[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 11.3.2010

COM(2010)84 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Poročilo o napredku pri oblikovanju notranjega trga plina in električne energije

SEC(2010)251

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Poročilo o napredku pri oblikovanju notranjega trga plina in električne energije

A. OZADJE

Pozno leta 2008 in nato leta 2009 je svet prizadela finančna in gospodarska kriza, ki je neposredno vplivala na povpraševanje po energiji in povzročila nepredviden padec cen nafte na mednarodnih trgih, to pa je posledično vplivalo na cene plina in elektrike.

Spor med ruskim Gazpromom in ukrajinskim Naftogazom, dvema družbama, ki izvirata zunaj EU, je privedel do doslej največje krize v preskrbi EU s plinom. Pretok plina iz Rusije v EU prek Ukrajine je bil med 6. in 20. januarjem 2009 prekinjen, zaradi česar so bile prizadete številne države članice.

Leto 2009 je bilo pomembno tudi zato, ker je bil 13. junija tega leta sprejet tretji sveženj[1] o notranjem trgu z električno energijo. Z njim se krepi regulativni okvir, ki je potreben, da bo trg polno učinkovit v interesu čim nižjih cen energije ter varnejše in bolj trajnostne preskrbe z energijo.

V tem poročilu[2] je pojasnjeno, kako so zgoraj omenjeni dogodki v zadnjem letu vplivali na trg EU z elektriko in plinom in kakšen učinek bodo predvidoma imeli na razvoj trga v prihodnosti.

B. NAPREDEK NA KLJUČNIH PODROČJIH IN PREOSTALE POMANJKLJIVOSTI

1. Izvajanje zakonodaje

Da bi v polnosti uresničili notranji trg z elektriko in plinom ter omogočili pogoje za izvajanje tretjega svežnja, je nujno treba dosledno izpolnjevati predpise iz veljavnih direktiv[3]. Junija 2009 je Evropska Komisija zoper 25 držav članic uvedla postopke za ugotavljanje kršitev v zvezi z elektriko, zoper 21 držav članic pa postopke za ugotavljanje kršitev v zvezi s plinom. Med glavnimi kršitvami so bili ugotovljeni pomanjkanje preglednosti, neusklajena prizadevanja upravljavcev prenosnih omrežij za zagotovitev maksimalne zmogljivosti medsebojnih povezav in odsotnost regionalnega sodelovanja, obenem pa so pristojni organi v državah članicah izrekli premalo izvršilnih ukrepov, prav tako je bilo premalo ustreznih postopkov reševanja sporov[4]. Oktobra 2009 je Komisija proti dvema državama članicama začela nadaljnje postopke za ugotavljanje kršitev v zvezi s tranzitom in shranjevanjem plina[5].

Zaradi postopkov za ugotavljanje kršitev, ki jih je uvedla Komisija, je Evropsko sodišče grajalo Švedsko in Belgijo, ker sta nepravilno izvajali določbe o pristojnosti nacionalnih regulativnih organov v zvezi z omrežnimi tarifami[6]. V drugem primeru je bila Belgija obsojena, ker ni imenovala upravljavca prenosnega omrežja za plin[7].

Komisija obenem pomaga državam članicam, da bodo lahko novi direktivi iz tretjega svežnja ustrezno in pravočasno (tj. do 3. marca 2011) prenesle v svoje notranje pravo. Obenem je Komisija izdala pojasnjevalne opombe o ločevanju, nacionalnih regulativnih organih, vprašanjih v zvezi z maloprodajnim trgom in shranjevanju plina[8].

2. Povezovanje trgov

1. graf: Mesečna bruto poraba elektrike v EU-27

[pic]

Vir: Eurostat Energy Statistics

Najočitnejša posledica gospodarske krize je bila vidna kot občuten padec porabe plina in elektrike. Poraba energije v EU-27 je bila več let razmeroma stabilna, v aprilu in maju pa je padla za 12 % oziroma 7 %. Po tem je začela ponovno rasti, vendar je bila še vedno bistveno nižja kot v prejšnjih letih.

Pri porabi plina je bil padec še večji. Med januarjem in marcem 2009 se je poraba plina v EU-27 zmanjšala za okoli četrtino. Deloma je to posledica prekinitve oskrbe z ruskim plinom prek Ukrajine, a tudi po krizi marca 2009 je bila poraba plina v EU-27 še vedno za več kot 16 % nižja od ravni iz marca 2008.

