SL Uradni list Evropske unije C 351/27

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o vlogi civilne družbe v boju proti korupciji v državah južnega Sredozemlja (mnenje na lastno pobudo)

2012/C 351/06

Poročevalec: Juan MORENO PRECIADO

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 19. januarja 2012 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Vloga civilne družbe v boju proti korupciji v državah južnega Sredozemlja.

Strokovna skupina za zunanje odnose, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 5. septembra 2012.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 483. plenarnem zasedanju 18. in 19. septembra 2012 (seja z dne 19. septembra) s 149 glasovi za, 1 glasom proti in 3 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Problem korupcije je široko razširjen po vsem svetu in državljanom povzroča veliko škodo. V državah južnega Sredozemlja je bil eden izmed sprožilcev nedavnih uporov, znanih kot "arabska pomlad". Civilna družba, ki je bila njihovo dejansko gonilo, je pozvala k obsodbi korupcije.

1.2 V številnih državah je boj proti korupciji eden izmed največjih izzivov, hkrati pa barometer, s katerim je mogoče meriti stopnjo preglednosti in kakovosti novega upravljanja v zakonodajnih in vladnih institucijah ter v javnih službah.

1.3 Zakonodajo in organizacije, ki so bile v nekaterih državah uvedene za boj proti korupciji, je treba razširiti in utrditi. Obstoj predstavniških in neodvisnih civilnih in socialnih organizacij je za državljanski nadzor sistemov upravljanja bistvenega pomena.

1.4 Demokratične politične spremembe vodijo v pozitivne reforme, ki pa jih bo treba še poglobiti. Poleg institucionalnih reform se je treba lotiti boja proti korupciji v javnih storitvah, kot so promet in javna dela, izobraževanje, zdravstvo, zapori itd. Treba se je izogniti temu, da bi sredstva usmerili zgolj v varnost, in to na račun boja proti korupciji.

1.5 Evropska sosedska politika EU zavezuje, da pri uravnavanju ravni svojih odnosov s sosednjimi državi upošteva, ali se zares spoštujejo demokratične vrednote. EESO poziva EU, naj akcijske načrte uskladi s temi smernicami. EU in njene države članice morajo same in v odnosih s partnerskimi državami biti etičen zgled boja proti korupciji.

1.6 EESO Evropsko unijo poziva, naj se zaveže zlasti k temu, da od partnerjev zahteva spoštovanje ideološke in verske pluralnosti, svobode tiska, neodvisnosti pravosodja, enakih možnosti za moške in ženske ter svobode združevanja.

1.7 EESO meni, da je treba izvajati tudi prednostne naloge evropske sosedske politike v okviru sodelovanja na področju migracije, azila, vizumske politike, ukrepov proti terorizmu, organiziranemu kriminalu, trgovini z mamili in orožjem, pranju denarja ter finančnim in gospodarskim prestopkom. Akcijski načrti morajo podpreti reforme pravosodnega in zaporniškega sistema ter policijskega in pravosodnega sodelovanja.

1.8 EESO tudi meni, da je za evro-sredozemske države prednostna naloga dejansko izvajanje temeljnih konvencij Mednarodne organizacije dela, ki opredeljujejo "dostojno delo".

1.9 EESO se zavezuje k temu, da bo še naprej podpiral organizacije civilne družbe v južnem Sredozemlju, in meni, da vlade partnerskih držav s podporo EU morajo izvajati programe usposabljanja, s katerimi bi spodbudili ustvarjanje in utrditev civilnih in socialnih organizacij. Zlasti je treba podpirati spodbujanje socialnega dialoga med delodajalci in delavci, pa tudi vlogo žensk v gospodarstvu in podjetništvu.

2. Korupcija, ovira za razvoj in pravičnost

2.1 Ta dokument se osredotoča na države južnega Sredozemlja, treba pa je dodati, da se je korupcija v politiki in upravi, kot potrjujejo različne priznane agencije in organizacije in kar je dan za dnem razvidno tudi iz sredstev obveščanja, razširila na vse celine (vključno z državami EU).

2.2 EESO lahko pomaga in mora pomagati organizacijam civilne družbe v južnem Sredozemlju, ki se v sedanjem obdobju krepijo, ter jim izkazati podporo in solidarnost. Tudi Evropska unija mora prek dvostranskih mehanizmov povezovanja in instrumentov evropske sosedske politike ter Unije za Sredozemlje učinkovito prispevati k uresničevanju demokratičnih načel, ki jih vsebuje barcelonska deklaracija iz leta 1995.

2.3 Socialni partnerji in civilne organizacije Sredozemlja so lahko akterji, ki lahko odločilno prispevajo k temu, da bodo novo stopnjo demokratizacije zaznamovale preglednost in prakse dobrega upravljanja.

