SL Uradni list Evropske unije C 88/53

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o energetski učinkovitosti

(2006/C 88/13)

V dopisu z dne 7. junija 2005 je Evropska komisija v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti zaprosila Evropski ekonomsko-socialni odbor za mnenje o energetski učinkovitosti.

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 31. januarja 2006. Poročevalec je bil g. BUFFETAUT.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 424. plenarnem zasedanju 14. in 15. februarja 2006 (seja z dne 14. februarja 2006) z 78 glasovi za, 2 glasovoma proti in 1 vzdržanim glasom.

1. Sklep: spodbujanje energetske učinkovitosti

1.1 Raziskovanje energetske učinkovitosti je za podjetja postalo nuja. Zato so prostovoljni sporazumi odgovor na glavne izzive povečanja stroškov energije.

1.2 EU bi lahko igrala še posebno pomembno vlogo, s tem da bi informacije o najboljših praksah in novostih na tem področju oblikovala v sistem. Generalni direktorat za energijo bi lahko postal informacijsko središče za energetsko učinkovitost.

1.3 Kampanje za ozaveščenost javnosti so tudi zelo koristne. Potekati morajo v neposredni bližini končnih uporabnikov in ustreznih sektorjev. Zato morajo nacionalne in lokalne oblasti prevzeti odgovornost za te dejavnosti.

1.4 Zatekanje k predpisom naj bo raje izjema kot pravilo, saj je bilo sprejetih že več pravnih instrumentov, njihovo izvajanje pa je treba še oceniti.

1.5 Energetska učinkovitost ni zgolj moto, luksuz ali nekakšen izum. Z mednarodnega vidika se bodo potrebe po energiji še naprej večale, zlasti zaradi hitrega razvoja gospodarstev v vzponu, kot so Kitajska, Indija ali Brazilija, zato je energetska učinkovitost v najboljšem interesu javnosti, podjetij in držav članic EU. Mednarodna agencija za energijo napoveduje, da se bodo svetovne potrebe po energiji do leta 2030 povečale za 60 %, medtem ko Evropska unija, ki je v 80 % odvisna od fosilnih goriv, predvideva v istem obdobju povečanje uvoza energije s 50 na 70 %. Toda v primerjavi z državami proizvajalkami energije in drugimi velikimi državami porabnicami EU na svetovnem trgu energije ne nastopa kot enoten akter. Ravno zato se je Tony Blair v času predsedovanja Svetu na neuradnem vrhu v Hampton Courtu oktobra lani zavzemal za vzpostavitev skupne energetske politike.

1.6 Ne smemo spregledati dejstva, da lahko imajo vedno večje potrebe in vedno večji energetski stroški velik vpliv na gospodarsko rast Evropske unije. Nekatere sektorje, ki porabijo veliko energije, bodo spodbujali k selitvi proizvodnje in tako posledično škodovali družbenemu položaju držav članic, v katerih so sistemi socialne varnosti že tako preobremenjeni zaradi staranja prebivalstva in upadanja stopnje rodnosti. V tem pogledu so ukrepi za večjo energetsko učinkovitost zelo smiselni, saj na koncu prispevajo k zmanjšanju stroškov in s tem večji konkurenčnosti.

1.7 Konkurenčnost na področju energetskih virov lahko prav tako vodi k povečanim političnim napetostim in celo ogrozi mir in stabilnost nekaterih regij, to pa je grožnja, ki se zlahka razširi z mednarodnim terorizmom.

1.8 Nenazadnje je zmerna, učinkovita in gospodarna raba energetskih virov tudi pomemben stabilizacijski dejavnik za naš planet in prihodnje generacije.

1.9 EESO meni, da zelena knjiga o energetski učinkovitosti Narediti več z manj postavlja nekaj pomembnih vprašanj in predlaga izvedljive ukrepe. Popolnoma podpira načrt za zmanjšanje porabe energije za 20 % in meni, da je zelo pomembno ne samo hitro doseči cilj zmanjšanja porabe za 1 % na leto, ampak tudi določiti cilj za učinkovito zmanjšanje porabe za 2 % v drugi fazi.

1.10 Meni tudi, da so prostovoljni sporazumi z velikimi gospodarskimi sektorji brez dvoma uspešna in zaželena rešitev za omejevalne uredbene ukrepe, kjer je to pač mogoče. Dva največja porabnika energije sta sektorja prometa in gradnje, zato si je tukaj treba intenzivno prizadevati za inovacije. Nadaljnja in postopna vpeljava novosti v delovanju na področju energetske učinkovitosti ustreza potrebam porabnikov in industrije. Države članice in Evropska unija morajo biti dejavno vključene v skupne politike za spodbujanje energetske učinkovitosti, izmenjavo najboljših praks in širjenje najboljših tehnologij ter informacijske kampanje in pobude za gospodinjstva in porabnike.

