EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 14.7.2021 COM(2021) 563 final 2021/0213(CNS) Predlog DIREKTIVA SVETA o prestrukturiranju okvira Unije za obdavčitev energentov in električne energije (prenovitev) (Besedilo velja za EGP) {SEC(2021) 663 final} - {SWD(2021) 640 final} - {SWD(2021) 641 final} - {SWD(2021) 642 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Obdavčitev energentov in električne energije ima pomembno vlogo na področju podnebne in energetske politike. Namen harmoniziranih pravil iz Direktive 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (v nadaljnjem besedilu: direktiva o obdavčitvi energije) je zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga. Vendar se je od sprejetja direktive o obdavčitvi energije temeljni okvir podnebne in energetske politike korenito spremenil, Direktiva pa ni več usklajena s sedanjimi politikami EU. Poleg tega direktiva o obdavčitvi energije ne zagotavlja več pravilnega delovanja notranjega trga. Predlog za prenovitev je del evropskega zelenega dogovora in zakonodajnega svežnja „Pripravljeni na 55“ (Fit for 55). Osredotočen je na okoljska in podnebna vprašanja v podporo zavezi Komisije o reševanju z okoljem povezanih izzivov ter doseganju ciljev EU glede zmanjšanja domačih emisij toplogrednih plinov in onesnaževanja zraka. Z evropskim zelenim dogovorom je bila uvedena nova strategija EU za rast, katere cilj je preoblikovati EU v pravično in uspešno družbo. To potrjuje, da si Komisija prizadeva povečati svoje podnebne ambicije in doseči, da bi Evropa do leta 2050 postala prva podnebno nevtralna celina. Nujnost in pomen evropskega zelenega dogovora sta le še večja glede na zelo resne posledice pandemije COVID-19 za zdravje in ekonomsko blaginjo državljanov Unije. Na podlagi strategije evropskega zelenega dogovora in celovite ocene učinka je Komisija v sporočilu iz septembra 2020 o krepitvi evropskih podnebnih ambicij do leta 2030 (v nadaljnjem besedilu: načrt za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030) predlagala okrepitev ambicij EU in predstavila celovit načrt za povečanje zavezujočega cilja Evropske unije za leto 2030 na vsaj 55-odstotno zmanjšanje neto emisij na odgovoren način. Okrepitev ambicij za leto 2030 oblikovalcem politik in vlagateljem zdaj zagotavlja, da odločitve, sprejete v prihodnjih letih, ne bodo temeljile na ravneh emisij, ki niso v skladu s ciljem EU glede doseganja podnebne nevtralnosti do leta 2050. Cilj za leto 2030 je v skladu s ciljem Pariškega sporazuma, da se dvig svetovne temperature omeji na precej pod 2 °C in da se nadaljujejo prizadevanja, da ne bi presegel 1,5 °C. Evropski svet je novi zavezujoči cilj EU za leto 2030 potrdil na zasedanju decembra 2020. Evropska podnebna pravila, kot sta se o njih dogovorila Evropski parlament in Evropski svet, določajo, da je cilj EU glede podnebne nevtralnosti pravno zavezujoč, in povečujejo ambicije za leto 2030 z določitvijo cilja vsaj 55-odstotnega zmanjšanja neto emisij do leta 2030 v primerjavi z letom 1990. Da bi se upoštevala pot, predlagana v evropskih podnebnih pravilih, in dosegle te okrepljene ambicije za leto 2030, je Komisija pregledala trenutno veljavno zakonodajo, povezano s podnebjem in energijo. Zakonodajni sveženj „Pripravljeni na 55“, kot je bil napovedan v načrtu za uresničitev podnebnih ciljev do leta 2030, je najcelovitejši gradnik prizadevanj za uresničitev novega ambicioznega podnebnega cilja za leto 2030, h kateremu bodo morali prispevati vsi gospodarski sektorji in politike. Komisija se je v evropskem zelenem dogovoru zavezala, da bo pregledala direktivo o obdavčitvi energije, pri čemer se bo osredotočila na okoljska vprašanja in zagotovila, da je obdavčitev energije usklajena s podnebnimi cilji. Obdavčitev ima neposredno vlogo pri podpiranju zelenega prehoda, saj pošilja prave cenovne signale in zagotavlja prave spodbude za trajnostno potrošnjo in proizvodnjo. V zvezi s tem sta za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov poleg drugih regulativnih ukrepov potrebna učinkovita okoljska obdavčitev in odprava spodbud za porabo fosilnih goriv po vsej EU. Direktiva o obdavčitvi energije lahko k večjim ambicijam vsaj 55-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 prispeva z zagotavljanjem, da obdavčitev pogonskih goriv in goriv za ogrevanje bolje odraža njihov vpliv na okolje in zdravje. To je mogoče doseči z odpravo slabšega položaja čistih tehnologij in uvedbo višjih ravni obdavčitve za neučinkovita in onesnažujoča goriva, kar bi dopolnilo oblikovanje cen ogljika s trgovanjem z emisijami. Tako se bo olajšal prehod s fosilnih goriv na čistejšo energijo, da bi dosegli cilj EU glede podnebne nevtralnosti v skladu z zavezami iz Pariškega sporazuma. Direktiva o obdavčitvi energije je bila ocenjena leta 2019. Na podlagi te ocene je Svet sprejel sklepe, v katerih je izrazil mnenje, da ima lahko obdavčitev energije pomembno vlogo kot ena od gospodarskih spodbud, ki usmerjajo uspešen energetski prehod, spodbujajo nizke emisije toplogrednih plinov in naložbe v varčevanje z energijo ter hkrati prispevajo k trajnostni rasti, ter Komisijo pozval, naj revidira direktivo o obdavčitvi energije. Sedanja direktiva o obdavčitvi energije odpira vrsto vprašanj glede njene nepovezanosti s cilji glede podnebja in energijske učinkovitosti ter njenih pomanjkljivosti v zvezi z delovanjem notranjega trga. Prvič, direktiva o obdavčitvi energije ni v skladu s podnebnimi in energetskimi cilji EU. Direktiva ne spodbuja ustrezno zmanjšanja emisij toplogrednih plinov, energijske učinkovitosti ter uporabe električne energije in alternativnih goriv (obnovljivi vodik, sintetična goriva, napredna pogonska biogoriva itd.) Razlog za to je, da so nova, ogljično manj intenzivna goriva obdavčena kot njihovi fosilni ekvivalenti, če so se pojavila po sprejetju zadnje direktive o obdavčitvi energije leta 2003, zato zanje ne obstajajo posebne stopnje. Pogonska biogoriva so zaradi obdavčitve glede na prostornino (stopnje, izražene na liter) v slabšem položaju. Liter pogonskega biogoriva ima običajno namreč nižjo energijsko vsebnost kot liter konkurenčnega fosilnega goriva, vendar se zanju uporablja enaka davčna stopnja. Na splošno direktiva o obdavčitvi energije ne zagotavlja zadostnih spodbud za naložbe v čiste tehnologije. Drugič, direktiva o obdavčitvi energije dejansko daje prednost uporabi fosilnih goriv. Uporabljajo se zelo različne nacionalne stopnje v kombinaciji s širokim naborom davčnih oprostitev in znižanj. Širok nabor oprostitev in znižanj je oblika spodbud za fosilna goriva, ki ni v skladu s cilji evropskega zelenega dogovora. Novi predlog bi pripomogel k zmanjšanju uporabe fosilnih goriv na dva načina. Prvič, z določitvijo višjih stopenj za fosilna goriva in nižjih stopenj za izdelke iz obnovljivih virov, s čimer bi se zmanjšala sorazmerna cenovna prednost fosilnih goriv v primerjavi z manj onesnažujočimi alternativami. To bi prispevalo k odvračanju od uporabe fosilnih goriv. Drugič, s pregledom možnosti za znižanja in oprostitve davkov, ki trenutno znižujejo obdavčitev fosilnih goriv. Te vključujejo plinsko olje, ki se uporablja v kmetijstvu, plinsko olje in premog, ki ju gospodinjstva uporabljajo za ogrevanje (ostala bi možnost oprostitev za ranljiva gospodinjstva), in fosilna goriva, ki se uporabljajo v energijsko intenzivnih panogah. Poleg tega bi se s predlogom odpravila sedanja obvezna oprostitev letalskega in vodnega prometa ter ribiškega sektorja. Tretjič, direktiva o obdavčitvi energije ne prispeva več k pravilnemu delovanju notranjih trgov, saj najnižje davčne stopnje nimajo več konvergenčnega učinka na nacionalne davčne stopnje. Najnižje stopnje so nizke, saj niso bile posodobljene od leta 2003, čeprav so nacionalne stopnje v večini primerov znatno nad najnižjimi stopnjami iz direktive o obdavčitvi energije. V nobenem primeru pa najnižje stopnje iz direktive o obdavčitvi energije ne preprečujejo več „tekmovanja v zniževanju obdavčitve“ niti ne predstavljajo najnižjega praga obdavčitve. Vse to skupaj z oprostitvami in znižanji povečuje razdrobljenost notranjega trga in zlasti izkrivlja enake konkurenčne pogoje v vseh zadevnih gospodarskih sektorjih.

Poleg tega nekateri vidiki direktive o obdavčitvi energije niso dovolj jasni, relevantni in dosledni, kar ustvarja pravno negotovost. Ti med drugim vključujejo opredelitev obdavčljivih izdelkov in uporab, ki ne spadajo na področje uporabe Direktive, ter razlago oprostitve pogonskih goriv, ki se uporabljajo v zračnem in vodnem prometu. Cilji tega predloga so zato naslednji: (1)zagotovitev prilagojenega okvira, ki bo prispeval k ciljem EU za leto 2030 in podnebni nevtralnosti do leta 2050 v okviru evropskega zelenega dogovora. To bi vključevalo uskladitev obdavčitve energentov in električne energije z energetsko, okoljsko in podnebno politiko EU, kar bi prispevalo k prizadevanjem EU za zmanjšanje emisij; (2)zagotovitev okvira, ki ohranja in izboljšuje notranji trg EU, s posodobitvijo področja uporabe in strukture stopenj ter z racionalizacijo uporabe davčnih oprostitev in znižanj v državah članicah; (3)ohranitev zmogljivosti ustvarjanja prihodkov za proračune držav članic. Kot je navedeno zgoraj, bodo ti cilji doseženi s prehodom z obdavčitve energije na podlagi prostornine na obdavčitev na podlagi energijske vsebnosti, z odpravo spodbud za uporabo fosilnih goriv in z uvedbo razvrstitve stopenj glede na njihovo okoljsko učinkovitost. Poleg tega bo sedanja davčna struktura poenostavljena z združevanjem energentov (ki se uporabljajo kot pogonsko gorivo ali gorivo za ogrevanje) in električne energije v kategorije ter z njihovo razvrstitvijo glede na njihovo okoljsko učinkovitost. „Okoljska učinkovitost“ je bila opredeljena v povezavi z drugimi politikami EU v okviru evropskega zelenega dogovora in zlasti v povezavi z drugimi predlogi iz svežnja „Pripravljeni na 55“. V skladu s to razvrstitvijo bodo konvencionalna fosilna goriva, kot sta plinsko olje in bencin, obdavčena po najvišji stopnji. Naslednja kategorija stopenj se uporablja za goriva, ki so sicer fosilnega izvora, vendar so manj škodljiva in bi lahko še vedno nekoliko prispevala k razogljičenju v kratkoročnem in srednjeročnem obdobju. Za zemeljski plin, utekočinjeni naftni plin in vodik fosilnega izvora se v prehodnem obdobju 10 let na primer uporabljata 2/3 referenčne stopnje. Po tem obdobju se bo uporabljala polna referenčna stopnja. Naslednja kategorija so trajnostna, vendar ne napredna pogonska biogoriva. Da bi se upošteval njihov prispevek k razogljičenju, se uporablja ½ referenčne stopnje. Najnižja stopnja se uporablja za električno energijo, ne glede na njeno uporabo, napredna pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva, bioplin in obnovljivi vodik. Stopnja, ki se uporablja za to skupino, je precej nižja od referenčne stopnje, saj lahko električna energija in ta goriva znatno pripomorejo k prehodu EU na čisto energijo na poti k doseganju ciljev evropskega zelenega dogovora in nazadnje podnebne nevtralnosti do leta 2050. V nekaterih sektorjih, zlasti tistih, ki so trenutno upravičeni do popolnih oprostitev, kot so letalstvo ali goriva za ogrevanje za neranljiva gospodinjstva, se bodo uporabljala prehodna obdobja za ublažitev gospodarskih in socialnih stroškov uvedbe obdavčitve. Predlog upošteva tudi socialno razsežnost, saj uvaja možnost oprostitve obdavčitve goriv za ogrevanje za ranljiva gospodinjstva v obdobju desetih let in prehodno obdobje desetih let za dosego najnižje stopnje obdavčitve. Države članice lahko odobrijo tudi znižanja za goriva za ogrevanje za vsa gospodinjstva, če stopnje niso nižje od najnižjih. Države članice se same odločijo o uporabi davčnih prihodkov in lahko dodatno zagotovijo pravičnost z uporabo teh prihodkov za ublažitev socialnih učinkov. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Direktiva Sveta 2003/96/ES opredeljuje obdavčljive energente, možnosti uporabe, za katere velja davek za te energente, ter najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo za vsak energent, odvisno od tega, ali se uporablja kot pogonsko gorivo, za nekatere industrijske in komercialne namene ali za ogrevanje. Spremenjene določbe bodo skladne s tistimi določbami, ki ostajajo nespremenjene. •Skladnost z drugimi politikami Unije Pobude, povezane s podnebnimi cilji EU v okviru evropskega zelenega dogovora, zlasti podnebnim ciljem za leto 2030, so predstavljene v svežnju „Pripravljeni na 55“. Ta sveženj bo zajemal zlasti pregled sektorske zakonodaje na področju podnebja, energije, prometa in obdavčitve. Ta predlog za prenovitev direktive o obdavčitvi energije je del tega dosledno zasnovanega svežnja. Kot dopolnitev drugih predlogov iz svežnja prispeva k podnebnim ciljem EU z obravnavanjem oprostitev in znižanj pri obdavčitvi energije, ki dejansko pomenijo spodbude za fosilna goriva, hkrati pa spodbuja energijsko učinkovitost in uporabo čistejših goriv. Zato se predlog za prenovitev direktive o obdavčitvi energije in predlog o reviziji sistema EU za trgovanje z emisijami, vključno z uvedbo trgovanja z emisijami za stavbe in cestni promet, medsebojno dopolnjujeta. Druge pobude iz svežnja „Pripravljeni na 55“ vključujejo nove predloge in pregled obstoječega pravnega reda na področju podnebne, energetske in prometne politike: ·sistem EU za trgovanje z emisijami (ETS), da bi ga prilagodili novemu podnebnemu cilju in uvedli trgovanje z emisijami v stavbnem in pomorskem sektorju ter sektorju cestnega prometa in spremenili obravnavo letalskega sektorja, ki je že vključen v njegovo področje uporabe; ·uredbo o porazdelitvi prizadevanj o zavezujočem letnem zmanjšanju emisij toplogrednih plinov za države članice v obdobju od 2021 do 2030; ·uredbo o določitvi standardov emisijskih vrednosti CO2 za avtomobile in lahka gospodarska vozila; ·direktivo o energiji iz obnovljivih virov; ·pobudo „ReFuelEU za letalstvo“, katere cilj je spodbuditi proizvodnjo in uporabo trajnostnih letalskih goriv v sektorju zračnega prometa; ·pobudo „FuelEU za pomorstvo“, katere cilj je povečati povpraševanje po gorivih iz obnovljivih virov in nizkoogljičnih gorivih v sektorju pomorskega prometa;

