Predlog SKLEP SVETA o pooblastitvi Avstrije, Belgije in Poljske, da ratificirajo Budimpeštansko konvencijo o pogodbi za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh (CMNI) ali da k njej pristopijo /* COM/2014/0721 final - 2014/0345 (NLE) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA Komisija Svetu predlaga, naj pooblasti Avstrijo in Poljsko, da ratificirata Budimpeštansko konvencijo o pogodbi za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh (CMNI) (v nadaljnjem besedilu: Budimpeštanska konvencija) ali da k njej pristopita. Budimpeštanska konvencija je bila sprejeta na diplomatski konferenci, ki sta jo priredili Centralna komisija za plovbo po Renu in Donavska komisija v sodelovanju z Ekonomsko komisijo Združenih narodov za Evropo (v nadaljnjem besedilu: UNECE). Budimpeštanska konvencija, ki je začela veljati 1. aprila 2005, se je izkazala za zelo uspešno in prispeva k uresničevanju notranjega trga na področju prometa. Namenjena je uskladitvi meril glede pogodb in notranje plovbe med evropskimi državami. Enajst držav članic Unije, in sicer Belgija[1], Bolgarija, Češka, Francija, Hrvaška, Luksemburg, Madžarska, Nemčija, Nizozemska, Romunija in Slovaška, je že pristopilo k tej konvenciji. Ciper, Danska, Estonija, Finska, Grčija, Irska, Italija, Latvija, Litva, Malta, Portugalska, Slovenija, Španija, Švedska in Združeno kraljestvo so Komisiji sporočili, da nimajo celinskih plovnih poti, ki bi sodile v področje uporabe Budimpeštanske konvencije. Avstrija in Poljska sta večkrat izrazili zanimanje, da bi postali pogodbenici konvencije, njuno sodelovanje pa bo dejansko omogočilo širše izvajanje tega pravnega instrumenta v korist državljanov in podjetij. 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA Vprašanje pristopa Avstrije in Poljske k Budimpeštanski konvenciji je bilo večkrat predmet razprave na sejah Delovne skupine za civilnopravne zadeve (splošna vprašanja). Celo države članice, ki ne nameravajo postati pogodbenice konvencije, so pripravljene podpreti pobudo Komisije, naj se Avstriji in Poljski omogoči, da ratificirata Budimpeštansko konvencijo ali da k njej pristopita. Ta predlog zavzeto podpirajo tudi evropska združenja, ki zastopajo sektor celinske plovbe (Evropska zveza za plovbo po celinskih vodah in IVR – Mednarodno združenje za zastopanje skupnih interesov celinske plovbe, zavarovanje in vodenje registra celinskih plovil v Evropi). 3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA Člen 29 Budimpeštanske konvencije vsebuje določbe o pravu, ki ga izbereta podpisnika prevozne pogodbe, ki spada v področje uporabe konvencije. Te določbe vplivajo na pravila iz Uredbe (ES) št. 593/2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I)[2]. Zato je Budimpeštanska konvencija dogovor, ki je delno v izključni pristojnosti Evropske unije. Brez pooblastitve Unije je države članice ne morejo ratificirati ali k njej pristopiti (člen 2(1) PDEU). Komisija ugotavlja, da je Belgija ratificirala Budimpeštansko konvencijo 5. avgusta 2008, tj. po sprejetju in začetku veljavnosti uredbe Rim I 24. julija 2008. Zato je treba urediti tudi, da Unija pooblasti Belgijo, da bi se popravilo sedanje nezakonito stanje. Komisija tudi ugotavlja, da so le nekatere države članice izrazile zanimanje, da bi bile pogodbenice konvencije. Preostale države članice menijo, da jih konvencija ne zadeva, saj nimajo celinskih plovnih poti, ki bi sodile v področje uporabe Budimpeštanske konvencije. Poleg tega konvencija ne predvideva možnosti, da bi Unija postala njena pogodbenica, Komisija sama pa za zdaj ne namerava predlagati, naj se odobri, da bi konvencija Unijo zavezovala na kateri koli drug način. V zakonodaji EU o celinski plovbi ni enotne opredelitve celinskih plovnih poti. Področje uporabe nekaterih direktiv ali uredb v zvezi s plovnimi potmi je v vsakem pravnem aktu urejeno drugače. Direktiva 2006/87/ES o tehničnih predpisih za plovila, namenjena za plovbo po celinskih plovnih poteh[3], vsebuje seznam plovnih poti, za katere direktiva velja (Priloga I). Ta seznam temelji na uradnih obvestilih držav članic, v katerih slednje izjavljajo, kje na njihovih ozemljih se direktiva uporablja. Po drugi strani pa se Direktiva 96/50/ES o uskladitvi pogojev za pridobitev nacionalnih potrdil o usposobljenosti za voditelja čolnov za prevoz blaga in potnikov po notranjih vodnih poteh v Skupnosti[4] opira na drugačen sistem za določitev, katere plovne poti sodijo v njeno področje uporabe. Načeloma direktiva velja za vse plovne poti v EU, z izjemo Rena in drugih plovnih poti, navedenih v Prilogi II k Direktivi 91/672/EGS. Unija lahko izjemoma pooblasti eno ali več držav članic, da postanejo pogodbenice Konvencije. V tem primeru je izključna pristojnost omejena na eno samo določbo in pooblastitev ne ovira izvajanja zunanje politike Unije na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih in gospodarskih zadevah. Zahtevek Avstrije in Poljske posebej opravičuje dejstvo, da so druge države članice postale pogodbenice konvencije, preden je bila sprejeta Uredba (ES) št. 593/2008. Ta pooblastitev ne posega v izključno pristojnost Unije in skuša zadostiti specifičnim okoliščinam. Sklep Sveta se zato nanaša samo na Avstrijo, Belgijo in Poljsko. V skladu s členom 30 Budimpeštanske konvencije lahko države pogodbenice podajo izjave o področju uporabe konvencije. Zadevne države članice lahko torej ob pristopu h konvenciji podajo ustrezne izjave, ki se jim zdijo potrebne in so dovoljene v določbah Konvencije. Besedilo takih izjav bi moralo biti priloženo Sklepu Sveta. […] 2014/0345 (NLE) Predlog SKLEP SVETA o pooblastitvi Avstrije, Belgije in Poljske, da ratificirajo Budimpeštansko konvencijo o pogodbi za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh (CMNI) ali da k njej pristopijo SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti členov 2(1) in 81(2) v povezavi s členom 218(6)(a) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta[5], ob upoštevanju naslednjega: (1) Unija si prizadeva za oblikovanje skupnega pravosodnega območja, ki temelji na načelu vzajemnega priznavanja sodnih odločb. (2) Budimpeštanska konvencija o pogodbi za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh (CMNI) (v nadaljnjem besedilu: Budimpeštanska konvencija) je dragocen instrument za spodbujanje prometa po evropskih celinskih plovnih poteh. (3) Unija ima izključno pristojnost, vsaj kar zadeva člen 29 Budimpeštanske konvencije o pogodbi za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh (CMNI), kolikor te