SPOROČILO KOMISIJE

Smernice za pripravo nacionalnih programov nadzora nad onesnaževanjem zraka na podlagi Direktive (EU) 2016/2284 Evropskega parlamenta in Sveta o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka

(2019/C 77/01)

Glosar

Pojem ali kratica Pomen ali opredelitev AAQD Direktivi o kakovosti zunanjega zraka BC Črni ogljik SKP Skupna kmetijska politika CLRTAP Konvencija o onesnaževanju zraka na velike razdalje prek meja EEA Evropska agencija za okolje FE Faktorji emisij EMEP Program sodelovanja za spremljanje in oceno Evropski RIPO Evropski register izpustov in prenosov onesnaževal EU Evropska unija GAINS Model interakcij in sinergij na področju toplogrednih plinov in onesnaževanja zraka (1) TGP Toplogredni plin DIE Direktiva o industrijskih emisijah (Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta (2)) IIASA Mednarodni inštitut za uporabne analize sistemov IIR Informativno poročilo o evidencah MRR Uredba (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (3) o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov in poročanje o njih ter za sporočanje drugih informacij v zvezi s podnebnimi spremembami na nacionalni ravni in ravni Unije NAPCP Nacionalni program nadzora nad onesnaževanjem zraka DNZME Direktiva o nacionalnih zgornjih mejah emisij (Direktiva 2016/2284/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4)) NFR Nomenklatura za poročanje NH3 Amoniak NMHOS Nemetanske hlapne organske spojine NO2 Dušikov dioksid NOx Dušikovi oksidi O3 Ozon PU Politike in ukrepi PM Delci PM2,5 Drobni delci RDP Program razvoja podeželja SPVO Strateška presoja vplivov na okolje SO2 Žveplov dioksid UN/ECE Ekonomska komisija Združenih narodov za Evropo UNFCCC Okvirna konvencija Združenih narodov o spremembi podnebja WAM Z dodatnimi ukrepi WM Z ukrepi

IZJAVA O OMEJITVI ODGOVORNOSTI:

Namen teh smernic je pomagati nacionalnim organom pri pripravi nacionalnih programov nadzora nad onesnaževanjem zraka. V njih so izražena stališča Evropske komisije in kot take niso pravno zavezujoče. Zavezujoča razlaga zakonodaje EU je v izključni pristojnosti Sodišča Evropske unije. Stališča, izražena v teh smernicah, ne morejo vplivati na stališče, ki bi ga Komisija morda izrazila pred Sodiščem.

1. UVOD

Direktiva (EU) 2016/2284 o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka, imenovana tudi nova direktiva o nacionalnih zgornjih mejah emisij (NECD) (v nadaljnjem besedilu: Direktiva) (5), je namenjena nadaljnjemu zmanjšanju onesnaževanja zraka ter povezanih tveganj za okolje in zdravje ljudi (člen 1). Direktiva za vsako državo članico vključuje obveznosti prihodnjega zmanjšanja za emisije dušikovih oksidov (NOx), žveplovega dioksida (SO2), amoniaka (NH3), nemetanskih hlapnih organskih spojin (NMVOC) in drobnih delcev (PM2,5). Izpolnjevanje teh obveznosti bo predvidoma tudi prispevalo k dolgoročnemu cilju Unije, da bi dosegli ravni kakovosti zraka v skladu s smernicami za kakovost zraka, ki jih je objavila Svetovna zdravstvena organizacija (SZO).

V skladu s členoma 6 in 10 Direktive morajo države članice najpozneje do 1. aprila 2019 vzpostaviti začetni nacionalni program nadzora nad onesnaževanjem zraka (NAPCP) in ga redno posodabljati vsaj vsaka štiri leta (v nadaljnjem besedilu: posodobitve NAPCP). Vsebina NAPCP je določena predvsem v členu 6 Direktive in delu 1 Priloge III k Direktivi. V skladu s členom 6(10) Direktive je Komisija določila obliko NAPCP z Izvedbenim Sklepom (EU) 2018/1522 (6). Namen teh smernic, pripravljenih v skladu s členom 6(9) Direktive, je pomagati državam članicam pri pripravi začetnega NAPCP, ki ga je treba Komisiji predložiti do 1. aprila 2019. V štirih ustreznih poglavjih smernic so obravnavani oblika NAPCP, spremljanje napredka pri njegovem izvajanju, posvetovanja o NAPCP in njegovo razširjanje. V dodatku je predstavljena zbirka orodij za podporo pri proučitvi in izbiri dodatnih politik in ukrepov za izpolnitev obveznosti zmanjšanja emisij. Te smernice se lahko po potrebi spremenijo, da se podprejo posodobitve NAPCP.

2. SKUPNA OBLIKA ZA NACIONALNI PROGRAM NADZORA NAD ONESNAŽEVANJEM ZRAKA

Oblika tega poglavja

Za lažjo uporabo je v tem poglavju upoštevano oštevilčenje oddelkov oblike NAPCP, določene v prilogi k Izvedbenemu sklepu Komisije (EU) 2018/1522. Obvezna minimalna vsebina za vsak oddelek oblike ter dodatna, neobvezna vsebina sta predstavljeni v ustreznem oddelku tega poglavja v sivih okvirih s krepko napisanimi naslovi, kot sledi:

Zahteve v skladu z obliko NAPCP Vsebina vsake zahteve je predstavljena v ustreznem oddelku. V skladu s predpisano obliko je minimalna vsebina iz člena 6 in Priloge III k NECD določena kot obvezna vsebina , ki se razlikuje od informacij, ki se zahtevajo samo po potrebi ali kadar je ustrezno . Poleg tega vključuje tudi dodatno neobvezno vsebino . Države članice so spodbujene k zagotavljanju neobvezne vsebine ob hkratnem ohranjanju prožnosti za razvoj in zagotavljanje podatkov, ki so najkoristnejši in najustreznejši za njihove politike in prednostne naloge.

2.1 Naslov programa, kontaktni podatki in spletna mesta

Ta oddelek oblike je samoumeven, zato dodatne smernice niso na voljo.

2.2 Povzetek

Ta oddelek oblike je samoumeven, zato dodatne smernice niso na voljo.

2.3 Nacionalni politični okvir glede kakovosti zraka in onesnaževanja

2.3.1 Prednostne naloge politike in njihove povezave s prednostnimi nalogami na drugih pomembnih področjih

Glej člen 6(1) in (2) ter Prilogo III, del 1(1)(a)(i)

S političnim okvirom za začetni NAPCP je treba jasno opredeliti cilje in prednostne naloge politike za program. Te bi morale izražati obveznosti zmanjšanja emisij posamezne države članice, določene v Prilogi II k NECD.

Države članice bi morale pri opredelitvi političnega okvira upoštevati širše izzive za kakovost zraka, ki jih povzročajo emisije NOx in PM, ter specifične sektorske izzive za kakovost zraka, nastale zaradi kmetijske proizvodnje v zvezi z emisijami NH3 in PM2,5.

2.3.1 Prednostne naloge politike in njihove povezave s prednostnimi nalogami na drugih pomembnih področjih Obvezna vsebina: vsebina za ta oddelek vključuje: (a) nacionalne cilje in prednostne naloge politike za NAPCP; (b) nacionalne obveznosti zmanjšanja emisij (po onesnaževalu iz NECD, za obdobje 2020–2029 in obdobje od leta 2030): kot odstotek zmanjšanja v primerjavi z emisijami v izhodiščnem letu 2005, kot je določeno v Direktivi; (c) prednostne naloge v zvezi s kakovostjo zraka: nacionalne prednostne naloge politike, povezane s cilji EU ali nacionalnimi cilji glede kakovosti zraka (obveznosti glede mejnih vrednosti za koncentracije v zvezi s kakovostjo zraka, ciljnih vrednosti in stopnje izpostavljenosti (7)). Namen je opredeliti izzive in zagotoviti/pridobiti informacije v zvezi s ključnimi onesnaževali zraka. Države članice se lahko v zvezi z dolgoročnimi cilji glede kakovosti zraka sklicujejo tudi na priporočene mejne vrednosti SZO; (d) prednostne naloge politike o podnebnih spremembah in energetske politike: nacionalni energetski in podnebni načrti s ciljem zmanjšanja TGP, ki niso vključeni v sistem za trgovanje z emisijami; cilj v zvezi z obnovljivimi viri energije; cilj v zvezi z energetsko učinkovitostjo, opredelitev ciljev v zvezi z zmanjšanjem za leti 2020 in 2030 ter leto 2050, če so na voljo, pa tudi izzivov, s katerimi se države članice srečujejo pri njihovem doseganju; (e) po potrebi opredelitev dodatnih drugih ustreznih politik in povezanih prednostnih nalog, pomembnih za NAPCP, na primer programov razvoja podeželja v okviru Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja.

2.3.2 Odgovornosti nacionalnih, regionalnih in lokalnih organov

Glej Prilogo III, del 1(1)(a)(ii)

Države članice opredelijo ustrezne vladne agencije, ministrstva in regionalne ali lokalne organe, ki sodelujejo pri pripravi in izvajanju NAPCP, ter ustrezno določijo njihove odgovornosti (Priloga III, del 1(1)(a)(ii)).

Pri določanju odgovornosti bi bilo treba proučiti, kako najbolje zagotoviti ustrezno razumevanje pomislekov na lokalni in sektorski ravni ter njihovo upoštevanje pri načrtovanju in izvajanju NAPCP. Pri pripravi in izvajanju NAPCP morajo sodelovati organi z različnih področij politike in sektorjev, pri čemer bi bilo treba navesti, za katere organe gre in kakšne so njihove naloge. To vključuje na primer interakcijo med nalogami oblikovanja politik in nalogami izvajanja, ki jih imajo organi, pristojni za kakovost zraka in podnebne spremembe. Čeprav je predvideno, da bo potrebno sodelovanje številnih različnih organov, bi moral imeti nacionalni vladni organ v večini primerov splošno odgovornost za oblikovanje politike.

NAPCP bi moral po možnosti zajemati naloge in odgovornosti, določene na sliki spodaj.

Slika 1

Naloge in odgovornosti, povezane s pripravo NAPCP in poročanjem o njem

V posameznih državah članicah so morda pomembne dodatne odgovornosti, ki jih je treba v NAPCP ustrezno navesti skupaj s pristojnimi nacionalnimi, regionalnimi ali lokalnimi organi/agencijami.

Pri določanju odgovornosti organov je pomembno še, da se upošteva raven. Potrebna raven pristojnosti je lahko različna, odvisno od narave odgovornosti; na primer na splošno se šteje, da so nacionalni organi primernejši za pripravo NAPCP, medtem ko so lokalni organi običajno bolj vključeni v izvajanje ukrepov in izvrševanje (zlasti z vidika kakovosti zraka). Poleg tega bi morale države članice opredeliti organ, ki je odgovoren za nadziranje in usklajevanje vseh nalog in odgovornosti; običajno je to nacionalni pristojni organ, tj. vlada države članice, razen če obstajajo utemeljeni razlogi za to, da to opravlja drug organ.

2.3.2 Odgovornosti nacionalnih, regionalnih in lokalnih organov Obvezna vsebina: — opis vrste in po potrebi naziv zadevnega organa, raven, na kateri deluje (tj. nacionalna, regionalna, lokalna), in njegove odgovornosti na področjih kakovosti in onesnaževanja zraka. Neobvezna vsebina: — opredelitev sektorjev, ki so viri onesnaževanja in za katere so pristojni navedeni organi. Pri pripravi NAPCP in poročanju o njem morajo sodelovati organi z različnih področij politike in sektorjev, ti organi in njihove naloge pa morajo biti navedeni v informacijah pod to točko. To vključuje na primer interakcijo med nalogami oblikovanja politik in nalogami izvajanja, ki jih imajo organi, pristojni za kakovost zraka in podnebne spremembe.

2.4 Napredek sedanjih politik in ukrepov pri zmanjševanju emisij in izboljševanju kakovosti zraka ter stopnja izpolnjevanja nacionalnih obveznosti in obveznosti Unije v primerjavi z letom 2005

Glej člen 6(1) in (2)(a) ter Prilogo III, del 1(1)(a)(iii) in del 2

2.4.1 Napredek sedanjih politik in ukrepov pri zmanjševanju emisij ter stopnja izpolnjevanja nacionalnih obveznosti zmanjševanja emisij in obveznosti zmanjševanja emisij Unije

Za obstoječe ukrepe, ki naj bi prispevali k izpolnjevanju obveznosti zmanjšanja emisij na podlagi NECD, bi bilo treba doseženi učinek ukrepa izraziti v smislu zmanjšanja emisij, ki je bilo doslej doseženo v določenem časovnem okviru.

V skladu z Direktivo bi morale biti na nacionalni ravni na voljo kakovostne evidence emisij, podprte s podatki iz prostorsko razčlenjenih evidenc, na katerih bi lahko temeljil ta oddelek.

V tem oddelku bi bilo treba poročati tudi o ukrepih za zmanjšanje emisij, ki so ciljno usmerjeni v NH3, PM2,5 in črni ogljik v kmetijskem sektorju, iz dela 2 Priloge III k NECD ter o ukrepih z enakovrednim učinkom (člen 6(2), zadnji stavek), ki so jih države članice že uvedle. V ta namen lahko države članice vključijo preglednico, enakovredno preglednici iz oddelka 2.6.4 oblike, s katero je treba poročati o dodatnih ukrepih iz dela 2 Priloge III k NECD.

2.4.2 Napredek sedanjih politik in ukrepov pri izboljševanju kakovosti zraka ter stopnja izpolnjevanja nacionalnih obveznosti in obveznosti Unije glede kakovosti zraka

Na odnos med emisijami in koncentracijami onesnaževal zraka vpliva več dejavnikov, vključno z meteorologijo, topografijo in atmosfersko kemijo. Vendar lahko modeliranje prispeva k boljšemu razumevanju tega odnosa.

Zagotoviti bi bilo treba pretekle trende v zvezi s koncentracijami izbranih onesnaževal zraka na različnih lokacijah in vrstah lokacij. Podatke bi morale zagotoviti nacionalne mreže za spremljanje zunanjega zraka.

