ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
62.

opozarja, da si je treba še naprej prizadevati za nadaljnji razvoj tega sektorja na evropski ravni, zlasti na področju raziskav in razvoja (vloženih je bilo že več kot 3 milijarde EUR), za kar so danes potrebne jasne politične odločitve, ki so odvisne predvsem od držav članic: določiti je treba obseg in roke ambicioznih javnih razpisov za fiksne vetrne elektrarne, ki so danes najbolj razvite, pa tudi za nove tehnologije, kot so plavajoče vetrnice in izkoriščanje energije plimovanja ter valovanja, pri katerih je nujno zagotoviti zadosten donos, da bi lahko spodbudili naložbe in začeli z njihovo industrializacijo;
46.

poziva Evropsko komisijo, naj prizna in izkoristi vlogo lokalnih in regionalnih oblasti za izpolnitev podnebnih in energetskih izzivov na področju kmetijstva ter rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva. V nekaterih regijah in mestih podnebne in energetske strategije že podpirajo razogljičenje teh sektorjev. OR zato poudarja pomen podnebnih in energetskih strategij na lokalni in regionalni ravni pri podpiranju razogljičenja kmetijstva in rabe zemljišč;
41.

predlaga uvedbo enotnih kontaktnih točk za nudenje informacij in dostopa do vseh ustreznih instrumentov, ki so MSP in podjetnikom na voljo v različnih skladih in programih EU; meni, da bi lahko to vlogo v praksi opravljala razširjena in posodobljena evropska podjetniška mreža;
—

v zvezi z operativnimi stroški predstavitvenih dejavnosti na podlagi razvoja konkretnih projektov (druga raven) priporoča, da dežele in regije, ki to želijo, predvidijo sredstva za razvoj sistema bonov, ki bo lahko spodbujal udeležbo njihovih podjetij v medregionalnih projektih. Namen bonov je izravnava stroškov, ki nastanejo pri pripravi osnutka projekta medregionalnega sodelovanja (obiski predstavitvenih zmogljivosti v drugih regijah, študije komplementarnosti, priprava študij in načrtov projektov itd.). Sistem medregionalnih bonov bi lahko dopolnjevali mehanizmi sofinanciranja (na primer Evropski investicijski sklad), ki bi olajšali dostop podjetij do storitev in infrastrukture zunaj njihove regije. EU bi spodbujala in podpirala regionalne upravne organe (na primer za skupno dogovorjene sisteme certificiranja ali za sisteme za ocenjevanje in preverjanje izdatkov zunaj njihove regije);
—

spremljanje in ocenjevanje: za nadaljnje korake po letu 2019 je treba že zdaj ugotoviti, kako se bosta izvajala spremljanje in ocenjevanje uresničevanja ukrepov v prvi in drugi fazi, sprejemanja na trgu in v javnosti, tehničnega razvoja, napredka v različnih vrstah regij (mestne in podeželske), različnih vrstah infrastrukture ((med-)nacionalna, regionalna in lokalna) in vrstah prevoza (cestni, železniški in zračni) ter v okviru tovornega in potniškega prometa,
25.

že ves čas podpira prizadevanja, da se strategija za enotni digitalni trg izkoristi za spodbuditev vključujoče rasti v vseh regijah v EU, saj lahko boljši dostop do širokopasovnih storitev in storitev IKT, zlasti v obrobnih in oddaljenih regijah ter v regijah z razpršenim prebivalstvom, olajša dostop do drugih storitev (npr. storitev e-zdravja in e-uprave). To lahko poveča učinkovitost javne uprave, pomaga zagotavljati nizke cene in možnost izbire za potrošnike, ne glede na to, kje se nahajajo, lokalnim podjetjem pa prinese nove poslovne priložnosti, vse to pa na koncu izboljša kakovost življenja državljanov ter poveča kohezijo;
45.

