[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 11.2.2005

SEK(2005) 207 končno

MNENJE KOMISIJE

o zahtevi za spremembo Statuta Sodišča Evropskih skupnosti, ki jo je vložilo Sodišče v skladu z drugim odstavkom člena 245 Pogodbe ES, za določitev pogojev in omejitev za revizijo Sodišča glede sodb, ki jih je izreklo Sodišče prve stopnje v skladu s členom 225(2) in (3) Pogodbe ES

MNENJE KOMISIJE

o zahtevi za spremembo Statuta Sodišča Evropskih skupnosti, ki jo je vložilo Sodišče v skladu z drugim odstavkom člena 245 Pogodbe ES, za določitev pogojev in omejitev za revizijo Sodišča glede sodb, ki jih je izreklo Sodišče prve stopnje v skladu s členom 225(2) in (3) Pogodbe ES

1. Sodišče predlaga, da se med členoma 62 in 63 Protokola o Statutu Sodišča vstavijo trije členi, oštevilčeni od 62.a) do 62.c)[1], za določitev

a) nesuspenzivnosti postopka revizije, „brez poseganja v člena 242 in 243 Pogodbe“ [2],

b) bistvenih pogojev postopka revizije

V ta namen Sodišče določa

i) pripravo pisnega postopka s pisnimi navedbami ali pripombami, ki jih

- v za to določenem roku predložijo stranke v sporu na Sodišče prve stopnje v primeru revizije sodbe na pritožbeni stopnji, ki jo je izreklo Sodišče prve stopnje, ter stranke v sporu na nacionalna sodišča, v primeru revizije sodbe na stopnji predhodnega odločanja Sodišča prve stopnje,

- v zgoraj navedenih primerih predložijo države članice in institucije pod pogoji iz člena 23 Statuta glede postopkov predhodnega odločanja;

ii) možnost Sodišča, da otvori ustni postopek,

c) učinkov revizije na sodbe Sodišča prve stopnje, ki bi lahko prizadele enotnost ali doslednost prava Skupnosti:

- na pritožbeni stopnji se določba nanaša na člen 61 Statuta o pritožbah,

- na stopnji predhodnega odločanja je določeno, da „odgovor Sodišča glede vprašanj, ki so bila predmet revizije, nadomesti odgovor Sodišča prve stopnje“.

2. Sodišče določa, da bodo dopolnilne določbe na podlagi člena 63 Statuta vključene v Poslovnika Sodišča in Sodišča prve stopnje.

Prav tako določa, da „ bo glede predhodnega odločanja treba nujno predvideti zlasti obveščanje nacionalnega sodišča o otvoritvi in poteku postopka revizije in tako omogočiti temu sodišču, da ob popolnem poznavanju okoliščin pričaka na stališče Sodišča, preden se izreče o glavnem sporu“

3. Namen zahteve Sodišča je izpolnitev Deklaracij št. 13, 14 in 15, ki so bile sprejete 26. februarja 2001 na vrhu v Nici.

Uvodne ugotovitve

4. Določbe Pogodbe iz Nice o sodstvu Unije imajo dvojni cilj, katerih namen je

- spremeniti strukturo sodnih pristojnosti za razbremenitev Sodišča in Sodišča prve stopnje,

- ohraniti vlogo Sodišča kot edine vrhovne sodne oblasti Unije, ne glede na pristojnosti Sodišča prve stopnje.

Postopek revizije izpolnjuje drugi cilj, ko Sodišče prve stopnje odloča v okviru pristojnosti na pritožbeni stopnji ali pristojnosti predhodnega odločanja[3].

5. Postopek revizije predstavlja novost, saj uvaja sodni nadzor, ki nastopi po izvajanju pristojnosti na pritožbeni stopnji ali stopnji predhodnega odločanja. Postopek izpolnjuje prizadevanja sestavljavcev Pogodbe, da se na ravni Sodišča ne uvede tretje stopnje pristojnosti za neposredne tožbe, pa tudi ne druge stopnje za predhodno odločanje.