Naknadni pregled napredka, doseženega s sprejetimi politikami in ukrepi, bo pokazal, ali njihova učinkovitost ustreza začetni oceni, poleg tega pa se bodo z njim pridobile informacije o „pridobljenih spoznanjih“ v zvezi z opredeljenimi ovirami in rešitvami. Te ocene, usmerjene v preteklost, bi bilo treba izvesti po izvedbi politike ali ukrepa in na podlagi podatkov, zbranih med izvajanjem politike in ukrepa.

Z razumevanjem uspeha in pomanjkljivosti preteklih politik in ukrepov na podlagi naknadne analize se pridobijo dragocene informacije za načrtovanje prihodnjih politik in ukrepov. Vendar se lahko točna določitev obsega, v katerem so posamezne podrobnosti (kot je hitrost uvajanja, stopnja ambicije, navzkrižje z nastajajočimi prednostnimi nalogami, razširjanje informacij itd.) vplivale na uspeh politike, ter razčlenitev vplivov številnih politik na posamezne sektorje in/ali onesnaževala izkažeta za zahtevni nalogi.

Pri različnih študijah so bile proučene metode za izvedbo naknadne analize, na splošno pa je za vsako politiko in ukrep potreben precej prilagojen pristop. Oblikovanje in vključevanje ustreznih kazalnikov za spremljanje napredka in vplivov posameznih politik in ukrepov pred njihovo izvedbo lahko podpre prihodnje naknadne ocene.

Za dodatne smernice v zvezi z ocenjevanjem vplivov preteklih, sedanjih in načrtovanih ukrepov na kakovost zraka in poročanjem o njih ter primere zemljevidov in histogramov glej oddelek 6.1.

2.4.3 Sedanji čezmejni vpliv domačih virov emisij

Pri določitvi nacionalnih obveznosti zmanjšanja emisij iz Priloge II k NECD se je upošteval splošni vpliv nacionalnih emisij ene države članice na koncentracije v drugi. Zato bodo ukrepi, sprejeti za izpolnjevanje obveznosti zmanjšanja, običajno prispevali k zmanjšanju čezmejnega onesnaževanja (glej na primer poročilo TSOZ št. 12 (8) v zvezi s predvidenim vplivom NECD na delež koncentracij PM2,5, ki ga obsegajo čezmejne emisije).

O vplivih se lahko poroča kvantitativno ali kvalitativno.

V primeru kvalitativne ocene bi bilo treba predstaviti zadevna onesnaževala, časovni načrt za ukrepe ter ocenjeni doseženi napredek – take informacije je mogoče pridobiti iz vsakega skupnega načrta za kakovost zraka, kot je določen v členu 25 AAQD.

Države članice so pozvane, naj pri kvantitativni oceni navedejo uporabljene podatke in metodologijo.

2.4 Napredek sedanjih politik in ukrepov pri zmanjševanju emisij in izboljševanju kakovosti zraka ter stopnja izpolnjevanja nacionalnih obveznosti in obveznosti Unije Obvezna vsebina: vsebina za ta oddelek vključuje popolne sklice na spremne, javno dostopne sklope podatkov ter opis sedanjega doseženega napredka, kot sledi: (a) napredek sedanjih politik in ukrepov pri zmanjševanju emisij ter stopnja skladnosti z zakonodajo o zmanjševanju emisij; (b) napredek sedanjih politik in ukrepov pri izboljševanju kakovosti zraka ter stopnja izpolnjevanja nacionalnih obveznosti in obveznosti Unije v zvezi s številom skladnih območij kakovosti zraka (9) od skupnega števila območij kakovosti zraka, tudi z navedbo sklica na obstoječe podatke; (c) po potrebi opis sedanjega čezmejnega vpliva domačih virov emisij. O napredku se lahko poroča kvantitativno ali kvalitativno. Neobvezna vsebina: pri poročanju o sedanjem napredku pri izboljševanju kakovosti zraka je koristno, če se vključijo zemljevidi ali histogrami s sedanjimi koncentracijami onesnaževal iz AAQD v zunanjem zraku, na katerih je lahko prikazano, na primer, število neskladnih območij (od skupnega števila območij) v izhodiščnem letu in sedanje število neskladnih območij. V primeru ugotovljenih težav na območjih kakovosti zraka se lahko opiše, kako je bil dosežen napredek pri zmanjševanju najvišjih koncentracij.

2.5 Predviden nadaljnji razvoj ob predpostavki, da ne bo sprememb že sprejetih politik in ukrepov

Glej člen 6(1) in Prilogo III, del 1(1)(a)(iv)

2.5.1 Projekcija emisij in zmanjšanja emisij (scenarij z ukrepi)

Evidence emisij in projekcije bi bilo treba uporabiti za oceno zmanjšanja emisij v zrak, povezanih s politikami in ukrepi, ter zagotovitev podrobnosti o zmanjšanju emisij za ocene scenarija „z ukrepi“. Z njimi se pridobi vpogled v napovedano stopnjo izpolnjevanja obveznosti zmanjšanja emisij v državi članici na podlagi že sprejetih politik in ukrepov oziroma v to, ali obstaja vrzel pri izpolnjevanju, zaradi katere je treba uvesti dodatne politike in ukrepe.

V skladu s smernicami UN/ECE za poročanje na podlagi CLRTAP (2015) (10) in poglavjem 8 priročnika EMEP/EEA iz leta 2016 scenarij z ukrepi pomeni dogodke ali razmere, ki se bodo najverjetneje pojavili ob „politikah in ukrepih, ki se zdaj izvajajo in so bili sprejeti“, ne vključuje pa politik in ukrepov (ali svežnja politik in ukrepov), ki se ocenjujejo za izvedbo v prihodnje. Scenarij z ukrepi bi moral vključevati tudi nedavno sprejeto zakonodajo EU (za nadzor nad onesnaževanjem zraka pri virih), tudi če se še ne izvaja (11).

Opredelitev izvedenih in sprejetih politik in ukrepov

Izvedene politike in ukrepi (odstavek 11; UNFCCC, 2016; kot je navedeno v poglavju 8 priročnika EMEP/EEA iz leta 2016):

(a) začela je veljati nacionalna zakonodaja;

(b) ALI sklenjen je bil en ali več prostovoljnih sporazumov;

(c) ALI dodeljeni so bili finančni viri;

(d) ALI mobilizirani so bili človeški viri.

Sprejete politike in ukrepi: sprejet je bil uraden vladni sklep, zavezanost njegovemu izvajanju pa je očitna (odstavek 11; UNFCCC, 2016; kot je navedeno v poglavju 8 priročnika EMEP/EEA iz leta 2016).

Ta scenarij z ukrepi ali „izhodiščni“ scenarij je odvisen od predpostavk, povezanih s ključnimi dejavniki emisij v obdobju ocenjevanja. Dejavniki vključujejo druge politike ali ukrepe, ki so bili izvedeni ali sprejeti, ter dejavnike, ki niso povezani s samimi politikami, kot so gospodarske razmere, napovedana poraba goriv in cene energije ter tehnološki razvoj. Uporabljeni dejavniki in predpostavke bi morali biti usklajeni s tistimi, ki so bili uporabljeni za projekcije TGP v okviru podnebnih in energetskih načrtov. Pri oceni „izhodiščnih“ emisij bi bilo treba oceniti vsaj vse vire, ki se bodo predvidoma spremenili med scenarijem z ukrepi in scenarijem „z dodatnimi ukrepi“.

Podatki, potrebni za napovedovanje razvoja emisij: Pri ocenjevanju prihodnjega razvoja emisij bi bilo treba upoštevati naslednje metrike: napovedani trendi za emisije na podlagi sprejetih politik in ukrepov, prihranki emisij v okviru različnih scenarijev ter vsi morebitni opredeljeni cilji.

To bo zahtevalo različne sklope podatkov in po možnosti orodja za modeliranje, pa tudi na strokovnih presojah temelječe predpostavke za sklope podatkov o specifičnih dejavnostih (kot se že uporabljajo za nekatere sektorje, ko podatki za izračun podnebnih napovedi niso na voljo), ustrezne faktorje emisij (na podlagi reprezentativnih vzorcev in meritev), informacije o deležu dejavnosti, ki se nadzoruje na podlagi zadevne politike in ukrepa (in povezanih stroških). Poleg tega je pri pripravi projekcij potrebna ustrezna raven podrobnosti, da se lahko vpliv specifičnih posredovanj politike količinsko opredeli.

Na tehničnem področju emisij toplogrednih plinov (12) so bile že pripravljene obsežne smernice in literatura v zvezi s temi temami, zato je smiselno, da se uporabijo in da se zagotovi usklajenost teh dveh tehničnih področij.

Za dodatne smernice v zvezi z ocenjevanjem vplivov preteklih, sedanjih in načrtovanih ukrepov na kakovost zraka in poročanjem o njih ter primere zemljevidov in histogramov glej oddelek 6.1.

2.5.2 Projekcija izboljšanja kakovosti zraka (z ukrepi) in stopnje skladnosti

Za podporo proučitvi in izbiri politik in ukrepov, ki bi bili najkoristnejši za kakovost zraka, je pomembno, da se proučijo projekcije onesnaževal iz NECD in povežejo s projekcijami trendov v zvezi s koncentracijami ključnih onesnaževal iz AAQD.

Projekcije koncentracij je mogoče pridobiti na podlagi projekcij emisij z uporabo modeliranja atmosferske disperzije, čeprav to zahteva nekatere podrobne proučitve in običajno vključuje tudi modeliranje virov emisij, ki jih NECD ne ureja (npr. mednarodni ladijski promet ali emisije iz tretjih držav).

Možnost ocene vplivov nacionalnih politik in ukrepov na kakovost zraka s pomočjo modeliranja morda ni na voljo v posamezni državi članici ali pa je na voljo le za izbrana onesnaževala (npr. PM2,5, ozon).

Če modeliranja vplivov na kakovost zraka v okviru scenarija z ukrepi ni mogoče izvesti, bi moral začetni NAPCP vključevati naslednje informacije:

— za območja, ki med pripravo NAPCP niso skladna z mejnimi vrednostmi za kakovost zraka, bi morale države članice na podlagi utemeljenih informacij oceniti, v katerem letu pričakujejo, da bodo ta območja postala skladna na podlagi že sprejetih politik in ukrepov, ter oceniti najvišje koncentracije zadevnih onesnaževal na teh območjih. Te informacije bi morale biti na voljo v načrtih za kakovost zraka, določenih za ta območja na podlagi AAQD v vseh državah članicah. Če so, se lahko navede spletna povezava na javne informacije,

— dokaze iz morebitnih obstoječih študij o tem, da bi lahko območja, ki so med pripravo NAPCP skladna z AAQD, v prihodnjih letih postala neskladna z mejnimi vrednostmi (npr. na podlagi sedanjih politik in ukrepov se bodo koncentracije onesnaževal na teh območjih v prihodnjih letih predvidoma povišale).

Države članice bi morale te informacije uporabiti za oceno števila območij, ki bodo na podlagi že sprejetih politik in ukrepov predvidoma neskladna z mejnimi vrednostmi AAQD v letih 2020, 2025 in 2030.

Za dodatne smernice v zvezi z ocenjevanjem in predstavitvijo vplivov preteklih, sedanjih in načrtovanih ukrepov na kakovost zraka ter primere zemljevidov in histogramov glej Dodatek 1.

Države članice, ki na podlagi projekcij z ukrepi napovedujejo, da bodo izpolnile nekatere ali vse svoje obveznosti zmanjšanja emisij, se lahko odločijo še za vključitev dodatnih politik in ukrepov v NAPCP za podporo doseganju drugih ciljev iz člena 1(2), ki na podlagi NECD niso obvezni.

Na primer, če je v okviru scenarija z ukrepi predvideno, da bo obveznost zmanjšanja emisij iz NECD izpolnjena za PM2,5, vendar bodo nekatera območja kakovosti zraka še naprej neskladna z mejnimi vrednostmi AAQD za PM2,5 ali PM10, so države članice spodbujene, da uporabijo NAPCP kot orodje za uvedbo dodatnih politik in ukrepov, ki jim bodo pomagali pri izpolnjevanju njihovih obveznosti na podlagi AAQD.

Tudi če država članica izpolnjuje vse pravne obveznosti EU, lahko NAPCP uporabi za izvajanje nadaljnjih ukrepov za doseganje dolgoročnega cilja sedmega okoljskega akcijskega programa, tj. odprave pomembnih tveganj za zdravje ljudi in okolje, vključno z doseganjem priporočenih vrednosti SZO za onesnaženost zraka.

2.5 Predviden nadaljnji razvoj ob predpostavki, da ne bo sprememb že sprejetih politik in ukrepov Obvezna vsebina: Projekcija emisij in zmanjšanja emisij (scenarij z ukrepi) Vsebina tega oddelka za potrebe dokazovanja napovedane izpolnitve obveznosti zmanjšanja emisij v okviru scenarija z ukrepi vključuje naslednje informacije na ravni NAPCP: a) nacionalne obveznosti zmanjšanja emisij (kot so navedene v Direktivi); b) emisije (kt) za izhodiščno leto 2005 in zadnje leto evidence, uporabljeno za pripravo projekcij, ter projekcije emisij za leta 2020, 2025 in 2030; c) napovedani napredek (zmanjšanje emisij, izraženo kot odstotek emisij v izhodiščnem letu 2005) za leta 2020, 2025 in 2030 za primerjavo z obveznostmi zmanjšanja emisij. Projekcija izboljšanja kakovosti zraka (scenarij z ukrepi) Vsebina tega oddelka za potrebe dokazovanja napovedanega izboljšanja kakovosti zraka v okviru scenarija z ukrepi vključuje: — kvalitativno projekcijo izboljšanja kakovosti zraka (z ukrepi) in stopnje skladnosti do leta 2020, 2025 in 2030. Neobvezna vsebina: Negotovosti pri napovedanih emisijah v zrak (z ukrepi): — opis povezanih negotovosti pri projekcijah z ukrepi pri izpolnjevanju obveznosti zmanjšanja emisij za leti 2020, 2025 in po letu 2030. Projekcija izboljšanja kakovosti zraka (scenarij z ukrepi): — napovedano število neskladnih in skladnih območij kakovosti zraka za leta 2020, 2025 in 2030.

