SL Uradni list Evropske unije C 318/9

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o izboljšanju digitalne pismenosti, e-znanj in e-vključevanja (raziskovalno mnenje)

2011/C 318/02

Poročevalka: ga. BATUT

Evropska komisija je 24. januarja 2011 sklenila, da v skladu s členom 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednji temi:

Izboljšanje digitalne pismenosti, e-znanj in e-vključevanja

(raziskovalno mnenje).

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela dne 22. junija 2011.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 473. plenarnem zasedanju 13. in 14. julija 2011 (seja z dne 13. julija) s 136 glasovi za, brez glasov proti in 2 vzdržanima glasovoma.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Neenak dostop do digitalnih tehnologij je posledica gospodarskih in socialnih razlik: razvoj rasti in zaposlovanja ter uspešen izhod iz krize sta nujna.

1.2 Da bi lahko VSI državljani kritično spremljali vsebine vseh sredstev javnega obveščanja, morajo 1) biti povezani, 2) znati uporabljati opremo, 3) poznati tehnologijo, 4) biti usposobljeni za njeno uporabo in 5) biti del digitalnega sveta.

1.3 E-vključevanje mora biti celosten pristop, ki z digitalno tehnologijo zagotavlja samostojnost vseh ne glede na njihov položaj v družbi. EESO meni, da bi morale Unija in države članice zagotoviti dostopnost digitalnih tehnologij z vseživljenjskim pridobivanjem e-znanja zaradi poklicnih in/ali osebnih razlogov ter zaradi državljanstva.

1.4 Dostop do infrastrukture in orodij je treba razumeti kot temeljno pravico.

1.5 EESO želi, da bi evropski, nacionalni in lokalni organi spodbujali obstoječe strukture dialoga za srečanja s predstavniki organizirane civilne družbe zaradi boljšega opredeljevanja resničnih potreb.

1.6 Kakovost, inovativnost, preglednost in dostopnost, ki jih lahko pričakujemo od storitev splošnega gospodarskega pomena, uprav v Evropi in v državah članicah, so sam temelj e-vključevanja.

1.7 Ker pojav digitalizacije v veliki meri vpliva na družbo (1) in ker leta 201030 % gospodinjstev še ni imelo povezave z internetom (2), EESO ocenjuje, da bi morala Unija prevzeti vlogo spodbujevalca in vodnika, da bi državljanom zagotovili enake možnosti, poleg tega pa bi lahko državam članicam na tem področju takoj ponudila usklajen pristop, ki bi obsegal zagotavljanje varnosti postopkov in podatkov. EESO se zavzema za usklajevanje med Unijo in državami članicami na področju:

— e-vključevanja starejših, da: — evropsko leto aktivnega staranja (2012) postane priložnost za EU, da poudari pomen, ki ga imajo IKT pri povezovanju generacij, da bi starejšim omogočili, da ostanejo delovno aktivni, ter preprečili izoliranost najstarejših in jim omogočili udobno življenje; — se jim z lokalnimi usposabljanji in podporo pomaga pri spoznavanju digitalne tehnologije; — se pripravijo dostopni cilji ter strojna in programska oprema za ustvarjanje zanimanja in potem potrebe; — se pripravijo lokalni projekti na področju e-zdravja, obnove kolektivnega spomina, npr. v soseskah, in samostojnosti zaradi ponovnega navezovanja družbenih vezi;

— e-vključevanja invalidov, da: — se zagotovi njihovo sodelovanje v družbi brez diskriminacije, in sicer z IKT, katerih dostopnost in uporabnikom prijazna uporaba morata biti zagotovljeni; — se s posredovanjem Komisije od industrije, snovalcev in proizvajalcev zahteva „oblikovanje za vse“ (design for all) ter se jim celo naloži klavzula o dostopnosti strojne in programske opreme na uvoznih trgih in sprejetje ukrepov, ki zahtevajo razširjanje informacijske tehnologije v domovih, javnem in zasebnem prevozu, gradbeništvu itd.;

— e-vključevanja oseb z nizkimi dohodki, da: — se podpre proizvodnja dostopne programske opreme, prilagojene potrebam manjšin; — se podpre brezplačna storitev javnega interneta na ključnih točkah v mestih in njihovih zapostavljenih soseskah; — se z e-učenjem ponudi možnost učenja in pridobivanja kvalifikacij za delo; — se jim omogoči uporaba odprtih podatkov (koncept open data 2.0) in prosto dostopnih virov;

— e-vključevanja oseb brez osnovne izobrazbe, da: — lahko dobijo državno pomoč za podporo (prostori, strokovnjaki), da zainteresirane osebe ne bi bile prepuščene same sebi pri delu z računalnikom; — se od operaterjev zahtevajo dostopne cene za uporabo telefona in medijev kot podpore pri usposabljanju; — se spodbuja zabavna stran IKT, da zainteresirane osebe ne bi izgubile volje: „resne igre“ (serious games), programi z izobraževalnimi vsebinami, uporaba družabnih omrežij; — se zagotovi pomoč lokalnim akterjem;

— e-vključevanja manjšin, da: — se podprejo večjezični in prilagojeni spletni projekti (npr. izobraževanje o zdravju, e-zdravje in e-učenje) in — se jim omogoči dostop do javnih in brezplačnih internetnih točk, e-učenja in do šol.

1.8 EESO na splošno meni, da je treba:

— e-vključevanje uvrstiti med naloge vseh politik na ravni EU in držav članic;

— hitro dokončati omrežne infrastrukture (odročne regije, širokopasovni dostop itd.);

— že od začetka razmišljati o javnih politikah razvoja digitalne tehnologije na evropski, nacionalni in lokalni ravni kot o vključujočih in nediskriminatornih politikah;

— spodbujati uporabo ravno zastarele strojne in programske opreme;

— zagotoviti sredstva za zagotovitev e-vključevanja žensk.

