EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 20.7.2021 COM(2021) 420 final 2021/0239(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma (Besedilo velja za EGP) {SEC(2021) 391 final} - {SWD(2021) 190 final} - {SWD(2021) 191 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Pranje denarja in financiranje terorizma pomenita resno grožnjo celovitosti gospodarstva in finančnega sistema EU ter varnosti njenih državljanov. Po ocenah Europola je približno 1 % letnega bruto domačega proizvoda EU „vpletenega v sumljive finančne dejavnosti“. Komisija je julija 2019 po številnih odmevnih primerih domnevnega pranja denarja, v katere so bile vpletene kreditne institucije v Uniji, sprejela sveženj, v katerem je analizirala učinkovitost tedanje ureditve EU za preprečevanje pranja denarja/financiranja terorizma (AML/CFT) ter ugotovila, da so potrebne reforme. V strategiji EU za varnostno unijo za obdobje 2020–2025 je bilo v okviru tega poudarjeno, da je treba zaradi zaščite Evropejcev pred terorizmom in organiziranim kriminalom okrepiti okvir EU za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma. Komisija je 7. maja 2020 predstavila akcijski načrt za celovito politiko Unije o preprečevanju pranja denarja in boju proti financiranju terorizma. V njem se je zavezala, da bo sprejela ukrepe za okrepitev pravil EU o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma ter njihovega izvajanja, in opredelila šest prednostnih nalog ali stebrov: 1. zagotavljanje učinkovitega izvajanja obstoječega okvira EU za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma; 2. oblikovanje enotnih pravil EU o preprečevanju pranja denarja in boju proti financiranju terorizma; 3. vzpostavitev nadzora na področju preprečevanja pranja denarja in boja proti financiranju terorizma na ravni EU; 4. vzpostavitev podpornega in usklajevalnega mehanizma za finančnoobveščevalne enote (FIU); 5. izvrševanje določb kazenskega prava in izmenjava informacij na ravni Unije ter 6. okrepitev mednarodne razsežnosti okvira EU za preprečevanje pranja denarja in boj proti financiranju terorizma. Stebri 1, 5 in 6 akcijskega načrta se izvajajo, za ostale stebre pa je potrebno zakonodajno ukrepanje. Ta predlog uredbe je del svežnja štirih zakonodajnih predlogov o AML/CFT, ki se pri izvajanju akcijskega načrta Komisije z dne 7. maja 2020 obravnavajo kot skladna celota, s čimer se ustvarja nov in skladnejši regulativni in institucionalni okvir za AML/CFT v EU. Sveženj obsega: –ta predlog uredbe o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma; –predlog direktive o mehanizmih, ki jih morajo vzpostaviti države članice, da bi preprečile uporabo finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma, in razveljavitvi Direktive (EU) 2015/849; –predlog uredbe o ustanovitvi organa EU za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma (AMLA) ter –predlog za prenovitev Uredbe (EU) 2015/847 o razširitvi zahtev glede sledljivosti kriptosredstev. Ta zakonodajni predlog skupaj s predlogom direktive in predlogom za prenovitev Uredbe (EU) 2015/847 izpolnjuje cilj oblikovanja enotnih pravil EU (steber 2). Evropski parlament in Svet sta podprla načrt, ki ga je maja 2020 v akcijskem načrtu predstavila Komisija. Evropski parlament je v resoluciji z dne 10. julija 2020 pozval k okrepitvi pravil Unije in pozdravil prenovo institucionalne ureditve AML/CFT v EU. Svet ECOFIN je 4. novembra 2020 sprejel sklepe, ki podpirajo vsakega od stebrov iz akcijskega načrta Komisije.

Potreba po harmoniziranih pravilih na celotnem notranjem trgu je podprta z dokazi, zagotovljenimi s poročili iz leta 2019, ki jih je izdala Komisija. V teh poročilih je bilo ugotovljeno, da so zahteve Direktive (EU) 2015/849 sicer daljnosežne, vendar je neobstoj njihove neposredne uporabe in razčlenjenosti povzročil razdrobljenost njihove uporabe z nacionalnega vidika in različne razlage. Takšno stanje ne omogoča učinkovitega obravnavanja čezmejnih primerov, zato so zahteve neprimerne za ustrezno zaščito notranjega trga. Povzroča tudi dodatne stroške in bremena za gospodarske subjekte, ki zagotavljajo čezmejne storitve, in regulativno arbitražo. Da bi se obravnavale navedene težave in preprečile regulativne razlike, so bila vsa pravila, ki se uporabljajo za zasebni sektor, prenesena v ta predlog uredbe o AML/CFT, medtem ko se organiziranost institucionalnega sistema za AML/CFT na nacionalni ravni obravnava v direktivi ob priznavanju potrebe po prožnosti za države članice na tem področju. Vendar s tem predlogom določbe iz veljavne direktive o AML/CFT niso preprosto prenesene v uredbo, ampak je dodanih je nekaj vsebinskih sprememb, da bi se dosegla višja raven harmonizacije in približevanja na področju uporabe pravil o AML/CFT po vsej EU: –da bi se zmanjšala nova in nastajajoča tveganja, je bil seznam pooblaščenih subjektov razširjen tako, da vključuje ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi in tudi druge sektorje, kot so platforme za množično financiranje, in upravljavce migracij; –da bi se zagotovila dosledna uporaba pravil na celotnem notranjem trgu, so pojasnjene zahteve v zvezi z notranjimi politikami, kontrolami in postopki, tudi v primeru skupin, ukrepi skrbnega preverjanja strank pa so bolj razčlenjeni z jasnejšimi zahtevami glede na stopnjo tveganja stranke; –zahteve v zvezi s tretjimi državami so pregledane za zagotovitev, da se za tiste države, ki ogrožajo finančni sistem Unije, uporabljajo ukrepi okrepljenega skrbnega preverjanja strank; –zahteve v zvezi s politično izpostavljenimi osebami so nekoliko pojasnjene, zlasti v zvezi z opredelitvijo politično izpostavljene osebe; –zahteve glede dejanskega lastništva so racionalizirane za zagotovitev ustrezne ravni preglednosti po vsej Uniji, v zvezi z zastopniki in tujimi subjekti pa so uvedene nove zahteve za zmanjšanje tveganj, da se storilci kaznivih dejanj skrivajo za vmesnimi ravnmi; –za jasnejše usmerjanje poročanja o sumljivih transakcijah so pojasnjeni opozorilni znaki, ki vzbujajo sum, pri čemer zahteve po razkritju in izmenjava informacij na zasebni ravni ostajajo nespremenjene; –zaradi zagotavljanja popolne skladnosti s pravili EU o varstvu podatkov so uvedene zahteve za obdelavo nekaterih vrst osebnih podatkov in določen krajši rok za hrambo osebnih podatkov; –ukrepi za zmanjšanje zlorabe prinosniških instrumentov so okrepljeni, glede na dokazan majhen učinek sedanjega pristopa k izvajanju zahtev glede AML/CFT v zvezi z velikimi gotovinskimi plačili, ki temelji na trgovcih z blagom, pa je vstavljena določba o omejitvi uporabe gotovine za velike transakcije. Pravila o AML/CFT v uredbi, ki se neposredno uporabljajo in so podrobnejša od pravil v sedanji Direktivi (EU) 2015/849, ne bodo spodbujala le približevanja uporabe ukrepov za AML/CFT v državah članicah, temveč bodo zagotovila tudi skladen okvir, na podlagi katerega bo lahko organ AMLA spremljal uporabo takih pravil v vlogi neposrednega nadzornika nekaterih pooblaščenih subjektov. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Izhodiščna točka tega predloga je sedanja Direktiva (EU) 2015/849, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2018/843. Čeprav se v predlogu upošteva sedanji celovit pristop, ki temelji na tveganju, pa je ta pristop v njem poglobljen in okrepljen, da bi se dosegli večja učinkovitost in čezmejna skladnost uporabe zahtev glede AML/CFT. Na podlagi sprememb, uvedenih z Direktivo (EU) 2018/843, je v predlogu racionalizirana preglednost dejanskega lastništva na celotnem notranjem trgu, pri čemer so obravnavani tisti vidiki, pri katerih je pomanjkanje razčlenjenosti storilcem kaznivih dejanj omogočalo izkoriščanje najšibkejšega člena. Ta predlog je treba razumeti kot del svežnja, ki ga spremljajo drugi zakonodajni predlogi, ki so v celoti skladni med seboj. Ta predlog je skladen z najnovejšimi spremembami priporočil Projektne skupine za finančno ukrepanje (skupina FATF), zlasti v zvezi z razširitvijo obsega subjektov, za katere veljajo zahteve glede AML/CFT, da se vključijo ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi, ter ukrepi, ki jih morajo sprejeti pooblaščeni subjekti za oceno in zmanjšanje tveganj izogibanja ciljno usmerjenim finančnim sankcijam. V skladu s standardi skupine FATF ta predlog zagotavlja usklajen pristop k zmanjšanju tveganj, ki izhajajo iz prinosniških delnic in na prinositelja izdanih potrdil o lastniškem upravičenju do delnic, po vsej Uniji. Predlog presega standarde skupine FATF in obravnava tveganja, ki so značilna za Unijo ali ki vplivajo na ravni Unije, kot so tveganja, ki izhajajo iz programov migracij ali velikih gotovinskih plačil. •Skladnost z drugimi politikami Unije Zakonodaja EU o AML/CFT vpliva na več zakonodajnih aktov EU na področju finančnih storitev in kazenskega prava. To zajema zakonodajo EU o plačilih in prenosu sredstev (direktiva o plačilnih storitvah, direktiva o plačilnih računih, direktiva o elektronskem denarju). Nekateri primeri, kako se je zagotovila skladnost z drugo zakonodajo EU, so: –vključitev ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi med subjekte, za katere veljajo pravila o AML/CFT, in uvedba zahtev glede informacij o prenosih virtualnih sredstev bosta dopolnili nedavni sveženj o digitalnih financah z dne 24. septembra 2020 in zagotovili popolno skladnost med okvirom EU in standardi skupine FATF; –pristop k opredeljevanju subjektov, za katere veljajo pravila o AML/CFT, bo zagotovil tudi skladnost z nedavno sprejeto uredbo o evropskih ponudnikih storitev množičnega financiranja, saj platforme za množično financiranje, ki ne spadajo na področje uporabe navedene uredbe, zavezuje k uporabi pravil EU o AML/CFT glede na to, da navedena uredba vsebuje nekatere varovalne ukrepe v zvezi z AML/CFT za platforme za množično financiranje, za katere se uporablja Uredba; –spremembe pravil o skrbnem preverjanju strank vključujejo določbe za boljše oblikovanje skrbnega preverjanja strank v primerih, v katerih se poslovni odnos ne vzpostavlja osebno, v skladu s predlogom Komisije o spremembi uredbe eIDAS v zvezi z okvirom za evropsko digitalno identiteto, vključno z evropskimi denarnicami za digitalno identiteto in ustrezno storitvijo zaupanja, zlasti elektronskimi potrdili atributov. To je v skladu s strategijo za digitalne finance.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Ta predlog uredbe temelji na členu 114 PDEU, tj. isti pravni podlagi kot veljavni zakonodajni okvir EU o AML/CFT. Člen 114 je ustrezen ob upoštevanju resne grožnje, ki jo notranjemu trgu povzročata pranje denarja in financiranje terorizma, ter gospodarskih izgub in motenj delovanja enotnega trga ter škode za ugled na čezmejni ravni, ki lahko pri tem nastanejo. •Subsidiarnost V skladu z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji države članice ciljev tega predloga ne morejo zadovoljivo doseči in se zato lahko lažje dosežejo na ravni Unije. Predlog ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje teh ciljev. V svežnju Komisije o preprečevanju pranja denarja iz leta 2019 je bilo izpostavljeno, kako so lahko storilci kaznivih dejanj izkoristili razlike med ureditvami AML/CFT držav članic. Tokovi nezakonitega denarja in financiranje terorizma lahko škodujejo stabilnosti in ugledu finančnega sistema Unije ter ogrozijo pravilno delovanje notranjega trga. Ukrepi, sprejeti le na nacionalni ravni, lahko negativno vplivajo na notranji trg in prispevajo k razdrobljenosti. Ukrepanje EU je upravičeno tudi zaradi ohranitve enakih konkurenčnih pogojev po vsej Uniji, saj za subjekte v vseh državah članicah velja usklajen sklop obveznosti v zvezi s preprečevanjem pranja denarja in financiranjem terorizma. Številne dejavnosti pranja denarja in financiranja terorizma so čezmejne narave, zato je za preprečevanje teh kaznivih dejanj bistveno dobro sodelovanje med nacionalnimi nadzorniki in FIU. Številni subjekti, za katere veljajo obveznosti glede preprečevanja pranja denarja, opravljajo čezmejne dejavnosti, različni pristopi nacionalnih nadzornikov in FIU pa jih ovirajo pri doseganju optimalnih praks za AML/CFT na ravni skupine. •Sorazmernost Sorazmernost je sestavni del ocene učinka, priložene predlogu, vse predlagane možnosti na različnih zakonodajnih področjih pa so ocenjene glede na cilj sorazmernosti. Zaradi čezmejne narave velikega dela dejavnosti pranja denarja in financiranja terorizma je v vseh državah članicah potreben dosleden in usklajen pristop, ki temelji na enotnem sklopu predpisov v obliki enotnih pravil. Vendar v tem predlogu ni uporabljen pristop maksimalne harmonizacije, saj ni združljiv s temeljno naravo ureditve EU za AML/CFT, ki temelji na tveganju. Na področjih, kjer to upravičujejo posebna nacionalna tveganja, lahko države članice prosto uvajajo pravila, ki presegajo pravila, določena v tem predlogu. •Izbira instrumenta Uredba Evropskega parlamenta in Sveta je ustrezen instrument za prispevanje k oblikovanju enotnih pravil, saj se uporablja neposredno in takoj ter tako onemogoča različno uporabo v različnih državah članicah zaradi razlik pri prenosu. Sklop pravil na ravni EU, ki se neposredno uporablja, je potreben tudi zato, da bi se omogočil nadzor nad nekaterimi pooblaščenimi subjekti na ravni EU, ki ga vsebuje predlog osnutka uredbe o ustanovitvi organa AMLA, ki spremlja ta predlog. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Zaradi številnih nedavnih sprememb zakonodaje popolna naknadna ocena veljavne ureditve EU za AML/CFT še ni bila opravljena. Direktiva (EU) 2015/849 je bila sprejeta 20. maja 2015, njen rok za prenos v nacionalno zakonodajo za države članice pa je bil 26. junij 2017. Direktiva (EU) 2018/843 je bila sprejeta 30. maja 2018, njen rok za prenos v nacionalno zakonodajo pa je bil 10. januar 2020. Nadzor nad prenosom še vedno poteka. Vendar se lahko Sporočilo Komisije iz julija 2019 in priložena poročila, navedena zgoraj, uporabijo kot ocena učinkovitosti tedanje ureditve EU za AML/CFT. •Posvetovanja z deležniki Strategijo posvetovanja, ki podpira ta predlog, je sestavljalo več elementov: –posvetovanje o časovnem načrtu z obvestilom o akcijskem načrtu Komisije. Posvetovanje je prek portala Komisije „Povejte svoje mnenje“ potekalo med 11. februarjem in 12. marcem 2020 in v njem je bilo prejetih 42 prispevkov različnih deležnikov; –javno posvetovanje o ukrepih, predstavljenih v akcijskem načrtu, ki se je začelo 7. maja 2020 in je potekalo do 26. avgusta ter je bilo odprto za širšo javnost in vse skupine deležnikov. Med posvetovanjem sta bila prejeta 202 uradna prispevka; –ciljno usmerjeno posvetovanje z državami članicami in pristojnimi organi za AML/CFT. Države članice so lahko izrazile svoja mnenja na različnih sestankih skupine strokovnjakov za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma, FIU EU pa so zagotovile prispevke na sestankih platforme FIU in s pisnimi dokumenti. Razprave so bile podprte s ciljno usmerjenimi posvetovanji z državami članicami in pristojnimi organi, in sicer z uporabo vprašalnikov; –zahteva za nasvet Evropskega bančnega organa (EBA), predložena marca 2020; EBA je svoje mnenje zagotovil 10. septembra; –mnenje Evropskega nadzornika za varstvo podatkov (ENVP) o akcijskem načrtu Komisije, izdano 23. julija 2020;

–konferenca na visoki ravni, ki jo je 30. septembra 2020 organizirala Komisija, na kateri so sodelovali predstavniki nacionalnih organov in organov EU, poslanci Evropskega parlamenta, zasebni sektor ter predstavniki civilne družbe in akademskih krogov. Prispevek deležnikov o akcijskem načrtu je bil večinoma pozitiven. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Komisija se je pri pripravi tega predloga oprla na kvalitativne in kvantitativne dokaze, zbrane iz priznanih virov, vključno s tehničnim nasvetom EBA. Informacije o izvajanju pravil o AML so bile od držav članic pridobljene tudi z vprašalniki. •Ocena učinka Temu predlogu je priložena ocena učinka, ki je bila Odboru za regulativni nadzor predložena 6. novembra 2020 in odobrena 4. decembra 2020. Ista ocena učinka je priložena tudi drugim zakonodajnim predlogom, predstavljenim skupaj s tem predlogom. Odbor za regulativni nadzor je v svojem pozitivnem mnenju predlagal različne oblikovne izboljšave ocene učinka, ki so bile nato izvedene. V oceni učinka je Komisija obravnavala tri težave: pomanjkanje jasnih in usklajenih pravil, nedosleden nadzor na celotnem notranjem trgu ter nezadostna usklajevanje in izmenjava informacij med FIU. Prva od teh težav je upoštevna za ta predlog, glede nje so bile obravnavane naslednje možnosti: 1. pravila EU bi ostala enaka brez sprememb; 2. zagotovitev večje harmonizacije pravil, ki se uporabljajo za pooblaščene subjekte, in prepustitev državam članicam, da same podrobno določijo pooblastila in obveznosti pristojnih organov; 3. zagotovitev večje harmonizacije pravil, ki se uporabljajo za subjekte, za katere veljajo obveznosti glede AML/CFT, ter pooblastil in obveznosti nadzornikov in FIU. Glede na rezultat ocene učinka ima prednost možnost 3. Uvedba doslednejšega in bolj razčlenjenega pristopa k pravilom na ravni EU bi omogočila odpravo sedanje razdrobljenosti v zvezi z obveznostmi glede AML/CFT za pooblaščene subjekte in dejavnostmi pristojnih organov. Za pooblaščene subjekte, ki opravljajo čezmejne dejavnosti, se bodo v zvezi s pravili o AML/CFT vzpostavili enaki konkurenčni pogoji in dosegli prihranki pri stroških izvajanja. Spodbujala se bosta boljše odkrivanje pranja denarja/financiranja terorizma in odvračanje od njiju. Priloga VI k oceni učinka vsebuje pregled različnih področij za boljšo harmonizacijo pravil, vključno s seznamom pooblaščenih subjektov, ukrepi skrbnega preverjanja strank, mejno vrednostjo za skrbno preverjanje strank za občasne transakcije, zahtevami glede politik, kontrol in postopkov za AML/CFT, ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi in preglednostjo dejanskega lastništva. Priloga VIII k oceni učinka vsebuje analizo spremenjenega pristopa glede tretjih držav, ki ogrožajo finančni sistem Unije, in glede celotnega notranjega trga; s tem predlogom se izvaja ta novi pristop. Priloga IX k oceni učinka vsebuje analizo uvedbe omejitev velikih gotovinskih transakcij; s tem predlogom se izvaja ta novi pristop. •Primernost in poenostavitev ureditve Čeprav, kot je navedeno zgoraj, še ni bila opravljena uradna naknadna ocena ali preverjanje primernosti obstoječe zakonodaje EU o AML/CFT, je mogoče navesti več točk o elementih predloga, ki bodo spodbudili poenostavitev in izboljšali učinkovitost. Prvič, z nadomestitvijo določenih pravil v Direktivi z bolj harmoniziranimi in neposredno veljavnimi pravili v uredbi se bo odpravila potreba po prenosu v državah članicah in olajšalo poslovanje za čezmejne subjekte v EU. Drugič, z odstranitvijo trgovcev z blagom s področja uporabe okvira EU za AML/CFT, povezano s predlagano prepovedjo gotovinskih poslov v vrednosti nad 10 000 EUR, bodo ti trgovci rešeni upravnega bremena uporabe zahtev glede AML/CFT v zvezi z gotovinskimi posli v vrednosti nad 10 000 EUR. Nazadnje, večja stopnja harmonizacije pravil o preprečevanju pranja denarja na številnih posebnih področjih bo olajšala izvajanje notranjih politik, kontrol in postopkov na ravni skupine na celotnem notranjem trgu. •Temeljne pravice EU je zavezana zagotavljanju visokih standardov varstva temeljnih pravic. Natančneje, uvedeni so zaščitni ukrepi za ravnanje pooblaščenih subjektov z osebnimi podatki, da bi se zagotovila skladnost z ustreznimi zahtevami glede varstva podatkov, zlasti pa v zvezi z nekaterimi vrstami osebnih podatkov občutljivejše narave. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Ta uredba ne vpliva na proračun.

5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Predlog vključuje splošni načrt za spremljanje in ocenjevanje učinka na specifične cilje, pri čemer mora Komisija opraviti prvi pregled pet let po datumu začetka uporabe uredbe (nato pa vsaka tri leta) ter o svojih glavnih ugotovitvah poročati Evropskemu parlamentu in Svetu. Za predlog direktive o AML/CFT, ki spremlja ta predlog, veljajo enake določbe o ocenjevanju, ocena obeh instrumentov pa je lahko združena v enem poročilu. Pregled je treba izvesti v skladu s smernicami Komisije za boljše pravno urejanje. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Predmet urejanja in področje uporabe, vključno s seznamom pooblaščenih subjektov Čeprav je večina opredelitev pojmov prenesena iz sedanje zakonodaje EU o AML/CFT, so številne dodane, prilagojene ali posodobljene. Nabor subjektov, ki so opredeljeni kot pooblaščeni subjekti na podlagi sedanje zakonodaje EU o AML/CFT in za katere torej veljajo pravila EU o AML/CFT, je spremenjen tako: obseg ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi je usklajen z obsegom Projektne skupine za finančno načrtovanje in torej razširjen v primerjavi s sedanjo direktivo; dodani so ponudniki storitev množičnega financiranja, ki ne spadajo na področje uporabe Uredbe (EU) 2020/1503; dodani so dajalci hipotekarnih in potrošniških kreditov ter kreditni posredniki za hipotekarne in potrošniške kredite, ki niso kreditne institucije ali finančne institucije, za zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev med gospodarskimi subjekti, ki opravljajo isto vrsto storitev; dodani so gospodarski subjekti, ki sodelujejo v imenu državljanov tretjih držav v okviru zlatih vizumov; odstranjeni so trgovci z blagom (doslej so morali ti prijaviti gotovinske transakcije v vrednosti nad 10 000 EUR), razen trgovcev s plemenitimi kovinami in dragimi kamni, ki bi morali glede na izpostavljenost sektorja tveganjem pranja denarja in financiranja terorizma še naprej uporabljati zahteve glede AML/CFT. Notranje politike, kontrole in postopki Zahteva, da morajo imeti pooblaščeni subjekti na podlagi pristopa, ki temelji na tveganju, vzpostavljeno politiko za opredelitev in ocenjevanje tveganj pranja denarja in financiranja terorizma, s katerimi se srečujejo, in da morajo navedena tveganja zmanjšati, sicer temelji na sedanji zakonodaji EU o AML/CFT, vendar zagotavlja večjo jasnost zahtev. Pooblaščeni subjekti morajo na ravni svojega upravljanja sprejeti vse ukrepe za izvajanje notranjih politik, kontrol in postopkov, vključno z imenovanjem posebnega vodje zagotavljanje skladnosti s predpisi, ter zagotoviti, da je odgovorno osebje ustrezno usposobljeno. Pojasnjene so zahteva glede dodelitve vloge pooblaščenca za zagotavljanje skladnosti s predpisi članu osebja in naloge take vloge. Zagotovljena so pojasnila v zvezi z zahtevami, ki se uporabljajo za skupine, ki jih je treba nadalje dopolniti z regulativnimi tehničnimi standardi, v katerih so podrobno opredeljene minimalne zahteve, vloga nadrejenih subjektov, ki sami niso pooblaščeni subjekti, in pogoji, pod katerimi bi morale druge strukture, kot so mreže in partnerstva, uporabljati ukrepe na ravni skupine. Zahteve, ki se uporabljajo za skupine s podružnicami, ki delujejo v tretjih državah, so ohranjene. Skrbno preverjanje strank Čeprav je večina določb o skrbnem preverjanju strank prenesena iz obstoječe zakonodaje EU o AML/CFT, so v tem predlogu določena številna pojasnila in dodatne podrobnosti v zvezi s skrbnim preverjanjem strank. Temeljni cilj skrbnega preverjanja strank je pojasnjen kot zadostno poznavanje strank, kar pooblaščenim subjektom omogoča, da opredelijo tveganja pranja denarja in financiranja terorizma, ki izhajajo iz poslovnih odnosov ali občasnih transakcij, in da določijo ustrezne ukrepe, ki jih morajo sprejeti za njihovo zmanjšanje. Določene so bolj specifične in podrobne določbe o identifikaciji stranke in preverjanju identitete stranke. Pojasnjeni so pogoji za uporabo sredstev elektronske identifikacije, kot so opredeljena v Uredbi (EU) št. 910/2014. Na organ AMLA so prenesena pooblastila za pripravo regulativnih tehničnih standardov, ki jih mora pripraviti v zvezi s standardnimi nabori podatkov za identifikacijo fizičnih in pravnih oseb; ti regulativni