Glosar

AKP : afriške, karibske in pacifiške (države)

Asecna : Agencija za varnost zračne plovbe v Afriki (Agence pour la sécurité de la navigation aérienne en Afrique et à Madagascar)

Comesa : Skupni trg Vzhodne in Južne Afrike

EAC : Vzhodnoafriška skupnost

Ecowas : Zahodnoafriška gospodarska skupnost (Communauté economique des etats de l'Afrique de l'Ouest)

ERS : Evropski razvojni sklad

ES : Evropska skupnost

IAS : Služba za notranjo revizijo

IGAD : Medvladni organ za razvoj

IOC : Komisija za Indijski ocean

IRCC : Medregionalni odbor za koordinacijo

RISM : Instrument za podporo regionalnemu povezovanju

RISP : Program za podporo regionalnemu povezovanju

SADC : Južnoafriška razvojna skupnost

SGP : Sporazum o gospodarskem partnerstvu

UEMOA : Ekonomska in monetarna unija Zahodne Afrike (Union économique et monétaire ouest africaine)

UNIDO : Organizacija združenih narodov za industrijski razvoj

Povzetek

I. Regionalno povezovanje je proces sodelovanja sosedskih držav, da bi izboljšale politično stabilnost in spodbudile gospodarski razvoj v regiji. Na večjih in bolj usklajenih trgih prosti pretok blaga, storitev, kapitala in ljudi omogoča ekonomijo obsega ter spodbuja trgovino in naložbe. Regionalno gospodarsko povezovanje držav v razvoju je zato gonilo gospodarske rasti in lahko prispeva k zmanjšanju revščine.

II. Sodišče je s svojo revizijo želelo oceniti, ali je bila podpora ERS za regionalno gospodarsko povezovanje v Vzhodni in Zahodni Afriki uspešna. Med revizijo so bili preučeni pristop Komisije k regionalnemu gospodarskemu povezovanju, njeno upravljanje zagotovljene podpore in rezultati vzorca posameznih projektov.

III. Proces regionalnega gospodarskega povezovanja v obeh regijah napreduje v tem smislu, da so bili sklenjeni sporazumi o regionalnih ciljih in politikah v zvezi s trgovinskimi in prometnimi vprašanji. Vendar nacionalni organi zaostajajo pri izvajanju teh sporazumov, v nobeni od obeh regij pa še ni uresničen prosti pretok blaga, storitev, kapitala in ljudi.

IV. Na splošno je bila podpora ERS za regionalno gospodarsko povezovanje doslej le delno uspešna, saj jo ogroža več dejavnikov. Zaradi več regionalnih organizacij, katerih pooblastila in članstvo se prekrivajo, ter šibkih zmogljivosti je institucionalni okvir zapleten. Poleg tega so slabosti tudi v Komisijinem pristopu k programom za regionalno gospodarsko povezovanje in njenem upravljanju teh programov.

V. Komisijin pristop k podpiranju regionalnega gospodarskega povezovanja v Vzhodni in Zahodni Afriki je relevanten za potrebe regij in držav, da bi dosegle višjo gospodarsko rast kot sredstvo za odpravljanje revščine. Vendar so bili strategije in posegi na regionalni in nacionalni ravni v veliki meri zasnovani in izvajani neodvisno eden od drugega, pri čemer je bilo premalo pozornosti namenjene možnostim za njihovo dopolnjevanje, razen v določenem obsegu v prometnem sektorju.

VI. Delegacije Komisije nimajo niti ustreznih smernic niti zadostnih zmogljivosti za pripravo, izvajanje, poročanje in usklajevanje regionalnih dejavnosti. Koordinacija je neustrezna tudi na ravni regionalnih organizacij, ob tem pa prav tako ni nobenega sistema za spremljanje skupnega napredka, doseženega pri procesu regionalnega gospodarskega povezovanja v posameznih državah.

VII. Rezultate, ki so jih ali jih verjetno bodo dosegli posamezni projekti, je bilo težko oceniti zaradi slabo opredeljenih ciljev, pomanjkanja ustreznega poročanja in spremljanja ter dejstva, da več velikih projektov še poteka in njihovi končni rezultati še niso znani. Na splošno obstaja verjetnost, da bodo rezultati teh projektov v najboljšem primeru samo delno zadovoljivi.

VIII. Glavna priporočila Sodišča Komisiji so:

- da pogoji nadaljevanje svoje podpore za regionalno povezovanje z zgodnjim dogovorom o tem, kako doseči potrebno konvergenco med različnimi regionalnimi organizacijami v regiji v vnaprej določenem časovnem okviru, in s tem, da nacionalni organi prevzamejo večje lastništvo nad procesom regionalnega povezovanja;

- da po vmesnem pregledu strategij desetega ERS, ki bo izveden leta 2010, izboljša usklajenost svojih regionalnih in nacionalnih strategij;

- da preuči, ali so finančna sredstva, dodeljena regionalnim programom iz desetega ERS, previsoka;

- da v zvezi z upravljanjem regionalnih programov s strani delegacij opredeli njihove odgovornosti, vzpostavi ustrezen mehanizem za koordinacijo med njimi in pregleda njihove kadrovske zmogljivosti.

Uvod

Okvir politike

1. Glavni cilji sodelovanja Evropske skupnosti (ES) ter afriških, karibskih in pacifiških držav (AKP) v skladu s Sporazumom iz Cotonouja so zmanjšanje revščine in nazadnje njena odprava, trajnostni razvoj in postopna integracija držav AKP v svetovno gospodarstvo [1]. Regionalno gospodarsko povezovanje je lahko za številne države, zlasti manjše, pomemben korak k doseganju teh ciljev. Njegova glavna cilja sta doseči ali izboljšati politično stabilnost in spodbujati gospodarski razvoj v regiji. Veliki harmonizirani trgi lajšajo prosti pretok blaga, storitev, kapitala in ljudi, kar omogoča ekonomijo obsega ter spodbuja trgovino in naložbe. Regionalno gospodarsko povezovanje (v nadaljnjem besedilu: regionalno povezovanje, za namene tega poročila) pomaga spodbujati gospodarsko rast in lahko zato prispeva k zmanjšanju revščine [2].

2. Komisija je že pred Sporazumom iz Cotonouja v sporočilu iz leta 1995 [3] opredelila svojo podporo za regionalno povezovanje držav v razvoju, ko je določila konceptualni okvir in oblikovala tri glavna področja za podporo razvojnemu sodelovanju: izgradnja zmogljivosti in krepitev institucij na regionalni in nacionalni ravni, neposredna podpora zasebnemu sektorju pri izkoriščanju priložnosti, ki izhajajo iz regionalnega sodelovanja, in proračunska podpora pri kritju prehodnih stroškov gospodarske liberalizacije in reforme.

3. Z razvojno politiko ES iz leta 2000 [4] je bilo izbrano omejeno število prednostnih področij za dejavnosti razvojnega sodelovanja Skupnosti, med katerimi sta bili trgovina in razvoj ter regionalno povezovanje in sodelovanje. V posodobljeni razvojni politiki ES iz leta 2005, "Evropsko soglasje o razvoju" [5], je bila ponovno poudarjena pomembnost trgovine in regionalnega povezovanja s tem, da sta bila povezana in izbrana kot ena od prednostnih dejavnosti ukrepanja Skupnosti.

4. Komisija je svojo politiko regionalnega povezovanja, zlasti v zvezi z državami AKP, leta 2008 (glej sprotno opombo 2) posodobila v sporočilu, v katerem je potrdila svoje stališče, da je regionalno povezovanje bistvenega pomena za večjo gospodarsko rast in zmanjšanje revščine. Prav tako je opredelila več že dlje časa trajajočih izzivov za doseganje regionalnega povezovanja, vključno s pomanjkanjem institucionalnih zmogljivosti in občutka lastništva na nacionalni in regionalni ravni, potrebo po boljšem izvajanju sporazumov o gospodarskem partnerstvu in racionalizaciji prekrivajočih se in nedoslednih načrtov povezovanja, nezadostno gospodarsko diverzifikacijo nacionalnih gospodarstev ter neučinkovitimi infrastrukturnimi povezavami. V Sporočilu je bilo za področje regionalnega gospodarskega povezovanja predlagano, da se pomoč EU osredotoči na naslednja prednostna področja: krepitev regionalnih institucij, izgradnjo povezanih regionalnih trgov, podpiranje poslovnega razvoja in povezovanje regionalnih infrastrukturnih omrežij.

+++++ TIFF +++++

Vir: Evropsko računsko sodišče.

Pomoč ers za regionalno povezovanje

5. ES podpira države AKP pri njihovih prizadevanjih za razvoj prek evropskih razvojnih skladov z nacionalnimi programi, sprejetimi s posameznimi državami, regionalnimi programi, ki zajemajo več držav ali vse države v določeni regiji, in s programi, imenovanimi "programi znotraj držav AKP", ki so lahko namenjeni nekaterim ali vsem državam AKP. Od devetega ERS (2002–2007) so postali regionalni programi glavni instrument za podpiranje regionalnega povezovanja. Številne regionalne organizacije, ki so jih ustanovile različne skupine držav AKP in katerih naloga je, da si prizadevajo za regionalno gospodarsko povezovanje, so postale glavne partnerke Komisije pri pripravi in izvajanju teh regionalnih programov. V devetem ERS je bilo za regionalne programe prvotno rezerviranih 1000 milijonov EUR. Po končnih pregledih ob izteku različnih programov je končni znesek, namenjen regionalnim programom, znašal 904 milijone EUR, od tega je bilo 70 % namenjenih posegom na področju regionalnega gospodarskega povezovanja [6]. V desetem ERS so se skupna dodeljena sredstva za regionalne programe povečala na 1783 milijonov EUR, pri čemer je delež regionalnega gospodarskega povezovanja narasel na 75 %. Zneski, dodeljeni po regijah, so navedeni v tabeli 1.

