[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 24.7.2006

COM(2006) 416 konč.

23. LETNO POROČILO KOMISIJE

O NADZORU UPORABE PRAVA SKUPNOSTI (2005) {SEC(2006) 999}{SEC(2006) 1005}

23. LETNO POROČILO KOMISIJE

O NADZORU UPORABE PRAVA SKUPNOSTI(2005)

Evropska komisija vsako leto pripravi poročilo o nadzoru uporabe prava Skupnosti v odgovor na zahteve Evropskega parlamenta (Resolucija z dne 9. februarja 1983) in držav članic (točka 2 Izjave 19, priložene k pogodbi, ki je bila 7. februarja 1992 podpisana v Maastrichtu). Poročilo odgovarja tudi na zahteve Evropskega sveta ali Sveta v zvezi s posameznimi sektorji.

1.1 Uvod

Komisija pri izvajanju svojih izključnih nalog varuhinje pogodb zagotavlja in nadzoruje uporabo prava Skupnosti v državah članicah v skladu s členom 211 Pogodbe ES. Člen 226 ES določa, da Komisija lahko sproži postopek proti državi članici, ki je sprejela ali ohranila zakone ali druge predpise, ki so v nasprotju s pravom Skupnosti.

Bela knjiga o evropskem upravljanju[1] iz leta 2001 poudarja, da so za uporabo prava Skupnosti odgovorni predvsem pravosodni organi in nacionalne uprave držav članic. Glavni cilj postopkov za ugotavljanje kršitev je spodbuditi države članice k prostovoljni in čim hitrejši uskladitvi s pravom Skupnosti. Za reševanje težav je Komisija z dodatnimi ali drugačnimi metodami okrepila sodelovanje z državami članicami.

Nadzor uporabe prava Skupnosti je bistven, kar zadeva spoštovanje prava na splošno, in prispeva k približevanju načela pravne Skupnosti evropskim državljanom in gospodarskim subjektom. Številne pritožbe državljanov držav članic so pomembno sredstvo za odkrivanje kršitev prava Skupnosti.

23. letno poročilo – vključno s priloženimi „delovnimi dokumenti služb“ in prispevki služb Komisije (SEC(2006) 1005) in statističnimi prilogami (SEC(2006) 999) – ponuja pregled dejavnosti Komisije, povezanih z nadzorom uporabe prava Skupnosti v letu 2005.

1.2. Širitev Unije in obveščanje o ukrepih za prenos direktiv

Leto 2005 so zaznamovale priprave na širitev Unije na Bolgarijo in Romunijo. Integrirani sistem elektronskega obveščanja o nacionalnih izvedbenih ukrepih za prenos direktiv za 25 držav članic je bil prilagojen, da bi Bolgarija in Romunija lahko izpolnili svoje obveznosti predhodnega obveščanja za direktive, ki sestavljajo pravni red Skupnosti. Obe državi sta prve ukrepe priglasili konec leta 2005.

Med letom 2005 sta se v sistem elektronskega obveščanja vključili Nizozemska in Švedska, Francija kot zadnja država članica, ki se bo pridružila sistemu, pa je bila s pripravami že zelo daleč.

Napredek, dosežen pri prizadevanjih za obveščanje o nacionalnih ukrepih za prenos, je januarja 2005 dosegel povprečje 97,69 % za 25 držav članic. Marca so ta prizadevanja dosegla 98,12 %, maja 98,69 %, julija 98,78 %, septembra 98,88 % in novembra 98,92 %[2].

1.3 Postopki za ugotavljanje kršitev

Skupno število postopkov za ugotavljanje kršitev , ki jih je sprožila Komisija, se je od leta 2004 do leta 2005 zmanjšalo z 2993 na 2653. Dne 31. decembra 2005 je potekal postopek za 1697 od 2653 evidentiranih zadev. Število pritožb, ki jih je evidentirala Komisija, se je v primerjavi z letom 2004 nekoliko povečalo, in sicer s 1146 na 1154. V celoti gledano pritožbe obsegajo približno 43,5 % vseh kršitev, odkritih leta 2005. Število postopkov, ki jih je Komisija sprožila na podlagi lastnih raziskav, se je povečalo, in sicer za vseh 25 držav s 328 leta 2004 na 433 leta 2005.

Število postopkov zaradi neobveščanja o ukrepih za prenos se je za 25 držav v primerjavi s prejšnjim letom zmanjšalo za 29 %: s 1519 na 1079 zadev. Takšno zmanjšanje je posledica dejstva, da so številke za leto 2004 poleg rednega nadzora zaradi direktiv, ki niso bile prenesene v roku, določenem za 15 držav članic, vključevale tudi nadzor nad neobveščanjem v desetih novih članicah glede celotnega „predpristopnega pravnega reda Skupnosti“.

