KAZALO

Odgovori držav članic na letno poročilo Računskega sodišča za leto 2011. 3

Povzetek. 3

1. Obseg poročila.. 4

2 Predstavitev poročila Sodišča za leto 2011 in ključna sporočila 5

3. Prizadevanja držav članic za izboljšanje na področju deljenega upravljanja. 6

3.1 Pregledi na prvi stopnji, nacionalna pravila in revizije sistemov. 7

3.2 Revizijski organi 10

3.3 Javno naročanje. 11

3.4. Navzkrižna skladnost 12

4. Zaključek. 13

POROČILO KOMISIJE

Odgovori držav članic na letno poročilo Računskega sodišča za leto 2011

Povzetek

V tem poročilu je predstavljena analiza odgovorov držav članic na letno poročilo Evropskega računskega sodišča za proračunsko leto 2011. Pripravljeno je v skladu z določbami člena 162(5) finančne uredbe, ki se uporablja za splošni proračun Evropske unije.

Sodišče je za leto 2011 dodatno spremenilo predstavitev svojega poročila, in sicer z uvedbo dveh novih poglavij. Za računovodske izkaze EU je izdalo pozitivno mnenje, ocenilo pa je tudi, da je najverjetnejša stopnja napake za proračun kot celoto 3,9 %, kar je podobno lanski skupni stopnji napake 3,7 %. V vrednosti 3,9 % so zdaj zaradi spremembe metodologije Sodišča vključene tudi napake v zvezi z navzkrižno skladnostjo za področji „kmetijstvo: tržna in neposredna podpora“ in „razvoj podeželja“. Brez navedene spremembe bi bila ta vrednost 3,8 %.

Večina odgovorov držav članic je bila prejeta v predvidenem roku[1]. Njihova kakovost je bila zelo različna, tako kot v preteklih letih. V nekaterih primerih so bili odgovori izredno dobro pripravljeni, v drugih pa je bilo očitno, da jim je bilo namenjenega zelo malo kakovostnega časa.

Države članice so potrdile svojo zavezanost partnerstvu s Komisijo in Sodiščem, da bi zagotovile dobro finančno poslovodenje sredstev EU. Tri četrtine držav članic je na primer izrazilo interes, da se tristranski sestanki (ki že obstajajo na področju kohezijske politike) uvedejo tudi na področju razvoja podeželja.

Komisija in države članice so izrazile svojo zavezanost reševanju težav na področju razvoja podeželja, da bi znižale stopnjo napake. GD AGRI je sprejel akcijski načrt, države članice pa, kot je omenjeno v njihovih odgovorih, že uvajajo nekatere popravne ukrepe za reševanje vprašanj na področju razvoja podeželja.

Na področju celotne kohezijske politike so kljub znatnim izboljšavam potrebni konkretni in trajni ukrepi držav članic in Komisije, da bi zagotovili boljše rezultate. V tem programskem obdobju bosta GD REGIO in GD EMPL še naprej izvajala usmerjene ukrepe, kot so osredotočanje revizij na bolj tvegana področja in finančne udeležence, skrbno spremljanje ukrepov nacionalnih organov, prekinitve/odlogi plačil in uporaba finančnih popravkov, kjer so upravičeni Za naslednje programsko obdobje je Komisija predlagala več ukrepov, o katerih trenutno potekajo razprave v medinstitucionalnem postopku. Ti ukrepi vključujejo obsežnejšo uporabo poenostavljenega obračunavanja stroškov, četrtletno usmerjeno poročanje držav članic Komisiji, strožja pravila za upravičenost ter uvedbo neto finančnih popravkov in izjav o zanesljivosti upravljanja.

POROČILO KOMISIJE

Odgovori držav članic na letno poročilo Računskega sodišča za leto 2011

1. Obseg poročila

V členu 162(5) finančne uredbe, ki se uporablja za splošni proračun Evropske unije, je določeno, da Komisija takoj, ko Računsko sodišče (Sodišče) pošlje letno poročilo, obvesti zadevne države članice o vsebini tega poročila, ki se nanaša na upravljanje sredstev, za katera so odgovorne na podlagi pravil, ki se uporabljajo. Države članice bi morale Komisiji odgovoriti v šestdesetih dneh, Komisija pa do 28. februarja naslednjega leta pošlje povzetek odgovorov Računskemu sodišču, Evropskemu parlamentu in Svetu.

Po objavi letnega poročila Sodišča za proračunsko leto 2011 6. novembra 2012 je Komisija ustrezno obvestila države članice o podrobnostih poročila. Te informacije so bile predstavljene v obliki dopisa in treh vprašalnikov (dodanih kot priloge), ki so jih morale države članice izpolniti: Priloga I je vsebovala vprašalnik o odstavkih poročila, ki se nanašajo na posamezne države članice, Priloga II je vsebovala vprašalnik o revizijskih ugotovitvah, ki se nanašajo na posamezne države članice[2], Priloga III pa vprašalnik o splošnih ugotovitvah glede politik in programov v okviru deljenega upravljanja.

V tem poročilu je predstavljena analiza odgovorov držav članic, priložen pa mu je delovni dokument služb Komisije, v katerem so povzeti odgovori držav članic na vprašalnika iz prilog I in III[3].

2 Predstavitev poročila Sodišča za leto 2011 in ključna sporočila

Sodišče je dodatno spremenilo predstavitev letnega poročila za leto 2011. Uvedlo je dve novi poglavji, in sicer za kmetijstvo in kohezijo, da bi zagotovilo podrobnejšo analizo rezultatov revizije za obe področji politik. Poglavje „Kmetijstvo in naravni viri“ sta zamenjali poglavji „Kmetijstvo: tržna in neposredna podpora“ ter „Razvoj podeželja, okolje, ribištvo in zdravje“. Prejšnje poglavje o koheziji, energetiki in prometu sta zamenjali poglavji „Regionalna politika, energetika in promet“ ter „Zaposlovanje in socialne zadeve“.

Poleg novih poglavij je Sodišče pripravilo tudi primerjalne podatke za najverjetnejše stopnje napake (MLE) za leti 2010 in 2011 za proračun kot celoto ter za posamezna področja politik.

Na koncu je Sodišče v poglavju 10 „Doseganje rezultatov proračuna EU“, ki je bilo prvič uvrščeno v letno poročilo za leto 2010, še dodatno poudarilo upravljanje smotrnosti poslovanja EU.

V svoji izjavi o zanesljivosti je Sodišče navedlo, da računovodski izkazi EU pošteno predstavljajo finančno stanje Unije ter rezultate njenih dejavnosti in denarne tokove. V prihodkih in prevzetih proračunskih obveznostih ni bilo pomembnih napak. Plačila za upravne in druge odhodke so bila ocenjena kot brez pomembnih napak. V plačilih na področju zunanjih odnosov in širitve prav tako ni bilo pomembnih napak, razen v vmesnih in končnih plačilih. Na vsa druga področja politik so pomembno vplivale napake. Sodišče je poleg tega vse kontrolne sisteme ocenilo kot „delno uspešne“, razen kontrolnih sistemov na področjih upravnih in drugih odhodkov ter prihodkov, ki jih je ocenilo kot „uspešne“.

Področja politik, na katera so pomembno vplivale napake, so naslednja: „razvoj podeželja, okolje, ribištvo in zdravje“ z najverjetnejšo stopnjo napake 7,7 % ter „kmetijstvo: tržna in neposredna podpora“ z najverjetnejšo stopnjo napake 2,9 %. Stanje na področju kohezijske politike kot celote se je v primerjavi z letom 2010 znatno izboljšalo, in sicer se je najverjetnejša stopnja napake zmanjšala s 7,7 % na 5,1 %. Kljub temu so na obe poglavji kohezijske politike pomembno vplivale napake, in sicer je bila najverjetnejša stopnja napake za „regionalno politiko, energetiko in promet“ 6,0 %, za „zaposlovanje in socialne zadeve“ pa 2,2 %. Najverjetnejša stopnja napake za raziskave in druge notranje politike je bila 3,0 %.

Po oceni sodišča je bila leta 2011 najverjetnejša stopnja napake za proračun Evropske unije kot celoto 3,9 %, kar je primerljivo s stopnjo 3,7 % za leto 2010. V vrednosti 3,9 % so zdaj zaradi spremembe metodologije Sodišča vključene tudi napake v zvezi z navzkrižno skladnostjo za skupini politik „kmetijstvo: tržna in neposredna podpora“ ter „razvoj podeželja”. Brez navedene spremembe bi bila ta vrednost 3,8 %.