·direktivo o energijski učinkovitosti, da bi uresničili ambicije novega podnebnega cilja za leto 2030 in prispevali k pravičnemu prehodu; ·novi mehanizem za ogljično prilagoditev na mejah; ·uredbo o vključitvi emisij toplogrednih plinov in odvzemov zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva; ·direktivo o vzpostavitvi infrastrukture za alternativna goriva; ·uredbo o vzpostavitvi okvira za spodbujanje trajnostnih naložb (taksonomija). Poleg tega prenovitev direktive o obdavčitvi energije podpira cilj ničelnega onesnaževanja v okviru evropskega zelenega dogovora ter politiko raziskav in inovacij na področju podnebja, energije in mobilnosti znotraj okvirnega programa za raziskave in inovacije Obzorje 2020 za obdobje 2021–2027. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Predlog temelji na členu 113 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), ki EU omogoča, da določi harmonizirana pravila za zagotovitev pravilnega delovanja notranjega trga. Poleg tega se lahko v skladu s členom 192(2), prvi pododstavek, PDEU sprejmejo ustrezne davčne določbe, med drugim namenjene ohranjanju in varstvu okolja. •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Pomanjkljivosti sedanje direktive je mogoče odpraviti le z revizijo direktive o obdavčitvi energije ob uskladitvi z drugimi ukrepi politike EU. V skladu z veljavno direktivo o obdavčitvi energije lahko države članice zvišajo stopnje svojih davkov na energente in električno energijo, se odločijo, da ne bodo uporabljale možnih oprostitev in znižanj, ali uvedejo okoljske in podnebne cilje. Vendar bi takšni nacionalni pristopi lahko izkrivljali notranji trg in ogrozili cilje evropskega zelenega dogovora zaradi neharmonizirane strukture in ravni nacionalnih davkov. (1)Sedanje najnižje stopnje lahko omejijo raven okoljskih ambicij, ki jih države članice lahko dosežejo z davki na energijo, zlasti ker obdavčitev energije neposredno vpliva na stroške podjetij. (2)Harmonizacija obdavčitve energije z direktivo o obdavčitvi energije naj bi prispevala k zmanjšanju škodljivih učinkov konkurence med državami članicami na področju obdavčitve energije, ki izhajajo na primer iz morebitne selitve podjetij v države članice z ugodnejšimi davčnimi ureditvami. (3)Sistem EU za trgovanje z emisijami (ETS) se je izkazal za učinkovito orodje pri zmanjševanju emisij toplogrednih plinov iz obratov, vključenih v sistem. V okviru svežnja „Pripravljeni na 55“ se predlagata razširitev sistema EU ETS na pomorski sektor in uvedba trgovanja z emisijami za cestni promet in stavbe. Vendar obdavčitev energije v državah članicah soobstaja s trgovanjem z emisijami na ravni EU, direktiva o obdavčitvi energije pa mora zagotoviti, da najnižje davčne stopnje, določene na ravni EU, zagotavljajo spodbude, ki so usklajene z energetskimi, podnebnimi in okoljskimi cilji EU. V tem okviru lahko ukrepanje na ravni EU zagotovi skladnost med uporabo sistema EU ETS ter obdavčitvijo energentov in električne energije, pa tudi skupen pristop EU k obdavčitvi energentov. Za doseganje podnebnih in okoljskih ciljev EU je potrebna kombinacija instrumentov politike, učinkovit davčni okvir EU pa lahko ob podpori drugim ukrepom politike EU preprečuje nacionalne odločitve, ki povzročajo izkrivljanje notranjega trga in/ali dvojno obdavčitev. Prenovitev direktive o obdavčitvi energije in čas prenovitve je treba obravnavati v širšem okviru agende za evropski zeleni dogovor. Namen tesnejše uskladitve direktive o obdavčitvi energije z njegovimi cilji se lahko doseže samo z aktom o prenovitvi direktive o obdavčitvi energije, ki ga sprejme Unija. •Sorazmernost

Predlog je skladen z načelom sorazmernosti iz naslednjih razlogov. Cilji sedanjega predloga se lahko iz razlogov, navedenih zgoraj, najbolje dosežejo s prenovitvijo sedanje direktive. Predlog se v glavnem nanaša na nekatere temeljne sestavne dele Direktive: strukturo obdavčitve in razmerje med ustrezno davčno obravnavo različnih virov energije. Predlog je v vseh vidikih omejen na to, kar je potrebno za doseganje zastavljenih ciljev. •Izbira instrumenta Predlog je direktiva. Kot je pojasnjeno zgoraj, bi morale države članice na tem področju, ki je že zajeto z obstoječo direktivo, še naprej ohraniti določeno mero prožnosti. Druga sredstva razen direktive o spremembi Direktive 2003/96/ES bi bila zato neprimerna. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA •Naknadne ocene/preverjanja primernosti obstoječe zakonodaje Direktiva o obdavčitvi energije je sprva na splošno pozitivno prispevala k svojemu glavnemu cilju zagotavljanja pravilnega delovanja notranjega trga ter preprečevanja dvojne obdavčitve ali kakršnega koli izkrivljanja trgovine in konkurence med viri energije ter porabniki in dobavitelji energije. Ker pa so se tehnologije, nacionalne davčne stopnje in trgi energije v zadnjih 15 letih spremenili, prispevek direktive o obdavčitvi energije v sedanji obliki ni več enako pozitiven. Poleg tega so se od sprejetja direktive o obdavčitvi energije leta 2003 zakonodajni okvir EU in cilji politike znatno spremenili, kar je privedlo do nekaterih vprašanj glede relevantnosti in skladnosti. Posledično se je skupna dodana vrednost EU, ki jo ima direktiva o obdavčitvi energije, sčasoma znatno zmanjšala, zlasti zaradi neindeksacije najnižjih stopenj, obsežne uporabe neobveznih davčnih oprostitev, ki se med državami članicami tudi močno razlikuje, ter zaradi spreminjajočega se okolja politike. Sedanja direktiva o obdavčitvi energije le v zelo omejenem obsegu prispeva k širšim gospodarskim, socialnim in okoljskim ciljem politik EU. Direktiva o obdavčitvi energije je vsaj delno skladna s prizadevanji politike za spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov in večje energijske učinkovitosti, manj pa s prizadevanji za zmanjšanje emisij toplogrednih in drugih plinov, diverzifikacijo oskrbe z energijo ali energetsko neodvisnost in varnost. Glavni razlogi za to pomanjkanje skladnosti vključujejo neupoštevanje energijske vsebnosti energentov in električne energije ter njihovih emisij CO2, (pre)nizke najnižje ravni obdavčitve in (pre)številne izjeme. Iz istih razlogov direktiva o obdavčitvi energije ne prispeva k razogljičenju prometa in zmanjšanju emisij onesnaževal zraka. Zato je njen prispevek k doseganju ciljev iz mednarodnih sporazumov, kot je Pariški sporazum iz leta 2015, omejen. Poleg tega direktiva o obdavčitvi energije ne razlikuje med obnovljivimi in ogljično intenzivnimi viri električne energije niti ne upošteva okoljske učinkovitosti pogonskih biogoriv. Določbe direktive o obdavčitvi pogonskih biogoriv zato niso v skladu z energetsko, podnebno in okoljsko politiko EU. Direktiva o obdavčitvi energije zajema vedno manjši delež mešanice virov energije v EU, medtem ko se še naprej pojavljajo ali vedno bolj uveljavljajo nove tehnologije in izdelki (na primer iz elektrike v plin, goriva nebiološkega izvora). Zato sedanji režim obdavčitve energije ne more zagotoviti prednostne obravnave okoljskotrajnostnih novih tehnologij in izdelkov. Na primer, kljub vedno večjemu tržnemu pomenu obnovljivih goriv se njihova davčna obravnava v okviru direktive o obdavčitvi energije še vedno opira na predpise, oblikovane v času, ko so bila ta goriva nišne alternative. Sedanja direktiva o obdavčitvi energije postavlja bencin v slabši položaj v primerjavi z dizelskim gorivom z nižjo najnižjo stopnjo za dizelsko gorivo, kar ustvarja večje povpraševanje po dizelskem gorivu. Prav tako so v slabšem položaju tudi nova goriva. Če niso izrecno navedena v sedanji direktivi, se zanje uporablja davčna stopnja za gorivo, ki se uporablja za enakovredne namene. Energijska vsebnost na liter teh goriv je običajno nižja od energijske vsebnosti enakovrednega goriva, kar pomeni višjo davčno stopnjo na liter za nova goriva. Poleg tega je obvezna davčna oprostitev za mednarodno letalstvo in vodni promet posebej problematična, saj ni skladna s sedanjimi podnebnimi izzivi in politikami. Kar zadeva letalstvo, je EU v imenu Unije in držav članic sklenila horizontalne sporazume o storitvah zračnega prevoza in celovite sporazume o zračnem prometu s tretjimi državami. Poleg tega so države članice sklenile tudi dvostranske sporazume o storitvah zračnega prevoza s tretjimi državami. Horizontalni sporazumi o storitvah zračnega prevoza EU omogočajo, da spremeni številne določbe iz dvostranskih sporazumov držav članic. Celoviti sporazumi o zračnem prometu imajo prednost pred dvostranskimi sporazumi, ki so jih posamezne države članice sklenile s tretjimi državami. V večini primerov ti sporazumi omogočajo obdavčitev goriva, dobavljenega na ozemlju držav članic za uporabo na zrakoplovu, ki opravlja lete znotraj EU. Kar zadeva vodni promet, prevoz po Renu ureja revidirana Mannheimska konvencija o plovbi po Renu z dne 17. oktobra 1868. Poleg tega Sporazum o carinskem in davčnem režimu za plinsko olje, ki se uporablja za oskrbo plovil med plovbo Renu, sklenjen 16. maja 1952 v Strasbourgu (v nadaljnjem besedilu: Strasbourški sporazum), določa oprostitev za plinsko olje, ki se uporablja za plovbo po Renu, njegovih pritokih in drugih plovnih poteh. Ker bi moralo biti gorivo, ki se uporablja za vodni promet, v EU enako obdavčeno, morajo države članice, ki so podpisale Strasbourški sporazum, sprejeti vse ustrezne ukrepe za učinkovito odpravo neskladnosti. V skladu s členom 351, odstavek 2, PDEU morajo zadevne države članice ustrezno ukrepati, da bi odpravile ugotovljene neskladnosti, če so pogodbe, ki so jih države članice EU sklenile s tretjimi državami, nezdružljive s pravom EU. Najnižje stopnje za goriva za ogrevanje so prenizke, da bi prispevale k nemotenemu delovanju notranjega trga, saj predstavljajo le zanemarljiv delež cene teh izdelkov. Poleg tega uporaba neobveznih oprostitev in znižanj, odobrenih tako gospodinjstvom kot tudi poslovnim uporabnikom, dodatno povečuje razlike, zaradi česar so dejanske davčne stopnje v nekaterih državah članicah znatno nižje kot v drugih. Stopnje, ki se uporabljajo za električno energijo in zemeljski plin, se močno razlikujejo, kar v kombinaciji s širokim naborom davčnih oprostitev in znižanj prispeva k večji razdrobljenosti notranjega trga. Ker ravni obdavčitve v okviru Direktive ne odražajo nobene posebne logike (ne upoštevajo recimo energijske vsebnosti in zunanjih dejavnikov), lahko države članice svoje nacionalne stopnje določijo, kot želijo, ne da bi morale upoštevati kakršne koli usmeritve ali razmerja med izdelki. Zato lahko sedanja direktiva o obdavčitvi energije uporabnikom daje neustrezne cenovne signale, ki jih odvračajo od izbire okolju prijaznejših in učinkovitejših virov energije, ter ne zagotavlja dosledne obravnave virov energije na nacionalni ravni. Direktiva o obdavčitvi energije državam članicam ali gospodarskim subjektom ni povzročila znatnega regulativnega bremena ali stroškov za uskladitev z Direktivo. Velik del stroškov in bremen izhaja iz horizontalne zakonodaje ali nacionalnih izvedbenih ukrepov, ki niso predpisani z Direktivo in se med državami članicami ali sektorji gospodarske dejavnosti precej razlikujejo. Težave pri izvajanju direktive o obdavčitvi energije so bile povezane z zapletenostjo, nejasnostjo, dvoumno ubeseditvijo in razlagami nekaterih določb Direktive. To je povzročilo negotovosti, kot so nejasni pogoji za upravičenost do preferencialne davčne obravnave. Takšna negotovost lahko pomeni strošek za davčne organe in gospodarske subjekte, zlasti kadar vodi do pravdnih postopkov, ki se izražajo kot oportunitetni ali pravni stroški. •Posvetovanja z deležniki

