[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 14.9.2009

COM(2009) 472 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKEMU PARLAMENTU IN EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU

o delu Skupnega foruma EU za transferne cene v obdobju od marca 2007 do marca 2009 in povezanem predlogu za revidiran Kodeks ravnanja za učinkovito izvajanje Konvencije o arbitraži (90/436/EGS z dne 23. julija 1990) {SEC(2009) 1168} {SEC(2009) 1169}

SPOROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKEMU PARLAMENTU IN EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU

o delu Skupnega foruma EU za transferne cene v obdobju od marca 2007 do marca 2009 in povezanem predlogu za revidiran Kodeks ravnanja za učinkovito izvajanje Konvencije o arbitraži (90/436/EGS z dne 23. julija 1990)

KAZALO

1. Cilj in kontekst 4

2. Dejavnosti Skupnega foruma EU za transferne cene od marca 2007 do marca 2009 5

2.1. Sklepi Foruma o kaznih in oblikovanju transfernih cen 5

2.2. Sklepi Foruma o razlagi nekaterih določb Konvencije o arbitraži 6

3. Konvencija o arbitraži in povezana vprašanja 9

4. Sedanji in prihodnji delovni program Foruma 10

5. Sklepi Komisije 10

PRILOGA 12

OSNUTEK REVIDIRANEGA KODEKSA RAVNANJA ZA UČINKOVITO IZVAJANJE KONVENCIJE O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA V ZVEZI S PRERAČUNOM DOBIČKA POVEZANIH PODJETIJ 12

1. CILJ IN KONTEKST

1. Transferne cene so cene, pri katerih podjetje prenese fizično blago in neopredmeteno premoženje na povezana podjetja ali pa za njih opravlja storitve. Temeljno načelo za davčne namene je, da se pogoji za take prenose ne smejo razlikovati od pogojev, določenih med nepovezanimi podjetji. To načelo nepovezanosti je mednarodno priznano, čeprav se ne uporablja povsod. Zapisano je v členu 9 Vzorčne davčne konvencije OECD. OECD je izdala smernice[1] za uporabo načela nepovezanosti za ocenitev transfernih cen povezanih podjetij.

2. V Evropski uniji (EU) so vse države članice sprejele načelo nepovezanosti in povezane smernice OECD ter jih tudi uporabljajo. Vendar lahko države različno razlagajo in uporabljajo smernice OECD. Posledica različnih razlag je lahko negotovost davkoplačevalcev, prav tako pa lahko vplivajo na pravilno delovanje notranjega trga, saj bi isti dobiček lahko bil obdavčen dvakrat (dvojno obdavčevanje).

3. Hitro in učinkovito odpravljanje dvojnega obdavčevanja, ki izhaja iz preračuna transfernih cen ali različnih razlag smernic OECD, je glavno vprašanje na notranjem trgu. Zato so leta 1990 vse države članice EU sprejele večstransko konvencijo „o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetij“ (v nadaljnjem besedilu: Konvencija o arbitraži[2]).

4. Po objavi Sporočila Komisije leta 2001[3] je Komisija oktobra 2002 sestavila skupino strokovnjakov, tj. Skupni forum EU za transferne cene (v nadaljnjem besedilu: Forum). Naloga Foruma je poiskati pragmatične rešitve težav, ki izhajajo iz uporabe načela nepovezanosti, in zagotoviti odpravo možnega dvojnega obdavčevanja.

5. Komisija je o delu Foruma poročala v treh sporočilih. V prvem sporočilu[4] je predstavila Kodeks ravnanja[5] za Konvencijo o arbitraži za zagotovitev učinkovitejšega izvajanja navedene konvencije. V drugem sporočilu[6] je predstavljen Kodeks ravnanja[7] glede zahtev v zvezi z dokumentacijo za transferne cene v EU – Dokumentacija za transferne cene v EU (EU TPD). Kodeks ravnanja glede EU TPD zagotavlja dosleden pristop pri določanju vrste dokumentacije, ki jo države članice morajo zahtevati in sprejeti za namene lastnih pravil za oblikovanje transfernih cen. V tretjem sporočilu[8] so predstavljene smernice za vnaprejšnje cenovne sporazume v EU. Ti sporazumi se štejejo za učinkovito orodje za izogibanje sporom, saj zagotavljajo vnaprejšnjo gotovost v zvezi z metodologijo oblikovanja transfernih cen.

6. Četrto sporočilo poroča o delu Foruma v zadnjih dveh letih, v prilogi k temu sporočilu pa je predstavljen revidiran Kodeks ravnanja za Konvencijo o arbitraži. Spremljanje uporabe obstoječega Kodeksa ravnanja je pokazalo, da je težko najti rešitev v roku treh let, kot je določeno v Kodeksu ravnanja, ter da je treba nadalje pojasniti postopek za lajšanje reševanja vprašanj v triletnem časovnem okviru. Zato je predlaganih nekaj sprememb, da se zagotovi potrebna pojasnitev posebnih določb Konvencije o arbitraži.

2. DEJAVNOSTI SKUPNEGA FORUMA EU ZA TRANSFERNE CENE OD MARCA 2007 DO MARCA 2009

7. V tem obdobju je Forum sprejel dve poročili, in sicer soglasno sprejeto poročilo o kaznih in oblikovanju transfernih cen ter poročilo o razlagi nekaterih določb Konvencije o arbitraži z več pridržki v zvezi s podkapitalizacijo. Ti poročili sta priloženi temu sporočilu kot delovna dokumenta služb Komisije. Priporočila Foruma, zajeta v njegovo poročilo o razlagi nekaterih določb Konvencije o arbitraži, so vključena v revidiran Kodeks ravnanja za navedeno konvencijo v Prilogi k temu sporočilu.

2.1. Sklepi Foruma o kaznih in oblikovanju transfernih cen

8. Vprašanje kazni je bilo v prvem delovnem programu Foruma obravnavano kot glavna skrb za mednarodna podjetja. Forum je o tem vprašanju razpravljal dvakrat, in sicer ko je član Foruma, profesor Maisto, izvedel študijo za boljšo ocenitev obravnavanja kazni v državah članicah EU ter ko je Forum razpravljal o zahtevah v zvezi z dokumentacijo za transferne cene.

9. S tem je bilo potrjeno, da države članice EU imajo pravila, katerih cilj je, da davkoplačevalci bolje spoštujejo nacionalno davčno zakonodajo. Ta pravila se med državami članicami močno razlikujejo. Na področju oblikovanja transfernih cen se kazni na splošno izvajajo v primeru neizpolnjevanja zahtev v zvezi z dokumentacijo za transferne cene, nesodelovanja davkoplačevalca in prenizko prikazanega dobička.

10. Kazni so lahko v obliki denarnega svarila, na primer v obliki doplačila ali dodatnega davka kot posledice prenizkega plačila davka skupaj z razliko prenizko plačanega davka ali drugih ukrepov, kot je obrnjeno dokazno breme, kadar davkoplačevalec ni ravnal v dobri veri.

11. Kazni je vedno treba razlikovati od obresti za zamude pri plačilu davka, ki so uvedene kot povračilo časovne vrednosti denarja.

