[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 25.8.2005

KOM(2005) 380 končno

2004/0084 (COD)

Spremenjeni predlog

DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in v poklicu (prenovljena verzija)

(predložila Komisija v skladu s členom 250(2) Pogodbe ES)

2004/0084 (COD)

Spremenjeni predlog

DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in v poklicu (prenovljena verzija)

1. OZADJE

Komisija je 21. aprila 2004 sprejela predlog za direktivo Evropskega parlamenta in Sveta o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in v poklicu (prenovljena verzija)[1]. Posebna pravna podlaga je člen 141(3) ES, ki zahteva postopek soodločanja.

Cilj predloga je prispevati k pravni varnosti in jasnosti pri izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in v poklicu z združitvijo glavnih določb s tega področja in nekaterih razvojnih dogodkov, ki izhajajo iz ustaljene sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti, v enem besedilu.

Poenostavitev in racionalizacija pravnega reda Skupnosti bosta olajšali dostopnost in razumljivost zakonodaje Skupnosti pravosodnim delavcem in javnosti, kot takšni pa pomenita pomemben korak pri vzpostavljanju boljše pravne ureditve.

Predlog združuje naslednjih šest direktiv o enakem obravnavanju moških in žensk pri zaposlovanju v en skladen instrument:

- Direktiva 75/117 o enakem plačilu;

- Direktiva 76/207, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2002/73, o enakem obravnavanju v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja ter delovnih pogojev;

- Direktiva 86/378, kakor je bila spremenjena z Direktivo 96/97, o enakem obravnavanju v poklicnih sistemih varnosti;

- Direktiva 97/80 o dokaznem bremenu v primerih diskriminacije zaradi spola.

Ta predlog ni samo konsolidacija. Uvaja nekatere vsebinske spremembe. Te spremembe predstavljajo previden pristop k posodobitvi in modernizaciji zakonodaje Skupnosti. Besedilo na primer vključuje ustaljeno sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti, da bi se pojasnili ključni koncepti zakonodaje na področju enakega obravnavanja. Poleg tega je bilo področje uporabe nekaterih horizontalnih določb, ki jih vsebujejo najnovejše direktive – na primer o dokaznem bremenu – izrecno razširjeno na področje poklicnih sistemov socialne varnosti. Dejansko so v sodni praksi Sodišča te določbe že razširjene na glavne značilnosti poklicnih sistemov. Glavna vrednost predloga v tem smislu je torej pojasnitev pravnega stanja.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je na zasedanju decembra 2004 izrazil mnenje o tem predlogu[2]. Evropski parlament je na plenarnem zasedanju 6. julija 2005 sprejel 98 sprememb k predlogu Komisije (število sprememb je bilo 108, vendar je bilo deset sprememb umaknjenih, zamenjanih z drugimi spremembami ali zavrnjenih s strani Evropskega parlamenta).

2. PREUčITEV SPREMEMB

Komisija sprejme spremembe 1, 2, 4, 6, 8, 9, 11, 14–23, 25–28, 31–35, 37–43, 45, 47–52, 54, 55–62, 64–66, 68–70, 74, 75, 77–80, 82, 83, 85, 87, 88–93, 101 in 106–108 v celoti, pri čemer je potrebno preoblikovanje, ali jih sprejme v smislu.

Komisija delno sprejme spremembe 5, 24, 71–73, 76, 81, 84 in 102–105.

Ne more sprejeti sprememb 3, 12, 13, 29, 30, 36, 53, 63, 67, 86 in 100.

2.1 Spremembe, ki jih je Komisija sprejela ali sprejela v smislu

2.1.1 Spremembe 27, 28, 33, 37, 39, 41–43, 48–52, 57–60, 62, 64–66, 68, 74, 75, 78–80, 82, 85, 87, 89 – 93

S temi spremembami se dodajo naslovi posameznim členom in spremeni naslov III poglavja 1, da se omogoči lažje branje direktive. To je v celoti sprejemljivo, preoblikovati pa je treba samo nekaj posameznih naslovov. Za večjo natančnost in jedrnatost ter skladnost z besedilom direktive se mora člen 8 imenovati „ Primeri diskriminacije “, člen 9 „ Izvajanje za samozaposlene “ in člen 10 „ Možnost odložitve za samozaposlene “. Za večjo jasnost se mora člen 15 imenovati „ Vrnitev s porodniškega dopusta “, člen 20 pa „ Področje uporabe pravil za dokazno breme “. Treba je uvesti tudi naslove za določbe, kjer jih je Evropski parlament izpustil, tj. za člen 5a („ Osebno področje uporabe “), 28a („ Razmerje z drugimi skupnostnimi in nacionalnimi določbami “) in 30 („ Razširjanje informacij “).

2.1.2 Sprememba 1

Namen te spremembe je izogniti se morebitnemu nesporazumu, da so posebne nadaljnje spremembe, ki presegajo okvir prenovljene verzije, že predvidene. Sprememba se lahko sprejme, pri čemer je potrebno preoblikovanje, ki dopolnjuje pojasnitev z dodatno navedbo v istem stavku, da „ se nadaljnje spremembe uvedejo “ namesto „ so potrebne “.

2.1.3 Spremembi 2 in 32

Ponovna uvedba uvodne izjave 4 Direktive 2002/73, ki na koncu uvodne izjave 2 citira določbe Pogodbe, ki govorijo o enakosti med spoloma, ter nadomestitev termina „ enako obravnavanje “ z „ enakostjo“ in sklicevanje na sodno prakso Sodišča se lahko sprejmejo v obstoječi obliki.

