EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 1.8.2022 COM(2022) 366 final POROČILO KOMISIJE











LETNO POROČILO 2021

























O UPORABI NAČEL SUBSIDIARNOSTI IN SORAZMERNOSTI TER O ODNOSIH Z NACIONALNIMI PARLAMENTI







LETNO POROČILO 2021

O UPORABI NAČEL SUBSIDIARNOSTI IN SORAZMERNOSTI TER O ODNOSIH Z NACIONALNIMI PARLAMENTI 1.Uvod To je 29. poročilo o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti, predloženo v skladu s členom 9 Protokola št. 2 o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti (v nadaljnjem besedilu: Protokol št. 2) k Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije. Tako kot prejšnja tri poročila tudi to zajema odnose Komisije z nacionalnimi parlamenti, ki imajo pomembno vlogo pri uporabi teh načel. Evropski parlament, Svet, Komisija in Odbor regij so v letu 2021 pri svojem delu za pripravo zakonodaje EU še naprej uporabljali ter dodatno razvijali preskušena orodja in postopke za zagotavljanje spoštovanja načel subsidiarnosti in sorazmernosti. Komisija je v okviru usklajevanja svoje politike boljšega pravnega urejanja sprejela nove smernice in zbirko orodij, s čimer je v celoti izpolnila svojo zavezo o pripravi preglednice za oceno subsidiarnosti, ki jo je predlagala projektna skupina za subsidiarnost in sorazmernost z vodilom „storiti manj, a učinkoviteje“ za vse politično občutljive in pomembne zakonodajne predloge, ki jim je priložena ocena učinka. S tem je dodatno poudarila zmogljivo orodje, s katerim se lahko precej olajša objektivna ocena spoštovanja načel subsidiarnosti in sorazmernosti v zakonodaji EU, če ga uporabljajo vsi vključeni akterji. Tudi Odbor regij je dodatno razvil svoj prispevek k agendi za boljšo pripravo zakonodaje, zlasti s svojo mrežo regionalnih središč, in je spodbujal pojem „aktivne subsidiarnosti“. Institucije so v celoti prilagodile svoje delovne metode glede na razmere, ki so nastale zaradi pandemije COVID-19 in njenega razvoja. V tem drugem letu omejitev se je sodelovanje z nacionalnimi parlamenti okrepilo. Nacionalni parlamenti so predložili 360 mnenj, kar je precej več kot v prejšnjih dveh letih (225 mnenj leta 2020 in 159 mnenj leta 2019) in deloma odraža povečanje števila predlogov, ki jih je predložila Komisija. Od tega je bilo predloženih skupno 16 obrazloženih mnenj, v katerih so bile izražene skrbi zaradi kršitve načela subsidiarnosti. Večina je bila osredotočena na zakonodajne predloge iz svežnja „Pripravljeni na 55“. V zvezi s posameznimi predlogi so bila predložena največ tri obrazložena mnenja. Največ pozornosti je bilo namenjeno svežnju „Pripravljeni na 55“, med posameznimi predlogi pa je bilo največ pripomb predloženih v zvezi z aktom o digitalnih storitvah (10 mnenj), direktivo o ustreznih minimalnih plačah (9 mnenj) in dvema predlogoma o digitalnem COVID potrdilu EU (po 8 mnenj za vsakega). V letu 2021 so se še naprej krepili pisne izmenjave z nacionalnimi parlamenti in ustni politični dialog v številnih oblikah. Srečanja so potekala v osebni, virtualni ali hibridni obliki, njihovo število pa se je dodatno povečalo skupaj z udeležbo Komisije na medparlamentarnih sejah, deloma zaradi možnosti, ki jih ponujajo videokonference. Druga pomembna elementa odnosov med nacionalnimi parlamenti in institucijami EU v letu 2021 sta bila: (i) ključna vloga, ki jo je v skladu z nacionalnimi ustavnimi predpisi imela večina nacionalnih parlamentov pri odobritvi sklepa Sveta o virih lastnih sredstev iz leta 2020 ter (ii) visoka raven njihovega sodelovanja pri pripravi in izvedbi Konference o prihodnosti Evrope. 2.Uporaba načel subsidiarnosti in sorazmernosti v institucijah Komisija Komisija je v letu 2021 še naprej izvajala svojo agendo za boljše pravno urejanje, ki zagotavlja pregledno pripravo zakonodaje EU na podlagi dokazov, ter vključevala načeli subsidiarnosti in sorazmernosti v vse faze oblikovanja politik. Pobude, ki bodo verjetno imele pomembne učinke, je podpirala s celovitimi ocenami učinka. Poleg tega je spoštovala svojo zavezanost vrednotenju obstoječih politik pred predložitvijo predlogov za njihovo revizijo. Te ocene učinka in vrednotenja vključujejo analizo ravni skladnosti pobud z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti. Boljše pravno urejanje: novo sporočilo, smernice in zbirka orodij Komisija je novembra 2021 sprejela nove smernice za boljše pravno urejanje in novo zbirko orodij za boljše pravno urejanje. Smernice temeljijo na ključnih vidikih, ki jih je Komisija predstavila v sporočilu o boljšem pravnem urejanju z dne 29. aprila 2021, v katerem je napovedala novo generacijo pravnega urejanja. V sporočilu, ki je temeljilo na pregledu stanja v zvezi z boljšim pravnim urejanjem iz leta 2019, v katerem je bilo opredeljenih več področij za izboljšave agende za boljše pravno urejanje, je bilo predlaganih več izboljšav zakonodajnega postopka EU v skladu z ambicioznimi cilji Komisije Ursule von der Leyen. Komisija je v njem ponovila, da je boljše pravno urejanje skupno prizadevanje vseh deležnikov za zagotovitev najvišje kakovosti zakonodaje ter da bi morala EU ukrepati le, kadar (subsidiarnost) in kolikor (sorazmernost) je to potrebno. Poleg tega je napovedala, da bo skupaj z vsemi politično občutljivimi ali pomembnimi zakonodajnimi predlogi s priloženo oceno učinka objavila preglednico za oceno subsidiarnosti, ki pomaga pri izvajanju teh načel v praksi. S tem je upoštevala priporočila projektne skupine za subsidiarnost in sorazmernost z vodilom „storiti manj, a učinkoviteje“. Novo uvedeni elementi vključujejo sprejetje pristopa „za enega sprejetega se eden odpravi“ za čim večje zmanjšanje bremena nove zakonodaje EU za posameznike in podjetja ter izboljšanje načina, kako se z boljšim pravnim urejanjem obravnavata in podpirata trajnostnost in digitalna preobrazba. Za nacionalne parlamente je neposredno pomembna poenostavitev javnih posvetovanj z uvedbo enotnega „poziva k predložitvi dokazov“ na izboljšanem portalu „Povejte svoje mnenje“, s katerim se nadomesti več preteklih posvetovanj v različnih fazah priprave politike. Prispevek, v zvezi s katerim se lahko nacionalni in regionalni parlamenti ali nacionalni, regionalni in lokalni organi odločijo, da ga bodo zagotovili, je jasno opredeljen in ločen od prispevka drugih deležnikov. Vendar je leta 2021 ta portal uporabljalo le malo nacionalnih parlamentov. Platforma Pripravljeni na prihodnost Platforma Pripravljeni na prihodnost (v nadaljnjem besedilu: platforma), ki je bila ustanovljena maja 2020 kot naslednica platforme REFIT, je strokovna skupina na visoki ravni, ki Komisiji pomaga poenostaviti zakone, zmanjšati povezana nepotrebna regulativna bremena ter izkoristiti strokovno znanje in izkušnje na nižjih ravneh upravljanja ter strokovno znanje in izkušnje deležnikov za zagotovitev najučinkovitejšega izpolnjevanja ciljev zakonodaje, pri čemer se upoštevajo tudi izkušnje nacionalnih, lokalnih in regionalnih organov. Platforma združuje predstavnike nacionalnih, regionalnih in lokalnih organov držav članic, Odbora regij, ki ga podpira mreža RegHub, Evropskega ekonomsko-socialnega odbora ter deležnikov, ki zastopajo poslovne in nevladne organizacije. Ima pomembno vlogo pri zagotavljanju informacij o izvajanju zakonov. Leta 2021 je predstavila ambiciozen prvi letni delovni program, ki zajema 15 različnih tem v zvezi z najrazličnejšimi sektorji ter v katerem se prednostno obravnavajo digitalizacija, učinkovite obveznosti glede označevanja, dovoljenj in poročanja ter poenostavitev zakonodaje EU. Ocene učinka Komisija načeli subsidiarnosti in sorazmernosti analizira v vseh ocenah učinka, pripravljenih v zvezi s predlogi politike. Odbor za regulativni nadzor izvaja neodvisen nadzor kakovosti teh ocen. Leta 2021 je navedeni odbor pregledal 83 ocen učinka, kar je precej več kot leto prej (41).

