[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 10.1.2007

SEC(2006) 1720

DELOVNI DOKUMENT KOMISIJE Časovni načrt obnovljive energije POVZETEK OCENE VPLIVOV

{COM(2006) 848 konč.}{SEC(2006) 1719}{SEC(2007) 12}

DELOVNI DOKUMENT KOMISIJE

Časovni načrt obnovljive energije – Povzetek ocene vplivov

1. UVOD

Evropski svet je v skladu s sklepi Predsedstva zaprosil Komisijo, da pripravi časovni načrt za obnovljive vire energije in preuči možni ciljni 15 % delež obnovljivih virov energije do leta 2015[1]. Evropski parlament je pozval k sprejetju obveznega ciljnega deleža 25 % obnovljivih energij v splošni porabi energije v letu 2020 (skupaj z obveznimi sektorskimi cilji)[2]. Ta ocena vplivov želi preučiti vprašanje, ali naj EU sprejme količinsko opredeljene cilje glede deleža obnovljivih virov energije za leto 2020[3]; in če jih sprejme, kakšne količine in v kakšni obliki.

Njen okvir so cilji energetske politike EU: okoljska trajnost, zanesljivost oskrbe in konkurenčnost. Obnovljivi viri energije lahko potencialno prispevajo k vsem trem. Povzročajo malo emisij toplogrednih plinov in ne vplivajo na podnebne spremembe, ki so največji okoljski problem. V veliki meri gre za domače vire, ki pripomorejo k večji raznolikosti izbire goriv in zanesljivosti oskrbe. Spodbujajo lahko konkurenčnost, saj na energetski trg privedejo nove, inovativne proizvajalce.

Ocena vplivov ovrednoti te vplive in jih izrazi v številkah, kjer je to možno. Uporablja rezultate dveh modelov: PRIMES in Green-X.

2. AKTIVNA POLITIKA OBNOVLJIVIH VIROV ENERGIJE ALI OBIČAJNO POSLOVANJE ?

EU ima lahko do razvoja obnovljivih virov energije običajni odnos[4] ali pa sprejme dosledno politiko v njegovo korist. Pričakuje se, da bo v pogojih običajnega poslovanja delež obnovljivih virov energije leta 2020 med 10,5 in 12,5 %. To je mogoče primerjati s scenariji proaktivne politike, s katerimi lahko v skladu s stališči Evropskega parlamenta in Evropskega sveta energija iz obnovljivih virov leta 2020 doseže 20 % delež.

Izvedljivost

Na prvem mestu je vprašanje, ali je mnogo večji delež izvedljiv. Preučena sta bila dva vidika: razpoložljivost zadostne količine biomase za energetske namene in sposobnost sistema električne energije, da sprejme zadostne količine vetrne energije in drugih oblik spremenljive energije.

Da bi na primer dosegli 20 % delež obnovljivih virov energije, bi potrebovali največ 230 milijonov ton ekvivalenta nafte (Mtoe) bioloških virov energije, deloma iz domače proizvodnje, deloma iz uvoza. Ob pesimistični napovedi, da 15 % uporabljene biomase prihaja iz uvoza[5], bi moral biti prispevek iz EU največ 195 Mtoe. Tak rezultat oblikujejo energetski modeli Komisije in ta se zdi izvedljiv. Mogoče ga je primerjati z ocenami Evropske agencije za okolje, da bo EU-25 leta 2020 sposobna dobavljati 235 Mtoe bioenergije[6]. Ker ta ocena na podlagi EU-25 ne upošteva Romunije in Bolgarije, ki sta državi z nizko domačo porabo energije in visokim potencialom za proizvodnjo bioenergije, lahko sklepamo, da razpoložljivost biomase ne ovira izvedljivosti načrta.

Podobno bi spremenljivi viri energije lahko prispevali do 18 % proizvodnje električne energije. Pri tem se vprašanje o izvedljivosti (intermitenca) ne postavlja: Obstaja več podrobnih študij, ki dokazujejo tehnično sposobnost integracije te stopnje spremenljive proizvodnje v električno omrežje[7].

