1.Uvod

Komisija je julija 2014 sprejela Sporočilo o boju proti nepoštenim trgovinskim praksam v verigi preskrbe s hrano med podjetji. Nepoštene trgovinske prakse so prakse, ki močno odstopajo od dobrega poslovnega ravnanja, so v nasprotju z dobro vero in poštenim ravnanjem ter jih en trgovinski partner enostransko uvede proti drugemu trgovinskemu partnerju. V sporočilu je pojasnjeno, zakaj je struktura trga v verigi preskrbe s hrano še posebno izpostavljena nepoštenim trgovinskim praksam, in opisano, kakšno škodo lahko take prakse povzročijo udeležencem na trgu z majhno pogajalsko močjo. Da bi se začela reševati težava v zvezi z nepoštenimi trgovinskimi praksami, so bili udeleženci na trgu v evropski verigi preskrbe s hrano s sporočilom pozvani k sodelovanju v prostovoljnih shemah, katerih namen je spodbujanje dobrih praks in zmanjšanje obsega nepoštenih trgovinskih praks, prav tako pa je bil v sporočilu poudarjen pomen učinkovitega in neodvisnega izvajanja na nacionalni ravni.

Razprava se je leta 2015 okrepila, nenazadnje zaradi težav, ki so jih evropskim kmetom povzročale padajoče cene nekaterih osnovnih kmetijskih proizvodov, zlasti mlečnih proizvodov in svinjskega mesa. Povpraševanje po številnih proizvodih se je precej zmanjšalo, kar je še poslabšala ruska prepoved uvoza kmetijskih proizvodov. Hkrati pa se je povečala svetovna proizvodnja, zaradi česar je nastala splošna presežna ponudba. Čeprav nepoštene trgovinske prakse niso vzrok za nedavne padce cen, pa so kmetje zaradi nizkih cen postali bolj izpostavljeni morebitnemu nepoštenemu ravnanju svojih trgovinskih partnerjev. Ministrstva za kmetijstvo sedmih držav članic so se na izzive, s katerimi so se spoprijemali kmetje, odzvala s skupno izjavo, v kateri so Komisijo pozvala, naj nadaljuje svojo analizo nepoštenih trgovinskih praks in jih obravnava v predlogu zakonodaje na ravni EU.

Komisija se je na krizo v kmetijstvu odzvala s svežnjem celovitih ukrepov. Številni od njih so namenjeni mlečni industriji, ki so jo padci cen še posebno prizadeli. To poročilo ne bo obsegalo ukrepov, ki se nanašajo posebej na nepoštene trgovinske prakse in so bili za posamezne sektorje že sprejeti. Vzpostavila se bo projektna skupina za kmetijske trge, ki bo Komisiji svetovala o posebnih vidikih delovanja kmetijskih trgov in položaju kmetov v verigi preskrbe s hrano. Poleg tega bo tudi oblikovala priporočila in predlagala ustrezne pobude politik na tem področju.

To poročilo se osredotoča na obstoječe okvire za obravnavanje nepoštenih trgovinskih praks. Vsebuje dva glavna elementa: (1) oceno obstoječih ureditvenih okvirov in okvirov izvajanja v državah članicah ter (2) oceno učinka prostovoljne vseevropske pobude za verigo preskrbe s hrano in nacionalnih platform v okviru te pobude, ki so bile vzpostavljene.

Ugotavlja, da so se ukrepi za boj proti nepoštenim trgovinskim praksam v zadnjih letih precej okrepili. Številne države članice, zlasti tiste, v katerih je ta težava izrazitejša, so pred kratkim uvedle zakonodajne ukrepe in ukrepe za izvajanje, ki na splošno izpolnjujejo merila za učinkovite okvire proti nepoštenim trgovinskim praksam. Zakonodajo je uvedlo ali jo v bližnji prihodnosti namerava uvesti skupaj več kot 20 držav članic. Čeprav je še prezgodaj za oceno splošnega učinka te zakonodaje, so v tem poročilu opredeljena številna posebna področja, ki jih je mogoče dodatno izboljšati. Poročilo v zvezi s prostovoljno pobudo za verigo preskrbe s hrano priznava do zdaj pridobljene koristi, predlaga pa tudi številne mogoče ukrepe izboljšav za povečanje verodostojnosti in učinkovitosti pobude.

