SL Uradni list Evropske unije C 54/37

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 1060/2009 o bonitetnih agencijah

(COM(2010) 289 konč. – 2010/0160 (COD))

(2011/C 54/12)

Poročevalec: g. CEDRONE

Svet in Evropski parlament sta 23. junija 2010 oziroma 13. julija 2010 sklenila, da v skladu s členoma 114 in 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosita za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 1060/2009 o bonitetnih agencijah

COM(2010) 289 konč. – 2010/0160 (COD).

Strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 25. novembra 2010.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 467. plenarnem zasedanju 8. in 9. decembra 2010 (seja z dne 8. decembra) s 172 glasovi za, 12 glasovi proti in 9 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 To mnenje obravnava drugo fazo trifaznega pristopa Komisije k ureditvi bonitetnih agencij. Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) meni, da je EU v tem primeru, ko gre za tako velik problem, ki je zelo prizadel naše gospodarstvo, naša podjetja in naše državljane in ki mu še ni videti konca, reagirala energično in – tudi s tem predlogom uredbe – spodbudila podobne reakcije na mednarodni ravni. EESO želi, da bi se to nadaljevalo v enaki meri in na enak način.

1.2 Po mnenju EESO je treba hitro reagirati, da bi odpravili razlike v stopnji vključenosti finančnih trgov in finančnega nadzora (ki je še vedno v rokah držav članic), saj so te razlike delno krive za nastanek teh problemov. Zato EESO pozitivno ocenjuje ta predlog o ustanovitvi Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (ESMA) (1) za nadzor bonitetnih agencij. Njegova učinkovitost bo odvisna od zbliževanja ustreznih nacionalnih določb in odprave zmede, ki ostaja, kar presega sedanje predloge, kakor so zahtevale nekatere države članice.

1.3 EESO pozdravlja predloge iz Uredbe (ES) št. 1060/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o bonitetnih agencijah (2) zlasti v zvezi s temeljnimi vprašanji, kot so transparentnost in konflikt interesov, informacije, konkurenca in tuje bonitetne agencije. EESO se sicer zaveda kompleksnosti tega vprašanja, vendar obžaluje, da je prišlo do zamude pri začetku veljavnosti te uredbe, na podlagi katere bi že moralo priti do sprememb, ki se zdaj predlagajo.

1.4 EESO izraža zaskrbljenost tudi zaradi posebnosti državnega dolga in zlasti zaradi neobstoja evropskega organa za oceno državnega dolga. Zato z zanimanjem pričakuje rezultat javnega posvetovanja, ki trenutno poteka (3).

1.5 Po mnenju EESO bi bilo najprej treba za evropske podružnice agencij s sedežem zunaj ozemlja EU določiti nova pravila v zvezi z nadzorom. V zvezi s tem EESO pozdravlja ustrezne določbe iz uredbe iz leta 2009. Najboljša rešitev bi bil dogovor znotraj G-20, da se določijo pravila na svetovni ravni, s katerimi bi uskladili različne sodne prakse v zvezi s tem, določili mednarodni kodeks ravnanja, ki bi veljal za vse agencije, in zaupali nadzor Odboru za finančno stabilnost (Financial Stability Board), ki bi moral biti pristojen za podeljevanje kazni v soglasju z organi iz različnih držav. EESO izraža zadovoljstvo, da se je ta proces na predlog EU že začel.

1.6 EESO meni, da bi bilo treba reformo, ki se je že začela, čim prej zaključiti.

1.7 Nujno je povrniti zaupanje potrošnikov in investitorjev v finančni trg, kar lahko dosežemo samo, če bodo ljudje prepričani, da se zadeva resno obravnava in sprejemajo strogi ukrepi za „akterje“, ki ne spoštujejo pravil.

1.8 Po mnenju EESO je pozitivno, da je bil zaradi vloge bonitetnih agencij v zadnji krizi na svetovnih trgih z vrednostnimi papirji in finančnih trgih uveden trifazni program za ureditev dejavnosti, ki jih agencija izvaja za investitorje in potrošnike (glej dokument Komisije o javnem posvetovanju na to temo). Vloga bonitetnih agencij je zelo pomembna za zagotavljanje potrebnih informacij, da se prepreči pretirano tveganje pri kreditnih poslih (vloga, ki je sama po sebi zelo pomembna za zagotavljanje stabilnosti in varnosti finančnih trgov), njihovo ocenjevanje kreditnega tveganja pa je bolj vprašljivo, ko gre za države. EESO pozdravlja vključitev državnega dolga v sedanje javno posvetovanje.

