[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 28.6.2006

COM(2006) 345 konč.

POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

o razmerah v sektorju drobnega sadja ter češenj in višenj, namenjenih predelavi {SEC(2006) 838}

- Predgovor

Predsedstvo je v zvezi s sklepi glede poenostavitve skupne ureditve trga za sadje in zelenjavo, sprejetimi novembra 2004, Komisiji naložilo, da izvede analizo novih razmer v sektorju drobnega sadja in drugega rdečega jagodičevja, namenjenega predelavi na trgih EU, ki so nastale zaradi širitve, in po potrebi predlaga načine reševanja specifičnih problemov.

V dokumentu so podani pomembnejši elementi analize, ki so jo izvedle službe Komisije, in sklepi o politikah EU. Priložen mu je delovni dokument osebja Komisije, v katerem je pojasnjen podroben pregled razmer v sektorju drobnega sadja in drugega rdečega jagodičevja, namenjenega predelavi.

1. OKVIR

Ta dokument se osredotoča predvsem na češnje in višnje (višnje, Prunus Cerasus , in češnje, Prunus Avium ) ter tako imenovano drobno sadje. Izraz drobno sadje običajno zajema tri skupine sadja: jagodičje (roda Rubus in Morus ); grozdičje (rod Ribes ) in borovnice (rod Vaccinium ); ter plodove s semeni ali nepravo sadje (rod Fragaria , tj. jagode).

Za sektor drobnega sadja ter češenj in višenj, namenjenih predelavi, je bilo leto 2004 težavno, saj so bile cene več proizvodov pri pridelovalcih (to velja zlasti za črni ribez, jagode in višnje) nizke v več državah članicah. Tudi leta 2005 so nizke cene vplivale na več proizvodov (zlasti na jagode in črni ribez).

S tem ko so nove države članice z obsežnim sektorjem drobnega sadja in drugega rdečega jagodičevja, namenjenega prodaji, vstopile v EU, se je celotna slika tega sektorja v EU močna spremenila. EU je skupaj z Madžarsko in Poljsko – dvema velikima pridelovalkama – postala največja svetovna pridelovalka drobnega sadja za predelovalno industrijo.

2. ANALIZA RAZMER V SEKTORJU

2.1. Pomembnejše značilnosti sektorja v EU

Območja, na katerih se v EU prideluje drobno sadje in višnje[1], predstavljajo 0,25 % skupnih obdelovalnih površin. Z izjemo jagod in češenj je pomen sektorja največji v severnoevropskih državah. Z 1,10-odstotnim deležem pa ima največjo težo na Poljskem. Pridelava drobnega sadja (grozdičje, kosmulje, maline in jagode) in višenj se je v EU s širitvijo v letu 2004 občutno povečala: obdelovalne površine so se iz 69 000 hektarjev v EU-15 v obdobju 2002–2004 v povprečju povečale na 237 000 hektarjev v EU-25, od tega je 141 000 hektarjev na Poljskem.

Razen pri grozdičju ter češnjah in višnjah, kjer je mogoče strojno obiranje, je pridelovanje drobnega sadja delovno intenzivno. Glede na to, da so cene na predelovalnem trgu nižje kot na trgu svežega sadja, je sektor drobnega sadja za predelavo zaradi konkurenčnega pritiska prisoten predvsem v državah z nizkimi stroški dela.

Drobno sadje pogosto najdemo med majhnim številom pridelkov, ki jih je mogoče pridelovati v regijah z omejenimi možnostmi (npr. polgorata območja). Možnost pridelave drobnega sadja v majhnem obsegu tudi pomeni, da je sektor še posebej primeren za majhne kmetije, ki so pogosto najbolj razširjene na območjih z omejenimi možnostmi ali polgoratih območjih. Na takšnih kmetijah drobno sadje omogoča boljšo izrabo družinske delovne sile. Polkmetom pogosto omogoča tudi dodaten zaslužek.

