EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 18.11.2015 COM(2015) 572 final SPOROČILO KOMISIJE Stanje energetske unije 2015 {SWD(2015) 208}

{SWD(2015) 209}

{SWD(2015) 217 à 243}



1. Uvod „Okvirna strategija za trdno energetsko unijo s podnebno politiko, usmerjeno v prihodnost“ Evropske komisije je dala nov zagon za uresničitev prehoda na nizkoogljično, varno in konkurenčno gospodarstvo. Da bi ohranili zagon, to prvo poročilo o stanju energetske unije obravnava napredek, dosežen v zadnjih devetih mesecih, in opredeljuje ključna vprašanja, ki jim bo treba v letu 2016, tj. ključnem letu za izvedbo energetske unije, nameniti posebno politično pozornost. Čez nekaj dni se bodo svetovni voditelji zbrali v Parizu, da bi se dogovorili, kako se spopasti z enim od največjih izzivov človeštva: podnebnimi spremembami. Poročilo o stanju energetske unije poudarja prispevek Evrope k pariškim pogajanjem in se osredotoča na nadaljnje ukrepe. Evropa, ki je vodilna pri prehodu na nizkoogljično gospodarstvo, mora po pariški konferenci – z izvajanjem ciljev na področju energije in podnebnih sprememb do leta 2030 ter usklajeno diplomacijo na področju energije in podnebnih sprememb – še naprej zagotavljati, da vse države nadalje ukrepajo glede svojih zavez. Ta prehod je zelo pomemben za podjetja. Vodilna evropska podjetja spreminjajo svoje poslovne modele. Energija iz obnovljivih virov in energijska učinkovitost ustvarjata delovna mesta v Evropi, ki zahtevajo nova znanja in spretnosti ter naložbe. Številne spremembe, povezane s tem prehodom, se bodo zgodile v mestih in občinah; ko naša mesta postanejo pametnejša, postanejo ključni akterji, ki omogočajo politike EU na področju trajnostne energije. Trg električne energije in trg plina še vedno ne delujeta tako, kot bi morala. Da bi bil prehod v nizkoogljično gospodarstvo in družbo uspešen in socialno pravičen, ga morajo državljani še bolj sprejeti za svojega, izkoristiti nove tehnologije in večjo konkurenčnost, da si znižajo stroške, ter dejavneje sodelovati na trgu. Zaradi geopolitičnih dogodkov v naši neposredni bližini je energetika leta 2015 ostala visoko na dnevnem redu. Energetska varnost, učinkovitost, razvoj infrastrukture, dokončanje notranjega energetskega trga in trajnost so neločljivo povezani z obravnavanjem teh izzivov. Drugi seznam projektov skupnega interesa določa tiste projekte, ki so nujno potrebni za doseganje naših ciljev energetske politike. Poročilo o stanju energetske unije predstavlja temeljne gradnike za izvedbeni mehanizem, ki vodi v predvidljivejše, preglednejše in stabilnejše politike. Smernice o integriranih nacionalnih načrtih na področju energije in podnebnih sprememb državam članicam zagotavljajo podlago za razvoj integriranih nacionalnih načrtov na področju energije in podnebnih sprememb za obdobje 2021–2030. Predlagana metodologija v zvezi s ključnimi kazalniki bo prvi korak za merjenje in spremljanje uresničevanja energetske unije. V zadnjih mesecih je Komisija obiskala številne države članice, da bi se o energetski uniji pogovarjala s širokim krogom deležnikov. Poleg tega so v vsaki državi članici potekale tehnične razprave. Ti stiki so Komisiji omogočili, da je pripravila oceno energetske unije za vsako državo članico in opredelila sklepe politike za vseh pet razsežnosti energetske unije. 2. Razogljičenje gospodarstva Doseženi napredek Gospodarstvo EU je trenutno ogljično najučinkovitejše veliko gospodarstvo na svetu. Zlasti uspešno je pri ločevanju gospodarske rasti od emisij toplogrednih plinov. Med letoma 1990 in 2014 se je skupni bruto domači proizvod EU povečal za 46 %, medtem ko so se skupne emisije toplogrednih plinov zmanjšale za 23 %. EU je eno od samo treh velikih gospodarstev, ki več kot polovico svoje električne energije proizvedejo brez emisij toplogrednih plinov. Eden od ciljev strategije energetske unije je, da bi se še bolj odmaknili od gospodarstva, ki temelji na fosilnih gorivih. Leta 2015 je bil dosežen napredek na treh področjih, ki so bistvena za ta prehod: trgovanje z emisijami, obnovljivi viri energije ter nadaljnje naložbe v nizkoogljične tehnologije in energijsko učinkovitost. Dogovor o uvedbi rezerve za stabilnost trga, ki bo na voljo od leta 2019, bo okrepil sistem EU za trgovanje z emisijami (ETS). Komisija je julija 2015 predstavila predlog za revizijo sistema EU za trgovanje z emisijami. To je zadnji korak za zagotovitev ustreznosti sistema EU za trgovanje z emisijami, da se v celoti izkoristi kot glavni evropski instrument za doseganje cilja v zvezi z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov do leta 2030. Komisija Evropski parlament in Svet poziva, naj zdaj predlog obravnavata prednostno. Komisija je julija 2015 skladno s ciljem, da bi postali številka ena na področju obnovljivih virov energije, predložila posvetovalno sporočilo o novi zasnovi trga električne energije, katerega glavni cilj je pripraviti trg, ki bo ustrezal vse večjemu deležu obnovljivih virov energije. Obnovljivi viri energije postajajo glavni vir energije. Že zdaj zadovoljijo potrebe 78 milijonov Evropejcev, zato je EU kot taka na pravi poti, da izpolni svoj cilj, tj. 20 % porabe končne energije iz obnovljivih virov do leta 2020. Za prehod v nizkoogljično gospodarstvo bodo potrebne precejšnje naložbe, zlasti v elektroenergetska omrežja, proizvodnjo, energijsko učinkovitost in inovacije. Proračun EU prispeva k uresničitvi te spremembe, saj cilje na področju podnebnih sprememb vključuje v vse ustrezne pobude politik, s čimer zagotavlja, da je vsaj 20 % proračuna EU za obdobje 2014–2020 namenjenih podnebnim spremembam. To pomeni približno 180 milijard EUR v obdobju 2014–2020. Več kot 110 milijard EUR je na voljo prek evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI). Poleg tega so bili projekti trajnostne energije med prvimi projekti, za katere je bilo odobreno jamstvo Evropskega sklada za strateške naložbe (EFSI), zlasti na Danskem, Finskem, v Franciji, Španiji in Združenem kraljestvu. EU je marca 2015 predložila zavezujoči cilj, da se domače emisije iz celotnega gospodarstva do leta 2030 zmanjšajo za vsaj 40 % v primerjavi s stopnjami iz leta 1990, in sicer na podlagi Komisijinega okvira podnebne in energetske politike do leta 2030. EU je septembra 2015 dosegla dogovor o svojem stališču za podnebno konferenco v Parizu (COP21). Potrjena je bila pripravljenost EU za pogajanja o ambicioznem, zavezujočem in preglednem globalnem podnebnem dogovoru, ki določa jasno opredeljeno pot za omejitev dviga povprečne temperature na svetovni ravni pod 2 °C. V trenutku sprejetja tega poročila o stanju energetske unije je več kot 160 držav, ki ustvarijo več kot 90 % trenutnih svetovnih emisij, predstavilo svoj načrtovani prispevek na nacionalni ravni. Obseg teh prispevkov je brez primere in bo pomenil znatno zmanjšanje emisij po vsem svetu, kar pomeni premik od „ukrepanja nekaterih“ v skladu s Kjotskim protokolom k „ukrepanju vseh“. Za doseganje teh ciljev bo potrebno nadaljnje drzno ukrepanje na lokalni ravni. Komisija je s tem ciljem v mislih 15. oktobra 2015 pripravila srečanje predstavnikov manjših in večjih mest, da bi uvedli novo konvencijo županov, ki zajema ukrepe za ublažitev podnebnih sprememb in pobude za prilagoditev. Uvedba nove konvencije županov bo spodbudila ukrepanje lokalnih organov po vsem svetu, vključno z regijami, ki doslej niso bile vključene. Do zasedanja COP21 se bo k ukrepanju zavezalo tudi več kot 4 000 podjetij. Uresničevanje teh zavez na terenu ponuja pomembne poslovne priložnosti za inovativna podjetja EU ter bo v EU ustvarilo delovna mesta in rast. Pot naprej

Takoj po pariški podnebni konferenci morajo vse države svoje zaveze prenesti v konkretne ukrepe politike. Zato bo Komisija v prvi polovici leta 2016 pripravila predloge o uresničevanju cilja 30-odstotnega zmanjšanja emisij iz sektorjev, ki niso vključeni v sistem ETS, v primerjavi z letom 2005, tako da bo določila nacionalne cilje za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov in obravnavala vključitev sektorja rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (sektor LULUCF). Ker približno tretjina emisij toplogrednih plinov iz sektorjev, ki niso vključeni v sistem ETS, izhaja iz prometnega sektorja, Komisija načrtuje sporočilo o potrebnih ukrepih za razogljičenje vseh načinov prevoza. Temu bodo sledili predlogi glede standardov za emisije CO2 za osebna in kombinirana vozila, spremljanja težkih tovornih vozil, poštenega in učinkovitega oblikovanja cen ter pravil o dostopu na trg za cestni prevoz. Učinkovito izvajanje regulativnih standardov je bistven element pri zmanjševanju emisij v cestnem prometu. Sistemi preskušanja so precej podcenili emisije toplogrednih plinov in nekatera onesnaževala zraka. Komisija v tem okviru pripravlja predlog za uporabo svetovno usklajenega preskusnega postopka za lahka tovorna vozila v EU. Ko bo leta 2017 uveljavljen, bo zagotovil natančnejše informacije o emisijah CO2 in porabi goriva. Poleg tega bo od leta 2017 postalo obvezno preskušanje emisij pri dejanski vožnji, namenjeno merjenju emisij onesnaževal zraka iz dizelskih avtomobilov, da bi učinkovito zmanjšali njihove emisije dušikovih oksidov (NOx). Komisija tudi pripravlja predloge za okrepitev sistema homologacije in nadzora trga ter neodvisnosti preskušanja vozil. Nova direktiva o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov in politika za trajnostno bioenergijo do leta 2030, ki bosta predstavljeni leta 2016, bosta zagotovili pravi okvir za doseganje zavezujočega cilja na ravni EU, tj. vsaj 27 % energije iz obnovljivih virov do leta 2030. Opredeljeni bodo politike in ukrepi EU, ki bodo skupaj s prispevki držav članic, opisanimi v njihovih nacionalnih načrtih na področju energije in podnebnih sprememb, zagotovili, da bo dosežen zadevni cilj. Da bi uveljavili prave pobude za razogljičenje, si prizadevamo tudi za postopno odpravo subvencij za fosilna goriva. Sklepi politik na ravni držav članic, regionalni ravni in ravni EU: EU je na poti, da doseže svoje cilje glede emisij toplogrednih plinov do leta 2020 (tj. zmanjšanje za 20 % do leta 2020 v primerjavi z letom 1990). Emisije EU so bile leta 2014 za 23 % manjše kot leta 1990 in bodo leta 2020 glede na projekcije, ki so jih predložile države članice, za 24 % manjše kot leta 1990. Pričakuje se, da bo nacionalne cilje v okviru strategije EU 2020 v sektorjih, ki niso vključeni v ETS, z obstoječimi politikami in ukrepi doseglo 24 držav članic. Štiri države članice (Luksemburg, Irska, Belgija in Avstrija) bodo morale za dosego nacionalnih ciljev do leta 2020 v sektorjih, ki niso vključeni v ETS, vložiti dodatna prizadevanja ali uporabiti obstoječe prožne mehanizme, predvidene v odločbi o porazdelitvi prizadevanj. EU kot taka je glede energije iz obnovljivih virov na pravi poti, da doseže cilj za leto 2020. Vse države članice, razen treh (Luksemburga, Nizozemske in Združenega kraljestva), so dosegle svoje vmesne cilje za obdobje 2013/2014 na podlagi podatkov iz leta 2013. Nekatere države članice, to so Francija, Luksemburg, Malta, Nizozemska in Združeno kraljestvo, nekoliko manj tudi Belgija in Španija, morajo oceniti, ali so njihove politike in njihova orodja zadostni in učinkoviti za dosego ciljev na področju energije iz obnovljivih virov. Tudi za Madžarsko in Poljsko ni gotovo, ali bosta dosegli cilje glede energije iz obnovljivih virov za leto 2020. Drugih devetnajst držav članic bo verjetno preseglo nacionalne cilje glede energije iz obnovljivih virov do leta 2020, nekatere celo znatno. Večji delež energije iz obnovljivih virov pomaga povečati evropsko energetsko varnost. Poleg tega so v veliki večini držav članic potrebna nadaljnja prizadevanja za zagotovitev, da bo energija iz obnovljivih virov bolje integrirana na trg in zlasti, da bodo programi podpore usklajeni z delovanjem trga električne energije. Vse države članice morajo zagotoviti, da se bodo upoštevale nove smernice o državni pomoči za področje okolja in energetike, vključno z osnovno zahtevo, da se pomoč dodeljuje v konkurenčnih postopkih zbiranja ponudb na podlagi jasnih, preglednih in nediskriminacijskih meril ter da se obnovljivi viri energije približajo trgu. Švedska je edina država članica, ki je doslej uporabila mehanizem sodelovanja z drugo državo članico (Norveško) na področju energije iz obnovljivih virov. Spodbudna je razširitev področja delovanja regionalnih forumov, kot je načrt povezovanja baltskega energetskega trga (BEMIP), da se vključi sodelovanje držav članic na področju energije iz obnovljivih virov. Potrebnih je več takih regionalnih pobud, na primer glede severnomorske in sredozemske regije. 