[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 16.3.2006

COM(2006) 121 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU

o razširitvi statusa Evropske skupnosti za atomsko energijo pri Mednarodni agenciji za atomsko energijo {SEC(2006)341}

SPOROČILO KOMISIJE SVETU

o razširitvi statusa Evropske skupnosti za atomsko energijo pri Mednarodni agenciji za atomsko energijo

1. Uvod

Evropska skupnost za atomsko energijo (Euratom, v nadaljevanju „Skupnost“) ima status opazovalke pri Mednarodni agenciji za atomsko energijo (IAEA[1]), agenciji Združenih narodov (ZN) za spodbujanje varne, zanesljive in miroljubne uporabe jedrskih tehnologij. Trenutno je članstvo v IAEA omejeno na države[2].

Status opazovalke omejuje vpliv in prepoznavnost Euratoma znotraj IAEA. To ni sorazmerno s pristojnostjo Skupnosti na področju dejavnosti Agencije in njeni zakoniti pravici do njihovega izvajanja na mednarodni ravni, kot je že večkrat priznalo Sodišče Evropskih skupnosti.

Zgoraj opisan položaj zahteva ukrepanje za razširitev statusa Euratoma v IAEA, kar je namen tega sporočila. Na tej stopnji se še ne da določiti natančne narave takega razširjenega statusa, čeprav je članstvo Euratoma v IAEA gotovo možnost, za katero si je treba prizadevati.

2. Pristojnosti Skupnosti v okviru Pogodbe Euratom

V skladu s členom 1 Pogodbe Euratom (v nadaljevanju „Pogodba“) je glavna naloga Skupnosti, ustanovljene leta 1957, „z ustvarjanjem razmer, potrebnih za pospešeno vzpostavljanje in razvoj jedrske industrije, prispevati k dvigu življenjske ravni v državah članicah in k razvoju odnosov z drugimi državami.“ Za doseganje tega cilja so bile Skupnosti podeljene pravice suverenosti, ki so jih države članice prenesle nanjo s podpisom Pogodbe, na naslednjih glavnih področjih: raziskave, zdravje in varnost (varovanje zdravja delavcev in prebivalcev pred ionizirajočim sevanjem), preskrba s surovinami, jedrski nadzorni ukrepi ter zunanji odnosi.

Določbe Pogodbe so omogočile razvoj in izvajanje pomembnega zakonskega svežnja, ki povzema nacionalna pravila, zahtevana za ta sektor, kot je podrobno opisano v Prilogi 4.

Komisija je odgovorna[3] za spodbujanje in usklajevanje jedrskih raziskav v Skupnosti, da bi se preprečilo nepotrebno podvajanje. Komisija lahko zagotovi finančno pomoč, preskrbi snovi, zagotovi naprave, opremo ali strokovno pomoč ter spodbuja skupna vlaganja. Zaporedni Okvirni programi Euratom za raziskovalne dejavnosti so zagotovili močno denarno podporo za spodbujanje civilnih jedrskih raziskav. Trenutno se raziskovanje osredotoča na tehnologijo termonuklearne fuzije ter na jedrsko varnost in zaščito, vključno z vprašanji okolja, kot so upravljanje z odpadki ali zaščita pred sevanjem. Šesti okvirni program Euratom, ki pokriva obdobje od 2002–2006, ima proračun v višini 1 230 milijonov EUR, od katerega je 750 milijonov dodeljenih za raziskave fuzijske energije. Aprila 2005 je Komisija sprejela predlog za Sedmi okvirni program Euratom, ki pokriva obdobje 2007–2011 (možno podaljšanje do 2013) in bo zajemal skupni znesek 3 092 milijonov EUR (2 159 milijonov EUR za raziskave na področju fuzijske energije, 394 milijonov EUR za jedrsko fisijo in zaščito pred sevanjem ter 539 milijonov EUR za jedrske dejavnosti Skupnega raziskovalnega središča).

Določbe za zaščito pred sevanjem[4] iz Pogodbe zahtevajo določitev[5] uvedbe temeljnih standardov za varovanje zdravja delavcev in prebivalstva pred nevarnostmi, ki izvirajo iz ionizirajočih sevanj. Ti so bili dopolnjeni z več kot 20 posameznimi dokumenti zakonodaje, ki pokrivajo različne vidike, kot so izpostavljenost v medicini, operativna zaščita zunanjih delavcev, pošiljke radioaktivnih snovi in radioaktivnih odpadkov, radioaktivnost živil ter radiološke nesreče.