1.8.1 Za financiranje dejavnosti je treba:

— spodbujati financiranje univerzalnega dostopa z nacionalnimi državnimi subvencijami in sredstvi EU;

— razvijati naložbe, zlasti v storitve za javnost (Evropski socialni sklad – ESS, Evropski sklad za regionalni razvoj – ESRR), zagotoviti proračunska sredstva za raziskave in razvoj v višini 3 % evropskega BDP in zmanjšati krčenje javnih proračunskih sredstev;

— ustvariti rezervni sklad za ta ključni izziv, da se ohrani znanje in omilijo učinki kriz;

— digitalni izziv kot prednostno nalogo (ESS) vključiti v programe lokalnih oblasti ter organizacijam organizirane civilne družbe zagotoviti sredstva za pomoč e-izključenim skupinam;

— prilagoditi načelo dodatnosti strukturnih sredstev, namenjenih za e-vključevanje;

— po potrebi uporabljati projektne obveznice za pomembna infrastrukturna dela;

— spodbujati javno-zasebna partnerstva v ustreznem evropskem okviru;

— spodbujati načelo evropskega davka na finančne transakcije in nameniti del tega davka za e-vključevanje;

— prizadevati si za pogajanja med podjetji za komercialne igre na srečo (commercial gaming) in javnimi akterji (izobraževanje), da bi na drugi ravni z manjšimi stroški znova uporabili njihove pravkar zastarele tehnologije;

— spodbujati razvoj mikrofinanciranja projektov usposabljanja;

— spodbujati sisteme neposredne pomoči osebam za dostop do osnovnih orodij (strojna in programska oprema);

— pripraviti oceno napredka, ki ga je v zadnjih petih letih dosegla digitalna tehnologija (ustvarjena delovna mesta), da bi skupaj z akterji opredelili njihove resnične potrebe.

1.8.2 Za pridobitev znanja je treba:

— ustanoviti sektorski svet, katerega naloga bi bila pripraviti evropski referenčni okvir;

— pripraviti evropski referenčni okvir za usposabljanja in nove poklice na področju digitalne tehnologije in v povezavi s to tehnologijo ter opredeliti merila za podeljevanje diplom, priznanih na evropski ravni;

— oblikovati evropski model učenja z večjezično vsebino za naglo pridobivanje znanj in sposobnosti, potrebnih za kvalifikacije;

— s tem evropskim okvirom zagotoviti večjo prepoznavnost in boljše plače poklicev na področju digitalne tehnologije ter razviti e-učenje za zagotavljanje visoke strokovnosti (posodobitev poklicev na področju IT), da bi povečali število strokovnjakov na področju digitalne tehnologije in njihovo prekvalificiranje;

— uvesti „digitalni evropski potni list“, obvezen za ustanovitev podjetja.

1.8.3 Za zagotovitev varnosti ranljivih skupin pri uporabi digitalne tehnologije je treba:

— opredeliti osnovne internetne vsebine, ne da bi vse prepustili trgu (EU in države članice);

— opredeliti standarde za preprečevanje informacijske onesnaženosti spletnih mest, učiti o kibernetski varnosti v šolah;

— zagotoviti, da vse spletne strani vsebujejo elemente, ki lahko pomagajo ljudi opozoriti na osnovne zaščitne ukrepe;

— zagotoviti uvedbo in spoštovanje pravic uporabnikov omrežij;

— in za to pripraviti kodeks pravic uporabnikov digitalne tehnologije, ki bo skladen z načeli Listine o temeljnih pravicah in členom 9 PDEU ter bo zagotavljal najmanj spoštovanje njihove svobode izražanja in obveščanja ter pravice do varstva osebnih podatkov, pravice biti pozabljen in pravice do zaščite mladoletnikov.

1.8.4 Za dostop do dela je treba:

— spodbujati razvoj socialnega in civilnega dialoga s številnimi obstoječimi strukturami o vseh navedenih točkah zaradi boljšega poznavanja potreb in uporabe digitalne tehnologije za nova delovna mesta in kot priložnost za gospodarski, družbeni in osebni razvoj;

— spodbujati usposabljanje zaposlenih v podjetjih na področju digitalne tehnologije, da bi čim dlje ostali zaposleni in prispevali k povečanju produktivnosti podjetja.

1.8.5 EESO poziva Unijo, naj za zagotavljanje vključujočega izobraževanja za vse:

— spodbuja enak dostop do vključujočega izobraževanja v vseh šolah;

— spodbuja prihodnje e-vključevanje od predšolske starosti naprej brez razlikovanja;

— spodbuja e-usposabljanje staršev in učiteljev ter reorganizacijo delovnih razmer učiteljev;

— spodbuja, da se posebno za neuspešne učence – seveda pod nadzorom učiteljev – uporablja digitalna tehnologija, zlasti zabavna digitalna tehnologija (3), da bi se naučili dobro uporabljati moč podobe, ki zahteva nove oblike učenja in izražanja, zlasti na zabaven način (uporaba pametnih telefonov v razredu, resnih iger, tabličnih računalnikov, e-knjig, družabnih omrežij itd.);

— spodbuja dostop do trga dela za vse z zagotavljanjem učenja dobrih splošnih in digitalnih osnov.

2. Ozadje

2.1 Cilj strategije Evropa 2020 je pametna, trajnostna in vključujoča rast za izhod iz krize. V Evropski digitalni agendi (4) so kot ovire opredeljeni pomanjkanje digitalne pismenosti in znanja, nevarnost nizkega zaupanja v omrežja in naraščanje kibernetskega kriminala ter zamujene priložnosti pri spopadanju z družbenimi izzivi.

2.2 EESO meni, da je ta cilj ključen. Vsi državljani bi morali biti vključeni v digitalno družbo, da se jim omogočijo osebni razvoj in sodelovanje v družbenem življenju ter samostojnost (5).

3. Opredelitev pojmov

3.1 E-vključevanje

V skladu z deklaracijo iz Rige (6) pomeni hkrati informacijske tehnologije in njihovo uporabo za doseganje širših ciljev vključevanja z udeležbo vseh posameznikov in skupin pri vseh vidikih informacijske družbe.

