EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 1.7.2021 SWD(2021) 184 final DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE Analiza načrta Slovenije za okrevanje in odpornost Spremni dokument k predlogu IZVEDBENEGA SKLEPA SVETA o odobritvi ocene načrta za okrevanje in odpornost za Slovenijo {COM(2021) 384 final}



Kazalo 1. Povzetek 2. Izzivi za okrevanje in odpornost: ozadje 2.1. Makroekonomski obeti in razvoj od poročila o državi za leto 2020 2.2. Izzivi, povezani s trajnostno rastjo, kohezijo, odpornostjo in politikami za naslednjo generacijo 2.3. Izzivi, povezani z zelenim in digitalnim prehodom Zelena razsežnost Digitalna razsežnost 3. Cilji, struktura in upravljanje načrta 3.1. Splošna strategija načrta 3.2. Izvedbeni vidiki načrta 4. Povzetek ocene načrta 4.1. Celovit in ustrezno uravnotežen odziv na gospodarske in socialne razmere 4.2. Povezava s priporočili za posamezne države in evropskim semestrom 4.3. Potencial rasti, ustvarjanje delovnih mest, ekonomska, institucionalna in socialna odpornost, evropski steber socialnih pravic, blažitev posledic krize ter socialna teritorialna kohezija in konvergenca 4.4. Načelo, da se ne škoduje bistveno 4.5. Zeleni prehod 4.6. Digitalni prehod

4.7. Trajen učinek načrta 4.8. Mejniki, cilji, spremljanje in izvajanje 4.9. Ocena stroškov 4.10. Kontrole in revizije 4.11. Usklajenost Priloga – Podnebno in digitalno označevanje v slovenskem načrtu za okrevanje in odpornost



1.Povzetek Pandemija COVID-19 je resno prizadela slovensko gospodarstvo, saj se je BDP v letu 2020 zmanjšal za 5,5 %. Gospodarstvo naj bi si v obdobju 2021–2022 opomoglo zaradi ukrepov politike, investicij in reform, ki se financirajo na podlagi načrta za okrevanje in odpornost, ter s postopnim odpravljanjem omejitev. Izgube delovnih mest so bile omejene zaradi ukrepov, ki jih je vlada sprejela za podporo delovnim mestom. Znaki okrevanja so vidni že od prvega četrtletja leta 2021 in pričakuje se, da se bo rast v preostanku leta 2021 in letu 2022 okrepila. Kriza je močno prizadela tudi javne finance, vendar so višje ravni začasne diskrecijske porabe pomagale preprečiti večji upad proizvodnje in zaposlovanja. Saldo sektorja država se je iz presežka v višini 0,4 % BDP leta 2019 spremenil v primanjkljaj v višini 8,4 % BDP leta 2020. V letu 2021 naj bi dosegel 8,6 % BDP in se pod 3 % BDP znižal šele v letu 2024. Slovenija je v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost zaprosila za nepovratno finančno pomoč v višini 1,78 milijarde EUR in za posojila v višini 705 milijonov EUR, kar skupaj predstavlja približno 5,4 % BDP. Slovenija je tudi nakazala, da bo morda pozneje zaprosila za dodatna posojila. Načrt Slovenije za okrevanje in odpornost prispeva h gospodarskemu in socialnemu okrevanju ter dolgoročnemu razvoju države. Obravnava znaten del dolgoročnih strukturnih izzivov, kot so opredeljeni v ustreznih priporočilih, ki jih je Svet naslovil na Slovenijo v letih 2019 in leta 2020, zlasti na področjih dolgotrajne oskrbe, zdravstvenega varstva, pokojnin in trga dela, izobraževanja ter kompetenc, raziskav, razvoja in inovacij, zelenega in digitalnega prehoda, poslovnega okolja in javnega naročanja. Načrt je tudi v skladu z osnutkom priporočil Sveta o ekonomski politiki euroobmočja. Načrt je sestavljen iz štirih „sklopov“: zeleni prehod, digitalna preobrazba, pametna, trajnostna in vključujoča rast ter zdravstvo in socialna varnost. Kratkoročno in srednjeročno bo načrt spodbudil trajnostne in digitalne investicije v večini sektorjev gospodarstva, od proizvodnje energije do turizma, z dvema ciljema: zagon gospodarstva in podpora dvojnemu prehodu. Dolgoročno bodo reforme, usmerjene v javno upravo, poslovno okolje, trg dela in izobraževalni sistem, povečale produktivnost in konkurenčnost ter tako okrepile potencial rasti Slovenije in ustvarjanje delovnih mest. Reforme bodo tudi okrepile slovensko mrežo socialne varnosti in zagotovile, da bo država odpornejša na prihodnje šoke. Na splošno je načrt zadosten odziv na gospodarske in socialne razmere v državi. Načrt na splošno predstavlja celovit in ustrezno uravnotežen odziv na gospodarske in socialne razmere v Sloveniji ter zajema šest stebrov politike iz člena 3 uredbe o mehanizmu za okrevanje in odpornost. Več reform bo okrepilo gospodarsko in socialno odpornost. Te vključujejo prenovo sistema socialne varnosti (tj. zdravstvenega sistema, sistema dolgotrajne oskrbe in pokojninskega sistema), ki obravnava demografske trende in izzive, povezane s hitro starajočo se družbo. Pričakuje se, da bodo strukturne reforme, zlasti na trgu dela, povečale udeležbo na trgu dela in spodbujale daljšo delovno dobo. To bo povečalo dolgoročno rast in obravnavalo tudi izzive v zvezi z javnofinančno vzdržnostjo. Predvidena posodobitev javne uprave in izboljšanje poslovnega okolja bosta prav tako ključnega pomena v procesu okrevanja, zlasti ker si država prizadeva okrepiti svoj konkurenčni položaj v regiji. Načrt povezano obravnava socialne izzive v skladu z evropskim stebrom socialnih pravic, zlasti z reformami in investicijami v zdravstvo, dolgotrajno oskrbo, aktivno politiko zaposlovanja in cenovno dostopna stanovanja. Načrt vključuje tudi različne politike za naslednjo generacijo, zlasti za izboljšanje kakovosti izobraževanja, posodobitev šol, spodbujanje razvoja kompetenc za digitalni in zeleni prehod, podpiranje zaposlovanja mladih in obravnavanje demografskih trendov, da se zagotovi večja medgeneracijska pravičnost. Načrt se močno osredotoča na zeleni prehod z namenskim sklopom petih komponent, ki predstavlja več kot dve petini skupnih dodeljenih finančnih sredstev načrta. Vključuje ključne reforme za sprostitev potenciala energije iz obnovljivih virov in razširitev trajnostne mobilnosti, ki sta bistvena koraka za razogljičenje energetskega in prometnega sektorja. Investicije v obnovljive vire energije, energetsko učinkovitost javnih stavb, preprečevanje poplav, nadgradnjo železniške infrastrukture in namenske ukrepe za krožno gospodarstvo bodo prav tako olajšale zeleni prehod v ključnih gospodarskih sektorjih, vključno z reformami meril za zeleno proračunsko načrtovanje in za zeleno javno naročanje. Ukrepi, ki podpirajo cilje na področju podnebnih sprememb, predstavljajo 42,4 % vseh dodeljenih sredstev iz načrta. Načrt tudi posredno podpira ohranjanje biotske raznovrstnosti s ključno reformo gozdarstva in vzpostavitvijo centra za semenarstvo, drevesničarstvo in varstvo gozdov, in sicer s spodbujanjem naravnih rešitev za ukrepe za prilagajanje podnebnim spremembam in dajanjem prednosti investicijam za čiščenje odpadnih voda, ki pozitivno vplivajo na območja Natura 2000. Za vse ukrepe v slovenskem načrtu je bila izvedena predhodna ocena skladnosti z načelom „da se ne škoduje bistveno“. Pričakuje se, da bo načrt znatno prispeval k digitalizaciji Slovenije. To bo vključevalo uvedbo novih dokumentov za elektronsko identifikacijo za državljane in podjetja ter investicije v povezljivost ter digitalnih kompetenc za zmanjšanje digitalnega razkoraka. Načrt se močno osredotoča na digitalizacijo javnega sektorja, zlasti pravosodja in e-zdravja, ter vključuje pomembne ukrepe za spodbujanje digitalne pismenosti v izobraževalnem sistemu. Načrt vključuje močno čezmejno razsežnost, z več pomembnimi večdržavnimi projekti na področjih oblaka, mikroelektronike, kvantne komunikacije in tehnologije veriženja blokov. Ukrepi z digitalnim učinkom skupaj predstavljajo 21,4 % vseh dodeljenih sredstev iz načrta. Načrt vključuje skladne ukrepe, ki se medsebojno krepijo, pričakuje pa se, da bo imel trajne okoljske in socialno-ekonomske učinke. Pričakuje se, da bodo glavne strukturne reforme načrta, zlasti reforme sistema socialne varnosti, skupaj s pomembnimi investicijami v dvojni prehod (npr. zaščita pred poplavami in digitalizacija javne uprave) imele pozitivne dolgoročne učinke. Če se bo načrt ustrezno izvajal, naj bi državo pripravil na soočanje s ključnimi strukturnimi izzivi, zlasti demografskimi spremembami, blažitvijo podnebnih sprememb in prilagajanjem nanje ter javnofinančno vzdržnostjo. Ukrepi, vključeni v načrt, zajemajo področja vseh sedmih vodilnih evropskih pobud, s posebnim poudarkom na zagnati, napolniti, modernizirati, preusposabljati in izpopolnjevati. Slovenija je oblikovala trden pravni in organizacijski okvir, na katerem temelji izvajanje načrta. To vključuje ustanovitev Urada za izvajanje načrta za okrevanje in odpornost kot koordinacijskega organa, sprejetje nacionalne uredbe in smernic koordinacijskega organa in drugih subjektov. Zakonodajni ukrepi na tem področju, ki še niso bili sprejeti, bodo zaključeni pred prvim obrokom. Mejniki in cilji slovenskega načrta predstavljajo ustrezen sistem za spremljanje izvajanja načrta. Slovenija je predložila jasne in zadostne informacije in dokazila o stroških. Čeprav Slovenija ni zagotovila potrditve ocen stroškov s strani neodvisnega javnega organa, se ocenjeni skupni stroški načrta zdijo razumni, verjetni in sorazmerni. Skupni stroški načrta ne vključujejo elementov, ki bi se krili z obstoječim ali načrtovanim financiranjem Unije. Splošna strategija in ukrepi iz načrta so skladni. Vsak sklop temelji na komponentah, ki vsebujejo usklajene svežnje reform in investicij, ki se medsebojno krepijo in imajo dopolnjujoče se cilje. Investicije za spodbujanje uporabe novih tehnologij v javni upravi se na primer dopolnjujejo z reformami za spodbujanje e-storitev in izboljšanje digitalnih kompetenc osebja. Te so tesno povezane z investicijami v digitalno izobraževanje in kompetence ter investicijami v digitalizacijo v različnih gospodarskih sektorjih, vključno s pametnimi energetskimi omrežji ter železniško in cestno infrastrukturo. Cilji ukrepov se tudi dobro vključujejo v evropske in nacionalne pobude ter dopolnjujejo zlasti regionalne in kohezijske politike. Diagram 1: Shema ocenjevanja

(1)

Uravnotežen odziv (2)

CSR* (3)

Rast, delovna mesta ... (4)

DNSH** (5)

Zeleni cilj (6)

Digitalni cilj (7)

Trajen učinek (8)

M&C*** (9)

Stroški (10)

Sistemi kontrol (11)

