Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o vzpostavitvi evropskega sosedskega instrumenta /* COM/2011/0839 konč. - 2011/0405 (COD) */





OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA Splošno ozadje V členu 8 Pogodbe o Evropski uniji (PEU) je določeno, da mora Evropska unija (EU) razviti posebne odnose z državami v svojem sosedstvu, da ustvari območje blaginje in dobrega sosedstva na mejah EU. Evropska sosedska politika (ESP) je nastala leta 2004 in vključuje 16 partneric vzhodno in južno od meja EU, in sicer Alžirijo, Armenijo, Azerbajdžan, Belorusijo, Egipt, Gruzijo, Izrael, Jordanijo, Libanon, Libijo, Moldavijo, Maroko, Zasedeno palestinsko ozemlje, Sirijo, Tunizijo in Ukrajino. V okviru ESP ponuja EU svojim sosedam privilegiran odnos, ki temelji na vzajemni zavezanosti vrednotam in načelom, kot so demokracija in človekove pravice, pravna država, dobro upravljanje, načela tržnega gospodarstva in trajnostni razvoj, vključno s podnebnimi ukrepi. Drugi cilji politike so še politično združevanje in globlje gospodarsko povezovanje, povečana mobilnost in okrepljeni osebni stiki. ESP se financira iz posebnega instrumenta – Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva, ki zajema 16 navedenih partnerskih držav ter Rusijo. Razlogi za predlog in njegovi cilji Po uvedbi ESP in Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva se je zvrstilo več pomembnih dogodkov. Analiza in ocena sprememb v odnosu EU do njenih sosed ter dogodkov, do katerih je prišlo od uvedbe ESP, sta bili opravljeni v okviru strateškega pregleda ESP. Zato je bila zasnovana nova vizija ESP, kot je opisano v skupnem sporočilu visoke predstavnice EU za zunanje zadeve in varnostno politiko ter Evropske Komisije „Nov odziv na spremembe v sosedstvu“, sprejetem 25. maja 2011, in sklepih Sveta, sprejetih 20. junija 2011. Novi pristop zlasti zahteva večjo podporo partnericam, ki so zavezane oblikovanju demokratične družbe, in izvajanju reform v skladu z načeloma „več za več“ in „vzajemne odgovornosti“, določa pa tudi strateški okvir politike za odnose EU s svojimi sosedami. Čeprav je Evropski instrument sosedstva in partnerstva splošno priznan kot uspešen instrument podpore sosedske politike EU, se je na podlagi pregleda politike ESP ter drugih ocen, izkušenj in javnih posvetovanj pokazalo, da obstaja veliko vprašanj, ki jih je treba rešiti v prihodnosti s prilagoditvijo zadevnega instrumenta, da bi postal odziv EU še učinkovitejši. Ta vprašanja so zlasti: · Uporaba načela „več za več“: To načelo je ključni vidik prenovljene sosedske politike. Omogoča veliko večje razlikovanje med partnericami glede na njihovo zavezanost skupaj dogovorjenim vrednotam in ciljem ter zlasti partnerstvu z EU na podlagi demokracije in skupne blaginje. Finančne spodbude za partnerice, ki izvajajo najbolj ambiciozne reforme, so pomemben vidik novega pristopa. Prihodnji evropski sosedski instrument bi moral kot instrument, ki se izvaja na podlagi politike, odražati to ključno načelo, zlasti pri načrtovanju programov in dodeljevanju podpore partnericam. · Zahtevnost in dolžina postopka načrtovanja programov: Pri postopku načrtovanja programov, ki se trenutno uporablja, je treba opraviti več obsežnih posvetovanj in veliko drugih postopkovnih korakov, kar povprečno traja 18 mesecev. Zaradi dolžine postopka načrtovanja programov pomoč ni tako učinkovita, kot bi lahko bila. Obseg programskih dokumentov (strateških dokumentov države) v okviru Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva je enak formatu, ki se uporablja na področju razvojnega sodelovanja. To pomeni, da se v dokumentih poda obširna analiza stanja v posamezni državi, kar postopek še podaljšuje. Vendar je v primeru sosedske regije stanje drugačno. Analiza držav se za večino partneric (držav, ki so z EU sklenile akcijski načrt ali se z njo dogovorile o enakovrednem sklopu skupnih ciljev) vsako leto pripravi v posebnih poročilih o napredku, zaradi česar bi bilo mogoče izpustiti splošni del strateškega dokumenta države. Torej obstajajo potreba in možnosti, da se postopek načrtovanja programov racionalizira in skrajša ter se bolj usmeri k svojim ciljem. · Področje uporabe instrumenta: Področje uporabe Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva trenutno zajema izvajanje sporazumov o partnerstvu in sodelovanju, pridružitvenih sporazumov ali drugih ustreznih sporazumov, spodbujanje dobrega upravljanja ter pravičnega socialnega in gospodarskega razvoja. Vključuje tudi zelo širok seznam 29 tematskih področij sodelovanja, ki so podrobno opredeljena in enakovredno obravnavana, zaradi česar je zelo težko določiti temeljne cilje in osredotočenost ESP. Načrtovanje programov odraža ta širok pristop in v več primerih je prišlo do težav pri zagotavljanju skladnosti med politiko in sodelovanjem. Prihodnji zakonodajni predlog za evropski sosedski instrument bo pripomogel k boljši racionalizaciji področja uporabe instrumenta in krepitvi povezav z ustreznimi notranjimi politikami, hkrati pa bo omogočil instrumentu, da ohrani svojo prožnost. · Delno zastarele izvedbene določbe in neskladnost med zunanjimi instrumenti: Oddelek sedanje uredbe o Evropskem instrumentu sosedstva in partnerstva, ki vsebuje njene izvedbene določbe, je v nekaterih delih zastarel in torej ni več primeren za urejanje izvajanja pomoči v sosedski regiji. Poleg tega tudi izvedbene določbe Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva in drugih instrumentov s področja zunanjih ukrepov niso skladne. Mehanizme prilagodljivosti je mogoče izboljšati, da bodo usklajeni z novim okvirom politike. Da bi se obravnavala zgornja vprašanja in dosegla večja skladnost in poenostavitev, je bila pripravljena ločena horizontalna okvirna uredba, ki vsebuje vse splošne in ponavljajoče se določbe. Ta nova horizontalna uredba zajema tudi posebnosti izvajanja evropskega sosedskega instrumenta. Tako bo mogoča posodobitev izvedbenih določb in rešeno bo vprašanje neskladnosti med zunanjimi instrumenti. Poleg tega se bodo z novo horizontalno uredbo povečali jasnost pravil ter učinkovitost in skladnost ukrepanja Unije. · Določbe o čezmejnem sodelovanju: Čezmejno sodelovanje je poseben del odnosa med EU, partnericami ESP in Rusijo, ki omogoča izvajanje skupnih pobud na podlagi skupnih pravil na obeh straneh meje EU. Sistem deluje sorazmerno dobro, vendar so posvetovanja z zainteresiranimi stranmi pokazala potrebo po nekaterih spremembah, ki bodo vplivale na Uredbo. Te spremembe vključujejo razširitev geografske upravičenosti, da se vključijo pomembna gospodarska, socialna in kulturna središča, ki so pomembna za pravilno delovanje programov; polno uporabo „deljenega upravljanja“, ki vključuje države članice kot podpisnice finančnih sporazumov; posebna pravila za sofinanciranje s strani partnerskih držav in poseben status Rusije. Potrebne bodo daljnosežne spremembe uredbe Komisije o določitvi izvedbenih pravil za programe čezmejnega sodelovanja, predvsem kar zadeva načine upravljanja. · Povezave z notranjimi instrumenti/politikami: ESP predvideva postopno politično združevanje in gospodarsko povezovanje partneric z EU. Pri usmerjanju tega procesa so zelo pomembne notranje politike EU in načela tržnega gospodarstva. Kar zadeva sosedske države, imajo številne pobude čezmejni vidik, ki je bil do zdaj slabo obravnavan. Opazna izjema je čezmejno sodelovanje, ki omogoča obravnavanje skupnih izzivov in ciljev z enim sklopom pravil in združevanjem virov iz notranjih in zunanjih virov financiranja proračuna EU. Na drugih področjih, kot so infrastruktura, energija[1], transport[2], razvoj MSP[3] in industrijsko sodelovanje, vključno s turizmom, IKT[4], zaposlovanje in socialna politika[5], migracija in varnost, sodstvo, boj proti drogam, visokošolsko izobraževanje, kultura, raziskave in inovacije[6], okolje, podnebni ukrepi[7], pripravljenost na nesreče in sodelovanje pri pomorskih zadevah, je mogoče okrepiti povezave med notranjimi politikami in instrumenti ter ESP in evropskim sosedskim instrumentom. Uredba o evropskem sosedskem instrumentu bo v tem smislu spodbujala dopolnjevanje, skladnost in vključevanje prednostnih področij EU v skladu s strategijo Evropa 2020, pri čemer bo še vedno osredotočena na glavne cilje ESP. ESP partnericam omogoča sodelovanje pri delu agencij in v programih EU. Vprašanje dolgoročnega financiranja sodelovanja partneric ESP pri delu agencij in v programih EU je zato treba ustrezno obravnavati in, kadar je primerno, dodeliti finančni prispevek iz evropskega sosedskega instrumenta, vključno z vzpostavitvijo ustreznih trajnostnih mehanizmov izvajanja. · Spremembe v odnosih z Rusijo: Rusija je edina upravičenka Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva, ki ni zajeta z ESP. Kakor vse ostale države, je Rusija upravičena do sredstev Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva, namenjenih dvostranskim, večdržavnim in čezmejnim programom. Vendar se je fiskalni položaj Rusije bistveno izboljšal, zato ima manj potreb po velikih zneskih finančne pomoči. Rusija si prizadeva, da bi bila enakovredna partnerica, in je sama postala donatorka. Zato je v obdobju 2007–2013 prejela le majhno dodelitev iz sredstev za dvostranske programe Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva. Sodelovanje v okviru večdržavnih programov se nadaljuje v skladu z načelom sofinanciranja s strani EU in Rusije. Zlasti je treba omeniti, da Rusija sofinancira programe čezmejnega sodelovanja. To odraža spremembe v položaju Rusije kot strateške partnerice, pri čemer morajo sofinancirani projekti koristiti obema stranema. Prihodnji evropski sosedski instrument je treba uskladiti z novo vizijo ESP in obravnavati posebne izzive ter vprašanja, kot so opredeljeni zgoraj. 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENE UČINKA Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi Zakonodajni predlog o evropskem sosedskem instrumentu temelji na obširnem postopku posvetovanj. V ta postopek so bila vključena javno posvetovanje o zunanjem financiranju, opravljeno za vse instrumente s področja zunanjih ukrepov EU, ter posebna posvetovanja v okviru strateškega pregleda evropske sosedske politike in posvetovanja v zvezi s čezmejnim sodelovanjem. Posvetovanja so potekala tudi o prihodnosti razvojne politike EU. Javno posvetovanje o financiranju zunanjih ukrepov EU Komisija je med 26. novembrom 2010 in 31. januarjem 2011 organizirala javno posvetovanje o prihodnjem financiranju zunanjega ukrepanja EU. Posvetovanje je potekalo prek spletnega vprašalnika, ki ga je spremljal razlagalni dokument z naslovom: „Kakšno naj bo financiranje zunanjih ukrepov EU po letu 2013?“, ki sta ga pripravili Komisija in Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD). V prejetih 220 prispevkih se je odražal širok in raznolik odziv na problematiko, ki ponazarja raznovrstnost struktur, stališč in tradicij zainteresiranih strani, dejavnih na področju zunanjega ukrepanja. Večina vprašanih je potrdila, da finančna podpora EU glavnim področjem, ki se financirajo prek finančnih instrumentov EU za zunanje ukrepanje[8], zagotavlja bistveno dodano vrednost. Veliko jih navaja, da je merilo dodane vrednosti EU glavna motivacija za delovanje v prihodnosti. EU naj bi izkoristila svojo primerljivo prednost, ki je vezana na njeno prisotnost na terenu po vsem svetu, obširno strokovno znanje, nadnacionalno naravo, njeno vlogo koordinatorja in ekonomijo obsega. Skoraj vsi vprašani so zagovorniki bolj diferenciranega pristopa, ki upošteva položaj upravičencev in temelji na jasnih merilih, s katerimi bi se povečal vpliv finančnih instrumentov EU. Izražena je bila tudi široka podpora pogojevanju pomoči s spoštovanjem človekovih pravic in manjšin, z dobrim upravljanjem in raznolikostjo kulturnih izrazov ali s kakovostjo politik upravičencev ter njihovo sposobnostjo in pripravljenostjo, da jih uveljavijo v praksi. Posvetovanja v okviru strateškega pregleda ESP Evropska služba za zunanje delovanje je v okviru strateškega pregleda politike, ki se je začel julija 2010, organizirala posebna posvetovanja s predstavniki držav članic EU in partnerskih držav ESP. V posvetovanja so bila vključena vprašanja financiranja ESP, zlasti v okviru Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva, ter dolgoročne vizije ESP in srednjeročnih ciljev politike. Posvetovanja so pokazala, da je Evropski instrument sosedstva in partnerstva zelo spremenil potek zagotavljanja pomoči EU, vendar pa je bilo ugotovljeno tudi, da so potrebne nadaljnje izboljšave. Veliko držav članic poudarja, da je treba izboljšati skladnost med politiko in finančno pomočjo, ki jo zagotavlja instrument. Več vprašanih je poudarilo, naj se sredstva dodeljujejo na podlagi uspešnosti. Veliko jih je izpostavilo, kako pomembno je izboljšati hitrost, učinkovitost in prožnost finančne pomoči pri odzivanju na pojavljajoče se potrebe. Partnerske države so poudarile, da mora gospodarsko povezovanje, odpiranje trga in regulativno zbliževanje spremljati ustrezna finančna podpora. Izpostavile so tudi pomen spodbujanja tujih naložb. Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi o čezmejnem sodelovanju Posebna posvetovanja o čezmejnem sodelovanju so bila organizirana z vsemi zainteresiranimi stranmi. Proces se je začel na konferenci o čezmejnem sodelovanju v Bruslju februarja 2011, nato je bil maja oziroma junija 2011 zainteresiranim stranem poslan vprašalnik o prihodnjem regulativnem okviru (vključno z izvedbenimi pravili o čezmejnem sodelovanju). Rezultati kažejo na potrebo po prilagoditvi nekaterih določb, da bi se povečala učinkovitost čezmejnega sodelovanja. Cilj predlaganih sprememb je bolje uskladiti prednostne naloge zunanje politike EU in kohezijsko politiko EU, zlasti z nadaljnjim približevanjem čezmejnega sodelovanja na zunanjih mejah EU pravilom evropskega teritorialnega sodelovanja. Nato je bil 20. septembra 2011 organiziran posvetovalni sestanek z državami članicami v Bruslju, 18–19. oktobra 2011 pa z zainteresiranimi stranmi v Budimpešti. Javna posvetovanja o „razvojni politiki EU“ Komisija je objavila zeleno knjigo „Razvojna politika EU v podporo vključujoči rasti in trajnostnemu razvoju“ ter organizirala javno posvetovanje, ki je potekalo od 15. novembra 2010 do 17. januarja 2011. Veliko vprašanih poudarja, da je URP[9] le del sredstev za razvoj in jo je treba obravnavati kot dopolnilo sredstvom, pridobljenim doma, tujim naložbam, trgovini in nakazilom. Navedli so, da je potrebna večja skladnost razvojne politike EU, zlasti v zvezi z državami s srednjim dohodkom. Izražena je bila načelna podpora skupnemu načrtovanju programov pomoči, ki ga je treba uvesti postopoma, in sicer najprej v državah, v katerih bi prineslo očitno dodano vrednost. Predlog o evropskem sosedskem instrumentu v veliki meri temelji na rezultatih teh posvetovanj. Med glavne vidike, ki so bili vključeni v prenovljeni instrument, sodijo dodelitve na podlagi razlikovanja in uspešnosti, nov pristop, povezan z načrtovanjem programov in izboljšanjem skladnosti politike in pomoči, sprememba pravil o čezmejnem sodelovanju in določbe za izboljšanje učinkovitosti in prožnosti podpore. Ocena učinka Posebno oceno učinka za prihodnji evropski sosedski instrument sta skupaj pripravili Evropska služba za zunanje delovanje in Evropska komisija. V oceni učinka so bile proučene naslednje štiri možnosti: · Možnost 0: „neukrepanje EU“; EU ustavi zagotavljanje finančne podpore prek posebnega instrumenta za sosedske države. · Možnost 1: „brez sprememb“; ohraniti sodelovanje z zadevnimi državami strogo v okviru obstoječe uredbe Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva. · Možnost 2: „prilagajanje sedanje ureditve“; prihodnji zakonodajni predlog mora nastati na podlagi sedanje uredbe Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva in uvesti nekaj bistvenih sprememb, ki bodo upoštevale nov okvir politike in specifične cilje. V okviru te možnosti je bilo predlaganih več podmožnosti, ki se nanašajo na: načelo razlikovanja; postopek načrtovanja programov; področje uporabe instrumenta ter skladnost med politiko in pomočjo; pravila o čezmejnem sodelovanju; izvedbene določbe, zlasti da se omogoči večja prožnost; povezave z notranjimi politikami in instrumenti ter geografsko področje uporabe evropskega sosedskega instrumenta. · Možnost 3: „Priprava popolnoma novega instrumenta“ z drugačnim geografskim področjem uporabe in cilji, ki so širši ali pa se razlikujejo od tistih iz ESP. Glede na verjetne gospodarske, socialne, okoljske in druge učinke vsake od možnosti je bilo ugotovljeno naslednje: · Prekinitev ukrepov EU (možnost 0) bi bistveno zmanjšala in oslabila trajnost do zdaj doseženih učinkov; prav tako bi negativno vplivala na splošne odnose EU s partnericami ESP. · Če se sedanji instrument (možnost 1) ne spremeni, bi to povzročilo vrsto pozitivnih gospodarskih, socialnih in okoljskih učinkov v partnerskih državah. · Če bi instrument spremenili (možnost 2), bi se pozitivni gospodarski, socialni in okoljski učinki, doseženi s sedanjo ureditvijo, okrepili, poleg tega pa bi se povečali še pozitivni učinki na področju upravljanja, in sicer predvsem z uporabo načela „več za več“. · Priprava popolnoma novega instrumenta (možnost 3) bi negativno vplivala zlasti na skladnost ukrepov EU s cilji ESP in načela verodostojnost EU v regiji. Na podlagi analize in ponderiranja različnih vplivov (svetovnih, gospodarskih, socialnih, okoljskih) sta bili možnosti 0 in 3 izključeni, saj z njima ne bi bilo mogoče doseči pozitivnih učinkov, poleg tega pa tudi ne bi pripomogli k izpolnitvi ciljev ESP. Če bi se odločili za možnost 2, bi bilo najverjetneje, da bi se dosegel pozitiven učinek, obstoječi okvir sodelovanja pa prilagodil novemu okviru politike, ciljem ESP in izzivom, ki so bili opredeljeni na podlagi ocen in izkušenj. Možnost 1 je druga najboljša možnost, s katero se pozitivni učinki ohranjajo, ne omogoča pa izpolnitve ciljev nove ESP niti ne rešuje izzivov in posebnih problemov, ugotovljenih v okviru sedanje ureditve. Zato bi bila najprimernejša možnost 2. 3. PRAVNI VIDIKI PREDLOGA Člen 8 PEU določa bistvene usmeritve in je podlaga za ESP. Pravna podlaga za instrument financiranja, ki omogoča podporo ESP, tj. prihodnji evropski sosedski instrument, sta člen 209(1) in člen 212(2) PDEU[10]. Subsidiarnost Kar zadeva subsidiarnost, ukrepanje na ravni EU zagotavlja bistveno dodano vrednost, in sicer zaradi več dejavnikov: · EU je najprimernejša partnerica za zagotavljanje pomoči v sosedskih državah, v katerih je prilagajanje pravilom, standardom, smernicam in ukrepom EU eden ključnih ciljev politike. Nekatere vrste podpore, kot so spodbujanje gospodarskega vključevanja na notranji trg EU, dostop do schengenskega območja ali sodelovanje v programih EU, lahko zagotovi le EU. Zato je EU vodilna partnerica v sodelovanju z večino držav ESP, to vlogo pa splošno priznavajo države članice, mednarodne finančne institucije in drugi donatorji. Pomoč sosedam EU, da se približajo politikam, pravilom in standardom EU, je ključno gonilo za reforme v državah partnericah ESP. · 27 držav članic, ki delujejo v skladu s skupnimi politikami in strategijami, EU omogoča edinstven vpliv pri spopadanju s svetovnimi izzivi. Ukrepanje na nacionalni ravni je lahko omejeno in razdrobljeno, saj so projekti pogosto premajhni, da bi trajnostno spremenili razmere. Z racionaliziranjem dela držav članic EU izboljšuje koordinacijo in učinkovitost ukrepov EU. · V obdobju proračunskih omejitev, ko se je več držav članic odločilo za izstop iz celotnih posameznih sektorjev sodelovanja in umik podpore iz nekaterih držav, lahko EU dejavno spodbuja demokracijo, mir, stabilnost, blaginjo in zmanjševanje revščine v svoji soseščini. V takih razmerah je bolj kot kdaj koli prej iz popolnoma gospodarskega vidika smiselno, da se pomoč preusmeri na raven EU, na kateri se lahko doseže dejanski vpliv. Sodelovanje z EU je tudi cenejše. Upravni stroški so nižji od povprečnih upravnih stroškov glavnih donatorjev dvostranske pomoči. 4. PRORAČUNSKE POSLEDICE Sredstev iz proračuna EU za novi evropski sosedski instrument bi moralo biti dovolj, da bi se lahko izpolnili ambiciozni cilji prenovljene evropske sosedske politike. Zato je Evropska komisija v sporočilu z dne 29. junija 2011 „Proračun za strategijo Evropa 2020“ predlagala, da se evropskemu sosedskemu instrumentu za obdobje 2014–2020 dodeli znesek v višini 18 182 300 000 EUR (v tekočih cenah). Financiranje dejavnosti visokošolskega izobraževanja v tretjih državah v okviru programa „Erasmus za vse“ bo zaradi predvidljivosti dano na voljo v skladu s cilji zunanjega ukrepanja EU z dvema večletnima dodelitvama, ki bosta zajemali prva štiri oziroma preostala tri leta. To financiranje bo vključeno v večletno okvirno načrtovanje programov evropskega sosedskega instrumenta v skladu z opredeljenimi potrebami in prednostnimi nalogami zadevnih držav. Dodelitve se lahko v primeru večjih nepredvidenih dogodkov ali pomembnih političnih sprememb revidirajo v skladu s prednostnimi nalogami zunanjega ukrepanja EU. Uporaba tega financiranja bo določena z Uredbo „Erasmus za vse“ (EU) št. [--] Evropskega parlamenta in Sveta o ustanovitvi programa „Erasmus za vse“[11]. Podrobna ocena finančnega učinka predloga je prikazana v ločeni oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga za evropski sosedski instrument. 5. GLAVNI ELEMENTI Podrobna obrazložitev posebnih določb predloga Spodaj so našteti ključni elementi predloga (v primerjavi s sedanjo ureditvijo) in njihova utemeljitev: · Uporaba načel „več za več“ in vzajemne odgovornosti v skladu z novo vizijo ESP, zlasti prek posebnih določb o razlikovanju pri dodelitvi finančnih sredstev in pri postopku načrtovanja programov, kakor se zahteva. · Proučitev zahtevnosti in dolžine postopka načrtovanja programov, da se postopek racionalizira, skrajša in se bolj usmeri k svojim ciljem, zlasti za partnerice ESP, ki so v akcijskih načrtih ali enakovrednih dokumentih skupaj z EU sprejele strateške prednostne naloge. · Racionalizacija področja uporabe instrumenta, pri čemer je treba skrbeti za ustrezno ravnovesje med njegovo prožnostjo ter osredotočenostjo na cilje politike in ključna področja sodelovanja. · Prilagoditev izvedbenih določb in izboljšanje skladnosti med zunanjimi instrumenti. · Izboljšanje določb o čezmejnem sodelovanju, da se omogoči učinkovito in hitro izvajanje programov. · Spodbujanje tesnejših povezav z notranjimi instrumenti in politikami EU, med drugim z okrepitvijo sodelovanja s Komisijo med fazo načrtovanja programov in po potrebi s podporo mehanizmom za združevanje sredstev iz razdelkov za notranje politike in zunanje ukrepe proračuna EU. · Odziv na spremembe v odnosu z Rusijo, zaradi česar je treba spremeniti določbe o upravičenosti Rusije do sredstev evropskega sosedskega instrumenta, da bodo odražale poseben status Rusije kot sosede in strateške partnerice EU. Poenostavitev Predlog za evropski sosedski instrument vključuje določbe o poenostavitvi instrumenta z več vidikov. Z racionalizacijo področja uporabe instrumenta je bilo 29 tematskih področij iz sedanje Uredbe o evropskem instrumentu sosedstva in partnerstva okleščeno na šest specifičnih ciljev. Uvedeno je bilo novo, poenostavljeno orodje načrtovanja programov za večino sosedskih držav (enotni okvir podpore). Novi programski dokument bo krajši od strateških dokumentov in večletnih okvirnih programov, v njem se ne bodo podvajale informacije iz zakonskih/političnih dokumentov, ki so podlaga za odnose EU z njenimi sosedi, poleg tega pa bi moral prispevati k skrajšanju postopka načrtovanja programov, s čimer se bodo znižali tudi upravni stroški. Novi člen, ki omogoča, da se sredstva iz evropskega sosedskega instrumenta in ustreznega razdelka za notranje politike proračuna EU zberejo z enotnim sklopom pravil za ukrepe, ki obravnavajo zlasti čezmejne izzive, bo znatno izboljšal učinkovitost in zmanjšal upravne stroške izvajanja zadevnih ukrepov. Prednostna naloga Komisije v tej novi uredbi, ki velja tudi za druge programe v okviru večletnega finančnega okvira, je poenostaviti regulativno okolje in izboljšati dostop partnerskih držav in regij, organizacij civilne družbe, MSP itd. do pomoči EU, če uresničujejo cilje Uredbe. Kar zadeva izvajanje nove uredbe o evropskem sosedskem instrumentu, bi morali poenostavljeni in prožnejši postopki omogočati hitrejše sprejetje izvedbenih ukrepov in hitrejše zagotavljanje pomoči EU, zlasti v kriznih razmerah ali v primeru groženj za demokracijo, pravno državo, človekove pravice in temeljne svoboščine ter v primeru naravnih nesreč ali nesreč, ki jih je povzročil človek. Revizija finančne uredbe, ki vsebuje posebno bistvene določbe o zunanjih ukrepih, bo prav tako olajšala udeležbo organizacij civilne družbe in malih podjetij pri programih financiranja, na primer s poenostavitvijo pravil, zmanjšanjem stroškov sodelovanja in pospešitvijo postopkov dodelitve. Komisija namerava izvajati to uredbo z novimi prožnimi postopki iz nove finančne uredbe. Poleg tega bo dodatna poenostavitev dosežena tudi s pripravo samostojne horizontalne okvirne uredbe, ki vsebuje vse splošne in ponavljajoče se določbe in zagotavlja večjo skladnost med instrumenti s področja zunanjih ukrepov. 