3.2 Ciljna skupina ukrepov

Državljani so razdeljeni v kategorije, da bi jih bilo mogoče opredeliti pri dodeljevanju pomoči, ki jim je namenjena, vendar mora biti e-vključevanje celosten pristop. S človeškega vidika se to vključevanje začne tako, da se osebe ne stigmatizirajo s kategorijami, z družbenega vidika gre za skupinski pristop, z industrijskega in poslovnega vidika pa za „oblikovanje za vse“, od zasnove do konca uporabe.

3.3 Digitalna pismenost

Digitalna pismenost je sama po sebi sredstvo, orodje, brez katerega ni več mogoče izkoristiti tega, kar je bila včasih kultura v širšem pomenu, ki jo vidimo kot vez med državljani. Brez tega orodja se zmanjšajo možnosti za navezovanje stikov in pridobivanje novih znanj.

Kultura (pismenost), znanje in vključevanje so neločljivo povezani in ustrezajo celoviti in nediskriminatorni opredelitvi e-vključevanja za vso družbo.

3.3.1 Biti vključen pomeni, da so izpolnjeni naslednji predpogoji:

— imeti internetno povezavo: e-dostopnost ostaja ključen vidik;

— znati uporabljati opremo;

— poznati tehnologijo: biti usposobljen in imeti e-znanje za uporabo vse programske opreme Mac, Windows, Linux, interneta, mobilnih telefonov itd.;

— imeti informacije za kritično oceno vsebine vseh sredstev javnega obveščanja pri uresničevanju aktivnega državljanstva.

3.3.2 Med osebami, ki so izključene iz digitalne družbe, so starejši, invalidi, včasih negovalci, osebe z nizkimi dohodki, osebe z nizko izobrazbo, obstajajo pa tudi izjeme: del „starejšega“ prebivalstva je izobražen in zna uporabljati internet, ki ga pozna, odkar se je pojavil, ter v nekaterih državah članicah pomeni resnično gonilo gospodarstva. EESO meni, da je treba z digitalno tehnologijo zagotoviti samostojnost vseh ne glede na njihov položaj v družbi, in sicer s posebnimi pristopi in z bolj gospodarnim in celostnim pristopom za vse.

3.3.3 EESO meni, da e-vključevanje še zdaleč ni trdno in linearno. Tehnologije se nenehno razvijajo, delovna mesta so negotova in fleksibilna, poklicne poti pa razdrobljene. E-izključenost je pogosto povezana s prekrivajočimi se vzroki. Usposabljanje in posodabljanje znanja sta temeljna dejavnika vključevanja.

3.3.4 Prizadeta so podjetja, ki se spopadajo s finančnimi težavami ter pomanjkanjem znanja in/ali časa. EESO meni, da e-vključevanje zahteva vnaprejšnje načrtovanje, da bi razvoj IKT čim bolj sovpadal z razvojem vzrokov za izključenost.

3.4 E-znanja strokovnjakov

Vseživljenjsko učenje je bistveno. Pridobivanje e-kvalifikacij je najprej doživelo resnično navdušenje med mladimi generacijami, zdaj pa so te kvalifikacije (7) slabo prepoznavne in manj plačane. Prihodnje strokovnjake je treba nujno znova motivirati z boljšim statusom, plačilom in delovnimi razmerami, da bi nadomestili pomanjkanje usposobljenega osebja in ustrezne izobrazbe; treba je tudi vključiti osebe v težavah. Strokovnjaki za digitalno tehnologijo za sabo potegnejo uporabnike.

4. Sredstva

4.1 Univerzalni dostop

4.1.1 Da bi Unija odpravila neenak dostop do IKT in spodbudila e-vključevanje, je leta 2002 uvedla univerzalno storitev in pravice uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami (8). Priključitev na javno komunikacijsko omrežje bi morala zajamčiti zadostno pasovno širino za funkcionalen in cenovno ustrezen dostop do interneta. Ne gre za izločitev trga ali poštene konkurence, temveč za ustvarjanje ravnovesja med gospodarskimi cilji in nujnimi družbenimi potrebami, ki jih je treba zadovoljiti. Kot je EESO že večkrat ponovil, trg ni cilj sam po sebi, temveč služi izboljšanju življenja državljanov.

4.1.2 Kakovost, inovativnost, preglednost in dostopnost, ki jih lahko pričakujemo od storitev splošnega pomena v Evropi in državah članicah, so sam temelj e-vključevanja. Gre torej za dolgoročno družbeno učinkovitost, ki je bistveni dejavnik vključujoče „uspešnosti“. In to je ta paradoks izziva e-vključevanja: po eni strani bodo družbena učinkovitost storitev splošnega pomena in socialnih storitev splošnega pomena ter dolgoročni javni ukrepi bistveni elementi vključujoče uspešnosti, po drugi strani pa gre za področje, na katerem je bistvena hitrost. In naloga javnih oblasti je, da poskusijo rešiti ta paradoks.

4.2 Enak dostop za vse

4.2.1 Za zagotovitev univerzalne storitve je treba hitro dokončati pokritost celotnega evropskega ozemlja z omrežji, razvoj širokopasovnih omrežij za hitri internet in uporabo digitalne dividende (9).

4.2.2 Videti je, da razlike pri dostopu do IKT in njihovi uporabi ostajajo in odražajo že prej obstoječe gospodarske in socialne razlike. E-vključeni državljani so najpogosteje tisti, ki imajo sredstva za nakup logistične opreme in potrebno znanje.

5. Pridobivanje osnovnega e-znanja

Širjenje e-pismenosti

Ko so pri ciljnih skupinah izpolnjeni trije dejavniki, tj. potreba + interes + sredstva (finančna in druga), jih to vodi k digitalni tehnologiji.