3. Energijska učinkovitost kot prispevek k zmanjšanju povpraševanja po energiji Doseženi napredek Da bi dosegli ambiciozen cilj glede energijske učinkovitosti do leta 2030, je Komisija začela uvajati orodja in instrumente, ki energijsko učinkovitost obravnavajo kot vir energije, ki predstavlja vrednost prihranjene energije. Komisija je julija 2015 kot prvi korak predstavila predlog za revizijo direktive o označevanju energijske učinkovitosti. S tem predlogom postaja veljavna zakonodaja o označevanju energijske učinkovitosti učinkovitejša in krepi se izvajanje. V letu 2015 so začeli veljati tudi številni ukrepi glede okoljsko primerne zasnove in označevanja energijske učinkovitosti, s katerimi bi se lahko še bolj zmanjšala poraba gospodinjstev in s tem tudi znižali stroški. Komisija namerava konec tega leta pripraviti nov delovni načrt za okoljsko primerno zasnovo, ki bo v prihodnje – poleg izboljšanja energijske učinkovitosti – podprl krožno gospodarstvo. Energijska učinkovitost ima pomembno vlogo v Evropskem skladu za strateške naložbe. Sklad že podpira strateške projekte za energijsko učinkovitost, na primer v Franciji in Italiji. Še veliko več projektov je v fazi potrjevanja. To bo dopolnilo naložbe iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Iz priloženega poročila o napredku pri uresničevanju 20-odstotnega cilja energijske učinkovitosti do leta 2020, ki je priloženo temu sporočilu, izhaja, da je bil sicer dosežen precejšen napredek, vendar da skupna prizadevanja držav članic ustrezajo le 17,6-odstotnemu prihranku primarne energije v primerjavi z napovedmi za leto 2020. Vendar Komisija ostaja optimistična, da je mogoče 20-odstotni cilj doseči, če se veljavna zakonodaja EU izvaja pravilno in v celoti. Države članice bi si morale postaviti višje cilje in naložbene pogoje, tako da se bo energijska učinkovitost v Evropi še naprej izboljševala. Pot naprej Številne ovire še vedno preprečujejo, da bi v celoti izkoristili potencial energijske učinkovitosti, na primer pomanjkljivost obveščanja in pomanjkanje namenskih finančnih orodij. To vodi v omejeno izkoriščenost priložnosti, proizvodov in tehnologij na področju energijske učinkovitosti. Komisija v letu 2016 predvideva zakonodajne predloge za uskladitev direktive o energijski učinkovitosti z okvirnim ciljem na ravni EU za leto 2030, ki je najmanj 27 % (kar bo revidirano do leta 2020, pri čemer bo upoštevan cilj 30-odstotni cilj na ravni EU). Enako pomembno se je treba zlasti osredotočiti na stavbe, katerih poraba energije predstavlja približno 40 % skupne porabe končne energije v EU in ki prispevajo približno četrtino emisij toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso vključeni v ETS. Izvaja se temeljita ocena direktive o energijski učinkovitosti stavb zaradi njene revizije. Za ogrevanje in hlajenje se v EU porabi največ energije. Za začetek leta 2016 se načrtuje namenska strategija za ogrevanje in hlajenje, katere cilj je pametno preoblikovanje tega sektorja. V strategiji bodo med drugim opredeljeni rešitve in ukrepi za zmanjšanje povpraševanja po ogrevanju in hlajenju v stanovanjskem, terciarnem in industrijskem sektorju, ob spremljanju vsaj kakovosti storitev in udobja, ter ukrepi za zmanjšanje odvisnosti od fosilnih goriv.

Sklepi politik na ravni držav članic, regionalni ravni in ravni EU: Večina držav članic bi morala sprejeti dodatne ukrepe za povečanje ambicij in pospešitev prizadevanj, da bi dosegle nacionalne cilje na področju energijske učinkovitosti do leta 2020. Več držav članic (Avstrija, Bolgarija, Hrvaška, Ciper, Francija, Grčija, Madžarska, Italija, Malta, Španija in Švedska) je priglasilo ambicioznejše nacionalne cilje do leta 2020, izražene s porabo primarne ali končne energije, kar je spodbudno. Hkrati je pet držav članic znižalo svojo raven ambicij za enega od obeh ciljev. Na splošno ravni okvirnih nacionalnih ciljev za leto 2020, ki so si jih zadale na primer Hrvaška, Finska, Grčija in Romunija, pa tudi Ciper, Italija in Portugalska, kadar so izraženi s porabo končne energije, niso dovolj ambiciozne glede na pričakovano gospodarsko rast. Belgija, Estonija, Francija, Nemčija, Nizozemska, Poljska in Švedska bodo morale v obdobju 2014–2020 še bolj zmanjšati porabo primarne energije, kot so jo v obdobju 2005–2013, če želijo doseči okvirne cilje glede porabe primarne energije do leta 2020. Avstrija, Belgija, Estonija, Francija, Nemčija, Litva, Malta in Slovaška so si zadale cilje glede porabe končne energije za leto 2020, v skladu s katerimi se zahtevajo stopnje zmanjšanja porabe končne energije za obdobje 2014–2020, ki so višje od stopnje zmanjšanja v obdobju 2005–2013. Na področju energijske intenzivnosti je velika razlika med državo članico z največjo energijsko intenzivnostjo (Bolgarijo) in državama članicama z najnižjo energijsko intenzivnostjo (Dansko in Irsko). To je večinoma povezano s strukturnimi razlikami med državami članicami. Vendar so v obdobju 2005–2013 vse države članice, razen Grčije, Madžarske, Irske in Latvije, zmanjšale energijsko intenzivnost v industriji in gradbeništvu. Za sektor proizvodnje energije so analizirani kazalniki uspešnosti pokazali, da se trend v večini držav slabša. Države članice morajo bolj spodbujati zlasti delež toplote iz visoko učinkovite soproizvodnje toplotne in električne energije ter visoko učinkovitega daljinskega ogrevanja in hlajenja. 4. Povsem integrirani notranji energetski trg Doseženi napredek Elektrovodi in plinovodi so hrbtenica integriranega energetskega trga. Od predstavitve okvirne strategije za energetsko unijo se je zgodilo precej. Z odprtjem električnega kabelskega sistema med Italijo in Malto aprila 2015 se je končala energetska izoliranost malteškega elektroenergetskega omrežja. Dokončanje projektov električne povezave Eastlink med Finsko in Estonijo ter Nordbalt med Litvo in Švedsko je baltskim državam omogočilo, da letos sodelujejo na trgu električne energije NordPool. Še en primer dobrega sodelovanja je pobuda LitPolLink za čezmejno povezavo med Litvo in Poljsko, ki bo odprta decembra 2015. Leta 2015 je bil odprt tudi novi povezovalni daljnovod za električno energijo, ki je podvojil zmogljivosti prenosa med Francijo in Španijo. V sektorju plina je nov terminal za utekočinjeni zemeljski plin v Klaipedi (Litva) prvič zagotovil diverzifikacijo oskrbe na baltskem trgu plina, medtem