EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 6.11.2013 COM(2013) 768 final 2013/0376(NLE) Ratifikacija drugega ciljnega obdobja Kjotskega protokola k Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja Predlog SKLEP SVETA o sklenitvi spremembe iz Dohe h Kjotskemu protokolu k Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja in skupnem izpolnjevanju obveznosti v okviru te spremembe



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA Decembra 2012 je na Konferenci o podnebnih spremembah v Dohi 192 pogodbenic Kjotskega protokola k Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja sprejelo spremembo Kjotskega protokola (v nadaljnjem besedilu: sprememba iz Dohe). Ta sprememba iz Dohe določa drugo ciljno obdobje v okviru Kjotskega protokola, ki se je začelo 1. januarja 2013 in se bo končalo 31. decembra 2020, s pravno zavezujočimi zavezami za zmanjšanje emisij za pogodbenice iz Priloge B. Sporazum o spremembi iz Dohe je del širšega svežnja. Poleg 38 pogodbenic, ki jih zajema drugo ciljno obdobje, se je zdaj več kot 60 drugih držav, vključno z Združenimi državami Amerike, Kitajsko, Indijo, Južno Afriko in Brazilijo, zavezalo k blažilnim ukrepom v okviru Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (v nadaljnjem besedilu: Konvencija). Tako delež globalnih emisij, ki so vključene v mednarodne zaveze za blažitev v okviru Kjotskega protokola in Konvencije, znaša več kot 80 %. Dodaten bistveni element tega širšega svežnja je soglasje pogodbenic Konvencije, da najpozneje do leta 2015 „sprejmejo protokol, drugi pravni instrument ali sporazum s pravno močjo v okviru Konvencije, ki se uporablja za vse pogodbenice“, ki bi moral začeti veljati leta 2020 in se izvajati od leta 2020. Člen 4 Kjotskega protokola pogodbenicam omogoča, da svoje zaveze izpolnjujejo skupaj. Evropska unija in petnajst pogodbenic, ki so bile države članice ob podpisu Kjotskega protokola leta 1997, se je odločilo, da to storijo za prvo ciljno obdobje (2008–2012), in v skladu s tem so leta 2002 ratificirale protokol. Sprememba iz Dohe ter izjava Evropske unije in njenih držav članic ob njenemu sprejetju navajata, da nameravajo Evropska unija in njene države članice ponovno skupaj izpolniti svoje cilje zmanjšanja emisij v drugem ciljnem obdobju. Poleg tega so Evropska unija in njene države članice izrazile namen, da bodo svoje zaveze v drugem ciljnem obdobju Kjotskega protokola izpolnile skupaj z Islandijo. Vključitev Islandije v to skupino pogodbenic, ki izpolnjujejo svoje zadevne zaveze skupaj, je posledica zahteve, ki jo je Islandija v zvezi s tem podala junija 2009. Svet je na svojem srečanju 15. decembra 2009 pozdravil to zahtevo in Komisijo pozval, naj predstavi priporočilo za začetek potrebnih pogajanj z Islandijo. Komisija je priporočilo Svetu predstavila junija 2013. V okviru spremembe iz Dohe se Evropska unija, njene države članice in Islandija zavezujejo, da bodo svoje povprečne letne emisije toplogrednih plinov v obdobju 2013–2020 omejile na 80 % svojih emisij iz izhodiščnega leta (večinoma leta 1990). Ta zaveza temelji na ciljih zmanjšanja emisij iz svežnja ukrepov za podnebne spremembe in obnovljivo energijo, ki je bil sprejet leta 2009, zlasti na sistemu EU trgovanja z emisijami (EU ETS) in odločbi o porazdelitvi prizadevanj. Ta zaveza je bila določena ob upoštevanju razlik med področjem uporabe zakonodaje Evropske unije in drugega ciljnega obdobja Kjotskega protokola. Ta pristop je v skladu s sklepi Sveta marca 2012, v katerih je navedeno, da bi skupna zaveza Evropske unije, njenih držav članic in Islandije morala temeljiti na svežnju ukrepov za podnebne spremembe in obnovljivo energijo in da obveznosti zmanjšanja emisij posameznih držav članic v drugem ciljnem obdobju Kjotskega protokola „ne presežejo njihovih obveznosti iz zakonodaje Evropske unije“. Ta pristop so Evropska unija in njene države članice upoštevale pri predložitvi svojih zavez v okviru drugega ciljnega obdobja aprila 2012. Zakonodaja Evropske unije, da doseže 80-odstotni cilj do leta 2020, že obstaja. Razširjene ocene učinka o gospodarskih posledicah za vsako državo članico so bile predstavljene ob sprejetju zakonodaje in tudi posodobljene tako, da upoštevajo vpliv gospodarske in finančne krize. Zato so se Evropska unija in njene države članice v Dohi dogovorile o takojšnjem izvajanju svojih zavez in odgovornosti v zvezi z drugim ciljnim obdobjem Kjotskega protokola, ki se je začelo 1. januarja 2013. Poleg tega je Evropska unija na dobri poti do izpolnitve cilja za leto 2020. Zadnja evidenca emisij toplogrednih plinov kaže, da so bile emisije v 27 državah članicah leta 2011 18,4 % pod ravnjo iz leta 1990 (izvzeti so raba zemljišč, sprememba rabe zemljišč in gozdarstvo ter uporaba prožnih mehanizmov). Dejansko zmanjšanje emisij leta 2011, prilagojeno za razlike v področju uporabe in pokritosti Kjotskega protokola ter ob upoštevanju izhodiščnega leta 1990 za Ciper in Malto, bi bilo v primerjavi z emisijami izhodiščnega leta, določenega s Kjotskim protokolom, malce več kot 20-odstotno zmanjšanje, ki je zahtevano v drugem ciljnem obdobju. Na podlagi