[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 12.11.2009

COM(2009)630 konč.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

NAPREDEK PRI DOSEGANJU KJOTSKIH CILJEV

(zahtevano na podlagi člena 5 Odločbe št. 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola) {SEC(2009)1581}

KAZALO

1. POVZETEK 3

2. DEJANSKI NAPREDEK V OBDOBJU 1990–2007 6

2.1. Trendi emisij toplogrednih plinov 6

2.2. Emisije na prebivalca in intenzivnost toplogrednih plinov v letu 2007 7

2.3. Emisije toplogrednih plinov v letu 2007 v primerjavi z letom 2006 8

2.4. Trendi emisij v glavnih sektorjih 9

3. PREDVIDEN NAPREDEK PRI DOSEGANJU KJOTSKIH CILJEV 11

3.1. Predvidevanja držav članic8 11

3.1.1. EU-15 11

3.1.2. EU-12 11

3.1.3. EU-27 12

3.2. Izvajanje Evropskega programa o podnebnih razmerah (ECCP) 14

3.3. Izvajanje sistema EU za trgovanje z emisijami (EU ETS) 15

3.3.1. Prvo obdobje trgovanja (od 2005 do 2007) 15

3.3.2. Drugo obdobje trgovanja (od 2008 do 2012) 15

3.3.3. Uporaba mehanizma skupnega izvajanja in mehanizma čistega razvoja s strani gospodarskih subjektov 16

3.4. Predvidena uporaba kjotskih mehanizmov s strani vlade 16

3.5. Predvidena uporaba ponorov ogljika 17

4. Stanje v državah kandidatkah EU 17

POVZETEK

V smeri uresničitve kjotskih ciljev 2008–2012

V skladu s Kjotskim protokolom so se države EU-15 strinjale, da bodo v obdobju 2008–2012 zmanjšale svoje emisije toplogrednih plinov za 8 % glede na izhodiščno leto1. Na podlagi najnovejših razpoložljivih evidenčnih podatkov iz leta 20072 so se skupne emisije toplogrednih plinov v EU-15 že tretje leto zapored zmanjšale in so bile za 5,0 % manjše od emisij v izhodiščnem letu, brez emisij zaradi rabe zemljišč, sprememb rabe zemljišč in gozdarstva. Emisije toplogrednih plinov so se v EU-15 zmanjševale kljub visoki gospodarski rasti. Od leta 1990 dalje se je BDP v državah EU-15 povečal za skoraj 44 %.

V letu 2007 so se emisije toplogrednih plinov v EU-15 zmanjšale za 1,6 % v primerjavi z letom 2006, medtem ko se je BDP v EU-15 povečal za 2,7 %. Predvidevanja3, kakor so ponazorjena na sliki 1, kažejo, da bo EU-15 dosegla svoje kjotske cilje. Naknadna ocena4 vpliva okoljskih politik na emisije toplogrednih plinov v EU-15 med letoma 1990 in 2005 kaže, da so se emisije toplogrednih plinov zmanjšale za 7,6 % (približno 350 milijonov ton ekvivalenta CO2).

Slika 1: Dejanske in predvidene emisije za EU-15

[pic]

Opomba: Puščice temeljijo na povprečju za obdobje 2008–2012, zato ne ustrezajo natančno vrednostim predvidenih emisij za leto 2010.

Vir: EGP, Evropska komisija.

V ciljnem obdobju naj bi predvidoma pet držav članic (Francija, Nemčija, Grčija, Švedska in Združeno kraljestvo) samo z uporabo obstoječih politik in ukrepov doseglo emisije, ki bi zadostovale za izpolnitev njihovih ciljev. Ob upoštevanju vseh ukrepov, vključno s ponori ogljika, pridobivanjem dobropisov s strani vlad in sektorjev, vključenih v sistem EU za trgovanje z emisijami (EU-ETS), bo predvidoma še devet držav članic doseglo svoje cilje v skladu s porazdelitvijo bremena. Po sedanjih predvidevanjih bo samo ena država članica (Avstrija) imela težave pri izpolnjevanju svojih obveznosti zmanjševanja emisij toplogrednih plinov. Vendar v predvidevanjih niso upoštevane sedanja gospodarska recesija in napovedi glede BDP, zato so ta morda precenjena.

Metodologija za ocenjevanje vpliva sistema EU ETS mora biti trdna in konsistentna ter jo je treba v prihodnje še izboljšati, zato so učinki tega sistema, kakor so predstavljeni v tem poročilu, morda precenjeni.

Države EU-15 so močno napredovale pri doseganju kjotskih ciljev, zato lahko dosežejo svoj skupni cilj. Po sedanjih predvidevanjih bodo cilji celo preseženi.