Usklajenost A A A A A A A A B A A * CSR: priporočila za posamezne države; ** DNSH: načelo, da se ne škoduje bistveno; *** M&C: mejniki in cilji. 2.Izzivi za okrevanje in odpornost: ozadje 2.1.Makroekonomski obeti in razvoj od poročila o državi za leto 2020 Pandemija COVID-19 je resno prizadela slovensko gospodarstvo, saj se je BDP v letu 2020 zmanjšal za 5,5 %, vendar so hitri ukrepi politike pripomogli k zmanjšanju njenega učinka, zlasti na zaposlovanje. Agregatno povpraševanje se je zmanjšalo za 7,6 %, najbolj prizadete pa so bile zasebna potrošnja in investicije v stroje, saj so padle za 9,7 % oziroma 11,1 %. Na splošno se je uvoz zmanjšal hitreje kot izvoz, prispevek neto izvoza k rasti pa je bil pozitiven. Zdi se, da je gospodarstvo v prvem četrtletju leta 2021 začelo okrevati in glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2021 naj bi v letu 2021 zraslo za 4,9 %, v letu 2022 pa za 5,1 %. Trg dela je ostal dokaj odporen glede na neugodne gospodarske razmere, saj je bil deležen znatne državne podpore. Stopnja brezposelnosti se je zmerno povečala z letnega povprečja 4,5 % v letu 2019 na 5,0 % v letu 2020. Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2021 naj bi se izgube na področju zaposlenosti, nastale v letu 2020, znatno zmanjšale, čeprav se bo število opravljenih delovnih ur prilagodilo hitreje kot zaposlovanje, okrevanje v storitvenih sektorjih pa bo verjetno počasnejše. Stopnja brezposelnosti naj bi po projekcijah v letu 2021 ostala pri 5 %, nato pa v letu 2022 padla na 4,8 %. Inflacija je še vedno omejena, vendar se je maja 2021 povečala na 2,2 %, prav tako pa naj bi se nekoliko umirila tudi rast plač. Čeprav podatki za leto 2020 še niso na voljo, je mogoče pričakovati, da je bil učinek krize na socialne razmere v Sloveniji omejen tudi zaradi pravočasnega posredovanja politike. Slovenska družba je razmeroma enakopravna, porazdelitev dohodka je med najbolj enakimi v EU, razmerje med minimalno in povprečno plačo pa je med najvišjimi v EU. Delež prebivalstva, ki ga ogroža revščina ali socialna izključenost (14,4 % v letu 2019), je bil precej pod povprečjem EU (20,9 % v letu 2019). Vendar je revščina med starejšimi, zlasti med ženskami, še vedno zaskrbljujoča. Leta 2019 je bila stopnja tveganja revščine ali socialne izključenosti za starostno skupino nad 65 let višja od povprečja EU (20,5 % v primerjavi s povprečjem EU, ki znaša 18,4 %). Stopnja tveganja revščine ali socialne izključenosti je bila tudi znatno nižja v Zahodni Sloveniji (11,5 %) kot v Vzhodni Sloveniji (17,0 %). Fiskalna politika je med krizo zaradi COVID-19 zagotovila obsežno podporo podjetjem in gospodinjstvom. Saldo sektorja država se je iz presežka v višini 0,4 % BDP leta 2019 spremenil v primanjkljaj v višini 8,4 % BDP leta 2020. Letna sprememba primarnega proračunskega salda je znašala –8,9 % BDP, kar vključuje diskrecijske proračunske ukrepe, usmerjene v zmanjševanje posledic pandemije, v višini 5,2 % BDP. Proračunski primanjkljaj naj bi v letu 2021 dosegel 8,6 % BDP in naj bi po pričakovanjih padel pod 3 % BDP šele v letu 2024. Diskrecijski ukrepi politike v odziv na pandemijo COVID-19 naj bi po napovedih v letu 2021 znašali približno 2,6 % BDP. Ti ukrepi med drugim vključujejo (i) nadomestila plače za zaposlene, ki ostanejo doma, (ii) osnovni mesečni dohodek za samozaposlene delavce in kmete, (iii) dodatke k plači za posebne delovne pogoje za zaposlene v javnem sektorju in (iv) kritje fiksnih stroškov podjetij. Večina ukrepov, povezanih s COVID-19, naj bi bila postopno odpravljena do konca leta 2022. Medtem ko se je javni dolg Slovenije pred krizo zaradi COVID-19 zmanjševal, se je delež javnega dolga v BDP povečal s 65,6 % v letu 2019 na 80,8 % v letu 2020. S pričakovanim gospodarskim okrevanjem naj bi se delež javnega dolga v BDP zmanjšal že v letu 2021, vendar bo trajalo več let, da bo dosegel raven pred pandemijo. Tveganja za javnofinančno vzdržnost so kratkoročno nizka, vendar je potrebno nadaljnje spremljanje. Na podlagi kazalnika S0 Komisije, ki je trenutno pod kritičnim pragom, se tveganja zdijo omejena. Podatki o finančnih trgih kažejo stabilne razmike pri poslih kreditne zamenjave in postopno izboljševanje bonitetnih ocen, tako pred krizo kot med njo. A če bo okrevanje zapoznelo in/ali se izkaže, da je poraba, povezana s krizo, trajna ali prihodki ne bodo dosegli napovedi, se bodo tveganja za javnofinančno vzdržnost povečala. Srednjeročno se glede na znatno raven dolga in občutljivost na makroekonomske šoke šteje, da so tveganja za javnofinančno vzdržnost srednja. V skladu z osnovnim scenarijem naj bi raven javnega dolga dosegla najvišjo raven leta 2025 in nato padla na 70,8 % BDP leta 2031 . Poleg tega je krivulja dolga občutljiva na makroekonomske šoke, pri čemer je precej verjetno, da bo delež dolga v letu 2025 glede na stohastično razširitev projekcije iz osnovnega scenarija višji kot leta 2020. Kazalnik S1 potrjuje kategorijo srednjega tveganja. V bančnem sektorju ostajajo prisotna tveganja pogojnih obveznosti. Čeprav se je delež nedonosnih posojil pred krizo zmanjševal, je ostal nad kritičnim pragom. Tveganja glede vzdržnosti dolga še poslabšuje visok delež javnega dolga nerezidentov. Vendar je povečanje povprečne preostale zapadlosti zmanjšalo kratkoročna tveganja obnovitve, povezana z visokimi ravnmi javnega dolga. Pričakuje se, da bo imelo izvajanje reform in investicij v okviru instrumenta Next Generation EU, zlasti mehanizma za okrevanje in odpornost, v prihodnjih letih znaten pozitiven in dolgotrajen učinek na rast BDP, kar bi moralo ceteris paribus prispevati h krepitvi vzdržnosti dolga. Zaradi povečanja odhodkov, povezanih s staranjem prebivalstva, se ocenjuje, da so tveganja za javnofinančno vzdržnost dolgoročno velika. Kazalnik S2 kaže na dolgoročno visoko tveganje zaradi napovedanega povečanja stroškov zaradi staranja prebivalstva. To je zlasti posledica prihodnjega gibanja javnofinančnih odhodkov za pokojnine, ki naj bi se v skladu z najnovejšim poročilom o staranju prebivalstva za leto 2021 predvidoma povečali z 10 % BDP v letu 2019 na 16,1 % BDP v letu 2057. To je drugo največje povečanje v EU. Kriza je vplivala tudi na makroekonomska neravnotežja, ki jih je treba pozorno spremljati. V poročilu o mehanizmu opozarjanja za leto 2021 so bila zlasti poudarjena tveganja, povezana s trgom stanovanjskih nepremičnin in javnim dolgom v Sloveniji. Realne cene stanovanjskih nepremičnin so se leta 2020 zvišale za 5,3 %, kar je pod pragom iz preglednice kazalnikov v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji, ki znaša 6 %, vendar blizu njega. Dolg zasebnega sektorja se je v letu 2020 povečal predvsem zaradi zmanjšanja BDP, saj so neto kreditni tokovi ostali oslabljeni kljub velikodušnim odlogom odplačevanja posojil, ki jih je določila vlada. Kljub temu delež zasebnega dolga v BDP v Sloveniji ostaja pod pragom iz preglednice kazalnikov v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Javni dolg se je leta 2020 močno povečal in dosegel 80,8 % BDP zaradi upada gospodarske aktivnosti in odziva politike na krizo. Presežek na tekočem računu, ki je bil visok že pred krizo, se je zaradi zmanjševanja investicij in potrošnje še povečal, medtem ko se je neto stanje mednarodnih investicij rahlo poslabšalo. Rast nominalnih stroškov dela na enoto se je v letu 2020 dodatno povečala, tako da triletna odstotna sprememba znaša 14,8 % in je tako močno nad 9-odstotnim pragom iz preglednice kazalnikov v okviru postopka v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji. Makroekonomski scenarij, na katerem temelji načrt, je verjeten in skladen s pomladansko napovedjo Evropske komisije iz leta 2021. Scenarij, vključen v načrt, predvideva okrevanje gospodarske rasti v letu 2021 po zmanjšanju zaradi COVID-19 leta 2020. Realni BDP naj bi se leta 2021 povečal za 4,6 %. V skladu s scenarijem iz načrta za okrevanje in odpornost bo rast ostala trdna in leta 2022 dosegla 4,4 %, nato pa se bo leta 2023 nekoliko zmanjšala na 3,3 %. Realna rast BDP naj bi bila posledica okrevanja zasebne potrošnje, investicij in nadaljnjega pozitivnega prispevka neto trgovinske menjave. Inflacija naj bi ostala pod 2 % do leta 2024. V pomladanski napovedi Komisije iz leta 2021 je predvideno, da bo realni BDP v Sloveniji zrasel za 4,9 % v letu 2021, leta 2022 pa za 5,1 %. Podobno kot slovenski organi Komisija meni, da bo domače povpraševanje glavno gonilo rasti za okrevanje. Komisija pričakuje, da se bodo investicije v letu 2021 povečevale počasneje, vendar naj bi nadoknadile zaostanek do leta 2022. Za neto izvoz tako Komisija kot slovenski organi napovedali pozitiven prispevek k rasti v letih 2021 in 2022. Zelo podobne so tudi projekcije glede trga dela in inflacije. Kar zadeva primanjkljaj in dolg sektorja država, Komisija napoveduje ugodnejša gibanja v skladu z nekoliko bolj pozitivnim makroekonomskim scenarijem. Obstajajo pa znatna tveganja, da se nekateri odhodki, povezani s krizo, izkažejo za trajne ali da prihodki ne bodo dosegli napovedi, zaradi česar obstaja tveganje poslabšanja fiskalnih obetov v letu 2022 in dolgoročne javnofinančne vzdržnosti. V napovedi Komisije trenutno ni zajeto obdobje po letu 2022. Na makroekonomske in fiskalne obete še naprej vpliva velika negotovost v zvezi s pandemijo COVID-19 in njenimi posledicami za gospodarstvo. 2019 2020 2021 2022 2023 2024 2025 2026 KOM KOM NOO KOM NOO KOM NOO NOO NOO NOO NOO Realni BDP (sprememba v %) 3,2 –5,5 –5,5 4,9 4,6 5,1 4,4 3,3 3,0 2,5 2,5 Zaposlenost (sprememba v %) 2,5 –1,0 –1,0 0,9 0,8 2,0 1,5 1,5 1,2 0,9 0,8 Stopnja brezposelnosti (v %) 4,5 5,0 5,0 5,0 5,0 4,8 4,8 4,5 4,2 4,0 3,9 Inflacija, merjena z indeksom HICP (sprememba v %) 1,7 –0,3 –0,3 0,8 0,8 1,7 1,2 1,7 2,1 2,0 1,9 Saldo sektorja država (v % BDP) 0,4 –8,4 –8,4 –8,5 –8,6 –4,7 –5,7 –3,8 –2,8 n.p. n.p. Delež bruto javnega dolga (v % BDP) 65,6 80,8 80,8 79,0 80,4 76,7 79,6 79,0 78,0 n.p. n.p. Vir: pomladanska napoved Komisije iz leta 2021 (KOM); načrt za okrevanje in odpornost (NOO), program stabilnosti za leto 2021. 2.2.Izzivi, povezani s trajnostno rastjo, kohezijo, odpornostjo in politikami za naslednjo generacijo Pametna, trajnostna in vključujoča rast Nizke stopnje investicij negativno vplivajo na gospodarski potencial in rast produktivnosti Slovenije. Pred krizo zaradi COVID-19 je produktivnost dela po obdobju razmeroma omejenega približevanja povprečju EU ponovno začela rasti. K temu je največ prispevalo povečanje učinkovitosti, saj so se pretekle strukturne reforme začele obrestovati, vendar so investicije ostale pod preteklim povprečjem in povprečjem EU, kar je zaviralo hitrejše zmanjševanje zaostanka: leta 2019 so bile investicije skoraj 3 odstotne točke pod povprečjem EU (19,6 % v primerjavi z 22,5 %). Med krizo leta 2020 so se skupne investicije zmanjšale za 4,1 %, kar je manj od padca BDP (5,5 %). Vendar je prišlo do večjega zmanjšanja investicij v opremo, in sicer za 11,1 %.