Namen novega besedila v zadnjem stavku uvodne izjave in člena 2 je pojasniti, da je škodljivo obravnavanje zaradi spremembe spola zajeto in prepovedano s to direktivo. Komisija podpira pobudo za večjo pozornost dejstvu, da je diskriminacija transseksualcev diskriminacija zaradi spola, ki je prepovedana z direktivo v skladu s sodno prakso Sodišča. Vendar pa je treba upoštevati, da za razliko od drugih primerov diskriminacije zaradi spola ne gre za primerjavo pripadnikov enega spola s pripadniki drugega spola. Ta vrsta diskriminacije se ne da vedno umestiti v splošni okvir spolne diskriminacije. Iz nje izhajajo posebne težave, ki lahko zahtevajo posebne rešitve. Še zlasti se pojavlja dvom, ali bi besedilo spremembe 2, ki zajema navedeno „ spreminjanje spola“, ustrezno obravnavalo posebno diskriminacijo transseksualcev. Ne bi upoštevalo dejstva, da v nekaterih primerih ni mogoče govoriti o diskriminaciji, preden so izpolnjeni pogoji za priznanje novega spola, in da v drugih primerih morda sploh ne bi bila potrebna sprememba spola in bi bilo treba škodljivo obravnavanje zgolj zaradi izjave namena obravnavati kot spolno diskriminacijo. V skladu s tem v smislu spremembe 32 ni enako jasno kot v drugih oblikah spolne diskriminacije, kaj dejansko predstavlja diskriminacijo, še zlasti v primerih, povezanih s priznanjem spremembe spola.

Iz navedenih razlogov je namesto teh dveh sprememb, ki jih Komisija lahko sprejme v smislu, priporočljivo vključiti ločeno uvodno izjavo, ki sledi sedanji uvodni izjavi 2 in je posebej posvečena temu vprašanju ter pojasnjuje, da diskriminacija transseksualcev spada v področje uporabe te direktive. To daje temu vprašanju večji pomen, kot bi ga zgolj dodajanje stavka k dolgi in zelo splošni uvodni izjavi. Preprečuje tudi morebitne dvoumnosti, ki bi lahko izhajale iz besedila spremembe in člena, kot je navedeno zgoraj. Nova uvodna izjava, ki citira ugotovitve Sodišča v sodbi P proti S (Zadeva 13/94), se glasi:

„Sodišče je ugotovilo, da se področje uporabe načela enakega obravnavanja moških in žensk ne more omejiti na prepoved diskriminacije na podlagi dejstva, da je oseba enega ali drugega spola. Zaradi svojega namena in narave pravic, ki naj bi jih ščitil, se uporablja tudi za diskriminacijo, ki izhaja iz spremembe spola osebe.“

2.1.4 Sprememba 4

Namen te spremembe je pojasniti besedilo ter pripisati poseben poudarek prepovedi nadlegovanja in spolnega nadlegovanja, ki zahteva odvračilne in sorazmerne sankcije. Lahko se sprejme, pri čemer je treba črtati besedilo „ pred sodišči “ na samem koncu uvodne izjave, ker sankcij nujno ne sprejmejo sodišča; njihova uporaba lahko na primer spada v odgovornost upravnih oblasti.

2.1.5 Sprememba 6

Namen te spremembe je približati to uvodno izjavo besedilu uvodne izjave 16 Direktive 2002/73, da bi se poudarila odločilna vloga Sodišča v zvezi z razlago načela enakega plačila. Komisija lahko sprejme spremembo, pri čemer je potrebno naslednje preoblikovanje, ki bolje ustreza temu namenu:

„Načelo enakega plačila za enako ali enakovredno delo, kot ga določa člen 141 Pogodbe in dosledno podpira sodna praksa Sodišča, je pomemben vidik načela enakega obravnavanja moških in žensk ter bistveni in nujni del pravnega reda Skupnosti, vključno s sodno prakso Sodišča, v zvezi z diskriminacijo zaradi spola. Zato je primerno nadaljnje zagotavljanje njegovega izvajanja.“

2.1.6 Sprememba 8

Ta sprememba pravilno povzema sodno prakso Sodišča glede meril za presojo, ali je delo enakovredno ali ne, in prispeva k pojasnitvi pomena Direktive. Zato je za Komisijo sprejemljiva.

2.1.7 Spremembi 9, 38

S tema spremembama se črta sklicevanje na koncept „enotni vir“, kateremu se lahko pripisujejo razlike v plačilu, kakor to razlaga Sodišče z obrazložitvijo, da se odločene zadeve nanašajo na posebne okoliščine, ki jih ni mogoče posplošiti, in da je Sodišče v nasprotju z besedilom predloga uporabilo ta koncept samo kot negativno merilo za izključitev uporabe načela enakega plačila v odsotnosti enotnega vira. Komisija je prepričana, da prvotni predlog natančno povzema ustaljeno sodno prakso, vendar lahko sprejme obe spremembi v obstoječi obliki na podlagi razmisleka, da bo Sodišče nadaljevalo z uporabo svoje sodne prakse in jo v tem smislu v prihodnosti izpolnjevalo, ne glede na to, ali je ta vidik izrecno omenjen v Direktivi ali ne. Novo besedilo, ki nadomešča splošni termin „diskriminacija“ z natančnejšim sklicevanjem na „ posredno in neposredno “ diskriminacijo, je tudi sprejemljivo.

2.1.8 Sprememba 11

Namen te spremembe je ohranitev nazornih primerov v uvodni izjavi za dopustne neenake stopnje dajatev v sistemih z določenimi prispevki, ki so financirani z nalaganjem kapitala in jih trenutno določa Priloga k Direktivi 96/97. Ta sprememba prispeva k preglednosti in celovitosti zakonodaje o zapletenem vprašanju poklicne socialne varnosti in se zato lahko sprejme, pod pogojem, da je nedvoumno zapisano, da gre za primere, pri čemer je treba na začetku dodati klavzulo „ na primer “ („ Na primer, v primeru ... “).

2.1.9 Spremembi 14, 15

Namen teh sprememb je ponovna uvedba uvodne izjave 5 Direktive 96/97 in uvodne izjave 7 Direktive 2002/73. Ti spremembi prispevata k jasnosti Direktive in sta zato za Komisijo sprejemljivi.