predlaga, naj bo prihodnja evropska kmetijska politika po letu 2020 oprta na naslednje cilje, ki so v veliki meri skupni: (a) nadaljnja obravnava SKP kot ene ključnih politik evropskega projekta; (b) uresničevanje ciljev, navedenih v PDEU, in razpoložljivost ustreznih finančnih sredstev; (c) razvoj trajnostnega in uspešnega kmetijstva, ki je pomemben del raznolikosti podeželskih območij; (d) zagotavljanje prehranske varnosti prebivalcev, ki živijo na evropskem ozemlju, po pravičnih cenah; (e) zagotavljanje zdrave, hranilne, raznolike in kakovostne prehrane s spodbujanjem razvoja in povezovanja lokalnih verig ter namenjanjem posebne pozornosti akterjem, ki si prizadevajo za zmanjšanje živilskih odpadkov in socialno solidarnost; (f) uporaba načel krožnega gospodarstva in biogospodarstva, da bi omogočili ekonomsko donosno dejavnost na podeželju; (g) stabilizacija trgov in krepitev položaja kmetov na trgih; (h) zagotavljanje primerne življenjske ravni kmetov, zlasti s pravičnim in dovolj stabilnim dohodkom; (i) zagotavljanje obnavljanja čim večjega števila kmetij, kar je jamstvo za dinamična kmetijska območja, zlasti s pomočjo za mlade kmete; (j) zagotavljanje dostopa do financiranja, prenosa znanja in poklicnega usposabljanja ter zmanjšanje upravnih ovir; (k) izogibanje destabilizaciji kmetijskega sektorja tretjih držav; (l) usmeritev vseh načinov kmetijske proizvodnje tako, da bo poskrbljeno za zdravje tako kmetov kot potrošnikov, hkrati pa bo zagotovljena zaščita genskih virov v kmetijstvu, tal in okolja, da se bo povečala biotska raznovrstnost na kmetijskih površinah in v naravi, pri čemer morajo ti načini proizvodnje spoštovati dobrobit živali in omejevati globalno segrevanje; (m) dolgoročno kvantitativno ohranjanje in varovanje kmetijskih površin z odločnim preprečevanjem izrabe zemljišč ter izboljševanjem njihove kakovosti, rodovitnosti in biotske raznovrstnosti z razširjanjem ustreznih kmetijskih praks; (n) poudarjanje proizvodov s poreklom (ZOP, ZGO) ali drugih sistemov kakovosti, ki ustvarjajo dodano vrednost verigi in območju, kar omogoča ohranjanje lokalnih sistemov proizvodnje in pomaga poudarjati podeželsko identiteto ter kulturno in gastronomsko dediščino; (o) pravičnejša porazdelitev javnih sredstev v okviru skupne kmetijske in prehranske politike med kmetije in države članice v skladu z objektivnimi, nediskriminatornimi merili, ki upoštevajo zmožnost posamezne države, da prispeva k ciljem trajnostnega razvoja EU (tudi s pospešeno uskladitvijo neposrednih plačil med državami članicami); (p) uporaba načela sorazmernosti v sistemu nadzora kmetov; (q) krepitev drugega stebra SKP, katerega cilj je izboljšati življenjske pogoje na podeželju ter povečati njegovo splošno konkurenčnost; (r) spodbujanje gospodarskega, socialnega in okoljskega razvoja vseh podeželskih območij; (s) soočenje z izzivi depopulacije in staranja prebivalstva na obsežnih podeželskih območjih, ki so posledica pomanjkanja priložnosti za življenje in delo, zlasti za mlade in ženske;
35.

poziva Evropsko komisijo, naj razvije alternativo standardu spremljanja one out = all out (en ven, vsi ven) iz okvirne direktive o vodah. Načelo one out = all out ne zagotavlja dovolj dobre slike dejanskega ekološkega in kemičnega stanja in prizadevanj, ki so bila že izvedena za izboljšanje kakovosti vode. Treba je razviti instrument spremljanja, ki bo upošteval že dosežene rezultate v državah članicah, med drugim zato, da se zagotovi sprejemanje potrebnih ukrepov;
38.