12. Forum je menil, da je vprašanje kazni v zvezi z dokumentacijo za transferne cene že obravnavano v Kodeksu ravnanja glede dokumentacije za transferne cene, v katerega so vključena naslednja priporočila:

„Države članice ne smejo naložiti kazni, povezane z dokumentacijo, če davkoplačevalci v dobri veri, na smotrn način in v razumnem roku izpolnjujejo zahteve v zvezi s standardizirano in pregledno dokumentacijo iz Priloge ali domače zahteve države članice v zvezi z dokumentacijo in svojo dokumentacijo ustrezno uporabljajo pri določanju svojih transfernih cen v skladu z neodvisnimi tržnimi cenami.

…

Davkoplačevalci se izognejo kaznim, povezanim s sodelovanjem, kadar sprejmejo pristop EU TPD in na posebno zahtevo ali med davčno revizijo, na smotrn način in v razumnem roku predložijo dodatne informacije ter dokumente, ki presegajo EU TPD iz odstavka 18.“

13. Glede na to, da so kazni vprašanje nacionalnega prava, in ob upoštevanju, da države članice EU na splošno ne uporabljajo ločenih sistemov kazni za preračun transfernih cen, je Forum ugotovil, da je medsebojni vpliv med oblikovanjem transfernih cen in kaznimi treba obravnavati v okviru obstoječih sistemov kazni držav članic EU.

14. Vendar je Forum sprejel nadaljnje tri sklepe:

1. glede kazni, povezanih s preračuni transfernih cen, je Forum priznal, da oblikovanje transfernih cen ni eksaktna znanost; običajno bo več možnosti za oblikovanje cen v skladu z načelom nepovezanosti. Zato je neprimerno, da davčne uprave samodejno uvedejo kazen, ne da bi upoštevale dejstva zadeve, samo zato, ker se oblikovanje transfernih cen izkaže za nepravilno;

2. glede preklica ali zmanjšanja kazni, kadar je zadeva predmet postopka vzajemnega dogovora v okviru konvencije o dvojnem obdavčevanju ali postopka iz Konvencije o arbitraži: v praksi se kazni na splošno zmanjšajo ali opustijo po popravku poravnave navzdol, o kateri sta se prvotno dogovorila davkoplačevalec in davčna uprava, ali po sporazumu o zmanjšanju preračuna transfernih cen med davčnimi upravami, ki sodelujejo v postopku vzajemnega dogovora ali postopku iz Konvencije o arbitraži. Po mnenju Foruma je primerno ponovno poudariti, da je treba kazen zmanjšati sorazmerno s popravkom navzdol. Tako bi bila kazen usklajena s končno, dogovorjeno transferno ceno. Vendar to ne bi nujno veljalo za kazni za kazniva dejanja ali kazni, ki se v skladu s Konvencijo o arbitraži štejejo za enako stroge;

3. nenazadnje je Forum sklenil, da je treba Konvencijo o arbitraži in možnost za prepoved dostopa do nje v primeru stroge kazni obravnavati v poročilu o Konvenciji o arbitraži (glej točko 2.2, odstavek 17).

2.2. Sklepi Foruma o razlagi nekaterih določb Konvencije o arbitraži

15. Cilj prvega Kodeksa ravnanja je bil zagotoviti učinkovitejšo in enotnejšo uporabo Konvencije o arbitraži v vseh državah članicah EU ter uvesti postopke za zagotovitev tekočega in pravočasnega napredka v različnih fazah Konvencije o arbitraži. Kodeks ravnanja je prav tako zajemal priporočilo državam članicam EU o začasni opustitvi pobiranja davkov med postopki reševanja čezmejnih sporov.

16. Na podlagi praktičnih izkušenj, pridobljenih od sprejetja tega prvega kodeksa ravnanja leta 2004, so člani Foruma menili, da bi bilo uporabno obravnavati skupno stališče glede razlage nekaterih določb. Posebej opredeljene teme so bile stroge kazni, področje uporabe Konvencije o arbitraži (tristransko oblikovanje transfernih cen in podkapitalizacija), zaračunane/knjižene obresti s strani davčnih uprav, ko se zadeva obravnava v okviru Konvencije o arbitraži, delovanje Konvencije o arbitraži (pravila o roku za vzpostavitev svetovalnega odbora, merila za določitev neodvisnosti neodvisnih oseb), datum začetka dopustnosti zadeve v skladu s Konvencijo o arbitraži ter medsebojni vpliv med Konvencijo o arbitraži in nacionalnim procesnim pravom.

17. Forum je prav tako razpravljal o strogih kaznih (člen 8(1) Konvencije o arbitraži), pri čemer se dostop do Konvencije o arbitraži lahko zavrne, kadar je davkoplačevalec dolžan plačati strogo kazen. Ta člen dopolnjujejo enostranske izjave držav članic, v katerih pojasnjujejo, kaj štejejo za strogo kazen. Nekatere države članice zdaj priznavajo, da njihove enostranske izjave ne opisujejo kazni, ki bi se morale šteti za stroge. Poleg tega so od leta 1995 davčne uprave pridobile več izkušenj s spori na področju transfernih cen, dostop do Konvencije o arbitraži pa je bil v praksi zavrnjen v zelo redkih primerih. Zato je Forum sklenil, da je treba stroge kazni uvesti le v izjemnih primerih, kot je goljufija, ter države članice pozval, naj v svojih enostranskih izjavah bolje upoštevajo ta sklep.

18. Forum je preučil, do kakšne mere je „podkapitalizacija“ zajeta v področje uporabe Konvencije o arbitraži. Soglasno je bilo ugotovljeno, da v področje uporabe spadajo preračuni obrestne mere na posojila med povezanimi podjetji. Vendar so člani davčnih uprav izrazili različna mnenja o posebnem vprašanju, ali so prav tako zajeti preračuni zneska posojila, kar zopet odpira obsežnejša vprašanja glede splošne sposobnosti zadolževanja. To je še zlasti občutljivo vprašanje, če se preračuni dobička, povezani s podkapitalizacijo, obravnavajo, kot da izhajajo iz uporabe pravil držav članic EU za preprečevanje zlorab in ne iz njihovih splošnih pravil o nepovezanosti, kot prikazujejo številni pridržki v zvezi s pravili za preprečevanje zlorab, izraženi na priporočilo Foruma.

19. Velika večina držav članic je sklenila, da Konvencija o arbitraži zajema podkapitalizacijo, saj jasno navaja „pogoje, … vzpostavljene ali uvedene med dvema podjetjema v okviru njunih poslovnih ali finančnih odnosov“. Zato so preračuni, povezani s pogoji, vzpostavljenimi ali uvedenimi v zvezi z obrestno mero, zneskom posojila in sposobnostjo zadolževanja, zajeti v Konvencijo o arbitraži. Le manjšina se ni strinjala s tem sklepom, ker naj bi pri pravilih za preprečevanje zlorab in uporabi načela nepovezanosti pri finančni transakciji šlo za različna koncepta in ker zato preračuni v zvezi z zneskom posojila in sposobnostjo zadolževanja niso zajeti v področje uporabe Konvencije o arbitraži.

20. Komisija na podlagi besedila Konvencije o arbitraži meni, da je člen 4(1) dovolj obširen, da zajema vse vidike pravil za podkapitalizacijo, ne glede na to, ali se nanašajo na obrestno mero ali znesek posojila, saj ti vidiki končno vsi vplivajo na dobiček povezanih podjetij.

