1. Uvod

Leta 2013 so se odnosi med Evropsko komisijo in nacionalnimi parlamenti še naprej razvijali na eni strani v okviru mehanizma za preverjanje subsidiarnosti, ki ga je uvedla Lizbonska pogodba za oceno, ali so novi zakonodajni predlogi Komisije (ki ne spadajo na področja v izključni pristojnosti EU) v skladu z načelom subsidiarnosti, in na drugi strani v okviru političnega dialoga, ki ga je Komisija začela leta 2006, da bi izboljšala izmenjavo informacij in mnenj o vprašanjih politike v zvezi z zakonodajnimi predlogi in nezakonodajnimi pobudami. Poleg tega so potekali številni sestanki in razprave, kar priča o učinkovitosti obsežnejše izmenjave mnenj med Komisijo in nacionalnimi parlamenti.

To deveto letno poročilo o odnosih med Komisijo in nacionalnimi parlamenti se osredotoča na politični dialog. Posebni vidiki v zvezi z mehanizmom za preverjanje subsidiarnosti, vključno z drugim „rumenim kartonom“, ki so ga številni nacionalni parlamenti pokazali Komisiji v zvezi s predlogom Uredbe Sveta o ustanovitvi Evropskega javnega tožilstva[1], so obravnavani v Letnem poročilu o subsidiarnosti in sorazmernosti za leto 2013, ki je objavljeno vzporedno s tem poročilom in ga je treba obravnavati kot dopolnilo k temu poročilu.

Ta drugi „rumeni karton“ je jasno pokazal, da so nacionalni parlamenti pripravljeni izraziti svoje mnenje o določenem zakonodajnem aktu v odnosih s Komisijo. V širšem smislu so lahko nacionalni parlamenti zaradi obsežnejšega političnega dialoga o predlogih in pobudah Komisije imeli še naprej konstruktivno vlogo pri oblikovanju politike na ravni EU, zlasti v smislu krepitve ekonomske in monetarne unije (EMU) ter izvajanja priporočil evropskega semestra.

Tako kot v preteklih letih je politični dialog v letu 2013 večinoma potekal v okviru:

i) splošnih dvostranskih in večstranskih razprav, ki so pogosto potekale na medparlamentarnih sestankih (oddelek 2),

ii) pisne izmenjave mnenj nacionalnih parlamentov in odgovorov Komisije (oddelek 3) ter

iii) stikov in sestankov skozi vse leto (oddelek 4).

To poročilo se konča s kratko napovedjo prihodnjih odnosov med Komisijo in nacionalnimi parlamenti (oddelek 5).

2. Širši okvir: glavni sestanki in izzivi

Nacionalni parlamenti so leta 2012, ko se je gospodarska šibkost nadaljevala, pozornost namenili evropskemu odzivu na krizo, vključno s strategijo Evropa 2020 in večletnim finančnim okvirom za obdobje 2014–2020. Mnenja nacionalnih parlamentov so bila v letu 2013 še vedno osredotočena na pravosodje in notranje zadeve, notranji trg ter vprašanja glede evropske monetarne unije, na političnem dnevnem redu pa so bila tudi nekatera bolj specifična vprašanja, na primer direktiva o tobačnih izdelkih[2] in direktiva o davku na finančne transakcije[3].

Konferenca odborov za evropske zadeve (COSAC) je bila še naprej ključni forum za razprave z nacionalnimi parlamenti.

Predsedniki COSAC so se januarja 2013 sestali v Dublinu. Na tem sestanku so razprave o prednostnih nalogah irskega predsedstva pokazale, da bodo prihodnost EMU ter povezana vprašanja demokratične legitimnosti in odgovornosti še precej časa na političnem dnevnem redu, pri čemer nacionalni parlamenti pozivajo, naj se upošteva njihova vse pomembnejša vloga.

49. plenarno zasedanje COSAC je potekalo v Dublinu in je bilo v veliki meri namenjeno evropskemu letu državljanov. Zato je bilo osredotočeno na vprašanja glede prihodnje evropske integracije in prihodnosti mladih državljanov v Evropi. Na 50. plenarnem zasedanju COSAC v Vilni se je nadaljevala razprava o demokratični legitimnosti in odgovornosti v EU ter o vlogi nacionalnih parlamentov. Na tem plenarnem zasedanju je ustanovitelj COSAC, francoski minister za zunanje zadeve Laurent FABIUS, imel govor o ustanovitvi COSAC. Poudaril je, da razlogi za ustanovitev COSAC še vedno obstajajo, in pozval k večjemu usklajevanju politike in izboljšanemu sodelovanju predstavnikov nacionalnih institucij. Podpredsednik Komisije Maroš ŠEFČOVIČ je v osrednjem nagovoru o izvajanju strategije Evropa 2020 izpostavil povezane procese ter poudaril preostale izzive, zlasti v zvezi z brezposelnostjo, inovacijami, podnebjem in energetiko. Na dveh razpravah o demokratični legitimnosti in vlogi nacionalnih parlamentov je bilo poudarjeno, da dozdevno ni povezanosti med EU in njenimi državljani ter da je pomembno, da nacionalni parlamenti pri reševanju tega vprašanja uporabijo orodja, ki so jim na voljo.

