[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 30.7.2009

COM(2009) 410 konč.

Predlog

DIREKTIVA SVETA

o izvajanju revidiranega okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, sklenjenega med BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP in ETUC, ter o razveljavitvi Direktive 96/34/ES

(Besedilo velja za EGP)

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

1.1. Razlogi za predlog in njegovi cilji

Cilj predloga je pravna uveljavitev revidiranega okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, sklenjenega med evropskimi medpanožnimi socialnimi partnerji (BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP in ETUC) 18. junija 2009. Revidirani okvirni sporazum bo nadomestil njihov prejšnji sporazum z dne 14. decembra 1995. Tako bo Direktiva 96/34/ES, ki je zagotavljala pravno uveljavitev prvega sporazuma, razveljavljena.

Revidirani sporazum podaljšuje individualno pravico delavcev obeh spolov do starševskega dopusta s tri na štiri mesece ter uvaja številne izboljšave in pojasnitve v zvezi z izvajanjem te pravice. Delavci bodo zaščiteni pred diskriminacijo zaradi prošnje za starševski dopust ali njegove izrabe. Vrnitev na delovno mesto po dopustu bo olajšana zlasti z dodelitvijo pravice delavcem, da zahtevajo prožen delovni čas. Sporazum in ta predlog bosta prispevala k boljšemu usklajevanju poklicnega, zasebnega in družinskega življenja ter spodbujanju enakosti spolov na trgu dela.

1.2. Splošno ozadje

Komisija se je v Načrtu za enakost med ženskami in moškimi 2006–2010[1], ki je bil sprejet marca 2006, zavezala k pregledu obstoječe evropske zakonodaje o enakosti spolov, ki ni bila zajeta v postopek preoblikovanja za leto 2005, da bi jo po potrebi dopolnila, posodobila in preoblikovala. Postopek preoblikovanja ni zajemal Direktive 96/34/ES.

Svet je decembra 2007[2] pozval Komisijo, naj oceni pravni okvir, ki podpira usklajevanje poklicnega, družinskega in zasebnega življenja, ter morebitno potrebo po izboljšanju.

Evropski parlament je dosledno pozival k ukrepom za izboljšanje usklajevanja poklicnega, zasebnega in družinskega življenja ter zlasti k izboljšanju veljavne zakonodaje o starševskem dopustu. Parlament je v svoji resoluciji z dne 3. septembra 2008[3] izrazil mnenje, da bi se lahko okvirni sporazum o starševskem dopustu izboljšal tako, da bi se sprejeli ukrepi za spodbujanje očetov k izrabi starševskega dopusta, okrepile pravice delavcev, ki se odločijo za starševski dopust, ter zagotovile prožnejše ureditve dopusta s povečanjem trajanja starševskega dopusta in nadomestila zanj.

Komisija je 3. oktobra 2008 predložila dva zakonodajna predloga za izboljšanje usklajevanja poklicnega, družinskega in zasebnega življenja, in sicer v zvezi s porodniškim dopustom[4] ter položajem samozaposlenih žensk in zakoncev, ki samozaposlenim osebam pomagajo pri izvajanju njihove dejavnosti[5]. Temu usklajevalnemu paketu je bilo priloženo poročilo o pregledu stanja otroškega varstva v EU[6] in sporočilo o ukrepih[7], v katerem je Komisija napovedala, da bo, če bodo socialni partnerji tako zahtevali, sprejela potrebne ukrepe za pravno uveljavitev novega sporazuma o dopustu iz družinskih razlogov v obliki predloga direktive.

1.3. Obstoječe določbe o vprašanjih v zvezi s predlogom

Direktiva 96/34/ES, ki določa pravno uveljavitev sporazuma socialnih partnerjev z dne 14. decembra 1995, zagotavlja individualno pravico moških in ženskih delavcev do najmanj trimesečnega starševskega dopusta v primeru rojstva ali posvojitve otroka. To pravico bi bilo treba načeloma dodeliti na neprenosljivi podlagi, vendar so številne države članice dovolile, da se upravičenost do starševskega dopusta prenaša med staršema, kar je v praksi pomenilo, da so imele matere daljši starševski dopust kot očetje.

Direktiva določa tudi varstvo delavcev, ki izrabijo starševski dopust, pred odpustom in pravico, da se vrnejo na isto ali enakovredno delovno mesto, ter ohranjanje pravic v zvezi z zaposlitvijo med starševskim dopustom. Direktiva določa pogoje v zvezi s starševskim dopustom in podrobna pravila za njegovo uporabo, ki jih lahko države članice in/ali socialni partnerji določijo na nacionalni ravni.

Nazadnje zagotavlja Direktiva pravico delavcev do dopusta zaradi nujnih družinskih obveznosti v primeru bolezni ali nesreče, ko je takojšnja prisotnost delavca nepogrešljiva.

1.4. Usklajenost z drugimi politikami in cilji Unije

Cilj tega predloga je v skladu s politikami EU ter zlasti z lizbonsko strategijo za rast in delovna mesta. Spodbujanje enakopravnejše delitve družinskih obveznosti med materami in očeti z izboljšanjem pogojev za izrabo starševskega dopusta bo prispevalo k premostitvi razlik med spoloma v zvezi s stopnjami zaposlenosti, kar je eden od ciljev lizbonske strategije. Poleg tega spodbuja politike k obravnavanju evropskega demografskega izziva.

2. POSVETOVANJE Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENA UčINKA

2.1. Posvetovanje

V skladu s členom 138 Pogodbe ES se je Komisija posvetovala z evropskimi socialnimi partnerji glede boljših načinov usklajevanja poklicnega, zasebnega in družinskega življenja. Prva faza postopka posvetovanja[8] se je začela 12. oktobra 2006 v zvezi s potrebo po dodatnih ukrepih na ravni EU. Vsi socialni partnerji, ki so se odzvali, so priznali pomembnost usklajevanja, pri čemer je večina organizacij menila, da so potrebni dodatni ukrepi. Vendar so si bila stališča glede tega, kaj je treba storiti in na kateri ravni, različna.

V drugi fazi postopka posvetovanja[9], ki se je začela 30. maja 2007, je Komisija obravnavala različne načine za izboljšanje obstoječe zakonodaje o varstvu materinstva in starševskem dopustu ter poudarila nove vrste dopusta iz družinskih razlogov (očetovski dopust, posvojiteljski dopust in dopust za nego družinskih članov). V zvezi z očetovskim dopustom so bili v dokumentu Komisije opredeljeni številni načini za izboljšanje obstoječe Direktive, ki so zadevali spodbujanje očetov k izrabi starševskega dopusta, pravice v zvezi z zaposlitvijo in preprečevanje diskriminacije, trajanje starševskega dopusta, prožnost v zvezi z izrabo dopusta, otrokovo starost ter nadomestilo med starševskim dopustom.

V posvetovalnem dokumentu se je od socialnih partnerjev zahtevalo, da: (1) posredujejo mnenje o ciljih in vsebini predlogov, (2) obvestijo Komisijo, ali nameravajo sprožiti pogajanja v skladu s členom 138(4) in členom 139 Pogodbe ES, ter (3) ocenijo določbe okvirnega sporazuma o starševskem dopustu v zvezi s pregledom in poročilom o napredku do marca 2008.