Tabela 1

Finančna sredstva, dodeljena regionalnim programom

(v milijonih EUR) |

Regija | 8. ERS (1996–2001) | 9. ERS (2002–2007) | 10. ERS (2008–2013) |

Skupaj | RGP [1001] | Skupaj | RGP | Skupaj | RGP |

Vzhodna Afrika [1002] | 219 | 154 | 289 | 203 | 645 | 548 |

Zahodna Afrika | 226 | 143 | 253 | 200 | 597 | 418 |

Vmesni seštevek | 445 | 297 | 542 | 403 | 1242 | 966 |

Južnoafriška razvojna skupnost (SADC) | 121 | 81 | 147 | 95 | 116 | 93 |

Centralna Afrika | 91 | 60 | 64 | 29 | 165 | 97 |

Karibska regija | 90 | 40 | 111 | 89 | 165 | 140 |

Pacifiška regija | 35 | – | 40 | 15 | 95 | 45 |

Skupaj | 782 | 478 | 904 | 631 | 1783 | 1341 |

Upravljanje regionalnih programov

6. Pred devetim ERS so se o regionalnih programih dogovorile Komisija in posamezne države iz zadevne regije, pri čemer so regionalni projekti pogosto v večji meri zagotavljali dodatno financiranje za nacionalne dejavnosti (npr. gradnjo cest) kot pa podpirali jasno zasnovane regionalne politike.

7. Vendar je Sporazum iz Cotonouja ponovno poudaril regionalne programe kot glavni instrument za podpiranje regionalnega gospodarskega sodelovanja in določil, da večletne strategije regionalne podpore in indikativne programe za vsako regijo skupaj pripravijo in sprejmejo Komisija in pravilno pooblaščene regionalne organizacije pod naslednjimi pogoji [7]:

- zadevne države AKP se odločijo o opredelitvi geografskih regij;

- regionalni programi morajo v največji možni meri ustrezati programom obstoječih regionalnih organizacij, pooblaščenih za gospodarsko povezovanje;

- v primeru, da se članstvo več regionalnih organizacij prekriva, mora regionalni program "ustrezati združenemu članstvu teh organizacij".

8. Zaradi navedenih določb je priprava regionalnih programov v okviru devetega in desetega ERS privedla do strategij in indikativnih programov za šest različnih regij, ki pokrivajo vse države AKP, tj. štiri v Afriki, eno v Pacifiku in eno v Karibskem otočju. V več afriških regijah je za gospodarsko sodelovanje pooblaščena več kot ena regionalna organizacija in te organizacije pokrivajo različna področja, ki se včasih prekrivajo. To je privedlo do razmer, ko mora Komisija v dveh največjih regijah, Vzhodni in Zahodni Afriki, na primer, delati z dvema (Zahodna Afrika) in štirimi (Vzhodna Afrika) regionalnimi organizacijami, ki so pravilno pooblaščene organizacije za pripravo, podpis in izvajanje regionalne strategije in indikativnega programa za svojo regijo. Regionalni indikativni program zagotavlja prvo dodelitev razpoložljivih sredstev za zadevno regijo in obdobje za osrednja področja podpore. Za vsak posamezni poseg se najustreznejši regionalni organizaciji dodeli vloga regionalnega odredbodajalca, ki je odgovoren za pripravo in izvajanje posegov v tesnem sodelovanju s Komisijo.

Vzhodnoafriška regija

9. Vzhodnoafriška regija v sedanji sestavi je nastala s podpisom regionalnega strateškega dokumenta in regionalnega indikativnega programa [8] v okviru devetega ERS. To je z več vidikov heterogena in raznolika regija, saj se države razlikujejo po velikosti, številu prebivalstva, geografskem položaju, stopnji razvoja in politični stabilnosti. V okviru devetega ERS je regionalni program pokrival 21 držav, pri desetem ERS pa se je to število zmanjšalo na 17, potem ko so se iz sodelujočih regionalnih organizacij umaknile štiri države.

10. Za regijo so značilne štiri regionalne organizacije, ki pokrivajo različne podregije in so pooblaščene za regionalno povezovanje. Te so znane pod kraticami Comesa, EAC, IGAD in IOC [9]. Geografska pokritost in članstvo ter pooblastila in cilji politike se pri teh organizacijah precej prekrivajo (glej prilogi I in II). Comesa in EAC si prizadevata predvsem za regionalno gospodarsko povezovanje, EAC je že vzpostavil carinsko unijo, Comesa pa je še vedno v procesu spreminjanja svojega prostotrgovinskega območja v carinsko unijo. IGAD je pooblaščen tudi za regionalno gospodarsko povezovanje, vendar se bolj osredotoča na reševanje konfliktov in vprašanja preskrbe s hrano. IOC je v večji meri pooblaščen za gospodarsko in trgovinsko sodelovanje kot za regionalno gospodarsko povezovanje in se v glavnem osredotoča na regionalno sodelovanje na področju upravljanja naravnih virov (ribištvo). Kljub temu sodeluje pri pripravi in izvajanju regionalnih indikativnih programov v okviru devetega in desetega ERS za Vzhodnoafriško regijo.

11. Članstvo, ki se prekriva, povzroča precejšnje težave, saj nekatere države članice pripadajo dvema različnima trgovinskima območjema (Comesa in EAC). Poleg tega prihaja do prekrivanja in nezdružljivosti s članstvom v Južnoafriški razvojni skupnosti (SADC), ki je regionalna organizacija za Južno Afriko [10] in si prav tako prizadeva vzpostaviti carinsko unijo med svojimi državami članicami. Vendar članstvo v več kot eni carinski uniji tehnično ni mogoče. Posledica takšnega prekrivanja članstva in pooblastil je zapleten institucionalni okvir. Zaradi teh dejavnikov in trenutno šibkega usklajevanja med temi organizacijami (glej odstavke 39 do 43) ima Komisija resne težave, zlasti pri zasnovi in izvajanju posegov na področju regionalnega gospodarskega povezovanja.

Zahodnoafriška regija

12. V tej regiji sta dve pooblaščeni regionalni organizaciji, to sta Zahodnoafriška gospodarska skupnost (Ecowas) ter Ekonomska in monetarna unija Zahodne Afrike (UEMOA). Regionalni program pokriva združeno članstvo v obeh organizacijah, Mavretanija, edina država v regiji, ki ni članica nobene od teh organizacij, pa prav tako sodeluje pri regionalnem sodelovanju v okviru ERS pod okriljem Ecowas.

13. Čeprav se morda zdi, da je regionalno sodelovanje v tej regiji lažje doseči, ker je manj podregij kot v Vzhodni Afriki, se tudi tukaj sooča s precejšnjimi izzivi. Prednosti UEMOA sta skupna valuta in vzpostavljena carinska unija, medtem ko je Ecowas v tem pogledu precej manj razvit, vendar ima širše članstvo in je zato dolgoročno bolj logična izbira za regionalno povezovanje in glavna referenca za sporazum o gospodarskem partnerstvu (SGP), ki bo sklenjen z ES [11]. Obe organizaciji sta priznali potrebo po konvergentnosti obeh regij in organizacij ter se dogovorili, da si bosta skupaj prizadevali za ta dolgoročni cilj z "approche à géométrie variable et à rythmes différents". Do takrat je potrebno precejšnje usklajevanje med obema organizacijama ter med njima in Evropsko komisijo, da se bo lahko ta proces regionalnega povezovanja razvijal uspešneje in učinkoviteje.

Obseg revizije in revizijski pristop

14. Sodišče se je glede na naraščajoče zanimanje za regionalno gospodarsko sodelovanje in povečano podporo zanj iz ERS odločilo za izvedbo revizije na tem področju. Revizija je bila načrtovana tako, da bo lahko Komisija njene izsledke upoštevala pri svojem vmesnem pregledu izvajanja desetega ERS, ki je načrtovan za leto 2010.

15. Namen revizije je bil ugotoviti, ali je bila podpora Evropskega razvojnega sklada (ERS) za regionalno gospodarsko povezovanje uspešna. Sodišče je obravnavalo naslednja vprašanja:

(a) Ali ima Komisija relevanten in skladen pristop k regionalnemu povezovanju?

(b) Ali je Komisija dobro upravljala svojo podporo za regionalno povezovanje?

(c) Ali so posamezni projekti Komisije za podporo regionalnemu povezovanju dosegli svoje cilje?

16. Kar zadeva geografski obseg, se je Sodišče pri svoji reviziji osredotočilo na največja od šestih obstoječih regionalnih programov, to je na programa za Vzhodno in Zahodno Afriko (glej tabelo 1), ki skupaj predstavljata več kot 50 % skupnega zneska, dodeljenega regionalnim programom.

17. Opravljeno revizijsko delo je zajemalo:

(a) pregled relevantne dokumentacije o razvojni politiki ES v zvezi z regionalnim povezovanjem;

(b) preučitev Komisijinih dokumentov o regionalni strategiji [12] za deveti in deseti ERS za obe izbrani regiji, skupaj z nacionalnimi strateškimi dokumenti [13] za obiskane države;

(c) obiske na kraju samem v obeh regijah, ki so bili izvedeni v skupno devetih državah ter na sedežih zadevnih regionalnih organizacij [14];

(d) pregled 18 regionalnih projektov, ki zajemajo vse projekte devetega ERS in največje projekte osmega ERS na področju regionalnega povezovanja, trgovine in prometa, s skupno finančno dodelitvijo v višini skoraj 450 milijonov EUR [15]. Obseg te preučitve je bil omejen na oceno doseganja (ali verjetnosti doseganja) rezultatov projektov, ne pa na njihov dolgoročnejši učinek. Seznam preučenih projektov je v Prilogi III;

(e) pregled opravljenih vrednotenj Komisijinih regionalnih strategij za Vzhodno in Zahodno Afriko, da se ocenita zanesljivost njihovih zaključkov in nadaljnje ukrepanje, ki ga je sprejela ali ga načrtuje Komisija, ter pregled notranje revizije finančnega upravljanja regionalnih projektov, zlasti v Južnoafriški regiji [16].

Opažanja

Ali ima Komisija relevanten in skladen pristop k regionalnemu povezovanju?

