetek nista bila objavljena —  sprememba specifikacije, pri kateri objavljenega enotnega dokumenta ni treba spremeniti (člen 9(3) Uredbe (ES) št. 510/2006) —  začasna sprememba specifikacije zaradi obveznih sanitarnih ali fitosanitarnih ukrepov, ki so jih uvedli javni organi (člen 9(4) Uredbe (ES) št. 510/2006)

3. Spremembe

3.1 Geografsko območje

Geografsko območje proizvodnje ZOP „Montes de Granada“ se razširi na dodatnih 22 občin:

na občini Peligros in Víznar na območju Sierra Arana ter na naslednje občine na planoti Altiplano de Granada:

Beas de Guadix, Benalúa de Guadix, Cortes y Graena, Gor (razen tistega območja v tej občini, ki je del naravnega parka Parque Natural Sierra de Baza), Gorafe, Guadix, Marchal, Purullena, Baza in Caniles (razen tistih območij v teh dveh občinah, ki so del naravnega parka Parque Natural Sierra de Baza), Benamaurel, Cortes de Baza, Cúllar, Cuevas del Campo, Freila, Zújar, Castilléjar, Castril, Galera in Huéscar.

Razlog za vključitev teh občin v geografsko območje proizvodnje ZOP „Montes de Granada“ je, da s sedanjim opredeljenim območjem tvorijo homogeno enoto, kar zadeva naravno okolje (orografijo, geologijo, tla, podnebje itd.) in človeške dejavnike (gojene sorte oljk, tehnike in metode gojenja za pridobivanje deviškega oljčnega olja). Poleg tega ima oljčno olje, ki se proizvaja v občinah, katerih vključitev se predlaga, enake fizikalne, kemijske in organoleptične značilnosti kot oljčno olje ZOP „Montes de Granada“.

3.2 Embalaža

Omejitev, da je treba proizvod embalirati na mestu proizvodnje, je odpravljena, saj so zdaj vzpostavljeni ukrepi, ki zagotavljajo sledljivost.

3.3 Povezanost

Besedilo je spremenjeno, da ustreza zgradbi točke 5 Enotnega dokumenta „Povezanost z geografskim območjem“.

3.4 Inšpekcijski organ

Opredeljen je pristojni organ, ki je odgovoren za inšpekcijske preglede, njegov spletni naslov pa je naveden na mestu, kjer so navedena imena organov, pristojnih za preverjanje skladnosti s specifikacijo pred trženjem proizvoda.

3.5 Nacionalne zahteve

Zakonodajne zahteve so posodobljene in vsebujejo podrobno opredelitev veljavne zakonodaje.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (3)

„MONTES DE GRANADA“

ES št.: -PDO-0105-0169-28.07.2008

ZGO ( ) ZOP ( X )

1. Ime

„Montes De Granada“

2. Država članica ali tretja država

Španija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.5 Olja in masti (maslo, margarina, olje itd.)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz 1. točke

Ekstra deviško oljčno olje, pridobljeno iz zdravih in zrelih oljčnih plodov (oljke Olea europea) glavnih sort (Picual, Lucio in Loaime) in sekundarnih sort (Escarabajuelo, Negrillo de Iznalloz, Hojiblanca in Gordal de Granada), gojenih na opredeljenem območju.

Olja se pridobivajo s skupnim stiskanjem glavnih in sekundarnih sort. Ta olja so torej iz različnih sort, ki s svojimi posebnimi lastnostmi bogatijo olja. Pri organoleptičnih značilnostih izstopa močan okus prevladujoče sorte Picual (zelena barva, srednje ali izrazito močan grenak okus in sadne arome), omili pa ga okus sort Lucio in Loaime ter sekundarnih sort s svežimi aromami, ki spominjajo na različno sadje, imajo manj grenak okus in zlatast odtenek.

Na splošno imajo ekstra deviška oljčna olja, pridelana na tem območju, sadno aromo in okus (srednje ali izrazito močan), ki spominja na sveže stisnjene zelene ali zrele oljke. Intenzivnost rahlo grenkega, polnega okusa je odvisna od stopnje zrelosti stisnjenih oljk. Olja imajo nizko stopnjo kislosti in različne barvne odtenke od intenzivno zelene do zelenkasto rumene.

