[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 1.10.2010

COM(2010) 538 konč.

POROČILO KOMISIJE

27. LETNO POROČILO O SPREMLJANJU UPORABE PRAVA EU (2009)

SEC(2010) 1143 SEC(2010) 1144

POROČILO KOMISIJE

27. LETNO POROČILO O SPREMLJANJU UPORABE PRAVA EU (2009)

UVOD

Komisija je v svojem sporočilu „Evropa rezultatov“[1] iz leta 2007 navedla, da se bo v svojem letnem poročilu osredotočila na strateška vprašanja, oceno veljavne zakonodaje, prednostne naloge in načrtovanje prihodnjega dela.

To poročilo je strukturirano podobno kot lansko, uvedene pa so nekatere spremembe v povezavi z glavnimi vprašanji, ki se nanašajo na leto 2009.

SPLOŠNI PODATKI

Uvod

Pogodba o Evropski uniji (PEU) in Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU) sta začeli veljati 1. decembra 2009. Ti pogodbi spreminjata nekatere pristojnosti EU, Komisiji pa podeljujeta nekatera dodatna pooblastila za spremljanje in izvrševanje. Nekatere splošna pravila se ne spremenijo. V skladu s členom 4 PEU ostaja glavna obveznost držav članic, da zagotavljajo pravilno uporabo prava EU (prejšnji člen 10 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (PES)). V skladu s členom 17 PEU je Komisija še vedno odgovorna za zagotavljanje pravilne uporabe prava EU (prejšnji člen 211 PES). Člena 258 in 260 PDEU zadevata pristojnost Komisije, da začne postopek za ugotavljanje kršitev (prejšnja člena 226 in 228 PES). Člen 260 PDEU vsebuje dva nova elementa:

- kadar Komisija na podlagi člena 258 PDEU predloži zadevo Sodišču Evropske unije, ga lahko prosi, da državi članici naloži denarno kazen za pozen prenos direktive, sprejete v zakonodajnem postopku, ter

- Komisija mora po tem, ko je izdana prva sodba v skladu s členom 258 PDEU, državi članici le omogočiti, da predloži svoje pripombe, preden v skladu s členom 260(2) PDEU zadevo drugič predloži Sodišču Evropske unije.

Komisija bo sprejela sporočilo, v katerem bo opredelila svoj novi pristop k uporabi teh določb.

Konec leta 2009[2] je pravo EU poleg določb Pogodbe zajemalo približno 6140 uredb in malo manj kot 1820 direktiv, ki so veljale v vseh 27 državah članicah.

Splošni statistični podatki o pritožbah in postopkih za ugotavljanje kršitev

Postopek za ugotavljanje kršitev ima bistveno vlogo pri zagotavljanju pravilne uporabe prava. Konec leta 2009 je bilo približno 77 % postopkov na podlagi pritožb končanih pred prvo uradno stopnjo v postopku za ugotavljanje kršitev; približno 12 % postopkov je bilo končanih, preden je Komisija sprejela obrazloženo mnenje, približno 7 % pa pred izdajo sodbe Sodišča Evropske unije.

Konec leta 2009 je Komisija obravnavala približno 2900 primerov pritožb in kršitev. Skupno število primerov se je v primerjavi s koncem leta 2008 zmanjšalo za 16 %, pri čemer je bilo postopkov zaradi neobveščanja o ukrepih za prenos direktiv 26 % manj. Pritožbe so zajemale 54 % vseh primerov oziroma 63 % primerov, v katerih se ni obravnaval pozen prenos direktiv, kar pomeni 15-odstoten upad glede na leto 2008. Število postopkov v primerih kršitev, obravnavanih konec leta 2009, ki jih je Komisija začela na lastno pobudo, se je v primerjavi z letom 2008 zmanjšalo za 11 %.

Povprečno 51 % vseh potrebnih ukrepov prenosa v letu 2009 je bilo prepoznih, v letu 2008 pa je ta delež znašal 55 %, pri čemer je bilo število direktiv, ki naj bi se prenesle v letu 2009, manjše.

