SL Uradni list Evropske unije C 140/8

Objava vloge za spremembo v skladu s členom 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

2012/C 140/05

V skladu s členom 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo za spremembo. Izjave o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih od dneva te objave.

VLOGA ZA SPREMEMBO

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

VLOGA ZA SPREMEMBO V SKLADU S ČLENOM 9

„MÜNCHENER BIER“

ES št.: DE-PGI-0217-0516-02.09.2010

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Postavka v specifikaciji proizvoda, na katero se sprememba nanaša:

—  ime proizvoda — ☒ opis proizvoda —  geografsko območje —  dokazilo o poreklu — ☒ metoda pridobivanja — ☒ povezanost — ☒ označevanje —  nacionalne zahteve —  drugo (navedite)

2. Vrsta spremembe:

— ☒ sprememba enotnega dokumenta ali povzetka —  sprememba specifikacije registriranega ZOP ali ZGO, za katerega enotni dokument in povzetek nista bila objavljena —  sprememba specifikacije, pri kateri objavljenega enotnega dokumenta ni treba spremeniti (člen 9(3) Uredbe (ES) št. 510/2006) —  začasna sprememba specifikacije zaradi obveznih sanitarnih ali fitosanitarnih ukrepov, ki so jih uvedli javni organi (člen 9(4) Uredbe (ES) št. 510/2006)

3. Spremembe:

(b) Opis: V zvezi z navedenimi vrstami piva je treba vključiti naslednje dodatne informacije: Brezalkoholno pivo „Weißbier“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 3,5–8,0 Vsebnost alkohola v vol. % : < 0,5 Barva (EBC) : 8,0–21,0 enot Grenčica (EBU) : 7,0–19,0 enot Tipično pšenično pivo: peneče, sladko, polnega okusa, svetlo, zlatorumene do jantarjeve barve, lahko je rahlo motno, naravno motno ali motno zaradi kvasa, rahlo hmeljno do nekoliko grenko. Brezalkoholno pivo Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 1,0–8,0 Vsebnost alkohola v vol. % : < 0,5 Barva (EBC) : 4,0–13,0 enot Grenčica (EBU) : 13,0–29,0 enot Tipično pivo: suho do sladko, sveže, bogato, blagega do polnega okusa, bistro, svetlo do zlatorumeno, nekoliko aromatično do aromatično, z rahlo hmeljno do hmeljno aromo. Pojasnilo: Za brezalkoholna piva iz münchenskih pivovarn veljajo enake osnovne zahteve glede kakovosti kot za druge proizvode „Münchener Biere“. Pri brezalkoholnem pivu se določeni dodatni proizvodni postopki izvedejo le zaradi zagotavljanja ustrezne vsebnosti alkohola, vendar se zaradi teh postopkov ne spremenijo nobene druge sestavine. Brezalkoholno pivo ima „veliko lažji“ okus izključno zaradi manjše vsebnosti alkohola. Takšne vrste piva so se v Münchnu proizvajale že pred prvotnim zahtevkom z dne 7. marca 1993. Časopis „Allgemeine Brauer- und Hopfen-Zeitung“ z dne 17. avgusta 1898 potrjuje, da se je brezalkoholno pivo na Bavarskem varilo že leta 1898. Na strani 1590 izdaje istega časopisa z dne 9. julija 1898 je omenjen zahtevek, ki ga je vložil lastnik šole „Praktische Brauerschule“ v Münchnu Karl MICHEL, ki je želel prodajati brezalkoholno pivo (glej Christian SCHÄDER: „Münchener Braueindustrie 1871–1945“, str. 105). Čeprav njegov zahtevek ni bil odobren, so münchenske pivovarne ohranile proizvodnjo brezalkoholnega piva, zlasti ker se je v težkih časih med svetovnima vojnama in po njima zaradi pomanjkanja surovin proizvajalo „lahko pivo“. V vsakem primeru sta se v Münchnu vsaj od leta 1986 spet stalno proizvajala brezalkoholno pivo in brezalkoholno pivo „Weißbier“. Brezalkoholno pivo „Münchener Bier“ ima in je vedno imelo enako velik sloves kot njegova alkoholna različica.