18. Pri obravnavanju tega vprašanja je Sodišče preučilo, ali je bila Komisijina strategija za regionalno sodelovanje za obe regiji usklajena s prednostnimi nalogami regij in ali je dopolnjevala njene strategije za sodelovanje s posameznimi državami. Pri posameznih regionalnih projektih je Sodišče preučilo, ali so tako na regionalni kot na nacionalni ravni obravnavali prednostne naloge.

Komisijina strategija za regionalno sodelovanje je ustrezna, vendar je njeno dopolnjevanje s strategijami za sodelovanje s posameznimi državami šibko, pri stopnji financiranja pa niso upoštevane zmožnosti črpanja

19. Komisija v svojih regionalnih strateških dokumentih za deveti in deseti ERS nudi natančno analizo napredka, doseženega na področju regionalnega povezovanja, in izzivov, s katerimi se sooča. S to analizo je bila utemeljena odločitev, da se finančne dodelitve iz ERS za obe regiji osredotočijo na gospodarsko povezovanje in trgovino, pri čemer je promet vključen ali pa obravnavan kot drugi osrednji sektor. Utemeljitev podvojitve finančnih sredstev, dodeljenih regionalnim programom desetega ERS, na 1783 milijonov EUR, navedena v regionalnih strateških dokumentih v okviru desetega ERS in v Sporočilu Komisije iz leta 2008 (glej sprotno opombo 2), je, da to odraža "soglasje med EU in državami AKP glede pomena regionalnega povezovanja za razvoj". Tako velik znesek dodeljenih sredstev bo glede na omejene zmožnosti regionalnih organizacij za črpanje sredstev, ki so jih pokazale doslej, prek njih težko učinkovito in uspešno porabiti (glej odstavke 44 do 49).

20. Komisijine regionalne strategije so usklajene s strategijami in cilji glavnih regionalnih organizacij za povečanje gospodarske rasti in zmanjšanje revščine z višjo stopnjo regionalnega gospodarskega povezovanja, s podpiranjem izvajanja in konsolidacije obstoječih območij proste trgovine in carinskih unij ter z odpravljanjem infrastrukturnih omejitev, s katerimi se soočajo ponudniki.

21. Komisija je uporabila ustrezen pristop, ko je regionalnim organizacijam nudila podporo pri njihovi izgradnji institucij za povečanje njihove zmogljivosti za razvoj regionalnih politik in uveljavitev njihovega izvajanja. V njeni strategiji, da v vsaki regiji podpira en skupni regionalni indikativni program, pri katerem sodelujejo različne regionalne organizacije, je upoštevana zapletenost trenutnega institucionalnega okvira, ki jo povzročajo številna in prekrivajoča se pooblastila regionalnih organizacij (glej odstavke 10 do 13). Drugi cilj je okrepiti sodelovanje in proces konvergence med temi organizacijami. Vendar v regionalnih strateških dokumentih niso opredeljene prednostne potrebe po krepitvi institucionalnih zmogljivosti posameznih držav, da bi dejavno sodelovale pri oblikovanju in izvajanju politik regionalnega povezovanja.

22. Usmerjenost na promet v regionalni strategiji je v skladu s skupno strategijo Afrike in EU [17], v kateri je navedeno, da si bosta Afrika in EU prizadevali za povečanje medsebojne povezljivosti z vlaganji v infrastrukturo ob transafriškem cestnem koridorju in njenim izboljševanjem, da se z rastjo in trgovino podpre razvoj. Cilj je podpirati oblikovanje in izvajanje regionalnih prometnih politik, pri čemer imata prednost harmonizacija nacionalnih prometnih politik (npr. standardizacija največje dovoljene osne obremenitve za težka tovorna vozila) in olajšanje prometa po regionalnih koridorjih (npr. skupno zgrajeni in upravljani mejni prehodi, odprava nezakonitih kontrol).

23. Komisijine strategije za sodelovanje s posameznimi državami v okviru devetega in desetega ERS so usklajene z nacionalnimi razvojnimi strategijami, kakor so oblikovane v strateških dokumentih za zmanjšanje revščine, ki so jih pripravile te države. Cilj teh strategij je doseči večjo gospodarsko rast, ki je nujni pogoj za zmanjšanje revščine. Vendar v številnih primerih v nacionalnih strategijah ni obravnavano, kako naj se povezujejo s programi regionalnega povezovanja in jih dopolnjujejo.

24. Pri večini držav, ki jih je preučilo Sodišče, so bile Komisijine strategije za sodelovanje osredotočene na proračunsko podporo. To naj bi prispevalo k makroekonomski stabilnosti, ki je pomemben pogoj za krepitev konvergence nacionalnih makroekonomskih politik, gospodarske rasti in razvoja trgovine v regijah ter s tem regionalnega povezovanja na splošno.

25. Promet je v večini držav, ki jih je preučilo Sodišče, opredeljen kot osrednji sektor, ki ima možnosti, da prispeva k regionalnemu povezovanju. V nacionalnih programih v okviru devetega ERS je večina cestnih programov v različnih državah, ki jih je preučilo Sodišče, usmerjenih na izboljšanje notranje medsebojne povezljivosti, čeprav je v več primerih omenjena pomembnost izboljšanja regionalnih prometnih koridorjev. Pri državnih strategijah v okviru desetega ERS se je precej spremenil poudarek, saj ima sedaj prednost spodbujanje regionalne medsebojne povezljivosti zaradi lažjega in obsežnejšega regionalnega trgovanja.

26. V državnih strategijah v okviru devetega ERS je regionalnemu povezovanju na drugih področjih, razen prometnega, namenjena različna in na splošno neustrezna pozornost. Nikjer ni navedeno, kako naj bi podpora Komisije in politični dialog na nacionalni ravni podpirala proces regionalnega povezovanja in nikjer niso navedene nobene izrecne povezave ali dopolnjevanje z regionalnimi posegi, na primer v zvezi s potrebo po institucionalni podpori za nacionalne uprave pri prenosu in uporabi regionalne zakonodaje ali pri krepitvi konkurenčnosti v zasebnem sektorju. Čeprav v večini držav, ki jih je preučilo Sodišče, državne strategije v okviru desetega ERS vsebujejo določbe o pomoči na stranskih področjih, kot so trgovina, regionalno povezovanje ali izvajanje sporazumov o gospodarskem partnerstvu (SGP), v njih ni navedeno, katere potrebe bi bilo treba prednostno obravnavati.

27. Ugotovitve Sodišča potrjujejo ocene, ki jih je naročila Komisija za obe regiji. Iz teh ocen, ki sta zajeli osmi in deveti ERS, izhaja zaključek, da je bilo premalo dopolnjevanja, ker ni bilo ustrezne koordinacije niti na ravni političnega dialoga med Komisijo, regionalnimi organizacijami in posameznimi državami niti na programski ravni med regionalnimi in nacionalnimi programi.

Regionalni projekti so relevantni, vendar premalo obravnavajo potrebe po regionalnem povezovanju na nacionalni ravni

28. Vsi regionalni programi za Vzhodno in Zahodno Afriko v okviru devetega ERS vsebujejo izčrpne projekte regionalnega povezovanja [18], ki obravnavajo večino vprašanj na področju regionalnega povezovanja. Usmerjeni so na podporo za izgradnjo institucionalnih zmogljivosti, razvoj predpisov na področju trgovinske politike, pogajanja o SGP in njihovo izvajanje ter na instrumente finančnih nadomestil za izgubo državnih prihodkov zaradi znižanja carinskih tarif. Na področju prometa so usmerjeni na lajšanje prometa, saj se podpora za prometno infrastrukturo financira iz nacionalnih programov.

29. Projekt RISP v Vzhodni Afriki, na primer, vsebuje devet "področij rezultatov", ki segajo od izvajanja sporazumov o prostotrgovinskem območju in carinski uniji do usklajevanja statističnih podatkov, usklajevanja monetarne, proračunske in davčne politike ter do priprave prometne in komunikacijske strategije in načrta prednostnih naložb. Projekt gospodarskega povezovanja in trgovine v Zahodni Afriki vsebuje štiri glavne sestavne dele, to so oblikovanje skupnega trga, makroekonomska stabilnost in konvergenca, izgradnja institucionalnih zmogljivosti in krepitev konkurenčnosti proizvodnih sektorjev. Vse te dejavnosti so pomembne za načrt povezovanja, ki ga imajo regionalne organizacije, to so Comesa in EAC v Vzhodni Afriki ter Ecowas in UEMOA v Zahodni Afriki [19].

30. Projekt RISM v Vzhodni Afriki je največji finančni poseg v tej regiji, za katerega sprejete obveznosti za ERS znašajo 78 milijonov EUR. Njegov cilj je pomagati državam v regiji pri procesu proračunskega prilagajanja, ko bodo liberalizirale carinske tarife za druge države članice, ki se bodo pridružile prostotrgovinskemu območju in carinski uniji. Nekaterih držav ta projekt ne zanima. Glavni razlog za to je, da trenutna zasnova projekta ni usmerjena na prednostne naloge teh držav. V času revizije ni bilo v okviru tega projekta izvršeno še nobeno izplačilo.

31. Vsi preučeni regionalni projekti imajo jasno regionalno razsežnost in vsebujejo dejavnosti na regionalni ravni. Vendar so Komisija, regionalne organizacije in posamezne države namenile premalo pozornosti in podpore potrebnemu nadaljnjemu ukrepanju na nacionalni ravni, zlasti v zvezi s prenosom in izvajanjem zakonodaje ter izvajanjem regionalnih politik (glej okvir 1).

