Kazalo

1............ Uvod. 3

2............ Dejavnosti Evropske unije v zvezi z dajanjem posojil 3

2.1......... Plačilnobilančna pomoč. 3

2.2......... EFSM... 5

2.3......... Makrofinančna pomoč. 7

2.4......... Pomoč Euratoma. 8

3............ Dejavnosti Evropske unije v zvezi z najemanjem posojil 8

3.1......... Plačilnobilančna pomoč. 9

3.2......... EFSM... 9

3.3......... Makrofinančna pomoč. 9

3.4......... Euratom.. 9

4............ Evropska investicijska banka. 10

4.1......... Dejavnosti EIB v zvezi z dajanjem posojil 10

4.2......... Dejavnosti EIB v zvezi z najemanjem posojil 10

5............ Zagotavljanje finančne stabilnosti v euroobmočju. 11

5.1......... Posojilo Grčiji 11

5.2......... Evropski instrument za finančno stabilnost (EFSF) 11

5.3......... Evropski mehanizem za stabilnost (EMS) 12

1. Uvod

Komisija mora Evropski parlament in Svet vsako leto obvestiti o uporabi različnih instrumentov Evropske unije v zvezi z dajanjem posojil.

V tem poročilu sta za vsak instrument opisana dajanje posojil in ustrezno najemanje posojil.

Razpredelnica 1: Razvoj ukrepov Evropske unije (neporavnani zneski kapitala v milijonih EUR)

|| ESPJ v. l.(1) (2) || Euratom (1) || Plačilnobilančna pomoč || Makrofinančna pomoč || EFSM || Skupaj

2009 || 214 || 481 || 9 200 || 584 || || 10 479

2010 || 219 || 466 || 12 050 || 500 || || 13 235

2011 2012 2013 || 225 183 179 || 447 423 386 || 11 400 11 400 11 400 || 590 545 565 || 28 000 43 800 43 800 || 40 662 56 351 56 330

(1) Uporabljeni so menjalni tečaji na dan 31. decembra vsako leto. (2) Evropska skupnost za premog in jeklo je od leta 2002 v postopku likvidacije. Zadnja obveznica, ki jo je izdala ESPJ, zapade leta 2019. ||

2. Dejavnosti Evropske unije v zvezi z dajanjem posojil

Komisija na podlagi različnih pravnih aktov Sveta ali Sveta in Evropskega parlamenta, odvisno od ciljev, ki se poskušajo doseči[1], zagotavlja finančno podporo tretjim državam in državam članicam v obliki dvostranskih posojil, ki jih financirajo kapitalski trgi in so zavarovana s proračunskim jamstvom EU. Skladnost finančne podpore, odobrene tretjim državam, s splošnimi cilji zunanjega delovanja EU zagotavljata Komisija in visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ob podpori Evropske službe za zunanje delovanje.

2.1. Plačilnobilančna pomoč

Unija zagotavlja plačilnobilančno pomoč v skladu s členom 143 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) in Uredbo Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic[2] (plačilnobilančna uredba) v obliki srednjeročnih posojil. Na splošno se dodeli skupaj s finančnimi sredstvi iz Mednarodnega denarnega sklada in drugih večstranskih posojilodajalcev, kot so Evropska investicijska banka (EIB), Evropska banka za obnovo in razvoj (EBRD) ali Svetovna banka.

Plačilnobilančno pomoč odobri Svet s kvalificirano večino za vsak primer posebej. Možne upravičenke so države članice zunaj euroobmočja, ki imajo resne plačilnobilančne težave. Pomoč je namenjena ublažitvi zunanjih finančnih omejitev držav članic prejemnic in ponovni vzpostavitvi plačilnobilančnega ravnovesja države. Izplačevati se začne, če so izpolnjeni pogoji gospodarske politike, ki jih določi Svet – po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom o osnutku programa prilagajanja – ter o podrobnostih katerih se dogovorita Komisija in država članica upravičenka v memorandumu o soglasju pred sklenitvijo sporazuma o posojilu. Stalna skladnost z ukrepi iz programa prilagajanja se redno preverja in je pogoj za izplačila nadaljnjih obrokov. Potrebna sredstva zbere Komisija na kapitalskih trgih v imenu Evropske unije.

Komisija Ekonomsko-finančnemu odboru in Svetu redno poroča o izvajanju plačilnobilančne uredbe.

