P6_TA(2005)0073

Četrta svetovna konferenca o ženskah — Izhodišča za ukrepanje (Peking + 10)

Resolucija Evropskega parlamenta o ukrepih po 4. svetovni konferenci o ženskah — Izhodišča za ukrepanje (Peking + 10)

Evropski parlament,

- ob upoštevanju praznovanja mednarodnega dneva žena 8. marca 2005,

- ob upoštevanju Mednarodne konvencije o odpravi vseh oblik rasne diskriminacije z dne 21. decembra 1965,

- ob upoštevanju Konvencije Združenih narodov o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk z dne 18. decembra 1979,

- ob upoštevanju Konvencije Združenih narodov proti mučenju in drugim oblikam krutega, nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja z dne 10. decembra 1984,

- ob upoštevanju Pekinške izjave in Izhodišča za ukrepanje, sprejetih v Pekingu 15. septembra 1995 na 4. svetovni konferenci o ženskah: delovanje za enakopravnost, razvoj in mir,

- ob upoštevanju svojih resolucij z dne 15. junija [1] in 21. septembra 1995 [2] o tej konferenci,

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 4. julija 1996 o ukrepih po Kairski mednarodni konferenci o prebivalstvu in razvoju [3],

- ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 2. decembra 1996 o uravnoteženem sodelovanju moških in žensk v procesu odločanja [4],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 16. septembra 1997 [5] o sporočilu Komisije o vključevanju enakih možnosti za ženske in moške v vse politike in dejavnosti Skupnosti — mainstreaming,

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 19. maja 2000 [6] o sporočilu Komisije o nadaljnjih ukrepih v boju proti trgovini z ženskami,

- ob upoštevanju Direktive Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost (direktiva o rasni enakosti) [7],

- ob upoštevanju svojih stališč z dne 17. novembra 1999 [8] in 9. marca 2004 [9] o sprejetju akcijskih programov Skupnosti (DAPHNE in DAPHNE II, od 2000 do 2003 oziroma od 2004 do 2008) o preventivnih ukrepih za boj proti nasilju nad otroki, mladostniki in ženskami,

- ob upoštevanju svojih resolucij z dne 20. septembra 2001 o enakem plačilu za enako delo [10] in z dne 25. septembra 2002 o predstavništvu žensk med socialnimi partnerji Evropske unije [11],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 9. marca 2004 o usklajevanju poklicnega, družinskega in zasebnega življenja [12],

- ob upoštevanju rezultata 49. zasedanja odbora Združenih narodov o statusu žensk z dne 4. marca 2005,

- ob upoštevanju resnih incidentov, ki so se pripetili v Carigradu 6. marca 2005 med demonstracijami, povezanimi z mednarodnim dnevom žena,

- ob upoštevanju člena 108(5) svojega Poslovnika,

A. ker, četudi ženske predstavljajo več kot polovico prebivalstva in volivcev v Evropski uniji, so še vedno premalo zastopane pri organih gospodarskega, socialnega in političnega odločanja po vsej Uniji; zlasti v nekaterih državah članicah je odstotek parlamentark pod svetovnim povprečjem, ki znaša 15,6 %,

B. ker so pravice žensk še vedno kršene po vsem svetu, čeprav so sestavni, neodtujljiv in neločljiv del splošnih človekovih pravic; ker so kršitve še posebno presunljive na področjih, ki jih prizadeva vojna, saj so ženske žrtve posilstva, prisilne nosečnosti in spolnega izkoriščanja,

C. ker se spolno izkoriščanje ni zmanjšalo in, ker je glede na ocene, vsako leto na sto tisoče žensk in otrok iz tretjih držav žrtev trgovine z ljudmi v Evropski uniji,

D. obžalujoč, da je pohabljanje ženskih spolnih organov, ki ni nepoznano v državah EU, še vedno razširjeno po svetu (gleda na Svetovno zdravstveno organizacijo sta vsako leto dva milijona žensk podvržena tej praksi),

