EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 13.10.2021 JOIN(2021) 27 final SKUPNO SPOROČILO EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Okrepljeno delovanje EU za mirno, trajnostno in uspešno Arktiko



UVOD Evropska unija (EU) je prisotna na Arktiki. EU ima kot geopolitična sila strateške in vsakodnevne interese v evropskem delu Arktike in širši arktični regiji. EU ima tudi temeljni interes, da podpre večstransko sodelovanje na Arktiki in si prizadeva zagotoviti, da bo Arktika še naprej varna, stabilna, trajnostna, mirna in uspešna. Kot pomembna gospodarska partnerica si deli odgovornost za svetovni trajnostni razvoj, tudi v arktičnih regijah, in za preživetje prebivalcev, vključno z domorodnimi ljudstvi. EU s svojim okoljskim odtisom in povpraševanjem po surovinah in proizvodih, ki izvirajo iz Arktike, pomembno vpliva na Arktiko. Podnebne spremembe so najobsežnejša grožnja, s katero se sooča Arktika, in so povzročile krizo brez primere . Arktika je še posebej občutljiva na globalno segrevanje, saj se je v zadnjih 50 letih v povprečju segrela trikrat hitreje kot planet. Trenutni ledeni pokrov Arktičnega oceana je na najnižji ravni vsaj od leta 1850 in naj bi po napovedih vsaj enkrat pred letom 2050 v poletnih mesecih povsem izginil. Poleg tega se ledena plošča na Grenlandiji zmanjšuje, permafrost na Arktiki pa se vedno bolj tali. Te medsebojno povezane spremembe Arktike povzročajo dvig morske gladine, motnje vremenskih sistemov in obalno erozijo, izgubo biotske raznovrstnosti in uničevanje s tem povezanih ekosistemov. Izguba odbojnosti zaradi krčenja morskega ledu, t. i. učinek albeda, in izpusti toplogrednih plinov zaradi taljenja permafrosta še pospešujejo podnebne spremembe in bi lahko privedli do prelomnih točk v podnebnem sistemu. Hude posledice, ki jih poslabšuje degradacija okolja, zajemajo ves planet ter močno vplivajo na naravo in ljudi na več načinov, od katerih nekateri šele postajajo vidni. To še posebej prizadene domorodna ljudstva, slabšanje razmer pa bo spodkopalo obete za prihodnje generacije. Nedavno poročilo Medvladnega panela o podnebnih spremembah (IPCC) ponovno poudarja nujnost takojšnjega in odločnega ukrepanja . V boju proti podnebni krizi in krizi biotske raznovrstnosti je to desetletje ključno. EU je v teh prizadevanjih vodilna v svetu in je pred konferenco COP26 pripravljena v celoti prevzeti svojo vlogo in odgovornost na svetovni ravni, in sicer z novimi podnebnimi pravili in svežnjem „Pripravljeni na 55“ . Podnebni ukrepi so za Arktiko še posebej pomembni zaradi ogromnih posrednih učinkov segrevanja Arktike. Zakonodajni predlogi v okviru evropskega zelenega dogovora bodo v središču delovanja EU na območju Arktike, skupaj z novim pristopom EU k trajnostnemu modremu gospodarstvu , podprtem z znanostjo, inovacijami in regionalnimi naložbami. Za reševanje izzivov in obravnavanje priložnosti na svojem ozemlju so v prvi vrsti odgovorne arktične države. Vendar mnogi izzivi presegajo nacionalne in regionalne meje ter jih je mogoče učinkoviteje obravnavati z regionalnim ali večstranskim sodelovanjem. V zvezi s tem je treba upoštevati tudi vlogo EU kot zakonodajalca za del evropskega območja Arktike. Povečano zanimanje za arktične vire in prometne poti bi lahko regijo preoblikovalo v prizorišče lokalne in geopolitične tekmovalnosti in morebitnih napetosti, kar bi lahko ogrozilo interese EU. Svetovno povpraševanje po proizvodih iz arktičnih virov poudarja, da razvoja Arktike ne usmerjajo le lokalne politične in gospodarske sile. Ti izzivi in priložnosti so medsebojno povezani, mnoge od njih pa je najbolje obravnavati na usklajen način in v tesnem sodelovanju z arktičnimi državami, regionalnimi organi in lokalnimi skupnostmi. Polna vključenost EU v arktična vprašanja je geopolitična nujnost. Ukrepanje EU mora temeljiti na njenih vrednotah in načelih, vključno s pravno državo, človekovimi pravicami, trajnostnim razvojem, enakostjo spolov, raznolikostjo in vključevanjem, podporo multilateralizmu, ki temelji na pravilih , in spoštovanjem mednarodnega prava, zlasti Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu (UNCLOS). CILJI EU bo na podlagi svoje politike, kot je bila opredeljena v prejšnjih skupnih sporočilih o vprašanjih Arktike , globalne strategije za zunanjo in varnostno politiko Evropske unije iz leta 2016 ter političnih prednostnih nalog Komisije okrepila svoje sodelovanje z arktično regijo s: •prispevanjem k ohranjanju mirnega in konstruktivnega dialoga ter sodelovanja v spreminjajočem se geopolitičnem okolju, ohranjanjem varnosti in stabilnosti Arktike z izpostavljanjem vprašanj Arktike v njenih zunanjih stikih, krepitvijo regionalnega sodelovanja ter razvojem strateškega predvidevanja o nastajajočih varnostnih izzivih; •obravnavanjem ekoloških, socialnih, gospodarskih in političnih izzivov, ki so posledica podnebnih sprememb, in sprejetjem odločnih ukrepov za spopadanje s podnebnimi spremembami in degradacijo okolja, povečanjem odpornosti Arktike z okoljsko zakonodajo, usklajenim ukrepanjem glede taljenja črnega ogljika in permafrosta ter s prizadevanji, da nafta, premog in plin ostanejo v tleh, tudi v arktičnih regijah; •podpiranjem vključujočega in trajnostnega razvoja arktičnih regij v korist prebivalcev in prihodnjih generacij, osredotočanjem na potrebe domorodnih ljudstev, žensk in mladih ter vlaganjem v delovna mesta, usmerjena v prihodnost, in modro gospodarstvo. 