[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 21.6.2004

COM(2004) 438 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Spodbujanje okolju prijaznejših metod ribolova: vloga tehničnih ohranjevalnih ukrepov

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Spodbujanje okolju prijaznejših metod ribolova: vloga tehničnih ohranjevalnih ukrepov

KAZALO

1. Področje uporabe in namen sporočila 3

2. Kaj so okolju prijazne metode ribolova? 3

3. Kako lahko ribolovni napor znižamo na trajnostno raven? 4

4. Kako lahko optimiziramo ulov ciljnih vrst in zmanjšamo ulov neželenih vrst? 5

5. Kako lahko zmanjšamo vpliv ribolova na habitat? 7

6. Potreba po uravnovešenju okoljske in ekonomske trajnosti 7

7. Pot naprej 7

7.1. Decentraliziran pristop 8

7.2. Večja vključitev ribiškega sektorja 8

7.3. Izmenjava in razvoj znanja na ravni Skupnosti 9

7.4. Poenostavitev pravil 9

7.5. Spreminjanje prakse ribičev z novimi spodbudami 10

8. Nadaljnji koraki 10

1. PODROčJE UPORABE IN NAMEN SPOROčILA

CILJ SKUPNE RIBIšKE POLITIKE (SRP) JE IZKORIščANJE žIVIH VODNIH VIROV POD TRAJNOSTNIMI , ekonomskimi, okoljskimi in socialnimi pogoji.

Člen 2 Okvirne Uredbe[1] nadaljnje določa, da “Skupnost uporabi preventivni pristop pri sprejemanju ukrepov za varovanje in ohranjevanje živih vodnih virov, za zagotavljanje njihovega trajnostnega izkoriščanja in za zmanjšanje vpliva ribolovnih aktivnosti na morski ekosistem. Prizadeva si za postopno izvajanje na ekosistemu temelječega pristopa do upravljanja ribištva.”

Za dosego teh ciljev Okvirna uredba določa omejitve ribolovnih možnosti (celotni dovoljen ulov (TAC) in kvote), sklop ukrepov, vključno s tehničnimi ohranjevalnimi ukrepi in neposredno omejitvijo ribolovnega napora.

Cilj tega sporočila je predlagati načine, na katere lahko Skupnost nadaljnje spodbuja uporabo okolju prijaznih metod ribolova, zlasti s pomočjo tehničnih ohranjevalnih ukrepov, ob upoštevanju potrebe po uravnovešenju okoljskih in ekonomskih ciljev.

2. KAJ SO OKOLJU PRIJAZNE METODE RIBOLOVA?

Da bi ribolovne aktivnosti postale okolju prijaznejše je cilj sam po sebi, hkrati pa bo to prispevalo k spodbujanju trajnostnih ekonomskih in socialnih pogojev v ribiškem sektorju. Ribiči potrebujejo zdrave staleže rib v uravnoteženem okolju. Kakršnakoli motnja tega ravnotežja vodi nihanje staleža, ki ekonomsko ni sprejemljiva. Okolju prijazno ribištvo je tudi ribičem prijazno, saj pomaga ohranjati potrebno okoljsko ravnovesje za stabilno in predvidljivo ekonomsko dejavnost.

Znotraj pristopa integriranega upravljanja so trije glavni cilji povezani z ohranitvijo in razvojem okolju prijaznega ribolova:

(i)zmanjšati ribolovni napor na trajnostno raven in ga tam obdržati :

Zmanjšanje ribolovnega pritiska na trajnostno raven je najpomembnejši izziv skupne ribiške politike. Navkljub prejšnjim odločbam Sveta je ribolovna smrtnost večine vrst bistveno večja, kot je to potrebno za optimalni izplen ribolovnega staža. Za nekatere pridnene staleže je bila ribolovna smrtnost pred kratkim tako visoka, da staležem grozi propad; za mnoge druge so stopnje ribolovne smrtnosti predvideno netrajnostne na dolgi rok.

(ii) optimizirati ulov ciljnih vrst in zmanjšati ulov neželenih vrst

Tukaj je cilj napraviti ribolovne aktivnosti kolikor je mogoče selektivne, tako da bi zadržali ciljne primerke prave vrste in velikosti s čim manjšim vplivom na druge vrste ali nedorasle ribe ciljne vrste.