2.4 Korupcija, ki jo razumemo kot nezakonito, samovoljno ali z zlorabami povezano upravljanje v lokalnem, regionalnem in nacionalnem okolju, se je razvila v različnih državah, zlasti tistih z višjimi kazalniki revščine, vendar je najhujša v državah z diktatorskimi režimi.

2.4.1 Upravljalske elite, ki kopičijo gospodarske privilegije, nepotizem, podkupovanje, neposredno prilaščanje dobrin države in preusmerjanje dela teh dobrin na zasebne račune in v zasebne naložbe so nekatere izmed zlorab, ki so več desetletij zaznamovale politično upravljanje nedavno strmoglavljenih diktatur in drugih voditeljev, ki so še vedno na oblasti.

Skupaj s sistemsko korupcijo, ki jo prvenstveno obravnava ta dokument, so se koruptivne prakse v sredozemskih državah razširile v nekaterih zasebnih sektorjih ali med skupinami posameznikov. Nekatere, na primer mafijske združbe, ki temeljijo na korupciji in nasilju ter skušajo vzpostaviti družbo, vzporedno institucionalnemu okviru, so povezane s splošnim kriminalom.

2.4.2 Korupcija je zelo razširjena po vsem svetu, kot kaže letna raziskava organizacije Transparency International (TI), (1) ki 183 držav označuje s točkami od 0 (huda korupcija) do 10 (velika transparentnost); več kot dve tretjini vseh razvrščenih držav je prejelo manj kot 5 točk. Države severne Afrike so na sredini spodnjega dela ali v spodnjem delu seznama.

2.5 Učinkovitost obstoječih zakonov proti korupciji so v nekaterih državah ovirale prakse podkupovanja in političnega nadzora. Učinka nedavnih političnih sprememb še ni mogoče oceniti, vendar je v nekaterih primerih že očiten.

2.6 Problem javne korupcije je razširjen na različna, tako javna kot zasebna področja življenja držav, kar posledično vpliva na kakovost življenja ljudi, izgubo pravic, diskriminacijo skupnosti in izgubo sredstev zaradi podkupovanja ali onemogočenega legitimnega dostopa do delovnih mest, informacij ali zastopstva.

2.7 V javnem sektorju je opaziti pomanjkanje preglednosti uprave in političnih strank glede javnih sredstev, netransparentnost računov podjetij, ovire pri preiskovalnem novinarstvu pa tudi podkupovanje zaposlenih v pravosodju in upravi.

2.7.1 Urad ZN za droge in kriminal (UNODC) je opozoril na pomanjkanje virov uprave v pravosodju (pa tudi na zlorabe in poneverbe) kot na negativni dejavnik, ki preprečuje vzpostavitev minimalnih pogojev za dostojanstvo v zaporih in vodi v povečanje kriminala.

3. Korupcija, splošen problem v državah južnega Sredozemlja

3.1 V državah južnega Sredozemlja je korupcija postala nekaj normalnega in nekatere prakse se izvajajo brezskrbno in skoraj odkrito. Korupcija zadeva celoto družbo, tudi gospodarsko in socialno življenje. Razširila se je in se zakoreninila v običajih in navadah.

3.2 Izsledki raziskav, zlasti različnih nevladnih organizacij, kažejo, da prebivalstvo držav južnega Sredozemlja močno zaznava obstoja korupcije.

3.2.1 Glede na stopnjo družbenega zavračanja je mogoče ločiti tri vrste korupcije:

a) dejanja, ki jih vsi obsojajo;

b) dejanja, ki jih obsoja samo del prebivalstva;

c) prakse, ki jih prebivalstvo v veliki meri sprejema.

3.2.2 Med najbolj skorumpiranimi sektorji sta v prvi vrsti javna uprava in politika.

3.2.3 Med področji, na katerih prebivalci najpogosteje posežejo po korupciji, je zdravstvo. Pogosto lahko izbirajo zgolj med tem, da "plačajo", in tem, da ne morejo izkoristiti potrebnih zdravstvenih storitev, čeprav gre za javne storitve.

3.2.4 Na področju pravosodja, ki je življenjskega pomena za družbo in gospodarstvo, korupcija zadeva tako domače prebivalce kot tuje vlagatelje. V številnih državah korupcija pravosodnega sistema pomeni zavoro za neposredne tuje naložbe.

3.2.5 Javna uprava je veliko leglo korupcije. Pojavljajo se pristopi, s pomočjo katerih se dostop do javne službe z razpisi omogoča tistim, ki ne izpolnjujejo pogojev za uspeh.

3.3 Druge oblike korupcije

3.3.1 "Priložnostna" korupcija za pridobitev storitve: uporabnik, bodisi fizična bodisi pravna oseba, skuša priti do storitve in mora za to plačati. "Manjša korupcija": včasih se tolerira, a je prav tako zelo škodljiva za družbo.