določbe vplivajo na pravila iz Uredbe (ES) št. 593/2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I)[6]. (4) Organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje ne morejo pristopiti k Budimpeštanski konvenciji. Unija zato ne more postati pogodbenica Budimpeštanske konvencije. (5) Države članice, ki imajo celinske plovne poti, ki sodijo v področje uporabe Budimpeštanske konvencije, bi bilo zato treba pooblastiti, da konvencijo ratificirajo ali da k njej pristopijo. (6) Enajst držav članic Unije, in sicer Belgija, Bolgarija, Češka, Francija, Hrvaška, Luksemburg, Madžarska, Nemčija, Nizozemska, Romunija in Slovaška, je že pristopilo k tej konvenciji. (7) Belgija je konvencijo ratificirala 5. avgusta 2008, torej po sprejetju uredbe Rim I. Zato je nujno, da Svet Belgijo naknadno pooblasti za ratifikacijo Budimpeštanske konvencije. (8) Avstrija in Poljska, ki imata celinske plovne poti, ki sodijo v področje uporabe Budimpeštanske konvencije, sta izrazili zanimanje, da bi postali pogodbenici. (9) Preostale države članice Unije so sporočile, da nimajo celinskih plovnih poti, ki bi jih zajemala Budimpeštanska konvencija, in da jih zato ratifikacija konvencije ali pristop k njej ne zanima. (10) Budimpeštanska konvencija določa možnost, da države pogodbenice podajo izjave glede področja uporabe konvencije. V skladu s tem bi morali Avstrija in Poljska ob pristopu h konvenciji podati ustrezne izjave, ki se jima zdijo potrebne in so dovoljene v določbah konvencije. Besedilo takih izjav bi moralo biti priloženo temu sklepu. (11) Združeno kraljestvo in Irsko zavezuje Uredba (ES) št. 593/2008 z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I), zato sodelujeta pri sprejetju tega sklepa. (12) V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja – SPREJEL NASLEDNJI SKLEP: Člen 1 1. Svet pooblasti Avstrijo, Belgijo in Poljsko, da ob upoštevanju pogojev iz člena 2 ratificirajo Budimpeštansko konvencijo o pogodbi za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh (CMNI) ali k njej pristopijo. 2. Besedilo konvencije je priloženo temu sklepu kot Priloga I. Člen 2 Svet pooblasti Avstrijo in Poljsko, da ob ratifikaciji Budimpeštanske konvencije ali ob pristopu k njej podata ustrezne izjave, ki so dovoljene v določbah konvencije. Ta sklep je naslovljen na Avstrijo, Belgijo in Poljsko. V Bruslju, Za Svet Predsednik [1] Glede na podatke na spletišču UNECE je Belgija Budimpeštansko konvencijo ratificirala 5. avgusta 2008, torej po začetku veljavnosti Uredbe (ES) št. 593/2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I). [2] UL L 177, 4.7.2008, str. 6. [3] UL L 389, 30.12.2006, str. 1–260. [4] UL L 235, 17.9.1996, str. 31–38. [5] UL C […], […], str. […]. [6] UL L 177, 4.7.2008, str. 6. Budimpeštanska konvencija o pogodbi za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh (CMNI), sprejeta na diplomatski konferenci, ki so jo organizirale Centralna komisija za plovbo po Renu (CCNR), Donavska komisija in UN/ECE ter ki je potekala od 25. septembra do 3. oktobra 2000 v Budimpešti Države pogodbenice te konvencije so se – ob upoštevanju priporočil v Sklepni listini konference o varnosti in sodelovanju v Evropi z dne 1. avgusta 1975 glede uskladitve pravnih ureditev s ciljem razvoja prometa s strani držav članic Centralne komisije za plovbo po Renu in Donavske komisije v sodelovanju z Ekonomsko komisijo Združenih narodov za Evropo; ob priznavanju potrebe in želje po soglasni vzpostavitvi določenih enotnih pravil v zvezi s pogodbami za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh; odločile skleniti konvencijo za ta namen in so se zato dogovorile o naslednjem: POGLAVJE I SPLOŠNE DOLOČBE Člen 1 Opredelitev pojmov V tej konvenciji: (1) „prevozna pogodba“ pomeni kakršno koli pogodbo, s katero se prevoznik zaveže, da bo proti plačilu stroškov prevoza prepeljal blago po celinski plovni poti; (2) „prevoznik“ pomeni vsako osebo, ki je z vkrcevalcem sklenila prevozno pogodbo ali v imenu katere je bila taka pogodba sklenjena; (3) „dejanski prevoznik“ pomeni vsako osebo, ki ni uslužbenec ali agent prevoznika in kateri je prevoznik zaupal izvedbo prevoza ali dela tega prevoza; (4) „vkrcevalec“ pomeni vsako osebo, ki je s prevoznikom sklenila prevozno pogodbo ali v imenu ali na račun katere je bila taka pogodba sklenjena; (5) „prejemnik“ pomeni osebo, ki ima pravico prevzeti dostavljeno blago; (6) „prevozna listina“ pomeni listino, ki dokazuje prevozno pogodbo in prevzem ali naložitev blaga s strani prevoznika ter je izdana v obliki nakladnice ali tovornega lista ali katerega koli drugega dokumenta, ki se uporablja v zadevni panogi; (7) „blago“ ne vključuje plovil, ki se vlečejo ali potiskajo, ali prtljage ali vozil potnikov; če se blago prevaža v zabojniku, na paleti ali v podobni transportni opremi ali je zapakirano, „blago“ vključuje to transportno opremo ali embalažo, če jo je zagotovil vkrcevalec; (8) „v pisni obliki“ vključuje, razen če se zadevni pogodbenici dogovorita drugače, prenos podatkov z elektronskimi, optičnimi ali drugimi komunikacijskimi sredstvi, ki med drugim vključujejo telegram, telefaks, teleks, elektronsko pošto in elektronsko izmenjavo podatkov, pod pogojem, da so podatki dostopni tudi za poznejšo uporabo. (9) Pravo države, ki se uporablja v skladu s to konvencijo, pomeni pravna pravila, ki veljajo v tej državi, razen pravil mednarodnega zasebnega prava. Člen 2 Področje uporabe (1) Ta konvencija se uporablja za vsako prevozno pogodbo, po kateri sta pristanišče natovarjanja ali kraj prevzema blaga ter pristanišče raztovarjanja ali kraj dostave blaga v dveh različnih državah, od katerih je vsaj ena država pogodbenica te konvencije. Če pogodba določa možnost izbire med več pristanišči raztovarjanja ali kraji dostave, se pristanišče raztovarjanja ali kraj dostave, kamor je bilo blago dejansko dostavljeno, šteje za izbrani kraj dostave. (2) Ta konvencija se uporablja, če je namen prevozne pogodbe prevoz blaga, ki ne vključuje pretovarjanja, po celinskih plovnih poteh in vodah, za katere veljajo pomorski predpisi, v skladu s pogoji iz odstavka 1, razen: a) če je bila izdana nakladnica za pomorski prevoz v skladu z veljavnim pomorskim pravom ali b) če je razdalja, ki jo je treba prepotovati v vodah, za katere se uporabljajo pomorski predpisi, večja. (3) Ta konvencija se uporablja ne glede na državljanstvo, kraj registracije ali domače pristanišče plovila in ne glede na to, ali gre za pomorsko plovilo ali plovilo za plovbo po celinskih poteh, ter ne glede na državljanstvo, domicil, sedež ali stalno prebivališče prevoznika, vkrcevalca ali prejemnika. POGLAVJE II PRAVICE IN OBVEZNOSTI POGODBENIC Člen 3 Prevzem, prevoz in dostava blaga (1) Prevoznik blago prepelje do kraja dostave v določenem roku in ga dostavi prejemniku v stanju, v kakršnem ga je prevzel. (2) Prevzem in dostava blaga se opravita na krovu plovila, razen če je dogovorjeno drugače. (3) Prevoznik se odloči, katero plovilo se uporabi za prevoz. Zavezan je, da pred začetkom vožnje in ob njenem začetku ob upoštevanju blaga, ki ga je treba prepeljati, ravna s potrebno skrbnostjo, da zagotovi, da je plovilo v ustreznem stanju za natovarjanje tovora, sposobno za plovbo ter ima ustrezno posadko in opremo, kot določajo veljavni predpisi, ter potrebna nacionalna in mednarodna dovoljenja za prevoz zadevnega blaga. (4) Če je bilo dogovorjeno, da se prevoz opravi z določenim plovilom ali tipom plovila, lahko prevoznik natovori ali pretovori celotno blago ali njegov del na drugo plovilo ali drug tip plovila brez soglasja vkrcevalca le: a) v okoliščinah, kot so nizka gladina vode ali trčenje ali druga ovira za plovbo, ki jih ob sklenitvi prevozne pogodbe ni bilo mogoče predvideti in v katerih je natovarjanje ali pretovarjanje blaga potrebno za izvajanje prevozne pogodbe, in če prevoznik ne more dobiti navodil od vkrcevalca v ustreznem času, ali b) če je to v skladu s prevladujočo prakso v pristanišču, v katerem se nahaja plovilo. (5) Prevoznik zagotovi, da natovarjanje, zlaganje in zaščita blaga ne ogrožajo varnosti plovila, razen če to ni določeno med obveznostmi vkrcevalca. 6. Prevoznik lahko blago prevaža na krovu ali na odprtem plovilu le, če se je tako dogovoril z vkrcevalcem ali če je to v skladu s prakso v zadevni panogi ali pa to zahtevajo zakonski predpisi. Člen 4 Dejanski prevoznik (1) Pogodba, ki je v skladu z opredelitvijo iz odstavka 1 člena 1 in je sklenjena med prevoznikom in dejanskim prevoznikom, pomeni prevozno pogodbo v smislu te konvencije. Za namen takšne pogodbe vse določbe te konvencije, ki zadevajo vkrcevalca, veljajo za prevoznika, določbe, ki zadevajo prevoznika, pa veljajo za dejanskega prevoznika. (2) Če prevoznik zaupa izvedbo celotnega prevoza ali njegovega dela dejanskemu prevozniku, ne glede na to, ali ima na podlagi prevozne pogodbe do tega pravico ali ne, ostane prevoznik kljub temu odgovoren za celoten prevoz v skladu z določbami te konvencije. Vse določbe te konvencije, ki urejajo odgovornost prevoznika, veljajo tudi za odgovornost dejanskega prevoznika za prevoz, ki ga izvede. (3) Prevoznik v vsakem primeru obvesti vkrcevalca, če izvedbo prevoza ali njegovega dela zaupa dejanskemu prevozniku. (4) Kakršen koli dogovor z vkrcevalcem ali prejemnikom, s katerim se razširi odgovornost prevoznika v skladu z določbami te konvencije, vpliva na dejanskega prevoznika le, če na to izrecno pristane v pisni obliki. Dejanski prevoznik ima pravico do vseh ugovorov, ki jih lahko uveljavlja prevoznik na podlagi prevozne pogodbe. (5) Če sta prevoznik in dejanski prevoznik odgovorna in v obsegu, v katerem sta odgovorna, sta odgovorna solidarno. Nič v tem členu ne posega v regresno pravico v razmerju med njima. Člen 5 Dobavni rok Prevoznik dostavi blago v roku, dogovorjenem v prevozni pogodbi, ali če rok ni bil dogovorjen, v roku, ki bi se lahko razumno zahteval od skrbnega prevoznika ob upoštevanju okoliščin vožnje in neovirane plovbe. Člen 6 Obveznosti vkrcevalca (1) Vkrcevalec mora plačati zneske, ki jih je dolžan plačati v skladu s prevozno pogodbo. (2) Vkrcevalec pred predajo blaga prevozniku posreduje naslednje podatke v pisni obliki o blagu, ki ga je treba prepeljati: a) dimenzije, število ali težo in faktor zlaganja blaga, b) oznake, potrebne za prepoznavanje blaga, c) naravo, značilnosti in lastnosti blaga, d) navodila v zvezi s carinskimi ali upravnimi predpisi, ki veljajo za blago, e) druge potrebne podatke, ki jih je treba vpisati na prevozno listino. Vkrcevalec ob predaji blaga prevozniku predloži tudi vse zahtevane spremne dokumente. (3) Vkrcevalec ob upoštevanju dogovorjenega postopka prevoza zapakira blago, če to zahteva narava blaga, in sicer na tak način, da prepreči izgubo ali poškodbe blaga v času med prevzemom in dostavo s strani prevoznika ter zagotovi, da blago ne bo poškodovalo plovila ali drugega blaga. Vkrcevalec v skladu z dogovorom v zvezi s prevozom zagotovi tudi ustrezno označitev v skladu z veljavnimi mednarodnimi ali nacionalnimi predpisi ali, če takšnih predpisov ni, v skladu s pravili in praksami, ki so splošno priznane v celinski plovbi. (4) Vkrcevalec ob upoštevanju obveznosti prevoznika natovori in razporedi blago ter ga zavaruje v skladu s prakso celinske plovbe, razen če prevozna pogodba določa drugače. Člen 7 Nevarno in okolju škodljivo blago (1) Če je treba prepeljati nevarno ali okolju škodljivo blago, vkrcevalec pred predajo blaga prevozniku poleg podatkov, navedenih v odstavku 2 člena 6, predloži pisne informacije o nevarnostih in tveganju onesnaževanja, povezanih z blagom, ter o varnostnih ukrepih, ki jih je treba izvesti. (2) Če je za prevoz nevarnega ali okolju škodljivega blaga potrebno dovoljenje, vkrcevalec preda potrebne dokumente najpozneje ob predaji blaga. (3) Če je nadaljevanje prevoza, raztovarjanje ali dostava nevarnega ali okolju škodljivega blaga onemogočena zaradi odsotnosti upravnega dovoljenja, vkrcevalec krije stroške vrnitve blaga v pristanišče, kjer je bilo natovorjeno, ali njegovega prevoza do bližjega kraja, kjer se lahko raztovori in dostavi ali se odstrani. (4) V primeru neposredne nevarnosti za življenje, premoženje ali okolje ima prevoznik pravico, da raztovori blago, poskrbi, da postane nenevarno, ali pa ga uniči, če takšen ukrep ni nesorazmeren glede na nevarnost, ki jo blago predstavlja, tudi če je bil prevoznik pred prevzemom blaga obveščen ali drugače seznanjen z naravo nevarnosti ali tveganja onesnaževanja, povezanega z blagom. (5) Če ima prevoznik pravico, da sprejme ukrepe iz odstavka 3 ali 4, lahko zahteva nadomestilo za škodo. Člen 8 Odgovornost vkrcevalca (1) Tudi če vkrcevalcu ni mogoče pripisati krivde, je odgovoren za vso škodo in stroške, ki jih ima prevoznik ali dejanski prevoznik zaradi dejstva, da: (a) podatki ali informacije iz odstavka 2 člena 6 ali odstavka 1 člena 7 manjkajo ali pa so netočni ali nepopolni, (b) nevarno ali okolju škodljivo blago ni označeno v skladu z veljavnimi mednarodnimi ali nacionalnimi predpisi ali, če takšnih predpisov ni, v skladu s pravili in praksami, splošno priznanimi v celinski