Vrednotenja in preverjanja primernosti Subsidiarnost in sorazmernost sta tudi bistvena vidika vrednotenj in preverjanj primernosti, s katerimi se presoja, ali je ukrep na ravni EU dosegel pričakovane rezultate v smislu učinkovitosti, uspešnosti, skladnosti, ustreznosti in dodane vrednosti EU. Odbor za regulativni nadzor je leta 2021 pregledal 15 pomembnih vrednotenj, vključno z dvema preverjanjema primernosti, medtem ko jih je leta 2020 pregledal 13. Nekateri od vidikov, zajetih z vrednotenji, so posebno pomembni v zvezi s subsidiarnostjo in sorazmernostjo. Na primer, pri vrednotenju Uredbe (EU) št. 1315/2013 o smernicah Unije za razvoj vseevropskega prometnega omrežja (TEN-T) so bile med drugim proučene spremembe, za katere je mogoče razumno trditi, da so posledica ukrepanja EU, in ki presegajo spremembe, ki bi jih bilo mogoče pričakovati za nacionalne ukrepe držav članic. Ugotovljeno je bilo, da sta učinkovita uskladitev in izvajanje ukrepov na nacionalni, regionalni in lokalni ravni posledica enotne in zanesljive evropske politike. Ugotovljeno je bilo tudi, da precejšnje dodane vrednosti, ki jo je zagotovilo sodelovanje s tretjimi državami na področju vseevropskega prometnega omrežja, ne bi bilo mogoče zagotoviti, če bi države članice ukrepale posamično. Evropski parlament Leta 2021 je Evropski parlament uradno prejel 227 predložitev nacionalnih parlamentov, poslanih na podlagi Protokola št. 2, od tega 24 obrazloženih mnenj in 203 prispevke (predložitve, v katerih niso bili izraženi pomisleki glede subsidiarnosti). Za primerjavo, leta 2020 je Evropski parlament prejel 134 predložitev, od tega 13 obrazloženih mnenj. V prvi polovici leta 2021 je bil stalni poročevalec za subsidiarnost v Odboru za pravne zadeve (JURI) Nacho Sánchez Amor (Socialisti in demokrat/ES), v drugi polovici pa Gilles Lebreton (Identiteta in demokracija/FR). Med njunima mandatoma je odbor, ki je v skladu s Prilogo VI k Poslovniku Evropskega parlamenta v celoti odgovoren za zagotavljanje skladnosti zakonodaje EU z načelom subsidiarnosti, izdal poročilo o letnih poročilih Komisije o subsidiarnosti in sorazmernosti, ki je zajemalo obdobje 2017–2019. Poročevalec za poročilo je bil Mislav Kolakušić (Samostojni poslanci/HR). Odbor je prispeval tudi k 35. in 36. polletnemu poročilu o parlamentarnih praksah, ki ju je pripravila Konferenca odborov parlamentov za zadeve Unije (COSAC). Služba Evropskega parlamenta za raziskave (EPRS) je Evropskemu parlamentu še naprej pomagala pri vključevanju vidikov subsidiarnosti in sorazmernosti v njegovo delo s: —sistematičnim preverjanjem vidikov subsidiarnosti in sorazmernosti v ocenah učinka, ki jih je pripravila Komisija, ter usmerjanjem pozornosti na morebitne izražene pomisleke, zlasti pomisleke nacionalnih parlamentov in Odbora regij; —zagotavljanjem, da Evropski parlament pri svojem delu v celoti upošteva ti načeli, na primer z izvajanjem ocen učinka lastnih vsebinskih sprememb ali analiziranjem dodane vrednosti predlogov za novo zakonodajo, ki jih Evropski parlament pripravi na podlagi člena 225 Pogodbe o delovanju Evropske unije, in stroškov neukrepanja na ravni EU; —preverjanjem vidikov subsidiarnosti in sorazmernosti pri pripravi osnutkov ocen učinka, pri čemer se osredotoča na dodano vrednost EU. EPRS je leta 2021 pripravila 33 prvih presoj ocen učinka Komisije in 2 nadomestni oceni učinka, 7 naknadnih evropskih ocen izvajanja, 27 ocen izvajanja, 3 dokumente „izvajanje v praksi“, 2 drugi naknadni oceni (vključno s publikacijo o novih smernicah za boljše pravno urejanje) in 1 publikacijo o „boljši pripravi zakonodaje v praksi“ s pregledom letnega delovnega programa Komisije. V zvezi z dodano vrednostjo EU so bili pripravljeni 2 poročili o stroških neukrepanja na ravni EU, 12 ocen dodane vrednosti EU in 1 dokument o dodani vrednosti obstoječih politik EU. Svet Svet Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Svet), vključno z ustreznimi delovnimi skupinami, je v letu 2021 še naprej spremljal učinkovito izvajanje sklepov, ki sta jih Svet in Evropski svet sprejela v prejšnjem letu, v zvezi z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti. To so bili sklepi Evropskega sveta o nadaljnjem dokončanju agende za enotni trg, sklepi Sveta v zvezi z boljšim pravnim urejanjem – zagotavljanje konkurenčnosti in trajnostne, vključujoče rasti ter sklepi Sveta o regulativnih peskovnikih in določbah o eksperimentiranju kot orodjih za regulativni okvir, ki bo inovacijam prijazen, za prihodnost primeren in odporen ter bo z njim mogoče obvladovati prelomne izzive v digitalni dobi. Svet poleg izpolnjevanja obveznosti iz Pogodb obvešča države članice o mnenjih nacionalnih parlamentov o zakonodajnih predlogih Komisije. Generalni sekretariat Sveta je leta 2021 razdelil 16 obrazloženih mnenj, ki jih je prejel v okviru Protokola št. 2, in 165 mnenj, izdanih v okviru političnega dialoga. Odbor regij Dejavnosti Odbora regij, povezane s subsidiarnostjo, so leta 2021 usmerjale prednostne naloge za obdobje mandata 2020–2025, ki jih je odbor določil prejšnje leto. Z njimi je ponovil odločnost za nadaljevanje prizadevanj za izboljšanje kakovosti zakonodaje EU in boljše predvidevanje njenega teritorialnega učinka ter spodbujanje načela aktivne subsidiarnosti. To odločnost so podprle tudi ugotovitve Letnega regionalnega in lokalnega barometra EU 2021, ki ga je pripravil Odbor regij in v katerem je bilo poudarjeno, da skoraj dve tretjini lokalnih politikov menita, da regije, mesta in vasi nimajo dovolj vpliva na oblikovanje politik EU. V zvezi s tem je Odbor regij sklenil, da lahko „Evropa […] torej po krizi zaradi COVID-19 postane demokratično in tudi okoljsko odpornejša, če uradno prizna pomen aktivne subsidiarnosti in jo tudi izvaja, s čimer se zagotovi, da se ukrepi sprejemajo na ravni, kjer bodo državljanom zagotovili največjo dodano vrednost, ter da se vzpostavijo usklajeni in učinkoviti postopki odločanja“. Odbor regij je leta 2021 izdal 59 mnenj in 9 resolucij. Od tega je 10 zakonodajnih mnenj, 17 nezakonodajnih mnenj in 5 resolucij vključevalo specifične sklice na skladnost z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti ali konkretna priporočila za izboljšanje navedene skladnosti. Številna od njih so temeljila na 30 prispevkih o subsidiarnosti in sorazmernosti, predloženih leta 2021 prek podmreže REGPEX, ki je del mreže za spremljanje subsidiarnosti ter je na voljo regionalnim parlamentom in vladam z zakonodajnimi pooblastili za podporo njihovemu sodelovanju v zgodnji fazi zakonodajnega postopka (preverjanje subsidiarnosti). Usmerjevalna skupina za subsidiarnost, ki ji svetuje skupina strokovnjakov za subsidiarnost v okviru Odbora regij, je v delovnem programu za subsidiarnost za leto 2021 opredelila pet prednostnih pobud. Odbor regij je leta 2021 sprejel mnenji o dveh zakonodajnih predlogih, ki sta po mnenju odbora najobčutljivejša z vidika subsidiarnosti: novem paktu o migracijah in azilu ter predlogu direktive o ustreznih minimalnih plačah v EU. Po posvetovanju z mrežo za spremljanje subsidiarnosti je Odbor regij sklenil, da sta navedena predloga skladna z načelom subsidiarnosti. Odbor regij je v okviru evropskega tedna regij in mest, ki je potekal oktobra 2021, skupaj s Konferenco evropskih regionalnih zakonodajnih skupščin (CALRE) soorganiziral delavnico z naslovom „Upravljanje na več ravneh in aktivna subsidiarnost za trajnostno okrevanje in odpornost“. Zaključki delavnice, ponovljeni v resoluciji Odbora regij o Letnem barometru 2021, so znova potrdili potrebo po vključevanju lokalnih in regionalnih organov v ocenjevanje in izvajanje mehanizma za okrevanje in odpornost ter zlasti nacionalnih načrtov za okrevanje in odpornost, pri čemer je bilo izraženo obžalovanje, da je bilo to vključevanje do zdaj omejeno.