poudarja pomen ribištva in akvakulture ter dejavnosti ulova, gojenja, predelave in trženja njunih proizvodov za lokalno gospodarstvo in za prehrano ljudi v Evropi. Ribištvo in akvakultura sta tudi sektorja prihodnosti in podpora, ki jima jo nudi Evropska unija, mora temeljiti na pozitivni in ambiciozni viziji zaposlovanja in usposabljanja, zlasti mladih. V okviru izvajanja nove skupne ribiške politike mora EU sodelovati z gospodarskimi subjekti in javnimi oblastmi, zlasti z regijami, da pospeši in olajša črpanje sredstev ESPR, pri katerem so veliki zaostanki;
Neusklajene metodologije revizij na nacionalni in evropski ravni so verjetno največji izziv v postopku izvajanja skladov ESI. Organi upravljanja ter različni evropski in nacionalni revizijski organi pogosto različno razlagajo ista pravila, čeprav sploh ne odgovarjajo za opravljene revizije. Za projekte skladov ESI bi bilo treba vzpostaviti enotni revizijski sistem (enotna revizijska točka, angl. single audit) na ravni držav članic in EU, ki bi pripravil zavezujoča mnenja, med drugim v zvezi z javnimi naročili, za katera bi moral tudi nositi odgovornost. Poleg tega bi moral imeti končni upravičenec pravico, da zahteva revizijo in se tako prepriča, da je izvajanje potekalo po pravilih in da ne nosi tveganja za prihodnost ali da lahko po potrebi izvede korektivne ukrepe. To zahteva tudi prožnejši pristop k izmenjavi podatkov in celostnim digitalnim rešitvam, kot so elektronski obrazci in podatkovne zbirke, ki so nujen pogoj za razvoj enotne revizijske točke, s katero se zmanjša upravno breme za upravičence in organe upravljanja. S širjenjem uporabniku prijaznih rešitev se bo precej zmanjšalo število dokumentov, ki jih je treba skenirati in prenašati v elektronski obliki. Zato bi bilo treba dati prednost uporabi aplikacij informacijske tehnologije, ki omogočajo iskanje upravnih podatkov o upravičencih neposredno pri viru (število zaposlenih, promet, izpolnjevanje davčnih in socialnih obveznosti itd.). To pa zahteva predhodno oceno tveganja glede tega, katere podatke je mogoče izmenjevati, kakor tudi sodelovanje Komisije, nacionalnih in regionalnih revizijskih organov ter Računskega sodišča Evropske unije vse od začetka, na primer pri oblikovanju skupnega revizijskega priročnika, da bi se izognili poznejšim revizijskim problemom. Trenutno se revizija dojema kot represivni in izvršilni ukrep. Običajno revizije ocenjujejo samo upravljanje projekta in skladnost s predvidenimi postopki, vsako odstopanje pa se neizprosno kaznuje, tudi če je bilo storjeno zaradi povečanja učinkovitosti projekta, nepredvidljivih dogodkov ali varčevanja. Zato Odbor regij predlaga, da se revizorji osredotočijo na dejansko učinkovitost sredstev ter upoštevajo finančno težo napak in konkretno situacijo (več sorazmernosti pri revizijah). Inšpekcijskim pregledom in pravilom o skladnosti bi bilo treba dodati razsežnost sorazmernosti z omogočanjem višje stopnje tolerance ob manjših prekrških. Sprejeti bi bilo treba bolj sorazmeren (z manj pregledi na kraju samem za bolj uspešne programe ali organe izvajanja) in na rezultatih temelječ pristop k inšpekcijam (da se lahko ob posameznem obisku opravi več kot le ena vrsta pregleda, kar je zlasti pomembno za programe in operacije, ki se financirajo iz več skladov), poleg tega pa bi bilo treba izvajati bolj sorazmerne revizije, usmerjene manj v kazni in bolj v izboljševanje in skrb za doseganje širših rezultatov kohezijske politike. Revizor bi moral imeti vlogo partnerja pri reševanju problemov in iskanju najučinkovitejšega načina za prepoznavanje in odpravljanje napak. To zahteva veliko spremembo odnosa revizorjev.
26.

