SPOROČILO KOMISIJE

Smernice o uporabi konkurenčnega prava Unije za kolektivne pogodbe v zvezi z delovnimi pogoji samozaposlenih oseb brez zaposlenih

(2022/C 374/02)

1. Uvod

(1) Te smernice določajo načela za oceno sporazumov med podjetji, sklepov podjetniških združenj in usklajenih ravnanj (v nadaljnjem besedilu skupaj: sporazumi), sklenjenih na podlagi kolektivnih pogajanj med samozaposlenimi osebami brez zaposlenih in enim ali več podjetji (v nadaljnjem besedilu: nasprotne stranke) v zvezi z delovnimi pogoji samozaposlenih oseb brez zaposlenih, v skladu s členom 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU).

(2) V teh smernicah se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (a) „samozaposlena oseba brez zaposlenih“ pomeni osebo, ki nima pogodbe o zaposlitvi ali ni v delovnem razmerju in ki se pri opravljanju zadevnih storitev zanaša predvsem na lastno delo; (b) „nasprotna stranka“ pomeni podjetje, za katerega samozaposlene osebe brez zaposlenih opravljajo svoje storitve, in sicer njihove profesionalne stranke, vključno z združenji takih podjetij; (c) „kolektivna pogodba“ pomeni sporazum, o katerem se dogovorijo v pogajanjih in ga sklenejo samozaposlene osebe brez zaposlenih ali njihovi zastopniki in njihove nasprotne stranke, kolikor se po svoji naravi in namenu nanaša na delovne pogoje takih samozaposlenih oseb brez zaposlenih (1); (d) „digitalna platforma za delo“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo, ki zagotavlja komercialno storitev, ki izpolnjuje vse naslednje zahteve: (i) vsaj delno se zagotavlja na daljavo z elektronskimi sredstvi, kot je spletno mesto ali mobilna aplikacija; (ii) zagotavlja se na zahtevo prejemnika storitve, (iii) kot nujno in bistveno sestavino vključuje organizacijo dela, ki ga opravljajo posamezniki, ne glede na to, ali se delo opravlja prek spleta ali na določeni lokaciji (2).

(3) S členom 101 PDEU so prepovedani sporazumi med podjetji, ki omejujejo konkurenco na notranjem trgu, zlasti če neposredno ali posredno določajo nakupne ali prodajne cene ali druge pogoje poslovanja. Pravila konkurence Unije temeljijo na členu 3(3) Pogodbe o Evropski uniji (PEU), ki določa, da Unija vzpostavi notranji trg, vključno s sistemom, ki preprečuje izkrivljanje konkurence ( 3 )

(4) Člen 3(3) PEU tudi določa, da si Unija prizadeva za „visoko konkurenčno socialno tržno gospodarstvo, usmerjeno v polno zaposlenost in socialni napredek“. Podobno člen 9 PDEU določa, da Unija „[p]ri opredeljevanju in izvajanju svojih politik in dejavnosti [...] upošteva zahteve, ki so povezane s spodbujanjem visoke stopnje zaposlenosti, zagotavljanjem ustrezne socialne zaščite, bojem proti socialni izključenosti in visoko stopnjo izobraževanja in usposabljanja ter varovanjem človekovega zdravja“. Zato Unija prepoznava pomembno vlogo socialnega dialoga in kolektivnih pogajanj ter se v skladu s členom 152 PDEU zavezuje k „pospeševanju dialoga med socialnimi partnerji ob upoštevanju njihove avtonomije“. S členom 28 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah se prav tako priznava pravica do kolektivnih pogajanj in ukrepov ( 4 )

(5) Albany odločilo, da so nekatere omejitve konkurence sestavni del kolektivnih pogodb med organizacijami, ki zastopajo delodajalce in delavce, in potrebne za izboljšanje delovnih pogojev Albany “) Sodišče Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Sodišče) je upoštevalo cilje socialne politike Unije, ko je v okviru kolektivnih pogajanj med socialnimi partnerji v zadeviodločilo, da so nekatere omejitve konkurence sestavni del kolektivnih pogodb med organizacijami, ki zastopajo delodajalce in delavce, in potrebne za izboljšanje delovnih pogojev ( 5 ) . Glede na to sporazumi, sklenjeni v okviru kolektivnih pogajanj med delodajalci in delavci, ki so po značilnostih in namenu namenjeni izboljšanju delovnih pogojev (vključno s plačilom), ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU in zato ne kršijo konkurenčnega prava Unije („izjema na podlagi zadeve“) ( 6 )

(6) Položaj samozaposlenih oseb je drugačen. Prepoved iz člena 101 PDEU velja za „podjetja“, kar je širok koncept in zajema vse subjekte, ki opravljajo gospodarsko dejavnost, ne glede na njihov pravni status in način financiranja ( 7 ) . Zato samozaposlene osebe, vključno s posamezniki, ki delajo sami, načeloma pomenijo podjetja v smislu člena 101 PDEU, ker svoje storitve odplačno ponujajo na nekem trgu in opravljajo dejavnosti kot neodvisni gospodarski subjekti ( 8 )

(7) Albany zajema tudi „navidezno samozaposlene osebe“, saj se zanje šteje, da so v položaju, primerljivem s položajem delavcev Albany . Če se ugotovi, da je oseba delavec, ni tveganja, da bi s kolektivnimi pogajanji in sporazumi za izboljšanje delovnih pogojev kršila člen 101 PDEU. Sodišče je v zvezi s tem pojasnilo, da izjema na podlagi zadevezajema tudi „navidezno samozaposlene osebe“, saj se zanje šteje, da so v položaju, primerljivem s položajem delavcev ( 9 ) . V tem okviru je Sodišče ugotovilo, da je posameznik navidezno samozaposlena oseba, če: (a) deluje po navodilih svojega delodajalca zlasti glede svobode izbire delovnega časa, kraja in vsebine svojega dela; (b) ni udeležena pri poslovnem tveganju tega delodajalca ter (c) je vključena v podjetje navedenega delodajalca v času trajanja delovnega razmerja in z njim tvori enoten gospodarski subjekt. Ta merila se uporabljajo za namene uporabe konkurenčnega prava Unije ne glede na to, ali se zadevna oseba šteje za samozaposleno po nacionalnem pravu iz davčnih, upravnih ali organizacijskih razlogov, in jih je treba presojati od primera do primera ob upoštevanju dejstev v posameznem primeru ( 10 ) . Vendar dokler sodišče ali upravni organ ne ugotovi, da je navidezno samozaposlena oseba delavec, ta nima pravne varnosti, da se bo pri njej uporabljala izjema na podlagi zadeve. Če se ugotovi, da je oseba delavec, ni tveganja, da bi s kolektivnimi pogajanji in sporazumi za izboljšanje delovnih pogojev kršila člen 101 PDEU.

