POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

LETNO POROČILO 2010 O IZVAJANJU UREDBE (ES) ŠT. 300/2008 O SKUPNIH PRAVILIH NA PODROČJU VAROVANJA CIVILNEGA LETALSTVA

To poročilo zajema obdobje od 1. januarja do 31. decembra 2010

UVOD

Uredba (ES) št. 300/2008 in njeni izvedbeni predpisi so začeli veljati 29. aprila 2010. Ta novi zakonski okvir je zaradi jasnosti združil in razveljavil evropske pravne akte, sprejete v skladu s prejšnjim okvirom Uredbe (ES) št. 2320/2002. Upošteval je tudi tehnični razvoj in razvoj postopkov ter zagotovil več podrobnosti o njih kot odgovor na nedavna nezakonita dejanja na področju varnosti civilnega letalstva. Na podlagi tega so se izboljšali standardi za nekatere vrste pregledovalnih naprav in postopke varnostnih pregledov, na podlagi skupnih osnovnih standardov so bile sprejete tudi dodatne nove metode varnostnih pregledov. Poleg tega so bila dopolnjena tudi pravila in pogoji za potnike, ki prinašajo na letalo tekočine.

Komisija je skozi vse leto nenehno sodelovala z državami članicami in industrijo, da bi uskladila nemoteno in enotno izvajanje navedenega novega pravnega okvira. Znanstvena skupnost in proizvajalci so se osredotočili na uvajanje tehnologij, ki bi potnikom omogočile prinašanje tekočin na letalo. Prvi poskusi na takih napravah so bili izvedeni na evropskih letališčih. Opravljajo se dodatni poskusi uporabe varnostnih skenerjev. V širšem smislu so še naprej potekale redne razprave z mednarodnimi organizacijami za iskanje svetovnih rešitev za skupne težave.

Zaradi jemenskega incidenta s tovorom in incidentov s poštnimi pošiljkami v EU konec oktobra leta 2010 se je pozornost ponovno močno usmerila na novo grožnjo. To je bilo še eno opozorilo – manj kot leto dni po incidentu na letu 253 letalske družbe Northwest Airlines iz amsterdamskega Schiphola v Detroit na božič leta 2009 – da je civilno letalstvo še vedno privlačna tarča ekstremističnih skupin, ki se še naprej skušajo izogniti odkrivanju s sedanjimi tehnikami pregledov. To je poudarilo nujnost dela, ki ga opravlja Komisija s svojimi partnerji na področju zaščite potnikov in celotne evropske letalske industrije, ter dalo povod za pripravo poročila in akcijskega načrta za povečevanje varnosti zračnega tovora, ki sta ju potrdila Svet za promet in Svet za pravosodje in notranje zadeve decembra 2010. Ker notranje in zunanje varnosti ni mogoče ločevati, je obravnava groženj, tudi tistih, ki so daleč od naše celine, bistvena za zaščito Evrope in njenih državljanov. V ta namen Komisija tesno sodeluje z novo ustanovljeno Evropsko službo za zunanje delovanje (EEAS).

PRVI DEL

Inšpekcijski pregledi

Splošno

Komisija mora v skladu s pogoji iz Uredbe (ES) 300/2008 izvajati inšpekcijske preglede uprav držav članic za varnost letalstva („pristojnih organov“) in letališč EU. V program Unije je vključena tudi Švica, medtem ko na Norveškem in Islandiji (ter v Lihtenštajnu) inšpekcijske preglede za vzporedne predpise izvaja Nadzorni organ EFTA (ESA). Za opravljanje inšpekcijskega dela ima Komisija na voljo skupino enajstih inšpektorjev za varnost letalstva. Inšpekcijsko delo podpira skupina nacionalnih inšpektorjev, ki so jih imenovale države članice, Islandija, Norveška in Švica in jih je Komisija v letu 2010 v skladu z novim pravnim okvirom ponovno potrdila. Leta 2010 je inšpekcijske preglede izvajalo 46 nacionalnih inšpektorjev. Tabela, ki povzema vse dosedanje dejavnosti Komisije in Nadzornega organa EFTA na področju spremljanja skladnosti, je v Prilogi.

Inšpekcijski pregledi nacionalnih pristojnih organov

Komisija je leta 2010 spremljala pet pristojnih organov, pri katerih je že prej opravila inšpekcijske preglede. Najpogostejše pomanjkljivosti, ugotovljene v letu 2010, se nanašajo na še ne v celoti zagotovljeno usklajenost nacionalnih programov varnosti letalstva in nacionalnih programov za nadzor kakovosti z novim pravnim okvirom Uredbe (ES) 300/2008.

V zvezi z izvajanjem ukrepov je bila v nekaterih državah članicah še vedno ugotovljena premajhna sposobnost za hitro odkrivanje in odpravljanje napak. Nekatere države članice niso spremljale vseh vidikov zakonodaje in na nekaterih letališčih se inšpekcijski pregledi dalj časa niso izvajali. Nadaljnje ukrepanje je bilo v nekaterih primerih neustrezno ali ni bilo izvedeno in tudi pomanjkljivosti so bile pogosto odpravljene z veliko zamudo. Sankcije so bile na voljo vsem državam članicam, vendar niso bile vedno dovolj stroge ali uporabljene tako, da bi zagotovile odvračilni učinek.

ZAčETNI INšPEKCIJSKI PREGLEDI NA LETALIščIH

Leta 2010 je bilo izvedenih devetnajst (19) začetnih inšpekcijskih pregledov letališč, enako kot leta 2009. Zajeta so bila vsa poglavja (vendar ne pri vsakem pregledu). Skupni delež ključnih ukrepov, za katere je bilo leta 2010 ugotovljeno, da so usklajeni, je znašal skoraj 80 %.

Pomanjkljivosti, ki so bile ugotovljene na področju tradicionalnih ukrepov[1], so v veliki meri posledica človeških dejavnikov. Neskladnosti na področju tradicionalnih ukrepov na letališčih, pregledanih leta 2010, so bile v glavnem povezane s kakovostjo varnostnih pregledov osebja in potnikov ter zahtevami za varnost tovora. Zlasti ročne preiskave osebja in potnikov niso vedno izpolnjevale skupnih osnovnih standardov, ki so bili v novem pravnem okviru zaradi jasnosti podrobno opredeljeni. Na področju tovora se je večina neskladij nanašala na izbiro najprimernejših metod varnostnih pregledov ob upoštevanju vrste pošiljk in standardov, ki se zanje uporabljajo. Te človeške dejavnike je treba obravnavati z boljšim usposabljanjem in nadzorom.

Na letališčih, pregledanih v obdobju od junija do decembra 2010, tudi še niso bili v celoti izvedeni nekateri dodatni ukrepi, ki so bili uvedeni v skladu z novim pravnim okvirom. Neusklajenost je povezana z metodami in standardi pregledovanja zalog za oskrbo med letom in zalog za oskrbo na letališčih (kadar varna dobavna veriga še ni v celoti uvedena), postopkom akreditacije osebja, ki se izvzame iz pregledov, ter manjkajočimi ocenami tveganja za pogostost patrulj na letališčih. Pristojni organi držav članic bi morali dejavno uveljavljati izvajanje teh novih določb.

Na letališčih, pregledanih v letu 2010, je bilo ugotovljenih nekaj težav na področjih nadzora dostopa do varnostnih območij omejenega gibanja, vezanosti oddane prtljage na potnika, metod za varnostne preglede nespremljane prtljage in standardov varnostnih pregledovalnih naprav.

Nadaljnji inšpekcijski pregledi

V skladu s členom 13 Uredbe 27/2010 Komisija redno izvaja omejeno število nadaljnjih inšpekcijskih pregledov. Kadar je pri začetnem inšpekcijskem pregledu na letališču ugotovljenih več resnih pomanjkljivosti, bo zagotovo načrtovan nadaljnji pregled. Leta 2010 sta bili potrebni dve taki dejavnosti in v obeh primerih je bilo ugotovljeno, da je bila večina ugotovljenih pomanjkljivosti odpravljena, vendar ne vse.

Odprti spisi, primeri iz člena 15 in pravni postopki

Spisi inšpekcijskega pregleda ostanejo odprti, dokler se Komisija ne prepriča, da je bil sprejet ustrezen ukrep za odpravo pomanjkljivosti. V letu 2010 je bilo zaprtih 27 spisov (21 za letališča in 6 za pristojne organe). Na koncu leta je ostalo skupaj odprtih 11 spisov inšpekcijskega pregleda za pristojne organe in 17 za letališča.

Kadar so ugotovljene pomanjkljivosti na letališču tako resne, da lahko bistveno ogrozijo splošno raven varnosti civilnega letalstva v Uniji, Komisija uporabi člen 15 Uredbe (EU) št. 72/2010[2]. To pomeni, da so vsi drugi pristojni organi opozorjeni na razmere in da je treba razmisliti o dodatnih ukrepih v zvezi z leti z zadevnega letališča. Sredi julija 2010 se je začel en primer iz člena 15, ki je bil ponovno zaprt po štirih mesecih, ko so bile pomanjkljivosti zadovoljivo obravnavane.

Druga možna sankcija v najbolj resnih primerih ali primerih, ko pomanjkljivosti dalj časa niso odpravljene ali se ponavljajo, vključuje začetek postopka za ugotavljanje kršitev oziroma sistem EU–Piloti proti državam članicam, ki so službe Komisije uradno obvestile o sodelovanju v navedenem postopku. Leta 2010 sta se na podlagi inšpekcijskih pregledov nacionalnih uprav začela dva postopka za ugotavljanje kršitev in en postopek iz sistema EU–Pilot. V enem primeru zadevna država članica ni vzdrževala svojega nacionalnega programa varnosti v letalstvu. Drugi primer se je nanašal na uporabo predpisov EU na malih letališčih. Tretji primer je bil povezan s pomanjkanjem ljudi za spremljanje skladnosti. Med letom sta se po odpravi ugotovljenih pomanjkljivosti lahko zaprla dva postopka ugotavljanja kršitev in en primer iz sistema EU–Pilot. Ob koncu leta 2010 je potekalo še pet primerov ugotavljanja kršitev.

Lastne ocene držav članic

V skladu s členom 6 Uredbe Komisije 1217/2003[3] morajo države članice Komisiji vsako leto do konca februarja obvezno predložiti letno poročilo, ki vključuje rezultate nacionalnega spremljanja skladnosti za obdobje od januarja do decembra preteklega leta. Vsi prispevki držav članic za obdobje poročanja januar–december 2009 so bili predloženi pravočasno in usklajeni s predlogo Komisije. Ugotovljene pomanjkljivosti so bile povezane predvsem z majhnim številom dni, ki jih je osebje opravilo na terenu, neizpolnjevanjem vseh zahtev, nezadostnimi nadaljnjimi ukrepi in neizvajanjem razpoložljivih izvršilnih ukrepov.

Od začetka programa leta 2003 se je usklajevanje teh sistemov spremljanja skladnosti v EU dejansko izkazalo za težavno. To se je zgodilo zato, ker so države članice različno razumele pogoje, razvoj metodologij in zahteve glede poročanja. To stanje se je v tem času zelo izboljšalo, vendar bi lahko bilo še boljše.Določene razlike med rezultati nacionalnega spremljanja skladnosti in ugotovitvami inšpekcijskih pregledov Komisije izhajajo iz neusklajenosti metodologij inšpekcijskih pregledov, kar pogosto kaže na nižjo raven skladnosti, kot jo navajajo nacionalna poročila.

DRUGI DEL

Zakonodaja in dopolnila orodja

Splošno

Novi zakonodajni akti na področju varnosti letalstva, ki so bili objavljeni v letu 2010, so bili v glavnem namenjeni dopolnitvi in izboljšanju novega pravnega okvira v skladu z Uredbo (ES) 300/2008, ki se uporablja od 29. aprila 2010. Opredeljeni so bili tudi skupni osnovni standardi za dve novi metodi varnostnih pregledov za varnost letalstva:

- psi za odkrivanje eksplozivov, predvsem za pregled oddane prtljage ter tovora in pošte (in kot dopolnilna metoda varnostnih pregledov za druga poglavja), ter

- detektorji kovin, predvsem za varnostni pregled nekaterih posebnih vrst tovora in pošte.

Uvedena je bila tudi pravna podlaga za izvajanje sistema enkratnega varnostnega pregleda z Združenimi državami Amerike.

Sprejeta dopolnilna zakonodaja

Nova zakonodajna besedila, sprejeta leta 2010, so:

- Uredba (EU) št. 18/2010[4] glede specifikacij za nacionalne programe nadzora kakovosti na področju varnosti civilnega letalstva;

- Uredba (EU) 72/ 2010[5] o določitvi postopkov za izvajanje inšpekcijskih pregledov Komisije na področju varnosti letalstva;

- Uredba (EU) 185/2010[6] o določitvi podrobnih ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva;

- Uredba (EU) 357/2010[7] o določitvi podrobnih ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva (varnostne vrečke, ki jih ni možno odpreti brez vidnih poškodb);

- Uredba (EU) 358/2010[8] o določitvi podrobnih ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva (tekočine, razpršila in geli; izvzetje iz varnostnega pregleda za tekočine, razpršila in gele, dobljene na nekaterih letališčih v tretjih državah);

- Uredba (EU) 573/2010[9] o določitvi podrobnih ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva (psi za odkrivanje eksplozivov);

- Uredba (EU) 983/2010[10] o določitvi podrobnih ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva (enkratni varnostni pregled za letalo, potnike in njihovo ročno prtljago ter oddano prtljago, ki prihajajo iz Združenih držav Amerike);

- Sklep C(2010)774[11] o določitvi podrobnih ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva (izvedbeni sklep);

- Sklep C(2010)2604[12] o določitvi podrobnih ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva (zaloge);

- Sklep C(2010)3572[13] o določitvi podrobnih ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva (psi za odkrivanje eksplozivov);

- Sklep C(2010)9139[14] o določitvi podrobnih ukrepov za izvajanje skupnih osnovnih standardov za varnost letalstva (detektor kovin).

Ta besedila so bila dokončno oblikovana na šestih rednih in dveh posebnih sejah Regulativnega odbora za varnost letalstva, šestih srečanjih Svetovalne interesne skupine za varnost letalstva ter na več usmerjenih srečanjih delovne skupine, na katerih so sodelovale države članice in industrijski sektor.

Zbirka podatkov o reguliranih agentih in znanih pošiljateljih

Za krepitev varne dobavne verige pri zračnem tovoru in zračni pošti ter za njeno lažje enotno izvajanje v EU je bila razvita zbirka podatkov o reguliranih agentih in znanih pošiljateljih (RAKC), ki se od celovite uvedbe 1. junija 2010 vzdržuje z okvirno pogodbo Komisije. Zbirka podatkov RAKC je konec leta 2010 vsebovala 7 500 zapisov o reguliranih agentih in (neodvisno potrjenih) znanih pošiljateljih. Zbirka je edino zakonito primarno orodje, ki ga lahko uporabljajo regulirani agenti za preverjanje pri sprejemanju pošiljk od drugega reguliranega agenta ali (neodvisno potrjenega) znanega pošiljatelja. Od začetka delovanja zbirka stalno dosega pogodbeno dogovorjeno stopnjo razpoložljivosti 99,5 %.

Inšpekcijski pregledi letališč EU – priročniki

Uredbi (ES) št. 300/2008 in (EU) št. 72/2010 zahtevata, da je spremljanje izpolnjevanja zahtev glede varnosti civilnega letalstva, ki ga opravljajo službe Komisije, objektivno in uporablja standardno metodologijo.

Da bi prispevala k temu cilju, je Komisija pripravila in vzdržuje dva celovita priročnika, ki vsebujeta podrobne napotke in smernice za inšpektorje EU na terenu. Zaradi zapletenosti spremljanja skladnosti na dveh področjih je bil en priročnik pripravljen za vsa poglavja, razen za zračni tovor in zračno pošto, drugi pa samo za zračni tovor in pošto.

TRETJI DEL

Poročila, poskusi in študije

Poročila

V odgovor na incidente v zračnem tovornem prometu konec oktobra 2010 (jemenske bombe v kartušah in zažigalne naprave, poslane po kurirski pošti EU) in na podlagi posebnega sestanka Regulativnega odbora za varnost letalstva 5. novembra 2010 je Svet na seji 8. novembra 2010 od predsedstva EU, ki zastopa Svet EU in Komisijo, zahteval, da ustanovi delovno skupino na visoki ravni (HLWG), ki bo poiskala možnosti za povečanje varnosti zračnega tovora. Delovna skupina na visoki ravni je 2. decembra 2010 predstavila poročilo in akcijski načrt Svetu za promet in Svetu za pravosodje in notranje zadeve, ki sta poročilo in načrt potrdila.

V preteklosti sta bila tranzitni tovor in pošta pri tranzitu na letališčih EU povezana z majhno stopnjo tveganja, ker bi bilo treba zračni tovor in pošto obravnavati z varnostnimi ukrepi že na odhodnem letališču v skladu z načeli ICAO[15] o odgovornosti države gostiteljice za varnost.

To načelo se odraža tudi v sedanji različici novega pravnega okvira, po katerem se tranzitni tovor in tranzitna pošta, ki prihajata po zraku, izvzameta iz varnostnega pregleda (če sta od prihoda do odhoda letala, na katerem se bosta prevažala, zaščitena pred nepooblaščenim posegom).

Zaradi omenjenih jemenskih incidentov je poročilo priporočilo pospešitev sprejetja ukrepov za izboljšanje varnosti letalstva na področju zračnega tovora in pošte, ki izvirata iz držav zunaj EU, ob prednostnem upoštevanju pristopa na podlagi tveganja in varnosti dobavne verige, ki sta urejena z zakonodajo EU in v obliki splošnega načela tudi s pravili ICAO.

V odziv na omenjene incidente z zažigalnimi napravami, poslanimi s kurirsko pošto EU, poročilo priporoča tudi izboljšanje in nadaljnje usklajevanje sedanjega varnostnega sistema EU za tovor in pošto.

Oba predlagana ukrepa bi bilo treba dopolniti z a) preučevanjem načinov za širitev sistema reguliranih agentov in znanih pošiljateljev EU z vključitvijo možnosti odobravanja ali neodvisnega potrjevanja te industrije, ki deluje v tretjih državah; b) nadaljnjo analizo in, če je potrebno, izboljšanjem metod in tehnologij varnostnih pregledov; c) vključitvijo obveščevalnih služb in sodelovanja na področju izvrševanja zakonodaje, kar bi moralo privesti do skupne ocene grožnje varnosti letalstva na ravni EU; in d) izboljšanjem svetovnih standardov o pravnih okvirih in povečevanju usposobljenosti.

Poskusi

V smislu zakonodaje EU o varnosti letalstva se „poskus“ izvaja, kadar se država članica s Komisijo dogovori, da bo za določen čas uporabljala določeno sredstvo ali metodo, ki ni priznana z zakonodajo, da bi nadomestila enega od priznanih elementov varnostnega nadzora, pod pogojem, da taki poskusi ne posegajo v splošne ravni varnosti. V pravnem smislu se ta izraz ne uporablja, kadar država članica ali subjekt izvaja oceno novega varnostnega nadzora, ki se uporablja poleg ene ali več metod, že zajetih v zakonodaji.

Leta 2010 je bilo v Nemčiji, Španiji, Franciji, Italiji, na Nizozemskem, Švedskem, v Združenem kraljestvu, v Švici in na Norveškem izvedenih več poskusov z obeh omenjenih področij. Ti poskusi so zajemali uporabo varnostnih skenerjev za varnostni pregled potnikov in osebja (vključno z napravami z milimetrskimi valovi), sistemov za odkrivanje tekočih eksplozivov za varnostno pregledovanje ročne prtljage in uporabo naprav za zaznavanje sledi eksplozivov za varnostno pregledovanje pokrival potnikov.

Študije

Konec leta 2010 je bilo predloženo poročilo o pravnem statusu v zvezi z varnostjo letov iz tretjih držav v EU. Poročilo vsebuje več priporočil za izboljšanje sposobnosti EU za spremljanje in izvrševanje varnostnih standardov v zvezi z leti iz tretjih držav.

Komisija je konec leta 2010 objavila tudi dve študiji: a) o uporabi zbirke podatkov EU o reguliranih agentih in znanih pošiljateljih ter b) o tehnologiji za slikovno projekcijo groženj, ki se uporablja pri varnostnem pregledu ročne in oddane prtljage.

ČETRTI DEL

Dialog z mednarodnimi organi in tretjimi državami

Splošno

Komisija dejavno sodeluje z mednarodnimi organi in ključnimi partnerji iz tretjih držav ter se redno udeležuje mednarodnih srečanj, na katerih običajno usklajuje stališča EU in pogosto sodeluje s predstavitvami ali strokovnimi prispevki. Če je to primerno, potekajo tudi razprave s posameznimi tretjimi državami o lokalnih vprašanjih ali skupnem interesu, kot so izvzetja iz običajnih zahtev glede prenašanja tekočin, kupljenih v brezcarinskih trgovinah. Ti stiki omogočajo EU spremljanje razvoja in razširjanje dobre prakse ter vpliv na sprejemanje odločitev na svetovni ravni. Zagotoviti je treba povezavo in usklajenost med notranjimi in zunanjimi potrebami po varnosti. V skladu z novim pravnim okvirom, ki ga je uvedla Lizbonska pogodba, bo potekalo posvetovanje z Evropsko službo za zunanje delovanje (EEAS) pri sodelovanju z mednarodnimi organi in tretjimi državami, da se zagotovi tudi skladnost in komplementarnost s posebnimi političnimi dialogi, ki jih začne EEAS.

Mednarodni organi

Komisija se udeležuje letnega sestanka odbora za varnost letalstva Mednarodne organizacije civilnega letalstva in je leta 2010 sodelovala s strokovnimi prispevki o varnostnih pregledih tekočin in varnosti zračnega tovora. Prispevki so bili dobro sprejeti.

Komisija se redno udeležuje tudi sestankov tehnične delovne skupine in delovne skupine za usposabljanje Evropske konference civilnega letalstva (ECAC). Sklepi, ki so bili sprejeti v teh skupinah, so bili pozneje podlaga za razprave na srečanjih Regulativnega odbora in povezanih delovnih skupin.

Tretje države

Komisija je dejavno nadaljevala dialog na področju varnosti letalstva z Združenimi državami na številnih forumih, zlasti v skupini EU–ZDA za sodelovanje na področju prometne varnosti, ki je povečala prizadevanja za enkratne varnostne preglede[16]. Komisija je tudi posredovala ob več priložnostih, ko so države članice izrazile posebno zaskrbljenost zaradi dodatnih zahtev Združenih držav v zvezi z varnostjo, ki niso ustrezno upoštevale trdnih sistemov EU, ki so že uveljavljeni. To je včasih vključevalo stalno prakso Združenih držav, ki brez predhodnega posvetovanja izdajajo nujne spremembe za letalske prevoznike, ki uporabljajo letališča EU, in včasih povzročajo velike težave zainteresiranim stranem EU.

Komisija se je udeležila enega inšpekcijskega pregleda na letališču v Združenih državah Amerike, da bi ocenila možnosti za prihodnji sporazum o enkratnih varnostnih pregledih.

SKLEPNA UGOTOVITEV

Čeprav je v EU na splošno še vedno zagotovljena visoka raven varnosti, so inšpekcijski pregledi Komisije ugotovili nekatere pomanjkljivosti. Pomanjkljivosti, ugotovljene pri tradicionalnih ukrepih na področju varnostnih pregledov osebja in potnikov ter obravnave tovora in zahtev v zvezi z varnostnimi pregledi, so v veliki meri posledica človeških dejavnikov. Pri dodatnih ukrepih, ki se izvajajo v skladu z novim pravnim okvirom Uredbe (ES) 300/2008, so dodatna ugotovljena neskladja povezana s patruljami na letališčih, ocenjevanjem tveganja in varnostnimi pregledi zalog za oskrbo med letom in zalog za oskrbo na letališčih. Priporočila Komisije za korektivne ukrepe so bila na splošno zadovoljivo upoštevana, vendar ugotovitve inšpektorjev potrjujejo pomen trdnega sistema inšpekcijskih pregledov EU in ustreznega zagotavljanja kakovosti na ravni držav članic. Komisija si bo še naprej prizadevala, da se bodo vse pravne zahteve v celoti in pravilno izvajale, in spodbujala uradne postopke za ugotavljanje kršitev, če bodo potrebni.

Na področju zakonodaje so bili leta 2010 sprejeti dodatni podrobni izvedbeni predpisi, ki zagotavljajo, da se nova temeljna Uredba (ES) 300/2008 uporablja na usklajen način. Jemenski incident s tovorom in incidenti s poštnimi pošiljkami EU konec oktobra 2010 opozarjajo, da je civilno letalstvo še naprej tarča, z novimi in inovativnimi načini, ki jih je treba obravnavati z ustreznimi zaščitnimi ukrepi na podlagi tveganja. Kot je predpisano v akcijskem načrtu za varnost zračnega tovora, je Komisija razširila ukrepanje na tem področju.

Priloga

Inšpekcijski pregledi Komisije, stanje na dan 31. decembra 2010

Država | Število pregledov 01/2010 – 12/2010 (vključno z nadaljnjimi ukrepi) | Skupno število pregledov 2004 – 2010 (vključno z nadaljnjimi ukrepi) |

Avstrija | 1 | 9 |

Belgija | 2 | 9 |

Bolgarija | 2 | 5 |

Ciper | 0 | 5 |

Češka republika | 0 | 5 |

Danska | 1 | 7 |

Estonija | 0 | 4 |

Finska | 0 | 7 |

Francija | 2 | 12 |

Nemčija | 2 | 14 |

Grčija | 1 | 12 |

Madžarska | 1 | 5 |

Irska | 2 | 8 |

Italija | 1 | 12 |

Latvija | 0 | 4 |

Litva | 1 | 4 |

Luksemburg | 0 | 5 |

Malta | 0 | 3 |

Nizozemska | 1 | 7 |

Poljska | 1 | 7 |

Portugalska | 1 | 8 |

Romunija | 1 | 3 |

Slovaška | 0 | 4 |

Slovenija | 0 | 4 |

Španija | 2 | 12 |

Švedska | 2 | 9 |

Združeno kraljestvo | 2 | 13 |

Švica | 0 | 4 |

SKUPAJ | 26 | 202 |

Inšpekcijski pregledi Nadzornega organa EFTA, stanje na dan 31. decembra 2010

Država | Število pregledov 01/2010 – 12/2010 (vključno z nadaljnjimi ukrepi) | Skupno število pregledov 2004 – 2010 (vključno z nadaljnjimi ukrepi) |

Islandija | 1 | 7 |

Norveška | 3 | 31 |

SKUPAJ | 4 | 38 |

[1] Ukrepi so opredeljeni kot „tradicionalni“, če so se uporabljali že v skladu s pravnim okvirom Uredbe (ES) 2320/2002

[2] Uredba Komisije (EU) št. 72/2010 z dne 26. januarja 2010 o določitvi postopkov za izvajanje inšpekcijskih pregledov Komisije na področju varovanja letalstva, UL L 23 z dne 27.1.2010, str. 1

[3] Uredba Komisije (ES) št. 1217/2003 z dne 4. julija 2003 o določitvi skupnih zahtev za nacionalne programe obvladovanja kakovosti na področju varnosti civilnega letalstva, UL L 169 z dne 8.7.2003, str. 44. Od tedaj je bila razveljavljena in nadomeščena z Uredbo Komisije (EU) 18/2010 z dne 8. januarja 2010 o spremembi Uredbe (ES) 300/2008, UL L 7 z dne 12.1.2010, str. 3

[4] Uredba Komisije (EU) št. 18/2010 z dne 8. januarja 2010 o spremembi Uredbe (ES) 300/2008, UL L 7 z dne 12.1.2010, str. 3

[5] Uredba Komisije (EU) št. 72/2010 z dne 26. januarja 2010, UL L 23, z dne 27.1.2010, str. 1

[6] Uredba Komisije (EU) št. 185/2010 z dne 4. marca 2010, UL L 55, z dne 5.3.2010, str. 1

[7] Uredba Komisije (EU) št. 357/2010 z dne 23. aprila 2010 o spremembi Uredbe (EU) 185/2010, UL L 105 z dne 27.4.2010, str. 10

[8] Uredba Komisije (EU) št. 358/2010 z dne 23. aprila 2010 o spremembi Uredbe (EU) 185/2010, UL L 105 dne 27.4.2010, str. 12

[9] Uredba Komisije (EU) št. 573/2010 z dne 30. junija 2010 o spremembi Uredbe (EU) 185/2010, UL L 166 dne 1.7.2010, str. 1

[10] Uredba Komisije (EU) št. 983/2010 z dne 3. novembra 2010 o spremembi Uredbe (EU) 185/2010, UL L 286 dne 4.11.2010, str. 1

[11] Sklep C(2010)774, končni, izdan vsem državam članicam dne 13.4.2010; ni bil objavljen v UL (omejeno in zaupno gradivo)

[12] Sklep C(2010)2604, končni, izdan vsem državam članicam dne 23.4.2010; ni bil objavljen v UL (omejeno in zaupno gradivo)

[13] Sklep C(2010)3572, končni, izdan vsem državam članicam dne 30.6.2010; ni bil objavljen v UL (omejeno in zaupno gradivo)

[14] Sklep C(2010)9139, končni, izdan vsem državam članicam dne 20.12.2010; ni bil objavljen v UL (omejeno in zaupno gradivo)

[15] Mednarodna organizacija civilnega letalstva

[16] Uredba Komisije (EU) št. 983/2010 z dne 3. novembra 2010 o spremembi Uredbe (EU) 185/2010, UL L 286 z dne 4.11.2010, str. 1 – uporablja se od 1. aprila 2011 za letala, potnike ter njihovo ročno in oddano prtljago, ki prihajajo iz Združenih držav.