Priporočilo

PRIPOROČILO SVETA

o ekonomski politiki euroobmočja

SVET EVROPSKE UNIJE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 136 v povezavi s členom 121(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik in zlasti člena 5(2) Uredbe,

ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij in zlasti člena 6(1) Uredbe,

ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,

ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta,

ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-finančnega odbora,

ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko politiko,

ob upoštevanju naslednjega:

(1)Gospodarstvo euroobmočja je zaradi pandemije COVID-19 v prvi polovici leta 2020 doživelo nenadno in globoko recesijo in je zaradi trenutne zdravstvene krize še vedno ranljivo. Kriza zaradi COVID-19 je povzročila vrsto velikih šokov na strani povpraševanja in ponudbe, posledično pa naj bi se BDP v letu 2020 pričakovano zmanjšal za 7,8 %. Okrevanje v letu 2021 bo predvidoma počasnejše, kot je bilo prvotno pričakovano, velika proizvodna vrzel v višini približno –7,0 % potencialnega BDP v letu 2020 pa se do konca leta 2021 še ne bo zaprla. Gospodarski obeti so zaradi razvoja pandemije in sprememb v ravnanju gospodarskih subjektov povezani s precejšnjo negotovostjo. Hitro ukrepanje na nacionalni ravni in ravni Unije, tudi v okviru svežnja Next Generation EU (NGEU), je odločilno pripomoglo k izravnavi nekaterih negativnih posledic šoka in stabilizaciji trgov. Zasebna potrošnja in naložbe so močno upadle, kar je posledično negativno vplivalo na cene in plače. Tudi obeti za trg dela so se poslabšali, s čimer se je prekinilo sedemletno obdobje izboljševanja. Vendar sta rast brezposelnosti ublažila uspešno izvajanje ambicioznih ukrepov politike v vseh državah članicah, kot so sheme skrajšanega delovnega časa in druge podporne politike za preprečitev množičnih odpuščanj in obsežnih izpadov dohodka, ter znižanje stopenj delovne aktivnosti zaradi delavcev, ki so prenehali iskati delo in so zapustili trg dela, skupaj z zmanjšanjem skupnega števila opravljenih delovnih ur.

(2)Kriza zaradi COVID-19 povečuje gospodarske razlike med državami članicami euroobmočja. Na to vpliva več dejavnikov, med drugim: intenzivnost in čas nastanka prvotnega šoka zaradi COVID-19, relativna velikost in gospodarski pomen sektorjev, v katerih je veliko stikov med ljudmi (npr. turizem in gostinstvo), ter razlike v razpoložljivem fiskalnem manevrskem prostoru. Te razlike vplivajo na zaupanje, naložbe in možnosti za rast, kot tudi na regionalne razlike, ki so obstajale že prej, vendar se lahko še povečajo. Na daljši rok obstaja tveganje, da bo imela sedanja kriza zaradi COVID-19 trajen negativen učinek na potencialno rast in dohodkovne vrzeli zaradi nižjega človeškega in fizičnega kapitala (opredmetenega in neopredmetenega). To bi se lahko odrazilo v še nižji rasti produktivnosti dela in dohodkov.

(3)Hiter in odločen odziv Unije, vključno z instrumentom Next Generation EU, ki zajema mehanizem za okrevanje in odpornost, je okrepil zaupanje trgov in pokazal enotnost držav članic pri usklajenih prizadevanjih za ponoven zagon gospodarske rasti ter okrepitev gospodarske in socialne odpornosti. Takoj je bil dosežen tudi dogovor o več novih instrumentih za Unijo in euroobmočje. Ti instrumenti že zagotavljajo varnostno mrežo za delavce (prek evropskega instrumenta za začasno podporo za ublažitev tveganj za brezposelnost v izrednih razmerah (instrument SURE), za podjetja (prek sheme Evropske investicijske banke) in za države članice, da bi se stabilizirali stroški financiranja, ki jih imajo države, med drugim prek zaščitnega mehanizma podpore zaradi pandemične krize v okviru evropskega mehanizma za stabilnost. Odziv politike Unije je vključeval tudi aktivacijo splošne odstopne klavzule v okviru Pakta za stabilnost in rast ter začasnega okvira za uporabo prožnosti v skladu s pravili EU o državni pomoči. Sredstva kohezijske politike so bila prek naložbene pobude v odziv na koronavirus plus (CRII in CRII+) preusmerjena tja, kjer so bila najbolj potrebna.