ko bo nedavni sporazum o povezovalnem plinovodu med Poljsko in Litvo prekinil izoliranost baltskih držav od notranjega trga plina. Pomemben mejnik je tudi povezovalni plinovod med Madžarsko in Slovaško, znotraj EU in na njenih mejah z Ukrajino pa je bila nameščena tudi oprema za povratni tok, kar spodbuja dvostransko trgovanje. Poleg tega so se baltske države dogovorile o skupnem strateškem cilju, da svoje elektroenergetske sisteme sinhronizirajo s celinskim evropskim omrežjem. Komisija je leta 2015 intenzivno sodelovala z državami članicami, da bi vzpostavili skupini na visoki ravni za čezmejno plinsko in elektroenergetsko povezljivost na Iberskem polotoku ter za čezmejno plinsko povezljivost srednje in jugovzhodne Evrope (CESEC) ter preoblikovali skupino na visoki ravni za regijo Baltskega morja (BEMIP). Države članice so pospešile sodelovanje v regionalnih združenjih, ki že daje rezultate. Skupina na visoki ravni za čezmejno plinsko povezljivost srednje in jugovzhodne Evrope se je na primer dogovorila o seznamu prednostnih projektov, katerih izvedba bo državam v regiji omogočila dostop do vsaj treh virov plina. Forum za energetsko infrastrukturo, ki ga je ustanovila Komisija, je imel svoj ustanovitveni sestanek 9. in 10. novembra v Københavnu in bo obravnaval dobre prakse v zvezi z vprašanji, kot so regulativne ovire, razvoj infrastrukture, javna sprejemljivost in financiranje. Komisija je intenzivno sodelovala z državami članicami, da bi odpravila obstoječe regulativne ovire za čezmejno trgovanje z električno energijo in plinom. V tesnem sodelovanju z državami članicami je obravnavala težave s celovitim izvajanjem tretjega energetskega svežnja v različnih državah članicah. Namen pobude Komisije o zasnovi trga je utreti pot za nadaljnjo uskladitev evropskega regulativnega okvira z dejanskim stanjem vse bolj integriranih evropskih energetskih trgov. Komisija je tudi nadaljevala strogo izvajanje pravil o konkurenci iz Pogodbe. Povsem integrirani notranji energetski trg bi moral najprej in predvsem prinesti konkretne koristi za odjemalce. To načelo je v celoti izraženo v sporočilu Zagotovitev novega dogovora za odjemalce iz julija 2015. V sporočilu se priznava, da odjemalci še vedno ne morejo polno sodelovati v prehodu na nov energetski sistem. Z vidika odjemalca trgi električne energije in trgi plina še vedno ne delujejo tako, kot bi bilo treba, kar je razvidno iz dokumenta o trendih odjemalcev energije, predstavljenega skupaj s tem poročilom o stanju energetske unije. Pot naprej V letu 2016 morajo vsi akterji pospešiti delo na infrastrukturnih projektih. Zlasti projekti skupnega interesa potrebujejo nujno politično spodbudo. Čeprav bo 13 projektov s prvega seznama projektov skupnega interesa končanih do konca leta 2015 in čeprav je nekaj več kot 100 projektov skupnega interesa v fazi odobritve, več kot četrtina projektov zamuja predvsem zaradi izdaje dovoljenj in/ali finančnih vprašanj. Postopki preprosto trajajo predolgo, da bi bili učinkoviti. Če jih želijo države članice uspešno obravnavati, morajo v celoti izvesti določbe uredbe o smernicah za vseevropsko energetsko infrastrukturo (TEN-E), zlasti tiste v zvezi z izdajanjem dovoljenj. Drugi seznam projektov skupnega interesa, sprejet skupaj s tem sporočilom, določa tiste projekte, ki so nujno potrebni za doseganje naših ciljev energetske politike. V spremnem delovnem dokumentu služb Komisije so opredeljene izboljšave, ki so potrebne za zagotovitev infrastrukturne hrbtenice za integrirani evropski energetski trg. Prve koristi za infrastrukturne naložbe iz instrumentov, razvitih v okviru Evropskega sklada za strateške naložbe, naj bi se pokazale leta 2016. Komisija namerava posebej za področje električne energije pripraviti sporočilo o ukrepih, potrebnih za dosego cilja predlagane 15-odstotne čezmejne elektroenergetske povezljivosti do leta 2030. Poleg tega bo preučila, kako financirati obe strani projektov na mejah EU in Energetske skupnosti. Države članice in deležniki so izrazili veliko zanimanje za sodelovanje v severnomorski regiji. Skoraj polovica investicijskih odhodkov za vse projekte skupnega interesa na področju električne energije bo v severnomorski regiji. Zato namerava Komisija ustanoviti skupino na visoki ravni za regionalno sodelovanje na Severnem morju , da bi obravnavala regulativna in finančna vprašanja ter vprašanja prostorskega načrtovanja, ki ovirajo izvajanje teh projektov. Potrebne bodo tudi nadaljnje naložbe v nacionalno omrežno infrastrukturo, da bi se izognili regionalnim omejitvam. Posebna skrb so izkrivljanja, ki jih povzroča nezadostna nacionalna infrastruktura v primeru velikih enotnih trgovalnih območij. Postopek pregleda trgovalnih območij, ki ga izvede Evropska mreža operaterjev prenosnih sistemov za električno energijo (ENTSO-E), bi moral opredeliti kritične omejitve omrežja in, kjer je primerno, ločiti trgovalna območja za območja z omejitvami. Taka trgovalna območja bi pomagala tudi poudariti potrebo po večjih naložbah v omrežje. Poleg tega je treba zagotoviti, da se obstoječa plinska in elektroenergetska infrastruktura v celoti uporablja v korist integracije trga. Cilj nenehnega strogega izvajanja pravil konkurence bo zlasti zagotoviti, da trgi niso razdeljeni z umetnim omejevanjem uporabe obstoječe zmogljivosti. Zakonodajni predlogi za izvedbo nove zasnove trga so načrtovani za leto 2016. Ključni cilji zakonodaje so bolje povezani veleprodajni in maloprodajni trgi, okrepljeno regionalno sodelovanje in čezmejno trgovanje ter razvoj kratko- in dolgoročnih trgov, da se proizvajalcem in odjemalcem električne energije pošljejo pravilni naložbeni signali za sodobne tehnologije. Vpliv revidiranega sistema EU za trgovanje z emisijami bi moral zagotoviti tudi boljše dolgoročne naložbene signale za nizkoogljične naložbe. Komisija zagotavlja, da so podporne politike, kadar države članice podpirajo povečane naložbe v svoje energetske trge prek državne pomoči, oblikovane skladno z zahtevami iz smernic o državni pomoči za področje okolja in energetike, da bi se izognili morebitnim izkrivljanjem trga. Poleg tega se v trenutni preiskavi sektorja glede državne pomoči v zvezi z mehanizmi zmogljivosti na področju električne energije preučuje, koliko lahko obstoječi in načrtovani mehanizmi zmogljivosti ovirajo učinkovitost notranjega trga.

