SL Uradni list Evropske unije C 318/147

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sodelovanju civilne družbe v boju proti organiziranemu kriminalu in terorizmu

(2006/C 318/26)

Evropska komisija je 28. oktobra 2005 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za pripravo raziskovalnega mnenja na: Sodelovanje civilne družbe v boju proti organiziranemu kriminalu in terorizmu

Strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 13. julija 2006. Poročevalci so bili g. Rodríguez García-Caro, g. Pariza Castaños in g. Cabra de Luna.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 429. plenarnem zasedanju 13. in 14. septembra 2006 (seja z dne 13. septembra) s 182 glasovi za, 6 glasovi proti in 11 vzdržanimi glasovi.

1. Uvod

1.1 Podpredsednica Evropske komisije, Margot Wallström, je zaprosila Evropski ekonomsko-socialni odbor, da pripravi raziskovalno mnenje o pogojih in prednostnih nalogah sodelovanja civilne družbe ter vlogi javno-zasebnega partnerstva v boju proti organiziranemu kriminalu in terorizmu, temi velikega političnega in socialnega pomena v Evropi, pri kateri se Odbor šteje za ključnega akterja. Čeprav sta terorizem in organizirani kriminal dve različni težavi, mnenje obravnava obe temi, kot je zaprosila Komisija.

1.2 Haaški program je širok politični okvir, ki opredeljuje politike EU na področju svobode, varnosti in pravice. EESO je sprejel mnenje (1), v katerem meni „da mora biti varnostna politika učinkovita, da mora varovati državljane v svobodni in odprti družbi v okviru zakonov, v skladu s pravno državo“. Poudarja tudi, da mora evropska varnostna politika vzpostaviti ravnovesje med svobodo in varstvom temeljnih pravic.

1.3 V finančni perspektivi je predvideno oblikovanje pomembnih programov za boj proti terorizmu in kriminalu. EESO je sprejel mnenje (2), v katerem opozarja, da je „zaščita temeljnih pravic, svoboščin in varnosti […] odgovornost vseh članov družbe“.

1.4 Komisija je nedavno objavila sporočilo o novačenju v teroristične organizacije: obravnavanje dejavnikov, ki prispevajo k nasilni radikalizaciji (3), ki določa cilje za preprečevanje novačenja v teroristične skupine.

1.5 V skladu s prošnjo ge. Wallström obravnava mnenje varnost z vidika sodelovanja civilne družbe in javno-zasebnega partnerstva. Izraz „civilna družba“ je mogoče nejasen, saj se nanaša na socialne organizacije, ki se že po svoji naravi razlikujejo od zasebnih podjetij. Partnerstvo med zasebnimi podjetji in akterji ter javno oblastjo je z operativnega in varnostnega vidika temeljnega pomena. Civilna družba igra ključno vlogo pri spodbujanju vrednot pravne države in dejavnem prispevanju k demokratičnemu življenju.

2. Sklepi

2.1 Civilna družba igra ključno vlogo pri spodbujanju vrednot pravne države in dejavnem prispevanju k demokratičnemu življenju. Evropske organizacije civilne družbe opravljajo s spodbujanjem dejavnega evropskega državljanstva in participativne demokracije zelo pozitivno delo v družbi, vendar pa ne morejo in ne smejo nadomestiti nacionalnih in evropskih organov pri praktičnih ukrepih.

2.2 EESO meni, da ne sme noben terorist ali zločinec ubežati pravici zaradi tega, ker notranje meje EU ovirajo ukrepanje policijskih in sodnih organov. EESO poziva institucije Unije in države članice, da oblikujejo in začnejo uporabljati skupno strategijo za boj proti terorizmu in opustijo trenuten način odločanja „v naglici“.

2.3 EESO meni, da je trenuten način golega medvladnega sodelovanja v veliki meri nezadosten in pogosto neučinkovit. Zato podpira resolucijo Evropskega parlamenta, ki predvideva, da se pri vprašanjih varnosti uporablja načelo kvalificirane večine namesto soglasja in da se za odločanje določi metoda Skupnosti. Ko gre za varnostno politiko, je nujno potrebne „več Evrope“.

2.4 EESO predlaga, da Europol postane evropska agencija, podrejena političnemu ali sodnemu organu na evropski ravni, z nalogami, ki bodo presegle njegovo sedanjo koordinacijsko vlogo, da bo čim prej sposoben tudi v praksi voditi preiskave na celotnem območju EU v sodelovanju s policijskimi organi držav članic.

2.5 EESO podpira pobudo Evropskega parlamenta, ki državam članicam priporoča, da spremenijo kazensko zakonodajo tako, da teroristični zločini, vključeni v okvirni sklep, ne morejo zastarati. EESO podpira zamisel, da mora biti za teroristične zločine pristojno Mednarodno kazensko sodišče.

2.6 EESO predlaga, da se uvedejo šolski programi na evropski ravni in dejavnosti za usposabljanje mladih, da bodo deležni državljanske vzgoje, ki spodbuja demokratične vrednote, enakost, strpnost in razumevanje kulturnih razlik. Ti instrumenti naj bi prispevali k odvračanju mladih od vključevanja v mreže z radikalno in nasilno miselnostjo.

2.7 V boju proti nasilni radikalizaciji se morajo EU in države članice posvetovati z organizacijami civilne družbe, ki si dejavno prizadevajo za dialog med verami in kulturami ter se borijo proti rasizmu, ksenofobiji, nestrpnosti in nasilnemu ekstremizmu, da se zmanjšajo napetosti, ki spodbujajo radikalizem in nasilje. Za obravnavo teh vprašanj so lahko dober instrument tudi platforme za javno-zasebno partnerstvo na lokalni ravni, zato bi morale EU in države članice podpirati in spodbujati ustvarjanje takšnih platform.

2.8 EESO evropskim institucijam priporoča, da pripravijo zakonodajni okvir minimalnih standardov, ki bo zagotavljal zaščito in priznavanje žrtev terorizma. Predlaga tudi opredelitev priporočil, dobrih praks in smernic za zaščito žrtev terorizma, da bi bilo možno usmerjati in voditi dejavnosti držav na tem področju.

2.9 EESO še enkrat poudarja, da je potrebna skupna zakonodaja EU o nadomestilih za žrtve kriminala.

2.10 EESO zahteva, da se začnejo nemudoma uporabljati priporočila mednarodne projektne skupine za finančno ukrepanje pri pranju denarja in financiranju terorizma. Države članice torej poziva, da ta priporočila upoštevajo in sprejmejo ustrezne pravne ukrepe.