Socialni partnerji ETUC, BUSINESSEUROPE, CEEP in UEAPME so v skupnem pismu z dne 11. julija 2007 odgovorili, da nameravajo oceniti ureditve starševskega dopusta v povezavi z drugimi ureditvami, ki podpirajo ravnovesje med družinskim in poklicnim življenjem, kot so prožen delovni čas, varstvo otrok in druge oblike dopusta, zato da bi ocenili, ali so potrebni skupni ukrepi. Na tristranskem socialnem vrhu 13. marca 2008 je bilo predloženo poročilo o napredku, v katerem so se evropski medpanožni socialni partnerji dogovorili, da bodo „sprejeli skupne ukrepe za boljše izpolnjevanje ciljev Direktive o starševskem dopustu kot del splošnega prizadevanja za usklajevanje.“

Socialni partnerji so 11. septembra 2008 obvestili Komisijo, da bodo začeli z uradnimi pogajanji v zvezi z revizijo Direktive Sveta 96/34/ES z dne 3. junija 1996 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC. Uradna pogajanja so se začela 17. septembra 2008 ter se po šestih mesecih in sedmih krogih pogajanj končala 23. marca 2009. Generalni sekretarji socialnih partnerjev BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP in ETUC so 18. junija 2009 v imenu svojih organizacij podpisali revidirani okvirni sporazum o starševskem dopustu ter pozvali Komisijo, da sporazum predloži Svetu, ki naj ga določi kot zavezujočega v vseh državah članicah.

Komisija se je med pripravo svojega „usklajevalnega paketa“ posvetovala tudi z državami članicami in evropskimi nevladnimi organizacijami, ki so dejavne na tem področju, v zvezi z istimi možnostmi, glede katerih se je posvetovala s socialnimi partnerji.

2.2. Zbiranje in uporaba izvedenskih mnenj

Evropski socialni partnerji so se posvetovali s svojimi člani na nacionalni ravni prek vprašalnika, ki je bil poslan novembra 2007, da bi ocenili napredek v zvezi z izvajanjem Direktive o starševskem dopustu v državah članicah več kot 10 let po njenem sprejetju ter drugimi instrumenti na področju ravnotežja med poklicnim, družinskim in zasebnim življenjem. Začasna delovna skupina za usklajevanje, ki je bila oblikovana, da bi analizirala pridobljene podatke, se je sestala dvakrat, tj. januarja in februarja 2008. Poročilo o napredku, ki je bilo predloženo na tristranskem socialnem vrhu marca 2008, vsebuje analizo socialnih partnerjev, pregled ureditev dopusta in dela ter pregled infrastrukture za varstvo otrok.

Komisija je med pripravo svojega „usklajevalnega paketa“ naročila študijo stroškov in koristi usklajevalnih ukrepov, (ki se je končala junija 2008 in) ki je vključevala številne možnosti, kako spremeniti obstoječo zakonodajo o starševskem dopustu. Mreža neodvisnih pravnih strokovnjakov Komisije na področju enakosti spolov je leta 2007 predložila poročilo o nosečnosti, materinstvu ter starševskih in očetovskih pravicah[10] v državah članicah.

2.3. Ocena učinka

Komisija je izvedla oceno učinka[11] na podlagi zakonodajnih možnosti, navedenih v dokumentu, ki je bil poslan socialnim partnerjem v drugi fazi postopka posvetovanja leta 2007. V tej oceni učinka, ki je bila priložena predlogu o porodniškem dopustu, je bila preučena tudi možnost spremembe določb o starševskem dopustu. Možnost dodelitve dodatnega meseca starševskega dopusta je bila ocenjena pozitivno ob predpostavki, da bi bil starševski dopust plačan v višini 66 % zadnje plače in da bi bil dodatni mesec odobren le, če sta oba starša predhodno izrabila vsaj en mesec starševskega dopusta.

Ker se socialni partnerji niso strinjali s to možnostjo, se bo sklepna ugotovitev razlikovala od navedene. Neposredni stroški so lahko manjši, ker nadomestilo ni obvezno. Vendar bodo manj očitne tudi ugodnosti zaposlenih staršev, saj se ne more pričakovati, da bo izraba neplačanega starševskega dopusta, zlasti s strani očetov, tako visoka.

Komisija v zvezi s tem predlogom ni pripravila posebne ocene učinka, ker ji v skladu s členom 139(2) Pogodbe ES tega ni treba storiti, kadar predlaga pravno uveljavitev sporazuma socialnih partnerjev.

3. PRAVNI VIDIKI PREDLOGA

3.1. Pravna podlaga

Predlog temelji na členu 139(2) Pogodbe ES.

Člen 139(2) Pogodbe ES določa, da se sporazumi, sklenjeni med socialnimi partnerji na ravni Skupnosti v zadevah iz člena 137 Pogodbe ES, izvajajo „na skupno zahtevo podpisnic s sklepom Sveta, sprejetim na predlog Komisije“. Poleg tega določa, da „Svet odloča s kvalificirano večino, razen kadar zadevni sporazum vsebuje eno ali več določb, ki se nanašajo na eno od področij, pri katerih je za sprejetje potrebno soglasje v skladu s členom 137(2). V tem primeru odloča soglasno.“

Cilj sporazuma, sklenjenega med socialnimi partnerji BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP in ETUC, je izboljšati usklajevanje poklicnega, družinskega in zasebnega življenja, s čimer bi se lahko dosegla „enakost moških in žensk glede priložnosti na trgu dela in obravnave pri delu“ iz člena 137 Pogodbe ES. To je eno od področij, na katerih lahko Svet odloča s kvalificirano večino. Zato je člen 139(2) Pogodbe ES primerna pravna podlaga za predlog Komisije.

Člen 139(2) Pogodbe ES ne določa, da mora v zakonodajnem postopku sodelovati tudi Parlament. Vendar bo Komisija v skladu s prejšnjimi obveznostmi Parlament obvestila o svojem predlogu, tako da lahko Parlament po želji predloži mnenje Komisiji in Svetu. Isto velja za Evropski ekonomsko-socialni odbor.

3.2. Analiza sporazuma

V skladu s Sporočilom Komisije[12], ki določa pravila za izvajanje sporazumov iz člena 139 Pogodbe ES, bo „Komisija pripravila predloge sklepov, ki jih bo predložila Svetu po preučitvi statusa reprezentativnosti pogodbenic, njihovega mandata in ‚pravne veljavnosti‘ posameznih klavzul v kolektivni pogodbi v zvezi z zakonodajo Skupnosti ter določb glede malih in srednje velikih podjetij iz člena [137(2)(b) Pogodbe ES].“ Predhodna ocena je navedena spodaj.

3.2.1. Reprezentativnost podpisnic in njihov mandat

Pravica socialnih partnerjev do posvetovanja in pogajanja o sporazumih, ki se izvajajo s sklepom Sveta, temelji na njihovi reprezentativnosti. Evropski medpanožni socialni partnerji ETUC, CEEP in UNICE (zdaj „BUSINESSEUROPE“) so podpisali okvirni sporazum o starševskem dopustu leta 1995. Študije, ki jih je Komisija naročila v letih 1999[13] in 2004[14], so pokazale, da se njihova reprezentativnost ni znatno spremenila in da so njihovi člani zdaj tudi glavni medpanožni socialni partnerji v novih državah članicah.