6. Zaradi načrtovane izjemnosti tega postopka je treba po mnenju Komisije sprejeti posebne statutarne določbe.

I. Predlog za revizijo in sklep o otvoritvi postopka revizije bi morala imeti odložilni učinek

7. Postopka revizije ni mogoče primerjati s tožbo ali pritožbo, ki jo vloži stranka v sporu na podlagi pravnih sredstev, ki jih le-ta svobodno določi. Zato Komisija ocenjuje, da s tem v zvezi ni treba prilagoditi postopka revizije določbam, ki urejajo redne tožbe ali pritožbe[4].

8. Opozoriti je treba, da je nesuspenzivnost rednih tožb in pritožb v bistvu upravičena zaradi potrebe, da se izognemo neupravičenim tožbam in pritožbam, ki bi jih predložile stranke, katerih edini cilj je odložiti izvršitev izpodbijanega akta ali izvršbo sodne odločbe. Pri postopku revizije ni te nevarnosti, saj se v skladu s členom 62 Statuta ta začne na izključni predlog prvega generalnega pravobranilca Sodišča.

9. Iz člena 225(2) in (3) Pogodbe pa izhaja, da gre v primeru sodb, ki so lahko predmet revizije Sodišča, za pritožbeno stopnjo ali stopnjo predhodnega odločanja Sodišča prve stopnje in da lahko revizija nastopi le „izjemoma … če obstaja resno tveganje, da bosta prizadeti enotnost ali doslednost prava Skupnosti“.

10. Iz teh določb izhaja, da je postopek revizije izjemen postopek, saj je namenjen preprečevanju resnih težav, ki bi lahko nastopile v redu Skupnosti zaradi izvršitve sodbe Sodišča prve stopnje.

11. Po mnenju Komisije je treba poudariti, da se revizija Sodišča nanaša na pritožbeno stopnjo in na stopnjo predhodnega odločanja. Tovrstne sodbe imajo namen zagotoviti enotnost razlage in izvajanja prava ter imajo bistveno vlogo v pravnem redu Evropske unije. Pristojnost na pritožbeni stopnji in pristojnost na stopnji predhodnega odločanja je med drugim načeloma izključna in dokončna.

12. Vendar pa glede na to, da lahko Sodišče, z odstopanjem od tega načela, preverja sodbe Sodišča prve stopnje, ker bi lahko povzročile tveganje za enotnost ali doslednost prava Skupnosti, se te sodbe ne morejo več šteti za končno izrečene in ne bi smele biti vročene, niti se ne bi smele začeti takoj izvajati. Komisija ocenjuje, da bi se morala njihova izvršitev določiti le ob izteku enomesečnega roka iz člena 62 Statuta, če prvi generalni pravobranilec ni predložil zahteve za revizijo ali v primeru, da je v ta namen bila predložena zahteva ob izteku drugega enomesečnega roka iz te določbe, če Sodišče ne odredi otvoritve postopka revizije.

13. Dejstvo, da postopek revizije nastopi le v zelo redkih primerih, ne spodbija te trditve. Po mnenju Komisije je treba zagotoviti, da se na katero koli pritožbo na pritožbeni stopnji in na katero koli predhodno vprašanje poda le en sam pravni odgovor in se tako ne ogrozi pravne varnosti ter se prepreči vsa tveganja glede nedoslednosti pri izvajanju prava Skupnosti.

14. Ob upoštevanju predhodnih ugotovitev Komisija ocenjuje, da bi se morala suspenzivnost postopka revizije upoštevati kot del le-tega in torej kot taka biti priznana v Statutu.

15. Sodišče predlaga manj samodejno rešitev, ki naj bi predvidela odložitev izvršitve sodbe Sodišča prve stopnje le na zahtevo prvega generalnega pravobranilca, predloženo v skladu s členom 242 Pogodbe.