1.OBMOČJE MIROLJUBNEGA SODELOVANJA V NOVEM GEOPOLITIČNEM OKOLJU EU bo okrepila svoje strateško predvidevanje, vključila vprašanja Arktike v svojo zunanjo diplomacijo in gradila na regionalnem sodelovanju. Da bi omilila varnostne pomisleke, bo razširila zmogljivosti civilne zaščite ter sodelovanje pri iskanju in reševanju ter okrepila raziskave o taljenju permafrosta. V zadnjih letih se je močno povečalo število držav, ki se zanimajo za arktične regije. To bi lahko Arktiko spremenilo v prizorišče geopolitične tekmovalnosti in škodilo interesom EU. Poleg vse večjega zanimanja za arktične vire in prometne poti so se v številnih delih Arktike močno povečale tudi vojaške dejavnosti. EU je zavezana ohranjanju varne, stabilne, trajnostne in uspešne Arktike, ki mora ostati regija z nizkimi napetostmi in mirnim večstranskim sodelovanjem. Svet EU je januarja 20218 v svojih sklepih o podnebni in energetski diplomaciji opozoril na pomen okoljskih vprašanj in podnebnih sprememb za varnost in obrambo ter na potrebo po tesnem sodelovanju s partnerskimi državami, mednarodnimi organizacijami, kot je sistem Združenih narodov (ZN), in prek večstranskih partnerstev. Zdi se, da povečanje vojaške prisotnosti na območju ruske Arktike odraža tako utrjevanje globalnega strateškega položaja kot tudi domače prednostne naloge, vključno z infrastrukturo z dvojno rabo. Poleg vse večjih varnostnih izzivov bi to lahko dodatno poslabšalo posledice podnebnih sprememb. Verjetno do tega deloma prihaja, ker je dolga severna obala vse bolj dostopna, po drugi strani pa se v veliki meri nanaša na vprašanja, ki niso povezana z Arktiko . Številne države, vključno z ZDA, Norveško, Združenim kraljestvom, Dansko, Kanado in Islandijo, ter Organizacija Severnoatlantske pogodbe (NATO) pozorno spremljajo ta razvoj, da bi se odzvale na vse večjo odločnost Rusije v arktičnih vodah in zračnem prostoru. Povečala sta se tudi obseg dejavnosti drugih akterjev, vključno s Kitajsko, in zanimanje na področjih, kot so lastništvo kritične infrastrukture, gradnja morskih kablov, svetovni ladijski promet, kibernetski prostor in dezinformiranje. Povečanje števila vlog za status opazovalke v Arktičnem svetu odraža novo geopolitično okolje. EU ponovno poudarja svojo kandidaturo za status uradne opazovalke, da bi dodatno okrepila sodelovanje v delovnih in strokovnih skupinah Arktičnega sveta. Še naprej bo prispevala k delu Arktičnega sveta v skladu s kirunsko deklaracijo Arktičnega sveta iz maja 2013 . Po potrebi bo sodelovala z opazovalci, tudi z državami članicami EU. Okrepitev strateškega predvidevanja

EU pozorno (v nekaterih pogledih pa tudi z zaskrbljenostjo) spremlja razvoj dogodkov na področju varnosti. Varnost Arktike zajema okoljske, gospodarske in politično-vojaške elemente, ki jih ni mogoče obravnavati ločeno. Podnebne spremembe in taljenje ledu povzročajo večji geopolitični interes in predstavljajo velik potencial za povečano strateško tekmovanje. EU bo okrepila svoje zmogljivosti strateškega predvidevanja v skladu z različnimi področji ukrepanja iz poročila o strateškem predvidevanju za leto 2021, da bi bolje razumela varnostne posledice podnebnih sprememb v arktični regiji in njihov vpliv na svetovne varnostne razmere. Pri strateškem predvidevanju bo sodelovala s svojimi partnerji, vključno z ZDA, Kanado, Norveško in Islandijo, in Natom, pri čemer bo preučila srednje- do dolgoročne varnostne posledice podnebnih sprememb ter izmenjevala študije in podatke v okviru širše tekoče izmenjave z Natom o podnebnih spremembah in varnosti. Ker se gospodarske in vojaške dejavnosti v regiji povečujejo, Satelitski center EU (SatCen) ponuja varne geoprostorske analize, ki bodo podprle prizadevanja EU za spremljanje varnostnih razmer v arktični regiji, s čimer se bo povečala stabilnost z omogočanjem ukrepov za krepitev zaupanja in preprečevanjem nepredvidenih incidentov. Galileo že ponuja storitve iskanja in reševanja ter lahko ponudi tudi druge storitve, povezane z varnostjo. Regulirane javne storitve programa Galileo bodo svojim pooblaščenim uporabnikom zagotovile neomejen in neprekinjen dostop do zanesljivih navigacijskih storitev na Arktiki, s čimer se bo povečala varnost operacij v regiji. Nadgradnja politik EU, ki se medsebojno podpirajo Politika EU temelji na načelih, določenih v Konvenciji Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu (UNCLOS), agendi ZN za trajnostni razvoj do leta 2030 in ciljih trajnostnega razvoja, pa tudi na njenem sodelovanju pri delu Arktičnega sveta, Barentsovega evroarktičnega sveta in političnega okvira severne dimenzije (glej okvir poudarka 1). POUDAREK 1: EU in severna dimenzija Severna dimenzija je skupna politika EU, Rusije, Norveške in Islandije. Štiri partnerstva severne dimenzije se ukvarjajo z: i) okoljem (vključno z jedrsko varnostjo); ii) javnim zdravjem in socialno blaginjo; iii) prometom in logistiko ter iv) kulturo. Okoljsko partnerstvo severne dimenzije izboljšuje čiščenje odpadnih voda v povodju Baltskega morja in obravnava emisije črnega ogljika. Projekti se izvajajo prek podpornega sklada okoljskega partnerstva severne dimenzije (skupaj 350 milijonov EUR), ki je bil podaljšan do leta 2027, upravlja pa ga Evropska banka za obnovo in razvoj (EBRD). Jedrsko okno okoljskega partnerstva severne dimenzije je večstranski mehanizem financiranja, namenjen obravnavanju tveganj, povezanih z jedrsko zapuščino iz časov Sovjetske zveze v severozahodni Rusiji. Območje Barentsovega morja zajema eno največjih kopičenj izrabljenega jedrskega goriva in radioaktivnih odpadkov na svetu. Donatorji so za jedrsko okno od leta 2002 zagotovili 166,3 milijona EUR. EU je prispevala 44 milijonov EUR za okoljsko okno in 40 milijonov EUR za jedrsko okno. Projekti okoljskega partnerstva severne dimenzije so občutno izboljšali okoljske razmere Baltskega morja in zmanjšali nevarnost radiološkega onesnaženja v arktičnih vodah. EU je kot diplomatsko orodje vzpostavila močne mednarodne mreže za raziskave na Arktiki, vključno z dvostranskimi sporazumi o sodelovanju na področju znanosti in tehnologije s Kanado, Rusijo in ZDA. EU od leta 2016 podpira znanstveno diplomacijo v okviru ministrskih srečanj na temo arktične znanosti . Za okrepitev arktičnih raziskav je bilo mobilizirano vseatlantsko zavezništvo za raziskovanje oceanov, EU pa si bo prizadevala za vseatlantsko zavezništvo za raziskovanje oceanov od pola do pola. EU bo arktična vprašanja vključila v dialoge z arktičnimi in drugimi akterji, vključno z ZDA, Kanado, Norveško, Islandijo, Rusijo, Kitajsko, Japonsko, Republiko Korejo in Indijo ter regionalnimi organi. Ustanovitev mesta posebnega odposlanca za arktična vprašanja v okviru Evropske službe za zunanje delovanje zagotavlja, da ima EU kontaktno točko za diplomatske dejavnosti na področju Arktike. EU ima pomembne vezi z Grenlandijo in Ferskimi otoki. Obe entiteti sta del Kraljevine Danske in si prizadevata za tesnejše odnose z EU. Za nadaljnjo utrditev in okrepitev dolgotrajnega sodelovanja med Evropsko komisijo in Grenlandijo bo Evropska komisija ustanovila urad, ki bo imel sedež v Nuuku. Ta urad bo upravljal podporo EU Grenlandiji ter omogočal nadaljnjo krepitev in poglobitev partnerstva med Evropsko komisijo in vlado Grenlandije, vključno s sodelovanjem in dialogom na področjih skupnega interesa, v tesnem sodelovanju s posebnim odposlancem za arktična vprašanja. POUDAREK 2: Grenlandija Grenlandija v skladu s Sklepom o pridružitvi čezmorskih držav in ozemelj z EU vodi širok politični dialog in dialog o politikah, je pogodbenica preferencialnih trgovinskih režimov za dostop do trga EU ter ena največjih prejemnic podpore EU na prebivalca v čezmorskih državah in ozemljih (za obdobje 2021–2027 je predvidenih 252 milijonov EUR). To podpira trajnostni razvoj Grenlandije in diverzifikacijo njenega gospodarstva. Dolgoročno sodelovanje EU je doslej zlasti prispevalo h krepitvi izobraževalnega sistema in izboljšanju priložnosti za učenje, saj so znanje in spretnosti bistveni za družbeno-gospodarski razvoj Grenlandije. Prenovljeni sporazum o partnerstvu o trajnostnem ribištvu med EU in Grenlandijo iz leta 2021 je pomemben mejnik v dolgotrajnem sodelovanju med njima, ki spodbuja trajnostno rabo morskih virov. EU si prizadeva za poglobitev in razširitev partnerstva z Grenlandijo, vključno z morebitnim sodelovanjem pri vprašanjih, povezanih z zeleno rastjo. Stalna prisotnost EU na Grenlandiji bi bila močan signal za okrepitev našega partnerstva in prepoznavnosti ukrepov EU na terenu, na primer z ustanovitvijo urada Evropske komisije na grenlandskem ozemlju. Sodelovanje na področju civilne zaščite, civilne varnosti in varnostnih izzivov v arktičnih regijah Vse večje zanimanje za arktično znanost, vire, infrastrukturo, promet in turizem zahteva okrepljene varnostne in zaščitne sisteme, kot so sateliti za zbiranje podatkov o okolju, vremenu, ledu, biologiji, ladijskem in zračnem prometu ter za izboljšanje komunikacije. Zaradi posledic podnebnih sprememb postajajo v arktičnih regijah vse pogostejši tudi požari v naravi in poplave, Arktični svet pa zdaj spremlja ta razvoj dogodkov . Zato je povpraševanje po zmogljivostih za nujni odziv vse večje. Orodja in izkušnje EU v zvezi s kriznim odzivanjem na okoljske nesreče bodo v evropskem delu Arktike in širše zelo uporabne. EU bo sodelovala s ključnimi partnerji v okviru mehanizma Unije na področju civilne zaščite (UCPM) in njegovega Centra za usklajevanje nujnega odziva. Mehanizem Unije na področju civilne zaščite je na Arktiki že prisoten prek Danske, Finske, Švedske, Islandije in Norveške, podobno sodelovanje pa se pričakuje tudi z drugimi arktičnimi državami, tudi prek delovne skupine Arktičnega sveta za preprečevanje, pripravljenost in odzivanje na izredne razmere. Storitev EU programa Copernicus za ravnanje v izrednih razmerah že ponuja spremljanje, zgodnje opozarjanje in kartiranje pred nesrečo in takoj po njej. Globalni sistem EU za opozarjanje in usklajevanje ob nesrečah (GDACS) bo izboljšal opozarjanje in usklajevanje po večjih nenadnih nesrečah. EU bo okrepila zmogljivost programa Copernicus in evropske mreže za pomorsko opazovanje in podatke (EMODNet) za boljše predvidevanje posledic skrajnih vremenskih pojavov, pri čemer bo poseben poudarek na Arktiki. Prihodnja storitev sistema Galileo za opozarjanje v izrednih razmerah se bo uporabljala za neposredno doseganje in opozarjanje prebivalstva, ki ga ogroža nesreča, zlasti na oddaljenih območjih, ki niso zajeta v prizemnih omrežnih povezavah.

Pravočasne in učinkovite operacije iskanja in reševanja so ključnega pomena na Arktiki zaradi težkih podnebnih razmer, nepredvidljivega vremena in velikih razdalj. Storitev iskanja in reševanja sistema Galileo znatno skrajša čas, potreben za reševanje ljudi na morju. Nova storitev sistema Galileo, imenovana „povratna povezava“, zagotavlja nove funkcionalne zmogljivosti za pomorščake in pilote, ki delujejo v zahtevnih razmerah, trenutno pa jo edini in brezplačno po vsem svetu ponuja sistem Galileo. Nadaljevalo se bo delo na področju iskanja in reševanja na morju, s čimer se bo povečala uporaba satelitskih sistemov EU in storitev, ki jih zagotavljajo agencije EU. V skladu z akcijskim načrtom strategije EU za pomorsko varnost se bo spodbujalo sodelovanje med obalnimi stražami, zlasti prek foruma arktičnih obalnih straž. EU je za izboljšanje varnosti plovil na Arktiki podprla varnostne smernice Mednarodne pomorske organizacije (IMO) za ribiška plovila in plovila za rekreacijo na Arktiki ter razvoj obveznih ukrepov za načrtovanje plovbe in navigacijo (faza 2 Polarnega kodeksa Mednarodne pomorske organizacije). POUDAREK 3: Taljenje permafrosta Nujno je treba obravnavati škodljive učinke taljenja permafrosta in z njim povezanih plinskih hidratov, ki predstavljajo očitno nevarnost za arktično okolje in njegove prebivalce ter imajo širše posledice tudi zunaj Arktike. —Podnebne spremembe: toplogredni plini, ki se sproščajo ob taljenju permafrosta, lahko povzročijo nepopravljive spremembe na Arktiki in v drugih regijah. EU bo izboljšala poznavanje tega procesa z uporabo satelitskega opazovanja in meritev zrakoplovov, ladij in zemeljskih postaj. —Infrastruktura: taljenje permafrosta oslabi infrastrukturo in povečuje obalno erozijo. Več kot 70 % arktične infrastrukture in 45 % infrastrukture za pridobivanje nafte je zgrajenih na permafrostu. Možni ukrepi vključujejo razvoj naprav in metod za lokalno hlajenje in stabilizacijo, zagotavljanje satelitskih podatkov o pogrezanju tal in eroziji na območjih permafrosta ter določitev strožjih gradbenih standardov. —Zdravstveni vidiki: nacionalni zdravstveni organi bodo spremljali in ocenjevali tveganja za zdravje ljudi, živali in rastlin. Mednje spadajo tveganja zaradi patogenov, kot je vranični prisad, ali onesnaževalcev, kot je živo srebro, ki ga vsebuje permafrost, poškodb kanalizacijskih cevi in transporta patogenov na območja permafrosta zaradi selitve vrst in človekovih dejavnosti. Potrebne so dodatne raziskave za razvoj ukrepov za prilagajanje in ublažitev ter za povečanje znanja o vplivu na skupnosti in trajnostni razvoj. EU te dejavnosti že podpira preko pobude Obzorje 2020 v okviru projekta Nunataryuk. To delo bo nadgrajeno v okviru projekta Arctic Passion, in sicer s spremljanjem in napovedovanjem taljenja permafrosta ter kartiranjem parametrov permafrosta z uporabo satelitov programa Copernicus in opazovanjem na terenu, vključno s podatki, ki jih zagotovijo domorodne skupine. Ključni cilj bo tesnejše sodelovanje z arktičnimi državami, zlasti Rusijo, pri ustvarjanju podatkov in storitev za območja permafrosta za izboljšanje okoljske in zdravstvene varnosti ter razvoj blažilnih ukrepov. Prav tako je treba