1.9 Razlogi za razmislek o oligopolu, ki ga ima teh nekaj bonitetnih agencij pri ocenjevanju tveganj pri instrumentih ali finančnih obveznostih – investitorjev, bank, zavarovalnic ali vlad – so v tem, da veljajo te informacije za javno dobrino in da so zato njihove storitve splošnega pomena. EESO zato pozdravlja dejstvo, da so nekatera evropska podjetja, ki so v bonitetnem sektorju nova, prva pri ESMA zaprosila, da se jim dovoli poslovanje kot bonitetnim agencijam.

1.10 Kadar bonitetne agencije ocenjujejo finančno vzdržnost neke države (državno tveganje), kakor v nedavnem primeru znižanja ocene javnega dolga Grčije in nekaterih drugih držav EU, ki so bile močno zadolžene na mednarodnih trgih, se postavi vprašanje, ali je njihovo dejanje v skladu z njihovimi cilji (ponuditi trgu ustrezne informacije na transparenten in odgovoren način). Postavlja se tudi vprašanje, ali ne obstaja konflikt interesov med zasebnimi mednarodnimi vlagatelji (ki si s to oceno pomagajo pri ocenjevanju tveganja svojih naložb) in državljani oz. potrošniki te države, ki trpijo posledice napovedi morebitne nesolventnosti države, ne glede na dejstvo, da je lahko nesolventnost posledica pomanjkljivosti in neukrepanja politike.

1.11 Bonitetne agencije lahko državni dolg dobro ocenijo, če imajo na voljo ustrezna sredstva in metode in če spoštujejo pravila, ki so jih za to določili pristojni organi.

1.12 EESO meni, da je ocena državnega dolga v javnem interesu. Odbor pozdravlja javno posvetovanje, ki ga je začela Komisija, in se veseli, da bo lahko kmalu predstavil svoje argumentirano mnenje. Obenem pa upa, da bo državni dolg ocenjevala neodvisna mednarodna ali evropska agencija, ki bo ustanovljena v ta namen in bo branila skupni interes. Ta agencija bo morala ukrepati hitro, transparentno in z ustreznimi instrumenti.

1.13 Pomembno je, da se pri ocenjevanju tveganj ustvari močnejša konkurenca med bonitetnimi agencijami, ki so neodvisne druga od druge in od tretjih strani. EESO predlaga, da se v primeru, da ne bi dosegli soglasja na mednarodni ravni, razmisli o ustanovitvi posebne evropske agencije za državni dolg in pooblaščene evropske agencije za ocenjevanje navadnih kreditov, da bi prispevali k večji konkurenčnosti sektorja.

1.14 EESO pozdravlja, da uredba iz leta 2009 poleg predlogov o evropskem nadzoru bonitetnih agencij obravnava tudi glavna vprašanja, ki so s tem povezana (sankcije, konkurenca, konflikt interesov, informacije) (4).

1.15 EESO pozdravlja zmanjšanje manevrskega prostora držav članic v zadevni zakonodaji. Ta ukrep olajšuje izmenjavo informacij in usklajenost različnih zakonodaj, da ne bi zvodenel pozitivni učinek evropskega nadzora.

1.16 EESO predlaga boljšo uskladitev nacionalnih zakonov v zvezi z zaščito uporabnikov finančnih produktov in storitev (potrošnikov, podjetij itd.). V okviru evropskega organa za nadzor (sedanjega evropskega sistema finančnih nadzornih organov, ESFS) bi lahko predvideli enega ali več predstavnikov potrošnikov, ki bi jih imenovali socialni partnerji in potrošniške organizacije.

1.17 EESO predlaga, da se na splošno spodbuja kroženje finančnih informacij in spodbuja pluralnost akterjev in priprava novih pravil, s katerimi bi metode ocenjevanja postale bolj transparentne in učinkovite, zlasti za izvedene finančne instrumente.

1.18 EESO predlaga, da se tudi na mednarodni ravni ukine sedanji sistem samoregulacije. V okviru usklajevanja različnih pristojnih organov si je treba prizadevati za določanje strogih pravil, ki bi veljala za vse, in za njihovo zanesljivo izvajanje. EU mora storiti vse, da bi mednarodne organizacije sprejele ta cilj.