16. Po mnenju Komisije je ta rešitev lahko tvegana, saj ne omogoča, da bi bile zajete vse možnosti, v katerih bi revizija Sodišča lahko privedla do spremembe sodbe Sodišča prve stopnje. Treba bi se bilo torej izogniti temu, da se sodba Sodišča prve stopnje, ki ni bila predmet zahteve za odložitev izvršitve in ki bi lahko povzročila zgoraj navedene težave, izvrši in v nadaljevanju, ob zaključku revizije Sodišča, spremeni.

17. Zaradi vseh navedenih razlogov Komisija ocenjuje, da bi suspenzivnost postopka revizije omogočila, da se učinkoviteje ohrani namen tega izjemnega postopka. Poleg tega bi omogočila poenostavitev in pospešitev postopka revizije, saj bi prvi generalni pravobranilec in Sodišče lahko takoj ocenila vsebino, brez obveznosti, da predhodno ugotavljata potrebo po morebitni odložitvi izvršitve sodbe Sodišča prve stopnje ali začasnih odredb, ki jih v skladu s členom 242 ali 243 Pogodbe na podlagi predlaganega akta lahko predlaga prvi generalni pravobranilec.

18. Komisija nazadnje ocenjuje, da je bolje priznati suspenzivnost postopka revizije, da se ohrani

- po eni strani pristojnost za „izrečeno pravo“, ki bi lahko bila ogrožena v primeru vročitve večjega števila odločb za isto zadevo, katerih edini namen je določiti pravno pravilo,

- po drugi strani specifičnost tega postopka, namen katerega ni le določiti sodno prakso za prihodnost, kot je pritožba z namenom varstva zakonitosti, temveč tudi pomagati strankam v sporu.

Slednji točki zahtevata naslednje dopolnilne navedbe.

Neposredne tožbe

19. S Sklepom z dne 2. novembra 2004 je Svet v skladu s členom 225a Pogodbe ustanovil Sodišče za uslužbence Evropske unije.

Opozoriti je treba,

- da se lahko v skladu s členom 11 Priloge k temu sklepu zoper odločbe Sodišča za uslužbence vložijo pritožbe na Sodišče prve stopnje zgolj glede pravnih vprašanj,

- da v skladu s členom 13 te priloge[5] če je pritožba utemeljena in sodba Sodišča za uslužbence razveljavljena, odloča Sodišče prve stopnje, če stanje postopka to dovoljuje, ali zadevo preda v odločanje Sodišču za uslužbence.

20. Iz predhodnega sledi, da če revizija, kot predlaga Sodišče, ne bi imela odložilnega učinka, bi Sodišče za uslužbence odločalo o sporu na podlagi pravnega pravila Sodišča prve stopnje, čeprav lahko Sodišče to pravno pravilo spremeni.

21. Treba je omeniti, da namerava Sodišče po zaključeni reviziji zadevo predati Sodišču prve stopnje, razen če rešitev spora izhaja iz ugotovitev o dejstvih, na katerih temelji odločba Sodišča prve stopnje. V slednjem primeru bi končno sodbo izreklo Sodišče samo (člen 62.c) predloga).

Predlagani sistem lahko tako privede do več sodnih odločb za isto zadevo, ki „izrečejo pravno pravilo“, najprej na pritožbeni stopnji (odločba Sodišča prve stopnje, ki ji v nekaterih primerih sledi odločba Sodišča za uslužbence) in nadalje na stopnji revizije (odločba Sodišča, ki ji v nekaterih primerih sledi odločba Sodišča prve stopnje).

22. To zaporedje lahko ponovno uvede sodno obremenitev, ki jo je Pogodba iz Nice nameravala popraviti in ki lahko prizadene pristojnost za „izrečeno pravo“.