plovbi, (c) potrebni spremni dokumenti manjkajo ali pa so netočni ali nepopolni. Prevoznik se ne more sklicevati na odgovornost vkrcevalca, če se dokaže, da je krivdo mogoče pripisati prevozniku, njegovim uslužbencem ali agentom. Enako velja tudi za dejanskega prevoznika. (2) Prevoznik je odgovoren za dejanja in opustitve dejanj oseb, katerih storitve uporablja za izvajanje nalog in izpolnjevanje obveznosti iz členov 6 in 7, pri opravljanju nalog v okviru njihove zaposlitve, kot če bi ta dejanja ali opustitve dejanj storil sam. Člen 9 Prekinitev prevozne pogodbe s strani prevoznika (1) Prevoznik lahko prekine prevozno pogodbo, če vkrcevalec ne izpolni obveznosti iz odstavka 2 člena 6 ali odstavkov 1 in 2 člena 7. (2) Če prevoznik uveljavi svojo pravico do prekinitve, lahko raztovori blago na stroške vkrcevalca in zahteva plačilo katerega koli od naslednjih zneskov: a) ene tretjine stroškov prevoza ali b) poleg ležarine nadomestila, enakega znesku nastalih stroškov in povzročene škode, ter če se je vožnja že začela, sorazmerne stroške prevoza za del vožnje, ki je bil že izveden. Člen 10 Dostava blaga (1) Ne glede na obveznost vkrcevalca iz odstavka 1 člena 6 je prejemnik, ki zahteva dostavo blaga, potem ko to prispe na kraj dostave, dolžan plačati stroške prevoza in druge dajatve na blago kot tudi njegov prispevek k morebitni generalni havariji v skladu s prevozno pogodbo. Če prevozna listina manjka ali ni bila predložena, je prejemnik dolžan plačati stroške prevoza, dogovorjene z vkrcevalcem, če je to v skladu s tržno prakso. (2) Dajanje blaga na voljo prejemniku v skladu s prevozno pogodbo ali prakso v zadevni panogi ali zakonskimi predpisi, ki veljajo v pristanišču raztovarjanja, se šteje za dostavo. Odrejena predaja blaga organu ali tretji osebi se prav tako šteje za dostavo. POGLAVJE III PREVOZNE LISTINE Člen 11 Narava in vsebina (1) Za vsak prevoz blaga, ki ga ureja ta konvencija, prevoznik izda prevozno listino, nakladnico pa izda le, če vkrcevalec to zahteva in če je bilo tako dogovorjeno pred natovarjanjem blaga ali pred prevzemom blaga za prevoz. Če prevozne listine ni ali je nepopolna, to ne vpliva na veljavnost prevozne pogodbe. (2) Izvirnik prevozne listine mora podpisati prevoznik, poveljnik plovila ali oseba, ki jo prevoznik pooblasti. Prevoznik lahko zahteva, da izvirnik ali kopijo podpiše tudi vkrcevalec. Podpis je lahko lastnoročen, natisnjen kot faksimile, perforiran, v obliki žiga ali simbolov ali pa izdelan z drugimi mehanskimi ali elektronskimi sredstvi, če to ni prepovedano s pravom države, v kateri je bila prevozna listina izdana. (3) Prevozna listina je zadostno dokazilo o sklenitvi in vsebini prevozne pogodbe ter prevzemu blaga s strani prevoznika, če ni nasprotnih dokazov. Zlasti pomeni podlago za domnevo, da je bilo blago prevzeto za prevoz, kot je navedeno v prevozni listini. (4) Če je prevozna listina nakladnica, edina določa razmerje med prevoznikom in prejemnikom. Pogoji prevozne pogodbe še naprej določajo razmerje med prevoznikom in vkrcevalcem. (5) Prevozna listina poleg poimenovanja vsebuje naslednje podatke: a) ime, domicil, sedež ali stalno prebivališče prevoznika in vkrcevalca, b) prejemnika blaga, c) ime ali registrsko številko plovila, na katerega je bilo blago natovorjeno, ali podatke na prevozni listini, ki navajajo, da je prevoznik prevzel blago, vendar ga še ni natovoril na plovilo, d) pristanišče natovarjanja ali kraj, kjer je bilo blago prevzeto, in pristanišče raztovarjanja ali kraj dostave, e) običajno ime vrste blaga in način pakiranja, za nevarno ali okolju škodljivo blago pa tudi ime v skladu z veljavnimi zahtevami ali, če takšnega imena ni, splošno ime blaga, f) dimenzije, število ali težo in identifikacijske oznake blaga, ki je bilo natovorjeno na plovilo ali prevzeto za prevoz, g) če je primerno, izjavo, da se blago natovori ali lahko natovori na krov plovila ali na odprto plovilo, h) dogovorjene določbe glede stroškov prevoza, i) v primeru tovornega lista navedbo, ali je izvirnik ali kopija, v primeru nakladnice pa število izvirnikov, j) kraj in datum izdaje. Odsotnost enega ali več podatkov, navedenih v tem odstavku, ne vpliva na pravno naravo prevozne listine v smislu odstavka 6 člena 1 te konvencije. Člen 12 Pridržki na prevoznih listinah (1) Prevoznik ima pravico, da na prevozno listino napiše pridržke glede: a) dimenzij, števila ali teže blaga, če ima razloge za sum, da so podatki, ki jih je predložil vkrcevalec, netočni, ali če ni imel razumne možnosti, da bi preveril takšne podatke, zlasti zato, ker blago ni bilo prešteto, izmerjeno ali stehtano v njegovi prisotnosti ali ker so bile dimenzije ali teža brez izrecnega dogovora določene z meritvami ugreza, b) identifikacijskih oznak, ki niso vidno in trajno pritrjene na samo blago ali, če je blago zapakirano, na posode ali embalaže, c) očitnega stanja blaga. (2) Če prevoznik ne zabeleži očitnega stanja blaga ali ne vpiše pridržkov v zvezi s tem, se šteje, da je na prevozni listini zabeležil, da je blago na videz v dobrem stanju. (3) Če je blago v skladu s podatki iz prevozne listine naloženo v zabojnik ali prostor za tovor na plovilu in ga zapečati druga oseba, ki ni prevoznik, njegov uslužbenec ali njegov agent, in če niti zabojnik niti pečati niso poškodovani ali zlomljeni, ko prispejo v pristanišče raztovarjanja ali na kraj dostave, se šteje, da do izgube ali poškodbe blaga ni prišlo med prevozom. Člen 13 Nakladnica (1) Izvirniki nakladnice so dokumenti o upravičenjih, izdani na ime prejemnika, po odredbi ali na prinosnika. (2) Na namembnem kraju se blago dostavi le v zameno za izvirnik nakladnice, ki se predloži na začetku; po tem z drugimi izvirniki ni mogoče zahtevati nadaljnjih dostav. (3) Ko prevoznik prevzame blago, ima predaja nakladnice osebi, ki jo nakladnica upravičuje do prejema blaga, enak učinek kot predaja blaga v smislu pridobitve pravic do blaga. (4) Če je bila nakladnica prenesena na tretjo osebo, vključno s prejemnikom, ki je ravnal v dobri veri in se zanašal na opis blaga v nakladnici, dokaz, ki nasprotuje domnevi iz odstavka 3 člena 11 in odstavka 2 člena 12, ni sprejemljiv. POGLAVJE IV PRAVICA DO RAZPOLAGANJA Z BLAGOM Člen 14 Imetnik pravice do razpolaganja (1) Vkrcevalec je pooblaščen, da razpolaga z blagom; zlasti lahko zahteva od prevoznika, da prekine prevoz blaga, spremeni kraj dostave ali dostavi blago drugemu prejemniku, ki ni prejemnik, naveden na prevozni listini. (2) Pravica vkrcevalca do razpolaganja z blagom preneha, ko prejemnik po prispetju blaga na predvideni