V tem predlogu so upoštevani spreminjajoče se epidemiološko stanje in vsi ustrezni dokazi, ki so na voljo. S predlaganimi spremembami Priporočila Sveta 2020/912 se bo zmanjšalo upravno breme, saj se bodo sprostile obstoječe omejitve potovanj, pri čemer se bo odpravil pristop, ki temelji na posameznih državah in se odraža v Prilogi I k Priporočilu. Zato je predlog primeren za dosego zastavljenega cilja in ne presega tistega, kar je potrebno in sorazmerno.

Zagotavljanje pravilnega delovanja območja brez nadzora na notranjih mejah med državami članicami je skupno prizadevanje in skupna odgovornost, ki zahteva skladen in usklajen pristop, zlasti kar zadeva omejitve nenujnih potovanj v EU. Države članice same ne morejo zadovoljivo doseči cilja zagotavljanja usklajenega pristopa, temveč se ta cilj lažje doseže na ravni Unije.

Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU) ter zlasti člen 77(2)(b) in (e) ter prvi in drugi stavek člena 292 PDEU.

To priporočilo je v skladu z drugimi politikami Unije, vključno s politikami na področju zunanjih odnosov in javnega zdravja.

Ta predlog je namenjen izvajanju obstoječih določb na področju zadevne politike, in sicer izvajanju kontrole oseb in učinkovitemu nadzoru pri prehajanju zunanjih meja.

Čeprav se stopnja precepljenosti še naprej povečuje po vsem svetu in je več tretjih držav postopoma ponovno odprlo svoje meje za mednarodne potnike, ki so v celoti cepljeni, kar je možnost, ki jo EU ponuja od 20. maja 2021, Komisija meni, da je prezgodaj za popoln in takojšen prehod s sedanjega hibridnega pristopa, ki temelji na državi/osebi, na pristop, ki temelji izključno na osebi, saj bi se tako kaznovali potniki iz tretjih držav z nizko stopnjo precepljenosti. Zato bi bilo treba Prilogo I (Tretje države, posebna upravna območja ter druge entitete in teritorialna ozemlja, na rezidente katerih ne bi smela vplivati začasna omejitev nenujnih potovanj v EU na zunanjih mejah) prenehati uporabljati in ustrezne določbe črtati šele 1. maja 2022. To bo poenostavilo vsebino priporočila in zmanjšalo upravno breme, povezano z njegovim izvajanjem.

Ob upoštevanju smernic ECDC v zvezi z dajanjem poživitvenih odmerkov šest mesecev po zaključku serije primarnega cepljenja in ob zagotavljanju dodatnega obdobja treh mesecev za zagotovitev, da se nacionalne kampanje cepljenja lahko prilagodijo in da imajo državljani in državljanke dostop do poživitvenih odmerkov, se predlaga standardno devetmesečno obdobje priznavanja po zaključku serije primarnega cepljenja. Za zagotovitev usklajenega pristopa države članice ne bi smele priznavati potrdil o cepljenju, izdanih po zaključku serije primarnega cepljenja, če je minilo več kot devet mesecev od prejema odmerka, navedenega v potrdilu.

Glede na to, da je imelo cepljenje pomembno vlogo pri ponovni vzpostavitvi potovanj v EU, Komisija predlaga spremembo Priporočila (EU) 2020/912, da se vzpostavi jasna povezava med priporočilom in digitalnim COVID potrdilom EU, da se organom držav članic pomaga pri preverjanju verodostojnosti, veljavnosti in celovitosti potrdil, ki jih izdajo tretje države.

Od zadnje spremembe Priporočila (EU) 2020/912, ki jo je Svet sprejel 20. maja 2021, sta Parlament in Svet sprejela Uredbo (EU) 2021/953 o okviru za izdajanje, preverjanje in priznavanje interoperabilnih potrdil o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19 (digitalno COVID potrdilo EU) za olajšanje prostega gibanja med pandemijo COVID-19 ter Uredbo (EU) 2021/954 o okviru za izdajanje, preverjanje in priznavanje interoperabilnih potrdil o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19 (digitalno COVID potrdilo EU) v zvezi z državljani tretjih držav, ki se zakonito nahajajo ali prebivajo na ozemlju držav članic med pandemijo COVID-19.

