(5)Splošna odstopna klavzula se uporablja od marca 2020. Komisija je v svojem sporočilu z dne 3. marca 2021 navedla svoje mnenje, da bi morala biti odločitev o deaktivaciji ali nadaljnji uporabi splošne odstopne klavzule sprejeta na podlagi celovite ocene stanja gospodarstva, pri čemer bi bila raven gospodarske aktivnosti v EU ali euroobmočju v primerjavi z ravnmi pred krizo (konec leta 2019) ključno kvantitativno merilo. Večja negotovost in močna negativna tveganja za gospodarske obete zaradi vojne v Evropi, rekordna povišanja cen energentov in nenehne motnje v dobavni verigi upravičujejo podaljšanje splošne odstopne klavzule Pakta za stabilnost in rast do leta 2023.

(4)Ob upoštevanju hitro spreminjajočih se gospodarskih in geopolitičnih razmer evropski semester v letu 2022 nadaljuje usklajevanje širših smernic ekonomskih politik in politik zaposlovanja, hkrati pa se razvija v skladu z zahtevami glede izvajanja mehanizma za okrevanje in odpornost, kot je opisano v letnem pregledu trajnostne rasti 2022. Izvajanje sprejetih načrtov za okrevanje in odpornost je bistveno za doseganje prednostnih nalog politik v okviru evropskega semestra, saj načrti obravnavajo vsa zadevna specifična priporočila za države, izdana v ciklih semestra leta 2019 in 2020, ali pomemben del njih. Specifična priporočila za države iz let 2019 in 2020 ostajajo enako relevantna tudi za načrte za okrevanje in odpornost, kot so bili dopolnjeni, posodobljeni ali spremenjeni v skladu s členi 14, 18 in 21 Uredbe (EU) 2021/241, poleg morebitnih specifičnih priporočil za države, izdanih do datuma predložitve spremenjenega načrta.

(3)Ruska invazija na Ukrajino, ki je sledila globalni pandemiji, je bistveno spremenila geopolitične in gospodarske razmere. Vpliv invazije na gospodarstva držav članic je na primer opazen v višjih cenah energentov in hrane ter slabših obetih za rast. Višje cene energentov bremenijo zlasti najranljivejša gospodinjstva, ki se soočajo z energetsko revščino ali jim ta grozi. EU je tudi priča doslej največjemu pritoku ljudi, ki bežijo iz Ukrajine. V zvezi s tem je bila 4. marca 2022 prvič uporabljena direktiva o začasni zaščiti, s katero sta bila razseljenim osebam iz Ukrajine dodeljena pravica do zakonitega prebivanja v EU ter dostop do izobraževanja in usposabljanja, trga dela, zdravstvenega varstva, stanovanj in socialnega varstva.

(2)Komisija je 24. novembra 2021 sprejela letni pregled trajnostne rasti, ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih politik za leto 2022. Ustrezno je upoštevala ponovno potrjeno skupno zavezo, sprejeto na socialnem vrhu v Portu maja 2021, da se nadalje izvaja evropski steber socialnih pravic, ki so ga 17. novembra 2017 razglasili Evropski parlament, Svet in Komisija. Evropski svet je 25. marca 2022 potrdil prednostne naloge iz letnega pregleda trajnostne rasti za leto 2022. Komisija je 24. novembra 2021 na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011 sprejela tudi poročilo o mehanizmu opozarjanja, v katerem Latvije ni opredelila kot eno od držav članic, za katere bo potreben poglobljeni pregled. Komisija je istega dne sprejela tudi priporočilo za priporočilo Sveta o ekonomski politiki euroobmočja, ki ga je Svet sprejel 5. aprila 2022, ter predlog skupnega poročila o zaposlovanju za leto 2022, v katerem je analizirano izvajanje smernic za zaposlovanje in načel evropskega stebra socialnih pravic ter ki ga je Svet sprejel 14. marca 2022.

(1)Uredba (EU) 2021/241 Evropskega parlamenta in Sveta, s katero je bil vzpostavljen mehanizem za okrevanje in odpornost, je začela veljati 19. februarja 2021. Mehanizem za okrevanje in odpornost zagotavlja finančno podporo za izvajanje reform in naložb s pomočjo fiskalne spodbude, ki jo financira Unija. Prispeva h gospodarskemu okrevanju ter izvajanju trajnostnih reform in naložb, ki spodbujajo rast, zlasti za spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda, hkrati pa krepi odpornost in potencialno rast gospodarstev držav članic. Poleg tega pomaga krepiti vzdržne javne finance ter srednje- in dolgoročno prispeva k spodbujanju rasti in ustvarjanju delovnih mest. V skladu s členom 11(2) Uredbe (EU) 2021/241 [je bil] najvišji finančni prispevek na državo članico v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost posodobljen [XX] junija 2022.