2. Uvod

Leta 2000 je Komisija poudarila, da je treba močneje spodbujati energetsko učinkovitost, tako na ravni EU kot tudi v posameznih državah članicah. Ta potreba je bila potrjena s cilji, sprejetimi v okviru kjotskega sporazuma, pa tudi z vidika potrebe po ustreznejši energetski politiki za celino, ki je zelo odvisna od energetskih virov, in po prizadevanju za zagotovitev zanesljive preskrbe.

Zato je bil objavljen akcijski načrt, namenjen izboljšanju energetske učinkovitosti znotraj Evropske skupnosti, njegovi cilji pa so bili naslednji:

— opozoriti na energetsko učinkovitost,

— predložiti konkretne ukrepe in skupne dejavnosti v okviru kjotskega sporazuma,

— pojasniti posamezne vloge Skupnosti in držav članic,

— izkoristiti možnosti za izboljšanje energetske učinkovitosti, s ciljem doseči zmanjšanje energetske intenzivnosti za 1 % vsako leto; dodatni cilj velja za izvedljivega,

— širiti nove tehnologije.

2.1 Stanje po petih letih

Cilj „enega odstotka“ ostaja, številni pravni instrumenti so bili sprejeti, z različnimi gospodarskimi sektorji so bili podpisani sporazumi o ciljih, na pobudo Komisije oziroma na zahtevo Sveta se je začela širša obravnava. Kjotski sporazum je začel veljati, določeni so bili cilji za razvoj obnovljivih virov energije. Cilja zmanjšanja energetske intenzivnosti najbrž ne bo mogoče izpolniti takoj, ampak postopoma, sektor za sektorjem.

2.1.1 Pravni instrumenti

Nekateri instrumenti so bili sprejeti, drugi so še v procesu sprejemanja; nekateri so posebni, drugi imajo širši obseg delovanja: uredba o programu Skupnosti za označevanje energetske učinkovitosti pisarniške opreme (1), direktiva o energetski učinkovitosti stavb (2), direktiva o spodbujanju kombinirane proizvodnje (3), predlog direktive o učinkovitosti končne rabe energije in energetskih storitvah (4).

Poleg tega so sporazumi z nekaterimi gospodarskimi sektorji uvedli norme za minimalno energetsko učinkovitost; ti prostovoljni sporazumi predstavljajo alternativo za pripravo nove zakonodaje.

Vsekakor pa je treba paziti, da pri tem zaradi prevelikega števila pravnih predpisov, ki se ponavljajo, ne nastane zmešnjava, kar bi imelo za posledico še več nepreglednih birokratskih pravil. Vse to bi bilo za gospodarstvo ovira, torej bi oviralo tudi doseganje boljše učinkovitosti v energetskem sektorju, ki pa je bila postavljena kot cilj.

2.1.2 Širša obravnava

Istočasno je EU začela s širšo obravnavo, predvsem s številnimi strategijami, kot je strategija trajnostnega razvoja, ki jo je sprejel Evropski svet v Göteborgu leta 2001 in naj bi bila obnovljena do konca leta 2005, kar pa se žal še ni zgodilo. Omeniti velja še strategije o recikliranju, trajnostni rabi naravnih virov in razvoju mest, ki prav tako vključujejo energetske vidike.

2.1.3 Kjoto

Kjotski protokol je začel veljati po tem, ko ga je ratificirala Ruska federacija, toda brez podpore ZDA, ki so v raziskovanje metod za zmanjševanje emisij CO2 vložile velike vsote denarja.

V zvezi s tem je Komisija objavila sporočilo z naslovom Uspešen boj proti svetovnim podnebnim spremembam in na spomladanskem zasedanju Evropskega sveta so potrdili namen dati mednarodnim pogajanjem nov zagon.

2.1.4 Razvoj obnovljivih virov energije

Politike in cilji za razvoj obnovljivih virov energije so zastavljeni, zlasti na področju vetrne energije, pa tudi na vseh področjih ekotehnologije.

Potrebe po energiji so vedno večje in energetska odvisnost EU ostaja močna. To bi lahko imelo hude posledice za gospodarsko storilnost, ki je že zdaj nezadostna, glede na izredno hitro večanje svetovnih potreb, kar je še zlasti posledica širjenja razvijajočih se gospodarstev držav, kot so Kitajska, Indija in Brazilija.

Širša obravnava in izvajanje evropske politike za energetsko učinkovitost torej ni več luksuz, ampak nujnost iz treh razlogov:

— potreba po trajnostnem razvoju,

— gospodarska potreba,

— potreba po politični neodvisnosti.

Obravnava EESO bo torej zajela „energetsko učinkovitost, potrebo po trajnostnem razvoju, konkurenčnost in gospodarsko neodvisnost“, kar se ujema z vprašanji v zeleni knjigi.