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 77(2)(b) in (e) ter prvega in drugega stavka člena 292 Pogodbe,

Ta predlog temelji na postopnih znanstvenih spoznanjih v zvezi z virusom SARS-CoV-2, njegovim načinom širjenja, njegovimi variacijami bolj nalezljivih in hudih sevov (spremljane različice ali zaskrbljujoče različice) ter učinkovitostjo cepljenja in nefarmacevtskih posegov pri zajezitvi širjenja tega virusa. Uporabljeni znanstveni dokazi so predvsem tisti, ki sta jih pripravila Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) in Svetovna zdravstvena organizacija (SZO).

Ta predlog upošteva razprave z državami članicami, opravljene po izvedbi prve začasne omejitve nenujnih potovanj. Ocena učinka ni bila opravljena, vendar so v predlogu upoštevani spreminjajoče se epidemiološko stanje in vsi ustrezni dokazi, ki so na voljo.

(2)Svet je 2. februarja 2021 spremenil Priporočilo (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve, da bi posodobil merila, ki se uporabljajo za oceno, ali so nenujna potovanja iz tretjih držav varna in ali bi morala biti dovoljena.

(3)Z isto spremembo so bili uvedeni mehanizmi za zajezitev širjenja zaskrbljujočih različic virusa SARS-COV-2 na območju EU.

(4)Svet je 20. maja 2021 spremenil Priporočilo (EU) 2020/912, da bi se upoštevala uvedba in pozitivni učinki kampanj cepljenja pri zajezitvi širjenja virusa ter da bi se nadalje omejila uvoz in širjenje novih spremljanih različic ali zaskrbljujočih različic v EU.

(5)Parlament in Svet sta 14. junija 2021 sprejela uredbi (EU) 2021/953 in (EU) 2021/954 o digitalnem COVID potrdilu EU. Digitalno COVID potrdilo EU se je izkazalo za temeljno orodje za pomoč pri ponovni vzpostavitvi potovanj znotraj EU.

(6)Od sprejetja Uredbe (EU) 2021/953 je Komisija sprejela več izvedbenih aktov, ki določajo, da se potrdila o COVID-19, ki jih izda določena tretja država, štejejo za enakovredna potrdilom, ki jih izdajo države članice v skladu z navedeno uredbo. Potrdila o cepljenju, prebolelosti in testiranju, zajeta v takih izvedbenih aktih, se tako lahko varno in zanesljivo potrdijo. Tako so digitalno COVID potrdilo EU in zlasti izvedbeni sklepi, sprejeti na tej podlagi, prav tako olajšali varno ponovno odprtje meja za potnike iz tretjih držav v EU.

(7)Glede na razvoj pandemije ter vse večje število cepljenj in postopno odpravo omejitev potovanj po vsem svetu bi bilo treba sedanji pristop iz Priporočila (EU) 2020/912 posodobiti, da bi se upoštevala vzpostavitev digitalnega COVID potrdila EU.

(8)Evropski svet je 22. oktobra 2021 v svojih sklepih glede na razvoj epidemioloških razmer pozval k nadaljnjemu usklajevanju za olajšanje prostega gibanja znotraj EU in potovanja v EU ter k reviziji obeh priporočil, vključno s Priporočilom Sveta (EU) 2020/912.

(9)Standardno obdobje priznavanja potrdil o cepljenju, izdanih po zaključku serije primarnega cepljenja, bi bilo treba določiti na devet mesecev. To upošteva smernice ECDC v zvezi z dajanjem poživitvenih odmerkov šest mesecev po zaključku serije primarnega cepljenja in zagotavlja dodatno obdobje treh mesecev za zagotovitev, da se nacionalne kampanje cepljenja lahko prilagodijo in da imajo državljani in državljanke dostop do poživitvenih odmerkov. Za zagotovitev usklajenega pristopa države članice ne bi smele priznavati potrdil o cepljenju, izdanih po zaključku serije primarnega cepljenja, če je minilo več kot devet mesecev od prejema odmerka, navedenega v potrdilu.

