Člen Opažanje

uvodna izjava 41 Če bi bile v predlogu splošne uredbe navedene specifične določbe o državni pomoči v zvezi s finančnimi instrumenti, bi to dodalo k pravni varnosti.

uvodna izjava 87 Sodišče priporoča, da se besedilo spremeni, kot sledi: „Da je raven revizijskega nadzora Komisije sorazmerna s tveganjem, mora biti Komisija zmožna zmanjšati število svojih revizij operativnih programov, kadar ni bistvenih pomanjkljivosti in kadar se je mogoče zanesti na revizijski organ.“

člen 4(5) Iz uredbe ni jasno, kako naj bi se uporabljalo načelo sorazmernosti in kako naj bi se sorazmernost ocenjevala.

člen 4(9) Ta določba, omejena na uspešnost, je odveč in v nasprotju s členom 4(8), ki se sklicuje na člen 73 finančne uredbe in s tem tudi na načeli gospodarnosti in učinkovitosti. V vsakem primeru bi bilo treba spremljanju, poročanju in ocenjevanju dodati tudi stopnji „načrtovanja“ in „izvajanja“.

člen 8 Ta člen v sekundarno zakonodajo uvaja načelo „onesnaževalec plača“. Vendar na primer v kmetijstvu uporabo načela ovirajo slabosti v nadzornih in kontrolnih sistemih (pomanjkanje ustreznih kontrol, zmanjšanje subvencij, izračunano kot delež pomoči namesto kot delež vpliva na okolje) ter pri dejanskem izvajanju zniževanja plačil. Sodišče priporoča okrepitev tega načela z zagotavljanjem njegove uporabe v relevantnih delih uredb o posameznih skladih ter v programih držav članic.

člen 24(3), člen 40(2)(h) Zahtevani kazalniki bodo presegali kazalnike SMART, značilne za finančne instrumente, in se uporabljali poleg njih. Glede na kombinacijo takšnih kazalnikov s številnimi, a splošnimi kazalniki OP za donacije, je to še en dodaten argument za to, da bi bilo bolje, če se finančni instrumenti sofinancirajo iz enega samega OP.

členi 28 do 31 „Lokalni razvoj, ki ga vodi skupnost“ bi bil lahko pomemben mehanizem za vzpostavljanje in nadgrajevanje lokalne institucionalne zmogljivosti za v rezultate usmerjeno izvajanje. Čeprav je v uvodni izjavi 21 predloga uredbe navedeno, da „je za boljše sproščanje potenciala na lokalni ravni … treba … olajšati izvajanje lokalnega razvoja, ki ga vodi skupnost … Odgovornost … je … treba dati lokalnim akcijskim skupinam, ki zastopajo interese skupnosti …“, večina podeželskih (in mestnih) območij že ima strukture, ki zastopajo interese lokalne skupnosti, npr. občine, svete ali druge strukture lokalne uprave. Te imajo to prednost pred LAS, da zastopajo lokalno prebivalstvo, so demokratično odgovorne in že imajo vzpostavljeno upravo z zmogljivostmi za upravljanje proračuna. Paziti je treba, da se zagotovi, da pristop LEADER nudi dejansko dodano vrednost v primerjavi z alternativnim usmerjanjem financiranja za strategije lokalnega razvoja prek teh obstoječih teles.

členi 32 do 40 Izraz „finančni instrument“ bi bilo treba opredeliti. Izraz se redno uporablja v finančnem sektorju in pomeni vrednostne papirje ali pogodbe, na podlagi katerih ima njihov imetnik (ali lastnik) finančni zahtevek. Takšni instrumenti so običajno posojila, jamstva, naložbe lastniškega kapitala ali udeležbe ali drugi instrumenti, povezani s tveganjem. Podobna opredelitev je uporabljena v predlogu spremembe finančne uredbe (člen 130). Vendar se člen 33 predloga splošne uredbe ne sklicuje na zgoraj navedene instrumente, ampak na druge oblike, ki zagotavljajo finančne instrumente, npr. sklade skladov in sklade. V uredbi bi moralo biti podrobneje pojasnjeno, ali in pod kakšnimi pogoji je obratni kapital upravičen za podporo in ali bi bilo treba določiti zgornjo mejo za stroške upravljanja, ki jih krije EU.

