Mnenje Evropskega odbora regij – Makroregionalna strategija za karpatsko regijo

(2020/C 79/03)

Poročevalec : Władysław ORTYL (PL/ECR), predsednik Podkarpatskega vojvodstva

POLITIČNA PRIPOROČILA

EVROPSKI ODBOR REGIJ

Vloga makroregionalnih strategij pri doseganju kohezije v EU

1. opozarja, da določbe evropskih ustanovnih pogodb ( 1 ) od Evropske unije zahtevajo, da razvije in izvaja ukrepe za krepitev svoje gospodarske, socialne in teritorialne kohezije;

2. meni, da makroregionalne strategije prispevajo k reševanju skupnih izzivov na konkretnih območjih, ki so razumljena v širšem, čezmejnem geografskem smislu. S skupnim izkoriščanjem potenciala čezmejnih območij strategije pomembno prispevajo k doseganju teritorialne kohezije med državami in regijami ( 2 ) . Ugotavlja, da proces razvoja makroregionalnih strategij ponazarja naravni razvoj EU in je naslednji korak v tesnejšem čezmejnem sodelovanju med državami, regijami in lokalnimi skupnostmi;

3. poudarja, da so makroregionalne strategije instrument upravljanja na več ravneh, ki vključuje dejavnosti subjektov, ki pri uresničevanju izbranih ciljev predstavljajo evropsko, nacionalno, regionalno in lokalno raven. Makroregionalne strategije prav tako krepijo dopolnjevanje med različnimi političnimi strategijami in programi, ki so bili oblikovani in izvajani na različnih ravneh upravljanja. Kombinacija skupaj opredeljenih potencialov in usklajevanje ukrepov za odpravo razvojnih ovir predstavljata pomembno dodano vrednost na evropski ravni;

4. priznava, da imajo makroregionalne strategije pomembno vlogo pri poglabljanju povezovanja EU prek dinamičnih razvojnih procesov na regionalni in lokalni ravni. Slednje omogoča izmenjava izkušenj in učinkovitih rešitev, ki so bile preizkušene v državah in regijah, ki jih strategija zajema. To pa ustvarja pogoje za evropsko solidarnost in odgovornost za razvoj celotne makroregije, s čimer je mogoče preseči določene vidike in videti širši okvir celotne makroregije. Strategije so tudi katalizator, ki omogoča izvajanje pobud lokalnih in regionalnih skupnosti, da evropske ideje približajo državljanom;

5. priznava izredno vlogo regionalnih in lokalnih oblasti pri spodbujanju demokracije, decentralizacije ter lokalne in regionalne samouprave in njihovo delovanje v obstoječih makroregionalnih strategijah in pri ustvarjanju novih. Strategije so orodje teritorialnega sodelovanja od spodaj navzgor in temeljijo na skupnemu delu regionalnih in lokalnih akterjev ter civilne družbe. S skupnimi ukrepi za doseganje ciljev makroregionalnih strategij je bila vzpostavljena platforma za sodelovanje pri spodbujanju evropskega sistema vrednot, krepitvi demokratičnih načel in izboljšanju standardov upravljanja na področju regionalnega razvoja, med drugim razvoja modela upravljanja na več ravneh;

Karpati kot posebna evropska makroregija

6. poudarja, da Karpati obsegajo 190 000 kvadratnih kilometrov in so za Alpami drugo največje gorsko območje na evropski celini, na katerem živi okoli 68 milijonov ljudi. So homogen gorski pas, ki se zaradi svojega geografskega položaja srečuje s posebnimi izzivi in razvojnimi možnostmi;

7. poudarja edinstvene prednosti Karpatov, kot so naravno bogastvo, edinstvena večkulturna dediščina, človeški viri in skupna identiteta gorskih skupnosti. Vse to je odlična priložnost za sodelovanje na poti k bolj dinamičnemu, trajnostnemu in uravnoteženemu družbeno-gospodarskemu razvoju na tem območju;