2.11 Odbor poziva medije, predvsem javne, da oblikujejo ustrezne kodekse ravnanja in sodelujejo z javnimi organi ter tako, ob polnem spoštovanju svobode tiska, zagotovijo dostojanstvo in spoštovanje zasebnosti žrtev ter se izognejo objavljanju informacij, ki bi lahko širile propagandne interese terorističnih skupin.

2.12 EESO podpira oblikovanje evropske platforme za javno-zasebno partnerstvo, ki jo je predlagala Komisija in meni, da si je treba zagotoviti sredstva, da bo možno čim bolje izkoristiti učinke javno-zasebnega partnerstva med državami članicami ter med Unijo in državami članicami. Meni, da je nujno potrebno obsežno sodelovanje za spodbujanje sinergij, ki se lahko prenesejo v boj proti terorizmu in organiziranemu kriminalu, ne da bi pri tem kratili posebne pravice EESO kot posvetovalnega organa. V točki 13.4.2 tega mnenja Odbor predstavlja glavne cilje, ki bi jih po njegovem mnenju moralo doseči javno-zasebno partnerstvo.

3. Vrednote in načela Evropske unije

3.1 Osnutek ustavne pogodbe opredeljuje vrednote, načela in cilje Evropske unije, Listina o temeljnih pravicah pa zagotavlja ravnovesje med varstvom in svobodo ter pravicami posameznika, vključno s pravico do varstva osebnih podatkov.

3.2 Največja grožnja za demokratične sisteme, njihovo stabilnost ter razvoj niso napadi od zunaj, temveč izguba vitalnosti, dinamike in družbene podpore v samih institucijah.

3.3 Velik dosežek Evrope je uspešna vzpostavitev pravne države kot najboljšega načina za demokratično organizacijo oblasti.

3.4 „Socialna pravna država“ pomeni izvajanje oblasti v skladu s pravom, spoštovanjem zakonov in vedno večjo zahtevo po demokratični legitimnosti, po drugi strani pa tudi dostop do blaga in storitev za vse državljane, pri čemer so zagotovljene enake možnosti ter enako obravnavanje.

4. Terorizem in organizirani kriminal sta napad na pravno državo

4.1 Terorizem, ki je eden glavnih problemov, s katerimi se sooča svet, trenutno predstavlja bistveno težavo tudi za Evropo, ceno za to pa plačujemo Evropejci. Terorizem izhaja iz različnih ideologij. V preteklih letih se je razvil izredno nevaren skrajni islamski mednarodni terorizem. Zato je zelo težko oblikovati mednarodno opredelitev terorizma. V tem mnenju se uporablja opredelitev, ki jo je sprejel Svet 13. junija 2002 (4).

4.2 V Evropi deluje tudi veliko vplivnih kriminalnih združb (5). Nekatere so dejavne na nacionalni ravni, najnevarnejše pa delujejo na evropski in mednarodni ravni. ZN so leta 2002 v Palermu sprejeli mednarodno konvencijo (6) na to temo.

4.3 Terorizem in organizirani kriminal ogrožata in slabita bistveno vlogo države: zakonit monopol nad uporabo sile. Evropejci vemo, da je terorizem resnična grožnja, proti kateri se je treba boriti, vendar pa se manj zavedamo nevarnosti organiziranega kriminala, ki lahko prodre v naše institucije in našo družbo ter ima velik in koruptiven vpliv ter hude posledice za gospodarstvo in družbo.

4.4 Teroristične in kriminalne organizacije uporabljajo podobne postopke za pranje denarja, predvsem prek finančnega sistema in nepremičninskega sektorja. Organizirani kriminal ima zelo velik korupcijski potencial, ki ga skuša uporabiti proti političnim in upravnim organom ter včasih tudi proti organizacijam civilne družbe.

4.5 Na mednarodni ravni se nekatera področja organiziranega kriminala in terorizma prekrivajo: trgovanje z orožjem in trgovanje z mamili. Dober primer za konvergenco med terorizmom in organiziranim kriminalom je izsiljevanje. Teroristične skupine pogosto delujejo podobno kot mafijske organizacije, ki svoja barbarska dejanja financirajo s kriminalnimi dejavnostmi: trgovanjem z mamili, orožjem in ljudmi, goljufijami s kreditnimi karticami, oboroženimi napadi, ropi ter izsiljevanjem samostojnih podjetnikov in poslovnežev, nezakonitimi igrami na srečo ter drugimi kaznivimi dejanji.

4.6 Terorizem in organizirani kriminal sta dve različni težavi: terorizem ima politične motive in prizadene evropske družbe v posameznih obdobjih zgodovine, organizirani kriminal pa je problem javnega reda in miru, ki trajno vpliva na družbo.

4.7 Čeprav se korenine in cilji terorizma ter organiziranega kriminala razlikujejo, imata skupen interes: uničiti ali oslabiti pravno državo, da bi dosegla svoje cilje.

4.7.1 Teroristične organizacije, ki delujejo v nekaterih evropskih državah, poskušajo uresničiti svoje politične cilje s terorjem, kriminalom, grožnjami in izsiljevanjem, vendar pa se zavedajo, da bodo svoje totalitarne sanje uresničile šele, ko bodo uničile ali oslabile pravno državo in sodno oblast.

4.7.2 Cilj organiziranega kriminala je zmanjšati in omejiti področje delovanja pravne države ter razširiti območje nekaznovanosti in brezpravja. Prizadeva si za razvoj vzporedne družbe brez prava in zakonov, ki bi ji vladale mafija in kriminalne združbe.

4.7.3 Meje, ki ločujejo pravno državo in nekaznovanost, so včasih lahko nejasne. Teroristom in njihovim socialnim mrežam ter organiziranim kriminalcem je v nekaterih delih Evrope uspelo oslabiti državo s širjenjem terorja in korupcije znotraj političnega sistema.

4.7.4 Pravna država je odziv na težave, ki jih povzročata terorizem in organizirani kriminal, saj zagotavlja ravnovesje med svobodo in varnostjo, skupno ukrepanje policije in sodstva, evropsko in mednarodno sodelovanje ter dejavno prizadevanje državljanov in civilne družbe.

4.7.5 Družba in organi oblasti v boju proti teroristom in organiziranemu kriminalu ne smejo popustiti ali boja opustiti. Teroristične organizacije spodbuja možnost uresničitve njihovih ciljev, zato si morajo družba in javni organi odločno prizadevati za njihov neuspeh.