Vprašanje demokratične legitimnosti na splošno, pa tudi konkretneje v zvezi z evropskim semestrom je vse leto 2013 ključno zaznamovalo medparlamentarne razprave ter dialog med Komisijo in nacionalnimi parlamenti. To je vključevalo neuradne in bolj uradne pobude za krepitev parlamentarnega nadzora in medparlamentarnega sodelovanja v okviru okrepljenega gospodarskega upravljanja, in sicer v splošnem okviru medparlamentarnega sodelovanja (določenega v členu 9 Protokola št. 1 pogodb) ali na podlagi člena 13 Pogodbe o stabilnosti, usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji, ki je bila dogovorjena na zasedanju Evropskega sveta marca 2012 (glej tudi oddelek 5 v nadaljevanju).

Širša razprava o demokratični legitimnosti je tudi izboljšala ozaveščenost po vsej EU, da je za nadaljnje delovanje EMU potrebno odločnejše usklajevanje makroekonomskih in proračunskih politik držav članic. Vendar mora vsaka nadaljnja krepitev EMU zagotoviti tudi močan demokratični nadzor, vključno z nadzorom nacionalnih parlamentov in Evropskega parlamenta.

Eden od ključnih razvojev v povezavi z novim gospodarskim upravljanjem, ki vključuje nacionalne parlamente, je bil prvi „evropski parlamentarni teden“, ki se ga je udeležilo približno 100 poslancev iz 26 nacionalnih parlamentov in je bil organiziran januarja 2013 na pobudo Evropskega parlamenta. Zasedanja so organizirali odbori Evropskega parlamenta za proračun, ekonomske in monetarne zadeve ter zaposlovanje. Razprave so bile večinoma osredotočene na institucionalna vprašanja, kot je demokratična legitimnost, vendar so zajele tudi konkretna vprašanja politike v zvezi z evropskim semestrom in večletnim finančnim okvirom za obdobje 2014–2020, kot so varčevanje v primerjavi z rastjo, zaposlovanje mladih in družbeni vpliv gospodarskega prilagajanja.

Čeprav namen tega evropskega parlamentarnega tedna ni bilo sprejetje konkretnih sklepov, se je okrepilo soglasje o potrebi po krepitvi in izboljšanju demokratične legitimnosti evropskega semestra s povečanjem odgovornosti nacionalnih parlamentov za proces in njihovim sodelovanjem od začetka tega procesa. To bi bilo mogoče doseči z vključitvijo njihovih vlad v fazo pred predložitvijo nacionalnih programov reform. Predsednik irskega parlamenta Houses of the Oireachtas je predlagal, da bi se redno organizirale posebne razprave o evropskih vprašanjih („evropski dnevi“), ki bi potekale na isti dan v vseh nacionalnih parlamentih; ta predlog je vzbudil zanimanje.

Novo gospodarsko upravljanje, ki vključuje nacionalne parlamente v procesu evropskega semestra, je bilo jasno izraženo tudi v zakonodaji „dvojček“[4]. Navedena zakonodaja določa gospodarski dialog med državami članicami euroobmočja ob podpori mnenj Komisije o njihovih zadevnih osnutkih proračunskih načrtov ter splošne ocene proračunskega stanja in obetov v euroobmočju kot celoti. Države članice euroobmočja so v okviru tega Komisiji prvič predložile svoje osnutke proračunskih načrtov jeseni 2013, Komisija pa je sprejela mnenja o teh načrtih 15. novembra 2013. Ta mnenja so nacionalnim deležnikom (vključno z nacionalnimi parlamenti) zagotovila neodvisen pogled na načrte držav članic.

3. Pisna mnenja nacionalnih parlamentov

Skupno število mnenj, prejetih od nacionalnih parlamentov, se je v zadnjih letih znatno povečalo, vendar se zdi, da se je ustalilo pri nekaj več kot 600 mnenjih na leto, od katerih je približno 14 % obrazloženih mnenj (glej Prilogo 1). Komisija po spremembah svojih notranjih postopkov zdaj običajno odgovori na ta mnenja v roku treh mesecev, ki si ga je določila sama.

Politični dialog z nacionalnimi parlamenti se je izkazal za uspešnega in ima jasno dodano vrednost. Če nacionalni parlamenti predložijo svoja mnenja v zgodnji fazi, se lahko ta mnenja uporabijo kot sistem zgodnjega opozarjanja in Komisiji na kratko predstavijo glavne argumente o vsebini njenih predlogov. Komisija se lahko potem pogaja s Svetom in Evropskim parlamentom ob celovitem poznavanju stališč, ki so jih izrazili nacionalni parlamenti. Komisija političnemu dialogu pripisuje velik pomen in nacionalne parlamente zlasti poziva, naj se odzovejo na javna posvetovanja, zelene knjige in sporočila v predzakonodajni fazi. Od decembra 2013 so nacionalni parlamenti izrecno obveščeni o vseh javnih posvetovanjih Komisije.