bolje razumeti možne povezave med podnebnimi spremembami, taljenjem permafrosta ter sproščanjem novih in starih patogenov z epidemičnim potencialom. V okviru partnerstva severne dimenzije na področju javnega zdravja bi se lahko vzpostavil sistem spremljanja za odkrivanje takih patogenov ter za modeliranje in zgodnje opozarjanje v regiji. Organ za pripravljenost in odzivanje na izredne zdravstvene razmere (HERA) bo imel ključno vlogo pri predvidevanju prihodnjih nevarnosti za zdravje, vključno z morebitno ponovno aktivacijo odtaljenih mikrobov, ki so bili zamrznjeni v permafrostu. V morebitnih izrednih zdravstvenih razmerah bo ob sodelovanju agencij, vključno z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni, okrepil evropsko strukturo za zdravstveno varnost za odzivanje na nevarnosti. EU bo: —okrepila strateško predvidevanje varnostnih tveganj na Arktiki, zlasti povezanih s podnebnimi spremembami, v sodelovanju s partnerskimi državami in Natom, —ustanovila urad Evropske komisije s sedežem v Nuuku na Grenlandiji, da bi se okrepilo in povečalo sodelovanje med EU in Grenlandijo, —okrepila sodelovanje EU v vseh ustreznih delovnih skupinah Arktičnega sveta, —spodbujala vseatlantsko zavezništvo za raziskovanje oceanov od pola do pola, —prispevala k izboljšanju iskanja in reševanja na morju z večjo uporabo satelitskih sistemov EU in sodelovanjem med obalnimi stražami, zlasti forumom arktičnih obalnih straž, —sodelovala s ključnimi partnerji in regionalnimi forumi v okviru mehanizma Unije na področju civilne zaščite, da bi okrepili zmogljivosti za odzivanje in sodelovanje na področju civilne zaščite v regiji, —spodbujala raziskave in zbiranje podatkov o dolgoročnih posledicah taljenja permafrosta, da bi ocenili možne učinke na skupnosti, zdravje in trajnostni razvoj ter razvili blažilne ukrepe, —uporabila organ za pripravljenost in odzivanje na izredne zdravstvene razmere za predvidevanje prihodnjih nevarnosti za zdravje na Arktiki, vključno z morebitno ponovno aktivacijo odtaljenih mikrobov, ki so bili zamrznjeni v permafrostu.

2.POVEČANJE ODPORNOSTI ARKTIKE NA PODNEBNE SPREMEMBE IN DEGRADACIJO OKOLJA EU priznava in bo še naprej ocenjevala svoj vpliv na regijo . Prizadeva si za usklajeno obravnavanje tega vpliva v tesnem sodelovanju z nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi organi ter arktičnimi skupnostmi. EU bo ukrepala proti glavnim virom onesnaževanja, ki vplivajo na arktične regije v zraku, na kopnem in v morju, kot so plastika oziroma morski odpadki, črni ogljik, kemikalije in emisije iz prometa ter netrajnostno izkoriščanje naravnih virov. Podnebne spremembe in biotska raznovrstnost: dve plati iste medalje Podnebne spremembe in biotska raznovrstnost so medsebojno odvisne. EU je vodilna sila v pogajanjih v okviru Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC) in Konvencije o biološki raznovrstnosti (CBD). EU je pred kratkim sprejela podnebna pravila, ki določajo cilj, da do leta 2050 postane podnebno nevtralna ter da okrepi odpornost na podnebne spremembe in zmanjša ranljivost zaradi njih. Cilj predlaganega svežnja „Pripravljeni na 55“ je, da bi lahko politike EU na področju podnebja, energije, rabe tal, prometa in obdavčenja do leta 2030 zmanjšale neto emisije toplogrednih plinov za vsaj 55 %, pretvorjen pa bo v premišljene politike in zaveze, ki bodo koristile Arktiki. EU podpira tudi globalni cilj „30*30“, da se do leta 2030 zaščiti 30 % kopnega in 30 % oceanov, in sicer z vzpostavitvijo mreže morskih zavarovanih območij in drugih učinkovitih ohranitvenih ukrepov. EU je tudi močna zagovornica izvedbenega sporazuma UNCLOS o ohranjanju in trajnostni rabi morske biotske raznovrstnosti na območjih zunaj nacionalne jurisdikcije (BBNJ). Ohranjanje in trajnostna raba arktičnih živih morskih virov, vključno s staleži rib, sta ključnega pomena. EU je pogodbenica Sporazuma za preprečevanje nereguliranega ribolova na odprtem morju v osrednjem Arktičnem oceanu (glej okvir poudarka 4). POUDAREK 4: Prizadevanja za uspešno izvajanje Sporazuma za preprečevanje nereguliranega ribolova na odprtem morju v osrednjem Arktičnem

oceanu Začetek veljavnosti tega sporazuma je zgodba o uspehu za Arktiko. Sporazum varuje morske ekosisteme z uporabo previdnostnega in znanstveno utemeljenega pristopa k prihodnjemu ribolovu v osrednjem Arktičnem oceanu. EU je pomembno prispevala k pogajanjem in pripravljalnemu delu pred začetkom veljavnosti sporazuma. EU bo podprla njegovo hitro izvajanje, vključno z vzpostavitvijo skupnega znanstvenega programa, ohranitvenih in upravljalnih ukrepov za raziskovalni ribolov ter potrebnih institucionalnih ureditev. EU bo v okviru svojega prispevka k skupnemu znanstvenemu programu izvajala tudi raziskave v osrednjem Arktičnem oceanu. Za zaščito Arktike EU podpira tudi določitev morskih zavarovanih območij v Arktičnem oceanu, vključno s Konvencijo o varstvu morskega okolja severovzhodnega Atlantika (OSPAR). Skupna znanstvena pobuda EU o zemeljskem sistemu z Evropsko vesoljsko agencijo je bila ključna za razumevanje podnebnih sprememb. Program Copernicus upravlja poseben center za spremljanje Arktičnega oceana in napovedovanje vremena ter je specializiran za opazovanje in spremljanje morskega ledu. EU bo še razširila arktične storitve programa Copernicus ter uporabila znanje in podatke, zbrane v okviru projektov, kot je Arctic Passion v okviru pobude Obzorje 2020. Raziskala bo vzpostavitev tematskega vozlišča za Arktiko v okviru programa Copernicus, ki bo kot točka „vse na enem mestu“ zagotavljalo vse ustrezne storitve za spremljanje polov, in sicer tako na kopnem kot tudi na morju. Obravnavanje onesnaževanja s plastiko oziroma morskimi odpadki Cilj EU je, da se do leta 2030 količina plastičnih odpadkov zmanjša za 50 %, količina mikroplastike pa za 30 % . EU si prizadeva za sklenitev globalnega sporazuma o plastiki za boj proti onesnaževanju s plastiko, in sicer s pristopom krožnega gospodarstva in obravnavanjem celotnega življenjskega cikla plastike. Poleg tega si bo EU z akcijskim načrtom za ničelno onesnaževanje zraka, vode in tal prizadevala za okolje brez strupov po vsem svetu. EU dejavno sodeluje pri delu Arktičnega sveta in komisije OSPAR, ki posebej obravnavata morske odpadke, vključno s plastiko. Spodbujanje skupnih odzivov za zmanjšanje črnega ogljika na Arktiki Zmanjšanje emisij črnega ogljika, ki vplivajo na