5. Odgovor civilne družbe na terorizem in organizirani kriminal

5.1 Terorizem je resna kršitev človekovih pravic, ker predstavlja neposreden napad na življenje in svobodo ljudi.

5.2 Operativna stran boja proti terorizmu in organiziranemu kriminalu je dolžnost države, ki mora zagotoviti svobodo in varnost državljanov. To odgovornost nosita zlasti policija in sodstvo. Pri svojem ukrepanju morajo države upoštevati primerno ravnovesje med svobodo in varnostjo ter spoštovati temeljne (človekove pravice in javne svoboščine) ter demokratične vrednote (pravno državo), saj je, kot je EESO že poudaril (7), „zgodovina […] pokazala, da so odprte in svobodne družbe najuspešnejše pri varovanju varnosti“.

5.3 Civilna družba stalno krepi demokracijo in vrednote pravne države ter se na ta način bori proti terorizmu in organiziranemu kriminalu v družbi, da bi preprečila njun razvoj in zmanjšala njune učinke. Organizacije civilne družbe ne morejo in ne smejo nadomestiti nacionalnih in evropskih organov pri praktičnih ukrepih.

5.4 Kriminala, terorja in izsiljevanja ne upravičuje nobena ideologija ali razlog. Uporaba nasilja za uresničitev političnih ciljev ni legitimna. Terorizem nima razlogov, ker ga nič ne upravičuje. Še naprej se je treba boriti proti politični in socialni legitimaciji terorizma, proti radikalnim političnim stališčem, za katera je terorizem le še en instrument političnega ukrepanja.

5.5 Veliko evropskih državljanov ne razume resnosti grožnje terorizma, nekateri celo dvomijo vanjo. Državljani imajo pravico biti ustrezno obveščeni o ogroženosti svoje varnosti in pritiskati na javne oblasti, da se bolj učinkovito borijo proti terorizmu in organiziranemu kriminalu.

5.6 Evropske organizacije civilne družbe opravljajo zelo pozitivno delo v družbi s spodbujanjem dejavnega evropskega državljanstva in bolj participativne demokracije.

5.7 Politični sistemi so odvisni od svoje notranje življenjske moči. Življenjska moč Evrope izhaja iz demokratične narave družbe. Družba mora političnim institucijam in sistemom ves čas vlivati življenjsko moč, državljani in civilna družba pa morajo braniti in podpirati socialno pravno državo, ki naj bi zagotavljala in varovala njihovo svobodo in socialno blaginjo.

5.8 Vendar pa je evropska zgodovina 20. stoletja pokazala, da so politične vrednote demokracije izredno ranljive. Državljani in organizacije civilne družbe morajo braniti vrednote in načela, na katerih temelji demokracija Evrope.

5.9 Participativna demokracija in pravna država ne moreta obstajati in se spreminjati brez podpore državljanov in njihovih organizacij. Socialna družba daje prek dejavnosti svojih organizacij socialni in demokratični pravni državi ves čas nove impulze proti relativizmu in radikalizaciji.

5.10 Nekatere skupine prebivalcev si ne prizadevajo dovolj: obstaja pomanjkanje socialne zavesti za prostitucijo, trgovino s prepovedanimi drogami, pranje denarja, piratstvo izdelkov itd.

5.11 Državljani in organizacije civilne družbe bi lahko bili bolj dejavni v boju proti organiziranemu kriminalu, ker lahko le-ta zelo koruptivno vpliva na politične sisteme.

6. Evropa — območje svobode, varnosti in pravice

6.1 Haaški program opredeljuje cilje EU, v skladu s katerimi bo ta postala skupno območje svobode, varnosti in pravice, vendar bo preteklo še veliko časa, preden bo cilj uresničen.

6.2 Medtem kriminalci in teroristi izkoriščajo to šibkost Evrope, da bi ubežali pravici. Zaradi prostega pretoka ljudi, kapitala in blaga je lahko prepustnost meja ugodna za kriminalce, medtem ko za politično in sodno ukrepanje meje še vedno obstajajo.

6.3 EESO ne more sprejeti dejstva, da bi teroristi ali zločinci lahko ubežali pravici zaradi tega, ker za ukrepanje policijskih in sodnih organov še vedno obstajajo notranje meje.

6.4 EU mora pripraviti skupno strategijo za boj proti terorizmu. Komisija in Svet morata ostati stalna politična spodbujevalca in premostiti trenuten način sprejemanja odločitev „v naglici“. Politično in pravosodno sodelovanje v Evropi je krhko, ker so razpoložljivi pravni in operativni instrumenti nezadostni v boju proti terorizmu in organiziranemu kriminalu. Za večino instrumentov so pristojne države članice, v Pogodbi pa ti instrumenti spadajo pod tretji steber EU, tj. na medvladno raven.

6.5 Evropsko varnostno strategijo je treba razviti v okviru Skupnosti in s tem preseči zdajšnje stanje, za katerega je značilno le medvladno sodelovanje. Ohranjanje teh področij v tretjem stebru EU zmanjšuje njihovo učinkovitost in omejuje področje uporabe. EESO poziva Svet, da oblikuje skupen, splošen in koherenten pravni okvir za varnostno politiko. Uporabi se lahko člen 42 Pogodbe EU, kot je predlagal Evropski parlament (8), pri čemer se pravilo o soglasju nadomesti z načelom kvalificirane večine.

6.6 Kriminalne združbe svoje dejavnosti redno izvajajo na zunanjih mejah. Nadzorne službe, zlasti pa same carinske službe in njihove službe mednarodne medsebojne upravne pomoči, morajo bolj učinkovito uporabljati carinski zakonik EU. Carinski zakonik EU mora predvideti harmonizacijo obtožb in kazni na celotnem carinskem območju Skupnosti, uveljavitev splošne veljave kazenskega pregona (ekstrateritorialen kazenski pregon znotraj EU) in vzajemno priznavanje izdanih sodb. V svojih prejšnjih mnenjih je EESO predlagal, da se ustanovi evropska mejna policija (9).

6.7 Države članice morajo pospešiti izmenjavo informacij med obveščevalnimi in varnostnimi službami v zvezi z nevarnostmi za notranjo in zunanjo varnost EU. Združiti morajo svoje strateške analize teroristične ogroženosti in oblikovati skupne načrte za zaščito osnovne infrastrukture.

6.8 Načelo dostopnosti informacij je ključni dejavnik za izboljšanje učinkovitosti policije. To načelo označuje nov pristop k izboljšanju čezmejne izmenjave informacij o kazenskem pregonu v EU, ki temelji na tem, da lahko uradnik organa kazenskega pregona ene države članice od druge države članice pridobi vse informacije, ki jih potrebuje za preiskavo (10). Za izvajanje tega načela bo potrebno veliko zaupanja med organi kazenskega pregona držav članic. Pomanjkanje zaupanja, katerega vzroke in razloge bi bilo treba analizirati in z njimi seznaniti civilno družbo, je bilo namreč doslej ena največjih ovir za sodelovanje na evropski ravni.