Dostop do financiranja ostaja izziv, zlasti za številna mala in srednja podjetja. Po zaslugi ukrepov javne podpore po izbruhu COVID-19 sta likvidnost in financiranje še naprej podpirala podjetja iz zasebnega sektorja. Vendar pri financiranju še vedno močno prevladujejo posojila ter je zato odvisno od bank. Da bi povečali odpornost finančnega trga ter investitorjem in podjetjem, ki iščejo financiranje, zagotovili boljši dostop do lastniškega kapitala, bi moral imeti trg lastniških vrednostnih papirjev v Sloveniji večjo vlogo. To še zlasti velja, ker v skladu s povprečjem EU pomemben del novih delovnih mest ustvarjajo zagonska in mlada podjetja. Regulativno breme se v Sloveniji postopoma zmanjšuje, vendar je na nekaterih področjih še vedno razmeroma visoko. Med letoma 2010 in 2019 se je uvrstitev Slovenije na lestvici Svetovne banke o enostavnosti poslovanja (Svetovna banka, 2020) izboljšala s 53. na 37. mesto. Slovenija izvaja ukrepe za izboljšanje profesionalizacije in okrepitev pritožbenih postopkov pri javnih naročilih. Vendar je raven konkurence pri javnih naročilih še vedno nezadovoljiva. Potencial gospodarstva za raziskave in inovacije ovirajo dokaj nizke javne in zasebne investicije. Na splošno se je intenzivnost raziskav in razvoja v obdobju 2010–2019 zmanjšala, znanstvena in tehnološka uspešnost države pa je še vedno skromna. Prenos rezultatov raziskav v inovacije še vedno ovira nizka raven sodelovanja med akademsko sfero in podjetji ter nizke raziskovalne in razvojne digitalne zmogljivosti med podjetji, zlasti domačimi MSP. Slovenija je med letoma 2012 in 2019 zabeležila največji upad inovacijske uspešnosti v EU (9,9 odstotne točke), kar je v močnem nasprotju s spremembo uspešnosti EU, ki se je v istem obdobju izboljšala za 8,9 odstotne točke . Tržna kapitalizacija slovenske nacionalne borze je nizka, trgi lastniškega kapitala in tveganega kapitala pa še vedno niso dovolj razviti. To lahko ovira vstop na trg ter rast inovativnih podjetij in podjetij z visokim potencialom. Socialna in teritorialna kohezija Slovenija dosega dobre rezultate pri socialnih kazalnikih, z opazno izjemo nizke stopnje aktivnosti in zaposlenosti starejših delavcev. Pred krizo zaradi COVID-19 je bila brezposelnost na do tedaj najnižji ravni (4,5 %), stopnja delovne aktivnosti se je izboljševala, tveganje revščine in socialne izključenosti pa se je zmanjšalo s 14 % v letu 2013 na 12 % v letu 2019. Vendar sta stopnja neaktivnosti in stopnja brezposelnosti oseb, starih 55–64 let, zlasti stopnja dolgotrajne brezposelnosti, ostali precej nad povprečjem EU. Kriza zaradi COVID-19 je negativno vplivala na socialno kohezijo v Sloveniji. Udeležba na trgu dela se je za nekatere skupine znatno poslabšala, zlasti med mladimi in ženskami. Brezposelnost mladih (8,1 % leta 2019) je leta 2020 dosegla 14,2 %. Število mladih z nižjo izobrazbo (osnovno ali nižjo), ki so se leta 2020 prijavili na javnem zavodu za zaposlovanje, se je v primerjavi s prejšnjim letom povečalo za 34,7 %. Stopnja brezposelnosti žensk se je povečala s 4,9 % v letu 2019 na 5,5 % v letu 2020. Regionalne in podregionalne razlike v Sloveniji ostajajo in so kljub pospešeni gospodarski rasti po letu 2014 do leta 2019 ostale na splošno stabilne. Vzhodna Slovenija zaostaja za Zahodno Slovenijo (ki vključuje glavno mesto) po BDP na prebivalca (71 % oziroma 103 % povprečja EU v letu 2017). Na podregionalni (lokalni) ravni so razlike izrazite. Prevladujočo vlogo v gospodarstvu ima zlasti Osrednjeslovenska regija okoli glavnega mesta Ljubljane; njen BDP na prebivalca (120 % povprečja EU) je bil v letu 2017 skoraj trikrat višji kot v najrevnejši slovenski regiji (Zasavska; 45 % povprečja EU). Zdravje, gospodarska in družbena/institucionalna odpornost Slovenski pokojninski sistem se sooča z izzivi za vzdržnost in ustreznost. Odhodki za pokojnine naj bi se povečali z 10,0 % v letu 2016 na 16,0 % BDP v letu 2070, kar je drugo največje povečanje v EU. Če bo to povečanje nenadzorovano, bo dolgoročno povzročilo velik pritisk na javne finance in predstavljalo breme za mlajše generacije. Uporaba shem dolgotrajne brezposelnosti in dolgotrajnega bolniškega dopusta kot načina čakanja na predčasno upokojitev je še dodatno obremenila sistem. Hkrati slovenski pokojninski sistem ustvarja razmeroma nizka skupna nadomestitvena razmerja in nizke mediane relativnega dohodka oseb, starejših od 65 let. Nedokončana ali kratka delovna doba velikega dela sedanjega delovno sposobnega prebivalstva lahko pomeni, da njihove pokojnine morda ne bodo zagotavljale dohodka nad pragom revščine po upokojitvi. V zdravstvenem sektorju so še vedno prisotne znatne strukturne pomanjkljivosti. Pandemija COVID-19 je razkrila strukturne pomanjkljivosti zdravstvenega sistema, in sicer omejeno odpornost v smislu virov, osebja in zmožnosti za odzivanje na nenadno povečanje povpraševanja po posebni oskrbi. Raven nezadovoljenih potreb in dolge čakalne dobe sta stalna problema, ki sta se zaradi začasnih omejitev, uvedenih med sedanjo krizo zaradi COVID-19, še poslabšala. To je povezano z manjšo razpoložljivostjo in povečano delovno obremenitvijo osebja na primarni zdravstveni ravni. Prvi val pandemije COVID-19 (april–maj 2020) je zdravstvene službe prisilil, da so takoj prekinile redno preventivno oskrbo, ambulantne obiske, zobozdravstvene storitve itd. . Ob naslednjih valovih pandemije COVID-19 je bilo ministrstvo za zdravje primorano ponovno ustaviti vse nenujne ambulantne zdravniške preglede in načrtovane kirurške posege. Na splošno v zdravstvu primanjkuje delovne sile, zlasti družinskih zdravnikov, zaposleni v zdravstveni negi pa se hitro menjavajo, kar ovira dostop do zdravstvenih storitev. Javnofinančni odhodki za zdravstvo ostajajo pod povprečjem EU, financiranje zdravstvenega sistema pa je močno ciklično. Dolgoročno bo težko pokriti vse večje zdravstvene stroške, saj bo vse manj aktivnega prebivalstva, hkrati pa se prebivalstvo hitro stara in bo vse bolj obolevalo za kroničnimi boleznimi. Potrebne so znatne investicije za: (i) posodobitev opreme in nadgradnjo zastarele medicinske infrastrukture v skladu z razvojem sektorja in bolnišničnimi zmogljivostmi in (ii) zagotovitev boljše uvedbe, rabe in finančnega kritja orodij e-zdravja (telemedicina), ki je pomemben dejavnik, ki zdravstvenemu sistemu omogoča delovanje v času pritiska. Sistem dolgotrajne oskrbe nima usklajenega regulativnega okvira. Ureditev sistema za različne skupine prejemnikov in za različne prejemke za dolgotrajno oskrbo je razpršena po različnih zakonodajnih aktih, na tem področju politike pa sodeluje več izvajalcev socialne oskrbe. Pandemija COVID-19 je razkrila globoko zakoreninjene težave v sistemu dolgotrajne oskrbe, zlasti kar zadeva osebje in neustrezne objekte. Potrebni so znatni strukturni napori in investicije za vzpostavitev sistema kakovostnih storitev dolgotrajne oskrbe, vključno s socialnimi in zdravstvenimi storitvami, ter nadgradnja infrastrukture. Novi modeli oskrbe, ki se osredotočajo na preventivo in povezovanje zdravstvenih in socialnih storitev ter na boljšo kombinacijo institucionalne in skupnostne oskrbe za vse starostne skupine v skladu z načelom deinstitucionalizacije, so ključnega pomena, saj se prebivalstvo stara, kronične bolezni pa bodo v prihodnosti še bolj razširjene. Politike za naslednjo generacijo, otroke in mladino, vključno z izobraževanjem ter kompetencami Izobraževalni sistem je na vseh ravneh razmeroma uspešen, vendar pri nekaterih skupinah obstajajo vrzeli. Delež mladih, ki zgodaj opustijo šolanje, je v Sloveniji 4,6 % (2019), kar je precej pod povprečjem EU (10,2 %). Slovenski učenci dosegajo dobre rezultate pri osnovnih kompetencah, vendar obstajajo velike razlike v bralnih kompetencah med spoloma ter učenci, rojenimi v Sloveniji, in učenci z migrantskim ozadjem. Učni uspeh se razlikuje glede na socialno-ekonomsko ozadje. Udeležba v predšolski vzgoji in varstvu se povečuje in je blizu povprečja EU, vendar je nizka med otroki z migrantskim ozadjem in iz šibkejših socialno-ekonomskih okolij. Leta 2019 je delež ljudi, starih od 30 do 34 let, s terciarno izobrazbo znašal 44,9 %, kar je nad povprečjem EU, ki znaša 40,3 %, vendar z drugo največjo razliko med spoloma v EU (ženske 57,1 %; moški 34,5 %). Odziv izobraževalnega sistema na pandemijo COVID-19 je bil hiter, vendar je kriza pokazala, kako pomembno je okrepiti pripravljenost za spletno učenje in odpraviti digitalni razkorak. To zahteva ustrezno digitalno infrastrukturo in učna gradiva, učitelje s potrebnimi kompetencami ter dodatno podporo učencem na podeželskih območjih, iz socialno-ekonomsko šibkejših okolij, z migrantskim ozadjem ali invalidom. Slovenske šole so bolje digitalno opremljene od povprečja EU, vendar sta povezljivost na oddaljenih območjih in dostop do naprav predstavljala izziv. Kriza je pokazala, da je treba digitalne kompetence učiteljev bistveno izboljšati, da bodo lahko v celoti izkoristili digitalne tehnologije za poučevanje. Poleg tega bi moralo učenje digitalnih kompetenc postati veliko bolj vključeno v učne načrte v celotnem izobraževalnem sistemu. Obstaja tveganje, da bi kriza najbolj prizadela ranljive učence, zlati tiste iz šibkejših socialno-ekonomskih okolij, s posebnimi učnimi potrebami ter na podeželskih ali oddaljenih območjih. To bi lahko privedlo do povečevanja digitalnega razkoraka. Kompetence zaposlenih in iskalcev zaposlitve niso dovolj prilagojene sedanjim in prihodnjim potrebam gospodarstva. To je posledica počasnega prilagajanja izobraževalnih programov in pomanjkanja ustreznega sistema za napovedovanje prihodnjih potreb po kompetencah ter posledično počasnega prilagajanja kompetenc delavcev. Do jeseni 2020 je tretjina brezposelnih mladih imela zaključeno srednjo šolo, malo manj kot tretjina pa osnovno šolo ali manj. Zavod za zaposlovanje izvaja različne programe aktivne politike zaposlovanja, da bi izboljšal zaposlitvene možnosti. Vendar je bilo v prvih desetih mesecih leta 2020 v programe aktivnih politik zaposlovanja vključenih 5 551 mladih, kar je 9,8 % manj kot v istem obdobju leta 2019. 2.3.Izzivi, povezani z zelenim in digitalnim prehodom Zelena razsežnost Načrt za okrevanje in odpornost mora prispevati k zelenemu prehodu, vsaj 37 % dodeljenih finančnih sredstev pa mora prispevati k podnebnim ciljem. Ukrepi iz načrta morajo prispevati k doseganju cilja podnebne nevtralnosti do leta 2050 ter energetskih in podnebnih ciljev do leta 2030, pri čemer se upoštevajo nacionalni energetski in podnebni načrti držav članic. Prispevati morajo tudi k doseganju okoljskih ciljev glede odpadkov, vode, nadzora nad onesnaževanjem, trajnostne mobilnosti, varstva in obnove biotske raznovrstnosti, morskih in vodnih virov ter po potrebi podpirati prehod na trajnostne prehranske sisteme in krožno gospodarstvo, hkrati pa zagotoviti, da nihče ne bo prezrt. Podnebna in energetska politika Slovensko gospodarstvo je ogljično intenzivno in hitrost zmanjševanja emisij je počasna. Intenzivnost emisij toplogrednih plinov pri porabi energije ostaja nad povprečjem EU (s kazalnikom 89,8 v letu 2019 v primerjavi z 82,8 na ravni EU), stopnja zmanjšanja od leta 1990 pa je pod povprečjem EU. Vrzel v produktivnosti emisij toplogrednih plinov se je v zadnjih letih zmanjšala. Vendar je do tega prišlo predvsem zaradi enkratnih in zunanjih dejavnikov (npr. zaprtje termoelektrarne in manj ogrevanja v milejših zimah). To pomeni, da bi lahko država zaostala za svojimi cilji razvojne strategije do leta 2030.