(6)V skladu s pristopom iz mnenja Sveta z dne 18. junija 2021 o programu stabilnosti za leto 2021 se fiskalna naravnanost trenutno najbolje meri kot sprememba primarnih odhodkov (brez diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov), razen začasnih nujnih ukrepov, povezanih s krizo zaradi COVID-19, vendar vključno z odhodki, ki se financirajo z nepovratno podporo (nepovratna sredstva) iz mehanizma za okrevanje in odpornost ter drugih skladov EU, glede na srednjeročno potencialno rast. Poleg upoštevanja splošne fiskalne naravnanosti se za oceno, ali je nacionalna fiskalna politika preudarna ter ali njena struktura podpira trajnostno okrevanje v skladu z zelenim in digitalnim prehodom, pozornost namenja tudi razvoju nacionalno financiranih tekočih primarnih odhodkov (brez diskrecijskih ukrepov na strani prihodkov in začasnih nujnih ukrepov, povezanih s krizo zaradi COVID-19) in naložb.

(7)Komisija je 2. marca 2022 sprejela sporočilo, ki zagotavlja širše smernice za fiskalno politiko v letu 2023, da bi podprla pripravo programov stabilnosti in konvergenčnih programov držav članic ter s tem okrepila usklajevanje politik. Navedla je, da se na podlagi makroekonomskih obetov iz zimske napovedi za leto 2022 prehod s spodbujevalne skupne fiskalne naravnanosti v obdobju 2020–2022 na večinoma nevtralno skupno fiskalno naravnanost v letu 2023 zdi ustrezen, hkrati pa se je pripravljena odzvati na spreminjajoče se gospodarske razmere. Napovedala je, da bi morala fiskalna priporočila za leto 2023 še naprej razlikovati med državami članicami in upoštevati morebitne čezmejne učinke prelivanja. Komisija je države članice pozvala, naj smernice upoštevajo v svojih programih stabilnosti in konvergenčnih programih. Zavezala se je, da bo pozorno spremljala gospodarska gibanja in prilagodila svoje smernice za politiko po potrebi oziroma najpozneje v okviru pomladanskega semestrskega svežnja konec maja 2022.

(8)Kar zadeva fiskalne smernice, zagotovljene 2. marca 2022, fiskalna priporočila za leto 2023 upoštevajo slabše gospodarske obete, večjo negotovost, nadaljnja negativna tveganja in višjo inflacijo v primerjavi z zimsko napovedjo. Glede na navedeno je treba s fiskalnim odzivom povečati javne naložbe za zeleni in digitalni prehod ter energetsko varnost in ohraniti kupno moč najranljivejših gospodinjstev, da bi ublažili vpliv dviga cen energentov in pomagali omejiti inflacijske pritiske zaradi drugih učinkov s ciljno usmerjenimi in začasnimi ukrepi; fiskalna politika mora ostati prožna, da se prilagodi hitro spreminjajočim se okoliščinam, in se med državami razlikovati glede na njihov fiskalni in gospodarski položaj, tudi glede izpostavljenosti krizi in dotoku razseljenih oseb iz Ukrajine.

(9)Latvija je 30. aprila 2021 Komisiji predložila nacionalni načrt za okrevanje in odpornost v skladu s členom 18(1) Uredbe (EU) 2021/241. Komisija je v skladu s členom 19 Uredbe (EU) 2021/241 in na podlagi smernic za ocenjevanje iz Priloge V k navedeni uredbi ocenila ustreznost, uspešnost, učinkovitost in skladnost načrta za okrevanje in odpornost. Svet je 13. julija 2021 sprejel sklep o odobritvi ocene načrta za okrevanje in odpornost za Latvijo. Izplačilo obrokov je pogojeno s sklepom Komisije, sprejetim v skladu s členom 24(5) Uredbe (EU) 2021/241, da Latvija zadovoljivo izpolnjuje ustrezne mejnike in cilje, določene v izvedbenem sklepu Sveta. Predpogoj za zadovoljivo izpolnjevanje je, da pri doseganju predhodnih mejnikov in ciljev ni prišlo do nazadovanja.