6.9 Treba je okrepiti vlogo EU in razviti evropsko varnostno strategijo v okviru Skupnosti, da se izboljša njena učinkovitost in preglednost. Ko gre za varnostno politiko, je nujno potrebne „več Evrope“. EESO je predlagal (11), da se za področje varnosti sprejme metoda Skupnosti, ki daje Komisiji pravico do pobude, Parlamentu pa pravico do soodločanja. Poleg tega bi moral Svet opustiti pravilo soglasja in sprejemati odločitve z večino, Sodišče Evropskih skupnosti pa bi moralo dobiti ustrezne pristojnosti.

6.10 Europol mora preseči svojo trenutno vlogo koordinatorja. EESO predlaga, da Europol postane agencija z operativno zmogljivostjo, ki bo lahko vodila preiskave na celotnem ozemlju EU. Haaški program poziva k tesnejšemu praktičnemu sodelovanju in usklajevanju na nacionalni ravni med organi kazenskega pregona, sodnimi in carinskimi organi ter med njimi in Europolom. Države članice morajo promovirati Europol kot evropsko agencijo in mu omogočiti, da bo skupaj z Eurojustom imel odločilno vlogo v boju proti organiziranemu kriminalu in terorizmu. Dejstvo, da protokolov o spremembi Konvencije o Europolu še vedno niso ratificirale ali pričele izvajati vse države članice (12), je nesprejemljivo. To je nujno treba urediti, če želimo, da Europol resnično prejme potrebna sredstva, ki jih potrebuje za učinkovito delovanje kot temeljni kamen evropskega policijskega sodelovanja. Od 1. januarja 2006 dalje bo Europol svoja letna poročila o stanju na področju kriminala v Evropski uniji zamenjal z „ocenami ogroženosti“ v zvezi z resnimi oblikami organiziranega kriminala.

6.11 Naloga Eurojusta je koordinirati nacionalne sodne organe v boju proti organiziranemu kriminalu in terorizmu, vendar pa je kljub doseženim napredkom od njegove ustanovitve še zelo oddaljen od uresničitve zastavljenih ciljev. Eurojust razpolaga le z omejenimi pravnimi in finančnimi sredstvi, poleg tega so različne tudi obveznosti držav članic, saj v nekaterih državah zakonodaja premalo spodbuja pravosodno sodelovanje.

6.12 EESO predlaga, da se prek Eurojusta izboljša učinkovitost skupnih preiskav sodnikov in državnih tožilcev v EU v boju proti terorizmu in organiziranemu kriminalu. Podatke o preiskavah v posameznih državah je treba posredovati Eurojustu, ki mora ustvariti ustrezno evropsko bazo podatkov.

6.13 Nujno je pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah, vendar odnos med sodnimi organi trenutno temelji na pomanjkanju zaupanja. Na področju kazenskega prava nimamo niti „evropske pravosodne kulture“ niti minimalnih skupnih standardov. Državljani moramo vztrajati pri tem, da institucije EU in države članice upoštevajo poziv k največjemu možnemu pravosodnemu sodelovanju med vsemi državami in zahtevati, da ne sme noben terorist ali zločinec ubežati pravici zaradi težav pri sporazumevanju ali ker niso vzpostavljeni postopki sodelovanja.

6.14 EESO podpira pobudo Evropskega parlamenta, ki državam članicam priporoča, da spremenijo kazensko zakonodajo tako, da teroristični zločini, vključeni v okvirni sklep, ne morejo zastarati. Zato EESO (13) tudi močno podpira zamisel, da mora biti za teroristične zločine pristojno Mednarodno kazensko sodišče.

6.15 Za državljane so zdajšnje razmere nerazumljive in nesprejemljive. Nerazumljivo je predvsem to, da države članice blokirajo pobude, ker dajejo prednost svojim posebnim pravicam namesto prednostnim nalogam skupnega boja proti terorizmu in organiziranemu kriminalu. Evropski državljani ne razumejo razpršenosti instrumentov in orodij za boj proti terorizmu in organiziranemu kriminalu v EU; za uresničitev istega cilja obstaja namreč veliko med seboj neusklajenih subjektov, kot so na primer koordinator Sveta za boj proti terorizmu, komisar za pravosodje, svobodo in varnost, Europol, Eurojust itd.

6.16 Razpršenost sredstev ni najboljši način za dosego učinkovitosti. Eurojust in Europol morata premagati trenutne težave pri sodelovanju in okrepiti skupne preiskovalne skupine. Obveščevalne službe morajo izboljšati postopke posredovanja informacij znotraj Europola. Pri kriminalističnih preiskavah mora z Europolom in Eurojustom sodelovati tudi OLAF. Različne službe in agencije morajo izmenjavati informacije in rezultate preiskav ter s tem izboljšati učinkovitost svojih dejavnosti v boju proti kriminalcem.

6.17 Ker je terorizem globalna grožnja, je protiterorizem prisoten tudi v zunanji in varnostni politiki EU. Ključna vprašanja te politike so učinkoviti večstranski odnosi in mednarodno sodelovanje. EESO meni, da morajo prizadevanja EU za boj proti terorizmu in organiziranemu kriminalu dopolnjevati prizadevanja regionalnih organizacij z enakimi vrednotami in interesi kot EU. Zato naj spomnimo, da si je treba prizadevati za sinergijo in načine spodbujanja sodelovanja z organizacijami, kot so ZN, OVSE in Svet Evrope, na področjih, na katerih imajo ti organi dodano vrednost, ko gre za uresničevanje ciljev ukrepov EU za boj proti terorizmu in organiziranemu kriminalu.

6.18 Za zmanjšanje nekaterih tveganj radikalizacije si mora Evropa prizadevati za zunanjo politiko, ki spodbuja vrednote demokracije, miru, dialog med različnimi kulturami, boj proti revščini in korupciji, širjenje človekovih pravic po vsem svetu ter mednarodno sodelovanje v okviru ZN.

7. Vloga civilne družbe pri preprečevanju nasilne radikalizacije

7.1 Organizacije civilne družbe so izraz demokratičnih pravic državljanov, da se med seboj združujejo in igrajo aktivno vlogo, na primer v socialnem, političnem ali kulturnem življenju. Organizacije civilne družbe so v okviru svojega delovanja pomembni akterji pri preprečevanju terorizma, saj spodbujajo socialno kohezijo in delujejo proti dejavnikom, ki prispevajo k nasilni radikalizaciji. Za svojo dejavnost širjenja evropskih vrednot morajo dobiti potrebna sredstva.

