SL Uradni list Evropske unije C 228/90

Mnenje strokovne skupine za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o navajanju porabe energije in drugih virov izdelkov, ki vplivajo na rabo energije, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku (prenovitev)

COM(2008) 778 konč./2 – 2008/0222 (COD)

2009/C 228/17

Svet je 30. januarja 2009 sklenil, da v skladu s členom 95 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

„Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o navajanju porabe energije in drugih virov izdelkov, ki vplivajo na rabo energije, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku“ (prenovitev)

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 12. marca 2009. Poročevalec je bil g. PEZZINI.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 452. plenarnem zasedanju 24. marca 2009 s 180 glasovi za in 3 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Odbor pozdravlja pobudo Komisije o posodobitvi direktive o navajanju porabe energije gospodinjskih aparatov (Direktiva 92/75/EGS), s katero so zdaj seznanjeni ne le milijoni potrošnikov, marveč tudi industrija in distribucija.

1.2 Odbor meni, da je ta sistem omogočil: — proizvajalcem svoje izdelke bolje umestiti na trg – v kategorijah višje kakovosti in učinkovitosti; — potrošnikom ozaveščeno izbirati, spreminjati lastne navade, ki so pogosto pod vplivom oglaševanja, in primerjati konkurenčne izdelke; — družbi ravnati bolj prijazno do okolja, trajnostno uporabljati vire in pri tem zagotavljati nadzor notranjega trga.

1.3 Odbor meni, da je treba poudariti to, kar je ključno za uspešno politiko na tem področju: — preprosta, jasna in razumljiva merila; — natančne, ustrezne in primerljive informacije o specifični porabi energije; — učinkovite analize stroškov in koristi, ki jih sprejemajo vse vpletene strani; — dokazani znanstveni izsledki; — čim večje zmanjšanje upravnih obremenitev in stroškov poslovanja; — združljivost in skladnost zavezujočih predpisov in prostovoljnih instrumentov; — dinamični in prožni sistemi, ki omogočajo inovacije in tehnološki napredek; — preproste in vsem razumljive informacije; — spodbujanje trajnosti na svetovnem trgu, ne da bi to prikrito oviralo mednarodno trgovino.

1.4 Odbor meni, da mora pobuda za pregled sistema označevanja ohraniti pozitivne značilnosti: preprostost, preglednost, zanesljivost in primerljivost; s prilagodljivimi in dinamičnimi mehanizmi je treba posodobiti klasifikacijo učinkovitosti izdelkov in zagotoviti, da bo potrošnik lahko obveščeno izbiral med najbolj učinkovitimi in trajnostnimi izdelki na podlagi zelo natančnih standardov.

1.5 Odbor pred razširitvijo direktive na nove skupine izdelkov, „ki vplivajo na rabo energije“, priporoča analizo učinka ter jasno in pregledno analizo stroškov in koristi po posameznih sektorjih, ki bi bila sprejemljiva za vse vpletene strani in ki bi temeljila na znanstvenih dokazih.

1.6 Poleg tega Odbor meni, da bi bilo koristno ohraniti dobro izvajanje Direktive 92/75/EGS (1), hkrati pa izboljšati in izpopolniti dinamične mehanizme prerazvrstitve (2).

1.7 Odbor je naklonjen razširitvi sistema energijskega označevanja (Energy Label) na druge izdelke, ki rabijo energijo, saj je sporočilo jasno in pregledno, mogoče ga je tudi zlahka primerjati na trgu in lahko postane uspešen instrument trženja.

1.8 EESO meni, da bi bili pri drugih izdelkih ali storitvah, ki ne rabijo energije, vendar vplivajo na njeno rabo, drugi informacijski ali okoljski instrumenti lahko ustreznejši.

1.9 Po mnenju Odbora se je treba izogniti vsakršnemu kopičenju predpisov, ki so si pogosto konkurenčni in/ali v nasprotju, saj je s tem povezano povečanje stroškov in upravnih postopkov, treba pa je spoštovati celostni sektorski pristop, ki združuje vse tri stebre trajnostnega razvoja.

1.10 Odbor se strinja, da je pomembno zagotoviti dodeljevanje spodbud, vendar te ne smejo odstopati od ureditve Skupnosti na področju državne pomoči.

1.11 Glede predlaganih določb na področju javnih naročil Odbor priporoča preudarnost pri uvajanju zavezujočih ukrepov, saj meni, da je pri ukrepih držav članic treba zagotoviti prožnost in njihovo sorazmernost s prostovoljnimi ukrepi zelenih javnih naročil (Green Public Procurement, GPP).

2. Uvod

2.1 Direktiva 92/75/EGS Sveta z dne 22. septembra 1992 o navajanju porabe energije in drugih virov gospodinjskih aparatov s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku je okvirna direktiva, katere cilj je usmerjati trg električnih gospodinjskih aparatov k večji energetski učinkovitosti izdelkov s pomočjo koristnih in primerljivih informacij za potrošnike in trg.