Če primerjamo obdobji 1999–2003 in 1999–2008, se je povprečni čas, potreben za ugotavljanje kršitve od odprtja spisa do vložitve vloge pri Sodišču Evropske unije v skladu s členom 258 PDEU skrajšal s približno 27 na 24 mesecev. Povprečni čas, potreben za obravnavo primerov zaradi neobveščanja o ukrepih držav članic za prenos direktiv je ostal približno 15 mesecev. Leta 2009 sta bila Sodišču v skladu s prejšnjim členom 228 PES (sedanji člen 260 PDEU) dva primera predložena dvakrat. Leta 2008 takih primerov ni bilo.

Komisija ugotavlja, da na število zabeleženih pritožb in postopkov za ugotavljanje kršitev vplivajo spremembe njenih delovnih metod, ki se preskušajo[3]. Ker bo trajalo nekaj časa, da bodo te spremembe začele učinkovati, je še prezgodaj za kakršne koli zaključke.

Peticije

Število peticij Evropskemu parlamentu v zvezi s pravilno uporabo prava EU je odvisno od odločitve državljanov, podjetij in civilne družbe, da tako izrazijo svoj interes. Čeprav večina peticij ne zadeva kršitev, pa vsebujejo uporabne informacije za Parlament in Komisijo o interesih državljanov.

Največ peticij je še vedno na področju varstva okolja in notranjega trga: 173 oziroma 82 novih peticij. Na področju varstva okolja so bile najštevilčnejše peticije v zvezi z oceno učinka (52), naravo (50), odpadnimi vodami (26), upravljanjem kakovosti vode in varovanjem virov (17), kakovostjo zraka in hrupom (13) ter industrijskimi emisijami (6). Na področju notranjega trga jih je bilo največ v zvezi s priznavanjem poklicnih kvalifikacij (28), storitvami (19), pravom družb (10), javnimi naročili (8) in finančnimi institucijami (17). Večje število peticij je bilo vloženih tudi v zvezi s temeljnimi pravicami (43), prostim gibanjem oseb (36), državljanstvom in volilno pravico (12) na področju svobode, varnosti in pravice; varnostjo v cestnem prometu, vključno s priznavanjem vozniških dovoljenj in prometnih predpisov (30); sofinanciranjem projektov v okviru regionalne politike (18) ter informacijsko družbo (9).

Med mnogimi raznovrstnimi področji, na katera se nanašajo peticije, velja posebej omeniti peticije, ki opozarjajo na težave z odpadki v Kampaniji v Italiji ter različne probleme z ravnanjem z odpadki, zlasti v Grčiji in Španiji. V zvezi z notranjim trgom je veliko peticij izpostavilo včasih kompleksne vidike posameznih primerov priznavanja poklicnih kvalifikacij. Pri storitvah na splošno so bile omenjene tudi omejitve dejavnosti lekarn, iger na srečo in športnih stav, na področju finančnih storitev pa so pozornost pritegnili kreditne institucije, vrednostni papirji, prosti pretok kapitala in plačila. Številne peticije so zadevale postopke za ugotavljanje kršitev v zvezi z urbanističnim pravom v Valenciji[4], ki jih trenutno obravnava Sodišče Evropske unije.

AKTUALNA VPRAŠANJA NA PODROČJU IZVAJANJA, UPRAVLJANJA IN IZVRŠEVANJA

Pozen prenos in poročanje ter preventivni ukrepi

a) Pozen prenos

Kljub nedavnemu zmanjšanju splošnih zaostankov pri prenosu je število tekočih postopkov za ugotavljanje kršitev v zvezi s poznim prenosom direktiv še vedno zaskrbljujoče visoko. Veliko zaostankov je na primer na področju medicinskih pripomočkov (22 novih primerov), delovnih pogojev pri interoperabilnih čezmejnih storitvah v železniškem sektorju (17), spremenjenih pravil v zvezi s sistemi zajamčenih vlog (17) ter direktive o podzemnih vodah (17). Pozen prenos je pogost tudi pri tehničnem posodabljanju direktiv na področju podjetništva. Uradne opomine za pozno ali nepopolno posredovanje poročil na prednostnem področju emisij toplogrednih plinov je prejelo 24 držav članic.

