POLITIčNI OKVIR

Evropa potrebuje strategijo, s katero bo iz gospodarske krize izšla močnejša in ki bo preoblikovala EU v pametno, trajnostno in vključujoče gospodarstvo, ki se bo ponašalo z visoko stopnjo zaposlenosti, produktivnosti in socialne kohezije. Evropa 2020 določa vizijo evropskega socialnega tržnega gospodarstva za 21. stoletje.

Čeprav enotni trg sam po sebi ni eden od sedmih vodilnih politik, ki so bistvene za dosego glavnih ciljev strategije EU 2020, Sporočilo o EU 2020 navaja, da se bodo v celoti sprostili instrumenti na ravni EU, zlasti enotni trg, finančni vzvodi in zunanje politično orodje, s katerimi se bodo odpravile ovire in uresničili cilji Evrope 2020. Praktični predlogi, s katerimi se bo zagotovil celovit prispevek teh instrumentov, so sestavni del strategije Evropa 2020.

Sporočilo nadalje navaja, da je močnejši, bolj povezan in razširjen enotni trg temeljnega pomena za rast in ustvarjanje delovnih mest. Predsednik Barroso je konec leta 2009 z namenom ponovnega zagona enotnega trga pozval profesorja Maria Montija, naj pripravi poročilo s priporočili in rešitvami. Profesor Monti je v poročilu, ki ga je predstavil leta 2010, ugotovil, da je enotni trg bistvenega pomena za številna druga področja oblikovanja politik EU, za katere obstaja velik politični interes in tveganje, da ne bodo izpolnile pričakovanj, če se ne bodo mogle v celoti opreti na trden enotni trg.

Zlasti v zvezi z blagom je profesor Monti navedel, da je treba za ohranjanje dinamičnega in vse večjega enotnega trga graditi na celovitem izvajanju paketa za proizvode, odobrenega leta 2008, zlasti glede načela medsebojnega priznavanja in nadzora trga.

Ta pobuda je pomemben korak k izvajanju zakonodajnega okvira, ki je bil 9. julija 2008 sprejet kot del „paketa za proizvode“. Cilj paketa 2008 je bil povečanje prostega pretoka varnega blaga z okrepitvijo učinkovitosti zakonodaje EU s področja varnosti proizvodov, povečanjem zaščite potrošnikov in izenačenjem konkurenčnih pogojev za gospodarske subjekte.

V času svetovne gospodarske krize je to še zlasti pomembno, ker je učinkovito delujoč notranji trg ključnega pomena za povečevanje konkurenčnosti, rasti in zaposlovanja v Evropski uniji, ki so glavne politične prednostne naloge Evropske komisije, kakor je bilo predstavljeno v predlogu za Akt za enotni trg[1].

PAKET ZA PROIZVODE IN NJEGOV PRISPEVEK K NOTRANJEM TRGU

Prost pretok blaga je eden od glavnih temeljnih kamnov notranjega trga, kot je navedeno v Pogodbi, in je v središču razvoja Evropske unije.

Od 70-ih let prejšnjega stoletja veliko količino blaga ureja zakonodaja EU, ki je oblikovana tako, da zagotavlja enotno varstvo potrošnikov, delavcev na delovnem mestu, okolja, energetskih virov idr. ter s tem zagotavlja prost pretok po vsej Uniji.

Sprejetje zakonodajne tehnike „novi pristop“ leta 1985, ki omejuje zakonodajne zahteve na bistvene in obravnava podrobna tehnična vprašanja v usklajenih evropskih standardih, je prispevalo k pospešitvi procesa usklajevanja, zaradi česar je lahko celotni industrijski sektor imel koristi od prostega pretoka.

Zakonodaja o tehničnem usklajevanju je bila uspešna. Notranji trg za blago je stvarnost, ki je zagotovil visoko raven varnosti blaga ter obenem olajšal njegov prost pretok po vsej Evropski uniji.

