OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Evropske organizacije za standardizacijo so zasebne organizacije, ki imajo posebno vlogo v evropskem standardizacijskem sistemu. Kot je določeno v Uredbi (EU) št. 1025/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012, evropsko standardizacijo organizirajo za namene zadevnih deležnikov in deležnike same, in sicer na podlagi nacionalne zastopanosti (v Evropskem odboru za standardizacijo (CEN) in Evropskem odboru za elektrotehniško standardizacijo (CENELEC)) in neposrednega sodelovanja članov (v Evropskem inštitutu za telekomunikacijske standarde (ETSI)). Če standardizacijo zahteva Komisija, so evropske organizacije za standardizacijo (kot so opredeljene v Uredbi (EU) št. 1025/2012) edini organi, ki lahko izdajo standarde in standardizacijske dokumente. Pri tem upoštevajo posebne postopke iz člena 10 Uredbe (EU) št. 1025/2012 (v nadaljnjem besedilu: uredba o standardizaciji). Uredba o standardizaciji določa tudi, da lahko Evropska unija finančno podpira evropske organizacije za standardizacijo.

Evropske organizacije za standardizacijo so opredeljene v členu 2, točka 8, uredbe o standardizaciji in Prilogi I k njej. Obstajajo tri evropske organizacije za standardizacijo: CEN, CENELEC in ETSI. Njihova izključna naloga je opravljanje dela na področju standardizacije, ki ga zahteva Komisija v podporo zakonodaji in politikam EU.

To je predvsem zaradi zgodovinskih razlogov. V osemdesetih letih prejšnjega stoletja, ko so bile ustanovljene sedanje evropske organizacije za standardizacijo in se je določila njihova vloga pri zagotavljanju standardov, je bil sistem večinoma osredotočen na deležnike Evropske unije.

Danes je situacija drugačna, saj je pri notranjem upravljanju evropskih organizacij za standardizacijo, postopkih odločanja in njihovi strukturi članstva prišlo do več sprememb. Evropske organizacije za standardizacijo zdaj sodelujejo z najrazličnejšimi deležniki, tudi iz tretjih držav, in jim omogočajo sodelovanje ne le pri tehničnem delu, temveč tudi pri notranji politiki in odločanju. Tako sodelovanje je dobrodošlo, vendar so v času, ko bi se morale evropske organizacije za standardizacijo osredotočiti na podporo zakonodaji in politikam EU, potrebni zaščitni ukrepi za zagotovitev zanesljivega postopka in uravnoteženega zastopanja interesov deležnikov v skladu s strateškimi prednostnimi nalogami in zakonodajnimi potrebami. To velja zlasti za notranje odločitve za razvoj standardov in standardizacijskih dokumentov, kot jih zahteva Komisija na podlagi člena 10(1) uredbe o standardizaciji. Te notranje odločitve lahko zajemajo vprašanja, kot so odločitve o sprejemanju zahtev za standardizacijo, sprejemanju novih projektov ter sprejetju, reviziji ali umiku evropskih standardizacijskih dokumentov. V teh primerih, zlasti kadar evropske organizacije za standardizacijo podpirajo uporabo zakonodaje EU in razvijajo standarde, ki so ključnega pomena za splošno javnost in podjetja v EU, mora notranje upravljanje evropskih organizacij za standardizacijo ustrezno upoštevati stališča vseh evropskih deležnikov (vključno z malimi in srednjimi podjetji ter organizacijami civilne družbe). To je še toliko pomembneje, ker nekatere evropske organizacije za standardizacijo sestavljajo predvsem gospodarski subjekti, ki imajo glasovalne pravice, sodelovanje organizacij civilne družbe in javnih organov pa je v nekaterih primerih omejeno.

Zato je potrebna večja jasnost za zagotovitev, da je celoten notranji postopek odločanja pri izdajanju standardov in standardizacijskih dokumentov, ki ga Komisija zahteva na podlagi člena 10(1) uredbe o standardizaciji, v skladu s tem, kar institucije EU pričakujejo od organa za razvoj standardov, ki je uradno priznan kot evropska organizacija za standardizacijo.

Z zahtevo po določeni zastopanosti in pooblastilu za odločanje nacionalnih organov za standardizacijo v zvezi s standardi, ki jih zahteva Komisija, bi se vzpostavili zadostni pregledi in ravnovesja, da bi se zagotovila skladnost z zakonodajo in politikami EU.

•Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

Komisija je v svoji pobudi „Posodobitev nove industrijske strategije iz leta 2020“ (COM(2021) 350) napovedala, da bo predlagala spremembo Uredbe (EU) št. 1025/2012 skupaj s strategijo za standardizacijo, ki je predstavljena skupaj s tem predlogom.

•Skladnost z drugimi politikami Unije

Predlagana zakonodajna sprememba je v skladu s pomenom standardov za politiko, ki je poudarjen v drugih ključnih pobudah Komisije, kot sta „Oblikovanje digitalne prihodnosti Evrope“ (COM(2020) 67) in „Strategija Global Gateway“ (JOIN(2021) 30), ali v izjavi Sveta, v kateri pozdravlja „namero Komisije, da razvije strategijo za standardizacijo za okrepitev evropskega standardizacijskega sistema in njegovega upravljanja“ (sklepi Sveta z dne 9. junija 2020).

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga

Pravna podlaga pobude je člen 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

•Subsidiarnost (za ukrepe, za katere evropske organizacije za standardizacijo nimajo izključne pristojnosti)

Vprašanje subsidiarnosti ni problematično. Cilj te pobude je spremeniti uredbo EU, ki ureja evropski standardizacijski sistem. Natančneje, zaščititi želi načela dobrega upravljanja pri pripravi standardov, ki jih zahteva Komisija v skladu s členom 10(1) uredbe o standardizaciji. Ta pobuda bo okrepila vlogo nacionalnih predstavnikov (tj. nacionalnih organov za standardizacijo) v sistemu.