V nekaterih primerih je bil zaostanek večji: Sodišče Evropske unije je izdalo sodbo v sedmih primerih v zvezi z direktivo iz leta 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij; v teh primerih je bil zaostanek več kot dve leti. Na področju prava družb, upravljanja podjetij in ukrepov proti pranju denarja je potekalo približno 140 postopkov za ugotavljanje kršitev v zvezi s poznim prenosom. V 11 od teh primerov je bila izdana sodba Sodišča Evropske unije. V štirih primerih je Sodišče Evropske unije izdalo sodbo v zvezi z Direktivo 2004/83 o statusu begunca državljanov tretjih držav ali oseb brez državljanstva. Na področju civilnega sodstva je bil Sodišču Evropske unije drugič predložen primer Grčije z zahtevo po denarni kazni za več kot trileten zaostanek pri prenosu Direktive 2004/80 o odškodnini žrtvam kaznivih dejanj.

Sklepna ugotovitev: Pozen prenos in pozno poročanje sta še vedno zelo razširjen sistemski problem, ki vpliva na tehnično posodabljanje ukrepov, pomembnih za industrijo EU, prednostne politike EU in ukrepe, ki so zanimivi za posamezne državljane. Čeprav je letos v primerjavi z lanskim letom opazen napredek, pa obsežni in nenehni zaostanki še naprej ogrožajo doseganje ciljev EU.

b) Preventivni ukrepi

Še naprej so se vzpostavljala omrežja stikov za prenos direktiv in spletna orodja v obliki vprašanj in odgovorov. Dober primer je spletno orodje, izdelano za Direktivo 2007/64 o plačilnih storitvah, ki se je pozneje razširilo na Direktivo 2009/110 o elektronskem denarju. Orodje vsebuje podatke o sami direktivi ter napredku pri njenem prenosu, vključno z uporabljenimi možnostmi. Podobno je bila na področju nepoštenih poslovnih praks pripravljena javna podatkovna zbirka besedil nacionalnih zakonodajnih aktov ter evropske in nacionalne sodne prakse.

Pri prenosu in izvajanju zakonodaje EU so imele pomembno vlogo skupine strokovnjakov, tudi pri pomembnem napredku na področjih, kot so začasno delo prek agencij, evropski sveti delavcev in varnost v zračnem prometu. Pripravljene so bile pojasnjevalne smernice in pomoč zainteresiranim stranem na področjih, kot so vibracije in hrup na delovnem mestu, pravna sredstva v postopkih javnih naročil ter nadzor nad pridobivanjem tkiv in celic. Pripravljene so bile smernice za trženje fitofarmacevtskih sredstev (skupaj 47) in kakovost kopalnih voda.

Skupina za prenos direktive o plačilnih storitvah se je od januarja 2008 sestala desetkrat, sodelovali pa so tudi predstavniki plačilnega trga in potrošnikov. Zbranih je bilo 300 vprašanj, pripravljene pa so bile tudi pisne pripombe, ki prispevajo k boljšemu razumevanju direktive. Še naprej se srečuje kontaktna skupina z namenom proučiti, kako je mogoče izpolniti zahteve direktive o vračanju državljanov tretjih držav, ki nezakonito prebivajo v EU, vključno z delavnicami, na katere so bile povabljene mednarodne in nevladne organizacije.

Nadaljevale so se pomembne preventivne dejavnosti v skladu z Direktivo 98/34. Komisija in države članice so prispevale koristne nasvete in smernice o več kot 700 osnutkih nacionalnih tehničnih predpisov v zvezi s proizvodi, ki se ne usklajujejo na ravni EU, in storitvami informacijske družbe. Odbor za standarde in tehnične predpise se je sestal trikrat, da bi razpravljal o delovanju direktive, vzpostavljena pa je bila tudi nova delovna skupina za proučitev možnega razvoja na tem področju.

