SL Uradni list Evropske unije C 318/1

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o uporabi prožne varnosti pri prestrukturiranju glede na svetovni razvoj (raziskovalno mnenje na zaprosilo švedskega predsedstva)

2009/C 318/01

Poročevalec: g. SALVATORE

Soporočevalec: g. CALVET CHAMBON

Švedska ministrica za evropske zadeve in podpredsednica vlade Cecilia MALMSTRÖM je v imenu prihodnjega švedskega predsedstva v dopisu z dne 18. decembra 2008 Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti pripravi raziskovalno mnenje o naslednji temi:

„Uporaba prožne varnosti pri prestrukturiranju glede na svetovni razvoj.“

Posvetovalna komisija za spremembe v industriji, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 10. septembra 2009. Poročevalec je bil g. SALVATORE, soporočevalec pa g. CALVET CHAMBON.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 456. plenarnem zasedanju 30. septembra in 1. oktobra 2009 (seja z dne 1. oktobra) s 111 glasovi za in 9 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Komisija je prožno varnost opredelila kot „celostno strategijo za hkratno okrepitev prožnosti in varnosti na trgu dela“. EESO v tem mnenju izpostavlja določene vidike koncepta prožne varnosti, ki jih v trenutni krizi ocenjuje kot posebej pomembne za to, da čim več zaposlenih ohrani delovna mesta in da ljudem zunaj trga dela v čim večji meri omogočimo, da kar najhitreje najdejo novo zaposlitev. Delodajalci in delojemalci morajo sodelovati pri socialnem dialogu, da bi čim več zaposlenih obdržali na trgu dela.

1.2 V tej hudi krizi z izrazito rastjo stopnje brezposelnosti prožna varnost ne sme postati sveženj ukrepov za lažje odpuščanje zaposlenih ali manjšo socialno zaščito na splošno, zlasti pa ne za manjšo socialno zaščito brezposelnih. EESO meni, da so ukrepi za izboljšanje varnostnega vidika (v najširšem smislu) prožne varnosti trenutno najpomembnejša prednostna naloga.

1.3 EESO je v svojih prejšnjih mnenjih poudarjal pomen notranje prožne varnosti. V krizi so potrebni ukrepi za notranjo prožno varnost, da bi se podjetja lahko prilagodila izrazitemu zmanjšanju naročil, ne da bi bila prisiljena odpuščati zaposlene. Podjetja z delovnim časom s prilagajanjem opravljenih delovnih ur, ki so ga odobrili socialni partnerji, se dosti lažje in hitreje odzovejo na nove razmere na trgu, ki jih je povzročila kriza, kot podjetja, ki teh instrumentov ne ponujajo. Iz krize se lahko naučimo, da socialni partnerji morajo spodbujati delovni čas s prilagajanjem opravljenih delovnih ur in prožni delovni čas. EESO meni, da bi morali biti ti instrumenti čim privlačnejši za podjetja in zaposlene.

1.4 Prožna varnost lahko deluje le, če so zaposleni dobro usposobljeni. Nove veščine in znanja so tesno povezani z ustvarjanjem novih delovnih mest. V interesu podjetij je, da vlagajo v stalno usposabljanje svojih zaposlenih. Hkrati je za svoje nadaljnje usposabljanje odgovoren tudi vsak zaposleni sam. Upamo lahko, da bomo te težave odpravili s sprejetjem strategije „Lizbona 2010 plus“.

1.5 V krizi je socialni dialog še toliko pomembnejši. V zadnjih mesecih se je pokazalo, v kolikšni meri se socialni partnerji zavzemajo za iskanje skupnih rešitev perečih problemov. EESO švedskemu predsedstvu EU in Evropski komisiji predlaga, naj – ob upoštevanju raznolikosti nacionalnih, regionalnih in lokalnih razmer – vzpostavita spletno platformo za spodbujanje izmenjav izkušenj glede pobud socialnih parterjev.