(e) Proizvodni postopek: Prvotnemu besedilu je treba dodati naslednje odstavke: „Za brezalkoholna piva ‚Münchener Biere‘ veljajo enake stroge zahteve glede kakovosti kot za alkoholna piva, pri čemer se ta piva prav tako proizvajajo v skladu z zakonodajo, ki se uporablja v Münchnu in Nemčiji, ne glede na to, ali gre za piva spodnjega ali zgornjega vrenja. V skladu z dolgo tradicijo varjenja piva se v Münchnu za proizvodnjo brezalkoholnega piva in brezalkoholnega piva ‚Weißbier‘ uporabljata dva postopka. Pri prvem postopku se z vakuumsko destilacijo in uparevanjem (uparevanjem navzdol/vakuumskim uparevanjem tankega sloja) iz ustreznega v celoti prevretega piva naknadno odstrani ves ali skoraj ves alkohol. Vse ostale sestavine ostanejo nespremenjene, kar pomeni, da zahteve glede kakovosti veljajo še naprej. V drugem, starejšem postopku je treba najprej, kot je opisano zgoraj, proizvesti ustrezno pivino za ‚Münchener Bier‘. Vendar se potem nadaljnje vrenje ustavi v tako zgodnji fazi, da najvišja zakonsko dovoljena vsebnost alkohola v višini 0,5 vol. % ni presežena. Pri tem se sestavine ne spremenijo in zahteve glede kakovosti ostanejo enake.“ Pojasnilo: Ker se proizvodnja brezalkoholnega piva nekoliko razlikuje od osnovne proizvodnje piva, je treba v poglavje „Proizvodni postopek“ vključiti proizvodne korake, navedene v nadaljevanju.

(f) Povezanost z geografskim območjem: Za drugim odstavkom prvotnega besedila je treba dodati naslednja odstavka: „München ima tudi dolgo tradicijo proizvodnje brezalkoholnega piva. V izdaji časopisa ‚Allgemeine Brauer- und Hopfen-Zeitung‘ z dne 17. avgusta 1898 je na strani 1928 navedeno, da se na Bavarskem proizvaja brezalkoholno pivo. Na strani 1590 izdaje istega časopisa z dne 9. julija 1898 je omenjeno brezalkoholno pivo v Münchnu. Na navedeni strani je omenjen zahtevek, ki ga je vložil lastnik šole ‚Praktische Brauerschule‘ v Münchnu Karl MICHEL, ki je želel prodajati brezalkoholno pivo (glej Christian SCHÄDER: ‚Münchner Braueindustrie 1871–1945‘, str. 105). Čeprav je bil zadevni zahtevek takrat zavrnjen, se je proizvodnja brezalkoholnega piva v Münchnu ohranila, zlasti ker se je, kot je znano, v težkih časih med svetovnima vojnama in po njima zaradi pomanjkanja surovin varilo pivo z majhno vsebnostjo alkohola. V vsakem primeru so münchenske pivovarne od leta 1986 spet stalno proizvajale brezalkoholno pivo in brezalkoholno pivo ‚Weißbier‘. Brezalkoholno pivo se od drugih vrst proizvodov ‚Münchener Biere‘ razlikuje le po tem, da je iz končnega proizvoda ‚Münchener Bier‘ naknadno odstranjen alkohol ali da je vrenje proizvoda ‚Münchener Bier‘ predčasno ustavljeno, pri čemer vse druge sestavine vedno ostanejo nespremenjene. Vse vrste brezalkoholnega piva ‚Münchener Bier‘ imajo enak sloves kot njegova alkoholna različica.“ Na koncu je treba dodati naslednjo navedbo: „Izdaji časopisa ‚Allgemeine Brauer- und Hopfen-Zeitung‘ z dne 9. julija 1898, str. 1590, in z dne 17. avgusta 1898, str. 1928.“ Pojasnilo: Upoštevati je treba, da so tudi brezalkoholna piva del tradicije proizvoda „Münchener Bier“. Brezalkoholno pivo je prvič omenjeno v dokumentih iz leta 1898. Kot je znano, se je zaradi pomanjkanja surovin v težkih časih med svetovnima vojnama v 20. stoletju začelo proizvajati „lahko pivo“. Vsekakor je dokazano, da se brezalkoholno pivo in brezalkoholno pivo „Weißbier“ proizvajata vsaj od leta 1986. Brezalkoholno pivo „Münchener Bier“ ima enak sloves kot njegova alkoholna različica, ne glede na to, ali gre za pivo spodnjega ali zgornjega vrenja.