Izvajanje in uporaba direktive o storitvah sta bila obravnavana na 20 dvostranskih srečanjih držav članic in devetih srečanjih skupine strokovnjakov.

Z Uredbo 1211/2009 je bil ustanovljen nov organ evropskih regulatorjev (BEREC), ki bo med drugim zagotavljal nadaljnji razvoj dosledne regulativne prakse v elektronskih komunikacijah. Z Uredbo 713/2009 je bila ustanovljena Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER), da bi zagotavljala celovit okvir za enotno uporabo zakonodaje o notranjem trgu za električno energijo in plin.

Po začetku veljavnosti PEU za prehodno obdobje področje policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah urejajo isti postopki in pravila kot preostalo zakonodajo EU. Sprejeta je bila vrsta ukrepov za izboljšanje izvajanja pravnega reda, vključno z organizacijo regionalnih delavnic z nacionalnimi zakonodajalci in izvajalci, poenostavitvijo stikov in dvostranskih srečanj z nacionalnimi administratorji, objavo priročnikov, podporo omrežjem zainteresiranih strani in vključenostjo služb Komisije v usposabljanje za pravosodne poklice na nacionalni ravni.

Komisija je skupaj z državami članicami v okviru skupin strokovnjakov za izvajanje in uporabo prava EU tudi pregledala vse preventivne ukrepe, ki se uporabljajo, da bi zagotovili preglednost in opredelili pozitiven razvoj.

Sklepna ugotovitev: Komisija države članice poziva, da aktivno sodelujejo pri opredeljevanju in izvajanju preventivnih ukrepov za vsak nov zakonodajni ukrep in tako zmanjšajo potrebo po obsežnih sodnih razlagah ali dolgotrajni zakonodajni reviziji.

Korelacijske tabele in ocenjevanje skladnosti zakonodaje držav članic z zahtevami direktiv EU

Korelacijske tabele so eden glavnih preventivnih ukrepov, saj navajajo določbe predpisov držav članic, ki zahteve direktiv prenašajo v nacionalne pravne sisteme. V prvi vrsti zagotavljajo skladnost osnutkov ukrepov za prenos. Poleg tega pripomorejo k zagotavljanju pravilnega zaključka procesa prenosa, podjetjem in potrošnikom pa omogočajo vpogled v prenos prava EU v nacionalne zakonodaje. Omogočajo lažje sodelovanje med državami članicami in Komisijo pri predlogu prenosu, s tem pa tudi zgodnje prepoznavanje težav in dialog. Prispevajo tudi k preglednosti prava in dostopu do njega, saj usmerjajo k pravnim določbam, ki se nanašajo na različne interese državljanov in podjetij. Pomembno lahko prispevajo k prizadevanjem Sveta Evropske unije za povezovanje EU z nacionalnimi podatkovnimi zbirkami zakonodajnih besedil.

Komisija bo v pogovorih z državami članicami in drugimi institucijami še naprej poudarjala pomen korelacijskih tabel.

Sklepna ugotovitev: Korelacijske tabele prispevajo k preglednosti prava in omogočajo lažji dostop do njega. Imajo pomembno vlogo pri sodelovanju med državami članicami in Komisijo, saj zagotavljajo pravilno izvajanje direktiv. Komisija si bo še naprej prizadevala za podporo vseh institucij EU pri vsestranski pripravi teh tabel.

Upravljanje členov Pogodbe in zakonodaje EU s strani skupine strokovnjakov

Komisija v sodelovanju z državami članicami v okviru skupin strokovnjakov še naprej razvija upravljanje prava EU.

Ustanovljena je bila skupina strokovnjakov homologacijskih organov (TAAEG), da bi zagotavljala enotno uporabo tehničnih zahtev za trženje motornih vozil, saj bo sistem leta 2012 postal obvezen. Skupina koordinatorjev je sprejela kodeks ravnanja na področju upravnih praks v okviru direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij (2005/36), v kateri so pojasnjene zahteve direktive in najboljše prakse za njeno izvajanje. Na področju dovoljenih prehranskih in zdravstvenih trditev pri označevanju živil (Uredba 1924/2006) se je Komisija mesečno sestajala z državami članicami za obravnavo približno 44 000 njihovih zahtev.