(8) Hkrati nekatere samozaposlene osebe težko vplivajo na svoje delovne pogoje. To zlasti velja za samozaposlene osebe brez zaposlenih, ki delajo samostojno in se za preživetje zanašajo predvsem na lastno delo. Čeprav niso v celoti vključene v poslovanje svojega naročnika enako kot delavci, nekatere samozaposlene osebe brez zaposlenih morda niso popolnoma neodvisne od svojega naročnika ali pa nimajo dovolj pogajalske moči. Na to je vplival nedavni razvoj trga, zlasti trend oddajanja dejavnosti poslovnih in osebnih storitev podizvajalcem in v zunanje izvajanje ter digitalizacija proizvodnih procesov in vzpon gospodarstva spletnih platform ( 11 ) . Kolektivna pogajanja so lahko pomembno sredstvo za izboljšanje delovnih pogojev teh samozaposlenih oseb brez zaposlenih.

(9) V teh smernicah je ob upoštevanju navedenega pojasnjeno, (a) da kolektivne pogodbe samozaposlenih oseb brez zaposlenih, ki so v položaju, primerljivem s položajem delavcev, ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU in (b) da Komisija ne bo ukrepala proti kolektivnim pogodbam samozaposlenih oseb brez zaposlenih, ki se spoprijemajo z neravnovesjem v pogajalski moči v razmerju do nasprotnih strank.

(10) V teh smernicah je razloženo, kako bo Komisija uporabljala konkurenčno pravo Unije, brez poseganja v uporabo drugih pravil ali načel prava Unije. Te smernice ne ustvarjajo socialnih pravic ali obveznosti ter ne vplivajo na posebne pravice držav članic na področju socialne politike ali na avtonomijo socialnih partnerjev. Zlasti ne vplivajo na pristojnosti držav članic in/ali socialnih partnerjev glede organizacije kolektivnih pogajanj v okviru nacionalnega prava in/ali praks držav članic. Prav tako ne posegajo v opredelitvi pojmov „delavec“ ali „samozaposlena oseba“ po nacionalnem pravu ( 12 ) ali v možnost samozaposlenih oseb brez zaposlenih, da zahtevajo prerazvrstitev svojega zaposlitvenega statusa (ali da pristojni organi/sodišča take primere presojajo) v skladu s pravom Unije ali nacionalnim pravom. V teh smernicah so zgolj pojasnjeni pogoji, pod katerimi lahko nekatere samozaposlene osebe brez zaposlenih in njihove nasprotne stranke začnejo kolektivna pogajanja in sklenejo kolektivne pogodbe brez tveganja kršitve člena 101 PDEU.

(11) Te smernice prav tako ne posegajo v katero koli nadaljnjo razlago člena 101 PDEU, ki jo bo Sodišče podalo v zvezi s sporazumi, sklenjenimi v okviru kolektivnih pogajanj. Ne vplivajo na uporabo konkurenčnega prava Unije, kot ga člen 42 PDEU in ustrezna zakonodaja Unije določata v zvezi s kmetijskim in ribiškim sektorjem ( 13 ) . Poleg tega se te smernice uporabljajo brez poseganja v uporabo člena 101(3) PDEU, ki iz člena 101(1) PDEU izvzema sporazume, ki: (a) prispevajo k izboljšanju proizvodnje ali distribucije blaga oziroma k pospeševanju tehničnega ali gospodarskega napredka; (b) potrošnikom zagotavljajo pravičen delež koristi; (c) vsebujejo le nujne omejitve konkurence in (d) glede znatnega dela zadevnih izdelkov ali storitev pogodbenicam ne omogočajo izključitve konkurence ( 14 )

(12) Da bi se izognili dvomom, kolektivne pogodbe, o katerih se dogovorijo v pogajanjih in jih sklenejo samozaposlene osebe, ki ne spadajo na področje uporabe teh smernic, ne kršijo nujno člena 101 PDEU, temveč jih je treba presojati od primera do primera, kot velja za vse druge vrste sporazumov med podjetji.

2. Splošno področje uporabe

2.1. Vrste sporazumov, ki jih zajemajo te smernice

(13) Te smernice se uporabljajo za „kolektivne pogodbe“, kot so opredeljene v točki 2(c).

(14) Te smernice se brez poseganja v diskrecijsko pravico držav članic glede določitve kanalov kolektivnega zastopanja samozaposlenih oseb uporabljajo za vse oblike kolektivnih pogajanj, ki se izvajajo v skladu z nacionalnim pravom in prakso, od pogajanj prek socialnih partnerjev ali drugih združenj do neposrednih pogajanj skupine samozaposlenih oseb brez zaposlenih ali njihovih zastopnikov z njihovimi nasprotnimi strankami ali združenji teh nasprotnih strank. Zajemajo tudi primere, ko želijo biti samozaposlene osebe brez zaposlenih kot posamezniki ali kot skupina zajete z obstoječo kolektivno pogodbo („možnost vključitve“), sklenjeno med njihovo nasprotno stranko in skupino delavcev/samozaposlenih oseb brez zaposlenih.

(15) Delovni pogoji samozaposlenih oseb brez zaposlenih vključujejo vprašanja, kot so plačilo, nagrade in dodatki, delovni čas in delovni vzorci, dela prosti dnevi, dopust, fizični prostori, v katerih se delo opravlja, zdravje in varnost, zavarovanje in socialna varnost ter pogoji, pod katerimi ima samozaposlena oseba brez zaposlenih pravico prenehati zagotavljati svoje storitve ali pod katerimi ima nasprotna stranka pravico prenehati uporabljati njene storitve.

(16) Pogajanja o kolektivnih pogodbah in njihova sklenitev predpostavljata določeno stopnjo usklajevanja med več strankami na vsaki pogajalski strani pred pogajanjem o kolektivni pogodbi ali njeni sklenitvi. Tako usklajevanje je lahko v obliki sporazuma ali izmenjave informacij med strankami na obeh pogajalskih straneh, da bi se določil skupni pristop k vsebini (delovni pogoji) in/ali obliki pogajanj (npr. večstransko ali z imenovanjem zastopnikov). Če je tako usklajevanje potrebno in sorazmerno za pogajanja o kolektivni pogodbi ali njeno sklenitev, se za namene teh smernic obravnava enako kot kolektivna pogodba, s katero je povezano (ali bi bilo povezano v primeru neuspešnih pogajanj) ( 15 )