najnovejših napovedi držav članic za emisije toplogrednih plinov in ob upoštevanju izvajanja trenutno veljavnih politik in ukrepov je Evropska agencija za okolje napovedala dodatno zmerno zmanjšanje emisij do leta 2020 s skupnim 19-odstotnim zmanjšanjem v primerjavi z ravnjo iz leta 1990 do leta 2020. To potrjuje, da naj bi po napovedih Evropska unija s trenutno veljavnimi politikami in ukrepi izpolnila cilj drugega ciljnega obdobja. Vendar je ponudba EU, da emisije zmanjša za 30 %, še vedno veljavna. Poleg tega potekajo razprave o stroškovno najučinkovitejšem scenariju za Evropsko unijo, da svoje emisije toplogrednih plinov do leta 2050 zmanjša za 80–95 %, vključno s ciljem za leto 2030. Pomemben cilj za Evropsko unijo je uraden začetek veljavnosti spremembe iz Dohe. Za to mora 144 od 192 pogodbenic Kjotskega protokola, vključno z Evropsko unijo in njenimi državami članicami, deponirati svoje listine o sprejetju. Ta predlog sklepa Sveta o sklenitvi spremembe iz Dohe bo Evropski uniji omogočil, da to stori. Poleg Evropske unije bodo tudi države članice morale končati svoje procese ratifikacije. V skladu z običajno prakso bodo Evropska unija in njene države članice po svojih zadevnih postopkih ratifikacije sočasno deponirale listine o sprejetju, da se omogoči hkraten začetek veljavnosti za vse. To bi se moralo zgoditi kar nekaj časa pred Konferenco o podnebnih spremembah v Parizu konec leta 2015. 2.SPREMEMBA IZ DOHE Sprememba iz Dohe določa zaveze za blažitev za drugo ciljno obdobje Kjotskega protokola za države iz Priloge B k protokolu. Poleg tega dodatno spreminja besedilo Protokola, ki se bo izvajal v drugem ciljnem obdobju. Večina teh sprememb le omogoča izvajanje novih zavez za blažitev, vendar obstajajo tudi nekatere določbe, ki vsebujejo spremembe bistvenih obveznosti. Te zadevajo vključitev novega plina, in sicer dušikovega trifluorida (NF3), dve določbi v zvezi s prizadevanji zavez pogodbenic za drugo ciljno obdobje (tako imenovani „mehanizem glede prizadevanj“) in novi člen 3(7)(b). Zaveze za blažitev za drugo ciljno obdobje iz Priloge B Sprememba iz Dohe vključuje spremenjeno tabelo iz Priloge B h Kjotskemu protokolu, ki vsebuje tretji stolpec s pravno zavezujočimi zavezami za blažitev za drugo ciljno obdobje v obliki zavez količinskega omejevanja ali zmanjševanja emisij v celotnem gospodarstvu (v nadaljnjem besedilu: zaveze QELRC). Osemintrideset pogodbenic Kjotskega protokola je kot zaveze QELRC v tretjem stolpcu tabele v Prilogi B h Kjotskemu protokolu navedlo odstotek izhodiščnega leta ali emisij obdobja. To vključuje štiri pogodbenice, ki do zdaj še niso imele ciljev Kjotskega protokola (Ciper, Malta, Kazahstan in Belorusija). Združene države Amerike so bile odstranjene iz Priloge B, saj Protokola nikoli niso ratificirale. Kanada od svojega izstopa, ki je začel veljati 12. decembra 2012, ni več pogodbenica Kjotskega protokola. Japonska, Nova Zelandija in Ruska federacija ostajajo pogodbenice Kjotskega protokola, vendar niso sprejele cilja drugega ciljnega obdobja. Zdaj so skupaj s Kanado navedene v ločenem oddelku Priloge B. Navedeni 80–odstotni cilj za Evropsko unijo in njene države članice iz Priloge B spremlja opomba, ki pojasnjuje, da te zaveze temeljijo na dogovoru, da jih bodo Evropska unija in njene države članice izpolnile skupaj. 80-odstotna cilja za Hrvaško in Islandijo prav tako spremljata opombi, ki pojasnjujeta, da bosta svoje cilje izpolnili skupaj z Evropsko unijo in njenimi državami članicami. Dodatek dušikovega trifluorida (NF3) Seznam toplogrednih plinov iz te Priloge, ki jih zajema Kjotski protokol, se razširi z enim plinom: dušikovim trifluoridom (NF3). Dušikov trifluorid je močan toplogredni plin, čigar emisije so trenutno zelo majhne, vendar naraščajo, njegov potencial globalnega segrevanja pa znaša 17 200 (ena tona NF3, izpuščenega v ozračje, je enaka 17 200 tonam ogljikovega dioksida). Člen 3(1)(c): mehanizem glede prizadevanj Sprememba iz Dohe v novem členu 3(1)(c) zagotavlja poenostavljeni postopek, ki pogodbenici omogoča, da svojo zavezo prilagodi s povečanjem prizadevanj v ciljnem obdobju. Predhodno bi se taka prilagoditev obravnavala kot sprememba Priloge B k protokolu, ki zahteva soglasje vseh pogodbenic protokola o tem, da jo za začetek veljavnosti sprejme in ratificira tri četrtine pogodbenic. Po spremembi iz Dohe je proces za krepitev prizadevanj postal veliko lažji. Krepitev prizadevanj, ki jo pogodbenica predlaga v zvezi s svojim ciljem, se šteje za sprejeto, razen če temu nasprotuje več kot tri četrtine pogodbenic. Poleg tega za začetek veljavnosti krepitve prizadevanj ni več potrebna ratifikacija. Člen 3(7)(b): prilagoditev dodeljenih količin Sprememba iz Dohe samodejno ukine enote dodeljene količine pogodbenice, če dodeljena količina za drugo ciljno obdobje preseže povprečne emisije v prvih treh letih predhodnega ciljnega obdobja, pomnožene z osem (številom let v drugem ciljnem obdobju). To pomeni, da sprememba iz Dohe samodejno prilagodi cilj pogodbenice, da se prepreči povečanje njenih emisij za obdobje 2013–2020 prek povprečnih emisij za obdobje 2008–2010.