(10)Latvija je 22. aprila 2022 predložila nacionalni reformni program za leto 2022, 26. aprila 2022 pa program stabilnosti za leto 2022 v skladu z rokom iz člena 4 Uredbe (ES) št. 1466/97. Programa sta bila ocenjena skupaj, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost. V skladu s členom 27 Uredbe (EU) 2021/241 nacionalni reformni program za leto 2022 odraža tudi polletno poročanje Latvije o napredku pri uresničevanju načrta za okrevanje in odpornost.

(11)Komisija je 23. maja 2022 objavila poročilo o državi za Latvijo za leto 2022. V njem je ocenila napredek Latvije pri obravnavanju zadevnih specifičnih priporočil, ki jih je Svet sprejel v letih 2019, 2020 in 2021, ter izvajanje načrta za okrevanje in odpornost v Latviji glede na preglednico kazalnikov okrevanja in odpornosti. Na podlagi te analize so bile v poročilu o državi opredeljene vrzeli v zvezi s tistimi izzivi, ki jih načrt za okrevanje in odpornost ne obravnava ali jih obravnava le delno, ter novimi in nastajajočimi izzivi, vključno s tistimi, ki izhajajo iz ruske invazije na Ukrajino. V njem je bil ocenjen tudi napredek Latvije pri izvajanju evropskega stebra socialnih pravic, doseganju krovnih ciljev EU glede zaposlovanja, znanj in spretnosti ter zmanjševanja revščine ter napredek pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja ZN.

(12)Komisija je 23. maja 2022 izdala poročilo v skladu s členom 126(3) PDEU. V njem je bil obravnavan proračunski položaj Latvije, ker je primanjkljaj sektorja država v letu 2021 presegel referenčno vrednost 3 % BDP iz Pogodbe. V poročilu je bilo ugotovljeno, da merilo glede primanjkljaja ni izpolnjeno. V skladu s sporočilom z dne 2. marca 2022 Komisija spomladi 2022 ni predlagala začetka novih postopkov v zvezi s čezmernim primanjkljajem, jeseni 2022 pa bo ponovno ocenila ustreznost predloga za njihov začetek.

(13)Svet je 20. julija 2020 Latviji priporočil, naj v letih 2020 in 2021 v skladu s splošno odstopno klavzulo sprejme vse potrebne ukrepe za učinkovit odziv na pandemijo, ohranitev gospodarstva in podporo okrevanju, ki bo sledilo. Prav tako je Latviji priporočil, naj, kadar gospodarske razmere to omogočajo, izvaja fiskalne politike, namenjene doseganju preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev in zagotavljanju vzdržnosti dolga ob hkratni krepitvi naložb. Na podlagi podatkov, ki jih je potrdil Eurostat, se je v letu 2021 primanjkljaj sektorja država Latvije povečal s 4,5 % BDP v letu 2020 na 7,3 % BDP v letu 2021. Odziv fiskalne politike v Latviji je podprl okrevanje gospodarstva v letu 2021, začasni nujni ukrepi pa so se povečali z 2,8 % BDP v letu 2020 na 5,2 % BDP v letu 2021. Ukrepi, ki jih je Latvija sprejela v letu 2021, so v skladu s priporočilom Sveta z dne 20. julija 2020. Diskrecijski proračunski ukrepi, ki jih je vlada sprejela v letih 2020 in 2021, so bili večinoma začasni ali so jih spremljali izravnalni ukrepi. Hkrati nekateri diskrecijski ukrepi, ki jih je vlada sprejela v obdobju 2020–2021, niso bili začasni ali jih niso spremljali izravnalni ukrepi in so večinoma zajemali znižanje stopnje prispevkov za socialno varnost, povišanje praga za dohodnino, povišanje plač za zdravstveno osebje in učitelje ter povišanje minimalnih socialnih prejemkov in nadomestil. Na podlagi podatkov, ki jih je potrdil Eurostat, je dolg sektorja država v letu 2021 znašal 44,8 % BDP.

