Komisija je v okviru svojega programa ustreznosti in uspešnosti predpisov tudi ocenila nekatere dele direktive o kakovosti goriva. V oceni, ki je objavljena skupaj s tem poročilom, je bilo ugotovljeno, da direktiva o kakovosti goriva zagotavlja dodano vrednost EU pri izboljševanju in ohranjanju kakovosti pogonskih goriv. Ugotovljeno je bilo, da direktiva na splošno ustreza namenu, in na podlagi razpoložljivih dokazov se šteje, da učinkovito in na splošno uspešno dosega svoje cilje. Vendar bi bilo koristno natančnejše spremljanje razvoja notranjega trga pogonskih goriv.

Namen direktive o kakovosti goriva je izboljšati in ohranjati kakovost pogonskega goriva, ki se prodaja na evropskem notranjem trgu. Njena cilja sta zagotoviti visoke minimalne ravni varstva okolja in varovanja zdravja v zvezi z uporabo pogonskih goriv ter tehnično združljivost z motorji z notranjim zgorevanjem. Določa okoljske specifikacije za motorni bencin in dizelsko gorivo (ter biogoriva, ki so jima primešana), ki se uporabljata v cestnem prometu in necestni mobilni mehanizaciji. Direktiva vključuje tudi obveznost za dobavitelje goriva, da do leta 2020 zmanjšajo intenzivnost toplogrednih plinov mešanice goriv, ki jo dobavljajo, za 6 % v primerjavi z letom 2010.

Države članice morajo celovito spremljati in poročati o intenzivnosti toplogrednih plinov pogonskih goriv v skladu z Direktivo Sveta (EU) 2015/652, katere rok za prenos je 21. april 2017. Prva poročila bodo predvidoma predložena leta 2018.

Predhodne ugotovitve je že mogoče oblikovati na podlagi poročil o obnovljivih virih energije v prometnem sektorju, predvidenih v direktivi o obnovljivih virih energije. Glede na poročilo o napredku iz leta 2017 v zvezi z obnovljivimi viri energije je delež obnovljivih virov energije v prometu leta 2015 znašal 6 %. Biogoriva zajemajo 88 % tega deleža, vloga električne energije pa je še vedno majhna.

Države članice so poročale, da so leta 2014 z uporabo obnovljivih virov energije v prometnem sektorju dosegle neto zmanjšanje emisij toplogrednih plinov za približno 35 milijonov ton ekvivalenta CO2. To zmanjšanje izhaja predvsem iz uporabe biogoriv, električna energija iz obnovljivih virov pa ima majhno, vendar čedalje pomembnejšo vlogo. To zmanjšanje zajema le neposredne emisije, ne pa tudi emisij zaradi posredne spremembe rabe zemljišč.

Emisije zaradi posredne spremembe rabe zemljišč, povezane z biogorivi, ki se uporabljajo v EU, so ocenjene na 23 milijonov ton ekvivalenta CO2, kar pomeni neto zmanjšanje za 12 milijonov ton ekvivalenta CO2. Ob upoštevanju povezanega razpona občutljivosti iz Priloge VIII k direktivi o obnovljivih virih energije bi emisije zaradi posredne spremembe rabe zemljišč znašale od 14 do 28 milijonov ton ekvivalenta CO2, ustrezno neto zmanjšanje pa od 7 do 21 milijonov ton ekvivalenta CO2.

Nedavno modeliranje učinkov posredne spremembe rabe zemljišč za posamezne surovine za biogoriva je potrdilo, da so lahko emisije zaradi posredne spremembe rabe zemljišč v zvezi z biogorivi, proizvedenimi iz rastlinskih olj, veliko večje kot v zvezi z biogorivi, proizvedenimi iz škroba ali sladkorja. Emisije zaradi posredne spremembe rabe zemljišč so v primeru naprednih biogoriv, proizvedenih iz poljščin, ki niso namenjene za prehrano, na splošno zelo majhne ali nične.

Da bi se dosegel cilj 6-odstotnega zmanjšanja, je treba glede na izhodiščni standard za goriva za leto 2010 do leta 2020 zmanjšati emisije za približno 66 milijonov ton ekvivalenta CO2. Vendar lahko k doseganju cilja 6-odstotnega zmanjšanja prispevajo tudi goriva iz neobnovljivih virov (npr. utekočinjen naftni plin, stisnjen zemeljski plin in utekočinjen zemeljski plin) in zmanjšanje primarnih emisij, v zvezi s katerimi direktiva o obnovljivih virih energije ne vključuje zahteve za poročanje. Zato trenutno ni mogoče v celoti oceniti splošnega napredka pri doseganju cilja 6-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov iz člena 7a in vpliva cilja na sistem EU za trgovanje z emisijami.

