P8_TA(2017)0199

Izvajanje direktive o rudarskih odpadkih

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 27. aprila 2017 o izvajanju direktive o rudarskih odpadkih (2006/21/ES) (2015/2117(INI))

(2018/C 298/17)

Evropski parlament,

— ob upoštevanju Direktive 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES (1) (v nadaljnjem besedilu: Direktiva),

— ob upoštevanju Odločbe Komisije 2009/335/ES z dne 20. aprila 2009 o tehničnih smernicah za določitev finančne garancije (2),

— ob upoštevanju Odločbe Komisije 2009/337/ES z dne 20. aprila 2009 o opredelitvi meril za klasifikacijo objektov za ravnanje z odpadki v skladu s Prilogo III k Direktivi 2006/21/ES (3),

— ob upoštevanju Odločbe Komisije 2009/360/ES z dne 30. aprila 2009 o dopolnitvi tehničnih zahtev za opredelitev odpadkov (4),

— ob upoštevanju Odločbe Komisije 2009/358/ES z dne 29. aprila 2009 o uskladitvi, rednem pošiljanju informacij in vprašalniku iz členov 22(1)(a) in 18 Direktive 2006/21/ES (5),

— ob upoštevanju Odločbe Komisije 2009/359/ES z dne 30. aprila 2009 o dopolnitvi opredelitve inertnih odpadkov pri izvajanju člena 22(1)(f) Direktive 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti (6),

— ob upoštevanju poročila Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o izvajanju Direktive 2006/21/ES (COM(2016)0553),

— ob upoštevanju Direktive 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (7),

— ob upoštevanju evropske ocenjevalne študije o izvajanju direktive o rudarskih odpadkih iz januarja 2017, ki jo je izvedla Služba Evropskega parlamenta za raziskave, ter priložene študije (priloga 1) z naslovom „Exploring the alternatives to technologies involving high environmental and health risks related to the improper management of the waste from extractive industries: Challenges, risks and opportunities for the extractive industries arising in the context of the circular economy concept“ (8) (Raziskovanje alternativ za tehnologije z visokimi okoljskimi in zdravstvenimi tveganji zaradi neustreznega ravnanja z odpadki iz ekstraktivnih dejavnosti. Izzivi, tveganja in priložnosti za ekstraktivno industrijo v okviru koncepta krožnega gospodarstva),

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 5. maja 2010 o splošni prepovedi tehnologij rudarjenja s cianidom v Evropski uniji (9),

— ob upoštevanju svoje resolucije z dne 8. oktobra 2015 o izkušnjah, pridobljenih iz katastrofe rdečega blata, pet let po nesreči na Madžarskem (10),

— ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z naslovom Zaprtje zanke – akcijski načrt EU za krožno gospodarstvo (COM(2015)0614),

— ob upoštevanju študije o izvedljivosti, ki jo je Komisija izdelala v zvezi s konceptom vseevropskega mehanizma za delitev tveganja v primeru industrijskih nesreč (11),

— ob upoštevanju člena 52 Poslovnika,

— ob upoštevanju poročila odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane (A8-0071/2017),

A. ker je bila po dveh večjih nesrečah, v katerih je prišlo do razlitja nevarnih rudarskih odpadkov, Direktiva o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti (direktiva), s katero naj bi v čim večji meri preprečili in zmanjšali škodljive učinke na okolje ter morebitna tveganja za zdravje ljudi zaradi ravnanja z rudarskimi odpadki;

B. ker se je rok, do katerega bi morale države članice direktivo prenesti, iztekel 1. maja 2008 in ker so pri prenosu v nacionalno zakonodajo skoraj vse države članice zamujale;

C. ker je Komisija začela postopke za ugotavljanje kršitev zaradi neskladnosti proti 18 državam članicam, ker niso pravilno in v celoti prenesle direktive; ker so poleg tega novembra 2016 še vedno potekali štirje postopki;

