Kar zadeva Evropski sklad za regionalni razvoj, so bili izvedeni številni ukrepi na področju izobraževanja (približno 27 000 naložb v infrastrukturo) in socialnega vključevanja (več kot 3 500 projektov), s čimer so prispevali k doseganju povezanih krovnih ciljev strategije Evropa 2020. Med glavnimi dosežki, opredeljenimi v naknadni oceni Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada, so bili izboljšanje instrumentov socialne infrastrukture s posodobitvijo opreme in povečanjem učinkovitosti storitev, kot so reševalne ali negovalne storitve (npr. na Madžarskem), izboljšanje izobraževalnega sistema v nekaterih državah članicah, v katerih so bila precejšnja proračunska sredstva namenjena izobraževalni infrastrukturi (npr. na Portugalskem), izboljšanje sistemov zdravstvenega varstva za izboljšanje rezultatov na področju zdravstva (na Madžarskem in Češkem) in izboljšanje storitev vseživljenjskega učenja v kombinaciji s službami za zaposlovanje za boljšo prilagoditev delovne sile na ciljnih področjih delovnemu trgu in potrebam podjetij (npr. v Španiji, na Poljskem, Češkem ali v Litvi). Pri nekaterih programih so se naložbe v socialno infrastrukturo uporabile za izboljšanje varnosti mestnih območij ali razširitev in okrepitev izobraževanja, povezanega s kulturno dediščino. Druga socialna infrastruktura se je uporabila v kombinaciji z raznimi ukrepi za razvoj mest, da bi se podprle kulturne, športne ali izobraževalne ustanove, ter vzpostavitvijo centrov za podporo različnih prikrajšanih skupin94.

Naknadna ocena Evropskega socialnega sklada je pokazala, da je v obdobju 2007–2013 zagotovil dodano vrednost z razširitvijo obsega obstoječih nacionalnih ukrepov. Države članice so lahko z uporabo ukrepov Evropskega socialnega sklada ponudile bolj prilagojene in intenzivnejše storitve posameznim ciljnim skupinam, kot so invalidi, mladi, za katere obstaja nevarnost, da bodo zgodaj opustili šolanje, ali nizko usposobljeni brezposelni. Ti v nasprotnem primeru ne bi imeli dostopa do takih storitev ali bi imeli dostop le do splošnih storitev. Za naknadno spremljanje so bili nekateri uspešni ukrepi Evropskega socialnega sklada vključeni v splošno nacionalno politiko, na primer v Belgiji, Franciji, Italiji in na Švedskem.

Kar zadeva uspešnost pri doseganju zastavljenih ciljev, je bila pri pregledu obsega, v katerem so bili cilji doseženi, ugotovljena dobra uspešnost, saj so bili do konca leta 2014 cilji zadovoljivo doseženi pri približno 64 % ustreznih kazalnikov. Do konca leta 2015 je 55 % od 1 992 kazalnikov za rezultate, za katere so se določili in spremljali cilji, doseglo ali preseglo zastavljene cilje, 8 % kazalnikov pa je doseglo 90- do 100-odstotno uspešnost.

 Evropski socialni sklad je pomembno prispeval k posodobitvi, okrepitvi in razširitvi obsega javnih služb, kot so javne službe za zaposlovanje in druge institucije, odgovorne za aktivne ukrepe na trgu dela.

 podpirale so se ključne ciljne skupine, kot so nizko usposobljeni delavci (40 %), mladi (30 %) in na splošno prikrajšane osebe (vsaj 21 %);

 Evropski socialni sklad je evidentiral 98,7 milijona posameznih udeležencev, ki so jih enakomerno sestavljali neaktivne osebe (36 % udeležencev), zaposleni (33 %) in brezposelni (30 %);

Do konca leta 2014 je s podporo Evropskega socialnega sklada vsaj 9,4 milijona udeležencev našlo zaposlitev, 8,7 milijona jih je pridobilo kvalifikacije ali certifikat, 13,7 milijona udeležencev pa je sporočilo, da so dosegli druge pozitivne rezultate, na primer izboljšanje spretnosti in znanj,

Z naknadno oceno Evropskega socialnega sklada je bilo potrjeno, da je bil zelo pomemben pri obravnavi glavnih izzivov politike pri doseganju krovnih ciljev strategije Evropa 2020 in zagotavljanju prispevka k smernicam EU, opredeljenim za politike trga dela, socialne politike in izobraževanje, pri tem pa je prispeval tudi k razvoju institucionalne zmogljivosti za izvajanje politik in reform. Evropski socialni sklad za obdobje 2007–2013 je kot pomemben instrument prispeval k odprti metodi koordinacije in strategiji izobraževanja in usposabljanja 2020. V oceni je bilo potrjeno še, da se posebni izzivi, opredeljeni v priporočilih po posameznih državah, dobro upoštevajo pri operativnih programih, ki jih sofinancira ta sklad.

da so se družbenoekonomske razmere, v katerih so bili zasnovani operativni programi Evropskega socialnega sklada (v obdobju 2005–2007), zelo razlikovale od okoliščin, v katerih so se izvajali, ko sta jih zaznamovali gospodarska in finančna kriza. Kljub temu so bili ukrepi Evropskega socialnega sklada v obdobju 2007–2013 na splošno uspešni pri doseganju ustreznih ciljnih skupin, vključevanju oseb na trg dela in izboljševanju njihovih spretnosti in znanj ter spreminjanju sistemov. Evropski socialni sklad je pomagal podpirati najranljivejše skupine v družbi, na katere je kriza posebno vplivala, in državam članicam omogočil odziv v obliki proticiklične politike. Pomembnejšo vlogo je imel v manj razvitih regijah, kjer je prispeval k regionalni in socialni koheziji EU. Najpomembneje je prispeval k aktivnim politikam trga dela, medtem ko je bil v primerjavi z nacionalnimi odhodki bolj omejen na drugih področjih, kot sta izobraževanje in socialno vključevanje.

Pri tem vprašanju Evropski sklad za regionalni razvoj in Evropski socialni sklad sodelujeta z naložbami v infrastrukturo in človeški kapital na področju izobraževanja in usposabljanja, aktivnih politik trga dela in vključevanja prikrajšanih skupin na trg dela in v družbo.

Pri francosko-italijanskem kopenskem mejnem programu (ALCOTRA) se je z več projekti izboljšala lokalna čezmejna mobilnost, in sicer z naložbami v skupne sisteme za obveščanje potnikov, celostne avtobusne vozne rede in uvedbo prevoza „na zahtevo“ na redkeje poseljenem obmejnem območju.

Na območju tromeje med Nemčijo, Nizozemsko in Belgijo se je zaradi pobude Interreg precej povečalo sodelovanje med ponudniki javnega prevoza. Ustvarjena je bila skupna platforma (http://mobilitv-euregio.com), storitve pa se zdaj razvijajo celostno s skupnimi voznimi redi, skupnim oblikovanjem cen in posodobljenim sistemom izdajanja vozovnic.

Velik poudarek podpore Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada je bil vedno na naložbah v promet. To je veljalo tudi v obdobju 2007–2013, pretežno zaradi pristopa desetih srednjeevropskih in vzhodnoevropskih držav članic k EU (skupaj s Ciprom in Malto) v letih 2004 in 2007 ter potrebe po izboljšanju njihove prometne infrastrukture. S prispevkom Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada so bila odstranjena ozka grla v prometu, skrajšan čas potovanja ter podprti mestni tramvaji in podzemne železnice. To vključuje gradnjo skoraj 5 800 km cest, zlasti avtocest (od teh 2 700 km v TEN-T), ki so ključne za gospodarski razvoj in pogosto prispevajo h kakovosti okolja. Zajema tudi gradnjo ali nadgradnjo 2 600 km železniških prog v TEN-T za upoštevanje potrebnih standardov93. V obdobju 2007–2013 je bilo podprtih več projektov na področju prometa, s katerimi so se zmanjšali zastoji v mestih in izboljšalo mestno okolje ter skrajšal čas potovanja. Med javnim posvetovanjem, opravljenim v okviru naknadne ocene Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada, so države članice izpostavile, da imajo finančna sredstva kohezijske politike pomembno vlogo pri podpiranju velikih, zapletenih projektov, kar je posebno vidno v železniškem sektorju. Po njihovem mnenju se taki projekti brez finančnih sredstev kohezijske politike ne bi izvajali. Poleg tega zainteresirane strani menijo, da je kohezijska politika ključen dejavnik, ki spodbuja razvoj ukrepov za trajnostni promet.

razvitih regijah. Poleg tega bo dodatna zmogljivost proizvodnje obnovljive energije, ki so jo sporočile države članice in je neposredna posledica podprtih ukrepov, kmalu dosegla 5 000 MW.

Pri naknadni oceni Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada je bilo pregledanih 27 operativnih programov in ugotovljeno je bilo, da se je do konca leta 2013 z vsemi ukrepi v zvezi z energijsko učinkovitostjo število gigavatnih ur (GWh) skupaj zmanjšalo za 2 904 GWh na leto (kar je dovolj za enoletno osvetlitev Stuttgarta), kar vključuje 1 438 GWh na leto zaradi ukrepov za izboljšanje energijske učinkovitosti v stanovanjskih in javnih zgradbah. Na primer, v Litvi se je z ukrepi v zvezi z energijsko učinkovitostjo v 864 javnih zgradbah do konca leta 2014 poraba zmanjšala za 236 GWh na leto, kar pomeni skoraj 3-odstotno zmanjšanje skupne letne porabe energije v državi92. Za primerjavo, to pomeni, da je zmanjšanje porabe v zgradbah ocenjeno na približno 0,2-odstotno zmanjšanje skupne letne porabe energije v zadevnih državah in regijah, kar ni veliko, je pa precej glede na razmeroma majhen znesek vključenih finančnih sredstev. Ti dosežki so še pomembnejši, če se upošteva, da je bilo do konca leta 2013 porabljenih le približno 55 % vseh finančnih sredstev, namenjenih za energijsko učinkovitost.

Podobno sta Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad zelo prispevala k izboljšanju vode in čiščenja odpadnih voda, zlasti v konvergenčnih regijah, ter preskrbe s čisto pitno vodo.

Kohezijska politika je v obdobju 2007–2013 pomembno prispevala tudi k okolju. S pristopom držav EU-12 k EU v letih 2004 in 2007 se je dodatno povečala potreba po naložbah in velik delež sredstev, ki so bila iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada dodeljena tem državam, je bil namenjen podpiranju takih naložb. Zlasti v konvergenčnih državah je bil predvsem zaradi Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada opazen pomemben prehod z odlaganja odpadkov na odlagališča na recikliranje. Zaprlo se je veliko odlagališč odpadkov, ki niso izpolnjevala standardov EU. Na Češkem, Madžarskem, v Litvi, na Poljskem, v Sloveniji in na Hrvaškem se je delež odpadkov, ki se reciklirajo, povečal za več kot 10 odstotnih točk. Velik del tega prehoda sta sofinancirala Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad91. Na primer, na Poljskem se je delež komunalnih odpadkov, ki se odlagajo na odlagališča, zmanjšal z 90 % na 53 %, delež odpadkov, ki se reciklirajo, se je povečal s 6 % na 16 %, delež kompostiranja odpadkov pa se je povečal s 6 % na 13 %. V Bolgariji se je v obdobju 2007–2013 delež odpadkov, ki se odlagajo na odlagališča, zmanjšal z 80 % na 70 %.

Za Evropski socialni sklad je bilo v naknadni oceni potrjeno, da je kljub težavam pri vzpostavljanju morebitne statistično pomembne korelacije med spremembami v stopnji zaposlenosti, kazalniki za izobraževanje in deležem naložb Evropskega socialnega sklada imel pozitivno vlogo, saj je državam članicam pomagal izboljšati uspešnost pri doseganju ciljev za pametno rast iz strategije Evropa 2020. Precejšne izboljšave so bile v tem obdobju opažene na področju izobraževanja na ravni EU-28: leta 2014 so se stopnje zgodnjega opuščanja šolanja v primerjavi z letom 2008 znižale za 3 odstotne točke, stopnje končanega visokošolskega izobraževanja so se v istem obdobju zvišale za 7 odstotnih točk, razlike med spoloma pri ključnih kazalnikih za izobraževanje in usposabljanje pa so se zmanjšale. Poleg tega so se povečali odhodki za raziskave in razvoj, čeprav minimalno (za 0,2 odstotne točke).

Uporaba finančnih instrumentov se je precej povečala, in sicer z 1 milijarde EUR v obdobju 2000–2006 na 11,5 milijarde EUR, ki je bila iz Evropskega sklada za regionalni razvoj dodeljena v obdobju 2007–2013. Zaradi zamud pri vzpostavitvi skladov in vzpostavljenih sistemov spremljanja je bilo težko količinsko opredeliti dosežke finančnih instrumentov ali oceniti njihovo uspešnost glede na nepovratna sredstva. Vendar je bilo pri naknadni oceni Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada ugotovljeno, da so imeli med kreditnim krčem v gospodarski krizi finančni instrumenti ključno vlogo pri zagotavljanju finančnih sredstev malim in srednjim podjetjem, kar je gotovo prispevalo k temu, da mnoga podjetja še zdaj poslujejo. Ker so se v odziv na gospodarsko krizo spremenili predpisi, s čimer se je finančnim instrumentom omogočilo financiranje obratnega kapitala, so pridobili izrazito prednost pred nepovratnimi sredstvi. V Litvi je bilo po ocenah organa upravljanja približno 60 % posojil namenjenih podpori obratnega kapitala, da so podjetja lahko poslovala tudi med krizo. Finančni instrumenti so pomagali tudi ohraniti naložbe v nove tehnologije in na splošno izboljšati proizvodne postopke. V naknadni oceni je bilo ugotovljeno, da so lahko finančni instrumenti učinkovitejše sredstvo za financiranje naložb na mnogih področjih politike, vendar v obdobju 2007–2013 pravne določbe še niso bile dovolj podrobne. To je skupaj z neizkušenostjo številnih izvajalskih organov povzročilo zamude pri izvajanju. Dodaten izziv je širjenje finančnih instrumentov na druga področja, ne le na podporo podjetjem, na katero je bilo v obdobju 2007–2013 osredotočenih 90 % sredstev finančnih instrumentov.