Evropsko partnerstvo za inovacije z naslovom Kmetijska produktivnost in trajnost je nov pristop za odpravo šibkih točk, primanjkljajev in ovir, ki preprečujejo ali upočasnjujejo razvoj in trženje dobrih zamisli, ploda evropskih raziskav in inovacij. Poiskati je treba rešitve, zlasti glede premajhnega obsega naložb, zastarelih predpisov, pomanjkanja standardov in problemov, ki jih povzroča razdrobljenost trga.
2.

poudarja, da so za boj proti terorizmu ter preprečevanje nasilne radikalizacije in novačenja evropskih državljanov v teroristične organizacije še naprej v glavnem odgovorne države članice, vendar je za učinkovito reševanje tega problema ključno tudi lokalno, evropsko in mednarodno sodelovanje. Odbor je zgrožen nad najnovejšimi terorističnimi napadi, ki so jih izvedli radikalizirani in neusmiljeni posamezniki, in izraža najgloblje sočutje žrtvam ter njihovim prijateljem in družinam; poudarja, da so ti dogodki znova pokazali, kako nujno je evropsko in mednarodno sodelovanje v boju proti nasilni radikalizaciji in mednarodnemu terorizmu. Odbor izraža prepričanje, da sta za zaščito vrednot odprte, spoštljive, vključujoče in raznolike družbe ter preprečevanje nasilja potrebna veliko večja izmenjava obveščevalnih podatkov in sodelovanje med vsemi ravnmi varnostnih služb in organov kazenskega pregona, pa tudi med socialnimi akterji, civilno družbo in različnimi ravnmi upravljanja;
47.

poudarja izjemen pomen digitalnih kompetenc in kvalifikacij državljanov ter zaposlenih in iskalcev dela za široko uveljavljanje digitalizacije v gospodarstvu in družbi. Pri tem imajo države članice ter lokalne in regionalne oblasti, ki so pogosto pristojne za šole in izobraževalne ustanove, dolgoročno ključno vlogo pri razvoju digitalnih znanj in spretnosti;
34.

pozdravlja, da so avdiovizualne storitve izrecno izključene iz pogajanj, vendar izraža obžalovanje, ker to ne velja za storitve v kulturi. Zato izraža zaskrbljenost, ker je težko potegniti ločnico med kulturnimi in drugimi storitvami ter poziva k zaščiti jezikovne raznolikosti in kulturnih posebnosti lokalne in regionalne ravni. Zlasti je treba upoštevati vprašanja, povezana z manjšinami, avtorskimi pravicami in intelektualno lastnino;
21.

poudarja pomen partnerskega sodelovanja vseh teritorialnih akterjev pri pripravi in izvajanju EUSALP ter pozdravlja vsebine, ki jih je doslej pripravil usmerjevalni odbor EUSALP ob enakovrednem sodelovanju regij, mest in Evropske komisije ter so razdeljene v tri stebre: „zagotavljanje trajnostne rasti in spodbujanje polne zaposlenosti, konkurenčnosti in inovativnosti z utrjevanjem in diverzifikacijo gospodarskih dejavnosti z namenom, da se okrepi medsebojna solidarnost med gorskimi in mestnimi območji“, „spodbujanje teritorialnega razvoja s poudarkom na okolju prijazni mobilnosti, okrepljenem akademskem sodelovanju, razvoju storitev ter politiki prometne in komunikacijske infrastrukture“ in „spodbujanje trajnostnega upravljanja z energijo ter naravnimi in kulturnimi viri, okoljevarstvo ter ohranjanje biotske raznovrstnosti in življenjskih okolij“;
12.

opozarja na odločilno vlogo lokalnih in regionalnih oblasti pri oživljanju gospodarstva in zagotavljanju ekonomske, socialne in teritorialne kohezije v Uniji, saj so odgovorne za tretjino javnih izdatkov in dve tretjini javnih naložb, v veliki meri pa sodelujejo pri upravljanju in/ali porabi proračuna EU, kar poudarja neposredni učinek evropskega proračuna na proračun lokalnih in regionalnih oblasti ter kaže na škodljive učinke, ki bi jih prenos odobritev za prevzem obveznosti lahko imel na realno gospodarstvo;
35.