2.6 Možnosti politike, ki naj bi prišle v poštev za izpolnjevanje obveznosti zmanjšanja emisij za leti 2020 in 2030 ter za vmesne ravni emisij, določene za leto 2025

Glej člen 6(1) in (2), Prilogo III, del 1(b), (c) in (d), ter Prilogo III, del 2

Ta oddelek zajema proučitev možnosti politike ter izbiro dodatnih (načrtovanih) politik in ukrepov za izpolnjevanje obveznosti zmanjšanja emisij za leti 2020 in 2030 ter za vmesne ravni emisij, določene za leto 2025, ter podporo nadaljnjemu izboljšanju kakovosti zraka. Opozoriti je treba, da se v teh smernicah in izvedbenem sklepu Komisije o določitvi oblike NAPCP uporablja pojem „možnosti politike“, ker se uporablja tudi v točki 1(b) dela 1 Priloge III k Direktivi. Vendar je ta pojem zamenljiv s pojmom „politike in ukrepi“, ki se uporablja v drugih točkah teh smernic.

Proučitev dodatnih možnosti politike (politik in ukrepov) je najpomembnejša za države članice, ki na podlagi projekcij z ukrepi predvidevajo, da ne bodo izpolnile ene ali več obveznosti zmanjšanja emisij ali da obstaja tveganje njihove neizpolnitve.

Države članice, ki na podlagi projekcij z ukrepi napovedujejo, da bodo izpolnile vse svoje obveznosti zmanjšanja emisij, se lahko odločijo tudi za vključitev dodatnih politik in ukrepov v NAPCP za podporo doseganju drugih ciljev iz člena 1(2) Direktive. To so:

— cilji glede kakovosti zraka (vključno z dolgoročnimi cilji), določeni v nacionalnih in mednarodnih politikah in smernicah ter politikah in smernicah EU,

— cilji Unije na področju zaščite biotske raznovrstnosti in ekosistemov v skladu s sedmim okoljskim akcijskim programom ter

— večje sinergije med politiko Unije za kakovost zraka in drugimi specifičnimi politikami Unije, povezanimi s podnebjem in energijo.

Tudi če država članica izpolnjuje vse pravne obveznosti EU, lahko NAPCP uporabi za izvajanje nadaljnjih ukrepov za doseganje dolgoročnega cilja sedmega okoljskega akcijskega programa, tj. odprave pomembnih tveganj za zdravje ljudi in okolje, vključno z doseganjem priporočenih vrednosti SZO za onesnaženost zraka.

Ključne zahteve, na katerih temeljita proučitev in izbira dodatnih politik in ukrepov in ki so določene v Direktivi, vključujejo:

(a) možnosti politike, ki naj bi prišle v poštev za izpolnjevanje obveznosti zmanjšanja emisij ter za vmesne ravni emisij (Priloga III, del 1, točka 1(b));

(b) prednostno obravnavo ukrepov za zmanjšanje emisij črnega ogljika pri sprejemanju ukrepov za zmanjšanje PM2,5 (člen 6(2)(c));

(c) uporabo dodatnih ukrepov za kmetijstvo (Priloga III, del 2);

(d) posvetovanje z javnostjo in pristojnimi organi (člen 6(5));

(e) po potrebi čezmejna posvetovanja o dodatnih politikah in ukrepih (člen 6(6));

(f) napovedane posamezne ali kombinirane vplive politik in ukrepov na zmanjšanje emisij, na kakovost zraka na lastnem ozemlju in v sosednjih državah članicah ter na okolje, kadar so ti podatki na voljo, pa tudi povezane negotovosti (člen 6(2)(a); Priloga III, del 1, točka 1(b));

(g) obveščanje o začetnem NAPCP (člen 14(1)).

„Spletno orodje za politike in ukrepe“:

Informacije, ki se zahtevajo v oddelku 2.6 oblike, se sporočajo z uporabo „spletnega orodja za politike in ukrepe“, ki je na voljo na spletišču EEA.

EEA bo zagotovila poseben priročnik, v katerem bo pojasnjena uporaba orodja za politike in ukrepe.

2.6.1 Možnosti politike, ki naj bi prišle v poštev za izpolnjevanje obveznosti zmanjšanja emisij

V nadaljevanju je predstavljen postopek za oceno in izbiro dodatnih politik in ukrepov za vključitev v NAPCP.

Korak 1: prednostna razvrstitev onesnaževal in ključnih virov emisij

Dodatne politike in ukrepi so potrebni za tista onesnaževala, v zvezi s katerimi države članice predvidevajo, da ne bodo izpolnile svojih obveznosti zmanjšanja emisij ali da obstaja tveganje njihove neizpolnitve. Poleg tega se lahko države članice po lastni presoji odločijo, da bodo uporabile NAPCP za izvajanje ukrepov v zvezi z drugimi onesnaževali, da bi izpolnile druge obveznosti EU ali dosegle napredek pri izpolnjevanju ciljev sedmega okoljskega akcijskega programa.

Za vsako izbrano onesnaževalo iz NAPCP bi bilo treba opredeliti ključne vire, ki prispevajo k emisijam navedenega onesnaževala. Poleg tega se lahko sektorji prednostno razvrstijo za ukrepe na podlagi dodatnih meril, kot so:

— sektorji, za katere je znano, da prispevajo k prekoračitvam mejnih vrednosti za kakovost zraka: — v zvezi s točkovnimi viri emisij bi bilo treba upoštevati njihovo geografsko lokacijo in to, ali so na območjih, ki niso skladna z AAQD. Podatki za podporo tej analizi bi se lahko pridobili iz prostorsko razčlenjenih nacionalnih evidenc emisij in evidenc velikih točkovnih virov (Evropski RIPO), — v zvezi z razpršenimi viri emisij, kot je cestni promet, bi bilo treba upoštevati prispevek sektorja k emisijam na vseh območjih, ki niso skladna z mejnimi vrednostmi AAQD, pri čemer bi bilo treba uporabiti podatke o porazdelitvi virov onesnaženja za območja,

— sektorji, ki prispevajo k emisijam več onesnaževal, uvrščenih na seznam, v zvezi s katerimi je predvidena neizpolnitev obveznosti zmanjšanja emisij.

Korak 2: opredelitev razpoložljivih dodatnih politik in ukrepov

Pri scenariju z dodatnimi ukrepi bi bilo treba za vsak sektor najprej proučiti načrtovane politike in ukrepe za izboljšanje kakovosti zraka ter tiste na podlagi obveznosti glede podnebja in energije ali drugih povezanih politik (npr. na področju prometa, kmetijstva, industrijskih emisij). Poleg tega bi morale države članice proučiti, ali bi lahko politike in ukrepi, ki presegajo okoljsko politiko, vplivali na NAPCP, na primer na izvedljivost uvajanja dodatnih ukrepov. Primeri vključujejo politike in ukrepe ter načrte in programe, ki so ciljno usmerjeni v izboljšanje mednarodne konkurenčnosti industrije, zagotavljanje energetske ali prehranske varnosti, razvoj infrastrukture itd.

Če opredeljeni politike in ukrepi ne zadostujejo za doseganje določenih obveznosti zmanjšanja emisij, bi morale države članice opredeliti dodatne politike in ukrepe. Primeri morebitnih politik in ukrepov so navedeni v oddelku 6.2. Uspešnost teh ukrepov v smislu doseženega zmanjšanja emisij in najustreznejša upravna raven, na kateri bi jih bilo treba izvajati (nacionalna, regionalna ali lokalna), sta odvisni od posebnih okoliščin države članice, vključno z njenim okvirom politike in upravnim okvirom ter obsegom, v katerem so bili ti ukrepi že sprejeti in izvedeni.

Države članice bi morale pri opredelitvi politik in ukrepov proučiti spoznanja, pridobljena pri izvajanju ukrepov na podlagi Direktive 2001/81/ES (13). Zlasti v primeru neskladnosti z eno ali več zgornjimi mejami iz leta 2010 bi morale države članice upoštevati razloge za neskladnost ter v okviru doslej sprejetih politik in ukrepov opredeliti in obravnavati pomanjkljivosti.

Analiza, ki jo je opravil inštitut IIASA v okviru Obetov za čisti zrak (14), in analiza občutljivosti, povzeta v dokumentu z naslovom „Metodološke in tehnične informacije, na katerih temelji predlog Predsedstva o revidirani Prilogi II“ (15), v zvezi z nacionalnimi obveznostmi zmanjšanja emisij, sta lahko koristna referenčna vira za opredelitev dodatnih ukrepov. Poleg tega lahko države članice proučijo možnost uporabe tehnike modeliranja na podlagi optimizacije, ki jo je pri svoji analizi uporabil inštitut IIASA. Vendar je treba opozoriti, da bodo lahko države članice proučile veliko širši nabor ukrepov, saj so se pri modelu GAINS (16), uporabljenem za Obete za čisti zrak, upoštevali samo razpoložljivi tehnični ukrepi, ne pa tudi strukturne spremembe.

Korak 3: ocena opredeljenih dodatnih politik in ukrepov ter mehanizmov za izvajanje

Pri oceni vplivov posameznih politik in ukrepov na zmanjšanje emisij ter njihovih stroškov je pomembno, da se upoštevajo posredne koristi v zvezi z različnimi onesnaževali in sektorji. Več ukrepov iz oddelka 6.2 bi vplivalo na več onesnaževal.

Državam članicam so na voljo najrazličnejša orodja in metode za pomoč pri odločanju o izbiri dodatnih politik in ukrepov.

Evropska komisija je z gradivom za boljše pravno urejanje, ki sicer ni naslovljeno neposredno na države članice, zagotovila koristno splošno referenco ter primere analiznih metod za ocene učinka, posvetovanj z zainteresiranimi stranmi in analiznih metod za primerjavo možnosti ali ocenjevanje uspešnosti (17), pa tudi metod za oceno stroškov in koristi, ki so lahko koristni. Primeri analiznih metod za določitev dodatnih politik in ukrepov, potrebnih za izpolnitev obveznosti zmanjšanja emisij, so opisani v oddelku 6.3.

Države članice bi morale pri oceni politik in ukrepov proučiti, kako bi se lahko posamezna politika in ukrep izvajala in s kakšnim mehanizmom izvajanja, pa tudi to, ali obstajajo omejitve, ki ogrožajo njuno izvedljivost. Ta proučitev vključuje presoje, navedene v nadaljevanju:

— Ali obstaja veljavna zakonodaja, ki kakor koli ovira izvajanje politike in ukrepa?

— Na kateri ravni bi bilo treba izvajati ukrep (nacionalni, regionalni ali lokalni)? Pri tem bi bilo treba proučiti tudi, ali bi bilo treba katere morebitno stroškovno učinkovite ukrepe predložiti v razpravo na ravni EU.

— Kateri instrument bi bil najustreznejši za izvedbo politike in ukrepa (regulativni, neregulativni, ekonomski instrumenti, izmenjava informacij)?

— Kdo bo pristojen za izvajanje in izvrševanje politike in ukrepa?

— Kdaj bo doseženo zmanjšanje emisij, povezano z načrtovanimi politikami in ukrepi?

— Kako se bosta politika in ukrep financirala?

— Kako se bo spremljal napredek pri izvajanju politike in ukrepa? Kateri kazalniki se bodo uporabili in katere vmesne cilje bi bilo treba uvesti?

Korak 4: prednostna razvrstitev politik in ukrepov

Države članice brez poseganja v izbiro metode ocenjevanja v skladu z zahtevami Direktive pri izbiri politik in ukrepov za vključitev v NAPCP:

— pri njihovi prednostni razvrstitvi upoštevajo, ali politike in ukrepi pozitivno vplivajo na kakovost zraka in bi prispevali k doseganju ciljev glede kakovosti zraka na njihovih ozemljih in v sosednjih državah članicah (člen 6(2)(a) in (b)). Države članice bi morale pri tem upoštevati dobre prakse pri odpravljanju najbolj škodljivih onesnaževal ob upoštevanju občutljivih skupin prebivalstva (uvodna izjava 20),

— pri proučitvi ukrepov za zmanjševanje emisij PM2,5 prednostno obravnavajo politike in ukrepe, s katerimi se zmanjšajo emisije črnega ogljika (člen 6(2)(c)). Glavni sektorji, ki prispevajo k emisijam PM2,5 (npr. zgorevanje trdnih goriv v gospodinjstvih, cestni promet in necestna mobilna mehanizacija), prispevajo tudi največji delež emisij črnega ogljika.

Države članice bi morale pri izbiri ukrepov proučiti možnosti za preusmeritev naložb v čiste in učinkovite tehnologije (uvodna izjava 24). Če bi bili vsi drugi dejavniki nespremenjeni, bi bilo naravno, da bi se prednostno obravnavale tiste politike in ukrepi, ki prispevajo k izpolnjevanju obveznosti zmanjšanja emisij za več onesnaževal. Potrebni so lahko tudi ukrepi, ki ne vplivajo neposredno na emisije, vendar omogočajo uspešno izvajanje drugih ukrepov (npr. sprememba pravnega okvira).

Poleg rezultatov, pridobljenih pri postopku ocenjevanja (korak 3), bodo na končno odločitev o tem, katere politike in ukrepe je treba sprejeti, vplivali družbeni in politični dejavniki, ki morda niso v celoti zajeti z metodami, opisanimi v teh smernicah. Vendar lahko države članice metodologije ocenjevanja prilagodijo tako, da z njimi upoštevajo te dejavnike, po možnosti tako, da jih vključijo v dodatna merila ocenjevanja. Kadar lahko družbena ali politična sprejemljivost pomeni morebitno težavo, so države članice spodbujene k opredelitvi možnosti za učinkovitejše komuniciranje in sodelovanje z ustreznimi zainteresiranimi stranmi ter ublažitev posledic za najbolj prizadete skupine. Glede na obseg proučitev, ki jih je treba upoštevati, bi lahko bili analiza na podlagi več meril in analiza SWOT koristni za prednostno razvrstitev ukrepov za sprejetje v NAPCP (18). Primeri analiznih metod, ki podpirajo tako prednostno razvrstitev, so navedeni v oddelku 6.4.