3.Predlog sklepa Sveta Ta predlog sklepa Sveta zagotavlja podlago za to, da Evropska unija sklene spremembe iz Dohe, in določa pogoje, pod katerimi Evropska unija, njene države članice in Islandija skupaj izpolnijo obveznosti. Osnutek sklepa Predlog sklepa potrjuje, da bodo Evropska unija in njene države članice izpolnile svoje zaveze skupaj, vključno z Islandijo (člen 2), in opredeljuje odgovornosti za predložitev poročil, ki bodo Komisiji in državam članicam omogočila izračun dodeljenih količin (člen 3). Poleg tega vsebuje standardne določbe o odgovornostih za deponiranje listin o sprejetju spremembe iz Dohe z Združenimi narodi (člen 4) in o skupnem deponiranju listin o sprejetju (člen 5(1)). Pomembno je to, da morajo države članice sprejeti potrebne ukrepe za dokončanje nacionalnih ratifikacijskih procesov najpozneje do 16. februarja 2015 v največji možni meri (člen 5(2)) in do 15. septembra 2014 Komisijo obvestiti o verjetnem datumu dokončanja zadevnih postopkov (člen 5(3)). Predlagani sklep vsebuje tudi dve prilogi in priponko. V priponki je celotno besedilo spremembe iz Dohe, kot je bilo sprejeto v Dohi in 21. decembra 2012 priglašeno pogodbenicam. Pregled ključnih določb sprememb iz Dohe je zgoraj v oddelku 2. Priloga I vsebuje „Priglasitev pogojev sporazuma za skupno izpolnjevanje obveznosti Evropske unije, njenih držav članic in Islandije v skladu s členom 3 Kjotskega protokola“, kakor to zahteva člen 4(2) Protokola (v nadaljnjem besedilu: priglasitev pogojev skupnega izpolnjevanja). Priloga II vsebuje posodobljeno izjavo o pristojnosti Evropske unije, ki se oblikuje v skladu s členom 24(3) Kjotskega protokola. Priglasitev pogojev skupnega izpolnjevanja (Priloga I) Priglasitev pogojev skupnega izpolnjevanja iz Priloge I je sestavljena iz treh oddelkov. Prvi oddelek kot članice sporazuma opisuje Evropsko unijo, njene države članice in Islandijo. V drugem oddelku je določeno, kako bodo članice sporazuma izpolnile svoje obveznosti. V tretjem oddelku so določene zadevne ravni emisij, dodeljene članicam sporazuma. Skupno izpolnjevanje obveznosti v okviru člena 3 Protokola Člen 4(2) Kjotskega protokola od pogodbenic sporazuma o skupnem izpolnjevanju zahteva, da sekretariatu Konvencije priglasijo pogoje sporazuma o skupnem izpolnjevanju obveznosti iz člena 3. Oddelek 2 sporazuma o skupnem izpolnjevanju podrobno opisuje, kako se te obveznosti iz člena 3 Protokola in vse izbire v njegovem okviru uporabljajo za drugo ciljno obdobje. Za vse določbe, ki so se že uporabljale v prvem ciljnem obdobju, predlog še naprej uporablja pristop, ki so ga izbrale Evropska unija in petnajst držav članic, ki so sodelovale pri sporazumu o skupnem izpolnjevanju za prvo ciljno obdobje. To vključuje uporabo točk (3) in(4) člena 3 Protokola na ravni držav članic, pri čemer je izhodiščno leto Evropske unije vsota izbranih izhodiščnih let držav članic, in izključuje mednarodno letalstvo (tj. lete med državami članicami ter lete med državami članicami in tretjimi državami) v skladu z določbami Konvencije in protokola. To pojasnjuje besedilo v oddelku 2. Poleg tega opisuje tudi, kako se člena 3(1)(c) (mehanizem glede prizadevanj) in 3(7)(b) uporabljata za drugo ciljno obdobje. Člen 3(1)(c): mehanizem glede prizadevanj Sprememba iz Dohe v novem členu 3(1)(c) zagotavlja poenostavljeni postopek, ki pogodbenici omogoča, da svojo obveznost prilagodi s krepitvijo svojih prizadevanj v ciljnem obdobju. Priloga I k osnutku sklepa o ratifikaciji pojasnjuje, da se lahko vsaka država članica sama odloči za krepitev ravni prizadevanj, tako da ukine zadevne enote Kjotskega protokola. Uradna krepitev prizadevanj skupnih obveznosti Evropske unije, njenih držav članic in Islandije ter zmanjšanje skupne dodeljene količine se lahko opravi le skupaj. Člen 3(7)(b): prilagoditev dodeljenih količin Novi člen 3(7)(b) zahteva, da je obveznost pogodbenice za drugo ciljno obdobje vsaj na ravni njenih povprečnih emisij za obdobje 2008–2010, in samodejno krepi cilje, ki bi emisijam drugače omogočali zvišanje nad navedenim povprečjem. Evropska unija, njene države članice, Hrvaška in Islandija so po sprejetju spremembe iz Dohe izjavile, da „se bo člen 3(7)(b) uporabljal za skupno dodeljeno količino v skladu s sporazumom o skupnem izpolnjevanju Evropske unije, njenih držav članic, Hrvaške in Islandije ter da se ne bo uporabljal posamezno za Evropsko unijo, njene države članice, Hrvaško ali Islandijo“. Ker je skupna uporaba člena 3(7)(b) za Evropsko unijo, njene države članice in Islandijo temeljna predpostavka za ratifikacijo Unije, oblikuje integralni del opredelitve in prizadevanj obveznosti Unije. V Prilogi I k osnutku sklepa o ratifikaciji je zato izrecno navedeno, da se kot del uporabe obveznosti iz člena 3 Kjotskega protokola za Evropsko unijo, države članice in Islandijo za skupno dodeljeno količino drugega ciljnega obdobja in za vsoto povprečnih letnih emisij članov za obdobje 2008–2010, pomnoženo z osem, uporablja izračun v skladu s členom 3(7)(b) protokola. Okvirna