Odbor je na plenarnem zasedanju decembra 2021 znova pozval k reviziji Medinstitucionalnega sporazuma med Evropskim parlamentom, Svetom Evropske unije in Komisijo o boljši pripravi zakonodaje za vključitev razsežnosti evropskega zakonodajnega postopka na več ravneh v skladu s predlogom Projektne skupine za subsidiarnost in sorazmernost z vodilom „storiti manj, a učinkoviteje“. Odbor regij se je zavezal tudi, da bo pripravil svojo zbirko orodij za boljše pravno urejanje in tako vključil vsa svoja obstoječa orodja za boljše pravno urejanje (mrežo za spremljanje subsidiarnosti, mrežo RegHub in ocene teritorialnega učinka) v enoten okvir upravljanja, da bi izboljšal sodelovanje, povezave in sinergije med posameznimi orodji in akterji ter vzpostavil tesnejše povezave z zbirko orodij Komisije za boljše pravno urejanje (ki vključuje orodje za teritorialne učinke) in orodji, ki jih razvija služba Evropskega parlamenta za raziskave. V zvezi s širšim vprašanjem subsidiarnosti je Odbor regij opredelil svoje stališče v okviru Konference o prihodnosti Evrope. Zagotovil je prispevek o „uporabi ,aktivne subsidiarnosti‘ za boljše vključevanje parlamentov, regij in mest v oblikovanje evropskih politik“. Sodišče Evropske unije Sodišče leta 2021 ni izdalo nobene pomembne sodbe v zvezi z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti. 3.Uporaba mehanizma za preverjanje subsidiarnosti v nacionalnih parlamentih Komisija je leta 2021 prejela 16 obrazloženih mnenj nacionalnih parlamentov. To je več kot v zadnjih dveh letih (leta 2020 jih je prejela 9, leta 2019 pa nobenega) ter manj kot v preteklih letih (2016–2018) v absolutnem številu in v primerjavi s skupnim številom mnenj, ki so jih poslali nacionalni parlamenti (glej tudi graf „Vrste mnenj“ v oddelku 4). Od 16 obrazloženih mnenj, prejetih leta 2021, se jih je 9 nanašalo na sveženj „Pripravljeni na 55“, 3 na sveženj o evropski zdravstveni uniji, 2 na pakt o migracijah in azilu, 1 na predlog direktive o ustreznih minimalnih plačah v EU in 1 na predlog o spremembi direktive o DDV v zvezi s prenosom izvedbenih pooblastil na Komisijo za opredelitev pomena izrazov, uporabljenih v nekaterih določbah navedene direktive. Devet obrazloženih mnenj v zvezi s predlogi iz svežnja „Pripravljeni na 55“, ki jih je Komisija sprejela 14. julija 2021, so predložili štirje nacionalni parlamenti, nanašala pa so se na 13 različnih predlogov. Večina se jih je nanašala na del svežnja, povezan s solidarnostjo med državami članicami, pri čemer so se najpogosteje izraženi pomisleki nanašali na nezadostno oceno učinkov in pomanjkanje dokazov o dodani vrednosti evropskih ukrepov. V zvezi s posameznimi predlogi so bila predložena največ tri obrazložena mnenja, zato v nobenem primeru ni bil dosežen prag za skupen odgovor Komisije, sploh pa ne za „rumeni karton“, na podlagi katerega bi morala Komisija navesti razloge za ohranitev, spremembo ali umik predloga. Irska domova Oireachtas sta poslala dve obrazloženi mnenji o tem svežnju, vsako od njiju pa se je nanašalo na šest predlogov. V prvem mnenju sta trdila, da predlogi niso skladni z načelom subsidiarnosti, ker Komisija ni zadovoljivo izpolnila postopkovnih zahtev za predložitev podrobne izjave z dovolj kvantitativnimi in kvalitativnimi kazalniki, da bi lahko nacionalni parlamenti v celoti ocenili vse posledice tovrstnih predlogov na ravni EU. V drugem mnenju o drugih postavkah svežnja sta domova Oireachtas trdila zlasti, da „nujnost“ in „večje koristi“ predlogov v primerjavi z ukrepi na ravni držav članic niso bile ustrezno opredeljene, zato predlogi niso niti sorazmerni niti skladni z načelom subsidiarnosti. Izrazila sta tudi specifične pomisleke v zvezi s predlogom za nov, ločen sistem trgovanja z emisijami za sektor cestnega prometa in stavbni sektor ter dodelitev prihodkov prek Socialnega sklada za podnebje, ki so dodatno obravnavani v ustreznih odstavkih v nadaljevanju. Komisija je v svojih odgovorih pojasnila nujnost in večje koristi predlogov ter obrazložila, da vsi predlogi temeljijo na sporočilu Komisije o načrtu za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, ki mu je bila predložena obsežna ocena učinka, na kateri temelji celovit načrt za odgovorno povečanje zavezujočega cilja EU za leto 2030 na vsaj 55-odstotno zmanjšanje neto emisij. Vsi predlogi, na katere se nanaša obrazloženo mnenje, so bili podprti s specifično oceno učinka. Komisija je opozorila tudi, da je poskušala združiti učinke različnih predlogov politike v okviru ocene scenarija z državami članicami, s katero naj bi se zajel skupni učinek (scenarij „MIX“). Vse te informacije so javno dostopne na spletu. V zvezi s Socialnim skladom za podnebje je švedski Riksdag izrazil dvome o koristi ukrepa za podnebje, saj neposredna dohodkovna podpora ne bi nujno prinesla zmanjšanja emisij in prispevala k skupnim ciljem. Poleg tega je kritiziral vzpostavitev neposredne povezave med dohodkovno podporo gospodinjstvom na nacionalni ravni in proračunom EU. Komisija je v svojem odgovoru pojasnila, da je Socialni sklad za podnebje namenjen obravnavanju morebitnega neenakomernega socialnega učinka, ki bi ga lahko imel nov sistem trgovanja z emisijami v državah članicah in med njimi. Cilje sklada bi bilo treba doseči s podporo naložbam in začasno dohodkovno podporo. Vendar državljani ne bi prejemali plačil neposredno iz proračuna EU. Države članice bi prejele podporo iz proračuna EU in bi nato izplačale začasno neposredno dohodkovno podporo iz nacionalnih proračunov, vse take sheme pa bi vzpostavili in upravljali nacionalni organi v skladu z nacionalno zakonodajo in predpisi. Irska domova Oireachtas sta izrazila dvome o metodologiji Komisije za izračun dodelitev finančnih sredstev državam članicam iz Socialnega sklada za podnebje, pri čemer sta se sklicevala na pomanjkanje ustreznih nacionalnih podatkov. Komisija je v svojem odgovoru pojasnila, da se v metodologiji dodeljevanja upoštevajo specifične potrebe posameznih držav članic. Z delovanjem sklada bi se zagotovilo tudi, da lahko države članice sprejmejo ukrepe za dopolnitev podnebnih ukrepov na ravni EU. Države članice so v najboljšem položaju, da načrtujejo in izbirajo ukrepe in naložbe, ki odražajo nacionalne posebnosti. Češki Senát je menil, da predlog prenovitve direktive o obdavčitvi energije na več načinov posega v pravico držav članic do obdavčitve: (i) državam članicam ne dopušča, da bi določile različne davčne stopnje za energente v isti kategoriji; (ii) mehanizem samodejne indeksacije ravni obdavčitve posega v pravico držav članic do obdavčitve s preprečevanjem racionalne davčne politike, zlasti v primeru visoke inflacije; (iii) najnižje ravni obdavčitve so ključni element, zato bi jih bilo treba prilagoditi samo z zakonodajnim aktom, ne z delegiranim aktom Komisije, ter (iv) opredelitev ranljivih gospodinjstev, ki bi lahko bila upravičena do znižanj davkov, ni bila dovolj prožna in je precej omejila možnosti držav članic za obravnavanje socialnih učinkov direktive. Komisija je odgovorila, da se v skladu s predlogom ohrani prožnost, na podlagi katere lahko države članice prilagodijo nacionalno zakonodajo glede na svoje specifične okoliščine in potrebe. V skladu s predlagano davčno strukturo bi se energenti in električna energija združili v kategorije in razvrstili glede na njihovo okoljsko učinkovitost, za skupine izdelkov s podobnimi značilnostmi (kot so fosilna goriva) pa bi se zagotovila ista davčna obravnava. Države članice bi lahko v skladu s svojimi potrebami določile ravni obdavčitve, višje od najnižjih ravni, vendar bi morale pri tem upoštevati navedeno razvrstitev. S predlaganim mehanizmom indeksacije, ki temelji na harmoniziranem indeksu Eurostata, bi se ohranila ustreznost najnižjih davčnih stopenj, z leti pa tudi njihova realna vrednost. Nazadnje, morebitna oprostitev davkov za ranljiva gospodinjstva bi bila povezana s harmoniziranim merilom, katerega uporaba pa bi bila odvisna od nacionalnih razmer. Češki Senát je v obrazloženem mnenju o reviziji direktive o sistemu EU za trgovanje z emisijami menil, da ocena učinka in analiza, priloženi zakonodajnim predlogom Komisije, nista vključevali analiz učinkov za posamezne države. Trdil je, da Komisija ni zadovoljivo upoštevala negativnih socialnih in ekonomskih učinkov uvedbe trgovanja z emisijami za sektor cestnega prometa in stavbni sektor v državah članicah z manjšo kupno močjo, zlasti glede na neobstoj mehanizmov za preprečevanje špekulativnega trgovanja. Komisija je v svojem odgovoru pojasnila, da scenarij politike, ki združuje različne predloge politike, temelji na javnih podatkih za posamezne države. Komisija je predlagala uvedbo cene ogljika poleg politik na nacionalni ravni, saj se je v prejšnjih letih izkazalo, da rezultati, doseženi z obstoječimi evropskimi in nacionalnimi politikami za zmanjšanje emisij v sektorju cestnega prometa in stavbnem sektorju, niso zadostni za dosego cilja 55-odstotnega zmanjšanja emisij do leta 2030. Če bi uporaba oblikovanja cen ogljika za emisije toplogrednih plinov iz stavb in cestnega prometa imela neenakomeren socialni učinek v državah članicah in med njimi, bi se ti učinki na najranljivejše ljudi in gospodinjstva obravnavali s Socialnim skladom za podnebje. Irska domova Oireachtas sta trdila, da se s predlaganim sistemom trgovanja z emisijami verjetno ne bo zagotovila primerljiva raven prihodkov kot z nacionalnim davkom na ogljikov dioksid, zato bi predlagani sistem vplival na zmožnost Irske, da izvaja podnebne ukrepe za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov in doseže nacionalni cilj podnebne nevtralnosti. Ukrepi države članice bi bili učinkovitejši od ukrepov EU. Komisija je odgovorila, da novi sistem trgovanja z emisijami državam članicam ne bi preprečil izvajanja ambicioznejših nacionalnih politik oblikovanja cen ogljika na podlagi obdavčitve, če bi to želele. V zvezi s predlogom uredbe o vzpostavitvi infrastrukture za alternativna goriva je češki Senát menil, da Komisija ni dokazala, da so predlagani zavezujoči cilji za infrastrukturo za težka vozila realistično dosegljivi ob razumnih stroških za države članice, in torej ni dokazala realne dodane vrednosti izbranega pristopa na ravni EU. Komisija je v svojem odgovoru pojasnila, da bi se zavezujoči cilji uporabljali samo za evropsko jedrno avtocestno omrežje (omrežje TEN-T) ter da bi bili zaradi nadnacionalnega značaja in vseevropskega pomena omrežja potrebni ukrepi na ravni EU, da bi se omrežje opremilo z ustrezno infrastrukturo. V skladu z uredbo bi imele države članice diskrecijsko pravico, da določijo način, kako izpolniti cilje, tiste, ki bi načrtovale sofinanciranje, pa bi lahko uporabile sredstva iz mehanizma za okrevanje in odpornost. Komisija je v zvezi z delom svežnja „Pripravljeni na 55“, povezanim z energijo, tj. predlogoma za direktivo o energiji iz obnovljivih virov in direktivo o energijski učinkovitosti, prejela dve obrazloženi mnenji, in sicer je švedski Riksdag predložil obrazloženo mnenje o prvem predlogu, češki Senát pa o obeh. Švedski Riksdag je kritiziral raven podrobnosti uredbe, češki Senát pa je menil, da se specifične okoliščine v državah članicah niso upoštevale. S tema predlogoma bi se izključile stroškovno učinkovitejše in na splošno učinkovitejše rešitve (Riksdag, Senát). Poleg tega sta parlamenta izrazila dvome glede vsebine ciljev, zlasti v sektorju ogrevanja, na primer v zvezi z daljinskim ogrevanjem (Senát). V zvezi z obnovljivimi viri energije je Senát poudaril, da bi bilo treba zaradi geografskega položaja Češke in omejenih možnosti za energijo iz obnovljivih virov v državi jedrsko energijo, za prehodno obdobje pa tudi plin priznati kot trajnostna v okviru taksonomije EU.