Oddelek 2.6.1 oblike zajema proučene politike in ukrepe, ki so bili izbrani, ter tiste, ki niso bili izbrani, saj so lahko temeljni vzroki za zavrnitev politike in ukrepa pomembni za nadaljnjo analizo, poleg tega pa lahko politika in ukrep postaneta ustrezna šele pozneje. Ker se v skladu z oddelkom 2.6.1 zahteva količinska opredelitev predvidenega zmanjšanja emisij za proučene politike in ukrepe, je obvezno samo poročanje o proučenih politikah in ukrepih, ki so bili zavrnjeni, vendar so dosegli fazo količinske opredelitve. Vendar lahko države članice vključijo tudi proučene politike in ukrepe, v zvezi s katerimi niso opravile količinske opredelitve.

Da bi se olajšala količinska opredelitev predvidenega zmanjšanja emisij za proučene politike in ukrepe, se ti lahko ocenijo tudi kot sveženj politik in ukrepov.

V zvezi s posvetovanjem z javnostjo in zadevnimi pristojnimi organi med postopkom ocenjevanja morebitnih ukrepov glej poglavje 4.

2.6.2 Učinki na kakovost zraka in okolje

Države članice lahko v oddelku 2.6.2 oblike zagotovijo informacije v zvezi z učinki dodatnih politik in ukrepov na kakovost zraka in okolje, če so na voljo. Oddelka 2.5.2 in 6.1 teh smernic vsebujeta dodatne informacije o oceni učinkov na kakovost zraka.

2.6.3 Ocena stroškov in koristi

Države članice so spodbujene k prostovoljnemu poročanju o predvidenih ocenah stroškov in koristi. Tovrstno poročanje bi moralo biti v skladu s poročanjem na podlagi uredbe o mehanizmu za spremljanje in poročanje v podporo blažitvi podnebnih sprememb, kot sledi:

— stroški v EUR na tono zmanjšanega onesnaževala,

— absolutni stroški in koristi na leto v EUR,

— kvalitativni opis ocen stroškov in koristi ter razmerje med stroški in koristmi,

— leto sporočenih stroškov,

— leto, za katero so bile izračunane ocene.

Glej tudi oddelek 6.3.

2.6 Možnosti politike (politike in ukrepi), ki naj bi prišle v poštev za izpolnjevanje obveznosti zmanjšanja emisij za leti 2020 in 2030 ter za vmesne ravni emisij, določene za leto 2025 Države članice bi morale opraviti celovito analizo vseh dodatnih politik in ukrepov, proučenih pri pripravi njihovega začetnega NAPCP. Pri tej analizi je treba: upoštevati obdobje med letoma 2020 in 2029, obdobje od leta 2030 ter vmesne ravni emisij, določene za leto 2025. S to analizo bodo države članice pridobile dokaze, s katerimi bodo lahko ocenile najustreznejše politike in ukrepe za vključitev v začetni NAPCP. Podrobnosti v zvezi s politikami in ukrepi, ki naj bi prišli v poštev za izpolnjevanje obveznosti zmanjšanja emisij, ter učinki na kakovost zraka in okolje Obvezna vsebina: ta oddelek je namenjen zagotovitvi čim večjih sinergij s poročanjem na podlagi uredbe o spremljanju in poročanju (MRR). Vključuje naslednje informacije (v najboljšem primeru bi morale biti informacije v zvezi z učinki na ravni politike in ukrepa ali svežnja politik in ukrepov): (a) podrobnosti v zvezi z dodatno politiko in ukrepom (vključno z imenom in kratkim opisom); (b) zadevna onesnaževala iz NECD za leta 2020, 2025 in 2030; (c) cilje posameznih politik in ukrepov/svežnja politik in ukrepov; (d) vrsto politik in ukrepov; (e) primarne zadevne sektorje in dodatne zadevne sektorje; (f) obdobje izvajanja (obvezno samo za ukrepe, izbrane za izvajanje); (g) organ, odgovoren za izvajanje (obvezno samo za ukrepe, izbrane za izvajanje); (h) podrobnosti v zvezi z metodologijo/modeli, uporabljenimi za oblikovanje ocen; (i) količinsko opredeljeno predvideno zmanjšanje emisij za posamezne politike in ukrepe/sveženj politik in ukrepov; (j) opis negotovosti, če obstajajo; (k) učinke različnih svežnjev politik in ukrepov, proučenih za vključitev v NAPCP, na kakovost zraka in okolje, če so na voljo. Neobvezna vsebina: ocena stroškov in koristi.

2.6.4 Dodatne podrobnosti za možnosti politike, ki so ciljno usmerjene v kmetijstvo

Oddelek 2.6.4 oblike je namenjen zlasti tistim ukrepom iz dela 2 Priloge III k Direktivi, ki pomenijo „dodatne ukrepe“. Po potrebi bi bilo treba navesti, kakšne spremembe so bile uvedene v zvezi z navedenimi ukrepi. Tiste ukrepe iz dela 2 Priloge III, ki so bili že izvedeni ali sprejeti, bi bilo treba vključiti v oddelek 2.4.

2.6.4 Dodatne informacije za možnosti politike, ki so ciljno usmerjene samo v kmetijstvo Obvezna vsebina: — zagotoviti bi bilo treba dodatne informacije v zvezi z obveznimi ukrepi iz dela 2 Priloge III k Direktivi. Neobvezna vsebina: — zagotoviti bi bilo treba dodatne informacije v zvezi z neobveznimi ukrepi iz dela 2 Priloge III k Direktivi ali enakovrednimi ukrepi iz zadnjega stavka člena 6(2) Direktive.

2.7 Politike, izbrane za sprejetje v sektorju, vključno s časovnim načrtom za njihovo sprejetje, izvajanje in pregled ter odgovornimi pristojnimi organi

2.7.1 Posamezne politike in ukrepi ali svežnji politik in ukrepov, izbrani za sprejetje, ter odgovorni pristojni organi

Države članice bi morale na podlagi rezultatov analize uspešnosti ukrepov pri izpolnjevanju obveznosti zmanjšanja emisij, stroškov in izvedljivosti izvajanja, prednostne razvrstitve in odziva na postopek posvetovanja izbrati najobetavnejše politike in ukrepe za vključitev v NAPCP ter zagotoviti informacije, opredeljene v okviru v nadaljevanju.

Povratne informacije, ki so bile pridobljene pri posvetovanju in so pomembne za izbiro ali načrtovanje politik in ukrepov, se lahko navedejo v NAPCP. Poleg tega so države članice spodbujene k določitvi vmesnih ciljev in kazalnikov za spremljanje izvajanja izbranih politik in ukrepov, da bi si lahko izmenjevale dobre prakse.

2.7.1 Politike in ukrepi, izbrani za sprejetje, ter odgovorni pristojni organi Obvezna vsebina: države članice morajo na podlagi rezultata predhodne analize sporočiti informacije o dodatnih politikah in ukrepih, izbranih za vključitev v NAPCP, kot sledi: Na ravni posameznih politik in ukrepov ali svežnja politik in ukrepov: (a) ime in kratek opis svežnja politik in ukrepov; (b) načrtovano leto sprejetja in časovni načrt izvajanja (leta); (c) načrtovani časovni načrt pregleda (leto); (d) pristojni organi, odgovorni za izvajanje in urejanje politik in ukrepov. Neobvezna vsebina: (a) pomembne pripombe s posvetovanj o posameznih politikah in ukrepih ali svežnju politik in ukrepov; (b) informacije o vmesnih ciljih in kazalnikih, izbranih za spremljanje napredka pri izvajanju izbranih politik in ukrepov – glej poglavje 3 za več informacij o tej vsebini in načinu njene priprave.

2.7.2 Razlaga izbire politik in ukrepov ter ocena uspešnosti izbranih politik in ukrepov pri zagotavljanju skladnosti z načrti in programi, vzpostavljenimi na drugih pomembnih področjih

Po izbiri dodatnih politik in ukrepov za vključitev v začetni NAPCP bi morali organi držav članic opraviti splošno oceno skladnosti, da zagotovijo skladnost NAPCP z drugimi načrti in programi, vzpostavljenimi na drugih pomembnih področjih politike, v skladu s členom 6(2)(d) in točko 1(f) dela 1 Priloge III k Direktivi. Namen zagotavljanja skladnosti pri načrtovanju in določanju programov je opredeliti in zagotoviti čim večje morebitne sinergije ter preprečiti sprejemanje nasprotujočih si politik in ukrepov na različnih področjih politike. Skladnost vključuje na primer ocenjevanje morebitnih vplivov politik in ukrepov na podnebno politiko v zvezi z emisijami TGP ali porabo energije.

V členu 6(2)(b) je izražena posebna potreba po skladnosti s cilji glede kakovosti zraka. V ta namen se v skladu z obliko razlikuje med skladnostjo s cilji glede kakovosti zraka ter skladnostjo z drugimi ustreznimi načrti in programi, vzpostavljenimi na podlagi nacionalne zakonodaje ali zakonodaje Unije. V skladu s členom 6(2)(b) Direktive morajo države članice upoštevati potrebo po zmanjšanju emisij onesnaževal zraka, da bi dosegle cilje glede kakovosti zraka. Ti so v členu 3(4) opredeljeni kot obveznosti glede mejnih vrednosti, ciljnih vrednosti in stopnje izpostavljenosti za kakovost zraka iz ustreznih direktiv EU (19). Običajno bi morala ocena skladnosti zajeti vsaj PM10, PM2,5, NO2 in O3, pa tudi vse druge morebitne cilje glede kakovosti zraka, ki jih država članica ne izpolnjuje. Pri izbiri politik in ukrepov v okviru NAPCP bi bilo treba previdno proučiti njihov vpliv na kakovost zraka. Na primer zmanjšanje emisij NOX iz oddaljenih elektrarn lahko le malo vpliva na koncentracije NO2 v mestih, čeprav je izpostavljenost na mestnih območjih večja.

Da bi države članice izpolnile zahtevo iz člena 6(2)(d), morajo, kolikor je mogoče, usklajevati pripravo svojih NAPCP ter povezanih evidenc emisij in projekcij z drugimi ustreznimi nacionalnimi načrti in programi, kot so tisti v zvezi s ključnimi sektorji z emisijami onesnaževal, ki se urejajo z NECD, vključno s kmetijstvom, industrijo in prometom.

Poleg tega bi bilo treba z začetnim NAPCP zagotoviti skladnost z osnutki celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov, ki jih morajo države članice predložiti Komisiji na podlagi Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta (20) o upravljanju energetske unije.

Države članice so spodbujene, da pripravijo napovedi emisij „z dodatnimi ukrepi“, pri katerih se najprej upoštevajo vse politike in ukrepi, načrtovani za izvajanje na podlagi osnutkov in končnih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov, ter šele nato opredelijo dodatne ukrepe v okviru NECD.

Da bi države članice zagotovile skladnost NAPCP z načrti in programi, pripravljenimi na drugih pomembnih področjih politike, bi morale:

1. opredeliti povezane nacionalne ali podnacionalne politike, načrte, programe in strategije, ki lahko vplivajo na NECD (npr. politike, načrti in strategije na področju kakovosti zraka, podnebnih sprememb, energije, kmetijstva in prometa), ter oceniti njihove morebitne (pozitivne in negativne) vplive na zmožnost države članice, da izpolni obveznosti zmanjšanja emisij na podlagi NECD. Na primer politike obdavčitve goriv lahko spodbujajo večjo uporabo dizelskih osebnih avtomobilov, to pa lahko povzroči povečanje emisij NOX in PM2,5, ki jih ureja NECD. Podobno lahko nekatere energetske politike spodbujajo večjo uporabo biomase za decentralizirano oskrbo gospodinjstev s toploto in/ali električno energijo, zaradi česar se lahko zmanjša razdalja med viri emisij in naseljenimi območji, to pa bi vplivalo na lokalno kakovost zraka, izpostavljenost ljudi onesnaženju pa bi se v primerjavi z bolj centralizirano proizvodnjo toplote povečala.

2. V primeru ugotovitve negativnih posledic za NECD bi bilo treba presoditi, ali je mogoče ustrezni cilj politike izpolniti brez negativnih posledic za cilje NECD. Opredeliti bi bilo treba nadomestne načine za dosego ustreznega cilja politike ter možnosti za spremembo zadevnega načrta (npr. morebitni prihajajoči formalni pregledi) in faktorje, ki bi lahko vplivali na sprejemljivost sprememb (družbene, gospodarske in pravne). Če zgornja analiza pokaže, da (še) ni mogoče obravnavati negativnega vpliva pri viru, bi bilo treba oceniti, ali je mogoče negativne vplive ublažiti s politikami in ukrepi v NAPCP.

3. Pri proučitvi dodatnih politik in ukrepov za vključitev v NAPCP bi bilo treba opredeliti njihov morebiten vpliv na druge nacionalne ali podnacionalne politike, načrte in programe. Na primer dodatni ukrepi, vključeni v NAPCP, kot so subvencije za podporo nakupom vozil z nizkimi emisijami na mestnih območjih, lahko pozitivno prispevajo k ciljem zmanjšanja emisij TGP. Izboljšano skladiščenje in nanašanje gnoja v kmetijskem sektorju lahko na primer pozitivno prispeva k ciljem direktive o nitratih. Dodatnim ukrepom v NAPCP, ki bi lahko negativno vplivali na druge načrte ali programe, bi se bilo treba izogniti, če je mogoče (npr. če se lahko zaradi sprejetja nekaterih praks zgorevanja za zmanjšanje SO2 povečajo količine alkalnih odpadkov, ki se odlagajo na odlagališčih, kot v primeru zgorevanja v lebdeči plasti).

Politike/načrti, v zvezi s katerimi bi bilo treba proučiti skladnost, so navedeni v preglednici 1. Kljub sklicevanju na zakonodajo EU je jasno, da je ustrezno izvajanje te zakonodaje ter povezanih načrtov in programov na nacionalni ravni (vključno z izvajanjem na regionalni in/ali lokalni ravni). Seznam iz preglednice 1 ni izčrpen in se bo spreminjal, ko se bodo načrti in programi posodabljali.