ocena skupne dodeljene količine za drugo ciljno obdobje, ki temelji na trenutno razpoložljivih podatkih izhodiščnih let in se še vedno uporablja za potencial globalnega segrevanja drugega ocenjevalnega poročila Medvladnega odbora za podnebne spremembe (IPCC), bi se prenesla v povprečno letno dodeljeno količino v višini približno 4 632 milijonov ton ekvivalenta ogljikovega dioksida (CO2-eq) emisij toplogrednih plinov. Najnovejše povprečne letne emisije Evropske unije, njenih držav članic in Islandije za obdobje 2008–2010, ki so bile sporočene, znašajo 4 782 milijonov ton. Zato se ne pričakuje, da bo posledica člena 3(7)(b) Protokola samodejna ukinitev enot dodeljene količine za Evropsko unijo, njene države članice in Islandijo (glej tabelo). Tabela: Uporaba člena 3(7)(b) v Evropski uniji in Islandiji* Emisije izhodiščnega leta** Emisije toplogrednih plinov leta 2008 Emisije toplogrednih plinov leta 2009 Emisije toplogrednih plinov leta 2010 Povprečne emisije toplogrednih plinov let 2008, 2009 in 2010 Ocenjena povprečna letna dodeljena količina v obdobju 2013–2020 5 790 4 989 4 623 4 734 4 782 4 632 * Na podlagi podatkov iz evidenc za leto 2013 in potenciala globalnega segrevanja drugega ocenjevalnega poročila IPCC ** Za Ciper in Malto se predpostavlja, da je leto 1990 izhodiščno leto Vse vrednosti v milijonih ton CO2-eq Zadevne ravni emisij, dodeljene članicam sporazuma Skupna raven emisij za EU ETS Oddelek 3 Priloge I opisuje, kako se zadevne ravni emisij dodelijo Evropski uniji, njenim državam članicam in Islandiji. To kaže na pristop iz svežnja ukrepov za podnebne spremembe in obnovljivo energijo:

–Skupna raven emisij je opredeljena za emisije iz sektorjev in plinov iz Priloge A h Kjotskemu protokolu, ki jih prav tako zajema EU ETS (tj. so vključene v Prilogo I k direktivi o EU ETS in ob upoštevanju uporabe členov 24 in 27 navedene direktive). –Emisije toplogrednih plinov iz sektorjev in plinov iz Priloge A h Kjotskemu protokolu, ki niso vključeni v EU ETS, ter odstranitve iz virov, ki so zajeti v Kjotskem protokolu, bodo zajete v ravni emisij posameznih držav članic in Islandije. Ta pristop je drugačen od izbranega pristopa za prvo ciljno obdobje, pri katerem so posamezne obveznosti, določene za vsako državo članico, zajemale celoten obseg emisij v celotnem gospodarstvu. To je zaradi dogovorjenih sprememb iz svežnja ukrepov za podnebne spremembe in obnovljivo energijo, ki veljajo od 1. januarja 2013, v skladu s katerimi EU ETS ne deluje več prek ciljev posameznih držav članic in nacionalnih načrtov razdelitve pravic. Izvaja se prek enotne količine pravic, ki veljajo za vso Unijo, ali „zgornje meje“ in usklajenega sistema za razdeljevanje pravic do emisij z dražbami in prehodnimi brezplačnimi dodelitvami. V okviru tega sistema ni mogoče predhodno točno dodeliti deležev EU ETS posameznim državam članicam iz sporazuma o skupnem izpolnjevanju. Glavni razlog za to je preusmeritev k dražbi za spodbujanje gospodarske učinkovitosti, preprečevanje nepričakovanih dobičkov ter spodbujanje solidarnosti in rasti kot privzetih metod za razdeljevanje pravic do emisij. Drugi razlogi so nezmožnost predhodnega določanja dejanskega razdeljevanja pravic EU ETS novim udeležencem in morebitne spremembe seznama sektorjev in podsektorjev, ki naj bi bili izpostavljeni bistvenemu tveganju selitve industrijskih virov toplogrednih plinov. Kot je navedeno zgoraj, mednarodno letalstvo ni zajeto v skupno raven emisij za EU ETS, saj ni vključeno v Prilogo A h Kjotskemu protokolu. Ravni emisij za države članice in Islandijo Emisije v sektorjih, ki so vključeni v Kjotski protokol, a niso zajeti v EU ETS, bodo še naprej zajete v ravneh emisij, določenih za posamezne države članice in Islandijo. Razlika pri prvem ciljnem obdobju je, da te ravni emisij niso več predstavljene kot odstotek zmanjšanja v primerjavi z emisijami izhodiščnega leta, temveč kot absolutna vrednost. Ta absolutna vrednost, izražena v tonah ekvivalenta ogljikovega dioksida (CO2-eq), je navedena za vsako državo članico v tabeli 1 Priloge I. Vrednost za Islandijo bo vključena po sklenitvi dvostranskega sporazuma z Islandijo o skupnem izpolnjevanju njenih obveznosti z Evropsko unijo in njenimi državami članicami. Vrednost za posamezne države članice je enaka vsoti vseh enot dodeljenih letnih emisij držav članic v okviru odločbe o porazdelitvi prizadevanj za obdobje 2013–2020. Ta se izračuna na podlagi vrednosti potencialnega globalnega segrevanja iz četrtega ocenjevalnega poročila IPCC, kot je določeno v Prilogi II k Sklepu Komisije 2013/162/EU in prilagojeno s [posodobljenim sklepom o enotah dodeljenih letnih emisij – C(2013)7183]. Ta se dodatno prilagodi z rezultati uporabe člena 3(7)(a) Kjotskega protokola. Dušikov trifluorid (NF3). Sprememba iz Dohe vključuje NF3 v področju uporabe Kjotskega protokola. To vključitev je predvidevala uredba o mehanizmu za spremljanje, ki zahteva spremljanje emisij NF3 in poročanje o njih. Vendar emisije NF3 niso vključene v EU ETS ali odločbo