Plačilnobilančna pomoč je bila ponovno uporabljena leta 2008 zaradi mednarodne gospodarske in finančne krize, pri čemer se je njena zgornja meja maja 2009 zvišala z 12 milijard EUR na končnih 50 milijard EUR[3], da bi se lahko EU hitro odzvala na morebitne dodatne potrebe po plačilnobilančni pomoči. Do 31. decembra 2013 so bila Madžarski[4], Latviji[5] in Romuniji[6] odobrena sredstva v skupnem znesku 18,0 milijarde EUR, od katerih je bilo izplačanih 13,4 milijarde EUR.

Preventivna finančna pomoč za Romunijo v višini do 1,4 milijarde EUR[7] se je iztekla 31. marca 2013, ne da bi bila uporabljena.

Svet je leta 2013 sprejel drugi program preventivne finančne pomoči za Romunijo[8] v višini do 2 milijard EUR. Izplačila je mogoče zahtevati do 30. septembra 2015.

Leta 2013 v okviru plačilnobilančne pomoči ni bilo izvršeno nobeno izplačilo.

Razpredelnica 2: Stanje plačilnobilančne pomoči do 31. decembra 2013 (v milijardah EUR)

Država || Sprejeti znesek || Izplačani znesek || Povrnjeni znesek || Neporavnani znesek || Povprečna zapadlost posojila (v letih)

Madžarska || 6,5 || 5,5 || 2,0 || 3,5 || 5,0

Latvija || 3,1 || 2,9 || 0 || 2,9 || 6,6

Romunija || 5,0 || 5,0 || 0 || 5,0 || 7,0

Romunija (preventivna finančna pomoč) Romunija (preventivna finančna pomoč) || 1,4 2,0 || 0 0 || 0 0 || 0,0 0,0 || 0 0

Skupaj || 18,0 || 13,4 || 2,0 || 11,4 ||

Ukrepi, izvedeni po 31. decembru 2013

Latvija je aprila 2014 povrnila 1 000 milijonov EUR.

Podrobne informacije o plačilnobilančni pomoči so navedene na: http://ec.europa.eu/economy_finance/eu_borrower/balance_of_payments/index_en.htm.

2.2. EFSM

Evropski mehanizem za finančno stabilizacijo (EFSM) je bil vzpostavljen z Uredbo Sveta (EU) št. 407/2010 z dne 11. maja 2010 na podlagi člena 122(2)[9] PDEU. EFSM se v celoti financira iz proračuna EU, njegova skupna posojilna zmogljivost pa je največ 60 milijard EUR.

Morebitne upravičenke do pomoči EFSM so države članice, ki imajo težave zaradi resnega poslabšanja mednarodnih gospodarskih in finančnih razmer. Za uporabo EFSM je treba izpolnjevati pogoje politike v okviru programa za gospodarsko in finančno prilagajanje, kot je dogovorjeno v memorandumu o soglasju, sklenjenem med Komisijo in državo članico upravičenko, pri tem pa poteka podoben proces odločanja kot pri plačilnobilančni pomoči. Oceno finančnih potreb in reden nadzor izvajanja programa izvaja Komisija v posvetovanju z Evropsko centralno banko (ECB) vsaj vsakih šest mesecev v zvezi s splošnimi pogoji gospodarske politike iz programa prilagajanja in vsake tri mesece glede preverjanja, ali države članice izpolnjujejo pogoje gospodarske politike, povezane s pomočjo. O morebitnih potrebnih spremembah programa prilagajanja se razpravlja z državo članico upravičenko. Svet s kvalificirano večino na predlog Komisije odloči o morebitnih prilagoditvah prvotnih splošnih pogojev gospodarske politike ter odobri revidiran program prilagajanja, ki ga pripravi država članica upravičenka.

EFSM je bil uporabljen leta 2011, ko je bilo Irski[10] dodeljeno posojilo v višini 22,5 milijarde EUR, Portugalski[11] pa v višini 26 milijard EUR. Skupne prevzete obveznosti, skupaj s sredstvi iz EFSF ter sredstvi MDS in drugih držav članic, znašajo 85 milijard EUR oziroma 78 milijard EUR:

Razpredelnica 3: Razčlenitev dodeljenih sredstev (v milijardah EUR)

Država || EFSM || EFSF || MDS || Drugo || Skupaj

Irska || 22,5 || 17,7 || 22,5 || 22,3* || 85,0

Portugalska || 26,0 || 26,0 || 26,0 || || 78,0

Skupaj || 48,5 || 43,7 || 48,5 || 22,3 || 163,0

* 4,8 milijarde EUR od drugih držav članic (Združeno kraljestvo, Švedska in Danska) ter 17,5 milijarde EUR od Irske.