1.6 Na evropski ravni se socialni partnerji trenutno pogajajo o avtonomnem okvirnem sporazumu o vključujočih trgih dela. EESO meni, da bi prihodnji sporazum lahko imel dejansko dodano vrednost zato, ker bi najbolj ranljivim posameznikom, ki so v krizi izgubili delo, pomagal k ponovni zaposlitvi. EESO prav tako pozdravlja skupno spremljanje in ocenjevanje izvajanja prožne varnosti, za kar so se evropski socialni partnerji zavezali v svojem delovnem programu za obdobje 2009–2010.

1.7 Izredno hitro in občutno gospodarsko nazadovanje je veliko delodajalcev spomnilo na leta razcveta, ko so ugotavljali, kako težko je najti ustrezno število dovolj usposobljenih zaposlenih. Zdaj gledajo naprej v prihodnost in razmišljajo o gospodarskem vzponu, do katerega bo zagotovo prišlo, zato nočejo ukiniti preveč delovnih mest, kar bi morda storili, če bi želeli predvsem kratkoročno prihraniti stroške. Vendar pa nobeno podjetje ne more zanemariti osnovnih ekonomskih pravil. Navsezadnje je za vsa podjetja pomembno predvsem preživetje. Za zaposlene, ki jih je kriza prizadela, je zelo pomembno, da se čim prej ponovno zaposlijo. EESO poudarja, da je treba tem zaposlenim ponuditi hitro in učinkovito pomoč. Države članice bi morale resno razmisliti o povečanju števila in boljši kakovosti osebja na agencijah za zaposlovanje, da bi tako podprli čim hitrejše ponovno zaposlovanje ljudi.

1.8 Po mnenju Odbora bi morala Unija ob upoštevanju nacionalnih in regionalnih posebnosti ter razlik med industrijskimi sektorji nadalje delovati v skladu z evropsko usmeritvijo in spoštovati načelo subsidiarnosti. Tako bomo ustvarili evropski okvir, potreben za okrepitev evropskega socialnega modela, ki se iz teoretičnega modela uspešno spreminja v nepogrešljivo resničnost (1). Treba je predvideti postlizbonski proces (Lizbona 2010 plus), da bi izpolnili še nedosežene cilje in cilje, ki jih bomo še zastavili v času krize, saj bo ta lahko dolga in huda. Prožni varnosti je treba pri tem vsekakor nameniti pomembno vlogo. Odbor meni, da je treba pri izvajanju prožne varnosti ustrezno uravnovesiti njene različne vidike.

1.9 EESO poudarja, da morajo države članice pri izvajanju reform trga dela poskrbeti, da se število negotovih delovnih mest, za katere je značilna večja prožnost kot varnost, ki je v zadnjih letih stalno naraščalo, ne bi še nadalje povečalo. EESO soglaša s pomisleki, ki jih je izrazil Odbor regij v svojem mnenju z dne 28. aprila 2008 (2). Prevladovanje zunanje prožnosti lahko povzroči „obsežno deregulacijo normalnih delovnih razmerij, kar bi lahko pomenilo širjenje negotovih zaposlitvenih razmerij“.

2. Ozadje mnenja

2.1 Švedsko predsedstvo je EESO pozvalo, naj pripravi mnenje na temo prožne varnosti, o kateri se je Odbor sicer že opredelil (3), vendar se to vprašanje zdaj pojavlja v novem okviru. Na posvetovanju, ki ga je 7. julija 2009 v Stockholmu organiziralo švedsko predsedstvo, so poudarili, da je treba to vprašanje zaradi finančne krize nujno ponovno preučiti.

2.2 Koncept prožne varnosti se razlaga različno. Evropska komisija je koncept opredelila v svojem sporočilu (COM(2007) 359 konč.) kot „celostno strategijo za hkratno okrepitev prožnosti in varnosti na trgu dela“ (4). Ta opredelitev je bila uporabljena tudi v sklepih izrednega vrha 7. maja 2009 v Pragi, zato to mnenje prav tako temelji na tej skupni opredelitvi.