V bližnji prihodnosti bo zakonodaja Skupnosti še nadalje dopolnjena z ustanovitvijo okvira Skupnosti na področju jedrske varnosti in upravljanja z radioaktivnimi odpadki. V svoji sodbi z dne 10. decembra 2002 je Sodišče Evropskih skupnosti izrecno priznalo zakonodajno pristojnost Skupnosti na področju jedrske varnosti v okviru Pogodbe. Zato je Komisija januarja 2003 sprejela predloga za direktivo o varstvu jedrskih objektov in direktivo o upravljanju izrabljenega jedrskega goriva in radioaktivnih odpadkov[6].

Kar zadeva preskrbo[7] , ima Agencija za preskrbo Euratom pravico do izbire za rude, snovi vira in posebne cepljive snovi, proizvedene na ozemljih držav članic, kot tudi izključno pravico za sklepanje pogodb glede preskrbe z jedrskimi snovmi, tako zunaj kot znotraj Skupnosti. Cilj je vsem uporabnikov v Skupnosti zagotoviti enak dostop do jedrskih snovi.

Na področju jedrskih nadzornih ukrepov[8] , je izvedbeno uredbo, sprejeto leta 1976, nadomestila posodobljena uredba[9]. Nadzorni ukrepi v okviru Pogodbe se usklajujejo s sistemom nadzornih ukrepov, ki jih uporablja IAEA v okviru tristranskega sporazuma med državami članicami, Skupnostjo in IAEA. Dodatne protokole k tem sporazumom, ki so jih države članice in Skupnost podpisale leta 1998, so ratificirale vse države članice in so začeli veljati. Za nove države članice, ki so pristopile Skupnosti Euratom leta 2004, se izvaja vključevanje v sporazume o nadzornih ukrepih in dodatne protokole.

3. Razlogi za razširjen status Euratoma pri IAEA

Skupnost ima jasne zunanje pristojnosti na zgoraj omenjenih področjih . V skladu s členom 2(h) Pogodbe Skupnost za izpolnitev svojih nalog vzpostavlja odnose z drugimi državami in mednarodnimi organizacijami, ki bodo spodbujali napredek pri miroljubni uporabi jedrske energije. V ta namen lahko Skupnost v okviru svojih pristojnosti prevzema obveznosti s sklepanjem sporazumov ali pogodb s tretjo državo, mednarodno organizacijo ali državljanom tretje države (člen 101 Pogodbe).

Zunanje pristojnosti Skupnosti je potrdila sodna praksa. Leta 1978 je v zvezi z načrtovanim pristopom Skupnosti h Konvenciji o fizičnem varovanju Sodišče Evropskih skupnosti preučilo zunanje pristojnosti Skupnosti[10]. Sklicujoč se na lastno sodno prakso je Sodišče povedalo, da Skupnost z razvijanjem skupnih notranjih pravil prav tako prevzema pristojnost nad zunanjimi pogajanji, ki lahko vplivajo na ta skupna pravila[11]. Sodišče je prav tako izjavilo, da ima Skupnost, ko ima notranje pristojnosti za doseganje določenega cilja, implicitno tudi izključne zunanje pristojnosti na tem področju, če so takšne zunanje dejavnosti potrebne za doseganje tega cilja[12]. Nedavno je generalni pravobranilec Jacobs v svojem mnenju v zvezi s pristopom Skupnosti h Konvenciji o jedrski varnosti, na podlagi katerega je Sodišče izdalo sodbo dne 10. decembra 2002, potrdil, da: „V skladu s členom 101(1) Pogodbe lahko Skupnost sklene mednarodne sporazume v okviru „svojih pristojnosti“. Zunanje pristojnosti Euratoma so zatorej enakega obsega kot njegove notranje pristojnosti, ali povedano drugače, Euratom ima pristojnost za sklepanje mednarodnih sporazumov na vseh področjih, na katerih sme delovati notranje“[13].

Dejavnosti IAEA se večinoma nanašajo na področja v pristojnosti Skupnosti. Ta deljena vpletenost pri jedrskih vprašanjih se odseva tudi v dejstvu, da priporočila, pogodbe, konvencije in sporazumi, ki jih je oblikovala IAEA, podpirajo zadevne politike, ki jih razvija Skupnost.

Na podlagi Sporazuma o sodelovanju med Skupnostjo in IAEA, podpisanem na Dunaju, ki je začel veljati 1. januarja 1976[14], je Skupnost zastopana kot opazovalka s pravico do besede na rednih letnih zasedanjih Generalne konference IAEA in Sveta guvernerjev, kjer lahko predstavniki Komisije sodelujejo pri razpravi o temah, ki so v interesu Skupnosti. Vendar predstavniki Skupnosti lahko dajo izjavo šele, ko so imele besedo že vse države članice, in ne morejo predložiti predlogov ali sprememb. Skupnost nima glasovalne pravice, tudi ne o zadevah, pri katerih ima izključne ali deljene pristojnosti.