tehnični standardi bodo vključevali posebne ukrepe poenostavljenega skrbnega preverjanja strank, ki jih lahko izvajajo pooblaščeni subjekti v položajih z manjšim tveganjem, opredeljenih v nadnacionalni oceni tveganja, ki jo mora pripraviti Komisija. Določena so podrobna pravila o ukrepih poenostavljenega in okrepljenega skrbnega preverjanja strank. Politika do tretjih držav Politika v zvezi s tretjimi državami je prilagojena. Komisija bo opredelila tretje države bodisi z upoštevanjem javne identifikacije s strani ustreznih mednarodnih organov za določanje standardov (skupina FATF) bodisi na podlagi lastne samostojne ocene. Za tretje države, ki jih bo tako opredelila Komisija, bosta veljala dva različna sklopa posledic, sorazmerna s tveganjem, ki ga predstavljajo za finančni sistem Unije: (i) tretje države, za katere veljajo vsi ukrepi okrepljenega skrbnega preverjanja in dodatni protiukrepi za posamezno državo, ter (ii) tretje države, za katere veljajo ukrepi okrepljenega skrbnega preverjanja za posamezno državo. Komisija bo načeloma tretje države, „za katere se uporablja poziv k ukrepanju“, ki ga izda skupina FATF, opredelila kot tretje države z velikim tveganjem. Zaradi stalne prisotnosti resnih strateških pomanjkljivosti v njihovem okviru za AML/CFT se bodo za sorazmerno zmanjšanje grožnje zanje uporabljali vsi ukrepi okrepljenega skrbnega preverjanja in tudi protiukrepi za posamezno državo. Tretje države s pomanjkljivo skladnostjo v svojih ureditvah AML/CFT, ki jih je skupina FATF opredelila kot države, „za katere se uporablja okrepljeno spremljanje“, bo načeloma opredelila Komisija, zanje pa se bodo uporabljali ukrepi okrepljenega skrbnega spremljanja za posamezno državo, sorazmerni s tveganji. Komisija lahko opredeli tudi tretje države, ki niso na seznamu skupine FATF, vendar predstavljajo posebno grožnjo finančnemu sistemu Unije in za katere bodo zaradi navedene grožnje veljali bodisi ukrepi okrepljenega skrbnega spremljanja za posamezno državo bodisi, če je primerno, vsi ukrepi okrepljenega skrbnega spremljanja in protiukrepi. Komisija se lahko pri ocenjevanju stopnje ogroženosti, ki izhaja iz navedenih tretjih držav, opira na tehnično strokovno znanje organa AMLA. Nazadnje, organ AMLA bo pripravil smernice o tveganjih, trendih in metodah pranja denarja in financiranja terorizma, ki presegajo razsežnost posameznih držav in izvirajo z geografskih območij zunaj Unije, ter pooblaščenim subjektom ustrezno svetoval o priložnostih za izvajanje ukrepov za njihovo zmanjšanje. Cilj tega revidiranega pristopa do tretjih držav je zagotoviti učinkovito zmanjšanje groženj finančnemu sistemu Unije in pravilno delovanje notranjega trga z izvajanjem harmoniziranega pristopa na ravni EU ter zagotavljanjem večje razčlenjenosti in sorazmernosti v opredelitvi posledic, povezanih z uvrstitvijo na seznam, na podlagi upoštevanja tveganja. Politično izpostavljene osebe Določbe o politično izpostavljenih osebah temeljijo na sedanji zakonodaji o AML/CFT, pri čemer morajo države članice pripraviti sezname funkcij, za katere je na njihovem ozemlju podeljen status politično izpostavljene osebe, pooblaščeni subjekti pa morajo za politično izpostavljene osebe uporabiti ukrepe okrepljenega skrbnega preverjanja strank na podlagi pristopa, ki temelji na tveganju. Zahteve, ki se uporabljajo za osebe, ki ne delujejo več na vidnih javnih položajih, so določene v zakonodaji. Zanašanje in zunanje izvajanje Na podlagi sedanjih pravil so v predlogu pojasnjeni zadevni pogoji za zanašanje na skrbno preverjanje strank, ki so ga že opravili drugi pooblaščeni subjekti, in oddajo funkcij v zunanje izvajanje drugim subjektom ali ponudnikom storitev. Predlog še naprej določa, da v obeh primerih končno odgovornost za zagotavljanje skladnosti s pravili nosi pooblaščeni subjekt. Uporabljati se mora pristop, ki temelji na tveganju, zanašati pa se ne sme na ponudnike s sedežem v tretjih državah z velikim tveganjem, državah s pomanjkljivo skladnostjo in kateri koli drugi državi, ki ogroža finančni sistem Unije, niti se takim ponudnikom ne smejo oddati funkcije v zunanje izvajanje. Informacije o dejanskem lastništvu Določbe o informacijah o dejanskem lastništvu v predlogu temeljijo na določbah iz sedanje zakonodaje EU o AML/CFT, vključno s pojmom dejanskega lastništva in zahtevo za vse gospodarske in druge pravne subjekte, da pridobijo ter imajo na voljo ustrezne, natančne in posodobljene informacije o dejanskem lastništvu. Določena so podrobnejša pravila v zvezi z identifikacijo dejanskega lastnika oziroma dejanskih lastnikov gospodarskih in drugih pravnih subjektov ter harmoniziran pristop k identifikaciji dejanskega lastništva. V zvezi z ekspresnimi skladi in podobnimi pravnimi subjekti ali ureditvami so določene določbe za zagotovitev skladne identifikacije dejanskih lastnikov v vseh državah članicah, kadar so v podobnih položajih, vključno s prenosom pooblastila na Komisijo za sprejetje izvedbenega akta. Predlog vključuje zahteve po razkritju za zastopnike delničarjev in zastopnike direktorjev, za pravne subjekte, ki nimajo sedeža v EU, ki bodisi začnejo poslovni odnos s pooblaščenim subjektom EU bodisi v Uniji pridobijo nepremičnino, pa uvaja obveznosti registracije njihovega dejanskega lastništva. Obveznosti poročanja

Določbe o poročanju o sumljivih transakcijah FIU (ali samoregulativnemu organu, če bi to določila država članica) temeljijo na določbah iz sedanje zakonodaje EU o AML/CFT. Določena so jasnejša pravila o tem, kako je treba identificirati transakcije. Da bi se pooblaščenim subjektom olajšalo izpolnjevanje njihovih obveznosti poročanja in omogočilo učinkovitejše delovanje analitičnih dejavnosti in sodelovanje FIU, bo organ AMLA pripravil osnutek izvedbenih tehničnih standardov, v katerih je določena skupna predloga za poročanje o sumljivih transakcijah, ki jo je treba uporabljati kot enotno podlago po vsej EU. Varstvo podatkov Za obdelavo osebnih podatkov za namene te uredbe se uporablja splošna uredba EU o varstvu podatkov (Uredba (EU) 2016/679). V tem predlogu so pojasnjeni pogoji, ki se uporabljajo za obdelavo nekaterih vrst osebnih podatkov občutljivejše narave s strani pooblaščenih subjektov. Pooblaščeni subjekti morajo evidence nekaterih osebnih podatkov hraniti pet let. Ukrepi za zmanjšanje tveganj zlorabe prinosniških instrumentov Predlog vsebuje določbo, da se trgovcem z blagom ali ponudnikom storitev prepreči sprejemanje gotovinskih plačil nad 10 000 EUR za en nakup, državam članicam pa omogoči, da ohranijo nižje zgornje meje za velike gotovinske transakcije. Ta zgornja meja se ne uporablja za zasebne posle med posamezniki. Komisija mora v treh letih od začetka uporabe predlagane uredbe oceniti koristi in učinke nadaljnjega zniževanja te mejne vrednosti. Zagotavljanje in skrbništvo anonimnih denarnic za kriptosredstva sta prepovedana. Družbe, ki ne kotirajo na borzi, ne smejo izdajati prinosniških delnic in morajo navedene delnice vpisati v register. Izdajanje na prinositelja izdanih potrdil o lastniškem upravičenju do delnic je dovoljeno le v posredniški obliki. Končne določbe Določene so določbe za delegirane akte, ki jih sprejme Komisija na podlagi člena 290 Pogodbe. Uredba bo začela veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu, uporabljati pa se bo začela tri leta po začetku njene veljavnosti. Komisija mora to uredbo pregledati in oceniti v petih letih od začetka njene uporabe, nato pa vsaka tri leta. 2021/0239 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega:

(1)Direktiva (EU) 2015/849 Evropskega parlamenta in Sveta je glavni pravni instrument pri preprečevanju uporabe finančnega sistema Unije za pranje denarja in financiranje terorizma. Navedena direktiva določa celovit pravni okvir, ki je bil z Direktivo (EU) 2018/843 Evropskega parlamenta in Sveta nadalje okrepljen z obravnavanjem nastajajočih tveganj in večjo preglednostjo dejanskega lastništva. Ne glede na njene dosežke pa so izkušnje pokazale, da bi bilo treba uvesti izboljšave, da bi se ustrezno zmanjšala tveganja in učinkovito odkrili poskusi kaznivih dejanj zlorabe finančnega sistema Unije v kriminalne namene. (2)Glavna izziva, ugotovljena v zvezi z uporabo določb Direktive (EU) 2015/849 o določitvi obveznosti za akterje zasebnega sektorja, t. i. pooblaščene subjekte, sta neobstoj neposredne uporabe navedenih pravil in razdrobljenost nacionalnih pristopov. Čeprav navedena pravila obstajajo in so se razvijala tri desetletja, se še vedno izvajajo na način, ki ni popolnoma usklajen z zahtevami povezanega notranjega trga. Zato je treba pravila o zadevah, trenutno zajetih z Direktivo (EU) 2015/849, ki jo lahko zadevni pooblaščeni subjekti neposredno uporabljajo, obravnavati v novi uredbi, da bi se dosegla želena enotnost uporabe. (3)Ta novi instrument je del celovitega svežnja, katerega namen je okrepiti okvir Unije za AML/CFT. Instrument bo skupaj z Direktivo [vstavite sklic – predlog šeste direktive o preprečevanju pranja denarja – COM(2021) 423 final], Uredbo [vstavite sklic – predlog prenovitve Uredbe (EU) 2015/847 – COM(2021) 422 final] in Uredbo [vstavite sklic – predlog uredbe o ustanovitvi organa za preprečevanje pranja denarja – COM(2021) 421 final] sestavljal pravni okvir, ki bo urejal zahteve glede AML/CFT, ki jih bodo morali izpolnjevati pooblaščeni subjekti, in podpiral institucionalni okvir Unije za AML/CFT, vključno z ustanovitvijo organa za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma (v nadaljnjem besedilu: organ AMLA). (4)Pranje denarja in financiranje terorizma se pogosto izvajata v mednarodnem okviru. Ukrepi, sprejeti na ravni Unije, bi imeli brez upoštevanja mednarodnega usklajevanja in sodelovanja zelo omejene učinke. Zato bi morali biti ukrepi, ki jih Unija sprejme na tem področju, združljivi z ukrepi, sprejetimi na mednarodni ravni, in vsaj tako strogi. Pri ukrepih Unije bi bilo treba še naprej upoštevati zlasti priporočila Projektne skupine za finančno ukrepanje (v nadaljnjem besedilu: skupina FATF) in instrumente drugih mednarodnih organov, dejavnih na področju boja proti pranju denarja in financiranju terorizma. Zaradi večje učinkovitosti boja proti pranju denarja in financiranju terorizma bi bilo treba zadevne pravne akte Unije, kadar je to ustrezno, uskladiti z mednarodnimi standardi za boj proti pranju denarja ter financiranju terorizma in širjenju orožja, ki jih je skupina FATF sprejela februarja 2012 (v nadaljnjem besedilu: revidirana priporočila FATF), in naknadnimi spremembami takih standardov. (5)Od sprejetja Direktive (EU) 2015/849 je nedavni razvoj dogodkov na področju kazenskopravnega okvira Unije prispeval h krepitvi preprečevanja pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj in financiranja terorizma ter boja proti njim. Direktiva (EU) 2018/1673 Evropskega parlamenta in Sveta je privedla do enotnega razumevanja kaznivega dejanja pranja denarja in povezanih predhodnih kaznivih dejanj. V Direktivi (EU) 2017/1371 Evropskega parlamenta in Sveta so bila opredeljena finančna kazniva dejanja, ki vplivajo na finančni interes Unije in bi jih bilo treba prav tako šteti za predhodna kazniva dejanja pranja denarja. Z Direktivo (EU) 2017/541 Evropskega parlamenta in Sveta je bilo doseženo enotno razumevanje kaznivega dejanja financiranja terorizma. Ker so navedeni pojmi zdaj pojasnjeni v kazenskem pravu Unije, ni več potrebe po opredelitvi pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj ali financiranja terorizma v pravilih Unije o AML/CFT. Namesto tega bi moral biti okvir Unije za AML/CFT popolnoma skladen s kazenskopravnim okvirom Unije. (6)Tehnologija se stalno razvija, kar zasebnemu sektorju prinaša priložnosti za razvoj novih produktov in sistemov za izmenjavo sredstev ali vrednosti. Čeprav je to pozitiven pojav, pa lahko povzroči nova tveganja pranja denarja in financiranja terorizma, saj storilcem kaznivih dejanj vedno znova uspeva najti načine za izkoriščanje ranljivosti za prikrivanje in prenašanje nezakonitih sredstev po svetu. Ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi in platforme za množično financiranje so izpostavljene zlorabi novih kanalov za premike nezakonitega denarja in so v dobrem položaju za odkrivanje takih premikov in zmanjšanje tveganj. Področje uporabe zakonodaje Unije bi bilo zato treba razširiti tako, da bi zajemalo te subjekte v skladu z nedavnim razvojem standardov skupine FATF v zvezi s kriptosredstvi. (7)Institucije in osebe, zajete v tej uredbi, imajo ključno vlogo kot varuhi finančnega sistema Unije in bi zato morali sprejeti vse potrebne ukrepe za izvajanje zahtev iz te uredbe, da bi storilcem kaznivih dejanj preprečili pranje premoženjske koristi, pridobljene z nezakonitimi dejavnostmi, ali financiranje terorističnih dejavnosti. Uvesti bi bilo treba tudi ukrepe za zmanjšanje vsakega tveganja neizvajanja ciljno usmerjenih finančnih sankcij ali izogibanja tem sankcijam. (8)Finančne transakcije se lahko izvajajo tudi znotraj iste skupine kot način upravljanja financ skupine. Vendar se take transakcije ne izvajajo s strankami in ne zahtevajo uporabe ukrepov za AML/CFT. Da bi se zagotovila pravna varnost, je treba priznati, da se ta uredba ne uporablja za finančne dejavnosti ali druge finančne storitve, ki jih zagotavljajo člani skupine drugim članom navedene skupine. (9)Za neodvisne pravne strokovnjake bi se morala ta uredba uporabljati, kadar so vključeni v finančne ali poslovne transakcije, vključno z davčnim svetovanjem, ki predstavljajo tveganje za zlorabo storitev, ki jih zagotavljajo navedeni pravni strokovnjaki, z namenom pranja premoženjske koristi, pridobljene s kaznivimi dejanji, ali financiranja terorizma. Vendar bi bilo treba dovoliti izvzetja od obveznosti sporočanja informacij, pridobljenih pred končanim sodnim postopkom, med njim ali po njem ali med ugotavljanjem pravnega položaja stranke, kar bi moralo zajemati varovanje zaupnosti sporazumevanja med odvetnikom in stranko. Za pravno svetovanje bi morala zato še vedno veljati obveznost varovanja poslovne skrivnosti, razen kadar je pravni strokovnjak udeležen pri pranju denarja ali financiranju terorizma, kadar je pravno svetovanje dano za namene pranja denarja ali financiranja terorizma ali kadar pravni strokovnjak ve, da stranka išče pravno svetovanje za namene pranja denarja ali financiranja terorizma. (10)Da bi se zagotovilo spoštovanje pravic, zajamčenih v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina), v primeru revizorjev, zunanjih računovodij in davčnih svetovalcev, ki imajo v nekaterih državah članicah pravico braniti ali zastopati stranko v sodnem postopku ali ugotavljati njen pravni položaj, za informacije, ki jih pridobijo pri opravljanju navedenih nalog, ne bi smele veljati obveznosti poročanja. (11)Direktiva (EU) 2018/843 je bila prvi pravni instrument za obravnavanje tveganj pranja denarja in financiranja terorizma, ki ga predstavljajo kriptosredstva v Uniji. Z njo je bilo razširjeno področje uporabe okvira za AML/CFT na dve vrsti ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi: ponudnike, ki sodelujejo pri storitvah menjav med virtualnimi in fiat valutami ter ponudnike skrbniških denarnic. Zaradi hitrega tehnološkega razvoja in napredka na področju standardov skupine FATF je treba ta pristop pregledati. Prvi korak za dokončanje in posodobitev pravnega okvira Unije je bil storjen z Uredbo [vstavite sklic – predlog uredbe o trgih kriptosredstev in spremembi Direktive (EU) 2019/1937 – COM(2020) 593 final], v kateri so bile določene zahteve za ponudnike storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki želijo zaprositi za dovoljenje za opravljanje svojih storitev na enotnem trgu. Z njo je bila uvedena tudi opredelitev kriptosredstev in ponudnikov storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki vključuje širši nabor dejavnosti. Ponudniki storitev v zvezi s kriptosredstvi, ki jih zajema Uredba [vstavite sklic – predlog uredbe o trgih kriptosredstev in spremembi Direktive (EU) 2019/1937 – COM(2020) 593 final], bi morali biti zajeti tudi s to uredbo, da bi se zmanjšalo vsako tveganje zlorabe kriptosredstev za pranje denarja ali financiranje terorizma. (12)Dovzetnost platform za množično financiranje za tveganja pranja denarja in financiranja terorizma je horizontalna in vpliva na celoten notranji trg. Doslej so se v državah članicah pojavili različni pristopi k obvladovanju navedenih tveganj. Z Uredbo (EU) 2020/1503 Evropskega parlamenta in Sveta je harmoniziran regulativni pristop za platforme za poslovne naložbe in posojilno množično financiranje po Uniji ter zagotovljeno, da so vzpostavljeni ustrezni in usklajeni varovalni ukrepi za obvladovanje morebitnih tveganj pranja denarja in financiranja terorizma. Med navedenimi so zahteve za upravljanje finančnih sredstev in plačil v zvezi z vsemi finančnimi transakcijami, izvršenimi na navedenih platformah. Ponudniki storitev množičnega financiranja morajo za izvrševanje takih transakcij bodisi pridobiti dovoljenje bodisi se povezati s ponudnikom plačilnih storitev ali kreditno institucijo. Uredba določa tudi varovalne ukrepe v postopku pridobitve dovoljenj, pri oceni ugleda vodstva ter s postopki skrbnega preverjanja za lastnike projekta. Komisija mora do 10. novembra 2023 v svojem poročilu o navedeni uredbi oceniti, ali so potrebni nadaljnji varovalni ukrepi. Zato je upravičeno, da se zakonodaja Unije o AML/CFT ne uporablja za platforme za množično financiranje, ki so pridobile dovoljenje v skladu z Uredbo (EU) 2020/1503. (13)Platforme za množično financiranje, ki niso pridobile dovoljenja v skladu z Uredbo (EU) 2020/1503, so zdaj bodisi neregulirane bodisi se zanje uporabljajo različni regulativni pristopi, tudi v zvezi s pravili in postopki za obvladovanje tveganj pranja denarja in financiranja terorizma. Zaradi doslednosti in za zagotovitev, da v navedenem okolju ni nenadzorovanih tveganj, morajo za vse platforme za množično financiranje, ki niso pridobile dovoljenja v skladu z Uredbo (EU) 2020/1503 in za katere torej njeni varovalni ukrepi ne veljajo, veljati pravila Unije o AML/CFT, da bi se zmanjšala tveganja pranja denarja in financiranja terorizma. (14)V Direktivi (EU) 2015/849 je bilo določeno, da se tveganja pranja denarja in financiranja terorizma, ki jih predstavljajo velika gotovinska plačila, zmanjšajo z vključitvijo oseb, ki trgujejo z blagom, med pooblaščene subjekte, če izvajajo ali prejemajo plačila v gotovini nad 10 000 EUR, obenem pa je bilo državam članicam dovoljeno, da uvedejo strožje ukrepe. Tak pristop se je glede na slabo razumevanje in izvajanje zahtev glede AML/CFT, pomanjkljiv nadzor in omejeno število sumljivih transakcij, prijavljenih FIU, izkazal za neuspešnega. Za ustrezno zmanjšanje tveganj, ki izhajajo iz zlorabe velikih gotovinskih zneskov, bi bilo treba po vsej Uniji določiti omejitev za velike gotovinske transakcije nad 10 000 EUR. Posledično obveznosti glede AML/CFT ne bi smele več veljati za osebe, ki trgujejo z blagom. (15)Nekatere kategorije trgovcev z blagom so zaradi visoke vrednosti manjšega, prenosljivega blaga, s katerim se ukvarjajo, še posebno izpostavljene tveganjem pranja denarja in financiranja terorizma. Zato bi morale za osebe, ki trgujejo s plemenitimi kovinami in dragimi kamni, veljati zahteve glede AML/CFT. (16)Upravljavci naložbenih migracij so zasebne družbe, organi ali osebe, ki delujejo ali sodelujejo neposredno s pristojnimi organi držav članic v imenu državljanov tretjih držav ali zagotavljajo posredniške storitve državljanom tretjih držav, ki želijo pridobiti pravice do prebivanja v državi članici v zameno za kakršne koli naložbe, vključno s prenosom kapitala, nakupom ali najemom nepremičnine, naložbo v državne obveznice, naložbo v gospodarske subjekte, donacijo ali dotacijo sredstev za dejavnost, ki prispeva k javnemu dobremu, in prispevki v državni proračun. Zlati vizumi predstavljajo tveganja in ranljivosti v zvezi s pranjem denarja, korupcijo in davčno utajo. Taka tveganja so še večja zaradi čezmejnih pravic, povezanih s prebivanjem v državi članici. Zato morajo za upravljavce naložbenih migracij veljati obveznosti glede AML/CFT. Ta uredba se ne bi smela uporabljati za zlate vizume, ki imajo za posledico pridobitev državljanstva v zameno za take naložbe, saj se mora za take vizume šteti, da spodkopavajo temeljni status državljanstva Unije in lojalno sodelovanje med državami članicami. (17)Za dajalce potrošniških in hipotekarnih kreditov ter posrednike za potrošniške in hipotekarne kredite, ki niso kreditne institucije ali finančne institucije, zahteve glede AML/CFT na ravni Unije ne veljajo, vendar take obveznosti zanje veljajo v nekaterih državah članicah zaradi njihove izpostavljenosti tveganjem pranja denarja in financiranja terorizma. Glede na njihov poslovni model so lahko taki dajalci potrošniških in hipotekarnih kreditov ter posredniki za potrošniške in hipotekarne kredite izpostavljeni znatnim tveganjem pranja denarja in financiranja terorizma. Pomembno je zagotoviti, da so subjekti, ki opravljajo podobne dejavnosti, izpostavljene takim tveganjem, zajeti z zahtevami glede AML/CFT ne glede na to, ali se štejejo za kreditne institucije ali finančne institucije. Zato je primerno vključiti dajalce potrošniških in hipotekarnih kreditov ter posrednike za potrošniške in hipotekarne kredite, ki niso kreditne institucije ali finančne institucije, vendar so zaradi svojih dejavnosti izpostavljeni tveganjem pranja denarja in financiranja terorizma. (18)Da bi se zagotovil dosleden pristop, je treba pojasniti, za katere subjekte v naložbenem sektorju veljajo zahteve glede AML/CFT. Čeprav so kolektivni naložbeni podjemi že spadali na področje uporabe Direktive (EU) 2015/849, je treba zadevno terminologijo uskladiti s sedanjo zakonodajo Unije o investicijskih skladih, zlasti z Direktivo 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Direktivo 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta. Ker so lahko skladi ustanovljeni brez pravne osebe, je treba na področje uporabe te uredbe vključiti tudi njihove upravitelje. Zahteve glede AML/CFT bi se morale uporabljati ne glede na obliko, v kateri so enote ali deleži sklada na voljo za nakup v Uniji, tudi če se enote ali deleži neposredno ali posredno ponudijo ali plasirajo vlagateljem s sedežem v Uniji na pobudo ali v imenu upravitelja. (19)Pomembno je, da se zahteve glede AML/CFT uporabljajo sorazmerno in da so kakršne koli naložene obveznosti sorazmerne z vlogo, ki jo lahko imajo pooblaščeni subjekti pri preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma. Zato bi morale imeti države članice v skladu s pristopom v tej uredbi, ki temelji na tveganju, možnost, da nekatere gospodarske subjekte izvzamejo iz zahtev glede AML/CFT, če dejavnosti, ki jih opravljajo, predstavljajo majhna tveganja pranja denarja in financiranja terorizma in če je narava dejavnosti omejena. Da bi se zagotovila pregledna in dosledna uporaba takih izvzetij po vsej Uniji, bi bilo treba vzpostaviti mehanizem, ki bi Komisiji omogočal preverjanje nujnosti odobritve izvzetij. Komisija bi morala taka izvzetja tudi letno objaviti v Uradnem listu Evropske unije. (20)Usklajen sklop pravil o notranjih sistemih in notranjem nadzoru, ki se uporablja za vse pooblaščene subjekte, ki delujejo na notranjem trgu, bo okrepil zagotavljanje skladnosti z zahtevami glede AML/CFT, nadzor pa bo učinkovitejši. Da bi se zagotovilo ustrezno zmanjšanje tveganj pranja denarja in financiranja terorizma, bi morali imeti pooblaščeni subjekti vzpostavljen okvir notranjega nadzora, ki bi ga sestavljale politike, kontrole in postopki, ki temeljijo na tveganju, ter jasno razdelitev odgovornosti v celotni organizaciji. V skladu s pristopom v tej uredbi, ki temelji na tveganju, bi morale biti navedene politike, kontrole in postopki sorazmerni z naravo in velikostjo pooblaščenega subjekta ter se odzivati na tveganja pranja denarja in financiranja terorizma, s katerimi se srečuje subjekt.