5.1 Starejše osebe

5.1.1 Najstarejše prebivalstvo (10), katerega število se povečuje, manj uporablja IKT:

— , morajo svoje znanje posodobiti. EESO meni, da bi lahko lokalne skupnosti skupaj s podjetji v okviru socialnega dialoga predlagale prilagojeno usposabljanje za ponovno vključevanje teh oseb na trg dela ali njihov obstanek na njem;

— , morajo premagati pomanjkanje zanimanja, sramežljivost in nezaupanje ter se naučiti uporabljati orodja zaradi dela ali zaradi lažjega družinskega in družbenega življenja. EESO meni, da se morajo prilagoditi tehnologija in „poznavalci“. Tem osebam bi bilo treba ponuditi 1) vodenje, 2) uporabnikom prijazno programsko opremo, 3) obvladljivo opremo, 4) prilagojene cilje za vzbujanje zanimanja in nato potrebe, kot so priprava projektov o e-zdravju, obnovi kolektivnega spomina, npr. v soseskah, ponovnem navezovanju družbenih vezi in samostojnosti.

5.1.2 Za osebe, ki živijo same, je lahko digitalna tehnologija življenjsko pomembna vez. Na primer splošna uporaba telefonskih povezav in storitev pomoči v sili s pritiskom na gumb po razumni ceni bi lahko bila pomembna naloga socialnih storitev splošnega pomena, ki bi lahko rešila državljane v stiski. Spletno zdravstvo bo imelo večjo vlogo (11); vsa načela, ki jih EESO želi uveljaviti v zvezi z uporabniki digitalne tehnologije, so univerzalna in se uporabljajo na področjih zdravstva in socialne oskrbe.

5.1.3 Leto 2012 kot evropsko leto aktivnega staranja mora biti skupaj z inovacijskimi partnerstvi priložnost za EU, da poudari pomen, ki ga imajo IKT pri povezovanju generacij (učenje) ter preprečevanju izoliranosti starejših in zagotavljanju, da imajo udobno življenje.

5.2 Invalidi

IKT lahko olajšajo enakovredno sodelovanje invalidov v družbi (12). Potrebe so enake kot pri drugih skupinah: opredelitev cilja, podpora pri učenju, dostopna in prilagojena programska in strojna oprema, dostopni in uporabniku prijazni računalniki ter zlasti pametni prometni sistemi (13). E-pismenost kot storitev splošnega pomena ima za invalide še posebej velik pomen. Pomoč za vsako skupino invalidov lahko omogoči boljšo socialno vključenost. Treba je priznati vlogo nevladnih organizacij in jo uskladiti z vlogo javnih oblasti. Splošen pristop k zasnovi, ki bi v največji možni meri upoštevala potrebe vseh vrst uporabnikov, bi bil boljši od specializirane zasnove, namenjene zgolj invalidom.

5.3 Osebe z nizkimi dohodki

5.3.1 Neenak dostop do digitalne tehnologije je posledica gospodarskih in socialnih razlik: moški/ženske, gospodinjstva/samske ženske, mesta/podeželska ali otoška območja, bogate države/manj razvite države. Te razlike je seveda treba premagati, da bi dosegli vključenost čim večjega števila ljudi.

5.3.1.1 Priseljenci in pripadniki manjšin so še bolj prikrajšani. Programska oprema, ki bi jih zanimala, se ne izdeluje.

5.3.2 EESO meni, da bi organizacija brezplačnega javnega dostopa do interneta na ključnih točkah v mestih ter dostop do odprtih podatkov 2.0 in prosto dostopnih virov ponujala možnost iskanja zaposlitve in komuniciranja. Stacionarne točke za brezplačen dostop ostajajo zanimive za podporo pri usposabljanju. To nalogo si morajo deliti javni organi, operaterji in združenja.

5.3.3 Dostop do infrastrukture in orodij je treba razumeti kot temeljno pravico: usposabljanje in prenos znanja in izkušenj sta v vsaki starosti in v vseh življenjskih okoliščinah zelo pomembna za pridobivanje e-pismenosti.

5.4 Osebe z nizko izobrazbo

5.4.1 EESO meni, da morajo te osebe najti zanimanje za digitalno tehnologijo ob specializirani podpori, in sicer najprej z uporabo telefona in sredstev javnega obveščanja.

5.4.2 Povezava računalnika in učitelja ter zabaven začetek uporabe digitalnih tehnologij preprečujeta, da bi te osebe izgubile voljo. EESO meni, da bi otroke, ki v šoli niso uspešni, lahko znova pritegnili, če bi uporabljali pametne telefone, na katere se lahko gleda kot na nova pisala. Dostop do osnovne izobrazbe se lahko začne z resnimi igrami (serious games), podobnimi miselnim igram, tako za mlade kot za odrasle, za katere se uporablja programska oprema z izobraževalno vsebino.

5.4.3 Unija za uresničevanje vključevanja v digitalno družbo potrebuje s kulturo bogat internet. Kultura je stvar, ki jo Evropejci priznavajo kot najbolj skupno točko. EU mora uporabljati raznovrstnost kulturnega izražanja v vseh pobudah, povezanih z digitalno agendo (14). Digitalizacija kulturnih predmetov najbolj prikrajšanim omogoča dostop do znanja, potrebnega za socialno vključevanje in osebni razvoj, zlasti v maternem jeziku.

5.5 Manjšine

5.5.1 EESO želi, da se tem skupinam ponudi možnost e-vključevanja ne glede na to, ali so priseljenci ali ne, kot so Romi. Te skupine niso nepismene, vendar ne govorijo jezika države gostiteljice, ne poznajo njene kulture ter težko dostopajo do računalnika. Ženske so pogosto najmanj obveščene, zato so še bolj prikrajšane.

5.5.2 IMI (15), večjezično spletno aplikacijo za preprosto sporazumevanje med nacionalnimi upravnimi organi EU, bi na primer lahko uporabili kot podlago za socialne aplikacije za razvoj učenja prebivalcev in državljanov Unije ter dostop do e-učenja.

5.5.3 Za vse osebe, naštete v poglavju 5, je lahko vloga družabnih omrežij velika, če je ustrezno nadzirana. Spletne kavarne, ki imajo pomembno vlogo pri razvoju zanimanja in e-znanja mladih, bi lahko postale dostopnejše, če bi na primer lokalne oblasti razdeljevale bone za nižjo tarifo.