(h) Označevanje: Besedna zveza „kategorija piva“ se nadomesti z besedno zvezo „vrsta piva“. Poleg tega se doda naslednje besedilo: „V skladu s členom 8(2) Uredbe (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 v povezavi s členom 14 Uredbe (ES) št. 1898/2006 z dne 14. decembra 2006 mora biti na etiketi simbol EU ali navedba ‚Zaščitena geografska označba‘ skupaj z registriranim imenom ‚Münchener Bier‘.“ Pojasnilo: 1. „Vrsta piva“ namesto „kategorija piva“ Izbira besedne zveze „kategorija piva“ ni pravilna. Pravilen izraz je „vrsta piva“. V skladu s členom 3 nemškega odloka o pivu (BierV) se izraz „kategorija piva“ nanaša na primer na „pivo z nizko vsebnostjo ekstrakta v sladici“, „točeno pivo“ ali „močno pivo“. Popravek je potreben, ker se točka h nanaša na točko b specifikacije, pod katero so naštete vrste piva in ne kategorije piva. 2. Dodatek Najpozneje od 1. maja 2009 mora biti na etiketi proizvodov, ki so zaščiteni v skladu z Uredbo (ES) št. 510/2006, simbol EU ali navedba „Zaščitena geografska označba“ skupaj z imenom zaščitenega proizvoda. Dodatek je potreben, ker je bila ta vloga za spremembo/dodatek vložena po 1. maju 2009.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„MÜNCHENER BIER“

ES št.: DE-PGI-0217-0516-02.09.2010

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Ime:

„Münchener Bier“

2. Država članica ali tretja država:

Nemčija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda:

Skupina 2.1 Pivo

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz 1. točke:

„Helles“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 11,4–11,9 Vsebnost alkohola v vol. % : 4,7–5,4 Barva (EBC) : 5,0–8,5 enote Grenčica (EBU) : 14,0–25,0 enot Svetlorumene barve, svetlo, bogatega okusa, čisto, nežno, rahlo do prijetno hmeljno, rahlo do sveže aromatično, s prijetno grenkobo, ki je odvisna od postopka varjenja.

„Export Hell“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 12,5–12,8 Vsebnost alkohola v vol. % : 5,5–6,0 Barva (EBC) : 5,5–7,5 enote Grenčica (EBU) : 15,0–26,0 enot Svetlorumene barve, močno prevreto (do bistrosti), bogatega okusa, blago in nežno do močno aromatično, rahlo hmeljno in rahlo grenko.

„Export Dunkel“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 12,5–13,7 Vsebnost alkohola v vol. % : 5,0–5,9 Barva (EBC) : 42,0 ≤ 60,0 enot Grenčica (EBU) : 15,0–24,0 enot Polnega, blagega okusa, s sladasto do močno aromo, delno prevladuje münchenski slad.

„Pils“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 11,5–12,5 Vsebnost alkohola v vol. % : 4,9–5,8 Barva (EBC) : 5,5–7,0 enot Grenčica (EBU) : 30,0–38,0 enot Nekoliko trpko, z nežno, žlahtno grenkobo hmelja, hmeljno do aromatično hmeljno, lahko, prefinjeno, peneče.