Čeprav ima sektor v kmetijski panogi omejeno gospodarsko vrednost, je v državah pridelovalkah pogosto skoncentriran v specifičnih regijah. Zato lahko pomembno prispeva k regionalnemu gospodarstvu.

2.2. Pomembnejše značilnosti sektorja na Poljskem

Poljska pridela dve tretjini vsega drobnega sadja in višenj v EU, namenjenih predelovalni industriji.

V zadnjih 15 letih je površina nasadov ostala razmeroma nespremenjena, in sicer v obsegu med 260 000 – 290 000 hektarji. Od tega je bilo 15 % namenjenih grmom jagodičevja in grozdičja (ribez, kosmulje, maline in drugo grmičevje), 10 % pa višnjam. Obseg površin, namenjenih jagodam, se je v zadnjih 15 letih spreminjal (najmanjši je bil v letu 2002 – 38 000 hektarjev, največji pa leta 2001 – 65 800 hektarjev).

Pridelava drobnega sadja je skoncentrirana v določenih regijah. Največji pomen ima v treh vojvodstvih, ki so v obdobju 2002–2004 predstavljala okoli 55 % nacionalne pridelave drobnega sadja in višenj: Lubelskie (24,1 % skupne pridelave po količini), Mazowieckie (20,9 %) in Łódzkie (11,4 %).

Glede na visoko stopnjo brezposelnosti na podeželskih območjih in majhnost kmetij po strukturi, je sektor drobnega sadja, namenjenega predelavi, pomemben vir prihodka in dela. Ocenjuje se, da sektor sadja in zelenjave skupaj zagotavlja 250 000 zaposlitev za polni delovni čas (pridelava, trženje, predelava). Samo v sektorju drobnega sadja ter češenj in višenj bi to pomenilo 80 000 zaposlitev za polni delovni čas.

Čeprav se je sektor v zadnjih 15 letih konsolidiral, v njem prevladujejo majhna kmetijska gospodarstva. V primeru črnega ribeza in višenj predstavljajo kmetije, ki sadje pridelujejo na površini, večji od enega hektarja, okoli dve tretjini nacionalne pridelave.

Poleg razdrobljenosti pridelave predstavlja dodatno težavo tudi nizka stopnja organiziranosti. Če združimo sektor sadja in zelenjave, predstavlja organizirani sektor (skupine pridelovalcev in organizacije pridelovalcev) samo 2 % celotne tržene pridelave sadja in zelenjave.

Ker je ponudba večine drobnega sadja razdrobljena, se sadje zbira v zbirnih središčih, postavljenih po vaseh v pridelovalnih regijah, nato pa se pošlje v predelavo. Velike kmetije pridelek običajno prodajo neposredno industriji. Manjši del oskrbe industrije z drobnim sadjem in višnjami (po ocenah med 10 in 15 %) poteka v okviru pogodb med pridelovalci in predelovalci.

2.3. Razmere v večjih podsektorjih

Na področju drobnega sadja je bil pregled osredotočen na tri večje vrste: črni ribez, maline in jagode. Te vrste sadja skupaj predstavljajo več kot 90 % pridelave drobnega sadja za potrebe industrije. Pri češnjah in višnjah je bila opravljena ločena analiza za obe vrsti.

2.3.1. Jagode

V EU se jagode za predelovalno industrijo pridelujejo predvsem na Poljskem. V drugih državah članicah se jagode pridelujejo za trg svežega sadja, vendar se manjše količine prodajo tudi predelovalni industriji. Poljska predstavlja okoli 60 % celotne ponudbe jagod na trgu EU, ki je namenjena predelovalni industriji. Delež uvoza zamrznjenih jagod, ki jih EU-25 uvozi iz tretjih držav, se je v skupni ponudbi jagod na trgu EU, porabljenih v predelovalni industriji, povečal z manj kot 20 % v letu 2001/2001 na 38 % v letu 2003/2004.

V letih 2004 in 2005 so se cene (jagod, namenjenih predelovalni industriji, in zamrznjenih jagod) v EU močno znižale zaradi skupnega vpliva povečane pridelave v EU glede na prejšnja leta in povečanega poceni uvoza iz tretjih držav, zlasti iz Kitajske.