21. Opaziti je mogoče, da se Sodišče Evropskih skupnosti (SES) pri uporabi načela nepovezanosti prav tako sklicuje na te različne vidike pravil za podkapitalizacijo[9]. V zvezi s posebnimi vidiki preračunov, ki izhajajo v celoti ali deloma iz uporabe nacionalnih pravil za preprečevanje zlorab samo v čezmejnih primerih, Komisija na podlagi nedavne sodne prakse SES in kot je že deloma obravnavala v svojem sporočilu o ukrepih za preprečevanje zlorab[10] sklepa, da morajo biti taki preračuni omejeni na transakcije, ki so v celoti ali deloma povsem umetni konstrukti. Poleg tega mora biti cilj pravila samo določitev prave cene transakcije.

22. Konvencija o arbitraži obravnava preračune v zvezi z uporabo načela nepovezanosti, zato ne bi smelo biti razloga za preprečevanje uporabe konvencije v navedenih okoliščinah. Zato Komisija spodbuja vse davčne uprave, naj sprejmejo to razlago za najširši možni dostop do koristi postopka iz Konvencije o arbitraži.

23. Forum je pregledal uporabo obstoječe Konvencije o arbitraži in povezanega Kodeksa ravnanja v primerih dvojnega obdavčevanja, ki je izhajalo iz udeležbe več kot dveh evropskih strani pri transakciji. Pregled te zadeve je zahteval opredelitev vrste obravnavane zadeve, dogovorjeno pa je bilo naslednje: tristranska zadeva je zadeva, pri kateri dve državi članici v postopku vzajemnega dogovora ne moreta v celoti rešiti dvojnega obdavčevanja, ki izhaja iz oblikovanja transfernih cen pri uporabi načela nepovezanosti, ker je povezano podjetje, kot je opredeljeno v Konvenciji o arbitraži, ki ima sedež v tretji državi članici in ki sta ga identificirala oba pristojna organa EU (dokazi na podlagi analize primerljivosti, vključno s funkcionalno analizo in drugimi povezanimi dejstvi), bistveno prispevalo k rezultatu, ki je bil v nasprotju z načelom nepovezanosti, v verigi zadevnih transakcij ali poslovnih/finančnih odnosov, in jo kot tako priznava davkoplačevalec, ki je bil oškodovan zaradi dvojnega obdavčevanja in zahteva postopek vzajemnega dogovora .

24. Forum se je strinjal, da so spori v zvezi s transfernimi cenami v tristranskih zadevah, ki vključujejo samo pristojne organe EU, zajeti v področje uporabe Konvencije o arbitraži. Forum je prav tako preučil, kakšna naj bi bila praktična navodila za lajšanje reševanja takih zadev.

25. Forum je ob upoštevanju priporočila iz prvega Kodeksa ravnanja za opustitev pobiranja davkov med postopkom vzajemnega dogovora preučil možnost opustitve zaračunavanja obresti med postopkom. Vse davčne uprave so se strinjale, da različni pristopi pri zaračunavanju obresti in povračilih v času trajanja postopka vzajemnega dogovora ne smejo negativno vplivati na davkoplačevalca. Forum je zato priporočil, da morajo države članice uporabiti enega od naslednjih pristopov, in sicer 1) odobritev pobiranja in povračila davka brez kakršnih koli obresti, 2) odobritev pobiranja in povračila davka z obrestmi, 3) vsaka zadeva se obravnava glede na zaračunavanje ali povračilo obresti (po možnosti med postopkom vzajemnega dogovora). Pristojni organi lahko z razpravljanjem o najprimernejšem pristopu in njegovim sprejetjem na podlagi treh možnosti preprečijo negativni vpliv različnih pristopov pri stroških obresti med pogajanji v zvezi s postopkom vzajemnega dogovora na davkoplačevalca. Komisija spodbuja sprejetje navedenega postopka.

26. Konvencija o arbitraži je bila oblikovana za lažje reševanje sporov v triletnem časovnem okviru. Iz statističnih podatkov[11] je razvidno, da reševanje velikega števila zadev zahteva več kot tri leta. Nedoločitev natančnega roka za ustanovitev svetovalnega odbora v členu 7(1) se je štela za veliko pomanjkljivost postopka iz Konvencije o arbitraži. Za premostitev tega problema se je Forum strinjal, da je treba ustanoviti svetovalni odbor najpozneje šest mesecev po zaključku začetne faze postopka iz Konvencije o arbitraži, kot je opredeljeno v členu 7 Konvencije.

27. Nadaljnja težava, ki povzroča zamude, je sprejeti dogovor, ali je neodvisna oseba, ki je določena za članstvo v svetovalnem odboru, dejansko neodvisna. Forum se je strinjal, da bi bila standardizirana izjava koristna. V skladu z obvestilom bo neodvisna oseba, izbrana za odbor, morala podpisati izjavo, s katero sprejema imenovanje, in izjavo o neodvisnosti za določeno obravnavano zadevo. Poleg tega se je Forum tudi strinjal, da ni nujno, da so neodvisne osebe državljani ali rezidenti države, ki jih imenuje, morajo pa biti državljani pogodbenice Konvencije o arbitraži in rezidenti države na ozemlju, na katerem se navedena konvencija uporablja v skladu s členom 16 Konvencije.

28. Forum je prav tako pojasnil datum, od katerega je zadeva sprejemljiva v skladu s Konvencijo o arbitraži, ko država pristopi h Konvenciji. Sklenil je, da je zadeva zajeta v Konvencijo o arbitraži, ko je zahteva predložena v roku iz člena 6 Konvencije, toda po datumu začetka veljavnosti pristopa nove države članice h Konvenciji, tudi če se preračun nanaša na prejšnja fiskalna leta.

29. Forum je prav tako navedel nekatere pojasnitve v zvezi s členom 7 Konvencije in medsebojnim vplivom med postopki vzajemnega dogovora in sodnimi pritožbami. Vse države članice so predložile informacije, ki pojasnjujejo situacijo v njihovih posameznih primerih. Več informacij je na voljo v Prilogi VIII poročila Foruma o razlagi nekaterih določb Konvencije o arbitraži.

3. KONVENCIJA O ARBITRAžI IN POVEZANA VPRAšANJA

30. Postopek ratifikacije Konvencije o pristopu novih držav članic h Konvenciji o arbitraži[12] je bil zaključen leta 2009.

31. Svet je 23. junija 2008 sprejel Sklep[13], s katerim je področje uporabe Konvencije o arbitraži razširil na Bolgarijo in Romunijo. Sklep je začel veljati 1. julija 2008.

32. S Konvencijo o arbitraži so za prihodnje transakcije zdaj kriti davkoplačevalci v skoraj vseh državah članicah. Več informacij je na voljo na spletni strani Sveta[14].

33. Države članice so poročale tudi o izvajanju priporočila o začasni opustitvi pobiranja davkov, vključenega v Kodeks ravnanja, ki je bil sprejet leta 2004. Do konca marca 2009 so vse države članice potrdile, da je začasna opustitev možna ali da bo na voljo. Več informacij je na voljo v Prilogi IX poročila Foruma o razlagi nekaterih določb Konvencije o arbitraži. To vprašanje bo treba v prihodnje spremljati še naprej, da se preuči praktična uporaba.

34. Letno spremljanje za preučitev števila nerešenih pravnih sporov v okviru Konvencije EU o arbitraži je razkrilo, da se je število dolgo nerešenih pravnih sporov dvojnega obdavčevanja v zvezi s transfernimi cenami zmanjšalo. Komisija meni, da je ta trend dober korak naprej.

35. Vendar je iz preglednice razvidno, da število novih zadev v zvezi s transfernimi cenami še vedno narašča, zato so za odpravo dvojnega obdavčevanja v teh zadevah še vedno potrebna obsežnejša sredstva.

4. SEDANJI IN PRIHODNJI DELOVNI PROGRAM FORUMA

36. Delovni program, dogovorjen leta 2007, vključuje teme, kot so storitve znotraj skupine, mala in srednja podjetja, dogovor o delitvi stroškov in spremljanje sprejetih instrumentov. Leta 2008 je Forum začel preučevati vprašanje storitev znotraj skupine.

37. Forum bo v prihodnje nadaljeval s spremljanjem, tako da bo preučeval izvajanje Kodeksa ravnanja o dokumentaciji za transferne cene in smernic za vnaprejšnje cenovne sporazume. Države članice in člani poslovnega sektorja bodo tako lahko poročali o izvajanju različnih instrumentov in praktičnih težavah, ki izhajajo iz njihovega izvajanja. V okviru naslednjega spremljanja bo preučen Kodeks ravnanja glede dokumentacije za transferne cene, delo pa se bo začelo leta 2009.

38. Komisija v zvezi s Konvencijo o arbitraži opaža, da je treba še naprej razpravljati o možnosti ustanovitve stalnega in neodvisnega sekretariata ter medsebojnem vplivu med Konvencijo o arbitraži in členom 25.5 Vzorčne davčne konvencije OECD.

5. SKLEPI KOMISIJE

39. Komisija se v zvezi z delom Foruma v obdobju od marca 2007 do marca 2009 zahvaljuje članom Foruma za njihove konstruktivne prispevke k pragmatičnim priporočilom za reševanje opredeljenih vprašanj.

40. Forum s poročanjem o kaznih in Konvenciji o arbitraži izpolnjuje enega izmed glavnih ciljev svojih nalog, saj omogoča boljše izvajanje Konvencije o arbitraži. Komisija prav tako poudarja pomen prilog, ki so vključene v ta poročila Foruma in pojasnjujejo ozadje.

41. Komisija popolnoma podpira sklepe in predloge Foruma v njegovih poročilih o kaznih in oblikovanju transfernih cen ter o razlagi nekaterih določb Konvencije o arbitraži. Komisija je na podlagi tega dela oblikovala priložen predlog revidiranega Kodeksa ravnanja za Konvencijo o arbitraži.

42. Po mnenju Komisije bodo priporočila, vključena v predlog revidiranega Kodeksa ravnanja, ko jih bodo države članice sprejele, izboljšala učinkovitost instrumentov, privedla pa naj bi tudi do hitrejšega reševanja sporov glede oblikovanja transfernih cen.

43. Komisija zato poziva Svet, naj podpre predlog revidiranega Kodeksa ravnanja za Konvencijo o arbitraži, ter države članice, naj hitro uvedejo nova priporočila v svojo nacionalno zakonodajo ali upravna pravila. Poleg tega so države članice pozvane, da reševanju sporov glede oblikovanja transfernih cen dodelijo zadostna sredstva, tako da se lahko hitro rešijo.

44. Komisija poudarja, da Kodeks ravnanja za Konvencijo o arbitraži vključuje postopek spremljanja, ki je privedel do priporočil za izboljšanje postopka iz Konvencije o arbitraži. Meni, da povečanje števila novih zadev, predloženih v okviru postopka iz Konvencije o arbitraži, prispeva k odpravljanju dvojnega obdavčevanja na notranjem trgu ter kaže na večje zaupanje davkoplačevalcev v učinkovitost postopka iz Konvencije o arbitraži.

45. Kljub temu Komisija priznava, da bodo glede na prihodnje izkušnje potrebne nadaljnje revizije in posodobitve Kodeksa, zato bo še naprej spremljala delovanje Konvencije o arbitraži, da bo lahko predlagala morebitne potrebne izboljšave, zlasti pa bo spremljala trend reševanja zadev in mednarodni razvoj pri reševanju sporov z arbitražo.

46. V zvezi s spori glede podkapitalizacije Komisija meni, da se Konvencija o arbitraži nanaša na dobiček, ki izhaja iz poslovnih in finančnih odnosov, ne da bi bilo treba razlikovati med vrstami dobička, zato Konvencija zajema vse vidike preračunov v zvezi s podkapitalizacijo. Medtem ko Komisija priznava pomen dogovora, da so obrestne mere zajete v Konvencijo o arbitraži, pa različne razlage o tem, ali zneski posojila spadajo v področje uporabe Konvencije ali ne, vodijo do negotovosti, večje obveznosti izpolnjevanja predpisov in morebitnega dvojnega obdavčevanja. Zato so države članice pozvane, da v izogib dvojnemu obdavčevanju razmislijo o omogočanju dostopa do Konvencije o arbitraži v zvezi z navedenimi vidiki pri sporih v zvezi s podkapitalizacijo.

47. Države članice so prav tako pozvane, da spremenijo svoje enostranske izjave o opredelitvi izraza „stroga kazen“ z namenom zožiti področje uporabe in bolje odraziti priporočilo Foruma, da je treba strogo kazen uporabiti samo v izjemnih primerih, kot je goljufija.

48. Države članice so pozvane, da vsaki dve leti poročajo Komisiji o ukrepih, ki so jih sprejele za izvajanje tega revidiranega Kodeksa ravnanja, in njegovem praktičnem delovanju. Na podlagi teh poročil bo Komisija redno pregledovala Kodeks ravnanja.

PRILOGA

OSNUTEK REVIDIRANEGA KODEKSA RAVNANJA ZA UČINKOVITO IZVAJANJE KONVENCIJE O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA V ZVEZI S PRERAČUNOM DOBIČKA POVEZANIH PODJETIJ

SVET EVROPSKE UNIJE IN PREDSTAVNIKI VLAD DRŽAV ČLANIC, KI SO SE SESTALI V OKVIRU SVETA —

OB UPOŠTEVANJU Konvencije z dne 23. julija 1990 o izogibanju dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetij (v nadaljnjem besedilu: Konvencija o arbitraži),

POTRJUJOČ potrebo po bolj natančnih pravilih za države članice in davkoplačevalce za učinkovito izvajanje navedene konvencije,

OB UPOŠTEVANJU Sporočila Komisije z dne XXX o delu Skupnega foruma EU za transferne cene v obdobju od marca 2007 do marca 2009 na podlagi poročil Foruma o kaznih in oblikovanju transfernih cen ter o razlagi nekaterih določb Konvencije o arbitraži,

OB POUDARJANJU, da je Kodeks ravnanja politična zaveza in ne vpliva na pravice in dolžnosti držav članic ali na področja pristojnosti držav članic in Skupnosti, ki izhajajo iz Pogodbe,

OB POTRDITVI, da izvajanje tega kodeksa ravnanja ne sme omejevati rešitve na bolj globalni ravni,

OB PODPIRANJU sklepov poročila Foruma o kaznih –

SPREJMEJO NASLEDNJI REVIDIRANI KODEKS RAVNANJA:

Brez poseganja v posamezna področja pristojnosti držav članic in Skupnosti ta revidirani kodeks ravnanja zadeva izvajanje Konvencije o arbitraži in nekaterih povezanih vprašanj v zvezi s postopkom vzajemnega dogovora v okviru pogodb o dvojnem obdavčevanju med državami članicami.