2.3 EESO poudarja, da so v skladu z načelom subsidiarnosti politike na področju trga dela v pristojnosti držav članic. Poskus uskladitve delovnih zakonodaj bi bil tako v nasprotju s tem načelom, zato uskladitev ni primerna, saj bi s tem ogrozili tradicije in geografske strukture, ki so se že izkazale kot ustrezne in trdne. Poleg tega je treba upoštevati, da gospodarstva držav članic niso enako razvita. To se odraža tudi na njihovih socialnih sistemih. Tako bi moral biti po mnenju EESO izziv za EU: — spodbujati sodelovanje med državami članicami v okviru evropske strategije za zaposlovanje, ki je od leta 2005 sestavni del smernic za lizbonsko strategijo. V smernici št. 21 o politiki zaposlovanja so se države članice dogovorile, da bodo v enaki meri spodbujale varnost in prožnost zaposlitve. EU mora imeti vlogo katalizatorja, da bodo države članice izpolnjevale svoje obveznosti, hkrati pa druge seznanjale in z njimi izmenjevale najboljše prakse v okviru evropske politike zaposlovanja.

3. Nov razvoj dogodkov

3.1 Kriza

3.1.1 Učinki največje gospodarske krize v zgodovini Skupnosti so kratkoročno dokaj očitni: javni dolg držav članic EU se izjemno hitro povečuje. Čeprav so centralne banke po vsem svetu trge preplavile z dodatnimi sredstvi, pa bančni sistem še vedno ne deluje tako kot običajno. Zlasti mala in srednje velika podjetja (MSP) ter samozaposleni se srečujejo z veliki težavami pri najemanju novih posojil. Podjetja in notranji trg bodo kmalu občutili škodljive učinke brezposelnosti. Hkrati pa je ustvarjanje novih delovnih mest zelo težavno in redko.

3.1.2 EESO meni, da je nujno kratkoročno prilagoditi model prožne varnosti zaradi trenutnih resnih socialno-ekonomskih razmer, čeprav je svoje zadnje mnenje o tej tematiki sprejel spomladi 2008. Odbor pozdravlja zaprosilo švedskega predsedstva, da se preuči, kako bi lahko države članice prožno varnost uporabile pri prestrukturiranju glede na svetovni razvoj. Izraz „svetovni razvoj“ se tukaj nanaša na finančno krizo in njene hude posledice za realno gospodarstvo in zaposlovanje. Gre za najhujšo gospodarsko krizo v zadnjih 80 letih. Njene učinke bomo verjetno občutili še v celotnem 21. stoletju. Kriza je toliko hujša, ker jo spremljata še dve drugi krizi, podnebna in demografska, ki ves svet postavljata pred velik izziv.

3.1.3 Kriza spreminja socialno-ekonomske razmere, v katerih lahko načrtujemo reforme trga dela. To je očitno dejstvo, ne glede na to, kako ocenjujemo primernost, izvedljivost ali celo potrebnost ali neuresničljivost takih strukturnih reform v času krize. Vendar pa želi EESO poudariti, da mora biti najvišja prednostna naloga vključitev ali povratek brezposelnih na trg dela.

3.1.4 Vendar si Odbor prizadeva oblikovati sklepe na podlagi svojih ugotovitev, da bi lahko pripravil konkretne in pozitivne predloge v zvezi s sestavnima deloma prožne varnosti, torej prožnosti in varnosti. Poudariti želi, da je potrebno uravnoteženo izvajanje ukrepov v zvezi s prožnostjo in varnostjo, če se hočemo izogniti družbenim konfliktom, ki smo jim bili v Evropi že priča.

3.2 Notranja in zunanja prožnost

3.2.1 Notranja prožnost mora izvirati iz socialnega dialoga med upravo in zaposlenimi ali njihovimi predstavniki, socialnimi partnerji na ravni podjetja ali ustreznega sektorja. Omogoča, da preprečimo izgubo delovnih mest, in ima lahko v težkih časih vlogo pomembnega stabilizacijskega dejavnika za socialno kohezijo v Evropi. Dobri odnosi med podjetniki in zaposlenimi so nujni, saj podjetja tako ostanejo družbeno odgovorna in s povečanjem zaposlovanja obdržijo zaposlene na trgu dela. Vlade lahko pomembno prispevajo k tem ukrepom, vendar pa njihov prispevek ne sme onemogočiti zagotavljanja osnovnih socialnih storitev, kot sta varnost (živil, zračnega prometa, vseh dostopnih storitev splošnega pomena ali varnost, ki jo zagotavlja policija) in izobraževanje, zdaj tudi v obliki vseživljenjskega učenja.

