SL Uradni list Evropske unije C 113/1

MNENJE EVROPSKE CENTRALNE BANKE

z dne 7. januarja 2014

o predlogu uredbe o indeksih, ki se uporabljajo kot referenčne vrednosti v finančnih instrumentih in finančnih pogodbah

(CON/2014/2)

2014/C 113/01

Uvod in pravna podlaga

Evropska centralna banka (ECB) je dne 18. oktobra 2013 in 28. oktobra 2013 prejela zahtevi Sveta oziroma Evropskega parlamenta za mnenje o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o indeksih, ki se uporabljajo kot referenčne vrednosti v finančnih instrumentih in finančnih pogodbah (1) (v nadaljnjem besedilu: predlagana uredba).

Pristojnost ECB, da poda mnenje, izhaja iz členov 127(4) in 282(5) Pogodbe o delovanju Evropske unije, saj predlagana uredba vsebuje določbe, ki vplivajo na prispevek Evropskega sistema centralnih bank k nemotenemu vodenju politik glede stabilnosti finančnega sistema, kakor je navedeno v členu 127(5) Pogodbe. V skladu s prvim stavkom člena 17.5 Poslovnika Evropske centralne banke je to mnenje sprejel Svet ECB.

1. Namen predlagane uredbe

1.1 Predlagana uredba uvaja skupni regulativni okvir Unije za urejanje objavljenih indeksov, ki služijo kot referenčne vrednosti za sklicevanje v finančnih instrumentih in finančnih pogodbah, kot so pogodbe o hipotekarnih kreditih, ali za merjenje uspešnosti investicijskih skladov, da se zagotovi celovitost in točnost teh indeksov ter s tem prispeva k delovanju notranjega trga ob hkratnem doseganju visoke ravni varstva potrošnikov in vlagateljev (2).

1.2 Novi okvir ureja celoten postopek določanja referenčnih vrednosti, od prispevanja kotacij ali drugih vhodnih podatkov s strani udeležencev na trgu ter upravljanja in nadziranja referenčne vrednosti do razširjanja in objavljanja referenčne vrednosti. Natančneje, namen predlagane uredbe je zagotoviti večjo zanesljivost in trdnost referenčnih vrednosti, tako da bodo udeleženci na trgu z njimi težje manipulirali, ter na splošno večjo preglednost postopkov določanja referenčne vrednosti. To naj bi dosegla predvsem z okrepitvijo nadzorne kontrole kakovosti vhodnih podatkov za indekse, ki se lahko uporabijo kot referenčne vrednosti, in metodologije za prispevanje teh podatkov (3) ter z izboljšanjem upravljanja in nadzora subjektov, ki upravljajo zagotavljanje referenčne vrednosti. Po predlaganem sistemu se zahteva, da upravljavci s sedežem v Uniji predložijo vlogo za izdajo dovoljenja s strani domačega pristojnega organa (4). Ker je funkcija upravljavca osrednja funkcija pri določanju referenčne vrednosti in vključuje diskrecijsko pravico glede načina pretvorbe vhodnih podatkov v referenčno vrednost, morajo upravljavci sprejeti kodeks ravnanja in zagotoviti, da na zagotavljanje podatkov ne vpliva nikakršno nasprotje interesov (5). Komisija je pooblaščena, da odloči, katere referenčne vrednosti v Uniji so „ključne referenčne vrednosti“, in sprejme seznam takih referenčnih vrednosti na ravni Unije (6).

1.3 V zvezi z nadzorom in izvrševanjem morajo v skladu s predlagano uredbo države članice imenovati organ ali organe, ki bodo odgovorni za izvajanje teh nalog (7), ter te organe sporočiti Evropskemu organu za vrednostne papirje in trge (ESMA). V zvezi s ključnimi referenčnimi vrednostmi, za katere je bolj verjetno, da imajo čezmejne učinke, mora pristojni organ upravljavca ustanoviti kolegij pristojnih organov, ki ga sestavljajo ta organ, ESMA, pristojni organi ponudnikov in drugi pristojni organi, kadar je to upravičeno, ter mora tudi vzpostaviti pisne dogovore v okviru kolegija, med drugim o pomoči, ki se zagotovi temu pristojnemu organu pri izvrševanju nekaterih ukrepov v zvezi z obveznim prispevanjem h ključni referenčni vrednosti (8). Če se v okviru kolegija ne doseže dogovor o sprejetju nekaterih določenih ukrepov (9), lahko pristojni organ upravljavca sprejme odločitev o zadevi, pod pogojem, da se vsako odstopanje od mnenj drugih članov kolegija in, kjer pride v poštev, ESMA v celoti obrazloži. Poleg tega lahko med drugim v primeru, da se pristojni organi ne uspejo sporazumeti o pisnih dogovorih, ali da pride do nestrinjanja s sprejetim ukrepom, ESMA sprejme odločitev na podlagi predložitve zadeve s strani drugega člana kolegija ali na lastno pobudo v skladu s postopkom „zavezujočega posredovanja“ (10). Predlagana uredba določa tudi ureditev enakovrednosti za referenčne vrednosti z upravljavci iz tretjih držav, ki naj bi jo upravljal ESMA (11).