Arktiko, je še vedno pomemben izziv. Črni ogljik kot kratkotrajno onesnaževalo podnebja povzroča močno regionalno segrevanje, saj zatemni zelo odsevne površine in absorbira sončno sevanje v zraku. Poleg tega je onesnaževalo zraka, ki je škodljivo za zdravje. EU je odgovorna za približno 36 % usedlin arktičnega črnega ogljika , kar povzroča segrevanje ozračja, kopnega in ledu. EU zato spodbuja celovito politiko za reševanje tega izziva (glej okvir poudarka 4). POUDAREK 5: Črni ogljik EU podpira okvirni cilj Arktičnega sveta, da do leta 2025 zmanjša emisije črnega ogljika, ki dosežejo Arktiko, za 33 % pod ravnjo iz leta 2013, in si bo prizadevala prispevati k temu cilju. EU spodbuja vse arktične države, naj zagotovijo, da njihove arktične skupnosti uporabljajo obnovljive vire energije, zmanjšajo uporabo dizelskega goriva (in povečajo uporabo električne energije) in zmanjšajo emisije črnega ogljika. EU si bo prizadevala za zmanjšanje emisij črnega ogljika z večstranskim pristopom z ZDA, Kanado in drugimi akterji na podlagi dela v Arktičnem svetu, in sicer v skladu z ukrepi, napovedanimi v nedavnem akcijskem načrtu za ničelno onesnaževanje. EU bo tudi spodbujala sodelovanje pri omejevanju črnega ogljika zaradi (gozdnih in šotnih) požarov, zlasti s predlogom, naj arktične države in drugi razmislijo o vzpostavitvi in skupni uporabi zračnih in kopenskih sredstev za gašenje gozdnih požarov, ki bi se lahko vzpostavila z regionalnim sodelovanjem, kot je mehanizem Unije na področju civilne zaščite. Glede vprašanja črnega ogljika bo EU še naprej tesno sodelovala s programom Arktičnega sveta za nadzor in oceno stanja na Arktiki22 na podlagi prejšnjih ukrepov, financiranih iz instrumenta partnerstva.

Okoljsko partnerstvo severne dimenzije bo podpiralo tudi projekte v zvezi s črnim ogljikom v Rusiji. Pomemben korak bi bila vzpostavitev mreže merilnih postaj. Komisija bo dodatno preučila zmanjšanje emisij črnega ogljika v okviru pregleda Direktive (EU) 2016/2284 o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka do leta 2025. Svetovni informacijski sistem programa Copernicus za požare v naravi bo spremljal vpliv požarov na Arktiki in njihove emisije, ki so se v zadnjih nekaj letih dramatično povečali . EU bo še naprej krepila zmogljivost storitve programa Copernicus za spremljanje ozračja, da bi zagotovila svetovne napovedi za vrednosti aerosolov črnega ogljika . Podpiranje potenciala Arktike za obnovljive vire energije Arktika ima ogromen potencial za obnovljive vire energije (geotermalno, vetrno, energijo zelenega vodika in hidroenergijo). Razvoj tehnologij za čisto energijo je v interesu Arktike in EU. Zato bo EU okrepila sodelovanje na področju čiste energije, povečala izmenjave na tem področju ter preučila dobavo čiste energije in energetski prehod. Omejevanje kemičnega onesnaževanja Lokalna, regionalna in večstranska prizadevanja za odpravo kemičnega onesnaževanja v okolju bodo pripomogla k zmanjšanju onesnaževanja Arktike. EU je verjetno odgovorna za 6–8 % živega srebra, odloženega severno od arktičnega kroga , in podpira odločne ukrepe v okviru Konvencije Minamata o živem srebru za nadaljnje omejevanje onesnaževanja z živim srebrom. K tem ciljem bo prispevala tudi prihodnja revizija uredbe o živem srebru . Zmanjšanje ogljičnega in okoljskega odtisa pomorskega prometa EU je odgovorna za 31 % emisij CO2 in 16,5 % emisij črnega ogljika iz pomorskega prometa na Arktiki . Strategija za trajnostno in pametno mobilnost določa pot evropskega prometnega sistema k zeleni in digitalni preobrazbi v skladu z evropskim zelenim dogovorom ter omogoča, da redko poseljena območja na Arktiki ostanejo povezana in odpornejša. EU bo imela vodilno vlogo pri prizadevanjih za pomorski promet brez emisij in onesnaževanja v Arktičnem oceanu v skladu z našimi cilji zelenega dogovora in svežnja „Pripravljeni na 55“ . EU priznava nedavno sprejetje prepovedi težkega kurilnega olja v arktičnem ladijskem prometu s strani Mednarodne pomorske organizacije ter si bo prizadevala za njeno hitro in dosledno izvajanje. EU in njene države članice bodo tako v Mednarodni pomorski organizaciji kot na ravni EU spodbujale hitrejše in ambicioznejše zmanjšanje emisij v arktičnem ladijskem prometu. Zagotavljanje trajnostnega in odgovornega pridobivanja in obdelave virov za podnebno nevtralnost EU porabi 20 % mineralnih proizvodov na svetu, medtem ko jih proizvede le 3 %. Za številne kritične minerale je odvisna od le nekaj ali celo samo od posameznih držav izvora, pri čemer Kitajska na primer zagotavlja 98 % redkih zemeljskih elementov in 93 % magnezija. Arktične države so potencialno pomembne dobaviteljice kritičnih in drugih surovin, na evropskem delu Arktike pa že potekajo pomembne dejavnosti pridobivanja mineralnih surovin: Švedska na primer do leta 2035 načrtuje proizvodnjo železove rude na ogljično nevtralen način. Takšne dejavnosti so lahko pomembno gospodarsko gonilo za ustvarjanje lokalnih proizvodov z dodano vrednostjo in vmesnih industrijskih panog, s čimer se spodbujajo rast in delovna mesta. EU bo spodbujala okoljske, gospodarske in socialne ocene ter dobre prakse za rudarstvo, ravnanje z odpadki in odzivanje na nesreče, pri čemer bo podpirala upravljanje na posameznih območjih in izvajanje pobud za krožno gospodarstvo. Cilj akcijskega načrta EU za kritične surovine je zagotoviti trajnostno in varno oskrbo industrije EU s kritičnimi surovinami, pri čemer je treba v celoti spoštovati in vključevati lokalne in domorodne skupnosti. Načela EU za trajnostne surovine poudarjajo pomen dobrega okoljskega upravljanja in varstva biotske raznovrstnosti, spodbujajo učinkovito rabo energije, podpirajo blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje ter prispevajo k odpornosti domorodnih ljudstev na učinke podnebnih sprememb. Pozivajo k večji krožnosti z varno uporabo, recikliranjem, odstranjevanjem in predelavo surovin iz rudarskih in predelovalnih odpadkov ter drugih sekundarnih virov. Obravnavajo tudi socialne vidike, kot so spoštovanje človekovih pravic, lokalnih kultur, običajev in vrednot, pa tudi konstruktiven, pregleden in dejaven dialog z lokalno skupnostjo. Oblikovanje odpornih vrednostnih verig EU s trajnostnim pridobivanjem in predelavo surovin bo arktični regiji pomagalo pri trajnostnem razvoju prek inovacij in krožnosti, zagotavljanju zdravja in varnosti pri delu ter ustvarjanju