o porazdelitvi prizadevanj in zato niso del ciljev držav članic v okviru zakonodaje Evropske unije. Ker so skupne emisije NF3 v Uniji neznatne, je predložitev Evropske unije in njenih držav članic h Konvenciji o zavezi Kjotskega protokola aprila 2012 predvidevala, da so nične. Ta predlog sklepa Sveta od držav članic zahteva, da obračunavajo navedene emisije v primerjavi z dodeljeno količino države članice, v kateri navedene emisije nastanejo. Raba zemljišč, sprememba rabe zemljišč in gozdarstvo (LULUCF) Točki (3) in (4) člena 3 Kjotskega protokola vključujeta emisije zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (v nadaljnjem besedilu: LULUCF) v Kjotski protokol. Izvedbena pravila, sprejeta v okviru Kjotskega protokola, revidirana na Konferenci o podnebnih spremembah v Durbanu, zahtevajo, da pogodbenice z zavezo, ki je del njihove zaveze v drugem ciljnem obdobju, obračunajo emisije in odvzeme emisij iz pogozdovanja, ponovnega pogozdovanja in krčenja gozdov ter gospodarjenja z gozdovi. Poleg tega lahko pogodbenice obračunavajo emisije, ki nastanejo zaradi gospodarjenja z njivskimi in travnimi površinami. Čeprav morajo pogodbenice obračunati emisije LULUCF k svojim obveznostim v okviru Kjotskega protokola, to ne velja za Evropsko unijo, kjer emisije iz sektorja LULUCF niso vključene v EU ETS niti v odločbo o porazdelitvi prizadevanj. Vendar sta Evropski parlament in Svet maja 2013 sprejela Sklep 529/2013/EU, ki določa pravila za obračunavanje toplogrednih plinov in odstranitev toplogrednih plinov, ki nastanejo pri dejavnostih v zvezi z LULUCF, ter o informacijah o ukrepih v zvezi s temi dejavnostmi. Ta zakonodaja usklajuje poročanje Evropske unije o LULUCF z zahtevami Kjotskega protokola. Čeprav je emisije posameznih držav članic v sektorju LULUCF težko napovedati, so ocene pokazale, da bo sektor LULUCF za celotno Unijo verjetno zagotovil neto kredite za LULUCF v višini približno 1 % emisij izhodiščnega leta Evropske unije. Predložitev obveznosti, ki jih ima Evropska unija in njene države članice v okviru Kjotskega protokola, Konvenciji aprila 2012 je zato predvidevala, da so emisije LULUCF za celotno Unijo nične. V skladu z odgovornostjo držav članic za gozdarsko politiko in zaradi odsotnosti ciljev Evropske unije za sektor LULUCF bodo morale države članice obračunavati emisije in odstranitve LULUCF, kadar so te zajete v Protokolu, v okviru svojih posameznih ravni emisij. Vključitev sektorja LULUCF v raven emisij držav članic in Islandije temelji na predpostavki, da v navedenem sektorju ne prihaja do neto emisij ali odstranitev. Vendar se vse take emisije lahko nadomestijo s presežki v drugih sektorjih, ki jih EU ETS ne zajema: z uporabo prožnih mehanizmov Kjotskega protokola in z uporabo presežnih enot dodeljene količine, prenesenih iz prvega ciljnega obdobja, ki jih ima navedena država članica v rezervi presežkov predhodnega obdobja. Komisija bo podrobno spremljala emisije in odvzeme iz sektorja LULUCF v državah članicah. Če bi bilo očitno, da se posamezne države članice srečujejo z nepričakovanimi velikimi emisijami LULUCF tudi pri izvajanju strogih politik za njihovo omejevanje, bo Komisija premislila o predlogu mehanizma za pomoč prizadetim državam članicam. Svet je v svojih sklepih marca 2012 priznal posebnosti najbolj gozdnatih dežel, zlasti v zvezi z omejenimi možnostmi zajema emisij pogozdovanja, ponovnega pogozdovanja in krčenja gozdov z večjimi ponori gospodarjenja z gozdovi. Komisija bo še naprej raziskovala možnosti z namenom, da najde zadovoljivo rešitev, ki zagotavlja okoljsko celovitost. Določanje ravni emisij in dodeljenih količin Kjotski protokol zahteva, da se obveznosti v ciljnem obdobju prenesejo v dodeljeno količino v tonah CO2-eq, ki odraža odobreno količino emisij. Ta predlog sklepa Sveta zagotavlja, da so dodeljene količine Evropske unije, njenih držav članic in Islandije enake zadevni ravni emisij, ki so opredeljene v oddelku 3 Priloge I. Ta predlog zagotavlja tudi skupno dodeljeno količino Evropske unije, njenih držav članic in Islandije, ki izraža skupno zavezo količinskega zmanjševanja emisij v višini 80 % emisij izhodiščnega leta. Kot je bilo določeno z zadevnimi določbami Kjotskega protokola, se bo skupna dodeljena količina izračunala z množenjem vsote emisij izhodiščnega leta držav članic in Islandije z 80 % (skupna zaveza) in osem (trajanje ciljnega obdobja v letih). Skupna dodeljena količina je podlaga za določanje posameznih dodeljenih količin Evropske unije, njenih držav članic in Islandije: –Zadevna dodeljena količina vsake države članice in Islandije je vsota zadevnih ravni emisij, kot so navedene v tabeli 1 Priloge I k predlaganemu sklepu Sveta in uporabi člena 3(7)(a) Kjotskega protokola za navedeno državo članico ali Islandijo. –Dodeljena količina Evropske unije je razlika med skupno dodeljeno količino in vsoto ravni emisij držav članic in Islandije. Vrednost bo dokončno izračunana ob upoštevanju poročila Evropske unije, da se omogoči izračun skupne dodeljene količine.