Sodelovanje in področje uporabe

Naslednji podatki izražajo le dejavnost nacionalnih parlamentov, ki zadeva njihovo sodelovanje v političnem dialogu v strogem pomenu, tj. s posredovanjem pisnih mnenj Komisiji. Kot je večkrat poudarjeno v tem poročilu, zlasti v oddelku 4, se dejavnosti nacionalnih parlamentov na področju zadev EU ne sme meriti zgolj na podlagi prispevkov k pisnemu političnemu dialogu, saj imajo nacionalni parlamenti verjetno tudi druge dejavnosti nadzora. Poleg tega nacionalni parlamenti ne predložijo pripomb o vseh predlogih ali drugih dokumentih Komisije, temveč se za odziv odločijo v skladu s svojimi prednostnimi nalogami.

Skupno je bilo leta 2013 od nacionalnih parlamentov prejetih 621[5] mnenj, kar je približno 6 % manj kot leta 2012 (663 mnenj). Med letoma 2011 in 2012 se je to število rahlo povečalo, leta 2011 pa se je v primerjavi z letom 2010 znatno povečalo (7 % leta 2012, leta 2011 pa 60 %).

Opaziti je mogoče naslednje splošne trende:

· v okviru pisnega političnega dialoga je leta 2013 16 parlamentarnih domov poslalo več mnenj kot leta 2012, 18 parlamentarnih domov je poslalo manj mnenj kot leta 2012, 2 parlamentarna domova pa sta poslala enako število mnenj kot leta 2012;

· dejavnost na področju političnega dialoga je neenakomerno razporejena med domovi nacionalnih parlamentov (skoraj 80 % vseh mnenj je prišlo od desetih najdejavnejših parlamentarnih domov);

· nacionalni parlamenti svoj politični dialog s Komisijo še naprej osredotočajo na zakonodajne dokumente, z drugimi vrstami pobud pa je povezan le omejen delež njihovih prejetih mnenj.

Leta 2013 je za 15 predlogov Komisije, ki so pritegnili največ mnenj nacionalnih parlamentov, prispelo 144 (23 %) od skupno 621 mnenj. Tako kot leta 2012 pa so se na večino dokumentov Komisije, v zvezi s katerimi so leta 2013 nacionalni parlamenti poslali svoje pripombe, navezovala eno do tri mnenja, kar kaže na raznolika interesna področja nacionalnih parlamentov.

Predlogi in pobude Komisije, na katere se je navezovalo največ mnenj nacionalnih parlamentov, so bili ustanovitev Evropskega javnega tožilstva[6] (20 mnenj), približevanje zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov[7] (17 mnenj), vzpostavitev okvira za pomorsko prostorsko načrtovanje in celostno upravljanje obalnih območij[8] (14 mnenj), vzpostavitev okvira za dostop do trga pristaniških storitev in finančno preglednost pristanišč[9] (10 mnenj) ter Agencija Evropske unije za sodelovanje na področju kazenskega pregona in usposabljanja (Europol) in razveljavitev sklepov 2009/371/PNZ in 2005/681/PNZ[10] (10 mnenj); več podrobnosti je v Prilogi 2.

Tako kot leta 2012 se je na nekatere predloge, ki so pritegnili največ mnenj nacionalnih parlamentov, navezovalo tudi največ obrazloženih mnenj v okviru mehanizma za preverjanje subsidiarnosti. Leta 2013 je bila tako kot leta 2012 več kot polovica mnenj, prejetih v okviru političnega dialoga (323 od 596 leta 2013), v zvezi s šestimi področji politike. Ta področja so bila pravosodje, enotni notranji trg in storitve, mobilnost in promet, notranje zadeve, zdravje in varstvo potrošnikov ter komunikacije (več podrobnosti je v Prilogi 3).

Nacionalni parlamenti so leta 2012 svoj politični dialog s Komisijo veliko bolj osredotočili na zakonodajne predloge, le majhen delež njihovih mnenj pa je bil predložen v zvezi z nezakonodajnimi pobudami. Ta trend se je leta 2013 nadaljeval. Od 15 dokumentov Komisije, za katere je bilo izdanih največ mnenj (tj. šest ali več) nacionalnih parlamentov, sta bila le dva dokumenta nezakonodajna[11]. Podobno kot leta 2012 pa se je vseh 15 političnih mnenj švedskega parlamenta Riksdag razen enega nanašalo na nezakonodajne dokumente, čeprav je ta parlamentarni dom poslal tudi največ obrazloženih mnenj.

Ključne teme političnega dialoga

Zakonodajni predlogi v nadaljevanju so bili med tistimi, ki so leta 2013 pritegnili posebno pozornost nacionalnih parlamentov (več podrobnosti je v Prilogi 2). Ker so bili ti predlogi tudi med tistimi, na katere se je navezovalo največ obrazloženih mnenj, je treba navesti tudi vzporedno objavljeno Letno poročilo o subsidiarnosti in sorazmernosti za leto 2013, ki vsebuje podrobnejši opis.