Od začetka izvajanja mehanizma sta bila sprejeta znižanje marže obrestnih mer in podaljšanje zapadlosti, ki se uporabljata za vsa posojila.

Leta 2013 v okviru plačilnobilančne pomoči ni bilo izvršeno nobeno izplačilo.

Konec leta 2013 je skupni neporavnani znesek mehanizma znašal 43 800 milijonov EUR (Irska: 21 700 milijonov EUR, Portugalska: 22 100 milijonov EUR).

Ukrepi, izvedeni po 31. decembru 2013

Marca 2014 je bilo izplačanih 1 800 milijonov EUR za Portugalsko in 800 milijonov EUR za Irsko (zadnja tranša).

Irska je zaključila program finančne pomoči EU/MDS decembra 2013, medtem ko je Portugalska izstopila iz programa maja 2014.

Podrobne informacije o EFSM so navedene na: http://ec.europa.eu/economy_finance/eu_borrower/efsm/index_en.htm.

2.3. Makrofinančna pomoč

Cilj makrofinančne pomoči je podpreti države kandidatke EU, potencialne države kandidatke in sosednje države pri reševanju kratkoročnih plačilnobilančnih težav in stabilizaciji javnih financ ter jih spodbuditi k izvajanju strukturnih reform. Makrofinančna pomoč je izjemna in začasna ter temelji na strogih pogojih gospodarske politike. Običajno dopolnjuje programe prilagajanja v okviru MDS. Zagotavlja se lahko v obliki posojil in/ali nepovratnih sredstev.

Komisija lahko v primeru, ko država upravičenka ne poravna svojih obveznosti v zvezi z vračilom, uporabi sredstva iz Jamstvenega sklada za zunanje ukrepe[12], s katerimi se zagotovi vračilo zadevnih posojil Komisije[13].

Leta 2013 je bil zaključen ukrep makrofinančne pomoči za Bosno in Hercegovino[14], ki je bil odobren leta 2009 (v skupnem znesku 100 milijonov EUR v obliki posojil). Prva tranša v višini 50 milijonov EUR je bila izplačana februarja 2013, druga, prav tako v višini 50 milijonov EUR, pa septembra 2013.

Evropski parlament in Svet sta 12. avgusta 2013 odločila, da bosta Gruziji zagotovila makrofinančno pomoč v višini do 46 milijonov EUR (v višini do 23 milijonov EUR v obliki subvencij in do 23 milijonov EUR v obliki posojil), pri čemer rok zapadlosti posojil ne sme presegati 15 let[15]. Plačila še niso bila izvršena.

Evropski parlament in Svet sta 22. oktobra 2013 odločila, da bosta Kirgiški republiki zagotovila makrofinančno pomoč v višini do 30 milijonov EUR (v višini do 15 milijonov EUR v obliki subvencij in do 15 milijonov EUR v obliki posojil), pri čemer rok zapadlosti posojil ne sme presegati 15 let[16]. Plačila še niso bila izvršena.

Evropski parlament in Svet sta 11. decembra 2013 odločila, da bosta Jordaniji[17] zagotovila makrofinančno pomoč v obliki posojil v višini do 180 milijonov EUR z rokom zapadlosti največ 15 let, in sicer za kritje plačilnobilančnih potreb Jordanije, kot so bile opredeljene v programu MDS. Plačila še niso bila izvršena.

Ukrepi, izvedeni po 31. decembru 2013

Svet je 14. aprila 2014 odločil, da Ukrajini[18] zagotovi makrofinančno pomoč v obliki posojil v višini do 1 milijarde EUR z rokom zapadlosti največ 15 let, in sicer za kritje nujnih plačilnobilančnih potreb Ukrajine, kot so bile opredeljene v gospodarskem programu vlade, ki ga podpira MDS. Prva tranša v višini 500 milijonov EUR je bila izplačana junija 2014.