Čeprav se bo količina emisij v večini novih dvanajst držav članic med letoma 2007 in 2010 predvidoma povečala, pa bo devet od teh držav, ki imajo določene kjotske cilje5, predvidoma doseglo ali preseglo kjotske cilje zgolj z obstoječimi politikami in ukrepi. Slovenija predvideva, da bo svoj kjotski cilj dosegla, če bodo vsi obstoječi in načrtovani ukrepi prinesli pričakovane rezultate.

Leta 2007 so bile skupne emisije toplogrednih plinov v EU-27 brez emisij zaradi rabe zemljišč, sprememb rabe zemljišč in gozdarstva za 12,5 % manjše kot v izhodiščnem letu in za 1,2 % manjše kot leta 2006. Gospodarstvo EU-27 je med letoma 2006 in 2007 doseglo rast v višini 2,9 %.

Poleg tega so se glede na začasne podatke za leto 20086 emisije v državah članicah EU-15 zmanjšale za 1,2 odstotne točke in so tako za 6,2 % manjše kot v izhodiščnem letu. Emisije v EU-27 so se predvidoma zmanjšale za 1,1 odstotne točke ali za 13,6 % glede na izhodiščno leto. V teh podatkih so upoštevani učinki svetovne gospodarske recesije, ki še niso bili upoštevani v podatkih o emisijah toplogrednih plinov za leto 2007.

Novi ukrepi, ki jih je treba sprejeti, da bi lahko EU dosegla svoj ambiciozni cilj za leto 2020

Decembra 2008 je bil sprejet zakonodajni paket o podnebnih spremembah in energiji, ki ga je Evropska komisija predlagala januarja 20087. To je prvi primer, da niz pravnih aktov določa integriran in ambiciozen paket politik in ukrepov za obvladovanje podnebnih sprememb do leta 2020 in naprej.

Po letu 2013 bodo skupna prizadevanja EU za zmanjšanje toplogrednih plinov za 20 % v letih od 1990 do 2020 razdeljena med sektorje sistema EU za trgovanje z emisijami in sektorje, ki jih ta sistem ne vključuje, na naslednji način: a) zmanjšanje emisij za 21 % v primerjavi z letom 2005 v sektorjih, vključenih v sistem EU za trgovanje z emisijami; b) zmanjšanje za približno 10 % v primerjavi z letom 2005 v sektorjih, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami. Skupaj to pomeni celotno zmanjšanje za 20 % v primerjavi z letom 1990, kar ustreza 14-odstotnemu zmanjšanju v primerjavi z letom 2005. Večje zmanjšanje se zahteva za sektor, vključen v sistem EU za trgovanje z emisijami, saj je bolj stroškovno učinkovito zmanjšati emisije v sektorjih, ki so vključeni v sistem za trgovanje z emisijami (ETS), kot v drugih sektorjih, ki v ta sistem niso vključeni.

Sektorji, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, trenutno predstavljajo približno 60 % skupnih emisij toplogrednih plinov v EU. Praviloma bo v pristojnosti držav članic, da v teh sektorjih določijo in izvajajo politike in ukrepe, čeprav bodo številni ukrepi na ravni EU na področjih, kot so standardi energetske učinkovitosti, zmanjšane emisije CO2 iz avtomobilov in določbe o ravnanju z odpadki, prav tako prispevali k zmanjšanju emisij. Za te sektorje, ki niso vključeni v sistem za trgovanje z emisijami, so bili določeni posamezni cilji za države članice glede na relativne stopnje sedanjega in predvidenega BDP/prebivalca.

Nov paket ukrepov o podnebnih spremembah in energiji vključuje tudi: pravno zavezujoče cilje za povečanje deleža obnovljivih energetskih virov v energetski mešanici do leta 2020, nova pravila o zajemanju in shranjevanju ogljika, nova pravila o okoljskih subvencijah ter zmanjšanje emisij CO2 iz avtomobilov in izboljšanje kakovosti goriva.

Slika 2 ponazarja znatno razliko med predvidevanji držav članic za leto 2020 (zmanjšanje za 20 %) in cilji EU za leto 2020 (zmanjšanje za 30 %), ki od EU zahtevajo, da po letu 2012 izbere mnogo bolj strmo pot zmanjševanja emisij v primerjavi z obdobjem 1990–2012. Glede na dejanski cilj bodo morala zmanjšanja emisij v letu 2020 znašati od 1 000 do 1 500 milijonov ton ekvivalenta CO2 v primerjavi z osnovnim scenarijem. To poudarja potrebo po tem, da EU in države članice čim prej začnejo izvajati novo zakonodajo.