kraj dostave zahteva dostavo blaga in, a) če je bil prevoz opravljen na podlagi tovornega lista, po izročitvi izvirnika prejemniku, b) če je bil prevoz opravljen na podlagi nakladnice, potem ko je vkrcevalec vse izvirnike, ki jih je imel v posesti, izročil drugi osebi. (3) Z ustreznim vpisom na tovorni list se lahko vkrcevalec ob izdaji tovornega lista odpove svoji pravici do razpolaganja v korist prejemnika. Člen 15 Pogoji za uveljavljanje pravice do razpolaganja Če hoče vkrcevalec ali – v primeru iz odstavkov 2 in 3 člena 14 – prejemnik uveljaviti svojo pravico do razpolaganja, mora: a) če se uporablja nakladnica, predložiti vse izvirnike pred prispetjem blaga na predvideni kraj dostave, b) če se uporablja prevozna listina, ki ni nakladnica, predložiti to listino, ki vsebuje nova navodila za prevoznika, c) prevozniku zagotoviti nadomestilo za vse stroške in škodo, ki so nastali pri izvajanju navodil, d) plačati vse dogovorjene stroške prevoza v primeru, da je blago raztovorjeno pred prispetjem na predvideni kraj dostave, če prevozna pogodba ne določa drugače. POGLAVJE V ODGOVORNOST PREVOZNIKA Člen 16 Odgovornost za škodo (1) Prevoznik je odgovoren za škodo, ki je posledica izgube ali poškodovanja blaga v času med prevzemom blaga za prevoz in njegovo dostavo ali posledica zamude pri dostavi, razen če lahko prevoznik dokaže, da je škoda posledica okoliščin, ki se jim skrben prevoznik ne bi mogel izogniti in katerih posledic ne bi mogel preprečiti. (2) Odgovornost prevoznika za škodo, ki nastane zaradi izgube ali poškodovanja blaga v času, preden se blago natovori na plovilo ali potem ko je bilo raztovorjeno s plovila, ureja pravo države, ki se uporablja za prevozno pogodbo. Člen 17 Uslužbenci in agenti (1) Prevoznik je odgovoren za dejanja in opustitve dejanj svojih uslužbencev in agentov, katerih storitve uporablja med izvajanjem prevozne pogodbe, pri opravljanju nalog v okviru njihove zaposlitve, kot če bi ta dejanja ali opustitve dejanj storil sam. (2) Če prevoz opravi dejanski prevoznik v skladu s členom 4, je prevoznik odgovoren tudi za dejanja in opustitve dejanj dejanskega prevoznika ter njegovih uslužbencev in agentov pri opravljanju nalog v okviru njihove zaposlitve. (3) Če je zoper uslužbenca ali agenta, ki dela za prevoznika ali dejanskega prevoznika, vložena tožba, lahko ta uslužbenec ali agent, če dokaže, da je deloval v okviru svoje zaposlitve, uveljavlja tiste oprostitve in omejitve odgovornosti, do katerih je v skladu s to konvencijo sicer upravičen prevoznik ali dejanski prevoznik. Pilot, ki ga imenuje organ in ga ni mogoče svobodno izbrati, se ne šteje za uslužbenca ali agenta v smislu odstavka 1. Člen 18 Posebne oprostitve odgovornosti (1) Prevoznik in dejanski prevoznik sta oproščena odgovornosti, če je izguba, škoda ali zamuda posledica ene od okoliščin ali tveganj, navedenih spodaj: a) dejanj ali opustitev dejanj vkrcevalca, prejemnika ali osebe, ki ima pravico razpolagati z blagom, b) ravnanja z blagom, natovarjanja, zlaganja ali raztovarjanja blaga s strani vkrcevalca, prejemnika ali tretjih oseb, ki delujejo v imenu vkrcevalca ali prejemnika, c) prevoza blaga na krovu ali na odprtih plovilih, če je bil tak prevoz dogovorjen z vkrcevalcem ali je v skladu s prakso v zadevni panogi ali če to zahtevajo veljavni predpisi, d) narave blaga, zaradi katere je izpostavljeno popolni ali delni izgubi ali poškodovanju, zlasti prek preloma, rjavenja, razkrajanja, izsušitve, puščanja, običajne izgube (prostornine ali teže) ali delovanja mrčesa ali glodalcev, e) pomanjkanja ali neustreznega stanja embalaže v primeru blaga, ki je zaradi svoje narave izpostavljeno izgubi ali poškodbam, če ni zapakirano ali če je embalaža poškodovana ali pomanjkljiva, f) nezadostnosti ali neustreznosti identifikacijskih oznak na blagu, g) reševalnih akcij ali poskusov reševanja na celinskih plovnih poteh, h) prevoza živih živali, razen če prevoznik ni sprejel ukrepov ali upošteval navodil, dogovorjenih v prevozni pogodbi. (2) Če je glede na okoliščine primera škodo mogoče pripisati eni ali več okoliščin ali tveganj iz odstavka 1 tega člena, se domneva, da je škoda posledica takšnih okoliščin ali tveganj. Ta domneva ne velja, če oškodovanec dokaže, da nastala škoda ni posledica okoliščine ali tveganja iz odstavka 1 tega člena ali ni posledica izključno te okoliščine ali tveganja. Člen 19 Izračun nadomestila (1) Če je prevoznik odgovoren za celotno izgubo blaga, je nadomestilo, ki ga mora plačati, enako vrednosti blaga na kraju in na dan dostave v skladu s prevozno pogodbo. Dostava osebi, ki ni upravičena oseba, se šteje kot izguba. (2) V primeru delne izgube ali poškodovanja blaga je prevoznik odgovoren le v obsegu izgube vrednosti. (3) Vrednost blaga se določi glede na ceno na blagovni borzi, če take cene ni, pa glede na tržno ceno ali, če ni niti cene na blagovni borzi niti tržne cene, glede na normalno vrednost blaga iste vrste in kakovosti na kraju dostave. (4) V zvezi z blagom, ki je zaradi svoje narave izpostavljeno izgubi med prevozom, je prevoznik ne glede na trajanje prevoza odgovoren le za tisti del izgube, ki presega običajno izgubo (prostornine ali teže), kot sta določili pogodbenici prevozne pogodbe ali, če tega nista storili, kot določajo predpisi ali ustaljena praksa na namembnem kraju. (5) Določbe tega člena ne vplivajo na pravico prevoznika glede prevoznih stroškov, kot je določena v prevozni pogodbi ali, če ni posebnih dogovorov v zvezi s tem, kot jo določajo veljavni nacionalni predpisi ali prakse. Člen 20 Najvišje omejitve odgovornosti (1) Ob upoštevanju člena 21 in odstavka 4 tega člena ter ne glede na tožbo, vloženo proti njemu, prevoznik v nobenem primeru ne odgovarja za zneske, ki presegajo 666,67 obračunske enote na paket ali drugo odpremno enoto ali 2 obračunski enoti na kilogram teže izgubljenega ali poškodovanega blaga, navedene v prevozni listini, pri čemer se upošteva višji znesek. Če je paket ali druga odpremna enota zabojnik in če v prevozni listini ni nobene navedbe o paketu ali odpremni enoti, naloženi v zabojnik, se znesek 666,67 obračunske enote nadomesti z zneskom 1 500 obračunskih enot za zabojnik brez blaga, ki ga vsebuje, k temu pa se prišteje še znesek 25 000 obračunskih enot za blago, ki je v zabojniku. (2) Če je blago naloženo v zabojnik, na paleto ali podobno transportno opremo, se paketi ali druge odpremne enote, za katere je v prevozni listini navedeno, da so zapakirane ali naložene na takšno transportno opremo, štejejo za pakete ali odpremne enote. Razen v