V zvezi z izvajanjem makrofinančne pomoči Ukrajini, sprejete leta 2010[19], ki skupaj s sredstvi, ki so na voljo iz predhodnega posojila, odobrenega leta 2002[20], znaša 610 milijonov EUR v obliki posojil, je bil februarja 2013 podpisan memorandum o soglasju v okviru vrha EU-Ukrajina. Prva tranša v višini 100 milijonov EUR je bila izplačana sredi maja 2014.

Podrobne informacije o ukrepih makrofinančne pomoči so navedene v letnem poročilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju makrofinančne pomoči tretjim državam[21] ter na naslovu: http://ec.europa.eu/economy_finance/eu_borrower/macro-financial_assistance/index_en.htm.

2.4. Pomoč Euratoma

Instrument Euratoma za posojila se lahko uporabi za financiranje projektov v državah članicah (Sklep Sveta 77/270/Euratom) ali v nekaterih tretjih državah (Ukrajini, Rusiji ali Armeniji) (Sklep Sveta 94/179/Euratom).

Svet je leta 1990 določil omejitev najemanja posojil na 4 milijarde EUR, pri čemer je bila sprejeta odločitev o najetju približno 3,7 milijarde EUR, 3,4 milijarde EUR pa so bile izplačane. Svet je Komisijo pozval, naj predlaga novo zgornjo mejo za dajanje posojil, ko bo znesek, za katerega so bila sklenjena posojila, dosegel 3,8 milijarde EUR.

Komisija je leta 2013 je sprejela Sklep C(2013) 3496 o odobritvi posojila Euratoma v višini do 300 milijonov EUR Ukrajini za podporo programu za varnostno nadgradnjo jedrskih elektrarn. Sporazum o posojilu je bil podpisan avgusta 2013. Posojilo bo začelo veljati, ko bodo uspešno izpolnjeni vsi pogoji za učinkovitost. Vzporedno je bil marca 2013 podpisan sporazum o posojilu v višini 300 milijonov EUR z Evropsko banko za obnovo in razvoj.

3. Dejavnosti Evropske unije v zvezi z najemanjem posojil

Komisija je pooblaščena, da se za financiranje dajanja posojil, o katerih odloči Svet, v imenu Evropske unije in Euratoma zadolžuje na kapitalskih trgih. Najemanje in dajanje posojil sta med seboj vzajemno povezana, s čimer se zagotavlja, da proračun EU ni obremenjen z obrestnim ali tečajnim tveganjem[22]. Neporavnani dolgovi ustrezajo neporavnanim posojilom.

3.1. Plačilnobilančna pomoč

Leta 2013 na trgu niso bila najeta nobena posojila v okviru plačilnobilančne pomoči.

Konec leta 2013 je skupni neporavnani znesek, zbran za plačilnobilančno pomoč, znašal 11,4 milijarde EUR.

3.2. EFSM

Leta 2013 na trgu niso bila najeta nobena posojila v okviru EFSM.

Konec leta 2013 je skupni neporavnani znesek, zbran za EFSM, znašal 43,8 milijarde EUR.

3.3. Makrofinančna pomoč

Leta 2013 je bil zaključen ukrep makrofinančne pomoči za Bosno in Hercegovino, ki je bil odobren leta 2009 (v skupnem znesku 100 milijonov EUR v obliki posojil). Prva tranša v višini 50 milijonov EUR je bila izplačana februarja 2013, druga, prav tako v višini 50 milijonov EUR, pa septembra 2013.

Konec leta 2013 je skupni neporavnani znesek za makrofinančno pomoč znašal 565 milijonov EUR.

Razpredelnica 4: Zasebno plasiranje EU leta 2013 (v milijonih EUR)

Država || Opis || Datum izdaje || Datum zapadlosti || Velikost

Bosna in Hercegovina || EMTN EU 2000/2023 || 4. 2. 2013 || 10. 2. 2023 || 50

Bosna in Hercegovina || SSD EU 1991/2023 || 19. 9. 2013 || 26. 9. 2019 (10 milijonov) 28. 9. 2020 (10 milijonov) 27. 9. 2021 (10 milijonov) 26. 9. 2022 (10 milijonov) 26. 9. 2023 (10 milijonov) || 50

Skupaj || || || || 100

3.4. Euratom

V okviru Euratoma ni bilo leta 2013 najeto nobeno posojilo.