Slika 2: Dejanske in predvidene emisije za EU-27

[pic]

od 2013 dalje

[pic]

EU ETS sektorji, ki niso vključeni v ETS

[pic][pic]

Opomba: Graf vključuje posodobitev osnovnih projekcij Primes-GAINS za leto 2007. Zgornja grafa za sistem EU za trgovanje z emisijami in za sektorje, ki niso vključeni v ta sistem, ponazarjata grobo oceno, končni podatki pa bodo na voljo glede na ustrezne določbe Direktive 2009/29/ES9 in Odločbe 406/2009/ES10. Vir: EGP, Evropska komisija.

DEJANSKI NAPREDEK V OBDOBJU 1990–2007

Trendi emisij toplogrednih plinov

Na skupni trend emisij toplogrednih plinov v EU vplivata predvsem dve največji onesnaževalki, Nemčija in Združeno kraljestvo, ki sta odgovorni za približno eno tretjino skupnih emisij toplogrednih plinov v EU-27. V letu 2007 sta ti dve državi članici dosegli 394 milijonov ton ekvivalenta CO2 skupnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov v primerjavi z letom 1990.

Glavna razloga za pozitiven trend v Nemčiji (zmanjšanje za 21 % v obdobju 1990–2007) sta gospodarsko prestrukturiranje petih novih dežel po nemški združitvi ter čedalje večja učinkovitost elektrarn in toplarn kot tudi soproizvodnje toplote in električne energije. Zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v Združenem kraljestvu (za 17 % v obdobju 1990–2007) je v prvi vrsti posledica liberalizacije energetskih trgov, nadomestitve nafte in premoga s plinom v proizvodnji energije ter ukrepov za zmanjševanje emisij N2O v proizvodnji adipinske kisline.

Italija in Francija sta vsaka z 11 % tretja in četrta največja onesnaževalka. V Italiji so bile emisije toplogrednih plinov leta 2007 približno za 7 % večje kot leta 1990. Vzroki za ugotovljena povečanja emisij toplogrednih plinov v Italiji od leta 1990 so zlasti cestni promet, proizvodnja električne in toplotne energije ter rafinerije nafte. V Franciji so bile emisije leta 2007 približno za 6 % manjše kot leta 1990. Emisije N2O zaradi proizvodnje adipinske kisline so se zelo zmanjšale, vendar so se v letih od 1990 do 2007 zaradi gostejšega cestnega prometa bistveno povečale emisije CO2.

Španija in Poljska sta z 9 % oziroma 8 % skupnih emisij toplogrednih plinov v EU-27 peta in šesta največja onesnaževalka v EU-27. V Španiji so se v letih od 1990 do 2007 emisije povečale za 54 %. To je predvsem posledica povečanja emisij v cestnem prometu, proizvodnji električne in toplotne energije ter proizvodni industriji. Na Poljskem so se v letih od 1990 do 2007 emisije toplogrednih plinov zmanjšale za 13 % (za 29 % v primerjavi z izhodiščnim letom, ki je v primeru Poljske 1988). Glavna dejavnika za zmanjšanje emisij na Poljskem – in v drugih državah članicah srednje in vzhodne Evrope – sta bila zmanjšanje energetsko neučinkovite težke industrije ter splošno prestrukturiranje gospodarstva v poznih osemdesetih in zgodnjih devetdesetih letih 20. stoletja. Opazna izjema je bil promet (zlasti cestni promet), zaradi katerega so se emisije povečale.

Leta 2007 so bile emisije toplogrednih plinov v osmih državah članicah večje kot v izhodiščnem letu, medtem ko so bile emisije v ostalih 17 državah članicah manjše kot v izhodiščnem letu. Ciper in Malta nista zavezana k zmanjšanju emisij po Kjotskem protokolu. V teh dveh državah so bile emisije leta 2007 večje kot leta 1990. Spremembe emisij toplogrednih plinov v odstotkih od izhodiščnega leta do leta 2007 se gibljejo od –53,4 % (Latvija) do +52,6 % (Španija).

Emisije na prebivalca in intenzivnost toplogrednih plinov v letu 2007

Emisije so se v EU-15 in EU-27 zmanjševale kljub visoki gospodarski rasti. To pomeni, da rast BDP ni več odvisna od povečevanja emisij toplogrednih plinov, in sicer v EU-15 od leta 1993, v EU-27 pa od leta 1996. V letih od 1990 do 2007 se je BDP v EU-27 povečal za 45 %, emisije pa so se zmanjšale za 9 %, medtem ko se je v EU-15 BDP povečal za 44 %, emisije toplogrednih plinov pa so se zmanjšale za 4 %.

Vse države članice EU razen Cipra, Portugalske in Španije so v letih od 1990 do 2007 ob visoki gospodarski rasti zelo zmanjšale svoje emisije. Visoka gospodarska rast z manjšimi emisijami je bila opazna predvsem v državah članicah srednje in vzhodne Evrope, razlog pa je bila preoblikovanje proizvodnega sektorja, ki temelji na neučinkoviti težki industriji.