BUSINESSEUROPE (Konfederacija evropskih gospodarskih združenj) je še vedno najbolj reprezentativna organizacija delodajalcev v Evropski uniji, saj ima člane v vseh državah članicah, ki zajemajo vse sektorje industrije in vse kategorije podjetij. V veliki večini držav članic so z organizacijo BUSINESSEUROPE povezane glavne nacionalne konfederacije delodajalcev in industrijske konfederacije. Njeni člani imajo neposredno ali posredno vlogo pri kolektivnem pogajanju.

CEEP (Evropski center delodajalcev in podjetij, ki zagotavljajo javne storitve) zastopa podjetja javnega sektorja ali podjetja splošnega pomena v večini držav članic, zato je reprezentativnost delodajalcev zlasti v javnem sektorju na lokalni ravni in v sektorjih splošnega gospodarskega pomena večja.

ETUC (Evropska konfederacija sindikatov), ki vključuje večino reprezentativnih konfederacij sindikatov v vseh državah članicah, je še vedno daleč največja evropska medpanožna sindikalna organizacija. Njeni člani imajo ključno vlogo pri kolektivnem pogajanju v državah članicah in zastopajo vse sektorje industrije. V pogajanjih je bil kot del delegacije ETUC zastopan tudi odbor za zvezo Eurocadres/CEC. Evropski medpanožni organizaciji, ki zastopata poklicno in vodstveno osebje, Eurocadres (Evropski svet strokovnega in vodstvenega osebja) in CEC (Evropska konfederacija vodilnih kadrov) sta redni članici delegacije ETUC v evropskem socialnem dialogu, zato je njena reprezentativnost večja.

V pogajanjih za novi sporazum so sodelovale in ga podpisale iste podpisnice kot leta 1995, ki so tri priznane splošne medpanožne organizacije. Poleg tega je v pogajanjih za sporazum sodelovalo in ga podpisalo tudi združenje UEAPME (Evropsko združenje obrti, malih in srednje velikih podjetij). Združenje UEAPME je priznano kot evropska medpanožna organizacija socialnih partnerjev, ki zastopa neko kategorijo podjetij. UEAPME je glavna evropska organizacija, ki zastopa interese malih in srednje velikih podjetij ter ki ima člane v večini držav članic, pri čemer so nekateri od teh članov dejavni pri kolektivnem pogajanju na nacionalni ravni. Zato je zaradi te organizacije reprezentativnost delodajalcev večja.

Komisija ugotavlja, da so imele vse štiri organizacije v pogajanjih o starševskem dopustu poseben mandat, ki so jim ga podelili njihovi nacionalni člani, in da so sklenile sporazum v imenu svojih članov. Vse štiri organizacije so potrdile izid pogajanj v skladu s svojimi notranjimi postopki odločanja. Zato so pogoji glede reprezentativnosti izpolnjeni.

3.2.2. Pravna veljavnost klavzul v sporazumu

Komisija je po pregledu vseh klavzul v okvirnem sporazumu menila, da ni nobena klavzula v nasprotju z zakonodajo Skupnosti. Obveznosti držav članic temeljijo na dogovorih o izvajanju sporazuma v skladu z Direktivo in ne neposredno na sporazumu.

Vsebina sporazuma spada na področje uporabe člena 137 Pogodbe ES in dokumenta, ki ga je Komisija predložila v drugi fazi postopka posvetovanja. Sporazum uvaja več prilagoditev in hkrati ohranja glavna načela veljavnega sporazuma. Določa minimalne zahteve in omogoča državam članicam, da uvedejo ali ohranijo ugodnejše določbe v skladu s členom 137 Pogodbe ES. Zato Komisija meni, da sporazum izpolnjuje pogoje glede pravne veljavnosti.

3.2.3. Določbe glede malih in srednje velikih podjetij

V skladu s členom 137(2) se mora zakonodaja na socialnem področju izogibati uvajanju upravnih, finančnih in zakonskih omejitev, ki bi lahko zavirale ustanavljanje in razvoj malih in srednje velikih podjetij.

Tako kot v predhodnem sporazumu je tudi v tem sporazumu posebna pozornost namenjena položaju malih in srednje velikih podjetij. Klavzula 3(1)(d) izrecno dovoljuje „posebne ureditve, s katerimi izpolni zahteve glede delovanja in organizacije malih podjetij.“ Druge klavzule zagotavljajo prožno upravljanje starševskega dopusta in omogočajo, da se upoštevajo posebne potrebe delodajalcev v malih podjetjih (glej klavzulo 3(1)(a) in (c) ter klavzuli 3(2) in 6(1).

Zdi se, da nimajo mala in srednje velika podjetja nobenih neustreznih obremenitev zaradi nobene klavzule. Poleg tega se je UEAPME, organizacija, ki zastopa posebne interese malih in srednje velikih podjetij na ravni EU, udeležila pogajanj in podprla sporazum.

3.3. Subsidiarnost in sorazmernost

Cilj tega predloga je posodobiti obstoječe skupne minimalne evropske standarde glede dodelitve starševskega dopusta delavcem, ki imajo majhne otroke, in njihovega varstva v okviru delovnega razmerja, s čimer bi se vzpostavili enaki pogoji na tem ključnem področju usklajevanja poklicnega, zasebnega in družinskega življenja. Države članice ne morejo doseči tega cilja same, to je mogoče doseči le z ukrepi na ravni celotne Skupnosti.. Evropski socialni partnerji in Komisija so prepričani, da je treba na tem področju sprejeti ukrepe Skupnosti.

Vendar določa sporazum le splošna načela glede starševskega dopusta in prepušča odločitve o pravilih uporabe teh načel državam članicam. Sporazum in predlog vključujeta pogosta sklicevanja na diskrecijsko pravico držav članic in nacionalnih socialnih partnerjev na številnih posebnih področjih, s čimer se izogneta prekomernemu predpisovanju in dopuščata veliko možnosti, da se določbe prilagodijo trgu dela v zadevni državi članici.

Dejstvo, da so vsebinske določbe predloga (tj. določbe, ki najbolj vplivajo na različne ukrepe v praksi) sestavili zakoniti zastopniki delavcev in delodajalcev ter ne Komisija, je dodatno zagotovilo, da je načelo subsidiarnosti upoštevano.

Kar zadeva sorazmernost, predlog ne presega okvira, ki je potreben za dosego ciljev. Predlog določa osnovne minimalne standarde, hkrati pa omogoča državam članicam, da po želji sprejmejo strožje zahteve.

Zato je predlog, ki zadeva ustrezno raven in ki ne presega okvira na ravni EU, ki je nujno potreben za dosego ciljev, v skladu z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti.

3.4. Izbira instrumenta

Cilj predloga je nadomestiti obstoječo Direktivo.