2.1.10 Sprememba 16

Ta sprememba, ki ponovno uvaja uvodno izjavo 15 Direktive 2002/73, je načeloma sprejemljiva, vendar je treba vnesti dva manjša popravka, da se besedilo uskladi z besedilom Direktive 2002/73. Besedno zvezo „ s strani držav članic “ je treba črtati, besedo „ namen “ pa nadomestiti z besedo „ cilj “.

2.1.11 Sprememba 17

Prvi del spremembe povzema dele člena 141(4) Pogodbe ES, kar se lahko sprejme pod pogojem, da se Pogodba pravilno citira z omembo dejanske popolne enakosti v delovnem „ življenju “, namesto da se uporabi ožji termin delovni „ pogoji “. Novi zadnji stavek je ponovna uvedba besedila uvodne izjave 14 Direktive 2002/73, ki se lahko sprejme v obstoječi obliki.

2.1.12 Sprememba 18

Prvi del spremembe, ki navaja ugotovitve Sodišča, da so ukrepi za zaščito nosečnosti in materinstva sredstvo za dosego dejanske enakosti med spoloma, je v skladu s sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti in se torej lahko sprejme. Vendar pa je treba v preostalem delu uvodne izjave, ki obravnava načelo enakega obravnavanja brez posebne omembe, da Direktiva zadeva enako obravnavanje moških in žensk, črtati termin „ spol “ in se preprosto sklicevati na „ dejansko enakost “.

Sprememba v zadnjem stavku ni sprejemljiva v predlagani obliki, ker starševski dopust ni povezan z ukrepi za zaščito nosečnosti in materinstva, ki se po definiciji lahko uporabljajo samo za ženske. Starševski dopust lahko vzamejo tudi moški. Pojasnitev, da ta direktiva ne vpliva na direktivo o starševskem dopustu, se lahko sprejme, vendar jo je treba dodati v ločen nov zadnji stavek:

„Ta direktiva nadalje ne vpliva na Direktivo Sveta 96/34/ES z dne 3. junija 1996 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu“.

2.1.13 Sprememba 19

Namen te spremembe je ponovna uvedba končnega dela uvodne izjave 12 Direktive 2002/73, ki v bistvu povzema besedilo člena 15(2). To prispeva k jasnosti in doslednosti besedila iz celotne Direktive. Sprejme se lahko v obstoječi obliki.

2.1.14 Spremembi 20, 21

Sprememba 20 ponavlja uvodno izjavo 13 Direktive 2002/73 v zvezi z razlago pravnega stanja glede starševskega dopusta, sprememba 21 pa vstavlja novo uvodno izjavo, ki v bistvu razširja iste razmisleke na posvojiteljski dopust. Komisija lahko sprejme v smislu obe spremembi, ki sta tesno medsebojno povezani, saj člen 16 skupaj obravnava starševski in posvojiteljski dopust. Za preprečitev okornih ponavljanj, racionalizacijo besedila in pojasnitev besedila glede posvojitve je treba ti dve uvodni izjavi združiti ter pri tem dodati naslednje besedilo na koncu uvodne izjave 19a in črtati njen trenutni zadnji stavek:

„Podobni razmisleki se uporabljajo za priznavanje individualne in neprenosljive pravice moškim in ženskam s strani držav članic do dopusta po posvojitvi otroka. V tem smislu je pomembno poudariti, da države članice določajo, ali se prizna takšna pravica za starševski in/ali posvojiteljski dopust, ter določajo tudi pogoje, razen odpuščanja in vrnitve na delo, zunaj področja uporabe te direktive.“

2.1.15 Sprememba 22

Ta sprememba vsebuje dodatno pojasnjevalno sklicevanje na „nacionalni“ značaj organov, ki preučujejo zadeve domnevne diskriminacije iz uvodne izjave, v skladu z že omenjenimi „nacionalnimi“ organi v naslednjem stavku. Za Komisijo je to sprejemljivo.

2.1.16 Sprememba 23

Ta sprememba ponovno uvaja drugi stavek uvodne izjave 17 Direktive 2002/73. Zelo nazorno pojasnjuje, kar ni izrecno navedeno v besedilu ustreznega člena 25, da bi morali biti zaposleni, ki zagovarjajo ali pričajo v imenu osebe, zaščitene s to direktivo, upravičeni do enake zaščite pred škodljivim obravnavanjem. Zato se lahko sprejme v obstoječi obliki.

2.1.17 Sprememba 25

Namen te spremembe je uvedba nove uvodne izjave, ki natančno poudarja pomen zbiranja, analize in objave podatkov o posameznem spolu za boljše razumevanje vprašanj enakega obravnavanja. Zato se lahko sprejme brez kakršnih koli sprememb besedila.

2.1.18 Sprememba 26

Ta nova uvodna izjava poziva države članice in socialne partnerje, da storijo več za boljše razumevanje neenakosti pri plačilu in za spremembo vedenja ter s tem dajo z nezakonodajnimi sredstvi nov zagon boju proti različnemu plačilu glede na spol. Komisija lahko odobri navedeno trditev in sprejme spremembo v obstoječi obliki.

2.1.19 Sprememba 31

Namen te spremembe je premakniti pojasnitev, da je neprimerno obravnavanje žensk v zvezi z nosečnostjo ali materinskim dopustom diskriminacija zaradi spola, iz člena 15 na mesto, kamor spada kot sestavni del opredelitve diskriminacije. Zato se lahko sprejme, pri čemer je potrebno ustrezno črtanje člena 15(1), ki ga je izpustil Evropski parlament.