Brezalkoholno pivo „Weißbier“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 3,5–8,0 Vsebnost alkohola v vol. % : < 0,5 Barva (EBC) : 8,0–21,0 enot Grenčica (EBU) : 7,0–19,0 enot Tipično pšenično pivo: peneče, sladko, polnega okusa, svetlo, zlatorumene do jantarjeve barve, lahko je rahlo motno, naravno motno ali motno zaradi kvasa, rahlo hmeljno do nekoliko grenko.

„Leichtes Weißbier“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 7,7–8,4 Vsebnost alkohola v vol. % : 2,8–3,2 Barva (EBC) : 11,0–13,0 enot Grenčica (EBU) : 13,0–15,0 enot Osvežujoče, kipeče, peneče, motno zaradi kvasa, tipičnega okusa po pšeničnem pivu zgornjega vrenja.

„Kristall Weizen“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 11,5–12,4 Vsebnost alkohola v vol. % : 4,9–5,5 Barva (EBC) : 7,5–12,5 enote Grenčica (EBU) : 12,0–16,0 enot Kipeče, zelo peneče, filtrirano bistro, šumeče, pridih zgornjega vrenja, tipično pivo zgornjega vrenja.

„Hefeweizen Hell“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 11,4–12,6 Vsebnost alkohola v vol. % : 4,5–5,5 Barva (EBC) : 11,0–20,0 enot Grenčica (EBU) : 12,0–20,0 enot Močno prevreto, naravno motno, ima značilnosti piva zgornjega vrenja, peneče, osvežujoče, kipeče, šumeče, delno kvasasto, z aromo pšeničnega piva.

„Hefeweizen Dunkel“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 11,6–12,4 Vsebnost alkohola v vol. % : 4,5–5,3 Barva (EBC) : 29,0–45,0 enot Grenčica (EBU) : 13,0–16,0 enot Naravno motno, polnega okusa, sladast okus/značaj, pridih/značaj piva zgornjega vrenja.

„Märzen“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 13,2–14,0 Vsebnost alkohola v vol. % : 5,3–6,2 Barva (EBC) : 8,0–32,5 enote Grenčica (EBU) : 21,0–25,0 enot Zelo polnega in bogatega okusa, blago, „altbayerisch“ do sladasta aroma, z zelo blago grenkobo.

„Bockbier“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 16,2–17,3 Vsebnost alkohola v vol. % : 6,2–8,1 Barva (EBC) : 7,5–40,0 enot Grenčica (EBU) : 18,0–32,5 enote Močno prevreto, polnega in bogatega okusa, nežno, aromatično do rahlo hmeljno, nekoliko trpko do zelo hmeljno, delno aromatično.

„Doppelbock“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 18,2–18,7 Vsebnost alkohola v vol. % : 7,2–7,7 Barva (EBC) : 44,0–75,0 enot Grenčica (EBU) : 18,0–28,0 enot Močno, krepko, aromatično, polnega in sladastega okusa.

Brezalkoholno pivo Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 1,0–8,0 Vsebnost alkohola v vol. % : < 0,5 Barva (EBC) : 4,0–13,0 enot Grenčica (EBU) : 13,0–29,0 enot Tipično pivo: suho do sladko, sveže, bogato, blagega do polnega okusa, bistro, svetlo do zlatorumeno, nekoliko aromatično do aromatično, z rahlo hmeljno do hmeljno aromo.

„Leichtbier“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 7,5–7,7 Vsebnost alkohola v vol. % : 2,7–3,2 Barva (EBC) : 5,5–7,0 enot Grenčica (EBU) : 24,0–26,5 enote Rahlo trpek in žlahten okus.

„Diät Pils“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 8,5–9,3 Vsebnost alkohola v vol. % : 4,3–4,9 Barva (EBC) : 5,0–6,5 enote Grenčica (EBU) : 26,0–30,0 enot Nizka vsebnost ogljikovih hidratov, rahlo trpek in suh okus.

„Schwarz-Bier“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 11,3 Vsebnost alkohola v vol. % : 4,8 Barva (EBC) : 70,0 enot Grenčica (EBU) : 17,0 enot Rahlo sladasta aroma.