(10)Da bi se dodatno olajšalo varno potovanje v EU, bi bilo treba prag stopnje skupno sporočenih primerov COVID-19 v 14-dnevnem obdobju zvišati s 75 na 100 na 100 000 prebivalcev. Da bi se upoštevale povečane zmogljivosti testiranja skoraj dve leti po prvem pojavu virusa, bi bilo hkrati treba povečati zahtevano minimalno tedensko testiranje s 300 na 600 testov na 100 000 prebivalcev. To bi moralo dodatno povečati zanesljivost podatkov, ki se uporabljajo za določitev obsega nenujnih potovanj iz določene tretje države.

(11)Za boljše omogočanje nenujnih potovanj v Unijo in povečanje predvidljivosti za potnike iz tretjih držav bi morale države članice sprejeti ne le cepiva proti COVID-19, ki jim je bilo izdano dovoljenje za promet na podlagi Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta, ampak tudi tista cepiva, ki jih je SZO po zaključenem postopku uvrstila na seznam cepiv za nujno uporabo.

(12)Poleg tega bi morale države članice kot alternativo cepljenju dovoliti nenujna potovanja osebam, ki so prebolele COVID-19 v 180 dneh pred potovanjem v EU in imajo digitalno COVID potrdilo EU ali potrdilo, ki je bilo priznano kot enakovredno.

(13)Hkrati bi morale države članice za nadaljnje zmanjšanje tveganja prenosa virusa SARS-CoV-2 zahtevati tudi veljavno dokazilo o negativnem testu verižne reakcije s polimerazo v realnem času (RT-PCR) pred odhodom, če je potnik (i) prejel cepivo proti COVID-19, za katerega je bil zaključen postopek za uvrstitev na seznam SZO cepiv za nujno uporabo, ki pa ni na seznamu cepiv, odobrenih v EU v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004, ali (ii) okreval po COVID-19 v 180 dneh pred potovanjem v EU.

(14)Otrokom, starejšim od 6 let in mlajšim od 18 let, bi moralo biti omogočeno potovanje pod pogojem, da je bil njihov test RT-PCR pred odhodom negativen. V teh primerih bi lahko države članice po prihodu zahtevale dodatni test, prestajanje karantene ali samoosamitev.

(15)Glede na vse večje število cepljenj po vsem svetu se zdi primerno postopno preiti s sedanjega hibridnega pristopa, ki temelji na državi/osebi, na pristop, ki temelji izključno na osebi, in s tem odpraviti Prilogo I, odpravo omejitev potovanj pa temeljiti le na statusu cepljenja ali funkciji/potrebi, ki jo opravljajo potniki. Trenutno pa še vedno obstajajo tretje države z omejenim dostopom do cepiv ali nizko stopnjo precepljenosti. Zato bi bilo treba na podlagi predhodne splošne ocene stanja cepljenja v tretjih državah na podlagi podatkov, ki so jih med drugim predložile delegacije EU, Prilogo I in ustrezne določbe Priporočila (EU) 2020/912 črtati 1. marca 2022 , da bi tretjim državam dali dovolj časa za povečanje njihovih stopenj precepljenosti. Opustitev Priloge I bi morala poenostaviti Priporočilo (EU) 2020/912 in zmanjšati upravno breme, povezano z njegovim izvajanjem.

(16)V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila, ki zato zanjo ni zavezujoče ali se v njej ne uporablja. Ker to priporočilo nadgrajuje schengenski pravni red, bi se morala Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v šestih mesecih od dne, ko Svet sprejme to priporočilo, odločiti, ali ga bo prenesla v svoje nacionalno pravo.

(17)To priporočilo predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerem Irska v skladu s Sklepom Sveta 2002/192/ES ne sodeluje; Irska torej ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč ali se v njej ne uporablja.

(18)To priporočilo za Islandijo in Norveško predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o pridružitvi obeh k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES.

(19)To priporočilo za Švico predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES.

(20)To priporočilo za Lihtenštajn predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa 2011/350/EU.

(21)Pravni status tega priporočila, kakor je naveden v uvodnih izjavah 15 in 19, ne posega v potrebo po tem, da v interesu ustreznega delovanja schengenskega območja vse države članice sprejmejo usklajeno odločitev o odpravi omejitve nenujnih potovanj v Unijo –