Cilj iz strategije Evropa 2020 za obnovljive vire energije ob sedanjih politikah najverjetneje ne bo dosežen. Zadnja ocena napredka pri doseganju ciljev glede obnovljivih virov energije za leto 2020 je pokazala, da Slovenija zaostaja za načrtovanim napredkom za obdobje 2017–2018, podatki za leto 2019 pa potrjujejo ta trend. Poleg tega je nacionalni prispevek k cilju EU glede energije iz obnovljivih virov do leta 2030, ki je določen v slovenskem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, neambiciozen (27 % bruto porabe končne energije do leta 2030), kar pomeni povečanje za le 2 odstotni točki v primerjavi s cilji za leto 2020, medtem ko se uvajajo nadaljnji ukrepi za energetsko učinkovitost. V slovenskem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu so opisane težave pri povečanju deleža proizvodnje energije iz obnovljivih virov zaradi okoljskih vidikov – skoraj 40 % njenega ozemlja je umeščenega na območja Natura 2000 – ter nasprotovanja lokalnih skupnosti in okoljskih organizacij nekaterim projektom. Komisija je v oceni slovenskega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta priporočila odpravo administrativnih ovir in izboljšanje regulativnega okvira. Obstoječe shranjevanje energije je premalo razvito in nezadostno za zadovoljitev potreb lokalne proizvodnje energije iz obnovljivih virov. Slovensko gospodarstvo je bolj energetsko intenzivno od povprečja EU. Poraba energije v Sloveniji je nad povprečjem EU (144 toe/mio. EUR 2015 v primerjavi s 102 toe/mio. EUR 2015 v 2019) in se je pred COVID-19 povečevala, zaradi česar je doseganje cilja povečanja energetske učinkovitosti EU za leto 2020 do zastavljenega roka pod pritiskom. Velika odvisnost od cestnega prevoza in avtomobilov ter majhna uporaba javnega prevoza močno prispevata k emisijam ogljika v Sloveniji. Emisije iz prometa povzročijo 42,7 % vseh slovenskih emisij CO2, kar je precej nad povprečjem EU (32,6 %), in v absolutnem smislu še naprej naraščajo. Trajnostne prometne povezave, zlasti železniške, niso dovolj razvite, da bi v celoti podpirale prehod na druge oblike prevoza, usmerjen v zmanjševanje izpustov ogljikovega dioksida, ali gospodarski razvoj manj razvitih regij. Uporaba javnega prevoza je po mednarodnih standardih zelo nizka. Možnosti javnega prevoza so zastarele in omejene, vključno z intermodalnimi povezavami. Poleg tega je bil med pandemijo COVID-19 javni prevoz močno prizadet; uporaba storitev javnega prevoza se je zmanjšala za 65 % na potniški kilometer, število potnikov pa se upadlo za 75 %. Država je izpostavljena škodi zaradi podnebnih sprememb. Prihaja do velikih sprememb podnebnih spremenljivk, ki so v Sloveniji nadpovprečne. Najbolj izrazito je povečanje temperature zraka, spremembe padavin so znatne, ekstremni vremenski pojavi pa pogostejši. Velik del prebivalstva živi na območjih, izpostavljenih poplavam, ki so ena najdražjih naravnih nesreč v Evropi. Slovenija je opredelila znatno število območij, ki so izpostavljena tveganju poplav, z veliko nevarnostjo škode za zdravje, gospodarstvo in okolje. V gorskih predelih se povečuje tveganje plazov. Padavine bodo v obliki močnega dežja in pričakuje se, da se bodo zimske padavine močno povečale. Zaradi majhne količine snega se bo pozimi znatno povečalo tveganje velikih poplav. Poletna sušna obdobja se bodo podaljšala, kratkoročne padavine pa se bodo povečale. Podnebni scenariji do leta 2050 kažejo, da se bo temperatura zraka v Sloveniji še naprej povečevala. Slovenija se bo soočila s pogostejšimi sušami, povečali pa se bosta tudi dolžina in intenzivnost vročinskih valov. Kakovost zraka v Sloveniji še naprej povzroča skrbi. Ker sta proizvodnja energije in proizvodnja toplote iz trdnih goriv med glavnimi dejavniki, ki prispevajo k onesnaženosti zraka, je pomembno, da se emisije na teh področjih dodatno zmanjšajo ter da se poveča učinkovito in čisto daljinsko ogrevanje. Uspešnost krožnega gospodarstva je mešana. Slovenija ima na splošno dober sistem ravnanja z odpadki z naprednimi stopnjami ločenega zbiranja in visoko stopnjo recikliranja. Hkrati se nizka snovna produktivnost in visoka energetska intenzivnost v Sloveniji izboljšujeta, vendar sta še vedno pod povprečjem EU. Kakovost vode se je izboljšala, vendar ima Slovenija težave s komunalno odpadno vodo in vodnimi izgubami v distribucijskih omrežjih. Slovenija je ob podpori sredstev EU veliko vlagala v čiščenje odpadnih voda in v sisteme pitne vode. Vendar še vedno ne izpolnjuje zahtev direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, izgube pri oskrbi z vodo (29 %)pa ostajajo nad povprečjem EU (23 %). Take izgube so potrata površinske in podtalne vode, ki povzročajo večjo porabo energije za namene čiščenja in distribucije vode, prav tako pa pomenijo večja tveganja za onesnaženje vode. Slovenija ne uporablja praks zelenega proračunskega načrtovanja. Čeprav je splošna raven okoljske obdavčitve nad povprečjem EU, bi bilo mogoče izboljšati porabo teh prihodkov za smotrnejše podpiranje ciljev politike in zagotovitev pravičnega prehoda. Tabela spodaj prikazuje pregled ciljev in prispevkov Slovenije v skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov. Nacionalni cilji in prispevki Najnovejši razpoložljivi podatki 2020 2030 Ocena ravni ambicioznosti za leto 2030 Zavezujoč cilj glede emisij toplogrednih plinov v primerjavi z letom 2005 na podlagi uredbe o porazdelitvi prizadevanj (v %) –7 % / –9 % (2019) 4 % –15 % bolj ambiciozen nacionalni cilj v višini –20 % Nacionalni cilj/prispevek glede energije iz obnovljivih virov: delež energije iz obnovljivih virov v bruto končni porabi energije (v %) 21,1 % v 2018 25 % 27 % neambiciozna (po formuli za obnovljive vire energije je rezultat 37 %) Nacionalni prispevek glede energetske učinkovitosti: poraba primarne energije (v Mtoe) 6,81 / 6,52 (2019) 7,1 6,4 skromna poraba končne energije (v Mtoe) 4,975 / 4,8 (2019) 5,1 4,7 nizka Raven elektroenergetske medsebojne povezanosti (%) 83,6 % brez posebnega cilja brez posebnega cilja n.p. Vir: Ocena končnega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Slovenije, SWD(2020) 923 final, z navedenimi posodobitvami podatkov za leto 2019. Digitalna razsežnost Načrt za okrevanje in odpornost bi moral prispevati k digitalnemu prehodu, vsaj 20 % dodeljenih finančnih sredstev pa mora prispevati k digitalnim ciljem. Ukrepi iz načrta morajo med drugim prispevati k digitalni preobrazbi gospodarskega in socialnega sektorja (vključno z javno upravo, javnimi storitvami ter pravosodjem in zdravstvenim sistemom). Cilj ukrepov iz načrta bi moral biti izboljšanje ne samo konkurenčnosti, ampak tudi odpornosti, prožnosti in varnosti podjetij in javnih akterjev, ob hkratnem zagotavljanju vključenosti. Sprejetje digitalnih tehnologij na splošno dobro napreduje, vendar nekateri sektorji zaostajajo. Slovenija se po indeksu digitalnega gospodarstva in družbe Evropske komisije (DESI)) v letu 2020 uvršča na 16. mesto med državami članicami EU. Izboljšati mora zlasti uporabo fiksnih širokopasovnih povezav s hitrostjo 100 Mb/s ter mobilnih širokopasovnih povezav, hkrati pa odpraviti preostale razkorake med mesti in podeželjem. Poleg tega je uvedba omrežja 5G, vključno s hitrim dodeljevanjem spektra, še vedno izziv. Slovenski trg bi imel koristi od večjega sodelovanja med vsemi javnimi deležniki in industrijo, zlasti pri vzpostavljanju primernega regulativnega okolja, ki je potrebno za spodbujanje zasebnih investicij in konkurence ter pri sprejetju strategije upravljanja radijskega spektra. Ozaveščenost o potrebi po vključevanju digitalnih tehnologij v poslovne modele je vse večja. Približno 75 % slovenskih podjetij je v celoti ali delno uvedlo vsaj eno digitalno tehnologijo. To je več od povprečja EU, ki znaša 58 % (EIB, 2019). Hkrati pa je stopnja integracije digitalnih tehnologij po različnih sektorjih gospodarstva zelo različna. Digitalizacija je višja pri storitvah kot v predelovalnih dejavnostih. Digitalna preobrazba je močna v e-trgovini, turizmu, avtomobilskem sektorju, inovacijah v kompozitnih materialih in podjetjih, vključenih v tuje vrednostne verige. Poleg tega so zelo dobro razvita nekatera nišna področja, kot so robotika, finančna tehnologija, kibernetska varnost in umetna inteligenca. Uporaba digitalnih javnih storitev, ki je nižja od pričakovane, je lahko povezana s težavami v zvezi z zaupanjem, varnostjo in nizko interoperabilnostjo. Manjka skupni nacionalni elektronski identifikator, dostop do več odprtih podatkovnih zbirk in storitev pa ni varen in uporabniku prijazen. Slovenija mora pospešiti uvajanje in uporabo varnih, edinstvenih in uporabniku prijaznih rešitev, kot so elektronski identifikatorji ali elektronski podpisi, ki naj bi spodbudili sprejem digitalnih javnih storitev, povečali zaupanje v spletne transakcije ter zagotovili mobilni in čezmejni dostop do javnih storitev. Prav tako je treba povečati interoperabilnost med velikimi sistemi (davčni organ, zemljiški kataster, register podjetij itd.), ki so vsi zasnovani kot zaprti sistemi in delujejo z drugačnimi dostopnimi kodami kot splošna platforma digitalnih javnih storitev e-VEM. Ravni osnovnih digitalnih kompetenc so nekoliko pod povprečjem EU, digitalni razkorak pa je precejšen. Glede na indeks DESI 2020 ima 55 % ljudi, starih od 16 do 74 let, vsaj osnovne digitalne kompetence (56 % v EU kot celoti). Glavni razlog za zaskrbljenost sta nizka stopnja vključevanja digitalnih kompetenc v učne načrte osnovnih in srednjih šol ter pomanjkanje obveznega usposabljanja na področju IKT za učitelje. Izboljšanje digitalnih kompetenc bi omogočilo večje koriščenje dela na daljavo in širšo uporabo digitalnih storitev, boljšo usklajenost digitalnih kompetenc z zahtevami trga dela ter vključevanje ranljivih skupin, kot so starejši ali ljudje, ki živijo na podeželskih območjih. Marginalizirane in prikrajšane skupine na podeželskih območjih (npr. Romi), starejši nizko usposobljeni brezposelni, državljani, ki jim grozi revščina, osebe s tujim poreklom in starejši niso dovolj vključeni v digitalno gospodarstvo in družbo. Slovenski telekomunikacijski trg je na splošno konkurenčen, zanj pa je značilna močna prisotnost države. Na trgu z dvema milijonoma prebivalcev so prisotni štirje operaterji. Republika Slovenija ima neposredno v lasti 62,54-odstotni delež skupine Telekom Slovenije, v katero sodi največji operater Telekom Slovenije. Če se prišteje še posredni nadzor prek državnih skladov (SDH in Kapitalski sklad), se kontrolni delež poveča na 72,38 %. Leta 2019 so bili tržni deleži Telekoma Slovenije: 31 % pri fiksnem širokopasovnem dostopu (–2,0 odstotne točke v primerjavi z letom 2018), 34,8 % pri glasovni (VoIP) telefoniji – maloprodaja (–1,3 odstotne točke), 37,1 % pri IPTV (–3,2 odstotne točke) in 39,9 % na maloprodajnem trgu mobilne telefonije (–2,7 odstotne točke). Telekom Slovenije je v zadnjih dveh letih še naprej počasi izgubljal tržne deleže. Od takrat je aprila 2021 potekala večfrekvenčna dražba in frekvence so pridobili A1 Slovenije, T-2, Telekom Slovenije in Telemach. Frekvenčni pasovi 700 MHz FDD, 700 MHz SDL, 1500 MHz SDL, 3600 MHz in 26 GHz bodo na voljo po izdaji licenc do sredine leta 2021.

Graf 1: Relativna uspešnost Slovenije v primerjavi s povprečjem EU pri petih razsežnostih indeksa DESI 2020 Razvrstitev Slovenije v indeksu digitalnega gospodarstva in družbe za leto 2020, https://ec.europa.eu/digital-single-market/en/scoreboard/slovenia . Opomba: Agregat EU ustreza EU-28 na podlagi poročila DESI za leto 2020. Okvir 1: Napredek pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja Cilji trajnostnega razvoja so vključeni v evropski semester od cikla leta 2020. To zagotavlja močno zavezanost trajnostnosti pri usklajevanju ekonomskih politik in politik zaposlovanja v EU. V tem oddelku je tako analizirana uspešnost Slovenije v zvezi s cilji trajnostnega razvoja s posebnim poudarkom na štirih razsežnostih, na katerih temelji letna strategija za trajnostno rast 2021 in ki so pomembne za načrte za okrevanje in odpornost (zeleni prehod, pravičnost, digitalni prehod in produktivnost ter makroekonomska stabilnost), pri čemer so navedena področja, na katerih bi investicije in reforme v skladu s cilji mehanizma lahko dodatno pospešile napredek na področju ciljev trajnostnega razvoja. Zeleni prehod Rezultati na področju ciljev trajnostnega razvoja, povezanih s prehodom na zeleno gospodarstvo, so mešani. Kar zadeva podnebne ukrepe (cilj trajnostnega razvoja 13), je bila Slovenija v letu 2018 precej nad povprečjem EU glede emisij toplogrednih plinov z indeksom 94,4 v primerjavi z 79,3 za EU. Delež energije iz obnovljivih virov v bruto končni porabi (22 % v letu 2019) je nad povprečjem EU (19,7 % v letu 2019), vendar pod cilji (25 % do leta 2020). Na področju krožnega gospodarstva (cilj trajnostnega razvoja 12) Slovenija napreduje s povečanjem stopnje krožne uporabe materialov (z 8,4 % leta 2014 na 10,4 % leta 2019), ki pa je še vedno pod povprečjem EU (11,9 % v letu 2019). Podobno se izboljšuje tudi intenzivnost emisij v zrak iz industrije (z 0,16 grama na euro leta 2013 na 0,14 v letu 2018), vendar je še vedno nad povprečjem EU (0,08 v letu 2018). Kar zadeva biotsko raznovrstnost (cilj trajnostnega razvoja 15), je bila Slovenija država članica z najvišjim odstotkom območij Natura 2000 v letu 2019 (38 %). Pravičnost Slovenija dosega dobre rezultate pri večini kazalnikov ciljev trajnostnega razvoja, povezanih s pravičnostjo. Na področju tveganja revščine, socialne izključenosti ali materialne prikrajšanosti (cilj trajnostnega razvoja 1) Slovenija sledi trendu upadanja in dosega boljše rezultate od povprečja EU, razen pri kazalnikih v zvezi z deležem prebivalstva, ki živi v gospodinjstvih s slabimi bivanjskimi razmerami (20,6 % v primerjavi z 12,7 % na ravni EU v letu 2019). Uspešnost na področju zdravja in dobrega počutja (cilj trajnostnega razvoja 3) je mešana, pri čemer Slovenija napreduje pri nekaterih kazalnikih (pričakovano trajanje življenja ob rojstvu; splošno zdravstveno stanje oseb; število smrtnih žrtev zaradi nezgod pri delu ali avtomobilskih nesreč). Vendar so nekateri kazalniki, kot so kajenje, stopnja debelosti in izpostavljenost onesnaženosti zraka, še vedno nad povprečjem EU. Poleg tega se je dostop do zdravstvene oskrbe znatno poslabšal, saj so se neizpolnjene potrebe po zdravstveni oskrbi po lastnem poročanju v obdobju 2014–2019 povečale z 0,2 % na 2,9 %. Na področju kakovostnega izobraževanja (cilj trajnostnega razvoja 4) Slovenija dosega boljše rezultate pri osnovnem in terciarnem izobraževanju, vendar še vedno obstaja vrzel pri rezultatih izobraževanja med moškimi in ženskami ter znatna vrzel med učenci, rojenimi v Sloveniji, in učenci, rojenimi v tujini. Slovenija zaostaja za povprečjem EU glede vključenosti odraslih v izobraževanje odraslih – ta kazalnik je leta 2015 znašal 11,9 %, leta 2020 pa se je zmanjšal na 8,4 %. Kar zadeva enakost spolov (cilj trajnostnega razvoja 5), je Slovenija veliko uspešnejša v primerjavi s povprečjem EU pri vrzeli stopnje zaposlenosti po spolu, plačne vrzeli in vrzeli med spoloma pri neaktivnem prebivalstvu zaradi obveznosti oskrbe. Vendar pa ne zmanjšuje zaostanka za trendi na ravni EU v zvezi z enakostjo spolov na vodilnih položajih. Kar zadeva neenakosti znotraj države (cilj trajnostnega razvoja 10), se je tveganje revščine ali socialne izključenosti med mestnimi in podeželskimi območji povečalo, kar je v nasprotju s trendi na ravni EU. Digitalni prehod in produktivnost Kar zadeva cilj trajnostnega razvoja 9 „industrija, inovacije in infrastruktura“, so rezultati Slovenije na področju deleža bruto domačih odhodkov za raziskave in razvoj pod povprečjem EU, in sicer znaša 2,04 % v letu 2019 v primerjavi s povprečjem EU, ki znaša 2,20 %. Delež odhodkov se je med letoma 2013 in 2017 zmanjševal, leta 2018 pa se je spet povečal. Delež oseb v raziskovalni dejavnosti v Sloveniji je višji kot v EU na splošno, zato se zdi, da je mogoče uporabiti več raziskovalnih virov. Znanstvena in tehnološka uspešnost države (merjeno z deležem objav med 10 % najpogosteje navajanimi objavami po svetu) ter sodelovanje med akademsko sfero in podjetji (merjeno z javno-zasebnimi znanstvenimi objavami) ostaja skromna (17. mesto v EU leta 2017 in 16. mesto v letu 2019). Država zaostaja pri patentnih prijavah, saj je bilo leta 2020 Evropskemu patentnemu uradu poslanih le 79 prijav na milijon prebivalcev, povprečje na ravni EU pa je znašalo 147. V zvezi z digitalnimi kompetencami (cilj trajnostnega razvoja 4) se je Slovenija leta 2019 uvrščala nekoliko pod povprečjem EU v smislu odraslih z vsaj osnovnimi digitalnimi kompetencami. Makroekonomska stabilnost Slovenija se glede dostojnega dela in gospodarske rasti (cilj trajnostnega razvoja 8) še vedno sooča z izzivi. Medtem ko se je BDP na prebivalca od leta 2015 hitro povečeval in do leta 2020 dosegel 74 % povprečja EU, je vrzel v primerjavi s povprečjem EU z leti ostala precej nespremenjena. Delež investicij v BDP je od leta 2010 nižji od povprečja EU. Ta kazalnik je dosegel najnižjo točko leta 2016 in se od takrat izboljšuje, vendar je bil leta 2019 še vedno skoraj 3 odstotne točke pod povprečjem EU (19,6 % v primerjavi z 22,5 %). Bolj pozitivno pa je, da so slovenski kazalniki trga dela boljši od povprečja EU. Stopnja zaposlenosti se hitro izboljšuje in je leta 2020 dosegla 75,6 %, kar je precej nad povprečjem EU, ki znaša 72,4 %. Delež mladih, ki niso niti delovno aktivni niti vključeni v izobraževanje ali usposabljanje, je v Sloveniji stalno nižji od povprečja EU. Nizki sta tudi stopnja dolgotrajne brezposelnosti in stopnja revščine zaposlenih. Kar zadeva institucionalni okvir (cilj trajnostnega razvoja 16), Slovenci v povprečju zaznavajo neodvisnost pravosodnega sistema bolj negativno kot državljani EU. Indeks zaznavanja korupcije kaže, da je raven zaznane korupcije nižja kot v državah s podobnimi socialno-ekonomskimi razmerami. 3.Cilji, struktura in upravljanje načrta 3.1.Splošna strategija načrta Cilj načrta je podpreti socialno-ekonomsko okrevanje in dolgoročni razvoj Slovenije po zastoju, ki ga je povzročila pandemija COVID-19. Namenjen je tudi reševanju dolgotrajnih izzivov, s katerimi se sooča gospodarstvo, opredeljenih v slovenski razvojni strategiji 2030, zlasti počasnega odziva na tehnološke, demografske in podnebne spremembe. Ti izzivi se odražajo v strukturi načrta in njegovih štirih sklopih razvojnih področij: zeleni prehod, digitalni prehod, pametna, trajnostna in vključujoča rast ter zdravstvo in socialna varnost. Ti štirje sklopi so skupaj sestavljeni iz 16 komponent.