Ta predlog je bil oblikovan na podlagi širokega nabora zunanjih prispevkov. Posvetovanja z deležniki so bila najprej opravljena v okviru mehanizma povratnih informacij o začetni oceni učinka in namenskega javnega posvetovanja. Javno posvetovanje je potekalo od 22. julija 2020 do 14. oktobra 2020. Prejetih je bilo skupno 563 odgovorov iz 25 držav članic in petih tretjih držav, skupaj s 129 dokumenti o stališču. Velika večina sodelujočih v posvetovanju se strinja s splošnimi cilji EU glede boja proti podnebnim spremembam in onesnaževanju ter upoštevanjem teh ciljev pri reviziji direktive o obdavčitvi energije. Kar zadeva prednostne naloge pri pregledu direktive o obdavčitvi energije, se je večina sodelujočih strinjala, da bi bilo treba pri določitvi stopenj (ki bi morale biti izražene v energijski vsebnosti in ne v količini) upoštevati emisije toplogrednih plinov ter uvesti spodbude za alternativne vire energije, kot so čisti vodik in trajnostna pogonska biogoriva. Sodelujoči se na splošno niso strinjali z obdavčitvijo sektorjev, pri katerih obstaja tveganje selitve virov CO2. Javno posvetovanje je pokazalo nekaj podpore izenačitvi davkov za različne načine prevoza, da bi lahko konkurirali pod enakimi konkurenčnimi pogoji in da bi se lahko razvili energijsko učinkovitejši načini prevoza z nizkimi emisijami ogljika. Kar zadeva spremljevalne socialne ukrepe, je večina sodelujočih podprla davčno preusmeritev z obdavčitve dela in prispevkov za socialno varnost ter programe socialnega varstva, namenjene revnim gospodinjstvom. Poleg javnega posvetovanja so potekala tudi neposredna posvetovanja z državami članicami, vključno s pozivi, naj posredujejo mnenja o izračunu dejanskih davčnih stopenj, pa tudi posvetovanja z drugimi deležniki. •Ocena učinka Da bi se pregledali najboljši možni načini za obravnavo različnih ciljev politike, so se preučili različni pristopi in se primerjali z izhodiščnim scenarijem. Izhodišče je obstoječi zakonodajni okvir podnebne in energetske politike do leta 2030, in sicer predhodno dogovorjen podnebni in energetski cilj 40-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 ter glavna orodja politike za njegovo uresničitev. Ta možnost politike predpostavlja, da direktiva o obdavčitvi energije ostane nespremenjena. Pri možnosti 1 bi se najnižje stopnje indeksirale in davčna osnova delno razširila, struktura pa bi ostala večinoma nespremenjena. Letalski in pomorski sektor znotraj EU bi se vključila v področje uporabe z najnižjo stopnjo nič in odpravo sedanjih davčnih oprostitev. Možnost 2 uvaja sistem poenostavljenih stopenj. Najnižje stopnje bi se indeksirale in bi temeljile na energijski vsebnosti, uporabljalo pa bi se prehodno obdobje (10 let za možnost 2a in krajše obdobje do leta 2030 za možnost 2b). Ta možnost se osredotoča na energijsko vsebnost z višjo ravnjo obdavčitve (večinoma za goriva za ogrevanje) in razširitev davčne osnove na letalski in vodni promet znotraj EU, ki bi bila vključena v področje uporabe Direktive z najnižjimi stopnjami, ki bi se linearno zviševale v prehodnem obdobju 10 let. Možnost 2c uvaja nov element za določanje stopenj, ki poleg lastnosti možnosti 2a upošteva emisije onesnaževal zraka. Možnost 3 uvaja element vsebnosti ogljika v sektorjih, ki trenutno niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami, da bi se zagotovilo, da se v teh sektorjih uporablja oblikovanje cen ogljika. Kot pri možnosti 2 sta se tudi pri tej možnosti preučili dve prehodni obdobji (10 let in krajše obdobje do leta 2030). Pri tej možnosti je bila prav tako preučena uvedba elementa onesnaževanja. Glavni rezultati Ko je Evropska komisija septembra 2020 predlagala svoj posodobljeni cilj vsaj 55-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 v primerjavi z letom 1990, je opisala tudi ukrepe v vseh sektorjih gospodarstva, ki bi dopolnjevali nacionalna prizadevanja za doseganje teh večjih ambicij. V podporo predvidenim revizijam ključnih zakonodajnih instrumentov v okviru svežnja „Pripravljeni na 55“ so bile pripravljene ocene učinka. V tem okviru so bile v tej oceni učinka preučene različne možnosti, prek katerih bi lahko revizija direktive o obdavčitvi energije uspešno in učinkovito prispevala k doseganju posodobljenega cilja kot del širšega svežnja „Pripravljeni na 55“, obenem pa izpolnila cilj notranjega trga, da se prepreči erozija prihodkov. Na podlagi primerjave možnosti in preučitve posebnih možnosti politike bi tako možnost 2 kot tudi možnost 3 izpolnili cilje na želen način. Ti možnosti prispevata k podnebnim in energetskim ciljem ter k drugim ciljem politike. Kar zadeva prehodno obdobje, bosta imeli obe obdobji (10 ali 7 let) pri vseh možnostih enak učinek do leta 2035. Vendar možnosti s prehodnim obdobjem desetih let (možnosti 2a in 3a) zagotavljata najboljše rezultate v primerjavi s krajšim prehodnim obdobjem, kar zadeva socialno razsežnost. Če se upošteva element onesnaženosti zraka, je pozitiven učinek na zmanjšanje emisij povezan z negativnim socialnim učinkom, in sicer z znatnim zvišanjem cen premoga in biomase. Glede na to, da bi bilo treba uvesti tudi trgovanje z emisijami ogljika iz cestnega prometa in stavb, kot je predlagano v predlogu revizije sistema EU za trgovanje z emisijami v okviru svežnja „Pripravljeni na 55“, se možnost 2a šteje za najboljšo možnost, saj preprečuje prekrivanje obeh mehanizmov. Dobro umerjena razširitev sistema EU ETS na pomorski sektor in uvedba trgovanja z emisijami za cestni promet in stavbe bi, skupaj z možnostjo 2 za direktivo o obdavčitvi energije, pripomogla k doseganju ambicioznega podnebnega cilja EU, tj. 55-odstotnega zmanjšanja emisij do leta 2030, hkrati pa omogočila uresničitev preostalih ciljev pregleda direktive o obdavčitvi energije.

Ocena učinka je prav tako pokazala, da revizija direktive o obdavčitvi energije ne bi ustvarila nepotrebnega bremena za gospodarstvo. Zgoraj navedene cilje je mogoče doseči z zelo omejenimi gospodarskimi stroški, revizija pa bi lahko prinesla gospodarske koristi, zlasti če bi države članice dodatne prihodke od splošne obdavčitve porabe energije uporabile za izravnavo nenamernih socialnih stroškov. Ocena učinka je pokazala, da ima lahko večja obdavčitev fosilnih goriv večji vpliv na gospodinjstva z nizkimi dohodki, zlasti zaradi ogrevanja. V teh primerih bi se morebitna regresija davkov na energijo lahko izravnala s ponovno uporabo teh prihodkov v podporo zelenemu prehodu prek financiranja naložb v nizkoogljično in energijsko učinkovito blago in naprave ali pavšalnih transferjev. Analiza je na primer pokazala, da predlagane spremembe postanejo progresivne, če se dodatni davčni prihodki iz naslova davkov na energijo prenesejo nazaj na gospodinjstva v obliki pavšalnega zneska, saj ti transferji predstavljajo večje povečanje razpoložljivega dohodka revnejših gospodinjstev. V izhodiščnem scenariju naj bi se prihodki držav članic med letoma 2020 in 2035 zmanjšali za skoraj 32 % zaradi pričakovanega razvoja energetskega sistema z vedno manjšo odvisnostjo od goriv na podlagi prihrankov energije in odmika od fosilnih goriv. Prednostna možnost bi v veliki meri ublažila ta trend s povečanjem prihodkov. •Primernost in poenostavitev ureditve Kar zadeva stroške delovanja Direktive, je njeno izvajanje odvisno od več drugih dejavnikov. Ti vključujejo vidike, kot so posebne nacionalne politike ali druge politike EU, ki se uporabljajo na istem področju, nacionalne prednostne naloge in industrijska dediščina, prevladujoči gospodarski in trgovinski pogoji ali poslovni modeli posameznih sektorjev ali podjetij. V skladu z (že objavljeno) oceno sedanje direktive o obdavčitvi energije je bilo zaradi velike prožnosti, ki jo sedanja direktiva dopušča državam članicam pri uporabi oprostitev, znižanj in povračil, usklajeno izračunavanje dejanskih stopenj po vsej EU zapleteno. Zlasti v času ocene ni bilo uradnega zbiranja podatkov, ki bi lahko zajelo dejanske davčne stopnje. Zato je bilo težko izolirati in količinsko opredeliti nekatere učinke Direktive. Vendar so bili v sedanji oceni učinka v ustreznem oddelku o učinkih možnosti politike opredeljeni nekateri gospodarski stroški. Nekateri regulativni stroški (večinoma upravljanje dovoljenj in deklaracij ter posodobitev sistemov IT) bodo nastali trgovcem z energenti, ki so bili na novo vključeni v področje uporabe direktive o obdavčitvi energije, ter upravam, saj bodo za te izdelke veljale nekatere določbe splošnega trošarinskega režima. Vendar pa bi morali biti ti stroški omejeni za trgovce z vodikom in trdno biomaso, saj bodo zanju veljale enake poenostavitve za nadzor gibanja kot za zemeljski plin oziroma premog. Odprava oprostitev plačila trošarine za nekatera goriva ali sektorje dejavnosti (na primer letalstvo in pomorstvo) ne spreminja regulativnih stroškov, povezanih s splošnim režimom, saj so bila oproščena goriva vseeno predmet nadzora skladiščenja in gibanja. Za pobiranje davka na gorivo v letalskem sektorju se ne pričakuje, da bi bilo problematično z upravnega vidika. Države članice že imajo izkušnje s pobiranjem davkov na gorivo za druge načine prevoza (predvsem cestni prevoz). Pričakuje se, da se bo davek na letalsko gorivo pobiral na podoben način, tako da bodo dobavitelji goriva zaračunali davek pri dobavi kerozina na letališčih, nato pa ta sredstva prenesli ustreznim davčnim organom. Kar zadeva učinkovitost, se lahko kot približek za izračun stroškov pobiranja davka na letalsko gorivo uporabijo stroški pobiranja sedanjih davkov na pogonska goriva. V študiji iz leta 2012 je bilo ugotovljeno, da upravni stroški za javne organe predstavljajo od 0,65 % do 0,85 % prihodkov od davka na gorivo. Ocenjuje se, da bi bilo pobiranje davka na kerozin nekoliko preprostejše, saj dobava kerozina poteka predvsem na letališčih, ki jih je v vsaki državi članici le nekaj. Glede na navedeno se šteje, da upravne stroške pobiranja davka na gorivo predstavlja najnižja vrednost v višini 0,65 % prihodkov. Komisija je naročila tudi zunanjo študijo o obdavčitvi letalstva, med drugim za namene ocene učinka. •Temeljne pravice Ukrep ne vpliva na temeljne pravice. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog ne vpliva na proračun Unije. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Spremljanje obdavčitve porabe energije se redno izvaja vsaj enkrat letno z zbiranjem informacij držav članic na sestankih strokovne skupine za posredne davke (ITEG). Poleg tega GD TAXUD skupaj z državami članicami dvakrat letno posodobi podatkovno zbirko veljavnih stopenj davkov na energijo (podatkovna zbirka Davki v Evropi). Direktiva o obdavčitvi energije prav tako določa reden pregled na podlagi poročila in po potrebi predlog Komisije za spremembo različnih določb Direktive in najnižjih ravni obdavčitve. Ta pregled mora upoštevati pravilno delovanje notranjega trga in širše cilje Pogodbe. Prihodnji pregled direktive o obdavčitvi energije se bo osredotočal zlasti na to:

(a)kako so države članice novi okvir za obdavčitev energentov in električne energije vključile v svoje nacionalne sisteme, (b)kako jim je novi okvir omogočil boljše vključevanje okoljskih vidikov in vidikov energijske učinkovitosti ter (c)kakšni so gospodarski učinki novega okvira glede na to, kako so države članice uporabile morebitne dodatne prihodke. •Obrazložitveni dokumenti (za direktive) Obrazložitveni dokumenti o prenosu določb tega predloga niso potrebni. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Komisija z učinkom od 1. januarja 2023 predlaga: 1) Obdavčitev energije na podlagi energijske vsebnosti energentov in električne energije ter njihove okoljske učinkovitosti. Da bi se upoštevali že omenjeni raznoliki cilji (energijska učinkovitost, zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, ustvarjanje prihodkov itd.) in da bi se v največji možni meri zagotovilo dosledno uresničevanje vseh teh ciljev, bi morala obdavčitev temeljiti na energijski vsebnosti energentov in električne energije, skupaj z njihovo okoljsko učinkovitostjo na podlagi splošnega okvira EU. Obdavčitev na podlagi energijske vsebnosti je boljša referenca za primerjavo različnih energentov in električne energije ter odpravlja trenutno morebiti neugodno davčno obravnavo nekaterih izdelkov, kot so pogonska biogoriva. Pojem „okoljske učinkovitosti“ in ustrezna razvrstitev veljavnih stopenj upoštevata posebne značilnosti različnih izdelkov in njihovo obravnavo na podlagi sedanje direktive o obdavčitvi energije in v državah članicah ter pričakovani razvoj mešanice energijskih virov EU in sta skladna z drugimi predlogi iz svežnja „Pripravljeni na 55“ (zlasti s predlogom za revizijo sistema EU za trgovanje z emisijami in predlogom za revizijo prenovljene direktive o energiji iz obnovljivih virov) ter s ciljem ničelne stopnje onesnaževanja z izvajanjem načela „onesnaževalec plača“. S tem naj bi se zagotovila skladnost in prispevek k skupnim ciljem. Zato bi obdavčitev energije temeljila na neto kurilni vrednosti energentov in električne energije, kot je določena v Prilogi IV k Direktivi 2012/27/EU. Za izdelke, pridobljene iz biomase, so referenčne vrednosti tiste iz Priloge III k Direktivi (EU) 2018/2001 (glej člen 1(2), prvi pododstavek). Kadar zgoraj navedeni direktivi ne vsebujeta neto kurilne vrednosti zadevnega izdelka, se je treba sklicevati na ustrezne razpoložljive informacije o njegovi neto kurilni vrednosti (glej člen 1(2), drugi pododstavek). Najnižje ravni obdavčitve so določene glede na navedeno okoljsko učinkovitost (kar pomeni, da bi bila trajnostna pogonska biogoriva obdavčena po nižjih stopnjah) in izražene v EUR/GJ (glej člene 7, 8, 9 in 10 ter Prilogo I). 2) Seznam energentov in opredelitve pojmov, ki se uporabljajo Področje uporabe obdavčitve bi moralo na seznamu energentov vključevati konkurenčne vire energije in s tem zagotavljati enotno in standardizirano davčno obravnavo teh energentov, tudi v smislu uporabe določb o nadzoru in gibanju zanje (glej člena 2(1) in 21(1)). Dodatne opredelitve pojmov iz drugih delov zakonodaje EU (tj. zgoraj navedene Direktive (EU) 2018/2001) ali tiste, navedene v predlogu, bodo omogočale diferencirano davčno obravnavo (glej opredelitve pojmov v členu 2(4) in (5)). Če je izdelek sestavljen iz mešanice enega ali več izdelkov, je treba ustrezno določiti obdavčitev vsake sestavine na podlagi veljavnih stopenj in neodvisno od oznake KN, pod katero se uvršča izdelek kot celota (glej člen 2(6)). Predlog vsebuje tudi sklic na različico kombinirane nomenklature (KN), ki se trenutno uporablja. Za zagotovitev, da se sklici na oznake KN posodobijo, kadar je to potrebno, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov za njihovo posodobitev (glej člena 2(8) in 29). 3) Določbe o izključitvi iz področja uporabe pravnega okvira

Obdavčitev energije zajema energente, ki se uporabljajo kot pogonsko gorivo ali gorivo za ogrevanje, in električno energijo. Zato bi bilo treba iz področja uporabe direktive o obdavčitvi energije izključiti le namene, ki niso uporaba kot pogonsko gorivo ali gorivo za ogrevanje, dvojno uporabo energentov ter obdavčitev proizvodnje toplotne energije. Električna energija, ki se uporablja na podoben način, bi se morala obravnavati enakovredno (glej člen 3). 4) Razvrstitev stopenj in indeksacija najnižjih ravni Da bi se dosledna obravnava virov energije zagotovila tudi pri ravneh obdavčitve, določenih nacionalno (te morajo biti višje od najnižjih ravni, določenih v predlogu), bi morale države članice uporabljati enako razmerje med najnižjimi ravnmi obdavčitve različnih virov energije in vrst uporabe, določenimi v predlogu. Zaradi spodbujanja njene uporabe bi zato morala biti električna energija vedno med najmanj obdavčenimi viri energije, zlasti v prometnem sektorju, in bi jo bilo treba razvrstiti skupaj z drugimi pogonskimi gorivi in gorivi za ogrevanje (glej člen 5(1)). Razvrstitev energentov in električne energije bi bilo treba obravnavati kot splošno načelo, ki se prav tako smiselno uporablja, kadar Direktiva dopušča diferencirano obdavčitev (glej člene 13, 14, 15, 16, 17 in 18). Poleg tega bi bilo treba ohraniti realno vrednost najnižjih ravni obdavčitve. Najnižje ravni bi bilo treba letno prilagajati, da bi se upošteval razvoj njihove realne vrednosti in s tem ohranila trenutna raven harmonizacije stopenj. Da bi se zmanjšala nestanovitnost zaradi cen energije in živil, bi bilo treba uskladitev izvesti na podlagi sprememb harmoniziranega indeksa cen življenjskih potrebščin EU brez energije in nepredelanih živil, kot ga objavlja Eurostat. Take najnižje ravni obdavčitve Komisija objavi v Uradnem listu Evropske unije (glej člen 5(2)). 5) Različne najnižje ravni obdavčitve za pogonska goriva, goriva za ogrevanje in električno energijo Določiti bi bilo treba različne najnižje ravni obdavčitve za pogonska goriva za promet, pogonska goriva, ki se uporabljajo za posebne namene (na primer v primarnem sektorju), goriva za ogrevanje in električno energijo. Kadar se uporablja prehodno obdobje, bi bilo treba zvišanje najnižjih ravni obdavčitve – razen za nizkoogljična goriva – določiti na eno desetino na leto do konca prehodnega obdobja, pri čemer je treba upoštevati tudi potrebo po indeksiranju teh najnižjih ravni obdavčitve (glej člene 7, 8, 9 in 10 ter Prilogo I). V skladu s cilji predloga se ne bi smelo razlikovati med komercialno in nekomercialno uporabo plinskega olja kot pogonskega goriva ter med poslovno in neposlovno uporabo goriv za ogrevanje in električne energije. Za poenostavitev strukture najnižjih davčnih stopenj so, kjer je to mogoče, najnižje ravni obdavčitve za nekatere vrste uporabe pogonskih goriv (glej preglednico B v Prilogi I) usklajene z najnižjimi ravnmi obdavčitve, ki se uporabljajo za goriva za ogrevanje (glej preglednico C v Prilogi I). 6) Vložki, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije Iz razlogov okoljske politike je državam članicam zunaj direktive o obdavčitvi energije dovoljena obdavčitev energentov in električne energije, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije, ne da bi pri tem morale upoštevati najnižje ravni obdavčitve, določene v predlogu. Države članice, ki želijo uvesti takšno obdavčitev, bi morale vsaj uporabljati enako razvrstitev najnižjih ravni, kot je določena v predlogu, da bi zagotovile pravilne okoljske signale (glej člen 13). 7) Energenti in električna energija, ki jih uporabljajo zrakoplovi in plovila Brez poseganja v mednarodne sporazume, povezane z letalstvom, bi bilo treba obdavčiti energente in električno energijo, ki se dobavljajo za zračni promet znotraj EU (razen tistih, ki se dobavljajo za izključno tovorne lete) in za vodni promet znotraj EU, vključno z ribolovom (glej člena 14 in 15). Za uporabo energentov in električne energije za neposlovno letalstvo in nerazvedrilne lete znotraj EU bi se uporabljala drugačna raven obdavčitve. Za energente in električno energijo, ki se uporabljajo za poslovne in razvedrilne lete znotraj EU, bi morale veljati standardne ravni obdavčitve, ki se v državah članicah uporabljajo za pogonska goriva in električno energijo. Da bi se zagotovilo nemoteno izvajanje določb v zvezi z neposlovnim letalstvom in nerazvedrilnimi leti znotraj EU, bi se najnižje ravni obdavčitve za uporabo kot pogonsko gorivo dosegle v prehodnem obdobju desetih let, medtem ko bi za trajnostna alternativna goriva (vključno s trajnostnimi pogonskimi biogorivi in bioplinom, nizkoogljičnimi gorivi, naprednimi trajnostnimi pogonskimi biogorivi in bioplinom ter gorivi iz obnovljivih virov nebiološkega izvora) in električno energijo deset veljala minimalna stopnja nič. Energenti in električna energija, ki se uporabljajo za izključno tovorni zračni promet znotraj EU, bi morali biti oproščeni obdavčitve, pri čemer bi imela država članica možnost, da ta goriva obdavči bodisi za izključno tovorne domače lete bodisi na podlagi dvostranskih ali večstranskih sporazumov, sklenjenih z drugimi državami članicami. Brez poseganja v mednarodne obveznosti lahko države članice zračni promet zunaj EU oprostijo obdavčitve ali zanj uporabijo enake ravni obdavčitve, kot se uporabljajo za zračni promet znotraj EU, in sicer glede na vrsto leta. Kar zadeva vodni promet, bi se glede na tveganje, da bi plovila polnila svoje rezervoarje zunaj EU, uporabljala drugačna raven obdavčitve za uporabo energentov in električne energije za linijski prevoz po morju in celinskih plovnih poteh, ribolov in tovorni promet v EU (od enega pristanišča v EU do drugega pristanišča v EU). Za energente in električno energijo, ki se uporabljajo za ostali vodni promet znotraj EU (vključno s plovbo zasebnih plovil za prosti čas), bi morale veljati standardne ravni obdavčitve, ki se v državah članicah uporabljajo za pogonska goriva in električno energijo. Za uporabo za linijski prevoz po morju in celinskih plovnih poteh, ribolov in tovorni promet znotraj EU bi morale biti najnižje ravni obdavčitve tiste, ki veljajo za uporabo pogonskega goriva za posebne namene (torej nižje od ravni, ki se uporabljajo za splošno uporabo kot pogonsko gorivo). Da bi se spodbujala uporaba trajnostnih alternativnih goriv (vključno s trajnostnimi pogonskimi biogorivi in bioplinom, nizkoogljičnimi gorivi, naprednimi trajnostnimi pogonskimi biogorivi in bioplinom ter gorivi iz obnovljivih virov nebiološkega izvora) in električne energije, bi zanje deset let veljala najnižja stopnja nič. Države članice lahko vodni promet zunaj EU oprostijo obdavčitve ali zanj uporabljajo enake ravni obdavčitve, kot so bile že omenjene, in sicer glede na vrsto dejavnosti.

V nekaterih pristaniščih obstajajo tudi čistejše alternative proizvodnji električne energije na krovu plovil z uporabo električne energije z obale (tj. priključitev na električno omrežje na obali). Da bi se spodbudila razvoj in uporaba električne energije z obale, se lahko ta električna energija, ki se zagotavlja plovilom med privezom v pristaniščih, oprosti obdavčitve. Tudi električna energija, ki se dobavlja mirujočim zrakoplovom, bi se morala obravnavati na enak način. 8) Možnost davčnih oprostitev za nekatere izdelke ali električno energijo iz določenih virov Možnost uporabe oprostitev ali znižanj ravni obdavčitve bi lahko bila upravičena iz posebnih razlogov, zlasti zaradi ciljev energijske učinkovitosti in varstva okolja, v določenih primerih, kot so: električna energija iz obnovljivih virov; električna energija, pridobljena s soproizvodnjo toplotne in električne energije, pod pogojem, da so skupni generatorji prijazni okolju v skladu z opredelitvijo pojma EU; goriva iz obnovljivih virov nebiološkega izvora, napredna trajnostna pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva, bioplin in napredni trajnostni izdelki iz oznak KN 4401 in 4402 (glej člen 16). 9) Možnost znižanja davkov za nekatere uporabe Morda se bo izkazalo, da so iz različnih razlogov, kot sta energijska učinkovitost ali upoštevanje socialnih vidikov, potrebna ciljna znižanja, pri katerih ravni niso nižje od najnižjih ravni, določenih v predlogu (glej člen 17). Med drugim bi se morebitno znižanje, pri katerem raven obdavčitve ne bi bila nižja od najnižje, uporabljalo za energente, ki se uporabljajo kot gorivo za ogrevanje, in električno energijo, če bi jih uporabljala gospodinjstva. V tem primeru bi se morale najnižje ravni obdavčitve začeti z nič in se v prehodnem obdobju desetih let zviševati za eno desetino končnih najnižjih stopenj vsako leto (glej člen 17(c)). Energenti in električna energija, ki jih uporabljajo gospodinjstva, opredeljena kot ranljiva v skladu s harmonizirano opredelitvijo EU, bi lahko bili oproščeni največ deset let po začetku veljavnosti Direktive (glej člen 17(c)). Za nekatere sektorje (kmetijske, vrtnarske ali akvakulturne dejavnosti in gozdarstvo) bi se uporabljala znižanja ravni obdavčitve, pri katerih ravni ne bi bile nižje od najnižjih, za energente, ki se uporabljajo za ogrevanje, in za električno energijo (glej člen 17(d)). 10) Energijsko intenzivne dejavnosti in drugi poslovni subjekti Za spodbujanje doseganja okoljevarstvenih ciljev in izboljšanja energijske učinkovitosti v proizvodnem sektorju EU se lahko izkaže, da so potrebna ciljna znižanja davčne ravni, pri čemer raven ni nižja od najnižje (glej člen 18). Ta znižanja bi bila povezana bodisi s strogo opredelitvijo bodisi s preverljivimi prizadevanji, ki vodijo do navedenih ciljev. 11) Seznam energentov, za katere veljajo določbe o nadzoru in gibanju Za izboljšanje pravne varnosti in obravnavanje tveganja goljufij bi morale za izbrane energente (npr. mazalna olja) veljati določbe o nadzoru in gibanju (glej člen 21). 12) Obdavčljivost nekaterih energentov Glede na analogije v smislu fizikalnih lastnosti bi bilo treba nastanek obdavčljivega dogodka za vodik uskladiti z obdavčljivim dogodkom za zemeljski plin, za katerega se davek obračuna ob dobavi s strani distributerja ali redistributerja (glej člen 22(4), prvi pododstavek). Kar zadeva električno energijo, bi nedavni in prihodnji razvoj tehnologij za shranjevanje zahteval, da se objekti za shranjevanje električne energije in transformatorji električne energije lahko štejejo za redistributerje, ko dobavljajo električno energijo, da bi se izognili tveganju dvojne obdavčitve (glej člen 22(4), drugi pododstavek). Poleg tega bi bilo treba zaradi podobnosti v smislu fizikalnih lastnosti in raznolikih razmer v državah članicah izdelke iz oznak KN 2703 (šota), 4401 (les za ogrevanje, iver in podobni drobci, žagovina in lesni odpadki in ostanki) in 4402 (lesno oglje) obdavčiti, obveznost plačila davka pa bi morala nastati ob dobavi, kot velja za premog, koks in lignit, ter v skladu s postopki, ki jih določi vsaka država članica (glej člen 22(4), peti pododstavek). 13) Opredelitev standardnih rezervoarjev Da bi se zagotovilo prosto gibanje in obenem spoštovale varnostne zahteve, ki veljajo za gospodarska vozila in posebne zabojnike, bi morala opredelitev standardnih rezervoarjev takšnih vozil odražati dejstvo, da rezervoarjev za gorivo na gospodarska vozila ne pritrjuje izključno njihov proizvajalec (glej člen 25).