3.2.2 Vse družbene reforme je treba ustrezno umestiti v socialno-ekonomski in politični okvir. Prožna varnost je v času krize nedvomno povezana s težavami, če odrekanj, potrebnih za ohranitev delovnih mest, ne spremljajo jamstva. Zato se je treba zavedati, da bo prožna varnost koristna le, če jo bodo pravilno razumeli vsi socialni partnerji in ne samo eden od njih. Tako moramo v tem okviru temeljito preučiti varnost ter ravnovesje med varnostjo in prožnostjo. Odbor zato meni, da bi morala Evropska komisija svojo analizo bolj usmeriti v možnosti za notranjo prožnost, ki je lahko učinkovito sredstvo prožne varnosti za preprečevanje brezposelnosti (5).

3.2.3 Po mnenju Odbora bi morali ta dva vidika uravnotežiti in prožne varnosti ne izvajati z zmanjševanjem ravni varnosti. Kako lahko torej države to ravnovesje zagotovijo v času krize? Odbor predlaga, da se v času krize reforme na podlagi modela prožne varnosti temeljito preučijo, da ne bodo imele nezaželenih socialnih in političnih posledic. V primeru t.i. „zunanje“ prožne varnosti pa moramo biti še bolj previdni.

3.2.4 V skladu z navedenim morajo biti ukrepi v zvezi s prožno varnostjo verodostojni z vseh vidikov, še zlasti pa z vidika proračuna. Zato bo verjetno treba spremeniti prednostne naloge pri proračunski porabi držav članic in morda povečati sredstva pomoči Skupnosti. Brez varnosti namreč prožna varnost ne obstaja.

3.2.5 V nasprotju s pazljivo uporabo različnih oblik notranje prožnosti pa bi bilo v trenutnih razmerah tvegano vsiliti reforme trga dela s ciljem večjega spodbujanja zunanje prožnosti. Evropska komisija je do zdaj poudarjala samo to razsežnost prožne varnosti. Številne evropske kolektivne pogodbe vsebujejo določbe o organizaciji prožnosti v podjetjih. Med drugim lahko urejajo delovni čas, vključno z obdobji usposabljanja.

3.3 Socialni dialog

3.3.1 EESO pa še vedno poudarja, da morajo socialni partnerji imeti vodilno vlogo v okviru foruma, ki bo omogočal stalno izmenjavo idej glede reform, da bi obe strani, delodajalci in delojemalci, lahko zagotovili, da se stalno vzdržuje dinamično ravnovesje med prožnostjo in varnostjo. Ta pristop je pomemben in zanimiv za prihodnje zaposlovanje v Evropi. Prav zato pa je treba v to razpravo vključiti tudi civilno družbo. Vse politike zaposlovanja in reforme trga dela imajo velik vpliv na družbo. Zato morajo biti te reforme povezane z gospodarskimi, socialnimi in trajnostnimi vidiki družbe.

3.3.2 Prožna varnost je pomembno sredstvo za omilitev učinkov finančne krize in krize realnega gospodarstva na delo in zaposlovanje. Vendar pa je ne smemo zlorabiti za lažje odpuščanje v državah, kjer delovno pravo zagotavlja določeno raven zaščite pred praksami, ki jih v angleškem jeziku imenujejo „hire and fire“ (zaposli in odpusti). Odbor pozdravlja jasno zagotovilo Evropske komisije, da prožna varnost v nobenem primeru ne sme postati pravica odpuščati zaposlene.