(21)Ustrezen pristop, ki temelji na tveganju, od pooblaščenih subjektov zahteva, da prepoznajo neločljivo povezana tveganja pranja denarja in financiranja terorizma, s katerimi se srečujejo zaradi svojega poslovanja, da bi jih učinkovito zmanjšali in zagotovili, da so njihove politike, postopki in notranji nadzor primerni za obravnavanje navedenih povezanih tveganj. Pri tem bi morali pooblaščeni subjekti upoštevati značilnosti svojih strank ter produktov, storitev ali transakcij, ki jih zagotavljajo, zadevnih držav ali geografskih območij in distribucijskih poti, ki jih uporabljajo. Glede na spreminjajočo se naravo tveganj bi bilo treba tako oceno tveganja redno posodabljati. (22)Primerno je upoštevati značilnosti in potrebe manjših pooblaščenih subjektov ter zagotoviti obravnavanje, ki ustreza njihovim specifičnim potrebam in naravi poslovanja. To lahko vključuje izvzetje nekaterih pooblaščenih subjektov iz izvedbe ocene tveganja, če so tveganja, povezana s sektorjem, v katerem posluje subjekt, dobro razumljena. (23)Skupina FATF je razvila standarde, na podlagi katerih jurisdikcije opredelijo in ocenijo tveganja morebitnega neizvajanja ciljno usmerjenih finančnih sankcij, povezanih s financiranjem širjenja orožja, ali izogibanja tem sankcijam, ter ukrepajo za zmanjšanje teh tveganj. Navedeni novi standardi, ki jih je zdaj uvedla skupina FATF, ne nadomeščajo ali spodkopavajo veljavnih strogih zahtev, v skladu s katerimi morajo države izvajati ciljno usmerjene finančne sankcije, da bi spoštovale ustrezne uredbe Varnostnega sveta Združenih narodov o preprečevanju, zatiranju in prekinitvi širjenja orožja za množično uničevanje ter njegovega financiranja. Navedene veljavne obveznosti, kot se izvajajo na ravni Unije s sklepoma Sveta 2010/413/SZVP in (SZVP) 2016/849 ter uredbama Sveta (EU) št. 267/2012 in (EU) 2017/1509, ostajajo stroge, na pravilih temelječe obveznosti, ki zavezujejo vse fizične in pravne osebe v Uniji. (24)V tej uredbi je bila zaradi upoštevanja nedavnega razvoja na mednarodni ravni uvedena zahteva po prepoznavanju, razumevanju, obvladovanju in zmanjševanju tveganja morebitnega neizvajanja ciljno usmerjenih finančnih sankcij, povezanih s financiranjem širjenja orožja, ali izogibanja tem sankcijam na ravni pooblaščenega subjekta. (25)Pomembno je, da pooblaščeni subjekti sprejmejo vse ukrepe na ravni svojega vodstva za izvajanje notranjih politik, kontrol in postopkov in za izvajanje zahtev glede AML/CFT. Čeprav bi bilo treba osebo na vodstveni ravni opredeliti kot osebo, odgovorno za izvajanje politik, kontrol in postopkov pooblaščenega subjekta, bi moral končno odgovornost za zagotavljanje skladnosti z zahtevami glede AML/CFT nositi upravljavski organ subjekta. Naloge, povezane z vsakodnevnim izvajanjem politik, kontrol in postopkov pooblaščenega subjekta v zvezi z AML/CFT, bi bilo treba zaupati uradniku za zagotavljanje skladnosti s predpisi. (26)Za učinkovito izvajanje ukrepov za AML/CFT je bistveno tudi, da zaposleni pri pooblaščenih subjektih ter njihovi agenti in distributerji, ki imajo vlogo pri njihovem izvajanju, razumejo zahteve ter notranje politike, kontrole in postopke, vzpostavljene v subjektu. Pooblaščeni subjekti bi morali v ta namen uvesti ukrepe, vključno s programi usposabljanja. (27)Pri posameznikih, ki so jim v pooblaščenem subjektu zaupane naloge v zvezi z zagotavljanjem skladnosti z zahtevami glede AML/CFT, bi bilo treba oceniti njihove veščine, znanje, strokovno znanje, integriteto in ravnanje. Opravljanje nalog, povezanih z zagotavljanjem skladnosti pooblaščenega subjekta z okvirom za AML/CFT, s strani zaposlenih v zvezi s strankami, s katerimi so v tesnem zasebnem ali poslovnem odnosu, lahko povzroči nasprotja interesov in spodkoplje celovitost sistema. Zato bi bilo treba zaposlenim v takih primerih preprečiti opravljanje vseh nalog, povezanih z zagotavljanjem skladnosti pooblaščenega subjekta z okvirom za AML/CFT v zvezi s takimi strankami. (28)Dosledno izvajanje politik in postopkov v zvezi z AML/CFT na ravni skupine je ključnega pomena za zanesljivo in učinkovito obvladovanje tveganj pranja denarja in financiranja terorizma znotraj skupine. Zato bi moralo nadrejeno podjetje sprejeti in izvajati politike, kontrole in postopke na ravni skupine. Od pooblaščenih subjektov znotraj skupine bi bilo treba zahtevati, da si izmenjajo informacije, kadar je taka izmenjava pomembna za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma. Za izmenjavo informacij bi morala veljati zadostna jamstva v smislu zaupnosti, varstva podatkov in uporabe informacij. Organ AMLA bi moral biti zadolžen za pripravo osnutka regulativnih standardov, v katerih so določene minimalne zahteve za postopke in politike na ravni skupine, vključno z minimalnimi standardi za izmenjavo informacij znotraj skupine, ter vloga in odgovornosti nadrejenih podjetij, ki sama niso pooblaščeni subjekti. (29)Poleg skupin obstajajo druge strukture, kot so mreže ali partnerstva, v katerih imajo morda pooblaščeni subjekti skupno lastništvo, vodstvo in nadzor nad zagotavljanjem skladnosti s predpisi. Da bi se v vseh sektorjih zagotovili enaki konkurenčni pogoji, hkrati pa preprečila njihova čezmerna obremenjenost, bi moral organ AMLA opredeliti primere, v katerih bi se morale za navedene strukture uporabljati podobne politike na ravni skupine. (30)V nekaterih okoliščinah se podružnice in hčerinske družbe pooblaščenih subjektov nahajajo v tretjih državah, v katerih so minimalne zahteve glede AML/CFT, vključno z obveznostmi varstva podatkov, manj stroge od okvira Unije za AML/CFT. V takih primerih in da bi se popolnoma preprečila uporaba finančnega sistema Unije za pranje denarja in financiranje terorizma ter da bi se zagotovil najvišji standard varstva osebnih podatkov državljanov Unije, bi morale navedene podružnice in hčerinske družbe izpolnjevati zahteve glede AML/CFT, določene na ravni Unije. Če pravo tretje države ne dovoljuje zagotavljanja skladnosti z navedenimi zahtevami, na primer zaradi omejitev zmožnosti skupine glede dostopa do informacij, njihove obdelave ali izmenjave zaradi nezadostne stopnje varstva podatkov ali zakona o bančni tajnosti v tretji državi, bi morali pooblaščeni subjekti sprejeti dodatne ukrepe za zagotovitev, da podružnice in hčerinske družbe, ki se nahajajo v navedeni državi, učinkovito obvladujejo tveganja. Organ AMLA bi moral biti zadolžen za razvoj osnutka tehničnih standardov, v katerih je določena vrsta takih dodatnih ukrepov. (31)Zahteve glede skrbnega preverjanja strank so bistvene za zagotovitev, da pooblaščeni subjekti identificirajo, preverjajo in spremljajo poslovne odnose s svojimi strankami v zvezi s tveganji pranja denarja in financiranja terorizma, ki jih ta predstavljajo. Točna identifikacija in preverjanje podatkov potencialnih in obstoječih strank sta bistvena za razumevanje tveganj pranja denarja in financiranja terorizma v zvezi s strankami, naj so te fizične ali pravne osebe. (32)V Uniji je treba doseči enoten in visok standard skrbnega preverjanja strank, ki temelji na harmoniziranih zahtevah glede identifikacije strank in preverjanja njihove identitete ter zmanjšuje nacionalne razlike, da bi se omogočili enaki konkurenčni pogoji na celotnem notranjem trgu in dosledna uporaba določb v celotni Uniji. Hkrati je bistveno, da pooblaščeni subjekti uporabljajo zahteve skrbnega preverjanja strank na podlagi tveganja. Pristop, ki temelji na tveganju, ni prekomerno permisivna možnost za pooblaščene subjekte. Vključuje sprejemanje odločitev na podlagi dokazov za učinkovitejšo ciljno usmeritev na tveganja pranja denarja in financiranja terorizma, s katerimi se soočajo Unija in tisti, ki v njej delujejo. (33)Od pooblaščenih subjektov se ne bi smelo zahtevati, naj uporabljajo ukrepe skrbnega preverjanja pri strankah, ki izvajajo občasne ali povezane transakcije, ki znašajo manj od določene vrednosti, razen če obstaja sum pranja denarja ali financiranja terorizma. Čeprav se za večino občasnih transakcij uporablja mejna vrednost 10 000 EUR, pa bi bilo treba od pooblaščenih subjektov, ki delujejo v sektorjih ali izvajajo transakcije, ki predstavljajo večje tveganje pranja denarja in financiranja terorizma, zahtevati, naj uporabljajo skrbno preverjanje strank tudi pri transakcijah z nižjimi mejnimi vrednostmi. Za opredelitev sektorjev ali transakcij in tudi ustreznih mejnih vrednosti za navedene sektorje ali transakcije bi moral organ AMLA pripraviti namenski osnutek regulativnih tehničnih standardov. (34)Nekateri poslovni modeli temeljijo poslovnem odnosu pooblaščenega subjekta s trgovcem za zagotavljanje storitev odreditve plačil, s čimer trgovec prejme plačilo za zagotavljanje blaga ali storitev, in ne s stranko trgovca, ki odobri storitev odreditve plačil za odreditev ene ali enkratne transakcije trgovcu. V takem poslovnem modelu je stranka pooblaščenega subjekta za namene pravil o AML/CFT trgovec in ne stranka trgovca. Zato bi moral pooblaščeni subjekt zahteve skrbnega preverjanja strank uporabljati v zvezi s trgovcem. (35)Čeprav je Direktiva (EU) 2015/849 do določene mere harmonizirala pravila držav članic na področju obveznosti identifikacije strank, pa ni določila podrobnih pravil glede postopkov, ki bi jih morali upoštevati pooblaščeni subjekti. Glede na ključni pomen tega vidika pri preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, je primerno, da se v skladu s pristopom, ki temelji na tveganju, uvedejo bolj specifične in podrobnejše določbe o identifikaciji stranke in preverjanju identitete stranke, tako v zvezi s fizičnimi kot pravnimi osebami, pravnimi ureditvami, kot so skladi ali subjekti s pravno sposobnostjo na podlagi nacionalnega prava. (36)Tehnološki razvoj in napredek na področju digitalizacije omogočata varno daljinsko upravljano ali elektronsko identifikacijo in preverjanje potencialnih in obstoječih strank ter lahko olajšata izvajanje skrbnega preverjanja strank na daljavo. Rešitve v zvezi z identifikacijo, kot so določene v Uredbi (EU) št. 910/2014 Evropskega parlamenta in Sveta in predlogu za njeno spremembo v zvezi z okvirom za evropsko digitalno identiteto, omogočajo varne in zanesljive načine identifikacije in preverjanja potencialnih in obstoječih strank ter lahko olajšajo izvajanje skrbnega preverjanja strank na daljavo. Pooblaščeni subjekti bi morali elektronsko identifikacijo, kot je določena v navedeni uredbi, upoštevati in sprejeti za postopek za identifikacijo stranke. Če so vzpostavljeni ustrezni ukrepi za zmanjšanje tveganja, lahko ti načini identifikacije predstavljajo standardno ali celo nizko stopnjo tveganja. (37)Da bi se zagotovilo, da okvir za AML/CFT preprečuje vstop nezakonitih sredstev v finančni sistem, bi morali pooblaščeni subjekti v skladu s pristopom, ki temelji na tveganju, skrbno preverjanje strank izvajati pred začetkom poslovnega odnosa s potencialnimi strankami. Kljub temu lahko pooblaščeni subjekti zbirajo informacije pri potencialnih strankah med vzpostavitvijo poslovnega odnosa, da ne bi po nepotrebnem odlagali običajnega poslovanja. Kreditne in finančne institucije lahko pridobijo potrebne informacije od potencialnih strank po vzpostavitvi odnosa, če se transakcije ne začnejo do uspešnega zaključka postopka skrbnega preverjanja strank. (38)Deponenti, katerih sredstva so premoženjska korist, pridobljena s pranjem denarja, bi morali biti izključeni iz izplačila iz sistema jamstva za vloge. Da bi se preprečilo, da se takim deponentom povrnejo nezakonita sredstva, bi morale kreditne institucije pod nadzorom nadzornikov izvajati skrbno preverjanje svojih strank, če so bile kreditne institucije opredeljene kot institucije, ki propadajo ali bodo verjetno propadle, ali če so vloge opredeljene kot nerazpoložljive. Kreditne institucije bi morale o vseh sumljivih transakcijah, ugotovljenih pri izvajanju takega skrbnega preverjanja strank, poročati FIU. (39)Postopek skrbnega preverjanja strank ni omejen na identifikacijo stranke in preverjanje njene identitete. Pooblaščeni subjekti bi morali pred začetkom poslovnega odnosa ali izvajanjem občasnih transakcij oceniti tudi namen in naravo poslovnega odnosa. Informacije pred sklenitvijo pogodbe ali druge informacije o predlaganem produktu ali storitvi, ki se sporočajo potencialni stranki, lahko prispevajo k razumevanju navedenega namena. Pooblaščeni subjekti bi morali biti vselej zmožni nedvoumno oceniti namen in naravo potencialnega poslovnega odnosa. Če ponujena storitev ali produkt strankam omogoča izvajanje različnih vrst transakcij ali dejavnosti, bi morali pooblaščeni subjekti pridobiti zadostne informacije o namenu stranke glede uporabe navedenega odnosa. (40)Da bi se zagotovila učinkovitost okvira za AML/CFT, bi morali pooblaščeni subjekti v skladu s pristopom, ki temelji na tveganju, redno pregledovati informacije, ki so jih pridobili od svojih strank. Pooblaščeni subjekti bi morali vzpostaviti tudi sistem spremljanja za odkrivanje netipičnih transakcij, ki bi lahko vzbudile sume o pranju denarja ali financiranju terorizma. Da bi se zagotovila učinkovitost spremljanja transakcij, bi morala dejavnost spremljanja pooblaščenih subjektov načeloma zajemati vse storitve in produkte, ki se zagotavljajo strankam, ter vse transakcije, ki se izvajajo v imenu stranke ali jih stranki zagotavlja pooblaščeni subjekt. Vendar pa ni treba posebej pregledovati vseh transakcij. Pri intenzivnosti spremljanja bi se moral upoštevati pristop, ki temelji na tveganju, načrtovana pa bi morala biti na podlagi natančnih in ustreznih meril, ob upoštevanju zlasti značilnosti strank in stopnje tveganja v zvezi z njimi, produktov in storitev, ki se zagotavljajo, ter zadevnih držav ali geografskih območij. Organ AMLA bi moral pripraviti smernice, s katerimi bi zagotovil, da je intenzivnost spremljanja poslovnih odnosov in transakcij ustrezna in sorazmerna s stopnjo tveganja.

