Priporočilo

PRIPOROČILO SVETA

v zvezi z nacionalnim reformnim programom Francije za leto 2013 in mnenje Sveta o francoskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2017

SVET EVROPSKE UNIJE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti členov 121(2) in 148(4) Pogodbe,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1], zlasti člena 5(2) Uredbe,

ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti člena 6(1) Uredbe,

ob upoštevanju priporočila Evropske komisije[3],

ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4],

ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje,

po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in delovna mesta Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno rast in konkurenčnost.

(2) Svet je 13. julija 2010 na podlagi predlogov Komisije sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za politike zaposlovanja držav članic[5], ki skupaj tvorita integrirane smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja.

(3) Voditelji držav oziroma vlad so 29. junija 2012 sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju priporočil za posamezne države.

(4) Svet je 6. julija 2012 sprejel priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim programom Francije za leto 2012 in dal mnenje o dopolnitvi francoskega programa stabilnosti za obdobje 2011–2016.

(5) Komisija je 28. novembra 2012 sprejela letni pregled rasti[6], ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2013. Poleg tega je 28. novembra 2012 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja[7], v katerem je Francijo opredelila kot eno od držav članic, za katere je treba opraviti poglobljen pregled.

(6) Evropski svet je 14. marca 2013 potrdil prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, fiskalne konsolidacije in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po doseganju diferencirane, rasti prijazne fiskalne konsolidacije, vrnitvi k normalnim posojilnim pogojem v gospodarstvu, spodbujanju rasti in konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize ter modernizaciji javne uprave.

(7) Komisija je 10. aprila 2013 objavila rezultate poglobljenega pregleda[8] za Francijo, ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Franciji obstajajo makroekonomska neravnotežja, ki zahtevajo spremljanje in odločno ukrepanje politike. Nadaljnjo pozornost je zlasti treba nameniti dogodkom, povezanim s poslabšanjem trgovinske bilance in konkurenčnosti, na katero vplivajo tako stroškovni kot nestroškovni dejavniki, tudi v razmerah vedno slabšega salda s tujino in visokega javnega dolga, da se bo zmanjšalo tveganje škodljivih učinkov za delovanje francoskega gospodarstva ter ekonomske in monetarne unije, zlasti zaradi velikosti francoskega gospodarstva.

(8) Francija je 30. aprila 2013 predložila program stabilnosti za leto 2013, ki zajema obdobje 2012–2017, in nacionalni reformni program za leto 2013. Programa sta bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost.