v prihodnost usmerjenih dostojnih delovnih mest. Za povečanje krožnosti v regiji, postopno odpravo sedanjega linearnega modela in zmanjšanje vplivov ekstraktivne industrije na okolje je treba doseči čistejše in bolj trajnostno pridobivanje in predelavo sekundarnih surovin na lokalni ravni in ravni EU, ki jih omogočajo čiste zelene tehnologije. Glede na edinstveno neoporečnost arktične regije in njeno veliko občutljivost na podnebne spremembe se bo EU skupaj s svetovnimi partnerji zavzemala za določitev najvišjih standardov za zmanjšanje vpliva procesov izkoriščanja in predelave na okolje v skladu z akcijskim načrtom EU. V ta namen bodo teme raziskav in inovacij na področju surovin v okviru programa Obzorje Evropa zajemale okolju prijazno in trajnostno črpanje virov v skladu z zaščito biotske raznovrstnosti, krožnostjo in uporabo tehnologij za opazovanje Zemlje za spremljanje okolja. Drugi svetovni akterji se že hitro približujejo zagotavljanju varne oskrbe. Dostop do zadostnih virov je ključnega pomena za odprto strateško avtonomijo EU. EU mora tudi diverzificirati nabavo iz držav zunaj EU, da bi zadostila vse večjemu povpraševanju. Razvijamo strateška partnerstva z državami, bogatimi z viri, kot je Kanada, in ponujamo tesnejše povezovanje naših vrednostnih verig, sodelovanje na področju raziskav in inovacij ter usklajevanje z ambicioznimi okoljskimi, socialnimi in upravljavskimi standardi v zameno za čiste in etično pridobljene surovine. EU je tudi uvoznica nafte in plina, ki se pridobivata na Arktiki . Zavezala se je, da bo cilje iz Pariškega sporazuma dosegla z izvajanjem evropskega zelenega dogovora. EU se je na podlagi delnih moratorijev na raziskovanje ogljikovodikov na Arktiki zavezala, da bo zagotovila, da nafta, premog in plin ostanejo v tleh, tudi v arktičnih regijah. Zaradi prevladujočih vremenskih razmer je treba v zvezi s tem upoštevati posebne težave pri odzivanju in čiščenju v primeru industrijskih ali pomorskih nesreč. V ta namen si Komisija skupaj s partnerji prizadeva za večstransko pravno obveznost, da se ne dovoli nadaljnji razvoj zalog ogljikovodikov na Arktiki ali sosednjih regijah ali da se taki ogljikovodiki, če bi bili proizvedeni, ne kupujejo. Krepitev upravljanja Arktičnega oceana Arktični ocean in sosednja subarktična morja so v središču globalnih sprememb, ki jih povzročajo podnebne spremembe . Najbolj očitna sprememba v Arktičnem oceanu je umik morskega ledu v poletnih mesecih, pri čemer nekateri modeli v naslednjih desetih letih napovedujejo poletje brez ledu v Arktičnem oceanu. Spremembe temperature vplivajo na oceanske tokove, vključno z Zalivskim tokom. Zakisljevanje morske vode in hitre spremembe temperaturnih območij bodo močno vplivali na arktične morske in obalne ekosisteme. Ti vplivi so lahko katastrofalni.

Konvencija UNCLOS zagotavlja okvir za upravljanje Arktičnega oceana, vključno z mirnim reševanjem sporov. EU bo prispevala h krepitvi mednarodnega upravljanja oceanov in podpirala partnerje pri zagotavljanju, da so oceani čisti, zdravi in trajnostno upravljani . EU bo še naprej razvijala trajnostne odnose s svojimi partnerji v regiji, kot so Islandija, Norveška, Združeno kraljestvo, Grenlandija in Ferski otoki, vključno s sporazumi o ribolovu. V celoti je treba spoštovati mednarodni pravni režim, ki ureja Svalbard in njegove vode. V izključni pristojnosti EU za ohranjanje morskih bioloških virov zastopa 22 držav članic EU, ki so pogodbenice Pariške pogodbe iz leta 1920 o Spitzbergih (Svalbard). EU bo okrepila zmogljivost storitve programa Copernicus za spremljanje morskega okolja, da bi obravnavala posebne potrebe Arktičnega oceana. EU bo: —spodbujala trajnostne in odgovorne rešitve na evropskem delu Arktike za pridobivanje kritičnih materialov, potrebnih za zeleni prehod, ter iskanje strateških partnerstev s tretjimi državami, bogatimi z viri, —skupaj s svetovnimi partnerji spodbujala določanje najvišjih standardov za zmanjšanje vpliva procesov izkoriščanja in predelave na okolje, —na podlagi delnih moratorijev na raziskovanje ogljikovodikov na Arktiki zavzeta za to, da nafta, premog in plin ostanejo v tleh, tudi v arktičnih regijah, —podpirala okvirni cilj Arktičnega sveta, da se do leta 2025 zmanjšajo emisije črnega ogljika, ki dosežejo Arktiko, za 33 % pod ravnjo iz leta 2013, —se pogajala o trdnem sporazumu o morski biotski raznovrstnosti na območjih zunaj nacionalne jurisdikcije in prispevala k izvajanju Sporazuma za preprečevanje nereguliranega ribolova na odprtem morju v osrednjem Arktičnem oceanu, —podpirala določitev zaščitenih morskih območij v Arktičnem oceanu, —okrepila opazovanje Zemlje in oceanov, napovedovanje vremena in podnebja z večjo zmogljivostjo programa Copernicus in mreže EMODnet za boljše predvidevanje učinkov globalnega segrevanja in ekstremnih vremenskih pojavov, —podpirala morebitno izvajanje tematskega vozlišča za Arktiko v okviru programa Copernicus, ki bo kot točka „vse na enem mestu“ zagotavljalo vse ustrezne storitve za spremljanje polov, in sicer tako na kopnem kot tudi na morju, —financirala raziskave za izboljšanje razumevanja prevoza plastičnih odpadkov na dolge razdalje v severnem Atlantiku in zračnega prevoza mikroplastike, —vodila prizadevanja za ladijski promet brez emisij in onesnaževanja v Arktičnem oceanu, —spodbujala hitrejše in ambicioznejše cilje zmanjšanja emisij iz ladijskega prometa na Arktiki. 3.SPODBUJANJE INOVATIVNEGA ZELENEGA, MODREGA IN DIGITALNEGA PREHODA Z izvajanjem evropskega zelenega dogovora, vključno z novim pristopom za trajnostno modro gospodarstvo, in uresničevanjem prednostnih nalog na mednarodni ravni si EU prizadeva za ublažitev težav, povezanih s podnebnimi spremembami, prilagajanje nanje in okrevanje po njih ter ponuja evropske rešitve za zagotovitev trdnega zelenega in modrega prehoda. Spodbujanje znanosti, raziskav in inovacij v korist Arktike Znanost, raziskave, inovacije in tehnologija so v središču politik in ukrepov EU na Arktiki. Pristop EU k znanosti in inovacijam daje zgled, saj spodbuja multilateralizem, odprtost in vzajemnost pri sodelovanju za zelene, digitalne, zdravstvene in inovacijske rešitve, pa tudi pravičen in vključujoč prehod. EU je med letoma 2014 in 2020 v okviru pobude Obzorje 2020 vložila približno 200 milijonov EUR v raziskave v zvezi z Arktiko, prek programa Obzorje Evropa (2021–2027) pa bo podprla arktično znanost .