Izvajanje obveznosti poročanja Izvedbena pravila Kjotskega protokola zahtevajo, da pogodbenice do 14. aprila 2015 predložijo poročilo, ki bo omogočilo izračun dodeljene količine in s katerim bo dokazana zmogljivost obračunavanja emisij pogodbenice in dodeljene količine. Člen 3 tega predloga sklepa Sveta zahteva, da Komisija pripravi in predloži poročilo, ki bo omogočilo izračun skupne dodeljene količine Evropske unije, njenih držav članic in Islandije ter dodeljene količine Evropske unije (v skladu z emisijami, zajetimi v EU ETS). Države članice in Islandija morajo predložiti poročilo, ki bo omogočilo izračun njihovih zadevnih dodeljenih količin, v katere so zajete tudi emisije, ki niso vključene v EU ETS. Ta poročila bodo pregledana, po pregledu pa bodo dodeljene količine dokončno določene in zabeležene v računovodsko zbirko podatkov. Poročila za omogočanje izračuna dodeljenih količin držav članic in Islandije bodo izražala dodeljeno količino kot enakovredno ravni emisij navedene države članice ali Islandije v tonah CO2-eq in kot odstotek emisij izhodiščnega leta navedene države članice ali Islandije. Komisija (v imenu Evropske unije) in države članice bodo še naprej izpolnjevale dodatne obveznosti poročanja, vključno z letnimi poročili o evidencah. Ta se zahtevajo v okviru mednarodno sprejetih zahtev za poročanje v okviru Kjotskega protokola in izvajajo z uredbo o mehanizmu za spremljanje. Pristop k skupnemu izpolnjevanju, določen v tem predlogu sklepa Sveta, zahteva od držav članic tudi, da ločeno poročajo o svojih emisijah iz virov in odstranitvah po ponorih, ki so zajete v Kjotski protokol iz sektorjev, ki niso vključeni v EU ETS. Člen 7 uredbe o mehanizmu za spremljanje že zahteva od držav članic, da letno poročajo o svojih emisijah EU ETS in deležu navedenih emisij glede na skupne poročane emisije. Vir teh podatkov zagotavlja evidenca transakcij Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: EUTL), ki preverja in beleži vse transakcije znotraj EU ETS. Z uporabo podatkov EUTL Evropska agencija za okolje (EEA) objavlja skupne podatke o preverjenih emisijah, pravicah in predanih enotah, ki so v pregledovalniku podatkov EU ETS razčlenjene glede na državo članico, sektor, velikost in leto. Enaki podatki se uporabljajo za analizo toplogrednih plinov v različnih uradnih poročilih, vključno z letnim poročilom Evropske komisije o napredku k Evropski uniji in mednarodnimi zavezami, ki so objavljeni v skladu s členom 21 uredbe o mehanizmu za spremljanje, ter letnimi poročili EEA o trendih in napovedih toplogrednih emisij v Evropi. Poleg tega se podatki uporabljajo tudi v letnih poročilih o evidencah o toplogrednih plinih Evropske unije, prilagojenih za razlike pri pokritosti med Kjotskim protokolom in EU ETS (z izjemo mednarodnega letalstva). Izjava o pristojnosti (Priloga II) Priloga II k predlaganemu sklepu posodablja izjav‏o o pristojnosti, ki je bila sprejeta ob ratifikaciji Kjotskega protokola leta 2002. Zdaj je v njej navedenih vseh 28 držav članic Evropske unije in odraža začetek veljavnosti Lizbonske pogodbe. 2013/0376 (NLE) Predlog SKLEP SVETA o sklenitvi spremembe iz Dohe h Kjotskemu protokolu k Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja in skupnem izpolnjevanju obveznosti v okviru te spremembe SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 192(1) v povezavi s členom 218(6)(a) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta, ob upoštevanju naslednjega: (1)Na Konferenci o podnebnih spremembah v Dohi decembra 2012 so pogodbenice Kjotskega protokola (v nadaljnjem besedilu: Kjotski protokol) k Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja (v nadaljnjem besedilu: Konvencija) sprejele spremembo iz Dohe. Ta določa drugo ciljno obdobje Kjotskega protokola, ki se je začelo 1. januarja 2013 in se bo končalo 31. decembra 2020. Sprememba iz Dohe spreminja Prilogo B h Kjotskemu protokolu in določa dodatne pravno zavezujoče obveznosti za blažitev za pogodbenice, navedene v navedeni prilogi za drugo ciljno obdobje, ter spreminja in nadalje določa določbe o izvajanju obveznosti za blažitev pogodbenic v drugem ciljnem obdobju. (2)Unija in njene države članice so soglašale s spremembo iz Dohe kot delom svežnja, ki vsebuje zaveze za blažitev v okviru Konvencije in Kjotskega protokola mnogih držav in zvišuje delež globalnih emisij, ki jih za obdobje po letu 2012 v okviru Konvencije in Kjotskega protokola zajemajo obveznosti za blažitev, na več kot 80 %. (3)Dodaten bistveni element navedenega