2. graf: mesečna poraba zemeljskega plina v EU-27

[pic]

Vir: Eurostat Energy Statistics

Obseg in likvidnost na veleprodajnem trgu

V primerjavi z občutnim padcem porabe elektrike in plina v prvi polovici leta 2009 je bil obseg trgovanja na veleprodajnih trgih razmeroma dober. Čeprav se je likvidnost na splošno povečala, je trgovska dejavnost na plinskih izmenjavah in vozliščih v EU v primerjavi s tisto na trgu električne energije še vedno skromna. Zdi se, da je finančna kriza na trgih izvedenih finančnih instrumentov za trgovanje z električno energijo prispevala k izrazitejšemu premiku h klirinškim transakcijam kot možnemu zmanjšanju tveganja izpostavljenosti do nasprotne stranke. Pozitiven pa je bil razvoj trgovanja na nemških vozliščih zaradi vključitve vhodno-izhodnih con.

Drug opazen trend je konsolidacija izmenjav električne energije v Evropi. EEX (European Energy Exchange) in Powernext sta skupaj vzpostavila EPEX (European Power Exchange), borzo s promptnim trgovanjem, ki pokriva Francijo, Nemčijo in Švico, medtem ko APX pokriva Nizozemsko, Belgijo in Združeno kraljestvo. Obenem so Nord Pool Spot, EPEX Spot in španski OMEL začeli projekt združevanja cen na evropski ravni. Odprti sta bili borzi plina v Avstriji in na Danskem, v Italiji pa naj bi se taka borza odprla v začetku leta 2010.

3. graf: Likvidnost na veleprodajnem promptnem trgu električne energije

[pic]

Urejevalnemu okviru veleprodajnega trga z električno energijo in plinom se posveča vedno večja pozornost. V zvezi z obstoječo evropsko finančno ureditvijo in ureditvijo energije se pojavljajo skrbi, da sedanji urejevalni okvir za te trge ne omogoča učinkovitega pregleda ali ustrezne preglednosti, zato Komisija proučuje možnosti, da bi na tem področju v letu 2010 podala ustrezne pravne pobude. Obenem je Komisija začela postopek za sprejem sklepa o spremembi smernic o preglednosti, ki so priložene Uredbi (ES) št. 1775/2005.

Naložbe v infrastrukturo

V novembra 2008 objavljenem drugem strateškem pregledu energetske politike[9] so opredeljene prednostne naloge EU na področju energije v prihodnjih letih. Pri plinski in energetski infrastrukturi je prednostna naloga razvoj energetskih omrežij in še posebej odprava čezmejnih ozkih grl, zastojev in manjkajočih infrastrukturnih povezav.

Evropski energetski program za oživitev prispeva k varnim in pospešenim naložbam v energetski sektor, s čimer neposredno vpliva na gospodarstvo in zaposlovanje v EU. Prispeva tudi k varnejši preskrbi v najranljivejših državah članicah in k povezovanju „energetskih otokov“ s preostalim trgom električne energije v EU. S tem načrtom, ki sta ga podprla Svet in Parlament[10], je na voljo 2,365 milijarde EUR sredstev za projekte medsebojnega povezovanja plinskih in elektroenergetskih sistemov.

Dosežki pri regionalnih pobudah[11]

Pri regionalnih pobudah v energetskem sektorju je bil poudarek na izboljšanem upravljanju prezasedenosti, razporejanju in izračunavanju zmogljivosti, usklajevanju zahtev po preglednosti in vključitvi izravnavanj trgov. Osrednjevzhodna, osrednjejužna in osrednjezahodna regija bodo kmalu uporabljale enotna regionalna borzna pravila. V osrednjezahodni regiji trenutno že deluje enotna borzna pisarna na podlagi usklajenih borznih predpisov. Naslednji korak je združevanje trga na podlagi pretoka. Združevanje trga je bilo uvedeno tudi na povezovalnih vodih med Dansko in Nemčijo, medtem ko se njegova uvedba na italijansko-slovenski meji proučuje. Obenem je združenje borz z električno energijo začelo preizkušati model združevanja cen na evropski ravni.

Na forumu v Firencah je bil potrjen delovni program projektne koordinacijske skupine za razvoj modela za uskladitev medregijskega reševanja prezasedenosti, sčasoma pa tudi usklajenega reševanja prezasedenosti na ravni celotne EU, prav tako so bili potrjeni dosežki te skupine pri pripravi časovnega načrta s konkretnimi ukrepi. Pri prihodnjih prizadevanjih bo poudarek na treh izvedbenih projektih pod vodstvom nove ad hoc svetovalne skupine.