Vendar sta izvajanje in izvrševanje te zakonodaje pokazala številne pomanjkljivosti, ki slabijo njeno učinkovitost, o čemer priča neskladno in potencialno nevarno blago, ki je na trgu ves čas prisotno. To spodkopava zaupanje v cel sistem in povzroča neenake pogoje za gospodarske subjekte. Uporaba zakonodaje je za proizvajalce in organe po nepotrebnem zapletena deloma zaradi nezadovoljivih rezultatov nekaterih priglašenih organov in nedoslednosti v celotni zakonodaji.

Neskladnost je lahko potencialno škodljiva za uporabnike blaga. Prav tako zmanjšuje konkurenčnost usklajenih podjetij, ker imajo neusklajeni tekmeci nepošteno prednost (npr. z izogibanjem dragim postopkom ugotavljanja skladnosti).

Velika težava za nacionalne organe za nadzor trga je, da neskladno blago in subjekti, ki so ga dobavili, pogosto niso izsledljivi, zlasti če gre za blago s poreklom iz tretjih držav. Poleg tega se nadzor trga v državah članicah ne izvaja vedno dosledno ali strogo, kot bi se moral, zaradi česar je potencialno nevarno blago v obtoku. Ker se nadzor trga najprej izvaja na nacionalni ravni, so nujni boljše spremljanje, usklajevanje in izmenjava informacij na ravni EU, da se zagotovi enotnejša raven varnosti po vsej EU.

Zakonodajne zahteve za blago postajajo vedno bolj zapletene za gospodarske subjekte. Moderno blago postaja tehnološko vedno bolj zapleteno in predstavlja več različnih tveganj kot prej tako zaradi zdravja in varnosti oseb kot zaradi okolja. To pomeni, da se morajo proizvajalci in drugi gospodarski subjekti ukvarjati z obširnim in vedno večjim številom različnih delov zakonodaje, ki se hkrati uporabljajo za isti proizvod. Poleg tega so se nedoslednosti postopoma pojavile tudi v zakonodaji o proizvodih – različna terminologija se uporablja za pojme, ki so dejansko skupni vsej usklajeni zakonodaji (npr. postopki usklajevanja skladnosti in zaščitne klavzule). Zadnja težava je večja kot je videti na prvi pogled.

Tudi najmanjše razlike lahko gospodarskim subjektom otežijo razumevanje pri usklajevanju z zakonodajnimi zahtevami EU. To lahko privede do tega, da pošteni gospodarski subjekti veliko vložijo v področja, v katera ni treba vlagati, misleč da bodo tako zagotovili usklajenost. Hkrati pa zakonodajne nedoslednosti in nejasnosti brezobzirnim subjektom omogočijo, da se izognejo kontrolam javnih organov. Pogosto nacionalnim organom ni jasno, katere preglede morajo opraviti ali kako. Zato države članice (ali celo regije znotraj navedenih držav) uporabljajo različne pristope, zaradi česar se nadzor trga ne izvaja enako pogosto, z enakimi delovnimi merili in enako strogo po vsej EU. To privede do nastanka neenakih pogojev za razvoj, ki vplivajo na gospodarske subjekte, ne glede na to ali so proizvajalci ali uvozniki.

Na podlagi teh premislekov je Komisija leta 2003 predstavila Sporočilo Parlamentu in Svetu o izvajanju novega pristopa, ki je bil sprejet leta 1985[2]. V tem sporočilu je bilo ugotovljeno, da je treba zakonodajno tehniko „novi pristop“ pregledati ter dopolniti z zakonodajnimi zahtevami za akreditacijo organov za ugotavljanje skladnosti in s splošno politiko tržnega nadzora blaga.