Komisija bo pri pripravi zakonodajnih predlogov posebej poudarjala spodbujanje sodelovanja pri prilagajanju odjema, kar je sredstvo za povečanje učinkovitosti in prožnosti energetskih omrežij. Pomanjkanje informacij o stroških in porabi, težave pri zamenjavi dobaviteljev in pomanjkanje nagrade za dejavno sodelovanje bi morali postati stvar preteklosti. Odjemalci – gospodinjstva in industrija – želijo večjo preglednost cen in stroškov energije. Zato Komisija pripravlja novo poročilo o cenah in stroških energije, ki bo objavljeno leta 2016, da bi zagotovila pregled nad stroški energije, davki, dajatvami, pa tudi subvencijami. To bi moralo prispevati k bolj obveščeni razpravi o različnih ravneh cen v državah članicah, različnih postavkah cen energije, njihovem vplivu na konkurenčnost evropske industrije in naložbe v Evropi ter njihovi zmožnosti, da vplivajo na vedenje odjemalcev. Komisija je danes v prvem koraku predstavila predlog za izboljšanje evropskih statističnih podatkov o cenah plina in električne energije. Komisija pri pregledu ključne zakonodaje v letu 2016 posebno pozornost namenja zaščiti ranljivih odjemalcev, kot je opredeljena v pregledu direktive o energijski učinkovitosti ali predlogu o novi zasnovi trga, pri čemer bi lahko bolje opredelili obveznosti držav članic in akterjev na trgu glede ranljivih odjemalcev. Komisija namerava zagotoviti, da bodo programi financiranja za energijsko učinkovitost dostopni revnim in ranljivim odjemalcem energije, ter si bo prizadevala izboljšati zbiranje podatkov o energijski revščini. Sklepi politik na ravni držav članic, regionalni ravni in ravni EU: Številne države članice so dobro napredovale pri odpiranju svojih veleprodajnih trgov konkurenci, kar je prineslo pomembne koristi. Vendar so med državami članicami velike razlike in številne države članice še niso v celoti izvedle potrebnih pravil, ki omogočajo konkurenčne in likvidne trge. Na področju elektroenergetske infrastrukture je 22 držav članic na poti, da do leta 2020 dosežejo cilj 10-odstotne čezmejne elektroenergetske povezanosti, ali pa so ta cilj že dosegle. Osem držav članic, to so Ciper, Irska, Italija, Poljska, Portugalska, Romunija, Španija in Združeno kraljestvo, trenutno ne dosega cilja čezmejne povezanosti do leta 2020. Potrebna je še večja čezmejna povezljivost zaradi nadaljnje poglobitve notranjega trga električne energije (npr. v jugozahodni Evropi), tudi med državami članicami severne in vzhodne Evrope (npr. Nemčijo, Poljsko in Češko), ali nadaljnjega povezovanja držav članic (Irske in Združenega kraljestva) s preostalim delom severozahodne Evrope. Regulacija maloprodajnih cen mora biti časovno omejena in namenjena le izrednim primerom, kot izhaja iz nedavne sodbe Evropskega sodišča. Medtem ko se je zadnje čase še nekaj več držav članic uspešno odmaknilo od regulacije cen za končne odjemalce (Irska in Latvija), v približno polovici držav članic cene za gospodinjstva ostajajo različno regulirane, kar je lahko ovira za udeležbo na strani povpraševanja in konkurenco na maloprodajni ravni. Vse države članice morajo bolje obveščati odjemalce o možnostih energijske učinkovitosti in dodatno izboljšati naložbene pogoje za zasebne odjemalce. Poleg tega so potrebni bolj osredotočeni ukrepi za ranljive odjemalce, da bi učinkovito obravnavali revščino zaradi visokih stroškov energije in goriva. Krepitev moči potrošnikov prek postopnega uvajanja pametnega merjenja se učinkovito izvaja le v nekaterih državah članicah (predvsem na Finskem, v Italiji in na Švedskem), nekoliko manj učinkovito pa v več drugih (vključno z Dansko, Estonijo in Nizozemsko). V več državah članicah upravna bremena ovirajo odjemalce, ki želijo zamenjati dobavitelja in doseči boljše pogodbene pogoje. Na regionalni ravni je sredi leta 2015 večina veleprodajnih trgov električne energije v EU povezanih z enim ali več sosednjih trgov, pri čemer se kaže zbliževanje cen. Na področju plina je stanje drugačno. Kljub določenemu zbliževanju cen na večjih evropskih plinskih vozliščih ostajajo po vsej EU precejšnje cenovne razlike in neustrezna integracija trgov, kar je deloma posledica učinkov dolgoročnih pogodb in manjkajočih čezmejnih povezav. Maloprodajni trgi električne energije in plina so še vedno nacionalni (ali podnacionalni). Potrebna so nadaljnja prizadevanja vseh držav članic, da se pospeši regionalna integracija trgov. 5. Energetska varnost, solidarnost in zaupanje Doseženi napredek EU in njene države članice so se odločile podpreti bolj usklajeno ukrepanje na področju zunanje in energetske politike EU, ki upošteva geopolitični razvoj dogodkov. Svet je julija 2015 sprejel sklepe o energetski diplomaciji skupaj z akcijskim načrtom. Ti opozarjajo na potrebo po okrepitvi dvo- in večstranskih dialogov, okrepljeni uporabi instrumentov zunanje politike zaradi večje diverzifikacije ter spodbujanju na pravilih temelječih, preglednih in trajnostnih energetskih trgov. Prehod v konkurenčno, nizkoogljično gospodarstvo bo zmanjšal porabo uvoženih fosilnih goriv, saj se bo zmanjševalo povpraševanje po energiji ter izkoriščali obnovljivi in drugi domači viri energije. Naložbe v odporno infrastrukturo morajo upoštevati to spreminjajoče se okolje, da bi se izognili nasedlim naložbam. Za leto 2015 so bile značilne nenehne napetosti med Rusijo in Ukrajino, vztrajno nizke cene nafte, ki so vplivale na energetske trge po vsem svetu, nove