3. Zelena knjiga o energetski učinkovitosti

3.1 Komisija je 22. junija 2005 objavila zeleno knjigo z naslovom Zelena knjiga o energetski učinkovitosti oziroma Narediti več z manj. Ta dokument se je pojavil po objavi predloga direktive o učinkovitosti končne rabe energije in energetskih storitvah in po parlamentarnih razpravah o tem predlogu ter po tem, ko je EESO dobil zadolžitev za pripravo raziskovalnega mnenja o energetski učinkovitosti. Glede na to, da zelene knjige navadno prehitijo pravna besedila, se zdi ta vrstni red dogodkov nekoliko nenavaden, vendar je okvir zelene knjige dejansko širši od predloga direktive. Raziskovalno mnenje EESO velja upoštevati kot prispevek k posvetovalnemu delu, ki ga je opravila Komisija.

3.2 V uvodu Komisija ugotavlja, da so potrebe po energiji vedno večje, kljub lepim besedam o racionalni rabi energije, in meni, da je priporočljivo, da se EU „potrudi za ponovno oživitev programov, ki spodbujajo energetsko učinkovitost na vseh ravneh evropske družbe“. Meni, da bi EU lahko prihranila vsaj 20 % sedanje porabe energije. EESO izraža zadovoljstvo, da Komisija in Parlament pripisujeta tolikšen pomen ciljem in diverzifikaciji preskrbe. Meni, da se oblikuje pobuda, vredna truda, ki mora z razvojem nove tehnologije voditi tudi k ustvarjanju novih delovnih mest. Vendar glede na vedno večjo globalno konkurenco je treba zagotoviti, da energetske politike ne bodo vodile v povečanje stroškov energije. Zato utegnejo certifikati za emisije CO2 predstavljati precejšnji strošek v sektorjih z visoko porabo energije (npr. industrija cementa) in spodbujati selitev proizvodnje. Socialno-ekonomskih učinkov ukrepov, ki se načrtujejo oziroma že izvajajo, se ne sme podcenjevati.

3.3 Kot je navada pri zelenih knjigah, Komisija postavlja 25 vprašanj o predstavljenih možnostih, o katerih se bo razpravljalo na javnem posvetovanju. Določa ukrepe, ki se bodo izvajali na ravni EU, nacionalni, regionalni in lokalni ravni ter končno ukrepe mednarodnega sodelovanja, z navezovanjem na politike in ustrezne sektorje, vse pa ponazarja s primeri.

3.4 Presenetljivo pa o nekaterih vprašanjih kljub pomembnosti niso razpravljali. Vprašanje mestne in javne razsvetljave na splošno sploh ni bilo omenjeno; prav tako niso bila omenjena vprašanja proizvodnje z uporabo recikliranih izdelkov, ki je v nekaterih primerih energetsko učinkovitejša (kovine, aluminij itd.), oziroma izkoriščanje bioplina iz odlagališč.

3.5 Cilj zelene knjige je opredeliti pomanjkljivosti (pomanjkanje ustreznih spodbud, informacij, organizacije, pomanjkanje razpoložljivih finančnih mehanizmov), ki trenutno onemogočajo izboljšanje učinkovitosti. Spodbujati je treba tiste ukrepe, ki lahko zagotovijo neto prihranek, po tem ko je že bila upoštevana nujna naložba. Odgovore na ta vprašanja pričakujemo v obliki predlogov ali primerov, s pomočjo katerih bo predlagani cilj dosežen. Na podlagi zelene knjige bo v letu 2006 pripravljen akcijski načrt.

3.6 Komisija je optimistična, saj meni, da lahko temeljita izvedba vseh ukrepov po letu 2001 (direktiva o energetski učinkovitosti zgradb; direktiva o spodbujanju kombinirane proizvodnje) skupaj z novimi ukrepi vodi k prihrankom energije približno 1,5 % letne porabe in tako doseže ravni porabe iz leta 1990.

4. Energetska učinkovitost: potreba po trajnostnem razvoju, konkurenčnosti in gospodarski neodvisnosti

4.1 Energetska veriga vključuje proizvajalca, transporterja, distributerja in porabnika. Zato je pomembno biti dejaven na vseh stopnjah verige, od ponudbe do povpraševanja. Dejavnost se lahko dokaže kot najbolj učinkovita na dveh koncih verige: proizvodnji in porabi.