(41)Da bi se zagotovila dosledna uporaba te uredbe, bi moral biti organ AMLA zadolžen za pripravo osnutka regulativnih tehničnih standardov za skrbno preverjanje strank. V navedenih regulativnih tehničnih standardih bi moral biti določen minimalen nabor informacij, ki jih morajo pridobiti pooblaščeni subjekti za začetek novega poslovnega odnosa s strankami ali oceno obstoječih v skladu s stopnjo tveganja, povezano z vsako stranko. Poleg tega bi moral osnutek regulativnih tehničnih standardov zagotavljati zadostno jasnost, da bi lahko udeleženci na trgu razvili varne, dostopne in inovativne načine preverjanja identitete strank in izvajanja skrbnega preverjanja strank, tudi na daljavo, hkrati pa upoštevali načelo tehnološke nevtralnosti. Komisija bi morala imeti pooblastila za sprejetje navedenih osnutkov regulativnih tehničnih standardov. Navedene posebne naloge so skladne z vlogo in pristojnostmi organa AMLA, kot je določeno v Uredbi [vstavite sklic – predlog uredbe o ustanovitvi organa za preprečevanje pranja denarja – COM(2021) 421 final]. (42)Harmonizacija ukrepov skrbnega preverjanja strank ne bi smela biti usmerjena le v doseganje usklajenega in dosledno učinkovitega razumevanja tveganj v zvezi z obstoječo ali potencialno stranko, ne glede na to, kje v Uniji se začne poslovni odnos, in njihova harmonizacija bo ta cilj pomagala doseči. Zagotavljati bi morala tudi, da pooblaščeni subjekti informacij, pridobljenih pri izvajanju skrbnega preverjanja strank, ne uporabljajo za izvajanje praks zmanjševanja tveganj, ki bi lahko povzročile izogibanje drugim pravnim obveznostim, zlasti tistim, ki so določene v Direktivi 2014/92 Evropskega parlamenta in Sveta ali Direktivi 2015/2366 Evropskega parlamenta in Sveta, ne da bi se dosegli cilji Unije na področju preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma. Da bi se omogočil pravilen nadzor nad zagotavljanjem skladnosti z obveznostmi skrbnega preverjanja strank, je pomembno, da pooblaščeni subjekti hranijo evidenco izvedenih ukrepov in informacij, pridobljenih med postopkom skrbnega preverjanja strank, ne glede na to, ali je z njimi vzpostavljen nov poslovni odnos in ali so po tem, ko so zavrnili vzpostavitev poslovnega odnosa, predložili poročilo o sumljivi transakciji. Če se pooblaščeni subjekt odloči, da ne bo začel poslovnega odnosa s potencialno stranko, bi morale evidence o skrbnem preverjanju strank vsebovati razloge za tako odločitev. Na podlagi tega bodo lahko nadzorni organi ocenili, ali so pooblaščeni subjekti ustrezno uskladili svoje prakse skrbnega preverjanja strank in kako se spreminja izpostavljenost subjekta tveganju, poleg tega jim bo to pomagalo pri zbiranju statističnih dokazov o uporabi pravil skrbnega preverjanja strank s strani pooblaščenih subjektov po vsej Uniji. (43)Pristop k preverjanju obstoječih strank v trenutnem okviru za AML/CFT izhaja iz pristopa, ki že temelji na oceni tveganja. Vendar pa v zvezi z večjimi tveganji pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj in financiranja terorizma, povezanimi z določenimi posredniškimi strukturami, ta pristop morda ne omogoča pravočasnega odkrivanja in ocene tveganj. Zato je pomembno zagotoviti, da se prav tako redno spremljajo jasno opredeljene kategorije že obstoječih strank. (44)Narava samega tveganja je spremenljiva, pri čemer lahko spremenljivke same po sebi ali skupaj z drugimi spremenljivkami povečajo ali zmanjšajo potencialno tveganje ter na ta način vplivajo na ustrezno raven preventivnih ukrepov, kot so ukrepi skrbnega preverjanja stranke. (45)V primerih majhnega tveganja bi bilo treba pooblaščenim subjektom omogočiti uporabo poenostavljenih ukrepov skrbnega preverjanja strank. To ne pomeni izvzetja ali neobstoja ukrepov skrbnega preverjanja stranke. Namesto tega to vključuje poenostavljen ali manjši sklop ukrepov preverjanja, ki pa bi moral zajemati vse elemente standardnega postopka skrbnega preverjanja strank. V skladu s pristopom, ki temelji na tveganju, bi bilo treba pooblaščenim subjektom kljub temu omogočiti, da zmanjšajo pogostost ali intenzivnost svojega preverjanja strank ali transakcij ali da se oprejo na ustrezne domneve v zvezi z namenom poslovnega odnosa ali uporabo enostavnih produktov. V regulativnih tehničnih standardih za skrbno preverjanje strank bi morali biti določeni posebni poenostavljeni ukrepi, ki jih lahko pooblaščeni subjekti uporabijo v primerih manjših tveganj, ugotovljenih v nadnacionalni oceni tveganja Komisije. Pri pripravi osnutka regulativnih tehničnih standardov bi moral organ AMLA ustrezno upoštevati ohranjanje socialne in finančne vključenosti. (46)Priznati bi bilo treba, da nekatere situacije predstavljajo večje tveganje pranja denarja ali financiranja terorizma. Čeprav bi bilo treba z redno uporabo zahtev glede skrbnega preverjanja strank ugotoviti identiteto in poslovni profil vseh strank, obstajajo primeri, v katerih so potrebni posebno strogi postopki identifikacije in preverjanja strank. Zato je treba določiti podrobna pravila o takih ukrepih okrepljenega preverjanja, vključno s posebnimi ukrepi okrepljenega skrbnega preverjanja za čezmejne korespondenčne odnose. (47)Za čezmejne korespondenčne odnose z respondenčnimi institucijami iz tretjih držav je značilno, da so stalni in se ponavljajo. Poleg tega ne predstavljajo vse čezmejne korespondenčne bančne storitve enake stopnje tveganj pranja denarja in financiranja terorizma. Zato bi bilo treba intenzivnost ukrepov okrepljenega skrbnega preverjanja določiti z uporabo načel pristopa, ki temelji na tveganju. Vendar pa se pristop, ki temelji na tveganju, ne bi smel uporabljati za sodelovanje z respondenčnimi institucijami tretje države, ki niso fizično prisotne tam, kjer so registrirane. Glede na veliko tveganje pranja denarja in financiranja terorizma, ki je neločljivo povezano z navideznimi bankami, bi se morale kreditne institucije in finančne institucije vzdržati korespondenčnega odnosa s takimi navideznimi bankami. (48)V okviru ukrepov okrepljenega skrbnega preverjanja ni nujno, da pridobitev odobritve višjega vodstva za vzpostavitev poslovnih odnosov pomeni, da je treba pridobiti odobritev uprave v vseh primerih. Moralo bi biti mogoče, da se takšna odobritev pridobi od nekoga, ki je dovolj dobro seznanjen z izpostavljenostjo subjekta tveganju pranja denarja in financiranja terorizma ter je na dovolj visokem položaju, da sprejema odločitve, ki vplivajo na njegovo izpostavljenost tveganju. (49)Za zaščito pravilnega delovanja finančnega sistema Unije pred pranjem denarja in financiranjem terorizma bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastila, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) sprejme akte, da se opredelijo tretje države, ki imajo v svojih nacionalnih ureditvah AML/CFT pomanjkljivosti, ki ogrožajo celovitost notranjega trga Unije. Kar zadeva tretje države, so za učinkovito spopadanje z obstoječimi tveganji in preprečevanje pojava novih zaradi spreminjajoče se narave nevarnosti pranja denarja in financiranja terorizma iz držav zunaj Unije, ki je posledica stalnega razvoja tehnologije in sredstev, ki so na voljo storilcem kaznivih dejanj, potrebne hitre in nenehne prilagoditve pravnega okvira. Komisija bi morala upoštevati informacije mednarodnih organizacij in organov za določanje standardov na področju AML/CFT, kot so javne izjave skupine FATF, poročila o vzajemnem vrednotenju ali podrobni oceni ali objavljena poročila o nadaljnjem ukrepanju, in svoje ocene po potrebi prilagoditi spremembam v njih. (50)Tretje države, za katere „velja poziv k ukrepanju“ ustreznih mednarodnih organov za določanje standardov (skupina FAFT), imajo v svojih pravnih in institucionalnih okvirih za AML/CFT in pri njihovem izvajanju znatne, stalno prisotne strateške pomanjkljivosti, ki verjetno pomenijo veliko tveganje za finančni sistem Unije. Stalna prisotnost znatnih strateških pomanjkljivosti, ki odražajo pomanjkanje zavezanosti ali nenehno nezmožnost tretje države, da bi jih odpravila, so znak višje stopnje nevarnosti, ki izvira iz navedenih tretjih držav, in zahteva učinkovit, dosleden in harmoniziran odziv na ravni Unije za njeno znižanje. Zato bi bilo treba od pooblaščenih subjektov zahtevati, naj v zvezi z občasnimi transakcijami in poslovnimi odnosi, ki vključujejo tretje države z velikim tveganjem, uporabijo celoten razpoložljiv nabor ukrepov okrepljenega skrbnega preverjanja za obvladovanje in zmanjšanje z njimi povezanih tveganj. Poleg tega visoka stopnja tveganja upravičuje uporabo dodatnih posebnih protiukrepov bodisi na ravni pooblaščenih subjektov bodisi na ravni držav članic. S takim pristopom bi se preprečila razlika v določitvi ustreznih protiukrepov, s katero bi bil celoten finančni sistem Unije izpostavljen tveganjem. Organ AMLA lahko glede na svoje tehnično strokovno znanje Komisiji zagotovi koristen prispevek pri opredeljevanju ustreznih protiukrepov. (51)Storilci kaznivih dejanj bi lahko izkoristili pomanjkljivo skladnost v pravnem in institucionalnem okviru za AML/CFT ter pri njegovem izvajanju v tretjih državah, ki jih skupina FATF „okrepljeno spremlja“. To verjetno pomeni tveganje za finančni sistem Unije, ki ga je treba obvladovati in zmanjšati. Zaveza teh tretjih držav obravnavanju ugotovljenih pomanjkljivosti, ki sicer ne bo odpravilo tveganja, upravičuje odziv za njegovo zmanjšanje, ki pa je manj strog od odziva, ki se uporablja za države z velikim tveganjem. V teh primerih bi morali pooblaščeni subjekti Unije pri poslovanju s fizičnimi osebami ali pravnimi subjekti s sedežem v navedenih tretjih državah za občasne transakcije in poslovne odnose uporabiti ukrepe okrepljenega skrbnega preverjanja, prilagojene specifični pomanjkljivosti, ugotovljeni v posamezni tretji državi. Taka razčlenjena opredelitev ukrepov okrepljenega skrbnega preverjanja, ki bi jo bilo treba uporabljati, bi v skladu s pristopom, ki temelji na tveganju, zagotovila tudi, da so ukrepi sorazmerni s stopnjo tveganja. Da bi se zagotovil tak usklajen in sorazmeren pristop, bi morala biti Komisija zmožna opredeliti, kateri specifični ukrepi okrepljenega skrbnega preverjanja so potrebni za zmanjšanje tveganj v zvezi s posamezno državo. Glede na tehnično strokovno znanje lahko organ AMLA Komisiji zagotovi koristen prispevek za opredelitev ustreznih ukrepov okrepljenega skrbnega preverjanja. (52)Države, ki niso javno opredeljene kot države, za katere veljajo pozivi mednarodnih organov za določanje standardov k ukrepanju ali okrepljenemu spremljanju, lahko še vedno ogrožajo celovitost finančnega sistema Unije. Za zmanjšanje navedenih tveganj bi morala biti Komisija zmožna sprejeti ukrepe in ustrezne blažilne ukrepe, tako da bi na podlagi jasnega sklopa meril in ob podpori organa AMLA opredelila tretje države, ki bodisi zaradi pomanjkljive skladnosti bodisi zaradi stalno prisotnih, znatnih strateških pomanjkljivosti v njihovi ureditvi AML/CFT konkretno in resno ogrožajo finančni sistem Unije. Komisija bi morala opredeliti navedene tretje države. Komisija bi morala glede na stopnjo tveganja za finančni sistem Unije zahtevati uporabo bodisi vseh ukrepov okrepljenega skrbnega preverjanja in protiukrepov za posamezno državo, kot to velja za tretje države z velikim tveganjem, bodisi okrepljeno skrbno preverjanje strank za posamezno državo, kot to velja za tretje države s pomanjkljivo skladnostjo. (53)Glede na to, da se lahko okviri navedenih tretjih držav za AML/CFT ali njihovo izvajanje spremenijo, na primer zaradi zaveze države obravnavanju ugotovljenih pomanjkljivosti ali sprejetja ustreznih ukrepov za AML/CFT za njihovo odpravo, zaradi česar bi se spremenili narava in stopnja tveganj, ki izhajajo iz njih, bi morala Komisija redno pregledovati opredelitev navedenih posebnih ukrepov okrepljenega skrbnega preverjanja, da bi zagotovila, da so še naprej sorazmerni in ustrezni. (54)Morebitne zunanje nevarnosti za finančni sistem Unije ne izhajajo le iz tretjih držav, temveč se lahko pojavijo tudi v zvezi s specifičnimi dejavniki tveganja v zvezi s strankami, produkti, storitvami, transakcijami ali distribucijskimi potmi, ki se ugotavljajo v zvezi s specifičnim geografskim območjem zunaj Unije. Zato je treba opredeliti trende, tveganja in metode pranja denarja in financiranja terorizma, ki so jim lahko izpostavljeni pooblaščeni subjekti Unije. Organ AMLA je najprimernejši za odkrivanje vseh nastajajočih tipologij pranja denarja/financiranja turizma zunaj Unije in za spremljanje njihovega razvoja, da bi se pooblaščenim subjektom Unije zagotovile smernice v zvezi s potrebo po uporabi ukrepov okrepljenega skrbnega preverjanja, namenjenih zmanjšanju takih tveganj. (55)Odnosi s posamezniki, ki so ali so bili na vidnih javnih položajih v Uniji ali v mednarodnem merilu, zlasti pa s posamezniki iz držav z razširjeno korupcijo lahko finančni sektor izpostavijo znatnim tveganjem v zvezi z ugledom in pravnimi tveganji. Mednarodno prizadevanje v boju proti korupciji upravičuje tudi potrebo, da se takšnim osebam posveti posebna pozornost in da se uporabijo ustrezni ukrepi okrepljenega skrbnega preverjanja strank v zvezi z osebami, ki so ali so bile na vidnem javnem položaju, ter v zvezi s posamezniki na višjih položajih v mednarodnih organizacijah. Zato je treba določiti ukrepe, ki bi jih morali pooblaščeni subjekti uporabljati v zvezi s transakcijami ali poslovnimi odnosi s politično izpostavljenimi osebami. Za lažjo uporabo pristopa, ki temelji na tveganju, bi bilo treba organ AMLA zadolžiti za izdajanje smernic o ocenjevanju stopnje tveganj, povezanih z določeno kategorijo politično izpostavljenih oseb, njihovih družinskih članov ali oseb, za katere je znano, da so ožji sodelavci. (56)Za identifikacijo politično izpostavljenih oseb v Uniji bi države članice morale izdati sezname z navedbo specifičnih funkcij, ki se v skladu z nacionalnimi zakoni in drugimi predpisi štejejo za vidne javne položaje. Države članice bi morale od vsake mednarodne organizacije, ki je akreditirana na njihovem ozemlju, zahtevati, da izda in posodablja seznam vidnih javnih položajev pri tej mednarodni organizaciji. Komisijo bi bilo treba zadolžiti za pripravo in izdajo seznama v zvezi z osebami, ki delujejo na vidnih javnih položajih v institucijah ali organih Unije, veljati pa bi moral po vsej Uniji. (57)Če stranke ne delujejo več na vidnem javnem položaju, lahko še vedno predstavljajo večje tveganje, na primer zaradi neformalnega vpliva, ki bi ga še vedno lahko imele, ali ker so njihovi prejšnji in sedanji položaji povezani. Bistveno je, da pooblaščeni subjekti upoštevajo navedena nadaljnja tveganja in uporabljajo enega ali več ukrepov okrepljenega skrbnega preverjanja, dokler se za posameznike ne šteje, da ne predstavljajo več tveganja, v vsakem primeru pa najmanj 12 mesecev po tem, ko nehajo delovati na vidnem javnem položaju. (58)Zavarovalnice z upravičenci zavarovalnih polic pogosto nimajo vzpostavljenega poslovnega razmerja. Vendar pa bi morale biti zmožne opredeliti bolj tvegane primere, kot v primerih, ko premoženjsko korist na podlagi police uživa politično izpostavljena oseba. Za ugotovitev, ali je to tako, bi morala zavarovalna polica vključevati razumne ukrepe za identifikacijo upravičenca, kot če bi bila ta oseba nova stranka. Taki ukrepi se lahko sprejmejo najpozneje v času izplačila ali dodelitve police. (59)Tesni zasebni in poslovni odnosi se lahko zlorabljajo za pranje denarja in financiranje terorizma. Zato bi se morali ukrepi v zvezi s politično izpostavljenimi osebami uporabljati tudi za njihove družinske člane in osebe, za katere je znano, da so njihovi ožji sodelavci. Pravilna identifikacija družinskih članov in oseb, za katere je znano, da so ožji sodelavci, je lahko odvisna od socialno-ekonomske in kulturne strukture države politično izpostavljene osebe. Glede na to bi moral biti organ AMLA zadolžen za izdajanje smernic o merilih, ki jih je treba uporabiti za identifikacijo oseb, ki bi jih bilo treba šteti kot ožje sodelavce. (60)Zahteve v zvezi s politično izpostavljenimi osebami, njihovimi družinskimi člani in ožjimi sodelavci so preventivne in ne kazenske narave, zato se ne bi smele razlagati tako, da stigmatizirajo politično izpostavljene osebe, kot da so že same po sebi vpletene v kazniva dejanja. Zavrnitev poslovnega odnosa z osebo, ki temelji zgolj na ugotovitvi, da je politično izpostavljena oseba, je v nasprotju s črko in duhom te uredbe.