poziva Komisijo, naj okrepi zaveze glede komuniciranja v zvezi z dodeljevanjem evropskih sredstev evropskim lokalnim in regionalnim oblastem (velikost reklamnih panojev, kraj postavitve, logotip EU na komunikacijskem gradivu itd.). Okrajšave, kot so ESRR, EKSRP in ESS, ki jih splošna javnost ne razume, bi bilo treba nadomestiti z izrazom „sofinancirala Evropska unija“; meni, da bi morale biti za vzor nekatere regije, ki so se odločile, da združijo proračune za komuniciranje iz različnih programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov ter tako izboljšajo učinkovitost kampanj; priporoča tudi zavzemanje za sinergije (prek portala „europa.eu“) med različnimi spletnimi projekti (2) Evropske komisije, držav članic, Evropskega parlamenta in OR, ki jih EU podpira na lokalni ravni in so na spletu predstavljeni z interaktivnimi zemljevidi;
44.

pojasnjuje, da so bile v akademskih krogih pripravljene številne študije, scenariji in simulacije na temo avtomatskih stabilizatorjev; ponovno poudarja, da so v drugih monetarnih območjih, na primer v ZDA, razvili lastne avtomatske stabilizatorje, ki so se izkazali za učinkovite; ugotavlja, da Komisija ni nadaljevala razmisleka v tej smeri, kar pa bi zahtevalo spremembo Pogodb; zato poziva Komisijo, naj pripravi zeleno knjigo o avtomatskih stabilizatorjih v območju evra in v njej bolj natančno opredeli, kateri izmed obstoječih študij, scenarijev in simulacij bi bil najbolj primeren za območje evra;
57.

poudarja, da je treba dejansko nadaljevati dialog in sodelovanje EU s ključnimi partnerji v državah kandidatkah in potencialnih kandidatkah, da se jim pomaga pri pripravi ali prilagoditvi njihovih politik za doseganje ciljev glede biotske raznovrstnosti za leto 2020. Lokalne in regionalne oblasti EU lahko lokalnim in regionalnim oblastem zunaj EU nudijo pomoč pri njihovih prizadevanjih za doseganje ciljev EU in svetovnih ciljev glede biotske raznovrstnosti, tako da z njimi delijo znanje in primere dobre prakse v okviru ustreznih skupnih posvetovalnih odborov in delovnih skupin OR ter v okviru ARLEM in CORLEAP; OR v zvezi s tem Evropsko komisijo poziva, naj spodbuja decentralizirano razvojno sodelovanje med LRO EU ter LRO iz držav v razvoju v okviru nedavno vzpostavljenega instrumenta EU Biodiversity for Life (B4Life);
51.

meni, da so ukrepi, predlagani v sporočilu, potrebni, saj so obravnavana vprašanja nadnacionalne narave in jih ne morejo zadovoljivo zakonsko urejati države članice, obstoječi ukrepi EU in usmerjena pomoč, ki se zagotavlja v tem okviru, pa niso dovolj za uresničitev predvidenih ciljev. V primerjavi z razdrobljenimi ukrepi na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni bodo predlagani ukrepi zaradi svojega obsega in učinkovitosti zagotovili jasne koristi, predvsem z ekonomijo obsega, saj je za celostne vesoljske programe potreben obseg naložb, ki jih same države članice ne morejo zagotoviti;
25.

obžaluje dejstvo, da ovire odpiranju novih gojilnic v akvakulturi, ugotovljene že v sporočilu iz leta 2002 in povezanem mnenju OR, ne samo ostajajo, ampak še bolj otežujejo dostop do te gospodarske dejavnosti. Žalostno dejstvo, da postopek za izdajo dovoljenja za novo gojilnico v akvakulturi v povprečju traja dve do tri leta (v primerjavi s samo 6 meseci, kolikor je za to potrebno na Norveškem, ki je vodilni evropski proizvajalec v tem sektorju), odvrača številne potencialne podjetnike in celotno EU postavlja v slabši položaj v razmerju do svojih tekmecev na svetovni ravni. Vse bolj se zdi potrebna zakonodaja, ki bi zmanjšala povprečno trajanje postopka in razlike med državami članicami;
23.

meni, da je glavnega pomena vedno zagotoviti skladnost med politikami EU na področju migracij in razvoja ter zunanjo politiko glede priseljevanja in azila. Zlasti delovanje EU in držav članic v tretjih državah mora vedno temeljiti predvsem na načelih solidarnosti in skupnega razvoja, da bi se tako zoperstavili globokim vzrokom migracij in izkoreninili revščino; pri tem je treba namenjati posebno pozornost mobilizaciji domačih virov v teh državah, podpori krepitvi institucij ter izboljšanju upravljanja in pravne države, ki so ključnega pomena za spodbujanje gospodarskih in socialnih sprememb;
43.