8. poudarja, da imajo Karpati izjemen pomen zaradi svoje velike biotske raznovrstnosti in močno ohranjenega naravnega okolja, kar je edinstveno na evropski ravni. So vir evropske dediščine, ki jo je treba zaščititi in ohraniti za prihodnje generacije. Zato je treba najti odgovorne načine gospodarskega razvoja in uskladiti delovanje akterjev s tega področja na vseh ravneh upravljanja, pri čemer je treba upoštevati čezmejno naravo okoljske problematike;

9. priznava potencial več stoletij stare soseščine skupnosti v karpatski regiji in bogate kulture gorskih regij, ki se je razvijala ob srečevanju vzhodnih in zahodnih vplivov, skupnih zgodovinskih izkušnjah in tradiciji pašništva. Sedanje pobude za ohranjanje in promoviranje skupne kulturne dediščine ( 3 ) kažejo na velik potencial, ki združuje lokalne skupnosti. Spoštovanje pravic etničnih manjšin in ohranjanje njihove kulturne dediščine sta za karpatsko regijo izrednega pomena;

10. ugotavlja, da velik del karpatske makroregije predstavljajo najrevnejše regije držav članic in da v večini izmed njih BDP na prebivalca ne dosega 50 % povprečja EU. Njihove razvojne zmogljivosti so omejene zaradi oddaljenosti od evropskih razvojnih centrov, neustreznega razvoja komunikacijskih povezav zaradi gorskega terena in mejnih ovir, podedovanih iz preteklosti. Drugi dejavnik je pomanjkanje infrastrukture, kar je posledica večletnih nezadostnih naložb, procesa gospodarskega preoblikovanja in zanemarjanja razvojnega potenciala;

11. priznava, da je treba poudariti posebne potrebe karpatskih gorskih regij in izkoristiti enkratni endogeni potencial makroregije. Začetek partnerskega sodelovanja med karpatskimi državami in regijami bo omogočil boljše prilagajanje ukrepov posebnim okoliščinam in razvojnim potrebam, ki izhajajo iz družbenih, zgodovinskih, infrastrukturnih in geopolitičnih razmer;

12. meni, da bi Evropska komisija z umestitvijo karpatskega vprašanja v ospredje strateškega dokumenta osvetlila težave tega območja in omogočila izkoriščanje sedanjega spečega potenciala celotne makroregije z osredotočanjem ukrepov na glavne, horizontalne probleme in izzive;

13. poudarja, da so Karpati izredno pomembno geopolitično območje, saj se na njem križajo različni strateški politični in gospodarski interesi zahodne in vzhodne Evrope. Po širitvi leta 2014 se je njihov pomen še povečal, saj zdaj tvorijo vzhodno mejo celotne EU;

14. poudarja, da karpatska makroregija ne zajema le držav članic EU, temveč tudi Moldavijo, Srbijo in Ukrajino, kar omogoča ne le večje povezovanje med državami EU, temveč tudi širjenje vpliva na sosednje države, tako da se jih vključi v bolj poglobljeno sodelovanje;

Oblikovanje makroregionalne strategije za karpatsko regijo

15. je seznanjen s številnimi pobudami za oblikovanje makroregionalne strategije za karpatsko regijo (karpatska strategija) ( 4 ) , ki so privedle do sprejetja izjav v podporo zamisli o njenem oblikovanju ( 5 ) . Poudariti je treba, da se te pobude izvajajo na ravni vlad, nacionalnih parlamentov ter na ravni regionalnih in mestnih oblasti ter lokalnih skupnosti;

16. z zadovoljstvom ugotavlja, da so bili vsi dokumenti sprejeti na podlagi dialoga med različnimi deležniki v prihodnji strategiji, pa tudi ob upoštevanju njenega nadnacionalnega, medregionalnega in lokalnega značaja. To kaže na dopolnjevanje med sprejetimi ukrepi, kar bo lahko v prihodnosti predpogoj za uspeh makroregionalne strategije za karpatsko regijo;