4. Evropska investicijska banka

4.1. Dejavnosti EIB v zvezi z dajanjem posojil

EIB zagotavlja finančna sredstva neposredno za posamezne naložbene projekte ali prek finančnih posrednikov za manjše projekte, ki jih izvajajo mala in srednja podjetja ali lokalni organi in občine. EIB zagotavlja tudi jamstva za posojila, tehnično pomoč in tvegani kapital.

EIB je leta 2013 odobrila finančna sredstva v skupnem znesku 71,7 milijarde EUR (v primerjavi z 52,2 milijarde EUR leta 2012).

Financiranje v državah članicah EU je znašalo 64 milijard EUR. Ta znesek ni zavarovan z jamstvom EU. Zunaj EU je bilo odobrenih 7,7 milijarde EUR, od tega je z jamstvom EU zavarovanih 4,4 milijarde EUR (t. i. „zunanji mandat“).

Leta 2013 je prišlo do prvega povečanja kapitala EIB. Po začetku veljavnosti odločitve, ki so jo države članice sprejele konec leta 2012 glede povečanja vplačanega kapitala EIB za 10 milijard EUR, naj bi EIB v obdobju 2013–2015 povečala svoj obseg sredstev za posojila za 60 milijard EUR.

Jamstvo EU, odobreno na podlagi Sklepa št. 1080/2011/EU, za obdobje, ki se izteče 31. decembra 2013, se je samodejno podaljšalo za 6 mesecev, saj novi sklep o odobritvi jamstva EU za ukrepe EIB zunaj EU še ni bil sprejet.

Novi sklep o odobritvi jamstva EU za ukrepe EIB zunaj EU[23] sta Evropski parlament in Svet sprejela 16. aprila 2014. Obseg celotnega mandata znaša 27 milijard EUR (ter dodaten neobvezen znesek v višini 3 milijarde EUR, ki se lahko aktivira po vmesnem pregledu).

Financiranje EIB vpliva na proračun EU, kadar je povezano z jamstvi EU. To velja za:

- posojila EIB, izvedena na podlagi zunanjega mandata (za predpristopne države, sosednje in partnerske države, Azijo in Latinsko Ameriko, Južno Afriko in v okviru mandata za podnebne spremembe). Taka posojila so zavarovana s proračunskim jamstvom EU, da se krijejo državna ali politična tveganja. Ločeno poročilo o zunanjih posojilnih dejavnostih EIB v letu 2013 bo Komisija izdala v drugi polovici leta 2014;

- mehanizme financiranja na osnovi delitve tveganja, ki vključujejo uporabo proračuna EU za podpiranje politik EU (npr. sklad za financiranje na osnovi delitve tveganja za raziskovalne in razvojne projekte ter pobuda za projektne obveznice).

4.2. Dejavnosti EIB v zvezi z najemanjem posojil

Zaradi nestabilnih razmer na trgu je bilo tveganje pri izvrševanju celo leto visoko, zlasti pri velikih transakcijah referenčnih vrednosti. Znatno povpraševanje po obveznicah EIB je na začetku podprlo zmanjšanje razmikov s krajšimi roki, zlasti v eurih. Bonitetne agencije so za EIB ohranile bonitetno oceno AAA, kar je temeljilo na načrtih glede povečanja kapitala.

Leta 2013 so dejavnosti EIB v zvezi z najemanjem posojil[24] znašale 72,4 milijarde EUR s povprečno zapadlostjo 8,2 leta.

5. Zagotavljanje finančne stabilnosti v euroobmočju

Države članice euroobmočja so se na svetovno gospodarsko in finančno krizo odzvale s sprejetjem ukrepov za ohranitev finančne stabilnosti v euroobmočju in v celotni Evropi. Ti ukrepi so opisani spodaj in niso zavarovani s proračunskim jamstvom EU. Dodatne informacije o treh obstoječih mehanizmih so na voljo na: http://ec.europa.eu/economy_finance/assistance_eu_ms/index_en.htm.