pobude za dodatno infrastrukturo za oskrbo z zemeljskim plinom iz Rusije, odpiranje novih perspektiv zaradi jedrskega sporazuma z Iranom in nenehen upad domače proizvodnje fosilnih goriv. Ukrajina se je pozimi 2014/2015 kljub težki politični situaciji izkazala za zanesljivo partnerico pri tranzitu ruskega plina. Po mnenju EU je v interesu vseh strani, da Ukrajina ostane pomembna tranzitna država. EU dejavno podpira prizadevanja ukrajinske vlade in Naftogaza za zagotovitev, da tako tudi ostane, zlasti prek temeljitih strukturnih reform plinskega sektorja, ki jih trenutno izvaja Ukrajina. Bistveno je, da se ta proces reforme nadaljuje. Komisija je v letu 2015 dejavno pospeševala pogajanja med Ukrajino in Rusijo, da bi se zagotovila oskrba Ukrajine s plinom čez zimo. Zaradi tega je bil 25. septembra 2015 parafiran zavezujoči protokol, ki se izvaja od 9. oktobra 2015. Tudi zmogljivost povratnih tokov iz EU, zlasti Slovaške, v Ukrajino se je v letu 2015 znatno povečala, kar je Ukrajini omogočilo uvoz plina prek EU in s tem zmanjšanje neposredne odvisnosti od Rusije. Komisija je seznanjena z načrti gospodarskih družb, da zgradijo nadaljnje plinovode, ki bi Rusijo in Nemčijo povezali prek Baltskega morja. Če bodo zgrajeni, Severni tok 3 in 4 ne bi omogočila dostopa do novega vira oskrbe in bi nadalje povečala zmogljivost prenosa iz Rusije v EU, čeprav se ta že zdaj izkorišča le v 50 %. Ti plinovodi bodo morali v celoti izpolnjevati zahteve prava EU. Komisija bo vsak tak projekt neodvisno ocenila ob upoštevanju evropskega regulativnega okvira. EU bo podprla le infrastrukturne projekte, ki so skladni s ključnimi načeli energetske unije, vključno s strategijo za energetsko varnost. Diverzifikacija virov energije, dobaviteljev energije in poti oskrbe z energijo je ključnega pomena za zagotovitev varne in zanesljive oskrbe za evropske državljane in podjetja. Energetska varnost Unije je tudi tesno povezana z energetsko varnostjo v njeni soseščini. V tem pogledu ima Energetska skupnost osrednjo vlogo tako pri spodbujanju prednostnih čezmejnih povezav kot tudi pri zagotavljanju, da regija izvaja dejavnosti v skladu s pravili, ki so združljiva s pravili EU. Glede tega so se države Zahodnega Balkana na srečanju na vrhu na Dunaju odločile vzpostaviti regionalni trg električne energije. V skupini na visoki ravni za čezmejno plinsko povezljivost srednje in jugovzhodne Evrope se je šest držav Energetske skupnosti pridružilo Memorandumu o soglasju in se skupaj z devetimi državami članicami EU dogovorilo o akcijskem načrtu – kar je prvovrsten primer dejstva, da se energetska unija širi in prinaša koristi zunaj meja EU. Leta 2015 si je Komisija prizadevala podpreti reformni proces v Energetski skupnosti. Evropska Komisija je na konferenci, ki je potekala 20. in 21. maja 2015 v Haagu, sopodpisala mednarodno energetsko listino. Nedavna odkritja plina v Sredozemskem morju povečujejo potencial sredozemske regije, da prispeva k energetski varnosti v Evropi. Zato je bilo pospešeno sodelovanje z ustanovitvijo treh Euro-Med platform za plin, regionalnim trgom električne energije ter spodbujanjem energije iz obnovljivih virov in energijske učinkovitosti. Leta 2015 so se ponovno začeli pogovori o transkaspijskem plinovodu in nadaljevalo delo na južnem plinskem koridorju.

V zadnjih mesecih je bila pozornost poudarjeno usmerjena v električno energijo. V nekaterih državah članicah se je v zadnjem desetletju zmanjšala presežna ponudba električne energije in zdaj se pojavlja nevarnost delnih zatemnitev. Da bi ocenili, kje v sistemu električne energije so resnične težave in kako jih je mogoče najbolje obravnavati, je bilo sprejetih več pobud za zagotovitev, da se izvede analiza ustreznosti proizvodnje električne energije na regionalni podlagi in ob uporabi skupne metodologije. Pot naprej Geopolitični izzivi leta 2016 ne bodo izginili. EU bo morala učinkovito slediti novi energetski diplomaciji in enotno nastopati v odnosu do tretjih držav. Prav tako bo morala razviti tudi ustrezne akcijske načrte za energetsko diplomacijo, da bi se diverzifikacija okrepila tudi prek instrumentov zunanje politike. Namen revizije uredbe o zanesljivosti oskrbe s plinom, predvidena za leto 2016, je izboljšati odpornost EU na motnje v oskrbi. Posebej pomembno bo okrepiti regionalno sodelovanje med državami članicami, da se prepreči in ublaži pretrese pri oskrbi ter zagotovi solidarnost v nujnem primeru. Komisija hkrati namerava pripraviti strategijo za utekočinjen zemeljski plin in skladiščenje plina zaradi zagotovitve, da lahko Evropska unija povsem izkoristi diverzifikacijski potencial, ki ga ponuja utekočinjen zemeljski plin. Vzporedno še naprej poudarja, kako pomembna je energija na splošno in zlasti utekočinjen zemeljski plin pri tekočih pogajanjih o Čezatlantskem partnerstvu na področju trgovine in naložb (TTIP). Zaradi povečanja preglednosti in zagotovitve, da so medvladni sporazumi na področju energetike skladni z veljavno zakonodajo in politikami EU, Komisija pripravlja predlog za revizijo veljavnega sklepa o medvladnih sporazumih. Komisija namerava do konca leta 2016 predlagati nov pravni instrument o zanesljivosti oskrbe z električno energijo, oblikovan zaradi povečanja preglednosti, zagotovitve skupnega pristopa in boljšega obravnavanja čezmejnih rešitev za zanesljivost oskrbe z električno energijo. Ta instrument naj bi bili povem usklajen z