svežnja je soglasje pogodbenic Konvencije, da do konca leta 2015 sprejmejo nadaljnji pravni instrument ali sporazum s pravno močjo v okviru Konvencije, ki se uporablja za vse pogodbenice ter bi moral začeti veljati in bi se moral izvajati od leta 2020. Pogajanja o tem pravno zavezujočem instrumentu potekajo v okviru ad hoc delovne skupine za Durbansko platformo za okrepljeno ukrepanje. (4)Za spremembo iz Dohe velja, da jo morajo sprejeti pogodbenice Kjotskega protokola in da bo začela veljati za tiste pogodbenice, ki jo bodo sprejele na devetdeseti dan po datumu, ko depozitar Konvencije prejme listino o sprejetju od vsaj treh četrtin pogodbenic Kjotskega protokola. Za začetek veljavnosti spremembe iz Dohe se skupaj zahteva vsaj 144 listin o sprejetju. (5)Svet se je v sklepih z dne 9. marca 2012 strinjal, da bo za Unijo predlagal skupno zavezo za 20-odstotno količinsko zmanjšanje emisij za drugo ciljno obdobje Kjotskega protokola. Navedena zaveza je bila določena na podlagi skupnih emisij toplogrednih plinov Unije, ki so dovoljene v obdobju 2013–2020 v okviru svežnja ukrepov za podnebne spremembe in obnovljivo energijo. (6)Svet se je nadalje v skladu s tem pristopom strinjal, da obveznosti zmanjšanja emisij posameznih držav članic ne bodo presegle obveznosti iz zakonodaje Unije ter da bo zaveza temeljila na vsoti emisij izhodiščnega leta držav članic v skladu s Kjotskim protokolom. V skladu s tem so se Unija in njene države članice na Konferenci o podnebnih spremembah v Dohi strinjale o zavezi za količinsko zmanjšanje emisij, ki omejuje njihove povprečne letne emisije toplogrednih plinov v drugem ciljnem obdobju na 80 % vsote emisij izhodiščnega leta. To je zajeto v spremembi iz Dohe.

(7)V skladu s sklepi Sveta z dne 9. marca 2012 je Unija ponudila, da bo v okviru svetovnega in celovitega sporazuma za obdobje po letu 2012 do leta 2020 zmanjšala emisije za 30 % v primerjavi z ravnjo iz leta 1990, če se tudi druge razvite države zavežejo k primerljivemu zmanjšanju emisij in če države v razvoju prispevajo skladno s svojimi odgovornostmi in zmogljivostmi. Ta ponudba je zajeta v spremembi iz Dohe. (8)Cilji za Unijo in njene države članice so navedeni v spremembi iz Dohe z opombo, v kateri je navedeno, da ti cilji temeljijo na soglasju, da jih bodo Evropska unija in njene države članice izpolnile skupaj v skladu s členom 4 Kjotskega protokola.Unija, njene države članice, Hrvaška in Islandija so prav tako izdale skupno izjavo ob sprejetju spremembe iz Dohe, v kateri so izrazile svoj namen, da bodo obveznosti v drugem ciljnem obdobju izpolnile skupaj. Ta izjava se kaže v Poročilu h konferenci in je bila ponovljena v sklepih Sveta z dne 17. decembra 2012. (9)Glede na to, da bodo v skladu s členom 4 Protokola izpolnjevale svoje zaveze skupaj, so Unija in njene države članice v skladu z odstavkom 6 navedenega člena in v skladu s členom 24(2) Protokola skupaj odgovorne za izpolnjevanje obveznosti v zvezi s količinskim omejevanjem emisij iz člena 3(1)(a) Kjotskega protokola. Posledično in v skladu s členom 4(3) Pogodbe o Evropski uniji imajo države članice posamično in skupno obveznost, da sprejmejo vse ustrezne splošne ali posebne ukrepe, s katerimi se zagotovi izpolnjevanje obveznosti, nastalih kot posledice ukrepov, ki so jih sprejele institucije Unije, s čimer se omogoči doseganje te zaveze in preprečijo vsi ukrepi, ki bi lahko ogrozili ta cilj. (10)V isti izjavi so Unija, njene države članice, Hrvaška in Islandija v skladu s členom 4(1) Kjotskega protokola, ki pogodbenicam omogoča, da izpolnijo svoje obveznosti iz člena 3 Kjotskega protokola skupaj, izjavile tudi, da se bo člen 3(7)(b) Kjotskega protokola uporabljal za skupno dodeljeno količino v skladu s sporazumom o skupnem izpolnjevanju Evropske unije, njenih držav članic, Hrvaške in Islandije ter se ne bo posamezno uporabljal za države članice, Hrvaško ali Islandijo. Svet je na svojem srečanju 15. decembra 2009 pozdravil zahtevo Islandije, da izpolni svoje obveznosti v drugem ciljnem obdobju skupaj z Unijo in njenimi državami članicami, ter pozval Komisijo, da predstavi priporočilo za začetek potrebnih pogajanj o sporazumu z Islandijo, ki je v skladu z načeli in merili, določenimi v svežnju ukrepov Unije za podnebne spremembe in obnovljivo energijo. Sporazum z Islandijo v zvezi s sodelovanjem Islandije pri skupnem izpolnjevanju obveznosti Unije, njenih držav članic in Islandije v drugem ciljnem obdobju Kjotskega protokola določa pogoje navedenega sodelovanja. (11)Kjotski