1. Področje uporabe Konvencije o arbitraži

1.1 Tristranske zadeve EU v zvezi z oblikovanjem transfernih cen

a) V tem kodeksu je tristranska zadeva EU tista zadeva, pri kateri dva pristojna organa EU v prvi fazi postopka iz Konvencije o arbitraži ne moreta v celoti rešiti dvojnega obdavčevanja, ki izhaja iz oblikovanja transfernih cen pri uporabi načela nepovezanosti, ker je povezano podjetje, ki ima sedež v tretji državi članici in ki sta ga identificirala oba pristojna organa EU (dokazi na podlagi analize primerljivosti, vključno s funkcionalno analizo in drugimi povezanimi dejstvi), bistveno prispevalo k rezultatu, ki je bil v nasprotju z načelom nepovezanosti, v verigi zadevnih transakcij ali poslovnih/finančnih odnosov, in jo kot tako priznava davkoplačevalec, ki je bil oškodovan zaradi dvojnega obdavčevanja in je zahteval uporabo določb Konvencije o arbitraži.

b) Področje uporabe Konvencije o arbitraži vključuje vse transakcije EU v tristranskih zadevah med državami članicami.

1.2 Podkapitalizacija

Konvencija o arbitraži jasno navaja dobiček, ki izhaja iz poslovnih in finančnih odnosov, vendar ne razlikuje med temi posameznimi vrstami dobička. Zato je treba v okviru področja uporabe Konvencije o arbitraži upoštevati preračune dobička, ki izhaja iz finančnih odnosov, vključno s posojilom in pogoji zanj, na podlagi načela nepovezanosti.

2. Dopustnost zadeve

Na podlagi člena 18 Konvencije o arbitraži se državam članicam priporoča, naj upoštevajo, da je zadeva zajeta v Konvencijo o arbitraži, ko je zahteva predložena pravočasno po datumu začetka veljavnosti pristopa nove države članice h Konvenciji, tudi če se preračun nanaša na prejšnja fiskalna leta.

3. Stroge kazni

Ker člen 8(1) določa prožnost pri onemogočanju dostopa do Konvencije o arbitraži zaradi uvedbe stroge kazni in ob upoštevanju praktičnih izkušenj, pridobljenih od leta 1995, se državam članicam priporoča, naj pojasnijo ali revidirajo svoje enostranske izjave v Prilogi h Konvenciji o arbitraži za pojasnitev, da je treba strogo kazen uporabiti samo v izjemnih primerih, kot je goljufija.

4. Začetek triletnega obdobja (rok za predložitev zahtevka po členu 6(1) Konvencije o arbitraži)

Za začetek triletnega obdobja se šteje datum „prvega obvestila o davčni odmeri ali enakovrednega dokumenta, katerega posledica ali verjetna posledica je dvojna obdavčitev v smislu člena 1, na primer zaradi popravka transferne cene“.

Državam članicam se glede zadev v zvezi s transfernimi cenami priporoča, naj uporabijo to opredelitev tudi pri določanju triletnega obdobja iz člena 25.1 Vzorčne davčne konvencije OECD o dohodku in kapitalu, ki se izvaja v pogodbah o dvojnem obdavčevanju med državami članicami EU.

5. Začetek dveletnega obdobja (člen 7(1) Konvencije o arbitraži)

(i) Za namene člena 7(1) Konvencije o arbitraži se šteje, da je bila zadeva predložena po členu 6(1), ko davkoplačevalec predloži naslednje:

a) istovetnost (na primer ime, naslov, davčna številka) podjetja iz države pogodbenice, ki predloži svojo zahtevo in zahteve drugih strani, ki sodelujejo v zadevnih transakcijah;

b) podrobnosti o ustreznih dejstvih in okoliščinah zadeve (vključno s podrobnostmi o odnosih med podjetjem in drugimi stranmi, ki sodelujejo v zadevnih transakcijah);

c) opredelitev zadevnih davčnih obdobij;

d) kopije obvestil o davčni odmeri, poročila davčne revizije ali drugega enakovrednega dokumenta, ki utemeljuje domnevno dvojno obdavčevanje;

e) podrobnosti o morebitnih pritožbah in sodnih postopkih, ki jih je sprožilo podjetje ali druge strani, ki sodelujejo v zadevnih transakcijah, in o morebitnih sodnih odločbah v zvezi z zadevo;

f) obrazložitev podjetja, zakaj meni, da načela iz člena 4 Konvencije o arbitraži niso bila upoštevana;

g) zavezo podjetja, da odgovori čim bolj celovito in v najkrajšem času na vse razumne in ustrezne zahteve pristojnih organov in da pristojnim organom omogoči dostop do dokumentacije, ter

h) morebitne posebne dodatne informacije, ki jih zahteva pristojni organ najpozneje dva meseca po prejemu zahteve davkoplačevalca.

(ii) Dveletno obdobje se začne z najpoznejšim od naslednjih datumov:

a) datumom obvestila o davčni odmeri, tj. končne odločitve davčne uprave o dodatnem dohodku, ali temu enakovrednega dokumenta;

b) datumom, ko je pristojni organ prejel zahtevo in minimalne podatke, kot je navedeno v točki 5(i).

6. Postopki vzajemnega dogovora po Konvenciji o arbitraži

6.1 Splošne določbe

a) Kot zagovarja OECD, se bo načelo nepovezanosti uporabljalo ne glede na takojšne davčne posledice za katero koli državo pogodbenico.

b) Zadeve se bodo reševale čim hitreje ob upoštevanju zahtevnosti posamezne zadeve.

c) Upoštevala se bodo vsa ustrezna sredstva, vključno z neposrednimi sestanki, da se kar najhitreje doseže vzajemni dogovor; kadar je to primerno, bo podjetje povabljeno, da argumente predstavi pristojnemu organu.

d) Ob upoštevanju določb tega kodeksa je vzajemni dogovor treba doseči najpozneje v dveh letih od datuma prve predložitve zadeve enemu od pristojnih organov v skladu s točko 5(ii) tega kodeksa. Vendar se priznava, da je v nekaterih primerih (npr. takojšnja rešitev zadeve ali posebno zahtevnih transakcij ali tristranskih zadev) morda ustrezno uporabiti člen 7(4) (o podaljšanju rokov) za krajše podaljšanje rokov.

e) Zaradi postopka vzajemnega dogovora ne sme priti do nobenih neustreznih ali prekomernih stroškov usklajevanja za osebo, ki postopek zahteva, ali za katero koli drugo udeleženo osebo.