Povprečni rok, ki je pri obravnavi vseh primerov kršitev za obdobje med letoma 1999 in 2002 pretekel od evidentiranja primerov v navedenem obdobju do takrat, ko je bilo v skladu s členom 226 Pogodbe ES poslano pismo o predložitvi Sodišču, je 24 mesecev. Če se omejimo na primere kršitev, ki izhajajo iz utemeljene pritožbe, in tiste, ki so jih službe Komisije odkrile po uradni dolžnosti, je povprečni rok 35 mesecev. Povprečni rok pri primerih kršitev, ki izhajajo iz neobveščanja o nacionalnih ukrepih za izvajanje direktiv, je 15 mesecev.

1.4 Izvajanje Sporočila Komisije „o boljšem nadzoru uporabe prava Skupnosti“ COM(2002) 725

Službe Komisije so izvajanje uresničile na poseben način, in sicer s pospešeno analizo in obravnavo primerov kršitev ter večjim spoštovanjem kodeksa dobrega upravnega ravnanja, kar zadeva stike s pritožniki. Temeljno načelo enake obravnave držav članic je bilo spoštovano, pri čemer so ga spremljali obširni zunajzakonski ukrepi za vnaprejšnje korake pri morebitnih težavah z izvedbo. V zvezi s tem je treba opozoriti na izvajanje preventivnih mehanizmov za lažji prenos „zahtevnih“ direktiv; sisteme obveščanja o osnutkih novih pravil; sodelovanje na forumih za predstavitev smernic za prenos; okrepljene večstranske stike, kot so sestanki o svežnjih „za prenos“, konference, seminarji in delavnice; oblikovanje „omrežij uporab“ in mehanizmov dvostranskih posvetovanj za vzpostavitev „strukturiranega dialoga“ in okrepitev obveščanja javnosti, še zlasti prek spletne strani Europa. V okviru reševanja težav in pritožb se je občutno povečala uporaba sistema SOLVIT. Inšpekcijski pregledi so bili še naprej pomembni na področju varnosti živil, varnosti v zraku in na morju ter nadzora nad jedrsko varnostjo, pa tudi na področju nadzora nad stopnjami radioaktivnosti v okolju.

1.5 Kršitve, povezane s peticijami, predloženimi Evropskemu parlamentu

Peticije, predložene Parlamentu, so dragocen vir podatkov za odkrivanje kršitev prava Skupnosti. Statistični podatki kažejo, da je četrtina do tretjina peticij povezana s postopki za ugotavljanje kršitev ali so povod zanje. Nekatere zadeve, na primer registracija vozil ali urbanistični zakoni v Španiji, so povod za več peticij, enako velja za pritožbe. Peticije mnogokrat sovpadajo s hkratno predložitvijo pritožbe Komisiji. Število peticij se od sektorja do sektorja precej razlikuje, od 10 za poslovni sektor in industrijo do 179 na področju varstva okolja. Peticije so bile predvsem usmerjene na okoljski sektor in sektor notranjega trga.

Na področju varstva okolja se je veliko peticij, povezanih z aktivnimi postopki za ugotavljanje kršitev, nanašalo na vprašanje dokončanja presoje vplivov na okolje. Nekatere so se nanašale na gradnjo avtocest, visokonapetostnih električnih vodov ali letališč, druge pa so bile povezane s posebnimi naravovarstvenimi območji ali območji ohranjanja prosto živečih živali. Druge peticije v zvezi s prosto živečimi živalmi so se nanašale na zaščito prosto živečih ptic pred lovom v nekaterih novih državah članicah, pa tudi na zaščito volkov in želv. Peticije so zajemale tudi široko paleto vprašanj glede standardov kakovosti vode, pri čemer so pogosto opozarjale na vprašanja, značilna za lokalne razmere.

Na ključnih področjih notranjega trga so peticije opozorile tudi na precej raznolikih vprašanj. Kot ponavadi so posamezna vprašanja o priznavanju poklicnih kvalifikacij povod za precej peticij, ki so večinoma povezane s prepoznim prenosom direktiv. Tudi v sektorju finančnih storitev je precej peticij, ki se najpogosteje nanašajo na pravice delničarjev, bančništvo in zavarovanje. Tudi če precej peticij ne povzroči vprašanj, ki sodijo na področje prava Skupnosti, postopek dopušča, da se zadevnim osebam podajo obrazložitve. Obravnavani so bili tudi posamezni zelo vplivni primeri, na primer „Lloyds“ in „Equitable Life Insurance Company“, pa tudi težave pri čezmejnih plačilih v eurih. Splošnejše storitve so še eno pomembno področje, kjer se pojavljajo peticije, vključno z nenehnimi vprašanji o namestitvi paraboličnih anten. Končno se je vrsta vprašanj, vključno z nekaterimi, ki se nanašajo na javna naročila, pojavila v peticijah v zvezi z zakoni o razvoju mest iz Valencije v Španiji, kar je bil predmet poročila Odbora za peticije Parlamenta z dne 13. decembra 2005.