Izraz „sklep Sveta“ iz člena 139(2) Pogodbe ES je treba razumeti v njegovem splošnem pomenu, tj. kot pravno zavezujoči instrument iz člena 249 Pogodbe ES. Komisija odloča in predlaga, kateri od treh zavezujočih instrumentov (direktiva, uredba, sklep) je najustreznejši. Cilj sporazuma je določiti minimalne zahteve, ki jih je mogoče ob upoštevanju vrste in vsebine sporazuma najbolje uporabiti posredno prek določb, ki jih države članice in/ali socialni partnerji prenesejo v nacionalno zakonodajo. Zato je ustrezni instrument direktiva Sveta, ki je priložena sporazumu.

3.5. Korelacijska tabela

Države članice morajo Komisiji predložiti besedilo nacionalnih določb, s katerimi se Direktiva prenese, ter korelacijsko tabelo med navedenimi določbami in Direktivo.

3.6. Evropski gospodarski prostor

Ker zadeva sporazum Evropski gospodarski prostor, se bo Direktiva v skladu z odločitvijo Skupnega odbora EGP uporabljala v državah članicah Evropskega gospodarskega prostora, ki niso v EU.

4. PRORAčUNSKE POSLEDICE

Predlog ne vpliva na proračun Skupnosti.

5. PODROBNA OBRAZLOžITEV POSEBNIH DOLOčB

5.1. Besedilo Direktive

Člen 1

S tem členom bo sporazum med socialnimi partnerji, ki je priložen Direktivi, pravno zavezujoč v vsej Evropski uniji, kar je namen sklepa Sveta, sprejetega v skladu s členom 139(2) Pogodbe ES.

Člen 2

Predlagani člen je standardni člen v zvezi s kaznimi. Pričakuje se, da bo ta člen znatno prispeval k učinkovitemu izvajanju okvirnega sporazuma. V skladu s sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti[15] določa ta člen o kaznih, da ne sme biti zgornje meje glede odškodnine, ki jo je treba plačati v primeru kršitve načela enakega obravnavanja. Ta določba ne zahteva uvedbe kazni. Ta določba kodificira obstoječo sodno prakso in usklajuje Direktivo z drugimi direktivami o enaki obravnavi.

Členi 3, 5 in 6

Ti členi navajajo običajne določbe glede prenosa v zakonodajo držav članic in posebne določbe glede možnosti prenosa s kolektivnim pogajanjem. Socialni partnerji so v sporazumu določili posebne določbe, ki so enakovredne določbam veljavne Direktive.

Člen 4

Ta člen pojasnjuje, da ta direktiva razveljavlja in nadomešča veljavno Direktivo o starševskem dopustu.

5.2. Besedilo sporazuma iz Priloge k Direktivi

Naslednje obrazložitve se nanašajo le na tiste klavzule iz sporazuma, ki spreminjajo določbe veljavne Direktive .

Klavzula 1: Namen in področje uporabe

Odstavek 1 navaja, da morajo določbe sporazuma upoštevati vedno večjo raznolikost družinske strukture (vključno z enostarševskimi gospodinjstvi, neporočenimi pari in istospolnimi pari) brez izpodbijanja pristojnosti držav članic v zadevah družinskega prava.

Odstavek 3 pojasnjuje, da velja sporazum za vse oblike pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij, vključno z delom s krajšim delovnim časom, delom za določen čas in delom prek agencij za začasno delo.

Klavzula 2: Starševski dopust

Pravica zaposlenih staršev do starševskega dopusta se s treh mesecev podaljša na štiri mesece na otroka. Splošno načelo, da je starševski dopust individualna pravica in da se ne sme prenašati med staršema, se ohrani. Poleg tega spodbuja sporazum enakopravnejšo izrabo starševskega dopusta med očeti in materami tako, da določa, da vsaj enega od štirih mesecev starševskega dopusta ni mogoče prenesti v nobenih okoliščinah (pri čemer je ta mesec izgubljen, če izrabi starševski dopust le eden od staršev).

Klavzula 3: Pravila uporabe

Odstavek 1(a) pojasnjuje, da se je treba o prožni izrabi starševskega dopusta odločati v skladu z interesi delavcev in delodajalcev.

Odstavek 1(b) ohranja morebitno obdobje delovne kvalifikacije, ki traja največ eno leto, vendar pojasnjuje, da je treba v primeru zaporednih pogodb za določen čas z istim delodajalcem upoštevati skupno trajanje takšnih pogodb, da se lahko izračuna navedeno obdobje delovne kvalifikacije.

V odstavku 1(c) se okvirni seznam okoliščin, v katerih se lahko dodelitev starševskega dopusta odloži, črta brez kakršne koli spremembe vsebine določbe.

Odstavek 2 določa, da je določitev rokov za vnaprejšnje obvestilo, ki ga mora delavec predložiti delodajalcu pri izvajanju svoje pravice do starševskega dopusta, obvezna na nacionalni ravni. Pri določitvi dolžine teh rokov je treba upoštevati interese delavcev in delodajalcev.

Odstavek 3 spodbuja države članice in nacionalne socialne partnerje, da ocenijo potrebo po prilagoditvi pogojev v zvezi s starševskim dopustom potrebam staršem otrok invalidov ali otrok z dolgotrajno boleznijo.

Klavzula 4: Posvojitev

Ta klavzula določa, da je treba oceniti, ali so potrebni dodatni ukrepi za obravnavanje posebnih potreb posvojiteljev, pri čemer je treba to oceno izvesti na nacionalni ravni. Splošna pravica posvojiteljev do starševskega dopusta je ohranjena v klavzuli 2(1).

Klavzula 5: Pravice v zvezi z zaposlitvijo in nediskriminacija

Odstavek 4 zdaj prepoveduje vse oblike manj ugodne obravnave in ne le odpustitve zaradi prošnje za starševski dopust ali njegove izrabe. Zato so delavci, ki izrabijo starševski dopust, bolje zaščiteni pred diskriminacijo iz tega razloga.

Odstavek 5 (drugi stavek) pojasnjuje, da odločitve o nadomestilu ali dohodku med starševskim dopustom sprejemajo države članice in/ali socialni partnerji na nacionalni ravni, ter poudarja pomembno vlogo dohodka pri dejanski izrabi starševskega dopusta.

Klavzula 6: Vrnitev na delovno mesto

Odstavek 1 določa pravico delavcev, ki se vračajo na delovno mesto s starševskega dopusta, da zahtevajo spremembe delovnega časa in/ali vzorcev za določeno obdobje. Delodajalci morajo preučiti takšne zahteve po prožnem delovnem času ter se nanje odzvati v skladu s svojimi potrebami in potrebami delavcev. Cilj tega ukrepa je spodbuditi boljše usklajevanje poklicnega in družinskega življenja za zaposlene starše tudi po tem, ko se njihov starševski dopust konča.

Odstavek 2 spodbuja delavce in delodajalce, da ohranjajo stike med dopustom in uredijo vse potrebno za uspešno vrnitev na delovno mesto, ko se dopust konča. Cilj tega priporočila je olajšati vrnitev na delovno mesto po starševskem dopustu.

Klavzula 7: Proste delovne ure v primeru višje sile

Ta klavzula ne uvaja nobenih novih točk.

Klavzula 8: Končne določbe

Ta klavzula ohranja splošne končne določbe iz veljavnega sporazuma, vključno s klavzulo o „minimalnih standardih“, ki določa, da lahko države članice ohranijo ali uvedejo ugodnejše določbe, kot so določbe iz sporazuma, in „protiregresijsko“ klavzulo.