Ker lahko Skupnost sama (v primeru lastne izključne pristojnosti) ali skupaj z državami članicami (v primeru deljene pristojnosti) prevzema in izvaja obveznosti do tretjih držav in mednarodnih organizacij, ki vplivajo na obseg pristojnosti Skupnosti, ji je treba dovoliti, da polno zastopa Skupnost v IAEA. Nadalje bi morala imeti Skupnost pravico do predložitve predlogov med pogajanji mednarodnih konvencij, ki zadevajo njene pristojnosti v okviru Pogodbe.

Torej obstaja jasno nesorazmerje med pristojnostmi Skupnosti in statusom, ki ji je dodeljen v IAEA , kar zavira učinkovito izvajanje teh pristojnosti. Zato je popolnoma upravičeno, da se prizadeva za razširitev statusa Euratoma pri Agenciji, s ciljem polnega članstva.

Ena izmed pomembnih nalog Skupnosti v okviru Pogodbe je sprejemanje in izvajanje varnostnih standardov za varstvo zdravja prebivalstva in delavcev na področju zaščite pred sevanji in jedrske varnosti. IAEA ima enako nalogo. Naravno je, da bi morala Skupnost v IAEA govoriti z enim glasom, da bi se zagotovil bolj racionaliziran in skladen pristop in da bi se Skupnost vključila v razvoj teh standardov.

Nadalje se sistem nadzornih ukrepov Euratoma usklajuje s sistemom nadzornih ukrepov, ki ga uporablja IAEA in temelji na tristranskih sporazumih v skladu s členom 77 Pogodbe. To je področje, kjer ima Skupnost izključno pristojnost in kjer je potrebna njena močnejša vloga napram IAEA[15].

Razširjeni status Skupnosti pri IAEA bi koristil državam članicam Euratoma, saj bi imel njihov glas, usklajen na ravni skupnosti, večji vpliv pri razvoju priporočil in standardov IAEA.

Kot posledica razširjenega statusa bi se lahko tretje države pogajale z enim telesom, ki bi predstavljal vse države članice Euratoma, ki ima edinstvenih 50 let izkušenj na tem področju, kjer je bila odgovornost prenesena na Skupnost. Sodelovanje na področju nadzornih ukrepov, na primer, kjer je bila Skupnosti podeljena izključna pristojnost, je pokazalo, da so strokovno znanje in izkušnje Euratoma dodana vrednost tako za tretje države kot tudi za IAEA. Nasprotno pa bo Euratom lahko uveljavljal stališča držav članic na področju svoje izključne pristojnosti.

4. Proces za razširitev statusa Euratoma pri IAEA

Sprememba statusa Euratoma pri IAEA je sama po sebi zapleteno prizadevanje, zaradi najmanj dveh razlogov: a) vpliva na države članice, posebej kjer bi to vključevalo prenos glasovalnih pravic v IAEA na Euratom; b) zahtevala bi spremembo Statuta IAEA, za kar bodo potrebni dolgotrajni proceduralni in vsebinski pogovori znotraj IAEA.

Zgoraj navedene težave dopolnjuje še dejstvo, da države članice in tretje države zahteve za razširjeni status Euratoma ne bodo ocenjevale le na podlagi zadevnih argumentov, temveč v širšem kontekstu statusa Evropskih skupnosti (ES) v različnih organizacijah in telesih sistema ZN.

Kljub temu je dolgoročni cilj Komisije posodobiti status ES s trenutnega statusa opazovalke v različnih organizacijah in telesih sistema ZN, za vsak primer posebej, kjer je to utemeljeno na podlagi pristojnosti Skupnosti. Ta politika se je v mnogih primerih izkazala kot uspešna. Zlasti je bilo doseženo polnopravno članstvo v Organizaciji Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo (FAO) ter v Codex Alimentarius in status polnopravne udeleženke pri Komisiji za trajnostni razvoj.

Komisija se prav tako zaveda dejstva, da je kljub večinoma tehničnim vidikom dela IAEA, Agencija tudi forum za obravnavanje zelo občutljivih političnih in varnostnih vprašanj. To postane vidno v primerih, ko se pogovori razširijo npr. na vidike neširjenja jedrskega orožja, kot pri nedavni Resoluciji Sveta guvernerjev o Iranu[16]. Trenutno se teme, kot je neširjenje orožja, obravnavajo kot teme „drugega stebra“, kjer ima nacionalna odgovornost prednost pred pravilom Skupnosti. V tem smislu je pomembno poudariti, da si Komisija želi razširjen status, ki je omejen na tista področja dejavnosti IAEA, ki spadajo, kot je navedeno zgoraj, pod pristojnost Skupnosti.