2.1.20 Spremembi 34, 40

S tema spremembama se besedilo člena 3(1) premakne iz horizontalnega oddelka nazaj v poglavje o poklicnih sistemih socialne varnosti, od koder izvira (Direktiva 96/97). Ta premestitev se lahko sprejme, ker besedilo te določbe povsem ustreza posebnemu področju poklicnih sistemov in ne pomeni dodane vrednosti zunaj navedenega področja. Nobena druga direktiva o enakem obravnavanju ne vsebuje določbe o osebnem področju uporabe in nobene težave, povezane s tem vprašanjem, se niso pojavile, kar dokazuje, da takšna pojasnitev očitno drugje ni potrebna. Novemu členu 5a je treba dati naslov ( „Osebno področje uporabe“ ) tako kot drugim določbam.

Vendar pa glede na črtanje člena 3(1) preostala odstavka 2 in 3, ki sta tipični klavzuli „brez poseganja“, sama po sebi več ne zaslužita tako pomembnega mesta v Direktivi in ju je treba premakniti k splošnim horizontalnim določbam na konec Direktive, kjer se navadno pričakujejo tovrstne klavzule. Novi člen 28a je primerno mesto za takšno določbo (glej točko 2.2.5 spodaj).

2.1.21 Spremembi 35, 56

S tema spremembama se besedilo člena 14 predloga premakne iz poglavja o dostopu do zaposlitve itd. k horizontalno uporabnemu novemu členu 3a z naslovom „Pozitivno ukrepanje“ . Razen glede rabe besede „se“ namesto „se lahko“ sta obe v skladu s členom 141(4) Pogodbe ES, ki se uporablja za delovno življenje na splošno, in s primerljivimi direktivami 2004/113, 2000/43 in 2000/78 o enakem obravnavanju in boju proti diskriminaciji, ki vsebujejo horizontalno določbo o pozitivnem ukrepanju. Zato lahko Komisija sprejme to spremembo, pri čemer je treba „se“ nadomestiti s „se lahko“.

2.1.22 Spremembi 45, 47

Namen teh sprememb je črtati sklicevanje na točko (i) v členu 8(1)(d) in (k). S tem se popravi tehnična napaka v prvotnem predlogu. Po razdelitvi starega člena 6(1)(i) Direktive 96/97 v dve točki – člen 8(1)(i) in (j) prenovljenega predloga – točka (i) več ne dovoljuje odstopanja od načela enakega obravnavanja in zato ne more biti več navedena kot izjema v smislu člena 8(1)(d) in (k). Ti spremembi sta zato sprejemljivi v obstoječi obliki.

2.1.23 Sprememba 54

Cilj te spremembe je pojasniti s sklicevanjem na člen 141 Pogodbe, da v tej direktivi in Pogodbi ES ni različnih pojmov plačila in da zato prenovljena verzija ne bo vsebovala nobenih sprememb načela enakega plačila ali razveljavila sodno prakso Sodišča ali njene dele, in se zato v tem vidiku načeloma lahko sprejme. Vendar je v tem primeru dodatno sklicevanje na „ to direktivo “ odveč in zavajajoče ter ga je zato treba črtati. Besedilo je treba preoblikovati na naslednji način:

„… kot tudi plačilo, kot določa člen 141 Pogodbe“.

2.1.24 Sprememba 55

Namen te spremembe, skupaj s spremembo 88 (glej točko 2.1.29 spodaj), je premakniti odstavek, ki državam članicam nalaga obveznost poročanja o presoji izjem od načela enakega obravnavanja na podlagi spola, kar je pristna in odločujoča poklicna zahteva, k členu 31. Ta premestitev je upravičena, ker ta določba na splošno obravnava redna poročila držav članic o izvajanju Direktive. Zato se lahko v celoti sprejme.

2.1.25 Sprememba 61

Namen te spremembe je črtanje sklicevanja na morebitno vložitev pravnih sredstev pri drugih pristojnih organih pred sodnimi in/ali upravnimi postopki. Poleg tega na novo uvaja mediacijo in arbitražo poleg pojma poravnave, ki ga besedilo že vsebuje, kot drugi obliki reševanja sporov po mirni poti.

Komisija načeloma lahko soglaša s pojasnitvijo besedila in črtanjem odvečnega besedila, pri čemer je potrebno preoblikovanje. Črtani del besedila „ po morebitni vložitvi pravnih sredstev pri drugih pristojnih organih“ je bil prvotno sestavni del jamstva za dostop do sodnega preskusa („… vlaganje zahtevkov v sodnih postopkih po tem, ko so izčrpali pravna sredstva pri drugih pristojnih organih“) v direktivah 76/207, 79/7 in 86/378. To sklicevanje je potem nadomestilo splošnejše besedilo v direktivah 2000/43, 2000/78, 2002/73 in 2004/113, ki zagotavlja, da so „sodni in/ali upravni postopki in kadar jih štejejo za primerne, tudi postopki poravnave, potrebni za izvrševanje obveznosti po tej direktivi“ dostopni . Kombinacija teh dveh pristopov je odvečna, zato je črtanje enega od teh sestavnih delov upravičeno. Vendar je sklicevanje na sodne in/ali upravne postopke žal oblikovano tako, da se nagiba k ustvarjanju napačne predstave, da lahko države članice izbirajo med dopuščanjem dostopa do enega, drugega ali obeh postopkov in bi torej sodni preskus lahko omejile na podlagi možnosti za sprožitev upravnega pritožnega postopka. Zato je treba črtati tudi to dvoumno besedilo in pri tem ohraniti natančnejše besedilo, ki je s spremembo umaknjeno. Poleg tega spuščanje v podrobnosti glede različnih vrst prizadevanj za mirno rešitev ne prinaša dodane vrednosti. To bi pomenilo tudi nepotrebna razhajanja v primerjavi z drugimi direktivami s tega področja. Besedilo se zato preoblikuje na naslednji način:

„Države članice zagotovijo, da so po morebitni vložitvi pravnih sredstev pri drugih pristojnih organih in tudi postopkih poravnave, kadar jih štejejo za primerne, sodni postopki za izvrševanje obveznosti po tej direktivi dostopni …“.