Predhodno odločanje

23. V tej fazi nobena sodna pristojnost ni bila dodeljena Sodišču prve stopnje. Vendar pa glede na to, da predlog Sodišča zajema tudi revizijo na stopnji predhodnega odločanja Sodišča prve stopnje, Komisija poudarja, da je treba suspenzivnost revizije Sodišča priporočati zlasti na tem področju.

Postopka revizije se ne bi smelo uvajati kot druge stopnje predhodnega odločanja. Ogrožena sta tako kredibilnost postopka predhodnega odločanja kot gospodarnost in učinkovitost postopka revizije.

24. Kredibilnost postopka predhodnega odločanja in natančneje obveznost predaje zadev sodiščem najvišje stopnje temeljita predvsem na dejstvu, da se morajo nacionalni sodniki obrniti na Sodišče Evropskih skupnosti kot edinega izvršilnega organa, specializiranega za razlago in presojo veljavnosti prava Skupnosti. Nacionalni sodnik ne bi smel prejeti dveh različnih odgovorov glede predhodnega odločanja, in sicer odgovora s strani Sodišča prve stopnje in odgovora s strani Sodišča, ki bi na podlagi tega predloga „nadomestil“ odgovor Sodišča prve stopnje.

25. Za nacionalnega sodnika se vodenje predlaganega sistema lahko izkaže kot težko izvedljivo, kar bi znatno zmanjšalo učinkovitost postopka revizije.

Predaja Sodišču se izvede v okviru odložitve postopka s strani nacionalnega sodnika, ki se običajno zaključi z vročitvijo odgovora predhodnega odločanja, tj. z vročitvijo sodbe Sodišča prve stopnje. V tem primeru je nacionalni sodnik lahko primoran izvršiti sodbo Sodišča prve stopnje.

V teh pogojih obstaja tveganje, da se podatki, ki jih Sodišče namerava posredovati nacionalnemu sodišču, – „zato, da ob popolnem poznavanju okoliščin pričaka na stališče Sodišča, preden se izreče o glavnem sporu“, torej zato, da to sodišče ne upošteva sodbe Sodišča prve stopnje, ki mu je bila predhodno vročena, – ne morejo upoštevati in revizija lahko tako izgubi ustrezno učinkovitost za stranke v sporu.

26. Kot navaja Sodišče, iz Pogodbe in zgoraj navedenih deklaracij izhaja, da „revizija“ ni pritožba z namenom varstva zakonitosti v običajnem pomenu tega izraza, saj se je iz razprav na medvladni konferenci izkazalo, da taka pritožba ni prenosljiva v sodno strukturo, ki je bila takrat načrtovana.

Običajno je cilj pritožbe z namenom varstva zakonitosti preprečiti, da odločba nižjega sodišča predstavlja sodno prakso, če se stranke odločijo, da spor ne predajo sodišču najvišje stopnje, ki je edino pristojno za odločitev o nekaterih vprašanjih[6]. V podobnem okviru je popolnoma sprejemljivo, da odločba o pritožbi z namenom varstva zakonitosti nima učinka popravljanja pravnomočne sodbe[7], temveč le sodne prakse za prihodnost.

Zadevni primer je različen, saj sodelovanje Sodišča zadeva pritožbeno stopnjo ali predhodno odločanje Sodišča prve stopnje, torej primere, v katerih so stranke v sporu že predale zadevo na vse stopnje sodišč, ki so jih imele na razpolago.

Ob upoštevanju tega posebnega okvira je medvladna konferenca morala oceniti, da bi morala revizija Sodišča ne samo popraviti sodno prakso za prihodnost, temveč tudi konkretno pomagati strankam v sporu, če je revizija Sodišča podala drugačno rešitev v primerjavi z rešitvijo Sodišča prve stopnje.

27. Pomembno pa je, da določbe Statuta v zvezi s postopkom revizije zagotovijo, da se učinek odločbe Sodišča ne omeji na učinek pritožbe z namenom varstva zakonitosti, temveč resnično pomaga strankam v sporu.