Okvir 1

Nezadostna povezava med regionalnimi in nacionalnimi dejavnostmi

Program za podporo regionalnemu povezovanju (RISP) v Vzhodni Afriki, ki se je začel julija 2005, je namenjen razvoju zmogljivosti regionalnih organizacij in njihovih držav članic na področju oblikovanja politike, izvajanja in spremljanja regionalnega povezovanja, večstranske in regionalne trgovine ter na področjih, povezanih s trgovino. Projekt naj bi na svojem "področju rezultatov št. 5 – izboljšanje usklajevanja regionalnih politik na nacionalni ravni" spodbujal "nacionalni forum za razvoj in trgovinsko politiko" (ali podobno nacionalno delovno skupino) držav članic pri usmerjanju, koordinaciji in spremljanju prizadevanj posamezne države za regionalno povezovanje ter njene integracije v svetovno gospodarstvo. Vendar so v letu 2008 obstajale samo štiri države (Burundi, Etiopija, Malavi in Sejšeli), kjer je bil nacionalni forum za razvoj in trgovinsko politiko dovolj dejaven in je imel dovolj zmogljivosti, da je predstavil delovni načrt na tem področju. Med temi državami je projekt dejansko pomagal samo Etiopiji.

V Zahodni Afriki ima Ecowas kontaktne točke v upravah vseh držav članic. Te kontaktne točke so odgovorne za pomoč državam članicam Ecowas pri prenosu regionalnih sklepov, vendar se njihovi prispevki premalo upoštevajo pri upravljanju glavnega projekta regionalnega povezovanja, saj niso zastopane v usmerjevalnem odboru projekta. Njihove zmogljivosti so zelo omejene in doslej so večinoma delovale kot informacijske in kontaktne točke Ecowas v državah članicah. Pri projektu so priznali, da je treba okrepiti zmogljivosti kontaktnih točk Ecowas, vendar je bilo tej nalogi dodeljenih premalo sredstev. V delovnem načrtu projekta za leto 2008 je bilo predvidenih 45000 EUR (3 000 EUR na kontaktno točko) za razvoj načrta za izgradnjo zmogljivosti, ki je bil v času revizije še vedno v fazi priprave. V delovnem načrtu za leto 2009 je predvidenih 98000 EUR (6 500 EUR na kontaktno točko) za izvajanje načrta za izgradnjo zmogljivosti.

Ali je Komisija dobro upravljala svojo podporo za regionalno povezovanje?

32. Pri obravnavanju tega vprašanja je Sodišče preučilo, ali je Komisija zagotovila ustrezne smernice, mehanizme in kadrovske vire, da bi v delegacijah olajšala programsko načrtovanje, izvajanje in spremljanje regionalnih posegov, ali je Komisija poskrbela, da so regionalne organizacije vzpostavile ustrezne mehanizme za koordinacijo in spremljanje ter ali so se regionalni projekti izvajali v načrtovanem časovnem okviru.

Delegacije nimajo dovolj smernic in zmogljivosti za upravljanje regionalnih programov

33. Medtem ko se državni strateški dokumenti pripravljajo na podlagi razprav med Komisijo in posamezno državo, se regionalni strateški dokumenti v primeru Vzhodnoafriške regije nanašajo na vsaj štiri regionalne organizacije (Comesa, EAC, IGAD, IOC), ki predstavljajo 17 nacionalnih vlad, v primeru Zahodnoafriške regije pa na dve regionalni organizaciji (Ecowas, UEMOA), ki predstavljata 16 nacionalnih vlad. Na strani Komisije v vsaki regiji sodeluje skoraj enako število delegacij. Dejavnosti v okviru regionalnih projektov se večinoma izvajajo na regionalni ravni, to pomeni, da jih izvaja ena ali več regionalnih organizacij, nekatere dejavnosti pa potekajo tudi na ravni posameznih držav, ki sodijo v regijo. Za vzpostavitev carinske unije, na primer, je treba najprej doseči dogovor o skupni zunanji carinski tarifi na regionalni ravni, njena uporaba pa zahteva sodelovanje in usposabljanje vseh carinskih služb v sodelujočih državah. Ker je udeleženih toliko strani, zahtevata priprava in izvajanje regionalne strategije visoko stopnjo koordinacije.

34. Komisija ni določila postopkov ali smernic za pripravo in izvajanje regionalnih strategij in posegov. Pomanjkanje ustreznih smernic pomeni, da:

(a) ni nobene jasne opredelitve ali dodelitve specifičnih vlog in odgovornosti za različne delegacije v regiji, tj. za tiste, ki so odgovorne za odnose z regionalnimi organizacijami, in tiste, ki nimajo te odgovornosti;

(b) nobena delegacija nima skupne odgovornosti ali vloge koordinatorja za regionalni indikativni program;

(c) ni vzpostavljen noben izčrpen okvir za koordinacijo, ki bi pokrival vse delegacije v regiji.

35. Regionalni strateški dokumenti in indikativni programi za deseti ERS so bili v veliki meri pripravljeni po navodilih za pripravo državnih strateških dokumentov. Izdane so bile posebne programske smernice za pripravo regionalnih programov, v katerih sta bili zajeti vsebina in oblika dokumentov, ne pa tudi proces priprave. Prav tako niso bile upoštevane precejšnje institucionalne razlike med državnimi in regionalnimi strategijami. Pomanjkanje koordinacije in opredelitve odgovornosti je eden glavnih razlogov za to, da se regionalni in nacionalni programi ne dopolnjujejo (glej odstavke 20 do 31).

36. Pri izvajanju projektov vsaka delegacija spremlja samo dejavnosti, ki jih izvaja vlada države, v kateri ima sedež, ali pa v nekaterih primerih regionalna organizacija, ustanovljena v tej državi in tudi poroča samo o teh dejavnostih (glej okvir 2). Poleg tega so poročila delegacij osredotočena predvsem na finančno izvajanje projektov in vsebujejo malo ali nobenih podrobnosti o fizičnem napredku ali o težavah pri projektih. Zaradi tega na sedežu Komisije običajno ne dobijo celotne konsolidirane slike in zato ne morejo ustrezno spremljati in koordinirati regionalnih projektov. Poleg tega se službe Komisije ne morejo pravočasno odzvati na težave pri izvajanju projektov, če in kadar se te pojavijo, ker nimajo celovitega pregleda nad napredkom regionalnih projektov (glej odstavke 40 do 46).

37. Delegacije v Burkini Faso, Nigeriji, Tanzaniji in Zambiji združujejo odgovornost za vzdrževanje stikov z regionalnimi organizacijami, ustanovljenimi v teh državah, z odgovornostjo za upravljanje delov tako regionalnih kot nacionalnih programov. Sodišče je preučilo, ali so bile tem "regionalnim" delegacijam dodeljene dodatne kadrovske zmogljivosti za upravljanje regionalnega programa. Čeprav je delovna obremenitev delegacij odvisna od različnih dejavnikov [20], je obseg dodeljenih finančnih sredstev, ki ga upravlja delegacija, pomemben za njeno kadrovsko stanje, zlasti za operativne, finančne in pogodbene zadeve. Vendar je Sodišče ugotovilo, da se večja odgovornost delegacij, ki upravljajo tako regionalne kot nacionalne dejavnosti, ne odraža v njihovih kadrovskih zmogljivostih in da potencialni učinek podvojitve regionalnih dodeljenih sredstev iz desetega ERS še ni bil obravnavan.

Okvir 2

Komisijino neustrezno poročanje in spremljanje

Razdrobitev odgovornosti je mogoče opaziti pri tem, kako delegacije poročajo o regionalnih dejavnostih v svojih polletnih poročilih o upravljanju zunanje pomoči, ki jih predložijo sedežu Komisije. V Zahodni Afriki niti delegacija v Abuji, ki sodeluje z Ecowas, niti delegacija v Uagaduguju, ki sodeluje z UEMOA, nimata celovitega pregleda nad napredkom, doseženim pri dveh velikih regionalnih projektih, "podpora za regionalno povezovanje in trgovino" in "prometna infrastruktura", pri katerih se dejavnosti izvajajo v vseh ali več državah v regiji. V praksi vsaka od teh delegacij sedežu Komisije poroča o tistih dejavnostih, za katere je odgovorna "njena" regionalna organizacija. Ker poleg tega delegacije v drugih državah nimajo nobene formalne odgovornosti za regionalne projekte, ne poročajo o dejavnostih, ki so se morda izvajale v okviru teh projektov v njihovih državah [21].

Do podobnega stanja je prišlo v Vzhodni Afriki, kjer je regionalna organizacija Comesa s sedežem v Zambiji uradno odgovorna za glavna projekta regionalnega povezovanja (RISP/RISM), del projektnih dejavnosti pa je povezanih z načrtom povezovanja, ki ga ima EAC; te dejavnosti izvaja EAC s sedežem v Tanzaniji, medtem ko se določene dejavnosti načeloma nanašajo na vse države v Vzhodnoafriški regiji. Niti delegacija v Zambiji kot glavna kontaktna točka za Comesa niti nobena druga delegacija nima celovitega pregleda nad napredkom teh projektov in samo štiri delegacije v državah, kjer imajo sedeže štiri regionalne organizacije, poročajo sedežu Komisije o tistih dejavnostih, za katere je odgovorna "njihova" regionalna organizacija.

38. Opažanja Sodišča v zvezi s pomanjkanjem koordinacije med različnimi delegacijami v regiji potrjujejo ugotovitve iz ocen, ki jih je naročila Komisija. V ocenjevalnem poročilu za Zahodno Afriko je bilo ugotovljeno, da Komisija ni učinkovito uporabljala svoje mreže delegacij za koordinirano upravljanje posegov na regionalni in nacionalni ravni, tako da bi se dopolnjevali. Iz ocene prav tako izhaja, da je razdelitev upravljanja pomoči med Abujo in Ouagadougou povzročila težave in še okrepila vtis, da regijo pravzaprav sestavljata dve neodvisni podregiji, ker ni bilo sistema koordinacije, ki bi deloval. V ocenjevalnem poročilu za Vzhodno Afriko je bilo ugotovljeno, da niso bili vzpostavljeni mehanizmi, ki bi zagotavljali usklajen politični dialog med delegacijami, odgovornimi za sodelujoče regionalne organizacije, ter med njimi in delegacijami z nacionalnimi pristojnostmi. V oceni je bilo tudi navedeno, da je dejanska koordinacija še vedno šibka, saj ni skupnega sistema za spremljanje na ravni regionalnih organizacij, komunikacija med delegacijami z nacionalnimi in regionalnimi odgovornostmi pa ostaja šibka. Sodišče med revizijo ni odkrilo dokazov, da je Komisija ustrezno ukrepala glede na ugotovitve ocenjevalnega poročila.