(14)Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske projekcije v programu stabilnosti za leto 2022, je v letu 2022 realističen, zatem pa previden. Vlada napoveduje, da bo realni BDP v letu 2022 zrasel za 2,1 %, v letu 2023 pa za 2,5 %. Za primerjavo je v pomladanski napovedi Komisije 2022 predvidena podobna realna rast BDP v višini 2,0 % v letu 2022 in rahlo višja rast v višini 2,9 % v letu 2023, predvsem zaradi pozitivnejših obetov za zasebno potrošnjo in izvoz. Vlada v programu stabilnosti za leto 2022 pričakuje, da se bo nominalni primanjkljaj v letu 2022 zmanjšal na 6,5 % BDP, v letu 2023 pa na 2,8 %. Velik primanjkljaj v letu 2022 odraža predvsem ukrepe, vključene v proračun za leto 2022, in sicer povečanje davčne olajšave za dohodek, obsežen naložbeni sveženj in povišanje plač zaposlenih v zdravstvenem sektorju, sektorju za notranje zadeve in izobraževalnem sektorju. Poleg tega bosta široka vladna podpora gospodinjstvom in podjetjem za ublažitev rasti cen energentov ter napovedana počasnejša rast davčnih prihodkov zaradi negativnega učinka na gospodarstvo zaradi ruske invazije na Ukrajino ohranili visok primanjkljaj, čeprav bo podpora gospodarstvu, dodeljena zaradi COVID-19, v letu 2022 znatno nižja kot leta 2021. V skladu s programom naj bi se dolg sektorja država kot odstotek BDP v letu 2022 povečal na 45,7 %, v letu 2023 pa zmanjšal na 45,2 %. Na podlagi ukrepov politike, znanih na presečni datum napovedi, pomladanska napoved Komisije 2022 za leti 2022 in 2023 predvideva javnofinančni primanjkljaj v višini 7,2 % BDP oziroma 3,0 % BDP. To je višje od primanjkljaja, napovedanega v programu stabilnosti za leto 2022, predvsem zaradi dodatnih ukrepov politike, vključenih v napoved Komisije, in sicer oblikovanja nacionalnih rezerv za zanesljivo oskrbo z energijo v skladu z nedavnimi spremembami energetskega zakona (ocenjeni fiskalni učinek v višini 0,6 % BDP v letu 2022). Oblikovanje rezerv je bilo verodostojno napovedano, vendar v času priprave programa za stabilnost rezerve niso bile znane. Pomladanska napoved Komisije 2022 predvideva dolg sektorja država kot odstotek BDP v višini 47,0 % BDP v letu 2022 in 46,5 % BDP v letu 2023, kar je višje od napovedi v programu stabilnosti. Razlika je posledica projekcije višjega predvidenega primanjkljaja in nižjega napovedanega nominalnega BDP.

Glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2022 je srednjeročna (10-letna povprečna) potencialna rast BDP ocenjena na 2,3 %. Vendar ta ocena ne upošteva učinka reform, vključenih v načrt za okrevanje in odpornost, ki bi lahko okrepile potencialno rast Latvije.

(15)Vlada je v letu 2022 postopno odpravila večino ukrepov, sprejetih v odziv na krizo zaradi COVID-19, tako da naj bi se začasni nujni podporni ukrepi zmanjšali s 5,2 % BDP v letu 2021 na 0,8 % BDP v letu 2022. Na javnofinančni primanjkljaj vplivajo ukrepi, sprejeti za ublažitev gospodarskega in socialnega učinka zvišanja cen energentov, ki so v pomladanski napovedi Komisije 2022 ocenjeni na 0,9 % BDP v letu 2022 in naj bi se postopno odpravili v letu 2023. Ti ukrepi vključujejo predvsem zgornje meje cen energentov za gospodinjstva in podjetnike, popolno pokritost nekaterih podsestavin cen električne energije s strani države ter podporo posebnim družbenim skupinam in revnejšim gospodinjstvom. Ti ukrepi so bili napovedani kot začasni. Če pa bi cene energentov ostale visoke tudi v letu 2023, bi se lahko nekateri od teh ukrepov nadaljevali. Nekateri od teh ukrepov niso ciljno usmerjeni, zlasti splošne zgornje meje cen energije. Na javnofinančni primanjkljaj vplivajo tudi stroški zagotavljanja začasne zaščite razseljenim osebam iz Ukrajine, ki naj bi po pomladanski napovedi Komisije iz leta 2022 znašali 0,3 % BDP v letu 2022 in 0,5 % BDP v letu 2023, ter stroški odhodkov za obrambo, ki so se povečali za 0,1 % BDP v letu 2022 in 0,3 % BDP v letu 2023.