Sklop za zeleni prehod vključuje ključne reforme za sprostitev potenciala energije iz obnovljivih virov in trajnostne mobilnosti, ki predstavljajo bistvene korake za razogljičenje energetskega in prometnega sektorja (npr. spremembe zakonov o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije in oskrbi z električno energijo, novi nacionalni regulativni okvir na področju alternativnih goriv v prometu). Investicije v obnovljive vire energije, energetsko učinkovitost javnih stavb, okolje, nadgradnjo železniške infrastrukture, vzpostavitev polnilne in oskrbovalne infrastrukture za alternativna goriva v cestnem prometu ter namenske ukrepe za krožno gospodarstvo naj bi prav tako omogočile zeleni prehod v ključnih gospodarskih sektorjih. Ta sklop je z več kot 40 % celotnega dodeljenega proračuna daleč največji v smislu ocenjenih stroškov. Sklop za digitalno preobrazbo zajema strategijo za digitalno preobrazbo in reforme na področju elektronske identifikacije, ki bodo povečale uporabo javnih e-storitev in digitalizacijo podjetij. Spremlja jih pomembna reforma za okrepitev kibernetske varnosti v vseh sektorjih. Pričakuje se, da bodo investicije v povezljivost in digitalne kompetence zmanjšale digitalni razkorak, pričakuje pa se tudi digitalizacija ključnih segmentov javnega sektorja (npr. pravosodja in zdravstva). Sklop zajema štiri večdržavne projekte (oblak, mikroelektronika, kvantna komunikacija in veriga blokov). V finančnem smislu to zajema 13 % vseh dodeljenih sredstev, vendar je treba opozoriti, da je več dodatnih digitalnih investicij vključenih v druge sklope (npr. digitalne kompetence v komponenti izobraževanja). Sklop za pametno, trajnostno in vključujočo rast vključuje pomembne reforme trga dela. Te bodo obravnavale dolgoročno vzdržnost in ustreznost pokojninskega sistema, zlasti z omejevanjem predčasnega upokojevanja in drugih oblik predčasnega odhoda s trga dela ter uvedle druge reforme sistema. Pomembno je, da se bo z zagotavljanjem usposabljanja in bolj ciljno usmerjenimi aktivnimi politikami zaposlovanja povečala tudi zaposljivost nizko usposobljenih in starejših delavcev. Zakonodaja o shemi skrajšanega delovnega časa bi morala trgu dela omogočiti, da se spopade z večjimi šoki v času krize. Reforme in investicije, ki se vzajemno krepijo, v raziskave in inovacije, produktivnost podjetij, turizem in kulturo ter izobraževalno infrastrukturo in učne načrte bodo prav tako prispevale k večji produktivnosti in spodbujanju dvojnega prehoda. Ciljno usmerjene reforme javnih institucij bodo tudi zmanjšale upravne ovire in dodatno izboljšale javna naročila. To je drugi največji sklop, ki predstavlja približno 30 % finančnih sredstev, dodeljenih v okviru načrta. Nazadnje, sklop za zdravstvo in socialno varnost vključuje dolgo pričakovane krovne reforme sistema zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe. Te bodo zagotovile visokokakovostne storitve, tudi za zdravstveno in socialno varstvo, hkrati pa zagotovile javnofinančno vzdržnost. O Zakonu o dolgotrajni oskrbi, prvi celoviti zakonodaji na tem področju v Sloveniji, se razpravlja že več kot desetletje. Potem ko je Zakon o dolgotrajni oskrbi 17. junija 2021 sprejela vlada, je bil poslan v parlamentarno obravnavo. Skupaj s pokojninsko reformo in reformo zdravstva naj bi sistem dolgotrajne oskrbe zagotovil, da bi bila socialna varnost v Sloveniji veliko učinkovitejša, dostopnejša in zadostna za potrebe državljanov. Investicije v povezano infrastrukturo, kompetence ter cenovno dostopna stanovanja naj bi ublažile tudi socialne posledice krize za marginalizirane ljudi. Ta sklop predstavlja približno 15 % ocenjenih stroškov načrta. Komponenta Stroški

(v mio. EUR) Zeleni prehod 1064,75 C1 K1: Obnovljivi viri energije in učinkovita raba energije 146,00 C1 K2: Trajnostna prenova stavb 86,05 C1 K3: Čisto in varno okolje 472,80 C1 K4: Trajnostna mobilnost 311,90 C1 K5: Krožno gospodarstvo – učinkovita raba virov 48,00 Digitalna preobrazba 316,67 C2 K1: Digitalna preobrazba gospodarstva 56,50 C2 K2: Digitalna preobrazba javnega sektorja in javne uprave 260,17 Pametna, trajnostna in vključujoča rast 737,36 C3 K1: Raziskave, razvoj in inovacije 132,22 C3 K2: Dvig produktivnosti, prijazno poslovno okolje za investitorje 157,50 C3 K3: Trg dela – ukrepi za zmanjševanje posledic negativnih strukturnih trendov 56,28 C3 K4: Prestrukturiranje slovenskega turizma in investicije v infrastrukturo na področju turizma in kulturne dediščine 127,00 C3 K5: Krepitev kompetenc, zlasti digitalnih in tistih, ki jih zahtevajo novi poklici in zeleni prehod 264,36 C3 K6: Učinkovite javne institucije 0,00 Zdravstvo in socialna varnost 363,90 C4 K1: Zdravstvo 224,90 C4 K2: Socialna varnost in dolgotrajna oskrba 79,00 C4 K3: Stanovanjska politika 60,00 Skupaj: 2482,69 3.2.Izvedbeni vidiki načrta Načrt Slovenije za okrevanje in odpornost je skladen z drugimi evropskimi in nacionalnimi programi. Zlasti je skladen z nacionalnim energetskim in podnebnim načrtom, saj vključuje ukrepe za podporo zelenemu prehodu (npr. prenova stavb in energetsko učinkovita gradnja, uporaba obnovljivih virov energije, trajnostni promet). Njegov namen je tudi dopolniti načrte za pravični prehod za premogovniške regije, ki so opredeljene kot upravičene v okviru Sklada za pravični prehod, o katerih trenutno poteka razprava. Podobno dopolnjuje izvajanje jamstva za mlade z ukrepi, namenjenimi pospešitvi vstopa mladih na trg dela ter krepitvi sodelovanja med izobraževalnim sistemom in trgom dela. Načrt naj bi tudi povečal produktivnost odpornosti gospodarstva na prihodnje šoke, tudi v skladu z novo industrijsko strategijo za leto 2020. Načrt je skladen s cilji ključnega nacionalnega razvojnega dokumenta, tj. razvojne strategije Slovenije do leta 2030, ki se nanaša na izvajanje ciljev trajnostnega razvoja ZN. Temelji na resoluciji o slovenskem nacionalnem planu zdravstvenega varstva 2015–2025 „Skupaj za družbo zdravja“ in jo dopolnjuje. Čeprav partnerski sporazum in operativni programi v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) za obdobje 2021–2027 še niso dokončani, je v načrtu po ključnih področjih komponent pojasnjena razmejitev med mehanizmom za okrevanje in odpornost ter evropskimi strukturnimi in investicijskimi skladi in kako bo zagotovljeno njihovo dopolnjevanje. Načrt Slovenije je skladen z izzivi in prednostnimi nalogami, opredeljenimi v najnovejšem osnutku priporočila Sveta o ekonomski politiki euroobmočja. Načrt s precejšnjimi investicijami zagotavlja kratkoročno spodbudo gospodarstvu, predvideva pa tudi vrsto reform, ki bodo spodbudile gospodarsko odpornost in povečale potencial rasti, vključno z reformami na področju dolgotrajne oskrbe, zdravstva in pokojnin. Reforme, zlasti pokojninskega sistema, trga dela ter zdravstvenega sistema in sistema dolgotrajne oskrbe, bodo prav tako prispevale k dolgoročni javnofinančni vzdržnosti. Številni ukrepi, vključeni v načrt, bodo prispevali k izboljšanju poslovnega okolja ter spodbudili investicije ter raziskave, razvoj in inovacije, hkrati pa zagotovili digitalni in zeleni prehod. Med njimi so reforme in investicije v raziskave, razvoj in inovacije ter izobraževanje in usposabljanje, izboljšan okvir kapitalskih trgov za privabljanje kapitalskih investicij ter novi zakoni za odpravo birokracije ter izboljšanje in poenostavitev prostorskega načrtovanja. Reforme za posodobitev javne uprave ter povečanje učinkovitosti in okolju prijaznejšega javnega naročanja bodo prispevale h krepitvi nacionalnega institucionalnega okvira. Kar zadeva upravno organizacijo, je vlada Republike Slovenije na seji vlade 28. aprila 2021 odobrila načrt za okrevanje in odpornost. Služba vlade za razvoj in evropsko kohezijsko politiko je bila odgovorna za pripravo in usklajevanje načrta za okrevanje in odpornost ter njegovo predložitev Evropski komisiji. Za izvajanje načrta bodo tri službe Ministrstva za finance – Urad za izvajanje NOO, Urad za nadzor proračuna in Sektor za upravljanje s sredstvi EU – opravljale naloge koordinacijskega organa, nacionalnega koordinatorja za revizijo oziroma nacionalnega koordinatorja za stroške. Ustrezna resorna ministrstva bodo vključena v izvajanje posameznih komponent načrta. V oddelku 4.10 so navedene dodatne informacije o imenovanju subjektov in njihovih odgovornostih. Načrt obravnava vprašanja enakosti spolov in enakih možnosti za vse. Načrt se zlasti sklicuje na ustrezno nacionalno zakonodajo (tj. Zakon o enakih možnostih žensk in moških, Zakon o varstvu pred diskriminacijo in Zakon o izenačevanju možnosti invalidov), pravni red EU in Evropski steber socialnih pravic ter ustrezne mednarodne konvencije (npr. Konvencijo ZN o pravicah invalidov). Slovenija navaja, da bo spoštovanje teh načel zagotovljeno v vseh fazah priprave in izvajanja predvidenih reform in investicij. Načrt opisuje ključne izzive na področju enakosti spolov in jih podpira z razčlenjenimi podatki ter v manjši meri obravnava izzive enakosti za vse. Slovenija je pred predložitvijo načrta za okrevanje in odpornost izvedla posvetovanje z deležniki – lokalnimi in regionalnimi organi, socialnimi partnerji, organizacijami civilne družbe in drugimi ustreznimi deležniki. Za izvajanje načrta so predvidena posvetovanja s socialnimi partnerji ali ustreznimi deležniki za ključne reforme (npr. pokojninski sistem, zdravstveni sistem, prožne oblike dela, plačni sistem v javnem sektorju, obnovljivi viri energije) pred sprejetjem ustrezne zakonodaje. Instrument za tehnično podporo zagotavlja strokovno znanje pri krepitvi zmogljivosti za izvajanje načrta na številnih področjih. Slovenija bo na primer prejela tehnično podporo na področjih pokojnin, zdravstva, kapitalskih trgov, obnovljivih virov energije in varstva narave ter prometa. Instrument za podporo politikam v okviru instrumenta Obzorje Evropa bo na voljo med izvajanjem načrta, da se zagotovi sektorska podpora za oblikovanje, izvajanje in ocenjevanje reform politike na področju raziskav in inovacij. Slovenski načrt vključuje štiri večdržavne projekte v digitalnem sektorju: (i) evropsko skupno podatkovno infrastrukturo in storitve; (ii) nizkoporabne procesorje in polprevodniške čipe; (iii) evropsko infrastrukturo za storitve blokovnih verig (EBSI) in (iv) evropsko infrastrukturo za kvantno komunikacijo. Projekta evropske skupne podatkovne infrastrukture in storitev ter nizkoporabnih procesorjev in polprevodniških čipov naj bi bila v obliki načrtovanih pomembnih projektov skupnega evropskega interesa. Slovenija namerava prispevati k izgradnji nove generacije energetsko varčne infrastrukture in storitev od zmogljivosti računalništva na robu do storitev v oblaku, izvajati vrhunske industrijske in storitvene primere uporabe, ki se lahko hitro širijo, ter povečati kibernetsko varnost infrastrukture in storitev v oblaku. Poleg tega so cilji Slovenije okrepiti zmogljivosti načrtovanja ter povečati inovativnost in odpornost polprevodniških vrednostnih verig v EU in Sloveniji, razširiti uporabnost Evropske infrastrukture za storitve blokovnih verig s povezovanjem z vrsto nacionalnih infrastruktur ter vzpostaviti nacionalno omrežje infrastrukture za kvantno komunikacijo, povezano z nacionalnimi omrežji sosednjih držav. Slovenija tesno sodeluje z več državami članicami, ki so izrazile zanimanje za sodelovanje v teh projektih. Slovenija je v skladu s členom 18(4)(g) uredbe o mehanizmu za okrevanje in odpornost izvedla samooceno varnosti za naložbe v povezljivost. V komponenti „Digitalna preobrazba javnega sektorja in javnih institucij“ Slovenija pojasnjuje, da bo v primerih, ko digitalne rešitve temeljijo na uporabi omrežij 5G nove generacije, za investicije v 5G veljala zakonodaja, s katero se izvaja Sporočilo Evropske komisije z dne 29. januarja 2020 z naslovom Varna uvedba 5G v EU – izvajanje nabora orodij EU. V celotnem načrtu več drugih komponent (tj. C1 K1 „Energija iz obnovljivih virov in učinkovita raba energije“, C2 K1 „Digitalno preoblikovanje gospodarstva“, C3 K5 „Krepitev kompetenc, zlasti digitalnih kompetenc in tistih, ki jih zahtevajo novi poklici in zeleni prehod“, C4 K1 „Zdravstvo“ in C4 K2 „Socialna varnost in dolgotrajna oskrba“) vključuje oddelek, v katerem je opisan prispevek ukrepov k odprti strateški avtonomiji in varnostnim vprašanjem Unije. Strateške ukrepe, navedene v samooceni varnosti, bi bilo treba med izvajanjem načrta pozorno spremljati. Načrt opisuje strategijo komuniciranja za ozaveščanje državljanov in zagotavljanje vidnosti in priznavanja prispevka mehanizma za okrevanje in odpornost k okrevanju gospodarstva ter zelenemu in digitalnemu prehodu države. Strategija se osredotoča na obveščanje o reformah in investicijah ter opredeljuje skupne komunikacijske ukrepe o projektih strateškega pomena, ki jih je treba izvesti skupaj z Evropsko komisijo. Slovenski organi v strategiji komuniciranja načrtujejo, da se bodo osredotočili na pet glavnih skupin (splošna javnost, potencialni upravičenci, ustrezni deležniki po komponentah, udeleženci projekta, mediji). Za vse ciljne skupine so bili oblikovani splošni komunikacijski cilji, ki bodo ustrezno prilagojeni prek sporočil, namenjenimi ciljnim skupinam. Komuniciranje bo potekalo na dveh nivojih: (i) vsebinsko po razvojnih področjih in komponentah ter (ii) usmerjeno in sorazmerno glede na obseg financiranih projektov. Predvideno je, da se bodo uporabljali različni komunikacijski kanali in ukrepi. Komuniciranje regionalno relevantnih vsebin bo potekalo prek regionalnih in lokalnih medijev. Splošno koordinacijo komunikacijske strategije in njenega izvajanja bo zagotovil koordinacijski organ. Strategija določa redno spremljanje učinka komuniciranja. Obseg komuniciranja in promocije bo sorazmeren z višino dodeljenih sredstev in s strateškim pomenom reforme ali projekta. Označevanje bo upoštevalo smernice za komuniciranje o evropski kohezijski politiki, ki se izvajajo na podlagi uredbe o skupnih določbah, in posebne smernice za mehanizem za okrevanje in odpornost, ki jih je izdala Evropska komisija. Kar zadeva komuniciranje, bo posebna pozornost namenjena projektom strateškega pomena, ki bodo izbrani v vsakem od štirih sklopov politike v okviru načrta. Komuniciranje o teh projektih predvideva oblikovanje nacionalnih komunikacijskih kampanj in dejavno sodelovanje z Evropsko komisijo. Organi so za komuniciranje in razširjanje informacij o slovenskem načrtu za okrevanje in odpornost ter njegovem izvajanju vzpostavili namensko podstran na že obstoječi nacionalni ključni spletni strani o evropskih skladih.