5.6 Tudi podjetja

5.6.1 Kadar glavna dejavnost malih in srednjih podjetij ni povezana z digitalno tehnologijo, jim lahko grozi e-izključenost. Pomanjkanje časa za uvajanje v uporabo, oklepanje tradicije, finančne težave in zastarel pristop k informacijskemu upravljanju lahko vplivajo na vodenje podjetij, njihove procese in zaposlene. Zato morda ne morejo izkoristiti „računalništva v oblaku“ (cloud computing) (16), ki prinaša rešitve za upravljanje IT. Ker to lahko vpliva na njihovo produktivnost, je treba najti načine za vključitev teh sredstev.

6. Razvijati e-znanja vseh za spopadanje s socialnimi in družbenimi izzivi

6.1 Izobraževanje in usposabljanje (17)

6.1.1 Prihodnje vključevanje se začne že v predšolskem obdobju.

Enak dostop v vseh šolah do vključujočega izobraževanja o digitalni tehnologiji za vse otroke, skupaj z invalidnimi otroki ter otroki, ki so izolirani ali prihajajo iz prikrajšanih družin, bo okrepil njihovo samostojnost v odrasli dobi. Splošna uvedba resnih iger, tabličnih računalnikov in e-knjig, ki bi jih nadzorovali učitelji, in uporaba družabnih omrežij bi zaradi novih oblik učenja, ki jih prinašajo, lahko pomagali pri vključevanju najmanj uspešnih učencev.

6.1.2 Pridobitev kvalifikacij in diplom ter izbira poklicne poti na področju informacijske tehnologije bi se morali opirati na evropski referenčni okvir usposabljanja, zlasti na področju novih poklicnih poti, povezanih z digitalno družbo. Nekateri poklici so nadgradnja starih, drugi ne. Lahko bi uvedli odprt evropski imenik e-znanja (digital skills), da bi določili pogoje za podeljevanje evropskih diplom, ki bi omogočale mobilnost zainteresiranih oseb. EESO meni, da bi morali ukrepi, ki evropskim študentom zagotavljajo kakovosten socialno-poklicni status, upočasniti izgubljanje njihovega zanimanja za poklice na področju digitalnih tehnologij.

6.1.3 Evropska pobuda se mora izvajati za vse vrste izobraževanja o digitalnih tehnologijah na nacionalni, regionalni in lokalni ravni ter vključevati usposabljanje staršev in učiteljev, katerih delovne razmere je treba prilagoditi.

6.2 Vseživljenjsko e-učenje

6.2.1 Nekatere ciljne skupine je treba poiskati z usmerjenimi kampanjami. Za e-izključene je pomemben prenos eksperimentalnega znanja, participativne metode skupaj s teoretičnim izobraževanjem pa omogočajo razvoj potencialov in dajejo možnost vključevanja. To posebej zadeva brezposelne, aktivno prebivalstvo, starejše in socialno izključene skupine, ki želijo delati, saj potrebujejo zaposlitvene možnosti in socialne sposobnosti.

6.2.2 Ukrepi podjetij

Pridobitev „potnega lista za e-gospodarstvo“, ki bi se izdal po standardnem usposabljanju na področju IKT, bi se lahko v prihodnje zahtevala pri ustanavljanju podjetja.

Notranje usposabljanje zaposlenih v podjetjih na področju IKT bi bilo treba splošno uvesti na podlagi notranjih dogovorov, saj prispeva k e-vključevanju in zaposlenim omogoča, da delajo dlje in prispevajo k večji produktivnosti podjetja.

6.2.3 Ukrepi javnih organov

Že od začetka je treba razmišljati o javnih politikah razvoja digitalne tehnologije na nacionalni in lokalni ravni kot o vključujočih in nediskriminatornih politikah.

Uporaba strukturnih skladov: organi morajo opredeliti, katere inovativne dejavnosti so pomembne za celotno družbo in jih je mogoče podpreti, da bi se lahko vsem zainteresiranim ponujale po najugodnejši ceni.

EU in države članice bi morale predlagati evropski okvir za razvoj strokovnosti poklicev na področju informacijske tehnologije.

6.3 Priprava vsebin

6.3.1 Ker so vsebine pomembne, se ne sme dovoliti, da trg opredeljuje usposabljanja, izobraževanje in kulturo.

6.3.2 Nacionalni javni organi bi morali opredeliti osnovne vsebine in omogočiti izobraževalne tečaje na daljavo, skupaj z Unijo pa bi morali določiti merila za podeljevanje diplom, priznanih na evropski ravni. Da bi opredelili resnične potrebe, je bistveno poslušati uporabnike.

6.3.3 Prilagodljive in multimedijske vsebine so nujne, da se uporabniku zagotovi kontinuiteta digitalnega okolja internet „znanja“) ob upoštevanju dostopnosti za invalide.

6.3.4 Državljani držav, katerih jeziki se v drugih državah redko govorijo, glede ponudbe na internetu niso v enakem položaju. Unija in države članice morajo paziti na spoštovanje njihove kulture in razširjanje kakovostnih vsebin v njihovem jeziku.

6.3.5 Vsebine družabnih omrežij ustvarjajo uporabniki. To orodje je mogoče uporabiti, da bi pritegnili vse osebe, ki imajo težave z digitalno tehnologijo, vendar je treba spoštovati njihove uporabniške pravice.

7. Izboljšati varnost za preprečevanje nezaupanja

A. Uporaba digitalne tehnologije terja kar največjo previdnost (18), če nisi prepričan ne vase ne v sistem, relativno nepoznavanje vprašanj kibernetske varnosti pa onemogoča zaščito (19). Izključene osebe ali osebe, ki doživljajo e-izključenost, so še bolj ogrožene.