Iz Evropskega sklada za regionalni razvoj je bilo po ocenah 6,1 milijarde EUR dodeljenih za podporo velikih podjetij, kar je približno 20 % skupne neposredne podpore podjetjem v okviru Evropskega sklada za regionalni razvoj. Ta podpora se je izvedla v obliki približno 6 000 projektov, povprečna vrednost projekta pa je znašala 1 milijon EUR. Skupaj je bila podpora zagotovljena približno 3 700 posameznim velikim podjetjem, ki zagotavljajo novo tehnologijo in večjo produktivnost v regiji, v kateri delujejo, poleg tega pa ustvarjajo eksternalije za mala in srednja podjetja, človeški kapital in socialno infrastrukturo.

Dodana vrednost faze II vseevropskega projekta „Ekstremna svetlobna infrastruktura – jedrska fizika“ (Extreme Light Infrastructure – nuclear physics) – ta projekt v kraju Magurele v Romuniji je bil izbran za podporo iz Evropskega sklada za regionalni razvoj v višini 140 milijonov EUR. Ta raziskovalni projekt v zvezi z visoko intenzivnostnimi laserji je odprt za raziskovalce iz javnih in zasebnih organov po vsem svetu, pri čemer 100 raziskovalcev v njem že sodeluje, dodatnih 100 pa naj bi se jih pridružilo, ko bo projekt končan. Projekt ima tudi družbenoekonomske koristi in ustvarja dodano vrednost za regijo (nova delovna mesta, sodobna infrastruktura, razvoj podjetij ter večja prepoznavnost in možnosti za razvoj). Romunija ta projekt izvaja v sodelovanju z dvema državama članicama, in sicer Madžarsko in Češko, kar ponazarja učinke sinergij in večjo učinkovitost, ki se lahko sofinancirajo s prispevkom EU.

Pri nekaterih programih je bila podpora Evropskega sklada za regionalni razvoj uporabljena za preizkušanje poskusnih in inovativnih ukrepov politike, namesto da bi se ponavljale tradicionalne nacionalne sheme. To se je na primer zgodilo s poudarkom na raziskavah in inovacijah na Danskem, Švedskem in Finskem, poskusnimi „živimi laboratoriji“ v Apuliji (Italija) ali shemo potrdil o inovacijah v Litvi. V oceni je bilo ugotovljeno, da bi se lahko ta pristop na podlagi poskusov, pri katerem bi se Evropski sklad za regionalni razvoj uporabil za preizkušanje, namesto za ponavljanje nacionalnega financiranja, v prihodnje širše uporabljal, saj lahko tako Evropski sklad za regionalni razvoj spodbudi jasen tok dodane vrednosti za EU, ki bo presegel razmeroma nizke zneske vključenih finančnih sredstev, vsaj v razvitejših regijah (konkurenčnost).

Pomemben rezultat podpore je bila pomoč malim in srednjim podjetjem pri premagovanju učinkov krize, saj so jim bili zagotovljeni krediti, ko so bili drugi viri financiranja izčrpani. Malim in srednjim podjetjem je omogočila naložbe v posodobitev ali razširitev obratov in opreme. Poleg tega so se v okviru odziva kohezijske politike na gospodarsko krizo spremenila merila za upravičenost, s čimer se je omogočilo financiranje obratnega kapitala, kar je podjetjem omogočilo nadaljnje poslovanje in ohranitev zaposlenih. Obenem je Evropski sklad za regionalni razvoj podpiral inovacije in sprejetje tehnološko naprednejših proizvodnih metod ter razvoj novih izdelkov. Zaradi tega se je tudi spremenilo ravnanje, na primer lastnikov in vodstvenih delavcev v malih in srednjih podjetjih, ki so bili pripravljeni sprejeti tveganja in izvajati inovacije.

Podpora Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada za mala in srednja podjetja je bila v obdobju osredotočena na raziskave in inovacije. Približno 400 000 malih in srednjih podjetij v EU je prejelo neposredno podporo, več kot 130 000 novim podjetjem pa je bila zagotovljena pomoč pri zagonu. Čeprav sta to le 2 % podjetij v EU, je bila podpora osredotočena na strateška podjetja; v predelovalni industriji je tako neposredno finančno podporo po ocenah prejelo 15 % malih podjetij in več kot tretjina srednjih podjetij. Podatki o spremljanju kažejo še, da je bilo zaradi te podpore neposredno ustvarjenih več kot 1,2 milijona delovnih mest; za primerjavo, v obdobju 2007–2013 je bilo v gospodarstvu EU skupaj ustvarjenih neto 3 milijone delovnih mest.

Rezultati na področju pametne rasti se zagotavljajo z mobilizacijo finančnih virov in prispevanjem k izboljšanju pogojev za naložbe. Programi spodbujajo delovna mesta, rast in naložbe v vsej Evropi, pri čemer se osredotočajo na najmanj razvita območja in sektorje s potencialom rasti.

Naknadna ocena Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada je pokazala, da naj bi se po ocenah z naložbo kohezijske politike za obdobje 2007–2013 v višini enega eura do leta 2023 ustvaril dodaten BDP v vrednosti 2,74 EUR, skupna ocenjena donosnost dodatnega BDP pa naj bi do leta 2023 znašala skoraj bilijon EUR. Ta učinek na BDP je podobno velik kot skupna proračuna EU za obdobji 2007–2013 (975,8 milijarde EUR) in 2014–2020 (908,4 milijarde EUR).

Kohezijska politika koristi vsem regijam in državam v EU, tudi neto plačnikom. V naknadni oceni Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada je bilo ocenjeno, da se je v državah EU-12 zaradi finančnih sredstev kohezijske politike in naložb v razvoj podeželja BDP leta 2015 povečal za 4 % več, kot bi se sicer, na Madžarskem pa za več kot 5 %. Ta učinek bo dolgoročnejši (in se bo v nekaterih primerih celo povečal). Na primer, na Poljskem bo BDP po ocenah do leta 2023 za skoraj 6 % višji, kot bi bil brez naložb kohezijske politike v obdobju 2007–2013. V regijah razvitejših držav članic je učinek manjši, vendar je še vedno pozitiven, čeprav so te države članice neto plačnice politike.

Komisija je leta 2016 dokončala naknadni oceni programov Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada88 ter Evropskega socialnega sklada89 za obdobje 2007–2013. S tem so bili ocenjeni dosežki ukrepov kohezijske politike v vseh 28 državah članicah in njihov prispevek k prednostnim nalogam EU. V spodnjih oddelkih so predstavljeni rezultati teh ocen in končni rezultati, ki temeljijo na podatkih o spremljanju, ki so jih države članice do konca marca 2017 sporočile v svojih izjavah o zaključku90.

Vzorec izvajanja je bil podoben vzorcu Evropskega socialnega sklada. Do marca 2017 so bili Komisiji prijavljeni odhodki, ki so znašali 99,17 % skupnega proračuna Evropskega socialnega sklada za obdobje 2007–2013.

 proračuni za tehnično pomoč niso bili izkoriščeni v celoti, povprečna stopnja izvajanja v EU pa je znašala 67,9 %. To se lahko pojasni z dejstvom, da so bile dejavnosti, osredotočene na spremembe na ravni sistema, počasnejše, da so se izvajale na koncu obdobja in/ali da je bilo njihovo izvajanje zaradi zapletenosti zahtevnejše.

 stopnje izvajanja na področju socialnega vključevanja, dostopa do zaposlitev in človeškega kapitala (od 78,1 % do 83,7 %) so bile precej višje od stopenj na področju krepitve institucionalne zmogljivosti (69 %) in spodbujanja partnerstev (64,2 %). To se lahko pojasni s tem, da so na drugonavedenih področjih številni projekti dolgoročni in so se izvajali celotno programsko obdobje, ter

 splošne razlike med manj razvitimi (konvergenčnimi) in razvitejšimi (konkurenčnimi) regijami so bile razmeroma majhne, saj je stopnja znašala 78,5 % oziroma 80,4 %;

 med državami članicami so bile velike razlike. Čeprav so nekatere države članice (Litva, Estonija, Latvija, Finska in Portugalska) dosegle 95-odstotno omejitev prenosa, so v primerjavi s tem stopnje izvajanja nekaterih drugih držav (zlasti Romunije, pa tudi Slovaške, Malte in Hrvaške) ostale nizke;

Ta vprašanja so bila obravnavana zlasti s posebnimi ukrepi, ki jih je uvedla Komisija in so bili namenjeni podpiranju držav članic pri prizadevanjih za izvajanje. Pri tem je imelo pomembno vlogo delo projektne skupine za boljše izvajanje. Projektna skupina je bila oblikovana novembra 2014, da bi pomagala državam s stopnjami črpanja, ki so precej nižje od povprečja, izboljšati in pospešiti izvajanje, poseben poudarek pa je na državah članicah z manjšo upravno zmogljivostjo.

 vzpostavitev sistemov za upravljanje in naknadno spremljanje projektov, kar je povzročilo stalno velike razlike med zneski naročil in plačili upravičencem, ter

Težave pri vzpostavljanju sistemov za pripravo in izbiro projektov so bile:

Pri oceni sistema izvajanja Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada je bilo ugotovljeno, da so te zamude pri izvajanju posledica več ključnih težav, ki so pogoste zlasti v novejših državah članicah, za katere je bilo obdobje 2007–2013 prvo polno obdobje izvajanja kohezijske politike86.

V vseh državah, v katerih so nastale zamude pri izvajanju, so se plačila povečala v naslednjih letih, za večino držav članic pa to pomeni (ob upoštevanju zamude pri plačilih in dejstva, da so do zaključka omejena na 95 %), da so svoje cilje glede finančnega izvajanja dosegle do konca leta 2016, manjše zamude ostajajo le v Italiji, na Češkem in v Romuniji.

Diagram: plačila glede na razpoložljiva skupna finančna sredstva za Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad85 Vir: GD za regionalno in mestno politiko, podatkovna zbirka Infoview. Podatki ne vključujejo evropskega teritorialnega sodelovanja (Interreg), pri katerem je finančna sredstva težko pripisati posameznim državam članicam.

Stopnja izvajanja se je po državah zelo razlikovala. V Romuniji je bilo do konca leta 2013 pridobljenih le 37 % finančnih sredstev za obdobje, v Sloveniji le 40 %, v Italiji, na Slovaškem, v Bolgariji, na Češkem in Malti pa je bil delež manjši od 50 % (glej spodnji diagram).

Izvajanje programov Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada se je začelo počasi81, vendar se je v večini držav pospešilo okoli leta 2012 (glej naslednji diagram). Vendar je bilo do konca marca 2016 državam članicam izplačanih malo več kot 90 % finančnih sredstev82, ki so na voljo iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada za obdobje 2007–2013, državam EU-1283 pa je bil izplačan nekoliko večji delež (92 %) kot državam EU-1584 (89 %). Podoben časovni razpored velja za Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad, vendar se je Kohezijski sklad povečeval počasneje (kar je bilo pričakovati zaradi velikih infrastrukturnih projektov, za dokončanje katerih je potrebnega več časa), a je izgubljeno nadoknadil v poznejših letih obdobja.

Finančna sredstva kohezijske politike so bila v programskem obdobju 2007–2013 dodeljena za skupno 440 operativnih programov (322 za Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad ter 118 za Evropski socialni sklad), kar predstavlja dodelitve skupnih proračunskih sredstev v vrednosti 346,5 milijarde EUR. Z nacionalnimi in regionalnimi javnimi prispevki in zasebnimi prispevki se je skupna vrednost naložb zvišala na 477,1 milijarde EUR80. Programi so se izvajali med januarjem 2007 in decembrom 2015.

Čeprav zgoraj navedene informacije temeljijo na delnih podatkih, se že štejejo za okvirne in jih je vredno omeniti. Ti podatki se bodo še dopolnili. Cikel poročanja o programih v letu 2017, v okviru katerega bodo države članice Komisiji do junija 2017 predložile poročila o programih, do konca avgusta 2017 pa nacionalna poročila o napredku, bo omogočil celovitejšo podobo o izvajanju, napredku na področju naložb in ciljev politike ter izboljšal kakovost poročanja. Navedena poročila držav članic bo Komisija združila v strateško poročilo, ki ga bo pripravila do konca leta 201779.

Skupaj je bilo za podporo krepitvi institucionalnih zmogljivosti in učinkovite javne uprave predvidenih približno 6 milijard EUR, predvsem iz Evropskega socialnega sklada, podpora pa se načrtuje tudi iz Evropskega sklada za regionalni razvoj. Do konca leta 2015 je bilo za projekte dodeljenih več kot 11 % skupnih proračunskih sredstev. Skupna vrednost projektov, izbranih do konca leta 2015, znaša 680 milijonov EUR. Projekti so projekti Interreg v Bolgariji, Estoniji, Franciji, na Hrvaškem, v Italiji in na Poljskem. Po poročilih držav članic je bila podpora Evropskega socialnega sklada zagotovljena 97 000 uslužbencem javne uprave, in sicer v okviru 31 projektov, usmerjenih v javne uprave ali javne storitve na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni. V okviru načrtovane podpore Evropskega sklada za regionalni razvoj so programi Interreg pomembno napredovali pri izbiranju projektov za podporo, saj je skupna vrednost izbranih projektov do konca leta 2015 znašala 900 milijonov EUR (7,4 % načrtovane podpore)78.