· Predlog Uredbe Sveta o ustanovitvi Evropskega javnega tožilstva[12]

Unija zdaj nima praktično nobenih pooblastil za ukrepanje v primerih kaznive zlorabe, ki škoduje njenim sredstvom. Podatki o odkrivanju, preiskovanju in uspešnem pregonu kaznivih dejanj na področju proračuna EU se med državami članicami precej razlikujejo (od 19 % do 90 %). Evropsko javno tožilstvo bi obravnavalo razdrobljenost pregona, ki je posledica nacionalnega značaja pravosodnih sistemov, pa tudi težavo, da boj proti evropskim goljufijam ni vedno med najpomembnejšimi prednostnimi nalogami na nacionalni ravni. V Lizbonski pogodbi (člen 86 PDEU)[13] je določena posebna pravna podlaga za ustanovitev Evropskega javnega tožilstva.

Komisija je leta 2013 prejela 20 mnenj o tem predlogu, od katerih je bilo 13 obrazloženih mnenj[14]. Ker je število glasov v zvezi s slednjimi preseglo prag 14 glasov, ki se uporablja za predloge s področja pravosodja in notranjih zadev, se je začel postopek z rumenim kartonom.

· Predlog Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov (direktiva o tobačnih izdelkih)[15]

V revidiranem predlogu direktive o tobačnih izdelkih so določena nova in strožja pravila o proizvodnji in dajanju tobačnih izdelkov v prodajo v EU. Konkretno je v tem predlogu predlagana prepoved uporabe cigaret, tobaka za zvijanje in brezdimnih tobačnih izdelkov z značilnimi aromami ter določena obvezna uporaba velikih slikovnih zdravstvenih opozoril na cigaretah in tobaku za zvijanje. Poleg tega je v njem predlagana ureditev čezmejne spletne prodaje in določeni so tehnični elementi za boj proti nedovoljeni trgovini. V predlogu so predlagani tudi ukrepi v zvezi z izdelki, ki do zdaj niso bili posebej urejeni, kot so elektronske cigarete in zeliščni izdelki za kajenje. Predlog[16] je odziv na zahteve Evropskega parlamenta in Sveta ministrov, v njem pa so upoštevana poročila Komisije iz leta 2005 in leta 2007 o uporabi direktive o tobačnih izdelkih (Direktiva 2001/37/ES).

Komisija je prejela 17 mnenj o tem predlogu, od tega sedem obrazloženih mnenj, v katerih je bil izražen dvom o skladnosti predloga z načelom subsidiarnosti. Čeprav je ta predlog pritegnil veliko zanimanja nacionalnih parlamentov, ni bil dosežen standardni prag za postopek z rumenim kartonom (19 glasov).

· Predlog Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi okvira za pomorsko prostorsko načrtovanje in celostno upravljanje obalnih območij[17]

Neusklajena raba obalnih in pomorskih območij zdaj povzroča konkuriranje za pomorski in obalni prostor ter neučinkovito rabo morskih in obalnih virov. Stalna negotovost in nepredvidljiv dostop do pomorskega prostora negativno vplivata na poslovno ozračje za vlagatelje. Zaradi vse intenzivnejšega povpraševanja po pomorskem prostoru za nove dejavnosti, kot so obrati za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov in objekti za akvakulturo, mora EU zagotoviti skladno načrtovanje dejavnosti na morju. Usklajevanje med državami članicami na tej stopnji ni dovolj napredovalo in sedanje neskladnosti med obstoječimi sistemi preprečujejo učinkovito čezmejno načrtovanje.

Komisija je prejela 14 mnenj o tem predlogu, od katerih je bilo devet obrazloženih mnenj, v katerih je bil izražen dvom o skladnosti predloga z načelom subsidiarnosti.

4. Stiki in obiski

Poleg izmenjave pisnih mnenj nacionalnih parlamentov in odgovorov Komisije je politični dialog potekal tudi manj formalno v obliki sestankov in stikov na politični in upravni ravni. Nekateri od njih so navedeni v nadaljevanju.

Večina nacionalnih parlamentov se redno sestaja s člani Komisije v Bruslju in zadevnih državah članicah.

Podpredsednik Maroš ŠEFČOVIČ, ki je pristojen za medinstitucionalne odnose, je leta 2013 osemkrat obiskal nacionalne parlamente (nemški Bundestag, francoski Sénat, hrvaški Hrvatski sabor, irski Houses of the Oireachtas, litvanski Seimas in slovaški Národná Rada). Istega leta je na sedežu Komisije v Bruslju sprejel številne obiskovalce/delegacije iz nacionalnih parlamentov (češki Senát, danski Folketing, francoski Sénat, irski Houses of the Oireachtas, italijanski Senato della Repubblica, malteški Kamra tad-Deputati, poljski Sejm in romunski Camera Deputaților). Poleg razprav o posebnih zakonodajnih predlogih in pobudah politike se je na teh sestankih razpravljalo o vprašanjih v zvezi s sodelovanjem med Komisijo in nacionalnimi parlamenti ter vprašanjih v zvezi z razvojem gospodarskega upravljanja in demokratično legitimnostjo.