člen 32 Člen 32 določa, da je intervencija lahko upravičena ne le zaradi nedelovanja trga, ampak tudi, če obstajajo „neoptimalne naložbene razmere“. Brez dodatnih podrobnosti bi to lahko privedlo do podpore za slabo utemeljene finančne instrumente. V predlogu splošne uredbe bi morale biti razmere, v katerih je lahko na voljo podpora EU za finančne instrumente, ožje opredeljene. Za finančne instrumente je treba določiti stroga pravila — za uporabo bančnih računov, na katerih so deponirana sredstva SSO, in — za zadevne zahteve glede računovodstva in poročanja. Predvsem bi moral biti za vsak finančni instrument odprt en bančni račun, na katerega se stekajo vsi prilivi in s katerega se odvajajo vsi odlivi sredstev (začetni prispevki, odobrena posojila, plačila, povezana s posojilojemalci z jamstvi, ki ne izpolnjujejo svojih obveznosti, premije, obresti, vrnjena sredstva, provizije za upravljanje). Za finančne instrumente bi bilo treba voditi ločeno računovodstvo, ki bi ga bilo treba usklajevati z bančnim računom. Za finančne instrumente bi bilo treba pripraviti in revidirati letne računovodske izkaze. Če te omejitve ne bodo določene, obstaja tveganje, da se bodo v okviru predlaganega zakonodajnega okvira (a) finančni instrumenti uporabljali za izogibanje obveznosti nacionalnega sofinanciranja in da (b) revizorji ne bodo mogli odkriti te kršitve zakonodaje EU.

člen 32(2) Če so končni prejemniki tudi upravičenci do donacij iz različnih javnih virov (skladi SSO, druge donacije EU, nacionalne/regionalne donacije), povzroča zahteva po ločenih evidencah dodatno zapletenost, saj v sporočenih informacijah ne bi bila navedena dejanska raven prejete podpore iz javnih sredstev. Zaradi zagotavljanja celovitosti bi morala letna poročila o izvajanju vsebovati konsolidirano poročilo o različnih virih financiranja, ki se uporabljajo za finančne instrumente na področju določenega programa.

člen 33(3) Člen 33(3)(b) pušča odprta vrata za financiranje finančnih instrumentov, ki jih ne bodo urejali prihodnji izvedbeni akti v skladu s členom 143.

člen 33(4)(a) in (c) Obstaja tveganje, da se bodo podpirali organi upravljanja brez večjih izkušenj s finančnimi storitvami. Poleg tega lahko organ upravljanja v skladu s členom 33(4)(a) dokapitalizira javne banke ali sklade, preobremenjene z obveznostmi, vse dokler so novi naložbeni instrumenti vzpostavljeni brez kakršnega koli financiranja novih malih in srednjih podjetij ali posebej izpostavljenih malih in srednje velikih podjetij.

(b)(i) „EIB“ in ne „Evropska investicijska banka“, saj je opredeljen samo prvi izraz in bi moral zajemati Evropski investicijski sklad.

člen 35 Ta člen omogoča prijavljanje odhodkov, ki so bili ali bodo predvidoma plačani finančnemu instrumentu v vnaprej določenem obdobju največ dveh let. Ni jasno, ali to pomeni, da lahko zahtevek za plačilo zajema plačila, ki še niso nastala. Poleg tega člen 35(3) zahteva prilagoditev predloženih upravičenih odhodkov, da se upošteva razlika med zneski, plačanimi finančnim instrumentom, in zneski, ki so jih ti instrumenti izplačali končnim prejemnikom. Ni jasno, ali se ta zahteva nanaša samo na razkritje prilagoditve ali tudi na prilagoditev vseh evidentiranih upravičenih odhodkov.

člen 36(1), člen 55(2) in člen 114(4) Zakonsko bi bilo treba urediti določitev zgornje meje za stroške upravljanja glede na vrsto finančnega instrumenta (sklad skladov in drugi skladi glede na vrsto finančnega instrumenta). Tako kot splošna uredba za obdobje 2007–2013 je tudi ta predlog dvoumen glede jamstev. Če je pripravljena trdna ocena finančne vrzeli, bi morali biti zajamčeni zneski portfeljskih jamstev upravičeni odhodki. V členu 36(1) ni jasno, ali bi bila portfeljska jamstva, prevzeta v obdobju upravičenosti, upravičena tudi, če so osnovni instrumenti (npr. posojila) izdani po zaključku programskega obdobja.

člen 36(2) Glede na zamude, opažene pri načrtovanju operativnih programov, bi moralo biti v primeru skladov s tveganim kapitalom obdobje podaljšanja za upravičene odhodke daljše (npr. 10 let), kar bi skupaj z upoštevanjem pari passu in zahtev glede finančnega vzvoda pripomoglo k temu, da bi skladi EU prinašali večja preostala sredstva.