(9) Na podlagi ocene programa stabilnosti za leto 2013 v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1466/97 Svet meni, da se kljub obsežni konsolidaciji, ki je nominalni primanjkljaj zmanjšala s 7,5 % BDP v letu 2009 na 4,8 % BDP v letu 2012, ne pričakuje, da bo Francija čezmerni primanjkljaj odpravila do leta 2013, kot je to konec leta 2009 priporočil Svet. To je zlasti povezano s slabšimi gospodarskimi razmerami, kot so bile pričakovane v času priporočila, katerih učinke so le deloma izravnali presežni prihodki, medtem ko se je konsolidacija nekoliko odložila. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu, je možen za leto 2013, vendar preveč optimističen za leto 2014. Organi zlasti pričakujejo, da bo po mirovanju v letih 2012 (0 %) in 2013 (+0,1 %) BDP v letu 2014 zrasel za 1,2 %, hkrati pa predpostavljajo, da naj bi fiskalni ukrepi zmanjšali javnofinančni primanjkljaj na 2,9 % BDP. Na drugi strani Komisija napoveduje, da bo BDP leta 2014 zrasel za 1,1 %, vendar ob nespremenjeni politiki, tj. scenariju, ki upošteva samo ukrepe, ki so bili sprejeti ali dovolj podrobno opredeljeni, ter tako napoveduje primanjkljaj v višini 4,2 % BDP. Glavni cilj proračunske strategije iz programa je doseči srednjeročni proračunski cilj, tj. uravnotežen proračun v strukturnem smislu, tako kot v lanskoletnem programu. Ta cilj je ambicioznejši, kot zahteva Pakt za stabilnost in rast. Ciljno leto za dosego srednjeročnega proračunskega cilja je leto 2016, medtem ko je bilo v prejšnjem programu stabilnosti to leto 2015. Načrtovani nominalni primanjkljaj, določen v programu stabilnosti, je skladen z odpravo presežnega primanjkljaja do leta 2014, eno leto po spremenjenem roku, ki ga je določil Svet konec leta 2009 v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Glede na preveč optimistično napoved za rast v programu za leto 2014 je Svet mnenja, da ob odsotnosti dodatnih ukrepov za znatno okrepitev napora za navedeno leto fiskalni napor, ki so ga predvideli organi, ni skladen z dejansko višino odprave primanjkljaja do leta 2014. Podrobnosti manjkajo tudi pri načrtovanih prihrankih in dodatnih prihodkih. Zaradi teh okoliščin morajo biti opredeljeni ukrepi tako za leto 2014 kot za leto 2015, da se bo na verodostojen način zagotovilo, da bo čezmerni primanjkljaj odpravljen najkasneje do leta 2015 [kot je priporočil Svet]. Leta 2016 naj bi strukturni saldo, kot ga je ponovno izračunala Komisija, znašal –0,4 % BDP (–0,3 % leta 2017), v skladu s tem pa srednjeročni proračunski cilj ne bi bil dosežen do konca obdobja, ki ga zajema program. Napredek pri doseganju srednjeročnega proračunskega cilja v navedenem letu naj bi predstavljal 0,3 % BDP, kar je pod referenčno vrednostjo 0,5 % BDP. Javnofinančni dolg se je od začetka krize močno povečal. S 64,2 % v letu 2007 je dolg kot delež BDP v letu 2012 narasel na 90,2 % in naj bi se glede na napovedi služb Komisije iz pomladi 2013 do leta 2014 še dodatno povečal na 96,2 %. Organi pričakujejo, da bo delež dolga s 94,3 % BDP najvišji leta 2014, nato pa naj bi se zmanjševal in leta 2017 dosegel 88,2% BDP. Francija bo od leta 2016 v prehodnem obdobju glede izpolnjevanja merila za dolg.

(10) Glede na visok in še vedno rastoč javni dolg in dejstvo, da se je rok za odpravo primanjkljaja ponovno podaljšal [do leta 2015], je toliko bolj pomembno, da se proračun za leto 2013 strogo izvaja, v naslednjih letih pa odločno vztraja pri znatni fiskalni konsolidaciji. Zlasti je bistveno, da javna poraba v Franciji raste precej počasneje kot potencialni BDP, saj so izboljšanja v strukturnem primanjkljaju zaenkrat temeljila predvsem na prihodkih. V tem pogledu bi moral potekajoči pregled oziroma modernizacija javne porabe („Modernisation de la dépense publique“), ki poleg centralne vlade zajema lokalne vlade in uprave za socialno varnost, zagotoviti smernice za nadaljnje izboljšanje učinkovitosti javnih izdatkov. Obstaja tudi potencial za dodatno racionalizacijo različnih upravnih ravni in pristojnosti, da bi se omogočili nadaljnje sinergije, izboljšanje učinkovitosti in prihranki. Načrtovan novi zakon o decentralizaciji bi moral odpraviti te probleme. Glede na pričakovano srednje- in dolgoročno povečanje javnih izdatkov za zdravstvo v prihodnje poraba javnih sredstev za zdravstvo zahteva večje spremljanje in učinkovitost, zlasti pri izdatkih za farmacevtske izdelke. Glede na najnovejše napovedi svetovalnega odbora za pokojnine („Conseil d’orientation des retraites“) naj bi v pokojninskem sistemu prihajalo do trajnih primanjkljajev do leta 2018, kar je v nasprotju s ciljem reforme iz leta 2010, v skladu s katerim naj bi se do takrat sistem uravnotežil. Poleg tega delen umik reforme iz leta 2010 ni v skladu s priporočilom Sveta. Zato se bo pokojninski sistem do leta 2020 še vedno soočal z velikimi primanjkljaji, za odpravo teh razmer pa so nujno potrebni novi ukrepi politik in hkrati ohranjanje ustreznosti sistema. Takšni ukrepi bi lahko vključevali nadaljnje povišanje minimalne starosti za upokojitev in starosti za pridobitev polne pokojnine, kot tudi prispevne dobe za polno pokojnino, pri čemer bi se prilagodila pravila za indeksacijo in pregledale trenutno številne izjeme v splošni shemi za določene kategorije delavcev. Povečanju stopnje prispevkov za socialno varnost bi se bilo treba izogibati zaradi negativnih učinkov na stroške dela. Glede na izzive, povezane z javnimi financami, s katerimi se sooča Francija, je izjemno pomembno, da se fiskalni ukrepi dopolnijo s povečanimi prizadevanji za strukturne reforme, da se bo podprl in povečal potencial za dolgoročno rast francoskega gospodarstva.