Glavne značilnosti sektorja jagod na Poljskem lahko povzamemo, kot sledi:

- Pridelava jagod za predelavo je zaradi razmeroma nizkih investicijskih stroškov postala dodaten vir prihodka za številna gospodinjstva na podeželskih območjih. S socialnega vidika je ta sektor za podeželska območja zelo pomemben. Ocenjuje se, da je leta 2002 10 % odstotkov kmetij, katerih površina je presegala 0,5 hektarja, pridelalo dve tretjini pridelkov. Preostalih 90 % odstotkov kmetov, ki jagode gojijo na manj kot 0,5 hektarja, je pridelalo eno tretjino skupne poljske proizvodnje.

- Sektor je specializiran za gojenje kultivarja Senga Sengana, ki je v predelovalni industriji zelo razširjen. Ta kultivar po drugi strani ni primeren za trg svežega sadja, poleg tega je v primeru zelo kratkega obdobja spravila pridelek majhen, količina pridelka pa je lahko močno odvisna od vremenskih pogojev. Glede na trenutne nizke cene te značilnosti dodatno otežujejo gojenje, zlasti na večjih komercialnih kmetijah, poleg tega pa se je v zadnjih treh letih povečal tudi uvoz iz tretjih držav.

- Nihanje cen, ki nastaja zaradi uvoza nizkocenovnih proizvodov, nihanja povpraševanja na trgu, velikega števila pridelovalcev in polpridelovalcev ter značilnosti kultivarja Senga Sengana, bi se lahko dodatno okrepilo zaradi stopnje povpraševanja prehrambene industrije EU po zamrznjenih jagodah.

- Kultivar Senga Sengana se po spravilu hitro pokvari, zato je treba pridelek po spravilu ustrezno skladiščiti (pomembno je zlasti hlajenje). Trženje industriji je razdrobljeno, v okviru pogodb pa se prodajo le majhne količine. Glede na trenutno mednarodno konkurenco in nizke cene se zdi verjetno, da bodo pogodbe, ki vključujejo cenovne režime, ostale omejene na podsektorje s posebnimi zahtevami (npr. otroška hrana, visokokakovostni džemi). Raziskave, opravljene z namenom obravnavanja izzivov, povezanih z gojenjem kultivarja Senga Sengana, vključujejo tehnike za ekološko pridelavo sadja, nove metode gojenja in boljše tehnike za zaščito pred sivo plesnijo.

Zaradi trenutnih nizkih cen jagod, namenjenih predelavi v EU, sektor svežih jagod v nekaterih državah članicah tudi težje uporabi trg predelovalne industrije kot regulator trga svežega sadja.

Povpraševanje po polpredelanih jagodah v EU se je od 90. let prejšnjega stoletja silovito povečalo. Vendar je bil rast v veliki meri povezana z industrijo sadnih izdelkov, ki pri večini proizvodov ni odvisna od specifičnega kultivarja. Rast je povezana tudi z industrijo sokov in pijač. Po drugi strani so potrebe v industriji džemov stabilne.

2.3.2. Črni ribez

Črni ribez se goji v severnoevropskih državah članicah, pri čemer sama Poljska predstavlja 70 % pridelave v EU. EU je največja svetovna pridelovalka, saj je pridelava v tretjih državah razmeroma omejena, EU pa uvozi zanemarljive količine črnega ribeza. Cene nepredelanih in polpredelanih proizvodov so se od leta 2003 močno znižale, ker se je pridelava črnega ribeza od obdobja 1998–2002, ko je v povprečju znašala 150 000 ton, v letih 2003 in 2004 povečala na 200 000 ton. Pridelava je dosegla rekordno raven, medtem ko pri porabi končnih prehrambenih proizvodov (zlasti pijač na osnovi sadja) podobnega povečanja ni bilo, možnosti izvoza zunaj EU pa so precej omejene. Ekonomija pridelka je povezana s proizvodnim ciklom, ki traja okoli 10–12 let in ga poganja pripravljenost pridelovalcev, da v času visokih cen zasadijo nove nasade, kar nato vodi do poznejšega zmanjšanja cen.