V letu 2009 je bil pri regionalnih pobudah v zvezi s plinom poudarek na petih prednostnih nalogah in sicer na novih zmogljivostih medsebojnih povezav, dostopu do plinovodnih zmogljivosti, preglednosti, medobratovalnosti in zanesljivi preskrbi. Med najpomembnejšimi znamenji napredka pri posameznih prednostnih nalogah velja omeniti začetek odprtega razpisnega postopka, t. i. „open season“, s katerim naj bi ocenili tržno povpraševanje in dodelili zmogljivosti za francosko-španski povezovalni daljnovod, začetek izvajanja platforme za sekundarno zmogljivost v Nemčiji, na Nizozemskem in Danskem, ki zagotavlja zmogljivost vsaj en dan vnaprej, dnevno objavljanje podatkov o prenosni zmogljivosti in pretokih v severozahodni regiji, proučevanje možnosti za povečanje povratnih tokov v južno-jugovzhodni regiji in sklenitev sporazumov o medsebojnih povezavah in sporazumov o operativnih izravnavah ter izvajanje skupnih poslovnih praks združenja EASEE-gas (European Association for the Streamlining of Energy Exchange-gas). Delo na področju zanesljivosti preskrbe je bilo osredotočeno na izboljšanje pripravljenosti držav članic, izboljšanje dostopa do skladišč in uvajanje povratnih tokov.

Različen napredek pri izvajanju regionalnih pobud v zvezi s plinom in elektriko nedvomno prispeva k nadaljnjemu povezovanju trgov. V nekaterih regijah, kot je na primer osrednjevzhodna, so bili doseženi pomembni rezultati. Na določenih področjih, kot je izravnava, je kljub stalnim prizadevanjem zakonodajalcev in zainteresiranih skupin težko doseči učinkovit napredek, obenem pa je napredek v večini regij premajhen, da bi dosegli popolno upoštevanje določb veljavnih uredb o plinu in električni energiji, zaradi česar so bili junija 2009 uvedeni postopki za ugotavljanje kršitev.

Vloga regionalnih pobud v prihodnosti

Uspešnost regionalnih pobud v prihodnosti zavisi od tega, kako bo z njimi mogoče obvladovati številne izzive. Prvi med njimi je uskladitev pristopa „od spodaj navzgor“ pri regionalnih pobudah z izrazitejšim pristopom „od zgoraj navzdol“ pri tretjem svežnju, zlasti kar zadeva pripravo okvirnih smernic in kodeksov omrežja. Drugi izziv je nevarnost odstopanj v primeru, ko bi različne regije ubrale različne rešitve za podobne probleme. Kot odgovor na te izzive bo Komisija sprejela sporočilo o prihodnji vlogi in obliki regionalnih pobud, v katerem bodo verjetno obravnavane teme, kot so razvoj skupnega tržnega modela, določitev primerne oblike sodelovanja zainteresiranih skupin in potreba po politični podpori držav članic regionalnemu vključevanju.

Pozitivno je, da se države članice vse bolj zavzemajo za regionalno združevanje. Junija 2009 so Evropska Komisija in osem držav članic, ki ležijo ob Baltskem morju (Danska, Nemčija, Estonija, Latvija, Litva, Poljska, Finska in Švedska) podpisale memorandum o soglasju v zvezi z načrtom medsebojnega povezovanja baltskega energetskega trga. Decembra 2009 so Avstrija, Češka, Nemčija, Madžarska, Poljska, Slovaška in Slovenija podpisale „Memorandum o soglasju glede foruma o vključevanju trgov z električno energijo za srednjo in vzhodno Evropo“.

3. Koncentracija in konsolidacija

Zdi se, da se na veleprodajnem trgu z električno energijo pojavlja tendenca po manjši koncentraciji glede zmogljivosti. V obdobju poročanja je kar 10 držav članic zabeležilo padec indeksa Herfindahl-Hirschman (HHI). Padec je bil še posebej izrazit v Belgiji, Sloveniji in na Slovaškem, čeprav je stopnja koncentracije na belgijskem in slovaškem trgu še vedno visoka, medtem ko je napredek na slovenskem trgu privedel do nižje stopnje koncentracije. Ta napredek je zato očiten v posameznih državah članicah, manj pa v regijah. Visoka stopnja koncentracije na veleprodajnem trgu električne energije potrjuje dejstvo, da je trg zmerno koncentriran le v sedmih državah članicah[12].

Koncentracija veleprodajnih plinskih trgov ostaja visoka. V 10 državah članicah so imeli trije največji trgovci na debelo 90- ali večodstotni tržni delež[13]. V samo petih državah članicah (Belgiji, Franciji, na Madžarskem, v Italiji in Španiji) se je delež treh največjih podjetij znižal. V Romuniji in še zlasti Bolgariji je bilo mogoče opaziti občutno povečanje celotnih tržnih deležev treh največjih dobaviteljev (v Bolgariji +57 %)[14].