(iii) zmanjšati vpliv ribolova na habitate

Uporaba nekaterih vrst ribiške opreme lahko poškoduje ali celo uniči občutljive morske habitate. Za zmanjšanje te nevarnosti bi bile potrebne področne omejitve glede uporabe določene opreme in specifikacija opreme.

Metode za doseganje teh ciljev so na kratko predstavljene v naslednjih poglavjih.

3. KAKO LAHKO RIBOLOVNI NAPOR ZNIžAMO NA TRAJNOSTNO RAVEN?

S sprejemom reforme skupne ribiške politike v letu 2002 je Svet priznal potrebo po razvoju večletnih pristopov v obliki načrtov za obnovo in načrta upravljanja in po vključitvi omejitve ribolovnega napora, kadar je to potrebno za dosego ciljev teh načrtov.

Izvajanje večletnih načrtov upravljanja, za zagotovitev, da je ribolovni napor v skladu s trajnostnimi ribolovnimi zmožnostmi, je predpogoj za razvoj metod okolju prijaznega ribolova. Glavno prioriteto bi morali imeti načrti za obnovo za staleže izven varnih bioloških meja, takoj za tem pa načrti upravljanja za staleže znotraj varnih bioloških meja.

Svet je na začetku leta 2004 sprejel načrte za obnovo za več staležev trske in severnega osliča[2]. Predvidoma bo Svet v letu 2004 sprejel še dva predloga načrtov za obnovo, ki ju obravnava Komisija[3].

Komisija bo v letu 2004 dala nadaljnje pobude za

- Vključitev drugih staležev, kot je keltskomorska trska, v obstoječe načrte za obnovo;

- Predlog načrta za obnovo severnomorske morske plošče, kombinirano z načrtom za upravljanje severnomorskega morskega lista;

- Razvoj, v sodelovanju z Norveško, večletnih načrtov upravljanja ribolova na vahnje, mole in saje v Severnem morju;

- Razvoj večletnega načrta upravljanja ribolova na pravo peščenko v Severnem morju in Skagerraku;

- v predpise skupnosti vključiti večletne načrte upravljanja, ki jih je sprejela Mednarodna komisija za ribištvo v Baltskem morju za baltsko trsko in lososa..

4. KAKO LAHKO OPTIMIZIRAMO ULOV CILJNIH VRST IN ZMANJšAMO ULOV NEžELENIH VRST?

Poleg dejstva, da je mnogo staležev v Skupnosti močno prelovljenih, je izkoriščanje ribjih virov s strani ribiških ladij Skupnosti daleč od optimalnega. Zelo visok ribolovni pritisk na nedorasle ribe se kaže v izplenu (izraženem bodisi v tonah bodisi v ekonomski vrednosti), ki je precej nižji, kakor bi bil v primeru boljšega upravljanja ribolova. Ker podmernih rib ni mogoče iztovoriti, to prav tako vodi k znatnemu zapravljanju dragocenega vira..

Velika količina rib, ki jih ribiške ladje ulovijo in potem zavržejo, pri čemer je večina teh rib nedoraslih, vzbuja največjo skrb v zvezi škodo, ki jo ribolov povzroča okolju. Ocenjeno je bilo, da je v morskem ribolovu po vsem svetu zavrženih povprečno 20 milijonov ton vsako leto[4]. To je približno 23% letnega ulova. Ocene o skupnem zavržku v vodah Skupnosti ni na voljo. Vendar pa je skupni zavržek v Severnem morju leta 1990 okoli 260.000 ton somernih rib, 300.000 ton bokoplut, 15.000 ton skatov, raž in morskih psov in 15.000 ton talnih nevretenčarjev[5]. Število teh zavrženih rib ustreza 22% vseh iztovorjenih rib v Severnem morju in je v skladu s svetovnimi številkami. Problem tako očitno ni omejen samo na Severno morje. V drugih ribolovnih področjih Skupnosti je problem zavržkov verjetno podoben glede na obseg.

Ker veliko ribjih staležev naseljuje isto ribolovno območje, je nemogoče popolnoma preprečiti ulov nezaželenih vrst (ali prilov), vendar pa ga je možno močno zmanjšati s prilagoditvijo ribolovne opreme, da postane bolj selektivna. Znatno zmanjšanje prilova bo zmanjšalo ribolovno smrtnost zadevnih ribjih staležev in prispevalo k optimiziranju izplena teh staležev.