Po sodbi v zadevi Metock[5] je skupina strokovnjakov razpravljala o smernicah za uporabo Direktive 2004/38, nato pa je začela izvajati program dvostranskih srečanj z vsemi državami članicami glede prenosa pravil EU o prostem gibanju državljanov in njihovih družinskih članov.

Ob veliki plinski krizi januarja 2009, ko je bila dobava plina resno ogrožena, je EU učinkovito reagirala. Učinkovito je zaščitila zanesljivost dobave s skupnim odgovorom, pri tem pa se je oprla na delo koordinacijske skupine za plin, ustanovljene z Direktivo Sveta 2004/67/ES. Tako je dokazala, da je mogoče s pristopom na ravni EU zadovoljiti vse posebne zahteve držav članic in da so skupni ukrepi najbolj učinkoviti.

Na področju finančnih storitev je skupina za prenos direktive o kapitalskih zahtevah nadaljevala svoja prizadevanja na področju razlage in pojasnil, da bi zagotovila usklajeno izvajanje obstoječih pravil. Komisiji je pomagala pri pripravi dveh izvedbenih direktiv in predloga o preudarni obravnavi postopkov ponovnega listinjenja. Ti ukrepi so bili odgovor na finančno krizo z okrepitvijo pravil o upravljanju likvidnosti, veliki izpostavljenosti in kakovosti kapitala ob hkratnem zagotavljanju potrebnih nujnih ukrepov za ohranjanje zaupanja v sisteme zajamčenih vlog.

Ustanovljena je bila tudi nova skupina strokovnjakov za upravljanje Nature 2000, katere naloga je zbiranje in izmenjava informacij o najboljših praksah, na primer usklajevanjem ohranjanja narave in gospodarskega razvoja.

Sklepna ugotovitev: Iz teh primerov je očitno, da morajo Komisija in države članice opraviti še veliko raznolikega skupnega dela, da bodo zagotovile večje koristi zakonodaje EU.

Zagotavljanje informacij in reševanje problemov državljanov, podjetij in civilne družbe ter evidentiranje in upravljanje pritožb

Državljani morajo vedeti, kako lahko pridejo do informacij, ki jih potrebujejo. Komisija je vzpostavila številne službe. Državljanom je treba omogočiti, da poiščejo ustrezno službo. Komisija si z nadaljnjim razvojem spletnega portala Tvoja Evropa[6] še naprej prizadeva izboljšati dostop, informacije in pomoč glede pravic ter priložnosti.

Pritožbeni postopek predstavlja za Komisijo poseben vir informacij in proces, v katerem lahko državljani in podjetja izrazijo pomisleke v zvezi s pravilno uporabo prava EU. Do oktobra 2009 je Komisija uporabljala sistem[7], v okviru katerega je bila opravljena uvodna ocena vsakega prejetega dopisa, da bi se ocenilo, ali je dovolj dokazov za to, da gre za potencialno kršitev, tako da bi bilo mogoče dopis evidentirati kot pritožbo. Vsi prejeti dopisi tako niso bili zabeleženi kot pritožbe.

Zaradi tega so imeli korespondenti, Evropski parlament in evropski ombudsman pomisleke. Od oktobra 2009 Komisija preskuša novo metodo, s katero se vsak dopis v zvezi z uporabo prava EU evidentira, vsak dopis, iz katerega je razvidno, da je namenjen kot pritožba v zvezi z uporabo prava EU, pa se evidentira kot pritožba, tako da je mogoče državljanom zagotoviti bolj neposreden in pozitiven odgovor. S to metodo se število zabeleženih pritožb po pričakovanjih že povečuje, ne glede na to, kakšna je njihova vsebina. Potem ko bo ta metoda v uporabi celo leto, bi morala zagotoviti zadostno podlago za to, da bo lahko Komisija v prenovitvi svojega sporočila iz leta 2002 uvedla številne izboljšave.