17. pozdravlja ukrepe, sprejete za izvajanje Okvirne konvencije o varstvu in trajnostnem razvoju Karpatov iz leta 2003 (Karpatska konvencija). To je večstranski mednarodni sporazum o karpatski regiji, zasnovan na pogodbenih načelih mednarodnega prava. Pogodbenice konvencije so dolžne sodelovati in izvajati celovito politiko za ohranjanje in trajnostni razvoj karpatske regije, pri čemer cilje in določbe konvencije upoštevajo tudi v svojih sektorskih politikah (npr. na področjih prostorskega načrtovanja, kmetijstva, gozdarstva, prometa in turizma) ter zagotavljajo boljše usklajevanje teh politik in uporabo načela celostnega pristopa pri upravljanju rabe zemljišč;

18. ugotavlja, da je Karpatska konvencija večsektorski mehanizem upravljanja za karpatsko regijo, ki omogoča medsektorsko vključevanje in široko udeležbo zainteresiranih strani z različnih ravni (nacionalne, regionalne, nevladne itd.). Standardi sodelovanja na več ravneh, ki so bili oblikovani in so privedli do petih tematskih protokolov k Karpatski konvenciji ( 6 ) , se lahko uporabijo kot pomemben element nadaljnjega sodelovanja ( 7 )

19. pozdravlja izkušnje in prispevek Karpatske evroregije, ki je bila ustanovljena leta 1993 kot družbeno-politična pobuda ob podpori vlad karpatskih držav in je najstarejša organizacija, ki podpira socialno-ekonomski razvoj tega območja. Na podlagi izkušenj, zbranih v več kot 26 letih, so bile razvite medsektorske, mednarodne in specializirane strukture sodelovanja, v katere je vključenih več kot 1 000 akterjev;

20. navaja, da je februarja 2016 ustanovil medregionalno skupino za karpatsko regijo, v kateri so predstavniki lokalnih in regionalnih oblasti iz zadevnih držav, ki si prizadevajo za razvoj makroregionalne strategije za karpatsko regijo;

21. opozarja na svoje mnenje Makroregionalne strategije na primeru Podonavja: okvir za spodbujanje nadnacionalnih grozdov ( 8 ) , v katerem je podprl oblikovanje karpatske strategije in izrazil prepričanje, da bi oblikovanje makroregionalne strategije za karpatsko regijo odlično dopolnilo obstoječe pobude, kot sta Karpatska konvencija in karpatska evroregija, hkrati pa bi omogočilo koriščenje obstoječega potenciala za sodelovanje organov na vseh ravneh;

22. poudarja, da bi bil glavni cilj karpatske strategije ohraniti visoko naravno vrednost območja ter povečati konkurenčnost in privlačnost karpatske makroregije na podlagi edinstvene naravne in kulturne dediščine, notranjega potenciala za trajnostni razvoj in ustvarjanja konkurenčne prednosti. Zato je treba dvigniti raven in kakovost življenja prebivalcev karpatske regije ter hkrati ohraniti edinstveno ekološko vrednost Karpatov;

23. meni, da sta depopulacija in staranje prebivalstva v karpatski regiji problem, ki ga je treba nujno obravnavati. Zato mora biti med ključnimi elementi sodelovanja v okviru makroregionalne strategije za karpatsko regijo tudi razvoj osnovnih socialnih storitev na tem območju, zlasti tistih v zvezi z dostopom do izobraževanja, zdravstvenim varstvom in socialnim vključevanjem;

24. meni, da bi se morali ukrepi, predlagani v strategiji, osredotočiti na krepitev trajnostnega in gospodarskega sodelovanja v strateških makroregionalnih sektorjih: čista industrija, trajnostni turizem in agroživilski sektor ob razvoju karpatskih grozdov in makroregionalnega inovacijskega ekosistema. Predlagani ukrepi bi se morali osredotočiti na učinkovito rabo lokalnih virov, med drugim s certificiranjem in uvedbo skupne oznake za izdelke iz karpatske regije in izkoriščanjem skupnega potenciala karpatskih držav in regij, ter okrepiti vključevanje območij z manj ugodnimi socialno-ekonomskimi razmerami v razvojni proces, da bi se izboljšala konkurenčnost makroregije kot celote;