Ribolovne metode morajo selektivne, ne samo glede vrste, ampak tudi glede velikosti.

Zmanjševanje ulova malih rib je bil in ostaja pomemben cilj upravljanja ribištva. To ni samo stvar povečanja minimalne velikosti mrežnih očes; kot je navedeno zgoraj, bo celotno zmanjšanje ribolovnega napora ponovno vzpostavilo obilje odraslih rib in prispevalo k zmanjšanju ulova nedoraslih rib. Vendar pa mora spodbujanje okolju prijaznih metod ribolova poskušati tudi maksimizirati prispevek tehničnih ohranjevalnih ukrepov k zmanjšanju malih rib.

Kaže, da je malo možnosti za bistveno povečanje mrežnih očes (razen v Sredozemskem morju) zaradi mešane narave večine ribolova (zlasti pridnenega). Čeprav Komisija ne izključuje povečanja mrežnih očes v nekaterih primerih, je potreben bolj inovativen pristop.

Splošni pristop je napraviti ribolov bolj selektiven glede na vrsto in glede na velikost, ne da bi ogrozili ulov ciljnih vrst. Povečana selektivnost glede na vrsto se lahko doseže s tehničnimi ukrepi, kot so:

- Specifikacija opreme, kot je uporaba ploskev s kvadratnimi mrežnimi očesi ali drugih naprav, ki omogočajo neciljnim vrstam, da se rešijo iz mreže.;

- Zaprta področja in sezone, za zaščito področij mrestenja in območij odraščanja.;

- Prepoved uporabe nekatere ribiške opreme ali omejitve na velikostno sestavo in vrstno sestavo iztovora.

Potrebni ukrepi so odvisni od tipa ribolova in narave neželenega ulova. Prioriteto ima nezaželen ulov, ki lahko dolgoročno ogrozi zadevno vrsto. Nižjo prioriteto ima prilov, ki je tako biološko kot ekonomsko nepomemben.

Komisija je leta 2002 sprejela akcijski načrt za zmanjšanje zavržkov[6], v katerem je opravila pregled obsežnosti problema, razloge za zavrženje in ocenila možnosti za zmanjšanje zavrženja. Na podlagi akcijskega načrta je Svet zahteval, da Komisija sproži poskusne projekte za oceno možnosti zmanjšanja zavržkov.

Med letom 2004 bo Komisija, v sodelovanju z državami članicami, ribiško industrijo in drugimi zainteresiranimi stranmi, sprožila številne poskusne projekte, ki zajemajo različne vrste rib, ribištva in različna področja znotraj Skupnosti. Poskusni projekti bodo obravnavali vse možne ukrepe za zmanjšanje zavržkov, vključno s preskušanjem ribiške opreme, prostovoljnim odhodom z ribolovnega območja, v realnem času izvedljivimi zaprtji, prepovedmi zavrženja, kvotami prilova, kvotnimi fleksibilnostmi, upravljanjem napora in boljšo uporabo rib z nizko vrednostjo. Vključevali bodo primere (staleže in/ali ribolov), za katere bodo srednjeročno veljale prepovedi zavrženja, kakor je navedeno v Akcijskem načrtu v zvezi z zavržki iz leta 2002. Vključevali bodo tudi primere, za katere prepoved zavrženja ni realistična navkljub (in do neke mere) zaradi visokih stopenj zavržkov. Za to drugo skupino ribištva je namen zmanjšati zavržke v določenem obdobju, ki se ga dogovori (4 do 5 let?) v tesnem sodelovanju z ribiško industrijo. Dogovorili se bodo o postopku, na katerega bodo pristali vsi, za ocenjevanje zavržkov (pred in ob koncu poskusnih projektov), medtem ko zadevno ladjevje lahko uporabi različne ukrepe za dosego ciljnega zmanjšanja.

V obeh primerih bo ribiška industrija neposredno vključena v pripravo in spremljanje poskusnih projektov, tudi preko Regionalnih svetovalnih svetov (RAC), potem ko se ustanovijo.