Med ukrepe Evropskega sklada za regionalni razvoj na področju socialne vključenosti med drugim spadajo naložbe v socialno, zdravstveno, izobraževalno in stanovanjsko infrastrukturo ter infrastrukturo za otroško varstvo, obnovo prikrajšanih mestnih območij, ukrepe za zmanjšanje prostorske in izobraževalne izoliranosti migrantov in zagonska podjetja. Stopnja izbire projektov za te ukrepe Evropskega sklada za regionalni razvoj je bila ob koncu leta 2016 približno 12-odstotna, skoraj 1 000 projektov pa je že bilo izbranih in se izvajajo. Sporočeni napredek pri podpiranju zdravstvene infrastrukture je še vedno zanemarljiv, saj se dosežene vrednosti, ki so jih navedle države članice, nanašajo le na stanje ob koncu leta 2015. Podpora za izbrane strategije celostnega razvoja mest zajema 1,7 milijona oseb (5 % zastavljenega cilja)77.

V obdobju 2015–2016 so se v praksi začeli izvajati operativni programi Sklada za evropsko pomoč najbolj ogroženim (FEAD). Do konca leta 2016 je bil Sklad za evropsko pomoč najbolj ogroženim operativen v veliki večini držav članic ter je zagotavljal materialno pomoč in izvajal dejavnosti za socialno vključevanje najbolj prikrajšanih oseb. Države članice so junija 2016 predložile svoja letna poročila o izvajanju za leto 2015, iz katerih je razvidno, da je izvajanje programov hitrejše kot leta 2014. Po ocenah je Sklad za evropsko pomoč za najbolj ogrožene do konca leta 2015 zagotovil hrano in materialno pomoč skupaj 22,4 milijona osebam, od tega je bilo 50 % končnih upravičencev žensk, 30 % otrok, 9 % oseb, starih 65 let ali več, 12 % migrantov, udeležencev s tujim poreklom in pripadnikov manjšin (vključno z marginaliziranimi skupnostmi, kot so Romi), 4 % invalidov in 6 % brezdomcev. Skupaj je bilo do konca leta 2015 razdeljenih več kot 560 000 ton hrane.

Napredek je razviden tudi na področju socialnega vključevanja, za katero so podatki o začetni fazi izvajanja ukrepov Evropskega socialnega sklada obetavni. Od 631 000 udeležencev ukrepov Evropskega socialnega sklada do konca leta 2015 jih je bilo 39,8 % iz gospodinjstev brez delovno aktivnih članov, 32,1 % pa migrantov, oseb s tujim poreklom ali pripadnikov manjšin, kar kaže, da je bila pozornost namenjena ljudem, ki podporo najbolj potrebujejo. 55 000 udeležencev je že našlo delo76.

Z ukrepi Evropskega socialnega sklada in pobude za zaposlovanje mladih je bilo do konca leta 2015 skupaj zagotovljeno naslednje:

Vendar so nekatere države članice potrebovale več časa za vzpostavitev potrebnih procesov in struktur. Zaradi premajhnega števila vlog za plačilo je moralo osem držav članic Komisiji vrniti predfinanciranje v okviru pobude za zaposlovanje mladih. Podatki iz nacionalnih ocen pobude za zaposlovanje mladih kažejo, da obstajajo izzivi pri izvajanju, ki ogrožajo uspešnost pobude, zlasti v smislu kakovosti izvajanja, učinkovitosti in spremljanja. Ti izzivi so med drugim krajši časovni okvir izvajanja pobude za zaposlovanje mladih v primerjavi z ukrepi Evropskega socialnega sklada, nezadostna zmogljivost nekaterih javnih služb za zaposlovanje ali drugih posredniških organizacij za izvajanje programa, težave pri opredeljevanju neaktivnih ali upravno izključenih mladih, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo ali usposabljajo (več držav članic to vprašanje rešuje z aktivnejšim sodelovanjem s sektorjem nevladnih organizacij in izvajanjem posebnih ukrepov v okviru terenskega dela), zamude pri izvajanju celovitih sistemov spremljanja za operativne programe Evropskega socialnega sklada ter trajnost ponudb zaradi ukrepov, podprtih s pobudo za zaposlovanje mladih, zlasti ker je povpraševanje po delovni sili v številnih državah članicah še vedno zelo majhno75.

Komisija je oktobra 2016 sprejela sporočilo in spremni delovni dokument služb Komisije, v katerih so izpostavljeni glavni dosežki jamstva za mlade in pobude za zaposlovanje mladih od začetka njunega izvajanja leta 201374. Iz sporočila je razvidno, da brezposelnost mladih sicer ostaja glavna skrb v številnih državah članicah, vendar je vključevanje mladih na trg dela od leta 2013 na splošno preseglo pričakovanja. Kar zadeva izvajanje pobude za zaposlovanje mladih, je precej napredovalo v drugi polovici leta 2015 in zlasti v letu 2016. Do konca leta 2016 so skupni upravičeni stroški projektov pobude za zaposlovanje mladih, izbranih za podporo, znašali več kot 4,7 milijarde EUR, več kot 1,1 milijarde EUR pa so prijavili upravičenci. Do konca leta 2016 je Komisija od držav članic prejela vloge za plačilo v okviru pobude za zaposlovanje mladih v vrednosti približno 839 milijonov EUR. Do konca novembra 2016 je bilo v ukrepe, podprte s pobudo za zaposlovanje mladih, vključeno približno 1,6 milijona mladih. Po podatkih iz novembra 2016 je večjim državam članicam in glavnim prejemnikom pobude za zaposlovanje mladih uspelo pritegniti na tisoče mladih, in sicer v Italiji (približno 640 000, s katerimi je bil vzpostavljen stik ali so že vključeni v ukrepe), Franciji (162 000), Španiji (277 000) in Grčiji (39 000).

Na področju vključujoče rasti je Evropski socialni sklad glavni sklad v razdelku 1B, ki izvaja naložbe v zaposlovanje, socialno vključenost in izobraževanje. Za to področje je predvidena podpora v vrednosti več kot 168 milijard EUR, zlasti iz Evropskega socialnega sklada in z naložbami Evropskega sklada za regionalni razvoj. Izbrani so bili projekti, katerih vrednost ustreza več kot 12 % tega zneska (več kot 11,5 milijarde EUR), in v okviru mnogih projektov so posamezniki do konca leta 2015 že prejeli podporo73.

Kar zadeva naložbe v strateška omrežja, so v okviru Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada načrtovane precejšnje naložbe v TEN-T in druge naložbe v promet; skupaj je na primer načrtovanih 1 136 km novih železniških prog (od tega 571 km v TEN-T), načrtuje se obnova ali posodobitev 8 610 km železniških prog (od tega 4 636 km v TEN-T), skupaj je načrtovanih 3 414 km novih cest (od tega 2 022 km v TEN-T), načrtuje se tudi obnova ali posodobitev 9 742 km cest (od tega 798 km v TEN-T)70. Do konca leta 2015 so bili izbrani projekti v skupni vrednosti 4,1 milijarde EUR (6,2 % načrtovanih dodeljenih sredstev)71. Kot pri okoljski infrastrukturi je tudi na tem področju poseben programski cikel naložb v promet glavni razlog, da je bil doslej sporočen razmeroma skromen dejanski napredek (zgrajeni so bili 3 km novih cest, obnovljenih ali posodobljenih pa je bilo 26 km cest, od tega 24 km v TEN-T)72.

Za skupne kazalnike Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada, s katerimi se merijo zmogljivost za recikliranje odpadkov, učinkovitejše čiščenje odpadnih voda ali boljši rezultati preskrbe z vodo, še niso bile sporočene pomembne vrednosti, vendar so bile sporočene vrednosti za nekatere kazalnike v okviru posameznih programov. Razlog za to je dejstvo, da je programski cikel povezanih naložb, tako kot vseh infrastrukturnih ukrepov, daljši, zato je potrebnega več časa, da dejanski dosežki postanejo vidni.

Na tem področju se redno sprejemajo naložbene odločitve, pri čemer je bilo v praksi že izbranih več kot 5 000 projektov, ki so ob koncu leta 2016 ustrezali približno 20-odstotni stopnji izbire projektov. Določeni zneski obsegajo več kot 10 milijard EUR vseh naložb (Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad ter nacionalno sofinanciranje). Skupaj je bilo z ukrepi Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada na tem področju zagotovljeno naslednje:

 prilagajanje podnebnim spremembam in preprečevanje tveganj, s čimer se podpirajo zelo raznovrstni ukrepi, vključno z ukrepi za preprečevanje poplav in ukrepi na podlagi ekosistema, kot je zelena infrastruktura.

 obnovljivo energijo in pametna distribucijska omrežja, pametni prenos električne energije in infrastrukturo za shranjevanje energije ter energetsko učinkovit razogljičeni promet;

Kar zadeva trajnostno rast, je blažitvi podnebnih sprememb in prilagajanju nanje v programskem obdobju 2014–2020 namenjena precejšna podpora evropskih strukturnih in investicijskih skladov, ki znaša več kot 114 milijard EUR, od tega je približno polovica sredstev, tj. 55 milijard EUR, iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada.

Finančni instrumenti so čedalje pomembnejše orodje za izvajanje ciljev kohezijske politike in z njimi se je postopno zagotovil pomemben delež virov. Po trenutnih načrtih naj bi bilo za finančne instrumente namenjenih 20,1 milijarde EUR Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada, kar ustreza 8 % vseh dodeljenih sredstev. Evropski sklad za regionalni razvoj se čedalje pogosteje izvaja s finančnimi instrumenti, ki imajo velike učinke finančnega vzvoda na javne in zasebne naložbe. To so začela izkoriščati mala in srednja podjetja (približno 50 % podpore Evropskega sklada za regionalni razvoj za mala in srednja podjetja bo zagotovljene finančnim instrumentom) ter projekti, povezani s prometom, energijo in krožnim gospodarstvom. Najnovejši podatki kažejo, da so bile zaradi ukrepov Evropskega sklada za regionalni razvoj, izvedenih s finančnimi instrumenti, že financirane zasebne naložbe v vrednosti 43 milijonov EUR, kar ustreza javni podpori, ki je bila podjetjem zagotovljena v obliki nepovratnih sredstev, poleg tega pa so bile financirane dodatne zasebne naložbe v vrednosti 35,5 milijona EUR, kar ustreza javni podpori za podjetja, ki ni v obliki nepovratnih sredstev.

Za posamezne projekte Evropskega sklada za regionalni razvoj, s katerimi se je do konca leta 2015 povečala konkurenčnost malih in srednjih podjetij (8,9 % skupne predvidene podpore EU), je bilo dodeljenih 7,5 milijarde EUR podpore EU. Financiranje Evropskega sklada za regionalni razvoj je bilo dodeljeno za projekte, ki podpirajo 113 000 malih in srednjih podjetij69. 95 % teh napovedi uresničuje osem držav članic (Nemčija, Španija, Finska, Francija, Irska, Portugalska, Švedska in Združeno kraljestvo) in več programov Interreg, 85 000 navedenim podjetjem se bo podpora zagotovila z nasveti in svetovanjem, po napovedih bo ustanovljenih 25 000 zagonskih podjetij, v tej začetni fazi pa naj bi bilo v podjetjih, ki se jim zagotovi podpora, ustvarjenih 65 000 delovnih mest. Na podlagi projektov, ki so se že v celoti izvedli, so bili sporočeni dosežki, ki kažejo, da je bilo podprtih že 36 379 podjetij (od tega 3 238 zagonskih podjetij) in ustvarjenih več kot 2 500 neposrednih delovnih mest (od tega 174 za raziskovalce).

Izbiranje projektov s področij, ki prispevajo k enotnemu digitalnemu trgu, je v polnem razmahu. Do konca leta 2016 je bilo v praksi izbranih približno 1 200 projektov v podporo doseganju povezanega enotnega digitalnega trga, kar ustreza skupnim naložbam v vrednosti 2,6 milijarde EUR (Evropski sklad za regionalni razvoj in nacionalno sofinanciranje). S temi projekti se bo skoraj 80 000 dodatnim gospodinjstvom zagotovila pokritost s širokopasovno povezavo, zato bodo pripomogli k povečanju konkurenčnosti in gospodarske rasti na zadevnih območjih.

Na področju pametne rasti 3,4 milijarde EUR, dodeljene za posamezne raziskovalne in inovacijske projekte v okviru Evropskega sklada za regionalni razvoj, ustrezajo 5,7 % skupnega predvidenega zneska za obdobje 2014–2020. Cilj projektov, izbranih za podporo v okviru shem Evropskega sklada za regionalni razvoj za spodbujanje sodelovanja z raziskovalnim inštitutom, je bil do konca leta 2015 podpreti več kot 19 000 podjetij (15 manj od cilja), izboljšana infrastruktura za raziskave in razvoj pa bi koristila 5 000 raziskovalcem (sedem manj od cilja)68.

Prve podatke o izvajanju programov kohezijske politike za leti 2014 in 2015 so države članice Komisije poslale ob koncu maja 2016, Komisija pa jih je združila v letnem zbirnem poročilu o izvajanju programov evropskih strukturnih in investicijskih skladov leta 201666, ki je bilo prvo v seriji letnih poročil za institucije EU o izvajanju evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Nadgrajena je bila tudi odprta podatkovna platforma evropskih strukturnih in investicijskih skladov67, da bi prikazovala finančno vrednost izbranih projektov ter napovedi in dosežke za skupne kazalnike, kot so bili sporočeni za posamezne programe v letu 2016.

Predhodne pogojenosti so spodbudile izvedbo strateških, regulativnih, institucionalnih in upravnih sprememb. Spodbudile so tudi reforme politik in izvajanje ustreznih priporočil po posameznih državah na nacionalni in regionalni ravni, s čimer bi se morala doseči učinkovitejša in uspešnejša poraba sredstev iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Te prednosti niso omejene na evropske strukturne in investicijske sklade, temveč imajo pozitiven učinek na izvajanje strukturnih sprememb in izboljševanje naložbenega okolja v EU65.