(17) Te smernice ne zajemajo odločitev združenj ali sporazumov ali usklajenih ravnanj med podjetji zunaj okvira pogajanj (ali priprav na pogajanja) med samozaposlenimi osebami brez zaposlenih in njihovo nasprotno stranko, da bi se izboljšali delovni pogoji samozaposlenih oseb brez zaposlenih. Zlasti ne zajemajo sporazumov, ki presegajo ureditev delovnih pogojev ali določajo pogoje (zlasti cene), pod katerimi samozaposlene osebe brez zaposlenih ali nasprotna stranka zagotavljajo storitve potrošnikom ( 16 ) , ali ki omejujejo podjetja, da najamejo ponudnike dela, ki jih potrebujejo. Primer 1 Okoliščine: samozaposleni dostavljavci brez zaposlenih zagotavljajo svoje storitve na treh platformah za dostavo, ki delujejo v mestu B. Med platformami za dostavo in dostavljavci je sklenjena kolektivna pogodba, ki določa plačila, ki jih morajo platforme plačevati dostavljavcem za njihove storitve, ter minimalne obveznosti platform do dostavljavcev na področju zdravja in varnosti. V kolektivni pogodbi je določeno, da lahko dostavljavci svoje storitve omejijo na določeno območje mesta. Mesto je tako s pogodbo razdeljeno na tri ločena območja, po eno za dostavljavce vsake platforme. Samozaposleni dostavljavci brez zaposlenih v mestu B se med seboj ločeno dogovorijo, da ne bodo opravili več kot 20 dostav v štirih urah na delovni dan. Analiza: ta primer se nanaša na dva sporazuma med podjetji v smislu člena 101 PDEU: (a) kolektivno pogodbo med platformami in samozaposlenimi dostavljavci brez zaposlenih in (b) sporazum med samozaposlenimi dostavljavci brez zaposlenih o največjem številu dostav. Kolektivna pogodba je zajeta s temi smernicami, saj je rezultat kolektivnih pogajanj in ureja delovne pogoje (plačila, zdravstvene in varnostne pogoje), pod katerimi samozaposleni dostavljavci brez zaposlenih opravljajo storitve za platforme. Vendar se del kolektivne pogodbe, s katerim je ozemlje mesta razdeljeno med tri platforme, ne nanaša na delovne pogoje, temveč pomeni sporazum o delitvi trga, ki bi kot tak lahko kršil člen 101 PDEU zaradi cilja (17). Nasprotno pa ločeni sporazum med samozaposlenimi dostavljavci brez zaposlenih o številu dostav na delovni dan ni rezultat kolektivnih pogajanj med samozaposlenimi osebami brez zaposlenih in njihovimi nasprotnimi strankami, zato ga te smernice ne zajemajo, temveč ga je treba oceniti ločeno. Primer 2 Okoliščine: profesionalni športni klubi v državi članici X se med seboj dogovorijo, da športnikov v času trajanja njihovih pogodb s športnimi klubi ne bodo najemali drug od drugega. Klubi se usklajujejo tudi glede višine plačila športnikov, starejših od 35 let. Analiza: dogovori med športnimi klubi so sporazumi med podjetji v smislu člena 101 PDEU. Ti dogovori niso zajeti s temi smernicami, saj se o njih ne pogajajo samozaposlene osebe brez zaposlenih in njihove nasprotne stranke ter zato niso kolektivne pogodbe. Prvi dogovor bi lahko kršil člen 101 PDEU zaradi cilja, saj omejuje konkurenco med športnimi klubi pri zaposlovanju najboljših športnikov na trgu. Tudi drugi dogovor (določitev plačila) bi lahko kršil člen 101 PDEU zaradi cilja, saj gre v bistvu za dogovor med konkurenti (klubi) o uskladitvi njihovih vhodnih stroškov. Na splošno ta primer ponazarja prakse podjetij na trgu dela, ki ne spadajo na področje uporabe teh smernic in bi lahko kršile člen 101 PDEU.

2.2. Osebe, ki jih zajemajo te smernice

(18) Te smernice zajemajo kolektivne pogodbe v zvezi z delovnimi pogoji „samozaposlenih oseb brez zaposlenih“, kot so opredeljene v točki 2(a) teh smernic. Samozaposlene osebe brez zaposlenih lahko za opravljanje svojih storitev uporabljajo določeno blago ali sredstva. Čistilec na primer uporablja pripomočke za čiščenje, glasbenik pa igra glasbeni instrument. V teh primerih se blago uporablja kot pomožno sredstvo za opravljanje končne storitve, zato bi se štelo, da se samozaposlene osebe brez zaposlenih zanašajo na lastno delo. Nasprotno pa se te smernice ne uporabljajo za primere, ko je gospodarska dejavnost samozaposlene osebe brez zaposlenih zgolj delitev ali izkoriščanje blaga ali sredstev ali nadaljnja prodaja blaga/storitev. Če samozaposlena oseba brez zaposlenih na primer oddaja stanovanje ali nadalje prodaja avtomobilske dele, se ti dejavnosti nanašata na izkoriščanje sredstev in nadaljnjo prodajo blaga, ne pa na opravljanje lastnega dela.

(19) Oddelek 3 teh smernic določa kategorije kolektivnih pogodb, ki vključujejo samozaposlene osebe brez zaposlenih, za katere Komisija meni, da ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU, oddelek 4 teh smernic pa določa kategorije kolektivnih pogodb, glede katerih Komisija ne bo ukrepala. Tudi če samozaposlena oseba brez zaposlenih ali kolektivna pogodba spada v kategorije, opredeljene v oddelkih 3 ali 4 teh smernic, se še naprej uporabljajo splošna načela, ki opredeljujejo področje uporabe teh smernic, določena v tem oddelku. Merila iz oddelkov 3 in 4 morajo biti izpolnjena, ko se samozaposlene osebe brez zaposlenih kolektivno pogajajo in sklenejo sporazum s svojimi nasprotnimi strankami.

3. Ne spadajo na področje uporabe člena 101 pdeu kolektivne pogodbe samozaposlenih oseb brez zaposlenih, ki so v položaju, primerljivem s položajem delavcev

(20) V primerih, ko so samozaposlene osebe brez zaposlenih v položaju, ki je primerljiv s položajem delavcev, se za kolektivne pogodbe teh samozaposlenih oseb šteje, da ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU, ne glede na to, ali te osebe izpolnjujejo tudi merila za navidezno samozaposlene osebe (glej točko 7 teh smernic) ( 18 )

(21) Sodišče je odločilo, da se kolektivna pogodba, ki zajema samozaposlene izvajalce storitev, lahko šteje za rezultat dialoga med socialnimi partnerji, če so ponudniki storitev v položaju, primerljivem s položajem delavcev ( 19 ) .Potrdilo je, da „v današnjem gospodarstvu ni vedno lahko ugotoviti, ali imajo nekateri samozaposleni ponudniki storitev status podjetja“ ( 20 ) . Sodišče je prav tako odločilo, da lahko ponudnik storitev izgubi status samozaposlenega gospodarskega subjekta in posledično status podjetja, če ta ponudnik storitev ne določa samostojno svojega ravnanja na trgu, temveč je od naročnika popolnoma odvisen, ker ne nosi nobenega finančnega in poslovnega tveganja glede dejavnosti naročnika in deluje kot pomožni organ, ki je vključen v podjetje navedenega naročnika ( 21 )

(22) Komisija na podlagi teh meril in ob upoštevanju razvoja dogodkov na trgu dela Unije in na nacionalnih trgih dela(v smislu zakonodaje in sodne prakse) za namene teh smernic meni, da so kategorije samozaposlenih oseb brez zaposlenih iz oddelkov 3.1, 3.2 in 3.3 teh smernic v položaju, primerljivem s položajem delavcev, in da kolektivne pogodbe, o katerih se pogajajo in ki jih sklenejo, ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU ( 22 )