V naslednjem diagramu je prikazan razvoj stopnje napake za proračun kot celoto od leta 2006.

(1) Za razliko od prejšnjih let je bilo v izračun najverjetnejše stopnje napake za leto 2011 vključeno neizpolnjevanje obveznosti navzkrižne skladnosti pri prejemnikih plačil v okviru skupne kmetijske politike. Ugotovljene napake predstavljajo približno 0,1 odstotne točke najverjetnejše stopnje napake, ki jo je Sodišče ocenilo za plačila kot celoto.

3. Prizadevanja držav članic za izboljšanje na področju deljenega upravljanja

Kot je navedeno v uvodu, je Komisija državam članicam poleg dopisa poslala tudi tri priloge: Priloga I je vsebovala vprašalnik o odstavkih poročila, ki se nanašajo na posamezne države članice, Priloga II je vsebovala vprašalnik o revizijskih ugotovitvah, ki se nanašajo na posamezne države članice, Priloga III pa vprašalnik o splošnih ugotovitvah glede deljenega upravljanja iz izjave o zanesljivosti za leto 2011. Za prilogi I in II so bile države članice po potrebi pozvane, naj predložijo informacije o ukrepih, sprejetih za odpravo napak, ter o časovnem okviru, vsebini in pričakovanih rezultatih.

V tem oddelku poročila je predstavljena analiza odgovorov držav članic na priloge I, II in III. Razdeljena je na štiri glavne tematske sklope: (1) pregledi na prvi stopnji, nacionalna pravila in revizije sistemov, (2) revizijski organi, (3) javno naročanje in (4) navzkrižna skladnost.

Večina odgovorov držav članic je bila prejeta v predvidenem roku[4]. Njihova kakovost je bila zelo različna, tako kot v preteklih letih. V nekaterih primerih so bili odgovori izredno dobro pripravljeni, v drugih pa je bilo očitno, da jim je bilo namenjenega zelo malo kakovostnega časa. Na splošno so kljub temu skoraj vse države članice v svojih odgovorih poročale o pobudah za izboljšanje, ki so že bile ali še bodo sprejete, ter jih tudi opisale. Nekatere države članice so potrdile svojo zavezanost partnerstvu s Komisijo in Sodiščem, da bi zagotovile dobro finančno poslovodenje sredstev EU[5]. Tri četrtine držav članic je na primer izrazilo interes, da se tristranski sestanki (ki že obstajajo na področju kohezijske politike) uvedejo tudi na področju razvoja podeželja[6] – glej diagram 1.2, v katerem so informacije v zvezi z vprašanjem 5 iz Priloge III vprašalnika. Ta pobuda za tristranske sestanke je tudi v skladu s priporočilom Sveta v zvezi z razrešnico za proračunsko leto 2011[7].

Diagram 1.2 V zvezi s poglavjem 5 „Regionalna politika, energetika in promet“ ter poglavjem 6 „Zaposlovanje in socialne zadeve“ so redno organizirani tristranski sestanki med Sodiščem, Komisijo in državami članicami. Ti sestanki so se izkazali za zelo koristne z vidika preprečevanja razhajanj pri ocenjevanju napak v zvezi s tema poglavjema. Za področji kmetijstva in razvoja podeželja je bil leta 2012 organiziran samo en tak sestanek. Ali bi bila vaša država članica zainteresirana in pripravljena sodelovati na takih tristranskih sestankih v zvezi s poglavjema o kmetijstvu in razvoju podeželja?

3.1 Pregledi na prvi stopnji, nacionalna pravila in revizije sistemov

V zvezi s pregledi na prvi stopnji in nacionalnimi pravili je Sodišče ugotovilo slabosti v pregledih, ki so jih izvedli nacionalni organi, in odkrilo nekaj primerov, v katerih nacionalni organi niso pravilno ocenili, ali so bili prijavljeni stroški skladni z veljavnimi pravili. Sodišče na primer meni, da so imeli organi držav članic pri 62 % transakcij na področju regionalne politike, na katere so vplivale napake, na voljo „dovolj informacij, da bi lahko pred potrditvijo odhodkov Komisiji vsaj nekatere odkrili in popravili“[8]. Za področje zaposlovanja in socialnih zadev je Sodišče ugotovilo podobno za 76 % transakcij, na katere so vplivale napake[9]. Pri razvoju podeželja je Sodišče ugotovilo, da štirje od šestih revidiranih nacionalnih organov niso uspešno preverili, ali so bili prijavljeni stroški razumni, in da plačilne agencije niso vedno pravilno izvajale pregledov na kraju samem[10]. Poleg tega je Sodišče opredelilo neskladnost z nacionalnimi pravili kot eno od tveganj za pravilnost plačil[11].