Ti podatki potrjujejo obseg, raznolikost in pomembnost obravnavanih vprašanj pa tudi natančnost, ki se zahteva od Komisije pri proučitvi, razlagi in obravnavi različnih vprašanj v okviru njene pristojnosti za začetek postopkov za ugotavljanje kršitev, pa tudi v okviru potrebe po obveščanju pritožnikov in Odbora za peticije.

1.6 Izstopajoč razvoj po sektorjih dejavnosti Komisije

V nadaljevanju so podana izstopajoča dejstva za posamezni sektor.

V kmetijskem sektorju se izvajanje nadzora uporabe prava Skupnosti razvija v dveh smereh, v smeri prizadevanja za odstranitev ovir pri prostem pretoku kmetijskih proizvodov in v smeri prizadevanja za uresničitev dejanske in pravilne uporabe bolj specifičnih mehanizmov kmetijskih predpisov.

Na področju prostega pretoka kmetijskih proizvodov se je potrdila močna težnja po zmanjšanju klasičnih ovir za prost pretok kmetijskih proizvodov.

Glede nadzora uporabe posebnih pravil skupne kmetijske politike je Komisija zlasti pazila na to, da zaščita nekaterih geografskih označb, ki jo Skupnost uresničuje v okviru politike kakovosti kmetijskih proizvodov, ne bi bila oslabljena zaradi ravnanj ali razlag, ki so v nasprotju s pravom Skupnosti, kot je bilo v Nemčiji lahko ugotovljeno za „Parmigiano Reggiano“.

Cilj delovanja Komisije je bil tudi opozoriti države članice na njihovo obveznost pošiljanja letnih poročil o vseh obstoječih shemah državnih pomoči v kmetijskem sektorju.

Ob upoštevanju prenosa direktiv, ki sodijo v kmetijski sektor, je izvajanje nadzora nad obveščanjem o nacionalnih ukrepih za prenos omogočilo pridobitev sporočila nacionalnih besedil o prenosu zadevnih direktiv.

V sektorju izobraževanja in kulture se Komisija zaveda težav, ki se še naprej pojavljajo pri priznavanju diplom. Na področju akademskih priznanj je vsakršno zakonsko usklajevanje izključeno. Bolj gre za spodbujanje političnega sodelovanja in približevanja sistemov. Nacionalni organi oblasti se morajo kljub temu vzdržati vsakršne neposredne ali posredne diskriminacije zaradi državljanstva.

Komisija je spremljala primere, ki se nanašajo na stroške in trajanje postopkov akademskega priznanja. Zahtevanje previsokih zneskov za priznanje naslovov, pridobljenih v drugih državah članicah, lahko ovira transnacionalno mobilnost študentov in dostop do izobraževanja. Glede pogojev dostopa do izobraževanja določbe Skupnosti zagotavljajo enako obravnavo študentov Skupnosti in domačih državljanov pri dostopu do izobraževanja (členi 12, 149, 150 ES). Komisija je proti Avstriji sprožila postopek za ugotavljanje kršitve v zvezi s pogoji dostopa do avstrijskega univerzitetnega izobraževanja za državljane Skupnosti, v okviru katerega je bila leta 2004 zadeva predložena Sodišču. Službe Komisije ravno proučujejo nekatere ukrepe, ki jih je Avstrija sprejela, da bi upoštevala sodbo Sodišča.

Po sodbi v zadevi Bidar (C209/03) Komisija še naprej prejema veliko dopisov državljanov, ki se nanašajo na pravice študentov do štipendij za vzdrževanje, posojil in druge pravice.

Pri sektorju zaposlovanja je treba opozoriti, da je nadzor uporabe prava Skupnosti na področju prostega pretoka delavcev povezan zlasti s težavami zaradi neustreznega izvajanja določb Pogodbe ES in uredb, ki se uporabljajo na tem področju, na katere je bilo opozorjeno s posamičnimi pritožbami državljanov, medtem ko so podlaga postopkov za ugotavljanje kršitev na drugih področjih (delovne razmere, zdravje in varnost na delovnem mestu, pa tudi enako obravnavanje moških in žensk) zlasti težave zaradi neskladnosti in neobveščanja o nacionalnih ukrepih za prenos direktiv.