2.1.26 Spremembi 69, 70

Ti spremembi razširjata sklicevanje na delovno mesto, da se vključijo vprašanja v zvezi z dostopom do zaposlitve, poklicnim usposabljanjem in napredovanjem. Dodajata tudi sklicevanje na raziskovanje, ki temelji na podatkih o posameznem spolu. Slednji element ponovno poudarja pomembnost primerljivih podatkov o posameznem spolu, tako da podrobno opredeljuje obstoječi pojem raziskovanja kot ene od potencialnih dejavnosti socialnih partnerjev, ki naj bi jih države članice spodbujale. Sprejme se lahko v obstoječi obliki. Razširjeno sklicevanje na prakse na delovnem mestu je sprejemljivo, pri čemer je potrebno naslednje preoblikovanje, ki izboljšuje nejasno zgradbo stavka:

„… s spremljanjem praks na delovnem mestu, pri dostopu do zaposlitve, poklicnem usposabljanju in napredovanju na delovnem mestu, kot tudi s spremljanjem kolektivnih sporazumov…“.

2.1.27 Sprememba 77

Namen pojasnitve sklicevanja na „sisteme“ – pojem, ki je dovolj natančen v Direktivi 97/96, ki obravnava izključno poklicne sisteme socialne varnosti, vendar je v tej širši direktivi rahlo nenatančen – se lahko sprejme v smislu, vendar je predlagano besedilo odvečno in potencialno zavajajoče, ker imajo „poklicni sistemi“ in „sistemi socialne varnosti“ enak pomen v kontekstu tega pododstavka, ki se uporablja izključno za poklicne sisteme socialne varnosti. Besedilo je treba preoblikovati na naslednji način:

„poklicni sistemi socialne varnosti, ki vsebujejo …“.

2.1.28 Sprememba 83

Besedilo te spremembe, ki uvaja standardno klavzulo o možnosti držav članic za delovanje zunaj okvira minimalnih standardov, določenih v Direktivi, se lahko sprejme v obstoječi obliki, pri čemer je potrebna zamenjava vrstnega reda obeh odstavkov, da se ohrani skladnost z vsemi drugimi primerljivimi direktivami o enakem obravnavanju in boju proti diskriminaciji. To pomeni, da lahko države članice na primer presežejo minimalne standarde pravila za dokazno breme.

2.1.29 Sprememba 88

Premestitev obveznosti poročanja o presoji izjem od načela enakega obravnavanja na podlagi spola, kar je pristna in odločujoča poklicna zahteva, iz člena 13 v člen 31 se lahko odobri (glej točko 2.1.24 zgoraj). Načeloma je sprejemljiva tudi predlagana nova uvedba enake periodičnosti za ta element revizije kot pri splošnem mehanizmu poročanja v skladu s členom 31(2). Za jasnejši prikaz te vključitve in za preprečitev podvajanja je treba zadnja dva stavka člena 31(2a) preoblikovati na naslednji način:

„Komisiji sporočijo rezultate te presoje v poročilih v skladu z odstavkom 2. Komisija vključi ta vidik v poročila, ki se sprejmejo in objavijo v skladu z odstavkom 2“.

2.1.30 Sprememba 101

Namen te spremembe je vključitev političnega poziva državam članicam in socialnim partnerjem kot odgovor na zahteve po novih spodbudah za vprašanja enakega plačila in starševskega dopusta kot tudi dostopnosti do varstvene pomoči. Komisija lahko odobri to pobudo in sprejme spremembo v celoti.

2.1.31 Sprememba 106

Namen te spremembe je vključitev novega odstavka za pojasnitev, da obveznost prenosa obsega samo tiste določbe, ki vsebujejo bistvene spremembe v primerjavi s predhodnimi direktivami. Komisija lahko sprejme to pojasnitev, pri čemer je treba besedilo spremeniti v skladu z uvodno izjavo 29.

2.1.32 Sprememba 107

Nova predlagana uvodna izjava v tej spremembi, skupaj s črtanjem sklicevanja na primerjalne tabele v členu 33(1) s spremembo 105 (glej točko 2.2.6 spodaj), natančno odraža pravno stanje, vzpostavljeno z medinstitucionalnim sporazumom o boljši zakonodaji, po katerem naj bi države članice predložile primerjalne tabele o preneseni zakonodaji, ne da bi jih to pravno obvezovalo. Zato je za Komisijo sprejemljiva.

2.1.33 Sprememba 108

Ta sprememba omejuje besedilo tega odstavka, katerega namen je vključitev sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti v merilo, ki ga je Sodišče navedlo kot edino odločilno v vseh svojih odločitvah o ustreznih zadevah. Črtano besedilo je bilo v nadaljnjo pomoč v odločenih zadevah, vendar se lahko v nekaterih pogledih šteje kot preveč omejevalno, zlasti glede izračuna pokojnine s sklicevanjem na zadnjo plačo. Sprememba ohranja bistvo sodne prakse Sodišča z zahtevo, da se dajatve plačajo zaradi delovnega razmerja, vendar pušča Sodišču dovolj prožnosti, da merila po potrebi še naprej oblikuje. Zato se lahko sprejme v obstoječi obliki.

2.2 Spremembe, delno sprejemljive za Komisijo

2.2.1 Sprememba 5

Pojasnitev na koncu uvodne izjave, da se nadlegovanje pojavlja tudi v kontekstu dostopa do zaposlitve, poklicnega usposabljanja in napredovanja, je v skladu z več spremembami, ki jih je sprejela Komisija (npr. točka 2.1.26 ).

Vendar se poudarjanje ženskih pripadnic etničnih manjšin kot posebej občutljive skupine ne more sprejeti. Čeprav je to brez dvoma možen scenarij večkratne diskriminacije, sklicevanje na to skupino kot takšno ne pomeni nobene dodane vrednosti in postavlja vprašanje, zakaj niso omenjeni drugi primeri večkratne diskriminacije.

