Povzetek

Presoja učinka predloga Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 2012/27/EU o energetski učinkovitosti

A. Nujnost ukrepanja

Zakaj? V čem je težava?

Pravni okvir EU za energetsko učinkovitost je treba zaradi politične usmeritve (Evropski svet oktobra 2014 in Evropski parlament decembra 2015) ter za zagotovitev prihrankov na podlagi energetske učinkovitosti, potrebnih za doseganje evropskih ciljev za leto 2020 in 2030, prilagoditi na perspektivo za leto 2030. Glavne težave, obravnavane v tej presoji učinka, so neobstoj opredeljenega nivoja prizadevanj za energetsko učinkovitost za leto 2030 v Direktivi 2012/27/EU o energetski učinkovitosti (v nadaljnjem besedilu: DEU), njihove vrste (zavezujoče ali okvirne) in dejstva, da v obstoječem okviru člena 7 (obveznosti energetske učinkovitosti) in členov 9–11 (merjenje in obračun) pomembna količina ekonomsko upravičenih prihrankov energije ne bo izkoriščena. To je škodljivo za vse državljane EU, ki bodo imeli manj koristi v zvezi z zanesljivostjo oskrbe, okoljem, nižjimi stroški energije za gospodinjstva in podjetja, več delovnimi mesti ter večjo rastjo in inovacijami ter izboljšanjem zdravja. Neobstoj dolgoročnega cilja tudi zmanjša samozavest vlagateljev za vlaganje v projekte za energetsko učinkovitost. Glavna ugotovljena spodbujevalna dejavnika sta kratkoročna perspektiva (prenehanje uporabe člena 7 po letu 2020) in potreba, da se upošteva tehnični napredek v zvezi z merjenjem in obračunavanjem v korist odjemalcev energije.

Kaj naj bi prinesla ta pobuda?

Ta pobuda bo določila optimalno raven energetske učinkovitosti v letu 2030, ki temelji na večrazsežnostni analizi, ki prikazuje vplive na stroške energije, odvisnost od zunanjih dobaviteljev plina in nafte, zaposlovanje in rast BDP, okolje, zdravje, onesnaženje zraka in drugo. Zagotovila bo tudi, da DEU prispeva k doseganju optimalne ravni energetske učinkovitosti za leto 2030 prek: podaljšanja člena 7 za čas po letu 2020, da bi še naprej prispeval k doseganju cilja energetske učinkovitosti za leto 2030 ter posodobil in poenostavil določbe, kjer je to ustrezno; zagotovitve, da so pravila za merjenje in obračunavanje jasnejša ter pomagajo potrošnikom izkoristiti priložnosti za okrepitev njihove vloge, ki jo ponujata napredek in tehnologija.

Kakšna je dodana vrednost ukrepanja na ravni EU?

Države članice se lahko bolje usmerjajo na nacionalne politike, če so dogovorjeni krovni cilji v celotni EU, ki so skladni z drugimi energetskimi in podnebnimi cilji, kot so sistem trgovanja z emisijami (ETS), odločba o porazdelitvi prizadevanj in cilj EU glede energije iz obnovljivih virov za leto 2030. Posodobitev obstoječe zahteve glede prihrankov energije iz člena 7 popolnoma spoštuje načelo subsidiarnosti, tako da državam članicam prepusti odločitev, katere politike in ukrepe bodo uporabile za doseganje prihranka. Člen 7 tudi zahteva doseganje določene količine prihrankov energije, zato poveča stopnjo uporabe drugih zahtev glede energetske učinkovitosti, kot so prenova stavb, označevanje energetske učinkovitosti in okoljsko primerna zasnova izdelkov, s čimer se poveča njihova učinkovitost. Na enotnem energijskem trgu obstaja veliko razlogov, da se za dobavitelje vzpostavijo podobne ali celo enake obveznosti in pravila, da imajo potrošniki iste osnovne pravice ter da so jim na voljo primerljive in prepoznavne informacije.

B. Rešitve

Katere zakonodajne in nezakonodajne možnosti politike so se upoštevale? Ali ima katera od njih prednost? Zakaj?

Za nivo cilja je bilo ocenjeno zmanjšanje porabe primarne energije v primerjavi z izhodiščnim stanjem leta 2007 za 27, 30, 33, 35 in 40 %. Kar zadeva oblikovanje cilja, so bili analizirani cilji glede porabe primarne in/ali končne energije, prihranka in energijske intenzivnosti. V zvezi z vrsto cilja so bile ocenjene naslednje možnosti: možnost 1: okvirni cilj EU in okvirni nacionalni cilji; možnost 2: zavezujoč cilj EU; možnost 3: zavezujoči nacionalni cilji. Prednostna možnost ni bila ugotovljena. Za člen 7 so bile ocenjene naslednje možnosti: možnost 1: nobeni regulativni ukrepi na ravni EU; nadaljevanje s smernicami o regulativnem okvirju in delom v zvezi z izvrševanjem; možnost 2: podaljšanje člena 7 na leto 2030; možnost 3: podaljšanje člena 7 na leto 2030; poenostavitev in posodobitev (npr. glede tega, katere prihranke se lahko upošteva in proizvodnja energije iz obnovljivih virov na stavbah); možnost 4: podaljšanje člena 7 na leto 2030, posodobitev in poenostavitev povečanja stopnje prihrankov. Za člene 9–11 so bile ocenjene naslednje možnosti: možnost 1: izboljšano izvajanje in nadaljnja navodila (brez regulativnih ukrepov); možnost 2: pojasnitev in posodobitev določb, vključno s konsolidacijo predpisov na področju električne energije in plina z zakonodajo o notranjem energijskem trgu, da se zagotovi skladnost. Vse možnosti so ocenjene v presoji učinka ter primerjane z osnovnim scenarijem in med seboj. Na podlagi analize sta možnost 3 za člen 7 in možnost 2 za člene 9–11 prednostni možnosti, saj sta najbolj učinkoviti za doseganje pričakovanih ciljev ter najbolj učinkoviti in skladni z drugimi področji energetske in podnebne politike EU.

Kdo podpira katero možnost?