Preglednica 1

Morebitni ustrezni ključni načrti, programi in zahteve za poročanje po sektorjih

Sektor po NFR Morebitni ustrezni načrti, programi in zahteve za poročanje, ki jih je treba proučiti Proizvodnja energije Strategija EU za energetsko unijo (21) – ter povezani nacionalni cilji za obnovljive vire energije, energijsko učinkovitost in zmanjšanje TGP. Oceniti bi bilo treba skladnost glede na celovite nacionalne energetske in podnebne načrte držav članic, kot so navedeni v uredbi o upravljanju energetske unije. Kmetijstvo Doseči bi bilo treba skladnost s prednostnimi nalogami, določenimi v programih držav članic za razvoj podeželja. Skladnost bi bilo treba oceniti v zvezi z vsemi programi razvoja podeželja, ki jih je sprejela posamezna država članica. Programi razvoja podeželja in informacije za pregled so na voljo na spletišču Evropske mreže za razvoj podeželja (22). Odpadki Strategija EU za krožno gospodarstvo (23) – in povezane nacionalne posledice za recikliranje in zmanjšanje odlaganja na odlagališčih. Promet (cestni/necestni) Strategija EU za mobilnost z nizkimi emisijami (24) – ter povezane nacionalne in podnacionalne posledice za zmanjšanje emisij iz prometa. Nacionalni okvir politike za razvoj trga v zvezi z alternativnimi gorivi v prometnem sektorju na podlagi direktive o vzpostavitvi infrastrukture za alternativna goriva (25). Sveženj EU za mobilnost v mestih (26) za ukrepe, izvedene na ravni mest. Drugo Nadnacionalni, nacionalni, regionalni in lokalni načrti za kakovost zraka na podlagi AAQD. Strategija EU za biotsko raznovrstnost in direktiva o habitatih – v primerih, ko habitate ogroža evtrofikacija (27). Načrti upravljanja povodij v skladu z okvirno direktivo o vodah (28). Nacionalni akcijski načrti za nitrate (29). Celostne strategije za trajnostni urbani razvoj (30).

2.7.2 Razlaga izbire ukrepov in ocena uspešnosti izbranih politik in ukrepov pri zagotavljanju skladnosti z načrti in programi, vzpostavljenimi na drugih pomembnih področjih Obvezna vsebina: države članice morajo na podlagi rezultata predhodne analize poročati o skladnosti dodatnih politik in ukrepov, izbranih za vključitev v NAPCP, s cilji glede kakovosti zraka ter drugimi nacionalnimi zahtevami ali zahtevami Unije, kot sledi: — skladnost s cilji glede kakovosti zraka na lastnem ozemlju in, kadar je to primerno, v sosednjih državah članicah; — skladnost z drugimi ustreznimi načrti in programi, vzpostavljenimi zaradi zahtev iz nacionalne zakonodaje ali zakonodaje Unije. Neobvezna vsebina: — razlaga izbire med ukrepi, ki naj bi prišli v poštev, iz točke 2.6.1 za določitev končnega sklopa izbranih ukrepov.

2.8 Projekcija kombiniranih učinkov politik in ukrepov („z dodatnimi ukrepi“) na zmanjšanje emisij, kakovost zraka in okolje ter povezane negotovosti

2.8.1 Projekcija izpolnjevanja obveznosti zmanjšanja emisij

Naslednje kombinirane učinke za vse izbrane ukrepe je treba oceniti kvantitativno: učinek vseh izbranih politik in ukrepov na emisije posameznih onesnaževal iz NECD za leta 2020, 2025 in 2030.

2.8.2 Nelinearna krivulja zmanjševanja emisij

Če napovedano zmanjševanje emisij v okviru scenarija z dodatnimi ukrepi ne ustreza linearni krivulji med letoma 2020 in 2030, morajo države članice zagotoviti podporne informacije, ki potrjujejo, da bodo s sprejetimi ukrepi izpolnile obveznosti zmanjšanja emisij za leto 2030. Pri teh podpornih informacijah bi bilo treba poudariti analizo, opravljeno za zmanjšanje emisij za časovni okvir, ter pojasniti, zakaj zmanjšanje ne bo linearno. Nelinearna krivulja je sprejemljiva le, če je mogoče dokazati, da je ekonomsko ali tehnično učinkovitejša ter ne vpliva na izpolnjevanje obveznosti zmanjšanja za leto 2030 (člen 4(2)).

Država članica mora dokazati tudi, da se bo nelinearna krivulja po letu 2025 približala linearni krivulji za izpolnitev istih obveznosti zmanjšanja emisij za leto 2030. Informacije o predvideni krivulji zmanjševanja emisij, vključno s stanjem leta 2025, bi bilo treba vključiti v predloge NAPCP, predstavljene javnosti za posvetovanje v skladu z zahtevami člena 6(5) Direktive.

Siva črta na Figure 2 pomeni primer linearne krivulje zmanjševanja emisij za obveznosti zmanjšanja emisij med letoma 2020 in 2030. V predstavljenem primeru se v okviru scenarija napovedi emisij z dodatnimi ukrepi (črtkana oranžna črta) izpolnijo obveznosti za leti 2020 in 2030, vendar zmanjšanje emisij, doseženo med letoma 2020 in 2030, ne ustreza linearni krivulji. Pri razlagi bi bilo treba pojasniti, zakaj bi dodatni ukrepi za dosego linearne krivulje leta 2025 povzročili nesorazmerno visoke stroške (Priloga III, del 1, točka 1(d)).

Opis „nesorazmerno visokih stroškov“

Na podlagi skupne strategije izvajanja okvirne direktive o vodah so bile pripravljene smernice o izjemah v zvezi z okoljskimi cilji. Poudarek je zlasti na „nesorazmerno visokih stroških“; glej:

http://ec.europa.eu/environment/water/water-framework/economics/pdf/Guidance_document%2020.pdf

Poročilo Komisije o napredku pri izvajanju programa ukrepov na podlagi okvirne direktive o vodah iz leta 2015 vsebuje dodatne pripombe v zvezi z razlago nesorazmerno visokih stroškov držav članic. Glej:

http://ec.europa.eu/environment/water/water-framework/pdf/4th_report/CSWD%20Report%20on%20WFD%20PoMs.pdf

Vpogled v razlago nesorazmerno visokih stroškov vsebuje tudi pred kratkim končana študija v podporo preverjanju ustreznosti direktiv o pticah in habitatih, ki ga izvaja Komisija. Glej:

http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/docs/study_evaluation_support_fitness_check_nature_directives.pdf

Slika 2

Primer scenarija zmanjšanja emisij, pri katerem ni linearne krivulje med letoma 2020 in 2030

2.8.3 Uporaba prožnosti

Glej Prilogo III, del 1(1)(e)

Direktiva vključuje določbo, v skladu s katero se lahko v posebnih okoliščinah uporabijo prožnosti v zvezi s poročanjem o nacionalnih evidencah emisij (glej člen 5). Za tiste prožnosti, ki so obstajale že v revidiranem Göteborškem protokolu (31), so pogoji iz Direktive usklajeni s tistimi, ki so bili že določeni v okviru CLRTAP, vendar so bile z Direktivo uvedene nekatere dodatne omejitve. Poleg tega mora Evropska komisija letno odobriti uporabo prožnosti.

Prožnosti iz člena 5(2) in (4) Direktive se nanašajo predvsem na primere, ko izredne okoliščine povzročijo nenačrtovano neizpolnitev obveznosti zmanjšanja emisij, zato pri prvem načrtovanju NAPCP niso pomembne (lahko pa so pomembne za poznejše posodobitve). Vendar se lahko pri načrtovanju upošteva mehanizem prožnosti, opisan v členu 5(3):

„Če država članica, za katero so ena ali več obveznosti zmanjšanja emisij iz Priloge II določene na ravni, ki je strožja od stroškovno učinkovitega zmanjšanja emisij iz TSOZ št. 16, v danem letu tudi po izvedbi vseh stroškovno učinkovitih ukrepov ne more izpolniti zadevne obveznosti zmanjšanja emisij, se šteje, da največ pet let izpolnjuje zadevno obveznost zmanjšanje emisij, če za vsako od teh let to neizpolnjevanje nadoknadi z enakovrednim zmanjšanjem emisij drugega onesnaževala iz Priloge II.“

Država članica, ki izpolnjuje pogoje iz člena 5(3) in želi uporabiti prožnost, bi morala zagotoviti, da NAPCP vključuje ukrepe, s katerimi se zagotovi, da:

— se zadevna obveznost zmanjšanja izpolni v petih letih,

— se presežek nadoknadi v vsakem letu, v katerem se pojavi.

2.8.4 Projekcija izboljšanja kakovosti zraka

Države članice bi lahko za dokazovanje predvidenega izboljšanja kakovosti zraka v okviru scenarija z dodatnimi ukrepi predstavile naslednje elemente:

(a) projekcijo števila neskladnih in skladnih območij kakovosti zraka (od vseh območij) za leta 2020, 2025 in 2030;

(b) projekcijo največjih prekoračitev mejnih vrednosti za kakovost zraka in kazalnikov povprečne izpostavljenosti za leta 2020, 2025 in 2030;

(c) če kvantitativni podatki niso na voljo, kvalitativno projekcijo izboljšanja kakovosti zraka (z dodatnimi ukrepi) in stopnje skladnosti.

Po možnosti bi bilo treba pri sporočanju projekcij „z dodatnimi ukrepi“ v zvezi s kakovostjo zraka vključiti zemljevide, ki prikazujejo projekcijo razvoja koncentracij v okviru scenarija z dodatnimi ukrepi, in to vsaj za naslednja onesnaževala: NO2, PM10, PM2,5 in O3 ter za druga onesnaževala iz AAQD, v zvezi s katerimi se država članica srečuje z resnimi težavami. Proučiti bi bilo treba tudi uporabo histogramov, ki prikazujejo projekcijo razvoja števila neskladnih območij, največjih nacionalnih prekoračitev in (za PM2,5) kazalnika povprečne izpostavljenosti v okviru scenarija z dodatnimi ukrepi. Histogram bi moral vključevati skupno število območij kot referenčno točko.

2.8.5 Projekcija učinkov na okolje

Če države članice v NAPCP vključijo projekcijo učinkov scenarija z dodatnimi ukrepi na okolje za leta 2020, 2025 in 2030, morajo biti kazalniki usklajeni s kazalniki za izpostavljenost ekosistemov zakisljevanju, evtrofikaciji in ozonu, uporabljenimi v Konvenciji o onesnaževanju zraka na velike razdalje prek meja (32). Države članice lahko zagotovijo kvalitativni opis teh učinkov ali jih količinsko opredelijo v smislu deleža (%) ozemlja države članice, izpostavljenega:

(a) zakisljevanju, ki presega prag kritične obremenitve;

(b) evtrofikaciji, ki presega prag kritične obremenitve;

(c) ozonu, ki presega prag kritične obremenitve.

2.8 Projekcija kombiniranih učinkov politik in ukrepov („z dodatnimi ukrepi“) na zmanjšanje emisij, kakovost zraka na lastnem ozemlju in v sosednjih državah članicah in na okolje ter povezane negotovosti V zvezi s politikami in ukrepi, izbranimi za sprejetje, bi bilo treba analizirati kombinirane učinke politik in ukrepov na zmanjšanje emisij ter po možnosti na kakovost zraka in okolje ter povezane negotovosti. Obvezna vsebina: projekcija izpolnjevanja obveznosti zmanjšanja emisij (z dodatnimi ukrepi) Vsebina tega oddelka za potrebe dokazovanja napovedane izpolnitve obveznosti zmanjšanja emisij v okviru scenarija z dodatnimi ukrepi vključuje naslednje informacije na ravni programa: (a) nacionalne obveznosti zmanjšanja emisij (kot so navedene v Direktivi); (b) emisije (kt) za izhodiščno leto 2005 ter projekcije emisij za leta 2020, 2025 in 2030; (c) projekcijo napredka, izraženega kot odstotek izhodiščnega leta, za primerjavo z obveznostmi zmanjšanja emisij; (d) po potrebi, tj. v primeru očitno nelinearne krivulje zmanjševanja emisij, dokaz, da je to tehnično ali ekonomsko učinkovitejše, da ne bo ogrozilo izpolnitve obveznosti zmanjšanja v letu 2030 ter da se bo krivulja približala linearni krivulji po letu 2025; (e) po potrebi, tj. v primeru uporabe prožnosti, predstavitev te uporabe. Neobvezna vsebina: projekcija izboljšanja kakovosti zraka (z dodatnimi ukrepi) projekcija učinkov na okolje (z dodatnimi ukrepi)

3. SPREMLJANJE NAPREDKA PRI IZVAJANJU POLITIK IN UKREPOV TER NACIONALNEGA PROGRAMA NADZORA NAD ONESNAŽEVANJEM ZRAKA

Spremljanje napredka pri izvajanju bi bilo treba upoštevati pri načrtovanju in poznejšem izvajanju dodatnih politik in ukrepov ter NAPCP kot celote. Te smernice so osredotočene na pripravo začetnega NAPCP, zato je spremljanje napredka v zvezi s tem opisano kot del neprekinjenega cikla. Priznava se, da se bo s spremljanjem začetnega NAPCP zagotovila podlaga za pripravo poznejših posodobitev NAPCP v primeru sprememb okoliščin in potrebe po prilagoditvah. Vendar ta dokument ne vsebuje navodil za to.

Dokument št. 35 (33) gradiva Evropske komisije za boljše pravno urejanje sicer ni neposredno naslovljen na države članice, vendar lahko zagotovi smernice o ureditvah spremljanja in kazalnikih za izvajanje politik v zvezi z oblikovanjem politike EU. Vidike gradiv je mogoče uporabiti za podporo državam članicam v zvezi z ureditvami spremljanja in kazalniki za njihov začetni NAPCP. Spremljanje izvajanja NAPCP bi moralo biti sestavni del začetnega programa. Poleg tega bi morale države članice načrtovati ureditve ocenjevanja za posamezne politike in ukrepe, da bi ugotovile, ali so bili na ravni politike in ukrepa cilji uspešno in učinkovito izpolnjeni ter vzroke za uspeh ali neuspeh politik in ukrepov.

