o izvajanju dela v okviru programa pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn v Bolgariji, Litvi in na Slovaškem v letu 2015 in prejšnjih letih

Člen 2 vsake izmed dveh uredb, opredeljuje glavne konkretne cilje programov za razgradnjo za obdobje financiranja 2014–2020. Ti cilji so podrobneje opredeljeni v izvedbenih postopkih, ki jih je Komisija sprejela avgusta 2014 in novi izhodiščni scenariji so bili določeni za vsak program razgradnje do posameznega končnega stanja.

V vseh treh primerih je dokončno stanje opredeljeno kot degradirano območje: razgrajene bodo stavbe jedrskega reaktorja in tiste pomožne stavbe, ki niso namenjene ponovni uporabi; blizu površja bodo zgrajena ali dograjena odložišča za odstranitev nizko- in srednjeradioaktivnih odpadkov iz razgradnje; začela bodo obratovati začasna skladišča za izrabljeno gorivo in radioaktivne odpadke, ki se jih ne sme odlagati na odlagališča blizu površja. Poleg razgradnje vsaka država članica v svojem nacionalnem programu za ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki obravnava tudi odstranjevanje izrabljenega goriva in radioaktivnih odpadkov v globoko geološko odlagališče, kot je določeno v ustrezni direktivi.

Po pristopu k Evropski uniji so se Bolgarija, Litva in Slovaška zavezale, da bodo pred predvidenim koncem načrtovane življenjske dobe zaprle osem starih jedrskih elektrarn sovjetske zasnove. V zameno se je EU zavezala, da bo navedenim trem državam članicam zagotovila finančno pomoč za razgradnjo določenih elektrarn, in sicer:

To poročilo obravnava napredek v letu 2015 in prejšnjih letih v okviru programov pomoči Evropske unije pri razgradnji jedrskih elektrarn v Bolgariji, Litvi in na Slovaškem. Izpolnjuje zahteve poročanja ustreznih uredb Sveta,, in je osnova za sprejetje naslednjih letnih delovnih programov pod programi pomoči.

Vsi reaktorji so zaprti, izpraznjena so vsa jedra razen enega. Doseženi so bili ključni mejniki, v Bolgariji in na Slovaškem so bila izdana dovoljenja za razgradnjo, v Litvi pa je obratovanje infrastrukture za izrabljeno gorivo in ravnanje z odpadki vstopilo v fazo hladnih testov. Ti dosežki predstavljajo pomembne korake k večji varnosti na lokacijah.

Komisija je prenesla sredstva na EBRD in CPMA na podlagi predvidenih pogodbenih potreb in napredka pri izvajanju projekta.

Ustrezni sporazumi o prenosu pooblastil z izvedbenimi organi (EBRD, CPMA) so bili podpisani junija 2015. Vsa namenska sredstva za leto 2014 so bila dodeljena v skladu s sporazumi z dne 5. junija 2015 (v nadaljnjem besedilu: EBRD) ter 5. oktobra 2015 (CPMA). Sredstva iz leta 2015, namenjena Bolgariji in Litvi, so bila dodeljena 23. decembra 2015 (EBRD) ter 23. oktobra 2015 (CPMA); dodelitev sredstev iz leta 2015 za Slovaško je še v postopku dokončanja sklenitve sporazuma o prenosu pooblastil s SIEA, o katerem trenutno potekajo pogajanja.

Komisija je v letih 2014 in 2015 sprejela letne delovne programe in z njimi povezane sklepe o financiranju,, ki so potekali 30. oktobra 2014 in 30. julija 2015.

Leta 2015 je služba Komisije za notranjo revizijo – v okviru lastnega notranjega revizijskega programa – opravila revizijo upravljanja in nadzora programov pomoči. Po kritičnih ugotovitvah v zvezi oceno leta 2014 o predhodnih pogojenostih, ki izhajajo iz ustreznih predpisov1,2, je Generalni direktorat Komisije za energetiko izrazil pridržek zaradi nesistematične pomanjkljivosti v sistemu notranjega nadzora in začel izvajati akcijski načrt zlasti za izvedbo poglobljene ocene zanesljivosti finančnih načrtov v posamezni državi članici za varno dokončanje razgradnje.

Programi pomoči so predmet rednih revizij in ocen.

Službe Komisije so leta 2015 svoje terensko spremljanje osredotočile na sisteme za zaščito pred sevanjem, v skladu z zahtevo, da se zagotovi uporaba najvišjih varnostnih standardov. Dokončanje teh posebnih ukrepov spremljanja je predvideno za leto 2016 in naj bi prineslo dodatne kazalnike uspešnosti, povezane z varnostjo.