1.4 Predlog tudi dopolnjuje nedavne predloge Komisije, da se manipulacija referenčnih vrednosti uvrsti med kršitve v zvezi z zlorabo trga, za katere v skladu z novo ureditvijo proti zlorabi trga veljajo stroge denarne kazni (12). Kar zadeva mednarodni vidik, je navedeno, da je predlagana uredba skladna z načeli za finančne referenčne vrednosti, ki jih je julija 2013 izdalo Mednarodno združenje nadzornikov trga vrednostnih papirjev (IOSCO) (13).

2. Splošne pripombe

ECB podpira cilj predlagane uredbe, da se na ravni Unije vzpostavi enoten sklop pravil za postopke določanja referenčnih vrednosti za finančne instrumente (14) in finančne pogodbe (15) v interesu celovitosti in zanesljivosti finančnih referenčnih vrednosti ter širše skrbi za zaščito vlagateljev in potrošnikov. ECB meni, da je regulativni odziv upravičen in sorazmeren z ugotovljenimi pomanjkljivostmi postopkov določanja referenčnih vrednosti. Povrnitev celovitosti finančnih referenčnih vrednosti in zaupanja javnosti vanje je še toliko bolj pomembna po nedavni domnevni manipulaciji pomembnih medbančnih referenčnih obrestnih mer Libor in Euribor, ki je v več primerih privedla do visokih denarnih kazni in obtožb glede zlorabe drugih indeksov. Za Eurosistem je za potrebe zaščite celovitosti in zanesljivosti teh pomembnih referenčnih vrednosti ključno, da se vzdržuje kakovost prispevkov (vhodnih podatkov) k tem indeksom in integriteta njihovih upravljavcev.

V odzivu Eurosistema na javno posvetovanje Komisije o urejanju indeksov v letu 2012 (16) je ECB poudarila sistemsko pomembnost referenčne vrednosti Euribor za finančno stabilnost ter dala posebna priporočila glede kratkoročnih in srednje- do dolgoročnih ukrepov za izboljšanje celovitosti in zanesljivosti referenčne vrednosti Euribor in drugih tovrstnih referenčnih vrednosti. ECB je skupaj z nacionalnimi centralnimi bankami (NCB) Eurosistema podala odzive Eurosistema tudi na druga podobna posvetovanja o prihodnosti referenčnih indeksov na ravni Unije in na mednarodni ravni (17).

ECB želi dati tudi nekaj v prihodnost usmerjenih pripomb o reformi ključnih referenčnih obrestnih mer. Čeprav je bil dosežen napredek pri krepitvi postopkov upravljanja in povrnitvi kredibilnosti, je treba sprejeti dodatne ukrepe. ECB močno podpira pobude na trgu, katerih namen je določiti referenčne stopnje na podlagi transakcij, ki bi lahko uspešno dopolnile ali nadomestile Euribor in v finančnem sistemu, ki se spreminja, prispevale k lažji izbiri na trgu, tako da bi lahko uporabniki izbrali referenčne stopnje, ki bolj ustrezajo njihovim potrebam. Poleg tega je treba pri oblikovanju novih referenčnih stopenj upoštevati trdna načela za referenčne stopnje, ki so jih sprejeli ESMA, Evropski bančni organ (EBA) in IOSCO. Zato ECB močno spodbuja udeležence na trgu, da se dejavno vključijo v postopek oblikovanja teh stopenj in s tem zagotovijo, da bo nastala stopnja ustrezala potrebam trga. V tem obdobju prehoda na nove referenčne stopnje je zelo pomembno tudi to, da je vsak okvir Unije uporaben za udeležence na trgu. To je posebej ključno glede na to, da je področje uporabe predlagane uredbe zelo široko. ECB želi tudi poudariti, da se spodnje posebne pripombe osredotočajo predvsem na vpliv uredbe na pomembne referenčne obrestne mere.

3. Posebne pripombe

3.1 Področje uporabe, izvzetje indeksov in referenčnih vrednosti, ki jih zagotavljajo centralne banke, ter opredelitev pojma

3.1.1 ECB podpira široko področje uporabe predlagane uredbe, ki zajema vse referenčne vrednosti, ki se uporabljajo za sklicevanje v finančnih instrumentih, ki so uvrščeni v trgovanje ali se z njimi trguje na organiziranem mestu trgovanja, kot so izvedeni finančni instrumenti za energijo, primarne proizvode in valute, za sklicevanje v finančnih pogodbah in za sklicevanje pri vrednosti investicijskih skladov (18). To je primerno glede na razširjeno in splošno uporabo referenčnih vrednosti na domačih in mednarodnih finančnih trgih ter posledično znatno možnost, da te referenčne vrednosti negativno vplivajo na vlagatelje in potrošnike pri manj zapletenih finančnih produktih, kot so hipoteke.