Zaradi razmeroma kratkega obdobja izvajanja predhodnih pogojenosti doslej še ni bilo mogoče v celoti oceniti njihove učinkovitosti. Vendar predhodna ocena mehanizma predhodnih pogojenosti kaže, da so predhodne pogojenosti prispevale k izboljšanju okvira, v katerem deluje proračun EU. Zagotovile so neposredno povezavo med naložbami, ki jih sofinancirajo evropski strukturni in investicijski skladi, in politikami na ravni EU. Prispevale so k prenosu ustrezne zakonodaje Unije v nacionalno pravo in k njenemu izvajanju, pomagale odpraviti ovire za naložbe v EU in podprle cilje podnebne politike.

Države članice so morale do 31. decembra 2016 izpolniti vse predhodne pogojenosti in morajo Komisiji poročati o njihovem izpolnjevanju, tako da najpozneje do junija 2017 predložijo letna poročila o izvajanju ali do avgusta 2017 poročila o napredku, predvidena v pravni podlagi. Če predhodne pogojenosti niso bile izpolnjene ob sprejetju programa, bi morale države članice pravočasno začeti izvajati akcijski načrt, namenjen zagotavljanju njihove izpolnitve. Države članice so sporočile, da je bil do začetka leta 2017 končan velik delež 660 raznovrstnih akcijskih načrtov, povezanih s prednostnimi nalogami Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada: na dan 25. januarja 2017 jih je bilo končanih 358, 115 pa jih je po navedbah končanih, vendar jih Komisija še ni ocenila. Komisija je za 89 % akcijskih načrtov za predhodne pogojenosti, ki vplivajo na naložbe Evropskega socialnega sklada, ocenila, da so končani ali bodo končani na začetku februarja 2017.

Predhodne pogojenosti64 so eden od ključnih novih elementov evropskih strukturnih in investicijskih skladov za obdobje 2014–2020, katerih cilj je povečati njihovo učinkovitost. Njihov namen je zagotoviti, da so vzpostavljeni ustrezni regulativni in politični okviri ter da je upravna zmogljivost pred izvedbo naložb zadostna, s čimer se izboljšata uspešnost in učinkovitost naložb, ki jih podpirajo evropski strukturni in investicijski skladi, ter drugih javnih in zasebnih naložb.

Ta hitrejša izbira projektov se še ne izraža v visoki stopnji črpanja sredstev iz plačil Komisije62. Stopnja črpanja sredstev je bila ob koncu leta 2016 nižja od pričakovane, skupne vrednosti stopnje črpanja pa so znašale 3,7 % za Evropski sklad za regionalni razvoj in Kohezijski sklad, 2,37 % za Evropski socialni sklad in 9,87 % za pobudo za zaposlovanje mladih. Razlogov za te zamude je več. Glavni razlogi so povezani z odloženim imenovanjem organov, pristojnih za programe, časovnim zamikom med izbiro projektov in predložitvijo prvih zahtevkov za plačilo Komisiji, preudarnim pristopom nekaterih organov zaradi strožjih zahtev glede zakonitosti in pravilnosti in letnih računovodskih izkazov ter delom pristojnih organov v zvezi s procesom zaključevanja programov za obdobje 2007–2013.

Podobno je tudi za Evropski socialni sklad kljub nizki stopnji potrjenih odhodkov do konca leta 2015 povprečna stopnja izbire projektov presegla 13 %. Do konca leta 2016 se je stopnja izbire projektov več kot podvojila (z več kot 30 %), kar kaže na veliko pospešitev izvajanja projektov v praksi.

Leta 2016 so države članice pospešile izbiranje projektov, skupna stopnja izbire pa je znašala 26,1 % skupnih dodelitev Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada (v primerjavi s 4,6 % leta 2015). Do konca leta 2016 je že bilo dodeljenih 67 milijard EUR iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in 19,1 milijarde EUR iz Kohezijskega sklada. Zaradi teh naložb se v praksi izvaja 59 000 konkretnih projektov Evropskega sklada za regionalni razvoj in 2 500 projektov Kohezijskega sklada. V realnem sektorju se za podpiranje cilja EU v zvezi z delovnimi mesti in rastjo za leto 2020 izvajajo naložbe, ki vključujejo nacionalno sofinanciranje, 48 milijard EUR iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in 16 milijard EUR iz Kohezijskega sklada. Vendar se stopnja izbire projektov razlikuje po programih in državah članicah.

Izkazalo se je, da so partnerski sporazumi, uvedeni v obdobju 2014–2020, učinkovit instrument za dodeljevanje omejenih finančnih sredstev za naložbene prednostne naloge EU. Evropsko računsko sodišče je ugotovilo, da novi partnerski sporazumi kažejo, da so Komisija in države članice finančna sredstva bolje osredotočile na rast in delovna mesta, opredelile potrebe po naložbah ter jih uspešno prenesle v zadane cilje in rezultate61.

Poleg teh prilagoditev so bili zaradi gospodarskih in socialnih izzivov, s katerimi se srečuje več držav članic, predstavljeni predlogi, na primer i) predlog o razširitvi upravičenosti do 10 % dodatnih sredstev za države članice, ki se spopadajo z občasnimi proračunskimi težavami, je bil sprejet leta 2016 in 85-odstotna stopnja sofinanciranja, ki se uporablja za vse operativne programe na Cipru, ki jih podpirata Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR) in Evropski socialni sklad (ESS), se podaljša do konca programa, čeprav je bil prejšnji rok 30. junij 2017, in ii) predlog o možni uvedbi ločene prednostne osi v okviru operativnega programa Evropskega sklada za regionalni razvoj za dejavnosti obnove. Podpora Evropskega sklada za regionalni razvoj bo dopolnjevala pomoč Solidarnostnega sklada Evropske unije za dejavnosti obnove v odziv na velike ali regionalne naravne nesreče ter iii) predlagana je bila vzpostavitev novega programa za podporo strukturnim reformam, ki bo celostni instrument za zagotavljanje podpore državam članicam pri izvajanju reform na zelo raznovrstnih tematskih področjih, povezanih z ekonomskim upravljanjem EU in pravom EU, in bo vključeval podporo za reforme, ki so jih države članice opredelile kot lastne prednostne naloge.

Leta 2016 so bili za to področje predstavljeni številni predlogi in prilagoditve. Komisija je na primer izvedla prilagoditev dodelitev v okviru kohezijske politike po državah članicah za posamezna leta v obdobju 2017–2020, pri čemer jih je za navedeno obdobje povečala za 4,6 milijarde EUR, glavne upravičenke pa so Grčija, Italija in Španija. Te dodatne dodelitve bi morale biti namenjene zaposlovanju mladih, čedalje večjim izzivom zaradi begunske in migracijske krize ter naložbam v povezavi z Evropskim skladom za strateške naložbe, pri čemer je treba upoštevati posebne potrebe in pomen teh prednostnih nalog za vsako državo članico.

Leta 2016 so se nadaljevala prizadevanja za okrepitev povezav med mehanizmi EU za ekonomsko upravljanje in kohezijsko politiko. Programi kohezijske politike za obdobje 2014–2020 obravnavajo ustrezna priporočila za posamezne države60 v okviru evropskega semestra. Na podlagi analize, ki jo je Komisija opravila leta 2016, je bilo pripravljenih 66 priporočil za posamezne države, ki se nanašajo na naložbe (kar je povečanje v primerjavi z letom 2015, ko je bilo na podlagi analize pripravljenih 32 priporočil). Ta priporočila za posamezne države so bila povezana s posodabljanjem in prilagajanjem priporočil v okviru evropskega semestra 2015 ali ponovnim pregledom že izdanih priporočil. Na podlagi priporočil iz leta 2016 niso bile potrebne spremembe nedavno sprejetih programov za obdobje 2014–2020.

Kohezijska politika za obdobje 2014–2020 je v celoti usklajena s strategijo Evropa 2020 za „pametno, trajnostno in vključujočo rast“. S kohezijsko politiko se izvajajo strateške naložbe v raziskave in inovacije ter podpirajo pametna specializacija, mala podjetja in digitalne tehnologije, s čimer prispeva k ciljem EU za pametno rast. Ključna je tudi za trajnostno rast EU in s financiranjem naložb v energijo, okolje, podnebje in trajnostni promet pomembno prispeva k prehodu Evrope na nizkoogljično gospodarstvo. Poleg naložb v ključno infrastrukturo, med drugim na področju širokopasovne povezave, prometa ali preskrbe z vodo, in naložb v izobraževanje in usposabljanje, socialno vključevanje ter poklicno prilagodljivost delovne sile v Evropi kohezijska politika neposredno podpira podjetja po Evropi pri povečevanju lastne konkurenčnosti ter jim pomaga pri razvoju inovativnih izdelkov in ustvarjanju novih delovnih mest. Kohezijska finančna sredstva v več državah članicah obsegajo več kot 60 % proračuna za javne naložbe in imajo še vedno ključno vlogo pri podpiranju dolgoročnih naložbenih strategij in strukturnih reform, spodbujanju financiranja zasebnega sektorja, obravnavanju nedelovanja trga in izboljševanju naložbenega okolja.

Evropski sklad za regionalni razvoj, Kohezijski sklad in Evropski socialni sklad predstavljajo kohezijsko politiko EU s proračunom 351,8 milijarde EUR za obdobje 2014–2020. Kohezijska politika je najpomembnejši naložbeni instrument EU za uresničitev ciljev strategije Evropa 2020, s katerimi se podpirajo rast in ustvarjanje delovnih mest na ravni EU ter strukturne reforme na nacionalni ravni. Ukrepi kohezijske politike prispevajo k doseganju številnih prednostnih nalog Junckerjeve Komisije, zlasti prednostnih nalog „delovna mesta, rast in naložbe“, „enotni digitalni trg“ ter „energetska unija in podnebni ukrepi“. Kohezijska politika prispeva tudi k razvoju notranjega trga in številnih ukrepov, povezanih z odzivom na begunsko krizo in migracijsko politiko.

Diagram: zgoraj: glavni programi, ki so se leta 2016 financirali v okviru razdelka 1B; spodaj: delež razdelka 1B v skupnem proračunu. Vsi zneski so v milijonih EUR.

Na področju telekomunikacij je instrument za povezovanje Evrope v pomoč pri uvajanju infrastrukture za digitalne storitve in širokopasovne povezave v EU. Ta infrastruktura za digitalne storitve bo vsem državljanom, podjetjem in upravam v EU omogočila, da v celoti izkoristijo življenje na enotnem digitalnem trgu. Na primer, pri potovanju v tujini bo državljanom zagotovljena neprekinjena preskrba, saj bodo lahko z uporabo čezmejnih storitev dostopali do svojih kliničnih podatkov. Leta 2016 se je še naprej podpirala infrastruktura za digitalne storitve. Objavljeni so bili štirje razpisi za zbiranje predlogov, v okviru prvega razpisa pa je bilo za 40 predlogov že dodeljeno financiranje v vrednosti 26,2 milijona EUR.

Gradnja prvega povezovalnega plinovoda med Finsko in Estonijo za odpravo energetske osamitve (Balticconnector) – Balticconnector in plinovod med Poljsko in Litvo, ki bosta končana leta 2020, bosta Finski in baltskim državam omogočila diverzifikacijo virov plina in plinovodov. Zaščitila jih bosta pred morebitno motnjo preskrbe, ki jo trenutno zagotavlja en dobavitelj. Plinovod bodo sestavljali trije odseki, in sicer 22-kilometrski finski plinovod na kopnem, 80-kilometrski priobalni plinovod in 50-kilometrski estonski plinovod na kopnem. Omogoča pretok 7,2 milijona kubičnih metrov plina na dan s tokovi v obe smeri. Z nepovratnimi sredstvi v višini 187 milijonov EUR se krije 75 % stroškov gradnje.

Instrument za povezovanje Evrope je prispeval k gradnji železniškega predora Brenner med Innsbruckom v Avstriji in Fortezzo v Italiji, ki bo s 64 km najdaljši visoko zmogljivostni železniški predor na svetu. Predor bo zelo povečal konkurenčnost železniškega prometa na strateškem odseku München–Verona in prispeval k boljšemu prehodu na druge oblike prevoza na občutljivem alpskem območju.

Julija 2016 je bil končan prvi železniški projekt instrumenta za povezovanje Evrope, in sicer za izboljšanje varnosti na osrednji železniški progi na Poljskem, ki je bil izveden v okviru prednostne naloge varna in varovana infrastruktura. Del projekta je bila odprava dveh križišč na železniški progi, ki sta bili na ravni lokalnih cest. Ta železnica je del koridorjev osrednjega omrežja, ki povezuje Baltsko in Jadransko morje, v osrednjem delu Poljske. Ta projekt je prispeval k izboljšanju varnosti in odpravi ozkih grl ter na nekaterih odsekih proge omogočil zvišanje hitrosti na 200 km/h. Ta projekt je odličen primer, kako se lahko z razmeroma majhnim ukrepom (v skupni vrednosti 4,1 milijona EUR, od tega 3,5 milijona EUR nepovratnih sredstev instrumenta za povezovanje Evrope) prispeva k doseganju ciljev politike.

S financiranjem projektov vseevropskega prometnega omrežja (TEN-T) z nepovratnimi sredstvi so se pomagale spodbuditi velike naložbe v evropsko infrastrukturo, ki prispevajo k splošnim ciljem instrumenta za povezovanje Evrope, kot sta vzpostavitev manjkajočih prometnih povezav in odprava ozkih grl. Primera:

Z instrumentom za povezovanje Evrope (IPE) se financirajo projekti v skupnem interesu, s katerimi se podpirajo medsebojne povezave v vseevropskem prometnem in energetskem omrežju ter omrežju informacijskih in komunikacijskih tehnologij.