(11) Kot je omenjeno v poglobljenem pregledu za 2013, konkurenčnost Francije še vedno ostaja precejšen izziv, kar je razvidno iz močnega zmanjšanja njenih deležev na izvoznih trgih v zadnjih letih. Francoska vlada je novembra 2012 v okviru „Pakta o konkurenčnosti“ predlagala več ukrepov politike. Uvedba davčne olajšave pri davku od dohodkov pravnih oseb (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi – CICE) z načrtovanim celoletnim učinkom v višini 20 milijard EUR je pomemben korak, ki bi moral prispevati k nižanju stroškov dela. Izvedli bi se lahko še nadaljnji ukrepi, saj bo nova davčna olajšava na ravni povprečne plače zgolj prepolovila razliko med davčnim primežem v Franciji in povprečjem OECD. Poleg tega fiskalni ukrepi, sprejeti od leta 2010, ki vplivajo na podjetja, vodijo do večje obdavčitve gospodarskih družb, tudi če se njihov učinek popravi za zgornji ukrep. Čeprav je bilo omejeno, lahko diskrecijsko povečanje minimalne plače, ki je bilo sprejeto julija 2012, vpliva na delovna mesta in konkurenčnost, kot je bilo poudarjeno v priporočilu Sveta iz leta 2012. Med letoma 2002 in 2012 se je urna postavka pri minimalni plači povečala za 38 % (realno za 16 %). Visoka raven minimalne plače, ki predstavlja dve tretjini povprečne plače, se za delodajalce deloma izravnava z vrsto oprostitev pri prispevkih za socialno varnost, ki jih morajo plačevati. Povezani strošek za javne finance se je v zadnjih nekaj letih hitro povečeval in predstavlja več kot 1 % BDP, deloma zaradi izravnave hitrega povečanja minimalne plače. Poleg tega so drugi instrumenti, kot so programi za dopolnjevanje dohodka (’Prime pour l'emploi’ in ’Revenu de solidarité active’), bolj učinkoviti instrumenti za odpravljanje revščine med zaposlenimi kot minimalna plača.

(12) Kar zadeva necenovno konkurenčnost, je vlada sicer pred kratkim obnovila izvozno strategijo, vendar bi podpora razvoju izvozno usmerjenih mrež in partnerstev spodbujala internacionalizacijo MSP[9]. Bolj splošno bi se lahko izvedli ukrepi, s katerimi bi se zagotovilo, da poslovno okolje spodbuja rast MSP. Kljub velikim naporom podjetij iz sektorjev, v katerih se intenzivno izvajajo raziskave in razvoj, ter znatni podpori države (npr. v obliki davčnih olajšav za raziskave) visoko in srednje tehnološko intenzivni sektorji predstavljajo zgolj skromen in vedno manjši del francoskega gospodarstva. Zato obstaja potreba po spodbujanju ustanavljanja in rasti MSP ter podjetij v srednjem segmentu (ETI) v teh sektorjih z izboljšanjem okvirnih pogojev, ki spodbujajo inovacije in podjetništvo. Politika podjetniških grozdov, ki je bila razvita, da bi se povezali javne raziskave in zasebna podjetja, bi se lahko tudi dodatno usmerila na pozitivne zunanje učinke med zasebnimi podjetji, ki se nahajajo blizu drugo drugega. Poleg tega bi se moralo zagotoviti, da so doktorski študiji in raziskovalne izkušnje dovolj privlačni, da bodo spodbujali povezave med zasebnimi podjetji in raziskovalnimi institucijami.

(13) Kar zadeva storitve, je bilo v letu 2012 opaziti le zmeren napredek. Zlasti ni prišlo do prizadevanj za horizontalno reformo, ki bi odpravila neupravičene omejitve v reguliranih sektorjih in poklicih. Mnogi ponudniki strokovnih storitev se še vedno soočajo z omejitvami v zvezi s pravno obliko njihovih podjetij in strukturo lastniških deležev (npr. omejitve v zvezi z lastništvom kapitala za veterinarje in odvetnike). V številnih poklicih (kot so veterinarji, taksisti, nekateri zdravstveni poklici, notarji in drugi pravni poklici) še vedno obstajajo druge pomembne ovire za začetek opravljanja ali opravljanje dejavnosti (na primer komercialna sporočila, kvote ali ozemeljske omejitve). V maloprodajnem sektorju se še vedno uporabljajo številni predpisi, kot so zapleteni in dolgotrajni postopki odobritve za ustanovitev maloprodajnih trgovin. Poleg tega obstoječa prepoved prodaje pod nabavno vrednostjo vodi do vrste izkrivljanj, podpora proizvajalcev in majhnih prodajnih mest pa bi se lahko dosegla z manj izkrivljajočimi ukrepi. Te pretirane omejitve v reguliranih sektorjih in poklicih ovirajo konkurenco ter ponavadi vodijo do višjih cen njihovih storitev. Kot je razvidno iz poglobljenega pregleda, višje cene posredniških storitev, ki predstavljajo skoraj četrtino proizvodnih stroškov v proizvodnem sektorju, na koncu vplivajo na zunanjo konkurenčnost francoskih podjetij. V letu 2012 je bilo zaznati manjši napredek v mrežnih gospodarskih panogah. Francoski trg električne energije ostaja eden od najbolj koncentriranih v EU. Regulirane cene električne energije in plina izkrivljajo konkurenco in še naprej ovirajo vstop novih ponudnikov na trg. Regulirane cene električne energije za odjemalce, ki niso gospodinjstva, bi bilo treba odpraviti v skladu z urnikom, ki je bil dogovorjen s francoskimi organi. Večja zmogljivost za povezovanje s sosednjimi državami in objava razpisov za koncesije za pridobivanje hidroelektrične energije bi prav tako prispevali k spodbujanju konkurence na trgu električne energije. V železniškem sektorju železniški tovorni promet ni tako dinamičen kot v drugih državah članicah, železniški potniški promet pa ni odprt za konkurenco, razen pri mednarodnih storitvah. Prihajajoča reforma bi morala zagotoviti, da vsi novi „združeni upravljavci infrastrukture“ ostanejo neodvisni od obstoječih uveljavljenih upravljavcev, da se novim akterjem v sektorju zajamči pošten in nediskriminatoren dostop.

(14) Francoski davčni sistem ostaja zapleten in premalo učinkovit zaradi velikega števila različnih oprostitev davkov in posebnih olajšav, pa tudi zaradi pogostega spreminjanja zakonodaje. Kljub prizadevanjem za zmanjšanje in racionalizacijo davčnih izdatkov znesek izgubljenih prihodkov iz tega naslova ostaja visok. Izbira pristopa široke osnove in nizke stopnje za obdavčevanje dohodkov pravnih in fizičnih oseb bi bolj spodbujala rast in družbeno blaginjo. Nižja stopnja DDV naj bi se z januarjem 2014 povišala s 7 % na 10 %. To je korak v pravo smer, vendar so potrebna nadaljnja prizadevanja. Na splošno stroški oprostitev plačila davkov in prispevkov za socialno varnost z do 10 % BDP ostajajo zelo visoki. Kljub temu, da je bila dokazana neučinkovitost nekaterih nižjih stopenj DDV, kot so tiste za gostinske storitve, niso bili sprejeti dovolj diferencirani ukrepi politike. Uvedba davčne olajšave CICE, ki je bila deloma financirana prek zgoraj omenjenega povečanja nižje, pa tudi splošne stopnje DDV, zmanjšuje davčno obremenitev dela. Vendar bodo potrebni nadaljnji ukrepi, zlasti da se bo ponovno uravnotežil delež okoljskih davkov. Francija je lani sprejela nekatere ukrepe za obravnavo davčnih spodbud za zadolževanje pri obdavčevanju podjetij. Vendar je še mogoče dodatno izboljšanje (odbijanje plačanih obresti od davčne osnove je omejeno šele nad 3 milijoni EUR in v letu 2013 se samo 15 % obresti nad tem pragom ne bo moglo odbijati od osnove, v letu 2014 pa 25 %).