3.1.2 ECB pozdravlja izrecno izvzetje centralnih bank, ki so članice Evropskega sistema centralnih bank (ESCB), iz področja uporabe predlagane uredbe, saj te že imajo vzpostavljene sisteme za zagotavljanje skladnosti s cilji predlagane uredbe (19). Vendar ECB predlaga, da se to izvzetje razširi na vse centralne banke, saj referenčne vrednosti in indekse, ki jih te zagotavljajo, že nadzirajo javni organi. Ta nadzor je zasnovan za doseganje skladnosti z načeli, standardi in postopki, ki zagotavljajo točnost, celovitost in neodvisnost referenčnih vrednosti in indeksov (20). V primeru centralnih bank – in dejansko javnih organov na splošno – bi prišlo tudi do podvajanja, če bi predlagana uredba veljala zanje, glede na to, da bodo upravljavce nadzirali njihovi nacionalni pristojni organi. Zato centralnih bank ter njihovih referenčnih vrednosti in indeksov ni treba vključiti v predlagano uredbo (21), ECB pa dejansko ne bi nasprotovala razširitvi izvzetja na vse javne organe. To je skladno z načeli IOSCO o določanju referenčnih vrednosti, pri čemer je v nedavnem poročilu o teh načelih navedeno, da upravljanje referenčne vrednosti s strani nacionalnega organa za potrebe javne politike ne sodi v področje uporabe teh načel (22).

Poleg tega v zvezi z opredelitvijo pojma „medbančna referenčna obrestna mera“ (23) ECB ugotavlja, da posebna ureditev iz Priloge II zajema samo tiste tovrstne referenčne vrednosti, ki temeljijo na obrestnih merah, po katerih lahko banke posojajo drugim bankam ali si izposojajo od njih. Po mnenju ECB bi morala biti ta ureditev manj omejujoča in bi morala vključevati tudi referenčne vrednosti, pri katerih je osnovno sredstvo stopnja, po kateri lahko banka posoja ali si izposoja na veleprodajnem trgu (24). Veleprodajni trg lahko zajema tudi subjekte, ki niso banke.

3.2 Celovitost in zanesljivost referenčnih vrednosti ter postopek izdaje dovoljenj upravljavcem in nadzor nad njimi (25)

3.2.1 ECB pozdravlja dejstvo, da morajo biti vhodni podatki, ki jih predložijo ponudniki, podatki o transakcijah, in da se lahko drugi podatki uporabijo samo, če podatki o transakcijah ne zadoščajo za točen in zanesljiv prikaz tržnega ali gospodarskega stanja, ki naj bi se merilo z referenčno vrednostjo, in pod pogojem, da je take podatke mogoče preveriti (26).

3.2.2 Vendar pa bi morali zakonodajni organi Unije nameniti posebno pozornost temu, da se zagotovi, da ne bi pri zasledovanju upravičenih ciljev predloga z zaostritvijo regulativnih zahtev za upravljavce (27) nenamerno odvrnili novih kandidatov za vstop v to ključno funkcijo niti premočno odvrnili sedanjih upravljavcev od ohranitve te funkcije, zlasti v sedanjem obdobju prehoda na možne nove referenčne stopnje (28). Take ovire za vstop bi lahko privedle do seznama referenčnih vrednosti, ki ne bi bil najboljši in morda ne bi zadostil potrebam uporabnikov.

3.2.3 Poleg tega je za namen določitve, kje se nahaja mejna vrednost „50 % vrednosti transakcij na trgu“, ki je v skladu s členom 7(1)(c) predlagane uredbe pogoj, da upravljavec ugotovi, ali za referenčne vrednosti, ki ne temeljijo na transakcijah, obstaja osnovni trg, treba pojasniti, kako naj upravljavec pride do zanesljive in neizpodbojne ocene glede tega, kaj predstavlja trg za potrebe te ugotovitve, glede na to, da je trg ekonomski pojem, ki izhaja iz konkurenčnega prava in v predlagani uredbi ni podrobneje opredeljen.

3.2.4 ECB tudi ugotavlja, da bodo v skladu s predlagano uredbo upravljavce in ponudnike, ki prispevajo podatke za izračun referenčnih vrednosti, v Uniji nadzirali pristojni organi, ki jih bodo imenovale države članice, in da bodo upravljavci referenčnih vrednosti potrebovali dovoljenje teh organov. ECB je v preteklosti izrazila stališče (29), da bi morali biti glede na sistemsko pomembnost referenčne vrednosti Euribor za finančne trge v Uniji in njeno vlogo pri transmisiji denarne politike v nadzor nad postopki določanja stopnje Euribor vključeni evropski nadzorni organi. ECB meni, da so organi, kot sta ESMA in EBA, primerni za prevzem take vloge. Zato ECB pozdravlja predlog, da Komisija sprejme delegirane akte na podlagi tehničnih standardov, ki jih pripravi ESMA v zvezi z določenimi zadevami v postopkih določanja referenčnih vrednosti, ter predlagano pooblastilo ESMA, da opravi „zavezujoče posredovanje“ pri usklajevanju sodelovanja med pristojnimi organi v Uniji (30), in njegovo vlogo pri registraciji in preklicu registracije upravljavcev s sedežem v tretjih državah (31). Poleg tega bi bilo treba pojem sedeža pravnih in fizičnih oseb, kakor je opredeljen v predlagani uredbi („located“), v angleškem jeziku uporabljati dosledno v celotnem besedilu (32). ECB pozdravlja tudi to, da lahko pristojni organi nekatere svoje naloge v skladu s predlagano uredbo prenesejo na ESMA, če ta s tem soglaša (33).