V zvezi s prepovedjo diskriminacije iz prejšnjega člena 13 ES je Sodišče izdalo prve sodbe, s katerimi je države članice obsodilo zaradi neobveščanja o ukrepih za prenos direktiv 2000/43 in/ali 2000/78, katerih rok za prenos je potekel leta 2003. Njegovi postopki se odtlej nadaljujejo na podlagi člena 228 ES. Poleg tega so se po temeljiti proučitvi ukrepov za prenos Direktive 2000/43 začeli postopki o neskladnosti za precejšnje število držav članic EU-15.

Nadzor uporabe pravnega reda Skupnosti v novih državah članicah je bil še ena pomembna prednostna naloga. Reden in sistematičen postopek spremljanja je bil podaljšan na obdobje po 1. maju 2004.

Poleg tega so bili temeljito proučeni nacionalni ukrepi, ki so jih različne države članice EU-15 sprejele na podlagi prehodnih določb, priloženih Aktu o pristopu iz leta 2003. Po potrebi so bili začeti postopki za ugotavljanje kršitev.

Sektor podjetništva in industrije (notranji trg za proizvode) je bil 31. decembra 2005 odgovoren za 504 direktive in izvajanje člena 28 ES. 333 postopkov za ugotavljanje kršitev, ki so bili leta 2005 sproženi v okviru te zakonodaje (194 v povezavi z direktivami in 141 v povezavi s členom 28 ES), pomeni 9,4 % vseh postopkov, ki jih je Komisija začela leta 2005. To pomeni, da se je v primerjavi z letoma 2004 in 2003 (249 in 218 aktivnih postopkov) povečalo število postopkov, ki jih vodi GD za podjetništvo in industrijo.

V zvezi z direktivami največ aktivnih postopkov tako kot v prejšnjih letih obsegajo postopki zaradi neobveščanja o nacionalnih ukrepih za prenos (129 postopkov, od tega je bil 101 postopek sprožen leta 2005). Največ postopkov je bilo v farmacevtskem in avtomobilskem sektorju. Leta 2005 je bilo sproženih 15 novih primerov zaradi neskladnosti in 10 zaradi neustreznega izvajanja (v primerjavi s 53 in 6 zaradi neskladnosti ter 10 in 3 zaradi neustreznega izvajanja v letih 2003 in 2004).

Kot v prejšnjih letih je imela Direktiva 98/34/ES o postopku predhodnega obveščanja o nacionalnih osnutkih tehničnih predpisov o proizvodih zelo pomembno vlogo pri preprečevanju ovir za delovanje notranjega trga in omogočanju izmenjave podatkov z državami članicami in med njimi. Zlasti zaradi širitve – nove države članice so odgovorne za skoraj tretjino prejetih prijav – se je v letu 2005 število prijav povečalo za več kot 30 %.

Na okoljskem področju je bilo pravočasno in pravilno izvajanje zakonodaje EU tudi v letu 2005 pomembna prednostna naloga Komisije. Komisija je še naprej poudarjala učinkovito obravnavanje odprtih primerov za ugotavljanje kršitev. Vendar ima ta sektor še vedno največ odprtih primerov na Komisiji. Leta 2005 je zabeležil približno četrtino vseh odprtih primerov zaradi neupoštevanja prava Skupnosti[3].

Večinoma je vzrok za zmanjšanje števila odprtih primerov razumnejše obravnavanje pritožb in kršitev. Prednostna naloga je reševanje strukturnih težav v državah članicah z združevanjem primerov z isto vsebino in uvedbo horizontalnih primerov, ki se ukvarjajo s sistemskimi težavami zaradi neustreznega izvajanja. Poleg tega je bilo določeno število odprtih primerov rešenih na podlagi proaktivnega nadaljnjega spremljanja prek sestankov o svežnjih in dvostranskih stikov z državami članicami. Zaradi manjšega števila primerov se bodo službe Komisije lahko usmerile na neustrezen prenos direktiv, neskladnost s temeljnimi sekundarnimi obveznostmi iz okoljske zakonodaje Skupnosti in sistemske težave zaradi neustreznega izvajanja.

V pomoč pri obravnavanju pritožb in kršitev so bile v okviru Generalnega direktorata za okolje leta 2005 ustanovljene projektne skupine za izvajanje. Delo teh projektnih skupin je privedlo do opredelitve celovitega sklopa proaktivnih ukrepov za spodbujanje izvajanja predpisov o naravi, zraku, odpadkih, vodi in ocenah vplivov, kar je pet sektorjev z največ odprtimi primeri. Ti so na okoljskem področju skupaj predstavljali približno 90 % vseh primerov pritožb in kršitev.

Na področju politike konkurence so prednostne naloge v letu 2005 povezane z nadzorom prenosa Direktive o konkurenci, ki je del ureditvenega okvira za elektronske komunikacije, in Direktive o preglednosti (obe temeljita na členu 86 ES). Pri posameznih primerih je Komisija obravnavala več pritožb ob upoštevanju člena 86 v povezavi s členom 82 ES.