(16)Svet je 18. junija 2021 Latviji priporočil, naj v letu 2022 ohrani spodbujevalno fiskalno naravnanost, vključno s spodbudo, ki jo zagotavlja mehanizem za okrevanje in odpornost, in ohrani nacionalno financirane naložbe. Svet je Latviji priporočil tudi, naj obvladuje rast nacionalno financiranih tekočih odhodkov. Prav tako ji je priporočil, naj, kadar gospodarske razmere to omogočajo, izvaja fiskalno politiko, namenjeno doseganju preudarnih srednjeročnih fiskalnih položajev in zagotavljanju srednjeročne vzdržnosti javnih financ, hkrati pa okrepi naložbe za povečanje potenciala rasti.

(17)V letu 2022 naj bi bila glede na pomladansko napoved Komisije iz leta 2022 in vključno z informacijami iz programa stabilnosti Latvije za leto 2022 fiskalna naravnanost spodbujevalna v višini –3,3 % BDP, kot je priporočil Svet. Latvija namerava zagotoviti nadaljnjo podporo okrevanju z uporabo mehanizma za okrevanje in odpornost za financiranje dodatnih naložb, kot je priporočil Svet. Pozitivni prispevek odhodkov, ki se financirajo z nepovratnimi sredstvi iz mehanizma za okrevanje in odpornost ter drugimi sredstvi EU, h gospodarski aktivnosti naj bi se v primerjavi z letom 2021 povečal za 0,8 % BDP. Nacionalno financirane naložbe naj bi v letu 2022 imele ekspanziven učinek na fiskalno naravnanost v višini 0,3 odstotne točke. Zato namerava Latvija ohraniti nacionalno financirane naložbe, kot je priporočil Svet. Hkrati naj bi imela rast nacionalno financiranih tekočih primarnih odhodkov (brez novih ukrepov na strani prihodkov) v letu 2022 ekspanziven učinek na splošno fiskalno naravnanost v višini 1,5 odstotne točke. Ta znaten ekspanziven učinek vključuje dodaten učinek ukrepov za obravnavanje gospodarskega in socialnega učinka zvišanja cen energentov (0,8 % BDP) ter stroškov zagotavljanja začasne zaščite razseljenim osebam iz Ukrajine (0,3 % BDP). Latvija na splošno obvladuje rast nacionalno financiranih tekočih odhodkov v letu 2022, saj je znaten ekspanziven učinek nacionalno financiranih tekočih odhodkov v letu 2022 predvsem posledica ukrepov za obravnavanje gospodarskega in socialnega učinka zvišanja cen energentov ter stroškov zagotavljanja začasne zaščite razseljenim osebam iz Ukrajine.

(18)V letu 2023 naj bi fiskalna naravnanost v pomladanski napovedi Komisije 2022 ob predpostavki nespremenjene politike znašala +3,2 % BDP. Latvija naj bi v letu 2023 še naprej uporabljala nepovratna sredstva iz mehanizma za okrevanje in odpornost za financiranje dodatnih naložb v podporo okrevanju. Pozitivni prispevek odhodkov, ki se financirajo z nepovratnimi sredstvi iz mehanizma za okrevanje in odpornost ter drugimi sredstvi EU, h gospodarski aktivnosti naj bi se v primerjavi z letom 2022 povečal za 0,9 odstotne točke BDP. Nacionalno financirane naložbe naj bi v letu 2023 imele restriktiven učinek na fiskalno naravnanost v višini 0,8 odstotne točke. Hkrati naj bi imela rast nacionalno financiranih tekočih primarnih odhodkov (brez novih ukrepov na strani prihodkov) v letu 2023 restriktiven učinek na splošno fiskalno naravnanost v višini 2,7 odstotne točke. To vključuje učinek postopne odprave ukrepov za obravnavanje višjih cen energentov (0,9 % BDP) in dodatnih stroškov zagotavljanja začasne zaščite razseljenim osebam iz Ukrajine (0,1 % BDP).

(19)V skladu s programom stabilnosti za leto 2022 naj bi se primanjkljaj sektorja država postopno zmanjšal na 2,3 % BDP v letu 2024 in na 1,7 % do leta 2025. Za primanjkljaj sektorja država se tako načrtuje, da bo v obdobju, ki ga zajema program, ostal pod 3 % BDP. Te projekcije predvidevajo postopno opuščanje podpornih programov in trdno rast davčnih prihodkov. V skladu s programom naj bi se dolg sektorja država kot odstotek BDP do leta 2025 zmanjšal, in sicer na 44,5 % v letu 2024 in na 43,4 % v letu 2025. Na podlagi analize Komisije se zdi, da so tveganja za vzdržnost dolga v srednjeročnem obdobju nizka.