2011/0405 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o vzpostavitvi evropskega sosedskega instrumenta EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) ter zlasti člena 209(1) in člena 212(2) PDEU, ob upoštevanju predloga Komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[12], ob upoštevanju mnenja Odbora regij[13], v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Ta uredba je eden od instrumentov, ki zagotavljajo neposredno podporo zunanjim politikam Evropske unije. Nadomestila bo Uredbo (ES) št. 1638/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 2006 o splošnih določbah o ustanovitvi Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva[14], ki preneha veljati 31. decembra 2013. (2) Člen 8 Pogodbe o Evropski uniji določa, da mora Unija razviti posebne odnose z državami v svojem sosedstvu, da ustvari območje blaginje in dobrega sosedstva, ki temelji na vrednotah Unije in za katero so značilni tesni in miroljubni odnosi na podlagi sodelovanja. (3) Unija si z dialogom in sodelovanjem s tretjimi državami prizadeva spodbujati, razvijati in krepiti vrednote svobode, demokracije, spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter načela enakosti in pravne države, na katerih temelji. (4) Od uvedbe evropske sosedske politike so se odnosi z državami partnericami bistveno okrepili ter Uniji in njenim partnericam prinesli oprijemljive koristi. (5) Unija z evropsko sosedsko politiko sosedskim državam ponuja privilegiran odnos, ki temelji na vzajemni zavezanosti vrednotam demokracije, človekovih pravic, pravne države, dobrega upravljanja in načelom tržnega gospodarstva in trajnostnega razvoja ter na spodbujanju teh vrednot in načel. (6) V soseščini Evropske unije sta regionalno sodelovanje oblikovali dve glavni politični pobudi: vzhodno partnerstvo med Unijo in njenimi vzhodnimi sosedami ter Unija za Sredozemlje med Unijo in njenimi južnosredozemskimi sosedami. Ti pobudi sta pomembna politična okvira za poglobitev odnosov z in med državami partnericami na podlagi načel obojestranskih zavez in skupne odgovornosti. (7) Po uvedbi evropske sosedske politike in vzpostavitvi Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva se je zvrstilo več pomembnih dogodkov. Med temi lahko omenimo poglobitev odnosov s partnericami, uvedbo regionalnih pobud in procese demokratičnega prehoda v sosedstvu. Posledica tega je bila nova vizija evropske sosedske politike, opredeljene leta 2011 na podlagi celovitega strateškega pregleda politike. Ta vizija opredeljuje ključne cilje sodelovanja Unije s sosednjimi državami in omogoča večjo podporo partnericam, zavezanim oblikovanju demokratičnih družb in izvajanju reform v skladu z načeloma „več za več“ in „vzajemne odgovornosti“. (8) Pomoč v okviru tega instrumenta in Evropskega sklada za regionalni razvoj je treba zagotoviti programom čezmejnega sodelovanja ob zunanjih mejah Evropske unije med partnerskimi državami in državami članicami za spodbujanje enotnega in trajnostnega regionalnega razvoja v sosednjih obmejnih regijah in skladnega teritorialnega združevanja v Uniji in s sosednjimi državami. (9) Poleg tega je pomembno, da instrument podpira in omogoča sodelovanje v skupno korist Unije in njenih partneric, zlasti z združevanjem prispevkov iz notranjih in zunanjih instrumentov proračuna Unije, in sicer predvsem za čezmejno sodelovanje, infrastrukturne projekte v interesu Unije, ki bodo potekali prek sosednjih držav, in druga področja sodelovanja. (10) Obmejnim regijam, ki pripadajo državam Evropskega gospodarskega prostora, in regijam Ruske federacije, ki so trenutno udeležene v programih čezmejnega sodelovanja, bi bilo treba sodelovanje omogočati še naprej. Prav tako je pomembno, da so lahko v čezmejno sodelovanje vključene tudi zadevne regije v državah, ki jih zajema instrument za predpristopno pomoč. Sodelovanje držav Evropskega gospodarskega prostora v programih čezmejnega sodelovanja bi moralo še naprej temeljiti na njihovih lastnih virih. (11) Pričakuje se, da bodo nacionalni delež sofinanciranja zagotovile države članice EU in partnerske države, ki so udeležene v programih čezmejnega sodelovanja. S tem odgovornost, ki jo sprejme država, večja, povečal pa se bo tudi znesek finančnih sredstev, ki so na voljo programom, in olajšala udeležba lokalnih akterjev. (12) Kadar je ustrezno, bo čezmejno sodelovanje prispevalo k izvajanju obstoječih in prihodnjih makroregionalnih strategij. (13) Podpora, namenjena sosednjim državam v razvoju v okviru evropske sosedske politike, bi morala biti skladna s cilji in načeli zunanje politike Unije, še zlasti pa razvojne politike Unije, vključno s „Skupno izjavo o razvojni politiki Evropske unije ,Evropsko soglasje‘“, ki so jo sprejeli Svet in predstavniki vlad držav članic v okviru Sveta ter Evropskega parlamenta in Komisije 22. decembra 2005. (14) Skupna strategija EU in Afrike zadeva odnose s sredozemskimi sosedami iz Severne Afrike. (15) Unija in države članice bi morale izboljšati skladnost in komplementarnost svojih politik o sodelovanju s sosednjimi državami. Za zagotovitev, da se sodelovanje Unije in držav članic dopolnjuje in medsebojno krepi, je primerno, da se določi skupno načrtovanje programov, ki se izvaja, kadar je to možno in ustrezno. (16) Načeloma bi morala biti podpora Unije v okviru te uredbe usklajena z ustreznimi nacionalnimi, regionalnimi ali lokalnimi strategijami in ukrepi partnerskih držav. (17) Unija je najprimernejša partnerica za zagotavljanje te podpore v sosedskih državah, v katerih je prilagajanje pravilom in standardom Unije eden ključnih ciljev politike. Nekatere vrste posebne podpore se lahko zagotovijo le na ravni Unije. (18) Ker poleg tega ciljev te uredbe, in sicer spodbujanja okrepljenega političnega sodelovanja in postopnega gospodarskega povezovanja med Evropsko unijo in sosedskimi državami, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker se ti cilji zaradi obsega predlaganih ukrepov lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev. (19) Evropska unija za financiranje zunanje podpore potrebuje vse več sredstev, vendar so sredstva, namenjena tovrstni podpori, zaradi ekonomskega in proračunskega položaja Unije omejena. Zato mora Komisija z uporabo finančnih instrumentov z učinkom finančnega vzvoda poiskati najsmotrnejšo porabo razpoložljivih virov. Takšen učinek bi lahko še povečali z omogočanjem večkratne uporabe sredstev, vloženih v finančne instrumente, in sredstev, ki jih ti finančni instrumenti ustvarijo. (20) Boj proti podnebnim spremembam je eden velikih izzivov, s katerim se spopada Unija, poleg tega pa je na tem področju nujno potrebno mednarodno ukrepanje. V skladu z namenom, ki je izražen v sporočilu Komisije o večletnem finančnem okviru iz junija 2011, da se delež proračuna Unije za podnebne ukrepe poveča na najmanj 20 %, naj bi ta uredba prispevala k temu cilju. (21) Enakost spolov in protidiskriminacija bi morala biti splošna cilja, ki sta vključena v vse ukrepe, sprejete v skladu s to uredbo. (22) Unija se je zavezala, da bo v odnosih s partnericami po svetu spodbujala dostojno delo ter se zavzemala za ratifikacijo in učinkovito izvajanje mednarodno priznanih standardov dela in večstranskih okoljskih sporazumov. (23) Finančne interese Evropske unije bi bilo treba zaščititi s sorazmernimi ukrepi v celotnem odhodkovnem ciklusu, med drugim s preprečevanjem, odkrivanjem in preiskovanjem nepravilnosti, izterjavo izgubljenih, nepravilno plačanih ali nepravilno porabljenih sredstev ter, po potrebi, s kaznimi. Ti ukrepi se bodo izvajali v skladu z veljavnimi sporazumi, sklenjenimi z mednarodnimi organizacijami in tretjimi državami. (24) Zaradi uskladitve terminologije z evropskim teritorialnim sodelovanjem se dokumenti o izvajanju programov čezmejnega sodelovanja imenujejo skupni operativni programi. (25) Da bi ta uredba lahko hitro odražala rezultate političnih odločitev Sveta, je treba Komisijo pooblastiti za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije, in sicer za posodabljanje seznama držav upravičenk iz Priloge k tej uredbi. (26) Uredba (EU) št. …/… Evropskega parlamenta in Sveta z dne …[15] (v nadaljnjem besedilu: skupna izvedbena uredba) določa skupna pravila in postopke za izvajanje instrumentov Unije za zunanje ukrepanje, na Komisijo pa bi se moralo prenesti pooblastilo za sprejetje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije za sprejetje posebnih izvedbenih ukrepov, potrebnih za mehanizme čezmejnega sodelovanja iz Naslova III te uredbe. Zlasti je pomembno, da Komisija med pripravljalnim delom opravi ustrezna posvetovanja, vključno s posvetovanji na strokovni ravni. Komisija pri pripravi in snovanju delegiranih aktov nadalje zagotovi, da se ustrezni dokumenti sočasno, pravočasno in ustrezno predložijo Evropskemu parlamentu in Svetu. (27) Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe je treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. (28) Izvedbena pooblastila, povezana s členom 7(1), (2) in (3) ter členom 9(1), je treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije[16]. Ob upoštevanju narave navedenih izvedbenih aktov, zlasti njihove naravnanosti v okviru politik ali njihovih finančnih posledic, bi bilo treba za njihovo sprejetje načeloma uporabiti postopek pregleda, razen za ukrepe majhnega finančnega obsega. (29) Organizacija in delovanje Evropske službe za zunanje delovanje sta opisana v Sklepu Sveta 2010/427/EU – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Naslov I CILJI IN NAČELA Člen 1 Splošni cilj in področje uporabe 1. Unija si z vzpostavitvijo posebnega odnosa prizadeva ustvariti območje blaginje in dobrega sosedstva, ki vključuje Evropsko unijo ter države in ozemlja, navedene v Prilogi k tej uredbi (v nadaljnjem besedilu: partnerske države). 2. Podpora Unije se v skladu s to uredbo uporablja v korist partnerskih držav, lahko pa tudi za skupno korist EU in partnerskih držav. 3. Sredstva Unije se lahko uporabijo tudi za omogočanje udeležbe Ruske federacije v čezmejnem sodelovanju ter v ustreznih večdržavnih programih, kar bi odražalo poseben status Ruske federacije kot sosede Unije in strateške partnerice v regiji. Člen 2 Specifični cilji podpore Unije 1. Podpora v okviru te uredbe spodbuja okrepljeno politično sodelovanje in postopno gospodarsko povezovanje med Unijo in partnerskimi državami ter zlasti podpira izvajanje sporazumov o partnerstvu in sodelovanju, pridružitvenih sporazumov, ostalih obstoječih ali prihodnjih sporazumov ter skupno dogovorjenih akcijskih načrtov. 2. Podporo Unije je treba nameniti zlasti za: (a) spodbujanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, pravne države, načel enakosti, vzpostavitev globoke in trajnostne demokracije, spodbujanje dobrega upravljanja in razvoj uspešne civilne družbe, vključno s socialnimi partnerji; (b) postopno vključevanje na notranji trg Unije ter okrepljeno sektorsko in medsektorsko sodelovanje, vključno s približevanjem zakonodaje in pravne ureditve standardom Unije in drugim ustreznim mednarodnim standardom ter s tem povezanimi vzpostavljanjem institucij in naložbami, zlasti v medsebojne povezave; (c) ustvarjanje pogojev za dobro upravljano mobilnost ljudi in spodbujanje medosebnih stikov; (d) vse vidike trajnostnega in vključujočega razvoja, zmanjšanje revščine, vključno z razvojem zasebnega sektorja; spodbujanje notranje gospodarske, socialne in teritorialne kohezije, razvoja podeželja, podnebnih ukrepov in pripravljenosti na nesreče; (e) spodbujanje krepitve zaupanja in drugih ukrepov, ki prispevajo k varnosti ter preprečevanju in reševanju sporov; (f) krepitev podregionalnega in regionalnega sodelovanja ter sodelovanja na območju celotnega sosedstva in čezmejnega sodelovanja. 3. Doseganje teh ciljev se bo ocenjevalo zlasti z ustreznimi rednimi poročili EU o izvajanju politike, pri področjih iz odstavkov 2(a), (d) in (e) pa z ustreznimi kazalniki, ki jih določijo mednarodne organizacije in drugi ustrezni organi; pri področjih iz odstavkov 2(b), (c) in (d) bo pomembno sprejemanje regulativnega okvira EU s strani partnerskih držav, kakor je ustrezno; področja iz odstavkov 2(c) in (f) pa se bodo ocenjevala na podlagi ustreznih sporazumov in ukrepov sodelovanja. Kazalniki bodo med drugim ustrezno spremljanje demokratičnih volitev, obseg korupcije, trgovinski tokovi, kazalniki, s katerimi je mogoče oceniti notranje ekonomske razlike, vključno s stopnjami zaposlenosti. 