Metode za ugotavljanje napredka, doseženega s sedanjimi politikami in ukrepi, so opisane v oddelku 2.4. Priznava se, da so lahko za sprejete ukrepe (z ukrepi) še vedno na voljo zgolj omejeni podatki o dosedanjem napredku pri izvajanju. Države članice morajo pri pripravi NAPCP zagotoviti, da se napredek pri izvajanju NAPCP kot celote ter posameznih dodatnih politik in ukrepov spremlja na podlagi nenehnega in sistematičnega zbiranja podatkov. Po potrebi bi bilo treba določiti vmesne cilje, da bi se zagotovilo zgodnje odkrivanje vseh morebitnih težav pri izvajanju in uporabi NAPCP ter politik in ukrepov. V zvezi z NAPCP kot celoto je treba napredek spremljati ob upoštevanju krivulje zmanjševanja emisij, določene v začetnem NAPCP.

Spremljanje NAPCP ter posameznih politik in ukrepov bi bilo treba izvajati med celotnim trajanjem in na ustreznih ravneh izvajanja (tj. nacionalni/regionalni/lokalni):

— izvajanje: uvedba politik in ukrepov v zakone, načrte in programe na lokalni, regionalni in/ali nacionalni ravni, kot je določeno v NAPCP,

— uporaba: spremljanje napredka v zvezi s politikami in ukrepi glede na začetne cilje. To bi bilo treba podpreti s spremljanjem posameznih kazalnikov, kot je opisano v nadaljevanju,

— skladnost in izvrševanje: spremljanje posameznih ukrepov, ki so jih izvedli upravljavci, organi in agencije, spremljanje vseh morebitnih inšpekcijskih pregledov, ki so bili opravljeni, ter sprejetih ukrepov za izvrševanje.

Napredek pri izvajanju NAPCP ter dodatnih politik in ukrepov bi bilo treba spremljati ob upoštevanju sklopa kazalnikov, določenih na ravni programa ter posameznih politik in ukrepov.

Države članice bi morale pri opredelitvi kazalnikov za NAPCP ter posamezne politike in ukrepe zagotoviti, da ustrezajo merilom RACER (relevant, accepted, credible, easy, robust), tj. da so ustrezni (povezani s cilji NAPCP ter politik in ukrepov), sprejeti (med zadevnimi zainteresiranimi stranmi), verodostojni (lahko razumljivi), preprosti (za spremljanje) in zanesljivi (z njimi ni mogoče manipulirati). Kazalniki so lahko kvantitativni in kvalitativni. Točna izbira kazalnikov je odvisna od vsebine in upravnega okvira, v katerem se določijo NAPCP ter posamezne politike in ukrepi. V zvezi s politikami in ukrepi, namenjenimi neposrednemu zmanjšanju emisij, bi bilo treba spremljati vsaj spremembe letnih emisij in prispevek h koncentracijam iz zadevnih virov. V preglednici 2 so predstavljeni nekateri primeri možnih kazalnikov.

Preglednica 2

Primeri kazalnikov za spremljanje napredka pri izvajanju in uporabi NAPCP ter dodatnih politik in ukrepov

Faza cikla politik Spremljanje NAPCP (vse politike in ukrepi) Posamezne politike in ukrepi Izvajanje („rezultati“) Kazalniki se nanašajo na rezultate izvedbe posredovanja Posodobitev ustreznih zakonov in predpisov Število lokalnih organov, ki so posodobili lokalne načrte za kakovost zraka Zmanjšanje števila kilometrov vozil Uvedena vozila z nizkimi emisijami Delež naprav, ki uporabljajo napredne sisteme za zmanjševanje emisij Število zamenjanih gospodinjskih kotlov Hiše, opremljene z izolacijo Uporaba („rezultati in vplivi“) Kazalniki v zvezi z glavnim ciljem posredovanja Doseženo zmanjšanje letnih emisij glede na načrtovano krivuljo zmanjševanja emisij Zmanjšanje koncentracij onesnaževal v zraku Letne emisije iz vira Prispevek vira h koncentracijam onesnaževal v zraku

4. POSVETOVANJE Z JAVNOSTJO IN PRISTOJNIMI ORGANI TER ČEZMEJNO POSVETOVANJE

Glej člen 6(5) in (6)

V skladu z Direktivo 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta (34) o sodelovanju javnosti pri sestavi nekaterih načrtov in programov v zvezi z okoljem se države članice o osnutku začetnega NAPCP pred njegovim dokončanjem posvetujejo z javnostjo in zadevnimi pristojnimi organi (člen 6(5) NECD). Direktiva 2003/35/ES je bila spremenjena, da bi se med ustrezne načrte in programe iz Priloge I k Direktivi vključili NAPCP držav članic. Po potrebi se opravijo čezmejna posvetovanja (člen 6(6) NECD).

Postopek posvetovanja bi bilo treba načrtovati tako, da se zagotovi, da imajo javnost in ustrezni organi zgodnje in učinkovite možnosti sodelovati pri vseh vidikih priprave NAPCP in pomembnih posodobitev (člen 6(5) NECD). V uvodni izjavi 26 je navedeno, da bi bilo treba posvetovanje opraviti, „ko so vse možnosti glede politik in ukrepov še vedno odprte“ ter pred dokončanjem, tj. v fazi postopka, ko je še vedno mogoče spremeniti vsebino načrta na podlagi odzivov javnosti in ustreznih pristojnih organov. Javnost v smislu Direktive vključuje vse zainteresirane strani, od članov širše javnosti do okoljevarstvenih nevladnih organizacij in panožnih združenj. Ustrezni pristojni organi so med drugim tisti s „specifični[mi] okoljski[mi] odgovornost[mi] na področju onesnaževanja, kakovosti in upravljanja zraka na vseh ravneh,“ torej na nacionalni, regionalni in lokalni ravni, za katere je verjetno, da jih bo zadevalo izvajanje NAPCP.

Kolikor je mogoče, bi morala biti vsa posvetovanja, opravljena med pripravo nacionalnega programa, jasno dokumentirana. Od držav članic se pričakuje, da bodo pri izvajanju posvetovanj z zainteresiranimi stranmi upoštevale svoje nacionalne smernice (če obstajajo).

V skladu s členom 2(5) Direktive 2003/35/ES se postopek sodelovanja javnosti iz navedene direktive ne uporablja za načrte in programe, za katere se izvede postopek sodelovanja javnosti v skladu z Direktivo 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (35) (v nadaljnjem besedilu: direktiva o strateški presoji vplivov na okolje).

Direktiva o strateški presoji vplivov na okolje se uporablja neodvisno, zato morajo države članice ustrezno oceniti svoje NAPCP. Strateško presojo vplivov na okolje na podlagi direktive o strateški presoji vplivov na okolje je treba opraviti za NAPCP, če program izpolnjuje vsa štiri merila iz člena 2(a) in člena 3(2) navedene direktive, tj. če (se) načrt ali program:

(i) pripravi in/ali sprejme organ na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni;

(ii) zahteva z zakonskimi in drugimi predpisi;

(iii) pripravi za katerega od sektorjev iz člena 3(2)(a) direktive o strateški presoji vplivov na okolje in

(iv) določa okvir za prihodnja soglasja za izvedbo projektov iz prilog I in II Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (36) (v nadaljnjem besedilu: direktiva o presoji vplivov na okolje).

Strateško presojo vplivov na okolje je treba opraviti med pripravo NAPCP in pred njihovim sprejetjem. Pri manjših spremembah načrtov in programov, v zvezi s katerimi je bila opravljena strateška presoja vplivov na okolje, je treba opraviti presojo vplivov na okolje le, kadar država članica ugotovi, da bodo verjetno znatno vplivale na okolje.

Čezmejno posvetovanje

Čezmejno posvetovanje je morda treba opraviti med pripravo osnutka NAPCP (člen 6(6)). Opraviti bi ga bilo treba na primer, če bi bilo jasno ugotovljeno, da obstoječi viri onesnaževanja povzročajo lokalizirane čezmejne težave za drugo državo članico; na primer v primeru koncentracije proizvodnje energije ali težke industrije in/ali mestnih območij (in povezanega prometa) blizu meje. V tem primeru je treba pri proučitvi dodatnih politik in ukrepov na podlagi NECD upoštevati ustrezni čezmejni vpliv, morda pa so potrebni tudi skupni ukrepi s sosednjimi državami članicami in tretjimi državami.

Kadar se uporablja direktiva o strateški presoji vplivov na okolje, države članice opravijo čezmejno posvetovanje pred sprejetjem, če je verjetno, da bo izvajanje njihovih NAPCP znatno vplivalo na okolje v drugi državi članici, ali če to zahteva država članica, na katero bo navedeno izvajanje verjetno vplivalo (člen 7 direktive o strateški presoji vplivov na okolje).

Namen tega je olajšati čezmejno sodelovanje pri upravljanju kakovosti zraka kot skupnega vira z zagotovitvijo foruma za komuniciranje (37).

V AAQD je poudarek zlasti na čezmejni naravi PM in O3. V skladu z AAQD morajo države članice v primeru poročanja o prekoračitvah „zaradi znatnega prenosa onesnaževal ali njihovih predhodnih snovi prek meja [sodelovati] in, kadar je to ustrezno, [organizirati] skupne dejavnosti.“ (člen 25 AAQD).

Sklicevanje na posvetovanje v NAPCP

V NAPCP bi bilo treba navesti informacije o tem, kje so na voljo popolni rezultati posvetovanj (npr. spletna povezava).

Naloga deležnikov pri opredelitvi in ocenjevanju dodatnih politik in ukrepov

Organi, pristojni za pripravo NAPCP, bi se morali med opredelitvijo in ocenjevanjem morebitnih ukrepov posvetovati z drugimi ustreznimi vladnimi službami in agencijami (npr. tistimi, ki so pristojne za urejanje posameznih virov emisij), pa tudi drugimi deležniki z informacijami o sedanjih in morebitnih prihodnjih ukrepih, ki bi se lahko uvedli. V nadaljevanju so predstavljeni primeri vrst prispevkov, ki jih je mogoče zahtevati.

Skupina deležnikov Opredelitev politik in ukrepov Ocenjevanje politik in ukrepov Druge vladne službe in agencije Vrste instrumentov politike, ki dobro delujejo na posameznih področjih politike/sektorjih Prednostne naloge na drugih področjih politike (za podporo skladnosti z obstoječimi načrti in programi) Informacije o morebitnih prihodnjih ukrepih, ki so že načrtovani za sprejetje Splošna izvedljivost izvajanja Raven, na kateri bi bilo mogoče izvajati ukrep Viri financiranja Izvrševanje Regionalni in lokalni organi Dosedanje izkušnje z izvajanjem ukrepov Ukrepi, ki se zdaj izvajajo Deležniki, na katere vplivata politika in ukrep/končni uporabniki (npr. industrija, NVO, prebivalci mestnih središč) Dosedanje izkušnje z izvajanjem ukrepov Ukrepi, ki se zdaj izvajajo Izvedljivost ukrepov (tj. združljivost s sedanjimi ukrepi, tehnične omejitve) Predvideni stroški in učinkovitost ukrepa Uporaba ukrepa (povezana s sprejemljivostjo) Datum, ko bo verjetno doseženo zmanjšanje emisij

5. OBVEŠČANJE O NAPCP

Glej člen 14(1)

Države članice morajo z objavo na javno dostopnem spletišču dejavno in sistematično obveščati javnost o svojem NAPCP (člen 14(1)). V skladu z zahtevami Konvencije UN/ECE o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Aarhuška konvencija) morajo države članice zagotoviti dostop javnosti do informacij o okolju (Direktiva 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta (38)).

Poleg tega morajo države članice v skladu z direktivo razširjati sklope podatkov in informacije, kot se sporočajo v skladu s členom 10, na javno dostopnem spletišču. Da bi države članice olajšale uporabo vseh sporočenih informacij na podlagi Direktive, bi morale proučiti vključitev povezav do vseh sklopov podatkov in poročil v NAPCP, vključno s povezavami do:

— nacionalnih evidenc emisij, vključno s prilagojenimi evidencami emisij, če je to ustrezno,

— nacionalnih projekcij emisij,

— informativnega poročila o evidencah ter

— dodatnih poročil in informacij, sporočenih Komisiji v skladu s členom 10, vključno z lokacijo mest spremljanja in povezanimi kazalniki za spremljanje vplivov onesnaževanja zraka na ekosisteme ter poznejšimi podatki o spremljanju.

Dodatni predlogi za dobro prakso:

— pripraviti bi bilo treba načrt komuniciranja v podporo obveščanju o NAPCP. V njem bi se lahko na primer določili ciljna skupina za NAPCP (opredelitev ključnih organov, agencij, mest ali raziskovalnih organov), seznam kontaktov z mediji ter časovni načrt za objavljanje sporočil za javnost v zvezi z NAPCP. Poleg tega bi se lahko vključili kazalniki za ugotavljanje stopnje vključevanja javnosti v zvezi z NAPCP (npr. določitev ciljnega števila zadetkov za spletno mesto),

— objavljanje povzetkov za javnost, ki niso tehnični in so namenjeni pojasnjevanju namena NAPCP in njegove vsebine.

6. DODATEK: ZBIRKA ORODIJ ZA PODPORO PRI PROUČITVI IN IZBIRI DODATNIH POLITIK IN UKREPOV

Ta dodatek vsebuje primere analiznih metod in elemente poročanja za olajšanje proučitve in izbire dodatnih politik in ukrepov. Navedeni so sklici na ustrezne oddelke glavnega dela teh smernic.

6.1 Povzetek ocene vplivov preteklih, sedanjih in načrtovanih ukrepov na kakovost zraka

Šteje se, da je zajetje naslednjih elementov dobra praksa pri predstavitvi vplivov NAPCP na kakovost zraka in okolje. V izogib ponavljanju v začetnem NAPCP se priporoča, naj se pretekli podatki predstavijo skupaj s podatki o projekcijah, kadar je to mogoče. V nadaljevanju so predstavljeni primeri dokazov, ki jih je treba vključiti.