3.1. Ekonomsko odvisne samozaposlene osebe brez zaposlenih

(23) Samozaposlene osebe brez zaposlenih, ki svoje storitve opravljajo izključno ali pretežno za eno nasprotno stranko, so verjetno v položaju ekonomske odvisnosti od te nasprotne stranke. Na splošno take samozaposlene osebe brez zaposlenih svojega ravnanja na trgu ne določajo samostojno in so v veliki meri odvisne od svoje nasprotne stranke, saj so sestavni del poslovanja te stranke in z njo tako tvorijo gospodarski subjekt. Poleg tega je verjetneje, da take samozaposlene osebe brez zaposlenih prejemajo navodila v zvezi z opravljanjem svojega dela. Vprašanje ekonomsko odvisnih samozaposlenih oseb brez zaposlenih je prepoznano v številnih nacionalnih zakonodajah, ki takim samozaposlenim osebam brez zaposlenih priznavajo pravico do kolektivnih pogajanj, če izpolnjujejo merila, določena v ustreznih nacionalnih ukrepih ( 23 )

(24) Komisija meni, da je samozaposlena oseba brez zaposlenih v položaju ekonomske odvisnosti, če povprečno vsaj 50 % svojega skupnega letnega dohodka, povezanega z delom, zasluži pri eni sami nasprotni stranki v obdobju enega leta ali dveh let ( 24 )

(25) Zato kolektivne pogodbe v zvezi z delovnimi pogoji, sklenjene med ekonomsko odvisnimi samozaposlenimi osebami brez zaposlenih in nasprotno stranko, od katere so ekonomsko odvisne, ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU. Primer 3 Okoliščine: podjetje X je arhitekturno podjetje, ki za izvedbo svojih projektov najema veliko (samozaposlenih) arhitektov. Arhitekti zaslužijo 90 % svojih dohodkov od podjetja X, kar dokazujejo njihove davčne napovedi. Arhitekti po kolektivnih pogajanjih s podjetjem X sklenejo pogodbo, ki določa največ 45 ur delovnega časa na teden, letni dopust v višini 26 koledarskih dni in določene stopnje plačila glede na raven izkušenj arhitekta. Analiza: samozaposleni arhitekti brez zaposlenih se tako kot drugi neodvisni izvajalci na splošno štejejo za podjetja za namene člena 101 PDEU, zato se ta določba uporablja za sporazume med njimi. Vendar pa sporazum, sklenjen med samozaposlenimi arhitekti brez zaposlenih in podjetjem X, ne spada na področje uporabe člena 101 PDEU, saj gre za kolektivno pogodbo v zvezi z delovnimi pogoji med podjetjem X in posamezniki, za katere se lahko šteje, da so v položaju, primerljivem s položajem delavcev (v smislu njihove ekonomske odvisnosti). V tem primeru so arhitekti ekonomsko odvisni od svoje nasprotne stranke (podjetja X), saj 90 % svojih dohodkov ustvarijo v tem podjetju. Zato se lahko štejejo za sestavni del podjetja X.

3.2. Samozaposlene osebe brez zaposlenih, ki delajo „z ramo ob rami“ z delavci

(26) Samozaposlene osebe brez zaposlenih, ki opravljajo enake ali podobne naloge „z ramo ob rami“ z delavci za isto nasprotno stranko, so v položaju, primerljivem s položajem delavcev. Te samozaposlene osebe brez zaposlenih opravljajo svoje storitve pod vodstvom svoje nasprotne stranke in ne nosijo poslovnih tveganj dejavnosti nasprotne stranke niti niso dovolj neodvisne pri opravljanju zadevne gospodarske dejavnosti. Pristojni nacionalni organi/sodišča odločijo, ali je treba pogodbeno razmerje samozaposlenih oseb, ki delajo „z ramo ob rami“ z delavci, prerazvrstiti v delovno razmerje. Vendar bi bilo treba samozaposlenim osebam brez zaposlenih še vedno omogočiti sklepanje kolektivnih pogodb za izboljšanje njihovih delovnih pogojev v primerih, ko niso bile prerazvrščene med delavce. To potrjuje praksa v več državah članicah, kjer kolektivne pogodbe (ali nekatere določbe takih pogodb) zajemajo delavce in samozaposlene osebe, dejavne v istem sektorju ( 25 )

(27) Zato kolektivne pogodbe v zvezi z delovnimi pogoji med nasprotno stranko in samozaposlenimi osebami brez zaposlenih, ki opravljajo enake ali podobne naloge „z ramo ob rami“ z delavci za isto nasprotno stranko, ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU. Enako velja za kolektivne pogodbe, ki v skladu z nacionalnim pravom in/ali praksami držav članic zajemajo tako delavce kot samozaposlene osebe brez zaposlenih. Primer 4 Okoliščine: podjetje X organizira orkestrske koncerte in druge dogodke klasične glasbe. Več glasbenikov dela za podjetje X bodisi kot delavci bodisi kot samozaposlene osebe na podlagi letnih pogodb. Kulturni direktor podjetja X tem glasbenikom ne glede na njihov status določi dela, ki jih morajo izvajati, čas in kraj vaj ter dogodke, na katerih morajo sodelovati. Podjetje X je član Združenja organizatorjev glasbenih dogodkov, (delavci in samozaposleni) glasbeniki, ki delajo za podjetje X, pa so člani glasbenega združenja. Med organizacijama je bila sklenjena kolektivna pogodba, ki zastopa interese njunih članov. Kolektivna pogodba določa največ 45 delovnih ur na teden za vse glasbenike in jim zagotavlja en dan izrednega dopusta po izvedbi treh koncertov v enem tednu. Analiza: samozaposleni glasbeniki brez zaposlenih se tako kot drugi neodvisni izvajalci na splošno štejejo za podjetja za namene člena 101 PDEU, zato se ta določba uporablja za sporazume med njimi. Vendar so samozaposleni glasbeniki brez zaposlenih iz tega primera glede podrejenosti in podobnosti nalog v primerljivem položaju kot delavci podjetja X. Opravljajo enake naloge kot zaposleni glasbeniki (tj. izvajajo glasbo na prireditvah), zanje veljajo enaka navodila podjetja X glede vsebine, kraja in časa nastopov, prav tako so zaposleni za podobno obdobje kot zaposleni glasbeniki. Zato kolektivna pogodba, ki ureja delovne pogoje teh samozaposlenih glasbenikov, ki delajo „z ramo ob rami“ z zaposlenimi, ne spada na področje uporabe člena 101 PDEU.

3.3. Samozaposlene osebe brez zaposlenih, ki delajo prek digitalnih platform za delo

(28) S pojavom gospodarstva spletnih platform in zagotavljanja dela prek digitalnih platform za delo je nastala nova realnost za nekatere samozaposlene osebe brez zaposlenih, ki se pri opravljanju dela prek digitalnih platform za delo ali zanje znajdejo v položaju, primerljivem s položajem delavcev. Samozaposlene osebe brez zaposlenih so lahko odvisne od digitalnih platform, zlasti za doseganje strank, in se pogosto srečujejo s ponudbami za delo v smislu „vzemi ali pusti“, pri čemer imajo malo ali nič možnosti za pogajanja o svojih delovnih pogojih, vključno s plačilom. Digitalne platforme za delo običajno lahko enostransko določijo pogoje razmerja brez predhodnega obveščanja samozaposlenih oseb brez zaposlenih ali posvetovanja z njimi.