V zvezi z ustreznostjo pregledov na prvi stopnji so države članice posredovale različne odgovore. Avstrija in Belgija sta navedli, da so bili ti pregledi na vseh področjih zadovoljivi[12], pri čemer je Avstrija kot dokaz poudarila dejstvo, da so bile stopnje napak za dva programa Evropskega socialnega sklada (ESS), ki so ju revidirali nacionalni organi, blizu praga pomembnosti. Dve državi članici (Finska in Latvija) sta navedli, da je zaradi zapletenih pravil za upravičenost in zakonodajnih pravil občasno prišlo do različnih razlag, kar je vplivalo na kakovost pregledov na prvi stopnji[13]. Slovaška in Finska sta kot dejavnik, ki je prispeval k nezadovoljivim pregledom na prvi stopnji, navedli fluktuacijo kadrov in posledično izgubo strokovnega znanja[14]. Grčija je povzela stanje z navedbo, da so „razlogi kompleksni in najpogosteje odvisni od tega, kdo izvaja preglede na prvi stopnji. Preglede na prvi stopnji izvajajo upravni organi ali pa posredniška telesa, ki so za to pooblaščena in ki so drugače organizirana“[15].

Več kot polovica držav članic se je strinjala, da je treba nacionalna pravila poenostaviti in s tem zmanjšati upravne obremenitve, zaradi česar se bo zmanjšalo tudi število napak. Vendar pa so države članice obenem navedle, da je treba za zmanjšanje števila napak poenostaviti direktive EU. Luksemburg je stanje povzel z naslednjim stavkom: „Nacionalna pravila je vedno mogoče poenostaviti, vendar pa bi bila v prvi vrsti dobrodošla poenostavitev pravil v direktivah (EU)“[16].

Na koncu je v odgovoru na vprašanje o revizijah sistemov v zvezi s pregledi na prvi stopnji (vprašanje 2 v vprašalniku, Priloga III in diagram 1.3) nekaj več kot 40 % držav članic navedlo, da v nekaterih primerih že izvajajo takšne revizije. Danska je na primer pripomnila, da sta na področju regionalne politike in razvoja podeželja danski organ za poslovne revizije oziroma oddelek za notranjo revizijo v okviru danske agencije AgriFish izvedla revizije sistemov. V primeru danske agencije AgriFish je oddelek za notranjo revizijo že izvedel revizijo shem lokalnih akcijskih skupin (LAG) v okviru programa za podeželska območja, izvesti pa mora tudi naknadno revizijo istega programa v letu 2013[17]. Litva, Latvija, Češka in Grčija[18] so navedle, da so revizije sistemov že zdaj del njihovih revizijskih načrtov in jih redno izvajajo.

Druge države članice so prišle do zaključka, da posebne revizije sistemov niso potrebne, saj so njihove posamične strategije revidiranja obsežne. Nemčija je navedla, da so revizije pregledov na prvi stopnji že del revizij sistemov in da je mogoče posamezna tvegana področja preveriti ločeno[19]. Slovaška je svoje stanje povzela s podobnimi besedami[20].

Slabosti v pregledih na prvi stopnji in še posebno kršitve nacionalnih pravil za upravičenost so prispevale k stopnji napake na področju kohezijske politike. Komisija ima dejavno vlogo pri spodbujanju držav članic k obravnavi tega vprašanja. Uvedla je vrsto ukrepov, med katerimi so podpora nacionalnim organom pri njihovem prizadevanju za poenostavitev ter podpora organom upravljanja in kontrolnim organom. Poleg tega izvaja tudi tematsko revizijo uspešnosti pregledov na prvi stopnji, ki temelji na oceni tveganja.

Diagram 1,3

Sodišče priporoča, naj Komisija spodbuja revizijske organe „k izvajanju posebnih revizij sistemov v zvezi s ‚pregledi na prvi stopnji‘, ki jih izvajajo organi upravljanja in posredniška telesa“ – glej na primer poglavje 5.73, priporočilo št. 4.