D. ker Komisija še celih enajst let po sprejetju direktive ni sprejela smernic o inšpekcijskem nadzoru, kot je zahtevano v členu 22(1)(c) direktive; ker potrebo po zanesljivih smernicah Komisije jasno kaže tudi dejstvo, da ni opredelitve in podrobnosti o tem, kako je treba opraviti inšpekcijski pregled, in da države članice različno razlagajo zahteve direktive;

E. ker je deset držav članic sporočilo, da na svojem ozemlju nimajo objektov kategorije A;

F. ker omejitve sedanjega sistema poročanja na vsaka tri leta, kar potrjujejo neskladja med informacijami, ki so jih posredovale države članice, in možne napačne razlage nekaterih določb direktive pomenijo, da zaradi nezadovoljive kakovosti razpoložljivih podatkov ni bilo mogoče opisati in oceniti, kako se direktiva v praksi izvaja;

G. ker Odločba Komisije 2009/335/ES ne posega v člen 14 direktive, v skladu s katerim mora finančna garancija temeljiti na domnevi, da bo sanacijo izvedla tretja oseba;

H. ker na ravni EU ni zbirke podatkov o objektih za ravnanje z rudarskimi odpadki;

I. ker odpadki, ki izvirajo iz kamnolomstva in rudarstva, nanesejo zelo velik del vseh odpadkov, proizvedenih v Evropski uniji (približno 30 % leta 2012), med njimi pa so tudi nevarni odpadki;

J. ker je EU močno odvisna od uvoza surovin iz tretjih držav in ker se veliko število naravnih virov hitro izčrpava; ker je okoljska in zdravstvena zakonodaja v teh tretjih državah pogosto manj stroga kot v EU;

K. ker v sporočilu z naslovom „Zaprtje zanke – akcijski načrt EU za krožno gospodarstvo,“ (COM(2015)0614) ni določen zakonodajni pregled direktive;

L. ker prehod na krožno gospodarstvo že sam na sebi prinaša pomembne posebne okoljske koristi in je poglavitnega pomena za dolgoročno konkurenčnost EU;

1. obžaluje, da se države članice (EU-27) ( 12 ) srečujejo z nekaterimi težavami pri prenosu, kar zadeva časovni okvir, kakovost ali oboje, in da zaradi potekajočih postopkov ugotavljanja kršitev zaradi neskladnosti še ni mogoče pričakovati, da bodo vse države članice direktivo v praksi pravilno izvajale;

2. poziva države članice, ki jih to zadeva, in Komisijo, naj zagotovijo čimprejšnji pravilen in popoln prenos in izvajanje direktive; poziva Komisijo, naj državam članicam zagotovi ustrezno usmerjanje in tako zagotovi pravilen in popoln prenos;

3. poudarja, da odsotnost smernic o inšpekcijskem nadzoru, predvidenih s členom 22(1)(c) direktive, ovira njeno učinkovito in uspešno izvajanje v praksi ter povzroča razlike med državami članicami, kar zadeva stroške usklajevanja in izvrševanja za upravljavce objektov in organe;

4. zato poziva Komisijo, naj čim prej sprejme konkretne sektorske smernice o inšpekcijskem nadzoru dejavnosti, v katerih nastajajo rudarski odpadki, nikakor pa ne pozneje kot do konca leta 2017;

5. poziva Komisijo, naj oceni možnost, da bi ustrezni pristojni organi držav članic izvajali nenapovedane inšpekcijske preglede na kraju samem;

6. meni, da sedanji sistem poročanja v skladu s členom 18(1) ne ustreza svojemu namenu in da ni učinkovit, ker ne omogoča opisa in ocene popolnega stanja v zvezi z izvajanjem, s tem pa ustvarja nepotrebno breme za države članice in službe Komisije ter tudi zmanjšuje učinkovitost;

7. v zvezi s tem poudarja, da je orodje za zbiranje podatkov (vprašalnik ( 13 ) ) pomanjkljivo zasnovano, saj omogoča dvoumne razlage, zaradi česar se poroča o ukrepih, sprejetih na nacionalni ravni, ne pa o tem, kako se izvajajo v praksi, zlasti, kar zadeva objekte za ravnanje z rudarskimi odpadki;