(15) Stopnja brezposelnosti se je povečala z 9,7 % v letu 2010 na 10,2 % v letu 2012. Komisija napoveduje, da naj bi zaradi trajno šibke gospodarske rasti stopnja brezposelnosti še naprej rasla in leta 2013 dosegla 10,6 %, leta 2014 pa 10,9 %. V teh razmerah razdrobljenost francoskega trga dela še naprej ostaja razlog za skrb. V letu 2010 je bila verjetnost prehoda z zaposlitve za določen na zaposlitev za nedoločen čas samo 10,6 %, medtem ko je v EU v povprečju znašala 25,9 %. Posledično nizko kvalificirani delavci v nestabilnih oblikah zaposlitve nosijo večji del bremena, kadar pride do procesa prilagajanja na trgu dela. Maja 2013 je bil sprejet zakon, ki temelji na medsektorskem sporazumu (ANI) o zaščiti delovnih mest, ki je bil sklenjen med socialnimi partnerji v januarju 2013. Zakon predvideva večje pravice za delavce, s čimer bi se odpravila pravna negotovost pri odpuščanju, in večjo fleksibilnost za delodajalce. Zakon predstavlja pozitiven korak v smeri bolj fleksibilnega trga dela. Vprašanje, kako se bo ta reforma dejansko izvedla, in njeni učinki v tem trenutku ostajajo negotovi, ker bodo po sprejetju zakona za prenos sporazuma ANI v zakonodajo potrebni nadaljnji sporazumi med panogami/podjetji, preden lahko sporazum v celoti stopi v veljavo.

(16) Šestina mladih v Franciji zapusti sistem izobraževanja in usposabljanja brez kvalifikacij. To je še posebej zaskrbljujoče, ker je bila konec leta 2012 stopnja brezposelnosti med mladimi 25,4 % in ker je bilo tveganje brezposelnosti skoraj dvakrat višje za najmanj kvalificirane mlade. Programi za spodbujanje vajeništva bi morali doseči zlasti najmanj kvalificirane mlade. Uskladitev nacionalnih programov s priporočilom Sveta za jamstvo za mlade bi morala igrati strukturno vlogo pri odzivu na te izzive. Kljub reformam, začetim leta 2009, je v Franciji stopnja udeležbe odraslih v vseživljenjskem učenju (5,7 % leta 2012, nizko kvalificirani odrasli: 2,5 %) pod povprečjem EU. Načrtovani prenos pristojnosti na regionalne svete bi lahko omogočil obravnavo slabosti trenutnega sistema. Stopnja zaposlenosti za delavce starosti 55–64 let je med najnižjimi v EU (45,7 % v četrtem četrtletju 2012), brezposelnost pa med starejšimi narašča. Čeprav so korak v pravo smer, ni jasno, v kolikšni meri bodo „generacijske pogodbe“ prispevale k zaposlovanju starejših delavcev in olajšale ponovno zaposlovanje starejših iskalcev zaposlitve. V Franciji so javni izdatki za nadomestila za brezposelnost leta 2012 zrasli za 5,3 % in naj bi se glede na program stabilnosti povečali še za dodatnih 6,1 % v letu 2013. Nakopičeni primanjkljaj režima za brezposelne, ki bi leta 2013 dosegel skoraj 1 % BDP, zahteva reformo sistema nadomestil za brezposelnost. Zlasti bi bilo treba sprejeti elemente, kot so pogoji za upravičenost do nadomestil, degresivnost nadomestil skozi čas ali nadomestne stopnje za delavce z najvišjimi plačami, da se zagotovijo ustrezne spodbude za delo. Nova tristranska konvencija državnega zavoda za zaposlovanje (Pôle emploi) predvideva različno obravnavo iskalcev zaposlitve. Povprečna velikost portfelja zaposlitvenega svetovalca se je zaradi naraščajoče brezposelnosti kljub temu še dodatno povečala, preusmeritev strategije Pôle emploi pa ovira slab gospodarski položaj. Na splošno obstaja potreba po nadaljnjih ukrepih zaradi negativnih gospodarskih obetov in pričakovanega nadaljnjega povečanja brezposelnosti v Franciji.