Kot del poskusnega projekta bo raziskan neposredni vpliv zmanjšanja zavržkov na zadevni ribji stalež, kakor tudi posredni vpliv na ribe in morske ptice, ki se hranijo z zavržki.

Svet je že sprejel ukrepe za zmanjšanje prilova nekaterih necilnjih vrst, kot so kiti. Prvi korak je bil storjen leta 1997 s sprejetjem omejitev na ribolov z visečimi mrežami[7], za zaščito vrst, vključno s kiti, ki bi lahko bile ogrožene s tovrstnim ribolovom. Nadaljnji korak je bil storjen marca 2004, s prejetjem uredbe, ki meri k zmanjšanju naključnih ulovov kitov[8]..

Ob obravnavanju problema nezaželenega ulova moramo vključiti tudi ribolovno smrtnost, povzročeno z izgubljeno ribolovno opremo. Znanstvene raziskave so pokazale, da lahko zlasti zabodne mreže lovijo ribe še dolgo potem, ko so bile izgubljene. Ribe, ulovljene v izgubljeno opremo, pogosto imenovano “mreže-duhovi,” poginejo in podobno kot zavržki predstavljajo zapravljanje virov. Potrebni so ukrepi za opredelitev take opreme, spodbujanje prijavljanja izgubljene opreme in spravljanje te opreme iz morskega dna.

5. KAKO LAHKO ZMANJšAMO VPLIV RIBOLOVA NA HABITAT?

Neposredni fizični vpliv ribolovne opreme na morsko dno lahko spremeni njegovo fizično strukturo in tako spremeni biološko skupnost področja. Nekateri habitati so bolj občutljivi na ribolovno opremo kot drugi. Primer posebno občutljivih habitatov so morski grebeni (hladnovodni koralni grebeni, skalni grebeni), ki so pogosto zelo produktivni in gostijo zelo različno favno in floro. Ribolov na morskih grebenih lahko tako spremeni njihovo fizično strukturo, da ogrozi njihov edinstven biološki status.

Za zaščito občutljivih habitatov bi morda bilo potrebno zapreti področje za določene oblike ribolova. Nedavni primer takega ukrepa je Uredba Komisije za zaščito globokovodnih koralnih grebenov severozahodne Škotske. Komisija namerava biti proaktivna pri sprejemanju več tovrstnih ukrepov v točno določenih primerih. Specifikacija opreme bi lahko imela koristno vlogo.

6. POTREBA PO UR avnove šENJU OKOLJSKE IN EKONOMSKE TRAJNOSTI

UPORABA OKOLJU PRIJAZNEJšIH METOD V NEKATERIH PRIMERIH NE BO POCENI. VIDNI BODO EKONOMSKI UčINKI, BODISI V OBLIKI INVESTICIJ V NOVO OPREMO BODISI V OBLIKI KRATKOROčNIH IZGUB DOHODKA. KOMISIJA BO OB PREDSTAVITVI POMEMBNIH NOVIH PREDLOGOV NA TEM PODROčJU IZVEDLA, PO POTREBI IN NA PODLAGI RAZPOLOžLJIVIH INFORMACIJ, OCENO POTENCIALNIH EKONOMSKIH IN SOCIALNIH VPLIVOV. VENDAR TI VPLIVI NE BODO OMEJENI NA OCENO KRATKOROčNIH IZGUB, AMPAK BODO VKLJUčEVALI TUDI OCENO BODOčIH DOLGOROčNIH UGODNOSTI. V K ontekstu večletnega upravljanja morajo biti tudi ocene vplivov večletne.

7. POT NAPREJ

POTREBEN JE SVEž ZAGON ZA SPODBUJANJE OKOLJU PRIJAZNEJšEGA RIBOLOVA V OKVIRU RIBIšKE POLITIKE SKUPNOSTI. POTREBNI SO UKREPI POD NASLEDNJIMI NASLOVI:

- Decentraliziran pristop k razvoju okolju prijaznejših ribiških metod;

- Večja vključitev ribiškega sektorja v regulatorni proces;

- Izmenjava in razvoj znanja na ravni Skupnosti;

- Poenostavitev pravil Skupnosti;

- Spreminjanje prakse ribičev skozi razvoj spodbud.

- Nadaljnji razvoj presoj vplivov na ekološke, ekonomske in socialne učinke okolju prijaznih ribolovnih metod, zlasti z vidika dolgoročnih učinkov.