Treba je opozoriti tudi, da uporabljeni energetski modeli vključujejo naložbene cikle (življenjske dobe naložb) za določanje stopnje rasti novih tehnologij in nadomestitev konvencionalne energije z obnovljivo.

Stroški

Brez popolne internalizacije zunanjih stroškov in koristi je večina oblik obnovljivih virov energije dražja kot običajna izbira. Po pričakovanjih se bo razlika do leta 2020 zmanjšala, ne bo pa izginila.

Ob predvideni ceni energije, ki temelji na ceni nafte 48 dolarjev na sodček, lahko pričakujemo, da bo energija iz obnovljivih virov po običajnem scenariju leta 2020 za 13 milijard evrov letno dražja od običajnih alternativ. Pri 20 % deležu obnovljivih energij bi izredni stroški znašali od 24 do 31 milijard evrov. Vendar bi se ti izredni stroški skoraj v celoti izravnali, če bi se cene nafte povišale – npr. na 78 dolarjev/sodček in če bi bile emisije CO2 obračunane po ceni 25 evrov/tCO2.

Emisije toplogrednih plinov

Po scenariju običajnega poslovanja bi leta 2020 z uporabo obnovljivih virov energije letno prihranili 430–600 milijonov ton (Mt) emisij CO2. Z 20 % deležem obnovljive energije pa bi prihranili 600–900 Mt[8].

Zanesljivost oskrbe

Politična scenarija Green-X in PRIMES kažeta, da bi se s povečanim deležem obnovljivih virov energije leta 2020 izognili porabi goriv za okoli 234–300 Mtoe/leto[9], pri čemer bi približno 200 Mtoe/leto prišlo iz uvoza. Uvoz nafte z Bližnjega vzhoda ter iz držav CIS je lahko po pričakovanjih manjši za najmanj 50 Mtoe.

Nafta je gorivo, ki povzroča najhujše težave v zvezi z zanesljivostjo oskrbe, zlasti v prometu. Scenarij z večjimi deleži biogoriv bi zelo pomagal pri reševanju te največje težave v EU glede zanesljivosti oskrbe. Zanesljivost oskrbe je prav tako pomembno vprašanje v sektorju ogrevanja, saj je ta precej odvisen od nafte in plina.

Zaposlovanje, BDP in izvozne možnosti

Rezultati modelov PRIMES in GREEN-X so bili vneseni v modele celotnega gospodarstva. Ti upoštevajo med drugim tudi spremembe cen, ki bodo posledica spodbujanja uporabe obnovljivih virov energije. Eden od treh uporabljenih modelov[10] je pokazal, da bi bil z 20 % deležem obnovljivih virov energije BDP leta 2020 za malo več kot 0,5 % višji kot pri običajnem poslovanju in da bi zaposlovanje naraslo za malo manj kot 0,3 %, kar pomeni približno 650 000 delovnih mest. Drugi model[11] je pokazal, da bi v sektorju biogoriv zaposlenost narasla za 144 000 delovnih mest in da bi BDP narasel za približno 0,23 %. Tretji model[12], ki je obravnaval sektor električne energije, je ugotovil pomanjkanje na področju blaginje za 0,05 %.

To modeliranje se osredotoča na učinke evropskega povpraševanja po energiji iz obnovljivih virov in na osnovna delovna sredstva, ki so potrebna za njeno proizvodnjo. Vendar pa aktivna politika obnovljivih energetskih virov ustvarja tudi možnosti, da evropski proizvajalci to tehnologijo izvažajo. Izvozne možnosti so največje za inovativne tehnologije, obstajajo pa tudi za že uveljavljene tehnologije.

Biološka raznovrstnost

Biološko raznovrstnost najbolj ogrožajo podnebne spremembe. Zato pozitivni učinek obnovljive energije na emisije toplogrednih plinov pozitivno prispeva k biološki raznovrstnosti. Vendar moramo upoštevati tudi lokalne posledice proizvodnje energije na biološko raznovrstnost. Pri vetrni energiji in biogorivih je na primer treba preprečiti proizvodne procese, ki zelo negativno vplivajo na biološko raznovrstnost: tako se je treba na primer izogibati postavljanju vetrnih turbin v ozkih prehodih, po katerih potekajo poti ptic selivk, izogibati se je treba tudi izsekavanju deževnega pragozda, da bi pridobivali palmovo olje za biodizel. Da bi se izognili tem proizvodnim procesom, Komisija oblikuje smernice za upoštevanje okoljskih vplivov v razvoju izkoriščanja vetrne energije in načrtuje razvoj sheme kot del revizije direktive o biogorivih.