3.3.2 "Množična" korupcija: nič se uradno ne zahteva. Tisti, ki jo prakticirajo, vedo, da darila in nekatere usluge lahko olajšajo stik in dostop do storitve.

3.3.3 "Institucionalizirana" korupcija: je stalna, uveljavljena korupcija, ki jo poznajo tako rekoč vsi. Uporabnik je s prakso seznanjen in že vnaprej ve, kakšno ceno bo moral plačati za dostop do storitve.

3.3.4 "Pogojevana" korupcija: pojavlja se pri nekaterih zakonodajnih ali gospodarskih zadevah, na primer pri oddaji javnih naročil, pa tudi pri sporazumni rešitvi davčnih zadev.

3.3.5 Korupcija "izvršenega dejstva": žrtve tovrstne korupcije so pogosto nosilci gospodarskih projektov. Ko pridejo do določene stopnje izvedbe projekta, so prisiljeni plačati, če želijo z njim nadaljevati. S tovrstno korupcijo se soočajo tudi tuji vlagatelji, ki morajo plačati ali pa se v nekaterih primerih povezati z "dostojanstvenikom", da bi lahko napredovali pri poslu.

3.3.6 Podjetniki menijo, da je korupcija ena izmed glavnih ovir za razvoj podjetništva na jugu Sredozemlja. V več državah pri javnih naročilih kljub še vedno velikemu javnemu povpraševanju sodeluje zelo malo podjetij. V večini podjetij menijo, da je oddaja naročila že vnaprej odločena.

3.3.7 Korupcija "usluge za uslugo" je korupcija, pri kateri se ne uporabi denar. Za uslugo se oddolži z uslugo ali s privilegijem.

3.3.8 Pri "piramidni" korupciji, ki vlada v nekaterih službah, je organiziranost stopenjska. Na vsaki ravni hierarhične piramide, začenši z najnižjo, je treba opraviti koruptivna dejanja v določeni vrednosti, ki se z vsako stopnjo hierarhične lestvice, vse do vrha piramide, povečuje. Na splošno je pri tovrstnih storitvah imenovanje na delovna mesta mogoče kupiti glede na oceno vrednosti možnih koruptivnih dejanj.

3.3.9 "Srednjeročno in dolgoročno načrtovana" korupcija je nekakšen inženiring korupcije. V državi je nekdo lahko imenovan na visok ali zelo visok položaj, na katerem lahko pripravi načrt osebne obogatitve, ki temelji na korupciji. Ta cilj se doseže z zlorabo javne politike v korist ene same osebe ali skupine ljudi.

3.3.10 "Strankarska politična" korupcija: v obdobjih volitev se v mnogih državah glasovi kupujejo. Za mnoge, zlasti v revnejših četrtih, volilne kampanje ponujajo možnost prihodka.

3.3.11 Ko govorimo o korupciji, imamo največkrat v mislih samo javne službe, vendar obstaja tudi v zasebnem sektorju. Na primer v bolnišnicah se nekatere usluge osebja plačajo glede na raven odgovornosti zdravstvenega delavca. Korupcijo je najti tudi v nekaterih zasebnih podjetjih pri sklepanju delovnih razmerij.

3.4 Družbe na jugu Sredozemlja ne ostajajo nedejavne v boju proti korupciji:

— obstaja zavest, da korupcija ni "nujno zlo" in da so države in sistemi na svetu, ki shajajo brez nje;

— začenjajo razvijati združenja, ne le za opozarjanje na korupcijo, marveč tudi za pojasnjevanje njenih gospodarskih in socialnih posledic za državljane;

— v več državah so sprejeli novo zakonodajo, ki upošteva boj proti korupciji;

— prebivalstvo se zaveda potrebe po razvoju pravne države, ki se bo dosledno borila proti korupciji in privilegijem;

— nekateri izvoljeni predstavniki, tudi v manjšinskih strankah, na politično agendo uvrščajo vprašanje boja proti korupciji;

— nekateri odgovorni, ki so prakticirali korupcijo, so deležni simbolne obsodbe;

— v več državah so ustanovljene institucije za boj proti korupciji.

4. Korupcija, sprožilec družbenega upora in izziv za proces arabske demokratizacije

4.1 Konferenca držav podpisnic Konvencije Združenih narodov proti korupciji (od 24. do 28. oktobra 2011 v Marakešu) je "arabsko pomlad" označila za "dokaz jasnega zavračanja korupcije" in za "klic k integriteti in demokraciji".

4.2 Demokratično gibanje se še ni razširilo na vse arabske države in se tudi ni utrdilo v državah, v katerih so bili strmoglavljeni avtoritarni režimi. Vendar pa je hitra uvedba političnega pluralizma zanikala zahodne predstave, po katerih si arabska ljudstva ne želijo demokracije ali pa niso pripravljena na njeno uresničevanje. Skoraj v vseh državah je civilna družba postala dejavna in sodeluje v tranzicijskih procesih ali pa zahteva začetek tovrstnih sprememb.

