Med ukrepi, s katerimi se spodbuja skladnost z mejno vrednostjo PM10, sta postopno uvajanje filtrov za delce, s čimer bi se izpolnile omejitve emisij delcev za osebne avtomobile (vključeno v Euro 5 in 6 ), ter nadzor nad kurilnimi napravami v okviru direktive o industrijskih emisijah in direktive o srednje velikih kurilnih napravah. Čeprav bodo zahteve za okoljsko primerno zasnovo peči in kotlov na trdno gorivo , ki so bile na ravni EU sprejete leta 2015, veljale šele po letu 2020, so jih številne države članice (npr. Poljska) proaktivno uvedle pred rokom, da bi pomagale pri zmanjšanju emisij delcev, hlapnih organskih spojin in NOx. Poleg tega okoljsko primerna zasnova in druge zahteve za izboljšanje energijske učinkovitosti (ki so zlasti določene z direktivo o energijski učinkovitosti stavb iz leta 2010 , direktivo o energijski učinkovitosti iz leta 2012 in uredbo o označevanju z energijskimi nalepkami iz leta 2017) z zmanjševanjem porabe energije prispevajo k zmanjšanju emisij onesnaževal zraka. Na NOx, SO2 in delce bodo pozitivno vplivali tudi nedavno sprejeti zaključki o najboljših razpoložljivih tehnikah (BAT) za velike kurilne naprave na podlagi direktive o industrijskih emisijah. Ker trdna biomasa še vedno prispeva daleč največji delež (82 %) k proizvodnji toplotne energije iz obnovljivih virov in bo bioenergija kot celota še naprej predstavljala velik delež v mešanici obnovljivih virov energije EU , bi se lahko izboljšan nadzor nad emisijami deloma izravnal s povečanjem števila onesnaževalcev.

Emisije dušikovih oksidov (NOx) iz osebnih avtomobilov na dizelski pogon in lahkih vozil, ki so sistematično veliko višje od homologiranih mejnih vrednosti, so pomemben dejavnik, ki prispeva k nedoseganju mejne vrednosti NO2. K napredku pri tem vprašanju bosta prispevala nedavno sprejeti novi preizkusni postopek iz leta 2017, ki se uporablja za celotno EU in v katerem se evidentirajo dejanske emisije, ki nastajajo med vožnjo teh vozil , ter predlog Komisije iz leta 2016 za revidiran homologacijski sistem .

Kot kaže spodnja slika 1, sta se nadaljevala pozitiven razvoj pri zmanjšanju glavnih onesnaževal zraka v EU in ločevanje od gospodarske rasti. V obdobju 2000–2015 se je skupni BDP Evropske unije povečal za 32 %, medtem ko so se emisije glavnih onesnaževal zraka zmanjšale za 10 % (za amonijak – NH3) do 70 % (za žveplove okside – SOx).

Na podlagi pregleda politike o kakovosti zraka v obdobju 2011–2013, ki ga je izvedla EU, je bil decembra 2013 sprejet sveženj ukrepov za čist zrak . Obsegal je sporočilo (program „Čist zrak za Evropo“ ) in tri zakonodajne predloge, in sicer za nadzor nad emisijami iz srednje velikih kurilnih naprav, ki je bil sprejet kot Direktiva (EU) 2015/2193 („direktiva o srednje velikih kurilnih napravah“) , za ratifikacijo spremembe Göteborškega protokola iz leta 2012, ki določa zmanjšanja emisij za leto 2020, ki je bil sprejet kot Sklep Sveta 2017/1757/EU , in za določitev novih nacionalnih obveznosti zmanjšanja emisij za leto 2030 v novi direktivi o zmanjšanju emisij za nekatera onesnaževala zraka, ki je bil sprejet kot Direktiva (EU) 2016/2284 („direktiva o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka“) .

Onesnaženost zraka je v EU še vedno velik okoljski in zdravstveni problem. Številna evropska mesta so prizadeta zaradi slabe kakovosti zraka in presegajo standarde EU iz direktive o kakovosti zunanjega zraka (Direktiva 2008/50/ES ), še bolj pa presegajo smernice, ki jih priporoča Svetovna zdravstvena organizacija (SZO). Po oceni Evropske okoljske agencije je leta 2015 v EU zaradi onesnaženosti zraka prezgodaj umrlo 400 000 ljudi .

Ob upoštevanju dodatne zakonodaje o nadzoru virov onesnaževanja, sprejete od leta 2014, naj bi se stroški, ki jih je mogoče pripisati direktivi o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka, dodatno znižali na 960 mio. EUR (ali 1,9 EUR na osebo na leto ). Večina razlike je v domačem sektorju, izhaja pa iz izvajanja določb o okoljsko primerni zasnovi za peči in kotle na trdno gorivo. Če se upošteva tudi ocenjeni učinek prihodnjega podnebnega in energetskega okvira EU za leto 2030, je mogoče pričakovati še dodatno znižanje (večinoma v sektorju električne energije in industrijskem sektorju) na 540 mio. EUR (tj. 1,05 EUR na osebo na leto). Koristi naj bi močno presegale stroške, in sicer za faktor med 14 (po previdnih ocenah) in 50.