7.2 Teroristi ne pripadajo nobenemu družbenemu razredu in nobeni določeni starostni skupini, zato lahko nekateri sektorji družbe postanejo ranljivi. Revščina, neuspeh v šoli, pomanjkanje zaposlitvenih možnosti, diskriminacija, pomanjkanje državljanskih vrednot, krize identitete, socialna izključenost itd. ustvarjajo ugodno podlago za frustracije, na kateri sekte, verski fundamentalisti, teroristične skupine in kriminalne organizacije širijo svoje mreže za iskanje pripadnikov.

7.3 EESO na splošno soglaša s stališčem Komisije (14) v sporočilu z naslovom Novačenje v teroristične organizacije — Obravnavanje dejavnikov, ki prispevajo k nasilni radikalizaciji. To je tudi področje dejavnosti organizacij civilne družbe.

7.4 EESO želi v nadaljevanju izpostaviti najpomembnejše vidike.

7.4.1 Programi morajo biti namenjeni zlasti mladim v šolskih letih, da se prepreči njihovo vključevanje v mreže radikalne in nasilne miselnosti. Šolske programe in dejavnosti za usposabljanje mladih bi bilo treba izvajati na evropski ravni, da bodo deležni državljanske vzgoje, ki spodbuja demokratične vrednote, enakost, strpnost in razumevanje kulturnih razlik.

7.4.2 Evropska strategija zaposlovanja in lizbonski cilji morajo okrepiti politike, ki spodbujajo poklicno vključevanje najbolj ranljivih posameznikov in manjšin.

7.4.3 Civilna družba in javni organi imajo pomembno izobraževalno vlogo, da vsem ljudem, ne glede na njihovo poreklo, zagotovijo dostop do ustreznih informacij in usposabljanja o vrednotah pluralizma, svobodi vesti in vere, enakosti med spoloma, strpnosti in nevtralnosti države, ki so temelji demokratične pravne države v Evropi.

7.4.4 EESO je pripravil že več predlogov s ciljem, da postane integracija prednostni cilj politike priseljevanja Skupnosti (15).

7.4.5 Oblikovalci mnenj in mediji lahko z uravnoteženimi informacijami pozitivno prispevajo k integraciji.

7.4.6 Današnje evropske družbe so kulturno in etnično mešane, vendar pa narodne, etnične ali verske manjšine trpijo zaradi številnih težav, povezanih z rasizmom, ksenofobijo in diskriminacijo.

7.4.7 V Evropi obstajajo socialne organizacije, ki zelo dejavno spodbujajo dialog med verami in kulturami ter se borijo proti nestrpnosti, rasizmu, ksenofobiji in nasilnemu ekstremizmu.

7.4.8 Organi oblasti se morajo posvetovati s temi organizacijami in vzpostaviti sisteme za sodelovanje, da se zmanjšajo napetosti, ki spodbujajo radikalizem in nasilje. Podjetja, sindikati in vse organizacije civilne družbe imajo ključno vlogo pri usposabljanju, vključevanju in boju proti diskriminaciji.

7.5 EESO podpira razvoj programov za raziskovanje in analizo družbenih procesov, povezanih z nasilno radikalizacijo, terorizmom in organiziranim kriminalom, ter predlaga, da Komisija zagotovi sredstva za pomoč ustvarjalnim enotam, univerzam in raziskovalnim središčem.

8. Upoštevanje žrtev

8.1 Žrtve terorizma na lastni koži občutijo nasilje, ki je usmerjeno na celotno družbo in vrednote, ki jih ta predstavlja. Žrtve so pravi odraz terorizma; so prvi glas družbe in njena prva bojna črta v boju proti terorizmu. Žrtve so tiste, ki lahko najbolje spodbudijo potrebno zavzemanje družbe za boj proti terorizmu in sprožijo odziv državljanov. Usmerjanje pozornosti na žrtve je tudi najboljši način za politično in moralno diskreditacijo ter osamitev teroristov.

8.2 Najboljši način za večje priznavanje žrtev in spomina nanje je obramba demokracije in pravne države, da bo lahko Evropa svobodna in odprta družba.

8.3 Žrtve tako ali drugače predstavljajo to, česar teroristi in organizirani kriminalci ne morejo sprejeti: zakonito in demokratično oblast, ki je podrejena pravni državi. Civilna družba mora ta družbeni in politični nauk prenesti naprej, da bodo žrtve lahko deležne potrebnega družbenega in političnega priznanja državljanov: demokratičnosti in pravni državi je treba vedno dajati nove impulze.

8.4 Zaščita žrtev je učinkovit preprečevalni ukrep. Žrtve terorizma si zaslužijo polno spoštovanje, podporo in pomoč državljanov ter institucij. Krivičnost njihove izkušnje in njene posledice je treba omiliti z odločnim ukrepanjem civilne družbe ter organov oblasti v državah članicah in EU, da se zadosti njihovim potrebam in omeji njihovo trpljenje, kolikor je mogoče.

8.5 EESO predlaga EU naslednje ukrepe za zaščito in priznanje žrtev terorizma ter njihovih družin:

8.5.1 Treba je pripraviti zakonodajni okvir minimalnih standardov, da se zagotovi pravica do dostojanstva, spoštovanje zasebnosti in družinskega življenja, pravica do finančnega nadomestila, pravica do zdravstvene, psihološke in socialne pomoči, pravica do učinkovitega dostopa do sodnega in pravnega varstva ter pravica do poklicne in socialne reintegracije ter poklicnega in akademskega usposabljanja za zagotovitev enakih možnosti za zaposlovanje.

8.5.2 Državne ukrepe na tem področju morajo usmerjati standardi, priporočila, dobre prakse in smernice za zaščito žrtev terorizma. Komisija mora zagotoviti sredstva, s katerimi bo združenjem žrtvam terorizma pomagala vzpostaviti evropske mreže.

8.6 Prav tako je pomembno, da se ne zanemarjajo druge, manj znane žrtve, o katerih mediji ne poročajo tako obsežno. To so žrtve kriminalnih organizacij, ki kršijo človekove pravice enako kot teroristične organizacije. Gre za žrtve izsiljevanja, ropov, drog, žrtve trgovine z ljudmi, prostitucije in trgovine z ženskami ter žrtve ilegalnega izkoriščanja delovne sile.

8.7 Vse žrtve kriminala si zaslužijo posebno pozornost organov oblasti in civilne družbe. EESO je pripravil dve mnenji (16), v katerih je pozval k skupni zakonodaji EU o nadomestilih žrtvam kriminala. Zavarovalnice in vzajemne družbe morajo prevzeti nove odgovornosti v zvezi z obravnavo žrtev in v svoje zavarovalne police vključiti boljše kritje za žrtve kriminala.