8. poudarja, da nekateri podatki, ki so jih posredovale države članice v zvezi s številom objektov na njihovem ozemlju, za katere naj bi veljala direktiva, ne delujejo zelo verjetni, ker gre v nekaterih primerih za razmeroma majhne količine glede na podatke o skupni količini rudarskih odpadkov na nacionalni ravni, ki prihajajo iz drugih virov informacij;

9. poziva, naj se prednostno reformira sedanji mehanizem poročanja (vključno z vprašalnikom), in sicer ob upoštevanju skorajšnjih rokov za tretje obdobje poročanja (2014–2017), da bi lahko na podlagi tretjega obdobja poročanja in še naprej ustrezno ocenili izvajanje direktive v praksi; poziva Komisijo, naj v mehanizem poročanja vključi tudi zahtevo, da je treba posredovati vse relevantne podatke o vplivu na okolje;

10. predlaga, da se vprašalnik iz Priloge III k Odločbi Komisije 2009/358/ES izboljša z zahtevo, da morajo države članice sporočati izčrpne, najnovejše in zanesljive podatke o objektih za ravnanje z rudarskimi odpadki na svojem ozemlju; predlaga, da bi moral izbrani pristop omogočati vzpostavitev in preprosto posodabljanje evropske zbirke podatkov o tovrstnih objektih, saj bi odločilno pomagala pridobiti celovito sliko o praktičnem izvajanju direktive pa tudi pri njenem spremljanju in ocenjevanju na ravni EU; meni, da bi bilo treba razmisliti tudi o drugih pristopih, na primer o izpolnjenem vzorčnem nacionalnem poročilu v skladu s členom 18(1) direktive, ki bi se lahko uporabili kot zgled, in da tovrstne izboljšave ne bi več dopuščale različnih razlag držav članic o tem, katere podatke je treba sporočiti;

11. obžaluje, da je Komisija objavila samo eno poročilo o izvajanju, ki zajema prvo in drugo obdobje poročanja (2008–2011 in 2011–2014), namesto poročila vsaka tri leta, kakor se zahteva v skladu s členom 18(1) direktive, zaradi česar javnosti že leta nima informacij o (ne)izvajanju te direktive in se s tem dejansko zamuja z nadaljnjimi ukrepi, s katerimi bi zagotovili njeno popolno izvajanje, ob tem pa je treba opozoriti, da direktiva obravnava gospodarsko dejavnost z znatnimi okoljskimi, zdravstvenimi in socialnimi posledicami; poziva Komisijo, naj strogo spoštuje triletne časovne presledke za poročanje;

12. potrjuje, da je večina držav članic sprejela ukrepe, potrebne za izvajanje določb direktive; opozarja pa, da različno razlaganje direktive med državami članicami kaže, da si je treba bolj prizadevati za zagotovitev, da bodo vse države članice podobno razumele in uporabljale osnovne pojme iz nje, tako da bodo po vsej EU zagotovljeni enaki konkurenčni pogoji;

13. pozdravlja načrte Komisije, da bi izdala splošne smernice o izvajanju določb direktive, ki bi omogočile izboljšave, kar zadeva skladnost z direktivo in njeno izvrševanje, tudi v zvezi s celim življenjskim ciklom objektov za ravnanje z rudarskimi odpadki: od pridobitve dovoljenja do obnovitve in spremljanja po zaprtju; poudarja, da so velike razlike pri razlaganju osnovnih določb direktive in nesporazumi glede tega (na primer, ali so zajete tudi države članice, ki gostijo tovrstne objekte, ali ne);

14. je še posebej zaskrbljen zaradi nepopolnega postopka za ustrezno razvrstitev objektov kategorije A in izdajo dovoljenj zanje, saj pomenijo večje tveganje, ter opozarja, da za približno 25 % objektov te kategorije na ozemlju EU ni pripravljen načrt ukrepov zunaj organizacije ob nesrečah; zato poziva države članice, naj dokončajo ustrezno razvrščanje objektov na svojem ozemlju in najpozneje do konca leta 2017 sprejmejo še nesprejete zunanje izredne načrte;

