SL Uradni list Evropske unije C 112/7

Objava vloge za spremembo na podlagi člena 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

2010/C 112/05

Ta objava daje pravico do ugovora na podlagi člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1). Izjavo o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih po dnevu te objave.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„AGNEAU DU PÉRIGORD“

ES št.: FR-PGI-0005-0711-10.07.2008

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Ime:

„Agneau du Périgord“

2. Država članica ali tretja država:

Francija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda:

Skupina 1.1 Sveže meso (in drobovina)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1:

„Agneau du Périgord“ je jagnje, zaklano med 80. in 180. dnevom starosti, z maso klavnega trupa 15 do 21 kg in dobro mesnatostjo zaradi izbora mesnih pasem za ovne, medtem ko so ovce kmečkih ali polkmečkih pasem.

Ovni so izbrani med naslednjimi mesnimi pasmami: Berrichon, Charollais, Ile de France, Rouge de l’Ouest, Suffolk in Texel.

Ovce so bodisi čiste kmečke pasme: Lacaune viande, Blanche du Massif central in INRA 401, ali polkmečke pasme, to je pasme, nastale s križanjem zgoraj navedene kmečke in mesne pasme.

Jagnje ima telesno zgradbo E-U-R z razvito mišično maso na nežnem okostju in z zamaščenostjo 2 in 3 na lestvici EUROP.

Jagnječje meso, ki se prodaja sveže, je svetle barve. Maščoba je bela, čvrsta, enakomerno strjena in nemastna. Meso jagnjeta „agneau du Périgord“ ima uravnotežen okus po jagnjetini zaradi dojenja jagnjet z materinim mlekom (najmanj 60 dni) ter posebne dopolnilne krmne mešanice, pripravljene iz celih ali valjanih žitnih zrn in krme.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode):

—

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

3.4.1 Prehrana jagnjet

— Jagnje najmanj 60 dni od skotitve po želji sesa pri materi. Z materjo živi do odstavitve, do katere običajno pride med 80. in 90. dnevom starosti.

— Po 60. dnevu in v končnem obdobju se delež mlečne prehrane zmanjšuje do odstavitve, povečuje pa se delež krme in dopolnilne krmne mešanice. Ta dopolnilna krmna mešanica je sestavljena iz žit (ječmen, pšenica, koruza itd.) in dodatka, ki vsebuje dušik.

3.4.2 Prehrana ovac

Paša je osnovna prehrana ovac. Ovce se vsaj sedem mesecev na leto pasejo na naravnih ali začasnih travnikih in na pašnikih.

Pobrana krma se v celoti pridela na opredeljenem geografskem območju, in sicer večinoma na kmetijskem gospodarstvu.

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

Jagnjeta „agneau du Périgord“ so skotena in vzrejena na opredeljenem geografskem območju. Nadzorni organ predhodno evidentira vse rejce in preveri, ali je njihovo kmetijsko gospodarstvo na zadevnem območju.

Da bi se ohranile vse kakovostne lastnosti jagnječjega mesa, je treba preprečiti predolg prevoz in vsakršen stres pri živalih pred zakolom. Tako mora prevoz od kmetijskega gospodarstva do klavnice trajati manj kot osem ur. V praksi je ta čas krajši, ker so mesta za zakol blizu kmetijskih gospodarstev.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itd.:

—

3.7 Posebna pravila za označevanje:

—

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja:

Geografsko območje zajema naslednje občine:

— Dordogne, razen občin v kantonih La Force in Sigoulès,

— Corrèze, samo kantoni Ayen, Brive-la-Gaillarde-Sud-Ouest, Juillac in Larche,

— Lot, samo kantoni Cazals, Gourdon, Payrac, Puy-L’Évèque, Salviac in Souillac,

— Lot-et-Garonne, samo kantoni Cancon, Castillonnes, Fumel, Lauzun, Monflanquin in Villeréal.

5. Povezava z geografskim območjem:

5.1 Posebnost geografskega območja:

Za območje Périgorda so značilne zelo spremenljive talne in podnebne razmere z revno prstjo in razgibanim reliefom, izrazitimi zimami in poletji ter zelo različnimi pomladmi in jesenmi.

Zaradi te posebnosti je kmetijska proizvodnja na tem ozemlju že od nekdaj zelo raznolika, kmetijska gospodarstva, ki so običajno majhna, pa so zelo redko specializirana. Na vseh gospodarstvih so območja z nizkim kmetijskim potencialom, ki jih v Périgordu tradicionalno poimenujejo „picadies“. Za ta strogo pašniška območja so značilna revna, kamnita ali strma tla, včasih poraščena z goščavjem ali gozdom, ki pa jih ni mogoče obdelovati s stroji, zato se vzdržujejo izključno tako, da se na njih pasejo ovce.

5.2 Posebnost proizvoda:

Posebnost jagnjeta „agneau du Périgord“ je povezana predvsem s tradicionalnim ravnanjem z jagnjeti: obdobje dojenja pri materi, nato končno obdobje v ovčji staji.

Meso jagnjeta „agneau du Périgord“ je svetle barve (belo do bledo rožnato) z belo in čvrsto maščobo, ima nežen okus po jagnjetini ter je mehko in topljivo v ustih. Mehko meso je predvsem posledica starosti živali, medtem ko je njegova topljivost odvisna od kakovosti maščobe.

Svetla barva je povezana z dvema dodatnima dejavnikoma metode proizvodnje: starost jagnjeta ob zakolu (največ 180 dni) in trajanje dojenja, saj jagnje sesa mleko pri materi najmanj 60 dni. Ta starost ob zakolu in obdobje dojenja dajeta mesu tudi nežen in ne preveč močan okus, ki se razlikuje od okusa in arome običajnega jagnječjega mesa, ki se potrošniku lahko zdita preveč izrazita.