Kar zadeva maloprodajni trg električne energije, je tržni delež treh največjih družb na celotnem maloprodajnem trgu v 14 državah članicah presegal 80 %[15]. V primerjavi s prejšnjimi obdobji poročanja se je na Madžarskem in v Sloveniji občutno znižal tržni delež treh največjih podjetij na celotnem maloprodajnem trgu električne energije. Na Slovaškem je tržni delež treh največjih podjetij narasel za 25 %, medtem ko je bil celotni tržni delež treh največjih podjetij omejen na 60 %. Ker manjkajo podatki za 11 držav članic, je v primeru maloprodajnih trgov s plinom težko pridobiti primeren pregled.

4. Gibanja cen

Posledice svetovne gospodarske krize so močno vplivale na ceno nafte na mednarodnem trgu. Povprečna cena za surovo nafto Brent je julija 2008 dosegla najvišjo vrednost 92 EUR (147 USD) za sodček, do konca istega leta pa je padla na 27 EUR (37 USD), kar pomeni 70-odstotni padec). Kljub skromnemu povpraševanju je cena za sodček surove nafte Brent v letu 2009 nato narasla. Slednje je odraz omejitve dobave, ki jo je uvedel OPEC, in izboljšanih tržnih pričakovanj. Do sredine leta 2009 je cena za sodček surove nafte Brent dosegla približno polovico svoje najvišje vrednosti iz julija 2008.

4. graf: gibanje cene nafte Brent v EUR za sodček[16]

[pic]

Vir: Platts

Ker v številnih dolgoročnih sporazumih o dobavi plina obstaja povezava med cenami nafte in plina, sprememba cene nafte neposredno vpliva na veleprodajne cene plina, te pa posledično vplivajo na veleprodajne cene električne energije.

Zaradi gospodarske krize, povečane kapacitete utekočinjenega zemeljskega plina pred črpanjem in uspešnosti nekonvencionalnega plina v ZDA so bile cene na vozliščih v dolgoročnih pogodbah občutno nižje od cen, povezanih z nafto. Čeprav je to pomenilo pritisk na mehanizem določanja cen v dolgoročnih celinskoevropskih pogodbah o plinu, so se odprle tudi priložnosti za konkurenco prek prožnih dobav, s katerimi se je trgovalo na vozliščih tekočega plina, saj so bile cenejše od dolgoročnih pogodb.

5. graf: cena konkurenčnih goriv (leva os) v primerjavi s cenami plina (desna os)[17]

[pic]

Vir: Platts in BAFA

V primerjalnem poročilu iz leta 2008 je bil poudarjen porast cen plina in električne energije kot posledica rastočih cen nafte na mednarodnem trgu v prvi polovici leta 2008. Ker so cene nafte začele zaradi gospodarske krize padati, je bilo v začetku leta 2009 pričakovati podoben vzorec tudi pri cenah plina in električne energije.

V prvi polovici leta 2009 so cene plina za industrijske porabnike v večini držav članic padle (v povprečju za 7 do 12 %)[18]. V Latviji, na Švedskem in Poljskem so cene padle za več kot 20 %. V večini držav članic so se gospodinjstvom za okoli 8 % znižali računi za plin, nasprotno pa so v Bolgariji in Litvi cene plina za gospodinjstva narasle za 11 % ali še več, najverjetneje zato, ker omenjene države članice uporabljajo regulirane cene, ki so jih morale prilagoditi tržnim cenam.

Ob primerjavi prve polovice leta 2009 z drugo polovico leta 2008 so bile cene električne energije razmeroma stabilne. Industrijski porabniki električne energije v Franciji, Litvi, Latviji, Sloveniji ter na Portugalskem in Slovaškem ter gospodinjstva v Luksemburgu, Sloveniji in na Portugalskem so se morali sprijazniti z občutnejšim porastom cen, nasprotno pa so se cene električne energije za industrijske porabnike na Cipru, Danskem, Irskem, Švedskem ter v Romuniji ter za gospodinjstva na Cipru, Poljskem, Švedskem ter v Belgiji in Romuniji občutno znižale[19].

V večini držav članic so bile cene v prvi polovici leta 2009 še vedno višje kot leta 2008, čeprav je trend pri cenah nafte nakazoval na znatnejši padec cen za končne uporabnike. Deloma je to mogoče pojasniti s časovnim zamikom, s katerim se spremembe cen na trgu nafte upoštevajo pri cenah za končne uporabnike. Kljub temu se zdi, da se padec veleprodajnih stroškov energije ni v celoti odrazil v cenah za končne uporabnike.

