14.

zato poziva Komisijo in države članice, naj dosledno skrbijo za popolno izvajanje tretjega energetskega svežnja, in poziva, naj se pri njegovem pregledu v obliki nove zasnove energetskega trga upoštevajo naslednja priporočila v zvezi z domačimi odjemalci: (a) priporoča, da bi izboljšali pogostost pošiljanja računov za energijo ter preglednost in jasnost računov in pogodb, da bi bili lažje razumljivi in primerljivi; vztraja, da mora biti izražanje jasno in se je treba izogibati preveč strokovnim izrazom; poziva Komisijo, naj opredeli minimalne zahteve glede teh informacij, vključno z najboljšo prakso; poudarja, da je treba v računih jasno navesti fiksne stroške, davke in dajatve, da jih odjemalec zlahka loči od spremenljivih stroškov, povezanih s porabo; opozarja na obstoječe zahteve za dobavitelje, da na računu ali njegovi prilogi na razumljiv in zlahka primerljiv način navedejo prispevek posameznega vira energije k skupni mešanici goriv dobavitelja v predhodnem letu ter vključijo podatek, kje je mogoče najti informacije o okoljskem vplivu v smislu emisij CO2 in radioaktivnih odpadkov; (b) priporoča, da se vzpostavi enotna kontaktna točka za vse ustrezne informacije, da se odjemalcu omogoči premišljena odločitev; (c) priporoča, naj upravitelji distribucijskih sistemov, ki imajo dostop do podatkov o preteklem odjemu gospodinjstva, ter upravitelji neodvisnih orodij za primerjavo skupaj z energetskimi regulatorji ugotovijo, kako odjemalcem proaktivno zagotoviti primerjavo ponudb, da bi lahko vsi, tudi tisti, ki nimajo internetnega dostopa ali znanja, lažje ugotovili, ali bodo z zamenjavo prihranili denar; (d) priporoča, da bi oblikovali smernice za orodja za primerjavo cen in odjemalcem tako omogočili dostop do neodvisnih, aktualnih in razumljivih primerjalnih orodij; meni, da bi morale države članice v skladu s smernicami Sveta evropskih energetskih regulatorjev razmišljati o vzpostavitvi sistemov akreditacije, ki bi zajemali vsa tovrstna orodja; (e) priporoča vzpostavitev novih platform, ki bi služile kot orodja za primerjavo cen in iz katerih bi bilo potrošnikom obračunavanje bolj jasno; priporoča, da bi na teh neodvisnih platformah zagotavljali odjemalcem primerljive informacije o odstotkovnem deležu uporabljenih virov energije in različnih davkih, dajatvah in dodatnih nadomestilih iz energetskih tarif, da bi z lahkoto iskali primernejše ponudbe v smislu cene, kakovosti in trajnostnosti; predlaga, da bi to vlogo prevzel že obstoječi organ, kot so nacionalni oddelki za energetiko, regulatorji ali organizacije potrošnikov; priporoča, da se oblikuje vsaj eno tako neodvisno orodje za primerjavo cen na državo članico; (f) priporoča, da bi države članice v posvetovanju z upravljavci orodij za primerjavo cen in skupinami odjemalcev oblikovale smernice, s katerimi bi zagotovile, da so različne tarife, ki jih oblikujejo dobavitelji, zlahka primerljive in odjemalcev ne begajo; (g) priporoča, da bi odjemalce na računih za energijo ali njihovih prilogah obveščali o najprimernejših in najugodnejših tarifah zanje glede na minule vzorce porabe ter da bi morali imeti odjemalci možnost spremeniti tarifo na čim bolj preprost način, če bi to želeli; glede na to, da so stopnje zamenjave dobavitelja v mnogih državah članicah nizke, ugotavlja, da mnoga gospodinjstva, zlasti najbolj ranljiva, na energetskem trgu niso dejavna in ostajajo pri neprimernih, zastarelih in visokih tarifah; (h) priporoča, da se preuči, kako bi maloprodajne cene bolje odražale veleprodajne in tako obrnili trend, da se na računih za energijo veča delež fiksnih elementov, zlasti davkov in dajatev in v nekaterih primerih omrežnin; poudarja neskladnost med ravnmi dajatev in davkov, ki jih plačujejo gospodinjstva in industrijski odjemalci;