Glede na politično naravo procesa razširitve statusa Skupnosti pri IAEA, ki vključuje zapletene in dolgotrajne pogovore med Komisijo in državami članicami EU kot tudi z IAEA in njenimi članicami, se predlaga naslednji pristop v dveh korakih:

- prvič, Komisija se posvetuje z državami članicami EU znotraj Sveta kot tudi z IAEA in njenimi članicami ter tako omogoči potrebne stike za obravnavanje in pojasnjevanje ter dejavnosti za seznanjanje na podlagi zgoraj navedenega,

- drugič, na podlagi teh posvetovanj Komisija Svetu predloži predlog za pogajalske smernice za namene (a) pogajanja za razširjen status Euratoma pri IAEA; (b) zahtevka za primerno spremembo Statuta IAEA.

5. Zaključki

Status Skupnosti kot opazovalke v IAEA povzroča težave in pomanjkljivosti, opisane v predhodnih oddelkih. Močnejša vloga Skupnosti je nujno potrebna, da se zagotovi enotnost in učinkovitost stališča Skupnosti. Glede na pristojnosti Skupnosti na jedrskem področju je razširjen status v IAEA upravičen. Članstvo Skupnosti v Agenciji ostaja končni cilj.

V tem smislu si želi biti Skupnost, kar zadeva pristojnosti, enakovredna državam članicam IAEA, da bi:

a) izrazila svoja mnenja med pogajanji ali katerim koli zasedanjem teles IAEA;

b) glasovala v imenu svojih držav članic o vprašanjih v pristojnosti Skupnosti;

c) izrazila strinjanje v lastnem imenu za prevzemanje pristojnosti in obveznosti, ki izhajajo iz instrumentov, sprejetih pod okriljem IAEA.

Glede na zgoraj navedeno Komisija poziva Svet za potrditev začetka prvih posvetovanj Komisije z IAEA, da se:

a) preučijo možnosti za razširitev statusa Skupnosti v IAEA;

b) ugotovijo vse spremembe, potrebne za ta namen v Statutu IAEA in drugih notranjih pravilih.

Komisija bo Svetu redno poročala o napredovanju pogovorov. Ko bo dosežena zadovoljiva rešitev, bo Komisija pozvala Svet, da jo pooblasti za pogajanja za nov status pri IAEA kot tudi za potrebne spremembe statuta slednje.

6. Priloga

Delovni dokument služb Komisije. Priloge k Sporočilu Komisije Svetu o razširitvi statusa Evropske skupnosti za atomsko energijo pri Mednarodni agenciji za atomsko energijo.

[1] Kratek opis IAEA in njenih nalog je v Prilogi 3.

[2] Od januarja 2006 je držav članic 139, vključno z vsemi 25 državami članicami Euratoma.

[3] Poglavje 1 Pogodbe.

[4] Poglavje 3 Pogodbe.

[5] Za celotni seznam zakonodaje, glej Prilogo 4.

[6] COM(2003)32 konč., Komisija je spremenjena predloga sprejela leta 2004 (COM(2004)526).

[7] Poglavje 6 Pogodbe.

[8] Poglavje 7 Pogodbe.

[9] Uredba Komisije (Euratom) št. 302/2005 z dne 8. februarja o uporabi določb Euratom o nadzornih ukrepih.

[10] Sodba Sodišča z dne 14. novembra 1978, sodba 1/78.

[11] Zadeva 22/70 z dne 31.3.1971, Komisija proti Svetu, Recueil 197, stran 263 – AETR.

[12] Zadeva 1/76 z dne 26.4.1977, Osnutek Sporazuma o ustanovitvi Evropskega sklada za izločevanje za plovila na celinskih plovnih poteh, Recueil 1977, str. 741.

[13] Mnenje generalnega pravobranilca Jacobsa z dne 13. decembra 2001, zadeva C-29/99. Recueil 2002, str. I-11221.

[14] UL L 329, 23.12.1975, str. 28.

[15] Izkušnje so pokazale, da je IAEA veliko bolj pripravljena upoštevati mnenje Skupnosti, če ga predstavi Komisija, kot če argumente predstavijo samo države članice.

[16] Resolucija GOV/2005/77, 24. september 2005.