V letu 2009 se je prek sistema SOLVIT obravnavalo 50 % več zadev. Leto prej se je število zadev povečalo za 22 %. Uspešno razrešenih zadev je v povprečju ves čas približno 86 %. Najvišje se uvrščajo zadeve v zvezi s pravico do prebivanja, socialno varnostjo, poklicnimi kvalifikacijami in svobodo opravljanja storitev. Vrednost in učinkovitost sistema SOLVIT se še naprej povečujeta, saj nudi pomoč in rešitve državljanom in podjetjem, hkrati pa ima pomembno vlogo pri prepoznavanju strukturnih ovir prostemu gibanju.

Prvo ocenjevalo poročilo sistema „EU pilot“ je bilo sprejeto marca 2010[8]. Zaradi uspeha projekta je Komisija predlagala, da se razširi na vse države članice in da se splošno uporablja pri iskanju zgodnjega razreševanja kršitev prava EU.

Da bodo države članice pravilneje uporabljale pravo EU in da se bo zmanjšalo število pritožb, je zelo pomembno tudi sodelovanje med Komisijo in državami članicami na vseh ravneh javne uprave. Treba je izboljšati razširjanje poznavanja zakonodaje EU med pravniki, pospešiti usposabljanje na področju vprašanj, povezanih z EU, ter zagotavljati dostop do informacij vsem, ki so udeleženi pri izvajanju prava EU, na primer prek spletnega portala e-Justice.

Sklepna ugotovitev: Komisija namerava pregledati svojo splošno politiko evidentiranja pritožb in odnosov s pritožniki glede na izkušnje z novimi metodami, ki se pravkar preskušajo. Horizontalni instrumenti, kot sta sistem SOLVIT in sistem „EU pilot“, se še naprej razvijajo in dokazujejo svojo vrednost, saj je z njihovo pomočjo mogoče hitro reševati probleme, s katerimi se soočajo državljani in podjetja. Sistem „EU pilot“ je zelo učinkovito dopolnilo številnim sredstvom za zagotavljanje uporabe prava EU, saj omogoča hitro razreševanje kršitev brez uporabe formalnih postopkov, po potrebi pa tudi zagotovi podlago za take postopke. Komisija priznava, da so države članice močno zavezane temu, da zagotovijo uspeh teh instrumentov. Sama se zavezuje, da si bo še naprej prizadevala za razvoj tega partnerstva, zato je vse države članice pozvala, naj sodelujejo pri nadaljnjem razvoju sistema „EU pilot“.

Vprašanja glede izvrševanja

Uredba REACH (1907/2006) se izvršuje predvsem prek sistema uradnega nadzora in drugih ukrepov na ravni držav članic, ki se ob postopnem začetku uporabe uredbe REACH še vedno razvijajo. Obveznosti omejitev pri trženju nekaterih kemikalij so se začele izvrševati v drugi polovici leta 2009. O rezultatih študije o nacionalnih kaznih se bo Komisija posvetovala z državami članicami v letu 2010, da se zagotovi doslednost.

Leta 2009 je Komisija izdala poročilo o prvih dveh letih uporabe Uredbe št. 2006/2004 o sodelovanju na področju varstva potrošnikov in sprejela sporočilo o izvrševanju pravnega reda Skupnosti o varstvu potrošnikov, v katerem je izpostavila pet področij, kjer je potrebno nadaljnje delo[9].

Komisija je v okviru Direktive 2001/95 pregledala in okrepila tudi smernice o mehanizmu EU za hitro izmenjavo informacij o nevarnih potrošniških proizvodih (RAPEX). Vzpostavljen je bil tudi okvir za merjenje učinkovitosti izvrševanja na nacionalni ravni. Komisija pripravlja tudi uredbo na podlagi Uredbe 216/2008 o skupnih predpisih na področju civilnega letalstva, s katero bo zagotovila vmesne kazni do odvzema certifikata.