V letu 2014 se je postopoma razvijal in izvajal novi postopkovni okvir. Leta 2015 so odbori za spremljanje v celoti delovali v vsaki državi članici poleg skupščine prispevajočih ustreznih mednarodnih podpornih skladov za razgradnjo. Službe Komisije so podpirale upravičence pri izvajanju metodologije prislužene vrednosti za merjenje napredka in uspešnosti. To poročilo temelji na rezultatih, ki so jih pridobili odbori za spremljanje.

Koordinatorji programa morajo predložiti letne delovne programe, ki jih Komisija odobri in sprejme skupaj s sklepi o financiranju. Poleg tega nadzorni odbor za vsako državo članico izvaja dejavnosti spremljanja in poročanja. Komisija je članica teh odborov in srečanja vodi skupaj s koordinatorji programa.

Leta 2015 so službe Komisije na zahtevo Slovaške republike ocenile nacionalno slovaško agencijo za inovacijo in energijo (SIEA) s ciljem vzpostavitve novega izvedbenega kanala za program Bohunice. O pogojih sporazuma o prenosu pooblastil trenutno potekajo pogajanja.

Komisija izvaja programe pomoči v okviru posrednega upravljanja. Od leta 2001 so naloge izvajanja zaupane Evropski banki za obnovo in razvoj (EBOR), s prispevki trem mednarodnim podpornim skladom za razgradnjo. V Litvi je od leta 2003 za vedno večji del nalog pooblaščena nacionalna centralna agencija za vodenje projektov (CPMA). Program Ignalina se torej upravlja na dva načina.

Na dan 31. decembra 2014 so bolgarski nacionalni viri financiranja skupaj znašali 147 milijonov EUR, kar ustreza približno 13 % ocenjenih stroškov programa za razgradnjo. Na podlagi trenutno dostopnih informacij finančni primanjkljaj do leta 2020 ni pričakovan. Junija 2015 je finančni primanjkljaj za obdobje 2021–2030 znašal približno 150 milijonov EUR (glej tabelo 2), tj. 14 % skupnih ocenjenih stroškov, ki naj bi jih program razgradnje dosegel v dokončnem stanju leta 2030.

V obdobju poročanja se je program na splošno soočal s tveganji iz upravnih in ne tehničnih vzrokov. To potrjuje tudi odlog izdaje dovoljenja za razgradnjo enot 3 in 4 jedrske elektrarne Kozloduj. Ta tveganja ogrožajo kritično pot programa, ki jo je treba obravnavati v letnem programu dela za leto 2016.

Uspešnost načrta je bila optimalna za številne projekte razgradnje, vendar pa zamud pri nekaterih projektih ni bilo mogoče preprečiti. Največ tveganj za zamudo je nastalo zlasti zaradi pravnih izzivov na področju presoje vplivov na okolje, povezanih z uresničitvijo zmanjšanja količine radioaktivnih odpadkov in programom razgradnje. Ta tveganja so bila odpravljena z zavrnitvijo dokončnih pozivov bolgarskega vrhovnega upravnega sodišča.

Bazeni in jedra reaktorjev so izpraznjeni in novembra 2014 je bilo izdano dovoljenje za razgradnjo enot 1–2 jedrske elektrarne Kozloduj. Aprila 2015 je SERAW bolgarski regulativni agenciji za jedrsko varnost predložil vlogo za dovoljenje za razgradnjo enot 3–4, vendar dovoljenje ne bo izdano januarja 2016, kot je bilo načrtovano. Razgradnja turbinske dvorane je enakomerno napredovala.

Cilji, ki jih je bilo treba doseči do referenčnega datuma za poročanje, so bili doseženi v skladu z osnovnim scenarijem.

V primerjavi s prejšnjimi različicami je v revidiranem načrtu datum zaključka programa preložen za pet let in nova (2013) ocena stroškov v višini 1 107 milijona EUR predstavlja zmanjšanje za 11 %.

Komisija je sprejela osnovni scenarij programa v Prilogi 4 k postopkom izvajanja6. Osnovni scenarij je utemeljen v načrtu za razgradnjo jedrske elektrarne Kozloduj, ki so ga potrdili bolgarski organi, kot je bilo potrjeno v dovoljenju za razgradnjo. Načrt je skladen z nacionalno opredeljenimi zahtevami in izpolnjuje standarde Mednarodne agencije za atomsko energijo (IAEA).

Enoti 1 in 2 sta od leta 2008 pod nadzorom bolgarskega državnega podjetja za radioaktivne odpadke (SERAW). Enoti 3 in 4 sta prosti goriva od julija 2012, marca 2013 pa sta bili iz elektrarne preneseni na SERAW. SERAW deluje pod nadzorom ministrstva za energijo in je imetnik dovoljenja/izvajalec, zadolžen za razgradnjo enot 1–4 jedrske elektrarne Kozloduj in prihodnje nacionalno odlagališče (NDF).