navedenih primerih se blago v ali na takšni transportni opremi šteje kot ena odpremna enota. Če je bila transportna oprema izgubljena ali poškodovana, se ta oprema šteje za eno ločeno odpremno enoto, razen če je v lasti prevoznika ali jo je le-ta zagotovil. (3) Odgovornost prevoznika v primeru škode zaradi zamude pri dostavi ne sme presegati zneska stroškov prevoza. Vendar pa skupna odgovornost iz odstavka 1 in prvega stavka tega odstavka ne sme presegati omejitve, ki bi se določila v skladu z odstavkom 1 za skupno izgubo blaga, v zvezi s katero je ta odgovornost nastala. (4) Najvišje omejitve odgovornosti iz odstavka 1 se ne uporabljajo: a) če sta v prevozni listini izrecno navedeni narava in višja vrednost blaga ali prevozne opreme, prevoznik pa ni izpodbijal navedenih specifikacij, ali b) če sta se pogodbenici izrecno dogovorili za višje omejitve odgovornosti. (5) Vsota zneskov nadomestil, ki se lahko izterjajo od prevoznika, dejanskega prevoznika ter njunih uslužbencev in agentov za isto škodo, skupno ne sme presegati omejitev odgovornosti iz tega člena. Člen 21 Izguba pravice do omejitve odgovornosti (1) Prevoznik ali dejanski prevoznik nima pravice do oprostitev in omejitev odgovornosti, določenih v tej konvenciji ali v prevozni pogodbi, če se dokaže, da je sam povzročil škodo z dejanjem ali opustitvijo dejanja, bodisi z namenom povzročiti tako škodo ali iz malomarnosti in z zavedanjem, da bo taka škoda verjetno nastala. (2) Podobno uslužbenci in agenti, ki delujejo v imenu prevoznika ali dejanskega prevoznika, nimajo pravice do oprostitev in omejitev odgovornosti, določenih v tej konvenciji ali v prevozni pogodbi, če se dokaže, da so povzročili škodo na način, opisan v odstavku 1. Člen 22 Uporaba oprostitev in omejitev odgovornosti Oprostitve in omejitve odgovornosti, določene v tej konvenciji ali v prevozni pogodbi, se uporabljajo pri vseh zahtevkih v zvezi z izgubo ali poškodovanjem blaga ali zamudo pri dostavi blaga, zajetega v prevozni pogodbi, ne glede na to, ali ti zahtevki temeljijo na pogodbi, odškodninski odgovornosti ali na drugi pravni podlagi. POGLAVJE VI ROK ZA ZAHTEVKE Člen 23 Obvestilo o škodi (1) Če prejemnik brez pridržkov sprejme blago, je to zadosten dokaz, da je prevoznik dostavil blago v enakem stanju, kot mu je bilo izročeno za prevoz, in v enaki količini. (2) Prevoznik in prejemnik lahko zahtevata, da se stanje in količina blaga ob dostavi pregledata v njuni prisotnosti. (3) Če je izguba ali poškodba blaga očitna, mora prejemnik kakršne koli pridržke izraziti v pisni obliki in navesti splošno naravo poškodbe najpozneje ob dostavi, razen če sta prejemnik in prevoznik skupaj preverila stanje blaga. (4) Če izguba ali poškodba blaga ni očitna, mora prejemnik kakršne koli pridržke sporočiti v pisni obliki in navesti splošno naravo poškodbe najpozneje 7 zaporednih dni po dostavi blaga; v tem primeru mora oškodovanec dokazati, da je poškodba nastala v času, ko je bil za blago odgovoren prevoznik. (5) Za škodo, ki je posledica zamude pri dostavi, se nadomestilo ne plača, razen če lahko prejemnik dokaže, da je prevoznika obvestil o zamudi v 21 zaporednih dneh po dostavi blaga in da je prevoznik prejel to obvestilo. Člen 24 Zastaranje zahtevkov (1) Vsi zahtevki, ki izhajajo iz pogodbe, ki jo ureja ta konvencija, zastarajo v roku enega leta od dneva, ko je bilo blago dostavljeno prejemniku ali bi mu moralo biti dostavljeno. Dan, ko začne teči zastaralni rok, ni vključen v rok. (2) Oseba, proti kateri se uveljavlja zahtevek, lahko kadar koli pred iztekom zastaralnega roka ta rok podaljša s pisno izjavo, poslano oškodovancu. Ta rok se lahko dodatno podaljša z eno ali več nadaljnjimi izjavami. (3) Za zadržanje in prekinitev zastaralnega roka velja zakonodaja države, ki se uporablja za prevozno pogodbo. Vložitev zahtevka v postopku za razdelitev omejene odgovornosti za vse zahtevke, ki izhajajo iz dogodka, ki je povzročil škodo, prekine zastaralni rok. (4) Regresni zahtevki osebe, ki je odgovorna po tej konvenciji, se lahko vložijo tudi po izteku zastaralnega roka iz odstavkov 1 in 2 tega člena, če se postopek začne v 90 dneh od datuma, ko je oseba, ki je vložila regresni zahtevek, poravnala terjatev ali ji je bilo vročeno pisanje o začetku postopka, ali če se postopek začne pozneje, kot določa zakonodaja države, kjer je sprožen postopek. (5) Pravice do zahtevka, ki je zastarala, ni mogoče uveljaviti z nasprotnim zahtevkom ali pobotom. POGLAVJE VII OMEJITVE POGODBENE SVOBODE Člen 25 Ničnost pogodbenih določil (1) Vsa pogodbena določila, katerih namen je izključiti ali omejiti ali, ob upoštevanju določb odstavka 4 člena 20, povečati odgovornost prevoznika, dejanskega prevoznika ali njunih uslužbencev ali agentov v smislu te konvencije, in takšna določila, katerih namen je prevaliti dokazno breme ali skrajšati roke za terjatve ali zastaranje iz členov 23 in 24, so nična in neveljavna. Vsa določila, ki prevozniku dodeljujejo korist v smislu zavarovanja blaga, so prav tako nična in neveljavna. (2) Ne glede na določbe iz odstavka 1 tega člena in brez poseganja v člen 21 so dovoljena pogodbena določila, ki določajo, da prevoznik ali dejanski prevoznik ni odgovoren za izgube, ki izhajajo iz: a) dejanja ali opustitve dejanja poveljnika plovila, pilota ali katere koli druge osebe, ki dela na plovilu, na potisnem plovilu ali na vlačilcu med plovbo ali med povezovanjem ali ločevanjem potisnega ali vlečnega konvoja, če je prevoznik ravnal v skladu z obveznostmi, določenimi za posadko v odstavku 3 člena 3, razen če je dejanje ali opustitev dejanja posledica namere povzročiti škodo ali malomarnega ravnanja z zavedanjem, da bo taka škoda verjetno nastala, b) požara ali eksplozije na plovilu, če ni mogoče dokazati, da je bil požar ali eksplozija posledica napake prevoznika ali dejanskega prevoznika ali njunih uslužbencev ali agentov ali posledica okvare plovila, c) okvar njegovega plovila ali najetega ali zakupljenega plovila, ki so obstajale pred začetkom vožnje, če lahko dokaže, da teh okvar pred začetkom vožnje kljub skrbnosti ni bilo mogoče odkriti. POGLAVJE VIII DODATNE DOLOČBE Člen 26 Generalna havarija Nič v tej konvenciji ne preprečuje uporabe določb v prevozni pogodbi ali nacionalni zakonodaji v zvezi z izračunom zneska odškodnine in prispevkov, ki se plačajo v primeru generalne havarije. Člen 27 Druge veljavne določbe in jedrska škoda (1) Ta konvencija ne spreminja pravic ali obveznosti prevoznika, določenih z mednarodnimi konvencijami ali nacionalno zakonodajo o omejitvi odgovornosti