Predlog

DIREKTIVA SVETA

o izvajanju revidiranega okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, sklenjenega med BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP in ETUC, ter o razveljavitvi Direktive 96/34/ES

(Besedilo velja za EGP)

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 139(2) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije[16],

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Člen 137 Pogodbe omogoča Skupnosti, da podpira in dopolnjuje dejavnosti držav članic med drugim na področju enakosti moških in žensk glede priložnosti na trgu dela in obravnave pri delu.

(2) Socialni dialog na ravni Skupnosti lahko v skladu s členom 139(1) Pogodbe privede do pogodbenih razmerij, tudi sporazumov, če vodstvo in delovna sila („socialni partnerji“) tako želita. Socialni partnerji lahko v skladu s členom 139(2) Pogodbe skupaj zahtevajo, da se sporazumi, sklenjeni med njimi na ravni Skupnosti v zadevah iz člena 137 Pogodbe, izvajajo s sklepom Sveta, sprejetim na predlog Komisije.

(3) Evropski medpanožni socialni partnerji (ETUC, UNICE in CEEP) so 14. decembra 1995 sklenili okvirni sporazum o starševskem dopustu, katerega pravno uveljavitev je zagotovila Direktiva Sveta 96/34/ES z dne 3. junija 1996 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC[17]. Navedena Direktiva je znatno prispevala k izboljšanju razpoložljivih možnosti za zaposlene starše v državah članicah, da bolje uskladijo poklicne in družinske obveznosti prek ureditev dopusta.

(4) Komisija se je v skladu s členom 138(2) in (3) Pogodbe v letih 2006 in 2007 posvetovala z evropskimi socialnimi partnerji glede načinov, kako dodatno izboljšati usklajevanje poklicnega, zasebnega in družinskega življenja ter zlasti obstoječo zakonodajo Skupnosti o varstvu materinstva in starševskem dopustu ter glede uvedbe novih vrst dopusta iz družinskih razlogov, kot je očetovski dopust, posvojiteljski dopust in dopust za nego družinskih članov.

(5) Tri splošne evropske medpanožne organizacije socialnih partnerjev (ETUC, CEEP in BUSINESSEUROPE, prej UNICE) in evropska medpanožna organizacija socialnih partnerjev, ki zastopa določeno kategorijo podjetij (UEAPME), so 11. septembra 2008 obvestile Komisijo, da nameravajo v skladu s členom 138(4) in členom 139 Pogodbe začeti s pogajanji o reviziji okvirnega sporazuma o starševskem dopustu, sklenjenega leta 1995.

(6) Te organizacije so 18. junija 2009 podpisale revidirani okvirni sporazum o starševskem dopustu in naslovile skupno zahtevo Komisiji, naj predloži predlog sklepa Sveta o izvajanju navedenega okvirnega sporazuma.

(7) Evropski socialni partnerji so med pogajanji v celoti revidirali okvirni sporazum o starševskem dopustu iz leta 1995. Zato je treba Direktivo 96/34/EGS razveljaviti ter jo nadomestiti z novo direktivo in ne preprosto spremeniti.

(8) Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev ukrepov, ki jih je treba sprejeti, tj. izboljšanje usklajevanja poklicnega in družinskega življenja za zaposlene starše ter enakost moških in žensk glede priložnosti na trgu dela in obravnave pri delu, ampak je te cilje laže doseči na ravni Skupnosti, lahko Skupnost sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. V skladu z načelom sorazmernosti, kot je določeno v navedenem členu, ta direktiva ne presega okvira, ki je potreben za dosego navedenih ciljev.

(9) Komisija je med pripravo predloga Direktive upoštevala status reprezentativnosti podpisnic, njihov mandat in pravno veljavnost klavzul v okvirnem sporazumu ter njegovo skladnost z ustreznimi določbami glede malih in srednje velikih podjetij.

(10) O svojem predlogu je Komisija obvestila Evropski parlament in Evropski ekonomsko-socialni odbor.

(11) Klavzula 1(1) okvirnega sporazuma v skladu s splošnimi načeli zakonodaje Skupnosti na področju socialne politike navaja, da ta sporazum določa minimalne zahteve.

(12) Klavzula 8(1) navaja, da lahko države članice uvedejo ali ohranijo ugodnejše določbe, kot so določbe iz sporazuma.

(13) Klavzula 8(2) navaja, da izvajanje določb iz sporazuma ne sme biti veljavna podlaga za zmanjšanje splošne ravni varstva delavcev na področju, ki ga sporazum zajema.

(14) Države članice morajo zagotoviti učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazni v primeru kakršne koli kršitve obveznosti iz te direktive.

(15) Države članice lahko na skupno zahtevo socialnih partnerjev pooblastijo socialne partnerje za izvajanje te direktive ob upoštevanju, da bodo sprejeli vse potrebne ukrepe, s katerimi lahko kadar koli zagotovijo rezultate, ki jih določa ta direktiva –

SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:

Člen 1

S to direktivo se začne izvajati revidirani okvirni sporazum o starševskem dopustu, sklenjen med evropskimi medpanožnimi organizacijami socialnih partnerjev (BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP in ETUC) 18. junija 2009, kot je določeno v Prilogi.

Člen 2

Države članice določijo pravila o kaznih za kršitve nacionalnih določb, sprejetih na podlagi te direktive, in sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev njihovega izvajanja. Določene kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Te kazni lahko vsebujejo plačilo odškodnine, ki ne sme biti omejena s predhodno določeno zgornjo mejo. Države članice obvestijo Komisijo o teh določbah najpozneje do datuma iz člena 3 in jo takoj obvestijo o kakršnih koli naknadnih spremembah, ki vplivajo na te določbe.

Člen 3

1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, ali zagotovijo, da socialni partnerji uvedejo zahtevane ukrepe s sporazumom najpozneje [dve leti po sprejetju]. Komisiji takoj sporočijo besedilo navedenih predpisov ter korelacijsko tabelo med navedenimi predpisi in to direktivo. Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

2. Države članice lahko imajo na voljo največ eno dodatno leto za uskladitev s to direktivo, če je to potrebno zaradi upoštevanja specifičnih težav ali izvajanja v okviru kolektivne pogodbe. Države članice obvestijo Komisijo o potrebi po dodatnem roku najpozneje do [rok za izvajanje] in navedejo razloge za to.

3. Države članice sporočijo Komisiji besedilo temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga obravnava ta direktiva.

Člen 4

Direktiva 96/34/ES se razveljavi z/s [rok za izvajanje].

Člen 5

Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Člen 6

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

V Bruslju, […]

Za Svet

Predsednik […]

PRILOGA

OKVIRNI SPORAZUM O STARšEVSKEM DOPUSTU (REVIDIRANO)

18. JUNIJ 2009

PREAMBULA

Ta okvirni sporazum med evropskimi socialnimi partnerji BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP in ETUC (ter odborom za zvezo Eurocadres/CEC) revidira okvirni sporazum o starševskem dopustu, sklenjen 14. decembra 1995, ki določa minimalne zahteve glede starševskega dopusta kot pomembne dejavnike pri usklajevanju poklicnih in družinskih obveznosti ter spodbujanju enakih priložnosti in enake obravnave moških in žensk.