Zato je treba prilagoditi obseg obdelovalnih površin, da se bo pridelava vrnila na ustreznejšo raven. Krčenje presežnih nasadov je eno od orodij, ki jih kmetje običajno uporabijo v tem primeru. Črni ribez je večletna kultura in je vključen v kolobarjenje na kmetiji. Krčenje presežnih nasadov se zato izvede v okviru sistema kolobarjenja, ki ga uporabljajo kmetje.

Na strani povpraševanja je poraba prehrambenih proizvodov, ki vsebujejo črni ribez, stabilna ali pa se nekoliko zmanjšuje. Proizvodi iz črnega ribeza so izpostavljeni konkurenci drugih proizvodov (pomarančni sok, brusnični sok itd.). Porabo bi lahko povečali z večjo promocijo in razvojem novih proizvodov.

2.3.3. Maline

Od širitve leta 2004 se je pridelava malin v EU z 28 000 ton povečala na 87 000 ton (povprečje za obdobje 2002-2004), pri tem pa izstopata dve novi večji pridelovalki: Poljska (z 48 000 tonami) in Madžarska (10 000 ton). Dve novi državi članici pridelujeta sadje predvsem za predelovalno industrijo, medtem ko ta v ostalih državah članicah z izjemo Francije, kjer se okoli 10 % pridelka proda predelovalni industriji, nima pomembnejše vloge. V Združenem kraljestvu je sektor na Škotskem sicer proizvajal predvsem za predelovalno industrijo, vendar se je sektor na začetku 21. stoletja zaradi pomanjkanja konkurence skoraj v celoti preusmeril na trg svežega sadja.

Ponudba malin v EU-25 za potrebe predelovalne industrije se je s 115 000 ton v letu 2000 povečala na več kot 160 000 ton v letu 2004. Zaradi velike ponudbe malin za potrebe industrije se je cena v Evropi leta 2004 zmanjšala. Okoli dve tretjini skupne oskrbe industrije z malinami predstavljajo zamrznjene maline. Srbija je bila več let pomembna oskrbovalka EU z zamrznjenimi malinami. Tako je v obdobju 2002–2004 v EU-25 izvozila v povprečju 54 000 ton. Sledi ji Čile s povprečnim izvozom 14 000 ton. V zadnjih letih se je zaradi dviga pridelave na Poljskem (z 20 000 ton v obdobju 1999–2002 se je v letih 2003–2004 v povprečju dvignila na 30 000 ton) delež zamrznjenih malin, pridelanih v EU, v skupni ponudbi EU povečal z 20 % v letu 2002 na 31 % v letu 2004.

Poljska je v zadnjih desetih letih uspela pridobiti občuten del trga in zdi se, da je pripravljena še izboljšati svoj položaj, saj ima številne prednosti: tradicija na področju gojenja malin, nizki stroški dela, obsežne raziskave na področju ustvarjanja kultivarjev; obstoj velike polpredelovalne industrijske podlage. Razdrobljenost pridelave in trženja, ki ga pridelovalci izvajajo v odnosu do industrije, po drugi strani predstavlja pomembno omejitev za izboljšanje konkurenčnosti sektorja. Izboljšanje pridelave na ravni kmetij in trženja polpredelovalni industriji bo odločilno v procesu konsolidacije sektorja.

Na Madžarskem se je pridelava malin v zadnjih desetih letih zmanjšala. Izvoz zamrznjenih malin je upadel kljub trajnemu povpraševanju v EU, kar odraža zmanjšanje konkurenčnosti. Država se je morala soočiti s povečano konkurenco na trgu, medtem ko so se stroški sektorja znotraj države povečali. Poleg tega bi bil zaradi naravnih pogojev na Madžarskem potreben razvoj namakanja (država je na južni meji območja, kjer se v Evropi pridelujejo maline), kar pri pridelavi za predelovalni trg trenutno ni dobičkonosno.