Komisija je bila na politični ravni zastopana tudi na večini medparlamentarnih sestankov v letu 2013.

Predsednik José Manuel BARROSO (poleg predsednikov Hermana VAN ROMPUYA in Martina SCHULZA), podpredsednika Olli REHN in Maroš ŠEFČOVIČ ter komisarja Janusz LEWANDOWSKI in László ANDOR so se januarja 2013 udeležili prvega evropskega parlamentarnega tedna.

Podpredsednik Maroš ŠEFČOVIČ se je udeležil plenarnega zasedanja COSAC v Vilni oktobra 2013 in sestanka predsednikov COSAC v Dublinu januarja 2013.

Podpredsednik Olli REHN se je udeležil razprave z odborom za proračun finskega parlamenta Eduskunta, da je predstavil in obravnaval oceno Komisije o finskem osnutku proračunskega načrta za leto 2014.

Visoka predstavnica za zunanje zadeve in varnostno politiko ter podpredsednica Komisije baronica Catherine ASHTON se je udeležila dveh sestankov medparlamentarne konference za skupno zunanjo in varnostno politiko ter skupno varnostno in obrambno politiko, katere namen je spodbuditi medparlamentarno sodelovanje na tem področju. Prvi sestanek je bil v Dublinu aprila 2013, drugi pa v Vilni septembra 2013.

Člani urada komisarja Algirdasa ŠEMETE in osebje iz GD BUDG so se sestali z delegacijo odbora za javne račune danskega parlamenta Folketing v Bruslju in z nizozemskim parlamentom v Haagu ob razrešnici za leto 2012.

Po pristopu Hrvaške k EU 1. julija 2013 je komisar Neven MIMICA predstavil delovni program Komisije za leto 2014 hrvaškemu parlamentu Hrvatski sabor.

Uradniki Komisije so se na prošnjo udeležili tudi sestankov z odbori nacionalnih parlamentov, različne službe Komisije (zlasti generalni direktorati CLIMA, ECFIN, ENER, ENV, HOME, JUST, MARE, MARKT, OLAF, REGIO, SANCO) pa so se udeležile rednih sestankov stalnih predstavnikov nacionalnih parlamentov v Bruslju in razpravljale o številnih prihodnjih pobudah ali odprtih vprašanjih.

Tako kot leta 2012 so se stalni predstavniki nacionalnih parlamentov v letu 2013 sestali tudi s podpredsednikom Marošem ŠEFČOVIČEM ter osebjem v uradih predsednika Joséja Manuela BARROSA, podpredsednika Maroša ŠEFČOVIČA in drugih članov Komisije.

5. Sklepi in obeti

Tudi leta 2013 je bil obseg pisnega političnega dialoga med Komisijo in nacionalnimi parlamenti še vedno precejšen, pri čemer so nacionalni parlamenti skupaj izdali približno 600 mnenj. Čeprav so skoraj vsi domovi predložili vsaj en prispevek, je deset najdejavnejših parlamentarnih domov predložilo skoraj 80 % vseh prejetih mnenj. Dokumenti Komisije, na katere se je navezovalo največ mnenj, so bili hkrati dokumenti, glede katerih so nacionalni parlamenti predložili največ obrazloženih mnenj. Poleg pisnega dialoga je bila Komisija še naprej pogosto v stiku z nacionalnimi parlamenti in se je z njimi pogosto sestajala tako na politični kot na uradni ravni v Bruslju in državah članicah.

Na začetku leta 2014 so nacionalni parlamenti in Evropski parlament potrdili, da nameravajo še naprej sodelovati pri dejavnostih na ravni EU, kot je evropski semester. Demokratična legitimnost bo še naprej ključna tema razprav med institucijami EU in nacionalnimi parlamenti.

Na plenarnem zasedanju COSAC januarja 2014 so se ponovno obravnavale vloga nacionalnih parlamentov ter demokratična legitimnost in odgovornost. Nizozemski parlamentarni dom Tweede Kamer in danski parlament Folketing sta predstavila nove posebne zamisli in predloge o vlogi in pravicah nacionalnih parlamentov.

Odbor Evropskega parlamenta za ustavne zadeve je aprila 2014 sprejel poročilo Carla CASINIJA (EPP/IT) o nacionalnih parlamentih. Poročilo med drugim priporoča, naj nacionalni parlamenti „sprejmejo ukrepe za izboljšanje postopkov vodenja in nadzora, da se poveča skladnost“. Prav tako poudarja, da je mehanizem zgodnjega opozarjanja eno od orodij za zagotavljanje učinkovitega sodelovanja evropskih in nacionalnih institucij, in izraža podporo dejstvu, da se navedeni mehanizem uporablja tudi kot kanal za posvetovanje in skupni dialog med različnimi institucijami v sistemu upravljanja EU na več ravneh.

Na drugem evropskem parlamentarnem tednu januarja 2014 se je ponovno pokazalo, da imajo Evropski parlament in nacionalni parlamenti skupne interese. Na medparlamentarni konferenci v okviru programa so bile štiri plenarne razprave o makroekonomskih neravnovesjih, demokratični legitimnosti programov gospodarskega prilagajanja, spodbujanju rasti in ustvarjanju delovnih mest ter krepitvi proračunskega nadzora v EMU.

Priloga 1

Število mnenj, ki jih je Komisija prejela leta 2013, po nacionalnih parlamentih/domovih (politični dialog in mehanizem za preverjanje subsidiarnosti)

Država članica || Parlamentarni dom || Skupno število mnenj[18] || Število mnenj, ki so bila obrazložena mnenja (Protokol št. 2)[19]

Portugalska || Assembleia da República || 192 || 1

Češka || Senát || 64 || 2

Nemčija || Bundesrat || 40 || 3

Francija || Assemblée nationale || 40[20] || 1

Romunija || Camera Deputaților || 38 || 2

Italija || Senato della Republica || 36 || 2

Romunija || Senatul || 26 || 3

Švedska || Riksdag || 24 || 9

Združeno kraljestvo || House of Lords || 18 || 3

Španija || Congreso de los Diputados in Senado (oba domova) || 17[21] || 5[22]

Irska || Houses of the Oireachtas (oba domova) || 12[23] || 3[24]

Nizozemska || Eerste Kamer || 10 || 3

Avstrija || Bundesrat || 9 || 6

Češka || Poslanecká sněmovna || 8 || 2

Francija || Sénat || 8 || 4

Poljska || Senat || 8 || 2

Malta || Kamra tad-Deputati || 7 || 5

Nizozemska || Tweede Kamer || 7 || 5

Italija || Camera dei Deputati || 6 || 0

Litva || Seimas || 6 || 6

Poljska || Sejm || 6 || 2

Luksemburg || Chambre des Députés || 5 || 2

Slovenija || Državni zbor || 5 || 1

Združeno kraljestvo || House of Commons || 5 || 5

Danska || Folketing || 4 || 1

Grčija || Vouli ton Ellinon || 4 || 3

Belgija || Chambre des Représentants || 3 || 1

Avstrija || Nationalrat || 2 || 0

Estonija || Riigikogu || 2 || 1

Finska || Eduskunta || 2 || 1

Madžarska || Országgyűlés || 2 || 1

Belgija || Sénat || 1 || 1

Bolgarija || Narodno Sabranie || 1 || 0

Ciper || Vouli ton Antiprosopon || 1 || 1

Latvija || Saeima || 1 || 1

Slovaška || Národná Rada || 1 || 0

Hrvaška (od 1. 7. 2013) || Hrvatski sabor || 0 || 0

Nemčija || Bundestag || 0 || 0

Slovenija || Državni svet || 0 || 0

SKUPAJ || 621 || 88

Priloga 2

Dokumenti Komisije, glede katerih je Komisija leta 2013 prejela največ mnenj[25] (politični dialog in mehanizem za preverjanje subsidiarnosti)

|| Dokument Komisije || Naslov || Skupno število mnenj[26] || Število mnenj, ki so bila obrazložena mnenja (Protokol št. 2)[27]

1 || COM(2013) 534 || Predlog Uredbe o ustanovitvi Evropskega javnega tožilstva || 20[28] || 13[29]

2 || COM(2012) 788 || Predlog Direktive o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov || 17 || 7

3 || COM(2013) 133 || Predlog Direktive o vzpostavitvi okvira za pomorsko prostorsko načrtovanje in celostno upravljanje obalnih območij || 14[30] || 9[31]

4 || COM(2013) 173[32] || Predlog Uredbe o Agenciji Evropske unije za sodelovanje na področju kazenskega pregona in usposabljanja (Europol) in razveljavitvi sklepov 2009/371/PNZ in 2005/681/PNZ || 10[33] || 3[34]

5 || COM(2013) 296 || Predlog Uredbe o vzpostavitvi okvira za dostop do trga pristaniških storitev in finančno preglednost pristanišč || 10[35] || 7[36]

6 || COM(2013) 28[37] || Predlog Uredbe o spremembi Uredbe (ES) št. 1370/2007 v zvezi z odprtjem trga za domače storitve železniškega potniškega prevoza || 9 || 6

7 || COM(2013) 147 || Predlog Uredbe o ukrepih za znižanje stroškov za izgradnjo visokohitrostnih elektronskih komunikacijskih omrežij || 9 || 2

8 || COM(2012) 614[38] || Predlog Direktive o zagotavljanju uravnotežene zastopanosti spolov med neizvršnimi direktorji družb, ki kotirajo na borzi, in s tem povezanih ukrepih || 8 || 5

9 || COM(2013) 627 || Predlog Uredbe o ukrepih za evropski enotni trg elektronskih komunikacij in doseganje povezane celine ter spremembi direktiv 2002/20/ES, 2002/21/ES in 2002/22/ES ter uredb (ES) št. 1211/2009 in (EU) št. 531/2012 || 8 || 4