25. poudarja, da je okoljska vrednost Karpatov sestavni del razvoja makroregije. K izboljšanju kakovosti okolja v regiji bodo pripomogli izboljšanje makroregionalnega sodelovanja za varstvo in ohranjanje okolja, obvladovanje naravnih tveganj, blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje ter njihovo povezovanje z upravljanjem reproduktivnega materiala prek trajnostnega gospodarjenja z gozdovi ter izvajanje izobraževalnih dejavnosti za povečanje okoljske ozaveščenosti. Usklajevanje ukrepov v celotni karpatski regiji bo ustvarilo ekonomijo obsega;

26. meni, da mora imeti celotno območje Karpatov aktivno vlogo in pomembno prispevati k politiki Evropske unije na področju podnebnih sprememb, da bi dosegli skupni cilj, tj. uresničitev zavez v okviru Pariškega sporazuma. V zvezi s tem poudarja, da je nujno ohraniti gozdove v Karpatih, saj imajo zelo pomembno funkcijo pri zmanjševanju emisij CO 2 , hkrati pa zadržujejo vodo, varujejo tla in ohranjajo biotsko raznovrstnost;

27. meni, da mora biti sprejemanje pobud za spodbujanje konkurenčnosti in inovativnosti regije povezano z izboljšanjem njene dostopnosti. Dejavnosti na drugih področjih ne morejo potekati brez trajnostnega prometa ter digitalne in socialne infrastrukture. Skupni ukrepi na tem področju bodo pomagali odpreti vrata karpatske regije in okrepiti njeno notranjo kohezijo, vključno z okrepitvijo čezmejnih povezav;

28. poudarja, da sta prostorsko načrtovanje in sodelovanje v regiji pomembna elementa za celovit razvoj karpatske regije. Kakovost delovanja institucij, med njimi lokalnih organov, je odločilen dejavnik kakovostnega sodelovanja in posledično odpira možnosti za razvoj makroregije. Strategija bi morala vključevati izrecno sklicevanje na posebnosti karpatske naselitvene strukture (tj. velikega števila manjših mest v dolinah), upoštevati pa bi morala tudi tradicionalne pašniške skupnosti, ki živijo v višjih predelih in so jih družbeno-gospodarske spremembe v zadnjih desetletjih oslabile. Pomembna sta razvoj funkcionalnih povezav gorskih območij v Karpatih z okoliškimi regijami ter krepitev mestnih območij;

29. kot v svojem prejšnjem mnenju ( 9 ) meni, da bo makroregionalna strategija za karpatsko regijo prispevala k dopolnitvi dejavnosti sedanje strategije za Podonavje, pri čemer bo upoštevala posebnosti karpatske gorske regije. Poudarja, da je strategija za Podonavje iz leta 2010 trenutno največja makroregionalna strategija v EU, kar zadeva velikost območja, pri čemer je del tega območja zajet v strategiji za alpsko regijo iz leta 2016 in strategiji za jadransko-jonsko regijo iz leta 2014, kar pa nima negativnih učinkov. Meni, da bo to veljalo tudi za karpatsko strategijo;

30. ponovno poudarja in potrjuje, da je v svojih mnenjih ( 10 ) večkrat podprl pobudo za razvoj makroregionalne strategije za karpatsko regijo, in meni, da je to ustrezno razvita pobuda, ki se izvaja na vseh ravneh upravljanja – evropski, nacionalni, regionalni in lokalni;

31. opozarja na poziv Sveta k novemu političnemu zagonu za makroregionalne strategije in njegovo pripravljenost, da analizira pobude, ki bodo privedle do oblikovanja novih strategij ( 11 )

32. poziva Evropsko komisijo, naj podpre pobudo za oblikovanje makroregionalne strategije za karpatsko regijo, ki bi bila naslednja makroregionalna strategija in druga za evropsko območje z gorskimi posebnostmi;