člena 37 in 39 Tako kot v uredbi za obdobje 2007–2013 ni jasno, ali naj bi se obresti in drugi dobički, pripisljivi podpori EU, plačani finančnim instrumentom, uporabljali za isto vrsto finančnih instrumentov in kako dolgo po zaključku (obnovljivost obresti in kapitalskih dobičkov). Kar zadeva člen 39, se lahko preostala sredstva (vključno z dobički in drugimi zaslužki) uporabljajo za financiranje shem donacij, kar omejuje njihovo obnovljivost.

člen 38(1) in (2) Komisija v svojem sporočilu o finančnih pravilih, ki veljajo za proračun EU, uporabo finančnih instrumentov utemeljuje s tem, da je treba povečati finančni vzvod skladov EU. Vendar v tem členu niso obravnavana vprašanja dobrega finančnega poslovodenja: — Dodaja razlikovanje med kapitalskimi viri, ki se vrnejo, in drugimi viri, kar bi pomenilo tehnične težave pri določanju zneska, ki ga je treba dati na stran za plačilo stroškov upravljanja. — Ponovna uporaba „v skladu s cilji programov“ ne daje nobene pravne gotovosti, da daje javni sektor sredstva na stran. — Preferenčno plačilo vlagateljev je predvideno kot standard, ne da bi bilo uravnoteženo s finančnim vzvodom ali drugimi zahtevami. Preferencialna obravnava vlagateljev v primeru likvidacije sklada ni obravnavana. — Načelo pari passu, uporabljeno v okviru večletnega programa za podjetja in podjetništvo ter okvirnega programa za konkurenčnost in inovacije (za lastniške instrumente), ni bilo obravnavano. To pomeni, da so lahko sredstva EU predmet kakršne koli preferencialne obravnave. Komisija bi se lahko namesto tega sklicevala na uskladitev načela interesa. Brez dodatne pojasnitve so preostala sredstva EU, predvidena za prihodnja mala in srednje velika podjetja, ogrožena. Poleg tega sredstva, vrnjena v finančne instrumente, in njihovi zasluženi prihodki ne bi smeli biti preusmerjeni drugam pred zaključkom operativnega programa, kot je predlagano v členu 38(1) in (2): takšna sredstva bi se morala vrniti v zadevne finančne instrumente.

člen 38(3) Obdobje, v katerem je treba hraniti evidence o ponovni uporabi sredstev in v katerem se te lahko revidirajo, ni opredeljeno.

člen 39 V členu 39 je opredeljena ponovna uporaba sredstev finančnega instrumenta, pripisljivih skladom SSO (10 let po zaključku programa). Vendar še vedno ni jasno, kako se bo to spremljalo. Čeprav je opredelitev minimalnega obdobja obnovljivosti 10 let dobrodošla, pa ne upošteva specifičnih značilnosti različnih vrst finančnih instrumentov in ne vsebuje podrobnosti z vidika deležev finančnega vzvoda in kazalnikov. Možnost ponovne uporabe v obliki donacij po zaključku programa ni navedena. Po zaključku programa (2022) in v primeru delniških skladov, ki prejmejo preostala sredstva, nadaljnje naložbe niso več mogoče.

člen 40(2)(b) in (g) Ubeseditev, uporabljena v (b), „opis finančnega instrumenta in ureditev za izvajanje“, ni natančna (člen 44(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1828/2006 vsebuje ustreznejšo ubeseditev) in (g) zmede bralca z „multiplikacijskim učinkom“, ki ni opredeljen. Uvodna izjava 22 se pravilno sklicuje na „učinek finančnega vzvoda“, ne na „multiplikacijski učinek“. Poleg tega se pri lastniških, posojilnih in jamstvenih instrumentih multiplikacijski učinek močno razlikuje, kar v tem predlogu splošne uredbe ni priznano.

člen 44 Države članice do 30. septembra leta 2023 predložijo končno poročilo o izvajanju programa za ESRR, ESS in Kohezijski sklad ter letno poročilo o izvajanju za EKSRP in Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo. Ni jasno, zakaj takšno razlikovanje med strukturnimi skladi na eni strani ter EKSRP in Evropskim skladom za ribištvo in pomorstvo na drugi.

člena 51 in 52 Sodišče meni, da bi morala tehnična pomoč podpirati ustvarjanje in nadgrajevanje „trajne lokalne institucionalne zmogljivosti“, ki presega pripravo in izvedbo enega samega projekta ali izvajanje s tem povezanih operacij s pomočjo zunanjega strokovnega znanja.

člen 56 Ta člen uvaja nove oblike podpore, kot so nagrade in vračljiva pomoč. Vendar ni navedena nobena opredelitev, zlasti ne za nagrade. Pogoji za vračljivo pomoč bi morali biti podrobneje navedeni, na primer za sheme državne pomoči.