Skupna koordinacija med regionalnimi organizacijami, njihovo poročanje in spremljanje niso ustrezni

39. V obeh regijah so regionalne organizacije vzpostavile mehanizme za podpiranje medsebojne koordinacije in za spremljanje izvajanja programov. Leta 2003 so štiri regionalne organizacije v Vzhodni Afriki ustanovile medregionalni odbor za koordinacijo (IRCC), katerega sekretariat se trenutno podpira prek projekta ERS ("podpora za sekretariat IRCC"). V Zahodni Afriki sta Ecowas in UEMOA leta 2004 ustanovili skupni tehnični sekretariat. Tudi ta organ se podpira prek projekta, financiranega iz ERS ("mehanizem za spremljanje regionalnih indikativnih programov").

40. Za vse zadevne strani je IRCC ključni instrument za koordinacijo med regionalnimi organizacijami, ki naj bi pomagal zagotavljati povezanost med različnimi posameznimi projekti in odobreno regionalno strategijo. Vendar IRCC doslej še ni poskrbel za vzpostavitev celovitega sistema za spremljanje in ocenjevanje, ki bi pokrival celoten regionalni indikativni program. V praksi IRCC spremlja finančno izvajanje regionalnih projektov, ne pa tudi napredka teh programov pri doseganju vnaprej zastavljenih ciljev in njihovega prispevka k samemu procesu regionalnega povezovanja. V vmesni oceni projekta IRCC, izvedeni leta 2005, je bilo med drugim priporočilo, da se vzpostavita skupni sistem za spremljanje in ocenjevanje ter sistem za preverjanje kakovosti finančnih predlogov, da bi se povečala koordinacija med nacionalnimi in regionalnimi indikativnimi programi. Vendar so bile regionalne organizacije in Komisija počasne pri prilagajanju projekta v skladu s temi priporočili, saj bodo ta upoštevana šele v novih projektnih pogojih za podaljšano fazo projekta v okviru desetega ERS, ki se bo začel izvajati v letu 2009.

41. V Zahodni Afriki ima skupni tehnični sekretariat možnosti, da postane pomemben instrument za koordinacijo med regionalnimi organizacijami in za zagotavljanje povezanosti med različnimi posameznimi projekti in odobreno regionalno strategijo. Doslej teh nalog še ni mogel učinkovito izvajati zaradi omejenih kadrovskih zmogljivosti in omejenih pooblastil. V poročilih o dejavnostih, pripravljenih v okviru projekta "mehanizem za spremljanje regionalnih indikativnih programov", so omenjene težave, kot so pomanjkanje osebja in podatkov za spremljanje, ker poročila o napredku, pripravljena pri projektu, niso pravočasno na voljo. Te težave, o katerih je bil obveščen tudi usmerjevalni odbor za regionalni indikativni program, v katerem je zastopana tudi Komisija, ponazarjajo neuspeh obeh regionalnih organizacij (Ecowas in UEMOA) in Komisije, da bi odpravile osnovne omejitve, ki so bile že znane in se je o njih poročalo leta 2007 in ki preprečujejo uspešno spremljanje in koordinacijo regionalnega indikativnega programa v Zahodni Afriki.

42. Sodišče je pri skoraj 40 % preučenih projektov ugotovilo, da so regionalne organizacije ali posebne ekipe za vodenje projekta poročale slabo in v nekaterih primerih tudi z zamudo. V Zahodni Afriki ni bil za štiri zaključene projekte osmega ERS izveden noben vmesni pregled, ki se običajno zahteva za vsak projekt, izvedena je bila samo ena ocena ob koncu projekta, vsi pregledi, načrtovani za sedem tekočih projektov pa so bili odloženi, ker so se projekti začeli pozno in niso dovolj napredovali. Obstaja tveganje, da bodo vmesni pregledi teh projektov izvedeni prepozno, da bi omogočili izvedbo priporočil, ali pa sploh ne bodo izvedeni. Zaradi neustreznega poročanja je težko ali celo nemogoče oceniti uspešnost projektov in sprejeti zaključke o tem (glej okvir 5).

43. Čeprav sta odbora za koordinacijo (tj. IRCC in usmerjevalni odbor za regionalni indikativni program) pod neposredno odgovornostjo samih regionalnih organizacij, je Komisija posredno odgovorna za delovanje teh odborov in vpliv nanje, saj jima zagotavlja finančno in tehnično podporo prek prej omenjenih projektov in je tudi zastopana v obeh odborih. Komisija se torej zaveda pomanjkljivosti v sistemih za spremljanje in koordinacijo v obeh regijah, vendar sta bila njen vpliv in podpora doslej premajhna, da bi se te težave odpravile.

Izvajanje regionalnih projektov je zapleteno in počasno

44. Sodišče je preučilo, ali se je 18 izbranih regionalnih posegov izvajalo v načrtovanem časovnem okviru in ali je uporaba sporazumov o prispevkih prispevala k boljšemu izvajanju regionalnih projektov.

45. Pri 11 (8 zaključenih in 3 tekočih) od 18 preučenih projektov je bilo treba podaljšati njihovo trajanje, saj so se zaradi dolgega procesa priprave in/ali zaradi počasnega izvajanja začeli pozneje, kot je bilo predvideno. Med dejavniki, ki so prispevali k temu, so zapletenost regionalnih projektov, šibke institucionalne zmogljivosti regionalnih organizacij in v nekaterih primerih pomanjkanje občutka lastništva pri nacionalnih organih in drugih zainteresiranih straneh, kot je civilna družba. Komisija je precenila zmogljivosti regionalnih organizacij za upravljanje in črpanje, kar je privedlo do oblikovanja projektnih ciljev, ki so bili preveč ambiciozni, s preširokim razponom dejavnosti in prevelikimi projektnimi proračuni (glej okvir 3).

Okvir 3

Zapleteni regionalni projekti, ki se izvajajo počasi

Največji del podpore za regionalno povezovanje v Zahodni Afriki iz devetega ERS se izvaja prek enega velikega projekta z dodelitvijo finančnih sredstev v višini 105 milijonov EUR. Ta zapleten projekt se je začel leta 2007, za njegovo izvajanje pa sta odgovorni regionalni organizaciji Ecowas in UEMOA prek naslednjih instrumentov:

sporazum o prispevkih, sklenjen z vsako od regionalnih organizacij, za 44,8 oziroma 31,6 milijona EUR, osredotočen pa je na skupni trg, makroekonomsko stabilnost in izgradnjo zmogljivosti za regionalni organizaciji in države članice;

sporazum o financiranju v višini 28,6 milijona EUR, osredotočen na izboljšanje konkurenčnosti v zasebnem sektorju in izgradnjo zmogljivosti za nedržavne akterje, podpisan z UEMOA , ki deluje v imenu obeh organizacij;

del tega sporazuma o financiranju, ki se nanaša na zasebni sektor, sestavljajo trije poddeli: 1) program "kakovost", ki se izvaja prek sporazuma o prispevkih, sklenjenega z UNIDO (15 milijonov EUR); 2) "harmonizacija poslovnega prava" (4 milijone EUR) in 3) "harmonizacija ribiške zakonodaje" (5 milijonov EUR), ki jih izvaja UEMOA prek ocen programov in uporabe lastne delovne sile, vendar je zanj pooblastila nacionalne odredbodajalce v državah članicah;

del "izgradnja zmogljivosti za nedržavne akterje" (2,6 milijona EUR) izvaja Ecowas prek pogodb o donacijah, sklenjenih po razpisu za zbiranje predlogov.

Izvajanje v okviru petnajstih različnih sestavnih delov je zelo počasno predvsem zaradi šibke institucionalne zmogljivosti obeh regionalnih organizacij. V začetku leta 2009, po skoraj 2 letih izvajanja, je stopnja izvajanja sporazumov o prispevkih znašala 4 % [22]. Plačila Komisije v skladu s sporazumom o financiranju, podpisanim leta 2006, so znašala približno 20 % proračuna, medtem ko januarja 2009, to je do roka, ko bi morale biti podpisane vse pogodbe, za več kot 5 milijonov EUR (ali 17 % proračuna za sporazume o financiranju) še niso bile prevzete obveznosti in ta sredstva so za projekt načeloma zgubljena.

46. Ugotovitve Sodišča potrjujejo ugotovitve Komisijine službe za notranjo revizijo iz njenega poročila o finančnem upravljanju regionalnih programov (glej sprotno opombo 16), ki je bilo, kar zadeva države AKP, v glavnem osredotočeno na Južnoafriško regijo. V poročilu je bilo ugotovljeno, da je programsko načrtovanje in oblikovanje regionalnih projektov zapleten proces, pri katerem sodelujejo številni akterji, kar je skupaj z omejenimi zmogljivostmi njihovih partnerjev povzročilo precejšnje operativne težave izvajalskim organom in delegacijam ter privedlo do dolgih obdobij priprave in precejšnjih zamud pri izvajanju.

47. Da bi izboljšala učinkovitost in uspešnost projektov ter povečala občutek lastništva pri regionalnih organizacijah, se je Komisija odločila, da za upravljanje glavnih regionalnih projektov devetega ERS uporabi "skupno upravljanje". Skupno upravljanje je glavni način izvajanja, določen v finančni uredbi [23] za sodelovanje z mednarodnimi organizacijami. Njegova glavna značilnost je, da lahko zadevna organizacija uporablja svoje postopke za računovodstvo, notranjo kontrolo, revizijo in javna naročila, pod pogojem, da štiristebrna predhodna ocena potrdi, da so ti postopki skladni z mednarodnimi standardi. Po pozitivni oceni lahko Komisija zagotovi svojo finančno pomoč za zadevno organizacijo prek sporazuma o prispevkih.