(20)Davčni prihodki Latvije kot delež BDP so precej pod povprečjem EU, zaradi česar je financiranje omejeno na javne storitve. Latvija prejema najnižje prihodke iz davkov na dohodek pravnih oseb v EU (0,7 % BDP v letu 2020), medtem ko prihodki od davkov na nepremičnine znašajo 1,0 % BDP v primerjavi s povprečjem EU, ki znaša 2,3 % BDP. Poleg tega je davčni primež za povprečnega prejemnika dohodka približno enak povprečju EU, medtem ko je implicitna davčna stopnja za delo med najnižjimi v EU, kar kaže na precejšnje možnosti za povečanje prihodkov iz obdavčitve dela, in sicer z boljšim pobiranjem davkov in večjo progresivnostjo. Javnofinančni odhodki Latvije za zdravstveno varstvo in socialno zaščito so v primerjavi s povprečjem EU še posebej nizki, kar ovira pravočasen in enak dostop do zdravstvenega varstva in ustrezne socialne pomoči. Latvija je zato med državami z največjimi dohodkovnimi neenakostmi, najmanjšim učinkom socialnih transferjev na zmanjšanje revščine in najslabšimi rezultati na področju zdravja v EU. Kljub nedavnim povišanjem so minimalni dohodek, minimalne pokojnine in invalidnina pod pragom revščine. Omejen dostop do socialne pomoči in storitev ter njihova kakovost za ranljive skupine dodatno ovirata socialno vključevanje. Sistem dolgotrajne oskrbe je premalo razvit, saj je ponudba oskrbe na domu in storitev v skupnosti omejena. Socialna stanovanja so redka in pogosto ne zagotavljajo ustreznih življenjskih pogojev. Poleg tega se socialna pomoč med občinami razlikuje in pogosto ni dovolj ciljno usmerjena. Višja obdavčitev premoženja in kapitala ter progresivnejša obdavčitev dohodka ponujata najboljši potencial za povečanje davčnih prihodkov, saj so ti viri še vedno premalo izkoriščeni v primerjavi s povprečjem EU. Poleg tega bi se morala prizadevanja za zmanjšanje sive ekonomije nadaljevati prek ukrepov, predvidenih v načrtu za okrevanje in odpornost.

(21)V skladu s členom 19(3), točka (b), in merilom 2.2 iz Priloge V k Uredbi (EU) 2021/241 načrt za okrevanje in odpornost vključuje obsežen nabor reform in naložb, ki se medsebojno krepijo in ki jih je treba izvesti do leta 2026. Te prispevajo k reševanju vseh ali pomembnega dela gospodarskih in socialnih izzivov, opredeljenih v specifičnih priporočilih, ki jih je Svet v okviru evropskega semestra v letih 2019 in 2020 naslovil na Latvijo, poleg morebitnih specifičnih priporočil za državo, izdanih do datuma sprejetja načrta. Načrt Latvije vključuje zlasti ukrepe, ki v različnem obsegu obravnavajo vseh šest širših izzivov, tj. davčna sredstva, človeški kapital, javno upravo, produktivnost ter digitalni in zeleni prehod. Načrt vključuje reforme v zvezi z upravljanjem in financiranjem visokošolskih ustanov, izvajanjem celovite strategije človeških virov v zdravstvu in uvedbo indeksacije prejemkov iz minimalnega dohodka. Obsežne naložbe vključujejo ekologizacijo prometnega območja v Rigi s pridobitvijo čistih javnih vozil ter energetsko obnovo zasebnih in javnih stavb ter podjetij. Načrtovane so tudi znatne naložbe za spodbujanje regionalnega razvoja, in sicer z gradnjo šol, industrijskih parkov in cenovno dostopnih stanovanj ter posodobitvijo bolnišnic. Pričakuje se, da bodo ti ukrepi trajnostno povečali potencial rasti gospodarstva.