3.3.3 Odbor želi poudariti, da je treba vsakršno reformo delovnega prava izvesti v sodelovanju s socialnimi partnerji, saj v nasprotnem primeru reforma ne bo uspešna. Socialni dialog je jamstvo za participativno, sodobno in socialno demokracijo. Delovno pravo je treba urejati v okviru pogajanj s predstavniki zaposlenih. Poleg tega socialni dialog omogoča sprejetje različnih modelov notranje prožnosti z možnostjo večje prilagodljivosti za podjetja, ne glede na to, ali se obseg njihovih dejavnosti povečuje ali zmanjšuje.

3.3.4 EESO pozdravlja prizadevanja in sodelovanje evropskih socialnih partnerjev na področju prožne varnosti. Odobrava dejstvo, da so evropski socialni partnerji v svoj delovni program za obdobje 2009–2010 vključili spremljanje in izvajanje prožne varnosti. EESO pričakuje poročilo o tej oceni in meni, da bo skupna ocena imela velik vpliv na snovanje različnih oblik izvajanja prožne varnosti v posameznih državah članicah.

3.4 Kratkoročni in srednjeročni evropski cilji

3.4.1 Kratkoročno se moramo v okviru analize in možnosti izvajanja prožne varnosti – vedno ob upoštevanju predhodnega socialnega dialoga na vseh ravneh, finančnih omejitev in vloge vlad – osredotočiti na cilj ohranitve čim večjega števila delovnih mest s čim večjo dodano vrednostjo in krepitve socialne zaščite za vse zaposlene ne glede na njihov položaj na trgu dela.

3.4.2 EESO opozarja na sklepe iz poročila Sveta z dne 8. in 9. junija o prožni varnosti v času krize. Za brezposelne je bistvenega pomena, da se čim hitreje ponovno zaposlijo. EESO poudarja, da je treba brezposelnim hitro dati učinkovito pomoč, podporo in smernice. Države članice moramo spodbuditi, da bolje izkoristijo obstoječe evropske sklade in si prizadevajo za izboljšanje kakovosti vseh instrumentov za spodbujanje zaposlovanja, na primer s krepitvijo dejavnosti in učinkovitosti agencij za kakovostno zaposlovanje.

3.4.3 EESO se strinja z mnenjem Komisije, da bi bili lahko sporazumi o nadomestilih v primeru čakanja na delo kratkoročno učinkoviti instrumenti za ohranitev delovnih mest, preprečevanje brezposelnosti in ohranitev kupne moči. S temi mehanizmi lahko dosežemo trojni učinek: ohranimo znanja in veščine zaposlenih v podjetju, zaposlenih ne izključimo iz trga dela, poleg tega pa ohranjamo stabilnost nacionalnega gospodarstva, ki se tako izogne valu brezposelnih. Kriza je potrdila potrebo po spodbujanju sistemov prilagajanja opravljenih delovnih ur in prožnega delovnega časa. Podjetja, ki sistem uporabljajo, se dosti lažje in hitro odzivajo na nove razmere na trgu in se prilagajajo nenadnim upadom povpraševanja. EESO države članice in EU poziva, naj ta instrument oblikujejo tako, da bo čim privlačnejši za zaposlene in podjetja.

3.4.4 EESO spodbuja socialne partnerje na vseh ravneh, tudi na mikroekonomski ravni, da socialni dialog in kompromise, ki jih bodo morali v času te hude krize sprejeti vsi partnerji, usmerijo v ohranitev in ustvarjanje delovnih mest ter tako ohranijo splošno kupno moč delavcev. Vlade morajo razmisliti, kako naj prevzamejo vlogo katalizatorja ter spodbujajo, tj. nagradijo, tovrstne sporazume. EESO švedskemu predsedstvu in Evropski komisiji predlaga, naj vzpostavita spletno platformo, ki bi povečala izmenjavo informacij in izkušenj glede pobud socialnih partnerjev v praksi ob upoštevanju različnih razmer na nacionalni, regionalni in lokalni ravni.