2.Ureditveni okviri in okviri izvajanja v državah članicah

Zakonodaja EU, ki bi obravnavala nepoštene trgovinske prakse v verigi preskrbe s hrano med podjetji, ne obstaja. Konkurenčno pravo EU obravnava zlorabe prevladujočega položaja in protikonkurenčne prakse, vendar večina nepoštenih trgovinskih praks, o katerih se poroča, ne spada v okvir konkurenčnega prava, saj je večina akterjev v močnem, a ne prevladujočem položaju. Nekatere države članice so uporabo zakonodaje EU o varstvu potrošnikov razširile na primere med podjetji. To se nanaša na Direktivo 2005/29/ES o nepoštenih poslovnih praksah ali Direktivo 93/13/EGS o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah. Vendar se prakse, ki jih obravnavata direktivi, večinoma razlikujejo od tistih, ki se proučujejo v tem poročilu.

Položaj pa je drugačen na nacionalni ravni, kjer so države članice nepoštene trgovinske prakse obravnavale z različnimi pristopi, ki so večinoma regulativni, nekateri pa temeljijo na samoregulativnih pobudah udeležencev na trgu. V zadnjih nekaj letih je z regulativnega vidika prišlo do precejšnjih sprememb. Natančneje, med 20 državami članicami, ki že imajo vzpostavljeno zakonodajo, jih je 15 to zakonodajo uvedlo v zadnjih petih letih. Še nekaj več jih razmišlja o zakonodaji v bližnji prihodnosti, nekatere države članice pa so v zadnjih petih letih okrepile svoje starejše okvire. Na spodnji sliki je prikaz trenutnega stanja.

Komisija je leta 2015 organizirala več sestankov z ministrstvi in organi držav članic, pristojnimi za izvajanje, da bi zbrala podrobne informacije o obstoječih ali načrtovanih regulativnih okvirih. Zbiranje informacij je bilo podprto z dvostranskimi nadaljnjimi razpravami.

Za učinkovite regulativne okvire, ki obravnavajo nepoštene trgovinske prakse, je pomembnih pet ključnih elementov. Opisani so v oddelkih v nadaljevanju besedila. Države članice lahko teh pet elementov obravnavajo različno, vendar različni pristopi ne vplivajo negativno na enotni trg. Ne glede na to, da je celovita ocena regulativnih okvirov na nacionalni ravni zadovoljiva, spodnja analiza kaže, na katerih področjih bi nekatere države članice lahko nadalje okrepile svoje regulativne okvire, in opredeljuje možnosti za njihovo medsebojno sodelovanje.

(1) Pokritost v verigi preskrbe

Z ukrepi proti nepoštenim trgovinskim praksam se obravnavajo prakse, ki izhajajo večinoma iz ekonomskih neravnotežij. Večina držav članic je določila jasna merila za opredelitev razmer, ki vodijo do nepoštenih trgovinskih praks. V večini držav članic se zakonodaja uporablja za odnose med podjetji na vseh stopnjah verige preskrbe. Nekatere države članice uporabljajo zakonodajo le za odnose, v katerih je ena stran trgovec na drobno.

Države članice, ki še niso uvedle zakonodaje, ki obsega celotno verigo preskrbe s hrano med podjetji, bi morale v prihodnjih letih razmisliti o njeni uvedbi, pri čemer je treba upoštevati, da se lahko nepoštene trgovinske prakse pojavijo na vsaki stopnji verige. To je pomembno zato, da se vsem manjšim udeležencem na trgu zagotovi ustrezna zaščita pred nepoštenimi trgovinskimi praksami, saj številni med njimi ne poslujejo neposredno s trgovci na drobno. Države članice bi morale prav tako poskrbeti, da bi bili v njihovo zakonodajo vključeni tudi udeleženci iz držav, ki niso članice EU (npr. primarni proizvajalci iz Afrike ali Latinske Amerike).

(2) Ključne vrste nepoštenih trgovinskih praks

Države članice, ki imajo zakonodajo o nepoštenih trgovinskih praksah, so te nepoštene prakse, ki jih je treba obravnavati, opredelile na podlagi svoje analize razmer na trgu in praks v njihovi državi.