lastnikov plovil za plovbo po celinskih poteh ali pomorskih plovil. (2) Prevoznik je oproščen odgovornosti, ki jo ima po tej konvenciji, če je škodo povzročila jedrska nesreča in če je po zakonih in predpisih države o odgovornosti na področju jedrske energije za to škodo odgovoren upravljavec jedrske naprave ali druga pooblaščena oseba. Člen 28 Obračunska enota Obračunska enota iz člena 20 te konvencije je posebna pravica črpanja, kot jo je opredelil Mednarodni denarni sklad. Zneski iz člena 20 se pretvorijo v nacionalno valuto države glede na vrednost te valute na dan sodbe ali na datum, za katerega se dogovorita pogodbenici. V smislu posebne pravice črpanja se vrednost nacionalne valute države pogodbenice izračuna v skladu z metodo vrednotenja, ki jo na zadevni dan uporablja Mednarodni denarni sklad za svoje operacije in transakcije. Člen 29 Dodatne nacionalne določbe (1) V primerih, ki niso predvideni v tej konvenciji, prevozno pogodbo ureja zakonodaja države, za katero se dogovorita pogodbenici. (2) Če takšnega dogovora ni, se uporablja zakonodaja države, s katero je prevozna pogodba najtesneje povezana. (3) Šteje se, da je prevozna pogodba najtesneje povezana z državo, v kateri se nahaja glavna poslovna enota prevoznika v času sklenitve pogodbe, če je pristanišče natovarjanja ali kraj prevzema blaga ali pristanišče raztovarjanja ali kraj dostave ali glavna poslovna enota vkrcevalca prav tako v navedeni državi. Če prevoznik nima poslovne enote na kopnem in prevozno pogodbo sklene na krovu svojega plovila, se šteje, da je pogodba najtesneje povezana z državo, v kateri je bilo plovilo registrirano ali pod katere zastavo plove, če je pristanišče natovarjanja ali kraj prevzema blaga ali pristanišče raztovarjanja ali kraj dostave ali glavna poslovna enota vkrcevalca prav tako v navedeni državi. (4) Zakonodaja države, v kateri se nahaja blago, ureja realno jamstvo, odobreno prevozniku za zahtevke iz odstavka 1 člena 10. POGLAVJE IX IZJAVE O PODROČJU UPORABE Člen 30 Prevoz po določenih celinskih plovnih poteh (1) Vsaka država lahko ob podpisu te konvencije ali ob ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu izjavi, da te konvencije ne bo uporabljala za pogodbe, ki se nanašajo na prevoz po določenih celinskih plovnih poteh na njenem ozemlju, za katere se mednarodna pravila za plovbo ne uporabljajo in ki ne zagotavljajo povezave med takšnimi mednarodnimi plovnimi potmi. Vendar v takšni izjavi ne smejo biti navedene vse glavne plovne poti v navedeni državi. (2) Če je namen prevozne pogodbe prevoz blaga brez pretovarjanja po plovnih poteh, ki niso navedene v izjavi iz odstavka 1 tega člena, in plovnih poteh, ki so navedene v tej izjavi, konvencija enako velja za to pogodbo, razen če je razdalja, ki naj bi se prepotovala po slednjih plovnih poteh, daljša. (3) Če je bila podana izjava v skladu z odstavkom 1, lahko katera koli druga država pogodbenica izjavi, da prav tako ne bo uporabljala določb te konvencije za pogodbe, navedene v tej izjavi. Izjava, podana v skladu s tem odstavkom, začne veljati z začetkom veljavnosti konvencije za državo, ki je podala izjavo v skladu z odstavkom 1, vendar ne pred začetkom veljavnosti konvencije za državo, ki je podala izjavo v skladu s tem odstavkom. (4) Izjave iz odstavkov 1 in 3 tega člena je mogoče kadar koli v celoti ali delno umakniti z uradnim obvestilom depozitarju, v katerem je treba navesti datum, na katerega bodo izjave prenehale veljati. Umik teh izjav ne vpliva na pogodbe, ki so bile že sklenjene. Člen 31 Nacionalni prevoz ali brezplačni prevoz Vsaka država lahko ob podpisu te konvencije, ob njeni ratifikaciji, sprejetju ali odobritvi ali ob pristopu k njej ali kadar koli po tem izjavi, da bo to konvencijo uporabljala tudi: a) za prevozne pogodbe, pri katerih sta pristanišče natovarjanja ali kraj prevzema blaga in pristanišče raztovarjanja ali kraj dostave na njenem ozemlju, b) z odstopanjem od odstavka 1 člena 1, za brezplačni prevoz. Člen 32 Regionalne določbe o odgovornosti (1) Vsaka država lahko ob podpisu te konvencije ali ob njeni ratifikaciji, odobritvi ali sprejetju ali ob pristopu k njej ali kadar koli po tem izjavi, da v zvezi s prevozom blaga od pristanišča natovarjanja ali kraja prevzema blaga do pristanišča raztovarjanja ali kraja dostave, ki sta oba na njenem ozemlju ali pa je eden na njenem ozemlju, drugi pa na ozemlju države, ki je podala enako izjavo, prevoznik ni odgovoren za škodo, ki je posledica dejanja ali opustitve dejanja poveljnika plovila, pilota ali katere koli druge osebe, ki dela na plovilu, na potisnem plovilu ali na vlačilcu med plovbo ali med povezovanjem potisnega ali vlečnega konvoja, če je prevoznik ravnal v skladu z obveznostmi, določenimi za posadko v odstavku 3 člena 3, razen če je dejanje ali opustitev dejanja posledica namere povzročiti škodo ali malomarnega ravnanja z zavedanjem, da bo taka škoda verjetno nastala. (2) Določba v zvezi z odgovornostjo iz odstavka 1 začne veljati v razmerju med dvema državama pogodbenicama, ko ta konvencija začne veljati v drugi državi, ki je podala enako izjavo. Če je država to izjavo podala po začetku veljavnosti konvencije za navedeno državo, določba v zvezi z odgovornostjo iz odstavka 1 začne veljati prvi dan v mesecu po poteku treh mesecev od vročitve izjave depozitarju. Določba v zvezi z odgovornostjo se uporablja le za prevozne pogodbe, podpisane po začetku veljavnosti te določbe. (3) Izjavo, podano v skladu z odstavkom 1, je mogoče kadar koli umakniti z uradnim obvestilom depozitarju. Če se izjava umakne, določbe v zvezi z odgovornostjo iz odstavka 1 prenehajo veljati prvi dan v mesecu po uradnem obvestilu ali na poznejši datum, naveden v obvestilu. Umik ne velja za prevozne pogodbe, ki so bile podpisane pred prenehanjem veljavnosti določb v zvezi z odgovornostjo. POGLAVJE X KONČNE DOLOČBE Člen 33 Podpis, ratifikacija, sprejem, odobritev, pristop (1) Ta konvencija bo eno leto na voljo za podpis vsem državam na sedežu depozitarja. Rok za podpis začne teči na dan, ko depozitar sporoči, da so na voljo vsa verodostojna besedila te konvencije. (2) Države lahko postanejo pogodbenice te konvencije: a) s podpisom brez pridržka do ratifikacije, sprejetja ali odobritve, b) s podpisom s pridržkom ratifikacije, sprejetja ali odobritve, ki mu sledi ratifikacija, sprejetje ali odobritev, ali c) s pristopom po roku za podpis. (3) Listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu se deponirajo pri depozitarju. Člen 34 Začetek veljavnosti (1) Ta konvencija začne veljati prvi dan v