„ICE-Bier“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 11,2 Vsebnost alkohola v vol. % : 4,9 Barva (EBC) : 6,5 enote Grenčica (EBU) : 20,0 enot Harmonično, polnega in bogatega okusa.

„Nähr-/Malzbier“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 12,3–12,7 Vsebnost alkohola v vol. % : 0,0–1,2 Barva (EBC) : 65,0–90,0 enot Grenčica (EBU) : 8,0–15,0 enot Nizka vsebnost alkohola, zelo nežno prevreto, sladasto, aromatično, zelo blago hmeljno.

„Oktoberfestbier“ Vsebnost ekstrakta v sladici v % : 13,6–14,0 Vsebnost alkohola v vol. % : 5,3–6,6 Barva (EBC) : 6,0–28,0 enot Grenčica (EBU) : 16,0–28,0 enot Svetlo, zlatorumene do jantarjeve barve ali temno, bogatega, zelo polnega okusa, nežno ali sladasto do rahlo hmeljno, z zelo malo grenkobe ali z močnim, nekoliko sladkim okusom.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode):

Münchenske pivovarne uporabljajo vodo iz lastnih globokih črpališč na prodnati ravnini na območju mesta, od katerih številna segajo do terciarnih plasti.

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

—

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

Celoten postopek proizvodnje piva „Münchner Bier“ mora potekati na območju mesta München.

Postopek proizvodnje piva „Münchner Bier“ se začne z drobljenjem slada in drozganjem ter konča z zorenjem, med katerim se mlado pivo naravno obogati z ogljikovim dioksidom in pridobi svoj zaokroženi okus.

Enako poteka celoten postopek proizvodnje brezalkoholnih vrst piva „Münchner Biere“ spodnjega in zgornjega vrenja. Glede na vrsto proizvodnje pa lahko v okviru proizvodnega postopka sledi še vakuumska destilacija in uparevanje oziroma predčasna ustavitev faze vrenja.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn.:

—

3.7 Posebna pravila za označevanje:

Označevanje piva zajema opis proizvoda „Münchener Bier“ ali „Münchner Bier“ skupaj z vrsto piva iz točke 3.2.

4. Kratka opredelitev geografskega območja:

Območje mesta München

5. Povezanost z geografskim območjem:

5.1 Posebnosti geografskega območja:

Münchenske pivovarne označbo „Münchener Bier“ uporabljajo že stoletja, in sicer brez nasprotovanja tretjih oseb. Dolgo tradicijo med drugim potrjujejo evidence denarnih dajatev in dajatev v naravi münchenskih pivovarjev v urbarju vojvode Ludvika Strogega iz leta 1280 (glej Heckhorn/Wiehr: „München und sein Bier“, München 1989, ali doktorsko disertacijo dr. Karin HACKEL-STEHR – kot pri točki 4 – in Sedlmayr/Grohsmann: „Die ‚prewen‘ Münchens“, Nürnberg 1969, izvlečki so priloženi. Glej tudi dr. Christine RÄDLINGER: „125 Jahre Verein Münchener Brauereien e. V“, jubilejni zbornik iz leta 1996).

München ima tudi dolgo tradicijo proizvodnje brezalkoholnega piva. V izdaji časopisa „Allgemeine Brauer- und Hopfen-Zeitung“ z dne 17. avgusta 1898 je na strani 1928 navedeno, da se na Bavarskem proizvaja brezalkoholno pivo. Na strani 1590 izdaje istega časopisa z dne 9. julija 1898 je omenjeno brezalkoholno pivo v Münchnu. Na navedeni strani je omenjen zahtevek, ki ga je vložil lastnik šole „Praktische Brauerschule“ v Münchnu Karl MICHEL, ki je želel prodajati brezalkoholno pivo (glej Christian SCHÄDER: „Münchner Braueindustrie 1871–1945“, str. 105). Čeprav je bil njegov zahtevek takrat zavrnjen, se je proizvodnja brezalkoholnega piva v Münchnu ohranila, zlasti ker se je, kot je znano, v težkih časih med svetovnima vojnama in po njima zaradi pomanjkanja surovin varilo pivo z majhno vsebnostjo alkohola. V vsakem primeru so münchenske pivovarne od leta 1986 spet stalno proizvajale brezalkoholno pivo in brezalkoholno pivo „Weißbier“.

