Izboljšanje dostopa do pravnega varstva v okoljskih zadevah v EU in njenih državah članicah

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Izboljšanje dostopa do pravnega varstva v okoljskih zadevah v EU in njenih državah članicah

I.Poziv k skupnim ukrepom

1Za uspeh evropskega zelenega dogovora sta bistvenega pomena sodelovanje ter zavezanost držav članic, javnosti in vseh deležnikov. Komisija se je v evropskemu zelenem dogovoru zavezala da bo „proučila potrebo po reviziji Aarhuške uredbe, da bi izboljšala dostop do upravnega in sodnega nadzora na ravni EU za državljane in nevladne organizacije, ki imajo pomisleke glede zakonitosti odločitev, ki vplivajo na okolje. Poleg tega bo Komisija sprejela ukrepe za izboljšanje dostopa do pravnega varstva pred nacionalnimi sodišči v vseh državah članicah.“

2EU bi morala sodelovati z državljani in deležniki, če želi, da evropski zeleni dogovor uspe in doseže trajne spremembe. Javnost je in bi morala ostati gonilna sila zelenega prehoda ter bi morala imeti sredstva za dejavnejše vključevanje v razvoj in izvajanje novih politik. Za krepitev zaupanja v nacionalne uprave in upravo EU je prav tako pomembno imeti potreben „sistem nadzora in ravnotežja“, da se zagotovi preverjanje skladnosti aktov in odločitev z okoljevarstveno zakonodajo. Dostop do pravnega varstva v okoljskih zadevah, tako prek Sodišča Evropske unije kot tudi nacionalnih sodišč kot rednih sodišč EU, je pomemben podporni ukrep za pomoč pri zagotavljanju prehoda na podlagi evropskega zelenega dogovora in način za krepitev vloge, ki jo civilna družba lahko ima kot varuh v demokratičnem prostoru.

3To sporočilo je priloženo predlogu Komisije za spremembo Uredbe (ES) št. 1367/2006 (v nadaljnjem besedilu: Aarhuška uredba) z namenom izboljšanja notranje revizije upravnih aktov ((COM) 2020 …). Predlog bo, ko ga bosta sozakonodajalca sprejela, izboljšal izvajanje Aarhuške konvencije (v nadaljnjem besedilu: Konvencija) „na način, ki je združljiv s temeljnimi načeli pravnega reda Unije in njenim sistemom sodnega pregleda“. Predlaga se, da imajo okoljske nevladne organizacije (NVO) širše možnosti za izpodbijanje aktov ter opustitev institucij in organov EU v skladu s Konvencijo.

4Cilj zakonodajnega predloga je okrepiti sistem EU za dostop do pravnega varstva v okoljskih zadevah. Ta sistem kot celota vsem tožnikom omogoča dostop do učinkovitega mehanizma pravnih sredstev v skladu z zahtevami Konvencije.

5Namen tega sporočila je poudariti ključno vlogo držav članic v celotnem sistemu EU. Države članice morajo zagotoviti in olajšati dostop do pravnega varstva v okoljskih zadevah, ki jih urejajo akti, sprejeti v skladu z zakonodajo EU, vključno z nacionalnimi izvedbenimi ukrepi, povezanimi z nezakonodajnimi akti EU. Dostop do pravnega varstva vključuje zagotavljanje procesnega upravičenja nevladnim organizacijam in posameznikom, ki jih je neposredno prizadela kršitev okoljske zakonodaje, tudi v čezmejnem okolju. Žal v praksi obstajajo pomanjkljivosti. Komisija je leta 2019 objavila pregled izvajanja okoljske politike, v katerem je opredelila vrsto sistemskih pomanjkljivosti v zvezi z izvajanjem dostopa do pravnega varstva v okoljskih zadevah v nacionalnih pravnih sistemih na terenu. Zlasti je izpostavila težave, s katerimi se srečujejo nevladne organizacije pri pridobitvi procesnega upravičenja za pravno izpodbijanje v zvezi z okoljskimi vprašanji, povezanimi z EU, in postopkovne ovire, kot so nedopustno visoki stroški.