Komisija je trdila, da so ukrepi EU utemeljeni v skladu s členom 191 Pogodbe o delovanju Evropske unije, saj se z usklajevanjem na ravni EU povečajo energetska varnost ter okoljske in podnebne koristi. Za izpolnitev krovnega cilja EU glede energijske učinkovitosti sta potrebna učinkovit zakonodajni okvir ter usklajen in harmoniziran pristop na ravni EU. Države članice bi ob upoštevanju nacionalnih razmer in posebnosti ohranile prožnost v smislu izbire svoje kombinacije politik, sektorjev in posameznih ukrepov za dosego zahtevanih prihrankov energije. Zavezujoči cilj EU glede 9-odstotnega zmanjšanja v zvezi s porabo primarne in končne energije je bil potreben v okviru zakonodajnega svežnja, s katerim se bo zagotovilo 55-odstotno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. V zvezi s predlogom o spremembi uredbe o emisijah toplogrednih plinov in odvzemih zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (LULUCF) je francoski Sénat izrazil pomisleke, hkrati pa priznal, da ima določitev cilja podnebne nevtralnosti EU do leta 2050 dodano vrednost EU. Menil je, da prenos pooblastil na Komisijo, da v obdobju 2026–2029 sprejema izvedbene akte s potencialno neomejenim področjem uporabe za določitev zavezujočih ravni CO2 za kmetijske dejavnosti za vsako državo članico, ni v skladu z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti. Poleg tega je navedel, da z ureditvami upravljanja, povezanimi z določanjem ciljev držav članic za obdobje 2026–2030, niso ustrezno določeni postopki spremljanja za nacionalne parlamente. Komisija je v svojem odgovoru pojasnila, da je cilj za leto 2030 predlagala v skladu s krivuljo doseganja podnebne nevtralnosti sektorja zemljišč do leta 2035 in da predlagana porazdelitev med državami članicami temelji na dveh elementih: (i) vsaka država članica ohrani svojo nedavno raven odvzemov in sporočenih emisij (tj. povprečje v obdobju 2016–2018), ki predstavlja isto začetno raven kot v skladu z uredbo o porazdelitvi prizadevanj; (ii) vrzel, ki jo je treba zapreti za dosego cilja EU leta 2030, bo porazdeljena glede na površino zemljišč, s katerimi se gospodari, v posamezni državi članici. Komisija je pojasnila, da predlog ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje ciljev. V zvezi z upravljanjem je Komisija pojasnila, da bi se s prehodom na letne nacionalne cilje za sektor rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva v obdobju 2026–2030 uvedla načela, podobna tistim, ki prevladujejo v okviru za skladnost iz Uredbe (EU) 2018/842 o porazdelitvi prizadevanj. Od držav članic bi se zahtevalo, naj predložijo nacionalne načrte in v njih podrobno opredelijo svoj prispevek k doseganju cilja za leto 2035. Nazadnje, Komisija je navedla, da ji pri izvajanju izvedbenih pooblastil pomaga Odbor za podnebne spremembe, v katerem so zastopane vse države članice. Francoski Sénat je izdal obrazložena mnenja o vsakem od treh predlogov iz svežnja o evropski zdravstveni uniji. V zvezi s predlogom uredbe o okrepljeni vlogi Evropske agencije za zdravila je kritiziral domnevni poseg v nacionalne pristojnosti. Sénat je menil, da je predvidena pravica Komisije, da sprejme vse potrebne ukrepe za zmanjšanje učinkov dejanskega ali morebitnega pomanjkanja zdravil ali medicinskih pripomočkov, ki veljajo za kritične v izrednih zdravstvenih razmerah, v nasprotju s pristojnostjo držav članic, da zagotavljajo zdravstvene storitve in zdravstveno oskrbo, v skladu s členom 168(7) Pogodbe o delovanju Evropske unije. V zvezi s predlogom uredbe o Evropskem centru za preprečevanje in obvladovanje bolezni je Sénat kritiziral domnevno harmonizacijo zakonov in drugih predpisov na ravni EU, potrebno za interoperabilnost nacionalnih načrtov za pripravljenost in odzivanje za resne čezmejne grožnje za zdravje, ki je po mnenju Sénata v nasprotju s Pogodbama, v zvezi z oceno učinka pa je izrazil dvome o zmogljivosti centra za izvajanje vrednotenj in revizij. V zvezi s predlogom uredbe o resnih čezmejnih grožnjah za zdravje je Sénat kritiziral uporabo izvedbenih aktov ter opozoril na navzkrižje pristojnosti in negotovosti glede usklajevanja z enotnim mehanizmom EU za politično odzivanje na krize. Komisija je v svojem odgovoru nasprotovala mnenju, da je predlagana uredba o Evropski agenciji za zdravila v nasprotju s pristojnostmi držav članic na podlagi člena 168(7) Pogodbe o delovanju Evropske unije, saj imajo tako obsežne izredne razmere v javnem zdravju kot kriza zaradi COVID-19 posledice za vse države članice, ki se same ne morejo ustrezno odzvati. Usklajeno spremljanje morebitnega pomanjkanja na ravni EU bi lahko državam članicam pomagalo, da bi se bolje pripravile na nenadno povečanje povpraševanja, izognile omejitvam izvoza na enotnem trgu, preprečile kopičenje čezmernih in nesorazmernih zalog ter učinkoviteje dodeljevale sredstva na nacionalni in evropski ravni. Za nobenega od predlogov ne bi bila potrebna harmonizacija nacionalnih načrtov za pripravljenost ali zakonov ali drugih predpisov. Izvedbeni ukrepi so se nanašali le na postopke, v skladu z njimi se na Odbor za zdravstveno varnost ne bi prenesla dodatna pooblastila, njegova mnenja pa ne bi postala zavezujoča. Tako kot leta 2020 so bila tudi leta 2021 predložena obrazložena mnenja v zvezi z novim paktom o migracijah in azilu, pri čemer je slovaški Národná rada predložil obrazloženo mnenje o predlogu o upravljanju azila in migracij, italijanski Senato della Repubblica pa o petih zakonodajnih predlogih iz svežnja. Národná Rada je menil, da je bilo načelo subsidiarnosti kršeno, ker v predlogu ni bila opredeljena pravna podlaga za razdelitveni ključ ter pristojnosti Agencije EU za azil ter evropsko mejno in obalno stražo. Poleg tega je izrazil dvom o uporabi delegiranih aktov in trdil, da je vsaka država članica pristojna za odločanje o sprejemu oseb na svoje ozemlje v skladu z nacionalnimi azilnimi zakoni. Senato della Repubblica je menil, da je subsidiarnost kršena, če predlogi kažejo očitno asimetričnost med obveznostmi in solidarnostjo ter se sedanje težave z njimi ne rešijo, zaradi česar ukrepanje na ravni EU nima dodane vrednosti. V zvezi s sorazmernostjo je Senato trdil, da bi lahko sistem s fazo „pred vstopom“ čezmerno vplival na nacionalni pravni sistem in sodno varstvo v državi vstopa, da prag, pod katerim je treba sprožiti postopek na meji, pomeni, da bi se za skoraj vse migrante, ki prispejo po morju, uporabljal postopek na meji, namesto postopkov za premestitev, ter da se z urejanjem mehanizma za prevzem vračanja prinaša povišajo stroški in poveča birokracija za državo članico vstopa. Komisija je v svojih odgovorih pojasnila, da razdelitveni ključ ni nov element ter da bi Agencija Evropske unije za azil ter Evropska agencija za mejno in obalno stražo (Frontex) zgolj olajševali operativne vidike izvedbenega akta. V zvezi z delegiranimi akti je Komisija poudarila, da te določbe temeljijo na uredbi Dublin III in ne spreminjajo veljavnih predpisov. Opozorila je še, da je s členom 78(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije določena dodatna specifična možnost Sveta, da ukrepa v primeru izrednih razmer, za katere je značilno nenadno povečanje prihodov državljanov tretjih držav. Samo če bi bila vrnitev z ozemlja držav članic prejemnic neuspešna, bi se od prevzemne države članice zahtevalo, naj migranta brez urejenega statusa