28. Iz vseh predhodnih ugotovitev izhaja, da bi morale določbe Statuta v zvezi z revizijo določati suspenzivnost zahteve za revizijo in sklepa o otvoritvi postopka revizije zato, da se poda le ena rešitev za tožbe na pritožbeni stopnji, ki so omejene zgolj na pravna vprašanja, in da se poda le en odgovor v primeru predhodnega odločanja pred Sodiščem prve stopnje.

II. Revizija bi morala soditi v okvir hitrega postopka

29. Deklaracija št. 15 Pogodbe iz Nice predvideva pripravo takšnega postopka v okviru predhodnega odločanja. Pospešen postopek bi bil upravičen tudi glede neposrednih tožb, saj naj bi revizija nastopila le v izjemnih primerih in glede posebnih točk sodbe Sodišča prve stopnje, za katero bi se moral spis z vsemi že izmenjanimi obrazložitvami posredovati Sodišču.

30. Kaže, da gre postopek, ki ga predvideva Sodišče, v tej smeri, saj priprava ustnega postopka ne bi bila samodejna.

31. Vendar pa bi bilo treba določbe o pisnem postopku pojasniti. Predlagani mehanizem določa, da bi morale stranke v sporu imeti pravico predložiti pripombe v roku, ki ga določi Sodišče, medtem ko bi lahko države članice in institucije predložile pripombe pod pogoji iz člena 23 Statuta ali v roku dveh mesecev od vročitve točk sodbe, ki so predmet revizije.

32. Komisija meni, da bi rok za predložitev pisnih navedb ali pripomb moral biti enak za vse stranke, države članice in institucije ter ne bi smel biti daljši od dveh ali treh tednov.

33. Koristno pa bi bilo tudi določiti ustrezen rok za izrekanje končne sodbe za vročitev strankam ali nacionalnemu sodišču.

III. Zaključek

1. Zaradi zgoraj navedenih razlogov Komisija meni, da bi določbe Statuta v zvezi s postopkom revizije morale

a ) določati suspenzivnost zahteve za revizijo in sklepa o otvoritvi postopka revizije;

b) določati, da se odločbe Sodišča prve stopnje v skladu s členom 225(2) in (3) Pogodbe štejejo kot končne sodbe

- ob izteku enomesečnega roka iz drugega odstavka člena 62 Statuta, če prvi generalni pravobranilec ne predlaga revizije odločbe,

- in v primeru predloga s strani prvega generalnega pravobranilca ob izteku drugega enomesečnega roka iz drugega pododstavka člena 62 Statuta, če Sodišče ne odredi otvoritve postopka revizije;

c ) določati hitri postopek;

d ) in določati ustrezen rok za izrekanje sodbe za vročitev strankam ali nacionalnemu sodišču.

2. Komisija ocenjuje, da bi bilo v skladu z Deklaracijo 14 Pogodbe iz Nice koristno vzpostaviti mehanizem ocenjevanja postopka revizije.

[1] Dokument Sveta št. 12464/03 JUR 359 COUR 24 z dne 12.9.2003.

[2] Določba, ki je podobna določbi iz člena 60 Statuta o pritožbah.

[3] Nadzor Sodišča nad prvostopenjsko pristojnostjo Sodišča prve stopnje, ki se običajno izvaja s pritožbo.

[4] Člen 242 Pogodbe in člen 60 Statuta Sodišča (ki določata nesuspenzivnost tožb in pritožb).

[5] Ki povzema pogoje iz člena 61 Statuta o pritožbah, vloženih proti odločbam Sodišča prve stopnje.

[6] Glej člen 68(1) Pogodbe ES, ki določa, da lahko le nacionalna sodišča zadnje stopnje predlagajo zadeve na Sodišče Evropskih skupnosti za predhodno odločanje.

[7] Glej člen 68(3) Pogodbe ES.