Pravila o državni pomoči in konkurenci se v celoti uporabljajo za ukrepe, ki se financirajo v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost. Sredstva Unije, ki se usmerjajo prek organov držav članic, postanejo državna sredstva in lahko pomenijo državno pomoč, če so izpolnjena vsa druga merila iz člena 107(1) PDEU. Če je tako in državna pomoč obstaja, je treba te ukrepe priglasiti Komisiji, ki jih mora odobriti, preden lahko države članice dodelijo pomoč, razen če so ti ukrepi zajeti v veljavni shemi pomoči ali so v skladu z veljavnimi pogoji uredbe o skupinskih izjemah, zlasti uredbe o splošnih skupinskih izjemah, ki pri uporabi členov 107 in 108 PDEU določa nekatere vrste pomoči za združljive z notranjim trgom. Kadar državna pomoč obstaja in jo je treba priglasiti, mora država članica priglasiti ukrepe državne pomoči Komisiji, preden jo dodeli, v skladu s členom 108(3) PDEU. V zvezi s tem se analiza državne pomoči, ki jo je Slovenija izvedla v načrtu za okrevanje in odpornost, ne more šteti za priglasitev državne pomoči. Če Slovenija meni, da določen ukrep iz načrta za okrevanje in odpornost vključuje pomoč de minimis ali pomoč, ki je izvzeta iz obveznosti priglasitve, je za zagotovitev popolne skladnosti z veljavnimi pravili odgovorna Slovenija. 4.Povzetek ocene načrta 4.1.Celovit in ustrezno uravnotežen odziv na gospodarske in socialne razmere Načrt temelji na celostnem pristopu za doseganje gospodarskega okrevanja in krepitev socialno-ekonomske odpornosti. To naj bi bilo doseženo s 83 podpornimi ukrepi (33 reform in 50 investicij). Načrt prispeva k reševanju ključnih strukturnih izzivov in utira pot dvojnemu prehodu. Skupna dodeljena finančna sredstva za načrt za okrevanje in odpornost znašajo 2,5 milijarde EUR, od tega 1,8 milijarde EUR v obliki nepovratne finančne pomoči in 0,7 milijarde EUR v obliki posojil. Reforme in investicije načrta imajo številne medsebojno odvisne in dopolnjujoče se cilje. Reforme zlasti izkoriščajo učinek povezanih investicij, zlasti s strukturnimi spremembami in povečanjem udeležbe zasebnih subjektov. Na splošno je načrt uravnotežen in se osredotoča na glavne izzive Slovenije, ki se – poleg dvojnega prehoda – večinoma nanašajo na institucionalno odpornost, učinkovitost in vzdržnost zdravstvenega sistema, sistema dolgotrajne oskrbe, pokojninskega in izobraževalnega sistema ter na potrebo po povečanju produktivnega potenciala gospodarstva z vlaganjem v raziskave in inovacije ter z izboljšanjem poslovnega okolja. Elementi načrta se nanašajo na vseh šest stebrov, opredeljenih v uredbi o mehanizmu za okrevanje in odpornost: (i) zeleni prehod; (ii) digitalna preobrazba; (iii) pametna, trajnostna in vključujoča rast, vključno z ekonomsko kohezijo, delovnimi mesti, produktivnostjo, konkurenčnostjo, raziskavami, razvojem in inovacijami, ter dobro delujoč enotni trg z močnimi MSP; (iv) socialna in teritorialna kohezija; (v) zdravje ter gospodarska, socialna in institucionalna odpornost, s ciljem, da se med drugim povečata pripravljenost na krize in zmogljivost za odzivanje nanje, ter (vi) politike za naslednjo generacijo, otroke in mlade, kot so izobraževanje ter pridobivanje znanj in spretnosti. Kako se komponente načrta prekrivajo s šestimi stebri, je povzeto v tabeli X spodaj. Vsak steber je zajet v vsaj eni komponenti, ena komponenta pa lahko prispeva k več stebrom. Zeleni prehod Digitalna preobrazba Pametna, trajnostna in vključujoča rast Socialna in teritorialna kohezija Zdravje, gospodarska, družbena in institucionalna odpornost Politike za naslednjo generacijo Zelena transformacija C1 K1: Obnovljivi viri energije in učinkovita raba energije ● ○ ○ C1 K2: Trajnostna prenova stavb ● ○ C1 K3: Čisto in varno okolje ● ○ ○ C1 K4: Trajnostna mobilnost ● ○ ○ C1 K5: Krožno gospodarstvo – učinkovita raba virov ● ○ Digitalna preobrazba C2 K1: Digitalna preobrazba gospodarstva ● ○ C2 K2: Digitalna preobrazba javnega sektorja in javne uprave ● ○ ○ ○ Pametna, trajnostna in vključujoča rast C3 K1: RRI – raziskave, razvoj in inovacije ○ ○ ● C3 K2: Dvig produktivnosti, prijazno poslovno okolje za investitorje ○ ○ ● C3 K3: Trg dela – ukrepi za zmanjševanje posledic negativnih strukturnih trendov ● ○ ○ ○ C3 K4: Prestrukturiranje slovenskega turizma in investicije v infrastrukturo na področju turizma in kulturne dediščine ○ ○ ● ○ C3 K5: Krepitev kompetenc, zlasti digitalnih in tistih, ki jih zahtevajo novi poklici in zeleni prehod ○ ○ ● ○ ● C3 K6: Učinkovite javne institucije ○ ● ○ Zdravstvo in socialna varnost C4 K1: Zdravstvo ○ ○ ● ○ C4 K2: Socialna varnost in dolgotrajna oskrba ○ ● ○ C4 K3: Stanovanjska politika ● ○ ○ Legenda: „●“ investicije in reforme komponente primarno prispevajo k stebru; „○“ komponenta delno prispeva k stebru. Zeleni prehod Načrt se močno osredotoča na zeleni prehod. Pet komponent v sklopu 1 „Zelena transformacija“, ki primarno prispevajo k stebru zelenega prehoda, predstavljajo več kot dve petini skupnih dodeljenih finančnih sredstev. Te vključujejo ključne reforme za sprostitev potenciala energije iz obnovljivih virov v komponenti C1 K1 „Obnovljivi viri energije in učinkovita raba energije“, razširitev javnega prevoza in alternativnih goriv v komponenti C1 K4 „Trajnostna mobilnost“ ter uvedbo zelenega proračunskega načrtovanja v C1 K5 „Krožno gospodarstvo“. Ključne investicije bodo usmerjene v energetski prehod. Investicije v komponenti C1 K1 „Energija iz obnovljivih virov in učinkovita raba energije“ bodo podpirale razvoj in vključevanje obnovljivih virov energije (130 milijonov EUR), ki jih bodo dopolnjevali ukrepi za spodbujanje investicij v energetsko učinkovitost v gospodarstvu, pa tudi pilotni projekti za spodbujanje uporabe novih tehnologij v gospodarstvu za zmanjšanje porabe energije. Komponenta C1 K2 „Trajnostna prenova stavb“ vključuje investicije v energetsko učinkovitost stavb (86 milijonov EUR), da bi dosegli prihranke energije in zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v povprečju za približno 30 % v primerjavi s stanjem pred prenovo. Načrt zajema tudi investicije v prilagajanje podnebnim spremembam in varstvo okolja. Največja investicija v načrtu je vključena v komponento C1 K3 „Čisto in varno okolje“ in obravnava investicije za prilagajanje podnebnim spremembam, osredotočene na preprečevanje poplav (310 milijonov EUR). Dodatne pomembne investicije v okolje iz iste komponente vključujejo ukrepe za energetsko učinkovite sisteme odpadnih voda in pitne vode (107 milijonov EUR). V komponenti C1 K5 „Krožno gospodarstvo“ je vključena tudi posebna shema za spodbujanje načel krožnega gospodarstva v proizvodnih procesih (20 milijonov EUR). Na področju prometa si je treba močno prizadevati za povečanje trajnostnosti sektorja. Zelo pomembna dodelitev za komponento C1 K4 „Trajnostni promet“ je namenjena nadgradnji železniške infrastrukture (več kot 280 milijonov EUR), ki jo dopolnjujejo investicije za digitalizacijo železniškega in cestnega prometa, da se omogoči zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, ter investicije v infrastrukturo za električno polnjenje za spodbujanje e-vozil. Steber zelenega prehoda bo vsaj delno podprlo več drugih ukrepov iz drugih komponent. Te vključujejo (i) investicije v raziskave in inovacije, ki se osredotočajo na nizkoogljično gospodarstvo, krožno gospodarstvo in trajnostne prehranske sisteme v komponenti C3 K1 „Raziskave in inovacije“; (ii) ukrepe za spodbujanje zelenih javnih naročil v komponenti C3 K2 „Dvig produktivnosti“; (iii) investicije v trajnostne turistične nastanitve v komponenti C3 K4 „Prestrukturiranje slovenskega turizma“ ter (iv) ukrepe v komponenti C3 K5 „Krepitev kompetenc“, ki se osredotočajo na razvoj zelenih znanj in spretnosti ter zagotavljanje sodobnejše in okolju prijaznejše izobraževalne infrastrukture. Digitalna preobrazba Komponente, ki primarno prispevajo k stebru digitalne preobrazbe, predstavljajo 12,75 % skupnih dodeljenih finančnih sredstev. Ključni ukrepi v dveh komponentah sklopa 2 „Digitalna preobrazba“ zajemajo digitalizacijo javnega in zasebnega sektorja. Zlasti investicije v povezljivost (30 milijonov EUR) naj bi prispevale k spodbujanju digitalizacije na nekaterih območjih države, ki trenutno niso pokrita in verjetno ne bodo pokrita v bližnji prihodnosti. Komponenta C2 K2 „Digitalna preobrazba javnega sektorja“ vključuje strategijo za digitalno preobrazbo javnega sektorja, ki jo spremljajo pomembne investicije. Komponenta vključuje reformo, ki uvaja elektronske identitete za državljane in podjetja ter naložbe digitalne kompetence, da bi se zmanjšal digitalni razkorak (66,72 milijona EUR je namenjenih digitalizaciji izobraževanja, znanosti in športa). Nekateri ključni deli javnega sektorja (npr. pravosodje in notranja varnost) bodo imeli koristi od zmogljivejše opreme in bolje usposobljenih javnih uslužbencev. Načrt predvideva tudi digitalno preobrazbo javnih storitev, povezanih s prostorskim načrtovanjem, nepremičninami, naravo in vodo (33,5 milijona EUR). Ukrepi, vključeni v komponento C2 K1 „Digitalna preobrazba gospodarstva“, bodo podpirali tudi preoblikovanje podjetij z digitalnimi tehnologijami. Večja podpora za digitalizacijo nekaj konzorcijev bo namenjena povečanju konkurenčnosti velikih podjetij in MSP (44 milijonov EUR). Ta komponenta zajema štiri večdržavne projekte (oblak, mikroelektronika, kvantna komunikacija in veriga blokov). Digitalni steber bo vsaj delno podprlo več ukrepov iz drugih komponent. Ti vključujejo na primer (i) ukrepe v pametnem distribucijskem omrežju električne energije v komponenti C1 K1 „Obnovljivi viri energije in učinkovita raba energije“; (ii) investicije v digitalizacijo cest in železnic v komponenti C1 K4 „Trajnostni promet“; (iii) investicije v raziskave in inovacije s poudarkom na digitalizaciji v komponenti C3 K1 „Raziskave in inovacije“; (iv) vzpostavitev platforme za digitalno upravljanje s strani upravičencev pri investicijah za zagotavljanje inovativnih ekosistemov v komponenti C3 K2 „Dvig produktivnosti“; (v) investicije za spodbujanje digitalne pismenosti v izobraževalnem sistemu (56 milijonov EUR) v komponenti C3 K5 „Krepitev kompetenc“; (vi) digitalno preobrazbo javnega naročanja v komponenti C3 K6 „Učinkovite javne institucije“ in (vii) znatne investicije na področju e-zdravja v komponenti C4 K1 „Zdravstvo“ (83 milijonov EUR).