4. Podpora Unije se lahko uporabi tudi na drugih področjih, kadar je to v skladu s splošnimi cilji evropske sosedske politike. Člen 3 Okvir politike 1. Sporazumi o partnerstvu in sodelovanju, pridružitveni sporazumi ter ostali obstoječi ali prihodnji sporazumi, na podlagi katerih se oblikuje odnos s partnerskimi državami, zadevna sporočila, sklepi Sveta, resolucije Evropskega parlamenta in ustrezni sklepi ministrskih srečanj s partnerskimi državami določajo splošni politični okvir za načrtovanje programov in izvajanje podpore Unije v okviru te uredbe. 2. Ključne usmeritve za določanje prednostnih nalog podpore Unije so določene v skupno dogovorjenih akcijskih načrtih ali drugih enakovrednih dokumentih, ki jih skupaj sklenejo partnerske države in Unija. 3. Kadar med Unijo in partnerskimi državami ne obstajajo sporazumi iz odstavka 1, se pomoč Unije lahko zagotovi, če se izkaže, da je uresničevanje ciljev politik Unije koristno, programi pa se načrtujejo na podlagi takšnih ciljev ob upoštevanju potreb zadevne države. Člen 4 Razlikovanje, partnerstvo in sofinanciranje 1. Oblika in višina podpore Unije, ki se zagotovi posamezni partnerski državi v okviru te uredbe, se razlikuje glede na zavezanost partnerske države sprejemanju reform in njen napredek pri izvajanju teh reform. Tako razlikovanje odraža ambicioznost partnerstva države z Unijo, napredek pri vzpostavljanju globlje in trajnostne demokracije, napredek pri izvajanju dogovorjenih ciljev reform, potrebe in zmogljivosti države ter morebitni učinek podpore Unije. 2. Podpora Unije v okviru te uredbe se načeloma določi v sodelovanju z upravičenci. Partnerstvo pri pripravi, izvajanju in spremljanju podpore Unije po potrebi vključuje nacionalne, regionalne in lokalne organe, druge zainteresirane strani, civilno družbo, socialne partnerje in druge nedržavne akterje. 3. Podporo Unije v skladu s to uredbo načeloma sofinancirajo partnerske države iz javnih sredstev, prispevkov upravičencev in drugih virov. Isto načelo se uporablja za sodelovanje z Rusko federacijo, zlasti glede programov iz člena 6(1)(c). Zahteve po sofinanciranju se lahko opustijo, kadar je to ustrezno utemeljeno in kadar je to potrebno za podporo razvoja civilne družbe in nedržavnih akterjev, ne glede na izpolnjevanje drugih pogojev iz finančne uredbe. Člen 5 Skladnost in koordiniranje donatorjev 1. Pri izvajanju te uredbe se zagotovi skladnost z drugimi področji zunanjih ukrepov Unije in drugimi ustreznimi politikami Unije. V ta namen ukrepi, ki se financirajo v okviru te uredbe, vključno s tistimi, ki jih upravlja Evropska investicijska banka (v nadaljnjem besedilu: EIB), izhajajo iz dokumentov o politikah sodelovanja, opisanih v členu 3(1) in (2), ter iz posebnih interesov, prednostnih nalog politik in strategij Unije. Takšni ukrepi spoštujejo zaveze iz večstranskih sporazumov in mednarodnih konvencij, katerih pogodbenice so Unija in partnerske države. 2. Komisija, države članice in EIB zagotavljajo skladnost med podporo, dodeljeno v okviru te uredbe, in drugo podporo, ki jo dodelijo Unija, države članice in EIB. 3. Unija in države članice koordinirajo svoje programe podpore z namenom povečanja uspešnosti in učinkovitosti izvajanja podpore in dialoga o politikah v skladu z uveljavljenimi načeli za krepitev operativne koordinacije na področju zunanje podpore ter za usklajenost politik in postopkov. Koordinacija vključuje redna posvetovanja in pogoste izmenjave ustreznih informacij v različnih fazah cikla podpore, zlasti na ravni področij, in lahko vodi k skupnemu načrtovanju programov, prenesenemu sodelovanju in/ali ureditvi prenosa. 4. Unija skupaj z državami članicami sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev ustrezne koordinacije ter sodelovanja z večstranskimi in regionalnimi organizacijami ter subjekti, vključno z evropskimi finančnimi institucijami, mednarodnimi finančnimi institucijami, agencijami, skladi in programi Združenih narodov, zasebnimi in političnimi fundacijami ter donatorji zunaj Evropske unije. Naslov II OKVIRNO NAČRTOVANJE PROGRAMOV IN DODELITEV SREDSTEV Člen 6 Vrste programov 1. Načrtovanje programov podpore Unije v okviru te uredbe poteka prek: (a) dvostranskih programov, ki zajemajo podporo eni partnerski državi; (b) večdržavnih programov, ki zajemajo skupne izzive vseh ali več partnerskih držav ter regionalno in podregionalno sodelovanje med dvema ali več partnerskimi državami, vključujejo pa lahko tudi sodelovanje z Rusko federacijo; (c) programov čezmejnega sodelovanja, ki zajemajo sodelovanje med eno ali več držav članic na eni strani in eno ali več partnerskih držav in/ali Rusko federacijo na drugi strani, izvajajo pa se na njihovem skupnem delu zunanje meje EU. 2. Podpora Unije v okviru te uredbe se izvaja v skladu s skupno izvedbeno uredbo. Člen 7 Načrtovanje programov in okvirna dodelitev sredstev za državne in večdržavne okvirne programe 1. Za države, za katere obstajajo dokumenti iz člena 3(2), se v skladu s postopkom pregleda iz člena 15(3) skupne izvedbene uredbe sprejme celovit večletni enotni okvir podpore. Na podlagi enotnega okvira podpore se obravnava napredek v zvezi z okvirom politike in pripravi seznam prednostnih nalog za podporo Unije, pri čemer se izbira opravi predvsem med tistimi, ki so bile vključene v dokumente iz člena 3(2) ter strategije ali načrte partnerskih držav in za katere je redno ocenjevanje Unije pokazalo, da je podpora potrebna. Enotni okvir podpore določi tudi okvirno raven njihovega financiranja. Veljal bo za obdobje, ki ustreza veljavnosti zadevnega dokumenta iz člena 3(2). 2. Za države, za katere dokumenti iz člena 3(2) ne obstajajo, se v skladu s postopkom pregleda iz člena 15(3) skupne izvedbene uredbe sprejme celovit programski dokument, vključno s strategijo in večletnim okvirnim programom. V programskem dokumentu bo določena strategija odziva Unije na podlagi analize razmer v zadevni državi in njenih odnosov z Unijo, strategij ali načrtov partnerskih držav, prednostnih nalog podpore Unije in okvirne ravni financiranja, razčlenjenega po prednostnih nalogah. Veljal bo za ustrezno večletno obdobje. 3. Za večdržavne programe se v skladu s postopkom pregleda iz člena 15(3) skupne izvedbene uredbe sprejme celovit programski dokument, vključno s strategijo in večletnim okvirnim programom. Programski dokument določa prednostne naloge podpore Unije za regije in podregije in okvirno raven financiranja, razčlenjenega po prednostnih nalogah. Veljal bo za ustrezno večletno obdobje. 4. Dokumente enotnega okvira podpore iz odstavka 1 je treba po potrebi pregledati, revidirajo pa se lahko v skladu s postopkom pregleda iz člena 15(3) skupne izvedbene uredbe. Programski dokumenti iz odstavkov 2 in 3 se na sredi obdobja ali, kadar je to potrebno, pregledajo, revidirajo pa se lahko v skladu z istim postopkom. 5. Finančne dodelitve za državne in večdržavne programe se določijo na podlagi preglednih in objektivnih meril, ki odražajo načelo razlikovanja iz člena 4(1). 6. Kadar je to potrebno za učinkovitejše izvajanje ukrepov za skupno korist Unije in partnerskih držav na področjih, kot sta mednarodno sodelovanje in medsebojne povezave, se lahko financiranje v okviru te uredbe združi s sredstvi, ki se dodelijo na podlagi drugih ustreznih uredb Unije o vzpostavitvi finančnih instrumentov. V tem primeru Komisija odloči, kateri enotni sklop pravil je treba uporabljati za izvajanje podpore. 7. Države članice in drugi donatorji, ki so se zavezali, da bodo načrtovanje programov podpore pripravili skupaj z EU, so vključeni v postopek načrtovanja programov. V programske dokumente se lahko po potrebi vključi tudi njihov prispevek. 8. Kadar se države članice in drugi donatorji zavežejo, da bodo načrtovanje programov podpore pripravili skupaj, lahko skupni večletni programski dokument nadomesti enotni okvir podpore iz odstavka (1) in programske dokumente iz odstavkov (2) in (3), če izpolnjuje pogoje iz teh določb. 9. V primeru kriz ali groženj demokraciji, pravni državi, človekovim pravicam in temeljnim svoboščinam ali naravnih nesreč ali nesreč, ki jih je povzročil človek, se lahko opravi ad hoc pregled programskih dokumentov. S tem izrednim pregledom se zagotovi skladnost med podporo Unije, dodeljeno v okviru te uredbe, in podporo, dodeljeno v okviru drugih finančnih instrumentov Unije. Na podlagi izrednega pregleda se lahko sprejmejo revidirani programski dokumenti. V tem primeru Komisija revidirane programske dokumente v enem mesecu od njihovega sprejetja pošlje v vednost Evropskemu parlamentu in Svetu. Naslov III ČEZMEJNO SODELOVANJE Člen 8 Geografska upravičenost 1. Programi čezmejnega sodelovanja iz člena 6(1)(c) se lahko sprejmejo na območjih: (a) kopenskih mej, ki zajemajo teritorialne enote, ki ustrezajo ravni NUTS 3 ali enakovredni ravni ob kopenskih mejah med državami članicami in partnerskimi državami in/ali Rusko federacijo; (b) morskih mej, ki zajemajo teritorialne enote, ki ustrezajo ravni NUTS 3 ali enakovredni ravni ob morskih mejah med državami članicami in partnerskimi državami in/ali Rusko federacijo, ločene za največ 150 km, ne glede na morebitne prilagoditve, potrebne za zagotovitev skladnosti in neprekinjenosti ukrepov sodelovanja; (c) okoli morskega bazena, ki je na področju obalnih teritorialnih enot, ki ustrezajo ravni NUTS 2 ali enakovredni ravni in se nahajajo ob skupnem morskem bazenu držav članic in partnerskih držav in/ali Ruske federacije. 2. Za zagotovitev nadaljevanja obstoječih programov sodelovanja in v drugih upravičenih primerih se teritorialnim enotam, ki mejijo na enote iz odstavka 1, lahko dovoli udeležba v programih čezmejnega sodelovanja. 3. V ustrezno utemeljenih primerih se lahko vključijo tudi pomembna socialna, gospodarska ali kulturna središča, ki ne mejijo na upravičene teritorialne enote, če njihova udeležba pomaga doseči cilje iz programskega dokumenta. 4. Pri oblikovanju programov v skladu z odstavkom (1)(b) lahko Evropska komisija v dogovoru s partnericami predlaga, da se geografska upravičenost razširi na vso teritorialno enoto ravni NUTS 2, kjer se nahaja teritorialna enota ravni NUTS 3. Člen 9 Načrtovanje programov in dodelitev sredstev za čezmejno sodelovanje 1. V programskem dokumentu se opredelijo: (a) strateški cilji čezmejnega sodelovanja; (b) seznam skupnih operativnih programov, ki jih je treba pripraviti; (c) okvirna razčlenitev sredstev med programe za kopenske in morske meje iz člena 8(1)(a) in (b) ter programe za morske bazene iz člena 8(1)(c); (d) okvirne večletne dodelitve posameznim skupnim operativnim programom; (e) teritorialne enote, upravičene do sodelovanja v vsakem skupnem operativnem programu, ter regije in središča iz člena 8(2), (3) in (4); (f) okvirna dodelitev za podporo horizontalnim ukrepom za gradnjo zmogljivosti, povezovanje v mreže in izmenjave izkušenj med programi, kakor je ustrezno; (g) prispevki za mednarodne programe, vzpostavljene z Uredbo (EU) št. […] Evropskega parlamenta in Sveta z dne [….] o posebnih določbah za podporo cilju evropsko teritorialno sodelovanje iz Evropskega sklada za regionalni razvoj[17], pri katerih sodelujejo partnerske države in/ali Ruska federacija. Programski dokument zajema obdobje sedmih let, Komisija pa ga sprejme v skladu s postopkom pregleda iz člena 15(3) skupne izvedbene uredbe. Pregleda se sredi obdobja ali kadar koli je to potrebno, revidira pa se lahko v skladu z istim postopkom iz navedenega člena. 2. Skupne operativne programe sofinancira Evropski sklad za regionalni razvoj. Skupni znesek prispevka iz Evropskega sklada za regionalni razvoj se določi v skladu s členom 4(4) Uredbe (EU) št. [… Evropskega parlamenta in Sveta z dne [….] o posebnih določbah za podporo cilju evropsko teritorialno sodelovanje iz Evropskega sklada za regionalni razvoj[18]]. Določbe te uredbe se uporabljajo pri uporabi tega prispevka. 3. Instrument za predpristopno pomoč lahko sofinancira skupne operativne programe, v katerih so udeležene države upravičenke navedenega instrumenta. Določbe te uredbe se uporabljajo pri uporabi tega sofinanciranja. 