Slika 3: Intenzivnost toplogrednih plinov za EU-15 in EU-27, BDP, poraba energije in emisije CO2 za EU-15

[pic]

Leta 2007 so emisije v EU-27 v povprečju znašale 10,2 tone ekvivalenta CO2 na prebivalca. V EU-15 je povprečje znašalo 10,3 tone ekvivalenta CO2 na prebivalca, kar pomeni zmanjšanje za 0,4 tone ekvivalenta CO2 v primerjavi z letom 2006 oz. 1,3 tone ekvivalenta CO2 v primerjavi z letom 1990. Vendar pa se vrednosti emisij toplogrednih plinov na prebivalca po evropskih državah zelo razlikujejo. Količina emisij na prebivalca je odvisna od energetske intenzivnosti in energetske mešanice vsake države (glejte tudi sliko 2 v delovnem dokumentu služb Komisije).

V devetdesetih letih 20. stoletja so se emisije na prebivalca zmanjšale v celotni EU. Med letoma 2000 in 2007 so se v EU-15 zmanjšale za 5,1 %, v EU-12 pa povečale za 7,1 %. Med letoma 1990 in 2007 se je količina emisij toplogrednih plinov na prebivalca najbolj povečala v Španiji, na Portugalskem, v Cipru in na Malti.

Emisije toplogrednih plinov v letu 2007 v primerjavi z letom 2006

Med letoma 2006 in 2007 se je količina emisij v EU-27 zmanjšala za 59,8 milijonov ton ekvivalenta CO2 (1,2 %), v EU-15 pa za 64,0 milijona ton ekvivalenta CO2 (1,6 %), medtem ko se je v drugih državah članicah nekoliko povečala, in sicer za 4,2 milijona ton ekvivalenta CO2 (0,6 %). Emisije toplogrednih plinov so se zmanjšale ali bile stabilne v vseh državah članicah EU-15, razen v Grčiji in Španiji. V večini ostalih držav članic EU-12 so se emisije povečale, razen na Madžarskem, Poljskem, v Romuniji in na Slovaškem.

Nemčija, Združeno kraljestvo, Francija in Italija so močno prispevali k skupnem zmanjšanju emisij toplogrednih plinov (–23,9 milijona ton ekvivalenta CO2, –11,2 milijona ton ekvivalenta CO2, –10,6 milijona ton ekvivalenta CO2 oziroma –10,2 milijona ton ekvivalenta CO2). Razlog za zmanjšanje emisij je bila predvsem zmanjšana poraba vseh vrst goriva v gospodinjstvu in storitvah. To je mogoče pojasniti z zmanjšanimi potrebami po ogrevanju v Evropi zaradi višjih zimskih temperatur v letu 2007, pa tudi višjimi cenami goriva. V vseh štirih navedenih državah so poročali tudi o pomembnih zmanjšanjih emisij pri uporabi energije v proizvodni industriji. O največjem zmanjšanju emisij so poročali v Nemčiji, in sicer zaradi toplejše zime, povečanega davka na dodano vrednost in močnega povečanja cen goriva za gospodinjstva.

Skupna količina emisij toplogrednih plinov se je najbolj povečala v Španiji (9,3 milijona ton ekvivalenta CO2), Grčiji (3,8 milijona ton ekvivalenta CO2) in Bolgariji (4,2 milijona ton ekvivalenta CO2). V vseh treh državah so bile odločilni dejavnik emisije zaradi proizvodnje javne električne in toplotne energije. V Estoniji je bilo največje relativno povečanje emisij (2,8 milijona ton ekvivalenta CO2, 15 %), ki je bilo posledica povečanja pridobivanja energije v konvencionalnih termoelektrarnah za 25 %. Skupna količina emisij toplogrednih plinov se je opazno povečala tudi v Litvi (1,9 milijona ton ekvivalenta CO2) in Češki republiki (1,7 milijona ton ekvivalenta CO2).

Emisije v cestnem prometu so se v večini držav še naprej povečevale. Poleg držav EU-15 (zlasti na Danskem, Irskem in v Grčiji) so o največjem povečanju poročali v Sloveniji, Litvi, na Slovaškem in v Latviji, in sicer zaradi povečanega obsega prometa. V Bolgariji, Nemčiji, Franciji, Luksemburgu, na Nizozemskem in Portugalskem so se emisije zaradi cestnega prometa nekoliko zmanjšale. To pomeni povečanje emisij zaradi cestnega prometa za samo 1 % v EU-27 in stabilizacijo emisij na ravni EU-15. Vendar pa bodo v prihodnjih letih potrebni dodatni ukrepi za nadzor emisij toplogrednih plinov zaradi prometnega sektorja.