— Naslednje informacije se nanašajo na izhodiščno leto (2005) in zadnje leto poročanja:

— Zemljevidi sedanjih koncentracij v zraku vsaj za naslednja onesnaževala: NO2, PM10, PM2,5 in O3 ter za druga onesnaževala iz AAQD, v zvezi s katerimi se država članica srečuje z resnimi težavami. V nadaljevanju je predstavljen primer za letne povprečne koncentracije PM2,5 v EU v letih 2005 in 2015 (glej sliki 3 in 4). Primeri, predstavljeni v nadaljevanju, se nanašajo na EU kot celoto, v NAPCP pa je treba navesti le informacije na ravni države članice. Slika 3 Letne povprečne koncentracije PM2,5 v letu 2005 Vir: lastna zbirka (podatki iz poročila TSOZ št. 16). Slika 4 Letne povprečne koncentracije PM2,5 v letu 2015 Vir: lastna zbirka (podatki iz poročila TSOZ št. 16).

— Histogram, ki prikazuje število neskladnih območij in največje nacionalne prekoračitve za NO2, PM10, PM2,5 in O3 ter za druga onesnaževala iz AAQD, v zvezi s katerimi se država članica srečuje z resnimi težavami. V zvezi z neskladnimi območji bi bilo treba navesti skupno število območij kot referenco. Primer je predstavljen v nadaljevanju: Slika 5 Število neskladnih območij in največje prekoračitve Opomba: Na zgornjem grafu so predstavljene največje prekoračitve letnih mejnih vrednosti (rdeča barva) ter dnevnih in urnih mejnih vrednosti (modra barva) na sekundarni osi. Da bi bila slika berljiva, morajo biti najvišje koncentracije in število prekoračitev v enakem obsegu.

— Naslednje informacije se nanašajo na scenarij z ukrepi za leta 2020, 2025 in 2030 ter vsa zgoraj navedena onesnaževala:

— Zemljevid napovedanih koncentracij v okviru scenarija z ukrepi. V nadaljevanju je predstavljen primer za napovedane letne povprečne koncentracije PM2,5 na ravni EU v letih 2020, 2025 in 2030 (glej slike 6, 7 in 8). V NAPCP je treba navesti le informacije na ravni države članice. Slika 6 Projekcija letnih povprečnih koncentracij PM2,5 v letu 2020 v okviru scenarija z ukrepi Vir: lastna zbirka (podatki iz poročila TSOZ št. 16). Slika 7 Projekcija letnih povprečnih koncentracij PM2,5 v letu 2025 v okviru scenarija z ukrepi Vir: lastna zbirka (podatki iz poročila TSOZ št. 16). Slika 8 Projekcija letnih povprečnih koncentracij PM2,5 v letu 2030 v okviru scenarija z ukrepi Vir: lastna zbirka (podatki iz poročila TSOZ št. 16).

— Histogram projekcije razvoja števila neskladnih območij. Informacije o največji nacionalni prekoračitvi in kazalniku povprečne izpostavljenosti v okviru scenarija z ukrepi (glej sliko 10 v nadaljevanju).

— Naslednje informacije se nanašajo na scenarij z dodatnimi ukrepi za leta 2020, 2025 in 2030 ter vsa zgoraj navedena onesnaževala:

— Zemljevidi, ki prikazujejo projekcijo razlike v koncentracijah v primerjavi s tisto, doseženo z izvajanjem scenarija z ukrepi. V nadaljevanju je predstavljen primer za napovedane letne povprečne koncentracije PM2,5 na ravni EU v letu 2030 (glej sliko 9). V NAPCP je treba navesti le informacije na ravni države članice. Slika 9 Projekcija letnih povprečnih koncentracij PM2,5 v letu 2030 v okviru scenarija z dodatnimi ukrepi Vir: lastna zbirka (podatki iz poročila TSOZ št. 16).

— Histogram, ki prikazuje projekcijo razlike v številu neskladnih območij, pri čemer gre za primerjavo projekcij na podlagi izvajanja scenarija z ukrepi in scenarija z dodatnimi ukrepi. V zvezi z neskladnimi območji bi bilo treba navesti skupno število območij kot referenco. V nadaljevanju je predstavljen vzorčni histogram (slika 10).

— Preglednica ali slika, ki prikazuje projekcijo največjih prekoračitev (najvišje koncentracije in/ali število prekoračitev) mejnih vrednosti v okviru scenarija z dodatnimi ukrepi. Slika 10 Število neskladnih območij v letih 2020 in 2030 v okviru scenarija z ukrepi in scenarija z dodatnimi ukrepi

— V nadaljevanju je predstavljen vzorčni graf za prikaz projekcij za kazalnik povprečne izpostavljenosti za PM2,5 ter primerjavo predvidenih kazalnikov povprečne izpostavljenosti v okviru scenarija z ukrepi in scenarija z dodatnimi ukrepi (39). Slika 11 Pretekli podatki in projekcija razvoja kazalnika povprečne izpostavljenosti za PM2,5

6.2 Primeri (neizčrpni) specifičnih politik in ukrepov za vir emisij/sektor

Sektor Morebitne politike in ukrepi Proizvodnja energije — Tehnologije za zmanjševanje emisij (naknadno opremljanje in namestitev novih) — Uvedba strožjih mejnih vrednosti za emisije, kot se zahtevajo z veljavno zakonodajo (npr. DIE) — Zamenjava goriva — Spodbujanje proizvodnje energije iz negorljivih obnovljivih virov — Ukrepi za energetsko učinkovitost — Standardi kakovosti goriva Industrijski postopki — Tehnologije za zmanjševanje emisij (naknadno opremljanje in namestitev novih) — Uvedba strožjih mejnih vrednosti za emisije, kot se zahtevajo z veljavno zakonodajo (npr. DIE) — Zamenjava goriva — Ukrepi za energetsko učinkovitost — Standardi kakovosti goriva Uporaba topil in proizvodov, ubežne emisije — Nadzor nad uporabo topil — Sprememba sestave proizvodov — Nadomestitev proizvodov — Ukrepi v zvezi z javnim naročanjem (npr. cestne označbe na vodni osnovi) — Ukrepi za izboljšanje kakovosti informacij o uporabi topil in proizvodov ter povezanih ubežnih emisijah ter dostopa potrošnikov do teh informacij Kmetijstvo — Glej del B Priloge III k Direktivi za seznam obveznih in neobveznih ukrepov za vključitev v NAPCP — Ukrepi s posrednimi koristmi za kakovost zraka in podnebne spremembe, kot so dobre prakse pri preciznem kmetovanju in napravah za bioplin, obsežni paši na travinju, ekološkem kmetovanju Odpadki — Čim večje izboljšanje zbiranja odpadkov, oprema za zmanjševanje emisij v napravah za obdelavo odpadkov — Ukrepi za zmanjšanje nastajanja odpadkov, zlasti za biološko razgradljive odpadke, kot so živilski odpadki Promet (cestni/necestni) — Izvajanje celovitih načrtov za trajnostno mobilnost v mestih s strani mest in ustreznih nacionalnih (finančnih, zakonodajnih) okvirov — Oprema za zmanjševanje emisij (naknadno opremljanje s filtri) — Ciljno usmerjeni davki na cestni promet in/ali vrste goriv — Naložbe v infrastrukturo in vozila za javni prevoz ter pokritost z javnim prevozom z nizkimi emisijami — Spodbujanje souporabe avtomobilov in okolju prijazne vožnje — Spodbujanje brezemisijskih vozil, vozil z nizkimi emisijami in vozil na alternativna čista goriva ter naložb v povezano infrastrukturo (polnilna mesta) — Zaračunavanje pristojbin za zastoje/območja z nizkimi emisijami — Spodbujanje aktivne mobilnosti (kolesarjenje, hoja) — Subvencioniranje shem razgradnje – spodbujanje obnove voznega parka — Boljše izvrševanje obstoječih emisijskih standardov (npr. z izboljšanim preverjanjem skladnosti motornih vozil) — Uvedba ukrepov za umirjanje prometa in zniževanje hitrosti (kot so območja z omejitvijo hitrosti pri 30 km/h) Gospodinjski viri zgorevanja — Ukrepi za energetsko učinkovitost (npr. izolacija) — Minimalne zahteve za kakovost goriva (za kurilna olja in/ali les in drugo biomaso) — Spodbujanje zamenjave goriva, ciljno usmerjenih davkov na večino vrst goriv, ki povzročajo onesnaževanje — (Subvencioniranje) posodobitve opreme, na primer programi za zamenjavo peči/kotlov (na premog/les) — Boljše izvrševanje obstoječih standardov učinkovitosti za gospodinjske kotle (npr. z izboljšanim nadzorom trga za gospodinjske kotle) — Določbe o obveščanju in krepitev zmogljivosti (npr. ozaveščanje o kakovosti zraka, vplivu ogrevanja gospodinjstev, vrstah gospodinjske opreme za ogrevanje in učinkovitem obratovanju) Vir: zbirka podatkov o ukrepih v zvezi z več onesnaževali, Diegmann et al. (2014), RAC Foundation (2014), Evaluation of 2006 National Programmes under NEC Directive, EC Catalogue of Air Quality Measures (Ocena nacionalnih programov v okviru NECD za leto 2006, Katalog ukrepov za kakovost zraka EK).

6.3 Primeri analiznih metod za določitev dodatnih politik in ukrepov, potrebnih za izpolnitev obveznosti zmanjšanja emisij

Analiza možnosti z najnižjimi stroški (LCA)/analiza stroškovne učinkovitosti – pri teh metodah se proučijo stroški politik in ukrepov, da bi se izbrale alternativne možnosti doseganja cilja z najnižjimi neto stroški. V okviru NECD sta analiza možnosti z najnižjimi stroški in analiza stroškovne učinkovitosti ustrezni, saj so koristi (zmanjšanje onesnaževal v tonah) določene na ravni obveznosti zmanjšanja emisij za posamezna onesnaževala. Obseg stroškov politik in ukrepov je mogoče določiti kvalitativno (zelo visoki, visoki, srednji, nizki, zelo nizki glede na medsebojno primerjavo) ali kvantitativno (monetizacija). Analizo možnosti z najnižjimi stroški je mogoče opraviti z uporabo krivulj kumulativnih stroškov zmanjševanja emisij, kot je predstavljeno v primeru v nadaljevanju.

Primer: ocena ukrepov z uporabo analize stroškovne učinkovitosti za vzorčno onesnaževalo. V tem primeru napovedane emisije v okviru scenarija z ukrepi v letu 2030 znašajo 840 t, emisije, povezane z obveznostjo zmanjšanja emisij iz NECD, pa 790 t. Za izpolnitev obveznosti so torej potrebne dodatne politike in ukrepi, da se doseže zmanjšanje za vsaj 50 t.

Ukrep Zmanjšanje emisij (v tonah) Stroški (EUR) Stroškovna učinkovitost (EUR na tono) Ukrep A 6 5 000 833 Ukrep B 10 4 800 480 Ukrep C 20 6 000 300 Ukrep D 13 3 800 292 Ukrep E 4 6 500 1 625 Ukrep F 5 11 000 2 200 Ukrep G 2 11 000 5 500

V zgornjem primeru bi bili izbrani ukrepi D, C, B, A in E za dosego zgornje meje za skupne stroške v višini 30 000 EUR, ukrep F pa bi bil zavrnjen, saj so stroški na tono zmanjšanih emisij previsoki. Kumulativni stroški se lahko znižajo, če se ukrep E izvede le delno (po možnosti le do stopnje zmanjšanja emisij, ki se zahteva z NECD).

Uporaba tega pristopa je težavna, ker pri njem ni mogoče upoštevati vplivov politik in ukrepov na več onesnaževal, razen če se uporabi pristop z optimizacijo (podoben tistemu, ki se uporablja v okviru modela GAINS) ali določanje zaporedja onesnaževal. Pri pristopu z optimizacijo se odkrije najcenejša rešitev za izpolnitev obveznosti zmanjšanja za vsa onesnaževala, vendar je za njegovo izvedbo potreben poseben model. Določanje zaporedja onesnaževal je preprostejše – najprej se ocenijo vse politike in ukrepi, s katerimi se zmanjšajo emisije enega onesnaževala. Zmanjšanje emisij drugih onesnaževal, ki se doseže s temi politikami in ukrepi, se nato količinsko opredeli in odšteje od projekcij z ukrepi. Ocena politik in ukrepov se nato nadaljuje z drugim onesnaževalom in tako naprej. Po izvedbi vseh politik in ukrepov za prvo onesnaževalo morda ni treba izvesti dodatnih politik in ukrepov za eno ali več preostalih onesnaževal. Prvo onesnaževalo za oceno je mogoče izbrati na različne načine, kot sledi:

— prednostna obravnava onesnaževala, v zvezi s katerim je treba doseči največje zmanjšanje za izpolnitev obveznosti,

— izbira onesnaževala, v zvezi s katerim bodo politike in ukrepi najverjetneje prinesli posredne koristi za druga onesnaževala. Politike in ukrepi za zmanjšanje emisij SO2 bodo na primer najverjetneje imeli največji vpliv na emisije PM,

— najprej se obravnavajo politike in ukrepi za tista onesnaževala, ki niso v skladu niti z mejnimi vrednostmi iz AAQD, kot je NOX ali PM.

Analiza stroškov in koristi – ta metoda se priporoča, ko je mogoče monetizirati ključne neposredne koristi in neposredne stroške. Vidiki stroškov in koristi se lahko vključijo v oceno politik in ukrepov med drugim tako, da se za vsako opredeljeno politiko in ukrep primerjajo stroški na tono zmanjšanih emisij onesnaževala in koristi na tono zmanjšanih emisij onesnaževala, ki se za prihodnja obdobja ustrezno znižajo. Navedene koristi se pogosto monetizirajo z uporabo funkcij stroškov škode. Če se za monetizacijo koristi uporabijo samo funkcije stroškov škode, se z analizo stroškov in koristi pridobijo podobni rezultati kot z zgoraj opisano metodo analize možnosti z najnižjimi stroški. Če pa se monetizirajo tudi druge koristi, se na podlagi analize stroškov in koristi izberejo drugačni ukrepi kot z uporabo analize možnosti z najnižjimi stroški. Države članice se lahko odločijo za uporabo politik in ukrepov z največjimi koristmi (ali najnižjimi neto stroški), doseženimi na tono zmanjšanih emisij onesnaževala, do izpolnitve obveznosti zmanjšanja emisij.