4. Višina okvirnih dodelitev sredstev za skupne operativne programe je odvisna predvsem od števila prebivalcev na upravičenih območjih. Okvirne dodelitve se lahko prilagodijo, da se upoštevajo tako potreba po ravnovesju med prispevki Evropskega sklada za regionalni razvoj ter prispevki iz proračuna tega instrumenta kot tudi drugi dejavniki, ki vplivajo na intenzivnost sodelovanja, kot so posebne značilnosti obmejnih območij ter njihova zmogljivost za upravljanje in absorpcijo podpore Unije. Člen 10 Skupni operativni programi 1. Čezmejno sodelovanje se izvaja z večletnimi skupnimi operativnimi programi, ki zajemajo sodelovanje za posamezno mejo ali skupino meja in vključujejo večletne ukrepe, ki izpolnjujejo usklajeni sklop prednostnih nalog in jih je mogoče izvajati s podporo Unije. Skupni operativni programi izhajajo iz programskega dokumenta iz člena 9. Vključujejo kratek opis sistemov upravljanja in nadzora, ki zajemajo elemente iz člena 11(2) in člena 12(2). 2. Skupni operativni programi za kopenske in morske meje se oblikujejo za vsako mejo na ustrezni teritorialni ravni ter vključujejo upravičene teritorialne enote, ki pripadajo eni državi članici ali več državam članicam ter eni partnerski državi ali več partnerskim državam in/ali Ruski federaciji. 3. Skupni operativni programi za morske bazene so večstranski, oblikujejo se na ustrezni teritorialni ravni in vključujejo upravičene teritorialne enote, ki se nahajajo ob skupnem morskem bazenu, ki pripada več državam udeleženkam ter vsaj eni državi članici in eni partnerski državi in/ali Ruski federaciji. Vključujejo lahko dvostranske dejavnosti, ki spodbujajo sodelovanje med eno državo članico in eno partnersko državo in/ali Rusko federacijo. 4. Države udeleženke v roku enega leta od potrditve programskega dokumenta iz člena 9 Komisiji skupaj predložijo predloge za skupne operativne programe. Komisija sprejme vsak skupni operativni program, potem ko oceni njegovo skladnost s to uredbo, programskim dokumentom in izvedbenimi pravili. 5. Regije iz držav, ki niso partnerske države, iz Ruske federacije ali držav članic, ki mejijo na upravičene regije, kakor so opredeljene v členu 8(1)(a) in (b), ali držav članic, ki se nahajajo ob skupnem morskem bazenu, za katerega je oblikovan skupni operativni program, se lahko vključijo v skupni operativni program in pridobijo podporo Unije pod pogoji, določenimi v programskem dokumentu iz člena 9. 6. Komisija in države udeleženke sprejmejo ustrezne ukrepe za zagotovitev, da se programi morskega bazena, oblikovani v skladu s to uredbo, in mednarodni programi sodelovanja, oblikovani v skladu z Uredbo (EU) št. [….], katerih geografska območja se delno prekrivajo, v celoti dopolnjujejo in vzajemno krepijo. 7. Skupni operativni programi se lahko revidirajo na pobudo držav udeleženk ali Komisije, med drugim na podlagi naslednjih razlogov: – sprememb pri prednostnih nalogah sodelovanja in socialno-ekonomskem razvoju, – rezultatov izvajanja zadevnih ukrepov in rezultatov spremljanja in ocenjevanja, – potrebe po prilagoditvi zneskov razpoložljivih sredstev ter prerazporeditvi virov. 8. Komisija po sprejetju skupnih operativnih programov sklene finančni sporazum s partnerskimi državami in/ali Rusko federacijo. Finančni sporazum vsebuje pravne določbe, ki so potrebne za izvajanje skupnega operativnega programa, podpiše pa ga lahko tudi druga država udeleženka in organ upravljanja iz člena 12(2)(c). Po potrebi države udeleženke in organ upravljanja sklenejo memorandum o soglasju, da se natančneje določijo finančne odgovornosti držav. 9. Skupni operativni program, ki vključuje več kot eno partnersko državo, se oblikuje, če vsaj ena partnerska država podpiše finančni sporazum. Druge partnerske države, ki jih zajema kakšen drug program, lahko kadar koli podpišejo finančni sporazum in se tako pridružijo programu. 10. Če se država udeleženka zaveže, da bo sodelovala pri skupnem sofinanciranju programa, skupni operativni program razjasni ureditev zagotavljanja, uporabe in spremljanja zadevnega sofinanciranja. S tem povezani finančni sporazum podpišejo vse države udeleženke. 11. V skupnih operativnih programih je lahko prav tako določen finančni prispevek iz in v instrumente, ki se lahko kombinirajo z donacijami, ob upoštevanju pravil teh instrumentov, pod pogojem da to prispeva k doseganju prednostnih nalog programov. 12. Ob upoštevanju načela partnerstva države udeleženke skupaj izberejo ukrepe, ki bodo prejeli podporo Unije, pri čemer morajo biti skladni s prednostnimi nalogami in ukrepi iz skupnega operativnega programa. 13. V posebnih in ustrezno utemeljenih primerih, kadar: (a) skupnega operativnega programa ni mogoče predložiti zaradi težav, ki izvirajo iz odnosov med državami udeleženkami ali med Evropsko unijo in partnersko državo; ali (b) države udeleženke Komisiji najpozneje do 30. junija 2017 še niso predložile skupnega operativnega programa; ali (c) nobena od partnerskih držav, ki jih zajema program, do konca leta, ki sledi sprejetju programa, ni podpisala zadevnega finančnega sporazuma, Komisija po posvetovanju z zadevnimi državami članicami sprejme potrebne ukrepe, s katerimi zadevnim državam članicam omogoči uporabo prispevka Evropskega sklada za regionalni razvoj za skupni operativni program v skladu s členom 4(7) in (8) Uredbe (EU) št. [...]. 14. Proračunske obveznosti za ukrepe čezmejnega sodelovanja ali programe, ki trajajo več kot eno proračunsko leto, se lahko razčlenijo v letne obroke prek več let. Člen 11 Upravljanje skupnih operativnih programov 1. Skupni operativni programi se načeloma izvajajo z deljenim upravljanjem z državami članicami. Države udeleženke lahko predlagajo tudi, naj programe s posrednim upravljanjem izvaja eden od subjektov iz finančne uredbe v skladu z izvedbenimi pravili iz člena 12(2). 2. Komisija bo na podlagi razpoložljivih informacij presodila, ali je pri deljenem upravljanju država članica, pri posrednem upravljanju pa partnerska država ali mednarodna organizacija, vzpostavila in upravlja sisteme upravljanja in nadzora, ki so v skladu s finančno uredbo, to uredbo in njenimi izvedbenimi pravili iz člena 12(2). Zadevne države članice, partnerske države in mednarodne organizacije zagotovijo učinkovito delovanje svojega sistema upravljanja in nadzora, zakonitost in pravilnost poslovnih dogodkov ter spoštovanje načela dobrega finančnega poslovodenja. Odgovorne so za upravljanje in nadzor programov. Komisija lahko od zadevne države članice, partnerske države ali mednarodne organizacije zahteva, naj preuči pritožbo, predloženo Komisiji, glede izbire ali izvajanja dejavnosti, ki prejemajo podporo v okviru tega naslova, ali delovanja sistema upravljanja in nadzora. 3. Da bi bili skupni operativni programi ustrezno pripravljeni na izvajanje, začnejo odhodki, ki nastanejo po njihovi predložitvi Komisiji, izpolnjevati pogoje glede upravičenosti do podpore najprej s 1. januarjem 2014. 4. Kadar se upravičenost omeji v skladu s členom 8(7) skupne izvedbene uredbe, lahko subjekt iz odstavka 1, ki lahko začne razpise za oddajo predlogov in javne razpise, v tem primeru kot upravičene sprejme ponudnike, vlagatelje in kandidate iz neupravičenih držav ali blago, ki na podlagi svojega porekla ni upravičeno do podpore, v skladu s členom 9(3) skupne izvedbene uredbe. Člen 12 Izvedbena pravila za čezmejno sodelovanje 1. Izvedbena pravila o posebnih določbah za izvajanje tega naslova se sprejmejo z delegiranim aktom v skladu s členom 14. 2. Izvedbena pravila med drugim vključujejo določbe o: (a) stopnjah in načinih sofinanciranja; (b) pripravi, spremembah in zaključku skupnih operativnih programov; (c) vlogi in funkciji struktur programa: skupnem nadzornem odboru, organu upravljanja in njegovem skupnem tehničnem sekretariatu, skupnem odboru za izbor, vključno z njihovim položajem, učinkovito identifikacijo, obveznostmi in odgovornostmi, opisom sistemov upravljanja in nadzora, pogoji o tehničnem upravljanju in finančnem poslovodenju podpore Unije, vključno z upravičenostjo odhodkov; (d) postopkih izterjave; spremljanju in ocenjevanju; (e) dejavnostih povečanja prepoznavnosti in informativnih dejavnostih; (f) deljenem in posrednem upravljanju iz člena 6(2) skupne izvedbene uredbe. Naslov IV KONČNE DOLOČBE Člen 13 Posodobitev Priloge Seznam držav upravičenk v Prilogi k tej uredbi se lahko posodobi po političnih sklepih Sveta o področju uporabe sosedske politike. Priloga se spremeni z delegiranim aktom v skladu s členom 14. Člen 14 Izvajanje pooblastila 1. Pooblastilo iz členov 12 in 13 se podeli za obdobje veljavnosti te uredbe. 2. Pooblastilo lahko Evropski parlament ali Svet kadar koli prekličeta. S sklepom o preklicu pooblastila pooblastilo iz navedenega sklepa preneha. Sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na dan, ki je v njem naveden. Na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov ne vpliva. 3. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o tem hkrati uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 4. Sprejeti delegirani akt začne veljati le, če mu niti Evropski parlament niti Svet v dveh mesecih od dne, ko sta bila o tem uradno obveščena, ne nasprotujeta ali če pred iztekom tega roka obvestita Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se ta rok podaljša za dva meseca. Člen 15 Odbor Komisiji pomaga odbor evropskega sosedskega instrumenta. Navedeni odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011. Člen 16 Udeležba tretje države, ki ni navedena v Prilogi 1. Komisija se lahko v ustrezno utemeljenih okoliščinah in za zagotovitev skladnosti in učinkovitosti financiranja Unije ali za spodbujanje regionalnega ali nadregionalnega sodelovanja odloči za razširitev upravičenosti do ukrepov na države, ozemlja in regije, ki drugače ne bi bili upravičeni do financiranja. Ne glede na določbe člena 8(1) skupne izvedbene uredbe fizične in pravne osebe iz zadevnih držav, ozemelj in regij lahko sodelujejo v postopkih, s katerimi se ti ukrepi izvajajo. 2. Ta možnost se lahko predvidi v programskih dokumentih iz člena 7. Člen 17 Prekinitev pomoči Unije Če katera od partnerskih držav ne upošteva načel demokracije, pravne države in spoštovanja človekovih pravic ter temeljnih svoboščin, Unija brez poseganja v določbe o prekinitvi pomoči iz sporazumov o partnerstvu in sodelovanju ter pridružitvenih sporazumov s partnerskimi državami in regijami zadevno državo povabi, naj opravi posvetovanja, da bi se poiskala rešitev, sprejemljivo za obe strani, razen v izjemno nujnih primerih. Če posvetovanja z zadevno državo ne privedejo do rešitve, ki bi bila sprejemljiva za obe strani, ali če se posvetovanja zavrnejo ali v izjemno nujnih primerih, lahko Svet sprejme ustrezne ukrepe v skladu s členom 215(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki lahko vključujejo popolno ali delno prekinitev pomoči Unije. Člen 18 Referenčni finančni znesek 1. Finančna sredstva, ki so na voljo za izvajanje te uredbe v obdobju 2014–2020, znašajo 18 182 300 000 EUR (v tekočih cenah). Programom čezmejnega sodelovanja iz člena 6(1)(c) se dodeli do 5 % finančnih sredstev. 2. Letne odobritve odobri proračunski organ v mejah finančnega okvira. 3. Kakor je navedeno v členu 13(2) uredbe „Erasmus za vse“, bo za spodbujanje mednarodne razsežnosti visokega šolstva ukrepom za učno mobilnost v države zunaj EU ali iz njih ter za sodelovanje in dialog o politikah z organi/institucijami/organizacijami iz teh držav, dodeljenih tudi približno 1 812 100 000 EUR iz različnih zunanjih instrumentov (instrument za razvojno sodelovanje, evropski sosedski instrument, instrument za predpristopno pomoč, instrument partnerstva in Evropski razvojni sklad). Za uporabo navedenih sredstev se bodo uporabljale določbe uredbe „Erasmus za vse“. Sredstva bodo na voljo v obliki dveh večletnih dodelitev, ki bosta zajemali le prva štiri oziroma preostala tri leta. To financiranje se bo odražalo v večletnih okvirnih programih teh instrumentov v skladu z opredeljenimi potrebami in prednostnimi nalogami zadevnih držav. Dodelitev sredstev se lahko revidira v primeru nepredvidenih okoliščin večjih razsežnosti ali pomembnih političnih sprememb v skladu z zunanjimi prednostnimi nalogami EU. Člen 19 Evropska služba za zunanje delovanje Ta uredba se uporablja v skladu s Sklepom Sveta (EU) št. 2010/427/EU o organizaciji in delovanju Evropske službe za zunanje delovanje. Člen 20 Začetek veljavnosti Ta uredba začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Uporablja se od 1. januarja 2014. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, Za Evropski parlament Za Svet Predsednik Predsednik PRILOGA Partnerske države iz člena 1 Alžirija Armenija Azerbajdžan Belorusija Egipt Gruzija Izrael Jordanija Libanon Libija Moldavija Maroko Zasedeno palestinsko ozemlje Sirija Tunizija Ukrajina OCENA FINANČNIH POSLEDIC ZAKONODAJNEGA PREDLOGA ZA EVROPSKI SOSEDSKI INSTRUMENT 1. OKVIR PREDLOGA/POBUDE 1.1. Naslov predloga/pobude 1.2. Zadevna področja ABM/ABB 1.3. Vrsta predloga/pobude 1.4. Cilji 1.5. Utemeljitev predloga/pobude 1.6. Trajanje ukrepa in finančnih posledic 1.7. Načrtovani načini upravljanja 2. UKREPI UPRAVLJANJA 2.1. Določbe glede spremljanja in poročanja 2.2. Sistem upravljanja in nadzora 2.3. Ukrepi preprečevanja goljufij in nepravilnosti 2.4. Ocena stroškov in koristi kontrol 3. OCENA FINANČNIH POSLEDIC PREDLOGA/POBUDE 3.1. Zadevni razdelki večletnega finančnega okvira in odhodkovne proračunske vrstice 3.2. Ocenjeni učinek na odhodke 3.2.1. Povzetek ocenjenega učinka na odhodke 3.2.2. Ocenjeni učinek na odobritve za poslovanje 3.2.3. Ocenjeni učinek na odobritve upravne narave 3.2.4. Skladnost z veljavnim večletnim finančnim okvirom 3.2.5. Udeležba tretjih oseb pri financiranju 3.3. Ocenjeni učinek na prihodke OCENA FINANČNIH POSLEDIC ZAKONODAJNEGA PREDLOGA 1. OKVIR PREDLOGA/POBUDE 1.1 Naslov predloga/pobude Predlog uredbe (ES) št. XXX Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi evropskega sosedskega instrumenta; 1.2. Zadevna področja ABM/ABB[19] Naslov 19: Zunanji odnosi Dejavnost 19 08: Evropska sosedska politika in odnosi z Rusijo Naslov tega proračunskega poglavja 19 08 ustreza sedanji strukturi finančnih instrumentov za obdobje 2007–2013. Predlaga se, da se za obdobje 2014–2020 ohrani isto dejavnost 19 08, spremeni pa se naslov poglavja: 19 08 : Evropski sosedski instrument 1.3. Vrsta predloga/pobude X Predlog/pobuda se nanaša na nov ukrep. ¨ Predlog/pobuda se nanaša na nov ukrep, ki je nadaljevanje pilotnega projekta / pripravljalnega ukrepa[20]. ¨Predlog/pobuda je namenjena podaljšanju obstoječega ukrepa. ¨ Predlog/pobuda se nanaša na nadaljevanje obstoječega ukrepa z novo usmeritvijo. 1.4. Cilji 1.4.1. Večletni strateški cilji Komisije, ki naj bi bili doseženi s predlogom/pobudo Evropa v svetu: uveljavljanje politične vloge EU na svetovnem prizorišču 1.4.2. Specifični cilji in zadevne dejavnosti ABM/ABB Namen evropske sosedske politike je vzpostaviti območje blaginje in dobrega sosedstva na mejah EU, zlasti prek okrepljenega političnega združevanja, gospodarskega povezovanja in tesnega sodelovanja na številnih področjih. V obdobju 2014–2020 bo EU prek posebnega finančnega instrumenta, tj. evropskega sosedskega instrumenta, ki bo nadomestil Evropski instrument sosedstva in partnerstva iz leta 2006, te cilje podpirala še naprej. Evropski sosedski instrument bo zagotavljal večji del financiranja partnericam iz proračuna EU. Podpora Skupnosti v okviru te uredbe spodbuja tesnejše politično sodelovanje in postopno gospodarsko povezovanje med Evropsko unijo in partnerskimi državami ter zlasti podpira izvajanje sporazumov o partnerstvu in sodelovanju, pridružitvenih sporazumov, ostalih obstoječih in prihodnjih sporazumov ter skupno dogovorjenih akcijskih načrtov. Podporo Unije je treba nameniti zlasti za: a) spodbujanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, pravne države, načel enakosti, vzpostavitev globlje in trajnostne demokracije, spodbujanje dobrega upravljanja in razvoj dobro delujoče civilne družbe, vključno s socialnimi partnerji; b) postopno vključevanje na notranji trg Unije in okrepljeno sektorsko in medsektorsko sodelovanje, vključno s približevanjem zakonodaje in pravne ureditve standardom Unije in drugim ustreznim mednarodnim standardom ter s tem povezanimi vzpostavljanjem institucij in naložbami, zlasti v medsebojne povezave; c) ustvarjanje pogojev za dobro upravljano mobilnost ljudi in medosebne stike na različnih ravneh; d) vse vidike trajnostnega in vključujočega razvoja, zmanjšanje revščine, ustvarjanje delovnih mest, vključno z razvojem zasebnega sektorja; spodbujanje notranje gospodarske, socialne in teritorialne kohezije, razvoja podeželja, podnebnih ukrepov in pripravljenosti na nesreče; e) krepitev zaupanja in druge ukrepe, ki prispevajo k varnosti ter preprečevanju in reševanju sporov; f) podregionalno in regionalno sodelovanje ter sodelovanje na območju celotnega sosedstva in čezmejno sodelovanje. Podpora Unije se lahko uporabi tudi na drugih področjih, kadar je to v skladu s splošnimi cilji evropske sosedske politike. Zadevne dejavnosti AMB/ABB Naslov dejavnosti 19 08 se spremeni: Evropski sosedski instrument. 1.4.3. Pričakovani izid in učinki Navedite, kakšne posledice naj bi imel predlog/pobuda na upravičence / ciljne skupine. Ozadje Na podlagi člena 8 Pogodbe o Evropski uniji in nove vizije ESP o tesneje povezani, demokratični, uspešni in stabilni sosedski regiji, v kateri lahko vsaka partnerska država izkoristi ugodnosti prilagojenega in diferenciranega pristopa, je treba prihodnji finančni instrument za sosedsko regijo prilagoditi ambicioznejšim ciljem prenovljene ESP. To je treba storiti tudi, ker se ob izvajanju takšne vizije z izzivi srečujejo tudi partnerice, ki morajo sprejeti težavne in drage reforme, preden so ugodnosti, ki jih pridobijo, vidne v celoti. Prihodnji evropski sosedski instrument si mora zlasti prizadevati za uresničitev glavnih ciljev nove vizije ESP ter obravnavati posebne težave in izzive, ugotovljene v preteklosti. V sporočilu z naslovom „Nov odziv na spremembe v sosedstvu“ so pojasnjeni pristopi k reševanju vprašanja vzhodne Evrope in južnega Kavkaza z nadaljnjim izvajanjem vzhodnega partnerstva ter vprašanja južnega Sredozemlja v okviru novega „partnerstva za demokracijo in skupno blaginjo“. EU želi s ponudbo „partnerstva za demokracijo in skupno blaginjo“ predvsem podpreti demokratične spremembe, ki so se začele v Egiptu in Tuniziji ter bi se lahko razširile na druge države v južnem Sredozemlju. S strateškim pregledom evropske sosedske politike (ESP), ki je bil opravljen lani, so bila opredeljena področja, na katerih je mogoče politiko bistveno okrepiti. Zaradi procesov prehoda v južnem Sredozemlju ter velike želje prebivalcev teh držav po političnih in gospodarskih spremembah je pomoč EU še toliko bolj nujna kot v preteklosti, pokazalo pa se je tudi, na katerih področjih bi EU in partnerske države lahko in tudi morale izboljšati svoje delovanje. EU prav tako ostaja zavezana trajni podpori demokratizaciji in reformnim procesom v celotni sosedski regiji, na vzhodu in jugu. 1.4.4. Kazalniki rezultatov in učinkov Navedite, s katerimi kazalniki se bo spremljalo izvajanje predloga/pobude. Ta uredba določa bistvene elemente ter podlago za intervencije EU. Konkretni ukrepi so opredeljeni v večletnih programskih dokumentih in letnih akcijskih programih, v katerih so podrobno določene dejavnosti, ki jih mora opraviti EU, vključno s pričakovanimi rezultati in želenim učinkom zadevnih ukrepov. Ob sprejetju zgornjih dokumentov oziroma programov bodo določeni tudi podrobni kazalniki za spremljanje in izvajanje, da bi se natančno ocenil napredek pri izpolnjevanju ciljev politik ob upoštevanju posebnosti zadevnega ukrepa. Kazalniki bodo temeljili na letnem poročilu o napredku o izvajanju akcijskih načrtov ESP, statističnih podatkih in/ali oceni neodvisnih organov, kadar koli je na voljo, pri čemer bo ocenjevanje in spremljanje potekalo na naslednji način: a. Spoštovanje človekovih pravic in demokratičnih standardov bo ocenjeno na podlagi podatkov in statistike, ki jih zagotavljajo NVO, ZN in regionalni organi, o svobodi združevanja, izražanja in zbiranja ter svobodi tiska in medijev; ustreznem spremljanju demokratičnih in verodostojnih volitev; stopnji korupcije; bolj neodvisnem in učinkovitejšem sodstvu; boljšem demokratičnem nadzoru nad varnostnim sektorjem. Opozoriti je treba, da v zvezi z vprašanji s področja človekovih pravic ni nobenih uradnih kazalnikov. Vendar so razvrstitve, ki jih pripravljajo številne organizacije, še vedno uporabna ocena stanja, pri čemer višje uvrstitve (leto za letom) ponavadi pomenijo napredek na določenem področju. b. Vse večja vključenost na notranji trg EU se bo med drugim merila z nihanjem trgovinskih tokov v primerjavi z izhodiščnimi podatki v letu n=0 (podatki Eurostata); z napredkom pri približevanju pravne ureditve normam in standardom EU, ocenjeno glede na razpoložljive izhodiščne podatke v letu „n=0“ in, zelo na splošno, s številom držav, ki so vzpostavile poglobljeno in celovito območje proste trgovine. c Povečana mobilnost, ki je povezana z boljšim upravljanjem meja in migracij, napredkom pri vzpostavljanju partnerstev za mobilnost, poenostavitvi vizumskih postopkov in sporazumov o liberalizaciji vizumskih režimov, se bo ocenjevala z razpoložljivo statistiko (Eurostata in/ali drugih zanesljivih institucij), merjenjem turističnih, migracijskih in akademskih/študentskih tokov v letu „n“ v primerjavi z izhodiščnimi podatki v letu „n=0“. d. Zmanjšanje notranjih gospodarskih razlik; večja zaposlenost; razvoj MSP; politike, zakonodaja; več poklicnega izobraževanja in usposabljanja in stopnja blaginje kmečkega prebivalstva ter zanesljivost preskrbe s hrano se bodo ocenjevali s podatki iz Eurostata, OECD, Skupine Svetovne banke, UNDP ter uradne statistike. Vključevali bodo tudi periodično posodobljene podatke o zaposlovanju (število, panoge, starost, spol), številkah v zvezi z MSP (ustanovitev/zaprtje MSP), številkah v zvezi z izobraževanjem, porazdelitvi bogastva, ki se bodo primerjali z izhodiščnimi podatki iz leta „n=0“. V tem okviru bo posebna pozornost namenjena izmeri ginijevega količnika (za oceno zmanjšanja ali povečanja razlik v odhodkih). e. Vse močnejši proces krepitve zaupanja na področjih, ki jih pretresajo spori in napredek pri reševanju obstoječih sporov bosta ocenjena z elementi iz poročil o napredku. f. Več sodelovanja med partnerskimi državami v obmejnih regijah, okrepljeni regionalni dialog, število skupnih odgovorov na regionalne izzive na različnih področjih, število skupnih stališč in dejavnosti; socialni in gospodarski razvoj obmejnih območij. 1.5. Utemeljitev predloga/pobude 1.5.1. Potrebe, ki jih je treba kratkoročno ali dolgoročno zadovoljiti Vizija politike in srednjeročni cilji Dolgoročna vizija, na kateri temelji ESP, je sosedstvo, v katerem vsaka partnerska država razvija svoje povezave z EU v skladu s svojimi željami, potrebami in zmogljivostmi. V političnem smislu to vključuje ponudbo za tesnejše sodelovanje z EU, vključno z več skupnimi pobudami na mednarodnem prizorišču pri vprašanjih skupnega interesa. V gospodarskem smislu je EU odprta tudi za tesnejše gospodarsko povezovanje, ki bi pripeljalo do postopnega gospodarskega vključevanja na notranji trg EU. Prav tako podpira večjo vključujočo in trajnostno rast v sosednjih državah, ki bi tako lahko postale konkurenčnejše, energetsko učinkovitejše, ustvarjale dostojna delovna mesta, dosegle razvojne cilje tisočletja in uresničile strategijo za razvoj z nizkimi emisijami ogljika, da bi prispevale svoj delež v boju proti podnebnim spremembam. EU bi morala aktivirati vse svoje politike glede na vzajemne potrebe in interese ter zavezanost vsake države reformam in demokratizaciji. Cilj je večja vzajemna zavezanost politični in gospodarski blaginji državljanov – Evrope in sosednjih držav –, ki je najboljše jamstvo za našo skupno stabilnost in blaginjo. Tej viziji ne manjka izzivov. Za partnerske države nujne reforme pomenijo precejšnje stroške in napore, preden bodo začele prinašati koristi. Z vidika EU je pomembno, da ni ogroženo nemoteno delovanje notranjega trga in da se zagotovi uresničevanje mobilnosti v varnem okolju. Partnerske države, ki bodo sprejele odločilne ukrepe za politične in gospodarske reforme, lahko v prihodnjih letih pričakujejo sklenitev pridružitvenega sporazuma v okviru vzhodnega partnerstva (vzhod) ali vključitev v partnerstvo za demokracijo in skupno blaginjo (jug). To bodo spremljali večja mobilnost in stiki med ljudmi (vključno z morebitno vzpostavitvijo partnerstev za mobilnost), gospodarsko povezovanje v okviru morebitnega industrijskega sodelovanja, razvoj MSP, neposredne tuje naložbe in okrepljeni trgovinski odnosi z EU (npr. z vzpostavitvijo poglobljenih in celovitih prostotrgovinskih območij ter sklenitvijo drugih sporazumov, npr. na področjih kmetijstva, storitev in ustanavljanja, ali sporazumov o skladnosti in sprejemljivosti industrijskih proizvodov za prednostne sektorje) in tesnejše sektorsko povezovanje (npr. z vključevanjem