E. ker je enakopravnost žensk odločilnega pomena pri izkoreninjenju revščine ter nujen predpogoj za uresničevanje ciljev lizbonske strategije, zlasti cilja, da bi bilo do leta 2010 60 % žensk del delovne sile,

F. ker sta enak dostop do blaga in storitev ter gospodarska neodvisnost žensk bistvenega pomena za doseganje enakopravnosti na vseh področjih družbe,

G. ker je sprejetje ukrepov za pomoč usklajevanja zasebnega in delovnega življenja predpogoj za spodbujanje enakosti med spoloma pri zaposlovanju in v družbi v skladu z zaključki vrhov v Barceloni in Lizboni,

H. ker bi morala biti posvečena posebna pozornost ženskam iz manjšinskih skupin,

I. ker bi morala Unija aktivno podpirati mednarodno leto 2005 Združenih narodov o mikrokreditih, od katerih ima veliko število žensk koristi,

J. ker rastoča stopnja brezposelnosti v Evropi zahteva spodbujanje posebnih ukrepov za olajšanje dostopa do strokovnih poklicev ženskam, ki so prve prizadete zaradi brezposelnosti, in ker, četudi imajo ženske pogosto boljšo izobrazbo kot moški, še vedno nimajo koristi od te izobrazbene prednosti,

K. ker je razlika v plači med moškimi in ženskami v Evropi še vedno v povprečju med 16 in 33 % in ker ni bil storjen viden napredek pri izvajanju načela enakega plačila za enako delo, ki je bilo vpeljano pred tridesetimi leti z Direktivo 75/117/EGS [13] o enakem plačilu za moške in ženske, in ker v primerjavi s 6,6% moških kar 30 % žensk v EU dela s krajšim delovnim časom, to je pogostokrat prisilna izbira zaradi pomanjkanja cenovno dostopnega otroškega varstva,

L. ker so izkušnje pokazale, da če naj se popolnoma upošteva interese žensk v družbi, mora biti najmanj tretjina žensk izvoljenih v institucionalne organe, in ker je 50 % cilj za doseganje paritetne demokracije, načela, ki je priznano v nekaterih državah članicah na strankarski, lokalni, nacionalni in evropski ravni; ker jasna politika Unije o paritetni demokraciji še vedno manjka,

M. ker je na milijone žensk še vedno brez informacij in izobrazbe o zdravju ter nima dostopa do nujne zdravstvene oskrbe ali informacij, ali dostopa do kontracepcijskih sredstev; in ker, zlasti s poudarkom na spolno prenosljive bolezni kot je HIV/AIDS, nedavno poročilo Svetovne banke ocenjuje, da 201 milijon žensk na svetu še vedno nima dostopa do kontracepcije, kar povzroča 23 milijonov nezaželenih nosečnosti in 1.4 milijone umrlih dojenčkov,

N. ker izhodišče za ukrepanje iz leta 1995 jasno omenja svobodo odločitve in odgovornost pri zadevah, povezanih s spolnostjo, popolno spoštovanje integritete posameznika in enakopravnosti pri spolnih odnosih in razmnoževanju,

O. pozdravljajoč vlogo, ki sta jo imela luksemburško predsedstvo in Komisija pri pripravljalnih delih za in med pogajanji na 49. zasedanju odbora Združenih narodov o statusu žensk,

1. pozdravlja deklaracijo 49. zasedanja odbora Združenih narodov o statusu žensk, ki ponovno potrjuje deklaracijo in izhodišče za ukrepanje, sprejetih v Pekingu leta 1995;

2. ostro obsoja nasilje turške policije v Carigradu med demonstracijami ob mednarodnem dnevu žena 6. marca 2005, ter poziva Komisijo, da Parlamentu predstavi celovito poročilo o tem, kaj se je zgodilo;

3. poziva tiste članice ZN, ki še vedno niso ratificirale Konvencije o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk, da to storijo;