5. Neodvisnost upravljavcev omrežij

Število držav članic, ki presegajo trenutne zahteve v zvezi s pravnim in funkcionalnim ločevanjem upravljavcev prenosnih omrežij, je ostalo enako.

Leta 2009 je prišlo do prvega primera čezmejnega upravljavca prenosnega omrežja za elektriko: E.ON je prodal svoje visokonapetostno prenosno omrežje nizozemskemu upravljavcu prenosnega omrežja v državni lasti (TenneT). Kot čezmejni upravljavec prenosnega omrežja je že delovala Gasunie, ki je bila lastnica GTS na Nizozemskem in Gasunie Deutschland v Nemčiji. RWE je napovedala odprodajo svojega plinskega omrežja v prvi četrtini leta 2010[20]. Komisija je ta razvoj upoštevala v svoji konkurenčni politiki.

Na ravni distribucije je bil režim ločevanja razmeroma stabilen, čeprav se je število upravljavcev distribucijskih omrežij spremenilo. Poleg tega države članice še naprej množično uporabljajo odstopanje od ločevanja na distribucijski ravni[21].

Pričakuje se, da bodo morale številne države članice svoje pravne okvire prilagoditi novim zahtevam po ločevanju iz tretjega svežnja.

6. Učinkovita zakonska ureditev s strani zakonodajalcev

Regulativni organi morajo imeti ustrezna pooblastila, prek katerih lahko uveljavljajo spoštovanje predpisov, zato je Komisija v svojem postopku za ugotavljanje kršitev junija obravnavala tudi pomanjkanje učinkovitih sistemov sankcioniranja na nacionalni ravni v primeru kršitev uredb o elektriki in plinu. Ker tretji sveženj vsebuje podrobne predpise o dolžnostih in pristojnostih regulativnih organov, se lahko zaradi tega opisane okoliščine spremenijo. Regulativni organi morajo spodbujati konkurenčen, varen in okoljsko trajnosten trg s plinom in električno energijo v Uniji. Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) bo obenem opravljala regulativni nadzor nad čezmejnimi zadevami.

Upravljavci prenosnih omrežij se medtem pripravljajo na izvajanje tretjega svežnja. Julija 2009 je začelo delovati Evropsko omrežje upravljavcev prenosnih omrežij (ENTSOE). Za področje plina je bilo decembra 2009 ustanovljeno Evropsko omrežje upravljavcev prenosnih omrežij za plin (ENTSOG). Čim bosta uredbi marca 2011 začeli veljati, bosta obe organizaciji potrebovali svoja statuta in pravilnika.

tretjem svežnju je predvideno, da Komisija po posvetovanju z Agencijo, obema omrežjema ENTSO in drugimi zainteresiranimi stranmi določi prednostne naloge za okvirne smernice in kodekse omrežij. Na regulativnih forumih, ki sta leta 2009 potekala v Madridu in Firencah[22], je bilo dogovorjeno, da se začne izvajanje pilotnih projektov, pri čemer naj bi ugotovili načine, kako še izboljšati in pospešiti ta proces. V plinskem sektorju bodo tako na voljo pilotne okvirne smernice in kodeks omrežja v zvezi z obvladovanjem prezasedenosti, na področju električne energije pa bo na voljo pilotna okvirna smernica o povezovanju omrežja. Obenem bo Komisija začela z delom na drugih okvirnih smernicah in kodeksih.

7. Vidiki, povezani z odjemalci

Na drugem Forumu državljanov za energijo, ki je potekal septembra 2009 v Londonu, je potekala razprava o številnih temah, s katerimi bi bilo mogoče izboljšati razmere na maloprodajnem trgu za potrošnike[23], med drugim o izdelavi vzorčnih obračunov in o priporočilih o najboljših praksah pri obračunavanju. Na forumu so bila potrjena priporočila o dobrih praksah pri obračunavanju, na podlagi katerih naj bi potrošniki v EU prejemali enostavne, jasne in informativne račune za plin in električno energijo. Priporočila temeljijo na dobrih praksah obračunavanja v številnih državah EU. Obenem so na forumu razpravljali o reševanju pritožb, pametnem odmerjanju in vlogi upravljavcev distribucijskih omrežij.