7.1. Decentraliziran pristop

Razvoj okolju prijaznega ribolova v okviru ribiške politike Skupnosti mora biti prilagodljiv in upoštevati raznolikost tako ekosistemov kot ribištva Skupnosti. Ukrepi so lahko učinkoviti na enem področju ribištva in nekoristni ali celo protiučinkoviti na drugem. Potrebno je skrbno premisliti , kateri ukrepi se bodo uporabljali po celotni Skupnosti in kateri samo na regionalni in lokalni ravni.

To zahteva bolj decentraliziran pristop k nekaterim vidikom upravljanja ribištva, zlasti tehničnim ohranjevalnim ukrepom, pri katerih bo upoštevana specifičnost določenega ribolova na določenih območjih. Medtem ko se nekateri instrumenti upravljanja, kot so omejitve ulova in napora, lahko uporabljajo na celotnem območju porazdelitve zadevnih staležev, so tehnični ohranjevalni ukrepi primernejši za decentralizirane pristope, ob upoštevanju značilnosti ribolova na določenem območju in lokalne prakse. Ta pristop pa ne pomeni, da na različnih področjih veljajo različni standardi okoljske zaščite in ohranitve ribištva. Cilj Skupnosti je konstantno visoka raven okoljske zaščite in ohranitve ribiških virov, v vseh vodah Skupnosti, kakor tudi v drugih vodah, kjer lovijo plovila Skupnosti.

7.2. Večja vključitev ribiškega sektorja

Zaradi težav pri uveljavi tvi ribiških predpisov na morju tehnična pravila, ki urejajo ribolov, ne bodo uporabljena ustrezno, razen če to ribiči sami želijo. Da bi dosegli sodelovanje in pristanek ribiške industrije je potrebna večja vključitev zainteresiranih strani v zasnovanje, preskušanje in izvajanje tehničnih ukrepov. Sodelovanje ribiške industrije pri ocenjevanju vrednosti obstoječih ukrepov in oblikovanju novih bi prav tako pripomogla k temu, da bi bila pravila jasnejša in razumljivejša, in da so bile potencialne težave z izvajanjem že rešene.

Potem, ko se bodo ustanovili, bodo Regionalni svetovalni odbori zagotovili forum za neposredno vključitev v proces upravljanja. Ribiški industriji in drugim zainteresiranim stranem bodo dali pomembnejšo vlogo v razvoju okolju prijaznih ribolovnih metod na regionalni ravni; v obliki vpliva na vsebino in odgovornosti pregleda nad njihovim izvajanjem in uveljavitvijo.

Tehnično in finančno podpora svetom, s strani javnih organov je treba okrepiti, da bodo lahko v celoti prevzeli to odgovornost.

Za spodbujanje svetov v zvezi z dajanjem pobud za razvoj okolju prijaznih ribolovnih metod bi lahko vzpostavili postopek, po katerem bi tehnične ukrepe, ki se razvijejo in odobrijo na podlagi soglasja v svetu, izvedla Komisija v skladu s postopkom iz člena 30(2) Okvirne uredbe (odločba upravljalnega odbora). Komisija bo pripravila predlog v tej smeri.

7.3. Izmenjava in razvoj znanja na ravni Skupnosti

Znanstvene in tehnične raziskave, vključno z raziskavami razvoja in preizkušanja nove ribiške opreme , imajo pomembno vlogo v razvoju okolju prijaznih ribolovnih metod.

V pomoč bi bilo nadaljnje sodelovanje v raziskavah na tem področju. V Evropski uniji je bilo v zadnjih 10 letih v ta namen vloženega veliko truda: proračun EU je vsako leto prispeval 8 milijonov za financiranje 400 raziskovalnih projektov na področju naraščajoče selektivnosti opreme, zmanjševanja zavržkov in kvantificiranja vpliva ribolova na okolje.

To delo je bilo opravljeno s sodelovanjem in podporo nacionalnih uprav, pomorskih raziskovalnih inštitutov in delov ribiške industrije iz celotne EU.