Doslej se je shemi posojil Erasmus+ za magistrski študij56, ki vključuje Evropski investicijski sklad, pridružilo pet bank55 in ena univerza. Do konca leta 2016 so bila na voljo študentska posojila v skupni vrednosti 159 milijonov EUR za približno 11 500 posojil za magistrske študente, ki so bila omogočena s poroštvenimi pogodbami v vrednosti 25,9 milijona EUR. Čeprav je v raziskavi sodelovalo malo upravičencev, so bile njihove povratne informacije leta 2015 spodbudne, njihova raven zadovoljstva pa visoka (70 %). Poleg tega je 70 % anketirancev odgovorilo, da brez podpore sheme posojil ne bi mogli opravljati magistrskega študija v tujini, približno polovica anketirancev pa je bila prva oseba v družini z visokošolsko izobrazbo. V tej začetni fazi sheme raven vključevanja v program še ni dosegla pričakovanj, zato si Evropski investicijski sklad in Komisija prizadevata razširiti geografski obseg med posredniki (banke in univerze) ter povečati vključitev mobilnih magistrskih študentov.

Erasmus+ je na dobri poti, da doseže svoj cilj 4 milijonov udeležencev do leta 2020. Ob koncu leta 2016 se je večina projektov (87 %) še izvajala, pri njih pa je sodelovalo več kot 2 milijona udeležencev in 168 000 organizacij52. Erasmus+ je približno 497 000 mladim omogočil študij, usposabljanje, prostovoljno delo in udeležbo v izmenjavah mladih v tujini. Ocenjen je bil pozitiven učinek tega programa EU in v poročilih Komisije53 je poudarjeno, da študenti iz programa Erasmus v primerjavi z nemobilnimi vrstniki lažje dobijo zaposlitev, večja pa je tudi verjetnost, da bodo zasedli vodstvene položaje. V petih do desetih letih po diplomi v povprečju 64 % študentov iz programa Erasmus zasede vodstvene položaje; med nemobilnimi študenti je takih le 55 %. To še bolj velja za študente iz programa Erasmus iz Srednje in Vzhodne Evrope, kjer jih približno 70 % zasede vodilne položaje54.

Pri programu Erasmus+ se je v tretjem letu izvajanja začela faza večje stabilnosti v primerjavi s preteklimi leti. Spremembe pravil programa so bile minimalne, s čimer se je potencialnim zainteresiranim stranem omogočilo, da se bolje seznanijo s strukturo programa in tako bolje izkoristijo vse priložnosti, ki jih omogoča Erasmus+.

Poleg tega je pristojna služba Komisije v odziv na revizijo, ki jo je o tem, kako Komisija nadzoruje ITER, leta 2016 opravila Služba za notranjo revizijo Komisije, pripravila akcijski načrt, katerega cilj je okrepiti njeno sodelovanje pri upravljanju in nadzoru celotnega projekta ITER in zlasti pri dodatnem razvoju nadzora nad Evropskim skupnim podjetjem za ITER (F4E).

Ob akcijskem načrtu Organizacije ITER je upravni odbor Evropskega skupnega podjetja (F4E) marca 2015 odobril akcijski načrt za izboljšanje delovanja in obravnavo ugotovitev, ki sta jih Evropski parlament in Evropsko računsko sodišče navedla v svojih poročilih o razrešnici za leto 2013. Akcijski načrt se trenutno izvaja.

Organizacija ITER je podpisala skupno 108 od 136 javnih naročil za različne svežnje del pri gradnji reaktorja ITER, kar je 91,1 % vrednosti projekta v naravi. Torej je precejšen del dejavnosti ITER zdaj v rokah članic Organizacije ITER, ki bodo dobavile komponente zanj. Evropsko skupno podjetje za ITER in razvoj fuzijske energije (Fuzija za energijo – F4E), ki je odgovorno za zagotavljanje prispevka EU Organizaciji ITER, je že sklenilo večino pogodb velike vrednosti (v vrednosti več kot 100 milijonov EUR). Do 31. decembra 2016 je Evropsko skupno podjetje za ITER (F4E) oddalo 1 015 operativnih javnih naročil in podpisalo 156 sporazumov o dodelitvi nepovratnih sredstev v skupni vrednosti 3,1 milijarde EUR (vrednost iz leta 2008).

Za gradnjo mednarodnega termonuklearnega poskusnega reaktorja je potrebnih več kot 10 milijonov komponent iz več tovarn po svetu. Približno 75 % naložb v ITER je bilo namenjenih pridobivanju novega znanja ter vrhunskih inovativnih materialov in tehnologije, kar je velika priložnost za evropsko industrijo ter mala in srednja podjetja, da so inovativna in razvijejo „izpeljane proizvode“ v sektorjih zunaj pristojnosti ITER, kot so širši energetski sektor, letalstvo in visokotehnološki instrumenti, na primer naprave za skeniranje na osnovi jedrske magnetne resonance. Primer tega je uspešna izdelava superprevodnikov in svežnja tuljav v Evropi za tuljave za toroidno polje, ki jih uporablja ITER in pred tem nikoli niso bile proizvedene v taki velikosti, zato pomenijo velik tehnološki napredek.

Leta 2015 je Svet ITER odobril akcijski načrt Organizacije ITER za obravnavo izzivov, s katerimi se projekt srečuje. Eden izmed glavnih ukrepov iz tega načrta je bila revizija dolgoročnega časovnega načrta projekta in stroškov, povezanih z njim, ki je bila uspešno končana novembra 2016. Novi časovni načrt temelji na t. i. postopnem pristopu, ki so ga aprila 2016 priporočili neodvisni strokovnjaki, in se najprej osredotoča na gradnjo komponent, ključnih za doseganje prve plazme leta 2025, čemur sledi zaporedje faz inštalacije in preizkušanja pred začetkom faze delovanja v polnem obsegu (devterij-tritijevo delovanje) leta 2035.

ITER je mednarodni projekt, katerega cilj je zagotoviti napredek znanosti na področju fuzije. Del tega projekta je tudi EU. Tveganja in zapleti, s katerimi se je srečal projekt, zlasti glede zamud, tveganja prekoračitve stroškov in splošnega upravljanja, so večinoma povezani z naravo projekta, ki je prvi take vrste in presega trenutno najsodobnejšo fuzijsko tehnologijo, in zapleteno strukturo upravljanja globalnega konzorcija, ki vodi projekt.

Poleg tega bodo imeli vertikalni sektorji v prodajni verigi in nevladne organizacije brezplačen dostop do odprtokodnih podatkov za poslovne priložnosti ali neodvisno spremljanje politike.

Na brezplačno dostopnih posnetkih, pridobljenih s programom Copernicus, bodo razvidne spremembe skozi čas, poleg tega bodo omogočali vpogled v pretekle evidence s 100-odstotno ozemeljsko pokritostjo. Uprava lahko z analizo vrst kmetijskih rastlin preveri, ali je kmet, ki prejema „plačila za zeleno komponento“, ohranil trajno travinje ali diverzificiral posevke. Podatki, pridobljeni s programom Copernicus, omogočajo priložnosti za prehod s pregledov skladnosti na kraju samem na oddaljeno in avtomatizirano spremljanje izvajanja politike, s čimer prispevajo k poenostavitvi, stroškovni učinkovitosti in boljšemu izvajanju politike.

Drugi pomembni dosežki so povezani s storitvijo programa Copernicus za spremljanje morskega okolja (CMEMC), ki postaja popolnoma operativen in zagotavlja proizvode z visoko dodano vrednostjo, na primer s prispevkom k razvoju energije iz obnovljivih morskih virov, trajnostni uporabi morskih virov (ribištvo, biotska raznovrstnost) in boju proti onesnaževanju. Število uporabnikov, ki redno dostopajo do storitev, ki jih omogoča storitev programa Copernicus za spremljanje morskega okolja, stalno narašča in je doseglo mejnik, tj. 8 600 registriranih uporabnikov (leta 2015 jih je bilo 5 000), večinoma iz obalnih držav EU, vendar tudi iz 120 drugih držav po svetu.

Program Copernicus že zagotavlja podatke o opazovanju v primeru naravnih nesreč. Leta 2016 je bilo skupaj izvedenih 38 aktivacij storitev za ravnanje v izrednih razmerah, s katerimi je bilo zahtevanih 33 hitrih odzivov za kartiranje in 5 kartiranj zaradi nevarnosti in reševanja. Pri aktivaciji so prevladovali poplave in požari v Evropi. Mednarodne aktivacije med velikimi nesrečami so potekale na primer pri potresih v Ekvadorju (aprila 2016) in na Zelenortskih otokih (avgusta 2016), plazovih blata v Tadžikistanu (maja 2016) ter tropskih ciklonih na Fidžiju (februarja 2016) in Tajvanu (julija in septembra 2016).

Komisija je leta 2016 začela izvajati obsežno strategijo za sprejemanje s strani uporabnikov, da bi spodbudila uporabo podatkov, pridobljenih s programom Copernicus, in nove gospodarske priložnosti, ki jih omogočajo podatki iz vesolja. Hkrati je sodelovala z mednarodnimi partnerji, da bi spodbudila globalno sprejemanje programa Copernicus. Z Združenimi državami Amerike in Avstralijo so že bile podpisane ureditve o dostopu do in souporabi podatkov, pridobljenih s programom Copernicus.

Za boljše doseganje končnih uporabnikov je bilo razvitih ali se razvija šest temeljnih storitev na različnih področjih. Izvajanje šestih temeljnih storitev programa Copernicus neposredno koristi sektorju ponudnikov storitev (evropskim malim in srednjim podjetjem) ter ustvarja rast in delovna mesta. Poleg tega je Copernicus leta 2016 še naprej zagotavljal precejšne neposredne prednosti za evropsko vesoljsko industrijo, saj EU financira javna naročila v vrednosti 530 milijonov EUR, ki so bila dodeljena več kot 230 dobaviteljem, vključno z 48 malimi in srednjimi podjetji.

Kar zadeva uvajanje infrastrukture, je bilo uspešno izstreljenih pet satelitov Sentinel, ki so trenutno v orbiti, in sicer sateliti Sentinel 1A in 1B (zaznavanje radarske slike v polarni orbiti, ob vsakem vremenu, noč in dan), Sentinel 2A in 2B (multispektralno optično zaznavanje slike z visoko ločljivostjo v polarni orbiti) in Sentinel 3A (optična in višinomerska misija za spremljanje morskih in kopenskih parametrov). Hkrati so bile okrepljene zemeljske komponente za sprejemanje, obdelavo, distribucijo in arhiviranje podatkov, da se lahko učinkovito urejajo neprimerljive količine podatkov.

3. storitvena komponenta – zagotavljanje podatkov in izdelkov, ki so brezplačni in prilagojeni potrebam zelo raznovrstnih uporabnikov.

2. komponenta in situ – podpiranje vesoljske komponente in omogočanje dostopa do podatkov, ki jih ustvari mreža nacionalnih sredstev za opazovanje Zemlje, da se proizvedejo proizvodi programa Copernicus za storitveno komponento;

Cilja programa Copernicus sta odpraviti vrzeli v zmogljivosti in izkoriščanju opazovanja Zemlje v Evropi ter evropskim institucijam in industriji zagotoviti neodvisen dostop do podatkov in informacij o opazovanju Zemlje. Da bi to dosegli, se financirajo tri komponente:

Odprta storitev: odprta in brezplačna storitev za ugotavljanje položaja in časa (od leta 2009).

Izjava o začetnih storitvah je zelo pripomogla k sprejemanju sistema Galileo. Zdaj so na trgu na voljo številni izdelki, ki omogočajo njegovo uporabo49. Od izjave o začetnih storitvah sistema Galileo leta 2016 lahko proizvajalci sistemskih naborov in sprejemnikov ter razvijalci aplikacij pri razvijanju svojih dejavnosti uporabljajo signale sistema Galileo, na trgu pa so že na voljo številne naprave, pripravljene na sprejemanje signalov sistema Galileo50. Na podlagi teh projektov je bilo na trg že danih 13 inovacij, prijavljenih 5 patentov, razvitih 34 naprednih prototipov, na trg sta bila dana dva izdelka in objavljenih je bilo 223 znanstvenih publikacij. Po pričakovanjih naj bi se trg za globalne satelitske navigacijske sisteme do leta 2020 povečal s 5,8 milijarde naprav v uporabi leta 2017 na 8 milijard. Leta 2016 se je nadaljevalo podrobno ocenjevanje sprejemanja trga. Kar zadeva uveljavljanje tehnologije, se je število modelov sprejemnikov, ki so združljivi s sistemom Galileo, povečalo s 25 % leta 2012 na 35 % leta 2014, danes pa znaša skoraj 40 %.

Evropski sistem Galileo ima zdaj zagotovljen položaj na svetovnem trgu satelitske navigacije v času, ko se sistema ZDA in Rusije krepita, kitajski sistem pa hitro nadgrajuje. To je prvi korak k doseganju popolne operativne zmogljivosti. Začetne storitve sistema Galileo so v celoti interoperabilne s sistemom GPS, njihova skupna uporaba pa bo imela številne prednosti za končne uporabnike. Z več razpoložljivimi sateliti bo končnim uporabnikom na voljo natančnejše in zanesljivejše ugotavljanje položaja. Večja natančnost pri ugotavljanju položaja bo koristna zlasti pri navigaciji v mestih, kjer lahko satelitske signale pogosto ovirajo visoke zgradbe.

– Galileo prispeva k podporni storitvi iskanja in reševanja sistema COSPAS-SARSAT, saj zaznava klice v sili, ki jih oddajo oddajniki, in jim vrača sporočila.

– odprta storitev je brezplačna za uporabnike in zagotavlja informacije za ugotavljanje položaja in sinhronizacijo, je namenjena pa je zlasti obsežnim aplikacijam satelitske navigacije na trgu množičnih aplikacij;

Do konca leta 2016 so bile začetne storitve sistema Galileo v celoti operativne in izpolnjeni so bili vsi potrebni pogoji za zagotavljanje storitev.