Ob upoštevanju teh ukrepov je mogoče sklepati, da bi bil vpliv na biološko raznovrstnost močno povečanega deleža obnovljivih virov energije predvsem pozitiven, tudi če ne upoštevamo nobenega negativnega učinka na biološko raznovrstnost, ki ga imajo konvencionalni energetski viri. Dejansko ima običajna proizvodnja energije precejšne učinke na biološko raznovrstnost (primer so razlitja nafte). S politiko spodbujanja obnovljive energije bi se ti učinki zmanjšali, saj velik delež obnovljivih virov energije pomeni manjšo uporabo konvencionalnih virov.

Kakovost zraka

Nadomeščanje proizvodnje električne energije iz fosilnih goriv s proizvodnjo iz obnovljivih virov na splošno pozitivno vpliva na kakovost zraka, še posebej, če se nadomesti premog. Zaradi strogega nadzora nad onesnaževanjem zraka zaradi cestnega prometa ima nadomeščanje običajnih transportnih goriv z biogorivi zgolj minimalni učinek na kakovost zraka.

Nadomeščanje tradicionalnih načinov ogrevanja z ogrevanjem na biomaso lahko negativno vpliva na kakovost zraka, če se uporablja nekakovostna oprema. Da bi se temu izognili, je nujno zagotoviti, da so podporni ukrepi na voljo le za visokokakovostno opremo.

Mednarodni vidiki

Evropsko povpraševanje po biomasi, zlasti po biogorivih, lahko prispeva k izboljšanju trgovinskih odnosov s trgovinskimi partnerji Evropske unije, še posebej z državami v razvoju, mnoge od katerih imajo možnost proizvajati in izvažati biomaso in biogoriva po konkurenčnih cenah. Obnovljivi viri energije so lahko v državah v razvoju pomembna priložnost za ustvarjanje novih delovnih mest in razvoj podeželja. Zato lahko močna politika obnovljive energije v EU velja za pomembno orodje pri politiki do držav v razvoju.

Drugačni ciljni deleži kot je 20 %

Z uporabo enega od preučenih scenarijev je bila izvedena analiza občutljivosti, s katero je bila izvedena primerjava doseženega učinka 20 % deleža v letu 2020 z učinkom doseženih deležev 16, 18 ali 22 %.

Ko je delež obnovljivih virov energije določen na raven pod 20 %, so ocenjena znižanja stroškov (v zvezi z „20 %“ scenarijem) približno enaka znižanjem koristi. Npr. „16 %“ varianta bi pomenila 20 % manjšo uporabo obnovljive energije, 19 % manj prihranka CO2 , 24 % manj prihranka pri uvozu fosilnih goriv in 23 % manjše naložbene stroške.

Nasprotno pa se, ko je delež obnovljivih virov energije določen nad 20 % - v različici „22 %“ – stroški povečajo bolj kot koristi. Uporabilo bi se 10 % več obnovljive energije, prihranek CO2 in uvoza fosilnih goriv bi narasel za primerljive količine (7 in 12% ); naložbeni stroški pa bi se povečali za 26 %.

To potrjuje modro odločitev, da naj ciljni delež ne presega 20 %.

Sklep

Na osnovi te analize in glede na politično težo, ki se pripisuje vsakemu od dejavnikov, bi bilo za EU primerno skleniti, da si je vredno prizadevati za aktiven pristop k obnovljivim virom energije z ambicioznim ciljem za leto 2020.

3. KAKO JE TREBA SPODBUJATI ENERGIJO IZ OBNOVLJIVIH VIROV?

Če naj si EU prizadeva za visok ciljni delež energije iz obnovljivih virov leta 2020, se mora vprašati tudi, kako naj to doseže.