Postopek za ugotavljanje kršitev zagotavlja pravilno razlago prava EU in razrešitev kršitev. Nacionalni upravni in sodni postopki dopuščajo presojo ukrepov organov držav članic. Včasih je ustrezno, da zakonodaja EU vsebuje določbe o pritožbenih postopkih, na primer v povezavi z dostopom do okoljskih informacij, ocenami učinka na okolje, dovoljenji v zvezi s celovitim preprečevanjem in nadzorovanjem onesnaževanja, pravnimi sredstvi pri javnih naročilih ali upravnim okvirom za elektronske komunikacije.

Da se zagotovi učinkovita uporaba, je treba pri pripravi nove zakonodaje večjo pozornost posvetiti izvršilnim ukrepom, na primer pravici do pregleda sklepov ali pritožbe zoper njih. Odvisno od narave in obsega problemov na različnih področjih je mogoče razviti že obstoječe izvršilne ukrepe ali pa pripraviti nove.

Kadar so taki ukrepi omenjeni v zakonodaji EU, jih je treba uporabljati in oceniti njihovo ustreznost. Komisija bo zato svoje dejavnosti osredotočila na pravilno izvajanje teh ukrepov in njihov pregled ter poročala o njihovem delovanju in učinkovitosti v povezavi z njihovim namenom, ne da bi jih pri tem nadomestila s svojimi ukrepi, tako da ne bo zmanjševala njihove vloge.

Leta 2009 je Komisija nadalje razvila svojo prakso organizacije inšpekcijskih pregledov, včasih v sodelovanju z agencijami. Evropska agencija za varnost v letalstvu je izvedla rekordno število obiskov in izdala zahteve za takojšnjo odpravo številnih resnih primerov neskladnosti. Izvedenih je bilo skoraj 200 inšpekcijskih pregledov za zagotovitev učinkovitosti nacionalnih ukrepov na področju pomorske varnosti, predvsem v zvezi z ocenjevanjem pristanišč in ladij ter učinkovito uporabo varnostnih načrtov.

Sklepna ugotovitev: Komisija potrjuje potrebo po večji osredotočenosti na učinkovite instrumente za zagotavljanje izvrševanja prava EU. To so lahko horizontalni instrumenti ali instrumenti, namenjeni posameznim sektorjem. Kadar se zakonodaja EU nanaša na nacionalne postopke, bo Komisija dala prednost izvajanju in pregledu učinkovitosti teh izvršilnih določb in ne bo sprejela konkurenčnih ali alternativnih ukrepov. Inšpekcijski pregledi, ki se že dolgo časa izvajajo v zvezi z zdravjem ljudi, se vedno bolj uporabljajo tudi na drugih področjih, na primer varnosti in varstvu v prometu, kjer imajo lahko pomembno vlogo pri potrjevanju razlage prava in zagotavljanju njegove pravilne uporabe, s čimer potrjujejo močno zavezo rezultatom.

Vloga postopkov za ugotavljanje kršitev

Komisija je v sporočilu iz leta 2007 o Evropi rezultatov opredelila svojo sedanjo politiko v zvezi z zagotavljanjem pravilne uporabe prava EU. Pojasnila je novo osredotočenost svojih letnih poročil: strateška vprašanja, ocena veljavnega prava v različnih sektorjih, prednostne naloge in načrtovanje prihodnjega dela. Delovni dokument služb Komisije, priložen temu poročilu, vsebuje podrobne navedbe za različne sektorje, vključno s prednostnimi nalogami in upravljanjem kršitev.