Na področju informacijske družbe ima ureditveni okvir EU za elektronske komunikacije iz leta 2002 tri širše cilje v okviru lizbonske strategije – ustvariti stabilno in predvidljivo zakonodajno okolje ter spodbujati inovacije in nove naložbe v komunikacijska omrežja in storitve. Ker so vse države razen ene (Grčije) zaključile prenos, je bil poudarek na spremljanju pravilnega izvajanja. Komisija je zlasti proučila glavne pomisleke, izražene v Prilogi k Poročilu o izvajanju za leto 2004[4]. Postopki za ugotavljanje kršitev so bili prednostno usmerjeni na prehodni režim, neodvisnost in celoten obseg pristojnosti nacionalnih regulativnih organov, zamude pri proučitvi upoštevnih trgov, imenovanje izvajalca univerzalne storitve, pa tudi na potrošniška vprašanja, kot so prenosljivost številk, imeniške storitve, enotna evropska številka za klic v sili (112) in zaščita pred neželenimi elektronskimi sporočili.

Glavni cilj Direktive o „televiziji brez meja“ je ustvariti potrebne pogoje za prost pretok televizijskih programov znotraj Unije. Komisija lahko pri ugotavljanju, ali države članice ravnajo skladno s pravili iz navedene direktive o televizijskem oglaševanju, zlasti uporabi nadzor, ki ga izvaja neodvisen svetovalec, izbran na podlagi javnega razpisa.

Direktiva o ponovni uporabi informacij javnega sektorja ima tri glavne cilje: prvič, olajšati oblikovanje storitev na ravni Skupnosti, ki temeljijo na informacijah javnega sektorja, drugič, povečati učinkovito čezmejno ponovno uporabo informacij javnega sektorja za storitve z dodano vrednostjo, in končno,omejiti izkrivljanje konkurence na trgu Skupnosti. Postopki za ugotavljanje kršitev so bili prednostno sproženi proti tistim državam članicam, ki niso pravočasno priglasile nacionalnih ukrepov za prenos.

V sektorju pravosodja, svobode in varnosti so v letu 2005 potekli roki držav članic za prenos dveh pomembnejših direktiv[5] o dodelitvi bistvenih pravic državljanom tretjih držav. Rok za prenos še dveh enako pomembnih direktiv poteče leta 2006 (direktivi 2003/109[6] in 2004/83[7]). Zato je bila v letu 2005 prednostna naloga na področju priseljevanja in azila pomagati državam članicam v procesu prenosa in izvajanja teh aktov. Še eno pomembno vprašanje, ki tudi izhaja iz haaškega programa, je bilo učinkovito spremljanje izvajanja teh aktov v državah članicah. Poleg tega se je začela izvajati zunanja študija o spremljanju izvajanja in prenosa Direktive 2003/9/ES s strani držav članic.

V sektorju notranjega trga je Komisija v letu 2005 želela okrepiti politični pomen ukrepov, ki jih je izvajala na področju uporabe prava Skupnosti.

V okviru spremljanja Priporočila z dne 12. julija 2004 o dobrih praksah na področju prenosa[8] je GD za notranji trg po dopisu, ki ga je komisar McCreevy 3. maja 2005 poslal vsem državam članicam, lahko zbral podatke o izvajanju tega priporočila na nacionalni ravni. Ta raziskava je pokazala, da se je večina priporočil, ki jih je predstavila Komisija, pretvorila v konkretne ukrepe.

Na področju nadzora prenosa je GD za notranji trg leta 2005 proučil večino od približno 1300 nacionalnih ukrepov za prenos, ki so jih priglasile nove države članice in zajemajo pravni red, ki je veljal 1. maja 2004. Na podlagi tega pomembnega dela je bilo sproženih 259 postopkov za ugotavljanje kršitev, izmed katerih samo še 85 ni zaključenih.

GD za notranji trg je leta 2005 sprožil tudi razpravo o tem, kako bi lahko kar najbolj povečal pravni in gospodarski vpliv postopkov za ugotavljanje kršitev, za katere je odgovoren. Takšna razprava temelji na prvih notranjih ukrepih, ki so bili po letu 2003 sprejeti v okviru izvajanja Sporočila iz leta 2002.

V sektorju zdravja in varstva potrošnikov Komisija nadzoruje uporabo zakonodaje Skupnosti z različnimi ukrepi, ki upoštevajo posebnosti različnih sektorjev.