Inovativne tehnologije, kot so sateliti, velepodatki, umetna inteligenca in napredno modeliranje, bodo verjetno spremenile arktično gospodarstvo. Sektorjem, kot so pomorski promet, ribištvo in turizem, lahko omogočijo, da izboljšajo svojo trajnost in krožnost, medtem ko se nastajajoči sektorji, kot so modre tehnologije, energija iz obnovljivih virov na morju, vodik in pomorska varnost, opirajo tudi na inovacije in tehnologijo. Projekt pobude Obzorje 2020 EU-PolarNet 2 (2020–2023), ki je naslednik projekta EU-PolarNet 1 (2015–2019) o usklajevanju in sooblikovanju evropskega polarnega raziskovalnega prostora, bo okrepil evropsko skupnost za polarne raziskave. Večina arktičnih projektov, ki se financirajo v okviru pobude Obzorje 2020, sodeluje z lokalnimi in domorodnimi ljudstvi, ki imajo zgodovinsko in lokalno znanje o edinstvenih arktičnih ekosistemih. Nadaljnje delo v tej smeri se bo razvijalo prek namenskih delavnic v okviru programa EU-PolarNet 2 (glej okvir poudarka 6) in prek vseatlantskega zavezništva za raziskovanje oceanov. POUDAREK 6: EU-PolarNet Mreža EU-PolarNet usklajuje polarni grozd EU, ki ga sestavljajo Evropski polarni odbor, svalbardski integrirani sistem opazovanja Zemlje na Arktiki in 21 polarnih projektov, ki jih financira EU. Projekti preučujejo: gonila in spremembe arktične biotske raznovrstnosti; spremembe v arktičnih obalnih sistemih; ledene plošče in projekcije dvigovanja morske gladine; prilagajanje in trajnostni razvoj na Arktiki; krepitev zmogljivosti na področju standardizacije za Arktiko. Ukrepi Marie Skłodowske-Curie zagotavljajo nepovratna sredstva za usposabljanje raziskovalcev na začetku poklicne poti in mobilnost raziskovalcev, tudi na območju Arktike, v vseh fazah njihovih poklicnih poti. Več projektov, ki se financirajo v okviru programa Obzorje 2020, je prav tako izvajalo programe usposabljanja za mlade znanstvenike v tesnem sodelovanju z združenjem polarnih znanstvenikov na začetku poklicne poti. Dajanje prednosti ljudem, ki živijo na Arktiki Pričakuje se, da bodo arktične regije vse bolj pod vplivom demografskih in migracijskih procesov zaradi vse hitrejših podnebnih in družbeno-gospodarskih pritiskov. Medtem ko naj bi celotno arktično prebivalstvo v prihodnosti ostalo razmeroma stabilno, se pričakujejo znatne razlike v stopnjah rasti in migracijskih procesih med različnimi arktičnimi regijami. EU bo vlagala v prihodnost ljudi, ki živijo na Arktiki, s čimer bo spodbujala boljše izobraževanje, trajnostno rast in delovna mesta, vključno z večjim vključevanjem mladih, žensk in domorodnih ljudstev v odločanje o vprašanjih, kot so inovacije in raziskave, ustvarjanje delovnih mest, digitalna znanja in spretnosti ter izobraževanje. Ljudje so ključnega pomena za trajnostni razvoj in odporne družbe. Arktične regije se razlikujejo glede na etnično pripadnost, upravljanje, gospodarstvo, demografijo, migracijske vzorce in družbene razmere. Za trajnostno pot naprej so potrebni vključujoč dialog, raznolikost in smiselno sodelovanje pri procesih odločanja na vseh ravneh. Forum deležnikov Arktike in dialog z domorodnimi ljudstvi sta zdaj sestavna dela politike EU za Arktiko. EU redno razpravlja s poslovnimi skupinami, kot so Arktični ekonomski svet, organizacijami, ki zastopajo občine, kot je forum arktičnih županov, in predstavniki iz celotne Arktike, vključno z Mrežo redko poseljenih severnih območij. EU vzdržuje tudi redne stike s Svetom Samijev. Pandemija COVID-19 je poudarila potrebo po boljšem razumevanju nevarnosti za zdravje zaradi vpliva podnebnih sprememb na Arktiko (glej okvir poudarka 7). POUDAREK 7: Zdravje in odpornost EU si bo prizadevala za izvedbo posebnih projektov s Svetovno zdravstveno organizacijo in organi najbolj prizadetih arktičnih regij, da bi okrepili in delili znanje in dobre prakse o izbruhih bolezni, naravnih nesrečah in drugih nevarnostih za prostoživeče živali, rastline in ljudi zaradi podnebnih sprememb in degradacije okolja. Podpirala bo delo projekta „Ena Arktika, eno zdravje“, ki ga vodi delovna skupina za trajnostni razvoj Arktičnega sveta. Arktični svet posebno pozornost namenja položaju domorodnih ljudstev. Programi kohezijske politike EU, zlasti program Interreg Severno obrobje in Arktika, zagotavljajo podporo za kulturo, preživetje in podjetništvo Samijev in Inuitov. Interreg zagotavlja okvir za čezmejne stike med ljudmi, ki je prilagojen posebnim značilnostim Arktike, vključno s sodelovanjem s partnerji. Projekt odziva na COVID-19 (CORE), ki vključuje Rusijo, temelji na dolgi tradiciji programa Interreg Severno obrobje in Arktika na področju e-zdravja. Deklaracija ZN o pravicah domorodnih ljudstev je sestavni del politike EU na področju človekovih pravic. EU bo spodbujala pravice in svoboščine domorodnih ljudstev v skladu s konvencijo Mednarodne organizacije dela št. 169 ter pred sprejetjem in izvajanjem ukrepov, ki bi lahko neposredno vplivali nanje, spodbujala celovito posvetovanje in sodelovanje z domorodnimi ljudstvi ob upoštevanju načela svobodne, predhodne in informirane privolitve. EU bo med javnim posvetovanjem o svoji politiki za Arktiko ohranjala tesne stike z mladimi prek meja in vzpostavila redna posvetovanja s predstavniki mladih z Arktike. Mladinske organizacije na Arktiki že sodelujejo pri ukrepih, ki se financirajo iz programa Erasmus+, za razvoj projektov in zagotavljanje informacij o možnostih za delo in usposabljanje, učni mobilnosti ali drugih možnostih, da postanejo aktivni državljani. Islandija in Norveška sta v celoti vključeni v program. Pravega trajnostnega razvoja ni mogoče doseči brez enakosti spolov. Zavezanost EU arktični znanosti lahko pripomore k boljšemu razumevanju negotovosti na podlagi spola in negotovosti ljudi, povezane s podnebnimi spremembami, okoljskimi spremembami, migracijskimi vzorci in industrijskim razvojem. EU pozdravlja dejstvo, da ženske predstavljajo pomemben del vodstva Sveta Samijev, in bo na podlagi dela Arktičnega sveta in svojih temeljnih načel zagotovila, da se pri oblikovanju politik, ki se bodo uporabljale za Arktiko, upošteva mnenje žensk. EU bo v okviru Instrumenta za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje financirala programe za mlade in ženske na Arktiki ter prispevala k sodelovanju med mesti. Spodbujanje trajnostnega regionalnega razvoja Cilj politike EU za Arktiko je spodbuditi inovativni zeleni prehod, pri katerem lahko arktične regije predstavijo ustvarjanje delovnih mest, ki so združljiva s prihodnostjo, v inovativnih sektorjih, vključno z: zeleno energijo, vodikom, trajnostnimi ekstraktivnimi industrijami, e-učenjem, e-zdravjem, povezljivostjo in infrastrukturo, trajnostnim turizmom, zelenimi tehnologijami, ribištvom in kmetijstvom (glej okvir poudarka 8).