6.2 Tristranske zadeve EU v zvezi z oblikovanjem transfernih cen

a) Ko se pristojni organi držav pogodbenic dogovorijo, da je treba zadevo obravnavati kot tristransko zadevo EU, morajo takoj pozvati druge pristojne organe EU, da sodelujejo v postopkih in razpravah kot opazovalci ali aktivne zainteresirane strani ter da se skupaj odločijo o najprimernejšem pristopu. V skladu s tem je treba vse informacije deliti z drugimi pristojnimi organi EU, na primer z izmenjavo informacij. Druge pristojne organe je treba pozvati, naj priznajo dejansko ali možno sodelovanje „svojega“ davkoplačevalca.

b) Pristojni organi, ki sodelujejo pri reševanju problema dvojnega obdavčevanja, ki izhaja iz tristranskih zadev EU v okviru Konvencije o arbitraži, lahko sprejmejo enega od naslednjih pristopov:

1. pristojni organi se lahko odločijo za večstranski pristop (takojšnje in celovito sodelovanje vseh zadevnih pristojnih organov); ali

2. pristojni organi se lahko odločijo za začetek dvostranskega postopka, pri čemer sta strani dvostranskega postopka pristojna organa, ki sta identificirala (na podlagi analize primerljivosti, vključno s funkcionalno analizo in drugimi povezanimi dejstvi) povezano podjetje s sedežem v drugi državi članici, ki je bistveno prispevalo k rezultatu, ki je bil v nasprotju z načelom nepovezanosti, v verigi zadevnih transakcij ali poslovnih/finančnih odnosov, morajo pa pozvati druge pristojne organe EU, naj sodelujejo kot opazovalci v razpravah o postopkih vzajemnega dogovora; ali

3. pristojni organi se lahko odločijo za sočasen začetek več kot enega dvostranskega postopka in morajo pozvati druge pristojne organe EU, naj sodelujejo kot opazovalci v posameznih razpravah o postopku vzajemnega dogovora.

Državam članicam se priporoča, da uporabijo večstranski postopek za rešitev takšnih zadev v zvezi z dvojnim obdavčevanjem. Vendar se s tem morajo strinjati vsi pristojni organi na podlagi posebnih dejstev in okoliščin zadeve. Če večstranski pristop ni možen in sta sprožena dva sočasna dvostranska postopka (ali več), morajo vsi zadevni pristojni organi sodelovati v prvi fazi postopka iz Konvencije o arbitraži kot države pogodbenice pri prvi uporabi navedene konvencije ali kot opazovalci.

c) Status opazovalca se lahko spremeni v status zainteresirane strani glede na razvoj razprav in predloženih dokazov. Če drugi pristojni organi želijo sodelovati v drugi fazi (arbitraži), morajo postati zainteresirane strani.

Če drugi pristojni organi EU ves čas razprave ostanejo samo opazovalci, to ne vpliva na uporabo določb Konvencije o arbitraži (npr. na časovni potek in postopek).

Sodelovanje s statusom opazovalca ne zavezuje drugih pristojnih organov h končnemu rezultatu postopka Konvencije o arbitraži.

V postopku je treba pri vsaki izmenjavi informacij izpolnjevati običajne pravne in upravne zahteve in postopke.

d) Davkoplačevalci morajo čim prej obvestiti zadevne davčne uprave, da so v zadevo lahko vpletene druge strani iz tretje države članice. Po tem obvestilu morajo biti pravočasno predloženi vsa pomembna dejstva in dokazna dokumentacija. Tak pristop ne bo privedel samo do hitrejših rešitev, temveč bo tudi onemogočal nerešitev problema dvojnega obdavčevanja zaradi različnih postopkovnih rokov v državah članicah.

6.3 Praktično delovanje in preglednost

a) Za čim nižje stroške in čim krajše zamude zaradi prevajanja je treba postopek vzajemnega dogovora, zlasti pa izmenjavo pogajalskih izhodišč, izvesti v skupnem delovnem jeziku ali na način z enakim učinkom, če pristojni organi lahko dosežejo dvostranski (ali večstranski) dogovor.

b) Pristojni organ bo podjetje, ki je zahtevalo postopek vzajemnega dogovora, med postopkom obveščal o vseh pomembnih dogodkih, ki zadevajo podjetje.

c) Zagotovljena bo zaupnost podatkov o vseh osebah, ki jih varuje dvostranska davčna konvencija ali zakon države pogodbenice.

d) Pristojni organ bo potrdil prejem zahteve davkoplačevalca za sprožitev postopka vzajemnega dogovora najpozneje mesec dni po sprejemu zahteve, hkrati pa bo obvestil pristojne organe drugih zadevnih držav pogodbenic in priložil kopijo zahteve davkoplačevalca.

e) Če pristojni organ meni, da podjetje ni predložilo minimalnih podatkov, potrebnih za sprožitev postopka vzajemnega dogovora, kot je navedeno v točki 5(i), bo podjetje pozval, da najpozneje v dveh mesecih po sprejemu zahteve predloži posebne dodatne podatke, ki jih potrebuje.

f) Države pogodbenice se obvežejo, da se bo pristojni organ odzval podjetju, ki je zahtevo predložilo, na enega od naslednjih načinov:

(i) če pristojni organ meni, da dobiček podjetja ni vključen ali verjetno ne bo vključen v dobiček podjetja v drugi državi pogodbenici, bo o tem podjetje obvestil in ga pozval, da predloži dodatne pripombe;

(ii) če pristojni organ meni, da je zahteva utemeljena in lahko sam doseže zadovoljivo rešitev, bo o tem obvestil podjetje in čim prej izvedel utemeljen preračun ali dovolil utemeljene oprostitve;

(iii) če pristojni organ meni, da je zahteva utemeljena, sam pa ne more doseči zadovoljive rešitve, bo podjetje obvestil, da bo poskušal zadevo rešiti z vzajemnim dogovorom s pristojnim organom katere koli druge zadevne države pogodbenice.

g) Če pristojni organ meni, da je zadeva utemeljena, mora sprožiti postopek vzajemnega dogovora, tako da obvesti pristojne organe drugih držav pogodbenic o svoji odločitvi in priloži kopijo podatkov, kot je določeno v točki 5(i) tega kodeksa. Hkrati bo osebo, ki se sklicuje na Konvencijo o arbitraži, obvestil, da je sprožil postopek vzajemnega dogovora. Pristojni organ, ki sproži postopek vzajemnega dogovora, bo na podlagi razpoložljivih informacij obvestil tudi pristojne organe drugih držav pogodbenic in osebo, ki je zahtevo predložila, ali je bila zadeva predložena v rokih iz člena 6(1) Konvencije o arbitraži, in o začetku dveletnega obdobja iz člena 7(1) Konvencije o arbitraži.