protokol zahteva od pogodbenic, ki se strinjajo s skupnim izpolnjevanjem obveznosti iz člena 3 Protokola, da v navedenem sporazumu določijo zadevno raven emisij, dodeljeno vsaki pogodbenici. Kjotski protokol zahteva od pogodbenic k sporazumu o skupnem izpolnjevanju, da sekretariatu Konvencije priglasijo pogoje sporazuma na dan deponiranja njihovih listin o ratifikaciji ali odobritvi. (12)V skladu z obstoječo zakonodajo Unije zadevna raven emisije, dodeljena Uniji, zajema emisije toplogrednih plinov v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta do mere, do katere so navedene emisije toplogrednih plinov vključene v Prilogo A h Kjotskemu protokolu. (13)Zadevne ravni emisij držav članic in Islandije zajemajo preostale emisije toplogrednih plinov iz virov in po ponorih odstranjenih toplogrednih plinov na njihovem ozemlju, kjer navedeni viri in ponori niso vključeni v Direktivo 2003/87/ES, so pa zajeti v Kjotskemu protokolu. To vključuje vse emisije toplogrednih plinov iz virov in po ponorih odstranjenih toplogrednih plinov rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarskih dejavnosti, ki jih neposredno povzroča človek ter so zajete v členu 3(3) in (4) Kjotskega protokola, in emisije dušikovega trifluorida (NF3). (14)Komisija bi morala še naprej raziskovati možnosti z namenom, da najde zadovoljivo rešitev, ki bi obravnavala posebnosti najbolj gozdnatih dežel, zlasti glede omejenih možnosti za pokritje emisij, ki nastajajo ob pogozdovanju, ponovnem pogozdovanju in krčenju gozdov z večanjem ponorov pri upravljanju gozdov, in ki bi zagotavljala okoljsko celovitost. (15)V skladu s sklepi Sveta z dne 9. marca 2012 ter ponudbo Unije in njenih držav članic, da v drugem ciljnem obdobju sprejmejo 80-odstotni cilj, so ravni emisij držav članic enake vsoti dodeljenih letnih emisij za obdobje 2013–2020, določenih v skladu z Odločbo št. 406/2009 Evropskega parlamenta in Sveta. Ta količina, ki temelji na vrednosti potenciala globalnega segrevanja iz četrtega ocenjevalnega poročila Medvladnega odbora za podnebne spremembe, je bila določena v Prilogi II k Sklepu Komisije 2013/162/EU in prilagojena s [posodobljenim sklepom o enotah dodeljenih letnih emisij – C(2013)7183]. Raven emisij za Islandijo je bila določena v sporazumu z Islandijo. (16)V skladu z Uredbo (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta morajo države članice sporočiti dejansko ali ocenjeno dodelitev preverjenih emisij, sporočenih za naprave in upravljavce v skladu z Direktivo 2003/87/ES, za vrste virov v nacionalnih evidencah toplogrednih plinov, če je to mogoče, ter delež teh preverjenih emisij glede na vse sporočene emisije toplogrednih plinov za te vrste virov. To državam članicam omogoča, da ločeno poročajo o emisijah, ki so vključene v njihove lastne ravni emisij. V oddelku o dodeljeni količini Unije v poročilu Unije bi morala biti opredeljena količina emisij, zajeta v dodeljeno količino Unije, ki je nastala v vsaki državi članici. (17)Konferenca pogodbenic kot sestanek pogodbenic Kjotskega protokola se je odločila, da bi morala vsaka pogodbenica z zavezo za drugo ciljno obdobje do 15. aprila 2015 sekretariatu Konvencije predložiti poročilo, da se omogoči izračun njene dodeljene količine. Komisija bi morala pripraviti poročilo, da se omogoči izračun skupne dodeljene količine Unije, njenih držav članic in Islandije. To poročilo bo tudi določilo dodeljeno količino Unije. Države članice in Islandija bi morale svoja poročila, ki bodo določila njihove dodeljene količine kot enakovredne ravni emisij, kakor so navedene v Prilogi II k temu sklepu, predložiti do 15. aprila 2015. (18)Da se poudari zaveza Unije in njenih držav članic k pravočasnemu začetku veljavnosti spremembe iz Dohe, bi jo morale Unija, njene države članice in Islandija ratificirati najpozneje do 16. februarja 2015. (19)Spremembo iz Dohe bi bilo treba odobriti v imenu Evropske unije –

SPREJEL NASLEDNJI SKLEP: Člen 1 Sprememba iz Dohe h Kjotskemu protokolu k Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja („Konvencija“), dogovorjena 8. decembra 2012 v Dohi, se odobri v imenu Evropske unije. Besedilo spremembe iz Dohe je priloženo temu sklepu. Člen 2 Unija in njene države članice izpolnijo svoje obveznosti iz člena 3 Kjotskega protokola in spremembe iz Dohe skladno s priglasitvijo pogojev sporazuma o skupnem izpolnjevanju obveznosti Evropske Unije, njenih držav članic in Islandije iz člena 3 Kjotskega protokola (v nadaljnjem besedilu: priglasitev), določeno v Prilogi I. Člen 3