Namen celovitega pristopa na področju varnosti živil je zagotoviti visoko raven varnosti hrane, zdravja, dobrega počutja živali in zdravja rastlin znotraj Evropske unije, in sicer z usklajenimi ukrepi na vseh stopnjah prehranjevalne verige in ustreznim spremljanjem ob zagotavljanju učinkovitega delovanja notranjega trga.

Urad za prehrano in veterinarstvo ima odločilno vlogo pri nadzoru pravilnega izvajanja teh določb. Izvaja inšpekcijske preglede v državah članicah in tretjih državah, ki izvažajo v Evropsko unijo. Vsako leto pripravi program inšpekcijskih pregledov, v katerem opredeli prednostna področja in države inšpekcijskih pregledov. Program je predmet vmesne revizije, da se zagotovita njegova ustreznost glede na trenutni položaj in njegova smotrnost. Ugotovitve inšpekcijskih pregledov se navedejo v inšpekcijskih poročilih, ki vsebujejo priporočila.

Varstvo potrošnikov je eden od ukrepov Skupnosti za zagotovitev boljše kakovosti življenja evropskih državljanov. Vzpostavitev politike Skupnosti v tem sektorju obsega zlasti razvoj zakonodaje Skupnosti, namenjene zaščiti interesov, zdravja in varnosti potrošnikov na enotnem trgu. Delovanje Skupnosti je usmerjeno tudi na vzpostavitev sistemov pritožb, na podlagi katerih lahko potrošnik Skupnosti uveljavlja svoje pravice brez uporabe sodnih postopkov.

Komisija, za katero ima zdravje bistveno prednost, si prizadeva za izboljšanje javnega zdravja v Evropski uniji, za preprečevanje bolezni in obolenj pri ljudeh ter za odpravljanje vzrokov, ki ogrožajo zdravje ljudi. Večina direktiv, ki urejajo to področje, je leta 2005 prenehala veljati. Delovanje Komisije se je v glavnem usmerilo na nadzor nad sprejemanjem ukrepov za prenos.

V sektorju energije in prevoza je bilo obravnavanih 622 primerov kršitev, med katerimi je bilo 247 kršitev zaradi neobveščanja o ukrepih za prenos direktiv in 375 kršitev, ki se nanašajo na prenos, ki ni v skladu z direktivami, ali na neustrezno izvajanje prava Skupnosti. Ugotovljeno je bilo povečanje števila kršitev (začetih je bilo 314 postopkov zaradi novih kršitev). V 12 primerih je Sodišče izdalo sodbo zaradi neizpolnitve obveznosti. Stopnja prenosa direktiv na področju „energetike“ se izboljšuje in znaša 97,6 %, na področju „prometa“ pa se zamude pri prenosu direktiv zmanjšujejo počasneje, saj je stopnja prenosa direktiv o „prometu“ komaj 96 %.

Treba je opozoriti, da se je porazdelitev med primeri zaradi neobveščanja in drugimi primeri kršitev (neskladnost, neustrezno izvajanje) obrnila. Delež postopkov zaradi neobveščanja je bil decembra 2005 komaj 29 %. Takšen obrat potrjujejo številke o poslanih pisnih opominih in obrazloženih mnenjih v postopkih zaradi neskladnosti, ki so se več kot podvojili.

Na področju energetike se je Komisija odločila, da zadevo preda Sodišču v zadevah proti 6 državam članicam, ki v svoje nacionalno pravo niso prenesle ene ali obeh direktiv iz leta 2003 o notranjem trgu za električno energijo in plin. Ti dve direktivi sta bistvena elementa za zagotovitev odprtosti trgov za električno energijo in plin v Evropi.

Sicer pa so službe okrepile svoje dejavnosti pri preganjanju primerov kršitev na področju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo, in sicer z ukrepi, ki niso povezani le s pravnim redom o zaščiti pred sevanjem, ampak tudi z drugimi obveznostmi v zvezi z nadzorom nad jedrsko varnostjo, zunanjimi odnosi in vlogo Agencije za preskrbo.

Na področju prometa je Komisija še naprej proučevala prenos „prvega železniškega svežnja“ in pravilno uporabo direktive o „Eurovinjeti“, ki se nanaša na cestne pristojbine.

Pri zračnem sektorju je Komisija pred Sodiščem vložila tožbe proti 5 državam članicam, ki niso sporočile ukrepov o prenosu direktive iz leta 2002, katere cilj je postopna odprava najhrupnejših letal z letališč EU. Komisija se je tudi odločila, da Sodišču predloži zadeve proti 4 državam članicam, ki še vedno niso uvedle sistema učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih kazni za letalske družbe, ki kršijo zakon, niti niso poskrbele za njihovo pravilno uporabo v skladu z uredbo, ki letalskim potnikom zagotavlja večjo zaščito v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov.