5.1. Posojilo Grčiji

Po dogovoru o podpori Grčiji, ki so ga finančni ministri euroobmočja soglasno sprejeli 2. maja 2010[25], je bil vzpostavljen triletni skupni program z MDS za pomoč Grčiji, ki je vključeval finančni sveženj v višini največ 110 milijard EUR in je bil dopolnjen s strogimi pogoji politike[26], o katerih so se grški organi dogovorili s Komisijo in MDS v povezavi z ECB. Posojila, ki so jih izplačale države članice euroobmočja v okviru tega prvega programa, znašajo 52,9 milijarde EUR in 20,1 milijarde EUR od MDS. Finančni pogoji mehanizma so bili decembra 2012 prilagojeni (podaljšanje roka končne zapadlosti, zmanjšanje marže).

Finančni ministri euroobmočja in MDS so 14. marca 2012 odobrili drugi program makroekonomskega prilagajanja, v okviru katerega je bilo neizplačanim zneskom iz prvega programa dodanih 130 milijard EUR. Ta drugi program torej predvideva skupno finančno pomoč v višini 164,5 milijarde EUR, pri čemer znaša prispevek MDS 19,8 milijarde EUR. Medtem ko je bil prvi program oblikovan kot sporazum med upniki združenih dvostranskih posojil, ki so jih kot podporo zagotovile države članice euroobmočja, pri čemer je Komisija zagotavljala usklajevanje in upravljanje, pa se drugi program financira prek evropskega instrumenta za finančno stabilnost.

5.2. Evropski instrument za finančno stabilnost (EFSF)

Evropski instrument za finančno stabilnost (EFSF) so s sklepi, sprejetimi 9. maja 2010 v okviru Sveta za ekonomske in finančne zadeve, ustanovile države članice euroobmočja kot družbo s sedežem v Luksemburgu, ki je v njihovi lasti, veljati pa je začel 7. junija 2010.

EFSF je bil zasnovan kot začasen rešilni mehanizem za nadaljnje dajanje posojil državam članicam euroobmočja v težavah z izdajanjem obveznic z jamstvom držav članic euroobmočja. Oktobra 2010 je bilo odločeno, da se vzpostavi trajni rešilni mehanizem, tj. Evropski mehanizem za stabilnost (EMS), ki je začel veljati 27. septembra 2012. Od 1. julija 2013 EFSF ni več vključen v financiranje novih programov financiranja ali nove sporazume o posojilih. Vendar je kot posojilodajalec še vedno vključen v tekoče programe v Grčiji, na Irskem in Portugalskem (skupaj z MDS in nekaterimi državami članicami).

5.3. Evropski mehanizem za stabilnost (EMS)

Novi stalni krizni mehanizem, tj. evropski mehanizem za stabilnost, je začel delovati 8. oktobra 2012. S 1. julijem 2013 je EMS postal stalni mehanizem za odzivanje na nove zahteve držav članic euroobmočja za finančno pomoč.

Njegova dejanska posojilna zmogljivost znaša 500 milijard EUR. Skupni vpisani kapital znaša 702 milijardi EUR, od česar je 80 milijonov EUR vplačanega kapitala držav članic euroobmočja (kar bo zaključeno v prvi polovici leta 2014) in 622 milijard EUR dodeljenega kapitala na vpoklic.

ESM je (skupaj z MDS) zagotovil finančno pomoč za reševanje neravnotežij v ciprskem finančnem sektorju. Prav tako je španski vladi odobril finančno pomoč za dokapitalizacijo španskega bančnega sektorja.

[1] Podrobna predstavitev dejavnosti Komisije v zvezi z najemanjem in dajanjem posojil je na voljo na http://ec.europa.eu/economy_finance/eu_borrower/index_en.htm.

[2] UL L 53, 23.2.2002, str. 1.

[3] Uredba Sveta (ES) št. 431/2009 z dne 18. maja 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 332/2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic (UL L 128, 27.5.2009, str. 1).

[4] Odločba Sveta 2009/102/ES z dne 4. novembra 2008 o odobritvi srednjeročne finančne pomoči Madžarski (UL L 37, 6.2.2009, str. 5).

[5] Odločba Sveta 2009/290/ES z dne 20. januarja 2009 o odobritvi srednjeročne finančne pomoči Latviji (UL L 79, 25.3.2009, str. 39).

[6] Odločba Sveta 2009/459/ES z dne 6. maja 2009 o zagotovitvi srednjeročne finančne pomoči Skupnosti Romuniji (UL L 150, 13.6.2009, str. 8).