9. Financiranje terorizma in organiziranega kriminala

9.1 EESO je pripravil različna mnenja (17), ki vsebujejo predloge za izboljšanje javno-zasebnega partnerstva za boj proti financiranju terorizma in kriminalnih organizacij. Največjo odgovornost morajo prevzeti finančne ustanove.

9.2 Pred kratkim je EESO pripravil dve mnenji (18) o obveznostih finančnih ustanov, da zagotovijo večjo preglednost finančnih transakcij, na podlagi česar bo izvajanje nezakonitih dejavnosti oteženo. EESO poziva države članice, da z ustreznimi pravnimi ukrepi poskrbijo za to, da zasebni akterji in nepridobitne organizacije, ki bi lahko postale del mreže, prek katere se usmerjajo sredstva za teroriste, upoštevajo priporočila mednarodne projektne skupine za finančno ukrepanje na področju pranja denarja (FATF) (19) ter priporočila o financiranju terorizma in pranju denarja. Vendar to ne sme voditi do splošnega sumničenja državljanov v organizacijah civilne družbe.

9.3 Za prikrivanje sredstev, ki izvirajo iz terorističnih mrež in mrež organiziranega kriminala, se vedno bolj izkorišča nepremičninski sektor. V nekaterih primerih te skupine vplivajo na lokalne organe s podkupovanjem. Nepremičninska podjetja, večja gradbena podjetja in drugi nosilci dejavnosti v tem sektorju morajo sodelovati z nacionalnimi organi, da preprečijo zlorabo sektorja za prikrivanje nezakonito pridobljenih sredstev ter pranje denarja, ki izvira iz terorističnih in kriminalnih organizacij.

9.4 Mednarodni trg umetnin, znamk in starin se vedno bolj uporablja za prikrivanje denarja, pridobljenega s kriminalnimi dejavnostmi. Podjetja na tem področju morajo dejavneje sodelovati z organi oblasti, da bo trg postal bolj pregleden.

9.5 EU potrebuje skupne pravne in upravne instrumente za sodelovanje z državami članicami v boju proti tem nezakonitim dejavnostim. Svet EU mora zagotoviti, da ima vsaka država članica ustrezno kazensko zakonodajo v okviru minimalnih predpisov Skupnosti, da bo lahko ukrepala proti financiranju terorizma in organiziranega kriminala.

9.6 Akcijski načrt EU za boj proti terorizmu (20) vključuje ukrepe za usklajevanje davčnih in finančnih obveščevalnih služb, ki jih je treba okrepiti. Vse države članice morajo učinkovito ukrepati in zagotoviti ustrezno usklajenost v Svetu.

10. Internet in mobilna telefonija

10.1 Internetni operaterji in operaterji mobilne telefonije morajo sodelovati z organi oblasti in ravnati v skladu z zakoni, ki zahtevajo shranjevanje podatkov o internetnem prometu (vendar ne vsebine sporočil).

10.2 Prav tako morajo sodelovati pri pridobivanju osebnih podatkov pri nakupu kartic za mobilne telefone, saj se teroristične skupine in kriminalne mreže skrivajo za anonimnostjo e-poštnih storitev ali predplačniških kartic za mobilne telefone, da lahko med seboj komunicirajo, ne da bi bile pri tem odkrite, ali celo daljinsko sprožijo eksplozivne naprave. EESO je o tej temi pripravil nekaj mnenj (21), Parlament pa je sprejel poročilo (22), ki ga podpira tudi EESO.

10.3 Evropska družba je izredno dostopna za kibernetsko kriminaliteto. Kriminalne organizacije vedno bolj uporabljajo internet za nezakonite dejavnosti.

10.4 Internet je vedno bolj potreben za dobro delovanje evropskih družb, za podjetja in posameznike, ponudnike osnovnih storitev in javne organe ter za policijo in sodstvo. Evropa se torej srečuje z novo nevarnostjo — kibernetskim terorizmom, ki lahko povzroči zastoj družbe.

10.5 Internetni operaterji bodo morali izboljšati varnostne sisteme ter sodelovati s policijo in sodnimi organi, da bodo obvladali te nove oblike kriminala.

11. Mediji

11.1 Zagotavljanje objektivnih informacij je pravica in dolžnost medijev. Pri tem se morajo izogibati vidikom, ki bi lahko bili v interesu terorističnih organizacij. Mediji prav tako ne smejo objavljati podob in informacij, ki kršijo zasebnost in dostojanstvo žrtev; pred tem je treba zaščititi predvsem mlade. Javni mediji morajo biti zgled.

11.2 Mediji lahko določijo ustrezne kodekse ravnanja in sodelujejo z organi, da zajamčijo dostojanstvo in zasebnost žrtev ter se izognejo možnostim širjenja propagandnih interesov terorističnih skupin.

11.3 Komisija trenutno organizira evropsko konferenco, na kateri bodo sodelovali najpomembnejši mediji. EESO meni, da je to dobra priložnost za izmenjavo dobrih praks, vzpostavitev samoregulativnih sistemov, za prispevek k ozaveščanju evropske javnosti in za posredovanje konstruktivne podobe EU.

12. Kritična infrastruktura

12.1 Teroristi poskušajo doseči svoje kriminalne cilje tudi z napadi na strateško infrastrukturo in osnovne javne storitve, na primer na prevozna sredstva in prometna ter energetska omrežja in upravljavce, sisteme za oskrbo z vodo, telefonske in komunikacijske operaterje, kraje, na katerih se zbirajo ljudje itd.

12.2 Evropska družba je izpostavljena tudi novim terorističnim grožnjam: večina strokovnjakov se strinja, da obstajajo resnična in trajna tveganja radiološkega, jedrskega, kemičnega, biološkega ali bakteriološkega napada. Zato morajo sektorji, ki se ukvarjajo s temi proizvodi, izboljšati svoje varnostne sisteme in učinkovito sodelovati z organi kazenskega pregona.

12.3 EESO čestita Komisiji za odlično pobudo v okviru programa za raziskave na področju varnosti (SRC 06) in upa, da bo nadaljevala s financiranjem skupnih javno-zasebnih raziskovalnih projektov za izboljšanje varnosti v skupnem območju EU.

12.4 Ta program je treba v okviru evropske sosedske politike razširiti tudi na naše partnerje ob vzhodnih in južnih mejah EU (Sredozemlje).