4.2 Rezultate učinkovitosti redno uvajajo v proizvodne metode.

4.2.1 Kombinirana proizvodnja toplote in elektrike si prizadeva obnoviti energijo, ki bi se sicer izgubila; uporabljajo se tudi nove tehnologije, ki omogočajo uporabo alternativnih virov energije. Tako zajetje in izraba plina iz rudnikov omogoča oskrbo z električno energijo obratov za kombinirano proizvodnjo (npr. Freyming Merlebach, Lorraine). Tudi toploto iz plavžev je mogoče obnoviti in ponovno izkoristiti (to tehniko uporabljajo v Brescii, Italija). V nordijskih državah so nekatere obrate za kombinirano proizvodnjo toplote in elektrike spremenili, da zdaj uporabljajo les, in predstavljajo začetek razvoja lokalne lesne industrije. Poleg tega morajo raziskave za rešitev težav, kot sta zamašitev in nenormalno izgorevanje, voditi k izboljšanju delovanja teh obratov.

4.2.2 Izkoriščanje bioplina iz odlagališč omogoča uporabo vira energije, ki je že bil izgubljen, hkrati pa je to prispevek k boju proti učinku tople grede. Ta vrsta novosti in ponovno izkoriščanje spodbujata gradnjo obratov v bližini mesta porabe, kar omogoča, da se izognemo oziroma zmanjšamo možnost izgube energije zaradi transporta.

4.2.3 Pri proizvodnji elektrike so se pokazali vidni rezultati učinkovitosti na primer na področju sončne in vetrne energije. Podobno lahko pričakujemo tudi v vseh večjih elektrarnah nove generacije, klasičnih in jedrskih.

4.3 Tehnologijo za varčevanje z energijo se redno uvaja tudi na različna področja porabe energije. Višji stroški elektrike pri končnem uporabniku silijo industrijo, da uvaja nove tehnike.

4.3.1 Na področju avtomobilskega prometa imajo novosti in napredek vpliv na posebnosti motorja, kakovost in učinkovitost goriva ter razvoj pnevmatik. Poraba pri avtomobilih se je v zadnjih desetih letih zmanjšala, toda treba se je zavedati, da ima to izboljšanje protiutež v povečanju števila vozil. Večjo uporabo biogoriv se spodbuja z raznimi davčnimi spodbudami, npr. tako, da se biogoriva obdavči po drugačni stopnji kot naftna goriva (5). Avtomobilska industrija je z EU sklenila prostovoljni sporazum z namenom doseči povprečno raven emisij CO2 140 g/km v letu 2008. Parlament in Svet želita, da si Evropsko združenje proizvajalcev avtomobilov (ACEA) zastavi cilj 120 g/km v letu 2010. V vsakem primeru bodo osebna vozila, ki bodo prišla na trg v letu 2008/2009, porabila 25 % manj goriva kot v letu 1998, če bodo dogovor spoštovali.

4.3.2 Promet: lokalne oblasti po vsej Evropi vodijo mestne prometne politike, namenjene izboljšanju kakovosti javnega prometa in manjši uporabi zasebnih vozil. V Franciji mora na primer vsaka občina pripraviti načrt mobilnosti v mestu in ga predložiti v odobritev. Drugje so sprejeli strožje ukrepe, kot je na primer uvedba cestnine v Londonu.

4.3.3 Spodbujati je treba uporabo prometnih sredstev, ki izgubljajo priljubljenost (železnica) in katerih delež na trgu prevoza tovora vztrajno pada (-7 %), ter plovnih vodnih poti. Pri tovornem prevozu je treba povedati, da kljub velikim besedam na teh dveh pomembnih področjih energetske učinkovitosti ni bilo opaznega napredka, zlasti če upoštevamo pomanjkanje infrastrukture in visoke stroške za njeno izgradnjo oziroma modernizacijo (kanal na Renu ali železniška povezava čez Alpe). Poleg tega izgradnja te vrste infrastrukture pogosto, upravičeno ali ne, povzroča nasprotovanje okoljevarstvenikov.

4.3.4 Tudi na področju javne razsvetljave so novosti glede varčevanja z energijo. Sistemi za spremljanje omrežja na daljavo omogočajo sprotni nadzor delovanja omrežja in regulacijo električnega toka ter prilagoditev napetosti glede na aktualne potrebe. Na ta način lokalna skupnost varčuje z energijo. Zastarele svetilke javne razsvetljave (živosrebrne žarnice) pogosto zamenjujejo z visokotlačnimi natrijevimi lučmi, ki so šibkejše in cenejše. Razvijajo tudi bele diode, ki ne porabijo veliko energije, in sončno energijo. Za razsvetljavo gospodinjstev se vedno več uporabljajo žarnice z majhno porabo energije, zato je tudi poraba na splošno manjša. Nekateri ponudniki električne energije strankam ponujajo darilne bone za nakup žarnic z majhno porabo energije (Italija).

4.3.5 Zgradbe: uporaba direktive o energetski učinkovitosti stavb bi morala kmalu pokazati rezultate. Izolacijske norme so omogočile precejšen napredek v vseh novih zgradbah, tudi na področju zasteklitve.