Lipidni profil zaznamuje visoka vsebnost oleinske kisline, ki navadno presega 80 % in včasih doseže celo 83 %. Olja imajo tudi ugodno razmerje med enkrat in večkrat nenasičenimi maščobnimi kislinami (od 12 do 20), zato imajo visoko prehransko vrednost in so stabilna, kar zadeva oksidacijo. Kemično so zelo stabilna, zlasti zaradi polifenolnih sestavin, ki jim dajejo grenak okus, zato so v primerjavi z drugimi ekstra deviškimi oljčnimi olji odpornejša proti oksidaciji.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode)

Ni relevantno.

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora)

Ni relevantno.

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Oljke morajo biti vzgojene, olje pa proizvedeno na geografskem območju, opredeljenem v točki 4.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn.

Olje je treba polniti v ustreznih razmerah v embalažo za živila, da se zagotovi daljši rok trajanja proizvoda. Proizvod v embalaži je treba hraniti v mračnem in hladnem prostoru, da pride do potrošnikov v najboljšem stanju.

3.7 Posebna pravila za označevanje

Proizvod mora biti opremljen z označbo skladnosti (sekundarno etiketo), ki je prepoznavna po alfanumerični kodi ter se pritrdi tako, da se prepreči ponovna uporaba in zagotovi sledljivost proizvoda.

4. Kratka opredelitev geografskega območja

Geografsko območje vključuje naslednje občine: Alamedilla, Alfacar, Alicún de Ortega, Beas de Guadix, Benalúa de Guadix, Benalúa de las Villas, Benamaurel, Calicasas, Campotéjar, Castillejar, Castril, Cogollos Vega, Colomera, Cortes de Baza, Cortes y Graena, Cúllar, Cuevas del Campo, Darro, Dehesas de Guadix, Deifontes, Diezma, Fonelas, Freila, Galera, Gobernador, Gorafe, Guadahortuna, Guadix, Güevéjar, Huélago, Huéscar, Iznalloz, severni del občine La Peza (do reke Fardes), Marchal, Montejícar, Montillana, Morelábor, Nívar, Pedro Martínez, Píñar, Peligros, Purullena, Torrecardela, Villanueva de las Torres, Víznar, Zújar, Moclín (vzhodni del do naravne meje vzdolž reke Velillos), Albolote in Atarfe (vzhodni del med rekama Cubillas in Colomera do točke, kjer se združita) ter Baza, Caniles in Gor (razen tistih območij teh treh občin, ki so del naravnega parka Parque Natural Sierra de Baza).

5. Povezanost z geografskim območjem

5.1 Posebnosti geografskega območja

Z agrološkega vidika je območje proizvodnje „Montes de Granada“ homogeno okolje, v katerem se gojijo oljke, in je edinstveno na Iberskem polotoku.

Leži nad 900 m nadmorske višine, kar je višje od povprečne nadmorske višine preostalih območij na Iberskem polotoku, kjer se gojijo oljke, in je obkroženo s Subetijsko gorsko verigo. Območje „Montes de Granada“, kot je znano od nekdaj, je prostrana sierra ali hribovito območje, na katerem se gojijo oljke, v pokrajini Granada. Prvi zapisi o „terrenos montuosos“ (gorskih zemljiščih) in „cultivo del olivo“ (gojenju oljk) na območju Montes de Granada so nastali v 16. stoletju. Zadevna listina se nanaša na razdelitev zemlje, potem ko sta Ferdinand in Izabela osvojila Granado, v njej pa je zapisano, da se „… vsakemu okolišu dodeli tudi del oljčnega nasada, ki …“ (Peinado Santaella, 1989; La repoblación de la tierra de Granada: Los Montes, Univerza v Granadi).

Za pokrajino na tem območju je značilno menjavanje depresij na nadmorski višini od 750 do 900 m z gorskimi grebeni, ki se raztezajo od vzhoda proti zahodu in dosegajo od 1 400 do 2 000 m nadmorske višine. Reliefne oblike so na splošno bolj razbrazdane v apnenčastih masivih, drugi reliefi, ki so tudi prepredeni s strmimi pobočji, pa vključujejo nizke grebene in griče iz apnenca, lapornatega apnenca in ilovice. Vzhodno od občine Peligros, ki leži na skrajnem jugozahodu opredeljenega geografskega območja, postane pokrajina v okrožju Vega de Granada (Intrabetijska depresija) položnejša in se razširi v visoko planoto na nadmorski višini 1 200 m, kjer se Subetijsko gorovje združi z Intrabetijsko depresijo v občini Huéscar na skrajnem severovzhodu opredeljenega geografskega območja „Montes de Granada“.

Opredeljeno geografsko območje ima posebne podnebne značilnosti, ki odločilno vplivajo na lastnosti iztisnjenih ekstra deviških oljčnih olj.