14) Obveznost poročanja držav članic Da bi imela Komisija natančne informacije o delovanju Direktive, bi jo morale države članice obvestiti o ravneh obdavčitve, ki jih uporabljajo, ter o povezanih količinah energentov in električne energije, za katere velja obdavčitev (glej člen 26). 15) Poročilo Komisije Svetu Vsakih pet let in prvič pet let po začetku veljavnosti te direktive bi morala Komisija Svetu predložiti poročilo o uporabi Direktive in, če je primerno, predlog za njeno spremembo. V poročilu Komisije bi morale biti med drugim preučene najnižje ravni obdavčitve, vpliv inovacij in tehnološkega razvoja, zlasti kar zadeva energijsko učinkovitost, uporaba električne energije v prometu ter utemeljitev oprostitev, znižanj in diferencirane obdavčitve, določenih v predlogu. Poročilo bi moralo upoštevati pravilno delovanje notranjega trga, okoljske in socialne vidike, realno vrednost najnižjih ravni obdavčitve in širše upoštevne cilje Pogodb (glej člen 31). 16) Priloga I in preglednice z najnižjimi stopnjami Priloga I vsebuje preglednice z najnižjimi ravnmi obdavčitve, izraženimi v EUR/GJ, ki se na splošno uporabljajo za pogonska goriva za namene iz členov 7 in 8(2), za goriva za ogrevanje in za električno energijo (glej preglednice A, B, C in D). Te najnižje ravni se prav tako uporabljajo, če so navedene v drugih upoštevnih določbah Direktive. 🡻 2003/96/ES (prilagojeno) 2021/0213 (CNS) Predlog DIREKTIVA SVETA o prestrukturiranju okvira Skupnosti ⌦ Unije ⌫ za obdavčitev energentov in električne energije (prenovitev) (Besedilo velja za EGP) SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti ⌦ delovanju Evropske unije ⌫ in zlasti člena 93 ⌦ 113 ter člena 192(2), prvi pododstavek, točka (a), ⌫ Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: ⇩ novo (1)Direktiva Sveta 2003/96/ES je bila večkrat bistveno spremenjena. Ker so potrebne nove spremembe, bi bilo treba zaradi jasnosti navedeno direktivo prenoviti. (2)Direktiva 2003/96/ES je bila sprejeta, da bi se zagotovilo pravilno delovanje notranjega trga v zvezi z obdavčitvijo energentov in električne energije. Direktiva 2003/96/ES je vključevala tudi okoljevarstvene zahteve, zlasti ob upoštevanju Kjotskega protokola k Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 1 (prilagojeno) Področje uporabe Direktive 92/81/EGS z dne 19. oktobra 1992 o usklajevanju struktur trošarin za mineralna olja in Direktive 92/82/EGS z dne 19. oktobra 1992 o približevanju stopenj trošarine za mineralna olja je omejeno na mineralna olja. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 2 (prilagojeno) Odsotnost določb Skupnosti, s katerimi se nalaga najnižja stopnja obdavčitve za električno energijo in energente razen mineralni olj, lahko negativno vpliva na pravilno delovanje notranjega trga. ⇩ novo (3)Zagotoviti je treba, da bodo jasna pravila o obdavčitvi energentov in električne energije še naprej prispevala k nemotenemu delovanju notranjega trga, obenem pa obravnavala s podnebjem in okoljem povezane izzive v okviru sporočila Komisije „Evropski zeleni dogovor“. Obdavčitev energije lahko prispeva k cilju vsaj 55-odstotnega zmanjšanja neto emisij toplogrednih plinov do leta 2030 v primerjavi z letom 1990 in k cilju ničelnega onesnaževanja z izvajanjem načela „onesnaževalec plača“, tako da se zagotovi, da obdavčitev pogonskih goriv, goriv za ogrevanje in električne energije bolje odraža njihov vpliv na okolje in zdravje. Prispevek obdavčitve energije k tema ciljema je Svet potrdil v sklepih o okviru EU za obdavčitev energije. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 3 (prilagojeno) Pravilno delovanje notranjega trga in doseganje ciljev drugih politik Skupnosti zahtevata določitev najnižje ravni obdavčitve na ravni Skupnosti za večino energentov, vključno z električno energijo, zemeljskim plinom in premogom.

⇩ novo (4)Okoljska obdavčitev je lahko stroškovno učinkovito sredstvo za države članice, da dosežejo ciljno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. Za pravilno delovanje notranjega trga so potrebna skupna pravila o tej obdavčitvi. (5)Vendar pa bi moralo biti državam članicam omogočeno, da obdavčitev energije pri pogonskih gorivih, gorivih za ogrevanje in električni energiji uporabijo za različne namene, ki niso nujno posebej ali izrecno povezani z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 4 (6)Precejšnje razlike v nacionalnih ravneh obdavčitve energije, ki jih uporabljajo države članice, se lahko izkažejo kot škodljive za nemoteno delovanje notranjega trga. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 5 (prilagojeno) (7)Določitev ustreznih najnižjih ravni obdavčitve na ravni Skupnosti ⌦ Unije ⌫ lahko omogoči zmanjšanje obstoječih razlik v nacionalnih ravneh obdavčitve. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 6 (prilagojeno) V skladu s členom 6 Pogodbe, se okoljevarstvene zahteve morajo vključiti v opredelitev in izvajanje drugih politik Skupnosti. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 7 (prilagojeno) (8)Kot podpisnica Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja je Skupnost ⌦ Unija ⌫ ratificirala Kjotski protokol ⌦ Pariški sporazum ⌫. Obdavčitev energentov in, kjer je primerno, električne energije je eden od instrumentov, ki so na razpolago za doseganje ciljev Kjotskega protokola ⌦ Pariškega sporazuma ⌫. ⇩ novo (9)Določiti bi bilo treba pravila, na podlagi katerih bi obdavčitev energije temeljila na energijski vsebnosti energentov in električne energije ter njihovi okoljski učinkovitosti. V ta namen bi se bilo treba sklicevati na opredelitve pojmov iz Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbe (EU) 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta. Poleg tega bi bilo treba posodobiti seznam energentov z vključitvijo določenih energentov, da se zagotovi enotna in standardizirana obravnava teh goriv.

🡻 2003/96/ES uvodna izjava 8 (prilagojeno) Svet mora od časa do časa proučiti izjeme in zmanjšanja najnižjih ravni obdavčitve, ob upoštevanju pravilnega delovanja notranjega trga, realne vrednosti najnižjih ravni obdavčitve, mednarodne konkurenčnosti gospodarstva Skupnosti ter širših smotrov Pogodbe. ⇩ novo (10)V interesu davčne nevtralnosti bi se morale za vsak element obdavčitve energije uporabljati enake najnižje ravni obdavčitve vseh energentov za določeno uporabo. Če so tako določene najnižje ravni obdavčitve enake, bi morale države članice, prav tako zaradi davčne nevtralnosti, zagotoviti enake ravni nacionalne obdavčitve vseh zadevnih izdelkov. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 9 (prilagojeno) Državam članicam je treba omogočiti potrebno prožnost pri določanju in izvajanju politik, ki so prilagojene okoliščinam v državi; ⇩ novo (11)Države članice bi morale tudi vedno uporabiti enako razvrstitev najnižjih ravni obdavčitve različnih energentov za vsako določeno uporabo, kot je določena v Prilogi, da se zagotovi okolju prilagojena struktura stopenj. Najnižje ravni obdavčitve energije bi bilo treba vsako leto samodejno uskladiti, da bi se upošteval razvoj njihove realne vrednosti, s tem pa ohranila sedanja raven harmonizacije stopenj in zmanjšala nestanovitnost zaradi cen energije in hrane. To uskladitev bi bilo treba izvesti na podlagi sprememb harmoniziranega indeksa cen življenjskih potrebščin na ravni Unije brez energije in nepredelanih živil, kot ga objavlja Eurostat. (12)Za zagotovitev nemotenega izvajanja nekaterih določb v zvezi z nekaterimi izdelki ali uporabami je potrebno prehodno obdobje uporabe. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 10 (prilagojeno) ⇨ novo (13)⇨ Države članice bi morale na splošno za energente in električno energijo uporabljati ravni obdavčitve, ki niso nižje od najnižjih ravni obdavčitve, določenih v Direktivi. ⇦ Države članice želijo uvesti ali obdržati različne vrste obdavčitve energentov in električne energije. V ta namen je treba državam članicam ⌦ Državam članicam bi bilo treba ⌫ dovoliti, da se ravnajo po najnižjih ravneh obdavčitve ⌦ Unije ⌫ tako, da upoštevajo skupne obremenitve iz naslova vseh posrednih davkov, ki so se jih odločile uporabljati (razen DDV). 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 11 (prilagojeno) (14)Davčna ureditev v zvezi z izvajanjem tega pravnega okvira Skupnosti ⌦ Unije ⌫ za obdavčitev energentov in električne energije je v pristojnosti vsake posamezne države članice. V tem pogledu se države članice lahko odločijo, da ne bodo povečale skupne davčne obremenitve, če menijo, da bi izvajanje takšnega načela davčne nevtralnosti lahko prispevalo k prestrukturiranju in posodobitvi njihovih davčnih sistemov s spodbujanjem ravnanja, ki prispeva k boljšemu varovanju okolja in večji uporabi delovne sile.

🡻 2003/96/ES uvodna izjava 12 (prilagojeno) (15)Cene energije so ključni elementi energetske, transportne in okoljske politike Skupnosti ⌦ Unije ⌫. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 13 Obdavčitev delno določa ceno energentov in električne energije. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 14 Najnižje ravni obdavčitve morajo odražati konkurenčnost različnih energentov in električne energije. V tem pogledu bi bilo priporočljivo, da izračun teh minimalnih stopenj v čim večji meri temelji na energijski vsebnosti proizvodov. Vendar pa se ta metoda ne sme uporabljati za pogonska goriva. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 15 Možnost uporabe diferenciranih nacionalnih davčnih stopenj za isti proizvod je bila dovoljena v določenih okoliščinah ali trajnih stanjih pod pogojem, da se upošteva najnižja raven obdavčitve Skupnosti in pravila notranjega trga in konkurence. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 16 (prilagojeno) (16)Ker je toplotna energija predmet zelo omejenega trgovanja v Skupnosti ⌦ Uniji ⌫ , bi moralo ostaja obdavčenje proizvodnje toplotne energije ostati zunaj izven tega okvira Skupnosti ⌦ Unije ⌫. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 17 (prilagojeno) (17)Treba je vzpostaviti ⌦ določiti ⌫ različne najnižje ravni obdavčitve Skupnosti ⌦ Unije ⌫ v skladu z uporabo energentov in električne energije. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 18 ⇨ novo

(18)Energenti, ki se uporabljajo kot pogonsko gorivo za nekatere industrijske in komercialne namene, ter energenti, ki se uporabljajo kot gorivo za ogrevanje, se običajno obdavčujejo na nižji ravni od tiste, ki se uporablja za energente, uporabljene kot pogonsko gorivo. ⇨ Električna energija bi morala biti vedno med najmanj obdavčenimi viri energije, da bi se spodbujala njena uporaba, zlasti v prometnem sektorju. V ta namen bi si morale države članice v potrebnem času po začetku veljavnosti te direktive prizadevati za uporabo enake ravni obdavčitve električne energije, ki se uporablja za polnjenje električnih vozil, in električne energije za ogrevanje. ⇦ 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 19 Za obdavčitev dizelskega pogonskega goriva, ki ga uporabljajo cestni prevozniki, predvsem tisti, ki opravljajo dejavnost znotraj Skupnosti, je treba predvideti možnost posebne obravnave, vključno z ukrepi, ki naj bi omogočili uvedbo sistema pristojbin za uporabo cest zaradi omejevanja izkrivljanja konkurence, s katerimi bi se prevozniki lahko soočili. ⇩ novo (19)Zaradi uresničevanja ciljev Direktive se zahteva, da se ne razlikuje med komercialnim in nekomercialnim dizelskim gorivom ter med poslovno in neposlovno uporabo goriv za ogrevanje in električne energije. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 20 Države članice lahko po potrebi razlikujejo med komercialnim in nekomercialnim dizelskim gorivom. Države članice lahko to možnost uporabijo za zmanjšanje vrzeli med obdavčenjem nekomercialnega plinskega olja, ki se uporablja kot pogonsko gorivo in motornim bencinom. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 21 Poslovna uporaba energentov in električne energije se lahko obdavči drugače kot neposlovna. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 22 (prilagojeno) (20)Za energente praviloma velja pravni okvir Skupnosti ⌦ Unije ⌫ , če se uporabljajo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo. V tem pogledu narava in logika davčnega sistema narekujeta, da se iz obsega ⌦ področja uporabe ⌫ okvira izključi dvojno uporabo energentov in njihovo uporabo izključita dvojna uporaba energentov in njihova uporaba kot negoriv kakor tudi za mineraloške postopke. Električna energija, ki se uporablja na podoben način, se mora bi se morala obravnavati enakovredno. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 23 Zaradi obstoječih mednarodnih obveznosti in ohranjanja konkurenčnosti družb v Skupnosti je priporočljivo nadaljevati z oprostitvami za energente, ki se uporabljajo v zračnem in pomorskem prometu razen v zračnem in pomorskem prometu za zasebne namene, medtem ko imajo države članice možnost, da omejijo te oprostitve.

