Evropski svet je poudaril, da je izvajanje sedanje zakonodaje ključno za delovanje enotnega trga. Države članice so pri izvajanju direktive o storitvah izvedle številne prilagoditve regulativnih okvirov za storitve. Popolna usklajenost s pravili EU bi izboljšala regulativno okolje za trgovino na drobno ter podjetjem in s tem tudi potrošnikom omogočila izkoriščanje prednosti enotnega trga.

Direktiva o storitvah trgovcem na drobno omogoča lažje ustanavljanje trgovin na drobno v vseh državah članicah. Sodišče Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Sodišče EU) je v svoji sodbi v zadevi Visser potrdilo, da je trgovina na drobno storitev in tako spada v področje uporabe direktive o storitvah. Direktiva zagotavlja prepoved nekaterih zelo omejevalnih zahtev za dostop do trga, druge zahteve pa so dovoljene samo, če so nediskriminatorne, utemeljene z legitimnim ciljem javne politike in sorazmerne. Glede tega je namen direktive zagotoviti tudi učinkovite, objektivne in nediskriminatorne postopke za dostop do trga v razumnem roku. Podobne zahteve določa Pogodba o delovanju EU v primerih, ki ne spadajo v področje uporabe direktive o storitvah, kot so omejitve opravljanja dejavnosti.

Enotni trg za blago je posebej pomemben za maloprodajni sektor. Komisija je decembra 2017 predložila dva zakonodajna predloga, da bi podjetjem, zlasti malim in srednjim, olajšala prodajo izdelkov po vsej EU in okrepila nadzor za preprečevanje prodaje nevarnih izdelkov potrošnikom v EU. Poleg tega je predložila predlog za odpravo ključnih ovir, povezanih s pogodbenim pravom, ki ovirajo čezmejno trgovino. Komisija sprejema tudi druge pobude za izboljšanje pravnega okvira za potrošnike in podjetja .

Novi program znanj in spretnosti za Evropo je predlagal številne ukrepe, ki bodo državljanom EU zagotovili prava znanja in spretnosti za reševanje izzivov hitro spreminjajočega se svetovnega gospodarstva. Trgovina na drobno potrebuje znanja in spretnosti, ki ustrezajo zahtevam digitalizacije. Poleg tega program Erasmus+ ponuja nove priložnosti za dolgoročno vajeništvo v tujini v številnih gospodarskih sektorjih, tudi maloprodajnem.

Zagonskim podjetjem, ki so dejavna v sektorju, se ponujajo nove priložnosti. Namen pobude za zagon in razširitev podjetij je predvsem odprava ovir za zagonska in razširitvena podjetja na enotnem trgu z ustvarjanjem boljših komercialnih priložnosti in spodbujanjem dostopa do financiranja.

Komisija je z izvajanjem strategije za enotni digitalni trg sprejela ukrepe za preoblikovanje enotnega trga tako, da bi bil primeren za digitalno dobo. Eden od glavnih ciljev je bila krepitev čezmejnega elektronskega trgovanja. Predlogi Komisije glede geografskega blokiranja , storitev čezmejne dostave paketov , posodobitve sistema DDV , pravil za pogodbe o digitalnih vsebinah in prihodnja pobuda o spletnih platformah bodo trgovcem na drobno omogočili nemoteno spletno delovanje. Komisija prav tako predlaga ukrepe za pravično in učinkovito obdavčenje digitalnega gospodarstva ter zagotavljanje neodvisnosti shem plačilnih kartic in obdelovalcev.

Sodoben maloprodajni sektor potrebuje več naložb in ugodno poslovno okolje. Naložbeni načrt za Evropo podpira nadaljnje poglabljanje enotnega trga, predvsem z odpravo ovir za naložbe, spodbujanjem večje regulativne predvidljivosti in zmanjšanjem prekomernega urejanja.

Vir: lastni izračuni na podlagi informacij, ki so jih prispevale države članice, Eurostat in namenske študije.

Produktivnost maloprodajnega sektorja EU kljub temu zaostaja za drugimi sektorji in je manj dinamična kot v drugih primerljivih gospodarstvih. Maloprodajni sektor je tudi manj donosen od ostalih sektorjev. Kopičenje predpisov negativno vpliva na njegovo delovanje. Trgovci na drobno morajo izpolnjevati širok nabor raznolikih in pogosto zapletenih regulativnih okvirov, določenih na nacionalni, regionalni in lokalni ravni. Taki omejevalni predpisi povzročajo manj dinamične maloprodajne trge z manj vstopi in izstopi maloprodajnih podjetij ter zmanjšujejo možnosti za zaposlitev.