3.3 Sektorske zahteve, ključne referenčne vrednosti in obvezno prispevanje (34)

3.3.1 Predlog vsebuje regulativne zahteve za različne vrste referenčnih vrednosti in sektorjev ter posebno ureditev za „ključne referenčne vrednosti“ (35). ECB podpira elemente te strožje ureditve za ključne referenčne vrednosti. ECB pozdravlja tudi to, da predlagana uredba predvideva možnost, da nadzorovani subjekti obvezno prispevajo vhodne podatke za ključno referenčno vrednost (36). To je pomemben varovalni mehanizem za primer, ki ga ni mogoče izključiti, ko pride do nedelovanja trga in prispevki iz podatkov na podlagi transakcij usahnejo ali niso na voljo (37). ECB pa je zaskrbljena, da sedanja opredelitev pojma „ključna referenčna vrednost“ (38), ki zahteva, da je večina ponudnikov nadzorovanih subjektov in da se „sklicujejo na finančne instrumente s hipotetično vrednostjo vsaj 500 milijard EUR“, morda ne zagotavlja dovolj varne podlage za nastanek novih ključnih referenčnih vrednosti, na primer za medbančne obrestne mere. Poleg tega, da predlagana opredelitev pomeni možno oviro za vstop, je njena slaba stran tudi to, da je težko oceniti, ali je dosežena številčna mejna vrednost. Iz tega razloga ECB vidi prednosti v tem, da se ohrani prožnejša opredelitev, ki bi temeljila na vidikih finančne stabilnosti (39).

3.3.2 ECB ima resne pomisleke v zvezi s predlaganim besedilom glede mejne vrednosti za uporabo pooblastil za zahtevanje obveznega prispevanja. Člen 14 v sedanjem besedilu daje pristojnemu organu upravljavca nekatera pooblastila, ki jih ta lahko izvaja z namenom, da zagotovi, da nadzorovani subjekti še naprej zagotavljajo prispevke za referenčno vrednost, lahko pa od njih zahteva tudi izvedbo drugih ukrepov (40) v primeru, če „ponudniki, pri čemer je zajetih vsaj 20 % ponudnikov, prenehajo prispevati podatke za izračun ključnih referenčnih vrednosti ali je na voljo dovolj dokazov, da bi lahko vsaj 20 % ponudnikov v katerem koli letu prenehalo prispevati podatke“. Lahko pa bi prišlo do primerov, ko bi v obdobju več let veliko institucij, ki so članice skupine, prenehalo prispevati vhodne podatke, vendar v nobenem posameznem letu (na drseči ali koledarski podlagi) število prenehanj ne bi doseglo 20 % vseh ponudnikov, ki prispevajo podatke za izračun referenčne vrednosti, ter tako ne bi bil izpolnjen pogoj za uporabo pooblastil pristojnega organa za ukrepanje. To lahko posledično vodi v počasen konec ključne referenčne vrednosti brez možnosti, da se uporabi kakršen koli obvezen sistem. To ima lahko resne posledice z vidika reprezentativnosti skupine. Čeprav je upravljavec zavezan zagotoviti, da pridobi vhodne podatke od skupine ali vzorca ponudnikov, ki je zanesljiv in reprezentativen (41)„ imajo lahko brez možnosti uvedbe obveznega prispevanja pomanjkljivosti vhodnih podatkov za referenčno vrednost resne posledice za finančno stabilnost in pravilno delovanje trgov. Glede na ključnost teh referenčnih vrednosti ter ob upoštevanju vidikov finančne stabilnosti in nemotenega delovanja trgov ECB močno priporoča, da se opusti zanašanje na številčno preverjanje, ki ga je lahko zaobiti in katerega mejna vrednost morda ne bo nikoli dosežena, ter se nadomesti s kvalitativnimi merili, povezanimi z vidiki finančne stabilnosti. Zato ECB močno priporoča, da se od upravljavca zahteva, da redno in vsakokrat, kadar se zmanjša velikost skupine, oceni, ali je skupina še reprezentativna, zlasti pa to, ali katero koli zmanjšanje velikosti povzroči, da se vhodni podatki pridobivajo od sklopa ponudnikov, ki ni dovolj reprezentativen (42). ECB ob tem izpostavlja, da člen 7(1)(b) predlagane uredbe zahteva, da upravljavec „pridobi vhodne podatke od zanesljive in reprezentativne skupine ali vzorca ponudnikov za zagotovitev, da je referenčna vrednost, ki temelji na teh podatkih, zanesljiva ter predstavlja tržno ali gospodarsko stanje, ki naj bi se merilo z referenčno vrednostjo (‚reprezentativni ponudniki‘)“. V tej zvezi ECB priporoča, da se v členu 14(2) izrecno določi, da lahko nadzorovani subjekti, ki se izberejo za obvezno prispevanje h ključni referenčni vrednosti, vključujejo nadzorovane subjekte, ki niso institucije iz skupine.