premesti na svoje ozemlje za nadaljevanje prizadevanj za njegovo vrnitev. Komisija je menila, da pakt zagotavlja ustrezno ravnovesje med odgovornostjo in solidarnostjo, saj se z več izjemami zagotavlja prožnost postopka na meji in okoliščin, v katerih ga je treba uporabljati. Merilo odgovornosti, povezano z državo prvega vstopa, bi bilo treba obravnavati skupaj z drugimi merili odgovornosti. Solidarnostni mehanizem v okviru pakta je namenjen tudi zmanjšanju števila ljudi, navzočih v državah članicah z velikim številom prihodov, ter zagotavljanju podpore krepitvi zmogljivosti, operacijam in ukrepom na področju zunanjih odnosov, če bi lahko vplivali na migracijske tokove proti posameznim državam članicam. Stroški za države članice prejemnice se zaradi prevzema vračanja ne bi povišali. Komisija je v zvezi s predlogom direktive o ustreznih minimalnih plačah v EU, sprejetim 28. oktobra 2020, po dveh obrazloženih mnenjih, ki jih je prejela že leta 2020, prejela tretje obrazloženo mnenje, ki ga je poslala malteška Kamra tad‑Deputati. Kamra tad-Deputati je nasprotovala izbiri pravne podlage. V zvezi s subsidiarnostjo je menila, da bi se lahko zaradi razlik pri določanju plač cilji predloga učinkovito dosegli z ukrepi držav članic. Nasprotno bi lahko imel predlog negativne posledice; lahko bi na primer otežil postopek kolektivnega pogajanja, v nekaterih sektorjih pa povečal tveganje konfliktov med delodajalci in zaposlenimi. Komisija je pojasnila, da se večina držav članic srečuje s težavo zaradi nezadostne ustreznosti minimalnih plač in/ali pokritosti z njimi, ukrepi na nacionalni ravni pa so se izkazali za nezadostne za rešitev težave. Poudarila je velike razlike v standardih za dostop do ustrezne zaščite minimalne plače, pri čemer je navedla, da bi se lahko take razlike najbolje obravnavale na ravni EU. Države članice, v katerih je pokritost s kolektivnimi pogajanji manjša od 70 %, bi morale določiti okvir omogočitvenih pogojev in pripraviti akcijski načrt za spodbujanje kolektivnih pogajanj, pri čemer pa bi posamezne države članice same določile zasnovo okvira in akcijskega načrta. Kar zadeva predlog o spremembi direktive o DDV v zvezi s prenosom izvedbenih pooblastil na Komisijo za opredelitev pomena izrazov, uporabljenih v nekaterih določbah navedene direktive, je švedski Riksdag v obrazloženem mnenju znova potrdil pomen zahteve po soglasju v zvezi z obdavčitvijo ter izrazil mnenje, da bi postopek odločanja, ki ga predlaga Komisija, pomenil prenos pooblastil z nacionalne ravni na raven EU na področju, ki je osrednjega pomena za nacionalno suverenost, s čimer presega tisto, kar je potrebno za doseganje ciljev predloga. Komisija je odgovorila, da neusklajena uporaba konceptov iz direktive o DDV v državah članicah ovira nemoteno delovanje notranjega trga in lahko povzroči dvojno obdavčitev ali neobdavčitev ter da države članice ne morejo same rešiti teh težav. V skladu s predlogom bi Komisija sprejela izvedbene akte samo v zvezi z omejenim naborom pravil o izvajanju določb direktive o DDV, za katere je potrebna enotna uporaba konceptov iz zakonodaje EU o DDV. Glasovanje s kvalificirano večino in postopki v odboru so se že uporabljali v zvezi z neposredno obdavčitvijo, postopek v odboru pa je bil dolgoletni standardni pristop, ki se je uporabljal v pravu EU za olajšanje oblikovanja skupnega mnenja in prakse. 4.Pisni politični dialog z nacionalnimi parlamenti Odnosi Komisije z nacionalnimi parlamenti poleg mehanizma za preverjanje subsidiarnosti, ki temelji na Protokolu št. 2 k Pogodbama, vključujejo tudi vrsto drugih dejavnosti, zlasti politični dialog, vzpostavljen leta 2006. To vključuje pisne izmenjave o morebitnih pobudah Komisije, v zvezi s katerimi nacionalni parlamenti želijo zagotoviti prispevke ali predložiti pripombe, in ustni politični dialog, ki je podrobneje opisan v oddelku 5 v nadaljevanju. Splošne ugotovitve Nacionalni parlamenti so Komisiji v letu 2021 poslali 360 mnenj. To je precej več kot v prejšnjih dveh letih (255 mnenj leta 2020 in 159 mnenj leta 2019), vendar še vedno manj kot v srednjih letih mandata prejšnje Komisije (569 mnenj leta 2018, 576 mnenj leta 2017 in 620 mnenj leta 2016).

Od teh 360 mnenj se jih je 199 (55,3 %), vključno s 16 obrazloženimi mnenji (4,4 %), nanašalo na zakonodajne predloge Komisije, za katere se uporablja mehanizem za preverjanje subsidiarnosti. Navedena število in delež sta veliko večja kot v prejšnjih dveh letih, verjetno zaradi večjega števila zakonodajnih predlogov, ki jih je predložila Komisija. Preostalih 161 mnenj (44,7 %) se je nanašalo predvsem na nezakonodajne pobude, kot so sporočila, ali pa so bila to mnenja na lastno pobudo, ki niso bila neposredno povezana s pobudo Komisije, njihovo stabilno število v primerjavi z letom 2020 (156 mnenj) pa kaže, da so nekateri nacionalni parlamenti Komisiji še naprej zagotavljali dragocene politične prispevke, usmerjene v prihodnost. Komisija na točke, ki jih navedejo nacionalni parlamenti ali parlamentarni domovi, vedno opozori ustrezne službe Komisije in komisarje, na točke v zvezi z zakonodajnimi predlogi pa tudi predstavnike Komisije, ki sodelujejo pri pogajanjih sozakonodajalcev. Sodelovanje in področje uporabe Podobno kot v prejšnjih letih se je število mnenj, poslanih Komisiji, med nacionalnimi parlamenti zelo razlikovalo. Deset najdejavnejših parlamentarnih domov je izdalo 285 mnenj. To je 79 % vseh mnenj, kar ustreza povprečju v zadnjih letih. Število nacionalnih parlamentov ali parlamentarnih domov, ki niso izdali nobenega mnenja, se je zmanjšalo na osem parlamentarnih domov (od skupno 39), kar pomeni, da pet držav članic, ki predstavljajo manj kot petino vseh, v letu 2021 ni sodelovalo pri pisnem političnem dialogu. To kaže vse večji interes nacionalnih parlamentov za sodelovanje pri preverjanju subsidiarnosti in političnem dialogu. Med 12 nacionalnimi parlamenti ali parlamentarnimi domovi, ki so v letu 2021 poslali največ mnenj, so bili: španski Cortes Generales (57 mnenj), portugalska Assembleia da República (54 mnenj), češki Senát (47 mnenj), romunska Camera Deputaților (27 mnenj), nemški Bundesrat (24 mnenj), romunski Senat (18 mnenj), francoski Sénat (17 mnenj), nizozemska Eerste Kamer (17 mnenj), češka Poslanecká sněmovna (12 mnenj), italijanska Camera dei Deputati (12 mnenj), poljski Senat (12 mnenj) in švedski Riksdag (12 mnenj). Ti so bili tudi v preteklih letih med najdejavnejšimi parlamentarnimi domovi. V Prilogi 2 je navedeno število mnenj, ki so jih poslali posamezni parlamentarni domovi. Mnenja, ki so jih poslali nacionalni parlamenti in parlamentarni domovi, so se razlikovala tudi po naravi. Nekateri nacionalni parlamenti oziroma parlamentarni domovi so se osredotočili predvsem na preverjanje skladnosti predloga Komisije z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti, drugi pa so navedli podrobnejše pripombe v zvezi z vsebino predlogov ali pa so poslali mnenja na lastno pobudo. V zadnjenavedeni skupini so bili najdejavnejši češki Senát, romunska Camera Deputaților in Senat, nemški Bundesrat in francoski Sénat. Glavne teme mnenj v političnem dialogu Svežnji, ki so v letu 2021 pritegnili največ pozornosti, so bili sveženj „Pripravljeni na 55“ (49 mnenj) ter svežnji v zvezi z novim paktom o migracijah in azilu (17 mnenj), digitalnih storitvah (17 mnenj) in evropski zdravstveni