(61)Da bi se preprečilo ponavljanje postopkov identifikacije strank, je primerno, da se pooblaščenim subjektom ob ustreznih zaščitnih ukrepih omogoči, da se zanesejo na informacije o strankah, ki jih zberejo drugi pooblaščeni subjekti. Kadar se pooblaščeni subjekt zanaša na drug pooblaščeni subjekt, bi moral končno odgovornost za skrbno preverjanje strank še vedno nositi pooblaščeni subjekt, ki se odloči za zanašanje na skrbno preverjanje strank, ki ga opravi drug pooblaščeni subjekt. Tudi pooblaščeni subjekt, na katerega se zanaša, bi moral ohraniti svojo odgovornost za izpolnjevanje zahtev glede AML/CFT, vključno z zahtevo glede poročanja o sumljivih transakcijah in hrambe evidenc. (62)Pooblaščeni subjekti lahko naloge v zvezi z opravljanjem skrbnega preverjanja strank oddajo v zunanje izvajanje agentu ali zunanjemu ponudniku storitev, razen če imajo ti sedež v tretjih državah, ki so opredeljene kot države z velikim tveganjem, države s pomanjkljivo skladnostjo ali države, ki ogrožajo finančni sistem Unije. V primeru oddaje agentu ali zunanjega izvajanja, ki temelji na pogodbenem odnosu med pooblaščenimi subjekti in zunanjimi ponudniki storitev, ki niso zajeti z zahtevami glede AML/CFT, lahko kakršne koli obveznosti glede AML/CFT za te agente ali zunanje izvajalce izhajajo samo iz pogodbe med strankami in ne iz te uredbe. Zato bi moral odgovornost za izpolnjevanje zahtev glede AML/CFT še vedno v celoti nositi sam pooblaščeni subjekt. Pooblaščeni subjekt bi moral zlasti zagotoviti, da se upošteva pristop, ki temelji na tveganju, kadar za namene identifikacije stranke na daljavo sodeluje zunanji izvajalec . (63)Da bi odnosi v zvezi z zanašanjem na tretjo osebo in zunanjim izvajanjem uspešno delovali, je treba nadalje pojasniti pogoje za zanašanje. Organ AMLA bi moral biti zadolžen za pripravo smernic o pogojih za zanašanje na tretje osebe in zunanje izvajanje, pa tudi o vlogah in odgovornostih zadevnih strank. Da bi se zagotovil skladen nadzor nad praksami zanašanja in zunanjega izvajanja po vsej Uniji, bi morale smernice zagotoviti tudi jasnost glede načina, kako bi morali nadzorniki upoštevati take prakse in preverjati izpolnjevanje zahtev glede AML/CFT, kadar pooblaščeni subjekti uporabljajo navedene prakse. (64)Pojem dejanskega lastništva je bil uveden z Direktivo (EU) 2015/849, da bi se povečala preglednost zapletenih podjetniških struktur. Potreba po dostopu do točnih, posodobljenih in ustreznih informacij o dejanskem lastniku je ključni dejavnik pri iskanju storilcev kaznivih dejanj, ki bi svojo identiteto sicer lahko skrili za take nepregledne strukture. Od držav članic se trenutno zahteva, da zagotovijo, da gospodarski in drugi pravni subjekti, pa tudi ekspresni skladi in druge podobne pravne ureditve pridobijo ter imajo na voljo ustrezne, točne in posodobljene informacije o svojem dejanskem lastništvu. Vendar države članice nalagajo različne stopnje preglednosti. Pravila se različno razlagajo, to pa povzroča različne metode za identifikacijo dejanskih lastnikov zadevnega subjekta ali ureditve. To je med drugim posledica neusklajenih načinov izračunavanja posrednega lastništva subjekta ali ureditve. To ovira preglednost, ki naj bi bila dosežena. Zato je treba pojasniti pravila za doseganje usklajene opredelitve dejanskega lastnika in njene uporabe na celotnem notranjem trgu. (65)Določiti bi bilo treba podrobna pravila za identifikacijo dejanskih lastnikov gospodarskih in drugih pravnih subjektov ter harmonizacijo opredelitev dejanskega lastništva. Čeprav določen odstotek imetništva delnic ali lastniškega deleža ne prispeva samodejno k ugotovitvi dejanskih lastnikov, bi to moral biti eden od dejavnikov, ki ga je treba upoštevati. Državam članicam pa bi moralo biti omogočeno, da se odločijo, da že odstotek, nižji od 25 %, nakazuje lastništvo ali nadzor. Nadzor prek lastniškega deleža v višini 25 % in ene od delnic ali glasovalnih pravic ali drugega lastniškega deleža bi bilo treba oceniti na vsaki ravni lastništva, kar pomeni, da bi se morala ta mejna vrednost uporabljati za vsak člen v lastniški strukturi in da bi bilo treba ustrezno preučiti vsak člen v lastniški strukturi in njihove kombinacije. (66)Za smiselno identifikacijo dejanskih lastnikov je treba ugotoviti, ali se nadzor izvaja na druge načine. Ugotavljanje nadzora prek lastniškega deleža je potrebno, vendar ne zadostuje in z njim niso izčrpana potrebna preverjanja za ugotavljanje dejanskih lastnikov. Pri preskušanju, ali katera koli fizična oseba izvaja nadzor na druge načine, ne gre za naknadno preskušanje, ki ga je treba opraviti le, kadar ni mogoče določiti lastniškega deleža. Ti preskušanji, in sicer preskušanje nadzora prek lastniškega deleža ter preskušanje izvajanja nadzora na druge načine, bi bilo treba opraviti vzporedno. Nadzor na druge načine lahko vključuje pravico do imenovanja ali razrešitve več kot polovice članov uprave gospodarskega subjekta; možnost pomembnega vplivanja na odločitve, ki jih sprejema gospodarski subjekt; nadzor prek formalnih in neformalnih dogovorov z lastniki, člani ali gospodarskimi subjekti in tudi pravil glasovanja; povezave z družinskimi člani vodij ali direktorjev ali tistih, ki imajo v lasti ali nadzorujejo gospodarski subjekt; uporabo formalnih in neformalnih ureditev zastopnikov. (67)Da bi se zagotovila učinkovita preglednost, bi moral biti s pravili o dejanskem lastništvu zajet čim širši nabor pravnih subjektov in ureditev, registriranih ali ustanovljenih na ozemlju držav članic. To vključuje pravne subjekte, ki niso gospodarski subjekti, in ureditve, podobne skladom. Zaradi razlik v pravnih sistemih držav članic navedene široke kategorije zajemajo najrazličnejše organizacijske strukture. Države članice bi morale Komisiji priglasiti seznam vrst gospodarskih in drugih pravnih subjektov, kadar so dejanski lastniki identificirani v skladu s pravili za identifikacijo dejanskih lastnikov za gospodarske subjekte. Komisija bi morala državam članicam zagotoviti priporočila o posebnih pravilih in merilih za identifikacijo dejanskih lastnikov pravnih subjektov, ki niso gospodarski subjekti. (68)Da bi se zagotovila usklajena identifikacija dejanskih lastnikov ekspresnih skladov in podobnih pravnih subjektov, kot so fundacije, ali ureditev, je treba določiti harmonizirana pravila o dejanskem lastništvu. Države članice morajo Komisiji priglasiti seznam vrst pravnih subjektov in pravnih ureditev, podobnih ekspresnim skladom, kadar je dejanski lastnik identificiran v skladu z identifikacijo dejanskih lastnikov za ekspresne sklade in podobne pravne subjekte ali ureditve. Na Komisijo bi bilo treba prenesti pooblastilo, da z izvedbenim aktom sprejme seznam pravnih ureditev in pravnih subjektov, ki jih urejajo zakonodaje držav članic ter imajo strukturo ali funkcije, podobne strukturi ali funkcijam ekspresnega sklada. (69)Za usklajen pristop k sistemu preglednosti dejanskega lastništva je treba poleg tega zagotoviti, da se na celotnem notranjem trgu zbirajo iste informacije o dejanskih lastnikih. Primerno je uvesti natančne zahteve glede informacij, ki bi se morale zbirati v posameznem primeru. Navedene informacije vključujejo minimalni sklop osebnih podatkov dejanskega lastnika, naravo in obseg deleža v lasti upravičenca v pravnem subjektu ali pravni ureditvi ter informacije o pravnem subjektu ali pravni ureditvi. (70)Učinkovit okvir preglednosti dejanskega lastništva temelji na seznanjenosti gospodarskih in drugih pravnih subjektov z informacijami o tem, kdo so fizične osebe, ki so njihovi dejanski lastniki. Vsi gospodarski in drugi pravni subjekti v Uniji bi torej morali pridobiti in imeti na voljo ustrezne, natančne in posodobljene informacije o dejanskem lastništvu. Navedene informacije bi bilo treba hraniti pet let, identiteto osebe, odgovorne za hrambo informacij, pa bi bilo treba sporočiti registrom. Navedeno obdobje hrambe je enakovredno obdobju hrambe informacij, pridobljenih v okviru uporabe zahtev glede AML/CFT, kot so ukrepi skrbnega preverjanja strank. Da bi se zagotovila možnost navzkrižnega in navadnega preverjanja informacij, na primer prek mehanizma poročanja o neskladnostih, je upravičeno zagotoviti, da so zadevna obdobja hrambe podatkov usklajena. (71)Gospodarski in drugi pravni subjekti bi morali sprejeti vse potrebne ukrepe za identifikacijo svojih dejanskih lastnikov. Lahko se seveda zgodi, da ni mogoče identificirati nobene fizične osebe, ki končno poseduje ali nadzoruje subjekt. V takih izjemnih primerih in pod pogojem, da so vsa sredstva za identifikacijo izčrpana, se lahko pri zagotavljanju informacij o dejanskem lastništvu pooblaščenim subjektom med postopkom skrbnega preverjanja strank ali pri predložitvi informacij osrednjemu registru sporočijo osebe na položaju višjega vodstva. Gospodarski in pravni subjekti bi morali voditi evidence ukrepov, sprejetih za identifikacijo svojih dejanskih lastnikov, zlasti kadar uporabijo ta ukrep zadnje možnosti, ki bi morali biti ustrezno utemeljeni in dokumentirani. (72)Zagotoviti je treba enake konkurenčne pogoje za različne vrste pravnoorganizacijskih oblik ter preprečiti zlorabo skladov in pravnih ureditev, ki so pogosto zapletene, večplastne strukture, za nadaljnje prikrivanje dejanskega lastništva. Skrbniki katerega koli ekspresnega sklada, ki se upravlja v državi članici, bi torej morali biti odgovorni, da pridobijo in imajo na voljo ustrezne, natančne in posodobljene informacije o dejanskem lastništvu sklada, ter za razkritje njihovega statusa in zagotavljanje teh informacij pooblaščenim subjektom, ki izvajajo skrbno preverjanje strank. Vsak drugi dejanski lastnik sklada bi moral skrbniku pomagati pri pridobivanju takih informacij. (73)Glede na specifično strukturo nekaterih pravnih subjektov, kot so fundacije, ter potrebo po zagotavljanju zadostne preglednosti glede njihovega dejanskega lastništva, bi morale za take subjekte in pravne ureditve, podobne skladom, veljati enakovredne zahteve glede dejanskega lastništva, kot so zahteve, ki se uporabljajo za ekspresne sklade. (74)Ureditve zastopnikov lahko omogočajo prikrivanje identitete dejanskih lastnikov, saj lahko zastopnik deluje kot direktor ali delničar pravnega subjekta, oseba, ki ga je imenovala, pa ni vedno razkrita. Navedene ureditve lahko prikrijejo dejansko lastništvo in nadzorno strukturo, kadar dejanski lastniki ne želijo razkriti svoje identitete ali vloge, ki jo imajo v njej. Zato je treba uvesti zahteve glede preglednosti, da bi se preprečila zloraba teh ureditev, storilcem kaznivih dejanj pa onemogočilo, da se skrivajo za osebami, ki delujejo v njihovem imenu. Zastopniki delničarjev in zastopniki direktorjev gospodarskih ali drugih pravnih subjektov bi morali