4.3.6 Več velikih industrijskih sektorjev, kot je avtomobilska industrija, je prav tako sklenilo prostovoljne sporazume za izboljšanje energetske učinkovitosti svojih izdelkov, ki morajo poleg tega upoštevati evropske standarde za označevanje izdelkov. Razvijajo se tudi obrati za kombinirano proizvodnjo, namenjeno industrijski porabi. Treba je omeniti, da nekateri sektorji, ki so sicer veliki porabniki energije, kot je sektor aluminija, pomembno prispevajo k zmanjševanju porabe energije, ker uporabljajo reciklirane izdelke.

4.4 Navedeni primeri kažejo, da je energetska učinkovitost postala naraven in truda vreden proces za gospodarske akterje, zlasti če upoštevamo stalno višanje stroškov energije. To vodi k ugotovitvi, da so prostovoljne dejavnosti srednje- in dolgoročno lahko ravno tako učinkovite kot predpisi.

5. Vprašanja iz zelene knjige

5.1 1. vprašanje: Kako bi lahko bolj spodbujali evropske naložbe v energetsko učinkovite tehnologije?

ESSO meni, da lahko davčne spodbude prispevajo k spodbujanju naložb. Poleg tega lahko stalno opravljanje storitev energetske učinkovitosti poveča energetsko učinkovitost obratov.

Vendar pa obstajajo tudi drugi prostovoljni ukrepi in ukrepi, ki niso povezani z davki, in lahko zagotavljajo učinkovitost, na primer odlikovanja za varčevanje z energijo, razširjanje „najboljše razpoložljive tehnologije“, interne kampanje v podjetjih, katerih cilj je razviti enostaven vsakdanjik (samodejno ugašanje luči, nadziranje električnih in elektronskih naprav itd.) pa tudi kampanje, usmerjene v širšo javnost, ki so prav tako lahko učinkovite. Tudi ponudniki električne energije lahko spodbujajo porabnike in stranke k odgovorni rabi energije, tako da svetujejo uporabo varčnih žarnic. Tudi pri tem gre za vprašanje osebne ali skupinske odgovornosti. Star indijski pregovor pravi, da „živimo v svetu, ki ga moramo našim otrokom zapustiti kot dediščino“. Z moralnega stališča bi bilo nesprejemljivo, da se neodgovorno vedemo do prihodnjih generacij.

Uporaba sredstev za raziskave bi nedvomno lahko imela multiplikacijski učinek v okviru partnerstva med javnimi in zasebnimi raziskovalnimi centri.

5.2 2. vprašanje: Ali lahko mehanizem kvot za trgovanje z emisijami prispeva k izboljšanju energetske učinkovitosti?

To politiko bi lahko mogoče uporabljali za oblikovanje domačih projektov v stanovanjskem in transportnem sektorju, kjer se, kot vemo, porabi ogromna količina energije. Nekatere države so že uvedle certifikate za varčevanje z energijo, ki določajo obveznosti proizvajalcev energije na področju emisij CO2 in varčevanja z energijo. Če proizvajalci ne sprejmejo konkretnih ukrepov, bodo obdavčeni (v Franciji s stopnjo dveh centov na KwH), kar jih bo prisililo, da bodo stranke spodbujali k varčevanju z energijo.

Pomembno je zagotoviti, da kakršna koli morebitna povečanja stroškov energije ne bodo imela neugodnih socialno-ekonomskih posledic (premestitev); hkrati je to povečanje treba obravnavati v smislu tveganja velike energijske krize v prihodnosti. Kar je danes strošek, je lahko v prihodnosti dobiček. Na enak način bi bilo treba obravnavati različne mehanizme, kot so emisijska dovoljenja ali programi varčevanja z energijo, glede na spodbujanje naložb v čiste tehnologije in tehnologije za varčevanje z energijo.

Glede načrta za dodeljevanje emisijskih dovoljenj za CO2 je na žalost tako, da tisti obrati, ki so že investirali v čistejše tehnologije in ki porabijo manj energije, niso obravnavani bolj ugodno kot tisti, ki morajo to še storiti.

Poleg tega bi morali načrti dodeljevanja bolj upoštevati kombinirano proizvodnjo elektrike in toplote, proces, ki ga Evropska unija želi spodbujati.

5.3 3. vprašanje: Ustreznost letnih načrtov energetske učinkovitosti na ravni posameznih držav članic ter primerjava teh načrtov

Če se takšni načrti izvajajo, morajo biti združljivi z naložbenimi ciklusi. V praksi se investicije ne amortizirajo v enem letu, zato je pomembno, da vsakršni načrti upoštevajo potrebne časovne roke za izvajanje in amortizacijo.

Ti načrti bodo obsegali le osnutek ciljev, vendar bi bila njihova primerjava lahko uporabna kot instrument za razširjanje učinkovite in najboljše izvedene prakse.