1.19 EESO predlaga poenostavitev uredbe, da bi bila bolj jasna in bi jo bilo laže razumeti in izvajati.

1.20 EESO zahteva, da se ukine obveznost agencij izdajati oceno vrednostnih papirjev, s katero se omogoča njihova prodaja (to je predlagal tudi Odbor za finančno stabilnost). Z odpravo tega pogoja, ki je potreben za dajanje vrednostnih papirjev na trg, bi se – tudi v primeru visokih ocen – izognili pasivnemu sprejemanju zelo tveganih finančnih instrumentov. Odbor se strinja s pomisleki de Larosièrjeve skupine, da uporaba bonitetnih ocen za regulatorni kapital odvzema preveč odgovornosti finančnim institucijam, hkrati pa utrjuje oligopolni položaj bonitetnih agencij. EESO pozdravlja dejstvo, da je to vprašanje del sedanjega javnega posvetovanja.

2. Uvod

2.1 Znano je, da sta bila med razlogi za zadnjo krizo zelo pomanjkljiva zakonodaja in neustrezen nadzor mednarodnih financ. Poleg tega je kriza jasno pokazala nasprotje med finančnim sistemom in bančnimi skupinami, ki poslujejo kot globalna podjetja, medtem ko delujejo in so prisiljene propasti kot subjekti nacionalne zakonodaje (Mervyn King, guverner angleške centralne banke Bank of England).

2.2 Tako je tudi znotraj EU, kjer je kriza pospešila potrebo po referenčnem evropskem okviru tako na področju zakonodaje kot nadzora. Medtem ko je trg vse bolj povezan, pa se pravila in sistemi nadzora v posameznih državah članicah zelo razlikujejo.

2.3 Evropska komisija je sprejela progresiven pristop k ureditvi bonitetnih agencij. Takoj po krizi v bančnem sektorju se je osredotočila na regulacijo in nadzor, s posebnim poudarkom na oceni kompleksnih izvedenih finančnih instrumentov in na z njimi povezanih konfliktih interesov. Napake pri oceni teh instrumentov so v veliki meri prispevale h krizi (5).

2.4 Ugotovitve de Larosièrjeve skupine so vzporedno z zakonodajnimi postopki v zvezi z uredbo iz leta 2009 privedle do odločitve o popolni prenovi finančne regulacije in nadzora v EU. Do zdaj je bil sprejet predlog za izvajanje nadzornega okvira na dveh ravneh v EU. Na nižji ravni so trije namenski nadzorni organi, eden od teh – ESMA (Evropski organ za vrednostne papirje in trge) – je odgovoren za nadzor bonitetnih agencij. Predlog uredbe, ki jo obravnava to mnenje, se nanaša le na spremembe, ki so bile potrebne za to, da se pristojnosti ESMA dodajo med določbe uredbe iz leta 2009.

2.5 Ker je bančni finančni krizi sledila kriza državnega dolga, se je pojavil nov sklop vprašanj o vlogi bonitetnih agencij med drugim glede državnega dolga. Možno je, da bo v tej dodatni fazi dejavnosti sprejeta tretja uredba, ki pa trenutno obstaja le v obliki dokumenta za javno posvetovanje 5. novembra 2010. Naslovi poglavij nakazujejo obravnavana vprašanja: zanesljivost bonitetne ocene za regulatorni kapital, bonitetne ocene državnega dolga, povečanje konkurence v sektorju bonitetnega ocenjevanja, civilna odgovornost bonitetnih agencij in možni konflikti interesov. Pričakuje se, da bo EESO pravočasno pripravil argumentirano mnenje o teh vprašanjih v okviru verjetnega sprejetja nove uredbe, o čemur se govori.

2.6 Celo usklajena pravila na ravni EU omogočajo veliko manevrskega prostora državam članicam, da niti ne omenjamo nacionalnih „interpretacij“ med prenosom zakonodaje.

2.7 De Larosièrjeva skupina je ugotovila, da so bonitetne agencije zelo omejene, zlasti pri kompleksnih izvedenih finančnih instrumentih, kar zadeva metode ocenjevanja, ki jih uporabljajo, pomanjkanje informacij in transparentnosti ter očitne konflikte interesov. (4)

2.8 Še več, opraviti imamo s pravim oligopolom, saj samo tri agencije nadzorujejo približno 90 % trga bonitetnih ocen: Moody's, Standard & Poor's in Fitch (in skoraj vse so ameriške). Te agencije so imele odločilno vlogo pri nastanku svetovne finančne in gospodarske krize. Čeprav je načelo „izdajatelj plača“ dokaj primerno za dolgove držav in podjetij, je ustvarilo konflikt interesov pri ocenjevanju kompleksnih izvedenih finančnih instrumentov, kar ustvarja začarani krog, ki ogroža transparentnost opravljenih transakcij.