Pametna, trajnostna in vključujoča rast Komponente, ki primarno prispevajo k stebru pametne, trajnostne in vključujoče rasti, predstavljajo 19,3 % skupne predlagane porabe. Ključni ukrepi so vključeni v vse komponente sklopa 3 „Pametna trajnostna in vključujoča rast“. Zaradi širokega področja uporabe tretjega stebra mehanizma za okrevanje in odpornost spodnji seznam ni izčrpen. K trajnostni rasti bodo prispevale zlasti reforme trga dela in pokojninske reforme v komponenti C3 K3 „Trg dela“. Pokojninska reforma bo prispevala k dolgoročni vzdržnosti in ustreznosti pokojninskega sistema; zakonodaja o shemi skrajšanega delovnega časa naj bi trgu dela omogočila, da se spopade z večjimi šoki v času krize. Načrt naj bi s številnimi ukrepi prispeval k produktivnosti in konkurenčnosti. Komponenta C3 K2 „Dvig produktivnosti“ vključuje reformo za podporo razvoju alternativnih investicijskih skladov ter investicij za povečanje produktivnosti in investicij podjetij (138,5 milijona EUR). Te investicije upoštevajo vlogo MSP, saj namenjajo zelo velik del sredstev za podporo MSP (121 milijonov EUR). Ukrepi v komponenti C3 K4 „Prestrukturiranje slovenskega turizma“ vključujejo tudi pomembne investicije za nadgradnjo turističnega in kulturnega sektorja (127 milijonov EUR), katerih cilj je izboljšanje mednarodnega položaja Slovenije kot vodilne destinacije na področju okoljske trajnostnosti. Pričakuje se, da bodo nadaljnji ukrepi izboljšali raziskave, razvoj in inovacije. Komponenta C3 K1 „RRI“ vključuje ukrepe za povečanje učinkovitosti javnih investicij v raziskave, razvoj in inovacije, ki jih spremlja obsežno financiranje raziskovalnih projektov na področju zelenega in digitalnega prehoda (117,52 milijona EUR). Reforme javnih institucij v komponenti C3 K6 „Učinkovite javne institucije“ bodo prispevale k zmanjšanju upravnih bremen in izboljšanju javnega naročanja. Več drugih ukrepov bo vsaj delno podprlo cilj pametne, trajnostne in vključujoče rasti. Ti med drugim vključujejo ukrepe na področju izobraževanja v komponenti C3 K5 „Krepitev kompetenc“ ter investicije v podporo zelenemu in digitalnemu prehodu v sklopih 1 in 2, zlasti tiste podukrepe, ki so posebej namenjeni MSP, kot so investicije za podporo okolju prijaznim proizvodnim procesom in učinkoviti rabi virov v MSP v komponenti C1 K5 „Krožno gospodarstvo“ ter investicije za digitalno preobrazbo podjetij v komponenti C2 K1 „Digitalna preobrazba gospodarstva“. Socialna in teritorialna kohezija Razsežnost socialne in teritorialne kohezije je vključena v celoten načrt. Številni ukrepi se nanašajo na področja, na katerih kohezijo spodbujajo tudi evropski strukturni in investicijski skladi, hkrati pa zagotavljajo preprečevanje dvojnega financiranja. K cilju teritorialne kohezije bo prispevalo več ukrepov v različnih sklopih in komponentah. Med temi so: (i) geografsko uravnotežene investicije v turistične nastanitve in infrastrukturo (127 milijonov EUR) v komponenti C3 K4 „Prestrukturiranje slovenskega turizma“; (ii) ukrepi za povezljivost v komponenti C2 K2 „Digitalna preobrazba javne uprave“, ki bodo prispevali k premostitvi digitalnega razkoraka med podeželskimi in mestnimi območji (30 milijonov EUR); (iii) ukrepi v komponenti C1 K3 „Čisto in varno okolje“, kot so investicije v preprečevanje poplav in zemeljskih plazov (335 milijonov EUR) ter sistemi odpadnih voda in pitne vode po vsej državi (107 milijonov EUR). Vpliv po vsej državi bodo imele tudi ključne reforme trga dela v komponenti C3 K3 „Trg dela“, reforme zdravstvenega sistem in sistema dolgotrajne oskrbe v okviru sklopa 4 „Zdravstvo in socialna varnost“ ter investicije v vseživljenjsko učenje v komponenti C3 K5 „Krepitev kompetenc“. Razsežnost teritorialne kohezije se upošteva, a je manj izrazita v komponentah raziskav, razvoja in inovacij ter dviga produktivnosti, prijaznega poslovnega okolja za investitorje. Komponenta C4 K3 „Stanovanjska politika“ primarno prispeva k stebru socialne in teritorialne kohezije ter predstavlja 2,4 % skupnih dodeljenih finančnih sredstev. Komponenta se osredotoča na investicije v višini 60 milijonov EUR v cenovno dostopna stanovanja, da bi ublažili socialni učinek krize na marginalizirane ljudi. Zdravje, gospodarska, družbena in institucionalna odpornost Komponente, ki primarno prispevajo k stebru zdravja ter gospodarske, družbene in institucionalne odpornosti, predstavljajo 12,4 % skupnih dodeljenih finančnih sredstev. Ključni ukrepi za krepitev odpornosti zdravstvenega, socialnega in institucionalnega sistema so predvideni v dveh komponentah sklopa 4 „Zdravstvo in socialna varnost“. Omejena odpornost zdravstvenega sistema se bo obravnavala s ciljno usmerjenimi ukrepi. Reforme zdravstvenega sistema, predvidene v komponenti C4 K1 „Zdravstvo“, bodo zagotovile opredelitev pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, preoblikovanje sistema dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, reformo plačnega sistema za zdravstvene poklice in vzdržno financiranje sistema. Ciljno usmerjene naložbe v primarno zdravstveno varstvo (predvsem v usposabljanje zdravstvenega osebja) so dobrodošle kot izhodišče za nadaljnje izboljšanje kakovosti oskrbe. Ključne investicije v zdravstvo so povezane z izboljšanjem infrastrukture in zdravljenja infekcijskih in nalezljivih bolezni, saj je epidemija COVID-19 pokazala številne pomanjkljivosti na tem področju (110 milijonov EUR). Socialna in institucionalna odpornost se bosta izboljšali s sprejetjem celovite zakonodaje, ki bo urejala sistem dolgotrajne oskrbe. Ti ukrepi so vključeni v komponento C4 K2 „Socialna varnost in dolgotrajna oskrba“. Vključevali bodo storitve zdravstvenega in socialnega varstva, investicije v oskrbne in negovalne domove pa bodo vzpostavile ustrezno infrastrukturo ter izboljšale dostopnost in kakovost oskrbe (79 milijonov EUR). Več drugih ukrepov v drugih komponentah bo vsaj delno podprlo cilj zdravja ter ekonomsko, socialno in institucionalno odpornost. Ti vključujejo na primer reforme in ukrepe za izboljšanje učinkovitosti in uspešnosti javne uprave v komponenti C3 K6 „Učinkovite javne institucije“ ter reformo trga dela v komponenti C3 K3 „Trg dela“. Odpornost slovenske javne uprave se povečuje tudi z ukrepi za digitalno preobrazbo javne uprave (62,05 milijona EUR) v komponenti C2 K2 „Digitalna preobrazba javne uprave“. K povečanju socialne odpornosti prispevajo tudi ukrepi v komponenti C4 K3 „Stanovanjska politika“ s ciljem zmanjšati delež gospodinjstev pod pragom stanovanjske revščine. Politike za naslednjo generacijo, otroke in mlade, kot so izobraževanje ter pridobivanje kompetenc Komponente, ki primarno prispevajo k stebru politik za naslednjo generacijo, predstavljajo 10,8 % skupnih dodeljenih finančnih sredstev. To vključuje pomembne reforme in investicije v komponenti C3 K5 „Krepitev kompetenc“ za izboljšanje kakovosti izobraževanja. Načrt se močno osredotoča na pridobivanje kompetenc. Zlasti se načrtujejo znatne investicije v komponenti C3 K5 „Krepitev kompetenc“, katere cilj je učence in učitelje opremiti z novimi kompetencami za digitalni in zeleni prehod ter izboljšati njihovo finančno pismenost (110 milijonov EUR). Načrt predvideva tudi sodobnejše, digitalno in okolju prijazno izobraževanje. Komponenta C3 K5 „Krepitev kompetenc“ zajema tudi investicije v šolsko infrastrukturo (145 milijonov EUR), ki jih dopolnjujejo investicije v digitalno izobraževanje (41,1 milijona EUR), vključeno v komponento C2 K2 „Digitalna preobrazba javne uprave“, katere cilj je krepitev odpornosti izobraževalnega sistema. Politike za naslednjo generacijo, otroke in mlade se bodo izvajale tudi z ukrepi v drugih komponentah. Ukrepi na trgu dela v komponenti C3 K3 „Trg dela“ naj bi podpirali zaposlovanje mladih. Ta komponenta ter komponenti C4 K1 „Zdravstvo“ in C4 K2 „Socialna varnost in dolgotrajna oskrba“ vključujejo tudi ključne strukturne reforme za obravnavanje demografskih trendov in zagotavljanje večje medgeneracijske pravičnosti. Ukrepi iz komponente C4 K3 „Stanovanjska politika“ bodo namenjeni socialno prikrajšanim in marginaliziranim skupinam, vključno z mladimi in mladimi družinami.

