[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 30.11.2010

COM(2010) 686 konč.

2003/0132 (NLE)

Spremenjeni predlog

SKLEP SVETA

o pristopu Evropske unije k Protokolu iz leta 2002 k Atenski konvenciji o prevozu potnikov in njihove prtljage po morju iz leta 1974

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. Cilj izvirnega predloga

Predlog Sklepa Sveta – COM (2003) 375 – AVC/2003/0132 – je Komisija predstavila 24. junija 2003.

Protokol iz leta 2002 k Atenski konvenciji o prevozu potnikov in njihove prtljage po morju iz leta 1974 (v nadaljnjem besedilu: Atenski protokol), sprejet pod okriljem Mednarodne pomorske organizacije (v nadaljnjem besedilu: IMO), je mešani sporazum. Glavni cilj predloga Komisije je, da bi Skupnost postala pogodbenica Atenskega protokola ter da bi to storile tudi Države članice pred koncem leta 2005.

2. Stanje postopka

Pogajanja o tem predlogu so se v okviru Sveta že začela, vendar so bila prekinjena decembra leta 2003 zaradi spora med Kraljevino Španijo in Združenim kraljestvom v zvezi z gibraltarskimi organi v okviru mešanih sporazumov. Spor je bil razrešen decembra 2007 in pogajanja o tem predlogu naj bi se nadaljevala.

Pristojna delovna skupina Sveta je pred prekinitvijo pogajanj pripravljala besedilo (dokument Sveta 15836.03), na katerem temelji ta spremenjeni predlog.

3. Cilj spremenjenega predloga

Od predstavitve predloga (junija 2003) do prekinitve pogajanj (decembra 2003) pa vse do danes so se okoliščine bistveno spremenile, kar ta spremenjeni predlog upošteva, in sicer:

- Leta 2003 je imela Skupnost izključno pristojnost za pristop k Atenskemu protokolu, kar zadeva člena 10 in 11. Ti določbi urejata vprašanja, ki vplivajo na pravila Unije, kot je določeno v Uredbi Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (v nadaljnjem besedilu: Bruseljska uredba)[1]. Bruseljska uredba temelji na naslovu IV Pogodbe ES. Predlog Sklepa Sveta torej temelji na členu 65 v povezavi s prvim pododstavkom člena 300(2) ter drugim pododstavkom člena 300(3) Pogodbe ES. Novembra 2005 je Komisija predstavila dopolnilen predlog za Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta, ki temelji na členu 80(2) Pogodbe ES in bi vključil večino vsebinskih določb Atenskega protokola v zakonodajo ES (COM(2005)592). Po sprejetju Uredbe (ES) št. 392/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o odgovornosti prevoznikov potnikov po morju v primeru nesreč[2] (v nadaljnjem besedilu: Atenska uredba) ima Unija zdaj izključno pristojnost pristopa k Atenskemu protokolu za vsebine zajete v Atenski uredbi. Glavne vsebine Atenskega protokola se nanašajo na pomorski prevoz, medtem ko se pravila glede pristojnosti upoštevajo kot pomožne vsebine. Ob upoštevanju, da je 1. decembra 2009 začela veljati Lizbonska pogodba, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti[3], bi moral člen 100(2) v povezavi s členom 218 Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: PDEU) postati pravna podlaga za Sklep Sveta.

- Atenska uredba ne vključuje vseh določb Atenskega protokola. Atenski protokol je še vedno mešani sporazum, ki ga morajo podpisati posamezne države članice. Zaželeno je, da se datum začetka veljavnosti Atenskega protokola po posameznih državah ne razlikuje. V ta namen bi morale države članice in Unija na isti dan deponirati listine o pristopu (ali o ratifikaciji za tiste države, ki so že podpisale Atenski protokol). To se ujema z rešitvijo, ki jo določa nedavno sprejeta in primerljiva odločba Sveta[4]. Predlagani sklep Sveta je bil spremenjen v skladu z navedenim.

- Oktobra 2006 je pravni odbor IMO sprejel smernice za izvajanje Atenskega protokola in predlagal pridržek za škodo, nastalo zaradi terorističnih dejanj, da bi lahko upoštevali trenutno stanje na zavarovalniškem trgu. Države članice so se politično zavezale, da bodo uveljavljale navedeni pridržek. S sprejetjem Atenske uredbe postanejo smernice IMO izključna pristojnost Unije. Unija bo zato uveljavljala pridržek pri pristopu k protokolu, kar pa mora zagotoviti sklep Sveta.

V zadnjih stopnjah razprave v Svetu o predlagani Atenski uredbi (novembra 2007) so nekatere delegacije izrazile pomisleke o uporabi klavzule o neposeganju iz člena 11 Atenskega protokola ter vztrajale, da bi zakonodaja Unije morala natančneje pojasniti to vprašanje. V tem primeru navedena zadeva ni bila vključena v politični dogovor. Predlaga se, da se k sklepu Sveta doda izjavo o klavzuli neposeganja.