⇩ novo (21)Unija in države članice so sklenile večstranske sporazume o storitvah zračnega prevoza in zračnem prometu ali dvostranske sporazume s tretjimi državami. Ti sporazumi vključujejo določbe o obdavčitvi letalskega goriva. Za letalsko gorivo že od nekdaj velja privilegiran davčni režim. Zaradi uresničevanja ciljev Direktive je treba, brez poseganja v te mednarodne sporazume, obdavčiti energente in električno energijo, ki se dobavljajo za zračni promet znotraj EU, razen za izključno tovorne lete. Oprostitev za gorivo, ki se uporablja za izključno tovorne lete, je še vedno potrebna, dokler ni učinkovitejših alternativ. (22)Za zagotovitev nemotenega izvajanja te direktive bi se najnižje ravni obdavčitve pogonskih goriv, ki se uporabljajo za neposlovne in nerazvedrilne lete znotraj EU, dosegle v prehodnem obdobju desetih let, medtem ko bi za trajnostna alternativna goriva in električno energijo deset let veljala najnižja stopnja nič. Za energente in električno energijo, ki se uporabljajo za poslovne in razvedrilne lete znotraj EU, bi morale veljati standardne ravni obdavčitve, ki se v državah članicah uporabljajo za pogonska goriva in električno energijo. (23)Prav tako bi bilo treba obdavčiti gorivo, ki se uporablja za vodni promet, vključno z ribolovom, države članice, ki so podpisale mednarodne sporazume o oprostitvi tega goriva, pa morajo do datuma začetka uporabe te direktive zagotoviti odpravo neskladnosti. Treba je dovoliti, da se za uporabo energentov in električne energije za vodni linijski prevoz, ribolov in tovorni promet znotraj EU ter povezane dejavnosti pri privezu uporablja drugačna raven obdavčitve. Glede na specifičnost navedenih uporab bi morale biti najnižje ravni obdavčitve nižje od tistih, ki se uporabljajo za splošno uporabo kot pogonsko gorivo. Da bi se zagotovila spodbuda za uporabo trajnostnih alternativnih goriv in električne energije, bi bilo treba takšna goriva in električno energijo oprostiti obdavčitve za obdobje desetih let. Za energente in električno energijo, ki se uporabljajo za ostali vodni promet znotraj EU, bi morale veljati standardne ravni obdavčitve, ki se v državah članicah uporabljajo za pogonska goriva in električno energijo. (24)Zračni promet zunaj EU, brez poseganja v mednarodne obveznosti, in vodni promet zunaj EU, vključno z ribolovom, lahko države članice oprostijo obdavčitve ali zanju uporabljajo enake ravni obdavčitve, kot veljajo za zračni in vodni promet znotraj EU, in sicer glede na vrsto dejavnosti. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 24 (prilagojeno) ⇨ novo (25)Državam članicam je dovoljena uporaba bi bilo treba dovoliti uporabo nekaterih ⌦ drugih ⌫ izjem ⌦ oprostitev ⌫ ali nižjih ravni obdavčitve v primerih, kadar to ni škodljivo za ⇨ okoljske cilje in ⇦ pravilno delovanje notranjega trga in kadar to nima za posledico izkrivljanja konkurence. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 25 (prilagojeno) ⇨ novo (26)Zlasti zaradi spodbujanja uporabe nadomestnih energetskih virov morajo ⇨ visokoučinkovita ⇦ skupna proizvodnja ⌦ soproizvodnja ⌫ toplotne in električne energije ter ⌦ , zaradi spodbujanja uporabe alternativnih virov energije, ⌫ obnovljive oblike energije biti deležne ⌦ obnovljivi viri energije bi lahko bili deležni ⌫ ugodnejše obravnave. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 26 Zaželena je določitev okvira Skupnosti, ki bo državam članicam omogočal oprostitev plačila ali zmanjšanje trošarin z namenom spodbujanja uporabe biogoriv, kar bi prispevalo k boljšemu delovanju notranjega trga in državam članicam ter gospodarskim subjektom zagotavljalo zadostno stopnjo pravne varnosti. Izkrivljanje konkurence je treba omejiti, spodbude za zmanjšanje osnovnih stroškov za proizvajalce in distributerje biogoriv pa je treba vzdrževati med drugim s prilagoditvami, ki jih ob upoštevanju sprememb v cenah surovin, sprejmejo države članice. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 27 (prilagojeno) Ta direktiva ne posega v uporabo ustreznih določb Direktive Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja 1992 o splošnem režimu za trošarinske izdelke in skladiščenju, gibanju in nadzoru takšnih izdelkov in Direktive Sveta 92/83/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače , če je izdelek, ki je namenjen za uporabo, ponujen naprodaj ali uporabljen kot pogonsko gorivo ali aditiv za gorivo, etilalkohol, kakor je opredeljen v Direktivi 92/83/EGS.

🡻 2003/96/ES uvodna izjava 28 Nekatere oprostitve ali znižanja ravni obdavčitve se lahko izkažejo za nujne; predvsem zaradi odsotnosti močnejšega usklajevanja na ravni Skupnosti, zaradi nevarnosti izgube mednarodne konkurenčnosti ali zaradi socialnih ali okoljskih razlogov. ⇩ novo (27)Za spodbujanje doseganja okoljevarstvenih ciljev in izboljšanja energijske učinkovitosti v proizvodnem sektorju Unije se lahko izkaže, da so potrebna ciljna znižanja davčne ravni. (28)Za odpravo socialnega učinka davkov na energijo bodo morda potrebna ciljna znižanja davčne ravni. Lahko se izkaže, da je za zaščito ranljivih gospodinjstev začasno potrebna oprostitev obdavčitve. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 29 Podjetja, ki sklepajo sporazume, da bi pomembno spodbujala varstvo okolja in učinkovitost rabe energije, zaslužijo pozornost; med temi podjetji si energijsko intenzivna podjetja zaslužijo posebno obravnavo. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 30 Lahko se zahtevajo prehodna obdobja in ureditve, ki bi državam članicam omogočala nemoteno prilagajanje novim ravnem obdavčitve in tako omejila možne negativne stranske učinke. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 31 (prilagojeno) ⇨ novo (29)⇨ Glede na finančne, gospodarske in okoljske učinke v posamezni državi članici, kot je potreba po elektrifikaciji prometnega sektorja, je treba ⇦ Potrebno je določiti postopek, ki bi državam članicam za določeno obdobje dovolil uvajanje drugih izjem ⌦ oprostitev ⌫ ali nižjih ravni obdavčitve. ⇨ Zaradi varstva okolja in zdravja ljudi, vključno z zmanjšanjem onesnaževanja zraka, je treba določiti postopek, ki bi državam članicam za določeno obdobje dovolil uvajanje posebnih višjih stopenj. Takšno dovoljenje bi bilo treba sprejeti z izvedbenim sklepom Sveta v skladu s členom 291 PDEU na podlagi utemeljenega zahtevka države članice in na predlog Komisije. ⇦ Potrebno je redno revidiranje ⌦ Potreben je reden pregled ⌫ takšnih izjem ali znižanj ⇨ ukrepov ⇦. ⇩ novo (30)Seznam energentov, za katere veljajo določbe o nadzoru in gibanju iz Direktive Sveta 2008/118/ES, bi moral vključevati izbrane energente, da se zagotovi enotna in standardizirana obravnava teh izdelkov ter upošteva tveganje davčnih utaj, izogibanja davkom ali davčnih zlorab. (31)Da bi se zagotovilo prosto gibanje in obenem spoštovale varnostne zahteve, ki se uporabljajo za gospodarska vozila in posebne zabojnike, bi morala opredelitev standardnih rezervoarjev takšnih vozil odražati dejstvo, da rezervoarjev za gorivo na gospodarska vozila ne pritrjuje izključno njihov proizvajalec.

🡻 2003/96/ES uvodna izjava 32 (prilagojeno) (32)Za države članice je treba predvideti, da uradno obveščajo Komisijo o nekaterih ukrepih, sprejetih na nacionalni ravni. Takšno uradno obveščanje pa držav članic ne razbremenjuje obveznosti, določene v členu 88 ⌦ 108 ⌫ (3) Pogodbe ⌦ PDEU ⌫ , glede sporočanja nekaterih ukrepov, sprejetih na nacionalni ravni. Ta direktiva ne vpliva ⌦ ne bi smela vplivati ⌫ na izid kakršnih koli prihodnjih postopkov glede državnih pomoči, ki bi bili lahko začeti v skladu s členoma 87 ⌦ 107 ⌫ in 88 ⌦ 108 ⌫ Pogodbe ⌦ PDEU ⌫ . 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 33 (33)Področje uporabe Direktive 92/12/EGS Direktive 2008/118/ES se mora bi se moralo, kjer je to primerno, razširiti na izdelke in posredne davke, ki so zajeti s to direktivo. ⇩ novo (34)Za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje te direktive bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila, da določi, ali se določbe o nadzoru in gibanju iz Direktive 2008/118/ES uporabljajo za izdelke, ki povzročajo utajo, izogibanje ali zlorabo. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. 🡻 2003/96/ES uvodna izjava 34 (prilagojeno) Ukrepi, ki so potrebni za izvajanje te direktive, morajo biti sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil – ⇩ novo (35)Sklicevati se je treba na različico kombinirane nomenklature, ki se trenutno uporablja. Za zagotovitev, da se sklici na oznake kombinirane nomenklature (KN) v tej direktivi posodobijo, kadar je to potrebno, in da najnižje stopnje obdavčitve odražajo razvoj cen, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme akte v zvezi s posodobitvijo sklicev na navedene oznake KN in v zvezi s posodobitvijo najnižjih davčnih stopenj na podlagi letnih sprememb indeksa cen življenjskih potrebščin. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, vključno na ravni strokovnjakov, in da se ta posvetovanja izvedejo v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje. Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Svet zlasti prejme vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njegovi strokovnjaki pa se sistematično lahko udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki zadevajo pripravo delegiranih aktov. (36)Komisija bi morala vsakih pet let in prvič pet let po začetku veljavnosti te direktive poročati Svetu o njeni uporabi, zlasti o najnižjih ravneh obdavčitve, vplivu inovacij in tehnološkega razvoja, zlasti kar zadeva energijsko učinkovitost, uporabi električne energije v prometu ter utemeljitvah za oprostitve, znižanja in diferencirano obdavčitev, določene v tej direktivi. Poročilo bi moralo obravnavati pravilno delovanje notranjega trga, okoljske in socialne vidike, realno vrednost najnižjih ravni obdavčitve in širše upoštevne cilje Pogodb. (37)Obveznost prenosa te direktive v nacionalno pravo bi morala biti omejena na tiste določbe, ki so bile v primerjavi s predhodno direktivo vsebinsko spremenjene. Obveznost prenosa nespremenjenih določb izhaja iz predhodne direktive. (38)Ta direktiva ne bi smela posegati v obveznosti držav članic glede rokov za prenos v nacionalno pravo in datumov začetka uporabe direktiv, ki so navedene v Prilogi II, del B – 🡻 2003/96/ES

SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO: Člen 1 1. Države članice morajo uvesti uvedejo obdavčitev energentov in električne energije v skladu s to direktivo. ⇩ novo 2. Za namene te direktive se obdavčitev izračuna v EUR/gigajoule na podlagi neto kurilne vrednosti energentov in električne energije, kot je določena v Prilogi IV k Direktivi 2012/27/EU, pretvorjene v gigajoule. Za izdelke, pridobljene iz biomase, so referenčne vrednosti tiste iz Priloge III k Direktivi (EU) 2018/2001, pretvorjene v gigajoule. Kadar Direktiva 2012/27/EU oziroma Direktiva (EU) 2018/2001, odvisno od primera, ne vsebuje neto kurilne vrednosti zadevnega izdelka, se države članice ravnajo po ustreznih razpoložljivih informacijah o njegovi neto kurilni vrednosti. 🡻 2003/96/ES ⇨ novo Člen 2 1. V tej direktivi se izraz „energenti“ uporablja za izdelke: (a)iz oznak KN 1507 do 1518, če so namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo; (b)iz oznak KN ⇨ 2207, 2208 90 91 in 2208 90 99, če so namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo in so oproščeni plačila usklajene trošarine na alkohol in alkoholne pijače v skladu s členom 27(1), točka (a) ali (b), Direktive 92/83/ES ⇦ 2701, 2702 in 2704 do 2715; (c)iz oznak KN ⇨ 2701 do 2715 ⇦ 2901 do 2902; (d)iz oznake KN ⇨ 2804 10 ⇦ 29051100, ki niso sintetičnega izvora, če so namenjeni za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo; ⇩ novo (e)iz oznake KN 2814, če so namenjeni uporabi kot pogonsko gorivo;