Ali vaša država načrtuje izvedbo dodatnih in posebnih revizij sistemov na tem področju?

3.2 Revizijski organi

Sodišče je v letnem poročilu za leto 2011 predložilo rezultate ocen revizijskih organov v sedmih državah članicah. Pregledalo je različne vidike metod dela revizijskih organov, vključno z organizacijsko ureditvijo, delovnimi dokumenti ter letnimi poročili o nadzoru in mnenji. Rezultat teh ocen je, da so bili štirje revizijski organi ocenjeni kot „uspešni“, dva kot „delno uspešna“, en pa kot „neuspešen“. Po mnenju Sodišča področja za izboljšanje vključujejo kontrolne sezname, obvladovanje kakovosti pri revizijah in revizijsko metodologijo[21]. Sodišče je zato priporočilo, da Komisija revizijskim organom zagotovi dodatno usmerjanje, zlasti glede metod vzorčenja, in da je treba revizijske organe spodbujati k izvajanju več revizij sistemov[22].

Na splošno so države članice, katerih revizijske organe je Sodišče ocenilo negativno in ki so posredovale odgovor, navedle, da so na področjih z ugotovljenimi pomanjkljivostmi že uvedle popravne ukrepe ali pa izvajanje teh ukrepov poteka. Češka je na primer navedla: „Negativna ocena Češke temelji na oceni stanja v letu 2011, vključno s sistemom, ki je bil prvotno vzpostavljen v letu 2007 (in ki sta ga pozneje odobrila Evropska komisija in revizijska družba PricewaterhouseCoopers). V času revizije Evropskega računskega sodišča se je po dogovoru z Evropsko komisijo že začelo delo za spremembo tega sistema“[23].

Poleg tega je imela Češka še dodatne pripombe glede vzorčenja Sodišča. Navedla je, da: „poročilo Evropskega računskega sodišča ne temelji na reprezentativnem vzorcu projektov iz vseh operativnih programov na Češkem (ampak samo na vzorcu projektov operativnega programa za promet in regionalnega operativnega programa za jugovzhod). Revizorji Evropskega računskega sodišča so revidirali vseh 8 oziroma vse 4 projekte vsakega od teh operativnih programov. Revizijski organ letno pregleda 650 projektov vseh operativnih programov. Zaključki revizorjev Evropskega računskega sodišča glede sistema finančnega nadzora in revizije, uporabljene za vse operativne programe na Češkem, zato na podlagi tega zanemarljivega vzorca niso prepričljivi (še posebno ne s statističnega vidika)“[24].

Romunija je navedla, da je glede na opažanja Sodišča njen glavni revizijski organ pregledal predhodne ugotovitve Sodišča in izrazil pripravljenost za sodelovanje na tristranskem sestanku (Evropskega računskega sodišča, Evropske komisije in revizijskega organa), da bi „Evropskemu računskemu sodišču predstavili ukrepe, ki morajo biti sprejeti glede zadev, za katere revizorji Evropskega računskega sodišča menijo, da se morajo izboljšati.“ Ta tristranski sestanek je potekal junija 2012 in je prispeval k razjasnitvi pomembnih vprašanj[25].

Na splošno so države članice navedle, da si revizijski organi nenehno prizadevajo izboljšati kakovost svojega dela na področjih, na katerih je to potrebno, in tako zagotoviti, da bi bili rezultati skladni s priporočili Sodišča iz poročila za leto 2011.

3.3 Javno naročanje

Sodišče je v poročilu za leto 2011 izpostavilo javno naročanje kot enega glavnih virov napak. Na področju regionalne politike je v 25 % od 180 revidiranih transakcij odkrilo primere neskladnosti s pravili javnega naročanja. Poleg tega so bile v 9 % revidiranih transakcij ugotovljene resne kršitve pravil, ki predstavljajo 44 % vseh količinsko opredeljivih napak na tem področju politik[26]. Podobno je neskladnost s pravili javnega naročanja prispevala k stopnji napake na področjih „razvoj podeželja“ ter „zaposlovanje in socialne zadeve“[27].

Države članice priznavajo pomembnost napak pri javnem naročanju in še naprej proučujejo možne ukrepe, da bi izboljšale stanje. Madžarska je na primer navedla: „V zadnjem času smo pri nadzoru javnega naročanja dosegli znaten napredek.