4.3 Kljub obsegu in raznolikosti arabskega sveta je pomen njegovih skupnih jezikovnih, političnih in kulturnih prvin prispeval k razširitvi demokratičnega gibanja, ki se je pojavilo v Tuniziji proti koncu leta 2010 in takoj zatem v Egiptu, na vso regijo.

4.4 Ti procesi sprememb nimajo povsod enakih značilnosti in tudi niso povzročili enakih učinkov. V več državah so prvič izvedli pluralne volitve in so se oblikovale vlade na podlagi ljudske volje, kar je prineslo globoke politične spremembe. V drugih državah so mirni protesti vodili v pomembne politične reforme, ne da bi se zamenjala oblast. V Siriji diktatorski režim še naprej nasilno preganja nasprotnike, kar zahteva številne žrtve med prebivalci

4.5 Prav tako pa se organizacije civilne družbe, ki so bile glavne nosilke protestniških gibanj, skušajo na novo organizirati in izkoristiti nove možnosti ali obete sprememb.

4.5.1 V Libiji, kjer se je politični sistem popolnoma zamenjal, so se na primer pojavile nove organizacije, kot je Združenje delavcev svobodne Libije, neodvisna zveza sindikatov, ki je nadomestila uraden sindikalni organ Gadafijevega režima. V Egiptu je bil monopol osrednjega sindikata ETUF zlomljen, ko so bile ustanovljene nove konfederacije, kot sta EFITU in EDLC.

4.6 Še pred nastopom demokratičnih gibanj je EESO opozoril, da v državah evro-sredozemskega partnerstva svoboda združevanja ni zagotovljena in da razvoj civilne družbe hromijo politične in upravne ovire.

4.6.1 Treba je zagotoviti, da bodo odpravljena pretekla protislovja med mednarodnimi konvencijami, ki so jih ratificirale vlade, in nacionalnimi zakoni, ki so v praksi te konvencije omejevali ali pa preprečevali njihovo izvajanje.

5. Vloga socialnih partnerjev in civilne družbe v demokratičnih procesih in mehanizmih boja proti korupciji

5.1 Sklepna deklaracija evro-sredozemskega vrha ekonomsko-socialnih svetov in podobnih institucij (Carigrad, 16. do 18. november 2011) je opozorila, da je treba "spodbuditi in utrditi demokratični prehod v državah južnega Sredozemlja z vzpostavitvijo vladnih ustanov, neodvisnih sodnih organov, podporo medijski svobodi in nenehnimi prizadevanji za boj proti korupciji".

5.2 Treba je odpraviti ovire za ustanavljanje društev in predvsem koruptivno prakso, v skladu s katero se osebe, ki so blizu oblasti, imenuje v vodstva društev z namenom, da se zmanjša njihova predstavniška vloga.

5.3 Bistvenega pomena je spodbujati kolektivna pogajanja med delodajalci in delojemalci v okviru socialnega dialoga.

Resnično uresničevanje konvencij MOD o dostojnem delu, ki bi bilo kaj več kot zgolj njihova ratifikacija (čeprav je ta pomembna), se še ni uveljavilo, čeprav bi konvencije morale biti sestavni del zavez vlad in tudi posvetovanj med njimi in organizacijami delodajalcev in delavcev.

5.4 Za posredovanje skupnih predlogov, ki jih oblikujejo neodvisna in predstavniška združenja, so zelo potrebne posvetovalne institucije, kakršne že obstajajo v več državah.

5.5 V nekaterih državah so se že oblikovali institucionalni kanali za boj proti korupciji, kot je osrednji urad za boj proti korupciji v Maroku. Ustanovljen je bil leta 2007, v njem pa je udeležena tudi civilna družba. V organih nadzora na področju zdravja, cen, gospodarjenja z vodo, priseljevanja, socialnih storitev itd. bi morale sodelovati tudi organizacije potrošnikov, uporabnikov, kmetov, podjetnikov, žensk, sindikatov ter drugih udeleženih sektorjev in skupnosti.

5.6 Socialni in civilni akterji (sindikati, podjetja, združenja, nevladne organizacije) imajo nasploh bistveno vlogo v neodvisnih organizacijah, ki so mnogokrat še v začetni fazi.

5.7 V boju proti korupciji se vloga socialnih partnerjev (2) od države do države razlikuje. Njihova dejavnost ima v državah južnega Sredozemlja različne oblike.

V Bruslju, 19. septembra 2012 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Indeks zaznave korupcije 2011, objavljeno leta 2011.

(2) V okviru foruma socialnega dialoga obstaja načelno soglasje za kampanjo Socialni partnerji proti korupciji in za dobro upravljanje.