2.9 Vendar pa te agencije – kot da se ni nič zgodilo – še naprej izdajajo ocene, ki niso nujno objektivne. Tako je 26. aprila 2010Standard & Poor's kljub dejstvu, da je Evropska unija Grčiji namenila 110 milijard eurov pomoči, znižal kreditno oceno Grčije na raven Azerbajdžana.

2.10 Šele po vsem tem in po kritiki vodilnih evropskih voditeljev glede delovanja sistema ocenjevanja kreditnega tveganja je Evropski svet sklenil, da pripravi javno posvetovanje, v katerega bo vključeno tudi vprašanje državnega dolga. Vlade nekaterih držav članic ostro zavračajo možnost, da bi trgi lahko razkrili napake in napačne izračune razsipnih vlad, čeprav so vlade od nekdaj razglašale nezmožnost vračanja dolgov. To mnenje pa se nanaša na uredbo iz leta 2009.

2.11 Komisija je v sporočilu z dne 2. junija 2010 (6) povzela ves dotedanji napredek (glej priložene tabele) za ustanovitev varnejšega, bolj transparentnega in bolj odgovornega evropskega finančnega sistema, ki bi služil realnemu gospodarstvu in celotni družbi.

2.12 Od tod je prišel poziv k centraliziranemu nadzoru bonitetnih agencij, ki delujejo v EU, da se odgovornost zaupa novemu evropskemu sistemu finančnega nadzora in trem evropskim nadzornim organom, obravnava temeljnih vprašanj v zvezi z nadzorom pa preloži na poznejši datum.

3. Povzetek sprememb Uredbe (ES) št. 1060/2009

3.1 Vsebina, obseg in opredelitve (spremembe naslova I)

3.1.1 Glavni, najpomembnejši element je – kot rečeno – prenos nadzora z nacionalne na evropsko raven; največji del pristojnosti za nadzor nad agencijami, ki so registrirane v Evropi ali imajo sedež v tretji državi, vendar delujejo v Evropi (evropska hčerinska podjetja) ima ESMA.

3.1.2 V členu 4 so našteti upravitelji alternativnih investicijskih skladov, da bi se obravnavali enako kot druge finančne institucije EU glede uporabe bonitetnih ocen, kar pomeni, da mora v primeru, če alternativni investicijski skladi uporabljajo bonitetne ocene, te ocene izdati agencija, ki je registrirana ali certificirana v skladu z novo uredbo.

3.2 Izdajanje bonitetnih ocen (spremembe naslova II)

3.2.1 Izdajatelji strukturiranih finančnih instrumentov ali povezanih tretjih oseb morajo dostop do informacij, predloženih agenciji, ki so jo najeli, omogočiti tudi konkurenčnim bonitetnim agencijam, ki pa smejo te informacije uporabiti samo za izdajo ocene. S tem naj bi se izognili morebitnim konfliktom interesov agencij, ki jih plača izdajatelj – ta, ki je zaprosil za oceno (po modelu „izdajatelj plača“).

3.3 Postopek registracije in nadzor dejavnosti bonitetnega ocenjevanja (spremembe naslova III)

3.3.1 Z uvedbo enotnega evropskega nadzornega organa je treba ukiniti sedanje določbe o kolegijskem nadzornem sodelovanju (ukinitev kolegijev), da bi omogočili učinkovitejši nadzor agencij, ki poslujejo pod več jurisdikcijami. Evropski organ lahko Komisijo zaprosi za regulacijo postopka registracije in standardov glede potrebnih informacij. Poleg tega lahko zaprosi za informacije, uvede preiskave morebitnih kršitev uredbe, izvaja inšpekcijske preglede itd.

3.4 Sodelovanje med organom ESMA in nacionalnimi organi (spremembe naslova III)

3.4.1 Nacionalni organi so še naprej odgovorni za nadzor uporabe bonitetnih ocen nadzorovanih subjektov (bank, zavarovalnic, investicijskih podjetij itd.), ki si izmenjujejo informacije o bonitetnih agencijah, med seboj sodelujejo in pomagajo organu ESMA.