3.3.3 V primeru ključnih referenčnih vrednosti predlagana uredba tudi zahteva, da pristojni organi ponudnikov „pomagajo“ pristojnemu organu upravljavca referenčne vrednosti pri izvrševanju ukrepov, določenih v skladu s členom 14(1)(a) in (b) (43), vključno z zahtevo, da nadzorovani subjekti obvezno prispevajo k referenčni vrednosti. ECB razume, da se v primeru, kadar bodisi pristojni organ upravljavca sprejme odločitev o katerem od teh ukrepov in o sprejetem ukrepu ali ukrepih obstaja nestrinjanje v kolegiju bodisi ni sporazuma o pisnih dogovorih, ki naj bi bili sklenjeni za izvrševanje ukrepov pristojnega organa upravljavca, zadeva lahko predloži ESMA, ki nato lahko sprejme odločitev v skladu s postopkom iz člena 19 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

3.4 Sodelovanje pri nadzoru

Predlagana uredba določa ustanovitev kolegija pristojnih organov v zvezi z vsako ključno referenčno vrednostjo (44). ECB pa je zaskrbljena glede delovanja takega postopka v primeru ključnih finančnih referenčnih vrednosti, zlasti v izrednih razmerah, kot je nedelovanje trga. Poleg tega ti dogovori ne bi smeli vplivati na odgovornosti ECB za nadzor bank v skladu z uredbo o prenosu posebnih nalog na področju bonitetnega nadzora kreditnih institucij na ECB (45). Ta uredba na ECB prenaša naloge bonitetnega nadzora kreditnih institucij, ne pa nalog v zvezi z nadzorom opravljanja poslov kreditnih institucij (46). Zato ECB razume, da nacionalni pristojni organi ostajajo odgovorni za nadzor referenčnih vrednosti. Da pa bi odpravili vsak dvom v to, da odgovornost za nadzor nad finančnim poslovanjem institucij, ki prehajajo pod enotni mehanizem nadzora (EMN), ostaja v rokah nacionalnih pristojnih organov, bi morali v uredbi določiti, da mora biti pristojni organ, ki ga imenuje država članica, nacionalni pristojni organ.

3.5 Preglednost in varstvo potrošnikov

3.5.1 ECB ugotavlja, da mora v skladu s členom 16(1) predlagane uredbe upravljavec objaviti vhodne podatke, ki se uporabijo pri določanju referenčne vrednosti, takoj po objavi referenčne vrednosti, razen če bi imela objava resne negativne posledice za ponudnike ali bi negativno vplivala na zanesljivost ali celovitost referenčne vrednosti, pri čemer se lahko v tem primeru objava začasno odloži za obdobje, v katerem se posledice bistveno ublažijo. ECB tudi razume, da določbe predlagane uredbe, ki pristojnemu organu, njegovim zaposlenim in morebitnim pooblaščencem prepovedujejo, da bi razkrili „informacije, ki so poslovna skrivnost“, kateri koli drugi osebi, ne veljajo za upravljavca referenčne vrednosti in tako temu ne preprečujejo, da končno objavi vhodne podatke, tudi če ti vsebujejo take informacije, kakor so določene v členu 16 predlagane uredbe. Vendar je vprašljivo, ali ti podatki pomenijo dodatno vrednost za uporabnike. Predlagana uredba bi morala namesto tega zagotoviti, da bodo uporabniki na podlagi ustreznega pregleda, nadzora, arhiviranja in revidiranja podatkov lahko verjeli v njihovo zanesljivost. Poleg tega lahko v zvezi z referenčnimi vrednostmi na podlagi transakcij pride do primerov, ko vhodni podatki, ki naj bi bili objavljeni, vsebujejo podatke, ki so poslovno občutljivi ali poslovna skrivnost, na primer, če so v vhodne podatke vključeni podatki o obsegu transakcij. Zato od upravljavca ne bi smeli zahtevati, da objavi vhodne podatke, niti z zamikom, razen če zadevni pobudnik to predhodno odobri, temveč bi bilo dovolj, če bi od upravljavca zahtevali, da shrani podatke za določeno obdobje, v katerem bi lahko pristojni organ na zahtevo dostopal do njih (47). To bi pomenilo manjše breme za ponudnike, pristojnemu organu upravljavca pa bi omogočilo dostop do podatkov za potrebe preverjanja, ali so točni in zadostni.

3.5.2 Določbe o preglednosti upravljavca referenčne vrednosti zavezujejo k objavi postopka glede ukrepov, ki jih mora sprejeti v primeru bistvenih sprememb ali ukinitve referenčne vrednosti. Prav tako so tudi nadzorovani subjekti in uporabniki zavezani, da objavijo zanesljive načrte ukrepov, ki bi jih sprejeli v takem primeru (48). Vendar pa niti te določbe niti določbe, ki urejajo prehodno ureditev (49), ne vzpostavljajo zahteve po načrtih za izredne razmere za primer nenadne motnje v zagotavljanju referenčne vrednosti. ECB zato priporoča, da se v predlagano uredbo vključi zahteva, da mora upravljavec referenčne vrednosti pripraviti lastne postopke za izredne razmere ob popolni preglednosti v razmerju do končnih uporabnikov indeksov. Predlaga se, da se take določbe vključijo v kodeks ravnanja upravljavca referenčne vrednosti kot dodatna zahteva v odstavku 1 oddelka D Priloge I k predlagani uredbi (50).