Bela in čvrsta maščoba je posledica posebne prehrane v končnem obdobju. Ta prehrana je sestavljena iz krme in dopolnilne krmne mešanice iz izključno celih ali valjanih žitnih zrn.

Ta posebna dopolnilna krmna mešanica v končnem obdobju zagotavlja, da ima meso jagnjeta „agneau du Périgord“ enakomerno razporejeno maščobo: meso ni suho, ampak ima ravno tisto potrebno sočnost, ki daje občutek topljivosti. Nazadnje, podkožna maščoba mesa jagnjeta „agneau du Périgord“ je tanka in rahlega okusa ter se topi v ustih.

Rezultat je zelo posebna vrsta jagnječjega mesa nežnega okusa in arome, ki je zelo zaželeno zaradi uravnoteženosti okusov.

5.3 Vzorčna zveza med geografskim območjem in kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (za ZOP) ali posebno kakovostjo, slovesom ali drugo značilnostjo proizvoda (za ZGO):

Jagnje „agneau du Périgord“ je tradicionalni proizvod, povezan s slovesom perigordske pokrajine.

5.3.1 Posebno znanje in izkušnje ljudi

Ovčerejci v Périgordu so zaradi zahtevnosti ozemlja razvili posebne prakse za rejo ovac.

Ovčerejci so se prilagodili zahtevam svojega ozemlja, za katerega so značilne neugodne podnebne razmere in prst. Zaradi spremenljivih padavin in temperatur, pa tudi tal, so uvedli zapletene sisteme reje, v katerih so združili vse razpoložljive vire.

Pastirji, ki so postali ovčerejci, so s časom izdelali prakse, ki vključujejo veliko prilagajanje posegov in raznoliko uporabo naravnega prostora. Tradicionalna ovčereja na kmetijskih gospodarstvih zagotavlja povečevanje vrednosti območij, ki so z agronomskega vidika slabo produktivna.

Te razmere so vzrok, da so bile za ovce izbrane kmečke pasme. Izbrane so bile zaradi svoje vzdržljivosti, zmernosti pri prehranjevanju, zmožnosti za pašo na ekstenzivnih pašnikih ter sposobnosti, da se v boju za preživetje razmnožujejo celo leto in da brez težav hranijo jagnjeta. Uporaba ovnov mesne rase še izboljšuje mesnatost jagnjet, namenjenih za zakol.

Te razmere določajo tudi sistem krmljenja, ki ga uvede rejec, ki stalež živine razdeli v enotne črede glede na fiziološke potrebe ovac in jagnjet, ki jih glede na njihovo stanje da na pašnik, travnik ali v ovčjo stajo.

5.3.2 Posebna kakovost

Značilna kakovost jagnjet je povezana s posebnim upravljanjem čred, ki temelji na gospodarnem sistemu reje, ki povečuje vrednost pašnikov in je prilagojen zahtevnim krajevnim razmeram. Poleg tega življenje jagnjet „agneau du Périgord“ poteka v dveh fazah: obdobje dojenja, ko jagnje sledi materi, in končno obdobje v ovčji staji, ko se mu posveča posebna pozornost, saj ima poseben prostor in dobiva prvovrstno krmo.

Ta poseben način upravljanja čred in končna faza reje jagnjet sta vzrok, da je jagnječje meso svetle barve (belo do bledo rožnato) z belo maščobo in čvrsto. Meso ima nežen, ne premočan okus po jagnjetini, ni suho in ima ravno tisto potrebno sočnost, ki daje občutek topljivosti. Nazadnje, podkožna maščoba mesa jagnjeta „agneau du Périgord“ je tanka in rahlega okusa ter se topi v ustih.

5.3.3 Sloves „agneau du Périgord“

Sloves jagnjeta „agneau du Périgord“ potrjujeta tako tradicionalna navzočnost ovac v pokrajini Périgord kot njegov ugled med sladokusci.

Prakse se niso dosti razvile od 19. stoletja, ko je bilo v tej pokrajini že zelo veliko ovac. Tako je bilo leta 1809 na tem območju po ocenah 667 400 ovac. Čeprav volna ostaja prvi cilj proizvodnje, najdemo sledove povečevanja vrednosti ovac z uporabo v krajevni kulinariki.

Z njimi se trguje na številnih sejmih. Na največjih se jih lahko proda več kot 1 000. Več zapisov iz druge polovice 19. stoletja kaže, da je bila reja veliko bolj usmerjena v porabo mesa, saj so rejce spodbujali k razvijanju krajevne pasme za proizvodnjo jagnjet za zakol. Statistični podatki kažejo, da je bilo v pokrajini Périgord leta 1897 zaklanih veliko jagnjet.

„Agneau du Périgord“ je predvsem božična in velikonočna praznična jed, ki jo pripravljajo v različnih oblikah, vendar ima vedno izbrano mesto pri obedih.

Dokaz tega je, da je slavna in izvrstna perigordska kuharica, imenovana „la Mazille“, na začetku 20. stoletja postavila „agneau du Périgord“ na častno mesto v svoji knjigi, v kateri je zbrala več kot 300 krajevnih receptov: „v Périgordu obstaja namreč pasma ovce, ki daje z vseh vidikov izjemno meso“.

Jagnje „agneau du Périgord“ je izrecno omenjeno v številnih receptih in na jedilnikih restavracij.

Sklic na objavo specifikacije:

https://www.inao.gouv.fr/fichier/referentiel-IGP-agneau-perigordnov-2009-version-scan.pdf

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.