mesecu po poteku treh mesecev po datumu, ko je pet držav podpisalo to konvencijo brez pridržka do ratifikacije, sprejetja ali odobritve ali deponiralo svoje listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu pri depozitarju. (2) Za vsako državo, ki podpiše to konvencijo brez pridržka do ratifikacije, sprejetja ali odobritve ali deponira svojo listino o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu pri depozitarju po začetku veljavnosti te konvencije, slednja začne veljati prvi dan v mesecu po poteku treh mesecev po datumu, ko je bila podpisana brez pridržka do ratifikacije, sprejetja ali odobritve ali ko je bila listina o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu deponirana pri depozitarju. Člen 35 Odpoved (1) Država pogodbenica lahko to konvencijo odpove po poteku enega leta od datuma, ko je začela zanjo veljati. (2) Uradno obvestilo o odpovedi se deponira pri depozitarju. (3) Odpoved začne učinkovati prvi dan v mesecu po poteku enega leta od datuma, ko je bilo deponirano uradno obvestilo o odpovedi, ali po poteku daljšega obdobja, navedenega v obvestilu o odpovedi. Člen 36 Spremembe in dopolnitve Na zahtevo najmanj ene tretjine držav pogodbenic te konvencije depozitar skliče konferenco držav pogodbenic zaradi spremembe ali dopolnitve konvencije. Člen 37 Sprememba zneskov za omejitev odgovornosti in obračunsko enoto (1) Ne glede na določbe člena 36 depozitar, če je bil podan predlog za spremembo zneska iz odstavka 1 člena 20 ali za zamenjavo enote, opredeljene v členu 28, z drugo enoto, na zahtevo najmanj četrtine držav pogodbenic te konvencije posreduje predlog vsem članicam Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo, Centralne komisije za plovbo po Renu in Donavske komisije ter vsem državam pogodbenicam ter skliče konferenco zgolj zaradi spremembe zneska iz odstavka 1 člena 20 ali zamenjave enote, opredeljene v členu 28, z drugo enoto. (2) Konferenca se skliče po poteku šestih mesecev od dneva, ko je bil predlog posredovan. (3) Vse države pogodbenice te konvencije imajo pravico do udeležbe na konferenci, ne glede na to, ali so članice organizacij iz odstavka 1 ali ne. (4) Spremembe se sprejmejo z dvotretjinsko večino držav pogodbenic konvencije, ki se udeležijo konference in sodelujejo pri glasovanju, pod pogojem, da je pri glasovanju prisotna vsaj polovica držav pogodbenic te konvencije. (5) Med posvetovanjem v zvezi s spremembo zneska iz odstavka 1 člena 20 konferenca upošteva spoznanja glede dogodkov, ki so povzročili škodo, in zlasti višino škode, ki je zaradi njih nastala, spremembe denarnih vrednosti ter učinek predlagane spremembe na stroške zavarovanja. (6) a) Sprememba zneska v skladu s tem členom lahko začne veljati po poteku najmanj petih let od datuma, ko se je omogočil podpis te konvencije, in po poteku najmanj petih let od datuma, ko je začela veljati sprememba, ki je bila predhodno sprejeta v skladu s tem členom. b) Znesek se ne sme zvišati tako, da preseže znesek, ki ustreza najvišji omejitvi odgovornosti iz te konvencije, povečani za šest odstotkov letno, ob uporabi obrestno obrestnega računa od datuma, ko se je omogočil podpis te konvencije. c) Znesek se ne sme zvišati tako, da bi presegel trikratnik najvišjih omejitev odgovornosti iz te konvencije. (7) Depozitar obvesti vse države pogodbenice o vsaki spremembi, sprejeti v skladu z odstavkom 4. Za spremembo se šteje, da je sprejeta po poteku osemnajstih mesecev od datuma obvestila, razen če v tem obdobju najmanj ena četrtina držav, ki so bile države pogodbenice v času sprejetja odločitve glede spremembe, obvesti depozitarja, da spremembe ne sprejema; v tem primeru se sprememba zavrne in ne začne veljati. (8) Sprememba, ki se šteje za sprejeto v skladu z odstavkom 7, začne veljati osemnajst mesecev po sprejetju. (9) Sprememba postane zavezujoča za vse države pogodbenice, razen če odpovejo to konvencijo v skladu s členom 35 najmanj šest mesecev pred začetkom veljavnosti spremembe. Odpoved začne učinkovati z začetkom veljavnosti spremembe. (10) Kadar se sprememba sprejme, vendar se predvideni osemnajstmesečni rok za njeno sprejetje še ni iztekel, državo, ki postane država pogodbenica v tem obdobju, ta sprememba, če začne veljati, zavezuje. Državo, ki postane država pogodbenica po navedenem obdobju, zavezuje sprememba, ki je bila sprejeta v skladu z odstavkom 7. V primerih iz tega odstavka državo zavezuje sprememba, takoj ko ta začne veljati ali takoj ko za navedeno državo začne veljati ta konvencija, če se to zgodi pozneje. Člen 38 Depozitar (1) Ta konvencija se deponira pri vladi Madžarske. (2) Depozitar: a) posreduje vsem državam, ki so sodelovale na diplomatski konferenci za sprejetje Budimpeštanske konvencije o pogodbi za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh, različico te konvencije v uradnem jeziku, ki ni bila na voljo v času konference, da jo preverijo, b) obvesti vse države iz pododstavka (a) o vsaki predlagani spremembi besedila, posredovanega v skladu s pododstavkom (a), c) določi datum, ko so bile usklajene vse uradne jezikovne različice te konvencije in po katerem se štejejo za verodostojne, d) sporoči datum, določen v skladu s pododstavkom (c), vsem državam iz pododstavka (a), e) posreduje overjene verodostojne kopije te konvencije vsem državam, ki so bile povabljene na diplomatsko konferenco za sprejetje Budimpeštanske konvencije o pogodbi za prevoz blaga po celinskih plovnih poteh, in državam, ki so podpisale to konvencijo ali pristopile k njej, f) obvesti vse države, ki so podpisale to konvencijo ali pristopile k njej: i. o vsakem novem podpisu, obvestilu ali izjavi in pri tem navede datum podpisa, obvestila ali izjave, ii. o datumu začetka veljavnosti te konvencije, iii. o vsaki odpovedi te konvencije in datumu, ko ta odpoved začne učinkovati, iv. o vsaki spremembi, sprejeti v skladu s členoma 36 in 37 te konvencije, ter datumu, ko ta sprememba začne veljati, v. o vsakem sporočilu, ki se zahteva v skladu z določbo te konvencije. (3) Depozitar po začetku veljavnosti te konvencije posreduje overjeno verodostojno kopijo te konvencije sekretariatu Združenih narodov zaradi registracije in objave v skladu s členom 102 Ustanovne listine Združenih narodov. SESTAVLJENO v Budimpešti, dvaindvajsetega junija 2001, v enem izvirniku v nizozemskem, angleškem, francoskem, nemškem in ruskem jeziku, pri čemer je vseh pet besedil enako verodostojnih. V POTRDITEV TEGA so spodaj podpisani pooblaščenci, ki so jih za to ustrezno pooblastile njihove vlade, podpisali to konvencijo.