Evropski socialni partnerji pozivajo Komisijo, da predloži ta okvirni sporazum Svetu, ki naj s sklepom določi te zahteve kot zavezujoče v vseh državah članicah Evropske unije.

I – SPLOšNE ZADEVE

1. Ob upoštevanju Pogodbe ES in zlasti členov 138 in 139 Pogodbe,

2. ob upoštevanju člena 137(1)(c) in člena 141 Pogodbe ES, načela enake obravnave (členi 2, 3 in 13 Pogodbe ES) in sekundarne zakonodaje, ki temelji na teh členih Pogodbe, zlasti Direktive Sveta 75/117/EGS o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z uporabo načela enakega plačila za moške in ženske[18], Direktive Sveta 92/85/EGS o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo[19], Direktive Sveta 96/97/ES o spremembah Direktive 86/378/EGS o uresničevanju načela enakega obravnavanja moških in žensk v poklicnih sistemih socialne varnosti[20] in Direktive 2006/54/ES o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano)[21],

3. ob upoštevanju Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z dne 18. decembra 2000 ter členov 23 in 33 Listine v zvezi z enakostjo moških in žensk ter usklajevanjem poklicnega, zasebnega in družinskega življenja,

4. ob upoštevanju Poročila Komisije iz leta 2003 o izvajanju Direktive Sveta 96/34/ES z dne 3. junija 1996 o okvirnem sporazumu o starševskem dopustu, sklenjenem med UNICE, CEEP in ETUC,

5. ob upoštevanju cilja lizbonske strategije za rast in delovna mesta v zvezi s povečanjem splošnih stopenj zaposlenosti na 70 %, stopenj zaposlenosti žensk na 60 % in stopenj zaposlenosti starejših delavcev na 50 %, barcelonskih ciljev glede zagotavljanja varstva otrok ter prispevka politik za izboljšanje usklajevanja poklicnega, zasebnega in družinskega življenja pri dosegi teh ciljev,

6. ob upoštevanju okvira ukrepov socialnih partnerjev za enakost spolov z dne 22. marca 2005, v katerem se podpora za ravnovesje med poklicnim in zasebnim življenjem obravnava kot prednostno področje za ukrepe, ob upoštevanju, da je za nadaljnji napredek v zvezi z vprašanjem usklajevanja potrebno uvesti uravnotežene, integrirane in skladne kombinacije ukrepov, sestavljenih iz ureditev dopusta in dela ter infrastrukture za varstvo otrok;

7. ker so ukrepi za izboljšanje usklajevanja del splošnejšega političnega programa za obravnavanje potreb delodajalcev in delavcev ter izboljšanje prilagodljivosti in zaposljivosti v okviru pristopa prožne varnosti,

8. ker morajo družinske politike prispevati k doseganju enakosti spolov in ker je treba te politike obravnavati v okviru demografskih sprememb, učinkov staranja prebivalstva, zmanjšanja razlik med generacijami, spodbujanja sodelovanja žensk v delovni sili ter delitve obveznosti glede varstva otrok med ženskami in moškimi;

9. ker se je Komisija v letih 2006 in 2007 posvetovala z evropskimi socialnimi partnerji v prvi in drugi fazi postopka posvetovanja o usklajevanju poklicnega, zasebnega in družinskega življenja ter je med drugim obravnavala vprašanje posodobitve zakonodajnega okvira na ravni Skupnosti, pri čemer je spodbudila evropske socialne partnerje, da ocenijo določbe iz njihovega okvirnega sporazuma o starševskem dopustu in jih predložijo za revizijo tega sporazuma,

10. ker je bil okvirni sporazum o starševskem dopustu, ki so ga evropski socialni partnerji sklenili leta 1995, pobuda za pozitivne spremembe, ker je zagotovil skupno podlago za ravnovesje med poklicnim in zasebnim življenjem v državah članicah ter znatno pomagal zaposlenim staršem v Evropi pri dosegi boljšega usklajevanja; vendar evropski socialni partnerji na podlagi skupne ocene menijo, da je treba nekatere elemente sporazuma prilagoditi ali revidirati za boljše doseganje ciljev sporazuma,

11. ker je treba nekatere vidike prilagoditi ob upoštevanju vedno večje raznolikosti delovne sile in družbenega razvoja, vključno z vedno večjo raznolikostjo družinskih struktur, hkrati pa upoštevati nacionalno zakonodajo, kolektivne pogodbe in/ali prakso;

12. ker v številnih državah članicah spodbujanje moških, da prevzamejo enak delež družinskih obveznosti, ni doseglo zadostnih rezultatov, zato je treba sprejeti učinkovitejše ukrepe za spodbujanje enakopravnejše delitve družinskih obveznosti med moškimi in ženskami;

13. ker številne države članice že imajo veliko različnih političnih ukrepov in praks, ki so povezani z dopustom, varstvom otrok in prožnimi ureditvami dela, ki so prilagojeni potrebam delavcev in delodajalcev ter katerih cilj je podpora za starše pri usklajevanju njihovega poklicnega, zasebnega in družinskega življenja; te ukrepe in prakse je treba upoštevati pri izvajanju tega sporazuma,

14. ker ta okvirni sporazum zagotavlja en element ukrepov evropskih socialnih partnerjev na področju usklajevanja;

15. ker je ta sporazum okvirni sporazum, ki določa minimalne zahteve in določbe za starševski dopust, ki se razlikuje od porodniškega dopusta, in za proste delovne ure v primeru višje sile ter prepušča državam članicam in socialnim partnerjem, da določijo pogoje dostopa in podrobna pravila izvajanja ter tako upoštevajo razmere v vsaki državi članici,

16. ker je pravica do starševskega dopusta iz tega sporazuma individualna in načelno neprenosljiva pravica ter ker jo lahko države članice določijo kot prenosljivo. Izkušnje kažejo, da je lahko določitev neprenosljivosti dopusta pozitivna pobuda za očete, v zvezi z izrabo dopusta, zato so se evropski socialni partnerji dogovorili, da del dopusta določijo kot neprenosljivega,

17. ker je pomembno upoštevati posebne potrebe staršev, katerih otroci so invalidi ali imajo dolgotrajno bolezen,

18. ker morajo države članice zagotoviti ohranjanje storitev v okviru bolniškega zavarovanja v minimalnem obdobju starševskega dopusta,

19. ker morajo države članice, kadar je primerno v skladu z nacionalnimi pogoji ter z upoštevanjem proračunske situacije, upoštevati ohranitev upravičenosti do ustreznih dajatev socialne varnosti, kot te veljajo med minimalnim obdobjem starševskega dopusta, in upoštevati vlogo dohodka kot enega od dejavnikov, ki vplivajo na izrabo starševskega dopusta, pri izvajanju tega sporazuma,

20. ker izkušnje v državah članicah kažejo, da je stopnja dohodka med starševskim dopustom eden od dejavnikov, ki vplivajo na izrabo dopusta, zlasti pri očetih,

21. ker dostop do prožnih ureditev dela olajšuje staršem, da združujejo delovne in starševske obveznosti, ter zagotavlja hitrejšo ponovno vključitev na delovno mesto, zlasti po vrnitvi s starševskega dopusta,