48. Komisija je z UEMOA in Ecowas podpisala sporazume o prispevkih za izvajanje precejšnjega dela regionalnega programa devetega ERS, kljub temu, da je bil zaključek štiristebrne ocene negativen. Zaradi tega je morala Komisija dodati posebne pogoje v zvezi s finančnimi postopki, postopki za javna naročila in postopki za zunanjo revizijo, da bi nadomestila slabosti, ugotovljene v sistemih in postopkih organizacij. Namesto da bi okrepila občutek lastništva je ta začasna rešitev povzročila precejšnje nezadovoljstvo UEMOA, saj so po njenem mnenju ti pogoji izničili namen uporabe sporazuma o prispevkih. Tudi predvidena večja učinkovitost se še ni uresničila, saj morajo zadevne delegacije glede na šibke zmogljivosti organizacij za finančno upravljanje še vedno skrbno spremljati finančno izvrševanje. V praksi je bilo izvajanje tekočih programov devetega ERS v Zahodni Afriki zelo počasno (glej okvir 3), zmogljivosti za črpanje povečanih tokov pomoči pa v bližnji prihodnosti ostajajo omejene. V tem kontekstu bo podvojitev sredstev, dodeljenih za regionalno sodelovanje iz desetega ERS, verjetno še poslabšala težave pri izvajanju, ki se pojavljajo v tej regiji.

49. V Vzhodni Afriki je pozitivno oceno svojih zmogljivosti za finančno upravljanje doslej dobila ena regionalna organizacija (Comesa) in Komisija je uporabila sporazum o prispevkih za dodeljevanje svoje pomoči dvema glavnima projektoma regionalnega povezovanja v okviru devetega ERS (RISP/RISM). Vendar bo nekatere dejavnosti teh projektov izvajala druga regionalna organizacija, EAC, čeprav je institucionalna zmogljivost njenega sekretariata še vedno šibka in je bila štiristebrna ocena negativna. Tudi tukaj je bila sprejeta začasna rešitev, tako da je EAC upravljala sredstva za RISP na podlagi postopkov Comesa. Vendar po poročilih o notranji reviziji, ki jih je pripravila Comesa, v praksi EAC dejansko uporablja svoje postopke, ki jih Komisija še ni potrdila.

Ali so posamezni projekti Komisije za podporo regionalnemu povezovanju dosegli svoje cilje?

50. Sodišče je preučilo vzorec regionalnih projektov, da bi ocenilo, v kolikšnem obsegu so bili doseženi njihovi cilji glede na dosežene rezultate ali glede na rezultate, ki bodo verjetno doseženi. Pri tekočih projektih sta bila pri oceni upoštevana njihovo stanje in hitrost izvajanja. Uspešnost je bila ocenjena kot "zadovoljiva", če so bili ali verjetno bodo uspešni pri doseganju svojih rezultatov, kot "delno zadovoljiva", če so se soočali z nekaterimi težavami in so dosegli ali verjetno bodo dosegli samo del svojih rezultatov, in kot "nezadovoljiva", če so se soočali s precejšnjimi težavami in so dosegli ali verjetno bodo dosegli malo načrtovanih rezultatov. Seznam projektov in njihove ocene so v Prilogi III.

Uspešnost projektov je težko oceniti, vendar je v večini primerov omejena

51. Cilji in pričakovani rezultati projektov pogosto niso jasno oblikovani v sporazumih o financiranju, s tem povezani kazalniki za merjenje napredka pa niso dobro opredeljeni. V takšnih primerih je težko objektivno ugotoviti, ali so bili pričakovani rezultati doseženi.

52. Poleg tega Sodišče pri petih projektih, ki so bili že zaključeni ali pa se že dolgo izvajajo, kljub temu, da so bile načrtovane dejavnosti na splošno izvedene in pričakovani izložki doseženi, ni moglo oceniti rezultatov, ker ni bilo ustreznih poročil o napredku in/ali zahtevanih poročil o spremljanju in vrednotenju (glej okvir 4).

Okvir 4

Uspešnosti ni bilo mogoče oceniti

V Vzhodni Afriki je bil cilj programa regionalnega povezovanja (faza II) okrepiti oblikovanje politike regionalnega povezovanja s povečanjem analitičnih in informacijskih zmogljivosti sekretariata Comesa. Sodišče je ugotovilo, da pri projektu niso poročali o doseženem napredku vsakih šest mesecev, kot je zahtevano, ampak so namesto tega samo v letnih delovnih načrtih poročali o dejavnostih, ki so bile izvedene v prejšnjem letu. Projekt ni imel usmerjevalnega odbora, ki bi v rednih časovnih presledkih ocenjeval doseženi napredek. Razen vmesnega pregleda ni bilo nobenega zunanjega spremljanja na kraju samem, niti ni bilo ob koncu projekta izvedeno neodvisno vrednotenje, čeprav je bilo to predvideno v sporazumu o financiranju. Za kazalnike, navedene v logičnem okviru projekta, je bilo ugotovljeno, da niso dovolj dobro opredeljeni, da bi omogočali zanesljivo in podrobno oceno uspešnosti projekta za vsakega od pričakovanih rezultatov.

53. Sodišče je pri šestih projektih, vključno z glavnimi projekti regionalnega povezovanja v obeh regijah [24], uspešnost ocenilo kot "nezadovoljivo". Vse to so projekti devetega ERS, ki so v času revizije še potekali. Glede na širok obseg in cilje teh projektov, njihovo počasno izvajanje in počasno razdeljevanje sredstev, za večino teh projektov ni verjetno, da bodo v preostalem času lahko dosegli svoje pričakovane rezultate (glej okvir 5).

Okvir 5

Nezadovoljivi rezultati projektov

Sodišče je ugotovilo, da je projekt za podporo regionalnemu povezovanju v Vzhodni Afriki, ki bi moral biti končan do sredine leta 2010, do konca leta 2008 dosegel samo tri od sedmih vmesnih ciljev, predlaganih v sporazumu o prispevkih. Skupno uspešnost projekta ogroža predvsem pomanjkanje relevantnih rezultatov v zvezi s sprejemanjem regionalnih politik s strani nacionalnih organov.

V Zahodni Afriki je cilj projekta za lajšanje prometa (64 milijonov EUR) izboljšati regionalne prometne storitve, zlasti z vzpostavitvijo skupnih mejnih prehodov ob glavnih regionalnih prometnih koridorjih. Pri projektu je prišlo do precejšnjih zamud v fazi zagona, po treh letih izvajanja pa je bil glavni dosežek dokončanje podrobne študije o načrtovanem delovanju teh mejnih prehodov. Da bi lahko nadaljevali z zasnovo in nazadnje z izgradnjo mejnih prehodov, je morala Komisija sprejeti "oprostitev" pri pravilu D+3, ki določa, da morajo biti pogodbe v okviru projekta podpisane najpozneje tri leta po tem, ko so bila odobrena finančna sredstva za projekt. Kljub dveletnemu podaljšanju se obe regionalni organizaciji Ecowas in UEMOA še vedno soočata s težko nalogo, da dokončata gradbena dela ter vzpostavita podrobne in usklajene ureditve med zadevnimi državami, da bodo mejni prehodi učinkovito delovali.

54. Za preostalih sedem projektov kaže, da so dosegli ali da verjetno bodo dosegli del svojih pričakovanih rezultatov, pri zaključenih projektih pa je potrebna dodatna podpora, ki je zagotovljena ali načrtovana v različnih tekočih projektih (glej okvir 6).

55. Obe oceni, ki ju je naročila Komisija, sta bili bolj osredotočeni na relevantnost in povezanost regionalnih strategij Komisije ter izbiro osrednjih sektorjev kot na uspešnost posameznih projektov. V regionalni oceni za Zahodno Afriko je navedeno, da se je večina regionalnih projektov devetega ERS začela izvajati šele tako nedavno, da ni mogoče oceniti njihove uspešnosti. Kljub temu opozarja na pomanjkanje dobro opredeljenih pričakovanih rezultatov in opisov prvotnega stanja, zaradi česar bo težko ugotoviti učinek projektov ERS.

Okvir 6

Rezultati projektov delno zadovoljivi

V Zahodni Afriki je bil cilj projekta PARI (program podpore za regionalno povezovanje na območju UEMOA) podpirati UEMOA in njene države članice pri izboljšanju pravnega in upravnega okvira, vzpostavljanju regionalnega trga in konsolidiranju makroekonomskega okvira. Čeprav so bili ti projektni cilji in z njimi povezani kazalniki oblikovani zelo na splošno, so bile pri končnem vrednotenju projekta ugotovljene izboljšave v procesu regionalnega povezovanja. Natančneje, zakonodaja v zvezi s carinsko unijo in liberalizacija trgovine znotraj skupnosti, ki jo je pripravila UEMOA, je bila kakovostna in je bila uvedena v pravne sisteme različnih držav članic. Vendar prosti pretok blaga, ljudi, storitev in kapitala ter pravica do ustanavljanja še zdaleč nista dosežena. Podobno se je izboljšalo delovanje večstranskega mehanizma za makroekonomski nadzor UEMOA, vendar to še ni privedlo do boljše konvergence gospodarstev v območju UEMOA, kar je bil glavni cilj. Ista področja se ponovno obravnavajo v okviru tekočega projekta "gospodarsko povezovanje in trgovina".

Zaključki in priporočila

Podpora ers za regionalno gospodarsko povezovanje v vzhodni in zahodni afriki je bila doslej le delno uspešna

56. Proces regionalnega povezovanja v obeh regijah napreduje v tem smislu, da se sklepajo sporazumi o regionalnih ciljih in politikah v zvezi s trgovinskimi in prometnimi vprašanji, kot sta ustanavljanje prostotrgovinskih območij in carinskih unij ter vzpostavljanje regionalnih prometnih koridorjev z usklajenimi pravili in brez nepotrebnih kontrol. ERS zagotavlja precejšnjo tehnično in finančno podporo za ta proces. Vendar nacionalni organi zaostajajo pri izvajanju teh sporazumov, prost pretok blaga, storitev, kapitala in ljudi pa še v nobeni od obeh regij ni uresničen.