6.4 Izmenjava pogajalskih izhodišč

a) Države pogodbenice se zavežejo, da bo pristojni organ države, v kateri je bila opravljena ali se namerava izvesti davčna odmera, tj. končna odločitev davčne uprave o prihodku ali drug enakovreden ukrep o preračunu, katerega posledica ali verjetna posledica je dvojna obdavčitev v smislu člena 1 Konvencije o arbitraži, po sprožitvi postopka vzajemnega dogovora poslal pogajalska izhodišča pristojnim organom drugih držav pogodbenic, ki sodelujejo v zadevi, v katerih pojasnjuje:

(i) zadevo, ki jo je vložila oseba, ki je predložila zahtevo;

(ii) njeno mnenje o vsebini zadeve same, na primer zakaj meni, da je prišlo do dvojne obdavčitve ali zakaj do tega lahko pride;

(iii) kako se lahko zadeva reši v izogib dvojnemu obdavčevanju, skupaj s celovitim pojasnilom predloga.

b) Pogajalska izhodišča vsebujejo celovito utemeljitev odmere ali preračuna, priloženo osnovno dokumentacijo v podporo stališču pristojnega organa in seznam vseh drugih dokumentov, uporabljenih za preračun.

c) Pogajalska izhodišča se ob upoštevanju zahtevnosti posamezne zadeve nemudoma pošljejo pristojnim organom drugih zadevnih držav pogodbenic in to najpozneje štiri mesece po:

i) datumu obvestila o davčni odmeri, tj. končne odločitve davčne uprave o dodatnem dohodku, ali temu enakovrednega dokumenta;

ii) datumu, ko je pristojni organ prejel zahtevo in minimalne podatke, kot je navedeno v točki 5(i).

d) Če pristojni organ države, v kateri ni bila opravljena ali se ne namerava izvesti davčna odmera ali drug enakovreden ukrep, česar posledica ali verjetna posledica je dvojna obdavčitev v smislu člena 1 Konvencije o arbitraži, na primer zaradi preračuna transfernih cen, prejme pogajalska izhodišča od drugega pristojnega organa, se države pogodbenice zavežejo, da bodo ob upoštevanju zahtevnosti posamezne zadeve nemudoma odgovorile, in to najpozneje šest mesecev po prejetju pogajalskih izhodišč.

e) Odgovor mora biti v eni od naslednjih oblik:

(i) če pristojni organ meni, da je prišlo do dvojne obdavčitve ali da do tega lahko pride, in se strinja s pravnim sredstvom, predlaganim v pogajalskih izhodiščih, bo o tem obvestil druge pristojne organe in nemudoma opravil potrebne preračune ali dovolil ustrezne olajšave;

(ii) če pristojni organ meni, da ni prišlo do dvojne obdavčitve ali da do tega verjetno ne bo prišlo, ali se ne strinja s pravnim sredstvom, predlaganim v pogajalskih izhodiščih, bo v odgovor poslal pogajalska stališča drugim pristojnim organom z navedbo razlogov in predlogom časovnega okvira za obravnavo zadeve, ob upoštevanju njene zahtevnosti. Predlog bo vključeval, kadar je to primerno, datum neposrednega sestanka, ki ga je treba sklicati najpozneje 18 mesecev po najpoznejšem od naslednjih datumov:

aa) datumu obvestila o davčni odmeri, tj. končne odločitve davčne uprave o dodatnem dohodku, ali temu enakovrednega dokumenta;

bb) datumu, ko je pristojni organ prejel zahtevo in minimalne podatke, kot je navedeno v točki 5(i).

f) Države pogodbenice bodo nadalje sprejele vse ustrezne ukrepe za pospešitev vseh postopkov, kadar koli je to mogoče. V tem pogledu morajo države pogodbenice predvideti redne neposredne sestanke vsaj enkrat na leto, na katerih bodo njihovi pristojni organi razpravljali o nerešenih postopkih vzajemnega dogovora (če število zadev opravičuje takšne redne sestanke).

6.5 Pogodbe o dvojnem obdavčevanju med državami članicami

V zvezi s transfernimi cenami se državam članicam priporoča, da uporabijo določbe točk 1 do 3 tudi za postopke vzajemnega dogovora, sprožene v skladu s členom 25(1) Vzorčne davčne konvencije OECD o dohodku in kapitalu, vključene v pogodbe o dvojnem obdavčevanju med državami članicami.

7. Postopki med drugo fazo Konvencije o arbitraži

7.1 Seznam neodvisnih oseb

a) Države pogodbenice se zavežejo, da bodo generalnemu sekretarju Sveta Evropske unije nemudoma sporočile imena petih neodvisnih oseb, ki izpolnjujejo pogoje za članstvo v svetovalnem odboru iz člena 7(1) Konvencije o arbitraži, in pod istimi pogoji vse spremembe seznama.

b) Pri pošiljanju imen njihovih neodvisnih oseb generalnemu sekretarju Sveta Evropske unije bodo države pogodbenice priložile življenjepise navedenih oseb, v katerih morajo biti med drugim navedene njihove izkušnje na področju prava, davčne politike in zlasti izkušnje na področju transfernih cen.

c) Države pogodbenice lahko na teh seznamih označijo tudi tiste neodvisne osebe, ki izpolnjujejo pogoje za predsednika odbora.

d) Generalni sekretar Sveta bo vsako leto države pogodbenice prosil, da potrdijo imena svojih neodvisnih oseb in/ali predložijo imena njihovih zamenjav.

e) Skupni seznam vseh neodvisnih oseb bo objavljen na spletišču Sveta.

f) Ni nujno, da so neodvisne osebe državljani ali rezidenti države, ki jih imenuje, morajo pa biti državljani države pogodbenice in rezidenti države na ozemlju, na katerem se uporablja Konvencija o arbitraži.

g) Pristojnim organom se priporoča, da sestavijo dogovorjeno izjavo o sprejemu in izjavo o neodvisnosti za posamezno zadevo, ki ju podpiše izbrana neodvisna oseba.

7.2 Ustanovitev svetovalnega odbora

a) Razen če ni drugače sklenjeno med zadevnimi državami pogodbenicami, država pogodbenica, ki je izdala prvo obvestilo o davčni odmeri, tj. končno odločitev davčne uprave o dodatnem dohodku ali drug enakovreden dokument, katerega posledica ali verjetna posledica je dvojna obdavčitev v smislu člena 1 Konvencije o arbitraži, prevzame pobudo za ustanovitev svetovalnega odbora in organizira njegove sestanke v dogovoru z drugimi državami pogodbenicami.

b) Pristojni organi ustanovijo svetovalni odbor najpozneje 6 mesecev po izteku roka iz člena 7 Konvencije o arbitraži. Kadar en pristojni organ tega ne stori, ima drugi zadevni pristojni organ pravico prevzeti pobudo.

c) Svetovalni odbor bo običajno sestavljen iz dveh neodvisnih oseb poleg predsednika odbora in predstavnikov pristojnih organov. V primeru tristranskih zadev, kadar je treba svetovalni odbor ustanoviti po večstranskem pristopu, države pogodbenice upoštevajo zahteve iz člena 11(2) Konvencije o arbitraži ter po potrebi uvajajo dodatne poslovnike za zagotovitev, da lahko svetovalni odbor skupaj s svojim predsednikom sprejme mnenje z navadno večino svojih članov.

d) Svetovalnemu odboru bo pomagal sekretariat, za katerega bo sredstva zagotovila država pogodbenica, ki je sprožila ustanovitev svetovalnega odbora, razen če zadevne države pogodbenice ne sklenejo drugače. Za zagotovitev neodvisnosti bo ta sekretariat deloval pod nadzorom predsednika svetovalnega odbora. Člani sekretariata so zavezani z določbami zaupnosti, kot je določeno v členu 9(6) Konvencije o arbitraži.

e) Pristojni organi zadevnih držav pogodbenic lahko vnaprej določijo kraj sestankov svetovalnega odbora in kraj, kjer bo dal svoje mnenje.

f) Države pogodbenice bodo pred prvim sestankom svetovalnemu odboru priskrbele vso ustrezno dokumentacijo in podatke ter zlasti vse dokumente, poročila, korespondenco in sklepe, ki so bili uporabljeni med postopkom vzajemnega dogovora.