12.5 Zasebni sektor mora biti v kriznih situacijah pripravljen organom oblasti dati na razpolago svoja sredstva in tako pomagati obvladovati morebitne katastrofalne posledice terorističnih napadov. Zato bi bilo treba določiti področja, na katerih lahko organizirana civilna družba v kriznih situacijah prispeva dodano vrednost ter sprejeti sporazume in konvencije, da se oblikuje učinkovit mehanizem za skupno obvladovanje kriz.

12.6 Zmogljivosti za preprečevanje in ukrepanje so odvisne od informacij in učinkovitega upravljanja znanja ter sposobnosti predvidevanja dogodkov. Vsi akterji morajo prevzeti dejavno vlogo pri soočanju z izzivi terorizma in organiziranega kriminala, zato morajo informacije ustrezno krožiti med vpletenimi stranmi.

12.7 Vodje podjetij in organizacij civilne družbe (zlasti na strateško pomembnih področjih) morajo prejeti razpoložljive informacije o tistih vidikih terorizma in organiziranega kriminala, ki se nanašajo na njihova področja pristojnosti ali odgovornosti, tako da se lahko pripravijo na nevarnosti in jih preprečijo.

13. Evropska platforma za javno-zasebno partnerstvo

13.1 Komisija pripravlja sporočilo o javno-zasebnem partnerstvu v boju proti organiziranemu kriminalu in terorizmu, ki vključuje akcijski načrt za javno-zasebna partnerstva. Ključni vidik tega sodelovanja, kot ga določa Komisija, je tako imenovana platforma za javno-zasebno partnerstvo proti organiziranemu kriminalu in terorizmu. Treba bi bilo določiti sestavo, postopek in pravila delovanja te platforme, ki naj bi bila vzpostavljena konec leta. Udeleženci se bodo redno sestajali in razpravljali o vprašanjih skupnega interesa, opredelitvah političnih in zakonodajnih smernic, oblikovanju preventivnih strategij, izmenjavi dobrih praks in informacij itd.

13.2 Platforma bo združevala predstavnike držav članic in, na prostovoljni osnovi, predstavniških organizacij evropskih delodajalcev, sindikatov, nevladnih organizacij, ki delujejo na področju boja proti organiziranemu kriminalu in terorizmu, itd. Prizadevala si bo tudi okrepiti prednosti in sinergije, ki jih lahko ustvarijo takšna partnerstva. Končni cilj pobude je zmanjšati posledice organiziranega kriminala in terorizma v Evropi, da bo ta vedno bolj varno ozemlje za dejavnosti javnih organov, državljane in gospodarsko dejavnost.

13.3 Pogoji za sodelovanje civilne družbe

13.3.1 Civilna družba upa, da bodo institucije EU in držav članic upoštevale zaskrbljenost državljanov, ki pozivajo k učinkovitosti boja proti terorizmu in organiziranemu kriminalu. Za nerešene probleme v zvezi z bojem proti kriminalu in terorizmu državljani ne želijo sprejeti nobenih nacionalnih, političnih ali pravnih izgovorov, temveč zahtevajo rešitve. Ta forum mora zagotoviti odgovore na njihova vprašanja.

13.3.2 EESO meni, da je predlog Komisije o oblikovanju javno-zasebne platforme korak naprej, vendar ni dovolj.

13.3.3 EESO bi moral sodelovati pri vzpostavitvi in ocenjevanju te platforme.

13.3.4 V skladu s Pogodbo zastopa organizirano civilno družbo v EU Evropski ekonomsko-socialni odbor, seveda pa bodo morali pri tem sodelovati tudi drugi akterji, ki zastopajo posebne interese. EESO bi morali kot zastopnika splošnih interesov v tej platformi zastopati trije člani (po eden iz vsake skupine).

13.3.5 EESO poziva države članice k spodbujanju vzpostavitve takšnih javno-zasebnih platform na občinski in lokalni ravni, ki bi si prizadevale za uresničitev istih ciljev glede udeležbe in sodelovanja kot platforma, ki naj bi bila vzpostavljena na ravni Skupnosti.

13.4 Javno-zasebno partnerstvo v boju proti terorizmu in organiziranemu kriminalu

13.4.1 EESO meni, da bi moralo biti partnerstvo med javnim in zasebnim sektorjem obsežno, da bi se spodbudile in okrepile sinergije, ki se lahko prenesejo v boj proti kriminalu in terorizmu.

13.4.2 Glavni cilji tega partnerstva: a) Prvi cilj civilne družbe ni le preprečiti nezakonita dejanja terorizma in organiziranega kriminala, ampak preprečiti, da bi ranljivi posamezniki in skupine zašli v teroristične ali kriminalne mreže. b) Prepoznati področja, ki jih dejavnosti kriminalnih skupin najbolj ogrožajo, ter spodbujati samozaščito in povezave z varnostnimi silami, ki si prizadevajo za zatrtje organiziranega kriminala in terorizma. c) Zagotoviti informacije in izmenjavo izkušenj, da se zmanjšajo možnosti za kriminalna dejanja. d) Evropske institucije in nacionalne javne organe seznaniti z zaskrbljenostjo različnih sektorjev civilne družbe, da bodo kot prednostno nalogo obravnavali najpomembnejša vprašanja za državljane v zvezi s preprečevanjem in bojem proti kriminalu in terorizmu. e) Evropske in nacionalne institucije seznaniti z glavnimi potrebami podjetij in organizacij v EU glede zaščite pred organiziranim kriminalom. Razpravljati s temi institucijami o najboljših načinih za zagotovitev zaščite pred kriminalnimi napadi in za boj proti kriminalu. f) Opredeliti področja za izmenjavo izkušenj v določenih sektorjih in glede posebej občutljivih tem, s katerimi je organizirani kriminal močno povezan. Prednostni sektorji so finančni, prometni, komunikacijski in energetski. g) Vzpostaviti preventivne evropske platforme. h) Delovati kot forum za razprave, da se analizira stopnja zadostitve in upoštevanja potreb ter zahtev žrtev terorizma in organiziranega kriminala. i) Opredeliti strategije in politike Skupnosti o terorizmu in organiziranem kriminalu z vidika organizirane civilne družbe. j) Okrepiti vezi med vodilnimi strokovnjaki iz obeh sektorjev, da se čim bolj izkoristijo znanje in izkušnje v zvezi z zaščito ter bojem proti organiziranemu kriminalu in terorizmu. k) Sodelovati pri vzpostavitvi in ocenjevanju platforme.

13.5 Sistemi partnerstva

13.5.1 Sistem partnerstva med javnim in zasebnim sektorjem, ki temelji na instrumentu, podobnem tistemu, ki ga je predlagala Komisija, bi lahko bil idealen način za začetek povezovanja obeh sektorjev. Če bo platforma dosegla visoko stopnjo zastopanosti, bo imelo javno-zasebno partnerstvo večji vpliv, sprejeti ukrepi za boj proti terorizmu in organiziranemu kriminalu pa bodo učinkovitejši.

