OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

Razlogi za predlog in njegovi cilji

V skladu s členom 395(1) Direktive 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (v nadaljnjem besedilu: direktiva o DDV) lahko Svet na predlog Komisije soglasno dovoli kateri koli državi članici, da uvede posebne ukrepe, ki odstopajo od določb te direktive, za poenostavitev postopka obračunavanja davka ali za preprečevanje nekaterih vrst davčnih utaj ali izogibanja davkom.

Italijanska republika je z dopisom, ki ga je Komisija evidentirala 24. novembra 2014, zaprosila za dovoljenje za odstopanje od členov 206 in 226 direktive o DDV. V skladu s členom 395(2) direktive o DDV je Komisija z dopisom z dne 16. marca 2015 obvestila druge države članice o zahtevi Italijanske republike. Komisija je z dopisom z dne 17. marca 2015 Italijansko republiko obvestila, da ima na voljo vse informacije, potrebne za presojo zahteve.

Splošno ozadje

Po uvedbi sistema statističnega preverjanja je Italija ugotovila, da obstajajo velike goljufije na področju DDV v zvezi z dobavo blaga in storitev javnim organom. V skladu s splošnim pravilom se DDV za to dobavo obračuna in javni organi plačajo DDV, skupaj s ceno, dobavitelju. Italija je ugotovila, da veliko število dobaviteljev utaja davke, saj navedenega DDV ne plačujejo davčnim organom.

Za odpravo teh praks je Italija zaprosila, da se za dobavo javnim organom dolgovani DDV ne bi več plačeval dobaviteljem. Ker javni organi načeloma niso davčni zavezanci, uporaba tako imenovanega „mehanizma obrnjene davčne obveznosti“ ni mogoča, ker osebe, ki niso davčni zavezanci, praviloma ne predložijo obračuna dolgovanega DDV, v katerem se DDV lahko obračuna in odbije. Zato Italija namerava oblikovati sistem, na podlagi katerega bi se DDV v zvezi z dobavo javnim organom plačal na ločen in blokiran bančni račun. Italija je ocenila, da bi to ustvarilo skupaj od 741 do 1 235 milijonov EUR prihodkov iz DDV.

Da se omogoči takšen sistem, je Italija zaprosila za dovoljenje za odstopanje od člena 206 direktive o DDV za zagotovitev, da dobavitelj davčnim organom ni več dolžan plačati DDV za dobavo, saj je treba DDV plačati, kot je navedeno zgoraj, na poseben račun javnega organa, za katerega se je opravila dobava. Hkrati je treba odstopati od člena 226 direktive o DDV v zvezi z največ podatki na računih, ki se jih lahko zahteva od dobavitelja, ki je davčni zavezanec, da se lahko uvede posebna dodatna opomba na računu, ki navaja, da je treba znesek DDV plačati na ločen račun in ne dobavitelju.

Od junija 2014 Italija izvaja obveznost izdajanja elektronskih računov za dobavo javnim organom, kar je uvedlo možnost nadzora nad posameznimi transakcijami v realnem času in natančnimi zneski DDV, ki so jih javni organi dolžni plačati pri svojih nakupih. Na podlagi teh natančnih informacij bi morala biti revizija zadevnega sektorja možna na podlagi običajnih tehnik nadzora, brez potrebe po odstopanju od direktive o DDV. Da bi se organizirala in izvajala ustrezna politika nadzora in se v celoti izkoristili podatki, ki so na voljo z izdajanjem elektronskih računov, je Italija zaprosila za odstopanje za omejeno obdobje, v katerem bi se uporabil zgoraj navedeni posebni sistem. Hkrati se Italija strinja, da ne bo zahtevala podaljšanja odstopanja.

V okviru navedenega izdajanja elektronskih računov je bila vzpostavljena podatkovna zbirka vseh javnih organov in objavljena na posebni spletni strani, kar bi moralo zagotoviti potrebno jamstvo ponudnikom, da zares dobavljajo javnim organom, za katere velja ukrep odstopanja.

Eden od učinkov predlaganega ukrepa pa je dejstvo, da davčni zavezanci, ki večinoma dobavljajo blago ali storitve javnim organom, ne bodo mogli več izravnavati DDV, ki so ga plačali za dobavljene izdelke ali storitve, z DDV, ki so ga je prejeli od svojih strank za dobavljeno. Ta vrsta davčnih zavezancev bo morda morala ves čas najemati kredite in od davčne uprave zahtevati učinkovito vračilo navedenega DDV.

Vendar zaradi postopka za vračilo v Italiji narašča zaskrbljenost in treba je poudariti, da je postopek za ugotavljanje kršitev v zvezi s tem v teku in še ni bil zaključen.

Ob upoštevanju navedenega je Italija izvedla reformo svojega postopka za vračilo, katerega glavna značilnost je, da se DDV tožniku vrne v treh mesecih. Poleg te splošne reforme so opredeljene številne kategorije davčnih zavezancev v smislu poslovanja in vrste opravljenih transakcij, ki bodo za vračila obravnavane prednostno. Od te prednostne obravnave bodo imeli koristi tudi davčni zavezanci v okviru odstopanja.

Kljub temu pa se za zagotovitev ustreznega nadaljnjega ukrepanja v okviru tega odstopanja od Italije zahteva, da osemnajst mesecev po začetku veljavnosti tega odstopanja predloži poročilo o postopku za vračilo DDV v zvezi s to kategorijo davčnih zavezancev. To poročilo bi moralo zlasti zagotoviti statistične podatke glede povprečnega časa, potrebnega za učinkovito vračilo DDV tem davčnim zavezancem, ter navesti posebne težave, ki so se morda pojavile v zvezi s tem.

Nazadnje, Komisija je bila obveščena, da naj bi Italija začela uporabljati ukrep, ne da bi počakala na sprejetje ustreznega sklepa Sveta.

2.REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA

Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Ta predlog temelji na zahtevi Italije in zadeva le to državo članico.