novo zasnovo trga električne energije. Kar zadeva jedrsko področje, bo leta 2016 objavljen nov usmeritveni jedrski program, ki bo zagotovil pregled naložb, ki jih države članice predvidevajo do leta 2050 za vse faze jedrskega cikla. Ker je polovica držav članice EU izrazila namero, da se bo pri proizvodnji električne energije še naprej opirala na ta vir energije, bi morala navedena pobuda vnesti več jasnosti glede dolgoročnih potreb po naložbah v jedrsko energijo in obvladovanju jedrskih obveznosti. Sklepi politik na ravni držav članic, regionalni ravni in ravni EU: EU napreduje na področju diverzifikacije virov, poti in dobaviteljev energije. Vendar je bilo približno 40 % plina, ki je bil leta 2013 uvožen v EU, iz Rusije in vrsta držav članic je še vedno popolnoma ali pretežno odvisnih od dobav iz Rusije, zlasti Bolgarija, Češka, Estonija, Finska, Madžarska, Latvija, Litva in Slovaška. Tri države članice (Bolgarija, Litva in Portugalska) morajo še doseči infrastrukturni standard iz uredbe o zanesljivosti oskrbe s plinom. Obstaja potreba po nadaljnjem povezovanju zlasti baltskih držav in Finske s srednjeevropskim trgom plina, da bi izboljšali povezave med državami članicami (npr. med Madžarsko, Romunijo, Bolgarijo in Grčijo ter med Portugalsko in Španijo s Francijo) ter zagotovili, da imajo vse države članice dostop do vozlišč tekočega plina in koristi od zmogljivosti za utekočinjeni zemeljski plin (UZP), ki so jo države razvijale ali imajo potencial za njen razvoj. Na regionalni ravni stresni testi, opravljeni leta 2014, jasno kažejo koristi regionalnega sodelovanja za preprečitev ali ublažitev plinske krize. Komisija že dejavno spodbuja tako sodelovanje, na primer prek skupine na visoki ravni za čezmejno plinsko povezljivost srednje in jugovzhodne Evrope (CESEC). To delo bi se moralo nadaljevati. Države članice morajo okrepiti tudi (regionalno) sodelovanje glede zanesljivosti oskrbe z električno energijo in zadostnosti proizvodnje. 6. Energetska unija za raziskave, inovacije in konkurenčnost Doseženi napredek Raziskave, inovacije in konkurenčnost so bistvene za pospešitev energetskega prehoda EU in izkoriščanje njegovih koristi v smislu delovnih mest in rasti, ki jih lahko prinese energetska unija. Komisija je septembra 2015 predstavila sporočilo z naslovom „Na poti k integriranemu strateškemu načrtu za energetsko tehnologijo (načrt SET)“. S tem je dan nov zagon za razvoj in uvedbo nizkoogljičnih tehnologij, saj se prizadevanja na področju raziskav in inovacij po vsej Evropi usklajujejo in prednostno razvrščajo. Financiranje je ključno za uvedbo inovacij na trg. Zato Komisija in Evropska investicijska banka razvijata prizadevanja v okviru Naložbenega načrta za Evropo in Evropskega sklada za strateške naložbe (EFSI). V tem smislu predstavitveni projekti na področju energije InnovFin zagotavljajo financiranje tveganja v obliki posojil, lastniškega kapitala in jamstev, kar presega tradicionalno podporo v obliki nepovratnih sredstev. To bi moralo spodbuditi konkurenčnost podjetij, ki se ukvarjajo z inovativno energetsko tehnologijo. Tudi sistem EU za trgovanje z emisijami zagotavlja priložnosti za financiranje naložb in inovacij. V letu 2014 so države članice za namene, povezane s podnebnimi spremembami in energijo, v povprečju porabile ali načrtovale porabiti približno 87 % skupnih prihodkov z dražb pravic v okviru sistema EU za trgovanje z emisijami, kar znaša 3,2 milijarde EUR. V okviru programa NER 300 so sredstva v višini 2,1 milijarde EUR, ki naj bi prek finančnega vzvodja zagotovila dodatne 2,7 milijarde EUR zasebnih naložb, namenjena financiranju inovativnih projektov v 20 državah članicah. Komisija je v predlogih za revizijo direktive o sistemu trgovanja z emisijami, ki so bili predstavljeni julija 2015, predlagala nov sklad za inovacije in nov sklad za modernizacijo. Sklad za inovacije gradi na programu NER 300, pri čemer širi njegovo področje uporabe na nizkoogljične inovacije v industrijskih panogah. S podporo nizkoogljičnim inovacijam in predstavitvam bo prispeval tudi k uresničenju ključnih ukrepov strateškega načrta za energetsko tehnologijo. Novi sklad za modernizacijo pa je namenjen državam članicam, katerih bruto domači proizvod (BDP) na prebivalca je nižji od 60 % povprečja EU, ter bo usmerjen v posodobitev energetskega sistema in izboljšanje energijske učinkovitosti. V revidirani direktivi o sistemu trgovanja z emisijami se predlagajo tudi bolj ciljno usmerjena pravila glede selitve virov ogljikovega dioksida, da bi ohranili mednarodno konkurenčnost sektorjev, pri katerih obstaja največje tveganje, da bo njihova proizvodnja premeščena zunaj EU. Poleg tega je za podporo raziskovalnim in inovacijskim ciljem energetske unije bistven okvirni program Obzorje 2020. V obdobju 2014–2015 je njegov finančni prispevek v podporo energetskim raziskavam (tudi jedrskim), čistemu prevozu, podnebnim ukrepom in učinkoviti rabi virov, biogospodarstvu in ključnim omogočitvenim tehnologijam presegel 9 milijard EUR. Poleg tega so raziskave in inovacije na področju energije in nizkoogkljičnosti med najpogosteje izbranimi področji pametne specializacije – za več kot 100 regij EU –, kar kaže, da bo temu dodeljenih precej sredstev iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Platforma za pametno specializacijo na področju energije, ki jo je leta 2015 uvedla Komisija, bo podprla ta prizadevanja.