57. Podpora ERS za regionalno gospodarsko povezovanje je bila doslej le delno uspešna zaradi več dejavnikov. Nekateri od teh dejavnikov so zunaj neposrednega nadzora Komisije, čeprav lahko vpliva nanje prek svoje podpore in političnega dialoga. V obeh regijah je več regionalnih organizacij, katerih članstvo in pooblastila se prekrivajo. Poleg tega vsem regionalnim organizacijam kljub podpori Komisije za izgradnjo zmogljivosti še vedno v različni meri primanjkuje institucionalnih zmogljivosti v vseh vidikih projektnega cikla, od načrtovanja in priprave projektov do izvajanja, poročanja in finančnega upravljanja. Ob tem države članice glede na številne druge nujne potrebe, opredeljene na nacionalni ravni, regionalnega povezovanja kot političnega cilja ne obravnavajo vedno prednostno. Uspešnost podpore ERS ogrožajo tudi drugi dejavniki, povezani s Komisijinim pristopom in upravljanjem (glej odstavke 58 do 60).

Priporočilo 1

Komisija bi morala nadaljevanje svoje podpore regionalnemu povezovanju pogojiti z zgodnjim dogovorom o tem, kako doseči potrebno konvergenco različnih regionalnih organizacij v vsaki regiji v vnaprej določenem časovnem okviru, in s tem, da nacionalni organi prevzamejo večje lastništvo nad procesom regionalnega povezovanja.

Komisijin pristop k regionalnemu povezovanju je ustrezen, vendar je povezanost neustrezno obravnavana, pri stopnji financiranja pa niso upoštevane omejene zmožnosti črpanja

58. Komisijin pristop k podpiranju regionalnega povezovanja v Vzhodni in Zahodni Afriki je ustrezen za potrebe regij in držav, da bi dosegle višjo gospodarsko rast kot sredstvo za premagovanje revščine, kar je cilj, ki je skupen regionalnim in nacionalnim strategijam ter posegom Komisije. Vendar povezanost ni ustrezno obravnavana, glede na to, da so bili strategije in posegi na obeh ravneh v veliki meri zasnovani in izvajani neodvisno eni od drugih, pri čemer je bilo premalo pozornosti namenjene možnostim za njihovo dopolnjevanje, razen v določenem obsegu v sektorju prometa. Poleg tega pri podvojitvi finančnih sredstev, dodeljenih regionalnim programom iz desetega ERS, niso upoštevane omejene zmožnosti regionalnih organizacij za črpanje sredstev (odstavki 19 do 31).

Priporočilo 2

Komisija bi morala po vmesnem pregledu strategij desetega ERS leta 2010 izboljšati povezanost svojih regionalnih in nacionalnih strategij z uvajanjem regionalnega povezovanja v vse svoje dejavnosti podpore na nacionalni ravni in s tem, da bi si prizadevala za bolj sistematično dopolnjevanje svojih dejavnosti podpore na obeh omenjenih ravneh.

Priporočilo 3

Komisija naj v okviru vmesnega pregleda desetega ERS preuči, ali so finančna sredstva, dodeljena regionalnim programom, previsoka

Komisija svoje podpore za regionalno povezovanje ne upravlja ustrezno

59. Komisija pri svojem upravljanju regionalnih programov ni uporabljala specifičnih upravljavskih in koordinacijskih instrumentov za ustrezno pripravo, izvajanje, poročanje in koordinacijo regionalnih dejavnosti: vloge in odgovornosti različnih delegacij v regiji niso jasno določene niti ni bil vzpostavljen mehanizem za koordinacijo med njimi. Večja odgovornost delegacij, ki upravljajo tako regionalne kot nacionalne dejavnosti, se ne odraža v njihovih kadrovskih zmogljivostih. Koordinacija je neustrezna tudi na ravni regionalnih organizacij, ob tem pa tudi ni nobenega sistema za spremljanje skupnega napredka procesa regionalnega povezovanja v posameznih državah. Kjer so institucionalne zmogljivosti izvajalskih organizacij šibke, uporaba sporazumov o prispevkih ni prispevala k hitrejšemu izvajanju projektov (odstavki 33 do 49).

Priporočilo 4

Komisija bi morala v zvezi s svojim upravljanjem regionalnih programov:

- jasno določiti odgovornosti različnih delegacij v zadevnih regijah;

- vzpostaviti ustrezen mehanizem za koordinacijo med delegacijami v regiji;

- pregledati vire, dodeljene delegacijam za načrtovanje in izvajanje njihovih regionalnih programov;

- sklepati sporazume o prispevkih z regionalnimi organizacijami samo, kadar se ugotovi, da je finančno upravljanje skladno z mednarodnimi standardi.

Priporočilo 5

Komisija bi morala okrepiti svoja prizadevanja za pomoč regionalnim organizacijam pri:

- izboljšanju koordinacije med njimi ter med organizacijami in njihovimi državami članicami;

- vzpostavljanju sistemov za spremljanje, ki bodo podpirali izvajanje programov in zagotovili izčrpne informacije o napredku celotnega procesa regionalnega povezovanja, vključno z napredkom v posameznih državah.

Posamezni projekti v podporo regionalnemu povezovanju bodo na splošno verjetno imeli nezadovoljive rezultate

60. Sodišče je imelo težave pri ocenjevanju uspešnosti posameznih posegov, v nekaterih primerih pa tega sploh ni moglo storiti, ker njihovi cilji pogosto niso dobro opredeljeni in ker zaradi neustrezne kakovosti in pogostosti poročanja o projektu ter njegovega spremljanja in vrednotenja pogosto ni potrebnih informacij. Novejši tekoči projekti imajo večinoma širok obseg in ambiciozne cilje, vendar je bilo njihovo izvajanje doslej počasno. Na splošno so rezultati ali verjetni rezultati za 18 preučenih regionalnih projektov v najboljšem primeru samo delno zadovoljivi (odstavki 51 do 54).

Priporočilo 6

Komisija bi morala:

- oblikovati projektne cilje tako, da so specifični, merljivi, dosegljivi, ustrezni in časovno stvarno opredeljeni (SMART);

- posvetiti več pozornosti rednemu kakovostnemu procesu poročanja ter sistematičnemu spremljanju in vrednotenju projektnih rezultatov.

To poročilo je sprejelo Računsko sodišče v Luxembourgu na svojem zasedanju dne 19. novembra 2009.

Za Računsko sodišče

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Predsednik

[1] Sporazum o partnerstvu AKP-ES, podpisan 23. junija 2000 in spremenjen 25. junija 2005 (v nadaljnjem besedilu: Sporazum iz Cotonouja), del 3, naslov I: Razvojne strategije, člen 19.

[2] Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij: Regionalno povezovanje za razvoj v državah AKP. COM(2008) 604 konč./2 z dne 6.10.2008. Glej tudi delovni dokument uslužbencev Komisije, ki spremlja Sporočilo o regionalnem povezovanju za razvoj v državah AKP, SEC(2008) 2539 z dne 1.10.2008.

[3] Sporočilo Komisije: Podpora ES prizadevanjem za regionalno gospodarsko povezovanje držav v razvoju. COM(95) 219, 16.6.1995.

[4] Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu: Razvojna politika Evropske skupnosti, COM(2000) 212 konč., 26.4.2000.

[5] Skupna izjava Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki se sestajajo v okviru Sveta, Evropskega parlamenta in Komisije: "Evropsko soglasje o razvoju", 22. november 2005.

[6] V indikativnih programih Komisije so skupna dodeljena sredstva nadalje razdeljena na zneske, namenjene dvema ali trem glavnim področjem podpore, imenovanim "osrednji sektorji". V predstavljenih podatkih je bil delež regionalnih programov, dodeljenih regionalnemu gospodarskemu povezovanju, izračunan s seštevanjem zneskov, dodeljenih osrednjim sektorjem, imenovanim "regionalno povezovanje in trgovina" ali "regionalno gospodarsko povezovanje" ter "promet in komunikacije" ali "medsebojna povezljivost prometnih omrežij". V regionalnih programih 10. ERS "promet" ni več predstavljen kot ločen osrednji sektor, ampak je zajet v glavnem osrednjem sektorju "gospodarsko povezovanje".

[1001] Regionalno gospodarsko povezovanje.

[1002] Uradno poimenovanje, ki ga Komisija uporablja za to regijo, je "Vzhodna in Južna Afrika ter Indijski ocean"; v tem poročilu se uporablja izraz "Vzhodna Afrika".

[7] Sporazum iz Cotonouja, Priloga IV, "Izvedbeni in upravljavski postopki", poglavje 2 "(Regionalno) načrtovanje in priprava".

[8] Do osmega ERS sta regijo pokrivala dva indikativna programa, eden za Vzhodno in Južno Afriko in eden za regijo Indijski ocean, v skladu z načeli Sporazuma iz Cotonouja pa sta ju nadomestila ena strategija in indikativni program za širšo regijo.

[9] Comesa – Skupni trg Vzhodne in Južne Afrike,EAC – Vzhodnoafriška skupnost,IGAD – Medvladni organ za razvoj,IOC – Komisija za Indijski ocean.

[10] Tanzanija, na primer, sodeluje v regionalnem programu za Vzhodno Afriko kot članica EAC, vendar ni članica Comesa, je pa članica SADC.

[11] SGP bodo novi trgovinski sporazumi med državami ali skupinami držav AKP in EU, ki bodo nadomestili sistem enostranskih trgovinskih preferencialov, dogovorjen v konvencijah iz Loméja, ki so bile predhodnice Sporazuma iz Cotonouja.

[12] Komisija ta dokumenta imenuje "regionalni strateški dokument" in "regionalni indikativni program".

[13] Komisija ta dokumenta imenuje "državni strateški dokument" in "nacionalni indikativni program".