Enote 1–4 jedrske elektrarne Kozloduj (JE) so reaktorji VVER 440/230: enoti 1 in 2 sta bili zaprti leta 2002, enoti 3 in 4 pa leta 2006.

Litovsko državno podjetje Jedrska elektrarna Ignalina (INPP) je imetnik dovoljenja/izvajalec, zadolžen za objekte v postopku razgradnje in naprave za odstranjevanje odpadkov. Deluje pod nadzorom ministrstva za energijo.

Osnovni scenarij programa

Komisija je sprejela osnovni scenarij programa v Prilogi 2 k postopkom izvajanja6. Osnovni scenarij je utemeljen v končnem načrtu za razgradnjo, ki ga je potrdil minister za energijo Republike Litve 25. avgusta 2014. Načrt je skladen z nacionalno opredeljenimi zahtevami in izpolnjuje standarde IAEA.

Načrt iz avgusta 2014 sledi temeljitemu pregledu prejšnje različice (julij 2005), vključno z reorganizacijo strukture razčlenitve del in strukture stroškov ter vključitvijo več dejavnosti, ki so bile prvotno izpuščene. To je pripeljalo do podvajanja ocen stroškov in preložitve končnega datuma programa za 9 let.

Napredek

Cilji, ki jih je bilo treba doseči do septembra 201516, so bili doseženi v skladu z osnovnim scenarijem.

Ključni projekti za izpraznitev reaktorja so dosegli pomembne mejnike: oktobra 2015 so bila dokončana montažna dela v dvoranah z bazeni izrabljenega goriva in začeli so se hladni testi za začetek obratovanja.

Poleg tega so se avgusta 2015 začeli hladni testi za začetek obratovanja predelave radioaktivnih odpadkov in začasnih skladišč.

Dejavnosti dekontaminacije in razgradnje v turbinski dvorani so znatno napredovale, fizični napredek znaša 97 % v enoti 1 in 15 % v enoti 2.

Uspešnost

Do septembra 2015 je bila splošna uspešnost zadovoljiva. Zneski razgrajene opreme so načrtovane količine presegli za približno 40 %. Celotna količina obdelanih in shranjenih radioaktivnih odpadkov je bila v skladu z načrtom (cilj obdelave je bil presežen za 5 %, shranjevanje pa je bilo za 6 % nižje od načrtovanega), čeprav je bila uspešnost pri posameznih kategorijah odpadkov včasih boljša ali pa slabša od predvidenih ocen.

Uspešnost pri uresničevanju časovnega načrta je na nekaterih področjih treba izboljšati, vendar pa zamude, do katerih je prišlo do referenčnega datuma za poročanje, niso vplivale na kritično pot programa. Velik uspeh pri zmanjševanju vodstvenega tveganja je bil dosežen z resolucijo dolgotrajnega pogodbenega spora brez stroškov, ki utegnejo vplivati na kritičen projekt (začasno skladišče izrabljenega goriva), kar je ključno za izpolnitev glavnega cilja EU za finančno pomoč v tem finančnem okviru, tj. odstranitev izrabljenega goriva iz reaktorskih zgradb.

Prislužena vrednost projektov je bila usklajena z dejanskimi stroški, kar kaže na zadovoljivo stroškovno učinkovitost.

Sofinanciranje

Na dan 30. septembra 2015 so litovski nacionalni viri financirali projekte razgradnje in energetskega sektorja v višini 91 milijonov EUR oziroma 90 milijonov EUR. Na podlagi trenutnih informacij finančni primanjkljaj do leta 2020 ni pričakovan. Od začetka tega finančnega okvira je finančni primanjkljaj programa za razgradnjo za obdobje 2021–2038 v osnovi ostal nespremenjen in znaša 1,73 milijarde EUR (glej tabelo 2), tj. polovico celotnih ocenjenih stroškov za uresničitev dokončnega stanja programa razgradnje v letu 2038. Navedene podrobne ocene (glej razdelek 2.3) bodo preučile trdnost finančnih načrtov. V skladu z zadevno nacionalno zakonodajo, ki je v veljavi, se bo litovska vlada za zagotovitev ustrezne dodatne pomoči EU pogajala po letu 2020. Vendar isti zakon zavezuje k zaračunavanju državnega proračuna za vse stroške, za katere ni na voljo drugih virov financiranja.

3.3Slovaška – jedrska elektrarna Bohunice V1

Jedrsko elektrarno Bohunice V1 sestavljata dva reaktorja VVER 440/230: enota 1 je bila dokončno zaprta leta 2006, enota 2 pa leta 2008.

Slovaško podjetje Jadrová a vyraďovacia spoločnosť (JAVYS) je pod nadzorom države prek ministrstva za gospodarstvo. JAVYS je imetnik dovoljenja/izvajalec, zadolžen za razgradnjo jedrske elektrarne Bohunice V1 in napravo za odstranjevanje odpadkov.

Osnovni scenarij programa