(29) Nedavna sodna praksa in spremembe zakonodaje na nacionalni ravni dajejo dodatne informacije o primerljivosti takih samozaposlenih oseb z delavci. Nacionalni organi/ sodišča v zadevah v zvezi z razvrstitvijo zaposlitvenega statusa vse pogosteje prepoznavajo odvisnost ponudnikov storitev od določenih vrst platform ali celo obstoj delovnega razmerja ( 26 ) . Podobno so nekatere države članice sprejele zakonodajo ( 27 ) , ki v zvezi s ponudniki storitev za digitalne platforme ali prek njih določa domnevo o delovnem razmerju ali pravico do kolektivnih pogajanj.

(30) Pojem „digitalna platforma za delo“ je opredeljen v točki 2(d). Digitalne platforme za delo se od drugih spletnih platform razlikujejo po tem, da organizirajo delo, ki ga posamezniki opravljajo na zahtevo, enkratno ali večkratno, prejemnika storitve, ki jo zagotavlja platforma. Organizacija dela, ki ga opravljajo posamezniki, bi morala imeti vsaj pomembno vlogo pri usklajevanju povpraševanja po storitvi in ponudbe delovne sile posameznika, ki je v pogodbenem razmerju z digitalno platformo za delo in je na voljo za opravljanje določene naloge, lahko pa vključuje tudi druge dejavnosti, kot je obdelava plačil. Spletne platforme, ki ne organizirajo dela posameznikov, temveč zgolj zagotavljajo sredstva, s katerimi lahko ponudniki storitev dosežejo končnega uporabnika, na primer z oglaševanjem ponudb ali zahtev za storitve ali združevanjem in prikazovanjem razpoložljivih ponudnikov storitev na določenem območju, brez nadaljnjega sodelovanja, se ne bi smele šteti za digitalno platformo za delo. Na primer platforma, ki zgolj združuje in prikazuje podatke o razpoložljivih vodovodnih inštalaterjih na določenem območju ter tako strankam omogoča, da se povežejo z njimi in da na zahtevo uporabijo njihove storitve, se ne šteje za digitalno platformo za delo, saj ne organizira dela vodovodnih inštalaterjev. Opredelitev digitalnih platform za delo bi morala biti omejena na ponudnike storitev, pri katerih je organizacija dela, ki ga opravlja posameznik, kot je prevoz oseb ali blaga ali čiščenje, nujna in bistvena ter ne le manjša in povsem pomožna komponenta.

(31) Na podlagi teh preudarkov kolektivne pogodbe med samozaposlenimi osebami brez zaposlenih in digitalnimi platformami za delo v zvezi z delovnimi pogoji ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU. Primer 5 Okoliščine: skupina voznikov, ki delajo za platforme za naročanje prevoza, začne pogajanja z regionalnim združenjem platform za naročanje prevoza, da bi sklenila kolektivno pogodbo za izboljšanje delovnih pogojev voznikov. Platforme za naročanje prevoza (člani združenja) pred začetkom pogajanj z vozniki uskladijo svojo pogajalsko strategijo. Med razpravo o svoji strategiji za pogajanja z vozniki platforme za naročanje prevoza razpravljajo tudi o možnosti dogovora o najnižji ceni za prevoz. Pogajanja med združenjem platform in vozniki so neuspešna in kolektivna pogodba ni sklenjena. Nato združenje platform za naročanje prevoza sprejme sklep, ki za potrošnike določa najnižjo ceno 10 EUR na prevoz. Analiza: platforme za naročanje prevoza se poskušajo prek svojega združenja z vozniki pogajati o kolektivni pogodbi, da bi se izboljšali delovni pogoji voznikov. Pogajanja med samozaposlenimi vozniki brez zaposlenih in združenjem platform ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU ne glede na to, ali se pogodba sklene ali ne. Enako velja za usklajevanje med platformami pred pogajanji z vozniki, če je tako usklajevanje potrebno in sorazmerno za pogajanja o kolektivni pogodbi, zajeti s temi smernicami. Vendar pa se razprave med platformami o najnižji ceni za prevoz, ki se zaračuna potrošnikom, ne nanašajo na delovne pogoje. Ker si platforme za naročanje prevoza med seboj konkurirajo, bi lahko tako usklajevanje cen med konkurenti kršilo člen 101 PDEU zaradi cilja. Sklep, ki ga je sprejelo združenje platform za naročanje prevoza in določa najnižjo ceno za prevoz, nikakor ne spada na področje uporabe teh smernic, ker ni rezultat kolektivnih pogajanj med samozaposlenimi osebami brez zaposlenih in njihovimi nasprotnimi strankami. Je namreč rezultat dogovora med člani združenja, tj. platformami (ki so nasprotne stranke). Če pa bi se samozaposleni vozniki brez zaposlenih in združenje platform kolektivno dogovorili o minimalni ali fiksni postavki (plačilu) 10 EUR na prevoz za voznike (ne glede na to, kako se ta strošek prenese na potrošnike), bi se tak dogovor obravnaval kot, da se nanaša na delovne pogoje in tako ne bi spadal na področje uporabe člena 101 PDEU.

4. Prednostne naloge izvrševanja komisije

(32) V nekaterih primerih imajo lahko samozaposlene osebe brez zaposlenih, ki niso v položaju, primerljivem s položajem delavcev, vendarle težave pri vplivanju na svoje delovne pogoje, ker so v šibkem pogajalskem položaju v razmerju do nasprotnih strank. Torej tudi če ni mogoče domnevati, da njihove kolektivne pogodbe ne spadajo na področje uporabe člena 101 PDEU, se lahko te samozaposlene osebe brez zaposlenih dejansko srečujejo s podobnimi težavami kot samozaposlene osebe brez zaposlenih iz oddelkov 3.1, 3.2 in 3.3 teh smernic. Zato Komisija ne bo ukrepala proti naslednjim kategorijam kolektivnih pogodb:

4.1. Kolektivne pogodbe, ki jih samozaposlene osebe brez zaposlenih sklenejo z nasprotnimi strankami z določeno ekonomsko močjo

(33) Samozaposlene osebe brez zaposlenih, ki poslujejo z nasprotnimi strankami, ki imajo določeno raven ekonomske in s tem kupne moči, morda nimajo dovolj pogajalske moči, da bi vplivale na svoje delovne pogoje. V tem primeru so lahko kolektivne pogodbe legitimno sredstvo za odpravo neravnovesja v pogajalski moči med stranema.

(34) Zato Komisija ne bo ukrepala proti kolektivnim pogodbam v zvezi z delovnimi pogoji med samozaposlenimi osebami brez zaposlenih in njihovimi nasprotnimi strankami v primerih, ko obstaja tako neravnovesje v pogajalski moči ( 28 ) . Tako neravnovesje se domneva v naslednjih primerih: (a) kadar se samozaposlene osebe brez zaposlenih pogajajo ali sklepajo kolektivne pogodbe z eno ali več nasprotnimi strankami, ki predstavljajo celoten sektor ali industrijo; (b) kadar se samozaposlene osebe brez zaposlenih pogajajo ali sklepajo kolektivne pogodbe z nasprotno stranko, katere skupni letni promet in/ali letna bilančna vsota presega 2 milijona EUR ali ki ima najmanj deset zaposlenih, ali z več nasprotnimi strankami, ki skupaj presegajo enega od navedenih pragov (29).