Izpolnjevanje zmanjšanja emisij za leto 2030 je bilo v predlogu Komisije za direktivo o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka ocenjeno na 2,2 mld. EUR. Kot kaže analiza, so stroški izpolnjevanja dejanskih ravni zmanjšanj, dogovorjenih v direktivi o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka, kot je bila sprejeta decembra 2016, dejansko nižji in znašajo 1,8 mld. EUR. To je posledica znižanja ravni ciljev glede zmanjšanja, o katerih sta se dogovorila sozakonodajalca.

Prvi je učinek posebne dodatne zakonodaje o nadzoru virov onesnaževanja, ki je bila sprejeta od leta 2014. Nadzor nad emisijami na podlagi direktive o srednje velikih kurilnih napravah iz leta 2015 velja za vse nove kurilne naprave od 20. decembra 2018, za obstoječe naprave pa do leta 2025 ali leta 2030 (odvisno od njihove velikosti). Izvedbeni uredbi o okoljsko primerni zasnovi iz leta 2015 od 1. januarja 2020 veljata za nove kotle na trdno gorivo, ki se prodajajo na trgu, za nove peči na trdno gorivo pa od 1. januarja 2022. Uredba o necestni mobilni mehanizaciji iz leta 2016 velja za motorje, dane na trg od 1. januarja 2019, 2020 ali 2021, odvisno od razreda motorja. Zaključki o najboljših razpoložljivih tehnikah (BAT) za velike kurilne naprave iz leta 2017 veljajo od 17. avgusta 2017 za nove naprave, od 17. avgusta 2021 pa za vse obstoječe naprave. V svežnju ukrepov za čist zrak iz leta 2013 je bil poudarjen morebitni prispevek, ki bi bil z izvajanjem teh pobud lahko uresničen do leta 2030, v analizo pa so zdaj vključene končne različice zakonov. Na podlagi skupne ocene vseh tovrstnih ukrepov je mogoče skleniti, da je do leta 2030 dejansko mogoče pričakovati večja zmanjšanja, kot so bila ocenjena ob sprejetju direktive o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka, če se zagotovi dosledno upoštevanje vseh ustreznih zakonskih zahtev.

Cilji iz programa „Čist zrak za Evropo“ so temeljili na zmanjšanjih, ki jih je Komisija predstavila v predlogu direktive o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka. Ker je Direktiva 31. decembra 2016 začela veljati in ker je bila od sprejetja programa „Čist zrak za Evropo“ iz leta 2013 sprejeta dodatna zakonodaja o nadzoru virov onesnaževanja (tj. ukrepi za urejanje določenih virov onesnaževanja, kot so vozila, peči in industrijski obrati), je te podatke mogoče posodobiti, kot je navedeno v spodnji tabeli 1.

Spodnja slika 2a prikazuje delež zmanjšanj, ki so dosežena z (a) izhodiščno zakonodajo, sprejeto pred letom 2014, (b) dodatno zakonodajo, sprejeto od leta 2014, (c) dodatnimi ukrepi, ki so potrebni za izpolnjevanje obveznosti zmanjšanja emisij iz direktive o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka, in (d) „ukrepi dodatnega nadzora“ (glej oddelek 3.1 zgoraj). Najustreznejši ukrepi dodatnega nadzora so (a) prepoved sežiganja kmetijskih odpadkov, ki je vključena v Prilogo III k direktivi o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka (s čimer se zmanjšujejo emisije PM2,5, hlapnih organskih spojin, NH3, pa tudi CO in CH4), (b) nadzor nad emisijami iz peči na drva glede na standarde okoljsko primerne zasnove (s čimer se zmanjšujejo emisije PM2,5, hlapnih organskih spojin, NOx in NH3, pa tudi CO in CH4) ter (c) nadzor nad emisijami iz peči na premog, prav tako glede na okoljsko primerno zasnovo (s čimer se zmanjšujejo emisije PM2,5, hlapnih organskih spojin, SO2 in NOx).

Analiza na splošno potrjuje veljavnost pristopa, ki je bil sprejet v prvotnem predlogu. V primeru SO2 in NOx se bistvena zmanjšanja dosegajo z zakonodajo, ki je začela veljati že do leta 2013. Glavna učinka obveznosti zmanjšanja sta utrditev teh obveznosti in zagotovitev, da spremenjene dejavnosti (npr. povečana poraba premoga v nekaterih državah članicah) ne vplivajo na splošno zmanjšanje. V primeru delcev in hlapnih organskih spojin je učinek direktive o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka in dodatne zakonodaje, sprejete od leta 2014, bistveno večji, v njem pa se kažejo manjša zmanjšanja, ki so bila dosežena z zakonodajo, sprejeto že prej.





Slika 2a: Prispevki k obveznostim zmanjšanja emisij, ki se ustvarjajo z (i) izhodiščno zakonodajo, sprejeto pred letom 2014, (ii) zakonodajnimi ukrepi, sprejetimi po letu 2014, (iii) dodatnimi ukrepi, ki so potrebni za izpolnitev obveznosti zmanjšanja emisij, in (iv) dodatnim nadzorom iz ukrepov, usmerjenih na druge emisije; SO2, NOx, hlapne organske spojine in PM2,5

Kot je prikazano na sliki 2b, je v primeru NH

3

stanje drugačno. Zmanjšanja morajo biti skoraj v celoti dosežena z direktivo o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka, prispevek zakonodaje o nadzoru virov onesnaževanja, bodisi z izhodiščno zakonodajo, sprejeto pred letom 2014, ali dodatnimi ukrepi, sprejetimi po tem letu, pa je majhen.

Slika 2b: NH3 – Prispevki k obveznostim zmanjšanja emisij, ki se ustvarjajo z (i) izhodiščno zakonodajo, sprejeto pred letom 2014, (ii) zakonodajnimi ukrepi, sprejetimi po letu 2014, (iii) dodatnimi ukrepi, ki so potrebni za izpolnitev obveznosti zmanjšanja emisij, in (iv) dodatnim nadzorom iz ukrepov, usmerjenih na druge emisije.

Sektorji, v katerih bi bilo mogoče doseči zahtevana zmanjšanja emisij NH3, so prikazani spodaj na sliki 3. Ukrepi za zmanjšanje emisij iz uporabe mineralnih gnojil, posebej sečnine, so bili v številnih državah članicah opredeljeni kot stroškovno učinkoviti. Popolna prepoved uporabe sečnine ni bila vključena v direktivo o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka, saj so na voljo izvedljive možnosti, vključno z optimizirano časovno razporeditvijo in stopnjo uporabe, uporabo inhibitorjev ureaze, dostopnih v prosti prodaji, ali prehodom na druga mineralna gnojila z manjšimi izgubami NH3 (npr. amonijev nitrat). Pomemben delež zmanjšanj naj bi bil dosežen z ravnanjem z gnojem na prašičerejskih in perutninskih kmetijah, k zahtevanim zmanjšanjem pa lahko prispevajo tudi nedavni zaključki o najboljših razpoložljivih tehnikah (BAT) o intenzivni reji perutnine in prašičev (ki še niso vključeni v analizo). Tudi ukrepi ravnanja z gnojem, ki presegajo ta okvir, so stroškovno zelo učinkoviti, s poenostavljeno shemo na podlagi najboljših razpoložljivih tehnik (BAT), ki bi navdih črpala na primer iz izkušenj z direktivo o industrijskih emisijah, pa bi se zagotovila znatna podpora uveljavljanju. Okrepiti bi bilo treba tudi sinergije z uveljavljanjem ustrezne zakonodaje EU, kot je direktiva o nitratih (Direktiva 91/676/EGS) , in sicer s spodbujanjem držav članic, naj celostno uvedejo upravljalne ukrepe, s katerimi se obravnavajo zahteve za zrak, vodo in tla.

Slika 3: Dodatna zmanjšanja emisij NH3 za dosego obveznosti zmanjšanja emisij v letu 2030, ki presegajo izhodiščno zakonodajo iz leta 2017, po sektorjih

3.2.4.Sektorski in makroekonomski učinki

Ekonomski učinki urejanja onesnaženosti zraka presegajo neposredne koristi in stroške, predstavljene v oddelkih 3.1 in 3.2.2. Prvič, z uvajanjem tehnologij za zmanjšanje onesnaženosti se ustvarja dodatno povpraševanje po sektorjih, ki ustvarjajo izdelke za zmanjševanje emisij. Drugič, naraščajoči stroški zmanjševanja emisij bi lahko vplivali na konkurenčnost sektorjev, ki so dejavni na mednarodnem trgu. Tretjič, z učinki na proizvodnjo v sektorju se lahko ustvarijo učinki na celotno gospodarstvo, saj vplivajo na povpraševanje po polizdelkih in delovni sili. Slednje pomeni spremembe pri zaposlovanju in plačah, kar vpliva na razpoložljive prihodke gospodinjstev in blaginjo.

Da bi se upoštevali ti posredni učinki, so bili izračunani makroekonomski učinki doseganja obveznosti za leto 2030 in učinki po posameznih sektorjih (z uporabo modela JRC-GEM-E3). Opredeljeni so spodaj v tabeli 2 in so na splošno taki, kot so bili ugotovljeni v presoji vplivov iz leta 2013, ki je bila priložena predlogu Komisije za direktivo o zmanjšanju nacionalnih emisij za nekatera onesnaževala zraka: koristi za zdravje in kmetijstvo več kot odtehtajo stroške doseganja obveznosti zmanjšanja za leto 2030 (manjša odsotnost z dela zaradi bolezni in izboljšani hektarski donosi), s čimer se ustvarja majhen pozitiven učinek na BDP. V sektorjih, v katerih nastane pomemben delež stroškov (npr. kmetijstvo), se donos malo zmanjša, medtem ko se proizvodnja poveča v sektorjih, ki imajo koristi od povečanega povpraševanja po izdelkih za zmanjševanje emisij, kot so električno blago, promet in druga oprema.