V okviru Nacionalne razvojne agencije od 8. decembra 2010 deluje centralizirani sistem za revizijo javnega naročanja. Ustanovljena je bila posebna enota, Oddelek za nadzor javnega naročanja, katere glavna pristojnost je izvajanje obveznih predhodnih in naknadnih revizij javnega naročanja, priprava smernic ter zagotavljanje strokovnega nadzora pri pregledih na prvi stopnji, ki jih izvajajo posredniške organizacije pri javnem naročanju z nižjo vrednostjo naročil.“[28]

Tudi Španija je zagotovila informacije o ukrepih, ki jih je uvedla za izboljšanje stanja v zvezi z javnimi naročili. Na področju regionalne politike se je pet izjav v okviru predhodnih ugotovitev, naslovljenih na državo članico, nanašalo na ugotovitve o javnem naročanju. Španija je za štiri od petih primerov navedla, da je že uvedla konkretne ukrepe za izboljšanje stanja in da so bili postopki na terenu okrepljeni ali pa so bili uvedeni novi postopki. Peti primer je bil povezan z delno skladnostjo in ni imel finančnih posledic[29].

Sedem držav članic – Avstrija, Danska, Francija, Litva, Luksemburg, Nemčija in Poljska – je poudarilo tri glavne dejavnike, ki prispevajo k napakam pri javnem naročanju[30]. To so (1) zapletenost nacionalnih pravil javnega naročanja, (2) zapletenost direktiv EU o javnem naročanju in (3) nezadostni pregledi na prvi stopnji. Luksemburg je še dodal, da so bili postopki javnega naročanja poseben izziv za vodje projektov, ki zelo pogosto niso imeli strokovnega znanja na tem področju[31].

Druge države članice so omenile, da so razlogi za napake pri javnem naročanju še bolj specifični. Češka je pripomnila, da je: „glavni razlog za napake (pri javnem naročanju) dvoumno besedilo zakonodaje na področju javnih naročil in s tem povezani različni pogledi, ki jih imajo naročniki na te določbe“[32].

Države članice si še naprej prizadevajo izboljšati izvajanje pravil in postopkov za javno naročanje. Komisija se povsem zaveda izzivov, pred katere so postavljene v zvezi z javnim naročanjem, in je decembra 2011 predložila predlog za spremembo obstoječe direktive o javnem naročanju. O tem predlogu trenutno razpravljata Parlament in Svet, ki sta že dosegla soglasje o najpomembnejših elementih predloga, vključno z ukrepi proti goljufijam, poenostavitvijo ter večjo prožnostjo pravil in postopkov.

3.4. Navzkrižna skladnost

Sodišče je v svojem letnem poročilu za leto 2011 prvič vključilo napake v zvezi z navzkrižno skladnostjo v izračun stopnje napake na področjih „razvoj podeželja“ in „kmetijstvo: tržna in neposredna podpora“. Na obeh področjih politik se je Sodišče osredotočilo na skladnost z izbranimi obveznostmi GAEC (dobri kmetijski in okoljski pogoji) in predpisanimi zahtevami ravnanja ter odkrilo nekaj napak. Na področju „kmetijstvo: tržna in neposredna podpora“ je Sodišče pregledalo tudi zasnovo in izvajanje sistemov za navzkrižno skladnost v šestih državah članicah ter ugotovilo, da je bil eden od šestih revidiranih sistemov uspešen, štirje so bili delno uspešni, eden pa neuspešen[33]. Zlasti na področju „razvoj podeželja“ so bile kršitve navzkrižne skladnosti ugotovljene pri 26 od 73 plačil, ki jih je pregledalo Sodišče. Poleg tega je Sodišče opazilo večje težave pri izvajanju zahtev navzkrižne skladnosti na področju identifikacije in registracije živali[34].

Vse države članice, v katerih je Sodišče revidiralo sisteme za navzkrižno skladnost in odkrilo slabosti, so se odzvale na to ugotovitev. Vse so poudarile pomembnost časovnega okvira preverjanj in posledičnih možnih težav. Finska je pripomnila, da: „podnebne razmere na Finskem časovno omejujejo nekatere preglede navzkrižne skladnosti na kraju samem. Preglede skladnosti z dobrimi kmetijskimi in okoljskimi pogoji ter preglede skladnosti s prepisanimi zahtevami ravnanja je na primer treba izvajati v sezoni, ko na kmetijah potekajo obdelovalna dela; z drugimi besedami se pregledi v praksi v glavnem izvajajo med junijem in oktobrom“[35].