7.3 Delovanje svetovalnega odbora

a) Zadeva se šteje, da je bila predložena svetovalnemu odboru na dan, ko predsednik odbora potrdi, da so njegovi člani prejeli vso ustrezno dokumentacijo in podatke, kot je določeno v točki 7.2(f).

b) Postopki svetovalnega odbora bodo potekali v uradnem jeziku ali jezikih zadevnih držav pogodbenic, razen če pristojni organi ne odločijo drugače z vzajemnim dogovorom, ob upoštevanju želja svetovalnega odbora.

c) Svetovalni odbor lahko od strani, ki je poslala izjavo ali dokument, zahteva, da zagotovi prevod v jezike, v katerih poteka postopek.

d) Ob spoštovanju določb člena 10 Konvencije o arbitraži lahko svetovalni odbor zaprosi države pogodbenice in zlasti državo pogodbenico, ki je izdala prvo obvestilo o davčni odmeri, tj. končno odločitev davčne uprave o dodatnem dohodku, ali drug enakovreden dokument, katerega posledica ali možna posledica je dvojna obdavčitev v smislu člena 1, da nastopijo pred svetovalnim odborom.

e) Stroški postopka svetovalnega odbora, ki se bodo enakomerno porazdelili med zadevne države pogodbenice, vključujejo upravne stroške svetovalnega odbora ter honorarje in stroške neodvisnih oseb.

f) Razen če se pristojni organi zadevnih držav pogodbenic ne dogovorijo drugače:

i) bo povračilo stroškov neodvisnih oseb omejeno na običajno povračilo za visoke državne uradnike države pogodbenice, ki je dala pobudo za ustanovitev svetovalnega odbora;

ii) bo honorar neodvisnih oseb 1 000 EUR na osebo za en dan sestankov svetovalnega odbora, predsednik pa bo prejel 10 % višji honorar kot ostale neodvisne osebe.

g) Stroške postopka svetovalnega odbora bo dejansko plačala država pogodbenica, ki je dala pobudo za ustanovitev svetovalnega odbora, razen če pristojni organi zadevnih držav pogodbenic ne odločijo drugače.

7.4 Mnenje svetovalnega odbora

Države pogodbenice pričakujejo, da bo mnenje vsebovalo:

a) imena članov svetovalnega odbora;

b) zahtevo; zahteva vsebuje:

- imena in naslove zadevnih podjetij;

- zadevne pristojne organe;

- opis dejstev in okoliščin spora;

- jasno navedbo, kaj se zahteva;

c) kratek povzetek postopka;

d) argumente in metode, na katerih temelji odločitev v mnenju;

e) mnenje;

f) kraj, kjer je bilo mnenje dano;

g) datum, ko je bilo mnenje dano;

h) podpise članov svetovalnega odbora.

Odločitev pristojnih organov in mnenje svetovalnega odbora se sporočita na naslednji način:

i) Ko je odločitev sprejeta, bo pristojni organ, ki mu je bila zadeva predložena, poslal kopijo odločitve pristojnih organov in mnenje svetovalnega odbora vsem zadevnim podjetjem.

ii) Pristojni organi držav pogodbenic se lahko dogovorijo o objavi odločitve in mnenja v celoti, lahko pa se tudi dogovorijo o objavi odločitve in mnenja brez navedbe imen zadevnih podjetij in brez vseh nadaljnjih podrobnosti, ki bi lahko razkrile identiteto zadevnih podjetij. V obeh primerih je potrebna privolitev podjetij, pred objavo pa morajo zadevna podjetja v pisni obliki sporočiti pristojnemu organu, kateremu je bila zadeva predložena, da ne ugovarjajo objavi odločitve in mnenja.

iii) Mnenje svetovalnega odbora bo pripravljeno v treh izvirnih izvodih (ali več v primeru tristranskih zadev), od katerih se eden pošlje vsakemu pristojnemu organu zadevnih držav pogodbenic, eden pa se pošlje generalnemu sekretariatu Sveta za arhiv. Po dogovoru se bo mnenje objavilo v izvirnih jezikih na spletišču Komisije.

8. Pobiranje davkov in zaračunavanje obresti med postopki reševanja čezmejnih sporov

a) Državam članicam se priporoča, da sprejmejo vse potrebne ukrepe, da podjetja, vpletena v te postopke, lahko dosežejo začasno opustitev pobiranja davkov med postopki reševanja čezmejnih sporov po Konvenciji o arbitraži pod istimi pogoji, kot veljajo za nacionalne pritožbene/sodne postopke, čeprav ti ukrepi lahko zahtevajo zakonodajne spremembe v nekaterih državah članicah. Primerno bi bilo, da države članice razširijo te ukrepe na postopke reševanja čezmejnih sporov na podlagi pogodb o dvojnem obdavčevanju med državami članicami.

b) Ob upoštevanju, da med pogajanji v zvezi s postopkom vzajemnega dogovora različni pristopi pri zaračunavanju obresti in povračilih v času trajanja postopka vzajemnega dogovora ne smejo negativno vplivati na davkoplačevalca, se državam članicam priporoča, da uporabijo enega od naslednjih pristopov:

- odobritev pobiranja in povračila davka brez kakršnih koli obresti ali

- odobritev pobiranja in povračila davka z obrestmi ali

- vsaka zadeva se obravnava glede na zaračunavanje ali povračilo obresti (po možnosti med postopkom vzajemnega dogovora).

9. Pristop novih držav članic EU h Konvenciji o arbitraži

Države članice si bodo prizadevale podpisati in ratificirati Konvencijo o pristopu novih držav članic EU h Konvenciji o arbitraži čim prej, v vsakem primeru pa najpozneje dve leti po pristopu k EU.

10. Končne določbe

Za zagotovitev dosledne in učinkovite uporabe Kodeksa so države članice pozvane, da Komisiji vsaki dve leti poročajo o praktičnem delovanju Kodeksa. Na podlagi teh poročil namerava Komisija poročati Svetu in lahko predlaga pregled določb Kodeksa.

[1] „Smernice glede transfernih cen za mednarodna podjetja in davčne uprave“.

[2] UL L/1990/225 z dne 20.8.1990 — Konvencija 90/436/EGS.

[3] Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu in Evropsko-socialnemu odboru: „Za notranji trg brez ovir – Strategija za zagotavljanje konsolidirane davčne osnove za pravne osebe, ki delujejo v celotni EU“ , COM(2001) 582 konč., 23.10.2001.

[4] UL C/2004/122 z dne 30.4.2004, str. 45.

[5] UL C/2006/176 z dne 28.7.2006, str. 8.

[6] UL C/2006/49 z dne 28.2.2006, str. 23.

[7] UL C/2006/176 z dne 28.7.2006, str. 1.

[8] COM(2007) 71 konč. z dne 28.2.2007.

[9] Glej zlasti odstavek 81 zadeve C-524/04 o Thin Cap GL z dne 13.3.2007 .

[10] UL C/2008/106 z dne 26.4.2008, str. 13.

[11] Glej delovni dokument služb Komisije.

[12] UL C/2005/160 z dne 30.6.2005, str. 1–22.

[13] UL L/2008/174 z dne 3.7.2008, str. 1–5.

[14] http://www.consilium.europa.eu/cms3_Applications/applications/Accords/details.asp?cmsid=297&id=2004119&lang=en&doclang=en.