5.2 Posebnosti proizvoda:

Med potrošniki ima pivo, proizvedeno v Münchnu, poseben sloves, zato pričakujejo najvišjo kakovost.

Ta kakovost ne temelji le na spoštovanju münchenskega zakona o čistosti piva iz leta 1487, ki je bil sprejet 29 let pred podobnim bavarskim zakonom iz leta 1516, ampak zlasti na dejstvu, da münchenske pivovarne vodo za proizvodnjo piva pridobivajo iz globokih črpališč na prodnati ravnini na območju mesta. Ta črpališča segajo do terciarnih plasti in so globoka do 250 m.

5.3 Vzročna povezanost geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali značilnostjo proizvoda (pri ZGO):

Močna naklonjenost prebivalstva pivu „Münchener Bier“ in njegov sloves na območju Münchna temeljita na dolgi tradiciji proizvodnje piva v Münchnu in zgodovinskih vzrokih. Na podlagi vedno večjega obsega proizvodnje je pivo „Münchner Bier“ najprej doseglo sloves na lokalni, nato nacionalni in nazadnje tudi na mednarodni ravni.

Pivo je bilo v Münchnu dobro sprejeto že od vsega začetka. Že leta 815 je bilo v rokopisu „Kozrah“ iz dela „Historia Frisingensis“ omenjeno, da je bila cerkev sv. Janeza v Oberföhringu posojena diakonu Huwetziju, ki je moral stolnemu kapitlju v zameno kot letno „desetino“ (davek) poslati voz piva.

„Salbuch der Stadt München“ iz leta 1280 potrjuje, da so se prebivalcem Münchna že takrat podeljevale „pivovarske pravice“.

Leta 1372 je vojvoda Štefan II. izvedel reformo pivovarskih pravic v Münchnu in sprejel prvi pivovarski zakon, ki je vsem navadnim ljudem podelil pravico, da varijo „Greußing“ (to je bila najverjetneje vrsta lahkega piva z nizko vsebnostjo ekstrakta v sladici), „če si tega zaželijo“. Omeniti je treba, da je bila ta pravica, kadar je bila podeljena posamezniku, prenosljiva in dedna.

V 14. in 15. stoletju so se pivu za podaljšanje njegove življenjske dobe pogosto dodajale najrazličnejše snovi, med katerimi so bile tudi nekatere strupene. Zato je občinski urad mesta München okoli leta 1453 izdal statut o pivu, ki je določal, da se pivo in „Greußing“ lahko varita „le iz ječmena, hmelja in vode ter nobenih drugih sestavin“. To so bili začetki prvega „zakona o čistosti piva“.

Vojvoda Albert IV. Bavarski je nato 30. novembra 1487 v Münchnu sprejel nekoliko spremenjeno različico besedila statuta o pivu, in sicer pod imenom „Münchenski zakon o čistosti piva“. Odtlej je bilo dovoljeno prodajati le pivo, izdelano iz hmelja, ječmena in vode. S sprejetjem tega zakona je prav tako postalo obvezno, da se za pivo izvaja inšpekcijski postopek, podoben današnjemu postopku za nadzor kakovosti. Proti koncu 15. stoletja se je tako prvič preverjala kakovost živil. Münchenski zakon o čistosti piva, ki je temelj za uspeh in sloves piva „Münchner Bier“, zagotavlja, da se proizvaja le visokokakovostno pivo.