Na področju pomorske varnosti je Komisija zlasti še naprej kazensko preganjala države članice, ki ne spoštujejo prava Skupnosti o pomorski inšpekciji države pristanišča in o izboljšanju razpoložljivosti in uporabe pristaniških zmogljivosti za sprejem ladijskih odpadkov in ostankov tovora.

V sektorju ribištva trajnostno upravljanje živih ribolovnih virov zadovoljuje dolgoročne socialne in gospodarske interese.

V okviru uporabe pravil o ohranjanju virov je bila posebna pozornost namenjena spoštovanju predpisov o nadzoru izvajanja tehničnih ukrepov za ohranitev virov (najmanjša velikost vrst), preseganju količinskih omejitev ulova, sporočanju nekaterih podatkov o ulovu in ribolovnem naporu ter uporabi visečih zabodnih mrež.

Komisija se je zavzela za ustanovitev Evropske agencije za ribiški nadzor[9], katere cilj je z uskladitvijo sredstev Skupnosti in nacionalnih sredstev nadzora in spremljanja ribolovnih dejavnosti okrepiti učinkovitost izvajanja predpisov.

V sektorju davkov in carin so bili v letu 2005 evidentirani in proučeni številni novi zahtevki državljanov in civilne družbe. Nekaj novih primerov kršitev so službe odkrile tudi na podlagi lastnih raziskav.

Na splošno so bile večje spremembe v glavnih zadevah v zvezi z nadzorom uporabe prava Skupnosti na področju obdavčevanja, kjer se je izvajala bolj proaktivna politika ugotavljanja kršitev, zlasti v novih državah članicah. Kljub prenosu obstoječe sekundarne zakonodaje Skupnosti je v domači zakonodaji še vedno možno veliko število kršitev.

Prednostna naloga hitro razvijajoče se sodne prakse Sodišča na področju neposrednega obdavčenja je bilo tudi dosledno nadaljnje spremljanje in izvrševanje sodb v različnih državah članicah. Tudi nadzor združljivosti zakonodaj držav članic s Pogodbo ES glede izplačila dividend je bil ključna dejavnost.

Pregled usklajenosti zakonodaje novih držav članic leta 2005 je privedel do precej primerov za ugotavljanje kršitev zaradi neobveščanja o izvajanju nacionalne zakonodaje ali neustrezne uporabe prava Skupnosti, ki se nanaša na posredno obdavčenje (DDV in obdavčitev avtomobilov). Izveden je bil tudi pregled usklajenosti zakonodaje o prenosu najnovejših direktiv.

V proračunskem sektorju na splošno mora Komisija proučiti vse primere, v katerih so kršitve zakonodaje ES povzročile nepravilno ali zakasnelo plačilo lastnih sredstev in drugih prejemkov.

V sektorju statistik Skupnosti je bila med letom glavna prednostna naloga izvajanje nadzora nad uporabo statistične zakonodaje Skupnosti. Za zagotovitev pravilne uporabe pravnega reda na področju statistike si je Komisija prizadevala razviti boljše obveščanje in sodelovanje z državami članicami. Večina primerov je bila zaključena: zaključiti je bilo mogoče 10 od 13 primerov, ki so bili leta 2004 še odprti.

Nadaljuje se postopek za ugotavljanje kršitev, ki je bil proti Grčiji sprožen zaradi neustreznega spoštovanja obveznosti glede posredovanja statističnih podatkov o primanjkljajih Komisiji na podlagi Uredbe (ES) št. 3605/93[10] in Uredbe št. 2223/96[11] ter zaradi kršitve člena 10 Pogodbe ES in člena 3 Protokola o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Komisija si prizadeva zagotoviti, da so grški organi oblasti sprejeli potrebne ukrepe za preprečitev ponovne kršitve. Nadaljuje se tudi postopek, ki je bil proti Grčiji sprožen zaradi neustreznega izvajanja Uredbe (ES) št. 1165/98 o kratkoročnih statističnih kazalcih. Poslana je bila večina manjkajočih podatkov, ki so bili predmet kršitve. Zato Komisija meni, da se Grčija usklajuje z zadevno uredbo.

Kar zadeva socialne statistične podatke, se je postopek zaradi kršitve, sprožen proti Belgiji, ker ni posredovala podatkov o višini in sestavi stroškov dela v skladu z Uredbo (ES) št. 530/1999[12], lahko zaključil, saj so bili manjkajoči statistični podatki posredovani.

Zadeva v zvezi s kmetijskimi statističnimi podatki je bila zaključena, saj so grški organi oblasti posredovali predsedniško uredbo o prenosu Direktive 2001/107/ES[13].