2.2 Glavni pozitivni elementi energijskega označevanja (Energy Label) so: — obveznost, — prepoznavnost — preprosto sporočilo, — možnost takojšnjega primerjanja izdelkov iste vrste.

2.3 Čeprav je sistem omejen na nekatere sektorje in je predmet natančnih sektorskih analiz in študij, je po mnenju Odbora omogočil: — proizvajalcem bolje umestiti izdelke na trg (v višje kakovostne in energijske kategorije) in izkoristiti rezultate naložb za dajanje na trg boljših in bolj inovativnih aparatov; — potrošnikom ozaveščeno izbiro in spremembo potrošniških navad; — družbi bolj ekološko ravnanje in prizadevanje za trajnostno uporabo virov ter zmanjšanje njihove porabe.

2.4 Po mnenju Odbora je treba poudariti, da je direktiva o energijskem označevanju eden najuspešnejših instrumentov Skupnosti zato, ker temelji na: — preprostih, jasnih in razumljivih merilih; — natančnih, ustreznih in primerljivih informacijah o specifični porabi energije; — učinkovitih analizah stroškov in koristi, ki jih sprejemajo vse vpletene strani; — dokazanih znanstvenih izsledkih; — čim večjem zmanjšanju upravnih obremenitev in stroškov poslovanja; — združljivosti in skladnosti predpisov Skupnosti in konkurenčnih prostovoljnih instrumentov, brez podvajanja med njimi; — dinamičnih standardih, prožnosti ter možnostih za inovacije in tehnološki napredek; — preprostih informacijah, lahko razumljivih vsem, zlasti pa potrošniku; — širjenju načel trajnostnega razvoja na svetovnem trgu.

2.5 Pri vpletenih sektorjih, ki imajo največji okoljski vpliv, gre za naslednje naprave: hladilnike, zamrzovalnike in kombinirane hladilnike/zamrzovalnike; pralne stroje, sušilnike perila in pralno-sušilne stroje; pomivalne stroje; pečice; grelnike vode in hranilnike tople vode ter svetilke in klimatske naprave. Na vseh teh področju je v letih 2009 in 2010 predvidena posodobitev energijskih nalepk.

2.6 Predhodne študije, izvedene za Komisijo, o izdelkih, ki rabijo energijo, so pokazale, da uporaba teh izdelkov predstavlja kar 80 % njihovega okoljskega vpliva.

2.7 Razširitev področja uporabe Direktive 92/75/EGS na druge gospodinjske aparate in na „izdelke, ki vplivajo na rabo energije“, razen prevoznih sredstev, ki jih obravnava posebna zakonodaja, pomeni veliko spremembo, ki je povezana z velikimi prizadevanji. Podobno velika naloga je revizija direktive o okoljsko primerni zasnovi izdelkov (Direktiva 2005/32/ES).

2.8 Načrtovanje varčevanja z energijo pri vsakem izdelku, „ki med uporabo vpliva na rabo energije in je dan v promet ter/ali se uporablja v Skupnosti, vključno z deli, namenjenimi vključitvi v izdelke, ki vplivajo na rabo energije“, ni omejeno na izdelke, ki neposredno rabijo energijo, marveč vključuje tudi tiste, ki imajo zaradi svoje uporabe posredni ali neposredni učinek na porabo energije, kot na primer vrata in okna, gradbene materiale in površinske zaščite.

2.9 Razširitev področja uporabe spremenjene direktive na te nove izdelke in sektorje bi lahko vodila v spremembo parametrov, ki jih je treba upoštevati pri energijskem označevanju, ter v spremembo označevanja samega, ki bi se mu glede na sektor in izdelek dodalo različne parametre.

2.10 Prenovitev direktive o energijskem označevanju je med prednostnimi nalogami akcijskega načrta za energetsko učinkovitost (3) in akcijskega načrta za trajnostno potrošnjo in proizvodnjo ter trajnostno industrijsko politiko (TPP/TIP) (4), o katerem je Odbor že pripravil mnenje (5). V ta okvir ne sodi le energijsko označevanje, marveč tudi znak za okolje (Eco-Label), sistem označevanja Energy-Star, posebne tehnike primerne ekološke zasnove, standardi učinkovite gradnje (Building Efficiency Standards), standard odličnosti EMAS in druge informacije na področju varstva okolja, kot so okoljske izjave o izdelkih (Environmental Product Declarations, EDP) ter številne sektorske nalepke, zlasti v živilstvu (6).