Hitra rast elektronskega trgovanja spreminja sektor. Elektronsko trgovanje je za večino državljanov EU postalo življenjsko dejstvo. Sektorju prinaša nove priložnosti, pa tudi izzive. Razvoj večkanalne trgovine na drobno in zabrisana razmejitev med trgovanjem zunaj spleta (fizični prostori) in na spletu (elektronsko trgovanje) spodbujata konkurenčnost in pospešujeta inovacije v sektorju. Vendar je za čezmejno elektronsko trgovanje v EU še vedno veliko možnosti za izboljšave. Poleg tega sledenje novemu poslovnemu modelu ni enostavno za vsa podjetja – 80 % trgovcev na drobno še ne prodaja na spletu. Prilagoditev je težka predvsem za številne male trgovce na drobno.

Enotni trg trgovcem na drobno omogoča dostop do približno 500 milijonov potencialnih potrošnikov. To pa zahteva ugoden poslovni in regulativni okvir, ki izpolnjuje potrebe spletnih trgovcev na drobno in tudi trgovcev na drobno, ki ne poslujejo na spletu, ter podpira odzivanje na izzive, ki vplivajo na maloprodajni sektor na svetovni ravni.

3,6 milijona podjetij, dejavnih v maloprodajnem sektorju (predvsem mala in srednja), sodeluje z drugimi gospodarskimi sektorji, kot so trgovci na debelo in proizvajalci kot tudi prevoz in logistika ter druge poslovne storitve. Uspešnejši maloprodajni sektor bo posledično sprožil pozitivne učinke prelivanja v celotnem gospodarstvu.

Gospodinjstva v EU do ene tretjine svojega proračuna porabijo za blago, ki ga distribuirajo trgovci na drobno. S ceno, izbiro in kakovostjo izdelkov v ponudbi maloprodajni sektor vpliva na kakovost življenja prebivalcev EU.

Sektor se zaradi spreminjajočih se potreb potrošnikov in tehnološkega napredka hitro spreminja ter spodbuja inovacije in produktivnost.

Dinamičen in konkurenčen maloprodajni sektor je pomemben za potrošnike, podjetja in s tem za celotno gospodarstvo EU. Zaradi razsežnosti zadevnih podjetij in delovnih mest ter prispevka k dodani vrednosti EU je trgovina na drobno ključna za spodbujanje dolgoročne gospodarske rasti.

Strategija za enotni trg je omejitve za ustanavljanje maloprodajnih podjetij in omejitve, ki vplivajo na vsakodnevno opravljanje dejavnosti maloprodaje, izpostavila kot znatne ovire za uspešnejši maloprodajni sektor. Komisija se je zavezala, da „bo opredelila najboljše prakse za lažje ustanavljanje maloprodajnih podjetij in zmanjševanje omejitev glede njihovega delovanja na enotnem trgu [...] [, s katerimi] bodo države članice dobile usmeritve za reforme in določitev prednostnega izvrševanja ukrepov v maloprodajnem sektorju“.

Cilj sporočila je z opredelitvijo dobrih praks prispevati k sprostitvi potenciala maloprodajnega sektorja za gospodarstvo EU. Dobre prakse bodo podprle konkurenčnost maloprodajnega sektorja, ne da bi spodkopale cilje javne politike, za katere si prizadevajo države članice. EU si mora še naprej prizadevati za enotni trg, ki bo kos izzivom prihodnosti in primeren za digitalno dobo, kot je poudaril Evropski svet. Maloprodajni sektor je vse bolj odvisen od večkanalne distribucije, ta trend pa se bo nadaljeval. Cilj več pobud za enotni digitalni trg je zagotavljanje učinkovite čezmejne prodaje spletnih trgovcev na drobno. To sporočilo obravnava omejitve, ki so pogostejše v trgovini na drobno zunaj spleta.

Ob 25. obletnici enotnega trga bi morali proslavljati njegove dosežke, vendar se tudi ozreti naprej. Maloprodajni sektor si zasluži našo pozornost in analizo. Potrebna so prizadevanja institucij EU in držav članic za podporo konkurenčnosti sektorja v času preoblikovanja zaradi hitre rasti elektronskega trgovanja.