3.5.3 Od nadzorovanih subjektov, kot so kreditne institucije, se zahteva, da ocenijo, ali je to, da finančna pogodba, ki jo nameravajo skleniti s stranko, vsebuje sklicevanje na referenčno vrednost, ustrezno za uporabo s strani te stranke. Za zagotovitev ustreznosti referenčne vrednosti mora subjekt pridobiti potrebne informacije o tej referenčni vrednosti, vključno z javno izjavo upravljavca o referenčni vrednosti (51). ECB priporoča, da zakonodajni organi Unije pojasnijo, kako bo ta obveznost upoštevana v predlogu Komisije o kreditnih pogodbah za stanovanjske nepremičnine (52), saj opredelitev finančnih pogodb v predlagani uredbi vključuje hipoteke.

3.6 Uporaba referenčnih vrednosti, ki jih zagotavljajo upravljavci iz tretjih držav (53)

3.6.1 ECB ugotavlja, da morajo referenčne vrednosti, ki jih zagotavljajo upravljavci s sedežem v tretjih državah, v skladu s predlagano ureditvijo enakovrednosti iz člena 20 izpolniti nekatere določene pogoje, vključno s pridobitvijo odločitve Komisije, s katero ta priznava, da sta pravni okvir in nadzorna praksa teh tretjih držav enakovredna tistima iz predlagane uredbe, preden te referenčne vrednosti lahko uporabijo nadzorovani subjekti v Uniji. ECB tudi ugotavlja, da kaže, da za te referenčne vrednosti ne veljajo prehodne določbe iz člena 39, saj kaže, da te določbe urejajo samo obstoječe referenčne vrednosti, katerih upravljavec mora zaprositi za izdajo dovoljenja pristojni organ države članice, v kateri ima upravljavec sedež, tj. gre za upravljavce s sedežem v Uniji.

3.6.2 ECB je zaskrbljena glede delovanja predlagane ureditve enakovrednosti, zlasti če bi se uvedla hkrati z drugimi določbami predlagane uredbe. Veliko pomembnih investicijskih produktov v Uniji, zlasti pri izvedenih finančnih instrumentih in investicijskih skladih, se sklicuje na referenčne vrednosti, ki niso iz Unije. Čeprav je IOSCO objavil načela o določanju referenčnih vrednosti in spodbuja države, da jih izvedejo (54), to ostaja v rokah posameznih držav in je zato negotovo, ali jih bodo vsi člani IOSCO izvedli v zakonodaji. Ker mora biti v pozitivni odločitvi Komisije o enakovrednosti v skladu s predlagano uredbo navedeno, da pravni okvir tretje države zagotavlja, da so zahteve uredbe, vključno z zahtevami za upravljavce glede upravljanja in kontrole, pravno zavezujoče ter predmet učinkovitega nadzora in izvrševanja (55), bi morda veliko pravnih okvirov tretjih držav, vključno s tistimi iz držav članic skupine G20, težko izpolnilo pogoje za enakovrednost, na primer, če ti pravni okviri ne predvidevajo nadzora upravljavca in ponudnikov (56). Posledično bi bilo treba umakniti širok krog produktov, ki se sklicujejo na take referenčne vrednosti z upravljavci iz tretjih držav, možen vpliv takega ravnanja na finančno stabilnost pa bi bil lahko velik.

3.6.3 ECB tudi ugotavlja, da predlagana ureditev enakovrednosti ne daje jasne usmeritve glede posledic za pogodbe, ki se trenutno sklicujejo na take referenčne vrednosti, če te referenčne vrednosti ne bodo uspešno prestale preverjanja enakovrednosti, saj kaže, da prehodne določbe v členu 39 veljajo samo za referenčne vrednosti iz Unije.

3.6.4 Zato namesto tega, da se pusti uporabo referenčnih vrednosti, ki niso iz Unije, v negotovosti, ECB poziva zakonodajne organe Unije, naj preučijo vsaj možnost določitve daljšega obdobja za uvedbo ureditve enakovrednosti, po katerem bi izbrane referenčne vrednosti, ki se splošno uporabljajo in imajo upravljavce iz tretjih držav, zlasti držav članicah skupine G20, lahko še naprej uporabljale v Uniji do konca daljšega, triletnega prehodnega obdobja. V zvezi s temi referenčnimi vrednostmi bi moral upravljavec iz tretje države dokazati skladnost z načeli IOSCO po svojem domačem pravnem okviru. Posledično bi bila referenčna vrednost začasno izvzeta iz zahtev glede enakovrednosti, ki so določene v členu 20 predlagane uredbe. Pomembno pa je, da se uravnovesijo vidiki finančne stabilnosti v Uniji in širši vidiki enake obravnave vseh upravljavcev ključnih referenčnih vrednosti, ki se v Uniji splošno uporabljajo. Da bi dosegli tako ravnovesje, ECB predvideva vlogo ESMA, da v imenu Komisije redno pregleduje, ali je odlog uvedbe ureditve enakovrednosti za upravljavce s sedežem zunaj Unije (57) še upravičen.