B. Uporaba digitalne tehnologije spremeni mentalne vzorce oseb in družbe: npr. ali je treba zavarovati „preglednost“ ali „intimnost“? Na splošno mora vsak pristop e-vključevanja upoštevati dejstvo, da to orodje samo po sebi prinaša močno „stopnjo poseganja“ (20) v zasebno življenje, z dovoljenjem ali brez, njegova zloraba pa ima uničujoče posledice za vsakega uporabnika, zlasti pa za ranljive skupine. Povečanje boja proti zlorabam in kriminalu, povezanem z digitalno tehnologijo, mora prispevati k nadaljnjemu izboljšanju zaupanja uporabnikov.

C. Izzive digitalne agende in pričakovanj državljanov je mogoče povzeti v shemo treh koncentričnih krogov.

7.1 Pravice uporabnikov

7.1.1 EESO želi, da se sprejmejo ukrepi, ki bodo vzbujali zaupanje in zagotavljali varnost vseh skupin, digitalnega okolja in spletnih transakcij, kot je predvideno v 7. okvirnem programu za raziskave in razvoj (21).

7.1.2 Preučili bi lahko načine, kako v spletne strani vgraditi elemente, ki bi uporabnikom lahko ponudili preprosta varnostna opozorila, ki jih je treba upoštevati zaradi lastne zaščite (22). Za ozaveščanje mladih, ki so tudi ranljivi, je zelo pomembno, da se jih že od začetka srednje šole seznanja z brošurami, kot je eYou Guide to your rights online (23), ki jo je objavila Evropska komisija, da razvijejo občutek za varno uporabo digitalnih tehnologij.

7.1.3 EESO meni, da bi bilo treba državljane bolje poučiti o vlogi Evropskega nadzornika za varstvo podatkov (ENVP), katerega funkcija je bila uvedena s členom 16 PDEU, pa tudi o vlogi G29.

7.1.4 EESO želi, da bi bilo dostojanstvo uporabnikov zaščiteno z uvedbo evropskih pravnih pravil (24), ki bi bila skladna z načeli Listine o temeljnih pravicah, da bi spoštovali njihovo:

— svobodo izražanja in obveščanja, zlasti v maternem jeziku,

— pravico zaščite zasebnega življenja in osebnih podatkov (osebna izkaznica, zdravje …),

— pravico biti pozabljen in

— pravico do zaščite mladoletnikov.

7.1.5 Opozarja tudi, da že obstajajo različne nacionalne in mednarodne listine (25) o pravicah potrošnikov, katerih namen je zagotovitev temeljnih pravic uporabnikov digitalnih tehnologij. Tudi Evropski parlament je pozval k sprejetju take listine. Odbor želi, da bi se hitro začel dialog z organizacijami potrošnikov in evropskimi socialnimi partnerji o izdaji EU kodeksa spletnih pravic (26), ki ga je Evropska komisija napovedala v sporočilu o digitalni agendi.

7.2 EP želi priznanje „pete svoboščine, ki bo omogočala prost pretok vsebin in znanja“ na omrežjih. EESO meni, da bi morala ta svoboščina zagotoviti varnost uporabnikov in intelektualno lastnino. Varnost je potrebna tudi za gospodarske in industrijske podatke. Mreže (grids) in „računalništvo v oblaku“, ki hkrati združujejo več digitalnih akterjev, zahtevajo posebne metode zaščite, ki morajo biti na voljo podjetjem, zlasti zelo malim in mikro podjetjem.

7.3 S pospešitvijo e-uprave (27) zaradi lažjega opravljanja formalnosti bi se lahko povečala varnost upravnih postopkov, zlasti za starejše, če bi se upoštevalo, da je e-demokracija lahko vključujoča, vendar ne sme posegati v demokracijo samo po sebi, in da morajo za te prakse veljati zgoraj navedena načela.

8. Ustvarjanje delovnih mest

8.1 Od vsesplošnega e-vključevanja se pričakujeta povečanje števila zaposlenih in rasti. Kriza, demografski položaj ter večja brezposelnost in negotovost ne spodbujajo razvoja znanja in veščin niti z vidika zaposlenih niti z vidika delodajalcev. Preprečevanje negotovosti zaposlitve in izoliranosti je eden od pogojev za pridobivanje kvalifikacij, zlasti na področju digitalnih tehnologij, potrebnih za dostop do vključujočega trga dela (28), saj se razkorak med kvalificiranimi in nekvalificiranimi povečuje. Socialni dialog, zlasti sektorski (29), in javne politike se morajo nujno dopolnjevati, da bi povečali in preoblikovali e-znanja skupin, ki so na trgu dela v slabšem položaju.

8.2 Nove poklicne poti so zanimive za tiste kategorije, ki se usposabljajo na področju digitalnih tehnologij, da bi se lahko znova vključile. Agencije, ki so v državah pristojne za zaposlovanje, bi morale biti sposobne identificirati te poklicne poti na različnih področjih, da bi spodbujale njihovo priznanje s strani Unije.

8.3 V vseh državah članicah je treba posodobiti inšpektorate za delo.

8.4 T. i. mainstreaming (vključevanje v druge politike) in sinergija med evropskimi ukrepi bosta ključna za uspeh e-vključevanja v Uniji. Večina opreme informacijske tehnologije, ki jo imajo končni uporabniki, se uvozi v Unijo, Evropejci pa ne poznajo značilnosti njene proizvodnje. Dostopnost je za državljana odvisna od tehnologije opreme, ki jo ima, kar zlasti velja za prikrajšane skupine ter posebej za starejše in invalide. Treba je spodbujati zelo dostopno zasnovo in funkcije ter programsko opremo s prilagojeno vsebino, ki bodo tako prednosti vključujoče e-pismenosti, opredeljene v skladu z evropskimi pristopi ob upoštevanju svetovnih standardov, ter vključiti ustrezne klavzule v trgovinske sporazume.

8.5 To zahteva naložbe na vseh področjih, zlasti v storitve za javnost. Če tega ne bodo storili Evropejci, bodo to naredili drugi, podjetja EU pa bodo izgubila trge in delovna mesta. Sedanji cilj EU je vlagati 3 % BDP v raziskave in razvoj. EESO meni, da je to treba tudi dejansko storiti. Vse prikrajšane skupine čakajo napredek.