2003/0132 (NLE)

Spremenjeni predlog

SKLEP SVETA

o pristopu Evropske unije k Protokolu iz leta 2002 k Atenski konvenciji o prevozu potnikov in njihove prtljage po morju iz leta 1974

SVET EVROPSKE UNIJE JE −

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 100(2) in člena 218 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju privolitve Evropskega parlamenta,

1. Protokol iz leta 2002 k Atenski konvenciji o prevozu potnikov in njihove prtljage po morju iz leta 1974 (v nadaljnjem besedilu: Atenski protokol) je bistvena izboljšava ureditve odgovornosti prevoznikov in nadomestil za potnike v pomorskem prometu. Njen namen je predvsem določati objektivno odgovornost za prevoznike in vključuje obvezno zavarovanje s pravico neposredne tožbe zoper zavarovalnico do določenega zneska. Protokol je torej v skladu s cilji Unije za izboljšanje pravne ureditve odgovornosti prevoznikov.

2. Atenski protokol spreminja Atensko konvencijo o prevozu potnikov in njihove prtljage po morju iz leta 1974 ter v členu 15 določa, da se obe listini med podpisnicami Atenskega protokola bereta in tolmačita kot enotna listina.

3. Večina pravil Atenskega protokola je bilo vključenih v zakonodajo Unije z Uredbo (ES) št. 392/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o odgovornosti prevoznikov potnikov po morju v primeru nesreč[5]. Tako je Unija izvajala pristojnosti na tem področju. Države članice zadržijo pristojnosti o številnih določbah Atenskega protokola, kot je na primer klavzula o neuporabi, kjer lahko same določijo mejo odgovornosti, ki je višja od predpisane z Atenskim protokolom. Navedena področja so neodvisna od tistih, ki spadajo v pristojnost Unije, vendar pa bi morale države članice ob upoštevanju obveznost sodelovanja delovati koordinirano tudi na teh področjih.

4. Člena 10 in 11 Atenskega protokola urejata zadeve, ki vplivajo na pravila Unije, kot je določeno v Uredbi Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah[6]. Unija ima tako izključno pristojnost tudi za področja iz členov 10 in 11 Atenskega protokola.

5. Glede pristopa Evropske unije k Atenskemu protokolu imajo pravila o pristojnosti iz člena 10 prednost pred ustreznimi notranjimi predpisi Unije. Pravila o priznavanju in izvrševanju sodnih odločb med državami članicami ter med državami članicami in podpisnicami Luganske konvencije iz leta 1988 o pristojnosti ter priznavanju in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah ali katere koli konvencije, ki jo nadomesti, morajo imeti prednost pred določbami iz člena 11, saj zagotavljajo, da so sodne odločbe priznane in izvršene najmanj v taki meri, kot določajo pravila Atenskega protokola.

6. Atenski protokol lahko ratificirajo, sprejmejo ali k njemu pristopijo države ali regionalne organizacije za gospodarsko povezovanje, ki so jih ustanovile neodvisne države in so pristojne za nekatere zadeve, ki jih ureja Protokol.

7. Regionalne organizacije za gospodarsko povezovanje lahko v skladu s členom 17(2)(b) in členom 19 Atenskega protokola podpišejo Protokol.

8. Pravni odbor Mednarodne pomorske organizacije je oktobra 2006 sprejel pridržek in smernice za izvajanje Atenskega protokola (v nadaljnjem besedilu: smernice IMO), ki zadevajo nekatera vprašanja Atenskega protokola, zlasti nadomestilo za škodo, nastalo zaradi terorističnih dejanj.

9. Uredba (ES) št. 392/2009 v prilogah povzema konsolidirano različico Atenske konvencije, kakor je bila spremenjena s Protokolom in smernicami IMO.

10. V skladu s členom 19 Atenskega protokola mora organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje ob podpisu, ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu opredeliti obseg svojih pristojnosti v zvezi z zadevami, ki jih ureja Protokol.

11. Unija mora zato pristopiti k Atenskemu protokolu.

12. Države članice, ki bodo pristopile h konvenciji ali jo ratificirale, morajo to storiti istočasno. Države članice bi si morale torej izmenjavati podatke o stanju postopkov ratifikacije ali pristopa, da bi istočasno deponirale listine o ratifikaciji konvencije ali pristopu k njej –

SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

Pristop Evropske unije k Protokolu iz leta 2002 k Atenski konvenciji o prevozu potnikov in njihove prtljage po morju iz leta 1974 (v nadaljnjem besedilu: Atenski protokol) se odobri v imenu Evropske Unije.

Člen 2

13. Predsednika Sveta se pooblasti za imenovanje osebe ali oseb, pooblaščenih za pristop k Atenskemu protokolu v skladu s členom 17(2)(c) in 17(3) ter členom 19 tega protokola.