10 || COM(2013) 71 || Predlog Direktive o izvajanju okrepljenega sodelovanja na področju davka na finančne transakcije || 8 || 1

11 || COM(2012) 777 || Sporočilo „Načrt za poglobljeno in pravo ekonomsko in monetarno unijo – Začetek evropske razprave“ || 6 || 0

12 || COM(2013) 166[39] || Sporočilo „Na poti k poglobljeni in pravi ekonomski in monetarni uniji – Predhodno usklajevanje načrtov za pomembne reforme ekonomske politike“ || 6 || 0

13 || COM(2013) 228 || Predlog Uredbe o spodbujanju prostega gibanja državljanov in podjetij s poenostavitvijo sprejemanja nekaterih javnih listin v Evropski uniji ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1024/2012 || 6 || 1

14 || COM(2013) 48[40] || Predlog Direktive o ukrepih za zagotavljanje visoke skupne ravni varnosti omrežij in informacij v Uniji || 6 || 1

15 || COM(2013) 535 || Predlog Uredbe o Agenciji Evropske unije za pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah (Eurojust) || 6 || 1

Priloga 3

Število mnenj, ki jih je Komisija prejela leta 2013, po vodilnih službah Komisije (politični dialog in mehanizem za preverjanje subsidiarnosti)

Vodilna služba Komisije || Skupno število mnenj[41]

GD za notranji trg in storitve || 68

GD za pravosodje || 67

GD za mobilnost in promet || 61

GD za notranje zadeve || 52

GD za zdravje in varstvo potrošnikov || 43

GD za komunikacijska omrežja, vsebine in tehnologijo || 38

GD Generalni sekretariat || 32

GD za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje || 25

GD za podnebno politiko || 24

GD za pomorske zadeve in ribištvo || 24

GD za okolje || 23

GD za obdavčenje in carinsko unijo || 21

GD za podjetništvo in industrijo || 18

GD za energetiko || 18

GD za gospodarske in finančne zadeve || 16

GD Eurostat || 12

GD za regionalno politiko || 11

GD za raziskave in inovacije || 11

GD za kmetijstvo in razvoj podeželja || 8

GD za konkurenco || 8

GD za izobraževanje in kulturo || 7

GD za širitev || 7

GD za trgovino || 7

GD za razvoj in sodelovanje EuropeAid || 5

GD za proračun || 4

Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) || 4

Evropska služba za zunanje delovanje || 3

GD za komuniciranje || 1

GD za humanitarno pomoč in civilno zaščito || 1

GD za človeške vire in varnost || 1

Pravna služba || 1

SKUPAJ || 621

[1] COM(2013) 534.

[2] COM(2012) 788.

[3] COM(2013) 71.

[4] Uredba (EU) št. 473/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih določbah za spremljanje in ocenjevanje osnutkov proračunskih načrtov ter zagotavljanje zmanjšanja čezmernega primanjkljaja držav članic v euroobmočju ter Uredba (EU) št. 472/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o okrepitvi gospodarskega in proračunskega nadzora v državah članicah euroobmočja, ki so jih prizadele ali jim grozijo resne težave v zvezi z njihovo finančno stabilnostjo.

[5] Vključno z 88 obrazloženimi mnenji, ki so bila prejeta v okviru mehanizma za preverjanje subsidiarnosti.

[6] COM(2013) 534.

[7] COM(2012) 788.

[8] COM(2013) 133.

[9] COM(2013) 296.

[10] COM(2013) 173.

[11] Sporočilo Komisije „Načrt za poglobljeno in pravo ekonomsko in monetarno unijo – Začetek evropske razprave“ (COM(2012) 777) in Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu „Na poti k poglobljeni in pravi ekonomski in monetarni uniji – Predhodno usklajevanje načrtov za pomembne reforme ekonomske politike“ (COM(2013) 166).

[12] COM(2013) 534.

[13] V skladu s pogodbami EU Danska ne bo sodelovala pri Evropskem javnem tožilstvu, Združeno kraljestvo in Irska pa sta se odločila, da ne bosta privolila v sodelovanje.

[14] Dodatna mnenja so bila predložena leta 2014.

[15] COM(2012) 788.

[16] Direktiva je bila sprejeta aprila 2014 in je začela veljati maja 2014 kot Direktiva 2014/40/EU.

[17] COM(2013) 133.

[18] Vključuje tako mnenja kot obrazložena mnenja, prejeta od nacionalnih parlamentov.

[19] Da se mnenje lahko obravnava kot obrazloženo mnenje, mora v skladu z definicijo iz Protokola št. 2 jasno opredeliti kršitev subsidiarnosti, poslano pa mora biti Komisiji v osmih tednih od predložitve predloga nacionalnim parlamentom.

[20] Od katerih je bilo 25 poslanih, ne da bi parlament Assemblée nationale želel odgovor.

[21] Se šteje kot 17 mnenj dveh domov.