3.4.5 EESO meni, da lahko štiri razsežnosti prožne varnosti in njena načela, kot jih je opredelila Evropska komisija, učinkovito prispevajo k zmanjšanju brezposelnosti v Evropi. Hkrati pa si je treba prizadevati, da se ustvarijo kakovostna delovna mesta. Pri tem ima zelo pomembno vlogo resnično socialno varstvo, ki je bistvenega pomena za socialno kohezijo v EU. V zvezi s tem EESO poudarja, da morajo države članice pri izvajanju reform trga dela poskrbeti, da se število negotovih delovnih mest, za katere je značilna večja prožnost kot varnost, ki je v zadnjih letih stalno naraščalo, ne bi še nadalje povečalo. Komisija bi morala redno ocenjevati in razširjati uporabo načel prožne varnosti v zakonodaji in predpisih na področju trga dela. EESO meni, da je treba načela prožne varnosti v večji meri vključiti v postlizbonski program. Poleg tega EESO predlaga, da evropski socialni partnerji svoje delo uskladijo z omenjenim programom.

3.5 Nova evropska razprava

3.5.1 EESO meni, da bi moralo švedsko predsedstvo začeti razpravo o vidikih prožne varnosti, ki bi lahko tako kot v nekaterih državah članicah, ki prožno varnost izvajajo, pripomogli, da EU to svetovno finančno in gospodarsko krizo uspešno preživi in hkrati ohrani čim več delovnih mest ter tako ne ogrozi socialne kohezije. EU vsekakor ne sme izgubiti kvalificirane delovne sile, ki jo bo potrebovala po koncu krize. To je še toliko pomembneje, ker se bo v večini evropskih držav število kvalificirane delovne sile precej zmanjšalo zaradi demografskih sprememb.

3.5.2 Odpuščanje usposobljenih zaposlenih v času krize bo lahko ogrozilo oživitev gospodarstva. Pomanjkanje strokovnega znanja bi utegnilo dobiti še hujše razsežnosti. Še huje pa je, da veliko evropskih podjetij očitno zmanjšuje število delovnih mest za pripravnike ali za mlade diplomante. S tem ogrožajo svojo prihodnost. Prožna varnost lahko deluje le, če so zaposleni dobro izobraženi. Prenehanje usposabljanja bi bilo torej v nasprotju s tem sredstvom za reformo. Nove veščine in znanja so tesno povezani z ustvarjanjem novih delovnih mest. Te težave bi morali odpraviti s sprejetjem strategije „Lizbona 2010 plus“. Podjetja morajo vlagati v stalno usposabljanje svojih zaposlenih. Hkrati pa je jasno, da je za svoje nadaljnje usposabljanje odgovoren tudi vsak zaposleni sam.

3.5.3 Vseživljenjsko učenje v okviru prožne varnosti je treba obravnavati z vidika trajnostnega razvoja družb v Evropski uniji in mora biti tako zgled preostalemu svetu. Usposabljanje zaposlenih je treba usmeriti v izpolnitev evropskih ciljev ustvarjanja večjega števila kakovostnih delovnih mest in prizadevanj za razvoj trajnostnega gospodarstva.

3.5.4 Prožna varnost temelji predvsem na boljši zaposljivosti. Ta pa je odvisna od tega, kako dobri so izobraževalni sistemi in kako učinkovite so prakse nadaljnjega usposabljanja. Če države članice sicer podpirajo vseživljenjsko učenje, hkrati pa svojih izobraževalnih sistemov ne reformirajo, predšolskemu izobraževanju ne namenijo večje pozornosti, za izobraževanje ne dodelijo več sredstev in nenazadnje z davčnimi instrumenti ne spodbujajo in ne olajšajo poklicnega in nadaljnjega izobraževanja v okviru zaposlitve, potem eden bistvenih pogojev prožne varnosti ni izpolnjen. Odbor nacionalne vlade poziva, da vsa vprašanja v zvezi z izobraževanjem obravnavajo kot najpomembnejšo prednostno nalogo. Odbor podpira skupne ukrepe držav članic za spodbujanje izobraževalnega sektorja in usposabljanja v Evropi.