4. ponovno opozarja, da so človekove pravice žensk neodtujljiv, sestavni in neločljiv del splošnih človekovih pravic in trdi, da sta spodbujanje in zaščita pravic žensk temeljni predpogoj za vzpostavitev resnične demokracije ter, da je treba z vsemi možnimi sredstvi preprečiti sleherno kršitev človekovih pravic žensk, vključno s kršitvami, ki se dogajajo v Uniji;

5. zahteva, da države članice sprejmejo zakonodajo ali učinkovito izvajajo svojo obstoječo zakonodajo, da bi zaustavile pohabljanje ženskih spolnih organov na svojem ozemlju in pomagale tretjim državam ustanoviti programe z lokalnimi nevladnimi organizacijami za boj proti takim običajem;

6. poziva države članice, za katere je znano, da se v njih izvaja prisilna sterilizacija, da uskladijo prizadevanja za uveljavitev zakonodaje in prepovejo ta običaj;

7. obsoja prisilne poroke ter poziva države članice in Komisijo v vlogi koordinatorja, da sprejmeta vse potrebne ukrepe za kaznovanje storilcev, četudi prebivalci Unije sklenejo prisilne poroke zunaj ozemlja Unije;

8. poudarja, da se položaj žensk v EU od leta 1995 ni bistveno izboljšal, kljub izvajanju obstoječe zakonodaje kakršna je Direktiva 75/117/EGS [14] in Direktiva 76/207/EGS [15] o uporabi načela enakega obravnavanja v zvezi z zaposlitvijo in poklicnim usposabljanjem; poziva Komisijo, da zagotovi, da bodo imele ženske v novih državah članicah polno podporo v pravnem redu o pravicah žensk in predlaga vseevropsko kampanjo o tem pravnem redu, da bi se ženske bolj zavedale svojih pravic;

9. pozdravlja predlog Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o izvajanju načela enakih možnosti in enake obravnave moških in žensk glede zaposlovanja in poklica (prenovljena različica) (KOM(2004)0279) kot pomembnega koraka v smeri gotovosti in jasnosti na področju enakosti spolov;

10. pozdravlja sprejetje Direktive 2004/113/ES [16], ki uveljavlja načelo enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do storitev in njihovi razpoložljivosti ter meni, da je direktiva pomembno sredstvo za zagotavljanje enakosti spolov; vseeno obžaluje, da ni bil storjen zadosten napredek pri odpravljanju dejstva, da je spol sredstvo za diskriminacijo pri določanju premij in ugodnosti v zavarovalniških in sorodnih finančnih dejavnostih;

11. priznava, da je bilo sprejetih nekaj pozitivnih ukrepov na področju nasilja nad ženskami; vseeno poudarja, da obstaja pomanjkanje jasne politične zavezanosti za preprečevanje in izkoreninjenje družinskega nasilja nad ženskami, spolnega turizma in tihotapljenja žensk, vključno s pomanjkanjem zakonodajnih ukrepov kakršen je pravica žrtev do azila;

12. zato spodbuja Komisijo, da razglasi leto 2006 za evropsko leto proti nasilju nad ženskami in jo nadalje poziva, da Romunijo, Bolgarijo, Turčijo in sosednje države polno vključi v pripravo vseh dogodkov, programov in projektov v povezavi z letom proti nasilju nad ženskami;

13. priznava, da se je v zadnjem desetletju zdravje žensk v EU bistveno izboljšalo, čeprav je še vedno mnogo dejavnikov, ki ovirajo enakost spolov glede zdravja; zato poziva, da je treba med sprejemanjem evropskih programov upoštevati različne vzorce ženskega zdravja in nameniti posebno pozornost področju reproduktivnega zdravja;

14. poziva države članice in Komisijo, da na svetovnih konferencah ZN kot sta Kairo + 10 in Svetovni vrh o družbenem razvoju v letu 2005, dajo prednost vidiku spolov, z upoštevanjem razvojnih ciljev tisočletja OZN;