🡻 2003/96/ES (prilagojeno) ⇨ novo (ef)iz oznake KN 3403 ⇨ 2901 in 2902 ⇦ ; (fg)iz oznake KN 3811 ⇨ 2905 11 00, ki niso sintetičnega izvora, če so namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo ⇦ ; (gh)iz oznake KN 3817 ⇨ 2909 19 10 in 2909 19 90, če so zadnji namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo ⇦ ; (hi)iz oznake KN ⇨ 3403 ;⇦ 3824 99 86, 3824 99 92 (razen preparatov zoper rjo, ki vsebujejo amine kot aktivne sestavine, ter anorganskih sestavljenih topil in razredčil za lake in podobne proizvode), 3824 99 93, 3824 99 96 (razen preparatov zoper rjo, ki vsebujejo amine kot aktivne sestavine, ter anorganskih sestavljenih topil in razredčil za lake in podobne proizvode), 3826 00 10 in 3826 00 90, če so namenjeni za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali kot pogonsko gorivo. ⇩ novo (j)iz oznake KN 3811; (k)iz oznake KN 3814, če so namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo; (l)iz oznake KN 3817; (m)iz oznake KN 3823 19, če so namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo; (n)iz oznak KN 3824 99 86, 3824 99 92 (razen preparatov zoper rjo, ki vsebujejo amine kot aktivne sestavine, ter anorganskih sestavljenih topil in razredčil za lake in podobne proizvode), 3824 99 93, 3824 99 96 (razen preparatov zoper rjo, ki vsebujejo amine kot aktivne sestavine, ter anorganskih sestavljenih topil in razredčil za lake in podobne proizvode), 3826 00 10 in 3826 00 90, če so namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo; (o)iz oznak KN 4401 in 4402, če so namenjeni uporabi kot gorivo za ogrevanje v napravah s skupno nazivno vhodno toplotno močjo 5 MW ali več. 🡻 2003/96/ES (prilagojeno) ⇨ novo 2. Ta direktiva se uporablja tudi za: Električno energijo iz oznake KN 2716. 3. Kadar so namenjeni za uporabo, ponujeni naprodaj ali uporabljeni kot pogonsko gorivo ali gorivo za ogrevanje, se energenti, razen tistih, za katere je raven ⌦ so ⌫ ⇨ najnižje ⇦ ⌦ ravni ⌫ obdavčitve določena ⌦ določene ⌫ s to direktivo, obdavčijo glede na uporabo, po stopnji, ki se uporablja za enakovredno gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo.

Razen obdavčenih izdelkov, naštetih v odstavku 1 se vsi izdelki, ki so namenjeni za uporabo, ponujeni naprodaj ali uporabljeni kot pogonsko gorivo ali kot dodatek ali aditiv k pogonskim gorivom, obdavčijo po stopnji, ki se uporablja za enakovredno pogonsko gorivo. Razen obdavčenih izdelkov, naštetih v odstavku 1 se vsi drugi ogljikovodiki, razen šote, ki so namenjeni za uporabo, ponujeni naprodaj ali uporabljeni kot gorivo za ogrevanje, obdavčijo po stopnji, ki se uporablja za enakovredne energente. ⇩ novo Če so izdelki, ki niso energenti, namenjeni za uporabo, ponujeni naprodaj ali uporabljeni kot pogonsko gorivo, se obdavčijo po stopnji, ki se uporablja za enakovredno pogonsko gorivo. Dodatki in ekstenderji za pogonska goriva, razen vode, se obdavčijo po stopnji, ki se uporablja za enakovredno pogonsko gorivo. Ogljikovodiki, razen tistih iz odstavka 1, namenjeni za uporabo, ponujeni naprodaj ali uporabljeni kot gorivo za ogrevanje, se obdavčijo po stopnji, ki se uporablja za enakovredne energente. 🡻 2003/96/ES 4. Ta direktiva ne velja za: (a)obdavčitev proizvodnje toplotne energije in obdavčitev izdelkov iz oznak KN 4401 in 4402; (b)naslednjo uporabo energentov in električne energije: –energente, ki se uporabljajo za druge namene kot za pogonsko gorivo ali kot gorivo za ogrevanje, –dvojno uporabo energentov Energent ima dvojno uporabo, kadar se uporablja tako kot gorivo za ogrevanje kakor tudi za druge namene kot za pogonsko gorivo in gorivo za ogrevanje. Uporaba energentov za kemijsko redukcijo in elektrolitične in metalurške procese šteje za dvojno uporabo, –električno energijo, ki se poglavitno uporablja za kemijsko redukcijo in elektrolitične in metalurške procese, –električno energijo, kadar predstavlja več kot 50 % stroška izdelka. „Strošek izdelka“ pomeni seštevek skupne nabave blaga in storitev, povečan za stroške dela in porabo stalnih sredstev na ravni podjetja, kot je določeno v členu 11. Ta strošek se izračuna na povprečno enoto. „Strošek električne energije“ pomeni dejansko nabavno vrednost električne energije ali strošek proizvodnje električne energije, če jo proizvaja podjetje, –v mineraloških postopkih „Mineraloški postopki“ pomenijo postopke, razvrščene v NACE nomenklaturi pod oznako DI 26 „proizvodnja drugih nekovinskih mineralnih izdelkov“ v Uredbi Sveta (EGS) št. 3037/90 z dne 9. oktobra 1990 o statistični klasifikaciji gospodarskih dejavnosti v Evropski skupnosti . Vendar se za te energente uporablja člen 20.

5. Sklicevanje v tej direktivi na oznake kombinirane nomenklature se nanaša na tiste iz Uredbe Komisije (ES) št. 2031/2001 z dne 6. avgusta 2001 o spremembah Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi . Odločitev o posodobitvi oznak kombinirane nomenklature za izdelke iz te direktive se sprejme enkrat na leto v skladu s postopkom, določenim v členu 27. Ta odločitev ne sme imeti za posledico kakršne koli spremembe najnižjih ravni obdavčitve, določenih s to direktivo, ali dodajanja ali odstranjevanja kakršnih koli energentov ali električne energije. ⇩ novo 4. Za obdavčljive izdelke iz odstavkov 1 in 3, ki so proizvedeni ali pridobljeni iz biomase, veljajo pod davčnim nadzorom posebne ravni obdavčitve, določene za te izdelke v skladu s to direktivo, če zanje velja eno od naslednjega: (a) izpolnjujejo trajnostna merila in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov iz člena 29 Direktive (EU) 2018/2001, razen izdelkov z visokim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč iz člena 26(2) navedene direktive; (b) proizvedeni so iz surovin s seznama iz Priloge IX k Direktivi (EU) 2018/2001. V tej direktivi se uporabljajo opredelitve pojmov iz člena 2, točka 24, za „biomaso“, točka 28 za „bioplin“, točka 32 za „druga tekoča biogoriva“, točka 33 za „pogonska biogoriva“ in točka 34 za „napredna pogonska biogoriva“ iz Direktive (EU) 2018/2001. V tej direktivi „napredni“ bioplin, druga tekoča biogoriva in izdelki iz oznak KN 4401 in 4402 pomenijo izdelke, proizvedene iz surovin s seznama iz Priloge IX, del A, k Direktivi (EU) 2018/2001. Pogonska biogoriva, bioplin in druga tekoča biogoriva, proizvedena iz surovin s seznama iz Priloge IX, del B, k navedeni direktivi, se štejejo za enakovredne naprednim izdelkom. 5. Za obdavčljive izdelke iz odstavkov 1 in 3, ki spadajo v opredelitev pojma „goriva iz obnovljivih virov nebiološkega izvora“ ali „nizkoogljična goriva“, lahko pod davčnim nadzorom veljajo posebne ravni obdavčitve, določene za te izdelke v skladu s to direktivo, pri čemer: (a) „goriva iz obnovljivih virov nebiološkega izvora“ pomeni goriva, ki niso pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva ali bioplin in katerih energijska vsebnost izhaja iz obnovljivih virov, ki niso biomasa; (b) „nizkoogljična goriva“ pomeni nizkoogljični vodik ter sintetična plinasta in tekoča goriva, katerih energijska vsebnost izhaja iz nizkoogljičnega vodika, ter vsa fosilna goriva, ki izpolnjujejo tehnična merila za pregled za določitev pogojev, pod katerimi se šteje, da določena gospodarska dejavnost bistveno prispeva k blažitvi podnebnih sprememb v skladu s členom 10 Uredbe (EU) 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta ter Prilogo I k Delegirani uredbi (EU) [...]/[...]. V to kategorijo so vključena „reciklirana ogljična goriva“, kot so opredeljena v členu 2(35) Direktive (EU) 2018/2001. 6. Kadar je del obdavčljivega izdelka sestavljen iz enega ali več izdelkov iz prejšnjih odstavkov, se obdavčitev teh delov ustrezno določi na podlagi te direktive, ne glede na oznako KN, pod katero je izdelek uvrščen kot celota. 7. Za namene odstavka 1, točke (a), (b), (d), (e), (g), (h), (k), (m), (n) in (o), tega člena ter člena 21(1), točke (a), (b), (h), (i), (l), (m) in (n), se za izdelke, namenjene za dobavo, šteje, da so namenjeni za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo, kadar je dobavitelj seznanjen ali bi moral biti seznanjen s tem, da namerava prejemnik izdelke uporabljati kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo. Za izdelke iz odstavka 1, točka (a), tega člena in člena 21(1), točka (a), se ne šteje, da so namenjeni za uporabo kot gorivo za ogrevanje ali pogonsko gorivo, če se dobavijo proizvajalcu blaga iz odstavka 1, točka (n), tega člena in člena 21(1), točka (n). 8. Sklici na oznake kombinirane nomenklature v tej direktivi se razumejo kot sklici na oznake kombinirane nomenklature iz Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87, kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2020/1577. Kadar se uredba, navedena v prvem pododstavku, nadomesti ali kadar sprememba kombinirane nomenklature zahteva spremembo oznak, navedenih v tej direktivi, je Komisija pooblaščena, da v skladu s členom 29 sprejme delegirane akte za posodobitev oznak kombinirane nomenklature za izdelke iz te direktive oziroma za posodobitev sklica iz prvega pododstavka, da se uskladi z različico kombinirane nomenklature, ki se uporablja. Z navedenimi delegiranimi akti se v ničemer ne spremenijo najnižje ravni obdavčitve, določene v tej direktivi, niti se ne dodajo ali črtajo kateri koli energenti ali električna energija. 🡻 2003/96/ES Člen 3

Sklicevanje v Direktivi 92/12/EGS na „mineralna olja“ in „trošarino“, v kolikor se nanaša na mineralna olja, se razlaga, da se nanaša na vse energente, električno energijo in nacionalne posredne davke, navedene v členih 2 in 4(2) te direktive. ⇩ novo Člen 3 1. Ta direktiva se ne uporablja za: (a) obdavčitev proizvodnje toplotne energije; (b) naslednjo uporabo energentov in električne energije: — energente, ki se uporabljajo za druge namene in ne kot pogonsko gorivo ali gorivo za ogrevanje, — dvojno uporabo energentov Energent ima dvojno uporabo, kadar se uporablja kot gorivo za ogrevanje, kakor tudi za druge namene, ki niso uporaba kot pogonsko gorivo in gorivo za ogrevanje. Uporaba energentov za kemijsko redukcijo ter elektrolizne in metalurške postopke, kadar se energenti uporabljajo neposredno v postopku ali kot neposredna vhodna energija za postopek oziroma kadar je njihova poraba povezana s postopkom, se šteje kot dvojna raba, — električno energijo, ki se uporablja predvsem za kemijsko redukcijo ter elektrolizne in metalurške postopke, kadar se uporablja neposredno v postopku ali kot neposredna vhodna energija za postopek oziroma kadar je njena poraba povezana s postopkom. 2. Člen 21 se uporablja za energente, ki se uporabljajo v skladu z odstavkom 1, točka (b), tega člena. 🡻 2003/96/ES Člen 4 1. Raven Ravni obdavčitve, ki jih države članice določijo za energente in električno energijo, naštete v členu 2, ne smejo biti nižje od najnižjih ravni obdavčitve, določenih s to direktivo. 2. V tej direktivi izraz „raven obdavčitve“ pomeni skupne dajatve, ki se pobirajo iz naslova vseh posrednih davkov (razen DDV) in ki se ob sprostitvi v porabo neposredno ali posredno izračunavajo za količino energentov in električne energije. Člen 5 Pod pogojem, da upoštevajo najnižje ravni obdavčitve, ki so določene s to direktivo in da so združljive s pravom Skupnosti, države članice lahko, pod davčnim nadzorom, uveljavijo diferencirane davčne stopnje v naslednjih primerih: –kadar so diferencirane davčne stopnje neposredno povezane s kakovostjo izdelka;