22. ker je cilj ureditev starševskega dopusta podpirati zaposlene starše v določenem časovnem obdobju ter ohranjati in spodbujati njihovo neprekinjeno sodelovanje na trgu dela; zato je treba večjo pozornost nameniti ohranjanju stikov z delodajalcem med dopustom in dogovarjanju z njim za vrnitev na delovno mesto,

23. ker ta sporazum upošteva tudi potrebo po izboljšanju zahtev socialne politike za večjo konkurenčnost gospodarstva Skupnosti ter preprečevanje vsiljevanja upravnih, finančnih in zakonskih omejitev na način, ki bi preprečeval nastajanje in razvoj malih in srednje velikih podjetij,

24. ker so socialni partnerji v najboljšem položaju, da poiščejo rešitve, ki ustrezajo potrebam delodajalcev in delavcev, zato imajo posebno vlogo pri izvajanju, uporabi, nadzoru in oceni tega sporazuma v splošnejšem okviru drugih ukrepov za izboljšanje usklajevanja poklicnih in družinskih obveznosti ter spodbujanja enakih priložnosti in enake obravnave moških in žensk.

II – VSEBINA

Klavzula 1: Namen in področje uporabe

1. Ta sporazum določa minimalne zahteve, ki so namenjene lažjemu usklajevanju starševskih in poklicnih obveznosti zaposlenih staršev, pri čemer je treba upoštevati vedno večjo raznolikost družinskih struktur ter nacionalne zakonodaje, kolektivnih pogodb in/ali prakse.

2. Ta sporazum velja za vse delavce in delavke, ki imajo pogodbo o zaposlitvi ali delovno razmerje, kot ga določajo zakonodaja, kolektivne pogodbe in/ali praksa, ki veljajo v vsaki državi članici.

3. Države članice in/ali socialni partnerji bodo v področje uporabe in izvajanje tega sporazuma vključili tudi delavce, pogodbe o zaposlitvi ali delovna razmerja in jih iz njega ne bodo izključile samo zaradi razloga, da so to delavci s krajšim delovnim časom, delavci za določen čas ali osebe s pogodbo o zaposlitvi ali delovnim razmerjem z agencijo za začasno delo.

Klavzula 2: Starševski dopust

1. Ta sporazum podeljuje moškim in ženskim delavcem individualno pravico do starševskega dopusta v primeru rojstva ali posvojitve otroka, da bodo lahko skrbeli za tega otroka do starosti največ osem let, ki jo predpiše država članica in/ali socialni partnerji.

2. Dopust se odobri vsaj za štiri mesece, pri čemer se za spodbujanje enakih priložnosti ter enake obravnave moških in žensk načelno dodeljuje na neprenosljivi podlagi. Za spodbujanje enakopravnejše izrabe dopusta med obema staršema se vsaj eden od štirih mesecev starševskega dopusta dodeli na neprenosljivi podlagi. Načini uporabe neprenosljivega obdobja se določijo na nacionalni ravni prek zakonodaje in/ali kolektivnih pogodb, ki upoštevajo obstoječe ureditve dopusta v državah članicah.

Klavzula 3: Načini uporabe

1. Pogoji za dostop do starševskega dopusta in podrobna pravila za način njegove izrabe se določijo z zakonodajo in/ali kolektivnimi pogodbami v državi članici, vendar le v primeru, da se upoštevajo minimalne zahteve tega sporazuma. Države članice in/ali socialni partnerji lahko zlasti:

(a) odločijo, ali se starševski dopust dodeli za polni čas ali za krajši delovni čas po vnaprej določenih časovnih intervalih ali po izbiri posameznika, pri čemer je treba upoštevati potrebe delodajalcev in delavcev;

(b) dodelijo pravico do starševskega dopusta na podlagi obdobja delovne kvalifikacije in/ali dolžine delovne dobe, ki ne presega obdobja enega leta; države članice in/ali socialni partnerji pri uporabi te določbe zagotovijo, da se v primeru zaporednih pogodb za določen čas z istim delodajalcem, kot je določeno v Direktivi Sveta 1999/70/ES o delu za določen čas, upošteva skupno trajanje teh pogodb, tako da se lahko izračuna obdobje delovne kvalifikacije;

(c) opredelijo okoliščine, v katerih lahko delodajalec po posvetovanju v skladu z nacionalno zakonodajo, kolektivnimi pogodbami in/ali prakso odloži dodelitev starševskega dopusta iz upravičenih razlogov, ki so povezani z delovanjem organizacije. Vsako težavo, ki nastane zaradi izvajanja te določbe, je treba obravnavati v skladu z nacionalno zakonodajo, kolektivnimi pogodbami in/ali prakso;

(d) poleg opredelitve okoliščin iz točke (c) dovolijo posebne ureditve, s katerimi izpolnijo zahteve glede delovanja in organizacije malih podjetij.

2. Države članice in/ali socialni partnerji določijo roke, ki jih mora upoštevati delavec v zvezi z vnaprejšnjim obvestilom delodajalcu, ko želi izkoristiti pravico do starševskega dopusta, pri čemer mora navesti začetek in konec tega dopusta. Države članice in/ali socialni partnerji upoštevajo pri določitvi časovnega okvira takšnih rokov za vnaprejšnje obvestilo interese delavcev in delodajalcev.

3. Države članice in/ali socialni partnerji morajo oceniti potrebo po prilagoditvi pogojev za dostop do starševskega dopusta in načinov njegove uporabe potrebam staršem, katerih otroci so invalidi ali imajo dolgotrajno bolezen.

Klavzula 4: Posvojitev

1. Države članice in/ali socialni partnerji ocenijo potrebo po dodatnih ukrepih za obravnavanje posebnih potreb posvojiteljev.

Klavzula 5: Pravice v zvezi z zaposlitvijo in nediskriminacija

1. Po koncu starševskega dopusta imajo delavci pravico, da se vrnejo na isto delovno mesto ali, če to ni mogoče, na enakovredno ali podobno delovno mesto, ki je v skladu s pogodbo o zaposlitvi ali delovnim razmerjem.

2. Pravice delavca, ki so pridobljene ali so v postopku pridobitve na dan, ko se starševski dopust začne, se ohranijo take, kot so, do konca starševskega dopusta. Te pravice se uporabijo po koncu starševskega dopusta, vključno z vsemi spremembami, ki izhajajo iz nacionalne zakonodaje, kolektivnih pogodb in/ali prakse.

3. Države članice in/ali socialni partnerji opredelijo status pogodbe o zaposlitvi ali pogodbenega razmerja za obdobje starševskega dopusta.

4. Za zagotavljanje izkoriščanja pravice delavcev do starševskega dopusta sprejmejo države članice in/ali socialni partnerji v skladu z nacionalno zakonodajo, kolektivnimi pogodbami in/ali prakso ustrezne ukrepe za varstvo delavcev pred manj ugodno obravnavo ali odpustom na podlagi prošnje za starševski dopust ali odhoda na starševski dopust.