NOVI ZAKONODAJNI OKVIR IN NJEGOVO IZVAJANJE

Kot odgovor na ta postopek pregleda je Komisija predstavila sveženj ukrepov, ki so postali znani kot „paket za proizvode“. Besedili novega zakonodajnega okvira (v nadaljnjem besedilu: besedili NFL) (Uredba (ES) št. 765/2008 in Sklep št. 768/2008/ES) sta bili sprejeti kot del paketa (ki je vključeval tudi sporočilo o registraciji vozil in predlog uredbe o vzajemnem priznavanju). Ti besedili presegata sam pregled novega pristopa in dejansko oblikujeta novo zakonodajno okolje za usklajeno področje.

Besedili NLF pomenita velik politični preboj za delovanje notranjega trga za blago, saj poleg tega, da vzpostavljata vseobsegajoči in skladen pristop k politiki tehničnega usklajevanja v zvezi z varnostjo proizvodov, odpirata tudi nove možnosti za stvarno in učinkovito politiko nadzora trga za vse blago na trgu, ne glede na to, ali ima poreklo v EU ali tretjih državah.

Cilj besedil NLF je okrepiti učinkovitost zakonodaje o zdravju in varnosti (in drugih javnih interesih) z:

- zapolnitvijo manjkajočih elementov v politiki EU, npr. akreditacijo in nadzor trga, vključno s kontrolo blaga iz tretjih držav;

- obravnavati pomanjkljivosti obstoječega položaja ob upoštevanju dvajsetletnega izvajanja novega pristopa ob bolj tradicionalni zakonodaji;

- povečanjem skladnosti zakonodaje, ki zdaj zajema vedno več sektorjev.

Besedili na različna načina prispevata k uresničevanju teh potreb in zaključujeta zakonodajno verigo kakovosti: (bistvene) zahteve v zvezi z zdravjem in varnostjo ter varovanjem drugih javnih interesov, zahteve po kakovosti za proizvajalce in organe za ugotavljanje skladnosti, akreditacijski sistem za zagotavljanje kakovosti organov za ugotavljanje skladnosti, pregledni postopki ugotavljanja skladnosti, strog nadzor trga in kontrolo blaga iz tretjih držav. Šibek ali manjkajoči člen v tej verigi lahko povzroči, da nevarno blago pride na trg in do končnega uporabnika, tako zasebnika kot poslovneža. Besedili NLF sta komplementarna dokumenta, ki sta medsebojno neločljivo povezana in se tesno navezujeta na sektorsko zakonodajo, ki jo podpirata in dopolnjujeta.

Uredba uvaja načela, pravila, pravice in obveznosti. Njene določbe se neposredno uporabljajo od 1. januarja 2010, izvajajo jih nacionalni organi, Komisija pa pomaga pri zagotavljanju usklajenega pristopa.

Sklep vsebuje vzorčne določbe, ki temeljijo na določbah številnih obstoječih delih usklajevalne zakonodaje Unije, niso pa pravnomočne. Ker gre za sklep, to pomeni, da se zakonodajalec EU zavezuje, da bo karseda sistematično uporabljal vsebino sklepa za vso preteklo, sedanjo in prihodnjo zakonodajo o proizvodih ter tako olajšal izvajanje vsem vključenim.

Popolni učinki Uredbe so do neke mere odvisni od procesa vključitve določb Sklepa v sektorsko zakonodajo.

Besedili NLF se uporabljata v povezavi z usklajevalno zakonodajo Unije na naslednji način:

- sektorska zakonodaja določa stopnje zdravja in varnosti ter drugih javnih interesov, postavlja zahteve gospodarskim subjektom in nacionalnim organom, izbira ustrezne postopke ugotavljanja skladnosti in vključuje zaščitne mehanizme;

- Uredba (ES) št. 765/2008 določa pravila za akreditacijo organov za ugotavljanje skladnosti, ki zagotavljajo storitve v zvezi z ugotavljanjem skladnosti po sektorski zakonodaji, in določa obveznosti za organe za nadzor trga v zvezi z uporabo obveznosti iz sektorske zakonodaje in kontrolo blaga iz tretjih držav.