2.Vpliv omejitev, ki veljajo za trgovino na drobno, na delovanje trga

Trgovci na drobno se soočajo s številnimi omejitvami različnih stopenj v smislu ustanavljanja trgovin (npr. glede velikosti in lokacije trgovine ali postopka za pridobitev določenega dovoljenja) in delovanja (npr. odpiralni čas, prodajne akcije in distribucijski kanali, obdavčenje, viri nabave). Mnoge od teh omejitev so lahko utemeljene z legitimnimi cilji javne politike, vendar lahko njihovo kopičenje ustvari nesorazmerne ovire za nove ponudnike in negativno vpliva na produktivnost sektorja. Trgovci na drobno poudarjajo, da bi morali biti regulativni okviri kos izzivom prihodnosti in prožni, da bi podjetjem omogočali hitro prilagajanje spreminjajočim se razmeram.

Zmanjšanje omejitev pozitivno vpliva na delovanje trga. Manj omejevalno regulativno okolje spodbuja večje število podjetij, naj vstopijo na trg, izkoristijo priložnosti, ki jih ponuja, in uspejo. Trgovci na drobno imajo več prožnosti glede naložb v pravo lokacijo in obliko svojih trgovin ter odzivanja na potrebe lokalnih potrošnikov. Vse to, skupaj z uspešnostjo elektronskega trgovanja, krepi konkurenčnost in vodi v učinkovitejša in inovativnejša podjetja.

Posledično se izboljša produktivnost sektorja, tudi v korist potrošnikov. Potrošniki imajo na izbiro raznolikejše, inovativnejše in kakovostnejše izdelke in storitve. Verjetno je tudi, da plačujejo nižje cene. Poleg tega lahko močnejši maloprodajni sektor zagotovi dodatne zaposlitvene možnosti. Več delovnih mest, ki bi bila boljša, bi bilo ustvarjenih ne samo v maloprodajnem sektorju, ampak tudi v podpornih storitvah, kot so prevoz, skladiščenje in logistika.

Komisija je razvila kazalnik omejitev maloprodaje, ki prikazuje različne omejitve ustanavljanja maloprodajnih podjetij in vsakodnevnega opravljanja dejavnosti trgovin. Njegovi sestavni deli zajemajo kompleksnost in raznolikost veljavnih regulativnih okvirov v državah članicah. Kazalnik je na splošno prikaz stanja na področju omejitev v maloprodajnem sektorju, ki se po EU močno razlikuje. Omejitve ustanavljanja in opravljanja dejavnosti so prisotne v vseh državah članicah. Posebna vrsta omejitev in njihova raven pa se znatno razlikujeta. Ta raven je lahko v nekaterih državah članicah petkrat višja kot v drugih. Medtem ko najmanj restriktivni regulativni okviri vsebujejo le nekaj vrst omejitev, se lahko v najbolj restriktivnih nakopiči do 12 različnih vrst omejitev. To vpliva na okolje, v katerem maloprodajna podjetja opravljajo dejavnosti.

Naloga ureditve maloprodajnega sektorja je predvsem odgovornost držav članic. Toda ko države članice določijo pravila, morajo biti ta v skladu s pravom EU in ne smejo neupravičeno omejevati svobode ustanavljanja ali svobode opravljanja storitev. Zato so nekatere omejitve prepovedane, medtem ko se lahko v drugih primerih ohranijo ali uvedejo, če so nediskriminatorne, utemeljene na podlagi legitimnih ciljev javne politike in sorazmerne. Manj omejevalno regulativno okolje bi podpiralo konkurenčnost sektorja. Glede tega bi bilo treba upoštevati dejstvo, da predpisi o ustanavljanju in opravljanju dejavnosti zaradi svoje narave vplivajo predvsem na trgovce na drobno zunaj spleta. Poleg tega se omejitve seštevajo, zato bi države članice morale upoštevati njihove skupne učinke.

3.Lažje ustanavljanje maloprodajnih podjetij

Odprtje novih trgovin je način, na katerega trgovci na drobno vstopijo na trg. Med razvojem večkanalne trgovine na drobno je pomembno, da si lahko trgovci na drobno prizadevajo za skladno strategijo dostopa do trga, ki združuje spletno prisotnost in prisotnost zunaj spleta. Poleg tega bi moral biti tak dostop do trga mogoč v razumnem roku in brez nepotrebnih ali nesorazmernih bremen. Pravočasen in hiter dostop do trga je najpomembnejše vprašanje za trgovce na drobno. Zaskrbljeni so zaradi omejitev glede lokacij za nove trgovine, pogojev v zvezi z izdelki ali splošnega pomanjkanja pravne varnosti. Trgovci na drobno navajajo, da so postopki ustanavljanja predolgi, prezapleteni in preveč negotovi.