5.4 4. vprašanje: Ustreznost razvoja davčnih instrumentov

Davčni instrumenti so lahko učinkoviti, če so dobro izbrani in usmerjeni. Vendar je jasno, da je uvedba davčnih instrumentov kočljiva zadeva in prednostno sodi med pristojnosti držav članic, pri čemer je treba spoštovati načeli subsidiarnosti ter samoupravljanja lokalnih oblasti. Za spreminjanje stopenj DDV-ja pa je potrebna soglasna odločitev Sveta.

Sistematična uporaba znaka za okolje je enostavnejša in se lahko izkaže za učinkovito.

5.5 5. vprašanje: Razvoj okolju prijaznejših predpisov za državno pomoč s spodbujanjem ekoloških inovacij in izboljšanjem produktivnosti

Da bi to dosegli, bi morali pozornost usmeriti v sektorje, ki porabijo največ energije: stanovanjski sektor in promet. Vendar pa je pomembno zagotoviti, da državna pomoč ne izkrivlja konkurence.

5.6 6. vprašanje: Organi oblasti kot zgled

EESO meni, da je treba spodbujati vključitev meril energetske učinkovitosti v javne razpise, prav tako pa tudi izvajanje pregledov energetske učinkovitosti v javnih zgradbah. Morda bi morali razviti koncept „najboljšega ponudnika energije“.

V vsakem primeru bi bilo treba oceniti delo, ki se izvaja na javnih zgradbah, da bi lahko določili razmerje med ceno in učinkovitostjo.

5.7 7. vprašanje: Ustreznost skladov energetske učinkovitosti

Skladi energetske učinkovitosti bi lahko bili pomembni instrumenti za učinkovitejšo rabo energije in večji prihranek energije. Ti skladi bi lahko olajšali zasebne naložbe oz. pomagali ponudnikom energije, da strankam ponudijo možnost za manjšo porabo energije, pospeševali razvoj storitev za energetsko učinkovitost in zagotavljali spodbudo za raziskave in razvoj ter pravočasno dajanje na trg energetsko učinkovitih izdelkov.

Tako so uporaben dodatek uvajanju trgovanja z emisijami.

Po drugi strani pa bi bilo treba razmisliti o bolj doslednem upoštevanju energetske učinkovitosti v okviru Kohezijskega sklada in Sklada za regionalni razvoj.

5.8 8. vprašanje: Energetska učinkovitost v zgradbah

Res je, da so zgradbe strateški sektor, kjer je energetsko učinkovitost mogoče precej povečati, vendar je treba zagotoviti, da lastniki nepremičnin in najemniki ne bodo obremenjeni z nesorazmerno visokimi stroški ali nepregledno in prezapleteno birokracijo. Zato je treba zagotoviti, da države članice ne proizvajajo besedil, pri katerih je zaradi zapletenosti težko spremljati uporabo, uporabljala pa jih bodo le nekatera podjetja, kar bo povzročilo izkrivljanje konkurence. Pri zgradbah so energijske lastnosti globalno vprašanje, vendar državne organizacije individualno posredujejo. Zato je potreben strukturiran pristop. V praksi bo za izvajanje energetskih standardov odgovoren arhitekt, ki ga bo spremljala svetovalna agencija, zato so za zagotavljanje učinkovitega izvajanja potrebna jasna in enostavna besedila.

O vsakršni širitvi področja uporabe se lahko razmišlja šele po ocenitvi uporabe direktive 2001 in zlasti po morebitnem znižanju mejne vrednosti, ki je trenutno 1000 m2. Treba je poudariti, da revizija uredb v sektorju energije, ki poteka vsakih pet let, sektorju, ki ga pogostokrat sestavljajo majhna podjetja, ne omogoča dovolj časa za izvajanje. Obdobje sedmih let bi bilo vsekakor bolj realistično. Tako bi imela podjetja dovolj časa za izvajanje teh uredb, ne da bi jih prisilili uporabljati nove uredbe v trenutku, ko stare še niso pokazale svojega učinka.

Koristno bi bilo ocenjevati ukrepe, ki jih sprejemajo države članice, in izmenjati najboljše prakse.

5.9 9. vprašanje: S kakšnimi pobudami bi lahko spodbujali lastnike nepremičnin k izboljšanju energetske učinkovitosti?

Nedvomno je treba dati prednost davčni politiki na podlagi spodbud, na primer zmanjšanje zemljiškega davka lastnikom nepremičnin, na osnovi njihovih naložb v energetsko učinkovitost. Vsekakor pa je treba takšne ukrepe še naprej sprejemati na nacionalni ravni.

V vsakem primeru bi bilo treba podpirati razvoj trga energetskih storitev, ki že obstaja v določenih državah EU, zlasti v Skandinaviji in Franciji.