15. ima pomisleke, ker po podatkih nacionalnih poročil, posredovanih v skladu s členom 18(1) direktive, precejšnje število držav članic EU očitno ni pravilno opredelilo objektov, ki spadajo na področje uporabe direktive, zlasti glede objektov, ki bi jih bilo treba uvrstiti v kategorijo A;

16. poudarja, da je pomembno pridobiti informacije o stanju usedalnih bazenov; poziva države članice, naj povečajo varnost pregrad, da se zaščiti zdravje ljudi in okolje, zlasti pri objektih kategorije A;

17. poudarja, da je pomembno, da se lokalne skupnosti, ki jih to zadeva, vključijo že v fazi načrtovanja projektov ravnanja z rudarskimi odpadki, povezanih z uporabo nevarnih snovi, ter da se zagotovita preglednost in dejansko sodelovanje državljanov ves čas postopka za pridobitev pooblastila in pri obnavljanju že podeljenih dovoljenj ali spreminjanju njihovih pogojev; ponavlja, da je pri tem pomembno spoštovati konvenciji iz Espoa in Aarhusa; poziva Komisijo, naj pripravi zbirko zgledov dobre prakse za boljše vključevanje lokalnih skupnosti;

18. poziva Komisijo, naj predlaga učinkovitejše ukrepe za varstvo okolja in zdravja državljanov, saj se je izkazalo, da nekatere države članice ne morejo preprečiti, da nekateri upravljavci objektov onesnažujejo tla in vodo;

19. je seznanjen z nepotrebnim upravnim bremenom za organe in upravljavce objektov, kar zadeva ravnanje z inertnimi odpadki in upravljanje neonesnaženih tal, ter poziva Komisijo in države članice, naj se izogibajo podvajanju postopkov za pridobitev pooblastila, pri tem pa naj upoštevajo značilnosti tega sektorja ter zdravstvene, varnostne in okoljske posledice;

20. poziva Komisijo, naj razišče, kako se člen 14 direktive in Odločba Komisije 2009/335/ES izvajata v državah članicah in ali so vzpostavljeni instrumenti finančnega jamstva zadostni in ustrezajo svojemu namenu;

21. želi spomniti na svojo zgoraj navedeno resolucijo z dne 5. maja 2010 o popolni prepovedi rudarjenja s cianidom v EU, zlasti glede na šibko izvajanje v zvezi s podeljevanjem pooblastil objektom kategorije A, ter znova poziva Komisijo, naj čim prej predlaga popolno prepoved tehnologij rudarjenja s cianidom v Evropski uniji, zlasti ker so na voljo nestrupene alternative, na primer ciklodekstrin ( 14 ) ; poziva države članice, naj nemudoma poskrbijo za najboljše možno ravnanje s cianidom v usedalnih bazenih;

22. poziva podjetja in ustrezne pristojne organe, naj med postopkom izdajanja dovoljenj za objekte za ravnanje z rudarskimi odpadki preučijo razpoložljive napredne tehnologije, zlasti kar zadeva načrtovanje usedalnih bazenov jalovine, ter pri tem upoštevajo najvišje okoljske standarde; poziva države članice, naj zberejo in analizirajo podatke, predložene v postopku izdaje dovoljenja, jih primerjajo z dejanskimi okoljskimi vplivi delujočega objekta za ravnanje z rudarskimi odpadki ter po potrebi popravijo zahteve za pridobitev dovoljenja;

23. poziva Komisijo, naj zagotovi zadostno financiranje za raziskave in inovacije na področju upravljanja objektov za ravnanje z rudarskimi odpadki, da bi se izboljšala varnost teh objektov;

24. poziva Komisijo, naj izkoristi priložnost, ki jo nudi pregled referenčnih dokumentov o najboljših razpoložljivih tehnikah (BREF) v okviru koncepta krožnega gospodarstva, ter naj pri določanju dobre prakse, ki bo vključena v načrte za ravnanje z rudarskimi odpadki, da prednost visokim okoljskim standardom in učinkoviti rabi virov;