Ima sredozemsko celinsko podnebje z velikimi temperaturnimi razlikami med dnevom in nočjo ter posameznimi letnimi časi. Zime so dolge in mrzle, trajajo od novembra do marca, povprečna zimska temperatura znaša od 5 do 6 °C, najnižja temperatura pa manj kot 2 °C, zaradi visoke nadmorske višine (od 750 do 2 000 m) so pogoste tudi snežne padavine. Nasprotno so zaradi južne lege pokrajine Granada poletja dolga in vroča ter trajajo od konca maja do oktobra, povprečne temperature pa presegajo 30 °C. Povprečna letna količina padavin znaša od 400 do 600 mm, v zelo sušnih letih pa tudi manj.

Čeprav območje leži na jugu, so zime podobne kot na Meseti na severu Iberskega polotoka. Montes de Granada ima zaradi svoje zemljepisne lege nenavadne temperature za tako južno območje. Leži na sredini četverokotnika, katerega stranice tvorijo gorovja, ki imajo najnižje temperature na južnem delu Iberskega polotoka: na jugozahodu meji na gorovje Sierra Nevada (povprečna letna temperatura 8–10 °C), na severozahodu na gorovje Sierra Mágina–Sierra de Lucena–Montejícar (povprečna letna temperatura 10–12 °C), na jugovzhodu na gorovje Sierra de Baza (povprečna letna temperatura 10–12 °C), na severovzhodu pa na gorovji Sierra de Castril in Sierra de la Sagra (povprečna letna temperatura 8–10 °C).

Skrajno podnebje je odločilno vplivalo na prakse gojenja oljk na območju Montes de Granada, in sicer na izbiro sort, prilagojenih hudim zimam, na zgodnje pobiranje, s katerim se izogne pozebi januarja in februarja, ter na tehnike obrezovanja drevja, s katerimi se ohrani čim večje razmerje med listjem/vejami, da se drevesa zaščitijo pred hudo zimsko zmrzaljo. Po drugi strani te podnebne razmere prispevajo tudi k preprečevanju širjenja škodljivih organizmov in bolezni, endemičnih na drugih območjih, kjer se v Andaluziji gojijo oljke, kot sta oljčna muha in pavje oko, zaradi česar se izboljša kakovost plodov (nizka stopnja kislosti), s tem pa tudi kakovost olja.

Domorodne sorte oljk, gojene na opredeljenem geografskem območju, kot so Lucio, Loaime, Escarabajuelo in Negrillo de Iznalloz, so pridelovalci izbirali skozi stoletja, ker so se prilagodile skrajnim razmeram; to pomeni, da so odporne proti mrazu, plodovi pa zgodaj dozorijo, zato jih lahko poberejo pred zimsko zmrzaljo. Knjiga iz leta 1634 vsebuje navedbo o gojenju oljk „Olivas de Marca“ v občini Cogollos Vega, zelo rodnih dreves, ki so dajala zelo kakovosten pridelek (Libro de Apeos de Cogollos Vega, Real Chancillería de Granada). Na območju Montes de Granada še danes rastejo več kot 500-letna drevesa sorte Loaime, vzgojene, še preden sta Ferdinand in Izabela ponovno osvojila Granado (ime Loaime je arabskega izvora).

Ko se je lokalnemu okolju prilagodila sorta Picual (prevladujoča sorta), ki so jo na tem območju začeli gojiti sredi 19. stoletja ter ki je bolj rodna in močnejša od navedenih domorodnih sort, se je večina oljčnih nasadov lahko razvila z gojenjem te sorte poleg starejših domorodnih sort.

Pomemben zgodovinski dokument iz sredine 19. stoletja (Diccionario Geográfico Estadístico e Histórico, Pascual Madoz, 1845; ponatis Bosque Maurel, 1987) hvali kakovost oljčnih nasadov v tem okrožju in izvrstno olje z naslednjimi besedami: „Montes de Granada … kljub pomanjkanju pitne vode se voda iz rek Cubillas, Benalúa in Moclín uporablja za namakanje okoliških zemljišč, kjer se pridelujejo vse vrste žit, svetlo, izvrstno olje, vino in najrazličnejša semena …“

5.2 Posebnosti proizvoda

Posebne lastnosti, ki opredeljujejo oljčno olje „Montes de Granada“, so:

— poseben lipidni profil z veliko vsebnostjo oleinske kisline (več kot 80 %, včasih do 83 %). Ima tudi ugodno razmerje med enkrat in večkrat nenasičenimi maščobnimi kislinami (od 12 do 20), zato ima visoko prehransko vrednost;

— nizka stopnja kislosti;

— barvni odtenki od intenzivno zelene do zelenkasto rumene, odvisni od stopnje zrelosti oljčnih plodov in deležev posameznih sort, iz katerih se iztisne olje;

— sadna aroma in srednje ali izrazito močan okus po zelenih ali zrelih oljkah (mediana sadežnosti ≥ 3);

— rahlo grenak, pikanten okus, katerega intenzivnost je odvisna od stopnje zrelosti oljčnih plodov in je povezana z ravnjo polifenolov v olju.