5.10 10. vprašanje: Izboljšanje učinkovitosti proizvodov za gospodinjsko uporabo, ki so porabniki energije

Povratne informacije bi bilo treba uporabiti kot del integrirane politike za proizvode:

— ta cilj bi moral biti povezan z izvajanjem direktive o okoljsko primerni zasnovi naprav, ki so porabniki energije;

— obravnavati bi bilo treba oblikovanje prostovoljnih obveznosti v industriji.

Energijska oznaka je obvezna za določene gospodinjske aparate (hladilnike, zmrzovalnike, pralne stroje, pomivalne stroje, električne žarnice). Lahko bi se uporabljala tudi za označevanje več naprav (npr gospodinjskih električnih pečic in mikrovalovnih pečic). Prav tako bi se lahko uporabljala tudi za drugo opremo, ki porablja veliko energije, kot npr. Za ogrevanje ali hlajenje (npr. plinski kotli v gospodinjstvu, odtočne črpalke in split klimatske naprave).

5.11 11. vprašanje: Izboljšanje energetske učinkovitosti vozil

Počakati je treba rezultate prostovoljnih obveznosti Evropskega združenja proizvajalcev avtomobilov (ACEA) do Komisije.

Avtomobilska industrija neprestano napreduje pri uvajanju inovacij na področju energetske učinkovitosti vozil, specifikacij motorja in manjše porabe.

Ostaja pa vprašanje o številu starih avtomobilov na cestah, ki ima pogostokrat socialno plat. Vendar pa bi bilo koristno spodbujati nakup novih avtomobilov zaradi varnosti in energetske učinkovitosti; morda bi lahko uvedli posebne ukrepe v obliki posojil, da ne bi zapostavljali gospodinjstev z nižjimi prihodki.

Kot je EESO že poudaril v svojem poročilu o trajnostnem prevozu, ostajajo različni načini prevoza še naprej različno obdavčeni, pri čemer so določene oblike prevoza zapostavljene.

5.12 12. vprašanje: Kampanje obveščanja javnosti

Za uspeh je treba dajati prednost nacionalnim kampanjam pred evropskimi, zlasti tistim, ki so usmerjene v gospodinjstva. Kampanje obveščanja javnosti, namenjene otrokom, bi bile koristne za zagotavljanje, da bi si otroci zgodaj pridobili dobre navade glede varčevanja z energijo (na primer, da ugasnejo luč, ko zapustijo prostor). Koristno bi bilo tudi natančno informiranje potrošnikov, kar bi jim omogočalo, da izberejo električne naprave, ki najbolj ustrezajo njihovim potrebam.

Ker so številne nacionalne kampanje že potekale, bi lahko organizirali izmenjavo izkušenj.

5.13 13. vprašanje: Učinkovitost prenosa in distribucije električne energije, spodbujanje kombinirane proizvodnje elektrike in toplote

Pri proizvodnji elektrike je opazna izguba v fazi prenosa (približno 30 %) in med transportom (približno 10 %). Izgube pri transportu bi lahko zmanjšali s krajšim časom transporta.

Prihranki energije se lahko dosežejo tudi z izboljšanjem upravljanja povpraševanja, zlasti v primeru velikih porabnikov energije. Koristno bi bilo spodbujati sporazume med uporabniki in proizvajalci, tako da bi postalo upravljanje povpraševanja bolj učinkovito.

Deregulacija trga bi morala omogočati boljšo učinkovitost zaradi konkurence med ponudniki; vendar je še prezgodaj, da bi ocenili ta proces.

Pri kombinirani proizvodnji elektrike in toplote je treba natančno opredeliti status elektrike, ki pri tem nastane; poleg tega se zdijo parametri direktive o kombinirani proizvodnji elektrike in toplote težko dosegljivi, in sicer toliko bolj, če si jih vsaka država članica razlaga drugače.

5.14 14. in 15. vprašanje: Vloga ponudnikov električne energije in plina pri ponujanju energetskih storitev in uvedbi belih certifikatov (o energetski učinkovitosti)

Vprašanje je, ali je spodbujanje načinov za zmanjšanje porabe resnično v interesu ponudnikov energije. Zato so številne države članice uvedle certifikate o energetski učinkovitosti.

Če želimo doseči zmanjšanje porabe energije, je treba upoštevati vse, ki so vključeni v energijsko verigo.

Seveda je potrebna natančnejša definicija o tem, kaj se razume pod pojmoma storitve energetske učinkovitosti in pogodba o energijski zmogljivosti.

Pred uvedbo belih certifikatov v celotni EU bi bilo smotrno oceniti, kako se uporabljajo v državah članicah, ki so jih uvedle že prej.