Danska je navedla, da so se preverjanja navzkrižne skladnosti začela na začetku leta, Španija pa, da pri njih zdaj preverjanja potekajo vse leto[36]. Italija razmišlja o prilagoditvi „načrtovanja pregledov za leto 2013 tako, da bodo skladni s pripombami Evropskega računskega sodišča“[37], za Madžarsko pa se zdi, da ni prepričana o vplivu časovnega okvira[38].

Poleg tega so nekatere države članice omenile druge možne razloge za napake v navzkrižni skladnosti – glej diagram 1.4 s podrobnimi razlogi, ki so jih navedle države članice. Malta in Latvija[39] sta na primer navedli, da zahteve po navzkrižni skladnosti niso bile dovolj jasne, Malta pa je dodala, „da se upravičenci prijavljajo za določene ukrepe, da bi imeli koristi od financiranja, premalo truda pa vložijo v to, da bi se poučili o obveznostih, ki jih sprejemajo.“ Irska[40] je poudarila, da nekatere države članice morda dojemajo posamezne kršitve kot nepomembne, zaradi česar njihovo število ne upada. Irska je kot razlog za napake v navzkrižni skladnosti navedla tudi možne motnje v komunikaciji med specializiranim organom in plačilno agencijo.

Diagram 1.4 Sodišče v poglavju „Razvoj podeželja, okolje, ribištvo in zdravje“ (odstavek 4.32) ugotavlja, da v treh od šestih revidiranih držav članic v primerih nespoštovanja zahtev po navzkrižni skladnosti ni bilo vedno izvedeno ustrezno znižanje plačil. Kaj je po vašem mnenju razlog za to?

Da bi ublažili tveganje za napake v navzkrižni skladnosti, je Komisija v nedavnem predlogu za skupno kmetijsko politiko po letu 2013 predlagala dodatno poenostavitev in usklajevanje pravil v zvezi z navzkrižno skladnostjo ter ustrezne kontrole[41].

4. Zaključek

Večina odgovorov držav članic kaže, da njihovi ustrezni organi skrbno spremljajo ugotovitve Evropskega računskega sodišča. Države članice se strinjajo, da so dobro delujoči pregledi na prvi stopnji ključnega pomena in da se izvajajo popravni ukrepi, še posebno v zvezi z delovanjem revizijskih organov.

Slabosti in napake, ki jih je odkrilo Sodišče, kažejo tudi, da je poenostavitev obsežen postopek, ki vpliva na evropska in nacionalna pravila, četudi je včasih težko razlikovati med vsemi veljavnimi pravili.

Komisija je dejavna na tem področju: decembra 2011 je pripravila ambiciozen predlog glede pravil javnega naročanja. O tem predlogu trenutno razpravljata Evropski parlament in Svet, ki sta že dosegla soglasje o najpomembnejših elementih predloga, vključno z ukrepi proti goljufijam, poenostavitvijo ter večjo prožnostjo pravil in postopkov.

V splošnejšem smislu je Komisija uvedla vrsto ukrepov, med katerimi so podpora nacionalnim organom pri njihovem prizadevanju za poenostavitev ter podpora organom upravljanja in kontrolnim organom. Poleg tega izvaja tudi tematsko revizijo uspešnosti pregledov na prvi stopnji. Posebej za razvoj podeželja je sprejela akcijski načrt z ukrepi, kot so boljše obveščanje, usposabljanje, nova navodila za upravičence in uprave ter strožji revizijski načrt. Poleg tega je na vse države članice naslovila dopis, v katerem je od njih zahtevala, da med drugim opredelijo konkretne ukrepe za zmanjšanje napak in okrepijo preventivne ukrepe, da bi zmanjšale tveganje za napake v prihodnjem izvajanju programov na področju razvoja podeželja.

Komisija tudi pozdravlja dejstvo, da so države članice potrdile svojo zavezanost partnerstvu s Sodiščem, da bi zagotovile dobro finančno poslovodenje sredstev EU. Tri četrtine držav članic je na primer izrazilo interes, da se tristranski sestanki (z Evropskim računskim sodiščem, državami članicami in Komisijo), ki že obstajajo na področju kohezijske politike, uvedejo tudi na področju kmetijstva in razvoja podeželja.