(35) Neravnovesje v pogajalski moči lahko obstaja tudi v drugih primerih, odvisno od temeljnih okoliščin posameznega primera. Primer 6 Okoliščine: podjetja X, Y in Z zagotavljajo storitve vzdrževanja in popravila avtomobilov. Skupni promet podjetja X znaša 700 000 EUR, podjetja Y 1 milijon EUR, podjetja Z pa 500 000 EUR. Samozaposleni tehniki brez zaposlenih, ki delajo za ta podjetja kot neodvisni ponudniki storitev, so nezadovoljni z nizkim plačilom in slabimi varnostnimi pogoji, zato se odločijo za skupna pogajanja s podjetji X, Y in Z, da bi izboljšali svoje delovne pogoje. Ta tri podjetja se nočejo pogajati, saj trdijo, da bi kolektivna pogodba s samozaposlenimi tehniki brez zaposlenih kršila člen 101 PDEU. Analiza: samozaposleni tehniki brez zaposlenih in tri podjetja za avtomobilske storitve so podjetja za namene člena 101 PDEU. Domneva o neravnovesju v pogajalski moči ne bi veljala, če bi se družbe X, Y ali Z pogajale neodvisno, saj nobena od njih ne dosega praga 2 milijonov EUR prometa iz točke 34 teh smernic. Vendar se domneva uporablja, če se tri podjetja pogajajo kolektivno, saj skupni promet treh podjetij presega prag prometa v višini 2 milijonov EUR. V tem primeru Komisija ne bo ukrepala proti kolektivnim pogajanjem in pogodbam v zvezi z delovnimi pogoji med samozaposlenimi tehniki brez zaposlenih in tremi podjetji za avtomobilske storitve.

4.2. Kolektivne pogodbe, ki jih samozaposlene osebe sklenejo v skladu z nacionalno zakonodajo ali zakonodajo Unije

(36) V nekaterih primerih si je nacionalni zakonodajalec v okviru uresničevanja socialnih ciljev prizadeval obravnavati neravnovesje v pogajalski moči, s katerim se soočajo nekatere kategorije samozaposlenih oseb brez zaposlenih, tako da je (a) tem osebam priznal pravico do kolektivnih pogajanj ali da je (b) s področja uporabe nacionalnega konkurenčnega prava izključil kolektivne pogodbe, ki jih sklenejo samozaposlene osebe v določenih poklicih. Če taka nacionalna zakonodaja upošteva socialne cilje, Komisija ne bo ukrepala proti kolektivnim pogodbam v zvezi z delovnimi pogoji, ki vključujejo kategorije samozaposlenih oseb brez zaposlenih, za katere se uporablja nacionalna zakonodaja. Primer 7 Okoliščine: z nacionalnim konkurenčnim pravom države članice A so s področja uporabe izključeni sporazumi, ki jih sklenejo nekatere samozaposlene osebe v kulturnem sektorju. Analiza: država članica A je določila sektorsko izjemo v okviru nacionalnega konkurenčnega prava v skladu s socialnimi cilji. To pomeni, da kolektivne pogodbe, sklenjene med posamezniki, za katere velja izjema, in podjetji, za katere ti opravljajo storitve, v skladu z nacionalnim konkurenčnim pravom ne veljajo za protikonkurenčne. Zato Komisija ne bo ukrepala proti kolektivnim pogodbam, ki jih sklenejo samozaposlene osebe brez zaposlenih in ki jih zajema nacionalni ukrep. Primer 8 Okoliščine: delovno pravo države članice B določa pravico samozaposlenih avdiovizualnih prevajalcev do kolektivnih pogajanj s podjetji, za katere opravljajo storitve. Analiza: nacionalni zakonodajalec države članice B je nekaterim samozaposlenim osebam, in sicer samozaposlenim avdiovizualnim prevajalcem, izrecno dodelil pravico do kolektivnih pogajanj. Namen te nacionalne zakonodaje, ki želi doseči socialni cilj, je odpraviti neravnovesje v pogajalski moči med temi samozaposlenimi osebami in podjetji, za katera opravljajo storitve. Zato Komisija ne bo ukrepala proti kolektivnim pogodbam, ki jih sklenejo samozaposleni avdiovizualni prevajalci brez zaposlenih in ki jih zajema nacionalna zakonodaja.

(37) Podobno lahko zakonodaja Unije nekaterim samozaposlenim osebam brez zaposlenih prizna pravico, da se sklicujejo na kolektivne pogodbe, da bi odpravili neravnovesje v pogajalski moči v razmerju do nasprotnih strank.

(39) Komisija v skladu z določbami Direktive (EU) 2019/790, na katere se sklicuje v točki 38 teh smernic, in brez poseganja v druge določbe navedene direktive ne bo ukrepala proti kolektivnim pogodbam, ki jih samozaposleni avtorji oziroma samozaposleni izvajalci brez zaposlenih sklenejo z nasprotnimi strankami v skladu z nacionalnimi ukrepi, ki so bili sprejeti na podlagi navedene direktive.

(40) Točka 39 teh smernic se ne uporablja za kolektivna pogajanja, izvedena v okviru dejavnosti organizacij za kolektivno upravljanje pravic ali neodvisnih subjektov za upravljanje ( 36 ) , saj za te dejavnosti še naprej velja Direktiva 2014/26/EU Evropskega parlamenta in Sveta ( 37 ) , ki se uporablja brez poseganja v uporabo pravil Unije o konkurenci ( 38 ) Primer 9 Okoliščine: podjetje Y izdaja časopise in revije. Več novinarjev, ki delajo kot samostojne osebe, prispeva članke za publikacije tega podjetja. To podjetje plačuje novinarje na podlagi člankov, objavljenih v posameznem časopisu ali reviji. Novinarji niso zadovoljni z višino plačila, ki ga prejemajo od podjetja Y, zato se z njim pogajajo in kolektivno dogovorijo o 20-odstotnem povečanju licenčnin (plačila), ki jih bo plačevalo to podjetje. Analiza: Komisija v skladu s temi smernicami ne bo ukrepala proti kolektivni pogodbi, ki so jo sklenili samozaposleni novinarji brez zaposlenih (samostojne osebe) in podjetje Y, saj je bila sklenjena v skladu z Direktivo (EU) 2019/790.

(1) Ta opredelitev ne posega v opredelitev „kolektivne pogodbe“, ki se uporablja v državah članicah v okviru socialnega dialoga.

(2) Izraz „digitalna platforma za delo“ je opredeljen v skladu s Predlogom direktive Evropskega parlamenta in Sveta o izboljšanju delovnih pogojev pri platformnem delu, COM(2021) 762 final (predlog direktive o platformnem delu). Komisija bo preučila potrebo po posodobitvi opredelitve v teh smernicah, če se bo opredelitev istega izraza v sprejeti različici direktive o platformnem delu bistveno razlikovala od nje.

(3) Naslov VII, poglavje 1, oddelek 1, PDEU in Protokol št. 27 k PEU in PDEU.