2.2.2 Sprememba 24

Novi zadnji stavek o izjemoma sprejemljivem določanju zgornjih meja za nadomestila je sprejemljiv, ker besedilo uvodne izjave usklajuje z besedilom ustreznega člena 18 in sodno prakso Sodišča.

Novo besedilo o razmerju med nadomestilom in sankcijami se zavrne. Ta predlog povzroča zmedo med nadomestilom (individualno dodeljenim žrtvi) in sankcijami (generalna prevencija in kaznovanje diskriminacije s strani držav članic). Dve različni določbi (člena 18 in 26) obravnavata ti dve različni vprašanji. Zmotno bi bilo ustvarjati predstavo – kot to počne sprememba –, da nadomestilo po sebi ni obvezno in da države članice izbirajo, ali želijo zagotoviti popolno nadomestilo za škodo ali ne. Člen 18 jim ne dopušča takšne izbire.

2.2.3 Spremembe 71, 72, 73, 81, 102

Tem spremembam je skupen cilj, da se obveznosti držav članic, da spodbujajo nekatere ukrepe, ki naj bi jih sprejeli bodisi socialni partnerji (spodbujanje enakosti med moškimi in ženskami, sklenitev sporazumov, ki določajo pravila proti diskriminaciji) bodisi delodajalci (načrtovano in sistematično spodbujanje enakosti, preprečevanje diskriminacije), prenesejo na obveznost, da zagotovijo sprejetje takšnih ukrepov. Ta sprememba se ne more odobriti, ker bi povzročila znatne bistvene spremembe, ki bi presegale meje razumnega ukrepanja znotraj okvira prenovljene verzije. Poleg tega so bile vse zadevne določbe na novo uvedene z Direktivo 2002/73, ki se začne uporabljati šele oktobra 2005 in mora imeti priložnost uporabe v praksi, preden se ureditev spremeni. Kar zadeva socialne partnerje, je te spremembe težko uskladiti s temeljnim načelom njihove neodvisnosti. Zato se besedni zvezi „zagotovijo, da“ v spremembah 71, 72 in 81 ter „se zahteva“ v spremembi 73 ne moreta sprejeti. Samo pri spremembi 73 se ta posebna sprememba lahko delno odobri, v kolikor se besedilo prilagodi besedilom sosednjih odstavkov. Člen 22(4) se mora zato glasiti:

„V ta namen se delodajalci spodbujajo …

Takšne informacije bi morale vključevati …“.

Preostanek novega besedila v drugem pododstavku člena 22(4), uvedenega s spremembo 73, se lahko sprejme; dodaja nekatere podrobnosti in natančnost k opisu informacij, katerih predložitev je zaželena, ne pa obvezna.

Glede spremembe 71 se dodano sklicevanje k spodbujanju prožne ureditve dela lahko sprejme kot pomembno področje, na katerem se socialni partnerji spodbujajo k ukrepanju.

Glede spremembe 72 se besedilo, ki razširja sklicevanje na delovno mesto, načeloma lahko sprejme, vendar mora biti oblikovana enako kot v vzporednih primerih (glej npr. točki 2.1.26, 2.2.1 ), tj. „na delovnem mestu, pri dostopu do zaposlitve, poklicnem usposabljanju in napredovanja na delovnem mestu“ . Novi zadnji stavek, ki nalaga obveznost državam članicam, da vodijo kampanje za povečanje ozaveščenosti, se zavrne, ker takšna nova obveznost presega področje uporabe prenovljene verzije in je poleg tega zunaj konteksta te določbe.

Pri spremembah 81 do 102 je uporaba termina „učinkovito“ sprejemljiva, ravno tako tudi razširjeno sklicevanje na delovno mesto, pri čemer je pri slednjem potrebno enako preoblikovanje, kot je navedeno zgoraj za spremembo 72 ( „na delovnem mestu, pri dostopu do zaposlitve, poklicnem usposabljanju in napredovanju na delovnem mestu“ ).

2.2.4 Sprememba 76

Novi oddelek, ki v besedilo vključuje „individualne in kolektivne“ , je sprejemljiv, ker prispeva k pojasnitvi in racionalizaciji besedila. Zaradi širokega sklicevanja na individualne in kolektivne pogodbe in sporazume je sklicevanje na nekatere druge oblike v originalnem besedilu, ki so jasno zajete s temi termini in se zato lahko črtajo, odveč.

Sklicevanje na „zaposlitev s polnim ali krajšim delovnim časom“ in „poklicne nazive“ ne služi nobenemu namenu v okviru seznama vrst pravnih virov, ki lahko pomenijo izvor diskriminacije, in se zato ne more sprejeti.

Črtanje besed „ali so lahko“ na koncu člena 24(b) je treba zavrniti. Predlagano besedilo se razlikuje od ustaljenega besedila v predhodnih ali vzporednih direktivah (2002/73, 2000/43, 2000/78). Razlika med „se“ in „se lahko“ je v tem, da je treba nekatere določbe razglasiti za neveljavne po uradni dolžnosti, medtem ko druge zahtevajo, da pritožnik da pobudo. Določbe individualnih pogodb, ki kršijo načelo enakega obravnavanja, ne bodo deležne pozornosti sodišč in drugih organov, razen če žrtev diskriminacije ne bo vložila pritožbe ali tožbe pri sodišču. Zadošča, in pravzaprav je to tudi edino realno, da državljani dobijo priložnost ( „se lahko“ ) zahtevati razveljavitev takšnih določb. Sprememba bi državam članicam naložila neizpolnljivo obveznost, da na lastno pobudo odkrijejo in razglasijo ničnost vseh diskriminatornih določb v vseh individualnih pogodbah.