15. ponovno opozarja, da sta izobraževanje in usposabljanje bistvena za doseganje enakosti med ženskami in moškimi ter poudarja potrebo po vseživljenjskem učenju in poklicnem usposabljanju, da bi spodbujali enakost dostopa žensk do izučenih poklicev in na vseh ravni poklicne kariere; hkrati ugotavlja, da je od 860 milijonov nepismenih ljudi, dve tretjini žensk;

16. poziva Svet, delujoč na podlagi predloga Komisije, da sprejme od spola odvisne kazalce feminizacije revščine z namenom nadaljevati bolj usklajeno politiko socialne zaščite in zagotoviti, da bo boj proti feminizaciji revščine prednostna naloga razvojne politike Unije;

17. ponovno opozarja, da bi morale imeti ženske najmanj 40-odstotni delež pri osebju v enotah za posredovanje, vzdrževanje miru, preprečevanje konfliktov in pomoč v nesrečah, vključno z misijami za raziskovanje dejstev in opazovanje v imenu EU in njenih držav članic;

18. ponovno opozarja na pomen posameznikove svobode izražanja, a poudarja vlogo medijev, oglaševanja in interneta pri uveljavljanju vrednot in spolnih stereotipov; zato pozdravlja razpravo z uporabniki in regulatornimi oblastmi o njihovih vlogah, da bi našli in določili pravo razmerje med svobodo izražanja in pravico do človeškega dostojanstva, predvsem pri medijih in oglaševanju za otroke;

19. poziva Komisijo in Svet, da predlagata ukrepe za boljši dostop žensk do polnega sodelovanja pri sprejemanju gospodarskih, družbenih in političnih odločitev, ter poudarja pomen uvajanja načela enakih možnosti pri vseh evropskih politikah;

20. poziva Komisijo in Svet, da zagotovita, da bodo z začetkom leta 2006 vsi programi in dejavnosti, ki jih financira proračun EU, zlasti strukturni skladi, vključevali proračun, osnovan na osnovi spola;

21. poziva politične stranke na nacionalni in evropski ravni, da ponovno pregledajo sestavo svoje stranke in postopke, da bi odstranili vse ovire, ki neposredno ali posredno nasprotujejo udeležbi žensk, ter sprejmejo primerne strategije za doseganje boljše uravnoteženosti med ženskami in moškimi v izvoljenih skupščinah, vključno s pozitivnimi diskriminacijskimi ukrepi kot so kvote;

22. poziva Komisijo, da predlaga strategijo nadaljnjega spremljanja kazalcev, ki so jih določila razna predsedstva EU;

23. pozdravlja zakonodajne reforme, ki jih je izvedla Turčija, a ponovno izraža zaskrbljenost, da so ženske tam še vedno žrtve častnih umorov in nasilja, ter zato poziva Komisijo in Svet, da nadaljujeta sodelovanje s turškimi oblastmi in budno spremljata položaj pri pravicah žensk v Turčiji;

24. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam držav članic in generalnemu sekretarju OZN.

[1] UL C 166, 3.7.1995, str. 92.

[2] UL C 269, 16.10.1995, str. 146.

[3] UL C 211, 22.7.1996, str. 31.

[4] UL L 319, 10.12.1996, str. 11.

[5] UL C 304, 6.10.1997, str. 50.

[6] UL C 59, 23.2.2001, str. 307.

[7] UL L 180, 19.7.2000, str. 22.

[8] UL C 189, 7.7.2000, str. 69.

[9] UL C 102 E, 28.4.2004, str. 159.

[10] UL C 77 E, 28.3.2002, str. 134.

[11] UL C 273 E, 14.11.2003, str. 169.

[12] UL C 102 E, 28.4.2004, str. 492.

[13] UL L 45, 19.2.1975, str. 19.

[14] UL L 45, 19.2.1975, str. 19.

[15] UL L 39, 14.2.1976, str. 40.

[16] UL L 373, 21.12.2004, str. 37.

--------------------------------------------------