[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 5.1.2006

KOM(2005)698 končno

2005/0275(CNS)

Predlog

UREDBA SVETA

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

(predlož ila Komisija)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. Uredba Sveta (EGS) št. 2081/92 z dne 14. julija 1992 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila od 24. julija 1993 vzpostavlja prostovoljni sistem zaščite označb porekla in geografskih označb na ozemlju Skupnosti. Ta prostovoljni sistem daje zadevnim proizvajalcem možnost, da z registracijo zaščitijo nekatera imena. Zaščita, ki jo določa ta sistem, pomeni rezervirati uporabo teh označb porekla in geografskih označb za kmetijske proizvode in živila, ki so bili proizvedeni in/ali predelani v regijah ali krajih, ki jih ta imena označujejo, v posebnih pogojih proizvodnje/predelave/priprave, ki so jih predložili proizvajalci.

2. Zaradi želje gospodarskih subjektov po zaščiti kmetijskih proizvodov in živil, ki imajo prepoznavno geografsko poreklo, so nekatere države članice razvile „registrirane označbe porekla“. Njihov cilj je bil uskladitev različnih pristopov držav članic do živilskih proizvodov, razen za vina in žgane pijače, ki jih urejajo drugi predpisi Skupnosti, da bi gospodarskim subjektom zagotovili enake konkurenčne pogoje, močno in učinkovito zaščito pred rabami in posnemanji, ki zlorabljajo zadevna imena, in nazadnje boljšo verodostojnost proizvodov, ki nosijo označbo porekla ali geografsko označbo.

3. Od leta 1993 je bilo v tem okviru registriranih več kot 700 imen, ki označujejo predvsem več kot 150 sirov, 160 vrst mesa in mesnih izdelkov, 150 vrst svežega ali predelanega sadja ali zelenjave in 80 oljčnih olj. Komisija je poleg tega prejela več kot 300 dodatnih zahtevkov za registracijo imen in/ali sprememb specifikacij od držav članic in tretjih držav. Ti podatki kažejo, da je bil ta prostovoljni sistem nedvomno sprejet v Skupnosti. Opredelitev skupnega znaka Skupnosti je ravno tako prispevala k temu, da so potrošniki začeli priznavati zadevni sistem Skupnosti za zaščito označb.

4. Za postopek registracije novih imen s poreklom iz Skupnosti sta značilni dve fazi, prva na nacionalni ravni, ki jo vodijo organi države članice, kjer se nahaja zadevno geografsko območje, druga na ravni Skupnosti, ki jo vodi Komisija in v kateri se pri preučitvi zahtevka preveri, ali izpolnjuje pogoje uredbe, in med postopkom ugovora omogoči vsakemu gospodarskemu subjektu, da po objavi glavnih podatkov zahtevka vloži ugovor zoper registracijo na podlagi določenih meril. Z vidika izkušenj, pridobljenih med izvajanjem tega postopka, se zdi, da je na eni strani za ta postopek lahko značilna podvojitev dela med državami članicami in Komisijo in da na drugi strani ti dve fazi lahko privedeta do zapletenih preučitev dokumentacije, ki je včasih zelo obsežna ter katere sestava in vsebina se ponavadi zelo razlikujeta od enega zahtevka do drugega. V teh razmerah je treba poenostaviti postopke in razjasniti odgovornosti različnih organov, ki sodelujejo pri preučitvi zahtevkov, da se doseže izboljšanje preglednosti zahtevkov in enake obravnave različnih vlagateljev.

5. Poleg tega je Organ za reševanje sporov (DSB) pri STO zaradi pritožb WT/DS174 in WT/DS290, ki so ju Združene države in Avstralija vložile pri Svetovni trgovinski organizaciji (STO), 20. aprila 2005 sprejel poročili odborov „Evropske skupnosti – Zaščita oznak in geografskih označb za kmetijske proizvode in živila“. Sklepna ugotovitev poročil je, da je Uredba (EGS) št. 2081/92 nezdružljiva s členom 3:1 Sporazuma TRIPs in členom III:4 Sporazuma GATT 1947. DSB je to ugotovitev utemeljil s pogoji vzajemnosti in enakovrednosti iz členov 12 in naslednjih Uredbe (EGS) št. 2081/92, s tem da postopek vložitve zahtevka za registracijo in postopek ugovora, ki veljata za tretje države, zahtevata posredovanje vlad tretjih držav (preučitev in posredovanje), in z obstojem zahtev o udeležbi vlad tretjih držav pri izvajanju kontrol. Navedeno uredbo je treba uskladiti s Sporazumom TRIPs in Sporazumom GATT 1994 v rokih, dogovorjenih z drugimi zainteresiranimi stranmi.

6. Prva prednostna naloga sprememb je boljša opredelitev ključnih informacij, ki morajo biti uradno objavljene pred registracijo, da se omogoči na eni strani vsem gospodarskim subjektom, da uveljavijo pravico do ugovora, in na drugi strani organom, pristojnim za nadzor, da po uradni dolžnosti zagotovijo zaščito imen, registriranih v vsaki od držav članic. Te informacije, združene v enotnem dokumentu, vsebujejo zlasti ime, opis proizvoda za potrebe kontrole, označevanja in predstavitve (v zvezi s tem tudi morebitne omejitve pri pakiranju izven območja porekla in utemeljitve teh omejitev) in dokaz o povezavi med proizvodom in njegovim geografskim poreklom. Standardna in celovita predstavitev teh podatkov bo omogočila večjo enotnost in enako obravnavo zahtevkov, pri čemer so zagotovo navedeni vsi podatki, ki morajo biti v celoti pregledni za vse zadevne gospodarske subjekte, ki so izven omejenega območja.

7. Druga prednostna naloga sprememb je bolje določiti razdelitev pristojnosti med države članice in Komisijo na tem področju. Država članica je namreč dolžna, da se glede vsakega zahtevka, ki zadeva omejeno območje Skupnosti, prepriča, da zahtevek izpolnjuje pogoje uredbe. Čeprav Komisija pozneje preuči zahtevek, država članica ni oproščena izpolnjevanja svojih obveznosti v zvezi s tem vprašanjem. Predlaga se, da se pojasni, da ta odgovornost vključuje nujnost javne objave vsakega načrta države članice, da Komisiji predloži zahtevek, ki bi izpolnjeval pogoje uredbe, da lahko vsak gospodarski subjekt s sedežem na njenem ozemlju uveljavi pravico do ugovora, ki je v skladu s sodno prakso na tem področju (sklep Sodišča z dne 26. oktobra 2000, Molkerei Grossbraunshain in Bene Nahrungsmittel proti Komisiji, C-447/98) ne more uveljaviti na ravni Skupnosti.

8. Komisija je odgovorna, da z ustreznimi sredstvi preveri, ali so pogoji te uredbe izpolnjeni, preden objavi ali ne zgoraj navedene podatke in po postopku ugovora sprejme odločitev o registraciji ali zavrnitvi zahtevka. Če se izkaže, da so informacije, poslane Komisiji v „enotnem dokumentu“, nezadostne, ima Komisija pravico od države članice zahtevati, da sporoči vse dodatne pomembne informacije, vključno z izvodom specifikacij.

9. Imena, ki ustrezajo geografskim območjem v tretjih državah, imajo dostop do sistema Skupnosti za zaščito geografskih označb za kmetijske proizvode in živila. Vendar sistem Skupnosti v skladu z določbami člena 24:9 Sporazuma TRIPs ni odprt za geografske označbe tretjih držav, ki so zaščitene v državi porekla. Poleg tega uskladitev predpisov Skupnosti zahteva opustitev določb Uredbe (EGS) št. 2081/92, kar zadeva enakovrednost in vzajemnost, in tudi določb, ki zahtevajo posredovanje vlad tretjih držav. Vendar lahko nekateri gospodarski subjekti s sedežem v tretjih državah in nekatere vlade prostovoljno želijo, da se zahtevke in/ali ugovore Skupnosti posreduje prek pristojnih organov tretjih držav: ta možnost mora biti omenjena za tretje države, ki bi jo želele prostovoljno uporabiti.

10. Poleg tega se lahko postopke poenostavi in skrajša, zlasti kar zadeva spremembe specifikacij po postopku ugovora ali registraciji ter preklice in druge možne ukrepe v primeru nespoštovanja specifikacij. Za poenostavitev je treba upoštevati določbe Sklepa Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil, kar zadeva registracijo, spremembo ali zavrnitev posebnih imen: v primeru nesplošnih ukrepov za izvajanje skupne kmetijske politike je uporaba upravljalnega postopka utemeljena.

11. Zaželena je tudi okrepitev verodostojnosti sistema. Na eni strani okrepitev določb na področju kontrol in njihova jasna vključitev v splošni okvir, ki ga vzpostavlja Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 882/2004 z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali, omogoča okrepitev izvajanja zaščite po uradni dolžnosti, določeni v členu 13 Uredbe (EGS) št. 2081/92. Določbe o nadzoru, med katerimi ena od sprememb zadeva obvezno akreditiranje morebitnih zasebnih kontrolnih organov, prav tako veljajo za nadzor gospodarskih subjektov pri upoštevanju specifikacij. Takšna obveznost akreditiranja omogoča vladam, da se izognejo vsakršni obveznosti pri imenovanju kontrolnih organov, in hkrati ohranja popolnoma enako obravnavo gospodarskih subjektov držav članic in gospodarskih subjektov tretjih držav.

12. K okrepitvi verodostojnosti sistema prispeva tudi obveznost, ki velja za imena Skupnosti, da so na etiketi navedeni proizvodi, ki se tržijo pod registriranim imenom, in sicer hkrati označbe Skupnosti („zaščitena označba porekla“/„ZOP“ ali „zaščitena geografska označba“/„ZGO“) in znaki Skupnosti, ki so povezani z njimi.

13. Ker se lahko opredelitev „geografske označbe“ v členu 22 Sporazuma TRIPs v nekaterih pogledih zdi širša od opredelitve v členu 2(2)(b) Uredbe (EGS) št. 2081/92, ta predlog predvideva tudi zbližanje teh dveh opredelitev.

14. O smernicah teh sprememb so potekala obsežna posvetovanja. O tem vprašanju se je zlasti razpravljalo junija 2005 v okviru svetovalne skupine za kakovost kmetijskih proizvodov, ki jo sestavljajo predstavniki proizvajalcev, predelovalcev, trgovcev in združenj za varstvo potrošnikov in okolja, ki jih zadevajo vprašanja, povezana s kakovostjo kmetijskih proizvodov.

15. Načrtovani ukrepi nimajo finančnih posledic za splošni proračun Evropskih skupnosti.

2005/0275(CNS)

Predlog

UREDBA SVETA

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 37 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Proizvodnja, pridelava in distribucija kmetijskih proizvodov in živil imajo pomembno vlogo v gospodarstvu Skupnosti.

(2) Treba je spodbujati raznolikost kmetijske proizvodnje, da se na trgih doseže boljše ravnovesje med ponudbo in povpraševanjem. Pospeševanje prodaje proizvodov z nekaterimi značilnostmi lahko zelo koristi gospodarstvu podeželja, zlasti na območjih z omejenimi možnostmi ali na odmaknjenih območjih, tako da na eni strani zagotavlja izboljšanje prihodkov kmetov in na drugi strani ohranjanje podeželskega prebivalstva na teh območjih.

(3) Poleg tega nekateri potrošniki pri svoji prehrani dajejo prednost kakovosti živil pred njihovo količino. To iskanje posebnih proizvodov se med drugim kaže v povpraševanju po kmetijskih proizvodih ali živilih z določenim geografskim poreklom.

(4) Glede na raznolikost proizvodov na trgu in množico informacij o njih mora potrošnik imeti jasne, jedrnate in natančne informacije o poreklu proizvoda, na podlagi katerih lahko bolje izbere.

(5) Za kmetijske proizvode in živila glede označevanja veljajo splošna pravila Skupnosti in zlasti Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/13/ES z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil[1]. Zaradi njihove posebne narave je treba sprejeti dodatne posebne določbe za kmetijske proizvode in živila, ki izvirajo iz omejenega geografskega območja. Uporaba zadevnih označb in znakov Skupnosti za imena Skupnosti mora postati obvezna, da bi na eni strani potrošnike bolje seznanili s to kategorijo proizvodov in z njimi povezanimi jamstvi ter na drugi strani omogočili lažjo identifikacijo teh proizvodov na trgih, da bi olajšali nadzor nad njimi. Vendar je treba predvideti razumen rok, da se gospodarski subjekti lahko prilagodijo tej obveznosti.

(6) Treba je določiti pristop Skupnosti glede označb porekla in geografskih označb. Okvir pravil Skupnosti, ki vključuje sistem zaščite, omogoča razvoj geografskih označb in označb porekla, ker s poenotenim pristopom zagotavlja enake konkurenčne pogoje za proizvajalce proizvodov, ki nosijo te označbe, in izboljšuje verodostojnost teh proizvodov v očeh potrošnikov.

(7) Predvideni predpisi se morajo izvajati, ne da bi to vplivalo na že veljavno zakonodajo Skupnosti o vinih in žganih pijačah.

(8) Področje uporabe te uredbe se omejuje na nekatere kmetijske proizvode in živila, za katere obstaja povezava med značilnostmi proizvoda ali živila in njegovim geografskim poreklom. To področje uporabe se kljub temu lahko razširi na druge proizvode ali živila, če je to potrebno.

(9) Zaradi obstoječih praks je treba določiti dve različni ravni geografske reference, in sicer zaščitene geografske označbe in zaščitene označbe porekla.

(10) Kmetijski proizvod ali živilo, ki nosi takšno označbo, mora izpolnjevati določeno število pogojev, naštetih v specifikacijah.

(11) Geografske označbe in označbe porekla morajo biti registrirane na ravni Skupnosti, da so lahko upravičene do zaščite v državah članicah. Vpis v register omogoča tudi zagotavljanje informacij strokovni javnosti in potrošnikom. Za zagotovitev, da registrirana imena Skupnosti izpolnjujejo pogoje iz te uredbe, morajo nacionalni organi zadevne države članice pri preučitvi zahtevkov upoštevati skladnost z minimalnimi skupnimi določbami, ki vključujejo nacionalni postopek ugovora, nato mora Komisija preučiti zahtevke, da se prepriča o upoštevanju pogojev uredbe in zagotovi enoten pristop v državah članicah.

(12) Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine (Sporazum TRIPs 1994 iz Priloge 1C k Sporazumu o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije) vsebuje podrobne določbe o obstoju, pridobitvi, obsegu in ohranitvi pravic intelektualne lastnine ter sredstvih za njihovo uveljavljanje.

(13) Zaščita z registracijo, ki jo dodeljuje ta uredba, je dostopna za geografske označbe tretjih držav, kadar so te označbe zaščitene v državi porekla.

(14) Postopek registracije mora omogočiti vsaki fizični ali pravni osebi iz države članice ali tretje države, ki jo to osebno in neposredno zadeva, da uveljavi svoje pravice in vloži ugovor.

(15) Na voljo morajo biti postopki, ki po registraciji omogočajo bodisi prilagoditev specifikacij predvsem zaradi razvoja tehnologije bodisi preklica ali izbrisa geografske označbe ali označbe porekla kmetijskega proizvoda ali živila iz registra, zlasti kadar ta proizvod ali živilo ni več v skladu s specifikacijami, na podlagi katerih je prejel geografsko označbo ali označbo porekla.

(16) Označbe porekla in geografske označbe, zaščitene na ozemlju Skupnosti, mora pokrivati verodostojen sistem kontrole, ki temelji na kontrolnem sistemu, ki spada v okvir Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 882/2004 z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter z določbami o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali[2], in sistemu kontrol, ki zagotavlja, da gospodarski subjekti na omejenem geografskem območju upoštevajo določbe specifikacij pred trženjem kmetijskih proizvodov in živil.

(17) Države članice morajo biti pooblaščene za pobiranje upravne takse za kritje nastalih upravnih stroškov.

(18) Sprejeti je treba potrebne ukrepe za izvajanje te uredbe v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil[3].

(19) Imena, ki so na dan začetka veljavnosti te uredbe že registrirana v okviru Uredbe (EGS) št. 2081/92, morajo biti še naprej upravičena do zaščite, določene v tej uredbi, in avtomatično povzeta v registru. Poleg tega je treba določiti prehodne ukrepe za zahtevke za registracijo, ki jih je Komisija prejela pred začetkom veljavnosti te uredbe.

(20) Zaradi jasnosti in preglednosti je treba razveljaviti Uredbo Sveta (EGS) št. 2081/92 z dne 14. julija 1992 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila[4] in jo nadomestiti z novo uredbo –

SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1 Področje uporabe

1. Ta uredba določa pravila za zaščito označb porekla in geografskih označb za kmetijske proizvode, namenjene za prehrano ljudi, iz Priloge I k Pogodbi, živila iz Priloge I k tej uredbi in kmetijske proizvode iz Priloge II k tej uredbi.

Vendar se ta uredba ne uporablja za proizvode vinskega sektorja, razen za vinske kise, niti za žgane pijače. Ta odstavek ne vpliva na uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1493/1999[5].

Prilogi I in II k tej uredbi se lahko spremenita v skladu s postopkom iz člena 15(2).

2. Ta uredba se uporablja, ne da bi to vplivalo na druge posebne določbe Skupnosti.

3. Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 98/34/ES[6] se ne uporablja za označbe porekla in geografske označbe, ki jih ureja ta uredba.

Člen 2 Označba porekla in geografska označba

1. Za namene te uredbe:

a) „označba porekla“: pomeni ime regije, določenega kraja ali v izrednih primerih države, ki se uporablja za opis kmetijskega proizvoda ali živila:

- s poreklom iz navedene regije, določenega kraja ali države,

- katerega kakovost ali značilnosti so bistveno ali izključno posledica geografskega okolja z njegovimi lastnimi naravnimi in človeškimi dejavniki, in

- katerega proizvodnja, predelava in priprava potekajo na omejenem geografskem območju;

b) „geografska označba“: pomeni označbo, ki se uporablja za identifikacijo kmetijskega proizvoda ali živila:

- s poreklom iz navedene regije, določenega kraja ali države,

- katerega določeno kakovost, sloves ali drugo značilnost je mogoče pripisati samo temu geografskemu območju, in

- katerega proizvodnja, predelava ali priprava potekajo na omejenem geografskem območju.

2. Tradicionalna geografska ali negeografska imena, ki označujejo kmetijski proizvod ali živilo s poreklom iz navedene regije ali določenega kraja, ki izpolnjuje pogoje iz druge in tretje alinee odstavka 1(a), se tudi štejejo kot označbe porekla.

3. Z odstopanjem od odstavka 1(a) se kot označbe porekla v skladu s podrobnimi pravili iz člena 16(a) uporabljajo določena geografska imena, če surovine zadevnih proizvodov izhajajo iz geografskega območja, ki je večje ali različno od območja predelave, če so izpolnjeni naslednji pogoji:

a) območje proizvodnje surovine je omejeno;

b) za proizvodnjo surovin obstajajo posebni pogoji;

c) obstaja sistem kontrol, ki zagotavlja upoštevanje pogojev iz točke b).

Zadevna imena so morala biti priznana kot označbe porekla v državi porekla pred 1. majem 2004.

Člen 3 Generičnost, nasprotja z imeni rastlinske sorte in živalske pasme ter homonimi in blagovnimi znamkami

1. Imena, ki so postala generična, se ne smejo registrirati.

Za namene te uredbe pomeni „ime, ki je postalo generično“, ime kmetijskega proizvoda ali živila, ki je postalo obče ime kmetijskega proizvoda ali živila v Skupnosti, čeprav se nanaša na kraj ali regijo, kjer je bil ta kmetijski proizvod ali živilo prvotno proizvedeno ali trženo.

Da bi ugotovili, ali je ime postalo generično, se upoštevajo vsi dejavniki in zlasti:

a) obstoječe stanje v državah članicah in na območjih potrošnje;

b) ustrezna nacionalna zakonodaja ali zakonodaja Skupnosti.

2. Imena ni mogoče registrirati kot označbo porekla ali geografsko označbo, kadar je v nasprotju z imenom rastlinske sorte ali živalske pasme in lahko zato zavede javnost glede resničnega porekla proizvoda.

3. Pri registraciji imena, ki je homonim ali delni homonim imena, že registriranega v skladu s to uredbo, se primerno upošteva lokalne in tradicionalne rabe ter dejanska tveganja zamenjave. Predvsem:

a) homonim, zaradi katerega javnost napačno meni, da proizvodi prihajajo iz drugega ozemlja, se ne registrira, čeprav je izraz točen, kar zadeva ozemlje, regijo ali kraj porekla kmetijskih proizvodov ali živil;

b) raba registriranega homonima je dovoljena samo, kadar se v praksi pozneje registriran homonim dovolj razlikuje od že registriranega imena, pri čemer se upošteva nujnost zagotavljanja enake obravnave zadevnih proizvajalcev in nezavajanja potrošnikov.

4. Označba porekla ali geografska označba se ne registrira, kadar lahko registracija zaradi ugleda blagovne znamke, slovesa in trajanja rabe te znamke potrošnika zavede glede resnične identitete proizvoda.

Člen 4 Specifikacije

1. Kmetijski proizvod ali živilo mora biti v skladu s specifikacijami, da je lahko upravičen do zaščitene označbe porekla (ZOP) ali zaščitene geografske označbe (ZGO).

2. Specifikacije vsebujejo najmanj naslednje podatke:

a) ime kmetijskega proizvoda ali živila, vključno z označbo porekla ali geografsko označbo;

b) opis kmetijskega proizvoda ali živila, vključno s surovinami, če je potrebno, ter glavnimi fizikalnimi, kemičnimi, mikrobiološkimi in organoleptičnimi lastnostmi proizvoda ali živila;

c) omejitev geografskega območja in po potrebi podatke, ki dokazujejo izpolnjevanje pogojev iz člena 2(3);

d) podatke, ki dokazujejo, da kmetijski proizvod ali živilo izvira iz omejenega geografskega območja iz člena 2(1)(a) oziroma (b);

e) opis metode pridobivanja kmetijskega proizvoda ali živila in po potrebi pristnih in nespremenljivih lokalnih metod kot tudi podatke o pakiranju, če skupina, ki vlaga zahtevek v okviru člena 5(1), določi in utemelji, da je treba pakiranje opraviti na omejenem geografskem območju zaradi zaščite kakovosti ter zagotavljanja porekla in kontrole;

f) podatke, ki dokazujejo:

i) povezavo med kakovostjo ali značilnostmi kmetijskega proizvoda ali živila in geografskim okoljem iz člena 2(1)(a) ali glede na posamezen primer,

ii) povezavo med določeno kakovostjo, slovesom ali drugo značilnostjo kmetijskega proizvoda ali živila in geografskim poreklom iz člena 2(1)(b);

g) ime in podatke struktur, ki izvajajo kontrole iz člena 11;

h) vsa posebna pravila o označevanju zadevnega kmetijskega proizvoda ali živila;

i) morebitne zahteve določb Skupnosti ali nacionalnih določb.

Člen 5Zahtevek za registracijo

1. Samo skupina lahko vloži zahtevek za registracijo.

Za namene te uredbe pomeni „skupina“ vsako združenje, ne glede na pravno obliko ali sestavo, proizvajalcev ali predelovalcev, ki se ukvarjajo z istim kmetijskim proizvodom ali živilom. Druge zainteresirane stranke lahko sodelujejo v skupini. Fizična ali pravna oseba se lahko obravnava kot skupina v skladu s podrobnimi pravili iz člena 16(c).

V primeru imena, ki označuje čezmejno geografsko območje, ali tradicionalnega imena, povezanega s čezmejnim geografskim območjem, lahko več skupin vloži skupni zahtevek v skladu s podrobnimi pravili iz člena 16(d).

2. Skupina lahko vloži zahtevek za registracijo samo za kmetijske proizvode ali živila, ki jih proizvaja ali pridobiva.

3. Zahtevek za registracijo vsebuje:

a) ime skupine, ki vlaga zahtevek;

b) specifikacije iz člena 4;

c) enoten dokument, ki vsebuje naslednje podatke:

i) glavne podatke specifikacij: naziv imena, jedrnat opis proizvoda, tudi posebnih pravil o pakiranju in označevanju, jedrnat opis omejitve geografskega območja;

ii) celoten opis povezave proizvoda z geografskim območjem ali geografskim poreklom iz člena 2(1)(a) oziroma (b) in po potrebi posebne elemente opisa proizvoda ali metode pridobivanja, ki dokazujejo to povezavo.

4. Kadar zahtevek za registracijo zadeva geografsko območje, ki se nahaja v državi članici, se zahtevek naslovi na državo članico, v kateri se nahaja to območje.

Država članica z ustreznimi sredstvi preuči zahtevek, da preveri, ali je utemeljen in ali izpolnjuje pogoje te uredbe.

5. Država članica med preučitvijo iz drugega pododstavka odstavka 4 organizira postopek ugovora na nacionalni ravni, ki zagotavlja primerno objavo navedenega zahtevka in določa razumno obdobje, v katerem lahko vsaka oseba s pravnim interesom, ki ima sedež ali prebiva na njenem ozemlju, vloži ugovor zoper zahtevek.

Država članica preveri dopustnost prejetih izjav o ugovoru glede na merila, ki pokrivajo merila iz prvega pododstavka člena 7(3).

Kadar so zahteve te uredbe izpolnjene, država članica sprejme nacionalno odločbo o priznanju. V nasprotnem primeru se odloči za zavrnitev zahtevka.

Država članica zagotovi objavo nacionalne odločbe o priznanju in uporabo pravnih sredstev za vse osebe, ki jih vprašanje neposredno ali posredno zadeva.

Država članica objavi različico specifikacij, ki je bila predmet nacionalne odločbe o priznanju in zagotavlja elektronski dostop do te objave.

6. Zadevna država članica lahko samo prehodno odobri zaščito na nacionalni ravni, ki je v skladu s to uredbo, in po potrebi tudi prilagoditveno obdobje za ime, ki začneta teči na dan vložitve zahtevka pri Komisiji.

Prilagoditveno obdobje iz prvega pododstavka se lahko odobri samo, če so zadevna podjetja zakonito tržila zadevne proizvode najmanj pet let pred datumom vložitve zahtevka in ves čas uporabljala zadevna imena ter so to navedla v nacionalnem postopku ugovora iz prvega pododstavka odstavka 5.

Prehodna nacionalna zaščita preneha obstajati na dan sprejetja odločitve o registraciji v skladu s to uredbo.

Za posledice prehodne nacionalne zaščite, če ime ne bi bilo registrirano v skladu s to uredbo, odgovarja samo zadevna država članica.

Ukrepi, ki jih države članice sprejmejo v skladu s prvim pododstavkom, imajo učinek samo na nacionalni ravni in ne smejo vplivati na trgovino znotraj Skupnosti.

7. Država članica, ki sprejme nacionalno odločbo o priznanju iz tretjega pododstavka odstavka 5, Komisiji posreduje:

a) ime skupine, ki vlaga zahtevek;

b) enoten dokument iz odstavka 3(c);

c) izjavo države članice, da zahtevek, ki ga je predložila skupina in za katerega je bila izdana nacionalna odločba o priznanju, izpolnjuje pogoje te uredbe in določb, sprejetih ob njeni uporabi;

d) referenco objave specifikacij iz petega pododstavka odstavka 5.

8. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za upoštevanje odstavkov 4–7.

9. Kadar zahtevek za registracijo zadeva geografsko območje, ki se nahaja v tretji državi, zahtevek vsebuje podatke iz odstavka 3 in dokazila, da je zadevno ime zaščiteno v državi porekla.

Zahtevek se naslovi na Komisijo bodisi neposredno bodisi prek pristojnih organov zadevne tretje države.

10. Dokumenti iz tega člena, poslani Komisiji, so v uradnem jeziku Skupnosti ali pa jim je priložen overjen prevod v enega od uradnih jezikov Skupnosti.

Člen 6 Preučitev, ki jo opravi Komisija

1. Komisija z ustreznimi sredstvi preuči zahtevek, da preveri, ali je utemeljen in ali izpolnjuje pogoje te uredbe.

Komisija objavi seznam imen, za katera so bili vloženi zahtevki za registracijo, in datum njihove vložitve pri Komisiji.

2. Kadar so pogoji te uredbe izpolnjeni, Komisija v Uradnem listu Evropske unije objavi enoten dokument in referenco objave specifikacij iz petega pododstavka člena 5(5).

Komisija se v nasprotnem primeru po postopku iz člena 15(3) odloči, da zavrne zahtevek za registracijo.

Člen 7 Ugovor, odločitev o registraciji

1. Vsaka država članica ali tretja država lahko v štirih mesecih od datuma objave v Uradnem listu Evropske unije iz prvega pododstavka člena 6(2) ugovarja načrtovani registraciji, tako da pri Komisiji vloži ustrezno utemeljeno izjavo.

2. Vsaka fizična ali pravna oseba, ki jo vprašanje neposredno in osebno zadeva in ima sedež ali prebiva v državi članici, razen v državi, ki je zahtevala registracijo, ali v tretji državi, lahko ravno tako ugovarja načrtovani registraciji, tako da vloži ustrezno utemeljeno izjavo.

Fizične ali pravne osebe, ki imajo sedež ali prebivajo v državi članici, izjavo vložijo pri pristojnem organu navedene države članice v roku, ki omogoča ugovor v skladu z odstavkom 1.

Fizične ali pravne osebe, ki prebivajo v tretji državi, vložijo izjavo pri Komisiji bodisi neposredno bodisi prek pristojnih organov zadevne tretje države v roku, določenem v odstavku 1.

3. Dopustne so samo izjave o ugovoru, ki jih Komisija prejme v roku, določenem v odstavku 1 in:

a) bodisi dokazujejo neupoštevanje pogojev iz člena 2;

b) bodisi dokazujejo, da je predlagana registracija imena v nasprotju s členom 3(2)–(4);

c) bodisi navajajo podatke, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da je ime, za katerega se zahteva registracija, generično v smislu člena 3(1).

Komisija preuči dopustnost ugovorov.

Merila iz točk b) in c) prvega pododstavka je treba dokazati in oceniti glede na ozemlje Skupnosti.

4. Kadar Komisija ne prejme nobenega dopustnega ugovora v skladu z odstavkom 3 v roku, določenem v odstavku 1, registrira ime.

Registracija se objavi v Uradnem listu Evropske unije .

5. Kadar je ugovor dopusten v skladu z odstavkom 3, Komisija pozove zainteresirane strani, da opravijo ustrezna posvetovanja.

Če v šestih mesecih dosežejo dogovor, zainteresirane strani obvestijo Komisijo o vseh dejavnikih, ki so omogočili navedeni dogovor, tudi o mnenju vlagatelja zahtevka in vlagatelja ugovora. Če podatki, objavljeni v skladu z določbami člena 6(2), niso bili spremenjeni ali so bile vanje vnesene le majhne spremembe, ki se jih opredeli v skladu s členom 16(h), Komisija ravna v skladu z odstavkom 4 tega člena. V drugih primerih ponovno preuči zadevo v skladu s členom 6(1).

Če dogovor ni dosežen, Komisija sprejme odločitev v skladu s postopkom iz člena 15(3), pri čemer upošteva poštene in tradicionalne rabe ter dejanska tveganja zamenjave. Ta odločitev se objavi v Uradnem listu Evropske unije .

6. Komisija posodablja register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb.

7. Dokumenti iz tega člena, ki se jih posreduje Komisiji, so v uradnem jeziku Skupnosti ali pa jim je priložen overjen prevod v enega od uradnih jezikov Skupnosti.

Člen 8 Ime, označbe in znaki

Ime, registrirano v skladu s to uredbo, lahko uporablja vsak gospodarski subjekt, ki trži kmetijske proizvode ali živila, ki so v skladu z ustreznimi specifikacijami.

Označbi „zaščitena označba porekla“ in „zaščitena geografska označba“ ali njuni okrajšavi („ZOP“, „ZGO“) ter z njimi povezani znaki Skupnosti morajo biti navedeni na etiketah kmetijskih proizvodov in živil s poreklom iz Skupnosti, ki se tržijo pod imenom, registriranim v skladu s to uredbo.

Označbe iz drugega pododstavka in z njimi povezani znaki Skupnosti so lahko navedeni tudi na etiketah kmetijskih proizvodov in živil s poreklom iz tretjih držav, ki se tržijo pod imenom, registriranim v skladu s to uredbo.

Člen 9 Odobritev spremembe specifikacij

1. Skupina, ki vloži originalni zahtevek, ali, če tega ne more, druga skupina, ki izpolnjuje pogoje iz člena 5(2), lahko zahteva odobritev spremembe specifikacij, zlasti zaradi upoštevanja razvoja znanstvenih in tehničnih dognanj ali revizije omejitve geografskega območja iz člena 4(2)(c).

Zahtevek vsebuje opis sprememb, ki jih zahteva, in njihovo utemeljitev.

2. Kadar sprememba povzroči eno ali več sprememb enotnega dokumenta, je zahtevek za odobritev spremembe podvržen postopku iz členov 5–7. Vendar se Komisija, če so predlagane spremembe manjše, odloči za odobritev spremembe, ne da bi uporabila postopek iz člena 6(2) in člena 7.

3. Kadar sprememba ne spremeni enotnega dokumenta, se uporabijo naslednja pravila:

i) če je geografsko območje v državi članici, le-ta odloča o odobritvi spremembe ter v primeru pozitivnega mnenja objavi spremenjene specifikacije in sporoči Komisiji odobrene spremembe in njihovo utemeljitev;

ii) če je geografsko območje v tretji državi, o odobritvi predlagane spremembe odloča Komisija.

Člen 10 Kontrolni sistem

1. Države članice zagotovijo, da se kontrolni sistem, ki ga predvideva Uredba (ES) št. 882/2004, uporablja za gospodarske subjekte, za katere veljajo določbe te uredbe.

2. Države članice vključijo gospodarske subjekte, za katere veljajo določbe te uredbe, v svoje večletne nacionalne načrte nadzora, določene v členih 41, 42 in 43 Uredbe (ES) št. 882/2004, in tudi v letna poročila, določena v členu 44 navedene uredbe.

3. Države članice v skladu s členom 4 Uredbe (ES) št. 882/2004 imenujejo pristojni centralni organ, ki je posebej zadolžen za izvajanje kontrolnega sistema iz te uredbe.

Člen 11 Kontrole v zvezi s specifikacijami, ki jih opravijo gospodarski subjekti

1. Pristojni organ iz člena 10(3) lahko imenuje enega ali več uradnih kontrolnih organov ali prenese izvajanje teh kontrol na enega ali več zasebnih kontrolnih organov, da se preveri, ali zadevni gospodarski subjekti na geografskem območju pred trženjem spoštujejo specifikacije. Specifikacije za vsako ime v skladu s členom 4(2)(g) opredelijo enega ali več organov, ki bodo kontrolirali zadevne kmetijske proizvode ali živila.

Za imena, katerih geografsko območje je v tretji državi, specifikacije opredelijo enega ali več javnih ali zasebnih organov, ki bodo izvajali kontrole iz prvega pododstavka.

2. Zasebni kontrolni organi iz odstavka 1 so akreditirani na podlagi standarda EN 45011 ali enakovrednega standarda.

3. Javni ali zasebni kontrolni organi iz odstavka 1 morajo biti pooblaščeni, da skrbijo za izvajanje te uredbe, po potrebi tudi z nalaganjem kazni, če ugotovijo, da kmetijski proizvod ali živilo z imenom, zaščitenim v okviru njihovih pristojnosti, ne izpolnjuje zahtev specifikacij.

4. Vsaka država članica Komisiji sporoči ime in podatke pristojnega organa iz člena 10(3), morebitnih pristojnih uradnih nadzornih služb in odobrenih zasebnih kontrolnih organov iz prvega pododstavka odstavka 1, njihove pristojnosti in tudi kakršno koli spremembo podatkov.

V primeru imen, katerih geografsko območje se nahaja v tretji državi, skupina bodisi neposredno bodisi prek organov zadevne tretje države Komisiji sporoči podatke iz prvega pododstavka.

Komisija objavi podatke iz prvega in drugega pododstavka, ki se redno posodabljajo.

5. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotavljajo, da organi iz tega člena lahko kontrolirajo gospodarski subjekt, ki izpolnjuje določbe te uredbe.

6. Stroške, nastale pri opravljanju kontrol iz tega člena, nosijo gospodarski subjekti, pri katerih so bile navedene kontrole opravljene.

Člen 12 Preklic

1. Kadar meni, da upoštevanje pogojev specifikacij kmetijskega proizvoda ali živila, ki nosi zaščiteno ime, ni zagotovljeno, Komisija v skladu s postopkom iz člena 15(3) sprejme preklic registracije, ki ga objavi v Uradnem listu Evropske unije .

2. Skupina, ki je vložila originalni zahtevek, ali, če tega ne more, druga skupina, ki izpolnjuje pogoje iz člena 5(2), lahko zahteva preklic registracije in utemelji ta zahtevek.

Postopek iz členov 5, 6 in 7 se uporablja smiselno.

Člen 13 Zaščita

1. Registrirana imena so zaščitena pred:

a) neposredno ali posredno komercialno rabo registriranega imena za proizvode, ki jih registracija ne zajema, če so ti proizvodi primerljivi s proizvodi, registriranimi pod tem imenom, ali če ta raba izkorišča sloves zaščitenega imena;

b) zlorabo, posnemanjem ali navajanjem, čeprav je resnično poreklo proizvoda navedeno ali če je zaščiteno ime prevedeno ali mu je dodan izraz, kot so „slog“, „tip“, „metoda“, „kot se proizvaja v“, „imitacija“ ali podobno.

c) drugo napačno ali zavajajočo označbo izvora, porekla, vrste ali bistvenih lastnosti proizvoda na notranji ali zunanji embalaži, reklamnem gradivu ali dokumentih, ki se nanašajo na zadevni proizvod, in pred pakiranjem proizvoda v embalažo, ki lahko ustvari napačen vtis o poreklu proizvoda;

d) drugimi praksami, ki lahko javnost zavajajo glede resničnega porekla proizvoda.

Kadar registrirano ime vsebuje ime kmetijskega proizvoda ali živila, ki se razume kot generično, uporaba tega generičnega imena na ustreznih proizvodih ali živilih ni v nasprotju s točkama a) ali b) prvega pododstavka.

2. Zaščitena imena ne morejo postati generična.

3. Za imena, katerih registracija se zahteva v skladu s členom 5, se lahko največ petletno prehodno obdobje v okviru člena 7(5) določi samo v primeru, da je bil ugovor sprejet, ker bi registracija predlaganega imena škodila obstoju popolnega ali delnega homonima ali obstoju proizvodov, ki so bili zakonito na trgu že najmanj pet let pred datumom objave iz člena 6(2).

Prehodno obdobje se lahko določi tudi za podjetja s sedežem v državi članici ali tretji državi, kjer se nahaja geografsko območje, če so omenjena podjetja zakonito tržila zadevne proizvode in ves čas uporabljala zadevna imena najmanj pet let pred datumom objave iz člena 6(2) ter so to omenila v okviru nacionalnega postopka ugovora iz prvega in drugega pododstavka člena 5(5) ali postopka ugovora v Skupnosti iz člena 7(2). Prehodno obdobje iz tega pododstavka in prilagoditveno obdobje iz člena 5(6) skupaj ne smeta trajati več kot pet let.

4. Komisija se lahko, ne da bi to vplivalo na izvajanje člena 14, v skladu s postopkom iz člena 15(3) odloči, da dovoli sočasen obstoj registriranega imena in neregistriranega imena, ki označuje kraj v državi članici ali tretji državi, kadar je to ime enako registriranemu imenu, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

a) identično neregistrirano ime se je zakonito uporabljalo najmanj petindvajset let pred 24. julijem 1993 na podlagi poštene in stalne rabe;

b) dokazano je, da namen te rabe nikoli ni bil izkoristiti sloves registriranega imena in da raba ni zavajala niti ni mogla zavajati javnosti glede resničnega porekla proizvoda;

c) težave zaradi identičnosti imena so bile navedene pred registracijo imena.

Registrirano ime in zadevno neregistrirano identično ime lahko sočasno obstajata največ petnajst let, po koncu tega obdobja se neregistrirano ime ne more več uporabljati.

Raba zadevnega neregistriranega geografskega imena je dovoljena samo, če je država porekla jasno in vidno označena na etiketi.

Člen 14 Blagovne znamke in geografske označbe

1. Kadar je označba porekla ali geografska označba registrirana v skladu s to uredbo ali je bila registrirana v skladu z Uredbo (ES) št. 2081/92, se zahtevek za registracijo blagovne znamke, ki ustreza eni od situacij iz člena 13 in zadeva isti razred proizvodov, zavrne, če je zahtevek za registracijo blagovne znamke vložen po:

a) datumu registracije označb porekla in geografskih označb, registriranih v okviru člena 17 Uredbe (EGS) št. 2081/92;

b) datumu vložitve zahtevka za registracijo označbe porekla ali geografske označbe pri Komisiji za druge označbe porekla in geografske označbe, ki so registrirane v skladu s to uredbo.

Blagovne znamke, registrirane v nasprotju s prvim pododstavkom, se prekličejo.

2. Ob obveznem upoštevanju prava Skupnosti se lahko blagovna znamka, ki ustreza eni od situacij iz člena 13, ki je prijavljena, registrirana ali, v primerih, ko to predvideva zadevna zakonodaja, v dobri veri pridobljena na ozemlju Skupnosti bodisi pred datumom zaščite označbe porekla ali geografske označbe v državi porekla bodisi pred 1. januarjem 1996, uporablja kljub registraciji označbe porekla ali geografske označbe, kadar ne obstajajo razlogi za razveljavitev ali preklic njene registracije, določeni v Direktivi Sveta 89/104/EGS[7] ali Uredbi Sveta (ES) št. 40/94[8].

Člen 15 Upravljalni odbor za zaščitene geografske označbe in označbe porekla

1. Komisiji pomaga stalni odbor za zaščitene geografske označbe in označbe porekla, ki ga sestavljajo predstavniki držav članic, predseduje pa mu predstavnik Komisije.

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES.

Obdobje iz člena 5(6) Sklepa 1999/468/ES je tri mesece.

3. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 4 in 7 Sklepa 1999/468/ES.

Obdobje iz člena 4(3) Sklepa 1999/468/ES je tri mesece.

4. Odbor sprejme svoj poslovnik.

Člen 16 Podrobna izvedbena pravila

V skladu s postopkom iz člena 15(2) se sprejmejo podrobna pravila za izvajanje te uredbe. Vključujejo predvsem:

a) seznam surovin iz člena 2(3);

b) podrobna pravila glede podatkov, ki jih morajo vsebovati specifikacije iz člena 4(2);

c) pogoje, v katerih se fizična ali pravna oseba lahko obravnava kot skupina;

d) podrobna pravila glede vložitve zahtevka za registracijo za ime, ki označuje čezmejno geografsko območje iz tretjega pododstavka člena 5(1);

e) podrobna pravila glede vsebine in načina pošiljanja dokumentov iz člena 5(7) in (9) Komisiji;

f) podrobna pravila glede ugovorov iz člena 7, tudi kar zadeva ustrezna posvetovanja med zainteresiranimi stranmi;

g) podrobna pravila glede označb in znakov iz člena 8;

h) podrobna pravila glede manjših sprememb iz drugega pododstavka člena 7(5) in drugega pododstavka člena 9(2), pri čemer se upošteva, da manjša sprememba ne more zadevati niti bistvenih značilnosti proizvoda niti spremeniti povezave;

i) podrobna pravila glede registra označb porekla in geografskih označb iz člena 7(6);

j) podrobna pravila glede pogojev preverjanja, ali gospodarski subjekti na geografskem območju upoštevajo specifikacije.

Člen 17 Prehodne določbe

1. Imena, ki so na dan začetka veljavnosti te uredbe že registrirana v okviru Uredbe (EGS) št. 2081/92, so avtomatično povzeta v registru iz člena 7(6). Ustrezne specifikacije se vključijo v specifikacije iz člena 4(1).

2. Komisija po postopku iz člena 15(2) sprejme uredbo, ki zagotavlja prehod od pravil iz Uredbe (EGS) št. 2081/92 na pravila iz te uredbe. Ta uredba posebej opredeljuje postopke, ki omogočajo učinkovito analizo zahtevkov za registracijo, vloženih v okviru Uredbe (EGS) št. 2081/92. Ti postopki lahko vključujejo obveznost vlagateljev, da v določenem roku pošljejo dodatne podatke.

Člen 18 Takse

Države članice lahko zahtevajo plačilo upravne takse za kritje stroškov, nastalih zaradi preučitve zahtevkov za registracijo, izjav o ugovoru, zahtevkov za spremembe in zahtevkov za razveljavitev v skladu s to uredbo.

Člen 19

Uredba (EGS) št. 2081/92 se razveljavi.

Sklicevanja na razveljavljeno uredbo se štejejo kot sklicevanja na to uredbo in se berejo v skladu s korelacijsko tabelo v Prilogi III.

Č len 20

Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije .

Vendar se določbe iz drugega pododstavka člena 8 izvajajo od 1. maja 2007.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju,

Za Svet

Predsednik

PRILOGA I

Živila iz člena 1(1):

- pivo,

- pijače iz rastlinskih izvlečkov,

- kruh, fino pecivo, slaščice in drugi pekarski izdelki,

- naravne gume in smole,

- gorčična pasta,

- testenine.

PRILOGA II

Kmetijski proizvodi iz člena 1(1):

- seno,

- eterična olja,

- pluta,

- košeniljka (surovina živalskega porekla),

- cvetje in okrasne rastline,

- volna,

- pletarski izdelki,

- trt lan.

PRILOGA III

Korelacijska tabela

Uredba (EGS) št. 2081/92 | Ta uredba |

Člen 1 Člen 2(1) Člen 2(2) Člen 2(3) Člen 2(4) Člen 2(5) Člen 2(6) Člen 2(7) Prvi, drugi in tretji pododstavek člena 3(1) Četrti pododstavek člena 3(1) Člen 3(2) Člen 3(3) Člen 4 Člen 5(1)(2)(3) Člen 5(4) Prvi pododstavek člena 5(5) Drugi pododstavek člena 5(5) Tretji pododstavek člena 5(5) Četrti in peti pododstavek člena 5(5) Šesti, sedmi in osmi pododstavek člena 5(5) Člen 5(6) Prvi pododstavek člena 6(1) Drugi pododstavek člena 6(1) Tretji pododstavek člena 6(1) Člen 6(2) Člen 6(3)(4) Prvi pododstavek člena 6(5) Drugi pododstavek člena 6(5) Prvi pododstavek člena 6(6) Drugi pododstavek člena 6(6) Člen 7(1) Člen 7(2) Člen 7(3) Člen 7(4) Člen 7(5) Člen 8 Prvi pododstavek člena 9 Drugi pododstavek člena 9 Tretji pododstavek člena 9 Člen 10(1) Člen 10(2) Člen 10(3) Člen 10(4) Člen 10(5) Člen 10(6)(7) Člen 11(1)–(3) Člen 11(4) Člen 11a(a) Člen 11a(b) Členi 12–12d Člen 13(1) Člen 13(3) Člen 13(4) Člen 13(5) Člen 14(1)(2) Člen 14(3) Člen 15(1)(2) Člen 15(3) Člen 16 Člen 18 Priloga I Priloga II | Člen 1 – Člen 2(1) Člen 2(2) Prvi pododstavek člena 2(3) – Drugi pododstavek člena 2(3) – Prvi, drugi in tretji pododstavek člena 3(1) – Člen 3(2) – Člen 4 Člen 5(1)(2)(3) Prvi pododstavek člena 5(4) Drugi pododstavek člena 5(4) Prvi pododstavek člena 5(6) Tretji pododstavek člena 5(6) Četrti in peti pododstavek člena 5(6) – Člen 5(8) Prvi pododstavek člena 6(1) – Drugi pododstavek člena 6(1) Prvi pododstavek člena 6(2) – Drugi pododstavek člena 6(2) – – Člen 3(3) Člen 7(1) – Prvi pododstavek člena 7(2) Člen 7(3) Člen 7(5) Drugi pododstavek člena 8 Prvi pododstavek člena 9(1) Prvi pododstavek člena 9(2) Drugi pododstavek člena 9(2) – Člen 11(1) Člen 11(2) Člen 11(3) – Člen 11(5)(6) – Člen 12(1) Člen 12(2) – – Člen 13(1) Člen 13(2) Prvi pododstavek člena 13(3) Člen 13(4) Člen 14(1)(2) Člen 3(4) Člen 15(1)(2) Člen 15(4) Člen 16 Člen 20 Priloga I Priloga II |

[1] UL L 109, 6.5.2000, str. 29. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2003/89/ES (UL L 308, 25.11.2003, str. 15).

[2] UL L 165, 30.4.2004, str. 1. Popravljena različica v UL L 191, 28.5.2004, str. 1.

[3] UL L 184, 17.7.1999, str. 23.

[4] UL L 208, 24.7.1992, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 806/2003 (UL L 122, 16.5.2003, str. 1).

[5] UL L 179, 14.7.1999, str. 1.

[6] UL L 204, 21.7.1998, str. 37.

[7] UL L 40, 11.2.1989, str. 1.

[8] UL L 11, 14.1.1994, str. 1.