Poravnava določb Sklepa št. 768/2008/ES v zvezi z opredelitvijo pojmov, obveznostmi za gospodarske subjekte, zahtevami glede sledljivosti, konsolidiranimi merili in postopki za priglasitev organov za ugotavljanje skladnosti ter konsolidiranimi postopki ugotavljanja skladnosti vključuje vse v sektorsko zakonodajo in tako omogoča, da določbe o nadzoru trga iz Uredbe (ES) št. 765/2008 lahko veljajo v celoti.

POSTOPEK PORAVNAVE IN TA PAKET

Komisija bo za prihodnjo zakonodajo sistematično preverila, ali je mogoče vključiti določbe Sklepa v sektorsko zakonodajo ter po potrebi izvedla poravnavo tako pogosto kot bo mogoče in v največjem možnem obsegu. Kadar se ne bo odločila za poravnavo, bo treba neustreznost določb Sklepa v celoti pojasniti. Ta postopek se bo izvajal, ko bo sektorska zakonodaja spremenjena.

Odkar je bil sprejet Sklep, so bili pregledani številni deli zakonodaje. Direktiva o igračah je bila revidirana z Direktivo 2009/48/ES z dne 18. junija 2009[3] in je bila hkrati prva direktiva, ki je bila v celoti poravnana s Sklepom št. 768/2008/ES. Druge so v pripravi.

Vprašanje je, kaj narediti, če v bližnji prihodnosti ni predviden pregled oz. revizija. Jasno je, da bolj, kot je zakonodaja o proizvodih skladna, lažje jo je razumeti ter se z njo uskladiti in jo izvajati. Horizontalne nesektorske usklajene rešitve seveda pripomorejo k boljši skladnosti, kot na primer pri postopkih ugotavljanja skladnosti, pravilih za priglašene organe itd.

Zato obstaja dejanska potreba po pregledu številnih direktiv, ki običajno ne bi bile pregledane v bližnji prihodnosti, da se lahko določbe o nadzoru trga čimprej uporabijo v zadevnih sektorjih.

Zato se predlaga, da se s Sklepom poravna paket direktiv, ki niso bile napovedane za revizijo, vendar v zvezi s katerimi bi bile določbe o nadzoru trga in drugih medsektorskih vprašanjih koristne, pri čemer se strogo sektorska vprašanja ne obravnavajo.

Cilj tega paketa je torej spremeniti izbrane direktive samo z namenom, da se horizontalne določbe Sklepa vključijo v edini in poenostavljeni postopek brez pregledovanja sektorskih zadev, zato da imajo takojšnje koristi za novi zakonodajni okvir v čim več sektorjih.

Za povečanje pravne jasnosti je Komisija izbrala zakonodajno tehniko prenovitve. Ta prenovitev in medinstitucionalni sporazum med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo bo pripomogel k osredotočanju na postopek soodločanja v horizontalni poravnavi besedil s Sklepom št. 768/2008/ES in izogibanju ponovnim razpravam o sektorskih vidikih.

Direktive je treba poravnati tudi s terminologijo in določbami Lizbonske pogodbe. Zlasti je treba uvesti nove določbe o komitologiji, ker so bili z nekaterimi zadevnimi direktivami ustanovljeni odbori.

IZBOR ZADEVNIH DIREKTIV

Službe Komisije so julija 2008 po sprejetju okvira NLF pregledale zakonodajo o proizvodih z namenom opredelitve instrumentov, ki bi jih bilo treba revidirati v naslednjih 3–5 letih (tj. do leta 2013) zaradi sektorsko specifičnih razlogov (npr. pojasniti ali povečati njihov obseg, posodobiti varnostne zahteve itd.). Večina obstoječe zakonodaje je potrebovala posodobitev zaradi sektorsko specifičnih razlogov in te individualne revizije so navedene v delovnem programu Komisije. Poravnava bo potekala v okviru teh revizij.

Komisija je tudi zbrala zakonodajo, ki je po obliki in pristopu zelo podobna določbam Sklepa št. 768/2008/ES, s katero bo oblikovala del postopka, namenjenega samo poravnavi s Sklepom. To je avtomatično omejilo izbiro direktiv na tiste, ki so bile sprejete po tehniki novega pristopa, saj bi druga zakonodaja (zlasti stare direktive ali direktive po tradicionalnem pristopu) zahtevala večjo in podrobnejšo prilagoditev, ki bi presegala samo „poravnavo“.

S tem postopkom je Komisija opredelila naslednjih deset direktiv po novem pristopu, ki so vključene v ta paket poravnave:

- Direktiva o civilnih eksplozivih: Direktiva 93/15/EGS o usklajevanju določb v zvezi z dajanjem eksplozivov za civilno uporabo v promet in njihovim nadzorom;

- Direktiva o opremi za uporabo v potencialno eksplozivnih atmosferah (ATEX): Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 94/9/ES o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z opremo in zaščitnimi sistemi, namenjenimi za uporabo v potencialno eksplozivnih atmosferah;

- Direktiva o dvigalih : Direktiva 95/16/ES o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z dvigali;

- Direktiva o tlačni opremi: Direktiva 97/23/ES o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s tlačno opremo;

- Direktiva o merilnih instrumentih: Direktiva 2004/22/ES o merilnih instrumentih;

- Direktiva o elektromagnetni združljivosti (EMC): Direktiva 2004/108/ES o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z elektromagnetno združljivostjo;

- Direktiva o nizki napetosti (LVD): Direktiva 2006/95/ES o uskladitvi zakonodaje držav članic v zvezi z električno opremo, konstruirano za uporabo znotraj določenih napetostnih mej;

- Direktiva o pirotehničnih izdelkih: Direktiva 2007/23/ES o dajanju pirotehničnih izdelkov v promet;

- Direktiva o neavtomatskih tehtnicah: Direktiva 2009/23/ES o neavtomatskih tehtnicah;

- Direktiva o enostavnih tlačnih posodah : Direktiva 2009/105/ES v zvezi z enostavnimi tlačnimi posodami.

Glavna skupna lastnost teh direktiv je enaka struktura: opredelitev pojmov, bistvene zdravstvene in varnostne zahteve, sklicevanja na usklajene evropske standarde, zahteve za proizvajalce, zahteve glede sledljivosti in zahteve za ugotavljanje skladnosti (vse imajo postopke ugotavljanja skladnosti, osem jih zahteva intervencijo priglašenih organov) ter zaščitni mehanizmi.

Nekatere direktive so pomembne tudi na medsektorskem področju (zlasti direktiva o nizki napetosti, o elektromagnetni združljivosti, o merilnih instrumentih, opremi za uporabo v potencialno eksplozivnih atmosferah in o tlačni opremi), saj tako povečujejo pričakovane koristi poravnave za gospodarske subjekte in nacionalne organe, ki so pristojni za nadzor teh trgov.

Zadevni sektorji so zelo pomembni industrijski sektorji, ki se soočajo z resno mednarodno konkurenco in bodo zato imeli korist od poenostavitve in zagotovitve enakih konkurenčnih pogojev na trgu EU.

Osnovne podatke za nekatere sektorje je mogoče povzeti na naslednji način:

Direktivi o nizki napetosti in elektromagnetni združljivosti zajemata na splošno vse domače in profesionalne električne naprave, ki ustrezajo obsegu proizvodnje v vrednosti okoli 235,59 milijard EUR za opremo, ki jo zajema Direktiva o nizki napetosti in 200,12 milijard EUR za opremo, ki jo zajema Direktiva o elektromagnetni združljivosti. Trgovinska bilanca je negativna. (Direktiva o nizki napetosti: 103, 93 milijard EUR uvoza in 83,09 milijard izvoza. Notranja poraba je ocenjena na 256,42 milijard EUR. Direktiva o elektromagnetni združljivosti: 100,78 milijard EUR uvoza in 76,07 milijard izvoza. Notranja poraba je ocenjena na 224,83 milijard EUR).