Odzivi odjemalcev – zamenjava dobavitelja

Iz razpoložljivih informacij o stopnjah zamenjav dobavitelja je težko pridobiti celostno sliko o zamenjavah dobavitelja v vseh državah članicah. V tistih članicah, ki so posredovale podatke, so stopnje preusmeritve za celoten maloprodajni trg ostale podobne tistim iz leta 2007, razen v Nemčiji, kjer je stopnja narasla za 1,4 %, in na Švedskem, kjer je narasla na 11,3 %. Letna stopnja zamenjav dobavitelja za velika podjetja je bila precej visoka na Češkem, kjer je znašala 45 % oziroma 12 % več kot leto prej. Stopnje zamenjav v malih podjetjih in gospodinjstvih so bile najvišje na Švedskem, Nizozemskem ter v Italiji in Združenem kraljestvu[24]. Če upoštevamo letne stopnje zamenjav glede na obseg, so bile stopnje zamenjav nad 10 % ugotovljene pri velikih industrijskih odjemalcih v Avstriji, Bolgariji, Romuniji, Luksemburgu in Nemčiji ter na Poljskem in Irskem[25].

Za plin je na voljo malo zanesljivih podatkov o zamenjavah dobaviteljev. Med državami, ki so stopnje zamenjave sporočale glede na upravičeno merilno mesto za celoten maloprodajni trg, sta največji vrednosti dosegli Nizozemska z 9,1 % in Francija z 9,8 %. Združeno kraljestvo z 18,9 %, Nizozemska z 9,8 % in Francija 9,1 % so imele najvišje stopnje zamenjav pri malih podjetjih in gospodinjstvih[26]. Med državami, ki so podatke sporočale po obsegu, je Danska na celotnem maloprodajnem trgu zabeležila padec z 29 % na 16 %, Španija pa podoben padec na 6 %. Najaktivnejši trg za mala podjetja in gospodinjske potrošnike je Madžarska, kjer je 11,8 % odjemalcev zamenjalo dobavitelja[27].

Stopnje zamenjav dobavitelja so v posameznih državah članicah zelo različne, pri čemer so na nekaterih zrelih trgih, na primer v Združenem kraljestvu, stopnje relativno visoke, medtem ko je dejavnost na številnih drugih trgih majhna ali celo nična. Sporočeni podatki za mala podjetja in gospodinjstva kažejo, da so odjemalci električne energije dejavnejši od odjemalcev plina.

Regulirane cene

V državah članicah se še vedno pogosto dogaja, da hkrati obstajajo odprti energetski trgi in regulirane cene energije. Regulirane cene ima več kot polovica držav članic. Cene električne energije in plina so regulirane v naslednjih državah članicah: v Bolgariji, na Danskem, v Estoniji, Franciji, Grčiji, na Madžarske, Irskem, v Italiji, Litvi, na Poljskem, Portugalskem, v Romuniji in na Slovaškem. V Latviji in na Cipru so regulirane cene električne energije, ne pa tudi plina. V nekaterih državah, kot sta Francija in Italija, število gospodinjstev z reguliranimi cenami predstavlja pomemben delež prebivalstva. V večini držav članic regulacija cen ni omejena na gospodinjske odjemalce[28].

Komisija je poleg tega na Grčijo, Litvo, Poljsko, Portugalsko in Romunijo naslovila uradna obvestila, da uporabljajo sistem reguliranih cen v nasprotju z direktivama EU o elektriki in plinu[29]. Postopki o ugotavljanju kršitev v zvezi z reguliranimi cenami še tečejo zoper Estonijo, Irsko, Italijo in Francijo.

Delovna skupina za uresničevanje pametnih omrežij na notranjem energetskem trgu

Uvedba aktivnejših in inteligentnejših prenosnih in distribucijskih sistemov v obliki pametnih omrežij je bistvenega pomena za nadaljnji razvoj notranjega energetskega trga. Naloga delovne skupine, ki je začela z delom novembra 2009, je svetovanje pri političnih in regulativnih odločitvah na evropski ravni in usklajevanje prvih ukrepov v okviru uvajanja pametnih omrežij na podlagi določb tretjega energetskega svežnja. Delovna skupina bo proučila tehnološke vizije in dosežke drugih skupin zainteresiranih strani, v prvi polovici leta 2011 pa naj bi predstavila tudi svoje končno poročilo.

C. ZANESLJIVOST OSKRBE

V Direktivi 2005/89/EC o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z električno energijo in naložb v infrastrukturo je poudarek predvsem na spremljanju prenosa in ustreznosti proizvodnje ter na poročanju o slednjem. Cilj direktive je uskladiti politike držav članic, da ne bi bistvene razlike med njimi privedle do izkrivljanja konkurence. V letu 2009 so vse države članice sporočile, da so določbe direktive prenesle v svoje nacionalno pravo.