na vseevropski energetski trg, sodelovanjem na mednarodnih trgih ogljika, vključno s pripravljalnimi ukrepi za povezovanje s sistemom EU za trgovanje z emisijami, ter sodelovanjem v programih in agencijah EU v skladu z možnostmi vključitve v posamezni program in s splošnimi smernicami o sodelovanju v agencijah EU). EU želi s ponudbo „partnerstva za demokracijo in skupno blaginjo[21]“ predvsem podpreti demokratične spremembe, ki so se začele v Egiptu in Tuniziji ter bi se lahko razširile na druge države. Te države za odločno nadaljevanje procesa demokratičnih sprememb potrebujejo podporo pri reformaciji svojih institucij in ponovnem zagonu gospodarske rasti. Tudi njihovi prebivalci morajo spoznati, da je EU pripravljena pomagati v tem zanimivem, a težkem obdobju sprememb. Evropski sosedski instrument bi moral vedno bolj temeljiti na politikah in omogočati večje razlikovanje, večjo prožnost, strožje pogoje in spodbude za najuspešnejše države, da bi se upoštevali zastavljeni cilji posameznega partnerstva (npr. pogajanja o poglobljenih in celovitih območjih proste trgovine). Pomoč EU bi se lahko prav tako vedno bolj izvajala s prenosom na partnerske države, če bodo upoštevana finančna pravila Unije in zaščiteni finančni interesi EU. Financiranje Sredstva, namenjena novemu evropskemu sosedskemu instrumentu, odražajo cilje revidirane ESP. Zato se predlaga, da se evropskemu sosedskemu instrumentu v obdobju 2014 do 2020 dodeli znesek v višini 18 182 300 000 EUR v tekočih cenah. Razlikovanje Raven podpore EU bo odvisna od napredka pri vzpostavljanju in krepitvi demokracije, od spoštovanja pravne države ter hitrosti izvajanja reform. Bolj kot bo država napredovala pri notranjih reformah in hitreje kot ji bo to uspevalo, večjo podporo bo prejela od EU. Ta okrepljena podpora bo imela različne oblike, vključno s povečanimi finančnimi sredstvi za socialni in gospodarski razvoj, obsežnejšimi programi za vzpostavljanje institucij, večjim dostopom do trga, okrepljenim financiranjem EIB v podporo naložbam in večjim omogočanjem mobilnosti. Te prednostne zaveze bodo prilagojene potrebam vsake države in regionalnim razmeram. Iz zavez bo razvidno, da imajo tehtne reforme precejšnje začetne stroške. Za države, ki reform ne bodo izvedle, bo EU znova proučila financiranje ali ga celo zmanjšala. 1.5.2. Dodana vrednost ukrepanja Evropske unije Predlog je treba razumeti v splošnem okviru prenovljene evropske sosedske politike, ki partnerskim državam ponuja tesnejše politično sodelovanje in poglobljeno gospodarsko povezovanje v skladu s členom 8 Lizbonske pogodbe. Temelji na izmenjavi izkušenj, pridobljenih z evropskim povezovanjem, s sosednjimi državami in na njihovem postopnem vključevanju v politike EU. EU je najprimernejša partnerica za zagotavljanje te pomoči v sosedskih državah, v katerih je prilagajanje pravilom in standardom EU eden ključnih ciljev politike. Določene vrste podpore, kot na primer spodbujanje postopnega gospodarskega vključevanja na notranji trg EU, dostop do schengenskega območja ali sodelovanje v programih EU, lahko zagotovi le EU. Zato je EU vodilna partnerica v sodelovanju z večino od teh držav, to vlogo pa splošno priznavajo države članice, mednarodne finančne institucije in drugi donatorji. Pomoč sosedam EU, da se približajo politikam, pravilom in standardom EU, je ključno gonilo za reforme v državah partnericah ESP. 1.5.3. Glavna spoznanja iz podobnih izkušenj v preteklosti Od uvedbe Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva so se pojavila številna vprašanja, ki so neposredno ali posredno povezana z zasnovo instrumenta. Dolg postopek načrtovanja programov in premajhna usklajenost finančne pomoči s politiko in prednostnimi nalogami, opredeljenimi v akcijskih načrtih evropske sosedske politike in drugih ustreznih dokumentih, sta bila pogosto izpostavljena kot pomembna izziva, ki ju je treba obravnavati v prihodnosti. Koordinacija in skladnost z intervencijami, ki se izvajajo v okviru drugih instrumentov, sta pomembni vprašanji. Določbe, ki omogočajo skupne dejavnosti s partnericami/regijami zunaj geografskega obsega Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva, so bistvenega pomena za izvajanje številnih dejavnosti in jih je treba ohraniti. Pomoč Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva se uporablja za zagotavljanje posojil finančnih institucij za financiranje naložbenih projektov v infrastrukturo ter za podporo zasebnemu sektorju s posojili in poslovanjem s tveganim kapitalom. To se izvede s pomočjo EIB v okviru Sklada za evro-sredozemske naložbe in partnerstvo ter s pomočjo EIB, Evropske banke za obnovo in razvoj in drugih evropskih finančnih institucij v okviru Sklada za spodbujanje naložb v sosedstvo. Sodelovanje z mednarodnimi finančnimi institucijami bi bilo treba nadalje okrepiti z uporabo inovativnih orodij, zlasti na področju garancij. Z uporabo obnovljivih skladov bi se lahko okrepil učinek tega sodelovanja. Horizontalna vprašanja, ki so za Evropski instrument sosedstva in partnerstva zelo pomembna, so med drugim prilagodljivost ter zmožnost odzivanja na krize in nepredvidene situacije. V sosedski regiji ostaja reševanje dolgotrajnih kriz eden od ključnih izzivov. Kakršna koli rešitev v okviru Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva bo morala biti skladna s političnimi odločitvami o prihodnjem instrumentu za stabilnost (zlasti o njegovem obsegu in velikosti) ter z njegovim odnosom z geografskimi instrumenti. Sedanji mehanizmi za hitro posredovanje v primeru kriz delujejo dobro in bi jih bilo treba dodatno okrepiti. Treba je proučiti, kako se lahko izboljša spremljanje, med drugim tudi s krepitvijo povezave med političnimi dialogi ter programi pomoči (vključno s tehnično pomočjo). Poleg tega je pomembno, da so cilji politike podprti z ustreznimi orodji, ki omogočajo njihovo izvajanje. Treba je proučiti, kako se lahko zagotovi tehnična pomoč / TAIEX, pri čemer je ena od možnosti razširitev obsega mehanizma, tako da se vključijo elementi, kot so usposabljanje in študije primera. Treba bi bilo okrepiti tudi sodelovanje na področju statistike. Učinkovita politika konkurence skupaj z drugimi cilji politike, kot sta dobro delujoča javna uprava in neodvisno sodstvo, ki ščiti izvršljivost pogodb, ustvarja poslovno okolje, ki spodbuja gospodarsko rast. Po svetu je regionalno sodelovanje svojo dodano vrednost dokazalo zlasti pri podpori regionalnim sinergijam in omrežjem na ključnih področjih skupnega interesa, kot so okolje, podnebne spremembe, energija, trajnostni razvoj, razvoj malih in srednjih podjetij, mediji in svoboda izražanja, raziskave, IKT in mobilnost mladih. Regionalno sodelovanje se je prav tako izkazalo za zelo učinkovito na ravni znotraj regij (jug in vzhod). Veliko programov je „dvojčkov“ (civilna zaščita, spodbujanje zasebnih naložb), ki so osredotočeni tako na jug kot tudi vzhod. Pomembno vlogo je igralo tudi čezmejno sodelovanje. Mehanizem razdeljenih obveznosti, ki se uporablja v programih čezmejnega sodelovanja, se je izkazal za koristnega. 1.5.4. Skladnost in možne sinergije z drugimi relevantnimi instrumenti Zunanje politike/instrumenti Lizbonska pogodba določa nov institucionalni okvir za zunanje ukrepanje Unije. Ta je namenjen spodbujanju skladnosti stališč EU in krepitvi njenega položaja na mednarodni ravni. EU mora imeti dolgoročno politično strategijo za zunanje ukrepanje in ustrezen sklop orodij, ki ji morajo omogočati izvajanje naslednjih strateških ciljev: spodbujanje in zastopanje vrednot EU v tujini. Z evropskim sosedskim instrumentom bo EU spodbujala prehodne in demokratične procese in krepila civilne družbe okoli svojih meja, načrtovanje politik EU v podporo agendi EU 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo nizkoogljično rast. Z evropskim sosedskim instrumentom bo EU podprla spopadanje s poglavitnimi globalnimi izzivi ter pomagala pri sprejemanju ustreznih reform, ki bodo koristile EU in partnerskim državam. povečanje vpliva razvojnega sodelovanja EU z glavnim ciljem izkoreniniti revščino. Prek evropskega sosedskega instrumenta bo EU pomagala partnerskim državam pri spopadanju z njihovimi razvojnimi izzivi, npr. podnebnimi spremembami, v skladu z njihovimi potrebami, zmogljivostmi, interesi, zavezami ter morebitnim učinkom pomoči. Evropski sosedski instrument bo pripomogel tudi k izboljšanju koordinacije EU in skladnosti politik za razvoj, naložbe v dolgoročno blaginjo, stabilnost in demokracijo v sosedstvu EU. Oblikovanje območja stabilnosti, blaginje in demokracije je glavni cilj evropskega sosedskega instrumenta in prenovljene sosedske politike. Prednost bo imela podpora regionalnim in dvostranskim politikam EU, vključno s tematskimi politikami, v širši sosedski regiji. Zaradi procesov demokratičnega prehoda v južnem Sredozemlju in njihovih možnih učinkov v širši regiji je treba bolje podpreti prizadevanja teh družb za demokratične vrednote in načela ter pravičnejšo porazdelitev koristi rasti, hkrati pa izpolnjevati cilje večjega političnega sodelovanja in povezovanja s sosedami na jugu in vzhodu. Zato je treba še večjo pozornost nameniti sodelovanju z akterji civilne družbe in socialnimi partnerji, izboljšanje preprečevanja in reševanja kriz. Evropski sosedski instrument bi moral omogočiti okrepljeno in prožnejšo podporo preprečevanju in reševanju kriz v sosedski regiji. Podpora sosednjim državam EU prek posebnega in usmerjenega instrumenta, ki se izvaja na podlagi politike, z dodeljenimi finančnimi sredstvi, ki ustrezajo ciljem prenovljene ESP, je očitno skladna z glavnimi prednostnimi nalogami zunanjega ukrepanja EU. Za države ESP bodo še naprej na voljo drugi finančni instrumenti, s katerimi se rešujejo posebna vprašanja politike (svetovni izzivi, človekove pravice, jedrska varnost) ali krizne situacije (makrofinančna pomoč, instrument za stabilnost, instrumenti humanitarne pomoči). Notranje politike Glede na to, da je cilj ESP spodbujanje tesnejših povezav med EU in partnerskimi državami, je treba okrepiti določbe za boljšo koordinacijo notranjih in zunanjih politik EU v sosedski regiji, vključno prek okrepljenega sodelovanja z ustreznimi službami Komisije med fazo načrtovanja programov, in po potrebi prek uporabe mehanizmov, ki omogočajo zbiranje sredstev iz razdelkov za notranje politike in zunanje ukrepe proračuna EU. To bi lahko zlasti veljalo za področja sodelovanja, kot so infrastruktura s čezmejnimi razsežnostmi, zlasti prometna in energetska omrežja, sektor IKT[22] in druge omrežne industrije, kot tudi visokošolsko izobraževanje in okolje, zaradi njihove izrazite čezmejne komponente. Večja podpora evropskega sosedskega instrumenta razvoju zmogljivosti na področju raziskav in inovacij bi pripomogla k podpori vsem zgoraj navedenim področjem sodelovanja ter pomagala vsem partnerskim državam pri približevanju politikam in ciljem EU, da bi se lahko spopadle s svetovnimi in regionalnimi izzivi. Na podlagi koordiniranega pristopa pri črpanju sredstev iz proračuna EU za takšne instrumente bi si bilo treba prizadevati za večje sinergije z notranjimi politikami EU in s tem povezano uporabo inovativnih finančnih instrumentov. Tako bi se lahko olajšalo zbiranje sredstev iz različnih razdelkov večletnega finančnega okvira. 1.6. Trajanje ukrepa in finančnih posledic ¨ Časovno omejen predlog/pobuda: – x trajanje predloga/pobude od …do …, – x finančne posledice med letoma … in … – X Časovno neomejen predlog/pobuda: – izvedba z začetnim obdobjem postopne krepitve med letoma 2014 in 2020, – ki mu sledi polno delovanje. 1.7. Načrtovani načini upravljanja[23] x Neposredno centralizirano upravljanje – Komisija. x Posredno centralizirano upravljanje – prenos izvrševanja na: – x izvajalske agencije, – ¨ organe, ki jih ustanovita Skupnosti[24], – x nacionalne javne organe/organe, ki opravljajo javne storitve, – ¨ osebe, ki se jim zaupa izvedba določenih ukrepov v skladu z naslovom V Pogodbe o Evropski uniji in so določene v relevantnem temeljnem aktu v smislu člena 49 finančne uredbe. X Deljeno upravljanje z državami članicami. X Decentralizirano upravljanje s tretjimi državami. X Skupno upravljanje z mednarodnimi organizacijami (navedite). Cilji se bodo uresničevali s kombinacijo ukrepov, izvedenih v okviru različnih načinov upravljanja. 