Glede na zgoraj omenjeno je treba člen 24(b) zapisati na naslednji način:

„določbe, ki so v nasprotju z načelom enakega obravnavanja, v individualnih ali kolektivnih pogodbah ali sporazumih, internih pravilih podjetij ali pravilih, ki urejajo samostojne poklice ter organizacije delavcev in delodajalcev, ali katerih koli drugih ureditvah se, ali se lahko, razglasijo za nične in neveljavne ali se spremenijo;“.

2.2.5 Sprememba 84

Komisija ne more sprejeti nove klavzule o reviziji iz direktive o starševskem dopustu v odstavku 2. Ta sprememba bi pomenila bistveno spremembo direktive o starševskem dopustu, ki ne tvori dela prenovljene verzije in ki vsebuje različno določbo o reviziji. Povzročala bi tudi težave v zvezi s posebno vlogo socialnih partnerjev v revizijskem postopku v skladu s členoma 138 in 139 Pogodbe.

Z odstavkom 1 te nove določbe se člen 3(3) predloga delno premakne k horizontalnim določbam na konec Direktive, kjer se navadno pričakujejo tovrstne klavzule „brez poseganja“. Komisija lahko načeloma sprejeme to premestitev, vendar razširja to utemeljitev na preostanek člena 3(2) in (3), ki zaradi črtanja člena 3(1) (glej točko 2.1.20 zgoraj) več ne zasluži enako pomembnega mesta v Direktivi.

Glede na zgornje razmisleke je treba člen 28a preoblikovati na naslednji način:

„Razmerje s Skupnostjo in nacionalnimi določbami

1. Ta direktiva ne posega v določbe, ki se nanašajo na varstvo žensk, še zlasti glede nosečnosti in materinstva.

2. Ta direktiva ne posega v določbe Direktive 96/34/ES in Direktive 92/85/EGS.“

2.2.6 Spremembe 103, 104, 105

Te spremembe določajo roke za prenos, za oddajo sporočil držav članic o informacijah, ki jih Komisija potrebuje za pripravo poročila, in za revizijo učinkovanja Direktive. Te roke je treba upoštevati skupaj, ker so tesno medsebojno povezani in predstavljajo različne korake postopka prenosa in revizije. Sprejemljivo je, da se za prenos ohrani obdobje dveh let (sprememba 105), glede na omejeno število sprememb, ki jih je treba prenesti zaradi te prenovljene verzije. Vendar ne zadošča, da se državam članicam dovoli samo še eno leto za poročanje o uporabi Direktive. V tako kratkem obdobju ne bo mogoče zbrati praktičnih izkušenj v obsegu, ki je nujen za pripravo poročila, ki lahko pomeni znaten prispevek; predložitev poročil je treba odložiti za eno leto. Zato mora biti v členu 31(1) (sprememba 103) zapisano „Štiri leta po datumu začetka veljavnosti te direktive …“ , obdobje do revizije v skladu s členom 32 (sprememba 104) pa je treba ustrezno podaljšati ( „Šest let po datumu začetka veljavnosti te direktive …“ ). Kar zadeva besedilo zadevnih določb, je treba upoštevati, da bodo konkretni datumu vstavljeni po uradnem sprejetju Direktive. Zaradi jasnosti je treba datume v besedilu členov pustiti prazne (npr. „Do ... države članice sporočijo …“ v primeru spremembe 103) in opremiti s sprotnimi opombami „dve/štiri/šest let po datumu začetka veljavnosti te direktive“ v ustreznem zaporedju.

Z besedilom, ki ga je sprejel Evropski parlament v spremembi 105, se črta sklicevanje na korelacijske tabele iz člena 33(1), ne da bi bilo to v besedilu jasno navedeno, saj besedilo prvotnega predloga ni pravilno povzeto. Komisija lahko sprejme to spremembo v povezavi z uvedbo nove uvodne izjave 31 (glej točko 2.1.32 zgoraj).

2.3. Nesprejemljive spremembe za Komisijo

2.3.1 Sprememba 3

Namen te spremembe je dodati pravico do starševskega dopusta uvodni izjavi ob sklicevanju na določbe Listine Evropske unije o temeljnih človekovih pravicah, ki obravnavajo enakost spolov (člena 21 in 23). Ne glede na dejstvo, da se predlagano dodatno besedilo sklicuje na zadevo, ki je ta direktiva ne obravnava, to besedilo ne spada v to uvodno izjavo, ki dejansko z drugimi besedami opisuje bistvene določbe Listine o temeljnih pravicah. Vendar navedena člena sploh ne omenjata starševskega dopusta in se glede tega ne sme ustvariti napačne predstave. Zato ta sprememba ni sprejemljiva.

2.3.2 Spremembe 12, 13, 100

Jasen namen uvodnih izjav 12 in 13 je, da se pravila, ki urejajo informacije o uporabi aktuarskih dejavnikov na podlagi spola v poklicnih sistemih socialne varnosti, uskladijo s pravili, sprejetimi za osebne zavarovalne pogodbe v Direktivi 2004/113. Vendar pravno stanje glede dopustnosti takšnih dejavnikov ni enako na navedenih dveh področjih. Za razliko od Direktive 2004/113 (ki dovoljuje uporabo aktuarskih faktorjev samo pod pogojem, da obstajajo ustrezni in natančni statistični podatki, ki jih je treba zbirati, objavljati in redno posodabljati) ni obveznosti, ki bi ustrezale tem uvodnim izjavam v besedilu. Spremembe, katerih cilj je bil uvedba enake ureditve ali celo popolna prepoved uporabe aktuarskih faktorjev na podlagi spola, je zavrnil Evropski parlament. Posledično zadevne uvodne izjave ne služijo nobenemu namenu. Enako je mogoče trditi za spremembo 100, ki priznava vrednost pravil Direktive 2004/113 o uporabi podatkov, vendar ni v povezavi z vsebino te direktive. Teh sprememb zato ni mogoče sprejeti.