Odbor za čezmejno trgovanje z električno energijo[30] v okviru svoje naloge spremljanja razpravlja o kratkoročni ustreznosti oskrbe z električno energijo. Iz analize je razvidno, da razmerje med proizvodnjo in obremenitvijo v večini držav velja kot ustrezno za varno delovanje omrežij v normalnih pogojih.

16. julija 2009 je Komisija predlagala novo direktivo za plinski sektor[31], s katero naj bi bila preklicana Direktiva št. 2004/67/ES. V novi direktivi je poudarek na preventivnih ukrepih in pripravah na krizno upravljanje, da bi lahko EU v primerih krize in motene preskrbe še naprej delovala učinkovito in usklajeno. V njej so določeni tudi infrastrukturni standard (kazalec n-1), standard preskrbe in mehanizmi povratnega toka. Komisija je prepričana, da bo ta uredba sprejeta v letu 2010.

V razmerah gospodarske krize je velik izziv ohranitev naložb v energetsko infrastrukturo. S finančno krizo je povezana nevarnost preložitve ali celo preklica naložb v energetsko infrastrukturo, kar za EU pomeni večje tveganje, da infrastruktura ne bo zgrajena ali da se njena gradnja zavleče, saj je v prihodnosti treba zadostiti potrebam po preskrbi. To je še posebej zaskrbljujoče v razmerah, ko je energetski sektor potreben prenove, da bo lahko kos izzivom podnebnih sprememb in zanesljive preskrbe z energijo. Da bi preprečila to nevarnost in spodbudila gospodarsko okrevanje, EU omogoča financiranje projektov izgradnje energetske infrastrukture prek svojega načrta za oživitev gospodarstva. V načrtu je zlasti predvidenih 2,365 milijard EUR sredstev za podporo številnim pomembnim projektom v zvezi z električno energijo in povezovalnimi plinovodi. Komisija bo svoja prizadevanja za spodbujanje naložb v infrastrukturo nadgradila s sprejetjem infrastrukturnega svežnja konec leta 2010.

D. SKLEPI

Finančna kriza je v obdobju poročanja močno vplivala na notranji energetski trg. Kriza po eni strani pritiska na načrtovane naložbe zaradi možnih težav pri financiranju in negotovosti na strani dobave in je tudi sicer povzročila padec povpraševanja, ki je v primeru plina bolj občuten kot pri električni energije. Po drugi strani pa kriza ustvarja nove priložnosti za konkurenco, saj je na vozliščih tekočega plina na voljo več plina po nižjih cenah. Obenem lahko razmere, ko je na trgih plina presežno povpraševanje, omogočijo, da se potrošnikom ponudijo cene plina, ki temeljijo na ponudbi in povpraševanju po plinu in ne na cenah nafte.

Čeprav je nižja poraba plina in elektrike vplivala na cene za končne uporabnike, se padec veleprodajnih stroškov energije ni v celoti izrazil v cenah za končne uporabnike. V prvi polovici leta 2009 so bile cene na splošno še vedno višje kot v prvi polovici leta 2008. Pri maloprodajnih cenah je bil trend dokaj neenoten, kar nakazuje na pomanjkljivo združevanje maloprodajnih trgov.

Nacionalni regulativni organi pri svojem delu poudarjajo vidik potrošnika, kar vključuje tudi uvedbo pametnih merilnikov kot ključne sestavine pametnih omrežij na notranjem energetskem trgu. To je dobrodošel trend za začetek aktivnega sodelovanja potrošnikov na notranjem energetskem trgu, večjo energetsko učinkovitost in obširno vključevanje obnovljivih energij ter dodatnih energetskih storitev, večje preglednosti trga in lažje zamenjave dobaviteljev.

Tudi sodelovanje med evropskimi borzami električne energije in trend povečevanja trgovine sta obetavni znamenji, da trgi delujejo, kljub pozitivnemu razvoju na maloprodajni in veleprodajni ravni pa se koncentracija na trgu ni bistveno spremenila.

Glede na vse to Komisija spodbuja naložbe, kar naj bi se odrazilo v infrastrukturnem svežnju. Tretji sveženj, ki je bil sprejet leta 2009, določa jasnejša pravila za določene sektorje in odpira možnosti naložb. Komisija se na izvajanje tretjega energetskega svežnja pripravlja tako, da skupaj s skupino ERGEG ter omrežjema ENTSO-E in ENTSO-G razvija pilotne okvirne smernice in kodekse. Države članice bodo lahko svojo zavezanost notranjemu energetskemu trgu izkazale s pravočasnim in ustreznim prenosom tretjega svežnja v svoje nacionalne zakonodaje. Medtem bo Komisija državam članicam pomagala pri izvajanju tretjega svežnja in si bo hkrati še naprej prizadevala za polno in ustrezno izvajanje drugega svežnja, tudi prek formalnih postopkov za ugotavljanje kršitev.