hraniti zadostne informacije o identiteti osebe, ki jih je imenovala, in tudi dejanskem lastniku osebe, ki jih je imenovala, in jih skupaj s svojim statusom razkriti gospodarskim ali drugim pravnim subjektom. Iste informacije bi morali pooblaščenim subjektom sporočati tudi gospodarski in drugi pravni subjekti, kadar se izvajajo ukrepi skrbnega preverjanja strank. (75)Zmanjšati je treba tveganja, ki jih predstavljajo tuji gospodarski subjekti in pravne ureditve, ki se zlorabljajo za preusmerjanje prihodka od sredstev v finančni sistem Unije. Ker standardi glede dejanskega lastništva, vzpostavljeni v tretjih državah, morda ne zadostujejo za zagotavljanje enake stopnje preglednosti in pravočasne razpoložljivosti informacij o dejanskem lastništvu, kot je v Uniji, je treba zagotoviti ustrezna sredstva za identifikacijo dejanskih lastnikov tujih gospodarskih subjektov ali pravnih ureditev v posebnih okoliščinah. Zato bi bilo treba od pravnih subjektov, registriranih zunaj Unije, in ekspresnih skladov ali podobnih pravnih ureditev, ki se upravljajo zunaj Unije, zahtevati, da razkrijejo svoje dejanske lastnike, kadar delujejo v Uniji, tako da vzpostavijo poslovni odnos s pooblaščenim subjektom Unije ali pridobijo nepremičnino v Uniji. (76)Da bi se spodbudilo zagotavljanje skladnosti in zagotovila učinkovita preglednost dejanskega lastništva, je treba izvrševati zahteve glede dejanskega lastništva. V ta namen bi morale države članice uporabiti sankcije za kršitve navedenih zahtev. Navedene sankcije bi morale biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne ter ne bi smele presegati tistega, kar je potrebno za spodbujanje izpolnjevanja obveznosti. Sankcije za kršitve zahtev glede dejanskega lastništva, ki bi jih uvedle države članice, bi morale imeti enak odvračilen učinek po vsej Uniji. (77)O sumljivih transakcijah, vključno s poskusi transakcij, in drugih informacijah, pomembnih z vidika pranja denarja, povezanih predhodnih kaznivih dejanj in financiranja terorizma, bi bilo treba poročati FIU, ki bi morale delovati kot ena osrednja nacionalna enota za sprejemanje in analizo sporočenih sumov ter posredovanje rezultatov svoje analize pristojnim organom. Poročati bi bilo treba o vseh sumljivih transakcijah, vključno s poskusi transakcij, ne glede na njihovo vrednost. Med informacijami, o katerih se poroča, so lahko tudi informacije v zvezi z mejnimi vrednostmi. Če pooblaščeni subjekt ali zaposleni ali direktor takšnega subjekta v dobri veri razkrije informacije FIU, se takšno razkritje ne bi smelo šteti za kršitev omejitve razkrivanja informacij in ne bi smelo predstavljati nikakršne odgovornosti za škodo s strani pooblaščenega subjekta ali njegovega direktorja ali zaposlenih. (78)Razlike v obveznostih poročanja o sumljivih transakcijah med državami članicami lahko poglobijo težave z zagotavljanjem skladnosti na področju AML/CFT, s katerimi se srečujejo pooblaščeni subjekti s čezmejno prisotnostjo ali dejavnostjo. Poleg tega struktura in vsebina poročil o sumljivih transakcijah vplivata na zmogljivost FIU za izvajanje analize in na naravo navedene analize, pa tudi na sposobnosti FIU za sodelovanje in izmenjavo informacij. Da bi pooblaščeni subjekti lažje zagotavljali skladnost s svojimi obveznostmi poročanja in da bi se omogočilo učinkovitejše delovanje analitičnih dejavnosti in sodelovanje FIU, bi moral organ AMLA pripraviti osnutek regulativnih standardov, v katerih bi bila določena skupna predloga za poročanje o sumljivih transakcijah, ki bi jo bilo treba uporabljati kot enotno podlago po vsej Uniji. (79)FIU bi morale biti zmožne od katerega koli pooblaščenega subjekta hitro pridobiti vse potrebne informacije o njegovih funkcijah. Njihov neomejen in hiter dostop do informacij je bistven, saj zagotavlja ustrezno sledenje tokom denarja ter zgodnje odkrivanje nezakonitih mrež in tokov. Potreba FIU po pridobitvi dodatnih informacij od pooblaščenih subjektov na podlagi suma pranja denarja ali financiranja terorizma bi lahko temeljila bodisi na predhodnem poročilu o sumljivi transakciji, predloženem FIU, bodisi na drugih sredstvih, kot so lastna analiza FIU oziroma obveščevalni podatki, ki jih priskrbijo pristojni organi, ali informacije, ki jih ima druga FIU. FIU bi morale biti zato v okviru svojih nalog zmožne pridobiti informacije od katerega koli pooblaščenega subjekta, čeprav posamezni pooblaščeni subjekt predhodno ni predložil poročila. Pooblaščeni subjekti bi morali čim hitreje odgovoriti na zahtevo FIU za informacije, vsekakor pa v petih dneh od prejema zahteve. V utemeljenih in nujnih primerih bi moralo biti pooblaščenemu subjektu omogočeno, da na zahtevo FIU odgovori v 24 urah. To ne vključuje vsesplošnih zahtev za informacije pooblaščenim subjektom v okviru analize FIU, temveč samo zahteve za informacije, ki temeljijo na dovolj opredeljenih pogojih. FIU bi morale biti prav tako zmožne pridobiti take informacije na podlagi zahteve druge FIU v Uniji ter izmenjati informacije s FIU, ki informacije zahteva. (80)Za določene pooblaščene subjekte bi morale imeti države članice možnost, da določijo ustrezen samoregulativni organ, ki se obvesti na prvi stopnji namesto FIU. Sistem, v katerem se najprej poroča samoregulativnemu organu, v skladu s sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice predstavlja pomemben zaščitni ukrep za zagotavljanje varstva temeljnih pravic, kar zadeva obveznosti poročanja, ki veljajo za odvetnike. Države članice bi morale zagotoviti sredstva in načine za zagotavljanje varovanja poslovne skrivnosti, zaupnosti in zasebnosti.

(81)Kadar se država članica odloči določiti takšen samoregulativni organ, lahko temu organu dovoli ali od njega zahteva, da FIU ne posreduje nobenih informacij, ki jih je pridobil od oseb, ki jih zastopa, kadar so bile takšne informacije pridobljene od ene od njegovih strank ali v zvezi z njo, med ugotavljanjem pravnega položaja njegove stranke ali med opravljanjem nalog obrambe ali zastopanja te stranke v sodnem postopku ali v zvezi z njim, vključno s svetovanjem o sprožitvi postopka ali izogibanju postopku, če takšne informacije pridobi pred ali med takšnim postopkom ali po njem. (82)Pooblaščenim subjektom bi moralo biti izjemoma omogočeno, da izvedejo sumljive transakcije, preden o tem obvestijo pristojne organe, kadar je opustitev izvedbe take transakcije nemogoča ali bi utegnila preprečiti prizadevanja za pregon upravičencev sumljive transakcije pranja denarja ali financiranja terorizma. Vendar se na to izjemo ne bi smelo sklicevati v zvezi s transakcijami, za katere veljajo mednarodne obveznosti, ki so jih sprejele države članice za takojšnjo zamrznitev finančnih ali drugih sredstev teroristov, terorističnih organizacij ali tistih, ki financirajo terorizem, v skladu z zadevnimi resolucijami Varnostnega sveta Združenih narodov. (83)Zaupnost v zvezi s poročanjem o sumljivih transakcijah in zagotavljanjem drugih ustreznih informacij FIU je bistvena, da se pristojnim organom omogočita zamrznitev in zaseg sredstev, ki so morda povezana s pranjem denarja, povezanimi predhodnimi kaznivimi dejanji ali financiranjem terorizma. Sumljiva transakcija ni znak kaznivega dejanja. Razkritje prijave suma lahko škodi ugledu oseb, vključenih v transakcijo, ter ogrozi opravljanje analiz in preiskav. Zato pooblaščeni subjekti ter njihovi direktorji in zaposleni zadevne stranke ali tretje osebe ne bi smeli obvestiti o tem, da so ali bodo neposredno ali prek samoregulativnega organa predložili informacije FIU oziroma da taka prijava poteka ali da se je ali bi se lahko uvedla preiskava o pranju denarja ali financiranju terorizma. Prepoved razkritja se ne bi smela uporabljati v posebnih okoliščinah, na primer v zvezi z razkritji pristojnim in samoregulativnim organom, kadar opravljajo nadzorne funkcije, ali razkritji za namene kazenskega pregona ali kadar razkritja potekajo med pooblaščenimi subjekti, ki pripadajo isti skupini. (84)Storilci kaznivih dejanj nezakonito premoženjsko korist prenašajo prek številnih posrednikov, da bi se izognili odkritju. Zato je pomembno, da se pooblaščenim subjektom omogoči izmenjava informacij ne le med člani skupine, temveč v nekaterih primerih tudi med kreditnimi in finančnimi institucijami in drugimi subjekti, ki delujejo znotraj mrež, ob ustreznem upoštevanju pravil o varstvu podatkov. (85)Za obdelavo osebnih podatkov za namene te uredbe se uporablja Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta. Vse države članice priznavajo, da je boj proti pranju denarja in financiranju terorizma pomemben javni interes. (86)Bistveno je, da se uskladitev okvira za AML/CFT z revidiranimi priporočili skupine FATF izvede ob doslednem upoštevanju prava Unije, zlasti kar zadeva pravo Unije o varstvu podatkov in varstvo temeljnih pravic, kot so določene v Listini. Določeni vidiki izvajanja okvira za AML/CFT vključujejo zbiranje, analizo, shranjevanje in izmenjavo podatkov. Takšna obdelava osebnih podatkov bi morala ob doslednem spoštovanju temeljnih pravic biti dovoljena zgolj za namene iz te uredbe in za izvajanje skrbnega preverjanja strank, stalno spremljanje, analizo in prijavljanje nenavadnih in sumljivih transakcij, identifikacijo dejanskega lastnika pravne osebe ali pravne ureditve, identifikacijo politično izpostavljene osebe ter izmenjavo informacij med kreditnimi institucijami in finančnimi institucijami in drugimi pooblaščenimi subjekti. Zbiranje in nadaljnja obdelava osebnih podatkov, ki ju izvajajo pooblaščeni subjekti, bi morala biti omejena na to, kar je nujno za namen izpolnjevanja zahtev glede AML/CFT, osebni podatki pa se ne bi smeli nadalje obdelovati na način, ki ni skladen s tem namenom. Zlasti bi morala biti strogo prepovedana nadaljnja obdelava osebnih podatkov za komercialne namene. (87)Iz revidiranih priporočil skupine FATF je razvidno, da bi morali pooblaščeni subjekti, da bi lahko v celoti sodelovali in hitro izpolnjevali zahteve pristojnih organov po informacijah za namene preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja pranja denarja in financiranja terorizma, najmanj pet let hraniti potrebne informacije, pridobljene z ukrepi skrbnega preverjanja strank, in evidence o transakcijah. Da bi se izognili različnim pristopom in izpolnili zahteve v zvezi z varstvom osebnih podatkov in pravne varnosti, bi bilo treba to obdobje hrambe določiti na pet let po zaključku poslovnega odnosa ali občasne transakcije. (88)Kadar se pojem pristojnih organov nanaša na preiskovalne organe in organe kazenskega pregona, se razlaga tako, da vključuje osrednje in decentralizirane ravni Evropskega javnega tožilstva (EJT) v zvezi z državami članicami, vključenimi v okrepljeno sodelovanje v zvezi z ustanovitvijo EJT.