25. poziva Komisijo, naj spodbuja predelavo kritičnih surovin tudi iz rudarskih odpadkov, kot je določeno v akcijskem načrtu EU za krožno gospodarstvo;

26. izraža obžalovanje, ker so evropski rudarski viri vse slabše kakovosti in v vse globljih podzemnih plasteh, zaradi česar je treba za proizvodnjo ciljne kovine izkopati vse več materiala; poziva države članice, naj čim bolje izkoristijo odpadne kamnine in z njimi nadomestijo deviške kamnine, kjer je mogoče; ima velike zadržke glede učinkovitosti kemične obdelave, saj manjše razmerje med rudo in okoliškimi kamninami pomeni, da se na tono ciljne kovine proizvede več jalovine in s tem več rudarskih odpadkov;

27. poudarja, da je za prehod EU na krožno gospodarstvo bistvenega pomena zmanjšati porabo virov in spodbujati ponovno uporabo in recikliranje; poziva Komisijo, naj razmisli, da bi v ta namen določili cilje, ki bi temeljili na oceni življenjskega cikla;

28. poudarja, da bi lahko vodilno načelo postalo celovito izkoriščanje virov, vendar bi bilo treba pri tem upoštevati tehnične in tržne omejitve pa tudi morebitne posredne stroške, na primer ogljični odtis; predlaga analizo in ločevanje odpadkov iz rudarjenja in mletja, da bi jih bilo mogoče pozneje lažje predelati;

29. poziva Komisijo in pristojne organe držav članic, naj še naprej vlagajo v raziskave in razvoj izvedljivih alternativnih postopkov, s katerimi bi lahko oskrbovali EU s primarnimi in sekundarnimi surovinami ter preprečevali nastajanje odpadkov pri rudarskih dejavnostih;

30. poudarja, da bi lahko spominska dediščina opuščenih objektov za ravnanje z rudarskimi odpadki na srednji ali kratki rok resno ogrozila zdravje ljudi ali okolje; poziva Komisijo, naj čim bolj pregledno pojasni vsa odstopanja od direktive, ki so bila dovoljena državam članicam, in še nerešene vrzeli v zvezi z nekdanjimi odlagališči in njihovo sanacijo; poziva Komisijo, naj skupaj z državami članicami pripravi akcijski načrt za popolno sanacijo teh objektov ter pri tem upošteva zglede dobre prakse in morebitne prednosti koncepta krožnega gospodarstva, če se bo uporabil za ravnanje z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti, vključi pa naj tudi ureditev za spremljanje teh objektov po zaprtju;

31. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

(1) UL L 102, 11.4.2006, str. 15.

(2) UL L 101, 21.4.2009, str. 25.

(3) UL L 102, 22.4.2009, str. 7.

(4) UL L 110, 1.5.2009, str. 48.

(5) UL L 110, 1.5.2009, str. 39.

(6) UL L 110, 1.5.2009, str. 46.

(7) UL L 143, 30.4.2004, str. 56.

(8) Številka PE: 593.788.

(9) UL C 81 E, 15.3.2011, str. 74.

(10) Sprejeta besedila, P8_TA(2015)0349.

(11) Study to explore the feasibility of creating a fund to cover environmental liability and losses occurring from industrial accidents (Študija o izvedljivosti vzpostavitve sklada za kritje okoljske odgovornosti in izgub, nastalih zaradi nesreč pri delu), končno poročilo, Evropska komisija, GD ENV, 17. april 2013.

(12) Gl. podčrtno opombo št. 3 k obrazložitvi v poročilu A8-0071/2017.

(13) Priloga III k Odločbi Komisije 2009/358/ES.

(14) Liu in drugi (2013): „Selective isolation of gold facilitated by second-sphere coordination with α-cyclodextrin“ (Selektivna izolacija z drugofazno koordinacijo z α-ciklodekstrinom), Nature Communications.