[7] Sklep Sveta 2011/288/EU z dne 12. maja 2011 o zagotovitvi preventivne srednjeročne finančne pomoči EU Romuniji (UL L 132, 19.5.2011, str. 15).

[8] Sklep Sveta 2013/531/EU z dne 22. oktobra 2013 o zagotovitvi preventivne srednjeročne finančne pomoči EU Romuniji (UL L 286, 29.10.2013, str. 1).

[9] Člen 122(2) PDEU predvideva finančno podporo državam članicam, ki so v težavah zaradi izjemnih okoliščin, nad katerimi države članice nimajo nadzora.

[10] Izvedbeni sklep Sveta 2011/77/EU z dne 7. decembra 2010 o finančni pomoči Unije Irski (UL L 30, 4.2.2011, str. 34).

[11] Izvedbeni sklep Sveta 2011/344/EU z dne 30. maja 2011 o finančni pomoči Unije Portugalski (UL L 159, 17.6.2011, str. 88).

[12] Glej Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 o ustanovitvi Jamstvenega sklada za zunanje ukrepe (Kodificirana različica) (UL L 145, 10.6.2009, str. 10). V zvezi s posojili makrofinančne pomoči do zdaj ni bilo primerov neplačila.

[13] Čeprav je vračilo posojil na koncu krito iz proračuna EU, deluje Jamstveni sklad kot likvidnostni blažilec, ki varuje proračun EU pred tveganjem za unovčenje jamstva zaradi neplačila. Za celotno poročilo o delovanju sklada glej COM(2014) 214 in priloženi delovni dokument služb Komisije SEC(2014) 129.

[14] Sklep Sveta 2009/891/ES z dne 30. novembra 2009 o zagotavljanju makrofinančne pomoči Bosni in Hercegovini (UL L 320, 5.12.2009, str. 6).

[15] Sklep št. 778/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. avgusta 2013 o zagotavljanju nadaljnje makrofinančne pomoči Gruziji (UL L 218, 14.8.2013, str. 15).

[16] Sklep št. 1025/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o zagotavljanju makrofinančne pomoči Kirgiški republiki (UL L 283, 25.10.2013, str. 1).

[17] Sklep št. 1351/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o zagotavljanju makrofinančne pomoči Hašemitski kraljevini Jordaniji (UL L 341, 18.12.2013, str. 4).

[18] Sklep Sveta 2014/215/EU z dne 14. aprila 2014 o zagotavljanju makrofinančne pomoči Ukrajini (UL L 111, 15.4.2014, str. 85).

[19] Sklep št. 388/2010/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. julija 2010 o zagotavljanju makrofinančne pomoči Ukrajini (UL L 179, 14.7.2010, str. 1).

[20] Sklep Sveta 2002/639/ES z dne 12. julija 2002 o zagotavljanju dodatne makrofinančne pomoči Ukrajini (UL L 209, 6.8.2002, str. 22).

[21] COM(2013) 426 in SWD(2013) 211.

[22] Uredba o EFSM omogoča predfinanciranje, saj Komisijo pooblašča, „da na kapitalskih trgih ali od finančnih institucij najame posojilo v najugodnejšem času med načrtovanimi izplačili, da tako optimizira stroške financiranja in ohrani svoj ugled izdajatelja Unije na teh trgih“. Vendar vse nastale stroške izvajanja nosi posojilojemalec.

[23] Sklep št. 466/2014/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o odobritvi jamstva EU Evropski investicijski banki za izgube pri financiranju v podporo naložbenim projektom zunaj Unije (UL L 135, 8.5.2014, str. 1).

[24] Vir: Analitično poročilo EIB 2013.

[25] Podpora je zagotovljena v obliki dvostranskih posojil drugih držav članic euroobmočja, ki jih zbira Komisija, in sicer v skladu s pogoji iz izjave z dne 11. aprila 2010.

[26] Glavni pogoji politike so določeni v dokumentu Sklep Sveta z dne 10. maja 2010, naslovljen na Grčijo za okrepitev in poglobitev fiskalnega nadzora ter poziv Grčiji, naj sprejme ukrepe za zmanjšanje primanjkljaja, ki so potrebni za odpravo čezmernega primanjkljaja (2010/320/EU). Pogoji so podrobneje razdelani v memorandumu o soglasju, sklenjenem med grškimi organi in Komisijo v imenu držav članic euroobmočja.