(4) Izboljšani delovni pogoji in ustrezna socialna zaščita so tudi temeljna načela evropskega stebra socialnih pravic, v skladu s katerim sta potrebna „posvetovanje s socialnimi partnerji glede zasnove in izvajanja ekonomskih, zaposlitvenih in socialnih politik v skladu z nacionalnimi praksami“ ter njihovo spodbujanje k „pogajanjem in sklenitvi kolektivnih pogodb v zadevah, ki jih zadevajo“. Glej evropski steber socialnih pravic, točka 8; https://ec.europa.eu/info/strategy/priorities-2019-2024/economy-works-people/jobs-growth-and-investment/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_sl.

(5) Sodba z dne 21. septembra 1999, Albany International BV/Stichting Bedrijfspensioenfonds Textielindustrie, C-67/96, ECLI: EU:C:1999:430, točka 59. Glej tudi sodbo z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, točka 22; sodbo z dne 11. decembra 2007, International Transport Workers’ Federation in Finnish Seamen’s Union/Viking Line ABP in OÜ Viking Line Eesti, C-438/05, ECLI:EU:C:2007:772, točka 49; in sodbo z dne 9. julija 2009, 3F/Komisija Evropskih skupnosti, C-319/07, ECLI:EU:C:2009:435, točka 50.

(6) Sodba z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, točka 23; sodba z dne 21. septembra 1999, Albany International BV/Stichting Bedrijfspensioenfonds Textielindustrie, C-67/96, ECLI: EU:C:1999:430, točka 60; sodba z dne 21. septembra 1999, Brentjens' Handelsonderneming BV/Stichting Bedrijfspensioenfonds voor de Handel in Bouwmaterialen, C-115/97, ECLI:EU:C:1999:434, točka 57; sodba z dne 21. septembra 1999, Maatschappij Drijvende Bokken BV/Stichting Pensioenfonds voor de Vervoer- en Havenbedrijven, C-219/97, ECLI:EU:C:1999:437, točka 47; sodba z dne 12. septembra 2000, Pavel Pavlov in drugi/Stichting Pensioenfonds Medische Specialisten, C-180/98, ECLI:EU:C:2000:428, točka 67; sodba z dne 21. septembra 2000, Hendrik van der Woude/Stichting Beatrixoord, C-222/98, ECLI:EU:C:2000:475, točka 22; in sodba z dne 3. marca 2011, AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL, C-437/09, ECLI:EU:C:2011:112, točka 29.

(7) Sodba z dne 23. aprila 1991, Klaus Höfner in Fritz Elser/Macrotron GmbH, C-41/90, ECLI:EU:C:1991:161, točka 21; sodba z dne 16. novembra 1995, Fédération Française des Sociétés d'Assurance, Société Paternelle-Vie, Union des Assurances de Paris-Vie in Caisse d'Assurance et de Prévoyance Mutuelle des Agriculteurs/Ministère de l'Agriculture et de la Pêche, C-244/94, ECLI:EU:C:1995:392, točka 14; in sodba z dne 11. decembra 1997, Job Centre coop. arl., C-55/96, ECLI:EU:C:1997:603, točka 21.

(8) Sodba z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, točka 27; sodba z dne 28. februarja 2013, Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas/Autoridade da Concorrência, C-1/12, ECLI:EU:C:2013:127, točki 36 in 37; in sodba z dne 14. decembra 2006, Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio/Compañía Española de Petróleos SA, C-217/05, EU:C:2006:784, točka 45.

(9) Sodba z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, točke 30, 31 in 42.

(10) Sodba z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, točki 36 in 37.

(11) Poleg tega so številne samozaposlene osebe brez zaposlenih med krizo zaradi COVID-19 postale še ranljivejše, saj je njihova izguba zaslužka še toliko večja zaradi šibkih ali neobstoječih državnih sistemov socialne varnosti in namenskih podpornih ukrepov. Glej Evropski parlament, Poročilo z dne 13. oktobra 2021 o položaju umetnikov in okrevanju kulturnega sektorja v EU (2020/2261(INI)), Odbor za kulturo in izobraževanje, https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/A-9-2021-0283_SL.html#title1.

(12) V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je bistvena značilnost delovnega razmerja okoliščina, da oseba za „nek čas v korist druge osebe in po njenih navodilih opravlja delo, v zameno za katero prejme plačilo“. Opozoriti je treba, da se razvrstitev osebe kot „delavca“ ali „samozaposlene osebe“ določi predvsem za vsak primer posebej po nacionalnem pravu in ob upoštevanju sodne prakse Sodišča. Glej sodbo z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, točka 34; sodba z dne 21. februarja 2013, L. N./Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte, C-46/12, ECLI:EU:C:2013:97, točka 40; sodba z dne 10. septembra 2014, Iraklis Haralambidis/Calogero Casilli, C-270/13, ECLI:EU:C:2014:2185, točka 28; in sodba z dne 16. julija 2020, Governo della Repubblica italiana (Status italijanskih mirovnih sodnikov), C-658/18, ECLI:EU:C:2020:572.

(13) Členi 206 do 210 Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (UL L 347, 20.12.2013, str. 671); člena 40 in 41 Uredbe (EU) št. 1379/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1184/2006 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 (UL L 354, 28.12.2013, str. 1).

(14) Sporočilo Komisije – Obvestilo – Smernice o uporabi člena 81(3) Pogodbe (UL C 101, 27.4.2004, str. 97, točka 34).

(15) Smernice na primer zajemajo usklajevanje med nasprotnimi strankami pri odločanju o razponu plačila, o katerem lahko razpravljajo s samozaposlenimi osebami brez zaposlenih v okviru kolektivnih pogajanj. Tako usklajevanje je zajeto v smernicah, če je potrebno in sorazmerno za pogajanja o kolektivni pogodbi ali njeno sklenitev (točka 16) in ne pomeni protikonkurenčnega sporazuma (točka 17). Protikonkurenčni sporazum lahko na primer nastane, kadar nasprotne stranke uporabijo informacije, izmenjane prek takega usklajevanja, kot osnovo za enostransko določitev enakega plačila za svoje samozaposlene osebe brez zaposlenih. Ta praksa ni zajeta v teh smernicah, saj presega to, kar je potrebno in sorazmerno za sodelovanje v kolektivnih pogajanjih s samozaposlenimi osebami brez zaposlenih.

(16) Člen 2(1) Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o pravicah potrošnikov, spremembi Direktive Sveta 93/13/EGS in Direktive 1999/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 85/577/EGS in Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 304, 22.11.2011, str. 64).

(17) Omejevanje konkurence se lahko ugotovi tudi, če bi kolektivna pogodba urejala druga vprašanja, ki presegajo delovne pogoje, na primer delovni čas, v katerem bi vse tri platforme zagotavljale svoje storitve.

(18) Sodba z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411; in sodba z dne 21. septembra 1999, Albany International BV/Stichting Bedrijfspensioenfonds Textielindustrie, C-67/96, ECLI:EU:C:1999:430.

(19) Sodba z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, točki 31 in 42.

(20) Sodba z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, točka 32.

(21) Sodba z dne 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media/Staat der Nederlanden, C-413/13, ECLI:EU:C:2014:2411, točka 33; in sodba z dne 14. decembra 2006, Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio/Compañía Española de Petróleos SA, C-217/05, ECLI:EU:C:2006:784, točki 43 in 44.