uniji (11 mnenj). Kar zadeva posamezne pobude, so nacionalni parlamenti poslali največ mnenj o aktu o digitalnih storitvah (10 mnenj), predlogu o ustreznih minimalnih plačah (9 mnenj), dveh predlogih o digitalnem COVID potrdilu EU (po 8 mnenj za vsakega), predlogu za Sklad za azil in migracije (7 mnenj), aktu o digitalnih trgih (7 mnenj), predlogu za Socialni sklad za podnebje (6 mnenj), spremenjenem predlogu o vzpostavitvi skupnega postopka za mednarodno zaščito v Uniji (6 mnenj) in predlogu o enakem plačilu za enako delo (6 mnenj). Nacionalni parlamenti so v 6 mnenjih o delovnem programu Komisije za leto 2021 navedli tudi svoje letne prednostne naloge za leto 2021. Med 49 mnenji o svežnju „Pripravljeni na 55“ je bilo 9 obrazloženih mnenj (ki so bila predstavljena v prejšnjem oddelku) in 14 mnenj, ki so le potrdila skladnost predlogov z načelom subsidiarnosti. Med pobudami, vključenimi v sveženj, je bilo največ pripomb predloženih o predlogu o spremembi uredbe o emisijah toplogrednih plinov in odvzemih zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (LULUCF), predlogu revizije direktive o energijski učinkovitosti, predlogu direktive o energiji iz obnovljivih virov, predlogu revizije direktive o obdavčitvi energije, predlogu uredbe o vzpostavitvi mehanizma za ogljično prilagoditev na mejah, predlogu uredbe o vzpostavitvi Socialnega sklada za podnebje in sporočilu o novi strategiji EU za gozdove. Komisija je v zvezi s predlogom o spremembi uredbe o emisijah toplogrednih plinov in odvzemih zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (LULUCF) prejela tri mnenja v okviru političnega dialoga. V enem od njih so bili izraženi pomisleki glede zmožnosti za dosego podnebne nevtralnosti do leta 2035, izpostavljeno je bilo pomanjkanje spodbud za povečanje odvzemov (potrebnih za dosego podnebne nevtralnosti) ter izraženo mnenje, da sta točno in usklajeno poročanje ter sistem kazni pomembna elementa za doseganje ciljev predlagane uredbe ter da bi morali biti ukrepi za doseganje podnebne nevtralnosti že vključeni v strateške načrte v okviru skupne kmetijske politike za obdobje 2023–2027. Drugo mnenje je vsebovalo poziv Komisiji, naj pripravi študijo učinka z opisom specifične izvedljivosti predlaganih ukrepov in količinsko opredelitvijo učinkov načrtovanih sprememb, zlasti stroškov in koristi za Češko. Komisija je v svojih odgovorih pojasnila, kako namerava doseči podnebno nevtralnost in katere ocene učinka je opravila pred predložitvijo predlogov iz svežnja „Pripravljeni na 55“. V zvezi s cilji za leti 2030 in 2035 je poudarila pomen predložitve ambicioznih strateških načrtov držav članic za skupno kmetijsko politiko za obdobje 2023–2027 ter pozdravila podporo točnemu in usklajenemu spremljanju in poročanju ter sistemu kazni kot ključnim elementom za doseganje ciljev predlagane uredbe. Komisija je prejela šest mnenj o delu svežnja „Pripravljeni na 55“, povezanem z obdavčitvijo, in sicer tri o predlogu za vzpostavitev mehanizma za ogljično prilagoditev na mejah ter tri mnenja, vključno z obrazloženim, o predlogu za prenovitev direktive o obdavčitvi energije. V zvezi z mehanizmom za ogljično prilagoditev na mejah so nacionalni parlamenti postavili vprašanja glede združljivosti mehanizma s pravili Svetovne trgovinske organizacije, vpliva mehanizma na konkurenčnost EU in možnosti začasne ohranitve brezplačnih pravic. Komisija je odgovorila, da je bil predlog pripravljen v skladu s pravili Svetovne trgovinske organizacije, da je ocena učinka predloga pokazala, da bo vpliv na konkurenčnost majhen, in da bi se lahko z ohranitvijo brezplačnih pravic zmanjšala spodbuda za naložbe v okolju prijaznejšo proizvodnjo. V zvezi s prenovitvijo direktive o obdavčitvi energije je bila v obrazloženem mnenju izražena zaskrbljenost v zvezi s posegom v pravico držav članic do obdavčitve, v drugih dveh mnenjih pa je bila kljub ugotovitvi tveganja dvojne obdavčitve izražena podpora. V zvezi z zadnjenavedenima je Komisija odgovorila, da se direktiva o obdavčitvi energije in sistem za trgovanje z emisijami ne prekrivata, saj direktiva določa dajatve za porabo energije, sistem pa je namenjen obravnavi emisij. V zvezi s predlogoma za direktivo o energiji iz obnovljivih virov in direktivo o energijski učinkovitosti je Komisija poleg obrazloženih mnenj, ki so obravnavana že v prejšnjem oddelku, prejela mnenja treh parlamentarnih domov, ki so na splošno izrazili podporo. Kot v primeru obrazloženih mnenj je bilo nekaj kritik namenjenih ciljem v povezavi z roki iz predlogom, zlasti v zvezi s sektorjem ogrevanja. V zvezi z energijo iz obnovljivih virov je en parlamentarni dom poudaril, da bi bilo treba jedrsko energijo, za prehodno obdobje pa tudi plin priznati kot trajnostna v okviru taksonomije EU. V zvezi s cilji in njihovimi posledicami je Komisija poudarila, da so se različna izhodišča držav članic upoštevala pri pripravi predloga ter zlasti pri predlogih ciljev in referenčnih meril za obnovljive vire na splošno in posamezne sektorje. Poudarila je, da so se zaradi tehnološkega napredka stroški proizvodnje energije iz obnovljivih virov v zadnjem desetletju močno znižali, zato je predlagani ciljni 40-odstotni delež obnovljivih virov v EU do leta 2030 ekonomsko dosegljiv. V zvezi z vlogo jedrske energije in zemeljskega plina je Komisija opozorila, da delegirani akt o podnebju, ki dopolnjuje taksonomijo EU, nekatere dejavnosti na področju jedrske energije in plina ob upoštevanju strogih meril vključuje v kategorijo prehodnih dejavnosti iz člena 10(2) uredbe o taksonomiji. Nacionalni parlamenti so podprli vzpostavitev Socialnega sklada za podnebje in pozdravili predlog, da se 25 % prihodkov od sistema trgovanja z emisijami za cestni promet in stavbe nameni za podporo energetskemu prehodu za ljudi, ki se spopadajo z energetsko revščino. En parlamentarni dom je izrazil tudi pomisleke glede opredelitve pojma „energetska revščina“ na ravni EU za potrebe opredelitve ljudi in subjektov, ki potrebujejo podporo iz sklada, pri čemer je menil, da bi bilo treba pri tej opredelitvi pojma bolje upoštevati posebnosti posameznih držav članic. Drug parlamentarni dom je izrazil pomisleke v zvezi z obstoječimi instrumenti proračuna EU, načrtovanimi za doseganje istih ciljev. V zvezi z opredelitvijo pojma „energetska revščina“ na ravni EU je Komisija poudarila prožnost, ki je na voljo državam članicam za opredelitev ranljivih gospodinjstev, mikropodjetij in uporabnikov prevoza v skladu s specifičnimi nacionalnimi razmerami. Podobno je v uredbi o Socialnem skladu za podnebje poudarjeno, da so države članice ob posvetovanju z regionalnimi organi v najboljšem položaju, da načrtujejo in izvajajo socialne načrte za podnebje, prilagojene lokalnim, regionalnim in nacionalnim razmeram ter osredotočene nanje. V zvezi s pomisleki glede obstoječih instrumentov je Komisija pojasnila, da imajo drugi skladi EU, ki podpirajo delo držav članic za pravičen podnebni prehod, drugačne cilje kot Socialni sklad za podnebje. Poleg tega imajo drugačne časovne okvire in v nasprotju s Socialnim skladom za podnebje niso osredotočeni na posamezne ciljne skupine. Ena od pomembnih razlik v primerjavi s številnimi drugimi skladi je, da predlagani Socialni sklad za podnebje vključuje močan poudarek na potrebi po tem, da države članice izvedejo reforme, da bi utemeljile uporabo sklada.