Sredstva EU za Arktiko se izplačujejo v okviru programov kohezijske in podeželske politike za severno Švedsko in severovzhodno Finsko, medtem ko programi Interreg širijo doseg ukrepov EU z vključevanjem Ferskih otokov, Islandije, Grenlandije, Norveške in Rusije. Ti programi so ključni instrumenti EU za usmerjanje razvoja dogodkov na Arktiki. Pobuda za dolgoročno vizijo podeželskih območij razvija skupno evropsko vizijo za močnejša, povezana, uspešna in odporna podeželska območja, ki vključujejo arktične regije . V obdobju 2021–2027 se bodo kohezijski programi EU osredotočali na zeleni in digitalni prehod ter zagotavljali podporo za pametno gospodarsko preobrazbo s stalnimi strategijami pametne specializacije, financiranjem podjetništva in pobudami za mlade na Arktiki. Finske in švedske severne regije so upravičene do sredstev novega Sklada za pravični prehod, katerega namen je zmanjšati socialne in gospodarske stroške, ki nastanejo zaradi prehoda na podnebno nevtralno gospodarstvo. POUDAREK 8: InvestEU za Arktiko Program InvestEU sestavljajo sklad, svetovalno vozlišče in spletni portal, uporablja pa se tudi za Arktiko. Pri njegovem izvajanju bodo imeli ključno vlogo skupina EIB in drugi izvajalski partnerji, vključno z nacionalnimi spodbujevalnimi bankami ali mednarodnimi finančnimi institucijami, kot je Nordijska investicijska banka. Vsaka država, ki ni članica EU, se lahko pridruži s prispevanjem v program InvestEU. Pričakuje se, da bo lahko proračunsko jamstvo EU prek sklada InvestEU mobiliziralo javno-zasebne naložbe v vrednosti 370 milijard EUR za financiranje projektov na ključnih področjih politike, vključno z zelenim in digitalnim prehodom, raziskavami in inovacijami, novimi področji ukrepanja v evropskem zdravstvenem sektorju in strateškimi tehnologijami. Obstoječi in novi programi EU (npr. Interreg Aurora, NPA, Karelija in Kolarctic) in organizacije (skupina Evropske investicijske banke), ki lahko podprejo trajnostni razvoj v evropskem delu Arktike, bodo s posebnim spletnim naložbenim in informacijskim portalom postali vidnejši za upravičence: https://eeas.europa.eu/headquarters/headquarters- homepage/100774/arctic-funding en . Pametna specializacija lahko podpre razvoj inovativnih tehnologij in rešitev za zeleni prehod ter evropskim arktičnim regijam pomaga izkoristiti naložbe iz načrta EU za okrevanje, v katerem so poudarjeni energijska učinkovitost, trajnostna energija in industrijski prehodi. Poleg tega inovacijski sklad EU za podnebne ukrepe podpira predstavitvene projekte nizkoogljičnih tehnologij v morskem okolju. EIB bo podpirala zeleno energijo na Arktiki. Financiranje in naložbe so na voljo za projekte, s katerimi se izvaja krožno gospodarstvo s povečanjem učinkovite rabe virov in napredkom pri trajnostnih proizvodnih procesih, pa tudi za druge projekte krožnega gospodarstva v celotnem življenjskem ciklu izdelkov. Povezovanje Arktike Vesoljske infrastrukture zagotavljajo bistvene storitve podjetjem in skupnostim v regiji z omejeno infrastrukturo za prizemno povezljivost. Ker na Antarktiki ni celovite prizemne povezljivosti, bo EU prek svoje pobude za varno povezljivost s pomočjo vesolja ponudila zanesljiva in funkcionalna sredstva za zagotavljanje: (I)varne vladne komunikacije in občutljivih podatkov, zaščite kritične infrastrukture v zahtevnem arktičnem okolju, kriznega upravljanja, telemedicine, nadzora pomorskega in zračnega prostora; (II)varne komercialne komunikacije prek povezave 5G/6G, interneta stvari, e-zdravja, povezljivosti med letom in plovbo ter pametnega izobraževanja ter (III)razpoložljivosti visokohitrostnih širokopasovnih povezav, ki odpravljajo mrtve pasove in zagotavljajo kohezijo po Arktiki ter državah članicah, in odpravljanja digitalnih neravnovesij za podporo v celoti delujočemu enotnemu trgu tudi v redko poseljenih severnih regijah. Digitalna komponenta Instrumenta za povezovanje Evrope bo odprta za arktične regije, kar bo omogočilo financiranje številnih projektov, vključno s čezmejnimi koridorji 5G, pametnimi skupnostmi 5G, povezovanjem visokozmogljivostnih računalniških centrov, Evropsko zvezo za računalništvo v oblaku in sistemi podmorskih kablov. Pristanišča Luleå, Kemi, Oulu, Narvik in Hammerfest so pristanišča TEN-T, ki tvorijo pomembne povezave med pomorskim in kopenskim prometom. Razširitve koridorja so bile sprejete z Instrumentom za povezovanje Evrope za obdobje 2021–2027, njihov cilj pa je prevoz tovora s poreklom iz arktičnih regij na kopnem in po možnosti po severnomorski poti. EU bo —vlagala v arktične raziskave v okviru programa Obzorje Evropa, vključno s sodelovanjem z nosilci lokalnega znanja, —izboljšala poznavanje nevarnosti za zdravje, povezanih s podnebnimi spremembami na Arktiki, in podprla projekt „Ena Arktika, eno zdravje“, po možnosti prek evropske opazovalnice podnebja in zdravja,