2.11 Prav tako je Odbor glede zelenih javnih naročil (GPP) priporočil „opredelitev tehničnih lastnosti ‚zelenih‘ izdelkov, začenši s tistimi, ki imajo najboljši vpliv na okolje“, in priporočil: — vključevanje stroškov življenjskega cikla izdelka ali storitve v razčlenitev stroškov; — objavo posebne podatkovne baze na internetu; — prilagoditev direktiv ES o javnih naročilih z vnosom sklicev na skupne standarde; — razširitev certifikatov EMAS; — znak za okolje; — ekološko zasnovo (7).

3. Povzetek predloga Komisije

3.1 Predlog direktive razširja področje uporabe veljavne uredbe (8), ki je trenutno omejeno na gospodinjske aparate, da bi se tako omogočilo označevanje vseh izdelkov, ki imajo vpliv na porabo energije, tako v gospodinjstvih kot tudi v sektorjih trženja in industrije, ter nekaterih izdelkov, kot so na primer okna, ki ne rabijo energije, vendar ima njihova uporaba velik potencial za varčevanje z energijo.

3.2 Splošni cilj tega predloga je zagotoviti prost pretok izdelkov in izboljšanje njihove energetske učinkovitosti.

3.3 Predlog okvirne direktive o energijskem označevanju je sad prenovitve Direktive 92/75/EGS in vsebuje tudi določbe na področju javnih naročil in spodbud ter je (po mnenju Komisije) temelj celostne in trajnostne politike varstva okolja za izdelke, ki spodbuja in pospešuje povpraševanje po bolj kakovostnih izdelkih in pomaga potrošnikom pri izbiri.

3.4 Komisija meni, da predlog okvirne direktive dopolnjuje druge veljavne instrumente Skupnosti, kot je direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov (9), uredba „Energy Star“ (10) in uredba o znaku kakovosti za okolje (11).

4. Splošne ugotovitve

4.1 Odbor pozdravlja pobudo Komisije o posodobitvi direktive o navajanju porabe energije gospodinjskih aparatov (Direktiva 92/75/EGS) in s katero so zdaj seznanjeni ne le milijoni potrošnikov, marveč tudi industrija in trgovina.

4.2 Pobuda glede sistema označevanja mora po mnenju Odbora ohraniti bistvene značilnosti, ki so prispevale k njegovemu uspehu: preprostost, preglednost, zanesljivost in možnost primerjav, vendar mora hkrati zagotoviti njegovo posodobitev s prožnimi in dinamičnimi mehanizmi za prerazvrstitev izdelkov po določenem času, da se tako industriji omogoči upoštevanje tehničnega in znanstvenega napredka, potrošnikom pa na podlagi vedno natančnejših standardov izbiro učinkovitejših in bolj trajnostnih izdelkov glede porabe energije in učinkovitosti.

4.3 Odbor pred razširitvijo direktive na nove skupine izdelkov, „ki vplivajo na rabo energije“, priporoča analizo učinka ter jasno in pregledno analizo stroškov in koristi po posameznih sektorjih, ki bi bila sprejemljiva za vse vpletene strani in ki bi temeljila na znanstvenih dokazih.

4.4 Morda bi se bilo dobro izogniti vsakršnemu kopičenju predpisov, ki med seboj pogosto tekmujejo, saj je s tem povezano povečanje upravnih stroškov. V celoti je treba upoštevati sektorski pristop, „ki bi moral obsegati tri vidike trajnosti – okoljskega, gospodarskega in socialnega. Okoljske zahteve je treba upoštevati že v fazi oblikovanja izdelka, pri čemer je treba imeti v mislih njegov celotni življenjski cikel, ter nenehno zviševati cilje na področju kakovosti, inovacij in zadovoljstva strank“ (12).

4.5 Ta razmislek o razmerju med stroški in koristmi in o ocenah učinka morajo po mnenju Odbora spremljati analize o zmožnosti evropskega gospodarstva in podjetij, da bi prenesla dodatne stroške, ne da bi zato morala zmanjšati svoje proizvodne enote in število zaposlenih ali preseliti proizvodnjo zunaj Evrope. Odbor je večkrat poudaril potrebo po zagotavljanju sektorske trajnosti industrijskih sprememb.

4.6 Odbor poleg tega poudarja potrebo po jasnosti in preglednosti energijskega označevanja:

— na nalepki mora biti na jasen in preprost način navedena poraba energije izdelkov pri njihovi uporabi, in sicer na podlagi enotnih parametrov, ki omogočajo popolno primerljivost in dinamično prerazvrstitev (spremenljivi standardi/odprta lestvica ocenjevanja + postopno izločevanje manj učinkovitih izdelkov) – takšno naj bi bilo posodobljeno energijsko označevanje;

— nalepka, na kateri so navedeni ocena porabe energije in prag energijske učinkovitosti, poraba vode, hrup, skladnost s predpisi itd. Objektivna primerjava med izdelkom z nalepko in drugim izdelkom je težavna, otežena pa je tudi dinamika ponovne prerazvrstitve. Takšno označevanje bi bilo mogoče izboljšati z nalepko o okoljsko primerni zasnovi izdelkov v okviru prenovitve Direktive 2005/32/ES;

— mogoče pa bi bilo tudi sprejeti ad hoc sektorsko direktivo, kot je bilo to pri predlogu direktive o označevanju pnevmatik glede na izkoristek goriva, ki ga je objavila Komisija (13).