Kar zadeva uvajanje vesoljske infrastrukture, je bilo leta 2016 uspešno izstreljenih šest satelitov sistema Galileo. Pri tem so bili prvič sočasno izstreljeni štirje navigacijski sateliti. To je izjemen dosežek za sistem Galileo, njegovo hitro uvajanje pa je razmeroma novo v svetu satelitske navigacije. Napredek je prikazan v spodnjem diagramu, v katerem je načrtovani napredek razvoja infrastrukture sistema Galileo primerjan z dejanskim napredkom48.

S programoma Galileo in skupne evropske geostacionarne navigacijske storitve (EGNOS) se razvija evropski lastni globalni satelitski navigacijski sistem in zagotavlja zelo natančna globalna pozicionirna storitev pod civilnim nadzorom. Ker nove generacije visoko zmogljivostnih satelitskih navigacijskih storitev omogočajo precejšne gospodarske priložnosti, novi programi prispevajo k ustvarjanju delovnih mest in rasti, saj zagotavljajo, da industrija EU povečuje svoj tržni delež na svetovnem podrejenem trgu globalnega satelitskega navigacijskega sistema (GNSS).

V oceni programa, izvedeni leta 2014, je že bilo ugotovljeno, da se je splošni koncept programa izkazal za uspešnega pri obravnavi potreb podjetnikov na evropskem trgu. Približno 36,5 % udeležencev programa Erasmus za mlade podjetnike je v referenčnem obdobju ustanovilo podjetje, 30 % novih podjetnikov46 in 56 % podjetnikov gostiteljev47, ki so sodelovali v raziskavi, pa je zaposlilo osebe po tem, ko so se udeležile programa Erasmus za mlade podjetnike.

Več kot dve tretjini proračuna programa COSME za dostop do trgov sta namenjeni evropski podjetniški mreži, ki malim in srednjim podjetjem pomaga pri internacionalizaciji, zlasti z iskanjem tujih poslovnih in tehnoloških partnerjev. Mrežo zdaj sestavlja 479 organizacij v EU in 85 v osmih državah, ki sodelujejo v programu COSME. Od tega je 20 % novih organizacij. V prvih dveh letih je bilo med malimi in srednjimi podjetji podpisanih 5 088 partnerstev, s čimer je mreža presegla svoje cilje. Mreža trenutno z obveščanjem, svetovanjem in posredništvom dejavno pomaga malim in srednjim podjetjem, da čim bolj izkoristijo notranji trg; pri tem je bilo zagotovljenih 56 244 svetovalnih storitev, 21 676 strank pa se je udeležilo posredniških dogodkov in podjetniških potovanj.

Olajševanje internacionalizacije malih in srednjih podjetij ter dostop do trga:

Poleg jamstev za posojilo program COSME zagotavlja tudi kapitalsko shemo. Zaradi specifičnosti tveganj in trga tveganega kapitala je bil začetek izvajanja kapitalske sheme počasen, prve pogodbe o financiranju pa so bile podpisane konec leta 2015. Glede na podatke ob koncu leta 2016 je bilo podpisanih devet pogodb o financiranju (od teh je bila ena pogojna). V skladu s temi pogodbami bodo v mala in srednja podjetja v fazi rasti in širitve izvedene naložbe v skupni vrednosti 471 milijonov EUR. Doslej je bilo v dvanajst malih in srednjih podjetij s sedeži v sedmih državah članicah vloženih 64 milijonov EUR.

Število malih in srednjih podjetij, ki so izkoristila dolžniško financiranje

Zaradi teh pogodb je do 31. decembra 2016 prek jamstvene sheme za posojila44 več kot 143 000 malih in srednjih podjetij že prejelo financiranje v vrednosti več kot 5,5 milijarde EUR. 91 % od teh malih in srednjih podjetij ima manj kot 10 zaposlenih in približno 40 % od teh podjetij je bilo ustanovljenih pred manj kot petimi leti. Ta mala in srednja podjetja imajo sedeže v 21 državah.

Program COSME zagotavlja jamstveno shemo za posojila za finančne posrednike, če financirajo bolj tvegana mala in srednja podjetja, ki v nasprotnem primeru ne bi mogla pridobiti financiranja. Njegovo izvajanje poteka po načrtih. Do konca leta 2016 je bilo skupaj podpisanih 67 pogodb za jamstva za posojila v vrednosti 612 milijonov EUR.

Finančni instrumenti programa COSME temeljijo na uspešnosti finančnih instrumentov, vzpostavljenih v sklopu Okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost za obdobje 2007–2013, ki je pomagal pri mobilizaciji posojil v vrednosti več kot 21 milijard EUR in tveganega kapitala v vrednosti 3 milijarde EUR za več kot 387 000 malih in srednjih podjetij v Evropi43.

Dostop malih in srednjih podjetij do financiranja:

Cilj programa COSME je okrepiti konkurenčnost in trajnost podjetij v Uniji, zlasti malih in srednjih podjetij, tako da se jim olajša dostop do financiranja (60 % proračuna) in trgov (21,5 % proračuna). Preostalega 18,5 % je namenjenega spodbujanju podjetniške kulture ter ustanavljanja in rasti malih in srednjih podjetij.

Sedem javno-zasebnih partnerstev obravnava strateške tehnologije, ki podpirajo rast in delovna mesta v ključnih evropskih sektorjih, na področjih, kot so inovativna zdravila, gorivne celice in vodik, elektronika, aeronavtika in industrije s pretežno rabo biomase. Oprijemljivo merilo za ocenjevanje dodane vrednosti EU skupnega podjetja je „učinek finančnega vzvoda“42. Po prvih ocenah so skupna podjetja na dobri poti, da dosežejo in v nekaterih primerih presežejo zakonsko določeni minimalni predvideni učinek finančnega vzvoda. Ker se število podpisanih sporazumov o dodelitvi nepovratnih sredstev povečuje, bo mogoče podrobnejše poročanje o učinku finančnega vzvoda. Vendar je treba poudarili, da se lahko skupni učinek finančnega vzvoda oceni šele ob koncu programa. Nadaljnje naložbe se financirajo prek pogodbenih javno-zasebnih partnerstev, ki delujejo na področjih, kot so tovarne prihodnosti, robotika in zelena vozila ter kibernetska varnost, za katero je bilo partnerstvo podpisano v začetku julija 2016.

Program Obzorje 2020 se izvaja tudi s partnerstvi, katerih cilji so obravnavati največje izzive, podpirati konkurenčnost sektorjev, ki zagotavljajo visokokakovostna delovna mesta, spodbujati večje zasebne naložbe v raziskave in inovacije ter razvijati tesnejše sinergije z nacionalnimi in regionalnimi programi.

Poleg tega je bila Nobelova nagrada za kemijo skupaj podeljena trem dobitnikom (prejeli so jo Jean-Pierre Sauvage, sir J. Fraser Stoddart in Bernard L. Feringa), ki so v preteklosti sodelovali pri več projektih, ki jih EU financira že od četrtega okvirnega programa za raziskave (FP4), med drugim tudi z ukrepi Marie Skłodowske-Curie in nepovratnimi sredstvi Evropskega raziskovalnega sveta.

Leta 2015 se je s podporo Unije dostop do raziskovalne infrastrukture, tudi do elektronske infrastrukture, zagotovil več kot 33 000 raziskovalcem41. Vseevropska raziskovalna infrastruktura omogoča čedalje naprednejše tehnologije, ki se lahko gostijo le kot večje platforme, ki raziskave združujejo z razvojem in vključevanje s potrjevanjem.

Ustanovile so več kot 300 novih zagonskih podjetij, v katerih je zaposlenih približno 5 500 oseb, in privabile več kot 500 milijonov EUR naložb zunanjih vlagateljev.

Skupnosti znanja in inovacij, ki jih financira Evropski inštitut za inovacije in tehnologijo, združujejo približno 1 000 izobraževalnih, poslovnih in raziskovalnih organizacij.

Vloga finančnih instrumentov se je že povečala zaradi njihovega učinka finančnega vzvoda na vire javnih naložb, možnosti kombiniranja različnih oblik javnih in zasebnih virov ter dolgoročnejše finančne vzdržnosti. S finančnimi instrumenti v okviru pobude Obzorje 2020 so bila finančna sredstva v vrednosti več kot 8 milijard EUR dodeljena 5 700 inovativnim podjetjem, zlasti malim in srednjim podjetjem ter malim podjetjem s srednje veliko tržno kapitalizacijo. Ta finančna podpora je spodbudila dodatne naložbe v EU in pridruženih državah v vrednosti več kot 20 milijard EUR. Hitro povečanje finančnih instrumentov v okviru programa Obzorje 2020 je bilo mogoče zaradi velikega povpraševanja inovativnih podjetij in sinergij z naložbenim načrtom za Evropo/Evropskim skladom za strateške naložbe, ki zagotavlja dodatne vire za inovacijske in raziskovalne dejavnosti. Od transakcij Evropskega sklada za strateške naložbe, ki jih je doslej odobrila Evropska investicijska banka, jih je bilo 21 % iz sektorja raziskav, razvoja in inovacij, dve tretjini teh projektov pa sta zelo povezani z raziskavami, razvojem in inovacijami.

Industrija se je pozitivno odzvala na pilotni projekt „Hitra pot do inovacij“, ki se je začel izvajati leta 2015, da bi se inovacijam konzorcijev, ki so blizu vstopa na trg, omogočil vstop na trg; za financiranje je bilo izbranih 46 projektov in 204 subjekti, prispevek EU pa je znašal 98,7 milijona EUR. Približno 75 % izbranih subjektov je bilo iz industrije, od tega je bilo 63 % malih in srednjih podjetij. Vendar je stopnja uspešnosti predlogov 5-odstotna, zato bi bilo treba ob nadaljnjem izvajanju projekta „Hitra pot do inovacij“ razmisliti o potrebi po dodatnih finančnih sredstvih.

Diagram: delež, dodeljen prek instrumenta za MSP, v deležu finančnih sredstev, dodeljenih malim in srednjim podjetjem za prednostni nalogi „družbeni izzivi“ in „vodilni položaj na področju omogočitvenih in industrijskih tehnologij“ v okviru programa Obzorje 2020

Mala in srednja podjetja so doslej prejela finančna sredstva v višini več kot 3 milijarde EUR. Cilj, ki sta ga določila Evropski parlament in Svet in v skladu s katerim bi se moralo vsaj 20 % finančnih sredstev za prednostni nalogi „družbeni izzivi“ in „vodilni položaj na področju omogočitvenih in industrijskih tehnologij“ dodeliti malim in srednjim podjetjem, je bil presežen za skoraj 4 odstotne točke. S pobudo Obzorje 2020 je bil uveden nov instrument financiranja, ki je bil zasnovan posebej za inovativna mala in srednja podjetja. Privlačnost tega instrumenta v številnih manjših državah članicah dokazuje, da je instrument dostopen. V skladu s ciljem, ki za celotno obdobje znaša 7 % (kot sta določila sozakonodajalca), je bilo 5,6 % tega skupnega proračuna prek instrumenta za mala in srednja podjetja39 že namenjenega neposredni podpori malim in srednjim podjetjem. V programu Obzorje 2020 je bilo med vsemi udeleženci približno 21 % udeležencev iz te kategorije podjetij.

Sinergija: V konzorciju PROMOTioN so zastopani glavni akterji v evropski industriji HVDC. S projektom se bo dodatno okrepil vodilni položaj Evrope kot centra znanja za HVDC v svetu, saj se bodo izboljšale stopnje tehnološke pripravljenosti novih inovacij na področju tehnologije HVDC in s tem ustvarila delovna mesta v Evropi.

Uspešnost: Študija iz leta 201438 je pokazala, da se bodo na tem področju s pristopom, ki se usklajuje na ravni EU, pomembno znižali skupni stroški infrastrukture in emisije CO2. S projektom naj bi se uresničil del tega potenciala. Projekt vpliva na okolje, saj omogoča večje vključevanje vetrne energije, s čimer se zmanjšuje vpliv na morsko okolje. Poleg tega se bo z inovacijami na ravni komponent, manjšo velikostjo in težo priobalnih pretvorniških postaj ter biorazgradljivimi izolacijskimi tekočinami dodatno zmanjšal vpliv omrežja na okolje.

V okviru projekta PROMOTioN („Progress on Meshed HVCD Offshore Transmission Networks“ – Napredek pri priobalnih zankastih prenosnih omrežjih z visokonapetostnim enosmernim tokom) se proučujejo prednosti priobalnega zankastega prenosnega omrežja za evropski trg električne energije in razvite bodo tehnologije HVDC (visokonapetostni enosmerni tok), ki povezujejo priobalne vetrne elektrarne v Severnem morju in obalna električna omrežja v več državah. Trenutno je to največji energetski projekt, ki se izvaja v sklopu programa Obzorje 2020, h kateremu bo EU v štirih letih prispevala 39,3 milijona EUR. Projekt zajema 34 partnerjev iz 11 držav, vključno z vsemi pomembnejšimi proizvajalci HVDC, operaterji prenosnega sistema, povezanimi s Severnim morjem, več dobavitelji vetrnih turbin, nosilci projektov priobalnih vetrnih elektrarn, vodilnimi akademiki in industrijo.

Prispevek k podnebnim ukrepom in trajnostnemu razvoju se je v okviru programa Obzorje 2020 v primerjavi s sedmim okvirnim programom precej povečal. Predhodni rezultati za obdobje 2014–2016 kažejo, da je mogoče doseči cilj glede 60 % odhodkov za trajnostni razvoj, vendar so odhodki za podnebne ukrepe trenutno nižji od ciljnih 35 %. V delovnemu programu za obdobje 2018–2020 bosta temu cilju namenjena posebna pozornost in proračun.

Ker se je program Obzorje 2020 začel izvajati leta 2014, so bile pogodbe za prve projekte podpisane šele konec leta 2014. To pomeni, da bo pomembna količina podatkov o dejavnostih projektov, ki se izvajajo, na voljo šele leta 2017. Kljub temu nekateri rezultati kažejo, da izvajanje programa Obzorje 2020 poteka dobro in po načrtih, kar zadeva doseganje njegovih ciljev.