5. Vse zadeve, povezane s socialno varnostjo v okviru tega sporazuma, morajo obravnavati in določiti države članice in/ali socialni partnerji v skladu z nacionalno zakonodajo in/ali kolektivnimi pogodbami, pri čemer morajo upoštevati pomembnost neprekinjene upravičenosti do socialne varnosti v okviru različnih sistemov, zlasti v sistemu zdravstvenega varstva.

Vse zadeve, povezane z dohodkom v okviru tega sporazuma, morajo obravnavati in določiti države članice in/ali socialni partnerji v skladu z nacionalno zakonodajo, kolektivnimi pogodbami in/ali prakso, pri čemer morajo upoštevati vlogo dohodka kot enega od dejavnikov, ki vplivajo na izrabo starševskega dopusta.

Klavzula 6: Vrnitev na delovno mesto

1. Za spodbujanje boljšega usklajevanja sprejmejo države članice in/ali socialni partnerji ukrepe, ki so potrebi za zagotovitev, da lahko delavci, ki se vračajo s starševskega dopusta, zahtevajo spremembe delovnega časa in/ali vzorcev za določeno obdobje. Delodajalci preučijo takšne zahteve ter se nanje odzovejo v skladu s svojimi potrebami in potrebami delavcev.

Podrobnosti tega odstavka se določijo v skladu z nacionalno zakonodajo, kolektivnimi pogodbami in/ali prakso.

2. Za olajšanje vrnitve na delovno mesto po starševskem dopustu je treba delavce in delodajalce spodbuditi k ohranjanju stikov med obdobjem dopusta in urejanju ustreznih ukrepov za vrnitev na delovno mesto v skladu z medsebojnim dogovorom, pri čemer je treba upoštevati nacionalno zakonodajo, kolektivne pogodbe in/ali prakso.

Klavzula 7: Proste delovne ure v primeru višje sile

1. Države članice in/ali socialni partnerji sprejmejo ustrezne ukrepe, s katerimi so delavci upravičeni do prostih delovnih ur v skladu z nacionalno zakonodajo, kolektivnimi pogodbami in/ali prakso v primeru višje sile za nujne družinske obveznosti zaradi bolezni ali nesreče, ko je takojšnja prisotnost delavca nepogrešljiva.

2. Države članice in/ali socialni partnerji lahko določijo pogoje dostopa in podrobna pravila za uporabo klavzule 7.1 ter omejijo to pravico na neko časovno obdobje na leto in/ali na posamezni primer.

Klavzula 8: Končne določbe

1. Države članice lahko uporabijo ali uvedejo ugodnejše določbe, kot so določbe, ki so navedene v tem sporazumu.

2. Izvajanje določb tega sporazuma ni veljavna podlaga za zmanjševanje splošne ravni varstva, ki jo imajo delavci na področju, ki ga zajema ta sporazum. To ne posega v pravico držav članic in/ali socialnih partnerjev, da oblikujejo različne zakonodajne, pogodbene ali druge določbe ob upoštevanju spreminjajočih se okoliščin (vključno z uvedbo neprenosljivosti), vendar le v primeru, da se upoštevajo minimalne zahteve iz tega sporazuma.

3. Ta sporazum ne posega v pravico socialnih partnerjev, da na ustrezni ravni, vključno z evropsko ravnijo, sklenejo sporazume, ki prilagajajo in/ali dopolnjujejo določbe tega sporazuma ter tako upoštevajo posebne okoliščine.

4. Države članice sprejmejo v dveh letih po sprejetju sklepa Sveta zakone in druge predpise, ki so potrebni za uskladitev s tem sklepom, ali zagotovijo, da socialni partnerji sporazumno uvedejo potrebne ukrepe do konca tega obdobja. Države članice lahko imajo na voljo največ eno dodatno leto, da uskladijo svoje zakone in druge predpise s tem sklepom, če je to potrebno zaradi specifičnih težav ali izvajanja v okviru kolektivnih pogodb.

5. Preprečevanje in reševanje sporov in pritožb zaradi uporabe tega sporazuma se obravnavata v skladu z nacionalno zakonodajo, kolektivnimi pogodbami in/ali prakso;

6. Brez poseganja v vlogo Komisije, nacionalnih sodišč in Evropskega sodišča mora Komisija vsako zadevo, ki se nanaša na razlago tega sporazuma na evropski ravni, na prvi stopnji predložiti podpisnicam, ki izrazijo svoje mnenje.

7. Podpisnice pregledajo izvajanje tega sporazuma pet let po datumu sklepa Sveta, če to zahteva ena od podpisnic tega sporazuma.

V Bruslju, 18. junija 2009

Za ETUC

John Bowis

Generalni sekretar

V imenu delegacije sindikatov

Za BUSINESSEUROPE

Philippe de Buck

Generalni direktor

Za UEAPME

Andrea Benassi

Generalni sekretar

Za CEEP

Ralf Resch

Generalni sekretar

[1] COM(2006) 92.

[2] Sklepi Sveta: Uravnotežena vloga žensk in moških na področju delovnih mest, rasti in socialne kohezije (SOC 385).

[3] Resolucija Evropskega parlamenta z dne 3. septembra 2008 o enakosti med ženskami in moškimi – 2008 (2008/2047(INI), točka 28.

[4] Predlog Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive Sveta 92/85/EGS o uvedbi ukrepov za spodbujanje izboljšav na področju varnosti in zdravja pri delu nosečih delavk in delavk, ki so pred kratkim rodile ali dojijo (COM(2008) 637 konč.).

[5] Predlog Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o uporabi načela enakega obravnavanja moških in žensk, ki opravljajo samostojno dejavnost, in o razveljavitvi Direktive 86/613/EGS (COM(2008) 636 konč.).

[6] Poročilo z naslovom „Uresničevanje barcelonskih ciljev glede varstva predšolskih otrok“ (COM(2008) 638 konč.; tehnična priloga, SEC(2008) 2597).

[7] Sporočilo Komisije z naslovom „Boljše ravnotežje med poklicnim in zasebnim življenjem: močnejša podpora za usklajevanje poklicnega, zasebnega in družinskega življenja“, COM(2008) 635 konč.

[8] SEC(2006) 1245.

[9] SEC(2007) 571.

[10] Glej http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=641&langId=sl&moreDocuments=yes.

[11] SEC(2008) 2526/2.

[12] Sporočilo Komisije z dne 14. decembra 1993 o izvajanju sporazuma o socialni politiki (COM(93) 600 konč.).

[13] Poročilo o reprezentativnosti evropskih organizacij socialnih partnerjev, del 1, Inštitut za delo – Katoliška univerza v Louvainu, september 1999.

[14] Monografije o položaju socialnih partnerjev v državah pristopnicah in kandidatkah, medsektorska raven, Inštitut za delo – Katoliška univerza v Louvainu, marec 2004.

[15] Zadevi C-180/95, Draehmpaehl [1997] ZOdl. I-2195 in C-271/91, Marshall [1993] ZOdl. I-4367.

[16] UL C [...], [...], str. [...].

[17] UL L 145, 19.6.1996, str. 4.

[18] UL L 45, 19.2.1975, str. 19–20.

[19] UL L 348, 28.11.1992, str. 1–8.

[20] UL L 46, 17.2.1997, str. 20–24.

[21] UL L 204, 26.7.2006, str. 23–36.