4. Drugi mednarodni vidiki

V odzivu Eurosistema na posvetovanje Komisije o urejanju indeksov iz septembra 2012 (58) je ECB poudarila, da je na tem področju pomembno zagotoviti ustrezno usklajevanje zakonodajnih pobud na nacionalni ravni in ravni Unije z mednarodnimi pobudami. V tej zvezi ECB pripominja, da skupina Official Sector Steering Group Odbora za finančno stabilnost, katere članica je ECB, trenutno obravnava prihodnost finančnih referenčnih vrednosti skupaj z udeleženci na trgu.

Kadar ECB priporoča, da se predlagana uredba spremeni, so konkretni predlogi sprememb besedila s pripadajočimi pojasnili navedeni v Prilogi.

V Frankfurtu na Majni, 7. januarja 2014 Predsednik ECB Mario DRAGHI

(1) COM(2013) 641 final.

(2) Glej člen 1 predlagane uredbe. Področje uporabe predlagane uredbe je široko ter zajema raznovrstne referenčne indekse, vključno z vsemi indeksi, ki se uporabljajo za sklicevanje v finančnih instrumentih, ki so uvrščeni v trgovanje ali se z njimi trguje na organiziranem mestu trgovanja, kot so izvedeni finančni instrumenti za energijo, primarne proizvode in valute.

(3) Glej člena 7 in 8 predlagane uredbe.

(4) Glej člen 22 predlagane uredbe. Tako lahko nadzorovani subjekti, kakor določa člen 19, uporabljajo referenčno vrednost, ki je predmet predlagane uredbe, samo v primeru, če jo zagotavlja upravljavec, ki je pridobil dovoljenje v skladu s členom 23 ali je registriran v skladu s členom 21.

(5) Npr. če so med člani upravljavca ali skupine, ki jo ta vodi, udeleženci na trgu, ki prispevajo vhodne podatke za indeks.

(6) Glej člen 13 predlagane uredbe. V zvezi s ključnimi referenčnimi vrednostmi morajo upravljavci pristojnemu organu poslati kodeks ravnanja in od njega pridobiti odobritev tega kodeksa ravnanja.

(7) Glej člen 29 predlagane uredbe. Nadzorna in preiskovalna pooblastila pristojnih organov so določena v členu 30, njihove upravne sankcije pa v členu 31.

(8) Glej člen 34(1) in (6) predlagane uredbe. Zadevni ukrep v zvezi z obveznim prispevanjem je člen 14(1)(a) in (b).

(9) Ti vključujejo ukrepe v zvezi z obveznim prispevanjem (člen 14), izdajo dovoljenj upravljavcem (člena 23 in 24) ter upravnimi ukrepi in sankcijami (člen 31).

(10) Ta je določen v členu 19 Uredbe (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za vrednostne papirje in trge) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/77/ES (UL L 331, 15.12.2010, str. 84).

(11) Glej naslov V predlagane uredbe. Upravljavci referenčnih vrednosti iz tretjih držav morajo o referenčni vrednosti obvestiti ESMA in jo pri njem registrirati, Komisija pa mora potrditi, da je regulativna ureditev tretje države enakovredna ureditvi Unije, preden lahko to referenčno vrednost uporabijo nadzorovani subjekti iz Unije.

(12) Glej spremenjeni predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga), COM(2012) 421 final, in spremenjeni predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o kazenskih sankcijah za trgovanje z notranjimi informacijami in tržno manipulacijo, COM(2012) 420 final.

(13) Glej končno poročilo IOSCO o načelih za finančne referenčne vrednosti z dne 17. julija 2013, dostopno na spletni strani IOSCO na naslovu www.iosco.org.

(14) Glej člen 3(1)(13) predlagane uredbe.

(15) V skladu s členom 3(1)(15) predlagane uredbe so to kreditne pogodbe in kreditne pogodbe v zvezi s stanovanjskimi nepremičninami, kakor so opredeljene v ustreznih direktivah Unije.

(16) Glej European Commission’s public consultation on the regulation of indices – Eurosystem’s response, november 2012, str. 2–3, dostopno na naslovu www.ecb.europa.eu.

(17) Glej Eurosystem’s response to the EBA and ESMA’s public consultation on the principles for benchmark-setting processes in the EU in Eurosystem’s response to IOSCO’s consultation report on financial benchmarks, oboje objavljeno februarja 2013.

(18) Skladi denarnega trga (SDT) lahko prav tako uporabljajo indekse za sklicevanje pri cenah finančnih instrumentov, s katerimi trgujejo. Glej predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o skladih denarnega trga, COM(2013) 615 final, ki od SDT zahteva, da v primeru, če ni na voljo metoda vrednotenja po tekočih tržnih cenah, svoja sredstva vrednotijo z uporabo metode vrednotenja z uporabo notranjega modela, ki je vrsta metode referenčne vrednosti (glej zlasti uvodno izjavo 41 in člen 2(10) navedenega predloga uredbe). SDT so običajno oblikovani kot upravitelji alternativnih investicijskih skladov ali kolektivni naložbeni podjemi za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje in so kot taki že vključeni v opredelitev nadzorovanih subjektov (glej člen 3(1)(14)(e) in (f) predlagane uredbe).

