Države članice so lahko do 18. decembra 2014 izvzele iz uporabe te uredbe morske ladje, ki so lažje od 300 bruto ton in se uporabljajo v domačem prometu, pod pogojem, da so pravice potnikov ustrezno zagotovljene v okviru nacionalne zakonodaje. Te oprostitve ni uporabila nobena država članica.

Uredba se z določenimi izjemami uporablja za potniške storitve po morju in celinskih plovnih poteh, ki se opravljajo v pristanišča v EU ali iz njih, in za storitve križarjenja s pristaniščem vkrcanja v EU.

Zakonodajalci Unije so sprejeli pravila o pravicah potnikov za vse načine prevoza (letalski, železniški, vodni in avtobusni prevoz), da bi zagotovili minimalno raven varstva za državljane med potovanji po Evropi ter s tem olajšali mobilnost in vključevanje v družbo. Obstoj skupnega nabora pravic potnikov, ki jih zagotavlja zakonodaja za vse štiri načine prevoza (s posebnimi določbami, ki zajemajo značilnosti vsake vrste prevoza, trga in potnikov ), pomaga ustvariti enake pogoje za upravljavce znotraj posameznih načinov prevoza in med njimi.

križarjenja so storitve po vodnih poteh, ki se opravljajo izključno za namen razvedrila ali oddiha, vključujejo pa nastanitev in druge storitve ter so daljše od dveh prenočitev na ladji. Leta 2013 je število potnikov na križarjenju doseglo skoraj 7 milijonov, tj. okoli 3,5 % trga. Industrija križarjenj je del luksuznega segmenta v pomorskem sektorju; ladje vključujejo celotno hotelsko infrastrukturo, zagotavljajo dejavnosti za prosti čas in pogosto pripeljejo potnike nazaj v pristanišče odhoda.

komercialne potniške storitve so storitve potniškega prevoza, ki se opravljajo med pristanišči po objavljenem voznem redu. Predstavljajo 96,5 % trga pomorskega potniškega prometa: leta 2013 je 193 milijonov potnikov uporabilo pomorske trajekte in druge redne storitve pomorskih linijskih prevozov. Intenziven pomorski potniški promet je ključnega pomena pri tem, da bodo otočja, otoki in oddaljene/najbolj oddaljene regije držav članic del družbene in gospodarske strukture EU. V nekaterih primerih (npr. majhni otoki brez letalske povezave) ni druge možnosti razen pomorskega prometa in državljani morajo potovati z ladjo pod kakršnimi koli pogoji, ki jih določi prevoznik;

1.2 Pomen in značilnosti sektorjev EU pomorskega potniškega prometa in potniškega prometa po celinskih plovnih poteh

Poročilo delno temelji na količinskih in kakovostnih podatkih, ki so jih prispevali nacionalni organi v poročilih o izvrševanju Uredbe v obdobju 2013–2014, in posvetovanjih deležnikov, ki predstavljajo potnike in industrijo na evropski ravni.

Komisija to poročilo predloži v skladu s členom 29 Uredbe, ki od Komisije zahteva, da Evropskemu parlamentu in Svetu poroča o izvajanju in učinkih te uredbe ter po potrebi priloži zakonodajne predloge o njenem podrobnejšem izvajanju ali o njeni spremembi.

Uredba (EU) št. 1177/2010 (v nadaljnjem besedilu: Uredba) s ciljem zagotavljanja osnovnega varstva potnikov, ki potujejo po morju in celinskih plovnih poteh, pri čemer uporabljajo potniške storitve in križarjenja, je začela veljati 18. decembra 2012.

Od invalidov in oseb z zmanjšano mobilnostjo se ne sme zahtevati plačilo kakršnih koli dodatnih pristojbin za njihove vozovnice, prevozniki in upravljavci pristaniških terminalov pa jim morajo brezplačno zagotoviti ustrezno pomoč v pristanišču in na ladji.

Uredba uvaja določene obveznosti za prevoznike, upravljavce pristaniških terminalov, potovalne agente in organizatorje potovanj, da bi za invalide in osebe z zmanjšano mobilnostjo zagotovila enake priložnosti za potovanja po vodnih poteh.