Opredeljene so bile prednostne naloge za vse dejavnosti spremljanja, ki jih izvaja Komisija, do ravni posameznih pritožb in postopkov za ugotavljanje kršitev v skladu z merili iz sporočila iz leta 2007. Napredek na področju pritožb in kršitev se redno pregleduje glede na naravo primera in zastavljena merila. Posebna pozornost se posveča primerom, ki so v teku že zelo dolgo ali pa ni bilo z njimi nobenega napredka. Upoštevajo se utemeljitve za zamudo pri obravnavi nekaterih primerov, na primer, če je v obravnavi drug poskusen primer, ali če je nacionalno sodišče isti primer predložilo Sodišču Evropske unije za sprejetje predhodne odločbe. Če pred nacionalnim sodiščem poteka še nerešen postopek, lahko Komisija prouči zaključek primera, v zvezi s katerim ni bil storjen še noben uradni korak v okviru postopka za ugotavljanje kršitev, ter prekine postopek za ugotavljanje kršitev, ki je v teku, zlasti v primerih, ko je predmet nacionalnega postopka isti kot predmet postopka za ugotavljanje kršitev, saj bi imela jasno podlago za nadaljnje ukrepanje, potem ko nacionalno sodišče zaključi postopek. V tem primeru bo Komisija pripravljena proučiti morebitne preostale pomisleke državljanov, tudi ko bo nacionalni postopek zaključen.

Sklepna ugotovitev: Namen prednostnih nalog iz spremnega dokumenta k temu poročilu o stanju v različnih sektorjih je zagotoviti, da se Komisija osredotoči na ukrepe, ki bodo najverjetneje zagotovili pravočasno in učinkovito uporabo prava v čim širšem interesu čim večjega števila državljanov in podjetij. Tako bo zagotovljena učinkovitost, preprečilo pa se bo tudi podvajanje obstoječih postopkov. Komisija potrjuje svoj namen, da bo izvedla te prednostne naloge.

Poročanje in pregled izvajanja

Vedno večja pozornost se posveča naknadnemu poročanju o učinku pravil EU. Parlament se vedno bolj osredotoča na vprašan ja izvajanja. Zakonodaja EU pogosto vsebuje določbe o poročilih za prvo leto izvajanja ukrepa. Delovni dokument služb Komisije, priložen temu poročilu, se sklicuje na mnoge študije in poročila, ki jih je Komisija pripravila leta 2009 ter predvidela za 2010.

Sklepna ugotovitev: Zaradi vedno večjega poudarka na naknadnem ocenjevanju učinka zakonodaje EU je usmerjena pozornost k poročilom, ki jih mora Komisija pripraviti v zvezi z učinkovitostjo različnih zakonodajnih ukrepov EU. Komisija opozarja na pomembnost teh poročil, ki pogosto vsebujejo podrobne prispevke držav članic, kot enega njenih glavnih prispevkov k ocenjevanju učinkovitosti in učinka prava EU.

SKLEPNE UGOTOVITVE

To letno poročilo poudarja ključni pomen polnega in pravilnega izvajanja prava EU pri zagotavljanju pravic in obveznosti, ki jih predpisuje. Letošnje poročilo jasno kaže, da se prednostne naloge še naprej razvijajo in upoštevajo, pa tudi, da instrumenti, ki so se sčasoma razvili za boljše spremljanje prava EU, postajajo zrelejši in bolje prispevajo k splošni učinkovitosti in pravočasnosti procesa spremljanja.

Potrebna so zlasti dodatna prizadevanja v zvezi z nekaterimi temeljnimi in osnovnimi vidiki, na primer pravilnim in pravočasnim prenosom direktiv. Preventivni ukrepi, ki se razvijajo v sodelovanju z državami članicami, pomenijo precejšnjo naložbo vseh zainteresiranih, ki bi se morala poplačati v smislu zagotavljanja hitrejše in večje skladnosti s pravom EU v naslednjih letih.

[1] COM(2007) 502.

[2] Vsi podatki veljajo za leto 2009, če ni navedeno drugače.

[3] Glej točko 3.4.

[4] Zadeva C-306/08, Komisija proti Španiji.

[5] C-127/08 z dne 25. julija 2008, Blaise Baheten Metock in drugi proti Minister for Justice, Equality and Law Reform.

[6] http://ec.europa.eu/youreurope/.

[7] Opisan v sporočilu Komisije iz leta 2002 o odnosih s pritožnikom v zvezi s kršitvami prava Skupnosti – COM(2002) 141.

[8] COM(2010) 70.

[9] COM(2009) 330.