2.3.4. Višnje

Višnje se gojijo v državah s hladnim podnebjem, predvsem v Severni Ameriki in Severni Evropi. Višnje, poimenovane tudi kisle češnje, se redko uživajo sveže. Po spravilu se običajno konzervirajo v pločevinke ali zamrznejo, uporabljajo pa se za različne vrste proizvodov, vključno s kompoti, džemi, sokovi in raznimi deserti.

V sektorju višenj v EU prevladujejo tri države: Poljska (190 000 ton v obdobju 2002–2004), Madžarska (51 000 ton) in Nemčija (31 000 ton). Te tri države skupaj predstavljajo 87 % skupne pridelave v EU. V obdobju 1998–2004 se je pridelava višenj v EU-25 povečevala po letni stopnji 5 % in leta 2004 dosegla 340 000 ton. K rasti je v največji meri prispevala Poljska. Pridelava se je povečala tudi na Madžarskem. Zaradi konkurenčnega pritiska, ki ga predstavlja izvoz iz držav Srednje in Vzhodne Evrope, se obseg sektorja v Nemčiji od 90. let prejšnjega stoletja zmanjšuje. Poljska predstavlja 60 % pridelave višenj v EU.

Kmetije v Nemčiji in na Poljskem so po strukturi majhne, čeprav se teža velikih kmetij na Poljskem povečuje. Po drugi strani na Madžarskem prevladujejo velike kmetije (kmetije s površino deset hektarjev ali več predstavljajo 50 % skupne površine, medtem ko na Poljskem prestavljajo 3 %). Zaradi majhnosti kmetij po strukturi se višnje v Nemčiji in na Poljskem obirajo ročno. Na Madžarskem se strojno obere 30 % pridelka. Zato imajo stroški dela odločilno vlogo pri dobičkonosnosti pridelave, Nemčija pa je na tem področju v slabšem položaju kot Madžarska in Poljska.

V Nemčiji in na Madžarskem imajo organizacije pridelovalcev in skupine pridelovalcev (OP in SP) pomembno vlogo pri trženju višenj predelovalni industriji: tako se v Nemčiji trži 40 % skupne pridelave, na Madžarskem pa 50–60 %. OP in SP imajo na Poljskem še vedno obrobno vlogo.

Uvoz EU-25 iz tretjih držav ima omejeno težo v skupni ponudbi višenj na trgu EU, ki so namenjene predelovalni industriji, saj je delež uvoza v obdobju 2002–2004 v povprečju znašal 11 %.

Od 90. let prejšnjega stoletja se je pridelava višenj v novih državah članicah močno povečala. Analiza pokaže, da je padec cen v letu 2004 povzročila obilna letina v EU in Srbiji, ki je presegala potrebe industrije. Glede na obseg zasajanja novih nasadov, zlasti na Poljskem, bi lahko cene v sektorju ostale nizke, razen če bo na letino vplivalo vreme, kot v letu 2005.

2.3.5. Češnje

Predelovalna industrija porabi okoli 15 % pridelave češenj v EU. Tri države članice so del svojega sektorja usmerile k predelovalni industriji: Francija, Italija in Španija. Pridelek se uporablja predvsem za konzerviranje v pločevinke (češnje v sirupu in drugi proizvodi), pripravke z alkoholom (delno v slaščičarstvu) in konzerviranje s sladkorjem (v sladkorju konzervirane češnje).

Od začetka 90. let prejšnjega stoletja je proizvodnja konzerviranih češenj v EU upadla, in sicer deloma zato, ker so jih nadomestile konzervirane višnje, uvožene iz Srednje Evrope, ali uvožene konzervirane češnje. Proizvodnja češenj na trgu EU, ki so pripravljene z alkoholom, je bila prav tako izpostavljena konkurenci uvoza podobnih proizvodov iz tretjih držav. Obseg sektorja se je zato občutno zmanjšal.