Križarjenja v nasprotju s komercialnimi potniškimi storitvami nimajo zavezujočega, objavljenega časovnega razporeda, zato potniki v skladu z Uredbo na križarjenju nimajo pravice do izbire med preusmeritvijo in nadomestilom v primeru odpovedi ali zamud pri odhodu (to vprašanje je urejeno v pogodbi, ki jo potnik sklene za storitve križarjenja) ter nimajo pravice do nadomestila v primeru zamude ob prihodu.

Potniki imajo tudi pravico do nepristranskega in standardiziranega nadomestila v primeru dolge zamude ob prihodu. Višina nadomestila je odvisna od dolžine zamude in načrtovanega trajanja potovanja, izračuna pa se glede na ceno vozovnice. Prevozniku ni treba plačati nadomestila, če dokaže, da so zamudo povzročili vremenski pogoji, ki predstavljajo tveganje za varno obratovanje ladje, ali izredne okoliščine, ki jih ne bi mogli preprečiti z nobenimi razumnimi ukrepi.

vračilom cene vozovnice, in če je to ustrezno, brezplačnim povratnim prevozom ob prvi priložnosti do izhodiščnega mesta odhoda, kot je določeno v prevozni pogodbi.

V primeru več kot 90-minutne zamude ali odpovedi potniške storitve ali križarjenja so potniki upravičeni do sorazmerne in ustrezne brezplačne pomoči. Ta lahko vključuje prigrizke, obroke, osvežilne napitke in v nekaterih okoliščinah nastanitev. Potnikom mora tudi biti zagotovljena izbira med:

c) Takojšnja in sorazmerna pomoč v primeru motenj v prometu

Potniki imajo pravico do ustreznih informacij pred in med svojim potovanjem (zlasti v primeru motenj v prometu), vključno z informacijami o svojih pravicah in kontaktnih podatkih nacionalnih izvršilnih organov.

Potniki, ki potujejo z ladjo v okviru paketnega potovanja, imajo dodatne pravice v skladu z nedavno sprejeto Direktivo (EU) 2015/2302 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih.

Naslednja zakonodaja EU ureja tudi več vidikov dostopnosti do ladij za invalide in osebe z zmanjšano mobilnostjo: Direktiva 2009/45/ES o varnostnih predpisih in standardih za potniške ladje, Direktiva 1999/35/ES o sistemu obveznih pregledov za varno izvajanje linijskih prevozov z ro-ro trajekti in visokohitrostnimi potniškimi plovili ter Direktiva 98/41/ES o registraciji oseb, ki potujejo s potniškimi ladjami, ki plujejo v pristanišča držav članic Skupnosti ali iz njih.

Znaten del vodnega potniškega prometa se izvaja čezmejno: potniki potujejo s čezmejnimi storitvami ali pa potujejo z domačimi storitvami zunaj svoje države članice. Za zaščito interesov takih potnikov Uredba (ES) št. 2006/2004 o sodelovanju med nacionalnimi organi, odgovornimi za izvrševanje zakonodaje o varstvu potrošnikov, zagotavlja ustrezen okvir za nacionalne izvršilne organe, da med seboj sodelujejo in ščitijo skupne interese potnikov v čezmejnem okviru.

3. Uporaba Uredbe v državah članicah

Uredba od držav članic zahteva, da določijo nacionalne izvršilne organe, ki izvršujejo Uredbo, ter v svojih nacionalnih zakonodajah določijo učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazni za nalaganje sankcij upravljavcem, ki Uredbo kršijo.

Določitev nacionalnih izvršilnih organov

Večina držav članic, vendar ne vse, je določila nacionalne izvršilne organe, ki so bili prej odgovorni za pravice potnikov pri drugih načinih prevoza. Nacionalni izvršilni organi so prometni organi ali organi za varstvo potrošnikov. Nekatere države članice določijo več nacionalnih izvršilnih organov: na splošno organ za varstvo potrošnikov, ki je odgovoren za obravnavanje pritožb, in prometni organ, ki je odgovoren za druga vprašanja (preglede, sankcije, dostop do ladij in pristaniških terminalov za invalide). V večini držav članic so bili nacionalni izvršilni organi določeni zgolj na nacionalni ravni, v nekaterih državah članicah pa imajo ključno vlogo pri izvrševanju Uredbe regionalni organi.