(22) Kategorije samozaposlenih oseb brez zaposlenih iz oddelkov 3 in 4, se lahko prekrivajo. Nekatere samozaposlene osebe brez zaposlenih torej lahko spadajo v več kot eno od teh kategorij.

(23) Na primer, Nemčija na podlagi člena 12a zakona o kolektivnih pogodbah v različici, objavljeni 25. avgusta 1969 (zvezni uradni list I, str. 1323), kakor je bil nazadnje spremenjen s členom 8 zakona z dne 20. maja 2020 (zvezni uradni list I, str. 1055), ali Španija na podlagi člena 11 zakona 20/2007 z dne 11. julija 2007 o statusu samozaposlitve, uradni list št. 166 z dne 12. julija 2007, strani 29964 do 29978, sta se obe oprli na merilo ekonomske odvisnosti.

(24) To velja tudi, kadar samozaposlena oseba brez zaposlenih opravlja storitve za nasprotno stranko manj kot eno leto.

(25) Glej na primer člen 14 kolektivne pogodbe za delavce v gledališkem in plesnem sektorju na Nizozemskem, sklenjene med zvezo umetnikov (Kunstenbond) in nizozemskim združenjem za uprizoritvene umetnosti (Nederlandse Associatie voor Podiumkunsten) za obdobje od 1. januarja 2022 do 31. decembra 2023, na voljo na https://napk.nl/wp-content/uploads/2022/03/Cao-TD-2022-2023-V1_ENG_v.2.pdf ali člen 2 kolektivne pogodbe za poklicne novinarje, sklenjene med Gospodarsko zbornico Slovenije, Svetom RTV Slovenija in Združenjem radijskih postaj Slovenije ter Sindikatom novinarjev Slovenije, na voljo na http://www.pisrs.si/Pis.web/pregledPredpisa?id=KOLP49.

(26) Za podroben pregled sodne prakse v devetih državah članicah EU, Švici in Združenem kraljestvu glej Hießl, C., „Case Law on the Classification of Platform Workers: Cross-European Comparative Analysis and Tentative Conclusions“, Comparative Labour Law & Policy Journal,2. maj 2021, https://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=3839603.

(27) Glej na primer španski kraljevi zakonski odlok št. 9/2021 z dne 11. maja 2021 o spremembi prečiščenega besedila statuta delavcev, odobrenega s kraljevim zakonodajnim odlokom št. 2/2015 z dne 23. oktobra 2015, za zagotovitev delavskih pravic oseb, ki se ukvarjajo z delom prek digitalnih platform, uradni list št. 113 z dne 12. maja 2021, strani 56733 do 56738, ali grški zakon 4808/2021 o varstvu dela – ustanovitev neodvisnega organa za inšpekcijo dela – ratifikacija Konvencije št. 190 Mednarodne organizacije dela o odpravi nasilja in nadlegovanja v svetu dela – ratifikacija Konvencije št. 187 Mednarodne organizacije dela o promocijskem okviru za varnost in zdravje pri delu – izvajanje Direktive (EU) 2019/1158 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 o usklajevanju poklicnega in zasebnega življenja ter drugih določb ministrstva za delo in socialne zadeve in drugih nujnih ureditev, uradni list Α' 101/19-6-2021.

(28) Te smernice se ne bi smele razlagati tako, da določajo (pozitivno) prednostno nalogo izvrševanja Komisije v zvezi s kolektivnimi pogajanji in sporazumi med samozaposlenimi osebami brez zaposlenih in njihovimi nasprotnimi strankami v primerih, ko tako neravnovesje v pogajalski moči ne obstaja.

(29) Izračunano v skladu s Prilogo, naslov 1, k Priporočilu Komisije z dne 6. maja 2003 o opredelitvi mikro, malih in srednje velikih podjetij (UL L 124, 20.5.2003, str. 36).

(30) Direktiva (EU) 2019/790 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019 o avtorski in sorodnih pravicah na enotnem digitalnem trgu in spremembi direktiv 96/9/ES in 2001/29/ES (UL L 130, 17.5.2019, str. 92).

(31) Člen 18 Direktive (EU) 2019/790 se uporablja za vse avtorje in izvajalce, razen za avtorje računalniškega programa v smislu člena 2 Direktive 2009/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o pravnem varstvu računalniških programov (UL L 111, 5.5.2009, str. 16). Člen 23(2) Direktive (EU) 2019/790.

(32) Uvodna izjava 72 in člen 18(1) Direktive (EU) 2019/790. Glej tudi uvodno izjavo 73 te direktive, v skladu s katero mora biti plačilo avtorjev in izvajalcev„ ustrezno in sorazmerno z dejansko ali potencialno ekonomsko vrednostjo licenciranih ali prenesenih pravic ob upoštevanju prispevka avtorja ali izvajalca k celotnemu delu ali drugemu predmetu varstva ter vseh drugih okoliščin primera, kot so tržne prakse ali dejansko izkoriščanje dela“.

(33) Uvodna izjava 72 Direktive (EU) 2019/790.

(34) Kolektivna pogajanja se lahko uporabljajo tudi v primerih iz člena 19(5), člena 20(1) in člena 22(5) Direktive (EU) 2019/790.

(35) Uvodna izjava 73 in člen 18(2) Direktive (EU) 2019/790. Zlasti je v uvodni izjavi 73 navedeno, da bi morale imeti „[d]ržave članice [...] možnost izvajati načelo ustreznega in sorazmernega plačila prek različnih obstoječih ali na novo uvedenih mehanizmov, ki bi lahko vključevali kolektivna pogajanja in druge mehanizme, pod pogojem, da so ti mehanizmi skladni z veljavnim pravom Unije“.

(36) „Organizacija za kolektivno upravljanje pravic“ pomeni vsako organizacijo, ki je z zakonom ali z dodelitvijo, licenco ali katerim koli drugim pogodbenim dogovorom pooblaščena za upravljanje avtorske ali sorodnih pravic v imenu več kot enega imetnika pravic in v skupno korist teh imetnikov pravic, pri čemer je to njen edini ali glavni namen, in ki izpolnjuje eno ali obe naslednji merili: (a) je v lasti ali pod nadzorom svojih članov; (b) je organizirana na nepridobitni osnovi.

„Neodvisni subjekt za upravljanje“ pomeni vsako organizacijo, ki je z zakonom ali z dodelitvijo, licenco ali katerim koli drugim pogodbenim dogovorom pooblaščena za upravljanje avtorske ali sorodnih pravic v imenu več kot enega imetnika pravic in v skupno korist teh imetnikov pravic, pri čemer je to njen edini ali glavni namen, in ki: (a) ni v celoti ali deloma v neposredni ali posredni lasti ali pod nadzorom imetnikov pravic in (b) je organizirana na pridobitni osnovi. Člen 3, točki (a) in (b), Direktive 2014/26/EU (glej opombo 37).

(37) Direktiva 2014/26/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic ter izdajanju več ozemeljskih licenc za pravice za glasbena dela za spletno uporabo na notranjem trgu (UL L 84, 20.3.2014, str. 72).

(38) Uvodna izjava 56 Direktive 2014/26/EU.