To raziskovanje bi bilo treba nadaljevati na podlagi 7. Okvirnega programa za raziskave Skupnosti, pri čemer imajo prioriteto:

- Podrobnejše analize vpliva različne ribolovne opreme na morske ekosisteme, glede ciljnih vrst, prilova in vpliva na habitate;

- Razvoj ribolovne opreme, selektivne glede na vrsto in z nizkim vplivom na okolje;

- Preučevanje posledic zavržkov za morske ekosisteme;

- Raziskovanje ekonomskih dimenzij zavrženja, glede motivacije zavrženja in posledic neselektivnih ribolovnih tehnik;

- Zaprta področja ali Morska zaščitena območja kot sredstvo za zaščito habitatov in neciljnih vrst.

Naslednji korak je spodbujanje večjega transnacionalnega sodelovanja pri tehničnem delu za razvoj novih ribiških metod s strani Skupnosti. Podobno delo se pogosto izvaja za izboljšanje selektivnosti iste ribiške opreme v različnih državah članicah. Večje sodelovanje nacionalnih organov bi lahko bilo stroškovno učinkovito.

Tretje področje, kjer bi Skupnost lahko prispevala, je povečanje finančne podpore za eksperimentalno uporabo novih ribolovnih metod. Samo s spodbudami ribiški industriji, da uporabljajo nove metode in z boljšo opredelitvijo prednosti in slabosti, bo mogoče doseči sprejetje spremembe pristopa s strani ribiške industrije. Komisija bo upoštevala to možnost pri pripravi svojih predlogov za strukturne sklade v ribiškem sektorju za obdobje 2007-2013.

7.4. Poenostavitev pravil

Kot izhaja iz prejšnjih poglavij , morajo biti okolju prijazni ribolovni ukrepi del širšega upravljalnega sistema. Ad hoc pristop, ki je prevladoval do zdaj, ko so bili tehnični ukrepi v veliki meri razviti ločeno od upravljalnih ukrepov, mora nadomestiti integriran upravljalni načrt, kjer bodo okolju prijazni ukrepi razviti kot del dolgoročnih upravljalnih načrtov.

Ukrepi morajo biti skladni z upravljalnimi cilji; morajo se izogibati nepotrebni kompleksnosti in morajo biti izvršljivi.

Komisija predlaga, da se v naslednjih dveh letih pregleda in po potrebi revidira obstoječe tehnične ukrepe v kontekstu bodočih odločitev Sveta v zvezi z dolgoročnim upravljanjem staležev rib. Ta proces mora prav tako upoštevati regionalne posebnosti. Poenostavitev pravil Skupnosti je izrecni cilj tega procesa.

7.5. Spreminjanje prakse ribičev z novimi spodbudami

Razvoj okolju prijaznih ribolovnih metod pomeni spremembo ribolovnih dejavnosti in prakse ribičev. Skupnost in države članice morajo biti pripravljene spodbujati ribiče k uporabi okolju prijaznejših ribolovnih metod.

Primer je zavrženje rib, kjer veljavni predpisi, ki prepovedujejo iztovorjenje podmernih rib ali rib, ki presegajo kvoto, silijo ribiče, da zavržejo velik del svojega ulova. Morda bi lahko razvili ukrepe, ki bi ribičem ponujali alternativno rešitev pri nezakonitem delu njihovega ulova.

Finančna pomoč je že na voljo do 2006, na podlagi Finančnega instrumenta za ribištvo za uporabo selektivnejših ribolovnih tehnik. Pri pripravi novih pravil instrumenta, Sporočilo raziskuje možnosti za nadomestitev kratkoročnih izgub, ki izhajajo iz preizkušanja takih ribolovnih tehnik.

Treba je raziskati možnosti za uveljavitev drugih pobud za uporabo okolju prijaznejših ribolovnih metod. To bi lahko vključevalo več finančne podpore ribiškim ladjam, ki sodelujejo pri testiranju opreme in nefinančne pobude za okolju prijaznejši ribolov, kot so dodatne kvote in razdelitve napora.

8. NADALJNJI KORAKI

KOMISIJA BO SLEDILA ZGORAJ NAVEDENIM ZAMISLIM V SKLADU Z NASLEDNJIM čASOVNIM RAZPOREDOM.