[22] Se šteje kot pet obrazloženih mnenj dveh domov.

[23] Se šteje kot 12 mnenj dveh domov.

[24] Se šteje kot tri obrazložena mnenja dveh domov.

[25] V preglednici so navedeni vsi dokumenti Komisije, na katere se je nanašalo vsaj šest mnenj nacionalnih parlamentov.

[26] Vključuje tako mnenja kot obrazložena mnenja, prejeta od nacionalnih parlamentov.

[27] Da se mnenje lahko obravnava kot obrazloženo mnenje, mora v skladu z definicijo iz Protokola št. 2 jasno opredeliti kršitev subsidiarnosti, poslano pa mora biti Komisiji v osmih tednih od predložitve predloga nacionalnim parlamentom.

[28] Od katerih sta eno mnenje skupaj predložila oba domova irskega parlamenta Houses of the Oireachtas, kar se šteje kot eno mnenje dveh domov.

[29] Od katerih sta eno obrazloženo mnenje skupaj predložila oba domova irskega parlamenta Houses of the Oireachtas, kar se šteje kot eno obrazloženo mnenje dveh domov. Če gre za osnutek zakonodajnega akta, ki se predloži na podlagi člena 76 Pogodbe o delovanju Evropske unije in ki obravnava območje svobode, varnosti in pravice, ter če obrazložena mnenja predstavljajo najmanj četrtino vseh glasov, dodeljenih nacionalnim parlamentom – dva glasova ali v dvodomnem parlamentarnem sistemu en glas za vsak dom – se v skladu s Protokolom št. 2 doseže prag za rumeni karton, tj. osnutek je treba ponovno proučiti. 13 obrazloženih mnenj o dokumentu COM(2013) 534 predstavlja 18 glasov, zato je dosežen prag za rumeni karton, ki po pristopu Hrvaške 1. julija 2013 znaša 14 od 56 glasov.

[30] Od katerih sta eno mnenje skupaj predložila oba domova irskega parlamenta Houses of the Oireachtas, kar se šteje kot eno mnenje dveh domov.

[31] Od katerih sta eno obrazloženo mnenje skupaj predložila oba domova irskega parlamenta Houses of the Oireachtas, kar se šteje kot eno obrazloženo mnenje dveh domov.

[32] Eno od mnenj o tem dokumentu Komisije, in sicer mnenje italijanskega doma Camera dei Deputati, se je hkrati nanašalo tudi na dokument COM(2013) 172.

[33] Od katerih sta eno mnenje skupaj predložila oba španska domova, kar se šteje kot eno mnenje dveh domov.

[34] Od katerih sta eno obrazloženo mnenje skupaj predložila oba španska domova, kar se šteje kot eno obrazloženo mnenje dveh domov.

[35] Od katerih sta eno mnenje skupaj predložila oba španska domova, kar se šteje kot eno mnenje dveh domov.

[36] Od katerih sta eno obrazloženo mnenje skupaj predložila oba španska domova, kar se šteje kot eno obrazloženo mnenje dveh domov.

[37] Eno od mnenj o tem dokumentu Komisije, in sicer mnenje češkega doma Senát, se je hkrati nanašalo tudi na dokumente COM(2013) 25, COM(2013) 26, COM(2013) 27, COM(2013) 29, COM(2013) 30 in COM(2013) 31. Eno od mnenj o tem dokumentu Komisije, in sicer mnenje portugalskega parlamenta Assembleia da República, se je hkrati nanašalo tudi na dokumente COM(2013) 26, COM(2013) 27, COM(2013) 29, COM(2013) 30 in COM(2013) 31. Tri od obrazloženih mnenj o tem dokumentu Komisije, in sicer obrazložena mnenja nizozemskega doma Eerste Kamer, nizozemskega doma Tweede Kamer in luksemburškega parlamenta Chambre des Députés, so se hkrati nanašala tudi na dokument COM(2013) 29. Eno od obrazloženih mnenj o tem dokumentu Komisije, in sicer obrazloženo mnenje švedskega parlamenta Riksdag, se je hkrati nanašalo tudi na dokumente COM(2013) 27, COM(2013) 29, COM(2013) 30 in COM(2013) 31.

[38] Dve od obrazloženih mnenj o tem dokumentu Komisije, in sicer obrazloženi mnenji češkega doma Poslanecká sněmovna in britanskega doma House of Lords, sta se hkrati nanašali tudi na dokument COM(2012) 615.

[39] Štiri od mnenj o tem dokumentu Komisije, in sicer mnenja češkega doma Senát, češkega doma Poslanecká sněmovna, italijanskega doma Camera dei Deputati in portugalskega parlamenta Assembleia da República, so se hkrati nanašala tudi na dokument COM(2013) 165.

[40] Dve od mnenj o tem dokumentu Komisije, in sicer mnenji češkega doma Poslanecká sněmovna in češkega doma Senát, sta se hkrati nanašali tudi na dokument JOIN(2013) 1.

[41] Vključuje tako mnenja kot obrazložena mnenja, prejeta od nacionalnih parlamentov.