(22)Izvajanje načrta za okrevanje in odpornost Latvije naj bi prispevalo k doseganju nadaljnjega napredka pri zelenem in digitalnem prehodu. Ukrepi, ki podpirajo podnebne cilje v Latviji, predstavljajo 37,6 % skupnih dodeljenih sredstev za načrt, ukrepi, ki podpirajo digitalne cilje, pa 21 % skupnih dodeljenih sredstev za načrt. Celovito izvajanje načrta za okrevanje in odpornost v skladu z zadevnimi mejniki in cilji bo Latviji pomagalo hitro okrevati po posledicah krize zaradi COVID-19, hkrati pa bo okrepilo njeno odpornost. Sistematično vključevanje socialnih partnerjev in drugih ustreznih deležnikov ostaja pomembno za uspešno izvajanje načrta za okrevanje in odpornost ter drugih ekonomskih politik in politik zaposlovanja, ki presegajo načrt, da se zagotovi široko prevzemanje odgovornosti za celoten program politik.

(23)Latvija še ni predložila partnerskega sporazuma in drugih programskih dokumentov kohezijske politike. V skladu z Uredbo (EU) 2021/1060 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. junija 2021 bo Latvija pri načrtovanju programov skladov kohezijske politike za obdobje 2021–2027 upoštevala zadevna specifična priporočila. To je predpogoj za izboljšanje učinkovitosti in povečanje dodane vrednosti finančne podpore, prejete iz skladov kohezijske politike, ob hkratnem spodbujanju usklajevanja, dopolnjevanja in skladnosti med temi skladi ter drugimi instrumenti in skladi Unije. Uspešno izvajanje mehanizma za okrevanje in odpornost ter programov kohezijske politike je odvisno tudi od odprave ozkih grl za naložbe v podporo zelenemu in digitalnemu prehodu ter uravnoteženemu teritorialnemu razvoju.

(24)Latvija se poleg gospodarskih in socialnih izzivov, ki jih obravnava načrt za okrevanje in odpornost, sooča s številnimi dodatnimi izzivi, vključno z dostopom do bančnih posojil. Kreditni tok v zasebni sektor je bil večino zadnjega desetletja negativen. Leta 2016 je postal pozitiven, vendar je stopnja rasti posojil ostala pod stopnjo rasti BDP. Leta 2020 je dolg zasebnega sektorja znašal 66,5 % BDP v primerjavi z 78,3 % BDP pet let prej. Mala in srednja podjetja so imela še posebej težave pri pridobivanju posojil, deloma zaradi višjega kreditnega tveganja, vendar se soočajo tudi z razmeroma visokimi stroški kredita in obremenjujočo birokracijo. Poleg tega je zaradi slabe likvidnosti sredstev, ponujenih za zavarovanje, zlasti težko dobiti kredite zunaj regije Riga. To je velika ovira za hipotekarna posojila in posojila podjetjem. Poleg tega bi lahko financiranje okolju prijaznih tehnologij za potrošnike postalo cenovno dostopnejše s cenejšimi in dolgoročnejšimi kreditnimi produkti. Prizadevanja politike so bila osredotočena predvsem na podpiranje posojil v kombinaciji z javnimi nepovratnimi sredstvi. Vendar to povzroča znatne stroške za državni proračun in zato ni vzdržen način za spodbujanje posojil. Zmanjšanje omejitev pri ponudbi kreditov zahteva splošno izboljšanje preglednosti in zaupanja v poslovno okolje, vključno z zmanjšanjem sive ekonomije. Poleg tega bi bilo mogoče povišati stopnje izterjave posojil, kar bi zmanjšalo stroške bank, povezane z nedonosnimi posojili, in kar bi bilo mogoče doseči z učinkovitejšim pravnim sistemom. Ciljno usmerjene posojilne in jamstvene sheme bi lahko pomagale zmanjšati likvidnostna tveganja, s katerimi se soočajo banke pri sprejemanju zavarovanj na razmeroma nelikvidnih trgih. Sheme javnih posojil za strateško pomembne naložbe, kot sta zeleni prehod in regionalni razvoj, bi lahko povečale učinkovito konkurenco na bančnem trgu ali zapolnile tržno vrzel, kjer je bančno financiranje predrago ali ni na voljo. Poleg tega javne jamstvene in posojilne sheme ponujajo bistveno bolj stroškovno učinkovit način podpore zasebnemu zadolževanju kot sheme nepovratnih sredstev. Poleg ovir za bančno financiranje je latvijski trg za alternativne vire financiranja premalo razvit in ima potencial za izboljšanje dostopa podjetij do financiranja.