(i) Pregled trenutnih tehničnih ukrepov, 2004-2005:

Trenutni tehnični ukrepi za Severno morje in Atlantski ocean bodo ocenjeni in revidirani. Predlog za posodobitev in kodifikacijo Uredbe 850/98 bo umaknjen in Komisija bo sprožila debato z državami članicami in zainteresiranimi stranmi o bolj decentraliziranem pristopu k tehničnim ohranjevalnim ukrepom. Delo se bo izvajalo v tesnem sodelovanju z državami članicami, ribiško industrijo in drugimi zainteresiranimi stranmi in bo vključevalo RAC, ko bodo ustanovljeni. Možnost uveljavitve hitrih postopkov pri tehničnih ukrepih, ki jih podpira ustrezni RAC, bo prav tako predstavljena kot del te naloge.

Glede drugih ribolovnih območij je komisija že obravnavala predlog za Sredozemsko morje [9] in bo v letu 2004 predstavila predlog za Uredbo Sveta o tehničnih ukrepih za Baltsko morje.

(ii) Zmanjšanje zavržkov, 2004-2006:

Z letom 2004 bo Komisija v sodelovanju z državami članicami, ribiško industrijo in nevladnimi organizacijami razvila vrsto poskusnih projektov, ki bodo zajemali širok spekter vrst rib, ribolova in področij znotraj Skupnosti.

Prav tako bo v letu 2005 razvit poskusni projekt v zvezi s problemom izgubljenih ribiških mrež v vodah Skupnosti. Projekt bo vključeval sistem odstranjevanja izgubljene opreme in metode za zmanjšanje možnosti izgube opreme.

(iii) Raziskave, 2005-2006:

Razvoj okolju prijaznih ribolovnih metod že ima visoko prioriteto v 6. Okvirnem raziskovalnem programu. V tem obdobju niso potrebni nobeni dodatni ukrepi. Nadaljnjo raziskovalno delo na tem področju bo vključeno v načrtovanje 7. Okvirnega raziskovalnega programa (2007-2010).

(iv) Predlogi za nove finančne pobude, 2004-2005:

Na podlagi revidiranega ribiškega strukturnega sklada bi bilo potrebno dati prednost shemam za spodbujanje okolju prijaznega ribolova, vključno z razvojem in uporabo selektivnejše opreme in nadomestili za kratkoročne izgube plovil, ki sodelujejo v testiranju okolju prijaznejših ribolovnih metod. Komisija bo ustrezne predloge vključila v predlog prihodnjega FIFG.

[1] Uredba Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike, UL L 358, 31.12.2002, str. 59.

[2] Uredba Sveta (ES) št. 423/2004 z dne 26. februarja 2004 o vzpostavitvi ukrepov za ohranitev staležev trske, UL L 70, 9.3.2004, str. 8; Uredba Komisije (ES) št. 811/2004 z dne 21. aprila 2004 o vzpostavitvi ukrepov za ohranitev staleža severnega osliča, UL L 150, 30.4.2004, str. 1.

[3] KOM(2003) 819 končni: Predlog uredbe Sveta o vzpostavitvi ukrepov za ohranitev staležev morskega lista v Zahodnem kanalu in Biskajskem zalivu; KOM(2003) 818 končni: Predlog uredbe Sveta o vzpostavitvi ukrepov za ohranitev staležev južnega osliča in norveškega lososa v Kantabrijskem morju in zahodnem iberskem polotoku in o spremembi Uredbe (ES) št. 850/98.

[4] FAO, 1998 Stanje svetovnega ribištva in akvakulture

[5] ICES, 2003 Okoljski status evropskih morij

[6] KOM(2002) 656 končni: Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o Akcijskem načrtu Skupnosti za zmanjšanje zavržkov rib.

[7] Uredba Sveta (ES) št. 894/97 z dne 29. aprila 1997 o določitvi nekaterih tehničnih ukrepov za ohranitev ribiških virov, UL L 132, 23.5.1997, str. 1.

[8] Uredba Sveta (ES) št. 812/2004 z dne 26. aprila 2004 o določitvi ukrepov v zvezi z naključnimi ulovi kitov v ribištvu in o spremembi Uredbe (ES) št. 88/98, UL L 150, 30.4.2004, str.12.

[9] KOM(2003) 589 končni: Predlog uredbe Sveta glede upravljalnih ukrepov za trajnostno izkoriščanje ribiških virov v Sredozemskem morju in o spremembi uredb (ES) št. 2847/93 in (ES) št. 973/2001.