Primer: oceno ukrepov z uporabo analize stroškov in koristi je mogoče ponazoriti tudi z uporabo krivulje mejnih stroškov zmanjševanja emisij (tj. iteracija analize stroškov in koristi, pri kateri se upoštevajo tudi koristi, zagotovljene z ukrepi). V primeru, predstavljenem v nadaljevanju, mora država članica z uvedbo dodatnih politik in ukrepov zmanjšati emisije onesnaževala za 50 t, da bi izpolnila obveznost zmanjšanja emisij. Za potrebe ocene ukrepov se neto stroški na tono zmanjšanih emisij onesnaževala izračunajo tako, da se koristi zmanjšanja emisij (količinsko opredeljene z uporabo funkcije stroškov škode, ki znaša 2 500 EUR na tono) odštejejo od skupnih stroškov ukrepa, razlika pa se deli z zmanjšanjem emisij, doseženim z ukrepom. Krivulja stroškov kaže, da so neto stroški pri ukrepih od A do F negativni (to pomeni, da koristi teh ukrepov presegajo stroške), pri ukrepu G pa pozitivni (stroški tega ukrepa presegajo koristi).

Ukrep Zmanjšanje emisij (v tonah) Stroški (EUR) Koristi (EUR) Neto stroški na tono zmanjšanih emisij onesnaževala (EUR) Ukrep A 6 5 000 15 000 – 1 667 Ukrep B 10 4 800 25 000 – 2 020 Ukrep C 20 6 000 50 000 – 2 200 Ukrep D 13 3 800 32 500 – 2 208 Ukrep E 4 6 500 10 000 – 875 Ukrep F 5 11 000 12 500 – 300 Ukrep G 2 11 000 5 000 3 000

Prednost tega pristopa je, da se z njim izberejo ukrepi z največjimi koristmi, opredelijo pa se lahko tudi dodatni ukrepi, ki so stroškovno učinkoviti, čeprav niso potrebni za izpolnitev obveznosti zmanjšanja (tj. ukrep F v zgoraj opisanem primeru).

Pomanjkljivost tega pristopa je, da se s funkcijami stroškov škode zajame le delež celotnih koristi, ki bi jih bilo mogoče zagotoviti s politiko in ukrepom. Poleg tega je večina funkcij stroškov škode na voljo na nacionalni ravni in niso specifične za posamezen kraj ali sektor, zato se pri njih ne upoštevata dejanska lokacija zmanjšanja emisij in povezana izpostavljenost lokalnega prebivalstva. Podrobnejši pristop h količinski opredelitvi koristi vključuje uporabo pristopa s potjo vpliva, vendar so za to potrebni podrobno modeliranje kakovosti zraka, analiza vpliva na zdravje in vrednotenje, ki lahko zahtevajo precejšnje vire.

Podobno kot v zgornjih primerih tudi v tem primeru vplivi ukrepov na več onesnaževal niso zajeti.

Modeliranje na podlagi optimizacije – z uporabo modelov z zmogljivostjo optimizacije se lahko opredelijo kombinacije politik in ukrepov, s katerimi bi se po najnižjih stroških doseglo zahtevano zmanjšanje emisij, ob upoštevanju vpliva ukrepov na več onesnaževal. Prav tako se z nekaterimi modeli z optimizacijo hkrati ocenijo vplivi izbranih politik in ukrepov na kakovost zraka, emisije toplogrednih plinov in okolje. Primer tega je model GAINS, ki se uporablja za ocene na ravni Evrope. Nekatere države članice uporabljajo tudi regionalne različice GAINS za izvajanje ocenjevanja na nacionalni ravni.

Verjetna pomanjkljivost večine modelov z optimizacijo, pa tudi metod analize možnosti z najnižjimi stroški ter analize stroškov in koristi je, da so oblikovani za oceno tehničnih ukrepov, zato z njimi običajno ni mogoče oceniti vplivov ukrepov, ki niso tehnični, kot so strukturne spremembe ali ukrepi, usmerjeni v ravnanje.

6.4 Primeri analiznih metod za podporo prednostnemu razvrščanju politik in ukrepov

Analiza na podlagi več meril – s to metodo je mogoče izbrati politike in ukrepe s presojo na podlagi sklopa ciljev in povezanih meril. V okviru NECD je analiza na podlagi več meril še posebno koristna, saj omogoča uskladitev analize ukrepov s specifičnimi cilji NECD, poleg tega pa se z njo olajša hkratna ocena glede na merila uspešnosti, učinkovitosti in skladnosti. Morebitna merila za analizo na podlagi več meril so med drugim:

Merilo/rezultat 1 (nizko) 2 (povprečno) 3 (visoko) Ali obstaja pravni okvir za izvedbo ukrepa? Ne, veljavno zakonodajo bi bilo treba spremeniti ali uvesti novo zakonodajo. Da, vendar bi bilo treba sprejeti nekatere dodatne ukrepe. Da, pravni okvir v podporo izvajanju politik in ukrepov je v celoti vzpostavljen. Kdaj bo doseženo zmanjšanje emisij, povezano z načrtovanimi politikami in ukrepi? Ne prej kot leta 2030. Med letoma 2025 in 2030. Med letoma 2020 in 2025. Kakšen je predviden vpliv politike in ukrepa na kakovost zraka in njun prispevek k ciljem AAQD? Politika in ukrep vplivata na emisije iz virov, ki so zunaj žariščnih točk v zvezi s kakovostjo zraka, pri čemer ne vplivata na koncentracije ali pa je njun vpliv zelo omejen. Nekaj pozitivnega vpliva na kakovost zraka, vendar je prispevek k ciljem glede kakovosti zraka majhen. Politika in ukrep vplivata na emisije na mestnih območij in žariščnih točkah v zvezi s kakovostjo zraka. Predviden je pozitiven prispevek k doseganju ciljev glede kakovosti zraka. Kakšen je vpliv ukrepa na črni ogljik? [samo ukrepi v zvezi s PM] Ga ni Omejen Velik Ali se z ukrepom spodbujajo naložbe v čisto in učinkovito tehnologijo? Ne, politika in ukrep ne vključujeta uporabe tehnologije. Nekoliko, vendar večinoma temelji na običajni in ustaljeni tehnologiji. Da, z ukrepom se olajšajo naložbe v najnovejšo tehnologijo. Ali se bo z ukrepom zmanjšala izpostavljenost občutljivih skupin prebivalstva? Ne, vplival bo predvsem na emisije na podeželju. Da, izvajal se bo na naseljenih območjih (npr. v mestih). Da, ukrep je ciljno usmerjen v kraje z občutljivimi skupinami prebivalstva (npr. šole). Ali se bodo s politiko in ukrepom odpravili kakšni negativni vplivi že sprejetih politik in ukrepov na kakovost zraka in emisije? Ne, ukrep je neodvisen od obstoječih politik in ukrepov. Da, negativni vpliv se bo zmanjšal. Da, negativni vpliv se bo odpravil. Ali politika in ukrep prispevata k izpolnjevanju obveznosti zmanjšanja emisij več onesnaževal? Ne, vplivata na le eno onesnaževalo. Da, vplivata na dve onesnaževali. Da, vplivata na več onesnaževal./Ne, vendar se bo z njima omogočilo sprejetje drugih politik in ukrepov.

Analiza SWOT – pri tej metodi je treba opredeliti prednosti, pomanjkljivosti, priložnosti in nevarnosti v zvezi s politikami in ukrepi. Ker je lahko primerjava politik in ukrepov z uporabo analize SWOT zahtevna in morda potrebuje veliko virov, je ta metoda morda primernejša za primerjavo manjšega števila izbranih skupin politik in ukrepov. Na primer, na podlagi začetne analize se lahko oblikujejo tri skupine morebitnih ukrepov, s katerimi se zmanjšanje emisij doseže s podobnimi stroški. Z uporabo analize SWOT bi bilo mogoče ugotoviti, s katero skupino politik in ukrepov se lahko zagotovijo največje koristi za kakovost zraka in druge cilje politike, ter zagotoviti največjo skladnost s sprejetimi politikami in ukrepi ter načrti in programi, tudi na drugih področjih politike.

Prednosti Pomanjkljivosti Pravni okvir v podporo izvajanju politik in ukrepov je v celoti vzpostavljen. Zmanjšanje emisij bo pozitivno prispevalo k doseganju zgornje meje za leto 2030. Korist za kakovost zraka je majhna, saj bo ukrep vplival predvsem na emisije na podeželju. Ukrep predvidoma ne bo vplival na črni ogljik. Ukrep vpliva na le eno onesnaževalo (ne prispeva k doseganju drugih zgornjih meja). Z ukrepom se verjetno ne bodo olajšale nove naložbe v najnovejšo tehnologijo. Priložnosti Nevarnosti Zmanjšanje emisij bi bilo mogoče doseči v krajšem času (med letoma 2025 in 2030), če bi ukrep dopolnili z ustrezno dejavnostjo spodbujanja. Ukrep bi lahko bil v nasprotju z doseganjem drugih ciljev politike (tveganje neskladnosti). Ukrep morda ne bo zlahka sprejet med zainteresiranimi stranmi (tj. pomanjkanje družbene sprejemljivosti).

(1) Upravlja ga Mednarodni inštitut za uporabne analize sistemov (IIASA).

(2) UL L 334, 17.12.2010, str. 17.

(3) UL L 165, 18.6.2013, str. 13

(4) UL L 344, 17.12.2016, str. 1.

(5) Direktiva (EU) 2016/2284 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. decembra 2016 o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka, spremembi Direktive 2003/35/ES in razveljavitvi Direktive 2001/81/ES, na voljo na spletnem naslovu https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX:32016L2284.

(6) Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2018/1522 z dne 11. oktobra 2018 o skupni obliki za nacionalne programe nadzora nad onesnaževanjem zraka v skladu z Direktivo (EU) 2016/2284 Evropskega parlamenta in Sveta o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka (UL L 256, 12.10.2018, str. 87), na voljo na spletnem naslovu https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX:32018D1522.

(7) Glej tudi opredelitev pojma „cilji glede kakovosti zraka“ iz člena 3(4) Direktive.

(8) http://www.iiasa.ac.at/web/home/research/researchPrograms/air/policy/TSAP_12_final_v1.pdf

(9) V skladu z opredelitvijo pojma iz AAQD „območje“ pomeni del ozemlja države članice, ki ga ta sama razmeji zaradi ocenjevanja in upravljanja kakovosti zraka.

(10) Glej točko 13 za smernice o opredelitvi scenarija z ukrepi: https://www.unece.org/fileadmin/DAM/env/documents/2015/AIR/EB/English.pdf.

(11) Za celoten pregled zakonodaje EU za nadzor nad onesnaževanjem zraka pri virih glej http://ec.europa.eu/environment/air/reduction/legislation.htm.

(12) https://ec.europa.eu/clima/policies/strategies/progress/monitoring_sl

(13) Direktiva 2001/81/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2001 o nacionalnih zgornjih mejah emisij za nekatera onesnaževala zraka (UL L 309, 27.11.2001, str. 22).

(14) http://ec.europa.eu/environment/air/clean_air/outlook.htm

(15) http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-11265-2016-INIT/en/pdf

(16) http://www.iiasa.ac.at/web/home/research/researchPrograms/air/GAINS.html

(17) https://ec.europa.eu/info/files/better-regulation-toolbox-57_sl

(18) Družbena sprejemljivost je lahko eno od meril, uporabljenih pri analizi na podlagi več meril.

(19) Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo (UL L 152, 11.6.2008, str. 1) ter Direktiva 2004/107/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o arzenu, kadmiju, živem srebru, niklju in policikličnih aromatskih ogljikovodikih v zunanjem zraku (UL L 23, 26.1.2005, str. 3).

(20) UL L 328, 21.12.2018, str. 1.

(21) https://ec.europa.eu/energy/en/topics/energy-strategy-and-energy-union

(22) https://enrd.ec.europa.eu/home-page_en

(23) http://ec.europa.eu/environment/circular-economy/index_en.htm

(24) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX:52016DC0501

(25) https://ec.europa.eu/transport/themes/urban/cpt_sl

(26) https://ec.europa.eu/transport/themes/urban/urban_mobility/ump_sl

(27) http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm

(28) http://ec.europa.eu/environment/water/participation/map_mc/map.htm

(29) http://ec.europa.eu/environment/water/water-nitrates/index_en.html

(30) http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX:32013R1301

(31) http://www.unece.org/environmental-policy/conventions/envlrtapwelcome/guidance-documents-and-other-methodological-materials/gothenburg-protocol.html

(32) https://www.rivm.nl/media/documenten/cce/manual/Manual_UBA_Texte.pdf

(33) http://ec.europa.eu/smart-regulation/guidelines/tool_35_en.htm

(34) UL L 156, 25.6.2003, str. 17. https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX:32003L0035

(35) UL L 197, 21.7.2001, str. 30. https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX:32001L0042

(36) UL L 26, 28.1.2012, str. 1.

(37) Glej na primer čezmejno posvetovanje, ki ga je Hrvaška opravila z Italijo v zvezi z načrtom upravljanja povodja, na spletnem naslovu: http://www.va.minambiente.it/en-GB/Oggetti/Documentazione/1607/2691.

(38) UL L 41, 14.2.2003, str. 26. https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX:32003L0004

(39) Kazalnik povprečne izpostavljenosti se za izhodiščno leto 2005 ni sporočal. Zato bi ga bilo treba predložiti le za zadnje leto poročanja, razen če želi država članica opraviti naknadni izračun kazalnika povprečne izpostavljenosti za leto 2005.