5.15 16. vprašanje: Spodbujanje industrije in tehnologij, ki ustvarjajo boljšo energetsko učinkovitost

Kako učinkoviti so obstoječi ukrepi (ogljik, prostovoljne obveznosti)?

Prostovoljnim obveznostim bi morali dati prednost pred prisilnimi ukrepi. Mnoge države članice so že sprejele ukrepe, tam kjer so gospodarsko in finančno donosni. Zato bi se morala vsa dejanja osredotočiti na ukrepe, ki potrebujejo spodbude ali pomoč; sicer bodo posledice nepričakovane.

5.16 17. vprašanje: Ravnotežje med vrstami prevoza in povečanjem železniškega prometa ter prometa po celinskih plovnih poteh

Sektorju železniškega prometa pogosto manjka prožnosti in alternativnih ponudb, omrežje celinskih plovnih poti še ni dovolj razvito in ima preveč pomanjkljivosti. Treba je povečati naložbe v interoperabilnost raznih prometnih sredstev, vključiti zunanje stroške in povečati pomen prometnih sredstev, ki omogočajo boljšo energetsko učinkovitost. Urejena konkurenca bi bolj kot „groba“ konkurenca ustrezala značilnostim sektorja in ga bolj poživila.

5.17 18. vprašanje: Financiranje infrastrukture v vseevropskem prometnem omrežju (6)

Na številna velika vseevropska omrežja je bilo treba dolgo čakati. Kriza javnih financ je po vsej Evropi pogosto ovirala njihovo izvedbo. EESO priporoča, da se sredstva EU prednostno vlagajo v razvoj tistih načinov prevoza, ki so se izkazali kot posebno energetsko učinkoviti.

Upamo, da se bodo spodbujala tudi javno-zasebna partnerstva.

5.18 19. vprašanje: Standardi ali ureditveni ukrepi v sektorju transporta

Prednost je treba dati tehnološkim inovacijam, zlasti prek standardov, opredeljenih skupaj z industrijo in javnimi organi.

5.19 20. vprašanje: Ali so organi oblasti dolžni kupovati energetsko učinkovita vozila?

Naložiti takšne obveznosti je v nasprotju z načeloma subsidiarnosti in upravne svobode lokalnih oblasti. Vendar številni organi oblasti že zdaj kupujejo takšna vozila. Standardi za javna naročila bi lahko spodbujali to prakso.

Sicer pa predlog direktive, ki obravnava spodbujanje čistih cestnih vozil, KOM(2005) 634, namerava razviti to prakso z uvedbo kvote čistih vozil v javnih razpisih organov oblasti.

5.20 21. vprašanje: Zaračunavanje infrastrukture za prevoz in zunanje stroške (onesnaževanje, nesreče itd.)

EESO je večkrat izrekel podporo povračilu zunanjih stroškov in pozval Komisijo, naj predloži ustrezen koncept. Zato je priporočljivo, da se doslej sprejeti ukrepi v nekaterih državah ocenijo, da se lahko natančno ugotovi njihova učinkovitost.

5.21 22. vprašanje: Program financiranja projektov energetske učinkovitosti, ki ga upravljajo družbe za energetsko učinkovitost

Te pobude so se izkazale za uspešne, zato je treba spodbujati njihovo širitev po vsej EU.

5.22 23. vprašanje: Energetska učinkovitost v okviru odnosov s tretjimi državami

Stroški energije bodo dali vprašanju energetske učinkovitosti precej večji pomen kot v preteklosti. Mednarodne finančne ustanove morajo to vprašanje vključiti v okvir svoje tehnične in finančne pomoči.

5.23 24. vprašanje: Uporaba evropskega znanja in izkušenj v državah v razvoju

Obstoječe ukrepe je treba poenostaviti, da bodo bolj učinkoviti (CDM, JI) (7).

5.24 25. vprašanje: Možnost pogajanja o tarifnih ali netarifnih ugodnostih v okviru STO za energetsko učinkovite izdelke

Ni ravno verjetno, da bo EU uspela prikazati te ukrepe kot sprejemljive v okviru STO, saj bi take poteze utegnile dati vtis, da so diskriminacijske do držav v razvoju.

V Bruslju, 14. februarja 2006 Predsednica Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Anne-Marie SIGMUND

(1) Uredba (ES) št. 2422/2001, UL L 332 z dne 15.12.2001

(2) Direktiva 2002/91/ES, UL L 1 z dne 04.01.2004

(3) Direktiva 2004/8/ES, UL L 1 z dne 21.02.2004

(4) KOM(2003) 739

(5) Direktiva 2003/96/ES, UL L 283 z dne 31.10.2003; Okvir Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije

(6) UL C 108 z dne 30.4.2004, Prometna infrastruktura v prihodnosti

(7) CDM – mehanizem čistega razvoja; JI – skupno izvajanje