(19) Glej člen 2(2)(a) in uvodno izjavo 16 predlagane uredbe.

(20) Glej spremembe 1 do 3.

(21) V tej zvezi je treba omeniti, da je v osnutku poročila Odbora za ekonomske in monetarne zadeve (ECON) Evropskega parlamenta z dne 15. novembra 2013 predlagano, da se NCB vključijo v področje uporabe predlagane uredbe (glej spremembo 20 v osnutku poročila). V njem pa se priznava (uvodna izjava 20), da „zunanje izvajanje izračuna v primerih, ko se pri uporabi enačbe ne uporablja diskrecijska pravica, ne pomeni, da je avtor izračuna tudi upravljavec za namene te uredbe“. Odbor o osnutku poročila še ni glasoval. Dostopen je na spletni strani Parlamenta na naslovu www.europarl.europa.eu.

(22) Končno poročilo IOSCO o načelih za finančne referenčne vrednosti, glej opombo 13.

(23) Glej člen 3(1)(19) predlagane uredbe in Prilogo II k predlagani uredbi.

(24) Glej spremembo 5. Glej tudi poglavje o referenčnih obrestnih merah v Mesečnem biltenu ECB iz oktobra 2013, str. 69, dostopno na spletni strani ECB na naslovu www.ecb.europa.eu.

(25) Glej naslova II in VI predlagane uredbe.

(26) Glej člen 7(1)(a) predlagane uredbe.

(27) Glej poglavje I naslova II predlagane uredbe.

(28) Glej odstavek 3.3.2, v katerem so poudarjeni pomisleki glede primernosti mejnih vrednosti za obvezno prispevanje.

(29) Glej European Commission’s public consultation on the regulation of indices – Eurosystem’s response, november 2012, str. 3.

(30) To je določeno v členu 34 predlagane uredbe s sklicevanjem na člen 19 Uredbe (EU) št. 1095/2010.

(31) Glej člena 20 in 21 predlagane uredbe.

(32) Glej spremembo 9 v zvezi s členom 20(1), kjer se uporablja „administrator established in a third country“.

(33) Glej člen 26(2) predlagane uredbe.

(34) Glej naslov III predlagane uredbe.

(35) Glej člen 3(1)(21) (opredelitev pojma) in člen 13 predlagane uredbe. Zlasti mora upravljavec ključne referenčne vrednosti poslati svoj kodeks ravnanja nacionalnemu pristojnemu organu in pridobiti potrditev slednjega, da je kodeks ravnanja skladen z uredbo.

(36) Glej člen 14 predlagane uredbe.

(37) Glej Eurosystem’s response to the EBA and ESMA’s public consultation, glej opombo 17.

(38) Glej člen 3(1)(21) predlagane uredbe.

(39) Glej spremembo 6.

(40) Glej člen 14(1)(a) do (c) predlagane uredbe.

(41) Glej člen 7(1)(b) v povezavi z oddelkom C Priloge I k predlagani uredbi.

(42) Glej spremembo 6.

(43) Ta določba pooblašča pristojni organ upravljavca, da (a) zahteva, da nadzorovani subjekti prispevajo vhodne podatke upravljavcu v skladu z metodologijo, kodeksom ravnanja ali drugimi pravili, in (b) določi način in čas, v katerem se prispevajo morebitni vhodni podatki. Zahteva po zagotavljanju pomoči je določena v členu 14(3).

(44) Glej člen 34(1) in (2) predlagane uredbe.

(45) Uredba Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (UL L 287, 29.10.2013, str. 63). Glej tudi Uredbo (EU) št. 1022/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ), kar zadeva prenos posebnih nalog na Evropsko centralno banko na podlagi Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 (UL L 287, 29.10.2013, str. 5).

(46) Glej člen 4(1) Uredbe (EU) št. 1024/2013.

(47) Glej člen 16 predlagane uredbe in spremembo 7.

(48) Glej člena 17 in 39 predlagane uredbe.

(49) Člen 39 predlagane uredbe.

(50) Glej spremembi 8 in 18.

(51) Glej člen 18(1) predlagane uredbe.

(52) Glej predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o kreditnih pogodbah za stanovanjske nepremičnine, COM(2011) 142 konč.

(53) Glej člena 20 in 21.

(54) Glej opombo 13 in zadnje sporočilo IOSCO iz novembra 2013.

(55) Glej člen 20(2)(b) v povezavi s členom 5 predlagane uredbe.

(56) Npr. ker je upravljavec neregulirano tržno združenje. ECB na podlagi povratnih informacij udeležencev na trgu razume, da le malo jurisdikcij zunaj Unije namerava urejati še kaj drugega kot glavne referenčne obrestne mere ter nekatere referenčne vrednosti za devizno poslovanje in primarne proizvode.

(57) Glej spremembo 16.

(58) Glej European Commission’s public consultation on the regulation of indices – Eurosystem’s response, november 2012, str. 8.