Možnosti za orodja, ki se naj uporabljajo

Neregulativni ukrepi, kot so prostovoljni sporazumi, obveščanje potrošnikov ter raziskave in tehnološki razvoj, imajo lahko koristno vlogo. Vendar ni mogoče pričakovati, da bodo sami od sebe pripeljali do doseganja pomembno večjega deleža energije iz obnovljivih virov leta 2020.

Prizadevanja za internalizacijo zunanjih stroškov že potekajo, vendar je napredek počasen in nezadosten za doseganje ciljev Skupnosti glede energije iz obnovljivih virov.

Cilji so zgodovinsko preverjeno orodje v politiki EU o obnovljivih virih energije. Zlasti zakonodajni cilji, ki jih je Skupnost sprejela za obnovljive vire energije v proizvodnji električne energije[13] in prometu[14], so določili okvir za rast v obeh sektorjih. Če si EU želi resno prizadevati za doseganje mnogo večjega deleža energije iz obnovljivih virov, je nujno, da ohrani na ciljih temelječi pristop.

Sektorski cilji ali en sam skupni cilj za obnovljive vire energije?

Druga možnost za dograjevanje obstoječega sistema sektorskih ciljev bi bil prehod na sistem z enim samim ciljem glede obnovljivih virov energije za vsako državo članico. Prednost tega bi bila popolna prožnost trga, da izbere svoj način za doseganje cilja. Načeloma je mogoče pričakovati, da bi tako stroški ostali minimalni. Na splošno se to zdi primeren pristop za prihodnjo politiko.

Vendar pa je treba upoštevati, da je ena od glavnih nalog ciljev ta, da se vzpostavi okvir, ki ponuja vlagateljem sigurnost. Pomembno se je tudi izogniti tveganju, da bo trg usmeril vlaganja v trenutno najcenejšo tehnologijo, kar bi pripeljalo do zamude v razvoju bolj obetavnih in učinkovitih tehnologij zaradi njihovih višjih stroškov. Tehnološke omejitve lahko preprečijo doseganje ciljev zanesljivosti oskrbe, kot tudi ciljnih zmanjševanj emisij.

Ta tveganja so še posebej velika za biogoriva, ki so v prometnem sektorju edino razpoložljivo sredstvo za reševanje (kritičnih) vprašanj o zanesljivosti oskrbe in emisijah.

Ta analiza kaže, da bi zagotavljanje bolj uravnoteženega tehnološkega razvoja s sektorskimi cilji za biogoriva vodilo do dolgoročnejših gospodarskih in okoljskih prednosti. Zato se priporoča, da se sprejmejo minimalni cilji za uporabo biogoriv leta 2020.

Različne mešanice obnovljivih virov energije

Da bi preučili možni razvoj vsakega od energetskih sektorjev, smo pripravili tri scenarije, od katerih ima vsak 20 % celotni delež energije iz obnovljivih virov v letu 2020, a z različno členitvijo med sektorji:

1. PRIMES, scenarij „visokega deleža obnovljivih virov in visoke učinkovitosti“, po katerem bi obnovljivi viri energije zagotavljali 43 % proizvodnje električne energije; 15 % porabe bencina in dizla v prometu ter 16 % ogrevanja in hlajenja.

2. Green-X, scenarij „najnižjih stroškov“, ki se začne z najcenejšo tehnologijo, pripelje do večjega deleža obnovljivih virov v proizvodnji električne energije kot scenarij PRIMES in manjšega deleža (12 %) v prometu.

3. Green-X, „uravnoteženi“ scenarij, po katerem so možnosti obnovljivih virov energije izkoriščene na primerljiv način v vseh sektorjih in tehnologijah. Rezultat tega je, glede na ostala scenarija, večji delež obnovljivih virov energije na področju ogrevanja in hlajenja (21 %); manjši delež v proizvodnji električne energije (34 %); in vmesni delež v prometu (14 %).

Na podlagi teh scenarijev bi kot optimalni delež lahko določili 14 %, zlasti za biogoriva. Medtem ko bi bila taka rast mogoča, pa bi bil pri določanju obvezujočega minimalnega cilja priporočljiv previdnejši pristop.