Emisije toplogrednih plinov v mednarodnem letalskem in ladijskem prometu so se v letu 2007 še naprej povečevale; v EU-27 so se povečale za 1,8 %. Emisije v teh dveh sektorjih, ki trenutno še nista vključena v Kjotski protokol, so se v EU-27 povečale za 1,8 milijona ton CO2 (ladijski promet) in 3,7 milijona ton CO2 (letalski promet).

Trendi emisij v glavnih sektorjih

Kot je prikazano na sliki 4, sta energetski (dobava, uporaba) in prometni sektor najpomembnejša sektorja, saj sta v letu 2007 predstavljala 80 % skupnih emisij v EU-15. Promet predstavlja 21 % skupnih emisij toplogrednih plinov, kmetijstvo 9 %, industrijski postopki 8 %, odpadki pa 3 %.

Zmanjšanja emisij v energetskem sektorju, kmetijstvu, industrijskih postopkih in pri odpadkih so delno nadomestila močna povečanja v prometnem sektorju (za nadaljnje podrobnosti glej tudi delovni dokument služb Komisije). Povzeti je mogoče, da so se emisije v EU-15 v primerjavi z letom 1990:

- v energetskem sektorju (pri dobavi in uporabi, razen v prometu) zmanjšale za 7 %,

- v prometu povečale za 24 %,

- v industrijskih postopkih zmanjšale za 11 %, in sicer predvsem zaradi manjših emisij pri proizvodnji adipinske kisline, halogeniranih ogljikovodikov in žveplovega heksaflourida,

- v kmetijstvu zmanjšale za 11 % zaradi manjšega števila goveda ter manjše uporabe mineralnih gnojil in gnoja,

- pri odpadkih zmanjšale za 39 % zaradi urejanja deponij in s tem manjših emisij CH4.

Slika 4: Spremembe v emisijah toplogrednih plinov v EU-15 glede na sektor in delež sektorjev

[pic]

[pic]

Vir: EGP

PREDVIDEN NAPREDEK PRI DOSEGANJU KJOTSKIH CILJEV

Predvidevanja držav članic8

Pri predvidevanjih glede emisij toplogrednih plinov je treba upoštevati tudi vpliv sistema EU za trgovanje z emisijami (EU ETS), pri čemer je treba metodologijo za ocenjevanje vpliva sistema EU ETS še izboljšati. Da bi lahko natančneje ocenili učinek EU ETS, potrebujemo trdne in konsistentne metodologije ter predpostavke. Zato bo pozornost v prihodnjem letu namenjena vprašanju nadaljnjega izboljšanja ocen in predvidevanj učinka sistema EU ETS ter nadalje vprašanju izboljšanja metodologij prek revizije Odločbe o mehanizmu za spremljanje.

EU-15

Na sliki 5 so prikazana predvidevanja za sektorje, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami, in ocene razlik med predvidenimi emisijami in cilji, ki veljajo za te sektorje. Skupna predvidevanja za vse sektorje, ki upoštevajo učinek obstoječih domačih politik in ukrepov, vključno s sistemom EU za trgovanje z emisijami na domače emisije, kažejo, da bodo v ciljnem obdobju emisije toplogrednih plinov v EU-15 za 6,9 % manjše kot v izhodiščnem letu (1,1-odstotni odmik od kjotskih ciljev). Če se upoštevajo

(1) vladna uporaba kjotskih mehanizmov, ki naj bi po pričakovanjih prispevala k dodatnemu zmanjšanju emisij za 2,2 %,

(2) popolna odstranitev emisij zaradi dejavnosti iz člena 3.3 in 3.4 Kjotskega protokola v EU-15, ki ustreza zmanjšanju za 1,0 %, in

(3) uporaba možnosti pridobivanja pravic in dobropisov v sektorjih ETS, ki ustreza zmanjšanju za 1,4 %,

se bodo emisije v EU-15 v ciljnem obdobju predvidoma zmanjšale celo za več kot 8,0 %, kar pomeni uresničitev kjotskega cilja (zmanjšanje za 8 %). Če bodo vsi ukrepi prinesli pričakovane rezultate, bi se lahko emisije toplogrednih plinov v ciljnem obdobju skupaj zmanjšale do 13,1 % glede na ravni izhodiščnega leta (vključno z 1,6-odstotnim učinkom dodatnih domačih ukrepov).

Zaradi ambicioznih ciljev zmanjšanja emisij v EU, in sicer za 20 % do leta 2020 v primerjavi z letom 1990, in z vidika oblikovanja popolne skladnosti s temi cilji je izredno pomembno, da države članice ne samo pravočasno uresničijo cilje zmanjšanja emisij s svojimi obstoječimi politikami in ukrepi, ampak tudi pospešijo razvoj ter celovito izvajanje svojih načrtovanih politik in ukrepov.