Direktiva ATEX zajema vse proizvode, ki bi se lahko uporabljali v eksplozivnih atmosferah, ne glede na to, ali so na električni, mehanski ali tlačni pogon (rudniki, petrokemične tovarne, oljarne, bencinske črpalke itd.). Obseg proizvodnje je približno 2,2 milijarde EUR, trgovinska bilanca pa je pozitivna: uvoz znaša 400 milijonov EUR, notranja poraba pa je ocenjena na 1,9 milijard EUR, kar je 86 % notranje proizvodnje.

Sektor merilnih instrumentov (vključno neavtomatske tehtnice), ki zajema vse merilne naprave za vodo, plin, elektriko, bencin in vse druge tekočine ter vključuje vse tehtnice v prodaji na drobno ima obseg proizvodnje v vrednosti približno 5,75 milijard EUR. Večina instrumentov je proizvedenih v EU, uvoz pa predstavlja manj kot četrtino proizvodnje EU.

Pirotehnični izdelki, ki ne zajemajo le izdelkov za ognjemete, ampak tudi tehnologijo za avtomobilske zračne blazine, imajo obseg proizvodnje v višini 4,2 milijarde EUR (2,8 milijard za zračne blazine). Dejstvo, da je 95 % izdelkov za ognjemete proizvedenih zunaj EU, kaže potrebo po strogih zahtevah glede sledljivosti.

Tlačna oprema (vključno z enostavnimi tlačnimi posodami) lahko spada v različne sektorje, saj se večinoma uporablja kot sestavni del večjega končnega proizvoda. Za blago, ki vključuje tlačno opremo, se šteje blago od potrošniškega blaga (npr. tlačna kuhalna posoda, domače klimatske naprave, gasilni aparati itd.) do industrijskega blaga (npr. tlačne posode in cevovodi v kemijskih obratih, različne vrste strojev itd.).

To jasno kaže pomen zadevnih sektorjev in poudarja, da bo povečanje zakonodajne skladnosti in učinkovit nadzor trga, zlasti v zvezi z blagom iz tretjih držav, imelo znatne pozitivne učinke.

VSEBINA PREDLOGOV

Predlogi, zajeti v tej pobudi, so po vsebini strogo omejeni na poravnavo s Sklepom št. 768/2008/ES in novo terminologijo iz Lizbonske pogodbe (vključno z novimi določbami o komitologiji). Natančneje, z njimi bodo poravnane opredelitve pojmov, zahteve glede sledljivosti, obveznosti gospodarskih subjektov, merila in postopki za izbor organov za ugotavljanje skladnosti (priglašenih organov) in zahteve za ugotavljanje skladnosti.

Jezik, ki je bil uporabljen v določbah Sklepa, se ohrani v največji možni meri, vendar se v nekaterih okoliščinah spremeni, da se omogoči pravilna in smiselna vključitev v direktive. Zato je lahko terminologija v direktivah različna, vendar bodo pomen in pravne obveznosti enake.

Vsebino poravnave desetih direktiv je mogoče povzeti na naslednji način:

1. ukrepi za obravnavo problema neskladnosti:

2. obveznosti za uvoznike in distributerje , da preverijo, ali je na proizvode nameščena oznaka CE, ali so jim priloženi zahtevani dokumenti in ali imajo informacije o sledljivosti. Uvedejo se dodatne obveznosti za uvoznike;

3. obveznosti za proizvajalce za zagotavljanje navodil in varnostnih informacij v jeziku, ki ga potrošniki in končni uporabniki brez težav razumejo, za preskušanje vzorcev in spremljanje proizvodov;

4. zahteve glede sledljivosti po vsej distribucijski verigi: proizvajalci in uvozniki morajo na proizvodu navesti svoje ime in naslov; vsak gospodarski subjekt mora biti sposoben pristojnim organom sporočiti, od koga je kupil proizvod in komu ga je dobavil;

5. reorganizacija postopka zaščitne klavzule (nadzor trga) , da se pojasni, kako so zadevni organi za izvrševanje obveščeni o nevarnem blagu, in zagotovi sprejetje enakovrednih ukrepov v zvezi z navedenim proizvodom v vseh državah članicah.