3.6 Prožna varnost z vidika Lizbonske pogodbe

3.6.1 Lizbonska pogodba, ki jo Odbor podpira in za katero upa, da jo bo ratificiralo vseh 27 držav članic EU, notranji trg opredeljuje kot socialno gospodarstvo. Člen 2 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti „socialno tržno gospodarstvo“ umešča med cilje Skupnosti. To je pomembna novost. Ta nova usmeritev, ki daje večji pomen socialni opredelitvi prava Skupnosti, bo zagotovo vplivala na prihodnjo evropsko zakonodajo in predvsem na sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti.

3.6.2 Nekatera politična dogajanja v manjšem številu evropskih držav sicer res vzbujajo zaskrbljenost glede možnosti za uspešno končno ratifikacijo pogodbe. Vendar pa je Odbor vseeno optimističen, saj druge možnosti ni, rezervni načrt namreč ne obstaja. Zlasti v času krize morajo institucije imeti možnost delati na ustreznejši podlagi, česar pa Pogodba iz Nice v EU s 27 državami članicami ne omogoča. Zato Odbor meni, da morajo evropske institucije pripraviti dokument o prožni varnosti ob upoštevanju, da bo Lizbonska pogodba začela veljati še letos ali najpozneje leta 2010, in tega, kako se bo kriza razvijala. Z začetkom veljavnosti pogodbe se bo med drugim v zakonodaji Skupnosti upoštevala nova, aktualnejša razsežnost „varnosti“.

V Bruslju, 1. oktobra 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) UL C 309, 16.12.2006, str. 119; mnenje EESO na lastno pobudo Socialna kohezija: dati vsebino evropskemu socialnemu modelu.

(2) UL C 105, 25.4.2008, str. 16 (glej točko 22).

(3) UL C 256, 27.10.2007, str. 108,

UL C 211, 19.8.2008, str. 48; mnenje EESO o sporočilu o oblikovanju skupnih načel prožne varnosti – nova in boljša delovna mesta v povezavi s prožnostjo in varnostjo.

(4) Treba je opozoriti na natančno besedilo sporočila Evropske komisije, v katerem so opredeljena štiri načela prožne varnosti: „Po eni strani gre pri prožnosti za uspešno obvladovanje razvojnih sprememb (‚prehodov‘) v življenju posameznika: od šole do zaposlitve, od ene zaposlitve k drugi, med brezposelnostjo ali neaktivnostjo in zaposlitvijo ter od dela k upokojitvi. To ne pomeni, da je treba dati podjetjem več svobode pri zaposlovanju ali odpuščanju, kakor tudi ne pomeni, da so pogodbe za nedoločen čas zastarele. Gre za to, da se delavcem omogoči, da lažje najdejo boljše delovno mesto, da se spodbudi ‚mobilnost navzgor‘ in optimalni razvoj talentiranih ljudi. Prožnost pa obsega tudi prožno organizacijo dela, ki omogoča hiter in učinkovit odziv na nove potrebe ter spretnosti in znanja pri proizvodnji, in spodbujanje usklajevanja delovnih in zasebnih obveznosti. Pri varnosti pa gre po drugi strani za več kot zgolj za varnost, da posameznik ohrani svoje delovno mesto: gre za to, da se ljudem zagotovijo spretnosti in znanja, s katerimi bodo lahko napredovali na svoji poklicni poti, in da se jim pomaga pri iskanju nove zaposlitve. Gre tudi za ustrezna nadomestila v primeru brezposelnosti, s katerimi se olajša prehod. Nenazadnje pa zajema možnosti usposabljanja za vse delavce, zlasti za nizkokvalificirane in starejše delavce“.

(5) UL C 105, 25.4.2008, str. 16. Odbor regij je že pred finančno krizo izrazil svoje dvome glede prevladujoče vloge zunanje prožnosti v pristopu Komisije. Odbor „opozarja, da izrazi, kot so “prožne in zanesljive pogodbene ureditve, „vzbujajo zaskrbljenost, ker bi lahko omogočile tudi obsežno deregulacijo normalnih delovnih razmerij, kar bi lahko pomenilo širjenje negotovih zaposlitvenih razmerij“.