(17) V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla obsežno analizo francoske ekonomske politike. Ocenila je program stabilnosti in nacionalni reformni program ter predstavila poglobljen pregled. Glede na to, da je treba okrepiti splošno gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka na ravni EU v prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena teh programov za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Franciji, ampak tudi spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk 1 do 6 spodaj.

(18) Svet je ob upoštevanju te ocene preučil francoski program stabilnosti, njegovo mnenje[10] pa je izraženo zlasti v priporočilu v točki 1 spodaj.

(19) Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki ga je izvedla Komisija, in te ocene preučil nacionalni reformni program in program stabilnosti. Njegova priporočila v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1176/2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij so izražena v priporočilih iz točk 1, 2, 3, 4, 5 in 6 spodaj.

(20) V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na tej podlagi je Svet izdal posebna priporočila za države članice, katerih valuta je euro. Francija bi morala tudi zagotoviti, da se ta priporočila izvajajo v celoti in pravočasno –

PRIPOROČA, naj Francija v obdobju 2013–2014 izvede naslednje ukrepe:

1. Okrepi in nadaljuje naj z izvajanjem proračunske strategije za leto 2013. Verodostojnost prilagajanja naj poveča tako, da do jeseni 2013 določi in izvede potrebne ukrepe za leto 2014 in prihodnja leta, s katerimi bo na vzdržen način odpravila čezmerni primanjkuj najkasneje do leta 2015 in dosegla strukturni fiskalni napor, določen v priporočilih Sveta v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem. Vse nepričakovane dodatne prihodke naj uporabi za zmanjšanje primanjkljaja. Za trajno odpravo proračunskih neravnotežij je potrebno verodostojno izvajanje ambicioznih strukturnih reform za povečanje zmožnosti prilagajanja ter okrepitev rasti in zaposlovanja. Ohrani naj usmeritev fiskalne konsolidacije, ki je naklonjena rasti, in dodatno poveča učinkovitost javnih izdatkov, zlasti z nadaljevanjem načrtovanega pregleda kategorij porabe v vseh podsektorjih sektorja država. Z napovedanim zakonom o decentralizaciji naj zagotovi večje sinergije in prihranke med centralno, regionalnimi in lokalnimi ravnmi države. Po odpravi čezmernega primanjkljaja naj nadaljuje s strukturnim prilagajanjem s hitrostjo, ki je primerna, da se bo srednjeročni cilj dosegel do leta 2016. Do konca leta 2013 naj sprejme ukrepe za vzdržno uravnoteženje pokojninskega sistema najkasneje do leta 2020, na primer s prilagoditvijo pravil za indeksacijo, nadaljnjim povečanjem zakonsko določene upokojitvene starosti in prispevne dobe za pridobitev polne pokojnine ter pregledom posebnih programov, pri čemer naj se izogiba povečanju prispevkov delodajalcev za socialno varnost, ter poveča stroškovno učinkovitost izdatkov za zdravstvo, vključno s farmacevtskimi izdelki.