14. Ob pristopu mora Unija priložiti naslednjo izjavo o pristojnosti:

"1. Člen 19 Atenskega protokola iz leta 2002 določa, da lahko regionalne organizacije za gospodarsko povezovanje, ki so jih ustanovile neodvisne države in so pristojne za nekatere zadeve, ki jih ureja Protokol, podpišejo Protokol, če predložijo izjavo iz navedenega člena. Unija se je odločila pristopiti k Protokolu in zato daje navedeno izjavo.

2. Sedanje članice Evropske unije so Kraljevina Belgija, Republika Bolgarija, Češka republika, Kraljevina Danska, Zvezna republika Nemčija, Republika Estonija, Irska, Helenska republika, Kraljevina Španija, Francoska republika, Italijanska republika, Republika Ciper, Republika Latvija, Republika Litva, Veliko vojvodstvo Luksemburg, Republika Madžarska, Republika Malta, Kraljevina Nizozemska, Republika Avstrija, Republika Poljska, Portugalska republika, Romunija, Republika Slovenija, Slovaška republika, Republika Finska, Kraljevina Švedska, Združeno kraljestvo Velike Britanije in Severne Irske.

3. Ta izjava se ne uporablja za ozemlja držav članic, v katerih se Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU) ne uporablja, in ne vpliva na akte ali stališča, ki jih v okviru Protokola v imenu in interesu navedenih ozemelj sprejmejo zadevne države članice.

4. Države članice Evropske unije so na Unijo prenesle pristojnosti za zadeve iz člena 100 PDEU: člen 1 in 1 bis, člen 2(2), členi 3–16 in 18, 20 in 21 Atenske konvencije, kot so spremenjeni z Atenskim protokolom in z določbami smernic IMO. Unija izvaja te pristojnosti s sprejetjem Uredbe (ES) št. 392/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o odgovornosti prevoznikov potnikov po morju v primeru nesreč.

5. Države članice Evropske unije, z izjemo Kraljevine Danske, v skladu s členoma 1 in 2 Protokola o stališču Danske, ki je priložen k Pogodbi o Evropski uniji in PDEU, so prenesle pristojnosti na Unijo, zlasti za zadeve iz člena 81 PDEU. Unija izvaja te pristojnosti s sprejetjem Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah.

6. Izvajanje pristojnosti, ki so jo države članice prenesle na Unijo v skladu s PDEU, se po svoji naravi nenehno razvija. V okviru Pogodbe lahko pristojne institucije sprejemajo odločitve, s katerimi se določi obseg pristojnosti Evropske unije. Evropska unija si zato pridržuje pravico, da ustrezno spremeni to izjavo, ne da bi bil to pogoj za izvajanje pristojnosti za zadeve, ki jih ureja Protokol. "

15. Ob sklenitvi mora Unija priložiti naslednjo izjavo iz člena 11(3) Protokola:

„Sodbe o zadevah, za katere se uporablja Atenski protokol, se v primerih, ko jih izreče sodišče države članice ali podpisnice Luganske konvencije iz leta 1988 ali katerekoli konvencije, ki jo nadomesti na področju iste zadeve, se še naprej priznavajo in izvršujejo v drugi državi članici v skladu z zadevnimi notranjimi pravili Unije, in če je primerno, vključno s Sporazumom med Evropsko skupnostjo in Kraljevino Dansko o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah in Lugansko konvencijo iz leta 1988 ali katero koli konvencijo, ki jo nadomesti na področju iste zadeve. Člen 11 Atenskega protokola se torej nanaša zgolj na priznavanje in izvajanje sodnih odločb, ki so izdane v državah podpisnicah, ki niso države članice Evropske unije, Švica, Norveška in Islandija.“

16. Oseba ali osebe, ki so pooblaščene v skladu z odstavkom 1, izrazijo pridržek iz smernic IMO ob deponiranju listin o pristopu Unije k Atenskemu protokolu.

Člen 3

Unija in države članice deponirajo listine o pristopu k Atenskemu protokolu ali listine o ratifikaciji, za tiste države, ki so Protokol že podpisale, 31. decembra 2011.

V Bruslju

Za Svet

Predsednik

[1] UL L 12, 16.1.2001, str. l. Bruseljska uredba je zavezujoča za vse države članice EU, razen Danske.

[2] UL L 131, 28.5.2009, str. 24.

[3] UL C 306, 17.12.2007.

[4] Odločba 2008/431/ES z dne 5. junija 2008 o pooblastitvi nekaterih držav članic, da v interesu Evropske skupnosti ratificirajo haaško konvencijo iz leta 1996 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju, uveljavljanju in sodelovanju glede starševske odgovornosti in ukrepov za varstvo otrok ali pristopijo k njej ter pooblastitvi nekaterih držav članic, da dajo izjavo o uporabi ustreznih notranjih predpisov zakonodaje Skupnosti, UL L 151, 11.6.2008, str. 36.

[5] UL L 131, 28.5.2009, str. 24.

[6] UL L 12, 16.1.2001, str. l.