Leta 1493 je vojvoda Jurij Bogati sprejel podoben zakon o čistosti piva za Spodnjo Bavarsko. Po njegovi smrti in nasledstveni vojni mesta Landshut sta sinova vojvode Alberta IV., bavarski vojvodi Viljem IV. in Ludvik X. leta 1516 razglasila „Bavarski zakon o čistosti piva“, ki je bil skoraj enak münchenskemu. Iz njega se je po več spremembah razvil nemški zakon o davku na pivo iz leta 1906, ki je pozneje postal sedanji začasni zakon o pivu. Tako Münchenski zakon o čistosti piva velja še danes.

Sloves piva „Münchner Bier“ se je skozi stoletja še naprej razširjal. V 16. stoletju so njegov sloves širili kočijaži in vozniki vozov, ki so lahko svoje konje puščali v pivovarnah. Na koncu je delovala po ena pivovarna na približno 250 prebivalcev.

Prebivalci Münchna imajo svoje pivo tako radi, da so se zanj pripravljeni tudi boriti. Leta 1844 je prišlo do pivske vojne, ko se je cena piva nenadoma povišala s 6 na 6,5 krajcarja. Maja 1995 je okoli 25 000 ljudi demonstriralo proti sodbi sodišča, po kateri bi se morali münchenski pivski vrtovi (Biergärten) zapirati ob 21.30 uri.

Ti pivski vrtovi, praznovanje „Oktoberfest“ in mestne restavracije so prav tako imele pomembno vlogo pri uveljavitvi slovesa piva „Münchner Bier“ po vsem svetu.

V zvezi s pristnimi mestnimi pivskimi vrtovi je treba omeniti znamenito pravico in priljubljen običaj prebivalcev Münchna, da v pivski vrt oziroma pivsko klet, kot so takšne vrtove imenovali nekoč, s seboj prinesejo svojo hrano.

Praznovanje, ki se pogosto posnema, vendar ostaja nepresegljivo, je t. i. „Oktoberfest“, ki je bil prvič organiziran leta 1810, razvil pa se je iz konjskih dirk. Po vsem svetu poteka več kot 2 000 različnih praznovanj, podobnih „Oktoberfestu“. Tudi „Oktoberfest“ in pivo „Oktoberfestbier“, ki se na njem streže in je lahko proizvedeno le v münchenskih pivovarnah, prispevata k velikemu slovesu piva „Münchner Bier“ po svetu. Münchenski „Oktoberfest“ vsako leto v povprečju obišče več kot šest milijonov ljudi, ki želijo poskusiti svetovno znano pivo. „Oktoberfest“ in pivo „Oktoberfestbier“ predstavljata vrhunec uspeha piva „Münchner Bier“. Deželno sodišče v Münchnu je „Oktoberfest“ nekoč celo razglasilo za „praznik piva ‚Münchner Bier‘“.

Od mestnih gostišč naj omenimo le svetovno znano „Hofbräuhaus“. Verjetno ni treba omenjati, da je zaradi pesmi „In München steht ein Hofbräuhaus …“ in gostišča samega pivo „Münchner Bier“ postalo znano po celem svetu.

Poleg teh zgodovinskih dejstev so k večji prepoznavnosti piva „Münchner Bier“ prispevale tudi tehnične inovacije.

Münchenski pivovarji so v 19. stoletju začeli pivo proizvajati v pravih hladilnicah. Tehnične zahteve v zvezi s tem so bile tako zapletene, da je šola „Königliche Baugewerkeschule“ začela organizirati tečaje za načrtovanje pivovarskih kleti.

Carl von Linde je leta 1873 za pivovarno Spaten v Münchnu razvil prvi hladilni stroj na svetu. Stroj je bil pomemben, ker je prvič omogočil, da se želena količina piva stalno visoke kakovosti proizvaja neprekinjeno, ne glede na podnebje in zunanjo temperaturo.

Pivovarna Hacker iz Münchna je okoli leta 1900 hladilnice na podlagi Lindejevega sistema dala vgraditi celo v nizozemski ladji, ki ju je uporabljala za izvoz piva „Münchner Bier“ in tako nadalje pripomogla k širjenju njegovega slovesa v čezmorske države.