13.5.2 Sistem partnerstva mora omogočiti vzpostavitev sektorskih ali posebnih delovnih skupin, ki bodo oblikovane v skladu z obravnavano temo in posebej povezane s strukturo, vzpostavljeno za javno-zasebno partnerstvo.

13.5.3 Platforma za partnerstvo lahko na svoja srečanja povabi organizacije, podjetja, strokovnjake, institucije EU in nacionalne organe ter vse akterje, ki lahko prispevajo informacije in izkušnje ali dodano vrednost k boju proti terorizmu in organiziranemu kriminalu.

V Bruslju, 13. septembra 2006 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Anne-Marie SIGMUND

(1) Mnenje EESO z dne 15.12.2005 o sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu — Haaški program: deset prednostnih nalog za naslednjih pet let — partnerstvo za evropsko prenovo na področju svobode, varnosti in pravice, poročevalec: g. PARIZA (UL C 65, 17.3.2006).

(2) Mnenje EESO z dne 14.12.2005 o predlogu sklepa Sveta o vzpostavitvi posebnega programa Preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic v zvezi s terorizmom za obdobje 2007–2013; splošni program Varnost in varstvo svoboščin, poročevalec: g. CABRA DE LUNA (UL C 65, 17.3.2006).

(3) COM(2005) 313 konč., 21.9.2005.

(4) Glej COM(2005) 313 konč., opomba 1, ki navaja, da „vsaka država članica sprejme vse potrebne ukrepe, ki zagotavljajo, da se namerna dejanja, na katera se nanaša devet izrecno opredeljenih kaznivih dejanj, ki so po nacionalni zakonodaji določena kot kazniva dejanja, ki lahko zaradi svojega značaja ali vsebine hudo škodujejo državi ali mednarodni organizaciji, kadar so storjena z namenom, da bi resno zastraševala prebivalstvo, nezakonito izsiljevala vlado ali mednarodno organizacijo, da izvede ali opusti kakršno koli dejanje, ali da bi resno rušila ali uničevala temeljne politične, ustavne, gospodarske ali socialne strukture države ali mednarodne organizacije, štejejo za teroristična kazniva dejanja“.

(5) Delujejo na področju nezakonitega trgovanja in tihotapljenja orožja, mamil, trgovine z ljudmi, ropov, prostitucije, nezakonitih iger na srečo, komercialnega piratstva itd.

(6) Konvencija Združenih narodov proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu. Glej:

http://www.uncjin.org/Documents/Conventions/dcatoc/final_documents_2/convention_eng.pdf

(7) Mnenje EESO z dne 15.12.2005 o sporočilu Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu — Haaški program: deset prednostnih nalog za naslednjih pet let — partnerstvo za evropsko prenovo na področju svobode, varnosti in pravice, poročevalec: g. PARIZA (UL C 65, 17.3.2006).

(8) Resolucija Evropskega parlamenta o napredku v letu 2004 pri oblikovanju območja svobode, varnosti in pravice, P6_TA(2005) 0227, 8. junij 2005.

(9) Glej zlasti mnenje EESO z dne 27.10.2004 o predlogu odločbe Sveta za spremembo Odločbe 2002/463/ES o akcijskem programu za upravno sodelovanje na področju zunanjih meja, vizumov, azila in priseljevanja (program ARGO), poročevalec: g. Pariza (UL C 120, 20.5.2005).

(10) 12. oktobra 2005 je Evropska komisija predložila predlog okvirnega sklepa Sveta o izmenjavi informacij v skladu z načelom dostopnosti, COM(2005) 490 konč., 12.10.2005.

(11) Mnenje EESO z dne 14.12.2005 o predlogu sklepa Sveta o vzpostavitvi posebnega programa Preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic v zvezi s terorizmom za obdobje 2007–2013; splošni program Varnost in varstvo svoboščin, poročevalec: g. CABRA DE LUNA (UL C 65, 17.3.2006).

(12) Irska in Nizozemska sta edini državi, ki jih še nista ratificirali.

(13) Mnenje EESO z dne 14.12.2005 o predlogu sklepa Sveta o vzpostavitvi posebnega programa Preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic v zvezi s terorizmom za obdobje 2007–2013; splošni program Varnost in varstvo svoboščin, poročevalec: g. CABRA DE LUNA (UL C 65, 17.3.2006).

(14) COM(2005) 313 konč.

(15) Glej mnenja EESO z dne 21.3.2002 o priseljevanju, vključevanju in vlogi organizirane civilne družbe, poročevalec: g. Pariza (UL C 125, 27.5.2002), z dne 10.12.2003 o sporočilu Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o priseljevanju, vključevanju in zaposlovanju, poročevalec: g. Pariza (UL C 80, 30.3.2004) in z dne 13.9.2006 o priseljevanju v EU in politikah vključevanja: sodelovanje med lokalnimi in regionalnimi organi oblasti in organizacijami civilne družbe, poročevalec: g. Pariza.

(16) Mnenje EESO z dne 20.3.2002 o zeleni knjigi o nadomestilih za žrtve kriminala, poročevalec: g. MELÍCIAS (UL C 125, 27.5.2002).

Mnenje EESO z dne 26.2.2003 o predlogu direktive Sveta o nadomestilih za žrtve kriminala, poročevalec: g. KORYFÍDIS (UL C 95, 27.5.2002).

(17) Glej na primer mnenje EESO z dne 11.5.2005 o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja, vključno z namenom financiranja terorizma, poročevalec: g. SIMPSON (UL C 267, 27.10.2005).

(18) Mnenje EESO z dne 21.4.2006 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o podatkih o plačniku, ki spremljajo prenose sredstev, poročevalec: g. BURANI (UL C 185, 8.8.2006).

Mnenje EESO z dne 11.5.2005 o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja, vključno z namenom financiranja terorizma, poročevalec: g. SIMPSON (UL C 267, 27.10.2005).

(19) Skupina, ki so jo ustanovile države skupine G-8.

(20) Glej načrt, ki ga je sprejel Svet 13.2.2006.

(21) Glej mnenje z dne 19.1.2006 o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o hrambi podatkov, obdelanih v zvezi z zagotavljanjem javnih elektronskih komunikacijskih storitev, in spremembi Direktive 2002/58/ES, poročevalec: g. HERNÁNDEZ BATALLER (UL C 69, 21.3.2006).

(22) Glej poročilo EP A6(2005) 365 z dne 28.11.2005.