Priloga A

DRŽAVA ČLANICA || Datum posredovanja

AVSTRIJA || 18/12/2012

BELGIJA || 21/12/2012

BOLGARIJA || 14/12/2012

CIPER || 14/12/2012

ČEŠKA || 14/12/2012

DANSKA || 11/1/2013

ESTONIJA ||

FINSKA || 13/12/2012

FRANCIJA || 18/12/2012

NEMČIJA || 18/12/2012

GRČIJA || 17/12/2012

MADŽARSKA || 17/12/2012

IRSKA || 18/1/2013

ITALIJA || 13/12/2012

LATVIJA || 27/12/2012

LITVA || 14/12/2012

LUKSEMBURG || 13/12/2012

MALTA || 13/12/2012

NIZOZEMSKA || 14/12/2012

POLJSKA || 13/12/2012

PORTUGALSKA || 13/12/2012

ROMUNIJA || 14/12/2012

SLOVAŠKA || 14/12/2012

SLOVENIJA || 13/12/2012

ŠPANIJA || 13/12/2012

ŠVEDSKA || 14/12/2012

ZDRUŽENO KRALJESTVO || 28/1/2013

[1] Glej Prilogo A k temu poročilu, str. 15.

[2] Priloga II vsebuje odgovore držav članic na posamezne izjave v okviru predhodnih ugotovitev in

ni vključena v delovni dokument služb, ampak je posredovana Sodišču.

[3] Glej prejšnjo opombo.

[4] Glej Prilogo A k temu poročilu, str. 14.

[5] Delovni dokument služb Komisije, str. 225.

[6] Delovni dokument služb Komisije, glej odgovore držav članic na vprašanje 5 v Prilogi III.

[7] COMBUD 17/13, str. 10.

[8] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, odstavek 5.29, str. 127.

[9] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, odstavek 6.15, str. 155.

[10] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, odstavka 4.26, 4.29, str. 104, 105.

[11] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, primer 5.2, str. 130, 4.26, str. 104, 5.29, str. 127.

[12] Delovni dokument služb Komisije, str. 164, 166.

[13] Delovni dokument služb Komisije, str. 179, 192.

[14] Delovni dokument služb Komisije, str. 179, 215.

[15] Delovni dokument služb Komisije, str. 185.

[16] Delovni dokument služb Komisije, str. 198.

[17] Delovni dokument služb Komisije, str. 176.

[18] Delovni dokument služb Komisije, str. 195, 192, 173, 185.

[19] Delovni dokument služb Komisije, str. 181.

[20] Delovni dokument služb Komisije, str. 215.

[21] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, odstavka 5.39, 5.41, str. 132, 133.

[22] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, odstavek 5.73, str. 143, 144.

[23] Delovni dokument služb Komisije, str. 8.

[24] Delovni dokument služb Komisije, str. 11.

[25] Delovni dokument služb Komisije, str. 123.

[26] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, odstavek 5.32, str. 128.

[27] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, primer 3.1, str. 78, in primer 6.3, str. 157.

[28] Delovni dokument služb Komisije, str. 3.

[29] Odgovor na Prilogo II, v kateri so omenjene posamezne izjave v okviru predhodnih ugotovitev.

[30] Delovni dokument služb Komisije, str. 164, 176, 180, 181, 195, 198, 203.

[31] Delovni dokument služb Komisije, str. 198.

[32] Delovni dokument služb Komisije, str. 173.

[33] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, odstavek 3.9, str. 75, odstavki 4.16–4.18, str. 102, ter odstavka 4.30 in 4.31, str. 105, 106.

[34] Letno poročilo Evropskega računskega sodišča za leto 2011, odstavka 4.17 in 4.18, str. 102.

[35] Delovni dokument služb Komisije, str. 113.

[36] Delovni dokument služb Komisije, str. 112, 113.

[37] Delovni dokument služb Komisije, str. 115.

[38] Delovni dokument služb Komisije, str. 113.

[39] Delovni dokument služb Komisije, str. 192, 199.

[40] Delovni dokument služb Komisije, str. 190.

[41] Uredba Evropskega parlamenta in Sveta o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike (horizontalna uredba), ki vsebuje pravila v zvezi z navzkrižno skladnostjo – COM(2011) 628 final/2.