člen 57 Ni jasno, na kateri ravni naj bi se mogoče metode opredeljevale in spremljale. Ne bi bilo sprejemljivo, da metodo izračuna določijo upravičenci. Ni jasno, ali se lahko metoda poenostavljenih stroškov uporablja tudi za kategorije stroškov, ki so bile predmet javnega naročanja.

člen 58 Pojasniti je treba sprejemljive posredne in neposredne stroške.

člen 59 „Obdobje podpore dejavnosti“ iz člena 59(2)(c) in dovoljeni višji odstotek iz člena 59(3)(b) je treba opredeliti.

člen 60(2)(b) Ni jasno, zakaj je za vsako skupino skladov uporabljen drugačen pristop.

člen 60(2)(d) Treba je pojasniti, kakšne vrste sporazumi so predvideni.

člen 61(1) V členu 61(1) bi bilo treba pojasniti, da je v vsakem primeru država članica tista, ki bi morala povrniti sredstva EU, ne glede na to, ali jih je izterjala od končnih prejemnikov ali ne.

člen 63(2) Koristno bi bilo navesti tudi sklic na načela, določena v členu 62.

člen 64 Treba bi bilo navesti sklic na merila, ki jih je določila Komisija (člen 117(1)).

člen 76 Ni jasno, kaj je mišljeno z verodostojnostjo računovodskih izkazov.

člen 77 Zdi se, da je v členu 77(2) predlagano, da se bodo finančni popravki uporabljali samo za vprašanja skladnosti. To ne bi bilo skladno s členom 20(4). Člen 77(4) predloga splošne uredbe določa, da so merila in postopki za uporabo finančnih popravkov določeni v pravilih za posamezne sklade, vendar uredbe o skladih tega nikjer ne omenjajo.

člen 84(4) in (5) Ni jasno, kako bodo ti zneski razdeljeni med države članice.

člen 90 Ni konceptualnega ali pravnega argumenta, zakaj se finančni instrumenti ne bi mogli šteti kot veliki projekti, če njihov skupni obseg presega 50 milijonov EUR. Ravno nasprotno, tukaj gre za izgubljeno priložnost, saj bi bilo lahko priznanje finančnega instrumenta za „veliki projekt“ način za spodbujanje ustanavljanja sklada skladov z zadostno kritično maso, glede na pravno varnost, ki jo dobi država članica, ko odda vlogo za „veliki projekt“.

člena 91 in 92 Vprašanje primanjkljaja financiranja ni rešeno; ni jasno ali je treba primanjkljaj financiranja uporabiti za vmesna plačila.

člen 97(1) Določiti bi bilo treba, da Komisija v vsakem primeru sodeluje v usmerjevalnih odborih.

člen 100 Ta člen se prekriva s členom 43.

člen 110(7) Sodišče Komisiji svetuje, naj podrobneje opredeli okvir za možnost 100-odstotnega financiranja za finančne instrumente in obravnava tveganji, — da bodo skladi SSO izrinili sklade EU, ki jih centralno upravlja Komisija, in — da preostala sredstva iz SSO skupaj s sredstvi iz drugih skladov EU ostanejo predmet razveljavitev.

člen 117(4) Komisija bi morala imeti možnost, da zahteva poročilo in mnenje neodvisnega revizijskega organa ter opis sistemov upravljanja in nadzora za vse operativne programe neodvisno od zneska podpore EU.

člen 130 Sodišče priporoča, naj se določi dodaten datum, do katerega morajo biti pripravljene letne izjave o upravljanju, da bo predlagani časovni načrt deloval.

člen 131 Pri tem predlaganem postopku je več negotovosti, na primer glede odbijanja prihodkov za že dokončane projekte. Ureditve za ESRR/Kohezijski sklad in ESS je treba uskladiti, npr. pri ESS bi se moralo postopno zaključevanje uporabljati tudi za „operacije“ in z njimi povezane odhodke in ne samo za „odhodke“.

člen 132 Ta določba omejuje pooblastila Sodišča in v skladu z njo je Komisija edina, ki ima možnost zaprositi za podaljšanje obdobja razpoložljivosti. Pri novih elektronskih sistemih, ki se bodo uporabljali, je pomembno pojasniti, kakšne oblike dokumentov se lahko sprejmejo za revizijski dokaz (tj. uporaba potrjevanja skladnosti dokumentov na nacionalni ravni – točka 5, in varnostni standardi za dokumente v elektronski obliki – točka 6).

člen 137(2) Sodišče priporoča, naj se določi, ne le, da je za pregled potrebno soglasje Komisije, ampak da je Komisija tudi odgovorna za preverjanje vrste in obsega izvedenega pregleda in ustreznost sprejetih zaključkov.