5.3 Vzročna povezanost geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali značilnostjo proizvoda (pri ZGO)

Visoka nadmorska višina območja proizvodnje Montes de Granada ter skrajne temperature jeseni in pozimi, ko oljke zorijo, so bistvene za izjemno kakovost teh olj.

Znanstveno je potrjeno, da temperatura okolja in nadmorska višina območij, na katerih se gojijo oljke, vplivata na zorenje plodov jeseni in pozimi. Te razmere močno vplivajo na maščobnokislinske profile olj in vsebnost klorofila (zaradi katerega so zelena). Zato se na višji nadmorski višini in pri nižjih temperaturah okolja, zlasti v jesenskih in zimskih mesecih, ko plodovi zorijo, povečata delež nenasičenih maščobnih kislin (zlasti oleinske kisline) in vsebnost klorofila, saj zaradi nizkih temperatur, značilnih za območje proizvodnje Montes de Granada, plodovi zorijo počasi. Pomemben dejavnik je tudi uporabljena sorta oljk. Glavna sorta, ki se goji na tem območju, je Picual, ki ima najvišjo vsebnost oleinske kisline od vseh sort, ki se gojijo v Španiji. Oljčna olja „Montes de Granada“ imajo eno najvišjih vsebnosti oleinske kisline (80–83 %) izmed vseh deviških oljčnih olj. Zaradi istih razlogov imajo ta olja tudi zelo ugodno razmerje med enkrat in večkrat nenasičenimi maščobnimi kislinami (od 12 do 20), ki ga nekoliko znižujeta domorodni sorti Lucio in Loaime, saj imata nižjo vsebnost kot sorta Picual. Sorta Picual daje oljem „Montes de Granada“ značilno zeleno barvo v različnih odtenkih od intenzivno zelene do zelenkasto rumene. Ta sorta ima eno najvišjih vsebnosti kloforila izmed vseh španskih oljk, ki se še poviša, kadar plodovi zorijo počasi, tako kot na opredeljenem območju.

Ker je območje Montes de Granada večinoma gorsko (povprečna nadmorska višina je več kot 900 m), imajo ta olja tudi nizko stopnjo kislosti zaradi nizkih temperatur med obiranjem (pozimi), saj se aktivnost encima lipaze zmanjša, ko se temperatura spusti. Poleg tega majhna razširjenost nekaterih škodljivih organizmov jeseni v plodovih preprečuje lipolizo.

Že od nekdaj je znano, da na organoleptično kakovost deviškega oljčnega olja vplivajo lokalne rastne razmere ter da je olje, pridelano na gorskih območjih, bolj aromatično in boljšega okusa kot olje iz nižin ali z ravnic. To je rezultat neumiljive frakcije deviških oljčnih olj, ki daje aromo tem oljem in se povečuje z nadmorsko višino. Ker oljčni plodovi zorijo počasi, imajo v Sierri ali gorskem okolju z nizko nadmorsko višino na območju Montes de Granada višjo vsebnost aromatičnih snovi. Zaradi počasnega zorenja in okoljskega stresa jeseni in pozimi (nizkih temperatur in vodnega stresa) se poveča vsebnost polifenolnih sestavin, zato se okrepi tudi grenak in pikanten okus olja. Za vsebnost polifenolnih spojin je zelo pomembna tudi sorta oljk in od vseh sort, ki se gojijo v Španiji, jih vsebuje največ prav sorta Picual.

Sklic na objavo specifikacije

(člen 5(7) Uredbe (ES) št. 510/2006 (4))

Celotno besedilo specifikacije proizvoda:

http://www.juntadeandalucia.es/agriculturaypesca/portal/export/sites/default/comun/galerias/galeriaDescargas/cap/industrias-agroalimentarias/denominacion-de-origen/Pliegos/PliegoMontesdeGranadamodificado.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.

(2) Nadomeščena z Uredbo (EU) št. 1151/2012.

(3) Prim. opombo 2.

(4) Prim. opombo 2.