V zvezi s predlogom za novo strategijo EU za gozdove do leta 2030, ki je tudi del svežnja „Pripravljeni na 55“, so bila poslana tri mnenja. Nacionalni parlamenti so priznali pomen gozdov za boj proti podnebnim spremembam, vendar so izrazili pomisleke glede večje centralizacije in dodatnih nadnacionalnih elementov v strategiji, medtem ko Pogodba ne določa skupne politike o gozdovih. Poleg tega so menili, da je ocena vplivov načrtovanih ukrepov na države članice pomanjkljiva, ter spraševali, kakšna je povezava med strategijo in skupno kmetijsko politiko ter ali so predlagani ukrepi, zlasti predlagani obseg proizvodov, zadostni za boj proti krčenju gozdov na svetovni ravni in nezakoniti sečnji. Komisija je pojasnila, da gozdovi in gozdarstvo spadajo na področje deljenih pristojnosti EU ter da je EU v več primerih izvajala te pristojnosti, na primer v zvezi z direktivo o habitatih ali uredbo o lesu, pri čemer je vselej spoštovala načelo subsidiarnosti. Opozorila je na splošno oceno učinka za povečanje cilja EU glede zmanjšanja neto emisij do leta 2030 in za specifične zakonodajne predloge v okviru svežnja „Pripravljeni na 55“, za katere so se obravnavali učinki na posamezne države, na podlagi referenčnega scenarija EU, o katerem je bilo opravljeno posvetovanje z državami članicami. Dodala je, da sta novi strategiji za gozdove in novi skupni kmetijski politiki skupna povečanje trajnostnosti ter upoštevanje lokalnih razmer in potreb. Kar zadeva pristojnost držav članic za izvajanje ukrepov nadzora za preprečevanje nezakonite sečnje, bi Komisija podpirala nacionalne organe in spodbujala razširjeno uporabo geoprostorskih podatkov. Nazadnje, prihodnja zakonodajna bi vključevala postopno širjenje obsega proizvodov, s čimer bi se bilo mogoče osredotočiti proizvode in primarne proizvode z največjim učinkom na krčenje in degradacijo gozdov. Komisija je v letu 2021 še naprej prejemala mnenja o novem paktu o migracijah in azilu, sprejetem 23. septembra 2020. V mnenjih so bila izražena različna stališča, predvsem v zvezi s solidarnostnim mehanizmom. Nekateri parlamentarni domovi so poslali ugodna mnenja, pri čemer je eden od njih zahteval dodatne informacije v zvezi s sodnim varstvom beguncev in časovnimi okviri iz predloga. V enem od mnenj je bil izražen dvom glede učinkovitosti mehanizma, pri čemer je bila navedena zahteva, da se premestitev določi kot obvezna, namesto da se dovoli prevzem vračanja. Drugi parlamentarni domovi so izrazili skrb, da bi lahko morebitne obvezne premestitve na podlagi kvot povzročile nacionalna neravnovesja, če se ne bi upoštevalo objektivno stanje v zadevnih državah članicah. Nekateri so izrazili skrb, da bo postopek na meji povzročil dodatno breme za države članice, nekateri pa so opozorili, da bodo za izvajanje tega predloga potrebne dodatne naložbe v infrastrukturo in osebje. Na splošno so parlamentarni domovi zahtevali tudi pristop, pri katerem se pravice beguncev upoštevajo pri vseh postopkovnih korakih, vključno z varstvom podatkov in možnostmi za pritožbo. Komisija je v svojih odgovorih poudarila pomen učinkovite organizacije prevzema vračanja. Namen tega je, da se z dobro usklajenimi skupnimi prizadevanji vseh ustreznih akterjev – tudi na primer agencije Frontex – zagotovita čim hitrejše izvajanje vračanj in dejanska podpora državi članici prejemnici. Države članice bi vselej lahko izbirale med najmanj dvema vrstama solidarnostnih ukrepov, tako da premestitev ne bi bila niti samodejna niti obvezna. Države članice bi lahko uporabile sredstva, dodeljena za nacionalne programe iz obstoječega Sklada za azil, migracije in vključevanje ter novega Sklada za azil in migracije, da bi podprle morebitne naložbe, potrebne za podporo postopku na meji. V zvezi s pravnim varstvom in temeljnimi pravicami je Komisija poudarila, da bi bili med celotnim preverjanjem zagotovljeni vsi zaščitni ukrepi, zajamčeni z obveznostjo držav članic, da vzpostavijo neodvisen mehanizem za spremljanje. Komisija je prejela 17 mnenj od 10 parlamentarnih domov v zvezi s svežnjem o digitalnih storitvah (aktom o digitalnih storitvah in aktom o digitalnih trgih). Pripombe nacionalnih parlamentov so bile osredotočene večinoma na varstvo potrošnikov in imenovanje vratarjev pri velikih platformah. Več parlamentarnih domov je zahtevalo pojasnila glede usklajevanja predlaganih aktov ter sektorskih pravil in druge obstoječe zakonodaje. En parlamentarni dom je poudaril potrebo po zaščiti pravic držav članic, da ohranjajo pluralnost medijev. Več parlamentarnih domov je izrazilo pomisleke glede opredelitve nezakonitih vsebin in njihovega odstranjevanja, pri čemer so bodisi pozvali k dodatnim zakonodajnim predlogom v zvezi z zakonitimi, vendar škodljivimi vsebinami, bodisi k prepuščanju ustreznih odločitev neodvisnim sodiščem. Več parlamentarnih domov je izrazilo željo, da bi se s predlaganim svežnjem obravnavalo širjenje dezinformacij. Komisija je v svojih odgovorih pojasnila, da je bil novi sveženj pozorno pripravljen, da bi ustrezal obstoječemu pravnemu okviru, ter poudarila, da bi organi držav članic sodelovali pri njegovem izvrševanju in imeli možnost, da od Komisije zahtevajo začetek preiskav v zvezi z imenovanjem vratarjev. V zvezi s tem mehanizem imenovanja temelji na kvantitativnih in kvalitativnih merilih, pri čemer se je mogoče odzvati na hitre spremembe v digitalnem sektorju s prilagoditvijo mejnih vrednosti. V zvezi s svobodo medijev je Komisija poudarila, da predloga nikakor ne ovirata pluralnosti medijev, temveč krepita vlogo medijev v evropskih družbah. Akt o digitalnih storitvah zagotavlja regulativni okvir za obravnavo nezakonitih vsebin, ki vključuje ustrezno ravnovesje med naložitvijo jasnih obveznosti digitalnim posredniškim storitvam ter zaščito svobode izražanja in obveščanja. Nazadnje bi morala o nezakonitosti vsebin odločati sodišča, da bi se ohranile pravice in zakoniti interesi vseh zadevnih strani. Kar zadeva škodljive vsebine, vključno z dezinformacijami, bi morale zelo velike spletne platforme oceniti in zmanjšati sistemska tveganja, ki jih lahko povzročijo njihovi sistemi. V zvezi s predlogoma za digitalno COVID potrdilo EU je sedem parlamentarnih domov poslalo izključno ugodna mnenja. V enem od njih so bili izraženi tudi pomisleki glede obdelave osebnih podatkov in trajanja veljavnosti COVID potrdila. Italijanski Senato je poudaril, da imajo države članice EU pravico, da dovolijo dostop na svoje ozemlje v skladu s svojo zakonodajo, tudi za osebe, ki ne morejo predložiti digitalnega COVID potrdila EU. Komisija je v svojih odgovorih poudarila, da uredba spoštuje načelo najmanjšega obsega podatkov, določeno v splošni uredbi o varstvu podatkov. Namesto vzpostavitve evropske podatkovne zbirke o cepljenju, testiranju ali preboleli bolezni v zvezi s COVID-19, bi se omogočilo decentralizirano preverjanje digitalno podpisanih interoperabilnih potrdil. Poleg tega je glavna uredba dovolj prožna za odzivanje na nove znanstvene dokaze in smernice. Na pristojnost držav članic, da odločajo o najustreznejših ukrepih za varovanje javnega zdravja, ne bi vplivala. Morebitne omejitve ne bi smele presegati tistega, kar je nujno potrebno, pri čemer se ne bi smelo razlikovati med potniki na podlagi njihovega državljanstva. Poleg zgoraj obravnavanih obrazloženih mnenj je bilo v zvezi s predlogom direktive o ustreznih minimalnih plačah v Evropski uniji poslanih še sedem mnenj. V nekaterih so bile navedene kritike, druga pa so bila na splošno naklonjena cilju predloga za izboljšanje ustreznosti minimalnih plač in razširitev dostopa delavcev do zaščite minimalne plače ter so vsebovala dodatne predloge. En parlament je menil, da se z izbrano pravno podlago EU podelita dopolnilna in podporna pristojnost, ki ju ni mogoče izvajati v zvezi s plačami. Menil je še, da bi bilo priporočilo Sveta ustreznejši pravni instrument od direktive. Dva parlamenta sta nasprotovala predlaganim različnim pogojem za države članice z zakonsko določenimi minimalnimi plačami in države članice, ki uporabljajo sisteme kolektivnih pogajanj, ker naj bi to pomenilo kršitev načela sorazmernosti. Nekateri parlamentarni domovi so poudarili, da so za obravnavo plačnega in socialnega dampinga potrebni specifični ukrepi, prilagojeni posameznim državam članicam. En parlamentarni dom je pozval k učinkovitemu izvrševanju zakonsko določenih minimalnih plač z okrepitvijo nadzora, kontrol in inšpekcijskih pregledov na terenu. Eden od parlamentov je navedel, da je treba podrobneje proučiti zaščito pomorščakov, ki so zaposleni na ladjah, registriranih pod zastavo države članice EU, vendar imajo stalno prebivališče v tretji državi. Komisija je v svojih odgovorih parlamentom zagotovila, da predlagana direktiva ne izraža dvomov o posebnostih nacionalnih sistemov in tradicij ter v celoti spoštuje nacionalne pristojnosti in avtonomijo socialnih partnerjev v skladu z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti ter v mejah pristojnosti EU na področju plač. Poudarila je, da bi morale vse države članice, tj. tiste z zakonsko določeno minimalno plačo in tiste s kolektivnimi pogajanji, preveriti potrebo po spremembah politike in zakonodajnih spremembah. Same pa bi se lahko odločile, kako izpolniti minimalne zahteve iz predloga. V zvezi s strožjim nadzorom je Komisija opozorila na odgovornost držav članic v zvezi z zakonsko določenimi minimalnimi plačami. To velja tudi za načrtovanje konkretnih ukrepov v zvezi s kolektivnimi pogajanji. V Prilogi 3 so navedene posamezne pobude Komisije, ki so sprožile vsaj pet mnenj. 