Za razvoj notranjega trga z energijo so odločilnega pomena ne le naložbe temveč tudi uvajanje aktivnejših prenosnih in distribucijskih omrežij v obliki pametnih merilnikov in pametnih omrežij.

Po potrebi bo Komisija poleg urejanja energetskega sektorja razširila svoje ukrepe tudi na druga področja, prav tako bo brez odlašanja uporabila svoje pristojnosti v skladu s konkurenčnim pravom.

Strategija EU za trajnostno, konkurenčno in varno energetsko politiko je pred velikimi izzivi. Če želimo vlagateljem prižgati zeleno luč in se ustrezno odzvati na splošno gospodarsko recesijo, moramo vzpostaviti pravilno delujoč notranji trg. Komisija si zato prizadeva zagotoviti, da bo energetski trg prinesel jasne koristi porabnikom električne energije in plina po vsej EU.

[1] Paket vsebuje pet novih pravnih aktov: Direktiva 2009/72/ES o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES; Direktiva 2009/73/ES o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES; Uredba (ES) št. 713/2009 o ustanovitvi Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev; Uredba (ES) št. 714/2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003; Uredba (ES) št. 715/2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005.

[2] To poročilo temelji na dveh virih: prvi so nacionalna poročila, ki so jih predložili nacionalni zakonodajalci, drugi pa so podatki Eurostata o cenah za končne uporabnike. Nacionalna poročila so bila Komisiji predložena v drugi polovici leta 2009 in zajemajo predvsem leto 2008, Podatki Eurostata so bili na voljo za prvo polovico leta 2009 in so bili zbrani 26. 1. 2010.

[3] Direktivi 2003/54/ES in 2003/55/ES.

[4] IP/09/1035, glej: http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/09/1035&format=HTML&aged=0&language=EN&guiLanguage=en.

[5] IP/09/1490, glej: http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/09/1490&language=en.

[6] Zadevi C-274/08 (Švedska) in C-474/08 (Belgija).

[7] Zadeva C-475/08.

[8] http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/interpretative_notes/interpretative_note_en.htm.

[9] Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Drugi strateški pregled energetske politike: akcijski načrt EU za varnost preskrbe in solidarnost pri preskrbi z energijo (COM(2008)0781 konč.).

[10] Uredba (ES) št. 663/2009 (UL L 200/52, 31. 7. 2009).

[11] Glej tudi Poročilo o napredku regionalnih pobud ERGEG „Safeguarding the move to a single EU energy market“ iz novembra 2009.

[12] Glej razpredelnico 3.1 in 3.2 v Tehnični prilogi.

[13] Glej razpredelnico 4.2 v Tehnični prilogi.

[14] Glej razpredelnico 4.1 v Tehnični prilogi.

[15] Glej razpredelnico 3.4 v Tehnični prilogi.

[16] Glej tudi letno poročilo observatorija za energetski trg za leto 2009, TREN/69693/2009, slika 30, str. 27.

[17] Glej tudi letno poročilo Observatorija za energetski trg za leto 2009, TREN/69693/2009, slika 52, str. 48.

[18] V primerjavi s cenami v drugi polovici leta 2008. Glej razpredelnico 5.13 v Tehnični prilogi.

[19] Glej razpredelnico 5.7 in 5.9 v Tehnični prilogi.

[20] IP/09/410, glej: http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/09/410&format=HTML&aged=0&language=EN&guiLanguage=en.

[21] Glej graf 7.4 v Tehnični prilogi.

[22] www.ec.europa.eu/energy/gas_electricity/index_en.html.

[23] Glej MEMO/09/429 Evropske komisije z dne 30. 9. 2009.

[24] Glej razpredelnico 2.2 v Tehnični prilogi.

[25] Glej razpredelnico 2.1 v Tehnični prilogi.

[26] Glej razpredelnico 2.4 v Tehnični prilogi.

[27] Glej razpredelnico 2.3 v Tehnični prilogi.

[28] Glej razpredelnico 2.5 in 2.6 v Tehnični prilogi.

[29] Glej IP/09/1035: http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/09/1035&format=HTML&aged=0&language=EN&guiLanguage=en.

[30] Glej http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/cross-border_committee_en.htm.

[31] Glej COM(2009) 363 konč.