Obravnavanje pritožb

Potniki lahko prevozniku, upravljavcu pristaniškega terminala ali neposredno nacionalnemu izvršilnemu organu predložijo pritožbe o domnevnih kršitvah Uredbe.

Uredba ne določa kronološkega vrstnega reda za vložitev pritožbe, državam članicam pa omogoča, da od potnikov zahtevajo, da najprej predložijo svojo pritožbo prevozniku ali upravljavcu pristaniškega terminala, pri čemer nacionalni izvršilni organ deluje samo kot prizivni organ, če potnik ni zadovoljen z rešitvijo. Skupno 21 držav članic je izbralo to možnost, ki ima to prednost, da lahko nacionalni izvršilni organi učinkoviteje in hitreje obravnavajo pritožbe, saj imajo od začetka na voljo korespondenco med pritožnikom in prevoznikom/upravljavcem terminala ter s tem bolj celovit pregled primera z vidika obeh udeleženih strani.

Javno objavljenih podatkov o pritožbah, ki so jih potniki predložili prevoznikom ali upravljavcem terminalov v letih 2013 in 2014, ni na voljo. Čeprav bi bili taki podatki uporabni za ocenjevanje izvajanja Uredbe, prevoznikom in upravljavcem terminalov teh podatkov ni treba zbirati in o njih poročati nacionalnim izvršilnim organom.

Znano pa je, da so nacionalni izvršilni organi obravnavali zelo malo pritožb (glej tabelo v nadaljevanju). Razlogov je več, predvsem to, da je Uredba sorazmerno nova in da se mnogi potniki morda ne zavedajo v celoti svojih pravic. Poleg tega morajo v večini držav članic potniki najprej predložiti svoje pritožbe prevozniku ali upravljavcu terminalov, za katere se zdi, da večino pritožb rešijo zadovoljivo, saj niso posredovane nacionalnih izvršilnim organom.

Sankcije

Nacionalna zakonodaja večine držav članic vključuje kazenski sistem, ki temelji samo na kaznih, nekateri nacionalni izvršilni organi pa lahko upravljavcu tudi odvzamejo licenco, če namerno in sistematično krši Uredbo.

Odkar je Uredba začela veljati, so nacionalni izvršilni organi naložili zelo malo sankcij (glej tabelo v nadaljevanju). Večina jih meni, da si upravljavci prizadevajo delovati v skladu z Uredbo ter odpraviti kršitve in rešiti pritožbe, preden je treba naložiti sankcijo.

Tabela – Število obravnavanih pritožb in sankcij, ki jih naložijo nacionalni izvršilni organi

Država članica Število obravnavanih pritožb Število naloženih sankcij 2013 2014 2013 2014 Avstrija n. r. n. r. n. r. n. r. Belgija n. r. n. r. n. r. n. r. Bolgarija – – – – Hrvaška 0 0 0 0 Ciper – – – – Češka n. r. n. r. n. r. n. r. Danska 1 2 0 0 Estonija 1 1 0 0 Finska 10 6 n. r. n. r. Francija n. r. 0 n. r. 0 Nemčija 4 10 0 0 Grčija 64 45 11 7 Madžarska 0 0 0 0 Irska 3 0 0 0 Italija n. r. n. r. n. r. n. r. Latvija 0 0 0 0 Litva 0 0 0 0 Luksemburg n. r. n. r. n. r. n. r. Malta 1 3 0 0 Nizozemska 0 0 0 0 Poljska n. r. 0 n. r. 0 Portugalska n. r. 0 n. r. 0 Romunija n. r. 0 n. r. 0 Slovaška 0 0 0 0 Slovenija 0 0 0 0 Španija 501 419 21 39 Švedska 1 27 n. r. 0 Združeno kraljestvo 14 11 0 0

Druge dejavnosti izvrševanja in obveščanja