Pot naprej Komisija namerava kot del svežnja poročila o stanju energetske unije 2016 predstaviti celovito strategijo energetske unije za raziskave, inovacije in konkurenčnost. Ta celovita strategija bi morala izražati ugotovitve posvetovanj, ki jih bo Komisija začela z državami članicami in deležniki o treh medsebojno povezanih področjih: energetskih tehnologijah, prometu in svetovni konkurenčnosti. Vključuje povečanje javnih in zasebnih naložb v raziskave in inovacije, odstranitev odvračilnih dejavnikov za inovacije in premagovanje ovir za zasebne naložbe. Bolj je treba spodbujati raziskave od spodaj navzgor, kar je pomembna značilnost živahnega inovacijskega ekosistema. V letu 2016 bo pozornost namenjena učinkovitejšemu usklajevanju med energetsko unijo, enotnim digitalnim trgom in krožnim gospodarstvom. To med drugim zadeva progresivno digitalizacijo v energetskem in prometnem sektorju. Energetski prehod bo prinesel spremembe v številnih sektorjih, zato je treba bolje vključiti socialne partnerje. To bi lahko zajemalo zagotovitev, da so znanja in spretnosti ter programi usposabljanja usklajeni s potrebami po novih profilih delovnih mest, preučitev delovnih pogojev v novih sektorjih ali olajšanje socialno pravičnega prehoda v sektorjih ali regijah, kjer bodo delovna mesta izgubljena. Komisija je začela sodelovati s socialnimi partnerji na evropski ravni in bo leta 2016 nadaljevala ta dialog. Spodbuja države članice, naj s socialnimi partnerji enako razpravljajo o posledicah energetskega prehoda in najboljšem načinu, kako te posledice predvideti in obvladovati. Sklepi politik na ravni držav članic, regionalni ravni in ravni EU: Evropska industrija, raziskovalni inštituti in akademski inovativni akterji so na splošno dobro umeščeni na globalni energetski zemljevid. Številne države članice (med njimi Avstrija, Danska, Finska, Francija, Nemčija in Združeno kraljestvo) so vložile precejšnja prizadevanja v spodbujanje inovacij in poslovnih priložnosti na področju energijske učinkovitosti in nizkoogljične tehnologije. To je eden od razlogov, zakaj se je zaposlovanje v sektorju energije iz obnovljivih virov kljub gospodarski in finančni krizi povečalo, saj je bilo v zadnjih petih letih v EU ustvarjenih skoraj pol milijona dodatnih delovnih mest. Nedavne pozitivne pobude nekaterih držav članic (med njimi Francije, Nizozemske in Portugalske) so pripeljale do okolju in rasti prijaznejših davčnih sistemov. Vendar v številnih državah članicah še vedno ostajajo priložnosti za spremembo davčnega sistema na način, ki spodbuja zaposlovanje in konkurenčnost, hkrati pa prispeva k ciljem energetske unije. Države članice, ki se ukvarjajo s tako spremembo obdavčenja, bi morale hkrati zagotoviti, da ne bi prišlo do nesorazmernih učinkov na dostopnost do energije. Za vnos inovacij na trg so potrebni ključni omogočitveni pogoji. Če bodo davčne reforme bolje izražale okoljske in gospodarske stroške, lahko – na primer na področju prometa in mobilnosti – podprejo ta prehod.



7. Izvajanje energetske unije Doseženi napredek Energetska unija potrebuje zanesljiv in pregleden proces upravljanja, utemeljen na zakonodaji, s čimer se bo zagotovilo, da bodo vsi energetski ukrepi na evropski, regionalni, nacionalni in lokalni ravni prispevali k uresničitvi ciljev energetske unije. Na politični ravni se je podpredsednik Šefčovič v zadnjih sedmih mesecih odpravil na krožno potovanje na temo energetske unije. Pogovarjal se je z nacionalnimi vladami in parlamenti, Evropskim parlamentom ter deležniki in državljani. Ti obiski so skupaj z veliko dejavnosti ozaveščanja številnih drugih komisarjev, zlasti komisarja Ariasa Cañeteja, bistveni, da se prisluhne energetski uniji in priložnostim, ki jih prinaša EU in državam članicam, ter razpravlja o njih. Ta proces je, podprt s tehničnim dialogom z državami članicami, dal precej jasnejšo sliko o priložnostih, prednostih, nevarnostih in slabostih energetske unije na ravni države članic, kar je razvidno iz spremnih informativnih listov, ki so jih države članice potrdile po dvostranskih razpravah. Njegov rezultat je tudi predlagana metodologija glede ključnih kazalnikov, priloženih temu poročilu o stanju energetske unije. Ta delovni dokument služb Komisije vsebuje primerjavo stanja po vsej EU za pet razsežnosti energetske unije, tako da uporablja te prve ključne kazalnike. Ključni kazalniki se bodo v prihodnje uporabljali za merjenje in spremljanje uresničevanja energetske unije. Energetski prehod zahteva strateško načrtovanje. Trenutno ima le približno tretjina držav članic izčrpne energetske in podnebne strategije za obdobje po letu 2020, vključno z okvirnimi nacionalnimi cilji za emisije toplogrednih plinov, obnovljive vire energije in energijsko učinkovitost. To vzbuja resno zaskrbljenost glede na potrebo po oblikovanju predvidljivega okvira za naložbe na področjih, kjer se pogosto zahteva dolgoročno načrtovanje. Pot naprej Integrirani nacionalni načrti na področju energije in podnebnih sprememb, ki obravnavajo vseh pet razsežnosti energetske unije, so potrebno orodje za več strateškega načrtovanja. Za doseganje ciljev za leto 2030 bodo bistvenega pomena. Povezani dokument s smernicami, priložen temu poročilu o stanju energetske unije, državam članicam zagotavlja podlago, da začnejo razvijati načrte za obdobje, zajeto v okviru do leta 2030. Pripravljalno delo bi se moralo nemudoma začeti, da bi razvijalcem projektov in vlagateljem v hitro spreminjajočem se okolju zagotovili gotovost in napovedljivost. Zato bi morale države članice leta 2017 predložiti osnutke nacionalnih načrtov, kar bo podlaga za nadaljnje razprave, da bodo ti nacionalni načrti leta 2018 dokončani in pripravljeni za uporabo precej pred letom 2021. Nacionalni načrti morajo izražati tudi rezultate regionalnih posvetovanj na področjih, ki bi imela koristi od okrepljenega sodelovanja s sosednimi državami članicami. Komisija namerava leta 2016 predstaviti smernice o tem, kako okrepiti regionalno sodelovanje v širšem smislu in kako lahko Komisija pospeši regionalne pristope. Zaradi spremljanja napredka bo uveljavljen pregleden sistem spremljanja, ki bo temeljil na ključnih kazalnikih in dvoletnih poročilih držav članic o doseženem napredku v zvezi z njihovimi nacionalnimi načrti. Komisija namerava v letnem poročilu o stanju energetske unije oceniti skupen napredek, dosežen na ravni EU, in po potrebi predlagati ukrepe politike, da se zagotovi uresničevanje ciljev energetske unije. Komisija namerava leta 2016 na podlagi, med drugim, preverjanja ustreznosti trenutnih obveznosti poročanja in nenehnih razprav z državami članicami, Evropskim parlamentom in deležniki predstaviti predlog o racionalizaciji zahtev glede načrtovanja in poročanja v zvezi z ukrepi na področju podnebnih sprememb in energije za države članice in Komisijo, da bi se čim prej zmanjšalo nepotrebno upravno breme v skladu z agendo za boljše pravno urejanje ter uskladile zahteve glede načrtovanja in poročanja z okvirno strategijo za energetsko unijo.