Celovita ocena Ob upoštevanju vseh reform in investicij, ki jih je predvidela Slovenija, njen načrt za okrevanje in odpornost v veliki meri predstavlja celovit in ustrezno uravnotežen odziv na gospodarske in socialne razmere ter s tem ustrezno prispeva k vsem šestim stebrom iz člena 3 uredbe o mehanizmu za okrevanje in odpornost ob upoštevanju specifičnih izzivov in dodeljenih finančnih sredstev Slovenije. To bi upravičevalo oceno A v skladu z merilom za ocenjevanje 2.1 iz Priloge V k uredbi o mehanizmu za okrevanje in odpornost. 4.2.Povezava s priporočili za posamezne države in evropskim semestrom Na splošno je načrt ustrezen odgovor na številne gospodarske, socialne in okoljske izzive, s katerimi se sooča Slovenija. Načrt uvaja reforme in investicije, ki obravnavajo pomemben del izzivov, opredeljenih v priporočilih za državo Slovenijo v okviru evropskega semestra. Načrt obravnava zlasti izzive, povezane s fiskalnimi politikami in javnimi financami, mrežami socialne varnosti, zaposlovanjem in socialno varnostjo, poslovnim okoljem ter investicijami v raziskave, razvoj in inovacije ter zeleni in digitalni prehod. Slovenija je izvedla ukrepe za ohranitev gospodarstva in učinkovit odziv na pandemijo COVID-19 (priporočilo št. 1 iz leta 2020). Sloveniji je uspelo pred krizo zaradi COVID-19 doseči razmeroma zdrav fiskalni položaj, saj se je javni dolg znatno zmanjšal na raven blizu praga 60 %. To ji je omogočilo razmeroma enostavno in poceni izposojanje na trgih, da je od aprila 2020 ustvarila zadosten fiskalni manevrski prostor za sedem paketov spodbud. Ti so doslej ohranjali gospodarstvo in bi morali v skladu s prvim priporočilom za leto 2020 podpreti okrevanje v bližnji prihodnosti. Ko se epidemiološke razmere izboljšajo, bi bilo treba začasne ukrepe, sprejete med krizo, postopoma ukiniti, da bi dosegli preudaren srednjeročni fiskalni položaj in zagotovili vzdržnost dolga. Mreža socialne varnosti Načrt namerava celovito obravnavati dolgoročna priporočila Sveta Sloveniji o mreži socialne varnosti (priporočilo št. 1 iz leta 2020, priporočilo št. 1 iz leta 2019). Načrt vključuje naslednje ključne strukturne reforme sistema dolgotrajne oskrbe ter zdravstvenega in pokojninskega sistema, ki zajemajo tri stebre mreže socialne varnosti. Reforma dolgotrajne oskrbe v komponenti C4 K2 „Socialna varnost in dolgotrajna oskrba“ je eden od ključnih ukrepov načrta. Z njo bi se vzpostavil celovit sistem dolgotrajne oskrbe, ki v Sloveniji trenutno ne obstaja. Reforma bo vzpostavila nov steber socialne varnosti, ki bo osredotočen na posebne potrebe oseb, ki potrebujejo dolgotrajno oskrbo, in bo zagotavljal enak dostop ne glede na socialno-ekonomski status. Za dosego cilja zmanjševanja odvisnosti od zdravstvenih ustanov bi zajemala tako institucionalno oskrbo v negovalnih domovih za tiste z najzahtevnejšimi potrebami kot tudi dnevno oskrbo v skupnosti in oskrbo na domu. Nova ureditev bi morala zmanjšati breme neformalne oskrbe za družinske člane, zlasti ženske, in jim tako omogočiti formalno zaposlitev (za polni delovni čas). Hkrati bi morale investicije v oskrbne domove, ki so v skladu s sodobnimi standardi, znatno izboljšati kakovost oskrbe in življenja vseh starostnih skupin. Reforma zdravstva v komponenti C4 K1 „Zdravstvo“ naj bi povečala učinkovitost sistema. Izboljšave primarnega zdravstvenega varstva naj bi zmanjšale breme (in stroške) sekundarnega in terciarnega varstva. Reforma zdravstva naj bi skupaj z ukrepi na področju dolgotrajne oskrbe privedla tudi do boljšega povezovanja dolgotrajne oskrbe in zdravstvenega varstva ter tako izboljšala njuno odpornost, dostopnost in kakovost. Za odpravo pomanjkanja zdravstvenih delavcev bi se posodobilo srednješolsko strokovno izobraževanje na področju zdravstvenih in socialnih storitev, omogočilo pa bi se tudi več vpisov na medicinske fakultete. Reforma bi bila podprta z načrtovano reformo plačnega sistema v javnem sektorju v komponenti C3 K6 „Učinkovite javne institucije“, da bi se izboljšale spodbude in splošni delovni pogoji v sektorju. Izvajanje reform lahko privede do večjih potreb po financiranju zdravstva in dolgotrajne oskrbe, zato bo ključnega pomena, da se vsi elementi reform (tj. kakovost, dostopnost in dolgoročna javnofinančna vzdržnost) izvedejo v celoti. Pokojninska reforma naj bi zagotovila srednje- do dolgoročno fiskalno vzdržnost sistema. Ta cilj naj bi med drugim dosegli z reformami parametrov in drugimi spremljevalnimi ukrepi v komponenti C3 K3 „Trg dela“. Cilj teh ukrepov je na primer podaljšati zaposlenost ob koncu poklicne poti z omejevanjem vrzeli, kot je uporaba bolniškega dopusta ali denarnega nadomestila za brezposelnost kot načina čakanja na upokojitev. Zaposlovanje in socialno področje Slovenija je razmeroma uspešna pri blaženju učinka krize zaradi COVID-19 na socialnem področju in pri zaposlovanju (priporočilo št. 2.1 iz leta 2020). Od aprila 2020 je bilo sprejetih sedem spodbujevalnih paketov, ki zagotavljajo horizontalno in sektorsko podporo gospodarstvu ter zaposlenim in ljudem v stiski. Načrt namerava nadalje razviti nekatere od teh ukrepov in jih umestiti v stalni pravni okvir z reformo, predvideno v komponenti C3 K3 „Trg dela“. Več ukrepov v komponenti C3 K3 „Trg dela“ je namenjenih izboljšanju delovanja trga dela v običajnih in izjemnih razmerah (priporočilo št. 2.2 iz leta 2020). Podjetjem in zaposlenim bo zagotovljena podpora za vzpostavitev prožnejših ureditev dela. Sprejet bo pravni akt za krizno shemo skrajšanega delovnega časa, ki se bo uporabljala v času skrajnega stresa, da se delodajalcem in zaposlenim zagotovi zanesljiv okvir za obvladovanje kriz. Zakonodaja o denarnih nadomestilih za brezposelnost bo spremenjena tako, da bo spodbujala daljšo delovno dobo. Predvideni so predlogi sprememb zdravstvene in pokojninske zakonodaje za učinkovitejšo poklicno rehabilitacijo. Drugi ukrepi v isti komponenti (C3 K3) so vse bolj usmerjeni v aktivne politike zaposlovanja za zmanjševanje števila dolgotrajno brezposelnih in starejših delavcev (priporočilo št. 2 iz leta 2019). Ti ukrepi so zlasti usmerjeni v posebne skupine ali situacije na področju zaposlovanja, kot sta dolgotrajna brezposelnost ali nizka raven kompetenc. Povečala se bo učinkovitost poklicne rehabilitacije. Delodajalce se bo spodbujalo k zaposlitvi mladih za nedoločen čas namesto prek študentske napotnice ali na podlagi drugih pogodb za določen čas. To bi podprlo hitrejši prehod mladih zaposlenih iz izobraževanja v standardno delovno razmerje. Ukrepi na področju izobraževanja in usposabljanja naj bi pomagali tudi pri odpravljanju pomanjkanja delovne sile, s katerim se je Slovenija pred izbruhom krize zaradi COVID-19 soočala v vse večjem številu sektorjev (priporočilo št. 1 iz leta 2019). Cilj komponente C3 K5 „Krepitev kompetenc“ je izboljšati odpornost trga dela in zaposljivost delavcev v negotovih razmerah. Načrt predvideva podporo za prekvalifikacijo in izpopolnjevanje delavcev, spodbujanje vseživljenjskega učenja ter poklicnega izobraževanja in vajeništva, zlasti na področjih z velikim in naraščajočim povpraševanjem po delovni sili, ki ga je težko pokriti, kot je zdravstveni sektor. Izobraževanje in usposabljanje naj bi postala bolje prilagojena potrebam trga dela, digitalizacija pa naj bi imela veliko večjo vlogo v izobraževanju. Komponenta C4 K3 „Stanovanjska politika“ naj bi pomagala ublažiti socialne posledice krize (priporočilo št. 2 iz leta 2020). Pričakuje se, da se bodo z reformo in investicijami v tej komponenti zmanjšali stanovanjski stroški za ljudi, ki jim grozita revščina in socialna izključenost, ter druge ranljive skupine, in sicer s povečanjem števila javnih stanovanj z novimi gradnjami in aktiviranjem obstoječega stanovanjskega fonda. Poslovno okolje Pričakuje se, da bo več ukrepov iz načrta izboljšalo dostop do financiranja in razvoj trgov lastniških vrednostnih papirjev (priporočilo št. 2.1 iz leta 2019). Poleg več spodbujevalnih shem bi komponenta C3 K2 „Dvig produktivnosti“ vzpostavila pravno ureditev za alternativne investicijske sklade, ki bi investitorjem in podjetjem zagotovila bolje prilagojene finančne instrumente in večjo izbiro pri oblikovanju njihovih portfeljev. Ta nova ureditev bi morala temeljiti na obstoječi zakonodaji EU o kapitalskih trgih in tekočih pobudah na ravni EU ter biti v celoti skladna z njo.

Načrt obravnava tudi upravna bremena in regulativne omejitve, ki so druge pomembne ovire za zasebno podjetništvo (priporočilo št. 2.2 iz leta 2019, priporočilo št. 3 iz leta 2020). Zakon o debirokratizaciji in prenovitev Gradbenega zakona ter Zakona o urejanju prostora, vključena v komponento C3 K6 „Učinkovite javne institucije“, skupaj z ukrepi za zmanjšanje stroškov in časa, potrebnega za izpolnitev upravnih zahtev v okviru sklopa 2„Digitalni prehod“, naj bi zasebnemu sektorju pomagali pri začetku gospodarskih aktivnostih po krizi. Poleg tega bi vsaj štiri komponente (C1 K1 „Obnovljivi viri energije in učinkovita raba energije“, C3 K2 „Dvig produktivnosti“, C3 K4 „Turizem in kultura“ in C3 K6 „Učinkovite javne institucije“) prispevale k racionalizaciji in posodobitvi regulativnih zahtev na zadevnih področjih. Namen načrta je dodatno zmanjšati neučinkovitost slovenskega sistema javnega naročanja (priporočilo št. 2.3 iz leta 2019). Učinkovita poraba sredstev je ključni dejavnik za uspeh načrta, saj namerava Slovenija pri izvajanju intenzivno uporabljati javne razpise. Komponenta C3 K6 „Učinkovite javne institucije“ naj bi prispevala k povečanju ravni profesionalizacije med deležniki na področju javnega naročanja v Sloveniji, k ustanovitvi akademije javnega naročanja, spodbujanju digitalne preobrazbe javnega naročanja in povečanju konkurence v postopkih javnega naročanja. Poleg tega bi bile spremembe v organizaciji javnega naročanja v zdravstvenem sektorju del načrtovane revizije Zakona o javnem naročanju. Načrt ne obravnava dela priporočila, ki priporoča „izvedbo privatizacij v skladu z obstoječimi načrti“ (priporočilo št. 2.4 iz leta 2019). To se zdi razumljivo glede na visoko stopnjo negotovosti glede gospodarskih gibanj in izboljšanega upravljanja podjetij v državni lasti v primerjavi s časom, ko je bil seznam pripravljen. Poleg tega je bil v preteklosti dosežen napredek pri privatizaciji bančnega sektorja, načrti za to pa se pripravljajo tudi v turističnem sektorju. Načrt naj bi izboljšal poslovno okolje, spodbudil investicije in podprl reforme za dvig produktivnosti (priporočilo št. 2.3 iz leta 2019, priporočilo 3 iz leta 2020). Demografske spremembe v povezavi z nizkimi inovacijami in javnimi investicijami spodkopavajo potencial rasti Slovenije. Komponenti „Dvig produktivnosti, prijazno poslovno okolje za investitorje“ (C3 K2) in „Raziskave, razvoj in inovacije“ (RRI; C3 K1) zajemata ukrepe za izboljšanje produktivnosti v Sloveniji. Prva je namenjena izboljšanju dostopa mladih in inovativnih podjetij do kapitala, zagotavljanju neposrednih subvencij za podporo investicijam, ki so primerne za povečanje produktivnosti gospodarstva, ter ustvarjanju inovativnih ekosistemov gospodarske in poslovne infrastrukture. Poleg tega bi morali številni drugi ukrepi prispevati k večji produktivnosti v določenih sektorjih (npr. v krožnem gospodarstvu, turizmu in kulturi) ali horizontalno z zagotavljanjem učinkovitejše digitalne in fizične infrastrukture (npr. komponente za digitalni prehod, trajnostno mobilnost ali učinkovite javne institucije) ali večjega človeškega kapitala (npr. komponenta za krepitev kompetenc). Investicije v raziskave, razvoj in inovacije ter zeleni in digitalni prehod Načrt naj bi znatno spodbudil (javne) investicije v Sloveniji (priporočilo št. 3 iz leta 2019; priporočilo št. 3 iz leta 2020). Komponente načrta združujejo neposredne javne investicije in podporo zasebnim investicijam z reformami, da bi postale investicije na področjih, kot so raziskave, razvoj in inovacije, privlačnejše in učinkovitejše, ali vzpostavile potreben regulativni okvir za investicije na dinamičnih področjih, kot sta zeleni prehod ali krožno gospodarstvo. Ti ukrepi bi državi pomagali doseči pomembne cilje, kot so cilj podnebne nevtralnosti do leta 2050 ter energetski in podnebni cilji za leto 2030. Ukrepi bi znatno razširili digitalne zmogljivosti in kompetence. Komponenta C3 K1 „Raziskave, razvoj in inovacije“ naj bi podpirala investicije v raziskave, razvoj in inovacije z različnimi ukrepi ter povečala uspešnost in učinkovitost teh investicij ter posledično izboljšala rezultate nacionalnega ekosistema raziskav, razvoja in inovacij (priporočilo št. 3.1 iz leta 2019, priporočilo št. 3.8 iz leta 2020). Njen cilj je tudi izboljšati usklajevanje raziskav, razvoja in inovacij med raziskovalnimi inštituti in podjetji ter med raziskovalci. Z vzpostavitvijo trga za alternativne investicijske sklade Slovenija poskuša več denarja usmeriti v raziskave, razvoj in inovacije zagonskih podjetij ter malih in srednjih podjetij. Kot je natančneje navedeno v odstavku 4.3, bodo investicije v raziskave, razvoj in inovacije v okviru načrta osredotočene predvsem na zeleni in digitalni prehod ter privlačnost Slovenije kot lokacije za raziskave, razvoj in inovacije v Evropi. Z znatnimi reformami in investicijami v sklop 1 se načrt osredotoča na investicije v zeleni prehod (priporočilo 3.2 iz leta 2019; priporočilo št. 3 iz leta 2020). S komponento C1 K1 „Obnovljivi viri energije in učinkovita raba energije“ namerava Slovenija prilagoditi ustrezno zakonodajo, da bodo investicije v čisto in učinkovito proizvodnjo ter rabo energije privlačnejše. Kot je podrobneje pojasnjeno v odstavku 4.5, se pričakuje, da bodo pomembne reforme odpravile ozka grla in zagotovile podporo za pridobitev soglasij in dovoljenj za projekte na področju obnovljivih virov energije ter olajšale investicije v energetsko učinkovitost in nove tehnologije za storitve prilagajanja odjema. Reforme in investicije v komponento C3 K1 „Čisto in varno okolje“ so osredotočene na okoljsko infrastrukturo, kot so infrastruktura za preprečevanje poplav ter sistemi odpadnih voda in pitne vode. Ukrepi iz komponente C1 K4 „Trajnostni promet“ bodo spodbujali tudi javni prevoz in prehod na alternativna goriva. Reformni in investicijski ukrepi v načrtu, ki so podrobneje opisani v odstavku 4.5, so namenjeni zmanjšanju emisij iz prometa, ki predstavlja več kot dve petini skupnih emisij CO2 v državi. Digitalni izziv (priporočilo št. 3 iz leta 2020) se obravnava z dvema namenskima komponentama v sklopu 2 „Digitalizacija“, pa tudi s posebnimi ukrepi v drugih komponentah. Digitalizacija naj bi bila glavno gonilo gospodarske rasti v Sloveniji v prihodnosti in ključna za mednarodno konkurenčnost njenega majhnega odprtega gospodarstva. Kot je natančneje opisano v oddelku 4.6, Slovenija namerava uvesti e-identiteto in sprejeti nacionalno strategijo za kibernetsko varnost. Znatne investicije bi bile namenjene ustvarjanju zmogljivosti v oblaku, digitalizaciji javnih storitev, uvedbi širokopasovnih povezav (5G), posodobljeni infrastrukturi digitalnega izobraževanja in e-zdravju. Poleg tega je namen načrta spodbujati digitalizacijo javne uprave in javnega sektorja. Obstoječa enotna vstopna točka za poslovne subjekte za njihovo poslovanje z javno upravo in državo bo razširjena tudi na državljane. Načrt namerava podpreti vzpostavitev hibridnega oblaka, razvoj nizkoporabnih procesorjev in polprevodniških čipov, da bi prispeval k povečanju zmogljivosti evropskih industrijskih podatkov v oblaku in zmožnosti za razvoj najmočnejših, vrhunskih in trajnostnih procesorjev. Investicije v digitalno infrastrukturo bodo dopolnjevale investicije v digitalne kompetence zaposlenih in državljanov (priporočilo št. 3.11 iz leta 2020). Razvoj digitalne pismenosti na vseh ravneh izobraževalnega sistema in vseživljenjskega učenja bo podprt s prenovo učnih načrtov na vseh ravneh izobraževanja (od predšolske vzgoje in varstva do visokega šolstva), predvidenih v komponenti C3 K5 „Krepitev kompetenc“. Cilj ukrepov je vključiti temeljna računalniška znanja in digitalne kompetence v učne načrte. Da bi šole opolnomočili za to nalogo, se bo 20 000 strokovnih delavcev v vzgoji in izobraževanju usposabljalo na področju digitalnih kompetenc. Celovita ocena Ob upoštevanju