2.3.3 Sprememba 29

Utemeljitev, ki podpira črtanje sklicevanja na neverbalno vedenje pri opredelitvi spolnega nadlegovanja, po kateri ni razlike med neverbalnim in fizičnim vedenjem, ni sprejemljiva. Fizično vedenje bi se lahko razlagalo zgolj kot fizični stik in ne bi, na primer, vključevalo kretenj. Sedanja opredelitev je rezultat pogajanj z Evropskim parlamentom o Direktivi 2002/73 in je v skladu z opredelitvijo Direktive 2004/113 ter jo je zato treba ohraniti.

2.3.4 Sprememba 30

Ta sprememba, katere namen je na novo uvesti opredelitev besedne zveze „napredovanje na delovnem mestu“ , ni sprejemljiva. Ta besedna zveza ni povzročila nobenih težav glede razlage. Opredeljevanje konceptov, ki ne potrebujejo razlag, kot so omenjeni koncept in druga področja, za katera se uporablja Direktiva 76/207 in za katere ne obstaja niti ni bila predlagana opredelitev ( „dostop do zaposlitve“, „poklicno usposabljanje“ in „delovni pogoji“ ), je nepotrebno in ne bi pomenilo nobene dodane vrednosti.

2.3.5 Sprememba 36

Namen spremembe je prenesti možnost sprejetja pozitivnih ukrepov, kot so opredeljeni v členu 141(4) Pogodbe ES, v obveznost držav članic, dodati posebne primere področij, kjer je treba izvajati takšne ukrepe, in uvesti novo besedilo, ki bi nadomestilo sklicevanje na „delovno življenje“ .

Člen 141(4) Pogodbe ES jasno navaja, da so pozitivni ukrepi dopustni, ne pa obvezni. Kadar primarna zakonodaja določa diskrecijsko pravico držav članic, sekundarna zakonodaja, ki temelji na istem členu, ne more nalagati obveznosti, ki presegajo okvir besedila Pogodbe. Takšna daljnosežna bistvena sprememba bi presegala tudi meje okvira prenovljene verzije.

Kar zadeva sklicevanje na varstvo otrok, področje uporabe te direktive, omejene na zaposlovanje in poklic, izključuje področje varstva otrok, razen v razmeroma redkih primerih, v katerih delodajalec ponuja pomoč pri varstvu otrok. Celo v navedenih primerih spodbujanje dostopnega varstva otrok in varstva drugih odvisnih oseb ne šteje kot pozitivni ukrep, kot je opredeljen v členu 141(4), če prednostni dostop ni posebej dodeljen pripadnikom enega spola. Ohranitev te spremembe bi pomenila tveganje za zmedo glede pomena pozitivnega ukrepanja.

Kar zadeva novo besedilo na koncu, ni priporočljivo uvajati nove terminologije v člen, nanašajoč se samo na Pogodbo, ki uporablja drugačno terminologijo. Za razliko od termina „delovno mesto“ , ki je bil dopolnjen na več mestih v Direktivi (glej točki 2.1.26, 2.2.1 ), je sklicevanje na „delovno življenje“ v členu 141(4) dovolj široko in ne zahteva nadaljnjega pojasnjevanja terminologije.

Posledično je treba besedilo člena 14 prvotnega predloga premakniti k novemu členu 3a (glej točko 2.1.21 zgoraj) brez kakršnih koli sprememb besedila.

2.3.6 Sprememba 53

Sprememba dodaja novo besedilo z namenom natančnejšega opisa področja uporabe načela enakega obravnavanja glede dostopa do zaposlitve in napredovanja. Nova terminologija nima nobene dodane vrednosti; povzročila bi podvajanje ter preobremenjeno in zavajajoče besedilo odstavka. Zato za Komisijo ni sprejemljiva.

2.3.7 Sprememba 63

Sprememba na novo uvaja termin „pravna sredstva“ v določbi o nadomestilu in odškodnini ter dodaja, da morajo biti ta pravna sredstva na voljo „v primeru kršitve obveznosti po tej direktivi“ . Novo besedilo ne dodaja ničesar ter je kvečjemu nejasno in odvečno. Navedba, da se to pravilo uporablja v primeru kršitve Direktive, je nepotrebna, ker se besedilo že sklicuje na nadomestilo za izgubo in škodo, ki nastaneta „kot posledica diskriminacije zaradi spola“ . Uporaba termina „pravna sredstva“ ter omemba nadomestila in odškodnine kot primerov za takšna pravna sredstva bi nadalje ustvarila napačno predstavo, da bi države članice lahko uvedle druga pravna sredstva poleg nadomestila in odškodnine, čeprav sta le-ta nujna. Problem je primerljiv s podrobneje navedenim problemom v zvezi s spremembo 24 (glej točko 2.2.2 zgoraj).

2.3.8 Sprememba 67

Cilj te spremembe je dodati izmenjavo podatkov z evropskimi ustanovami, kot je inštitut za enakost spolov, k nalogam ustanov za enakost. Sklicevanje na Evropski inštitut za enakost spolov, edino možno ustrezno evropsko ustanovo, ki pri tem pride na misel, ni priporočljivo, ker ta ustanova še ne obstaja, njena končna oblika pa v tem trenutku še ni znana.

2.3.9 Sprememba 86

Razširitev sklicevanja na „delovno mesto“ , ki se lahko odobri v več drugih spremembah (glej, npr. točki 2.1.26, 2.2.1 ), se za člen 30 ne more sprejeti. V tem posebnem kontekstu je delovno mesto omenjeno kot mesto, na katerem mora biti na voljo nacionalna zakonodaja, ki prenaša Direktivo, da se delavci seznanijo s svojimi pravicami. Dostop do zaposlitve ter poklicnega usposabljanja in napredovanja ni mogoče postaviti v prostor, informacije pa se tam ne morejo razširjati.

3. SKLEP

Na podlagi člena 250(2) Pogodbe ES Komisija spremeni svoj predlog, kot je opisano zgoraj.

[1] COM(2004) 279 konč.

[2] UL C 157, 28.6.2005, str. 83.