9. Financiranje ukrepov

9.1 Politike, ki jih je treba razviti, morajo preprečiti, da tisti, ki so že e-vključeni, ne bi izstopili iz magičnega kroga. Sredstva, ki jih bo treba dodeliti za ta izziv, ki je zelo pomemben za Unijo, je treba pripraviti dolgoročno od začetka (raziskave, razvoj in inovacije) do konca verige (končni uporabniki) skupaj s finančnimi rezervami, s katerimi bo mogoče omiliti učinke kriz. Ko nacionalni proračuni nimajo več manevrskega prostora zaradi zahtevanega zmanjševanja stroškov, je lahko pomemben vsak dodaten odstotek.

9.2 Vključevanje vseh e-izključenih skupin je mogoče z oblikovanjem strukturiranega evropskega trga ustreznih podpornih storitev, morda v obliki projektnih skupin, kar bi imelo večji učinek.

9.3 Financiranje mora zagotoviti pokritost celotnega evropskega ozemlja z infrastrukturo, tehnološke raziskave in inovacije, vsebine, socialne inovacije za izključene skupine, e-učenje, spreminjanje znanja in veščin v delovna mesta, ukrepe civilne družbe in podjetij ter zadevati javne, nacionalne, regionalne in lokalne akterje.

9.4 S seštevanjem pomoči bi morali odpraviti vzroke za izključenost, ki se tudi seštevajo, pokriti stroške energije, prostore, opredelitev vsebin, ustvariti prilagojeno opremo in opredeliti prilagojeno izobraževanje.

9.5 Ukrepi v zvezi z e-vključevanjem (upravljanje, ukrepi, nadzor) bi morali biti po mnenju EESO navedeni v letnem poročilu, ki ga objavlja Komisija, o njih bi morali razpravljati s socialnimi partnerji; ukrepi za usmerjanje državljanov k možnostim e-vključevanja pa bi morali biti širše objavljeni.

9.5.1 Regionalni in lokalni akterji, ki so v ospredju izvajanja nacionalnih politik, morajo 1) uvrstiti digitalne tehnologije med glavne prednostne naloge svojih programov in izkoristiti ESS; 2) ozaveščati odgovorne o potrebah na področju digitalnih tehnologij, ki jih imajo družbene skupine, za katere so zadolženi; 3) ozaveščati ciljne skupine z lokalnimi sredstvi, kot je lokalna televizija; 4) se z njimi posvetovati o njihovih potrebah na srečanjih s predstavniki organizirane civilne družbe.

9.5.1.1 EESO obžaluje, da evropski in nacionalni socialni in civilni dialog nista posebej osredotočena na e-družbo, ki ima globok vpliv na način življenja, in to kljub temu, da prikrajšane skupine potrebujejo dolgoročno stabilnost, doslednost, zagotovila in decentralizirane ukrepe.

9.6 Podjetja morajo imeti možnost, da se razvijajo s pomočjo digitalne tehnologije ter da razvijalce in proizvajalce ozaveščajo o svojih potrebah in upoštevanju vseh vrst ovir („oblikovanje za vse“, skupaj z e-dostopnostjo).

9.7 Načini financiranja

9.7.1 Evropski socialni sklad (ESS): Komisija (ključna ukrepa št. 11 in 12) za obdobje 2014–2020 predvideva, da bo državam članicam prek ESS dodelila sredstva za uresničevanje ciljev e-vključevanja. EESO meni, da je treba poiskati tudi vse sinergije med proračunskimi postavkami.

9.7.1.1 EESO se sprašuje o pomenu načela dodatnosti za dodelitev strukturnih sredstev pred takim prihodnjim izzivom v času, ko imajo številni javni akterji velike proračunske težave in ni več mogoče čakati na ukrepe za zmanjšanje digitalnega razkoraka. Želi, da se preučijo možnosti neposrednega dodeljevanja sredstev.

9.7.2 Odbor predlaga, da se za uresničevanje e-vključevanja raziščejo možnosti novih načinov financiranja:

— med zasebnimi in javnimi akterji, za IKT na splošno, in na primer s podjetji za komercialne igre na srečo, ki imajo velike prihodke, da bi z manjšimi stroški (ker so na drugi ravni) znova uporabili njihove vrhunske tehnologije,

— za e-infrastrukturo in infrastrukturo v okviru pobude Komisije o projektnih obveznicah strategije Evropa 2020, če bi se uresničila (30),

— sodelovanje za e-učenje ponudnikov dostopa, operaterjev in dobaviteljev opreme,

— evropski davek na finančne transakcije (31), katerega del bi se lahko namenil za e-vključevanje.

9.7.3 V vseh primerih bo za učinkovitost pomoči bistven nadzor (32) nad uporabo sredstev. Socialni partnerji bodo morali biti vključeni v različne oblike nadzora. Nadzorni odbori že obstajajo za ESS. Primer javno-zasebnih partnerstev, ki jih je mogoče predvideti v ustreznem evropskem okviru, si zasluži opredelitev novih oblik pregleda končnih stroškov za davkoplačevalce in uporabnike v skladu s pravili o storitvah splošnega pomena, storitvah splošnega gospodarskega pomena in socialnih storitvah splošnega pomena. Predvideti jih je mogoče le v ustreznem evropskem okviru (33).

9.7.4 EESO meni, da ni dovolj posplošiti dostop in prilagoditi hitrost prenosa univerzalne storitve tehnološkemu razvoju, in ponavlja predlog (mnenje CESE 1915/2008), da je treba:

— nameniti pozornost socialni izključenosti, ki sovpada s pomanjkanjem sredstev ter znanja in spretnosti prikrajšanih skupin uporabnikov, in geografski izključenosti ter z razširitvijo univerzalne storitve zagotoviti dostop vsem uporabnikom ne glede na njihov položaj;

— spodbujati financiranje univerzalne storitve (34) z državnim subvencijami in sredstvi EU, kar je edina možnost za države, v katerih je financiranje obveznosti univerzalne storitve za operaterja preveliko breme;

— podpreti projekte e-vključevanja, zlasti mikrofinanciranje projektov usposabljanja, ki jih izvajajo lokalni javni centri, in gradnjo interaktivnih kioskov na javnih mestih, ki bodo ponujali brezplačen dostop do interneta;

— pozvati države članice, naj zagotovijo finančno pomoč za družine ali osebe, za katere so cene osnovne opreme (računalnik, programska oprema, modem), dostopa in storitev nedosegljive.