Omejitve ustanavljanja povzročajo resne ovire za vstop na trg in so bile zato večkrat obravnavane v okviru evropskega semestra.

Pogoji ustanovitve

Vse države članice urejajo ustanavljanje trgovin na drobno. Ustanavljanje maloprodajnih podjetij je pogosto urejeno na regionalni in/ali lokalni ravni, kar še poveča raznolikost pravil, ki jih morajo izpolnjevati trgovci na drobno.

Direktiva o storitvah s kodificiranjem sodne prakse Sodišča EU v zvezi s svobodo ustanavljanja prepoveduje določene zahteve, kot je preverjanje gospodarskih potreb. V to kategorijo spadajo zahtevki za pridobitev informacij za ocenjevanje ponudbe (npr. število, vrste in oblike obstoječih trgovin) ali merjenje povpraševanja na trgu (npr. kupna moč ali poraba v gospodinjstvih v zadevnih območjih ustanovitve). Zakonodajalec EU je take zahteve prepovedal, ker so namenjene izključno gospodarskim interesom ali pa se lahko nadomestijo z manj omejevalnimi sredstvi. Številne države članice so med izvajanjem direktive o storitvah pregledale svoje pogoje za ustanavljanje in odpravile zahteve za gospodarsko oceno. Vendar se gospodarske informacije v nekaterih državah članicah v pravu ali v praksi še vedno zahtevajo ali uporabljajo.

Pravila o ustanavljanju trgovin na drobno vodijo vidiki prostorskega načrtovanja, pogosto s ciljem ohranjanja vitalnosti mestnih središč ali varstva okolja. Ta pravila lahko na primer omejijo ustanavljanje na obrobju mest. Za te cilje kot takšne si prizadeva tudi Komisija, ki v okviru agende EU za mesta sodeluje z državami članicami, mesti in drugimi deležniki pri spodbujanju mestom prijaznejših, učinkovitih in uspešnih politik ter prispevanju k teritorialni koheziji. Obenem morajo biti prizadevanja držav članic za dosego teh ciljev sorazmerna.

Sodišče EU je potrdilo, da se direktiva o storitvah uporablja za ustanavljanje maloprodajnih podjetij ne glede na način, na katerega države članice urejajo ustanavljanje maloprodajnih podjetij, bodisi s sistemom dovoljenj bodisi s prostorskim načrtovanjem. Sodišče EU je potrdilo, da direktiva o storitvah omogoča upoštevanje ciljev javne politike in da imajo države članice pravico proste presoje tega, kako izpolniti legitimne cilje javne politike. Države članice pa morajo zaradi skladnosti z direktivo o storitvah zagotoviti, da regulativne zahteve glede ustanavljanja maloprodajnih podjetij niso samo utemeljene s prevladujočim razlogom, ki se nanaša na javni interes, ampak so tudi sorazmerne.

Sorazmernost je pomembna značilnost svoboščin enotnega trga. Sorazmernost je bistvena za trgovino na drobno. Direktiva o storitvah zahteva, da se za trgovce na drobno ne uporabljajo omejitve, ki bi bile nesorazmerne. Na to se nanašajo nekatere zahteve, ki so izrecno navedene v direktivi o storitvah in vključujejo ozemeljske omejitve. Primer zanje so zelo natančni prostorski načrti, ki določajo vrsto blaga za prodajo . Sodišče EU je v sodbi v zadevi Visser poudarilo obveznost držav članic v skladu z direktivo o storitvah, da preverijo svoje predpise in prakse glede sorazmernosti ozemeljskih omejitev, ki se uporabljajo za ustanavljanje maloprodajnih podjetij.

Komisija je za širši storitveni sektor predložila predlog direktive o preskusu sorazmernosti na področju reguliranih poklicev. Podobno se v predlogu Komisije o postopku uradnega obveščanja za nekatere omejitve v skladu z direktivo o storitvah zahteva strukturiran in enoten pristop k sorazmernosti.

Države članice z določitvijo pragov velikosti pogosto uporabljajo različna pravila za projekte ustanavljanja maloprodajnih podjetij glede na velikost načrtovane trgovine na drobno. Posledica tega je lahko umetno oblikovanje okolja maloprodajnih trgovin z vplivanjem na oblike in velikost odprtih trgovin , kar vpliva tudi na produktivnost.