2. UKREPI UPRAVLJANJA 2.1. Določbe glede spremljanja in poročanja Navedite pogostost in pogoje. Sistemi Komisije za spremljanje in ocenjevanje so vse bolj osredotočeni na rezultate. V njih je združeno delo notranjega osebja in zunanje tehnično znanje. Projektni vodje v delegacijah in na sedežih na različne načine neprekinjeno spremljajo izvajanje projektov in programov, kadar je mogoče, med drugim tudi z obiski na terenu. S spremljanjem se pridobijo dragocene informacije o napredku; vodjem namreč pomaga odkrivati potencialna in dejanska ozka grla ter ustrezno ukrepati. Zunanji neodvisni strokovnjaki na podlagi pogodb o izvedbi dela ocenjujejo uspešnost zunanjega ukrepanja EU s pomočjo treh različnih sistemov. Te ocene prispevajo k določanju odgovornosti in izboljšanju ukrepov, ki se že izvajajo, ter se uporabijo za podlago pri oblikovanju prihodnjih politik in ukrepov, pri čemer črpajo iz preteklih izkušenj. Vsa orodja uporabljajo mednarodno priznana ocenjevalna merila OECD/DAC, vključno s (potencialnim) učinkom. Na ravni projektov zagotavlja sistem v rezultate usmerjenega spremljanja, ki ga upravljajo na sedežu, kratek, osredotočen pregled kakovosti vzorca ukrepov. Neodvisni strokovnjaki za področje v rezultate usmerjenega spremljanja ocenijo projekte z močno strukturirano in standardizirano metodologijo, v ocenah pa poudarijo prednosti in slabosti projektov ter dajo priporočila, kako izboljšati učinkovitost. Ocene na ravni projekta, ki jih upravlja delegacija EU, zadolžena za projekt, zagotovijo podrobnejšo, bolj poglobljeno analizo in pomagajo vodjem projekta, da izboljšajo tekoče intervencije in pripravijo prihodnje. Za izvedbo analize in zbiranje odzivov ter dokazov od vseh zainteresiranih strani in nenazadnje končnih upravičencev so zaposleni zunanji, neodvisni strokovnjaki s strokovnim znanjem na področju tematskih in geografskih programov. Komisija opravlja tudi strateške ocene svojih politik, od načrtovanja programov in strategij do izvajanja ukrepov v posameznem sektorju (kot sta zdravstvo, izobraževanje itd.), v posamezni državi ali regiji ali za posamezen instrument. Te ocene zagotavljajo pomembno podlago za oblikovanje politik ter snovanje instrumentov in projektov. Vse te ocene se objavijo na spletišču Komisije, povzetki njihovih ugotovitev pa so vključeni v letno poročilo Svetu in Evropskemu parlamentu. 2.2. Sistem upravljanja in nadzora 2.2.1. Ugotovljena tveganja Okolje Za okolje, v katerem se izvršuje pomoč evropskega sosedskega instrumenta, so značilna naslednja tveganja, da se ne dosežejo cilji instrumenta, da finančno poslovodenje ne bi bilo najboljše in/ali da se ne bi upoštevala veljavna pravila (napake v zvezi z zakonitostjo in pravilnostjo): – gospodarska/politična nestabilnost in/ali naravne nesreče v partnerskih državah lahko povzročijo težave in zamude pri oblikovanju in izvajanju ukrepov, – pomanjkanje institucionalnih in upravnih zmogljivosti v partnerskih državah lahko povzroči težave in zamude pri oblikovanju in izvajanju ukrepov, – spremljanje geografsko razpršenih projektov in programov (po navadi za več držav/ozemelj/regij) je lahko logistično/stroškovno zahtevno – zlasti to velja za kakršne koli nadaljnje dejavnosti na kraju samem, – raznolikost potencialnih partnerjev/upravičencev ter različne strukture in zmogljivosti notranje kontrole lahko povzročijo razdrobljenost ter s tem zmanjšajo učinkovitost in uspešnost razpoložljivih virov Komisije za podporo in spremljanje izvajanja, – slaba kakovost in nezadostna količina razpoložljivih podatkov o rezultatih in učinkih zunanje pomoči / izvajanju nacionalnih razvojnih načrtov v partnerskih državah lahko ovira zmožnost Komisije, da poroča o rezultatih in prevzame odgovornost zanje. Pričakovana stopnja tveganja neupoštevanja veljavnih pravil Kar zadeva upoštevanje pravil, je cilj za ta instrument ohraniti zgodovinsko stopnjo tveganja (stopnjo napake) za portfelj EuropeAid, tj. „neto“ stopnjo preostalih napak (na večletni osnovi, potem ko so bile za zaključene pogodbe opravljene vse načrtovane kontrole in popravki) pod 2 %. To tradicionalno pomeni ocenjeno stopnjo napak v razponu 2–5 % v letnem naključno izbranem vzorcu transakcij, ki ga preveri Evropsko računsko sodišče za letno izjavo o zanesljivosti. Po mnenju urada EuropeAid je to najnižja stopnja tveganja neskladnosti, ki jo je mogoče doseči glede na okolje z visokimi tveganji ter ob upoštevanju upravne obremenitve in potrebne stroškovne učinkovitosti kontrol skladnosti. 2.2.2. Načrtovani načini nadzora Struktura notranje kontrole urada EuropeAid Postopki notranje kontrole in poslovodenja urada EuropeAid so zasnovani tako, da zagotavljajo razumno zagotovilo o uresničevanju ciljev glede učinkovitosti in uspešnosti njegovega delovanja, zanesljivosti njegovega finančnega poročanja ter skladnosti z ustreznim zakonodajnim in postopkovnim okvirom. Učinkovitost in uspešnost Urad EuropeAid bo za zagotovitev učinkovitosti in uspešnosti svojega delovanja (ter zmanjšanje visoke stopnje tveganja v okolju, v katerem izvršuje zunanjo pomoč) – poleg vseh elementov celovitega postopka Komisije za strateško politiko in načrtovanje, notranjerevizijskega okolja ter drugih zahtev iz standardov Komisije za notranjo kontrolo – pri vseh svojih instrumentih še naprej uporabljal prilagojen okvir upravljanja pomoči, kar pomeni: – prenos upravljanja večine zunanje pomoči na delegacije EU na terenu, – jasno in formalizirano delitev finančne odgovornosti (od odredbodajalca na podlagi prenosa – generalni direktor – naprej) na podlagi nadaljnjega prenosa z odredbodajalca na podlagi nadaljnjega prenosa (direktor) na sedežu na vodjo delegacije, – redno poročanje delegacij EU sedežu (poročila o upravljanju zunanje pomoči), vključno z letno izjavo o zanesljivosti, ki jo da vodja delegacije, – zagotavljanje obsežnega programa usposabljanja za osebje na sedežu in v delegacijah, – znatno vzajemno podporo in usmerjanje med sedeži in delegacijami (tudi po internetu), – redne „preveritvene“ obiske pri delegacijah s prenesenimi pooblastili na 3 do 6 let, – metodologijo upravljanja projektnih in programskih ciklusov, ki vključuje: – kakovostna podporna orodja za zasnovo ustreznega posredovanja, metodo njegovega zagotavljanja, mehanizem financiranja, upravljavski sistem, oceno in izbiro morebitnih izvedbenih partnerjev itd., – orodja za vodenje, spremljanje in poročanje za programe in projekte, da se zagotovi učinkovito izvajanje, vključno z rednim zunanjim spremljanjem projektov na kraju samem, – celovito oceno in revizijo. Finančno poročanje in računovodstvo EuropeAid si bo še naprej prizadeval delovati po najvišjih standardih v računovodstvu in finančnem poročanju z uporabo računovodskega sistema Komisije na podlagi nastanka poslovnega dogodka (ABAC), pa tudi posebnih orodij za zunanjo pomoč, kot je skupni informacijski sistem RELEX (CRIS). Kar zadeva skladnost z ustreznim zakonodajnim in postopkovnim okvirom, so metode kontrole skladnosti določene v oddelku 2.3 (ukrepi preprečevanja goljufij in nepravilnosti). Vloga odborov in pododborov Pričakuje se, da bodo imeli pododbori vedno bolj aktivno vlogo pri kontroli izvajanja programov. 2.3. Ukrepi preprečevanja goljufij in nepravilnosti Navedite obstoječe ali načrtovane preprečevalne in zaščitne ukrepe. Glede na visoka tveganja v okolju, v katerem deluje urad EuropeAid, je treba v njegovih sistemih predvideti, da se lahko pojavi znatno število morebitnih napak (nepravilnosti) v zvezi s skladnostjo v transakcijah, ter vanje v čim zgodnejši fazi plačilnega procesa vgraditi visoko stopnjo kontrol preprečevanja, odkrivanja in odprave teh napak. V praksi to pomeni, da se bodo kontrole skladnosti urada EuropeAid najbolj opirale na obsežne predhodne preglede, ki jih bodo opravljali zunanji revizorji in osebje Komisije na terenu pred končnimi plačili za projekte (hkrati pa bodo še vedno opravljali tudi nekaj naknadnih revizij in pregledov), tako da bodo te kontrole znatno presegale raven finančne zaščite, zahtevane v skladu s finančno uredbo. Okvir skladnosti urada EuropeAid sestavljajo med drugim naslednji pomembni elementi: Ukrepi za preprečevanje napak obvezno osnovno usposabljanje o problematiki goljufij za osebje, ki upravlja pomoč, in revizorje; zagotavljanje smernic (tudi po internetu), vključno s praktičnim vodnikom za postopke javnega naročanja, priročnikom za urad EuropeAid in sklopom orodij za finančno poslovodenje (za izvedbene partnerje); predhodna ocena za zagotovitev, da so organi, ki upravljajo ustrezna sredstva EU v okviru skupnega, decentraliziranega in deljenega upravljanja, uvedli ustrezne ukrepe proti goljufijam za preprečevanje in odkrivanje goljufij pri upravljanju teh sredstev; predhodno preverjanje mehanizmov boja proti goljufijam, ki so na razpolago v partnerskih državah, kot del ocene upravljanja javnih financ, natančneje izpolnjevanja merila za upravičenost do prejemanja proračunske podpore (tj. dejavna zavezanost boju proti goljufijam in korupciji, ustrezni inšpekcijski organi, zadostne pravosodne zmogljivosti ter učinkoviti mehanizmi odzivanja in sankcioniranja); Komisija je leta 2008 v Akri podpisala mednarodno pobudo za pregledno pomoč, ki določa standard za preglednost pomoči, kar zagotavlja pravočasnejše, podrobnejše in rednejše poročanje o tokovih pomoči in dokumentih o pomoči. Komisija od 14. oktobra 2011 izvaja prvo fazo standarda iz te mednarodne pobude, ki se nanaša na preglednost objav informacij o pomoči, pred naslednjim forumom na visoki ravni o učinkovitosti pomoči v Busanu, novembra 2011. Poleg tega bo v sodelovanju z državami članicami EU oblikovala skupno spletno računalniško aplikacijo, imenovano TR-AID, ki bo pretvarjala podatke o pomoči EU, pridobljene na podlagi mednarodne pobude za pregledno pomoč in iz drugih virov, v uporabniku prijazne informacije o pomoči. Ukrepi za odkrivanje in odpravljanje napak zunanje revizije in preverjanja (obvezni in na podlagi ocene tveganj), ki jih med drugim izvaja Evropsko računsko sodišče; naknadni pregledi (na podlagi ocene tveganj) in izterjave; ustavitev financiranja EU v primerih resnih goljufij, vključno s korupcijo velikih razsežnosti, dokler organi ne sprejmejo ustreznih ukrepov za odpravo in preprečevanje takih goljufij v prihodnje. Poleg tega bo urad EuropeAid izpopolnil svojo strategijo za boj proti goljufijam v skladu z novo strategijo Komisije na področju boja proti goljufijam, ki je bila sprejeta 24. junija 2011, da se med drugim zagotovi: pri notranji kontroli urada EuropeAid v zvezi z bojem proti goljufijam popolna uskladitev s strategijo Komisije, pri pristopu urada EuropeAid k obvladovanju tveganj goljufij usmerjenost v opredelitev tveganih področij za goljufije in ustreznega odziva, pri sistemih, ki se uporabljajo za porabo sredstev EU v tretjih državah, možnost priklica ustreznih podatkov za njihovo vključitev v obvladovanje tveganj goljufij (npr. dvojnega financiranja), po potrebi vzpostavitev mrež in vzpostavitev ustreznih informacijskih orodij za analizo primerov goljufij v sektorju zunanje pomoči. 2.4 Ocena stroškov in koristi kontrol Za portfelj EuropeAid skupaj so povprečni letni stroški notranje kontrole/poslovodenja za obdobje proračunskega načrtovanja 2014–2020 ocenjeni na 658 milijonov EUR v odobritvah za prevzem obveznosti. Ta znesek vključuje upravljanje Evropskega razvojnega sklada, ki deluje integrirano znotraj upravljavske strukture urada EuropeAid. Ti neoperativni stroški pomenijo približno 6,4 % ocenjenega letnega povprečja v višini 10,2 milijarde EUR, kolikor je načrtovano za skupne (operativne + upravne) obveznosti urada EuropeAid v njegovem portfelju odhodkov, ki se bo financiral iz splošnega proračuna EU in Evropskega razvojnega sklada za obdobje, ki se začne z letom 2012. Ti stroški poslovodenja vključujejo vse osebje EuropeAid na sedežu in v delegacijah, infrastrukturo, prevoz, usposabljanje, spremljanje, ocenjevanje in revizijske pogodbe (vključno s tistimi, ki jih izvedejo upravičenci). Urad EuropeAid načrtuje, da bo v okviru izboljšane in poenostavljene ureditve novih instrumentov sčasoma zmanjšal razmerje med upravljavskimi in operativnimi dejavnostmi, pri čemer bo izhajal iz sprememb, ki bodo verjetno sprejete v skladu z revidirano finančno uredbo. Ključne koristi teh stroškov poslovodenja se bodo pokazale v uresničevanju ciljev politike, uspešni in učinkoviti rabi virov ter izvajanju odločnih stroškovno učinkovitih ukrepov za preprečevanje napak in drugih pregledov za zagotovitev zakonite in pravilne porabe sredstev. Še naprej se bo vlagalo v izboljšanje značilnosti in obsega upravljavskih dejavnosti ter pregledov skladnosti. Vendar bodo te dejavnosti še