5.Stiki, obiski, srečanja, konference in druge dejavnosti Obiski Komisije v nacionalnih parlamentih in srečanja z njimi Ustni politični dialog med Komisijo in nacionalnimi parlamenti vključuje različne oblike interakcije: obiske nacionalnih parlamentov, ki jih opravijo člani Komisije, obiske Komisije, ki jih opravijo delegacije nacionalnih parlamentov, sodelovanje Komisije na medparlamentarnih srečanjih in konferencah (vključno s Konferenco odborov parlamentov za zadeve Unije (COSAC)), predstavitve Komisije stalnim predstavnikom nacionalnih parlamentov v Bruslju, tekoče razprave o delovnih programih Komisije in dialoge v okviru evropskega semestra. Število obiskov članov Komisije v nacionalnih parlamentih in srečanj z njimi v letu 2021 (skupaj za vse države članice: 130) Člani Komisije so leta 2021 opravili 130 obiskov v nacionalnih parlamentih ali srečanj z delegacijami nacionalnih parlamentov, pri čemer so zajeli skoraj vse nacionalne parlamente in parlamentarne domove, to pa pomeni precejšnje povečanje v primerjavi s prejšnjima dvema letoma (101 leta 2020 in 55 leta 2019). Oblika teh dogodkov (72 osebnih in 58 opravljenih na daljavo prek videokonference) je odražala razvoj dogodkov v zvezi s pandemijo COVID-19, pri čemer je večina virtualnih srečanj potekala v prvi polovici leta, večina osebnih srečanj pa v drugi. Na teh dogodkih se je najpogosteje razpravljalo o poročilu o stanju pravne države, pogosto pa tudi o evropskem stebru socialnih pravic, Konferenci o prihodnosti Evrope in delovnem programu Komisije za leto 2022. Uradniki Komisije so imeli leta 2021 36 predstavitev (vse prek videokonference) za predstavnike nacionalnih parlamentov v Bruslju o različnih temah, kot so Program EU za zdravje, strategija EU za cepiva, odnosi med EU in Združenim kraljestvom, akcijski načrt za evropski steber socialnih pravic, organ EU za pripravljenost in odzivanje na izredne zdravstvene razmere (HERA), sveženj „Pripravljeni na 55“, Konferenca o prihodnosti Evrope, boljše pravno urejanje, poročilo o strateškem predvidevanju ali sporočilo o Arktiki. Z izvedbo predstavitev pred videokonference je bilo mogoče razširiti ciljno skupino in vključiti uradnike iz nacionalnih parlamentov v prestolnicah ter tako povečati število udeležencev in izboljšati sodelovanje Komisije z nacionalnimi parlamenti, poleg tega pa je bilo tako mogoče organizirati veliko več predstavitev kot v prejšnjih letih (23 predstavitev leta 2020, ko so potekale osebno in prek videokonference, in 13 leta 2019, ko so vse potekale osebno). Medparlamentarna srečanja in konference Na podlagi izkušenj iz prejšnjega leta se je medparlamentarno sodelovanje nadaljevalo v obliki videokonferenc, praviloma z udeležbo članov Komisije, pri čemer so bili med drugim organizirani: —Konferenca odborov parlamentov za zadeve Unije (COSAC);

—evropski parlamentarni teden; —skupina za skupni parlamentarni nadzor Europola; —različne medparlamentarne konference in seje odborov. Na LXV. plenarnem zasedanju konference COSAC, ki je potekalo 31. maja in 1. junija prek videokonference v Lizboni, so Komisijo zastopali podpredsednica Dubrovka Šuica in podpredsednik Margaritis Schinas ter komisarja Nicolas Schmit in Paolo Gentiloni. Med obravnavanimi temami so bili pregled portugalskega predsedstva, socialni model v trojnem ekonomskem, digitalnem in podnebnem prehodu, vloga nacionalnih parlamentov pri izvajanju nacionalnih načrtov za okrevanje in odpornost ter stanje Konference o prihodnosti Evrope. Podpredsednica Šuica se je udeležila tudi LXVI. plenarnega zasedanja konference COSAC, ki je potekalo 29. in 30. novembra prek videokonference v Ljubljani ter na katerem se je predvajalo video sporočilo komisarja Olivérja Várhelyija. Med obravnavanimi temami so bili pregled slovenskega predsedstva, evropska perspektiva Zahodnega Balkana, prihodnja vloga mladih v postopku odločanja EU in širše ter Konferenca o prihodnosti Evrope. V obliki videokonference sta potekali tudi redni srečanji predsednikov COSAC 11. januarja in 19. julija v Lizboni oziroma Ljubljani. Januarsko srečanje, ki se ga je udeležila komisarka Elisa Ferreira, je bilo osredotočeno na prednostne naloge portugalskega predsedstva ter okrevanje in odpornost. Septembrsko srečanje, ki se ga je udeležil komisar Thierry Breton, je bilo osredotočeno na prednostne naloge slovenskega predsedstva in kibernetsko varnost. Z uporabo videokonferenc je lahko konferenca COSAC v sodelovanju s Komisijo poleg rednih dogodkov organizirala več neformalnih tematskih izmenjav, s čimer je spodbudila tesnejši politični dialog med nacionalnimi parlamenti in Komisijo. Po srečanju predsednikov COSAC 11. januarja 2021 je 34 delegatov iz nacionalnih parlamentov sopodpisalo pismo z dne 16. februarja, v katerem so predsednike Evropskega parlamenta, Evropskega sveta, Sveta in Komisije pozvali, naj določijo dejavno vlogo za nacionalne parlamente v skupni izjavi za Konferenco o prihodnosti Evrope, ki jo sprejmejo tri institucije. Skupna izjava, podpisana 10. marca 2021, skupaj s poslovnikom konference zagotavlja močno parlamentarno komponento. Nacionalni parlamenti so sodelovali s 108 predstavniki, kar je enako številu predstavnikov Evropskega parlamenta ter državljank in državljanov na plenarnem zasedanju konference, predsedniška trojka COSAC pa je bila stalna opazovalka v izvršnem odboru konference. Poleg tega so nacionalni parlamenti predsedovali dvema delovnima skupinama konference, in sicer za digitalni prehod in migracije. Trojka COSAC (Nemčija, Portugalska in Slovenija) je v dopisu, podpisanem 1. junija 2021, pozdravila te ureditve za nacionalne parlamente. V zvezi s konferenco je Komisija sodelovala z nacionalnimi parlamenti zlasti prek COSAC (podpredsednica Šuica je imela osrednje govore na več medparlamentarnih dogodkih) ter upoštevala pripombe in predloge iz dveh mnenj in skupne izjave. V okviru tega prispevka so nacionalni parlamenti obžalovali, da je bil njihovim predstavnikom podeljen le status opazovalcev v izvršnem odboru brez glasovalnih pravic, in pozvali k vključitvi nacionalnih parlamentov držav Zahodnega Balkana, ki si prizadevajo za članstvo v EU, na konferenco. Poleg tega so pozvali k obravnavi institucionalnih vprašanj na konferenci, na primer vprašanja podaljšanja osemtedenskega obdobja preverjanja subsidiarnosti in uvedbe „zelenega kartona“, na podlagi katerega bi lahko parlamenti predlagali nove pobude ali spremembe obstoječih. Ratifikacija sklepa o virih lastnih sredstev Svet je sprejel sklep o sistemu virov lastnih sredstev Unije 14. decembra 2020, pred njegovim začetkom veljavnosti pa so ga morale odobriti vse države članice v skladu s svojimi ustavnimi pravili. V 22 državah članicah je to vključevalo parlamentarno ratifikacijo. Prejšnja ratifikacija je trajala več kot dve leti. Tokrat so zaradi nujne potrebe po začetku izvajanja Instrumenta Evropske unije za okrevanje vse države članice v šestih mesecih do 31. maja 2021 Svet obvestile o ratifikaciji. Sklep je začel veljati 1. junija 2021, s čimer se je lahko začelo najemanje posojil na trgih za Instrument Evropske unije za okrevanje. Nacionalni parlamenti so v skladu s svojimi ustavnimi in političnimi okviri sodelovali v celotnem postopku od ratifikacije sklepa o virih lastnih sredstev do začetka financiranja projektov za okrevanje. V nekaterih državah članicah je bila opravljena razprava o tem, ali bi načrt za okrevanje postal zgled za najemanje posojil EU ali bi pomenil enkratno rešitev. V eni državi se je zaradi postopka ratifikacije začel postopek pred ustavnim sodiščem. Nacionalni parlamenti so v skladu z ustavno ureditvijo posameznih držav članic imeli tudi pomembno vlogo v postopku odobritve nacionalnih načrtov za okrevanje in odpornost, pri čemer so pooblastili zadevne finančne ministre za seje Sveta o sprejemanju izvedbenih sklepov za izplačilo sredstev. Tudi predsednica Komisije Ursula von der Leyen je v izjavi na plenarnem zasedanju konference COSAC decembra 2020 poudarila, da so lahko izkušnje in prispevki nacionalnih parlamentov zelo dragoceni za pripravo in izvajanje načrtov. 6.Vloga regionalnih parlamentov Regionalni parlamenti posredno prispevajo k odnosom Komisije z nacionalnimi parlamenti. V skladu s Protokolom št. 2 se vsak nacionalni parlament pri preverjanju subsidiarnosti osnutkov zakonodajnih aktov EU za namene izdaje obrazloženega mnenja posvetuje, kadar je to primerno, z regionalnimi parlamenti, ki imajo zakonodajna pooblastila. Poslanci regionalnih parlamentov so zastopani tudi v Odboru regij, ki izvaja dejavnosti spremljanja prek mreže za spremljanje subsidiarnosti in svoje spletne platforme, namenjene podpiranju sodelovanja regionalnih parlamentov z zakonodajnimi pooblastili pri mehanizmu zgodnjega opozarjanja o subsidiarnosti (REGPEX). Poleg tega prek mreže RegHub sodelujejo pri platformi Komisije Pripravljeni na prihodnost, ki je del njenih prizadevanj za boljše pravno urejanje. V Pogodbah sicer ni izrecnih določb o neposredni interakciji med Komisijo in regionalnimi parlamenti, vendar pa Komisija upošteva njihov prispevek. Več regionalnih parlamentov je neposredno Komisiji predložilo čedalje večje število resolucij o različnih vprašanjih, kot so kohezijska politika in regionalna vprašanja, evropska vprašanja (vključno s Konferenco o prihodnosti Evrope) in svetovna vprašanja, kot so dostop do cepiv, človekove pravice in pravice manjšin po vsem svetu. Nekateri prispevki so bili osredotočeni na posamezna sporočila Komisije in zakonodajne svežnje ali predloge. Poleg mnenj so regionalni parlamenti sodelovali pri javnih posvetovanjih Komisije, čeprav je do zdaj ta kanal dejavno uporabljal le en regionalni parlament, ki je predložil odgovore v okviru več javnih posvetovanj, ki jih je začela Komisije. En regionalni parlament je uporabil drug kanal in predložil dve mnenji prek nacionalnega parlamenta. Poleg pisnih izmenjav so člani Komisije opravili srečanja z več regionalnih parlamentov.



7.Sklepna ugotovitev Če povzamemo razvoj v zvezi s preverjanjem spoštovanja subsidiarnosti in sorazmernosti v zakonodaji EU ter odnosi med Komisijo in nacionalnimi parlamenti v letu 2021, lahko oblikujemo tri glavne sklepne ugotovitve, predstavljene v nadaljevanju. Prvič, predmet pozornosti nacionalnih parlamentov odraža glavne politične prednostne naloge te Komisije, zlasti sveženj „Pripravljeni na 55“, novi pakt o migracijah in azilu, digitalna preobrazba, evropska zdravstvena unija in pandemija COVID-19.