Zato ocena vplivov razlaga, zakaj naj bi bil primeren cilj za biogoriva leta 2020 okoli 31 Mtoe porabe goriv v prometu, kar temelji na pesimističnih napovedih glede razpoložljivosti trajnostno pridobljenih biogoriv in tehnologij za proizvodnjo avtomobilskih motorjev in biogoriv.

Na osnovi te analize in glede na politično težo, ki bo pripisana vsakemu od različnih navedenih dejavnikov, je priporočljivo določiti skupni cilj 20 % obnovljive energije za leto 2020, skupaj s sektorskim ciljem 10 % za biogoriva.

[1] Sklepi predsedstva 7775/06, 24. marec 2006.

[2] Resolucija Evropskega parlamenta z dne 14. decembra 2006.

[3] Opomba: glede na rezultate modelov, ki smo jih upoštevali v tej oceni vplivov, je 20 % delež obnovljivih virov energije leta 2020 (k čemur je pozval Parlament) v skladu s 15 % deležem leta 2015 (kar je predlagal Evropski svet).

[4] Treba je opozoriti, da scenarij običajnega poslovanja ni enako kot osnovni scenarij, saj vsebuje približno 13 % več prihranka energije, kot ga je mogoče pričakovati po osnovnem scenariju in zato upošteva ukrepe, določene v Akcijskem načrtu za energetsko učinkovitost (COM(2006) 545).

[5] Večina svetovnih regij ima večji potencial za proizvodnjo biomase od pričakovanega povpraševanja po (električni) energiji, kot ga ima Evropa, in zato imajo možnost proizvajati biomaso za izvoz. Uvoz biomase bo leta 2020 verjetno znatno prispeval k deležu obnovljivih virov energije v EU.

[6] Evropska agencija za okolje (2006), Koliko bioenergije lahko Evropa proizvede brez škodljivih vplivov na okolje ?, Poročilo EEA št. 7/2006.

[7] GWPC 2006 Konferenčni dokument: "Design and operation of Power Systems with Large Amounts of Wind Power, first results of IEA collaboration". Glej spletno stran IEA izvajanje sporazuma o vetrni energiji: http://www.ieawind.org/AnnexXXV/Task25_Publications.html.

[8] Izračuni emisij upoštevajo CO2, ne pa drugih emisij toplogrednih plinov, zapisanih v Kjotskem protokolu, kot sta metan (CH4) in dušikov oksid (N2O). To pomeni, da so prednosti biomase pri preprečevanju emisij toplogrednih plinov precenjene, saj med procesom proizvajanja biomase (vključenem v analizo življenjskega cikla) nastajajo emisije CH4 in N2O. Izračuni emisij prav tako upoštevajo le neposredne emisije in ne emisij znotraj življenjskega kroga. Ta metodološka vprašanja so še posebej pomembna v primeru biogoriv in jih v polni meri upošteva ocena vplivov za pregled direktive o biogorivih.

[9] Ocena iz scenarija „visok delež obnovljivih virov in visoka učinkovitost“ v modelu PRIMES znaša 234 Mtoe, scenariji iz modela Green-X pa navajajo razpon 250–300 Mtoe.

[10] Model ASTRA je bil uporabljen za ocenjevanje vpliva 20 % deleža obnovljivih virov energije na zaposlovanje in BDP v vseh treh energetskih sektorjih.

[11] Izdelan je bil input-output model (I/O), kjer je bil za vnose uporabljen model Komisije za kmetijski trg ESIM, da bi dobili oceno učinkov, ki jih ima uporaba 14 % biogoriv na BDP in zaposlovanje.

[12] Modela PACE-POLES sta bila uporabljena za ocenjevanje vpliva 35 % deleža obnovljivih virov energije v proizvodnji električne energije na BDP.

[13] Direktiva 2001/77 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo (UL L 283, 27.10.2001, str. 33).

[14] Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2003/30/ES z dne 8. maja 2003 o spodbujanju uporabe biogoriv ali drugih obnovljivih goriv v prometu, UL L 123, 17.5.2003, str. 42.