Na učinkovitost programa Obzorje 2020 so pozitivno vplivale eksternalizacija upravljanja programa ter poenostavitev in vzpostavitev skupnega podpornega centra. Zaradi prizadevanj za poenostavitev se je izjemno skrajšal čas do dodelitve finančnih sredstev, ki zdaj v povprečju traja 192 dni, kar pomeni, da se je v primerjavi s sedmim okvirnim programom skrajšal za več kot 100 dni. Zaradi eksternalizacije se je v primerjavi s sedmim okvirnim programom povečala stroškovna učinkovitost, saj so upravni odhodki v okviru programa Obzorje 2020 nižji kot v sedmem okvirnem programu in nižji od 5 % skupnega proračuna navedene pobude. Nadaljnja poenostavitev programa Obzorje 2020 je še vedno prednostna naloga, da se bo zagotovila njegova privlačnost za najboljše raziskovalce in inovatorje. Z novim svežnjem ukrepov za poenostavitev, ki se uporablja od leta 2017, se bodo znižali upravni stroški za udeležence in pomagale preprečiti računovodske napake. Poleg tega ukrepi izboljšujejo pogoje za financiranje raziskovalcev, ki jih financira EU , v tistih državah, v katerih zaradi razlik med projekti EU in nacionalnimi projekti nastajajo ovire za raziskovalce. Utrli bodo tudi pot novim ukrepom za poenostavitev v sklopu naslednjega okvirnega programa za raziskave.

V prvih treh letih izvajanja so bili v program Obzorje 2020 vključeni udeleženci iz 131 držav (vključno s 87 tretjimi državami). Države EU-28 so prejele 92,9 %, pridružene države 6,5 % in tretje države 0,6 % finančnih sredstev.

Do konca leta 2016 je bilo v sklopu razpisov za zbiranje predlogov v okviru programa Obzorje 2020 oddanih 102 000 upravičenih predlogov. Podpisanih je bilo več kot 11 000 sporazumov o dodelitvi nepovratnih sredstev z 49 000 udeleženci, pri čemer je vrednost naložb v raziskave in inovacije, h katerim se je EU zavezala, znašala približno 20,5 milijarde EUR. Stopnja uspešnosti predlogov je ostala nizka, pri približno 12 % (v primerjavi z 19-odstotno stopnjo uspešnosti v predhodnem programu za raziskave EU), pri čemer je bila pozitivno ocenjena in izbrana za financiranje malo več kot četrtina predlogov, kar je izraz velikega zanimanja za program in konkurenčnosti procesa izbora.

Ocena izkušenj, pridobljenih v prvem letu izvajanja Evropskega sklada za strateške naložbe36, je pokazala, da je jamstvo EU učinkovit in uspešen način za povečanje obsega posebnih dejavnosti Evropske investicijske banke in jamstev Evropskega investicijskega sklada, ki koristijo malim in srednjim podjetjem ter podjetjem s srednje veliko tržno kapitalizacijo. Vendar bi bilo treba razviti nove modele sodelovanja z nacionalnimi spodbujevalnimi bankami ali finančnimi posredniki, da se olajša uvedba instrumentov delitve tveganja in podrejenega financiranja za del za infrastrukturo in inovacije. Čeprav je jamstvo EU Evropski investicijski banki omogočilo izvajanje bolj tveganih dejavnosti, je bilo pri oceni ugotovljeno, da Evropski sklad za strateške naložbe ni zasnovan za podporo tranš prve izgube pri naložbenih platformah, ki obravnavajo resno nedelovanje trga. Zato Evropska investicijska banka ni mogla v celoti zagotoviti dolgoročnega financiranja s fiksno obrestno mero v nekaterih državah, ki niso v euroobmočju in imajo manj razvite finančne trge.

Projekti, ki jih financira Evropski sklad za strateške naložbe, se razlikujejo, saj se podpirajo i) načrt cenovno dostopnih stanovanj na Poljskem, v okviru katerega bo zgrajenih 1 300 cenovno dostopnih hiš, ii) gradnja 14 centrov za primarno zdravstveno varstvo na Irskem, iii) gradnja dveh kombiniranih toplarn in elektrarn na biomaso, s katerima se bosta izboljšali energetska varnost in preskrba z električno energijo, ter iv) uvedba novega ultra hitrega širokopasovnega omrežja v približno 700 občinah v francoski regiji Alzacija. Vsi projekti so prikazani na zemljevidu projektov Evropskega sklada za strateške naložbe na spletišču http://www.eib.org/efsi/map/index.htm.

-Za del za mala in srednja podjetja je Evropski investicijski sklad odobril 244 projektov s skupno vrednostjo naložb 69,5 milijarde EUR. Koristili naj bi več kot 380 000 malim in srednjim podjetjem ter podjetjem s srednje veliko tržno kapitalizacijo v vseh državah članicah.

-Za del za infrastrukturo in inovacije je Evropska investicijska banka odobrila 175 projektov v vrednosti naložb 94,4 milijarde EUR, njeno financiranje pa je podprto z jamstvom EU v okviru Evropskega sklada za strateške naložbe, ki naj bi znašalo 22,4 milijarde EUR. Ti projekti potekajo v 25 državah članicah, kar pomeni, da je bil presežen mejnik iz leta 2016, ko so potekali v 20 državah.

Ob koncu decembra 2016, tj. na polovici naložbenega obdobja, je izvajanje Evropskega sklada za strateške naložbe potekalo po načrtih. Vrednost naložb, ki naj bi se mobilizirale s projekti, ki jih je odobril Evropski sklad za strateške naložbe, je znašala 163,9 milijarde EUR (in se je do sredine maja leta 2017 zvišala na več kot 190 milijard EUR za vse države članice EU), kar je več kot polovica ciljne vrednosti naložb v višini 315 milijard EUR do sredine leta 201835. Razdeli se na dve področji:

Da bi državljani lahko v celoti izkoristili priložnosti, ki jih omogoča Evropa, so programi, kot je Erasmus+, v pomoč pri razvoju ključnih spretnosti in znanj prihodnjih iskalcev zaposlitve.

Poleg tega so obsežni projekti, kot so Galileo, Copernicus in ITER, prispevali k zagotovitvi vodilnega položaja Evrope v vesoljskem sektorju in dokazovanju, da je fuzija lahko trajnostni vir energije.

Z drugimi glavnimi programi, kot so okvirni program za raziskave in inovacije Obzorje 2020, Program za konkurenčnost podjetij ter mala in srednja podjetja (COSME) in instrument za povezovanje Evrope, so se financirale pobude za vzpostavitev omrežij in strokovnega znanja v EU.

Proračun v podrazdelku 1A „Konkurenčnost za rast in delovna mesta“ je prispeval k prednostni nalogi „pametna in trajnostna rast“ strategije Evropa 2020. Glavni programi so spodbudili naložbe in ustvarjanje delovnih mest, čeprav so bile napovedi rasti skromne, evropsko gospodarstvo pa okreva počasi.

Programi v sklopu tega podrazdelka prispevajo zlasti k prednostnim nalogam Junckerjeve Komisije„delovna mesta, rast in naložbe“, „enotni digitalni trg“, „energetska unija in podnebje“ ter „bolj poglobljena in pravičnejša ekonomska in monetarna unija“. Prispevajo tudi k prednostnima nalogama strategije Evropa 2020 za „pametno in trajnostno rast“ in „vključujočo rast“, zlasti z ustvarjanjem delovnih mest ter učinki pobude Obzorje 2020 in programa Erasmus+ na zaposljivost. Programi iz tega podrazdelka prispevajo tudi k strategiji Evropa 2020 s spodbujanjem raziskav in inovacij, izboljševanjem ravni spretnosti in znanja ter (vseživljenjskim) izobraževanjem, spodbujanjem podjetništva, olajševanjem uporabe pametnih omrežij in digitalnega gospodarstva, gradnjo medsebojno povezanih vseevropskih omrežij, naložbami v vseevropske infrastrukture ter spodbujanjem večje energijske učinkovitosti in učinkovitejše rabe virov.

Diagram: spodaj: delež podrazdelka 1A v celotnem proračunu za leto 2016; zgoraj: glavni programi, ki so se leta 2016 financirali v okviru podrazdelka 1A. Kategorija „drugi programi“ zajema tudi program Evropske unije za zaposlovanje in socialne inovacije (EaSI) ter programa Customs in Fiscalis. Kategorija „veliki infrastrukturni projekti“ vključuje med drugim program Galileo, skupno evropsko geostacionarno navigacijsko storitev (EGNOS), program Copernicus in ITER. Vsi zneski so v milijonih EUR.

Glavni programi v sklopu razdelka „Konkurenčnost za rast in delovna mesta“ so:

Za programe za konkurenčnost za rast in delovna mesta je bilo leta 2016 dodeljenih 19 milijard EUR (obveznosti v podrazdelku 1A). To je 12,2 % vseh letnih proračunskih odhodkov.

Rezultati, doseženi s proračunom EU do konca leta 2016, so opisani v letnem poročilu o upravljanju in smotrnosti izvrševanja proračuna EU glede na različne stopnje zrelosti programov, obsegajo pa vse od vhodnih podatkov v zgodnji fazi programov do rezultatov končanih programov. Informacije, predstavljene v tem poročilu, temeljijo na podatkih, ki so bili na voljo ob pripravi letnega poročila o upravljanju in smotrnosti izvrševanja proračuna EU.

Proračun EU dopolnjuje nacionalne proračune ter širok nabor instrumentov politike in regulativnih instrumentov EU, s katerimi se obravnavajo izzivi trajnostnega razvoja. Komisija je v proračun in programe za porabo sredstev EU večinoma že vključila gospodarsko, socialno in okoljsko razsežnost, ki so v središču ciljev trajnostnega razvoja. Okvir uspešnosti programov za porabo sredstev EU za obdobje 2014–2020 že vsebuje ustrezne elemente za poročanje o teh treh razsežnostih.

EU je 22. novembra 2016 predstavila svoj odziv na Agendo 2030 in cilje trajnostnega razvoja ter sprejela sveženj za trajnostni razvoj29. Ta sveženj vsebuje krovno sporočilo o novih ukrepih za trajnostno prihodnost Evrope30, ki ga spremlja delovni dokument služb Komisije31, v katerem so na široko opisani prispevki različnih politik in zakonodaje EU k ciljem trajnostnega razvoja. Doseganje številnih ciljev trajnostnega razvoja bo večinoma odvisno od ukrepov, sprejetih v državah članicah. EU na mnogih področjih podpira, usklajuje in dopolnjuje politike držav članic ali si z njimi deli odgovornost.

Agenda 2030 pomeni zavezanost izkoreninjenju revščine in doseganju trajnostnega razvoja do leta 2030 po vsem svetu. 17 ciljev trajnostnega razvoja in 169 z njimi povezanih ciljev je globalnih, univerzalnih in medsebojno povezanih.

Leto 2015 je bilo odločilno za trajnostni razvoj po vsem svetu. Svetovni voditelji so na 70. Generalni skupščini Združenih narodov 25. septembra 2015 sprejeli nov globalni okvir za trajnostni razvoj, in sicer agendo za trajnostni razvoj do leta 2030 (v nadaljnjem besedilu: Agenda 2030), ki se osredotoča na cilje trajnostnega razvoja. Isto leto so bili sprejeti tudi pariški podnebni sporazum (21. zasedanje konference pogodbenic)26, akcijski program iz Adis Abebe27, ki je sestavni del Agende 2030, in Sendajski okvir za zmanjševanje tveganja nesreč28.

Diagram: prispevek iz proračuna EU za podnebne ukrepe v obdobju 2014–2017: 105 589 milijonov EUR po področjih proračuna EU, vir: ocena za leto 2018; **„druga področja“ vključujejo odhodke v drugih programih (in plačila in poravnave) v podrazdelku 1a (Copernicus, instrument za povezovanje Evrope, COSME), razdelku 3 (mehanizem Unije na področju civilne zaščite) in razdelku 4 (mehanizem Unije na področju civilne zaščite, instrument za predpristopno pomoč II, pobuda Prostovoljci EU za humanitarno pomoč, instrument za finančno podporo turški skupnosti na Cipru, evropski instrument sosedstva, evropski instrument za demokracijo in človekove pravice, instrument za financiranje razvojnega sodelovanja, sodelovanje z Grenlandijo, instrument za prispevanje k stabilnosti in miru, instrument partnerstva za sodelovanje s tretjimi državami in humanitarna pomoč).

Podobno kot v primeru splošnega uvajanja podnebnih ukrepov je bilo na podlagi postopka spremljanja odhodkov, povezanih z biotsko raznovrstnostjo, napovedano, da bo 7 % proračuna za leto 2015 in 9 % proračuna za leto 2016 dodeljenih za omejitev in obrnitev trenda izgube biotske raznovrstnosti v EU, kar bi pomembno prispevalo k ciljem trajnostne rasti iz strategije Evropa 2020.

Proračun EU je tudi pomembno orodje za doseganje medsektorskih ciljev politik, kot so podnebni ukrepi in biotska raznovrstnost. EU je sklenila, da bo v odziv na izzive in potrebe po naložbah, povezane s podnebnimi spremembami, vsaj 20 % svojega proračuna za obdobje 2014–2020 namenila ukrepom, povezanim s podnebnimi spremembami, kar v celotnem obdobju znaša do 200 milijard EUR. Da bi to dosegla, se ukrepi za ublažitev in prilagajanje vključujejo v vse glavne programe porabe EU, zlasti na področju regionalnega razvoja in Kohezijskega sklada, energije, prometa, raziskav in inovacij, skupne kmetijske politike ter razvojne politike EU. Od predloga proračuna za leto 2014 se ocene odhodkov, povezanih s podnebjem, spremljajo enkrat na leto v skladu z metodologijo, ki temelji na označevalcih Rio. Po ocenah je skupni prispevek k splošnemu uvajanju podnebnih ukrepov leta 2016 znašal 20,9 %.