3.4.2 ESMA lahko nekatere naloge prenese na nacionalne organe, tudi zaradi stroškov. Prenesejo se lahko zlasti naslednje naloge: preiskave in inšpekcijski pregledi na kraju samem, ocene vlog za registracijo in nekateri vidiki, povezani z nadzorom. V zvezi s tem mora ESMA, katere pristojnost je kljub temu ohranjena, izdati posebne smernice.

3.5 Kazni, postopek odbora (spremembe poglavja I naslova IV)

3.5.1 ESMA lahko Komisijo zaprosi, da bonitetni agenciji naloži kazen, da odpravi kršitev in izda javno obvestilo, pridobi informacije, ki jih je zaprosila, ali odpre preiskavo. Če neka bonitetna agencija krši uredbo, lahko ESMA zahteva plačilo kazni, začasno prepoved izdajanja novih ocen, odpravo kršitve ali celo umik registracije.

3.5.2 Postopki odbora so usklajeni z Lizbonsko pogodbo.

3.6 Prehodne in končne določbe (spremembe poglavja II naslova IV)

3.6.1 Z začetkom dela organa ESMA nacionalni organi na tem področju ne bodo imeli več pristojnosti. Določiti bo treba tudi postopke za predajo dokumentov in informacij, ki jih imajo nacionalni organi.

3.7 Po mnenju EESO so sklepi javnega posvetovanja o bonitetnih agencijah, ki ga je nedavno uvedla Evropska komisija, enaki ugotovitvam, predstavljenim v tem mnenju. EESO bo po potrebi poglobil vprašanja, obravnavana na posvetovanju.

4. Splošne ugotovitve

4.1 Novi predlog Komisije gre v pravo smer, kar se tiče prenosa nadzora z nacionalne na evropsko raven, saj gre za zelo kompleksno zadevo, kjer ne moremo pričakovati zadovoljivih rezultatov samo na podlagi kolegialnosti držav članic (7), kakor je bilo predlagano v prejšnji uredbi. Poleg tega pravilno sledi predlogu iz de Larosièrejevega poročila (8). Uredba je morda malce preveč dvoumna, saj ne ponuja vedno jasnih predlogov.

4.2 Kljub vsemu pa ta predlog uredbe glede na prejšnjo uredbo (iz septembra 2009) ne prinaša nobene večje spremembe v zvezi s pogoji, ki jih morajo izpolnjevati bonitetne agencije, niti v zvezi z registracijo niti v zvezi z opravljanjem dejavnosti.

4.3 Najpomembnejše vprašanje pa ostaja v zvezi z agencijami, ki delujejo zunaj Evrope in na katere se predlagane spremembe ne nanašajo: na koga se sploh nanaša evropska uredba? Kako nevtralizirati ocene, ki jih izdajajo, na primer Moody's, Standard & Poor's in Fitch, ki imajo še vedno največji vpliv kljub ogromni škodi, ki so jo povzročile? Ali bo nadzor nad njihovimi evropskimi podružnicami dovolj, da se zaustavi njihov svetovni oligopol?

4.4 Znano je, katere so glavne bonitetne agencije, ki delujejo na mednarodni ravni: Moody's, Standard & Poor's, Fitch ratings, Dun & Bradstreet, A. M. Best, Egan-Jones Ratings Company (ZDA), Dominion Bond Rating (Kanada), Baycorp Advantage (Avstralija), China Credit Information Service (Kitajska), Japan Credit Rating (Japonska), Rating Agency Malaysia (Malezija), NKC Independent Economists (Južnoafriška republika). In kje je Evropa? Dejstvo je, da Evropa, vodilna svetovna gospodarska sila, NIMA niti ene bonitetne agencije – niti za ocenjevanje državnega dolga!

4.5 Anglosaška skupina bonitetnih agencij odraža nekdanji prevladujoči položaj anglosaškega kapitalizma, ki ga nista prekinili niti dve svetovni vojni, ter posebne operativne težave, povezane z azijskimi gospodarstvi. Presenetljivo je, da se od ustanovitve skupnega trga ni pojavila nobena evropska agencija, čeprav ima agencija Fitch, ki je v francoski lasti, sedež zunaj Francije. Dejstvo, da v EU od leta 1957 ni bila ustanovljena nobena bonitetna agencija svetovne razsežnosti, je mogoče primerjati z enako šibkim položajem EU na področju visokotehnoloških podjetij v enakem obdobju. EU ne spodbuja podjetništva v sodobnih panogah. V okviru posvetovanja o bonitetnih agencijah bo obravnavano vprašanje konkurence. Preučiti bo treba tudi pomanjkanje podjetniškega duha.