EU-12

V ostalih 12 državah članicah naj bi se ob upoštevanju učinka obstoječih domačih politik in ukrepov skupna količina emisij po letu 2007 povečala, vendar bo v ciljnem obdobju še vedno za 29,8 % manjša kot v izhodiščnem letu. Slovenija je edina država članica EU-12, ki namerava vlagati v kjotske mehanizme. Slovenija, Češka republika in Poljska nameravajo upoštevati ponore ogljika.

EU-27

V ciljnem obdobju naj bi bile po predvidevanjih skupne emisije toplogrednih plinov v EU-27 približno za 12,8 % manjše kot v izhodiščnem letu. To predvidevanje temelji na zbranih lastnih ocenah držav članic ob upoštevanju vseh obstoječih domačih politik in ukrepov ter učinka sistema EU za trgovanje z emisijami na domače emisije. Ob upoštevanju možnosti, da vlade pridobivajo dobropise prek kjotskih mehanizmov, in ob upoštevanju ponorov ogljika, se bodo emisije predvidoma zmanjšale za 15,0 %, ob dovolj zgodnjem izvajanju dodatnih domačih politik in ukrepov ter pod pogojem, da te prinesejo pričakovane rezultate, pa za 16,5 %.

Pri teh predvidevanjih emisij je treba upoštevati uspešnost njihovega dosedanjega zmanjševanja, ki je v EU-27 znašalo 9 %, v EU-15 pa 4 % med letoma 1990 in 2007. Zato bo treba v prihodnje prizadevanja za zmanjšanje emisij po vsej EU še močno okrepiti, da bi lahko dosegli cilj zmanjšanja za 20 % ali 30 % do leta 2020.

Slika 5: Relativne razlike (preseganje ali nedoseganje) med predvidenimi emisijami toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami, v ciljnem obdobju in ustreznimi cilji za obdobje 2008–2012, in sicer ob upoštevanju „obstoječih“ in „dodatnih“ domačih politik ter ukrepov, vključno z uporabo kjotskih mehanizmov in ponorov ogljika (v primerjavi z emisijami v izhodiščnem letu)

[pic]

Vir: EGP

Izvajanje Evropskega programa o podnebnih razmerah (ECCP)

Ocena politik in ukrepov po vsej EU-27 je pokazala osem skupnih in usklajenih politik ter ukrepov (CCPM), za katere se pričakuje, da bodo prispevali k znatnim prihrankom emisij toplogrednih plinov v EU. To so direktiva o sistemu EU za trgovanje z emisijami, v sektorju oskrbe z energijo pa direktiva o obnovljivih virih (v zvezi s spodbujanjem uporabe električne energije iz obnovljivih virov). V prometnem sektorju sta bistveni kakovost goriva in zmanjšanje emisij CO2 iz avtomobilov. V sektorju povpraševanja po energiji so pomembne direktive o energetski učinkovitosti stavb, obdavčitvi energije in spodbujanju hkratne proizvodnje (elektrike in toplote). Poleg tega naj bi tudi prožni mehanizmi Kjotskega protokola prinesli precejšnje prihranke emisij toplogrednih plinov v EU.

Poleg teh osmih ključnih politik in ukrepov je bilo ugotovljenih še pet nadaljnjih usklajenih politik ter ukrepov, ki naj bi prav tako prispevali k pomembnim zmanjšanjem po vsej EU (od 4 do 7 milijonov ton ekvivalenta CO2 na politiko). Med teh pet politik sodijo direktiva o odlagališčih odpadkov, zahtevani izkoristki novih toplovodnih kotlov, direktiva o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja okolja (IPPC), direktiva o označevanju aparatov ter program „Motor Challenge“ za povečanje energetske učinkovitosti industrijskih elektromotornih sistemov.

Do leta 2010 naj bi k največjim prihrankom prispevali direktiva o sistemu EU za trgovanje z emisijami in direktiva o obnovljivih virih energije. Države članice pričakujejo velike prihranke tudi na notranjem energetskem trgu, poleg tega naj bi k precejšnjemu zmanjšanju emisij prispevali tudi direktiva o energetski učinkovitosti stavb in uporaba kjotskih prožnih mehanizmov.

Prvih osem politik prispeva 92 % k skupnim prihrankom, ki jih prinašajo skupne in usklajene politike ter ukrepi v EU-27. To ponazarja, kolikšen je pomen teh ključnih politik pri pomoči državam članicam, da izpolnijo svoje zaveze o zmanjšanju emisij.

Najnovejša dogajanja

Paket o podnebnih spremembah in energiji je bil sprejet decembra 2008 in vključuje:

(1) izboljšan sistem EU za trgovanje z emisijami: Direktivo 2009/29/ES9 o spremembi Direktive 2003/87/ES z namenom izboljšanja in razširitve sistema Skupnosti za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov.

(2) delitev prizadevanj za zmanjšanje emisij v sektorjih, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami: Odločba 406/2009/ES10 o prizadevanju držav članic za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, da do leta 2020 izpolnijo zavezo Skupnosti za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, ki določa nacionalne zaveze glede emisij toplogrednih plinov, ki jih sistem EU za trgovanje z emisijami ne zajema.

(3) zavezujoči cilji za obnovljive vire energije: Direktiva 2009/28/ES11 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, ki določa pravno zavezujoče cilje za vsako državo članico, da bi se dosegel cilj EU, in sicer 20 % delež obnovljivih virov energije v končni porabi energije EU do leta 2020.

(4) zajemanje in shranjevanje ogljika: Direktiva 2009/31/ES12 o geološkem shranjevanju CO2.

(5) CO 2 in avtomobili: Uredba 443/200913 o določitvi standardov emisijskih vrednosti za nove osebne avtomobile kot del celostnega pristopa Skupnosti za zmanjšanje emisij CO2 iz lahkih tovornih vozil, ki bo zagotovila zmanjšanje emisij iz novih vozil v povprečju na 130 g CO2/km do leta 2015.

(6) goriva za promet: Direktiva 2009/30/ES14 o kakovosti goriva nalaga obveznost dobaviteljem, da zmanjšajo emisije toplogrednih plinov v celotni verigi proizvodnje goriva za 6 % do leta 2020.

Med druge pomembne spremembe spadajo:

(7) letalstvo: Direktiva 2008/101/ES15 o vključitvi letalskih dejavnosti v sistem EU za trgovanje z emisijami.

(8) cestni promet: Direktiva 2009/33/ES16 o spodbujanju čistih in energetsko učinkovitih vozil za cestni prevoz.

Izvajanje sistema EU za trgovanje z emisijami (EU ETS)

Leta 2008 je v EU-27 skupna količina preverjenih emisij iz obratov, ki jih vključuje sistem EU za trgovanje z emisijami, znašala 2,11 milijarde ton17 CO2, kar je za 3 % manj kot leta 2007. Medtem ko so upočasnitev gospodarske rasti najbolj občutili sektorji, ki jih vključuje sistem, je bilo zmanjšanje emisij tudi posledica ukrepov zmanjševanja, ki so jih sprejeli obrati kot odziv na trdno ceno ogljika, ki je prevladovala večino leta 2008 pred pojavom recesije. Slika 6 prikazuje delež emisij v sistemu EU za trgovanje emisij glede na celotne emisije toplogrednih plinov v EU.

Prvo obdobje trgovanja (od 2005 do 2007)

V prvem obdobju trgovanja je sodelovalo povprečno 10 559 obratov. Ti obrati so prejeli pravice za emisije v višini 2 107 milijonov ton CO2 na leto in povprečno ustvarili 2 %18 manj emisij (2 071 milijonov ton ekvivalenta CO2 na leto). Delež sistema EU za trgovanje z emisijami v letu 2007 je znašal približno 43 % vseh emisij toplogrednih plinov v EU-27. Skoraj dve tretjini vseh obratov je uvrščenih med kurilne naprave19, te pa prispevajo več kot 70 % vseh emisij.

Drugo obdobje trgovanja (od 2008 do 2012)

Mejna vrednost za obdobje od 2008 do 2012 za celotno EU znaša 2,081 milijarde emisijskih kuponov na leto, kar je 10,5 % manj, kot je bilo prvotno predlagano v državnih načrtih razdelitve emisijskih kuponov, ki so jih predložile države članice. Leta 2008 je v sistemu sodelovalo 10 680 obratov, njihove preverjene emisije so bile 9 % višje od kuponov, ki so jim bili dodeljeni.

Slika 6: Skupne emisije toplogrednih plinov v EU-27, razdeljene na sektorje sistema EU za trgovanje z emisijami (EU-ETS) in sektorje, ki niso vključeni v sistem za trgovanje z emisijami.

[pic]

Opomba: Slika prikazuje predhodno oceno. Leto 2008 vključuje predhodne ocene skupnih emisij toplogrednih plinov.

Vir: Evropska komisija

Uporaba mehanizma skupnega izvajanja in mehanizma čistega razvoja s strani gospodarskih subjektov

En vidik drugega državnega načrta razdelitve emisijskih kuponov je ta, da je bila za vsako državo članico določena zgornja meja, do katere lahko gospodarski subjekti uporabljajo na projektih osnovane kredite (mehanizem skupnega izvajanja in mehanizem čistega razvoja). Obrati sistema za trgovanje z emisijami iz vseh držav članic lahko v drugem obdobju trgovanja skupno porabijo do 278 milijonov enot potrjenega zmanjšanja emisij (CER) ali enot zmanjšanja emisij (ERU) na leto. To ustreza 13,4 % mejne vrednosti za celotno EU v drugem obdobju trgovanja. Leta 2008 so gospodarski subjekti uporabili 81,7 milijona enot potrjenega zmanjšanja emisij ali enot zmanjšanja emisij, kar je pomenilo 3,9 % vseh predanih pravic. Po letu 2013 bodo pravila za uporabo kreditov mehanizma skupnega izvajanja in mehanizma čistega razvoja revidirana, kot določa revidirana Direktiva o sistemu EU za trgovanje z emisijami20.