33. meni, da bo instrument makroregionalne strategije omogočil učinkovitejšo uporabo razpoložljivih finančnih sredstev v okviru cilja evropskega teritorialnega sodelovanja, in sicer z vzpostavitvijo vzdržnega sistema za sofinanciranje in izvajanje ukrepov v podporo karpatskim državam. S tem se bo izboljšal tudi njihov dostop do evropskih sredstev ( 12 )

34. ob priznavanju pozitivnega prispevka Karpatske konvencije, pomena njenih ciljev in njene povezanosti s prednostnimi nalogami EU poziva Evropsko komisijo, naj ukrepa za pristop EU h konvenciji kot pogodbenice, ter poudarja, da je EU že pogodbenica Alpske konvencije.

V Bruslju, 4. decembra 2019 Predsednik Evropskega odbora regij Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) Med njimi Poglavje XVIII Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).

(2) Podobno kot drugi instrumenti, kot so evropsko združenje za teritorialno sodelovanje, programi Interreg ali programi evropskega instrumenta sosedstva.

(3) Primeri so lahko projekti, ki se izvajajo v okviru sedanjih programov evropskega teritorialnega sodelovanja, med drugim projekti, ki jih izvajajo lokalne vlade in nevladne organizacije.

(4) Karpatska strategija je bila obravnavana na mednarodnih konferencah pod naslovom Karpatska Evropa, ki potekajo od leta 2011. V okviru gospodarskega foruma v Krynici so organizirane okrogle mize, ki so posvečene karpatski strategiji in na katerih sodelujejo mednarodni partnerji, ki zastopajo parlamente, vlade in regije. Med primeri pobud lokalnih oblasti so organizacija mednarodnega foruma za karpatsko sodelovanje, karpatski dnevi dobrega sosedstva ter številne konference in srečanja.

(5) Predstavniki vlad Madžarske, Slovaške, Ukrajine in Poljske so septembra 2018 podpisali karpatsko deklaracijo (Declaration of Intent to Create the EU Macro-Regional Strategy for the Carpathian Region).

(6) Protokol o varstvu in trajnostni rabi biotske in krajinske raznovrstnosti, 2008, Bukarešta; Protokol o trajnostnem turizmu, 2011, Bratislava; Protokol o trajnostnem gospodarjenju z gozdovi, 2011, Bratislava; Protokol o trajnostnem prometu, 2015, Mikulov, in Protokol o trajnostnem kmetijstvu in razvoju podeželja, 2017, Lillafüred.

(7) Sodelovanje na podlagi Karpatske konvencije, ki jo je podpisalo sedem karpatskih držav – Češka, Madžarska, Poljska, Romunija, Srbija, Slovaška in Ukrajina –, je pomemben element v procesu evropskega povezovanja, saj sta poleg držav članic EU vanj vključeni tudi dve sosedi EU – Srbija in Ukrajina.

(8) Mnenje OR 6422/2018: Makroregionalne strategije na primeru Podonavja: okvir za spodbujanje nadnacionalnih grozdov, poročevalec: Dainis Turlais (LV/ALDE)

(9) Mnenje OR 6422/2018.

(10) Med drugimi mnenja: Makroregionalne strategije na primeru Podonavja: okvir za spodbujanje nadnacionalnih grozdov, CoR 6422/2018; Izvajanje makroregionalnih strategij EU, CoR 2554/2017; Prihodnost kohezijske politike po letu 2020 (2017/C 306/03).

(11) COM(2019) 21 final – dok. 5927/19 + add. 1.

(12) Ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta in mnenj OR, med drugim mnenja št. 2017/C/306/03, v katerem OR poziva, naj evropski strukturni in investicijski skladi temeljijo na lokalnem pristopu, pri čemer poudarja, da bi se morale politike in ukrepi EU osredotočati na vprašanja, povezana s posebnimi področji, kjer strukturni socialno-gospodarski položaj v skladu s PDEU upravičuje sprejetje posebnih ukrepov.