POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o najnovejšem razvoju dogodkov v zvezi z eurokovanci

Oddelek 1. Uvod

Uvedba eura kot enotne evropske valute je bila pomemben korak naprej v evropskem združevanju. Kot sredstvo plačevanja prevladuje eurogotovina, pri kateri imajo tudi eurokovanci pomembno vlogo. Državljani in trgovci na drobno uporabljajo kovance pri vsakdanjih transakcijah za plačevanje ali vračanje drobiža.

Čeprav se eurokovanci izdajajo na nacionalni ravni, je Svet tisti, ki standardizira njihove apoene in tehnične specifikacije. Od uvedbe eurobankovcev in eurokovancev s 1. januarjem 2002 so države euroobmočja skupno izdale skoraj 127 milijard eurokovancev v skupni vrednosti okoli 28 milijard EUR. Nabor eurokovancev, ki obsega osem apoenov od enega eurocenta do dveh eurov, je vse odtlej ostal nespremenjen.

Vse od uvedbe dveh najmanjših apoenov (za en in dva eurocenta) se razpravlja o njuni uporabnosti. Glavni vidiki teh razprav so visoki stroški proizvodnje in obdelave teh kovancev v primerjavi z njunima nominalnima vrednostma, visoka stopnja izgube teh kovancev ter padajoča kupna moč teh dveh malih apoenov več kot 16 let po uvedbi eurobankovcev in eurokovancev.

Komisija je pri pripravi svojega sporočila iz leta 2013 izvedla oceno učinka o izdaji kovancev za en in dva eurocenta. Ta ocena učinka je bila predstavljena kot delovni dokument služb Komisije, ki je priložen sporočilu. V njej so bili poudarjeni štirje možni scenariji, ki segajo od nespremenjenega stanja do umika kovancev iz obtoka in uvedbe pravil zaokroževanja. V nadaljnjih razpravah je večina držav članic podprla nadaljnje izdajanje eurokovancev za en in dva eurocenta, hkrati pa so bili proučeni možni načini za znižanje stroškov proizvodnje, ne da bi se spremenili videz in parametri kovancev.

To novo poročilo je v skladu z uvodno izjavo 7 Uredbe (EU) št. 651/2012 o izdaji eurokovancev (UL L 201, 27.7.2012, str. 135), ki določa naslednje: „Uporabo različnih apoenov eurokovancev in eurobankovcev, kakor je trenutno zasnovana, bi morale pristojne institucije redno in podrobno preučevati na podlagi meril stroškov in podpore javnosti“. Posodablja tudi ugotovitve sporočila iz leta 2013.

V oddelku 2 poročila se ocenjuje uporaba kovancev za en in dva eurocenta ter dojemanje teh kovancev, ki se ves čas spreminja. Poleg tega se predlagajo možne politike za nadaljnjo razpravo. O vprašanjih v zvezi s temi kovanci je nedavno potekalo obširno posvetovanje z zainteresiranimi stranmi, kakor je bilo napovedano v časovnem načrtu, na podlagi katerega je nastalo tole poročilo. Zainteresirane strani, s katerimi so bila opravljena posvetovanja, in rezultati posvetovanj so opisani v delu I Priloge k temu poročilu. Možnosti politike za te kovance, predstavljene v tem poročilu, izhajajo iz tega posvetovanja.

Oddelek 3 vsebuje pregled najnovejših dogodkov na področju varnostnih značilnosti kovancev. Državljani in trgovci na drobno morajo zaupati v eurokovance vseh apoenov, če naj slednji ostanejo učinkovito in privlačno plačilno sredstvo. Skupno število odkritih in prijavljenih ponarejenih eurokovancev (za 50 eurocentov, en euro in dva eura) v obtoku je bilo ves čas razmeroma stabilno. Čeprav je napredovala proizvodna tehnologija, s katero so kovanci postali še varnejši, in se je kot način za odkrivanje ponaredkov uveljavilo samodejno preverjanje pristnosti kovancev, se je izboljšala tudi kakovost nekaterih ponaredkov.

Oddelek 4 zaključuje z navedbo nameravanih ukrepov na podlagi glavnih ugotovitev iz tega poročila.

Oddelek 2. Kovanci za en in dva eurocenta: razvoj dogodkov in razprava na podlagi sporočila Komisije iz leta 2013

2.1 Uporaba kovancev za en in dva eurocenta za plačevanje

Kovanci za en in dva eurocenta so potrebni za nakup blaga ali storitev, katerih skupni stroški nimajo na koncu nič ali pet eurocentov (tj. cena enkratnega nakupa ali vsota vseh nakupov ni okrogla številka), in v primerih, kjer se pričakuje gotovinsko plačilo ali je gotovina prevladujoče plačilno sredstvo. Na splošno to velja za razmeroma majhne nakupe hrane in trajnejših izdelkov v veleblagovnicah, pekarnah in pri manjših trgovcih na drobno ter za nepakirano blago, ki se kupuje na težo, količino itd. na tedenskih tržnicah, pri mesarju ali na bencinskih črpalkah. Izdatki v veleblagovnicah in manjših trgovinah še vedno pomenijo velik del proračuna potrošnikov za hrano in osnovne potrebščine. Vendar večina potrošniškega blaga ne spada več v to kategorijo, saj so cene posameznih izdelkov višje in zato ponavadi zaokrožene in/ali ker se plačila opravljajo z negotovinskimi sredstvi. Kadar se pri gotovinskih plačilih uporabljajo kovanci za en in dva eurocenta, se ti apoeni večinoma uporabljajo za vračanje drobiža („enosmerna uporaba“). Potrošniki običajno prejemajo kovance za en in dva eurocenta v večji količini, kot jih porabljajo.

2.2. Spremembe pri izdaji kovancev za en in dva eurocenta

Izdaja kovancev za en in dva eurocenta se je od leta 2002 naprej stalno povečevala, stopnja izdaje pa se povečuje hitreje kot pri drugih apoenih eurokovancev. Statistično gledano ima vsak državljan euroobmočja dejansko zdaj v lasti 181 teh kovancev, medtem ko je imel v času sporočila Komisije leta 2013 vsak državljan v lasti 145 kovancev. Skoraj polovica vseh danes izdanih eurokovancev je takih za en in dva eurocenta.