Komisija krovne cilje strategije 2020 spremlja z devetimi kazalniki. Informacije o napredku v zvezi s temi kazalniki se redno posodabljajo in objavljajo na spletišču Eurostata23. V naslednjem diagramu so predstavljeni najnovejši razpoložljivi podatki24 za teh devet kazalnikov. V njem sta prikazana napredek od leta 2008 in pot, ki jo je še treba prehoditi za uresničitev povezanih ciljev strategije Evropa 2020. Najnovejši podatki kažejo, da kazalniki, povezani z okoljskimi cilji in izobraževanjem, napredujejo proti krovnim ciljem, na področju zaposlovanja, raziskav in razvoja ter boja proti revščini in socialni izključenosti pa so še potrebna dodatna prizadevanja.

Med posameznimi cilji in tremi prednostnimi nalogami strategije Evropa 2020, tj. pametna, trajnostna in vključujoča rast22, je jasna povezava. Cilji so bili izbrani tako, da se vzajemno krepijo in skupaj prispevajo k trem razsežnostim treh prednostnih nalog. Njihov cilj je izpostaviti izbrano število ključnih dejavnikov za rast, pomembnih za vse države članice, ki bi lahko usmerjali ukrepe držav članic, podprte s proračunom EU. Namerno so neceloviti in ne zajemajo vseh vzvodov za rast.

Za merjenje napredka pri doseganju pametne, trajnostne in vključujoče rasti strategija Evropa 202021 vključuje pet krovnih ciljev na področju zaposlovanja, raziskav in razvoja, podnebja in energije, izobraževanja ter boja proti revščini in socialni izključenosti. Te krovne cilje vsaka država članica preoblikuje v nacionalne cilje. Na nacionalni ravni, ravni EU in mednarodni ravni se izvajajo številni različni cilji za doseganje oprijemljivih rezultatov. Proračun EU je le eden od treh vzvodov, ki prispevajo k doseganju krovnih ciljev strategije Evropa 2020, njegov uspeh pa je odvisen od skupnega delovanja vseh akterjev v Uniji.

Večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020 in njegovi programi so bili zasnovani kot pomoč pri doseganju skupno dogovorjenih ciljev strategije Evropa 2020, katere cilj je zagotoviti, da bo EU do leta 2020 pametno, trajnostno in vključujoče gospodarstvo.

Proračun EU je leta 2016 znašal 155,3 milijarde EUR. Približno polovica tega zneska (45 % ali 69,8 milijarde EUR) je bila dodeljena za razdelek 1 „Pametna in vključujoča rast“ ter dodatno razdeljena na podrazdelek 1A „Konkurenčnost za rast in delovna mesta“ (12,2 %) in podrazdelek 1B „Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija“ (32,7 %). Razdelek 2 „Trajnostna rast: naravni viri“ je bil drugo največje proračunsko področje, ki je obsegalo 40,2 % proračuna20. Leta 2016 je bilo sprejetih šest sprememb proračuna. Spremembe, ki niso bile standardne prilagoditve (za presežek v predhodnem letu ali prilagoditev posodobljeni zakonodaji), so bile predlagane, da se okrepi poudarek na posebnih prednostnih področjih, kot so humanitarna pomoč v EU in razširitev Evropskega sklada za strateške naložbe, ter da se obravnavajo potrebe po plačilih, ki so bile manjše od pričakovanih, zlasti na področju kohezije. Skoraj 1 % sredstev je bil porabljen za posebne instrumente, in sicer za rezervo za nujno pomoč, Evropski sklad za prilagoditev globalizaciji in Solidarnostni sklad Evropske unije.

V nasprotju z državnimi proračuni je proračun EU večleten, zato je predvsem naložbeni proračun. Večletni finančni okvir podpira srednjeročne in dolgoročne ukrepe EU ter si prizadeva zagotoviti dosledno in stabilno dolgoročno vizijo za upravičence in sofinanciranje za nacionalne organe. Vendar je nepredvidljiva narava nedavnih kriz v Evropi in tretjih državah pokazala, da se mora proračun EU tudi hitro prilagajati nepredvidljivim dogodkom in hitro izvajati v praksi. Pravilno ravnovesje med predvidljivostjo in odzivnostjo proračuna EU je treba stalno znova ocenjevati in prilagajati.

Komisija tesno sodeluje z državami članicami, da se zagotovi dopolnjevanje proračuna EU in državnih proračunov ter okrepi usklajevanje ekonomskih politik med državami članicami. Delo, opravljeno v okviru evropskega semestra (vključno s priporočili za posamezne države), je ključno za ustvarjanje sinergij in čim večje zmanjšanje davčnega bremena, kjer je to mogoče.

Proračun EU je skupaj z državnimi proračuni orodje, ki dopolnjuje instrumente politike in regulativne instrumente pri izvajanju prednostnih nalog EU. Čeprav je razmeroma majhen (znaša približno 2 % vse javne porabe v EU), ima velik učinek finančnega vzvoda in spodbujevalni učinek. Lahko deluje kot vzvod za finančna sredstva prek finančnih instrumentov; eden od pomembnih primerov tega je Evropski sklad za strateške naložbe. Poleg tega lahko prek sofinanciranja pomaga usmerjati nacionalne javne naložbe v skupno dogovorjene cilje EU.

Približno tri četrtine proračuna EU se izvajajo v okviru deljenega upravljanja z državami članicami. Čeprav ima Komisija končno finančno odgovornost za upravljanje proračuna EU, si odgovornost za rezultate, dosežene s proračunom EU, deli s številnimi akterji na evropski, nacionalni in regionalni ravni. Vsi imajo svojo vlogo pri zagotavljanju, da se vsak euro iz proračuna EU učinkovito in uspešno porabi za svoj predvideni namen.

Pri izboljševanju uspešnosti programov, operacij, sistemov upravljanja ter postopkov organov in institucij, ki upravljajo finančna sredstva EU, so v pomoč tudi revizije Evropskega računskega sodišča19. Nedavna poročila na primer potrjujejo, da je treba poenostaviti pravila in okrepiti ali racionalizirati okvir uspešnosti. Te pridobljene izkušnje bo Komisija upoštevala pri pripravi naslednje generacije programov.

V prvih letih izvajanja programa informacije o uspešnosti v bistvu temeljijo na vložkih (dodeljenih finančnih sredstvih) in, kjer je to mogoče, realizacijah. V tem prvem sklopu informacij sta dobro prikazana poraba proračunskih sredstev EU in njihov prispevek k prednostnim nalogam politike. Med nadaljnjim izvajanjem programa bodo sčasoma na voljo informacije o rezultatih in učinkih, vendar šele, ko bo preteklo dovolj časa, da bodo porabljena denarna sredstva ustvarila učinek.

Izvajanje zanesljivega okvira smotrnosti izvrševanja proračuna EU je temeljni pogoj za programe EU, ki so bolj usmerjeni v rezultate in dobro upravljani. Za večletni finančni okvir 2014–2020 so bili okviri uspešnosti kot nov obvezen element in ključni steber večje usmerjenosti tega programskega obdobja v rezultate vključeni v pravno podlago programov. Zaradi teh okvirov je treba določiti jasne in merljive cilje in kazalnike ter ureditve za spremljanje, poročanje in vrednotenje. Po mnenju Komisije je spremljanje teh kazalnikov skupaj z ocenami dobra podlaga za ocenjevanje uspešnosti, s čimer se zagotovi, da se programi izvajajo po načrtih in bodo dosegli zastavljene cilje. V pomoč je tudi pri predvidevanju in reševanju težav, ko se pojavijo.

V okviru te pobude je bil v letu 2016 dosežen tudi drugačen napredek. Zlasti sta se izboljšali struktura in vsebina poročil o programih, priloženih predlogu proračuna za leto 2017, da bi se proračunskemu organu omogočil bolj osredotočen vpogled v uspešnost programov. Poleg tega je Komisija leta 2016 v skladu z dobrimi praksami na področju preglednosti in odgovornosti prvič pripravila celostni sveženj podrobnih informacij o prihodkih, odhodkih, upravljanju in smotrnosti izvrševanja proračuna EU (celovit sveženj finančnih poročil o proračunu EU)18. Komisija tudi dejavno sodeluje s strokovnjaki iz držav članic, drugih institucij EU in mednarodnih organizacij, da bi omogočila skupno razumevanje obstoječih okvirov uspešnosti in ponudila priložnost za izmenjavo novih zamisli in dobrih praks. Leta 2016 so potekali trije taki sestanki strokovne skupine, poleg tega pa je bila organizirana tudi druga konferenca o pobudi v zvezi s proračunom EU, usmerjenim v rezultate.

Da bi Komisija dokazala svojo zavezanost zagotavljanju potrebnih pogojev za pristop, usmerjen v rezultate, in osredotočenosti na rezultate, ne pa na porabljena sredstva, je predlagala več sprememb finančne uredbe. S temi bi se na primer omogočila plačila na podlagi izpolnjenih pogojev, plačila v obliki enega pavšalnega zneska, ki bi zajemala vse upravičene stroške ukrepa; prednost bi imele poenostavljene oblike nepovratnih sredstev, pojasnil pa bi se tudi obseg kontrol poenostavljenih oblik nepovratnih sredstev. Preprostejša in prožnejša pravila bi morala prispevati k hitrejšemu in učinkovitejšemu izvajanju v praksi, da bi se znižali stroški, povezani z izvajanjem pravil EU, in stopnje napak. Cilj predloga Komisije o poenostavitvi finančne uredbe je ustvariti enotna pravila, ki bodo lažje berljiva in za 25 % krajša od trenutne finančne uredbe in pravil za uporabo.

Zato je Komisija 14. septembra 2016 predstavila obsežen vmesni pregled delovanja večletnega finančnega okvira, vključno s pregledom okvira smotrnosti izvrševanja proračuna EU. Ta pregled je bil priložnost, da se pregledajo dosežki in potreba po odzivu na pomembne nepredvidene izzive, kot so migracije in varnostne krize. Je podlaga za številne predloge, ki so bili predstavljeni skupaj s sporočilom, da bi se za približno 6 milijard EUR povečala finančna sredstva za glavne prednostne naloge in potrebe Unije, in sicer za delovna mesta in rast, migracije in varnost. Cilj predlogov je tudi zagotoviti večjo prožnost proračuna EU in poenostaviti finančna pravila za upravičence.

Da se viri dodelijo prednostnim nalogam ter da se vsi ukrepi zelo uspešno izvedejo in zagotovijo dodano vrednost, Komisija izvaja pobudo v zvezi s proračunom EU, usmerjenim v rezultate. Na podlagi okvira uspešnosti za obdobje 2014–2020 spodbuja boljše ravnovesje med skladnostjo in smotrnostjo. „Osredotočenost, prožnost in rezultati“ so vodilna načela pobude, katere cilj je zagotoviti, da se vsak euro iz proračuna EU porabi za področja z najvišjo dodano vrednostjo EU, da se natančno prouči smotrnost izvrševanja proračuna EU in da se doseženi rezultati jasno sporočijo.

Komisija je zavezana zagotavljanju, da se s proračunom EU dosežejo najboljši rezultati za državljane, in sicer z odločnim podpiranjem prednostnih nalog EU. Leta 2016 so bile glavne prednostne naloge zlasti spodbujanje delovnih mest, rasti in naložb ter zagotavljanje hitrega in celostnega odziva na številne izzive, s katerimi se srečuje EU.

To zagotovilo ne temelji le na lastnih ugotovitvah poslovodstva (ki temeljijo na statističnih in nestatističnih kazalnikih o rezultatih kontrol in popravkih), temveč je bilo navzkrižno preverjeno z mnenji neodvisnih strani (revizijsko razkritje in omejeni sklepi Službe za notranjo revizijo ter ugotovitve Evropskega računskega sodišča) in ugotovitvami na podlagi dela Odbora za spremljanje poteka revizij.

V oddelku 2 so opisani notranje kontrole Komisije, finančno poslovodenje in zaščita proračuna EU v letu 2016. Poročanje o teh temah temelji na letnih poročilih o dejavnostih služb Komisije, v katerih so podrobno opisani okolje notranjih kontrol in povezane težave. Če so bile med letom ugotovljene težave, je v poročilu opisano, kako so se službe Komisije lotile reševanja teh izzivov. V tem oddelku so tudi povzete informacije o doseganju ciljev notranjih kontrol (obvladovanje tveganj glede zakonitosti in pravilnosti, stroškovna učinkovitost kontrol in strategije za preprečevanje goljufij), zaščiti proračuna EU in zagotovilu poslovodstva kolegiju.

Poročilo za vsak razdelek vsebuje informacije o napredku pri izvajanju programov večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020 ter najnovejše razpoložljive dokaze o rezultatih programov večletnega finančnega okvira za obdobje 2007–2013. V poročilu so v skladu z zahtevo Evropskega parlamenta in Evropskega računskega sodišče predstavljene tudi povezave s strategijo Evropa 2020 in ponazorjeni konkretni primeri dodane vrednosti financiranja EU.

Omogoča vpogled v te dokumente, v katerih so na voljo dodatne podrobnosti o ciljih programov in napredku, doseženem pri kazalnikih, ki se primerjajo z osnovnimi scenariji in cilji. Čeprav se poročilo nanaša na leto poročanja 2016, temelji na najnovejših razpoložljivih podatkih, ki so ponekod povezani s preteklimi leti poročanja.

V oddelku 1 tega poročila je povzeta smotrnost izvrševanja proračuna EU, ki temelji na najnovejših dokazih o rezultatih, doseženih s proračunom EU do konca leta 2016. Poročanje o teh temah temelji na informacijah iz poročil o programih, ki so del predloga proračuna za leto 2018, letnih poročil o dejavnostih za leto 2016, ki so jih pripravile službe Komisije, ter drugih virih, kot so ocene17 in poročila o izvajanju programov EU.

Do konca leta 2016 so vse službe Komisije ocenile tudi stroš