4.7 Po mnenju Odbora bi bilo koristneje zagotoviti ustrezno izvajanje Direktive 92/75/EGS ter izboljšati in izpopolniti njene dinamične mehanizme prerazvrstitve, hkrati pa določiti natančnejše testne standarde in temeljne značilnosti ohraniti nespremenjene.

4.8 Odbor je naklonjen razširitvi sistema energijskega označevanja (Energy Label) na druge izdelke, ki rabijo energijo, saj je sporočilo jasno in pregledno, mogoče ga je tudi zlahka primerjati na trgu in lahko postane uspešen instrument trženja. Pri drugih izdelkih ali storitvah, ki ne rabijo energije, vendar vplivajo na rabo energije, se zdijo ustreznejši drugi informacijski ali okoljski instrumenti, kot so neobvezni sistemi, ki so za to vrsto izdelkov že v uporabi na ravni Skupnosti.

4.9 Odbor se je že pozitivno izrekel glede določb o možnosti dodelitve spodbud, ne da bi bilo zato potrebno odstopanje od ureditve Skupnosti na področju državne pomoči (14).

4.10 Glede predlaganih določb na področju javnih naročil Odbor meni, da je treba predlagane obvezujoče predpise podrobneje oceniti, da to ne bi povzročilo previsokih stroškov izvajanja.

4.10.1 Odbor meni, da bi bilo treba državam članicam z določitvijo okvirnih pragov učinkovitosti izdelkov in z ustreznim ravnovesjem med prostovoljnimi ukrepi (skladnimi s priporočili o zelenih javnih naročilih (GPP)) in obvezujočimi predpisi zagotoviti primerno prožnost ter tako izkoristiti vse možnosti, ki jih že ponuja Direktiva 2004/18/ES za vključevanje ekoloških meril v javna naročila.

V Bruslju, 24. marca 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Direktiva, ki jo spreminja sedanja nova različica.

(2) Glej Akcijski načrt za energetsko učinkovitost, COM(2006) 545.

(3) COM(2006) 545 konč.

(4) COM(2008) 397 konč.

(5) Mnenje o trajnostni potrošnji in proizvodnji, CESE 337/2009, 25. februar 2009 poročevalec: g. ESPUNY MOYANO.

(6) Glej raziskavo britanskega nacionalnega sveta za potrošnike National Consumer Council (2003): Green Choice: What Choice?, ki ugotavlja, da sedanji okoljevarstveni informacijski sistem lahko zmede potrošnike.

(7) Gl. mnenje EESO 974/2008 o okolju prijazni proizvodnji, CESE, poročevalka: ga. DARMANIN, UL C 224 z dne 30. avgusta 2008, str. 1.

(8) Direktiva 92/75/EGS Sveta z dne 22. septembra 1992 o navajanju porabe energije in drugih virov gospodinjskih aparatov s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku; UL L 297, 13.10.1992, str. 16.

(9) Direktiva 2005/32/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. julija 2005 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, ki rabijo energijo, in o spremembi Direktive Sveta 92/42/EGS ter direktiv 96/57/ES in 2000/55/ES Evropskega parlamenta in Sveta. UL L 191, 22.7.2005, str. 29.

(10) Uredba (ES) št. 106/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o programu Skupnosti za označevanje energetske učinkovitosti pisarniške opreme (prenovitev). UL L 39, 13.2.2008, str. 1.

(11) Uredba (ES) št. 1980/2000 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. julija 2000 o spremenjenem sistemu Skupnosti za podeljevanje znaka za okolje. UL L 237, 21.9.2000, str. 1.

(12) Glej točko 1.3 mnenja EESO o okolju prijazni proizvodnji, CESE, poročevalka: ga. DARMANIN, UL C 224 z dne 30. avgusta 2008, str. 1.

(13) Glej COM(2008) 779 konč. in mnenje EESO o označevanju pnevmatik glede na izkoristek goriva in druge bistvene parametre, CESE 320/2009, 25. marec 2009 poročevalec: g. RANOCCHIARI, (CESE 620/2009).

(14) Glej mnenje EESO o akcijskem načrtu za trajnostno potrošnjo in proizvodnjo ter trajnostno industrijsko politiko, CESE 337/2009, poročevalec: g. ESPUNY MOYANO (CESE 337/2009) – točka 3.5: „EESO odobrava predlog Komisije …“