Poročilo o naknadnem vrednotenju ukrepov, financiranih v okviru programov „Preprečevanje kriminala in boj proti njemu“ (ISEC) ter „Preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic v zvezi s terorizmom ter drugimi tveganji, povezanimi z varnostjo“ (CIPS), za obdobje 2007–2013

1 UVOD

Okvirni program „Varnost in varstvo svoboščin“ za obdobje 2007–2013 je bil sestavljen iz dveh posebnih programov (v nadaljnjem besedilu: programa):„Preprečevanje kriminala in boj proti njemu“ (ISEC) ter „Preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic v zvezi s terorizmom ter drugimi tveganji, povezanimi z varnostjo“ (CIPS).Evropska komisija je morala v skladu s sklepoma o uvedbi ISEC in CIPS Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij predložiti poročilo o naknadnem vrednotenju za obdobje 2007–2013.

V tem poročilu so predstavljeni glavni elementi programov, obseg in omejitve vrednotenj, ključni rezultati vrednotenj, sklepne ugotovitve in pridobljene izkušnje. Poročilo temelji na ugotovitvah dveh naknadnih vrednotenj, v okviru katerih sta bila programa v obdobju 2007–2013 ocenjena glede na merila vrednotenja, opredeljena v smernicah o boljšem pravnem urejanju: (i) uspešnost, (ii) učinkovitost, (iii) skladnost, (iv) ustreznost in (v) dodana vrednost EU.

Sklepne ugotovitve teh vrednotenj in pridobljene izkušnje dopolnjujejo vmesno oceno Sklada za notranjo varnost (ISF), saj je njegov policijski del (ISF – Policija) naslednik programov ISEC in CIPS za obdobje 2014–2020. Rezultati te vmesne ocene so skupaj z rezultati teh naknadnih vrednotenj prispevali k oblikovanju prihodnjih politik na področju migracij in varnosti, zlasti k pripravi novih instrumentov financiranja v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje po letu 2020.

1.2 Okvirni program „Varnost in varstvo svoboščin“ (2007–2013) – programa ISEC in CIPS

Ozadje politike

Evropska unija je področji organiziranega kriminala in terorizma opredelila kot ključno grožnjo za notranjo varnost Evrope. Poleg tega člen 67(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije vsebuje jasno nalogo Unije, da državljanom zagotovi visoko stopnjo varnosti, tako da z ukrepi za usklajevanje in sodelovanje med policijskimi in pravosodnimi ter drugimi pristojnimi organi preprečuje kriminal in se bori proti njemu, zlasti na področju terorizma, trgovine z ljudmi in kaznivih dejanj zoper otroke, nedovoljenega prometa s prepovedanimi drogami in orožjem ter korupcije in goljufij. Zaradi ugotovljene potrebe po številnih skupnih ukrepih v ta namen se je vloga EU na teh področjih politike nenehno povečevala. Sklepi Evropskega sveta iz Tampereja iz leta 1999 so na primer potrdili pomen spodbujanja svobode, varnosti in pravice s preprečevanjem kriminala in bojem proti njemu. Takrat je bil poudarek na zakonodajnih ukrepih za vzpostavitev območja svobode, varnosti in pravice, zagotavljanje finančne podpore pa je imelo bolj dopolnilno vlogo. Z okvirnim programom „Varnost in varstvo svoboščin“ je delo EU na tem področju prešlo v novo fazo, ki je v ospredje postavila operativno izvajanje.

Poleg tega je Haaški program, s katerim so bile določene prednostne naloge EU za območje svobode, varnosti in pravice za obdobje 2004–2009, potrdil potrebo po dodatni okrepitvi na področju preprečevanja terorizma in drugih oblik kriminala in boja proti njim na evropski ravni ter pomembnost take okrepitve, pri čemer je poudaril potrebo po sodelovanju na ravni EU na teh področjih. Program je večji poudarek namenil krepitvi varnosti in zlasti boju EU proti terorizmu, novačenju in financiranju, zaščiti kritičnih infrastruktur ter razvoju okvira za obvladovanje posledic. Čeprav kritična infrastruktura večinoma spada v nacionalno pristojnost, EU državam članicam od leta 2004 zagotavlja podporo na tem področju.

V stockholmskem programu, ki je zagotovil okvir za ukrepanje EU v zvezi z vprašanji državljanstva, varnosti, azila, priseljevanja in vizumske politike za obdobje 2010–2014, je bil dodatno poudarjen pomen razvoja politik EU na področju pravice in varnosti. Ponovno je bila potrjena potreba po učinkovitem izvajanju strategije EU za boj proti terorizmu, sestavljene iz štirih vidikov dela – preprečevanja, pregona, zaščite in odzivanja –, program pa je pozval tudi k okrepitvi vidika preprečevanja. Poleg tega je pozval k imenovanju koordinatorja EU za boj proti trgovini z ljudmi, ki bi lahko prispeval k utrditvi usklajene in trdne politike EU za boj proti trgovini z ljudmi.

EU je v zadnjih letih izvajanja programov doživela več terorističnih napadov, pojav terorizma pa se je bistveno spremenil, zlasti zaradi nadaljevanja državljanske vojne v Siriji ter vzpona Islamske države Iraka in Sirije (ISIS).

Glavni elementi

ISEC in CIPS sta pokrivala zelo široko področje politike, ki je med letoma 1993 in 2009 večinoma spadalo pod tako imenovani steber policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah EU, kakor je bil uveden z Maastrichtsko pogodbo. Politike v okviru tega stebra so temeljile predvsem na pravnem okviru, v katerem so bili ohranjeni elementi medvladnega sodelovanja med državami članicami. Posledično je bilo pred uvedbo zadevnih dveh programov le malo možnosti financiranja na ravni EU na tem področju. Uvedba teh programov je bila ključni dosežek v politiki EU na teh področjih.

ISEC (2007–2013) je nadomestil okvirni program policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah (AGIS), ki je pokrival obdobje 2002–2006, njegov cilj pa je bil okrepiti čezmejno sodelovanje med policijskimi organi, drugimi organi kazenskega pregona in pravosodnimi organi v EU. Celotni dodeljeni proračun za ISEC za celotno obdobje je znašal 522 milijonov EUR. Splošna cilja ISEC sta bila preprečevanje kriminala in boj proti njemu, zlasti kar zadeva terorizem, trgovino z ljudmi, kazniva dejanja zoper otroke, nedovoljeni promet s prepovedanimi drogami, nedovoljeno trgovino in promet z orožjem, kibernetsko kriminaliteto, korupcijo in goljufije, ter prispevanje k uvedbi politik na ravni EU. Štirje posebni cilji programa so obravnavali štiri glavne teme: