Pot naprej

Ob upoštevanju zgoraj navedenih dejstev se zdi, da pogoji, ki se želijo ustvariti s časovnim načrtom „Vrnitev k schengenski ureditvi“, da se omogoči odprava nadzora na notranjih mejah in ponovna vzpostavitev normalnega delovanja schengenskega območja, še niso v celoti izpolnjeni. Kljub temu je bil dosežen stalen in pomemben napredek pri vrnitvi k popolnoma delujočemu schengenskemu območju. Vendar so v tej fazi razmere v Grčiji in na zahodnobalkanski poti še vedno nestabilne, države članice, ki so najbolj prizadete zaradi sekundarnih gibanj migrantov brez urejenega statusa, ki prihajajo iz Grčije, pa se soočajo z velikim pritiskom. Evropska mejna in obalna straža, ki bo dodatno okrepila zaščito zunanjih meja EU, bo postala v celoti operativna januarja 2017. Nadaljnje izvajanje izjave EU in Turčije bo prispevalo k nadaljnjemu zmanjševanju števila prihodov v EU ter nacionalnim sistemom omogočilo nadaljnjo obdelavo in odpravo zaostankov pri prošnjah za azil, pa tudi utrditev njihovih sprejemnih zmogljivosti.

Postopoma je treba ponovno zagotoviti polno uporabo obstoječih dublinskih pravil, pri čemer bi morala Grčija v skladu s priporočili Komisije v celoti sodelovati, hkrati pa je treba – na osnovi solidarnosti in odgovornosti – ta pravila izboljšati za prihodnost. Poleg tega bi morali programi za nujno premestitev, vzpostavljeni že od septembra 2015, še naprej prinašati konkretne rezultate v smislu števila premeščenih oseb. Vračanje oseb, ki nimajo pravice ostati v Evropski uniji, je treba dodatno pospešiti.

Zato je zadevnim državam članicam upravičeno dovoliti, da podaljšajo sedanji nadzor na notranjih mejah kot izjemen ukrep za nadaljnje sorazmerno obdobje. Na podlagi dejanskih trenutno razpoložljivih kazalnikov podaljšanje ne bi smelo presegati treh mesecev.

Področje uporabe predloga

Schengenskim državam, ki trenutno izvajajo začasni nadzor na notranjih mejah na podlagi priporočila Sveta z dne 12. maja 2016, bi bilo treba dovoliti, da ga podaljšajo.

Glede na postopno stabilizacijo razmer bi bilo treba mejne kontrole uporabljati le v skrajnem primeru, če ugotovljenih groženj ni mogoče ustrezno obravnavati z drugimi ukrepi, ki manj omejujejo čezmejni promet, na primer s policijskimi kontrolami v skladu s členom 23 Zakonika o schengenskih mejah. Zato bi morale države članice, ki se odločijo za ohranitev nadzora na notranjih mejah na podlagi tega priporočila, pred odločitvijo za podaljšanje proučiti vse razpoložljive alternativne ukrepe nadzoru meje. Zadevne države članice bi morale izid te proučitve v svojem obvestilu o ohranitvi nadzora na notranjih mejah sporočiti drugim državam članicam, Evropskemu parlamentu in Komisiji.

Kot je navedeno v sklepih Evropskega sveta o migracijah z dne 20. oktobra 2016, postopek vrnitve k schengenski ureditvi vsebuje prilagoditev začasnega nadzora na notranjih mejah trenutnim potrebam. Nadzor na notranjih mejah bi se moral izvajati le na podlagi analize tveganja in obveščevalnih podatkov ter bi moral biti po obsegu, pogostosti, lokaciji in času omejen na to, kar je nujno potrebno za odziv na resno grožnjo ter za zaščito javnega reda in notranje varnosti. Država članica, ki izvaja nadzor na notranjih mejah na podlagi tega priporočila, bi morala vsak teden preverjati nujnost, pogostost, lokacijo in čas nadzora, nadzor prilagajati stopnji obravnavane grožnje in ga prenehati izvajati, kadar koli je to primerno. Država članica, ki izvaja nadzor na notranjih mejah na podlagi tega priporočila, bi se morala tudi redno posvetovati z ustreznimi državami članicami, da bi v skladu z Zakonikom o schengenskih mejah zagotovila, da se bo nadzor na notranjih mejah izvajal le na tistih delih notranje meje, kjer je takšen ukrep nujen in sorazmeren.

Uvesti bi bilo treba tudi obveznost podrobnejšega poročanja. Zadevne države članice bi morale po vsakem mesecu izvajanja tega priporočila poročati Komisiji o rezultatih opravljenega nadzora in, kadar je to ustrezno, o oceni nadaljnje potrebe po takem nadzoru. To poročilo bi moralo vključevati vsaj skupno število kontroliranih oseb, skupno število zavrnitev vstopa po kontrolah, skupno število odločb o vrnitvi, izdanih po kontrolah, in skupno število prošenj za azil, prejetih na notranjih mejah, kjer se kontrole izvajajo.

Komisija bo pozorno spremljala uporabo priporočila in razmere na terenu.