–kadar so diferencirane davčne stopnje odvisne od količinskih ravni porabe električne energije in energentov, uporabljenih kot gorivo za ogrevanje; –za naslednje uporabe: lokalni potniški promet (vključno s taksiji), zbiranje odpadkov, oborožene sile in javna uprava, invalidi, reševalna vozila; –med poslovno in neposlovno uporabo energentov in električne energije iz členov 9 in 10. ⇩ novo Člen 5 1. Kadar so v Prilogi I v zvezi s posamezno uporabo določene enake najnižje ravni obdavčitve, države članice zagotovijo, da se za izdelke, dane v to uporabo, določijo enake ravni obdavčitve. Države članice tudi vedno uporabijo enako razvrstitev najnižjih ravni obdavčitve za različne izdelke za posamezno uporabo, kot je določena v Prilogi I. Za namene prvega pododstavka se vsaka uporaba, za katero je v preglednicah A, B in C Priloge I opredeljena najnižja raven obdavčitve, šteje za enonamensko uporabo, razen če je v tej direktivi določeno drugače. Za namene razvrstitve, navedene v prvem pododstavku, se električna energija obravnava skupaj z drugimi pogonskimi gorivi in gorivi za ogrevanje iz preglednic B in C Priloge I, razen kadar države članice uporabljajo posebno raven obdavčitve električne energije, ki se uporablja za polnjenje električnih vozil; v tem primeru se električna energija obravnava skupaj s pogonskimi gorivi iz preglednice A Priloge I, razen če je v tej direktivi določeno drugače. V tretjem pododstavku tega odstavka „električno vozilo“ pomeni električno vozilo, kot je opredeljeno v členu 2, točka 2, Direktive 2014/94/EU Evropskega parlamenta in Sveta. 2. Najnižje ravni obdavčitve, določene v tej direktivi, se prilagodijo vsako leto z začetkom 1. januarja 2024, da se upoštevajo spremembe harmoniziranega indeksa cen življenjskih potrebščin brez energije in nepredelanih živil, kot ga objavlja Eurostat. Najnižje ravni se prilagodijo samodejno s povečanjem ali zmanjšanjem osnovnega zneska v eurih glede na spremembo navedenega indeksa v predhodnem koledarskem letu v odstotkih. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 29 za spremembo najnižjih ravni obdavčitve, kot je navedeno v prvem pododstavku. 🡻 2003/96/ES (prilagojeno) ⇨ novo Člen 6 Države članice lahko uveljavijo izjeme ⌦ oprostitve ⌫ ali znižanja ravni obdavčitve, določene s to direktivo, bodisi: (a)neposredno, (b)z diferencirano davčno stopnjo ali

(c)s povračilom celotnega ali delnega zneska davka. Člen 7 1. S 1. januarjem 2004 in 1. januarjem 2010 ⇨ 2023 ⇦ se najnižje ravni obdavčitve za pogonska goriva določijo, kot je navedeno v Preglednici A Priloge I. ⇩ novo Brez poseganja v člen 5(2) zvišanje najnižjih ravni obdavčitve, kadar se uporablja prehodno obdobje, kot je določeno v preglednici A Priloge I, znaša eno desetino na leto do 1. januarja 2033. Za nizkoogljična goriva se najnižja raven obdavčitve, določena za prvo leto prehodnega obdobja, uporablja do 1. januarja 2033. 🡻 2003/96/ES (prilagojeno) ⇨ novo Najpozneje 1. januarja 2012, Svet po posvetovanju z Evropskim parlamentom na podlagi poročila in predloga Komisije soglasno odloči o najnižjih davčnih stopnjah, ki veljajo za plinsko olje za nadaljnje obdobje, ki se začne s 1. januarjem 2013. 2. Države članice lahko razlikujejo med komercialno in nekomercialno uporabo plinskega olja, ki se uporablja kot pogonsko gorivo, če upoštevajo najnižje ravni Skupnosti in če stopnja za plinsko olje, ki se kot pogonsko gorivo uporablja v komercialne namene ne pade pod nacionalno raven obdavčitve, ki je v veljavi 1. januarja 2003, ne upoštevajoč kakršna koli odstopanja za to uporabo, ki jih določa ta direktiva. 3. „Plinsko olje, ki se uporablja kot pogonsko gorivo“, pomeni plinsko olje, ki se uporablja kot pogonsko gorivo za naslednje namene: (a)prevoz blaga za najem ali plačilo ali za lasten račun z motornimi vozili ali tovornjaki s prikolico, namenjenimi izključno cestnemu prevozu blaga ter z najvišjo dovoljeno bruto skupno težo, ki ni manjša od 7,5 ton; (b)prevoz potnikov, bodisi linijski bodisi izredni, z motornimi vozili kategorije M2 ali M3, kakor jih določa Direktiva Sveta 70/156/EGS z dne 6. februarja 1970 o prilagajanju zakonodaje držav članic v zvezi s homologacijo motornih in priklopnih vozil . 4. Ne glede na določbe odstavka 2, države članice, ki uvedejo sistem dajatev za uporabo cest za motorna vozila ali tovornjake s prikolico, ki so izključno namenjeni cestnemu prevozu blaga, lahko uporabijo znižano davčno stopnjo za plinsko olje, ki ga uporabljajo navedena vozila, ki je nižja od nacionalne ravni obdavčitve, veljavne 1. januarja 2003, vse dokler skupna davčna obremenitev ostane v splošnem enaka, pod pogojem, da so upoštevane najnižje ravni obdavčitve Skupnosti in da je nacionalna raven obdavčitve za plinsko olje, ki se uporablja kot pogonsko sredstvo, uveljavljena 1. januarja 2003, najmanj dvakrat višja od najnižje ravni obdavčitve, ki je v uporabi 1. januarja 2004. Člen 8 1. Ne glede na člen 7 se s 1. januarjem 2004 ⇨ 2023 ⇦ najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo za izdelke, uporabljene kot pogonsko gorivo za namene, opredeljene v odstavku 2 ⌦ tega člena ⌫ , ⌦ določijo, ⌫ kot je navedeno v Preglednici B Priloge I. ⇩ novo Brez poseganja v člen 5(2) zvišanje najnižjih ravni obdavčitve, kadar se uporablja prehodno obdobje, kot je določeno v preglednici B Priloge I, znaša eno desetino na leto do 1. januarja 2033. Za nizkoogljična goriva se najnižja raven obdavčitve, določena za prvo leto prehodnega obdobja, uporablja do 1. januarja 2033.

🡻 2003/96/ES (prilagojeno) ⇨ novo 2. Ta člen ⌦ Odstavek 1 ⌫ se lahko uporablja za naslednje industrijske in komercialne namene: (a)za kmetijske, vrtnarske ali ribogojniške ⌦ akvakulturne ⌫ dejavnosti in v gozdarstvu; (b)za stacionarne motorje; (c)za stroje in opremo, uporabljene pri visokih in nizkih gradnjah in pri javnih gradbenih delih; (d)za vozila, namenjena uporabi izven zunaj javnih cest, ali tista, ki nimajo dovoljenja za uporabo v glavnem na javnih cestah. Člen 9 1. S 1. januarjem 2004 ⇨ 2023 ⇦ se najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo za gorivo za ogrevanje, določijo, kot je navedeno v Preglednici C Priloge I. ⇩ novo Brez poseganja v člen 5(2) zvišanje najnižjih ravni obdavčitve, kadar se uporablja prehodno obdobje, kot je določeno v preglednici C Priloge I, znaša eno desetino na leto do 1. januarja 2033. Za nizkoogljična goriva se najnižja raven obdavčitve, določena za prvo leto prehodnega obdobja, uporablja do 1. januarja 2033. 🡻 2003/96/ES (prilagojeno) ⇨ novo 2. Države članice, ki jim je s 1. januarjem 2003 izdano dovoljenje za uporabo dajatve za spremljanje stanja za plinsko olje za ogrevanje, lahko še naprej uporabljajo znižano stopnjo v višini 10 EUR za 1000 litrov navedenega izdelka. To dovoljenje se prekliče s 1. januarjem 2007, če Svet tako soglasno odloči na podlagi poročila in predloga Komisije, potem, ko je ugotovil, da je raven zmanjšane stopnje prenizka za izogibanje problemom izkrivljanja razmer v blagovni menjavi med državami članicami. Člen 10 1. S 1. januarjem 2004 ⇨ 2023 ⇦ se najnižje ravni obdavčitve, ki se uporabljajo za električno energijo, določijo, kot je navedeno v Preglednici C ⌦ D ⌫ Priloge I. 2. Nad najnižjimi ravnmi obdavčitve iz odstavka 1 bodo države članice imele možnost določitve veljavne davčne osnove, pod pogojem upoštevanja Direktive 92/12/EGS.

Člen 11 1. V tej direktivi se pojem „poslovna uporaba“ nanaša na uporabo s strani gospodarskih subjektov, opredeljenih v skladu z odstavkom 2, ki kjerkoli samostojno dobavljajo blago in storitve, ne glede na namen ali rezultate takšnih gospodarskih dejavnosti. Gospodarske dejavnosti obsegajo vse dejavnosti proizvajalcev, trgovcev in oseb, ki opravljajo storitve, vključno z rudarskimi in kmetijskimi dejavnostmi ter poklicne dejavnosti. Državni organi, organi regionalne in lokalne uprave in drugi subjekti javnega prava ne štejejo za gospodarske subjekte glede na dejavnosti ali transakcije, ki jih opravljajo kot organi oblasti. Vendar, kadar se ukvarjajo s takšnimi dejavnostmi ali transakcijami, štejejo za podjetja glede na te dejavnosti ali transakcije, kadar bi njihovo obravnavanje kot nepodjetij imelo za posledico precejšnje izkrivljanje konkurence. 2. Za namen Za namen te direktive gospodarskega subjekta ni mogoče obravnavati v manjšem obsegu kot je del podjetja ali pravne osebe, ki z organizacijskega stališča, predstavlja samostojno podjetje, t.j. subjekt, ki je sposoben delovati z lastnimi sredstvi. 3. V primeru mešane uporabe se obdavčitev uporablja sorazmerno z vsakim načinom uporabe, čeprav se v primerih, kjer je poslovna ali neposlovna uporaba zanemarljiva, lahko obravnava kot da je ni. 4. Države članice lahko omejijo področje uporabe znižane ravni obdavčitve za poslovno uporabo. Člen 1211 1. Države članice lahko izrazijo svoje nacionalne ravni obdavčitve v enotah, ki se razlikujejo od tistih, ki so določene v členih 7 do 10, pod pogojem, da ustrezne ravni obdavčitve po pretvorbi v omenjene ⌦ navedene ⌫ enote niso nižje od najnižjih ravni, določenih s to direktivo. 2. Za energente iz členov 7, 8 in 9, kjer ravni obdavčitve temeljijo na prostornini, ⇨ Kadar se uporabljajo prostorninske enote, ⇦ se prostornina izmeri pri temperaturi 15 °C. Člen 1312 1. Za države članice, ki niso sprejele evra eura, se vrednost evra eura v njihovih nacionalnih valutah, ki se uporabi za določitev ravni obdavčitve, določi enkrat na leto. Uporabijo se tečaji, ki so določeni na prvi delovni dan v oktobru in ki se objavijo v Uradnem listu Evropske unije ter veljajo od 1. januarja naslednjega koledarskega leta. 2. Države članice lahko ohranijo zneske obdavčitve v veljavi ob letni prilagoditvi, ki je določena v odstavku 1, če bi pretvorba zneskov ravni obdavčitve, izraženih v evrih eurih, imela za posledico povečanje davčne obremenitve, izražene v nacionalni valuti, ki je manjše od 5 % ali 5 EUR, odvisno od tega, kateri znesek je nižji. ⇩ novo Člen 13 1. Države članice oprostijo obdavčitve pod davčnim nadzorom energente in električno energijo, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije, ter električno energijo, ki se uporablja za ohranjanje sposobnosti za proizvodnjo električne energije. 2. Z odstopanjem od člena 1 lahko države članice iz razlogov okoljske politike izdelke iz odstavka 1 obdavčijo, ne da bi morale upoštevati najnižje ravni obdavčitve, določene s to direktivo. V takšnem primeru se pri obdavčitvi teh izdelkov uporabi enaka razvrstitev najnižjih ravni obdavčitve, kot je določena v Prilogi I, obdavčitev teh izdelkov pa se ne upošteva pri uskladitvi z najnižjo ravnjo obdavčitve električne energije, določeno v členu 10. 🡻 2003/96/ES

Člen 14 1. Razen splošnih določb iz Direktive 92/12/EGS o izjemah pri uporabi obdavčenih izdelkov in brez poseganja v druge določbe Skupnosti, države članice izvzamejo iz obdavčitve pod pogoji, ki jih določijo zaradi zagotavljanja pravilne in enotne uporabe takšnih izjem ter preprečevanja kakršnega koli izogibanja, izmikanja ali zlorabe, naslednje energente: (a)energente in električno energijo, ki se uporabljajo za proizvodnjo električne energije ter električno energijo, ki se uporablja za ohranjanje sposobnosti za proizvodnjo električne energije. Vendar pa države članice zaradi okoljske politike lahko navedene izdelke obdavčijo ne oziraje se na najnižje ravni obdavčitve, določene s to direktivo. V takšnem primeru se obdavčitev teh izdelkov ne upošteva pri izpolnjevanju najnižjih ravni obdavčitve za električno energijo, določenih v členu 10; (b)energente, ki so dobavljeni kot gorivo za uporabo v zračnem prometu razen poletov v zasebne namene. V tej direktivi pomenijo „poleti v zasebne namene“ uporabo letala s strani lastnika ali fizične ali pravne osebe, ki letalo uporablja bodisi na podlagi najema bodisi na kakršenkoli drug način, v drugačne namene kot so komercialni nameni in predvsem za drugačne namene kot za prevoz potnikov ali blaga za plačilo ali za opravljanje storitev za plačilo ali za organe oblasti. Države članice lahko omejijo področje uporabe te izjeme na dobave letalskega goriva (oznaka KN 2710 19 21); (c)energenti, ki so bili dobavljeni za uporabo kot gorivo za plovbo po vodah Skupnosti (vključno z ribolovom), razen za plovila za zasebne namene ter električno energijo, proizvedeno na krovu plovila. V tej direktivi, „plovila za zasebne namene“ pomenijo uporabo kakršnega koli plovila s strani lastnika ali fizične ali pravne osebe, ki