obžaluje, da še vedno prevladujejo zastareli modeli, kot so podpisovanje netipičnih sporazumov in pristop vodje projekta/številni drugi sodelujoči, pri tem se ustvarja vtis, da gre za dejansko skupino, ki se mora pogosto lotevati zapletenih pravnih manevrov za nakazilo predujmov, izterjavo dolgov in pripravo potrebnih dokazil, čeprav so vsi ti administrativni stroški in stroški upravljanja zajeti v stroških projektov;
14.

pomemben način za doseganje tega je odpravljanje jezikovnih ovir, s katerimi se morajo soočati države in državljani kot posamezniki: a) znanje tujih jezikov močno povečuje poklicno, z izobraževanjem povezano, kulturno in osebno mobilnost. Evropska unija ne bo nikoli resnična unija, če državljani ne bodo mogli doseči večje mobilnosti znotraj nje; b) znanje jezikov prispeva k znatnemu izboljšanju konkurenčnosti, ker omogoča navezovanje stikov, izmenjavo praks, lažjo prodajo izdelkov in opravljanje storitev. Globalizacija omogoča odpiranje trgovinskih trgov in trgov dela. Znanje tujih jezikov je eden od pogojev za vzpostavljanje in krepitev partnerskih odnosov z drugimi evropskimi državami oziroma podjetji, da se tako lahko izkoristijo možnosti globalizacije; c) jezik je najbolj neposreden izraz kulture in prispeva k izboljševanju komuniciranja med evropskimi državljani. Evropska kultura ne more temeljiti na golem sprejemanju in pasivni graditvi mozaika kultur držav članic (multikulturna družba), temveč se utrjuje s celovitim kulturnim srečevanjem državljanov in uveljavljanjem vrednote kulturne raznolikosti in identitete (medkulturna družba); d) za zagotavljanje večje učinkovitosti zakonodajnih ukrepov EU, ki vse bolj potrebujejo podporo ter soglasje lokalnih in regionalnih oblasti ter državljanov kot posameznikov, je potrebno spodbujanje aktivnega državljanstva, vključevanja krajevnih institucij, javnega posvetovanja in socialnega vključevanja. Zato mora Evropska skupnost v svojih dokumentih ter v zunanjih in medinstitucionalnih odnosih uporabljati jezik svojih državljanov, da jih bodo ti razumeli, da bodo lokalne skupnosti (lokalne in regionalne oblasti) lahko med seboj komunicirale, da bodo lahko državljani dojeli sporočilo ter sodelovali v evropskem življenju in da bo mogoče na podlagi njihovih odzivov proučevati učinke doseženih strateških rezultatov;
46.

opozarja lokalne in regionalne oblasti EU, da je njihova dolžnost zagotoviti enako obravnavo žensk in moških na vseh področjih – v gospodarstvu, izobraževanju, politiki in zaposlovanju – v skladu z Direktivo 2006/54/ES o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu in Direktivo 2004/113/ES o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbi z njimi. Napredek na področju sodstva ter gospodarskega in družbenega razvoja je mogoč samo na območjih regionalnih in lokalnih oblasti, ki se bodo resnično zavzele za uveljavitev enakih možnosti moških in žensk;
1.7

meni, da bo sistematično zbiranje podatkov in informacij EU zagotovilo boljši pregled nad tem, kje prihaja do diskriminacije, in nad pojavom diskriminacije, boljšo pripravo strategij in metod za izboljšanje primerljivosti, objektivnosti, doslednosti in zanesljivosti podatkov na ravni Skupnosti, boljše ocene vpliva politike in denarne podpore ter večje sodelovanje z nacionalnimi univerzitetnimi raziskovalnimi središči, nevladnimi organizacijami in specializiranimi odvetniškimi skupinami / središči. Lokalne in regionalne oblasti že imajo glavno vlogo pri tekočem zbiranju podatkov in analizi informacij.