Poleg tega je od 19. stoletja vsaka münchenska pivovarna imela v lasti do 90 hladilnih železniških vagonov za prevoz svojih proizvodov na oddaljena prodajna območja. Ti hladilni vagoni, ki so bili za pivovarne hkrati tudi oglaševalno sredstvo, so se lahko uporabljali v vseh delih evropskega železniškega omrežja, ki se je takrat naglo razvijalo. Veliko pomembnejše od oglaševalskega učinka pa je bilo ohranjanje kakovosti piva, ki so ga omogočili vagoni. Z vidika roka uporabe piva je to pomenilo velik napredek. Pivo „Münchner Bier“ je v tujino prispelo v vsej svoji kakovosti, s čimer se je prav tako večal njegov sloves. Slednje dokazujejo tudi podatki o izvozu, ki se je takrat stalno povečeval.

Številne münchenske pivovarne so v 19. stoletju za proizvodnjo električne energije začele uporabljati parne stroje, da bi lahko ohranjale stalno temperaturo in tako zagotovile vedno enako visoke proizvodne standarde. Za obravnavanje varnostnih vprašanj in tehničnih težav, nastalih v zvezi s tem, je bilo ustanovljeno združenje „Dampfkessel-Revisionsverein“ (Združenje za preglede parnih kotlov). Iz tega združenja se je razvilo današnje svetovno znano združenje „Technischer Überwachungsverein“ (Združenje za tehnične preglede). K ugledu münchenskih pivovarn in slovesu piva, ki ga te proizvajajo, je prispevala tudi njihova ozaveščenost glede varnosti.

V 19. stoletju so se sočasno z razvojem znanstvenih metod ustanavljali oddelki za pivovarsko tehnologijo na kmetijskih strokovnih šolah, univerzah ter zasebnih izobraževalnih in raziskovalnih ustanovah. Pomemben element razvoja je bil tudi začetek izdajanja strokovnih publikacij o pivovarstvu. Središče tega razvoja je bil München, ki se od takrat naprej omenja tudi kot „cerevizialno“ (pivovarsko) univerzitetno mesto. Še danes sta Fakulteta za pivovarsko tehnologijo v okviru univerze „Technische Universität München-Weihenstephan“ in Inštitut Doemens vodilni ustanovi za usposabljanje pivovarjev in pivovarskih inženirjev, ki delajo po vsem svetu.

Kot je bilo prikazano, se je sloves piva „Münchner Bier“ v zadnjih 550 letih v Nemčiji in drugih državah članicah EU stalno povečeval. Naraščajoč obseg izvoza v zadnjih 30 letih, zlasti izvoza znamenitega piva „Oktoberfestbier“ (to ime lahko za svoje proizvode uporabljajo le münchenske pivovarne), dovolj zgovorno priča o tem. „Oktoberfest“ je kot praznik piva „Münchner Bier“ znan po vsem svetu. S slovesnim sprevodom v regionalnih narodnih nošah in lovskih oblačilih, otvoritveno slovesnostjo ter dnevnim poročanjem iz šotorov je „Oktoberfest“ izredno prispeval k prepoznavnosti piva „Münchner Bier“. S sponzoriranjem športa, na primer nemške nacionalne ekipe za bob ali v areni „Olympiahalle“, se ime piva „Münchner Bier“ prikazuje na televizijskih ekranih po vsem svetu. V zadnji desetletjih je pivo „Münchner Bier“ prek radia, televizije in zlasti interneta spoznalo vse več ljudi iz različnih držav. O tej pijači se živahno razpravlja tudi v okviru spletnih forumov in ljubiteljskih klubov, spletne strani münchenskih pivovarn pa redno obiskujejo uporabniki z vsega sveta.

Sklic na objavo specifikacije:

(člen 5(7) Uredbe (ES) št. 510/2006)

Markenblatt, 11. zvezek, z dne 19. marca 2010, del 7a-bb, str. 4250

http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/13252

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.