2. Zagotovi naj, da „crédit d’impôt compétitivité et emploi“ učinkovito zmanjša stroške dela za načrtovani znesek in da noben drug ukrep ne bo izravnal tega učinka. Dodatno naj zniža stroške dela, zlasti z nadaljnjimi ukrepi za zmanjšanje prispevkov delodajalcev za socialno varnost. Zagotovi naj, da trendi na področju minimalne plače podpirajo konkurenčnost in ustvarjanje delovnih mest, ob upoštevanju programov za dopolnjevanje dohodka in oprostitev pri prispevkih za socialno varnost.

3. Izvede naj ukrepe za izboljšanje poslovnega okolja ter razvije inovacijske in izvozne zmogljivosti podjetij, zlasti MSP in podjetij srednje velikosti. Zlasti naj začne izvajati napovedano pobudo za poenostavitev regulativnega okvira in izboljša okvirne pogoje za inovacije s spodbujanjem prenosa tehnologije in komercialnega izkoriščanja raziskav, vključno s preusmeritvijo centrov konkurenčnosti.

4. Izvede naj ukrepe za povečanje konkurenčnosti na področju storitev; odpravi naj neutemeljene omejitve pri dostopu do in izvajanju strokovnih storitev, zlasti v zvezi s pravno obliko, strukturo lastniških deležev, kvotami in ozemeljskimi omejitvami; izvede naj ukrepe za poenostavitev postopka odobritve za odprtje prodajnih mest in za odpravo prepovedi prodaje z izgubo; odpravi naj regulirane cene plina in električne energije za odjemalce, ki niso gospodinjstva, in poveča zmogljivost za povezovanje s sosednjimi državami; v železniškem sektorju naj domači potniški promet odpre za konkurenco.

5. Nadaljuje naj s prizadevanji za poenostavitev davčnega sistema in izboljšanje njegove učinkovitosti, hkrati pa zagotovi kontinuiteto davčnih pravil skozi čas. Sprejme naj ukrepe za odpravo ugodnejše obravnave dolga pri obdavčevanju podjetij. Okrepi naj prizadevanja za zmanjšanje in racionalizacijo izdatkov za davek na osebni dohodek in davek od dohodka pravnih oseb, približa nižje stopnje DDV splošni stopnji ter odpravi neučinkovite nižje stopnje. Sprejme naj nadaljnje ukrepe, s katerimi bi se davčno breme z dela preložilo na okoljske davke ali davke na potrošnjo.

6. Ob posvetovanju s socialnimi partnerji naj v celoti in brez zamud začne izvajati medsektorski sporazum iz januarja 2013. Sprejme naj dodatne ukrepe za omejitev segmentacije trga dela, zlasti za obravnavo začasnih delavcev iz agencij. Nujno naj začne z reformo sistema nadomestil za brezposelnost v sodelovanju s socialnimi partnerji, da bo zagotovila vzdržnost sistema in hkrati, da bo sistem zagotavljal zadostne spodbude za vrnitev na delo. Poveča naj stopnjo zaposlenosti starejših delavcev in spodbuja njihovo sodelovanje na trgu dela. Izvede naj konkretne ukrepe za izboljšanje zaposlitvenih možnosti starejših brezposelnih, zlasti v obliki specifičnega svetovanja in usposabljanja. Poveča naj udeležbo odraslih, zlasti najmanj kvalificiranih in brezposelnih, v vseživljenjskem učenju. Zagotovi naj, da javne storitve zaposlovanja dejansko nudijo individualno podporo brezposelnim in da so aktivne politike zaposlovanja učinkovito usmerjene na najbolj prikrajšane. Sprejme naj nadaljnje ukrepe za izboljšanje prehoda iz šolanja v zaposlitev, na primer v okviru „jamstev za mlade“ in s spodbujanjem vajeništva.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

[1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1.

[2] UL L 306, 23.11.2011, str. 25.

[3] COM(2013) 360 final.

[4] P7_TA(2013)0052 in P7_TA(2013)0053.

[5] Sklep Sveta 2013/208/EU z dne 22. aprila 2013.

[6] COM(2012) 750 final.

[7] COM(2012) 751 final.

[8] SWD(2013) 117 final.

[9] Evropska komisija (2011) „Mala podjetja, velik svet – novo partnerstvo za pomoč MSP pri izkoriščanju priložnosti v svetu“, COM(2011) 702.

[10] V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.