6. ukrepi za zagotovitev kakovosti dela priglašenih organov:

7. okrepitev zahtev glede priglasitve za priglašene organe (vključno s podizvajalci in hčerinskimi družbami), kot sta nepristranskost in usposobljenost pri izvajanju njihovih dejavnosti ter uporaba smernic, ki jih razvijejo skupine za usklajevanje;

8. revizija postopka priglasitve : države članice, ki priglašujejo organ, morajo vključiti informacije o vrednotenju usposobljenosti navedenega organa. Druge države članice lahko priglasitvi ugovarjajo v določenem roku;

9. zahteve za priglasitvene organe (tj. nacionalne organe, pristojne za ocenjevanje, priglaševanje in spremljanje priglašenih organov), kot sta objektivnost in nepristranskost pri izvajanju njihove dejavnosti;

10. obveznosti obveščanja : priglašeni organi morajo priglasitvene organe obveščati o zavrnitvah, omejitvah, začasnih preklicih in umikih potrdil.

11. ukrepi za zagotovitev večje doslednosti med direktivami:

12. poravnava običajno uporabljenih opredelitev pojmov in terminologije ;

13. poravnava besedil postopkov ugotavljanja skladnosti .

Poudariti je treba, da so vprašanja v zvezi z izvajanjem politike EU o standardizaciji, ki bi lahko posredno vplivala na izvajanje direktiv, zajetih na tem mestu, obravnavana v ločeni pobudi (paket o standardizaciji).

SKLEPNE UGOTOVITVE

Komisija pripisuje velik pomen tem predlogom, ki znatno prispevajo k političnim ciljem pravilno delujočega notranjega trga za potrošnike, strokovnjake in gospodarske subjekte na splošno. Poravnane direktive bodo pripomogle k povečanju konkurenčnosti v evropskih podjetjih, zagotovile enake pogoje za vse in zaščitile subjekte, ki poslujejo zakonito, pred manj poštenimi subjekti.

Ta pobuda je dobro usklajena z ciljem Komisije za boljšo pravno ureditev in poenostavitev, saj vnaša skladnost in zakonodajno enotnost v številne različne industrijske sektorje, s čimer bo zakonodajo EU lažje razumeti, izvajati, upoštevati in izvrševati.

Komisija je izbrala instrumente za ta paket na podlagi dejstva, da so edine spremembe teh instrumentov povezane s poravnavo določb NLF. Obsežni tehnični vidiki posamezne zadevne sektorske zakonodaje se ne spremenijo[4]. V skladu s tem Komisija poziva Evropski parlament in Svet, da obravnavata paket v vrstnem redu, ki bo zagotovil splošno skladnost, vsebovano v tehniki prenovitve, in v izogib več ločenim razpravam v različnih sektorjih.

[1] COM (2011) 206 konč., 13.4.2011.

[2] Sporočilo Komisije Parlamentu in Svetu z naslovom Okrepitev izvajanja direktiv novega pristopa, COM(2003) 240 konč., 7.5.2003.

[3] UL L 170, 30.6.2009, str.1.

[4] Izjema je Direktiva o pirotehničnih izdelkih. Komisija predlaga majhen popravek v točki (4) Priloge I v izogib nenamerni prepovedi zračnih blazin in nekaterih pirotehničnih izdelkov po 4. juliju 2013. Spremembe obstoječega besedila so sorazmerno majhne. Zato se šteje za primerneje in učinkoviteje, da se direktiva obdrži v paketu, kot pa da se ločeno revidira.