Komisija je predlagala, da se cilj zmanjšanja emisij toplogrednih plinov iz direktive o kakovosti goriv ne podaljša na obdobje po letu 2020. Namesto tega naj bi direktiva o obnovljivih virih energije postala ključni instrument za spodbujanje uporabe pogonskih goriv iz obnovljivih virov in pogonskih goriv z nizkimi emisijami do leta 2030.

Zato se predlog o spremembi cilja 6-odstotnega zmanjšanja do leta 2020 ne šteje kot ustrezen. S tem bi se tudi izključile možnosti zvišanja cilja na podlagi večje uporabe kuponov mehanizma čistega razvoja ali uporabe tehnologij za zajemanje in shranjevanje ogljika ter električne energije v cestnih vozilih. Komisija je seznanjena z omejenim uveljavljanjem teh tehnologij na trgu in s tem z njihovim omejenim potencialom za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v življenjskem ciklu, ki izhajajo iz porabe goriv in energije, do leta 2020.

Omejitve za mešanice z biogorivi

Posledice direktive o kakovosti goriv za mešanice z biogorivi so dvojne. Na eni strani cilj 6-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov zaradi uporabe goriv spodbuja večjo uporabo goriv z nizko vsebnostjo ogljika, kot so biogoriva, v prometnem sektorju. Na drugi strani specifikacije za gorivo iz direktive določajo najvišje dovoljene ravni za vsebnost biogoriv v prosto trženem motornem bencinu in dizelskem gorivu, da bi se zagotovila združljivost teh goriv z motorji in sistemi za naknadno obdelavo v vozilih, ki se uporabljajo v EU.

V okviru študije, ki jo je naročila Komisija, so bili ocenjeni izvedljivost ter gospodarske in okoljske posledice hipotetičnega zvišanja sedanjih ravni biogoriv v mešanicah, vključno z učinkom zvišanja na sektor za goriva in vozni park. Ugotovljeno je bilo, da sedanje omejitve mešanic še vedno omogočajo povečanje uporabe biogoriv. Najpomembnejši gorivi, ki se trenutno tržita v EU, sta dizelsko gorivo z do 7 % metil estra maščobnih kislin (B7) in motorni bencin z do 5 % etanola (E5). Uporaba biogoriv bi se lahko dodatno povečala s povečanjem vsebnosti v mešanicah do dovoljenih ravni in zlasti z uvedbo E10 v vseh državah članicah. Poleg tega bi se lahko uporabila nadomestna goriva, kot je rastlinsko olje, obdelano z vodikom (HVO), v zvezi s katerimi ni nobenih omejitev.

Pri oceni direktive o kakovosti goriv je bilo ugotovljeno še, da ni dokazov, da omejitve mešanic ovirajo doseganje cilja 10-odstotne uporabe goriv iz obnovljivih virov v prometu, saj se lahko poleg zgoraj navedenih možnosti za doseganje cilja uporabijo tudi druge, na primer napredna biogoriva, ki se upoštevajo dvojno, in električna energija iz obnovljivih virov. Ocena ni zajemala potencialnih učinkov omejitev mešanic na izpolnjevanje predlagane obveznosti glede stopnje vsebnosti iz direktive o obnovljivih virih energije za obdobje po letu 2020, v zvezi s katero bi lahko bile pomembne omejitve etanola v mešanicah.

Pričakovati je, da bo v letu 2020 in po tem letu majhen del voznega parka še vedno vključeval veliko vozil, pri katerih ni mogoče uporabiti mešanic z večjo vsebnostjo biogoriv. V skladu z direktivo o infrastrukturi za alternativna goriva je treba potrošnike od 18. novembra 2016 seznaniti z združljivostjo goriv in avtomobila, da bi se lahko izognili uporabi nezdružljivih goriv. V zvezi s tem je Evropski odbor za standardizacijo (CEN) oktobra 2016 sprejel standard EN 16942 „Fuels-Identification of vehicle compatibility-Graphical expression for consumer information“ (Goriva - Identifikacija združljivosti vozil - Grafični prikaz informacij za potrošnika). Ta standard bo potrošnikom zagotovil informacije o združljivosti njihovih vozil z gorivi, ki so na voljo na bencinskih črpalkah. CEN v imenu Komisije trenutno izvaja tudi raziskave o različnih mešanicah z biogorivi, zlasti o E20/25. Nekateri proizvajalci avtomobilov trdijo, da se lahko za njihove motorje že uporablja mešanica E20 ali E25. Rezultati v okviru naročila odboru CEN bodo predvidoma na voljo leta 2019.