6Za izboljšanje sistema EU za dostop do pravnega varstva v okoljskih zadevah v skladu s Konvencijo, katere pogodbenice so države članice v svojem imenu, Komisija poziva države članice, naj pospešijo izvajanje veljavnih zakonov EU. Enako pomembno je, da se s pravili držav članic, ki se uporabljajo za sodstvo in sodno prakso, v celoti izvaja sodna praksa Sodišča Evropske unije o dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah. Poleg tega nacionalne zakonodaje tega ne bi smele ovirati, na primer z nezagotavljanjem procesnega upravičenja nevladnim organizacijam, kot to zahteva Konvencija. Za zagotovitev pravne varnosti v vseh državah članicah mora nacionalno pravo izpolnjevati zahteve Konvencije, zakonodaje EU in sodne prakse Sodišča Evropske unije. Nacionalna sodišča bi prav tako morala uporabljati in izvajati veljavna pravila glede na zahteve, določene v njihovih nacionalnih pravnih redih, ki izhajajo iz prava EU.

II.Pomen dostopa do pravnega varstva v okoljskih zadevah v EU

7Dostop do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča sta temeljni pravici pravnega reda EU. Učinkoviti pravosodni sistemi imajo ključno vlogo pri varovanju pravne države, kot je določeno v členu 2 Pogodbe o Evropski uniji (PEU), ter pri zagotavljanju učinkovite uporabe prava EU in izboljšanju zaupanja javnosti v javne uprave.

8To je razvidno tudi iz člena 19(1) PEU, ki od držav članic zahteva, da vzpostavijo pravna sredstva, potrebna za zagotovitev učinkovitega pravnega varstva na področjih, ki jih ureja pravo Unije, in v sodni praksi Sodišča Evropske unije o dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah. Dostop do pravnega varstva v okoljskih zadevah je pomemben tudi v okviru členov 41 in 47 Listine EU o temeljnih pravicah in pomaga pri zagotavljanju pravne varnosti.

9Posamezniki in nevladne organizacije imajo ključno vlogo pri ugotavljanju morebitnih kršitev prava EU z vlaganjem pritožb pri upravah ali predložitvijo zadev sodišču. Kadar posamezniki ali nevladne organizacije zadevo predložijo nesodnemu, upravnemu organu, se pregled imenuje upravni pregled; če zadevo predložijo sodišču, se imenuje sodni nadzor.

10Sistem EU za upravno in sodno varstvo kot celota ne vključuje samo mehanizma notranje revizije v skladu z Aarhuško uredbo in dostopa do Sodišča Evropske unije, ampak se opira tudi na nacionalna sodišča. Zlasti člen 267 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) dovoljuje, da vsaka fizična ali pravna oseba, ki je stranka v postopku pred nacionalnimi sodišči, zaprosi za predhodno odločanje Sodišča Evropske unije glede veljavnosti aktov, ki jih sprejmejo institucije EU. Sistem EU in nacionalni sistemi pravnih sredstev skupaj so bistveni za zagotavljanje učinkovitega dostopa do pravnega varstva v okoljskih zadevah v EU.

III.EU kot pogodbenica Konvencije

11EU je leta 2005 uradno postala pogodbenica Konvencije. 27 držav članic je tudi ločeno pogodbenic Konvencije, vsaka od njih z lastnimi in deljenimi pristojnostmi, odgovornostmi in obveznostmi za zagotavljanje dostopa do pravnega varstva v „okoljskih zadevah“ na podlagi člena 1 Konvencije. Odgovornost za spoštovanje Konvencije je torej odvisna od te značilnosti EU, pri čemer pristojnosti izvajajo EU in njene države članice. V naslednjih odstavkih je treba opozoriti na posebne omejitve in naravo obveznosti, ki izhajajo iz ratifikacije Konvencije.

12V skladu s Konvencijo je EU organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje. V skladu s členom 19(5) Konvencije je morala EU ob uradnem obvestilu o svoji listini o ratifikaciji navesti „obseg svojih pristojnosti v zvezi z zadevami, ki jih ureja ta konvencija“.