V Bruslju, 13. julija 2011 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) UL C 116 z dne 20.4.2001, str. 30; UL C 77 z dne 31.3.2009, str. 60 in str. 63; UL C 175 z dne 28.7.2009, str. 92; UL C 317 z dne 23.12.2009, str. 84; UL C 128 z dne 18.5.2010, str. 69; UL C 255 z dne 22.9.2010, str. 116; UL C 48 z dne 15.2.2011, str. 72; UL C 54 z dne 19.2.2011, str. 58; UL C 107 z dne 6.4.2011, str. 44 in str. 58; UL C 218 z dne 23.7.2011, str. 130.

(2) Glej Eurostat-STAT10/193, 14.12.2010.

(3) Tej praksi ustreza angleški izraz edutainment (zabavno učenje).

(4) COM(2010) 245 konč./2; UL C 54 z dne 19.2.2011.

(5) EU, ministrska izjava, Malmö, Švedska, 18.11.2009.

(6) EU, ministrska izjava „IKT za vključujočo družbo“, Riga, Latvija, 11.6.2006, točka 4.

(7) Povzeto po Insead, „The school of the world“, ki ga navaja GD za podjetništvo in industrijo, g. Richier, posvetovanje dne 28.3.2011.

(8) Direktiva 2002/22/ES.

(9) UL C 94 z dne 18.4.2002; UL C 110 z dne 9.5.2006; UL C 175 z dne 27.7.2007; UL C 224 z dne 30.8.2008; UL C 175 z dne 28.7.2009; UL C 128 z dne 18.5.2010; UL C 44 z dne 11.2.2011; UL C 54 z dne 19.2.2011; UL C 107 z dne 6.4.2011, str. 53.

(10) UL C 44 z dne 11.2.2011, str. 17; UL C 77 z dne 31.3.2009, str. 115; UL C 74 z dne 23.3.2005, str. 44.

(11) UL C 317 z dne 23.12.2009, str. 84.

Glej EHTEL, European Health Telematics Association.

(12) COM(2010) 636 konč.; Konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov/EU/23.12.2010.

(13) UL C 277 z dne 17.11.2009, str. 85.

(14) Konvencija Unesca o zaščiti in spodbujanju raznolikosti kulturnega izražanja z dne 20. oktobra 2005, ki je začela veljati 18. marca 2007; Resolucija Evropskega parlamenta z dne 5. maja 2010 o novi digitalni agendi za Evropo: 2015.eu.

(15) IMI, Sporočilo Evropske komisije z dne 21. februarja 2011 (COM(2011) 75 konč.) – Sodelovanje in Evropa / Gospodarski razvoj in zaposlovanje, www.ec.europa.eu/imi-net.

(16) Cloud computing : uporaba informacijskih tehnologij za dostavo proizvodov, storitev in rešitev za upravljanje v realnem času prek interneta, in sicer znotraj podjetja (zasebno) ali zunaj (javno) ali v hibridni obliki. Mnenje EESO (TEN/452) v pripravi.

(17) e-Learning : uporaba novih večpredstavnostnih tehnologij in interneta za izboljšanje kakovosti izobraževanja in usposabljanja z lajšanjem dostopa do virov in storitev ter za izmenjave in sodelovanja na daljavo (opredelitev Evropske komisije – Pobuda e-Learning).

(18) UL C 218 z dne 23.7.2011, str. 130.

(19) UL C 107 z dne 6.4.2011, str. 58, in COM(2010) 521 konč.

(20) Alex Türk, predsednik francoske Nacionalne komisije za informatiko in svoboščine, v La vie privée en péril, des citoyens sous contrôle (Ogroženo zasebno življenje, državljani pod nadzorom), Založba O. Jacob, 2011, delo G29, delovne skupine, ki združuje predstavnike vseh neodvisnih organov za varstvo nacionalnih podatkov (člen 29, direktiva z dne 24.10.1995).

(21) 7. okvirni program za raziskave in razvoj za obdobje 2007–2013 – Sklep 1982/2006/ES z dne 18. decembra 2006.

(22) Mnenje G29 št. 5/2009 o spletnih družabnih omrežjih z dne 12.6.2009, poglavje 5, točka 8: ustvariti tehnologije, ki bodo avtomatično upoštevale načelo spoštovanja zasebnosti.

(23) www.ec.europa.eu/eyouguide.

(24) Resolucija Evropskega parlamenta z dne 5. maja 2010 o novi digitalni agendi za Evropo: 2015.eu, točka 29. Številne države članice „še [niso ratificirale] Konvencije Sveta Evrope o kibernetski kriminaliteti“.

(25) Dokument št. 3708 INFOSOC, marec 2008 – Listina o pravicah potrošnikov v digitalnem svetu.

(26) COM(2010) 245 konč./2, ključni ukrep št. 4.

(27) Malmöjska izjava, 2009.

(28) Okvirni sporazum ETUC-BUSINESS.EUROPE, CEEP, UEAPME–2010.

(29) Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta o uvedbi evropskega ogrodja kvalifikacij za vseživljenjsko učenje (2008/C 111/01).

(30) Posvetovanje do 2. maja 2011.

(31) Evropski parlament, poročilo Podimata o davku na finančne transakcije – 529 glasov za, 127 glasov proti, 18 vzdržanih glasov (8. in 9. marec 2011).

(32) UL C 132 z dne 3.5.2011, str. 8.

(33) UL C 48 z dne 15.2.2011, str. 72.

(34) UL C 175 z dne 28.7.2009, str. 8.