5. Posebne ugotovitve

5.1 EESO pozitivno ocenjuje ustanovitev evropskega nadzornega organa za finančne trge – čeprav je dolgo trajalo. Predlog je vsekakor korak v pravo smer, saj s tem pravni okvir bolj prilagaja potrebam, nastalim v želji, da bi trgom, državljanom in podjetjem povrnili zaupanje in varnost. Predlog kljub vsemu ostaja pomanjkljiv, da bi dosegli zastavljene cilje.

5.2 EESO pozdravlja tudi predlog, da bi registrirana ali certificirana agencija začela ocenjevati alternativne investicijske sklade, če bo potrebno.

5.3 Težje pa se zdi, da bi s sedanjim predlogom model „izdajatelj plača“ postal bolj transparenten, objektiven in konkurenčen, saj v sistemu še vedno obstaja konflikt interesov. Agencije, ki se nahajajo v takem položaju, ne bi smele izdajati ocen o svojih partnerjih. EESO pozdravlja začetek usklajevanja pravil na mednarodni ravni, kakor obstaja na primer v ZDA in na Japonskem.

5.4 EESO pozdravlja – tudi z vidika stroškov – prenos nekaterih nalog na nacionalne organe pod pogojem, da je jasna razmejitev odgovornosti med evropskimi in nacionalnimi organi. Še zlasti je pomembno spoštovanje sprejetih obveznosti in opredelitev ukrepov v zvezi s točnostjo informacij, registracijo in inšpekcijskimi pregledi na kraju samem.

5.5 EESO pozdravlja uvedbo kazni za agencije, ki ne opravljajo svojih dolžnosti ali ne spoštujejo uredbe.

5.6 Pravi problem za politiko – glede na to, da nimamo opravka z nedolžnimi novinci – ni toliko v oblikovanju jasnih in svarilnih pravil, temveč v njihovem uresničevanju. Določiti bi bilo treba tudi kazni za vodje in odgovorne osebe evropskih in mednarodnih nadzornih organov, če ne opravljajo svojih dolžnosti, zaradi škode, ki jo imajo zaradi njihove nedejavnosti banke in zdrave finančne institucije ter gospodarstvo, podjetja in državljani. S tem dajejo samo veliko podporo špekulacijam in vsem, ki za tem stojijo. Plačajo naj vsaj osebno za svoje neizpolnjevanje obveznosti. Etičnost, ki jo mnogi omenjajo v teh turbulentnih časih, bo težko doseči brez odgovornosti in s tem kazni.

5.7 Zato del, ki se nanaša na mednarodna vprašanja, ni popolnoma primeren. Bolje je treba obravnavati tudi vprašanja v zvezi z uporabniki finančnih produktov: tako podjetji kot državljani.

V Bruslju, 8. decembra 2010 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) European Securities and Markets Authority.

(2) V nadaljevanju: „uredba iz leta 2009“.

(3) Javno posvetovanje o bonitetnih agencijah, ki se je začelo 5. novembra 2010.

(4) Glej mnenje EESO o predlogu uredbe Evropskega Parlamenta in Sveta o bonitetnih agencijah, UL C 277/25, 17.11.2009, str. 117.

(5) Povzetek uredbe iz leta 2009 je v delu 3 mnenja EESO o predlogu uredbe Evropskega Parlamenta in Sveta o bonitetnih agencijah, UL C 277/25, 17.11.2009, str. 117.

(6) Reguliranje finančnih storitev za trajnostno rast (COM(2010) 301 konč.).

(7) Uredba (ES) št. 1060/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o bonitetnih agencijah.

(8) Glej mnenja EESO o naslednjih predlogih: Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o makrobonitetnem nadzoru finančnega sistema v Skupnosti in o ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja, COM(2009) 499 konč. - 2009/0140 (COD); Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o ustanovitvi Evropskega bančnega organa, COM(2009) 501 konč.- 2009/0142 (COD); Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o ustanovitvi Evropskega organa za zavarovanja in poklicne pokojnine, COM(2009) 502 konč.- 2009/0143 (COD); Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o ustanovitvi Evropskega organa za vrednostne papirje in trge, COM(2009) 503 konč.- 2009/0144 (COD),), UL C 339/08, 14.12.2010, str. 34.