Predvidena uporaba kjotskih mehanizmov s strani vlade

Deset držav članic EU-15 ter Madžarska in Slovenija so se odločile, da bodo za doseganje svojih kjotskih ciljev uporabljale kjotske mehanizme. Skupaj nameravajo te države članice EU-15 za izpolnjevanje zahtev v skladu s prvim ciljnim obdobjem v okviru Kjotskega protokola pridobiti 93,1 milijona ton ekvivalenta CO2 na leto. To pomeni približno 2,2 odstotne točke pri doseganju kjotskega cilja EU-15, ki znaša –8 % (glej tabelo 12 v delovnem dokumentu služb Komisije).

Teh 10 držav članic se je skupaj odločilo, da bodo za pridobitev enot prek mehanizma skupnega izvajanja, mehanizma čistega razvoja ali sistema za trgovanje z emisijami investirale skoraj 3 milijarde EUR. Avstrija, Nizozemska, Španija, Luksemburg in Portugalska so za petletno ciljno obdobje dodelile najvišja proračunska sredstva (531 milijonov EUR, 506 milijonov EUR, 409 milijonov EUR, 330 milijonov EUR oz. 305 milijonov EUR). V Sloveniji se proračunska sredstva ocenjujejo na 80 milijonov EUR. Madžarska namerava sodelovati pri mednarodnem trgovanju z emisijami.

Predvidena uporaba ponorov ogljika

Države članice lahko razen politik in ukrepov za ugotavljanje različnih virov emisij toplogrednih plinov uporabljajo ponore ogljika (glej tabelo 13 v delovnem dokumentu služb Komisije). Informacije, ki so bile do zdaj predložene, ponazarjajo, da bo skupna neto sekvestracija v ciljnem obdobju zaradi pogozdovanja in obnove gozdov iz člena 3.3 Kjotskega protokola približno 8,2 milijona ton CO2 na leto za EU-15. Poleg tega naj bi dejavnosti iz člena 3.4 v ciljnem obdobju v EU-15 predvidoma prispevale 25,6 milijona ton CO2 na leto, medtem ko v Češki republiki, na Poljskem in v Sloveniji pričakujejo v ciljnem obdobju zmanjšanje za 5,5 milijona ton CO2 na leto. Ti podatki upoštevajo najvišjo dovoljeno vrednost pri gospodarjenju z gozdovi, vendar zaradi pomanjkanja podrobnih podatkov ne vključujejo Španije. Skupaj s španskimi skupnimi vrednostmi se bodo zaradi vseh dejavnosti iz člena 3.3 in 3.4 v državah članicah EU-15 emisije predvidoma zmanjšale za 42,4 milijona ton CO2 na leto v ciljnem obdobju, kar ustreza skoraj 12,4 % obveznosti zmanjšanja v EU-15 ali 341 milijonov ton CO2 na leto v ciljnem obdobju glede na emisije v izhodiščnem letu.

STANJE V DRžAVAH KANDIDATKAH EU

V obdobju od 1990 do 2007 so se emisije toplogrednih plinov na Hrvaškem povečale za 3 %, v primerjavi z letom 2006 pa za 5,3 %. V letu 2007 so bile emisije na Hrvaškem 32,4 milijona ton ekvivalenta CO2 oz. 10 % nižje od emisij v izhodiščnem letu. Za Hrvaško se predvideva, da bo ob upoštevanju obstoječih ukrepov in ponorov ogljika nekoliko presegla svoj kjotski cilj oz. da ga bo uresničila ali celo presegla z načrtovanimi (dodatnimi) ukrepi.

V letu 2007 je količina emisij v Turčiji znašala 373 milijonov ton ekvivalenta CO2, kar pomeni glede na emisije v letu 1990, ki so znašale 170 milijonov ton ekvivalenta CO2, povečanje za 119 %, v primerjavi z letom 2006 pa povečanje za 12 %.

Januarja 2009 je Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija sekretariatu okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja (UNFCCC) predložila svoje drugo nacionalno sporočilo, vključno z evidenco emisij toplogrednih plinov v obdobju od 1990 do 2002. Med letoma 1990 in 2002 so se skupne emisije toplogrednih plinov zmanjšale za približno 10 %.

Več informacij je na voljo v oddelku 2 delovnega dokumenta služb Komisije.