Francija in Italija sta največji proizvajalki s sladkorjem konzerviranih češenj v EU. Sledi jima Španija. Razvoj sektorja v Franciji in Italiji je od 90. let prejšnjega stoletja potekal na poseben način. Na začetku 90. let je italijanska industrija namesto v Italiji pridelanih surovin začela uporabljati uvožene pridelke iz tretjih držav (Bolgarija, Turčija in Romunija). Velik del surovin (začasno konzerviranih češenj), uvoženih iz tretjih držav, se po manjši predelavi (razvrščanje v razrede, sortiranje itd.) znova izvozi v tretje države. Del surovin se predela v češnje, konzervirane s sladkorjem. V Franciji je sektor sledil stalni strategiji, temelječi na močni integraciji proizvodne verige ter združenih pristopih in ukrepih v medstrokovnem okviru. V medstrokovnem okviru so bili razviti različni ukrepi za pospeševanje konkurenčnosti proizvodne verige. Industrija kljub povečani konkurenci še vedno uporablja doma pridelane surovine.

3. POMEMBNEJšI SKLEPI

Padec cen (cen pri pridelovalcih in cen polpredelanih pridelkov) na trgu EU je v zadnjih letih pomenil težave za več vrst sadja, namenjenega predelavi. Težave je mogoče pripisati trem glavnim kategorijam dejavnikov, ki so na pridelke različno vplivali: 1) povečana konkurenca iz tretjih držav (v sektorju jagod); 2) presežna pridelava glede na potrebe trga; 3) nezadostna konkurenčnost v delih sektorja, ki je posledica razdrobljenih proizvodnih verig (nizka stopnja organiziranosti pridelovalcev itd.).

Kot v sektorjih drugih pridelkov lahko občasne težave povzročijo tudi druge okoliščine (npr. slabo vreme).

3.1. Konkurenca uvoza iz tretjih držav

Analiza pokaže, da je pomen uvoza iz tretjih držav v EU-25 pri višnjah majhen, pri črnem ribezu pa ne obstaja. Pri malinah in češnjah je večji, vendar se je pri malinah v zadnjih letih zmanjšal. Pomen uvoza pa se je v zadnjih treh letih okrepil pri zamrznjenih jagodah. Poceni uvoz zamrznjenih jagod iz tretjih držav, zlasti iz Kitajske, tako predstavlja povečano konkurenco za sektor jagod, namenjenih predelovalni industriji.

Komisija trenutno proučuje, ali uvoz iz Kitajske poteka ob dampinških pogojih.

3.2. Obvladovanje presežne pridelave glede na potrebe trga

3.2.1. Prilagajanje pridelovalnih zmogljivosti povpraševanju

Pridelovalni potencial EU na področju črnega ribeza in višenj presega trenutne potrebe industrije. Če ne bo večjih ujm, ki bi vplivale na letino, bodo cene verjetno ostale nizke. V zadnjih letih se je pridelovalni potencial v obeh sektorjih močno povečal, saj so zaradi donedavnih visokih cen nastajali novi nasadi.

V takšnih razmerah se lahko nekateri kmetje odločijo, da bodo opustili pridelavo zadevnih pridelkov in obdelovalne površine uporabili za druge pridelke. Pravila EU o državni pomoči pod nekaterimi pogoji dovoljujejo, da države članice izvajajo sheme za subvencionirano krčenje nasadov. Za lažje preusmerjanje zemljišč, na katerih se prideluje jagodičje in grozdičje (oboje se v zakonodaji EU šteje za večletno kulturo), v druge pridelke, lahko države članice, ki enotna plačila z naslova SKP uporabljajo v okviru zgodovinskega modela, uporabijo nacionalno rezervo, da za kmete na območjih, ki se prestrukturirajo, določijo nove referenčne zneske[2].

Tudi s programi EU za razvoj podeželja je na ravni kmetij mogoče olajšati preusmeritev v druge kmetijske dejavnosti (ukrepi v okviru osi 1 o „izboljšanju konkurenčnosti kmetijskega in gozdarskega sektorja“ v novi uredbi o razvoju podeželja[3]) ali v nekmetijske dejavnosti (ukrepi v okviru osi 3 o „kakovosti življenja na podeželskih območjih in diverzifikaciji podeželskega gospodarstva“). Podporni ukrepi v okviru osi 3 pospešujejo diverzifikacijo dejavnosti na podeželskih območjih in s tem krepijo lokalno gospodarstvo ter njegovo sposobnost za reševanje težav, s katerimi se soočajo posamezni kmetijski sektorji.

3.2.2. Spodbujanje povpraševanja: promocija in razvoj novih proizvodov

Velikost trgov drobnega sadja je v primerjavi z drugimi sadjem omejena. To velja za sveže in predelane proizvode. Programi promocije se le redko osredotočajo na proizvode sektorja, zato jih porabniki pogosto ne poznajo dobro. Nosilci dejavnosti v sektorju v nekaterih državah članicah so že sprejeli pobude za promocijo svojih proizvodov. V tem okviru je pomoč, ki jo EU nameni promociji kmetijskih proizvodov, lahko pomembno orodje za širjenje informacij o drobnem sadju in spodbujanje povpraševanja po njem.

Razvoj novih proizvodov je pomembno orodje za širjenje ali ustvarjanje novih trgov. Nosilcem dejavnosti lahko pri razvoju novih proizvodov pomaga več ukrepov iz programov razvoja podeželja: podpora investicijam v trženje in predelavo, podpora sodelovanju med kmeti na področju razvoja novih proizvodov in podpora udeležbi kmetov v shemah kakovosti hrane.

3.3. Spodbujanje konkurenčnosti sektorja

Med slabostmi proizvodnih verig, ki so jih pokazale analize, je najbolj kritična razdrobljenost pridelave sadja in trženja sadja predelovalni industriji na Poljskem.

Včasih prevladuje prepričanje, da bi shema, podobna podpori, ki se v skladu z uredbama Sveta (ES) št. 2201/96 in št. 2202/96 namenja OP, ki prodajajo sveže pridelke predelovalni industriji, prispevala k odpravi omejitev, ki so nastale z razdrobitvijo pridelave, in poenostavila velik del trženja industriji ter s tem prispevala k stabilizaciji sektorja. Vendar so bili trenutni instrumenti, ki se uporabljajo na podlagi zgornjih uredb, utemeljeni predvsem z višjimi cenami pri pridelovalcih v EU kot pri pridelovalcih v tretjih državah. To za velik del sektorja drobnega sadja ter češenj in višenj, namenjenih predelovalni industriji, ni značilno. Poleg tega trenutno poteka pregled obstoječih shem, da bi jih bolj uskladili z reformo SKP.

Komisija zato meni, da bi bila uvedba takšnega podpornega mehanizma s tehničnega vidika neprimerna in časovno neustrezna. Komisija potrjuje, da nizka stopnja organiziranosti sektorja na Poljskem in razdrobljeno trženje industriji predstavljata resne omejitve glede konkurenčnosti sektorja. Vendar meni, da je za odpravo teh omejitev mogoče uporabiti obstoječe politike v okviru prvega in drugega stebra skupne kmetijske politike.

Pomoč, ki se organizacijam pridelovalcev (OP) nameni za krepitev njihove konkurenčnosti, je temelj skupne ureditve trga. Ta pomoč poteka v obliki sofinanciranih operativnih programov, ki jih izvajajo OP.

Pomoč se namenja tudi skupinam pridelovalcev (SP), ki izvajajo načrte za priznanje, da bi izpolnile pogoje za pridobitev statusa OP. Ta pomoč je še posebej pomembna za nove države članice, kjer je stopnja organiziranosti sektorja pogosto nizka, in nastajajoče skupine pridelovalcev, ki so v prvih letih po ustanovitvi premajhne za pridobitev statusa OP. Pomoč SP je lahko dvojna: pomoč za spodbujanje oblikovanja SP in za olajševanje upravljanja takšnih skupin ter investicijska pomoč (v obliki posebnih posojil ali kapitala).

V okviru reforme skupne ureditve trga za sadje in zelenjavo lahko Komisija predlaga posebno dodatno pomoč za države članice z nizko stopnjo organiziranosti.

Prav tako so pomembni programi EU za razvoj podeželja, zlasti ukrepi v okviru osi 1 „izboljšanje konkurenčnosti kmetijskega in gozdarskega sektorja“. Pri tem so predvsem pomembni ukrepi, kot so pomoč za posodobitev kmetijskih gospodarstev in pomoč za izboljšanje vrednosti kmetijskih proizvodov (trženje in predelava). V okviru osi 1 se v novih državah članicah uporabljajo tudi prehodni ukrepi, ki zagotavljajo pomoč delno samoooskrbnim kmetijskim gospodarstvom in podpirajo oblikovanje skupin pridelovalcev.

Zaradi neorganiziranosti sektorja v največji državi članici pridelovalki in pičlih ekonomskih podatkov o zadevnih sektorjih bi bilo treba na ravni EU bolje spremljati gospodarsko stanje v tem sektorju, med drugim tudi z rednimi srečanji zadevnih strokovnjakov.

3.4. Razreševanje kriznih razmer

Pridelava drobnega sadja ter češenj in višenj, namenjenih predelovalni industriji, je tako kot pri drugih vrstah sadja močno odvisna od vremenskih razmer. Deževno vreme lahko letino uniči, medtem ko lahko ugodni vremenski pogoji v času pridelave prispevajo k večjemu obsegu pridelka.

Pravila EU o kmetijski državni pomoči dovoljujejo izplačilo nadomestil kmetom, ki utrpijo izgube zaradi neugodnih vremenskih pogojev. Komisija v tem okviru predlaga poenostavitev teh pravil in olajševanje krizne podpore. Še posebej predlaga, da za pomoč v obliki nadomestila za slabo vreme ne bi bilo treba pridobiti predhodnega dovoljenja Komisije, s čimer bi močno pospešili plačila kmetom.

V primeru nepričakovanih in začasnih težav zaradi presežne ponudbe na trgu je ena od rešitev opustitev spravila pridelka. O možnosti, da bi bila nadomestila za opustitev spravila pridelka upravičena v okviru operativnih programov organizacij pridelovalcev, bi bilo treba razpravljati v kontekstu reforme skupne ureditve trga za sveže sadje in zelenjavo.

3.5. Zaključne opombe

Na splošno so bili najvplivnejši dejavniki, ki so v letih 2004 in 2005 privedli do kriznih razmer v sektorju drobnega sadja ter češenj in višenj, namenjenih predelavi, presežna ponudba (višenj v letu 2004 in črnega ribeza) in razdrobljenost proizvodnih verig.

Za vsako skupino problemov so bili pregledani obstoječi politični instrumenti Skupnosti, ki bi jih bilo mogoče uporabiti. S pregledom se je ugotovilo, da se lahko večina problemov reši z obstoječimi instrumenti. Zlasti skupna ureditev trga za sadje in zelenjavo ter programi za razvoj podeželja so primerna orodja, s katerimi lahko EU izboljša delovanje proizvodnih verig v sektorju drobnega sadja in češenj.

To poročilo in spremljajoč delovni dokument Komisije o „Pregledu sektorja drobnega sadja in češenj, namenjenih za predelavo v EU“ bosta temeljito preučena, skupaj z zunanjim vrednotenjem in presojo vplivov, z namenom oblikovanja reforme skupne organizacije trga za sadje in zelenjavo.

[1] Češenj tu ne obravnavamo, saj je delež predelovalnega trga v skupni proizvodnji nižji (okoli 10 %) kot pri drugem sadju.

[2] Glej člen 42 Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 (UL L 270 z dne 21. oktobra 2003).

[3] Uredba Sveta (ES) št. 1698/2005 (UL L 277 z dne 21. oktobra 2005).