(4)Izvajanje dobro zasnovanih politik v okviru mehanizma Next Generation EU in njegovega glavnega instrumenta, mehanizma za okrevanje in odpornost, bo podpiralo države članice pri izvajanju reform, ki spodbujajo rast, ter povečalo raven in kakovost naložb v skladu s cilji odpornosti ter dvojnega zelenega in digitalnega prehoda. Pripomoglo naj bi k ustvarjanju človeškega kapitala, podpiralo uspešen prehod delavcev na nova delovna mesta, kar bo poleg skladov kohezijske politike bistveno za zagotavljanje kohezije, spodbujanje produktivnosti ter krepitev gospodarske in socialne odpornosti. Cilji EU glede rasti ter nacionalni strukturni izzivi, vključno s tistimi, ki so bili opredeljeni v priporočilih za posamezne države za leti 2019 in 2020, so ključni. V letni strategiji za trajnostno rast, ki spodbuja te cilje, je predlaganih sedem vodilnih pobud: (1) zagnati, (2) prenoviti, (3) napolniti, (4) povezati, (5) modernizirati, (6) povečati ter (7) preusposabljati in izpopolnjevati. Te vodilne pobude predstavljajo skupne izzive, ki zahtevajo usklajena vlaganja in reforme. Države članice bi morale v ta vodilna področja usmerjati naložbe, izvajati reforme na teh področjih ter vanje nadalje vključevati svoje vrednostne verige. Predlagana uredba o mehanizmu za okrevanje in odpornost med drugim določa, da morajo biti načrti držav članic euroobmočja za okrevanje in odpornost skladni z izzivi in prednostnimi nalogami, opredeljenimi v priporočilu Sveta o ekonomski politiki euroobmočja. To usklajenost je treba upoštevati pri oceni načrtov za okrevanje in odpornost.

(5)Euroobmočje za blažitev posledic pandemije COVID-19 potrebuje kombinacijo politik, ki je spodbujevalna, usklajena, celovita in dosledna. Cilj je omejiti morebitne negativne dolgoročne učinke na trg dela, zmanjšati znatne gospodarske in socialne razlike, odpraviti neravnotežja in druga pomembna makroekonomska tveganja, ter v širšem smislu preprečiti negativne posledice za potencialno gospodarsko rast v srednjeročnem obdobju. Vzajemna usklajenost treh ključnih razsežnosti kombinacije politik euroobmočja – denarne, fiskalne in strukturne – je bistvena za zagotovitev spodbujevalne skupne naravnanosti politike v euroobmočju.

(6)Cilj pravočasnega posredovanja Evropske centralne banke (ECB) z denarno politiko je bil ohranjati transmisijske kanale denarne politike nedotaknjene in ohranjati srednjeročno stabilnost cen. ECB je napovedala znatne dodatne nakupe sredstev javnega in zasebnega sektorja v obsegu 1 470 milijard EUR v okviru programa nakupa vrednostnih papirjev (APP, 120 milijard EUR do konca leta 2020) in izrednega programa nakupa vrednostnih papirjev ob pandemiji (PEPP, 1 350 milijard EUR vsaj do sredine leta 2021).

(7)Fiskalna naravnanost naj bi bila v letu 2020 zelo ekspanzivna, v letu 2021 pa naj bi ostala spodbujevalna tako na ravni euroobmočja kot na nacionalni ravni. Usklajevanje nacionalnih fiskalnih politik ob doslednem spoštovanju Pakta za stabilnost in rast je ključnega pomena za učinkovit odziv na šok zaradi COVID-19 ter pravilno delovanje ekonomske in monetarne unije (EMU). Komisija je 20. marca 2020 ugotovila, da se gospodarstvo EU sooča z resnim upadom gospodarske aktivnosti in da so pogoji za uporabo splošne odstopne klavzule iz Pakta za stabilnost in rast izpolnjeni. To ugotovitev so potrdili tudi finančni ministri držav članic. Države članice so uvedle obsežne proračunske ukrepe za zajezitev pandemije ter zagotavljanje podpore posameznikom in podjetjem, ki so še posebej prizadeti, vključno z izredno likvidnostno podporo, pretežno prek poroštev, danih podjetjem in bankam, da se zagotovi pretok kreditiranja. Na ravni EU bo zagotovljena nadaljnja usklajena fiskalna podpora, zlasti prek mehanizma za okrevanje in odpornost.