[14] V Vzhodni Afriki so bili obiskani Kenija, Malavi, Ruanda, Tanzanija, Zambija ter regionalni organizaciji Skupni trg Vzhodne in Južne Afrike (Comesa) in Vzhodnoafriška skupnost (EAC). V Zahodni Afriki so bili obiskani Burkina Faso, Gana, Nigerija in Senegal ter regionalni organizaciji Zahodnoafriška gospodarska skupnost (Ecowas) in Ekonomska in monetarna unija Zahodne Afrike (UEMOA). V Vzhodni Afriki pri regionalnem sodelovanju sodelujeta še dve regionalni organizaciji (Medvladna agencija za razvoj in Komisija za Indijski ocean), vendar imata pri regionalnem povezovanju obrobno vlogo in med revizijo nista bili obiskani.

[15] Dvanajst projektov je bilo financiranih iz 9. ERS in šest iz 8. ERS, v času revizije se ni izvajal še noben projekt, financiran iz 10. ERS.

[16] Ocena regionalne strategije Evropske komisije v Zahodni Afriki (Évaluation de la stratégie régionale de la Commission Européenne en Afrique de l’Ouest), končno sintezno poročilo, maj 2008; Ocena Komisijine podpore regiji Vzhodna in Južna Afrika ter Indijski ocean (Evaluation of the Commission’s support to the region of Eastern and Southern Africa and the Indian Ocean), končno poročilo, december 2008; revizijsko poročilo IAS, julij 2008 (interni dokument Komisije).

[17] "Strateško partnerstvo Afrika-EU: skupna strategija Afrike in EU", sprejeta na vrhu EU-Afrika v Lizboni decembra 2007.

[18] Za Vzhodno Afriko je to program za podporo regionalnemu povezovanju (RISP) skupaj z instrumentom za podporo regionalnemu povezovanju (RISM), za Zahodno Afriko pa projekt podpore za regionalno povezovanje v Zahodni Afriki skupaj s projektom gospodarskega sodelovanja in trgovine.

[19] Imena regionalnih organizacij so navedena v glosarju za kazalom in v sprotni opombi 14.

[20] Proračunska podpora lahko na primer pomeni drugačno delovno obremenitev za delegacijo kot projektna podpora, medtem ko se lahko odstotek proračunske podpore od države do države razlikuje; poleg običajnih dodelitev iz ERS so lahko delegacije v zadevni regiji odgovorne tudi za številne projekte, ki se financirajo iz horizontalnih proračunskih vrstic splošnega proračuna.

[21] Izjema je regionalni projekt podpore za program usposabljanja Asecna, za katerega si odgovornost delita delegaciji v Senegalu in Nigru.

[22] Brez plačil v okviru mehanizma finančnih nadomestil za izgubo državnih prihodkov zaradi znižanja carinskih tarif.

[23] Finančna uredba z dne 27. marca 2003 v zvezi z 9. Evropskim razvojnim skladom, člen 16, (UL L 83, 1.4.2003, str. 1); Uredba Sveta (ES) št. 215/2008 z dne 18. februarja 2008 o finančni uredbi, ki se uporablja za 10. Evropski razvojni sklad, člen 29 (UL L 78, 19.3.2008, str. 1).

[24] V Vzhodni Afriki se to nanaša na:

- Program za podporo regionalnemu povezovanju (RISP);

- Instrument za podporo regionalnemu povezovanju (RISM).V Zahodni Afriki se to nanaša na:

- Gospodarsko povezovanje in trgovina;

- Podpora za regionalno povezovanje v Zahodni Afriki.

--------------------------------------------------

PRILOGA I

DIAGRAM REGIONALNIH GOSPODARSKIH POVEZAV V VZHODNI IN JUŽNI AFRIKI

+++++ TIFF +++++

Comesa: Skupni trg Vzhodne in Južne Afrike

EAC: Vzhodnoafriška skupnost

IGAD: Medvladni organ za razvoj

IOC: Komisija za Indijski ocean

SACU: Južnoafriška carinska unija

SADC: Južnoafriška razvojna skupnost

Vir: Vzhodnoafriška in Južnoafriška regija in regija Indijskega oceana – Evropska skupnost: Regionalni strateški dokument in regionalni indikativni program za obdobje 2002-2007, Priloga 6.

--------------------------------------------------

PRILOGA II

GLAVNE REGIONALNE ORGANIZACIJE V VZHODNI IN ZAHODNI AFRIKI

Glavne regionalne organizacije | Vrsta gospodarske skupnosti | Področja povezovanja in sodelovanja vključujejo | Začetek veljavnosti | Države članice | Navedeni cilj |

Skupni trg Vzhodne in Južne Afrike (Comesa) | prostotrgovinsko območje | blago, storitve, naložbe, migracije | 8. december 1994 | Burundi, Komori, Demokratična republika Kongo, Džibuti, Egipt, Eritreja, Etiopija, Kenija, Madagaskar, Malavi, Mauritius, Ruanda, Sejšeli, Sudan, Svazi, Uganda, Zambija, Zimbabve | skupni trg |

Vzhodnoafriška skupnost (EAC) | carinska unija | blago, storitve, naložbe, migracije | 7. julij 2000 | Kenija, Tanzanija, Uganda, Ruanda, Burundi | popolna gospodarska unija |

Medvladna agencija za razvoj (IGAD) | prostotrgovinsko območje | blago, storitve, naložbe, migracije | 25. november 1996 | Džibuti, Eritreja, Etiopija, Kenija, Somalija, Sudan, Uganda | popolna gospodarska unija |

Komisija za Indijski ocean (IOC) | | diplomatsko, gospodarsko, komercialno sodelovanje, naravni viri, varstvo okolja | 1984 | Komori, Madagaskar, Mauritius, Reunion (Francija), Sejšeli | glej Comesa |

Zahodnoafriška gospodarska skupnost (Ecowas) | prostotrgovinsko območje | blago, storitve, naložbe, migracije | 24. julij 1993 | Benin, Burkina Faso, Zelenortski otoki, Slonokoščena obala, Gambija, Gana, Gvineja, Gvineja Bissau, Liberija, Mali, Niger, Nigerija, Senegal, Sierra Leone, Togo | popolna gospodarska unija |

Ekonomska in monetarna unija Zahodne Afrike (UEMOA) | carinska unija | harmonizacija poslovnega prava, vzpostavljena konvergenca makroekonomske politike | 10. januar 1994 | Benin, Burkina Faso, Slonokoščena obala, Gvineja Bissau, Mali, Niger, Senegal, Togo | popolna gospodarska unija |

--------------------------------------------------

PRILOGA III

SEZNAM PREUČENIH PROJEKTOV

Sklic | Naslov projekta | Znesek [1] | Ocena |

VZHODNA AFRIKA |

9 ACP RSA 03 | Support to Secretariat of IRCC (Podpora za sekretariat IRCC) | 9,7 | delno zadovoljivo |

9 ACP RSA 08 | Trade Negotiations Facility (Instrument za trgovinska pogajanja) | 2,0 | ocena ni bila možna |

9 ACP RSA 16 | Regional Information and Communication Technologies Support Programme (Program podpore za regionalne informacijske in komunikacijske tehnologije) | 21,0 | delno zadovoljivo |

9 ACP RSA 19 | Regional Integration Support Programme (Program za podporo regionalnemu povezovanju) | 33,5 | nezadovoljivo |

9 ACP RSA 25/26 | Regional Integration Support Mechanism (Instrument za podporo regionalnemu povezovanju) | 78,0 | nezadovoljivo |

8 ACP ROR 01 | Regional Harmonisation of Customs and Trade Statistics Systems (Regionalna harmonizacija carinskih in trgovinskih statističnih sistemov) | 13,6 | delno zadovoljivo |

8 ACP ROR 02 | Regional Integration Programme Phase II (Program regionalnega povezovanja, faza II) | 9,5 | ocena ni bila možna |

| VZHODNA AFRIKA SKUPAJ | 167,2 | |

ZAHODNA AFRIKA |

9 ACP ROC 16 | Economic Integration and Trade (Gospodarsko povezovanje in trgovina) | 76,4 | nezadovoljivo |

9 ACP ROC 15 | Support for Regional Integration in West Africa (Podpora za regionalno povezovanje v Zahodni Afriki) | 28,6 | nezadovoljivo |

9 ACP ROC 14 | Facilitation des Transports (Lajšanje prometa) | 63,8 | nezadovoljivo |

9 ACP ROC 10 | RIP Monitoring Mechanism (Mehanizem za spremljanje regionalnega indikativnega programa) | 6,0 | nezadovoljivo |

9 ACP ROC 09 | Appui à l'intégration régionale et aux négociations de l'Accord de Partenariat Économique entre la CE et la région de l'Afrique de l'Ouest (Podpora za regionalno povezovanje in pogajanja za sklenitev sporazuma o gospodarskem partnerstvu med ES in Zahodnoafriško regijo) | 7,0 | ocena ni bila možna |

9 ACP ROC 08 | Appui technique à la CEDEAO pour la facilitation des transports en Afrique de l'Ouest (Tehnična podpora za Ecowas za lajšanje prometa v Zahodni Afriki) | 2,0 | delno zadovoljivo |

9 ACP ROC 01 | Appui au programme de formation de l'ASECNA (Podpora za program usposabljanja ASECNA) | 14,2 | ocena ni bila možna |

8 ACP ROC 44 | Ecowas Statistical Development Programme (Program statističnega razvoja Ecowas) | 2,0 | delno zadovoljivo |

8 ACP ROC 33 | Ecowas Capacity Building Programme for Regional Integration (Program Ecowas za izgradnjo zmogljivosti za regionalno povezovanje) | 1,9 | ocena ni bila možna |

8 ACP ROC 31 | PARI II - Secteur privé (PARI II – zasebni sektor) | 15,0 | delno zadovoljivo |

8 ACP ROC 21 | PARI II (PARI II) | 65,0 | delno zadovoljivo |

| ZAHODNA AFRIKA SKUPAJ | 281,9 | |

SKUPAJ | | 449,1 | |

[1] Sporazum o financiranju/sporazum o prispevkih + dodatne klavzule, v milijonih EUR.

--------------------------------------------------