Po širitvi je bilo zaključenih tudi osem postopkov za ugotavljanje kršitev, ki jih je Komisija sprožila proti petim novim članicam, in sicer zaradi neobveščanja o nacionalnih ukrepih za prenos. Glede statističnih podatkov o cestnem prevozu blaga je Sodišče v svoji sodbi z dne 21. julija 2005[14] potrdilo neizpolnitev obveznosti Grčije, kar zadeva neustrezno izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1172/98[15].

Ključna prednostna naloga GD za trgovino na področju uporabe prava Skupnosti je nadzor nad tem, ali države članice spoštujejo pristojnost Skupnosti na trgovinskem področju. Ta izključna pristojnost je trdno uveljavljena na nekaterih področjih skupne trgovinske politike, zlasti pri blagovni menjavi, vendar razvojna narava skupne trgovinske politike in njena postopna širitev na nove sektorje včasih pripeljeta do posamičnih težav z državami članicami. Kljub temu pa je s stalnim dialogom in tesnim sodelovanjem med organi Sveta in službami Komisije mogoče preprečiti samostojne ukrepe držav članic na področjih izključne pristojnosti, pa tudi z razvojem skupnih stališč v vseh sektorjih.

Regionalna politika je skupaj z drugimi strukturnimi politikami usmerjena na okrepitev politike gospodarske in socialne kohezije s popravkom regionalnih neravnovesij. Takšna politika se izvaja prek posredovanj Evropskega sklada za regionalni razvoj ali samostojnih projektov Kohezijskega sklada in zajema zelo široko paleto dejavnosti, od sofinanciranja tradicionalnih infrastruktur do digitalnih infrastruktur prek sofinanciranja pomoči podjetjem, inovativnih pobud in okoljskih prizadevanj.

Posredovanja potekajo na podlagi načela partnerstva, to pomeni s tesnim posvetovanjem Komisije z nacionalnimi organi oblasti ob spoštovanju pristojnosti partnerjev, pa tudi na podlagi načela subsidiarnosti.

V tem okviru je prednostni cilj zagotoviti, da je upravljanje strukturnih skladov, ki ga izvajajo nacionalni organi oblasti, v skladu s pravili prava Skupnosti in dobrim finančnim poslovodenjem.

Na področju širitve se je leta 2005 zelo zmanjšalo število postopkov za ugotavljanje kršitev zaradi vstopa 10 novih članic v preteklem letu. Komisija je nadaljevala postopek proti državi članici, ki je neustrezno izvajala sporazum o pridružitvi s Turčijo, kar je privedlo do diskriminacije turških delavcev, ki so želeli podaljšati dovoljenje za prebivanje.

Dodatne podrobnosti v zvezi z različnimi sektorji so navedene v priloženem „delovnem dokumentu služb“ Komisije. Proučitev prihodnjih možnosti nadzora uporabe prava Skupnosti naj bi bila sprejeta v zadnji polovici leta.

[1] Evropsko upravljanje – bela knjiga (COM(2001) 428).

[2] Glej podrobne podatke za posamezno državo članico na strani generalnega sekretariata na spletni strani EUROPA: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/droit_com/index_fr.htm#transpositions

[3] Konec leta 2005 je bilo skupno število odprtih primerov za celotno Komisijo 3562. Delež skupnega števila primerov, ki ga zavzema okoljski sektor, se je zmanjšal s 27 % v letu 2004 na 22,4 % v letu 2005.

[4] SEC(2004) 1535 z dne 2.12.2004.

[5] Direktivi 2003/9 in 2003/86, glej zgoraj.

[6] Direktiva Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas, UL L 16, 23.1.2004, str. 44.

[7] Direktiva Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite, UL L 304, 30.9.2004, str. 12.

[8] SEC(2004) 918 konč. z dne 12.7.2004.

[9] Uredba Sveta (ES) št. 768/2005 z dne 26. aprila 2005 – UL L 128, 21.5.2005, str. 1

[10] Uredba Sveta (ES) št. 3605/93 z dne 22. novembra 1993 o uporabi Protokola o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem, ki je priloga k Pogodbi o ustanovitvi ES.

[11] Uredba Sveta (ES) št. 2223/96 z dne 25. junija 1996 o Evropskem sistemu nacionalnih in regionalnih računov v Skupnosti.

[12] Uredba Sveta (ES) št. 530/1999 z dne 9. marca 1999 o strukturni statistiki plač in stroškov dela.

[13] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/107/ES z dne 5. decembra 2003 o spremembah Direktive Sveta 96/16/ES o statističnih raziskovanjih mleka in mlečnih izdelkov.

[14] Sodba z dne 21. julija 2004, zadeva C-130/04, Komisija proti Grčiji.

[15] Uredba Sveta (ES) 1172/98 z dne 25. maja 1998 o statističnih poročilih v zvezi s cestnim prevozom blaga – UL L163, 6.6.1998, str. 1.