KAZALO

1........... Pravni okvir.................................................................................................................... 3

2........... Uvod.............................................................................................................................. 3

3........... Novi okvir za uvoz sladkorja........................................................................................... 4

4........... Gibanje trendov uvoza sladkorja..................................................................................... 4

4.1........ Količina uvoženega sladkorja.......................................................................................... 5

4.2........ Poreklo uvoženega sladkorja.......................................................................................... 5

4.3........ Uvoz surovega sladkorja v primerjavi z uvozom belega sladkorja..................................... 5

5........... Dobava in gibanje cen sladkorja...................................................................................... 5

6........... Potrebni tržni ukrepi........................................................................................................ 7

7........... Sklepne ugotovitve......................................................................................................... 7

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Gibanje trendov uvoza sladkorja v Evropsko unijo iz najmanj razvitih držav ter afriških, karibskih in pacifiških držav.

Poročilo Komisije na podlagi člena 5(3) Uredbe Komisije (ES) št. 828/2009

1. Pravni okvir

Člen 9 Uredbe Sveta (ES) št. 1528/2007 z dne 20. decembra 2007 o uporabi ureditev za blago s poreklom iz nekaterih držav iz skupine afriških, karibskih in pacifiških držav (AKP), določenih v sporazumih, ki vzpostavljajo ali vodijo k vzpostavitvi sporazumov o gospodarskem partnerstvu (uredba o dostopu do trga) določa, da se lahko v obdobju od 1. oktobra 2009 do 30. septembra 2015 uvoz sladkorja iz držav AKP, ki niso najmanj razvite države, opusti, kadar uvoz s poreklom v vseh državah AKP preseže 3,5 milijona ton in hkrati uvoz s poreklom v državah AKP, ki niso najmanj razvite države, preseže 1,6 milijona ton na tržno leto. Ta količina je bila nato razdeljena po proizvodnih regijah, s čimer se zagotavlja minimalni dostop za vse regije, s katerimi so sklenjeni sporazumi o gospodarskem partnerstvu. Ta mehanizem se imenuje prehodni zaščitni mehanizem.

Člen 5 in Priloga IV k Uredbi Komisije (ES) št. 828/2009 z dne 10. septembra 2009 o podrobnih pravilih za izvajanje uvoza in prečiščevanja proizvodov iz tarifne številke 1701 v sektorju sladkorja v okviru preferencialnih sporazumov za tržna leta od 2009/2010 do 2014/2015 podrobneje določata prehodni zaščitni mehanizem. Člen 5(3) določa: „Komisija […] predstavi poročilo o delovanju prehodnega zaščitnega mehanizma za sladkor […]“ V zadevnem poročilu se upoštevajo trgovinski tokovi sladkorja iz držav AKP in najmanj razvitih držav, navedenih v Prilogi I k navedeni uredbi.

2. Uvod

Evropska unija je leta 2006 reformirala svojo ureditev za sladkor, da bi tako povečala konkurenčnost in tržno usmerjenost sladkorne industrije EU. Ključna elementa te reforme sta bila postopno 36-odstotno znižanje zaščitnih cen EU za proizvajalce v EU ter preferencialne izvoznike iz držav AKP in najmanj razvitih držav ter zmanjšanje proizvodnje sladkorja na podlagi kvot EU. V reformi sektorja sladkorja iz leta 2006 se je upošteval preferencialni dostop proizvajalcev sladkorja iz držav AKP in najmanj razvitih držav.

Med reformo se je ocenjevalo, da bi lahko imeli na strani uvoza bistveno vlogo „zamenjalni“[1] trgovinski tokovi s preferencialnimi partnerji (države AKP in najmanj razvite države), ob predpostavki, da bi bila cena belega sladkorja na svetovnem trgu 200 USD na tono, menjalni tečaj med ameriškim dolarjem in eurom pa 1,3. Po teh predpostavkah naj bi obstajala možnost, da bi razlika med ceno sladkorja v EU ter ceno na svetovnem trgu ali v državah AKP in najmanj razvitih državah nekatere od teh držav spodbudila k izvozu čim večje količine domače proizvodnje v EU z uporabo zamenjav.

Zamenjave so odvisne od razlike med cenami na svetovnem trgu in v EU, prevoznih stroškov in sposobnosti uvoznikov, da organizirajo to zapleteno shemo. Med reformo je štelo, da bi bila morebitna največja količina, ki bi jo bilo mogoče „zamenjati“, 3,5 milijona ton, kolikor znašajo proizvodne zmogljivosti držav AKP in najmanj razvitih držav.

3. Novi okvir za uvoz sladkorja

V tržnem letu 2009/2010 je bil prvič uveljavljen popolnoma nov pravni okvir za uvoz. S 1. oktobrom 2009 se je preferencialna uvozna ureditev za države AKP s količin, dodeljenih posameznim državam na podlagi protokola o sladkorju za države AKP, preoblikovala v uvoz brez dajatev in kvot na podlagi sporazumov o gospodarskem partnerstvu in sporazumov „vse razen orožja“ (v nadaljnjem besedilu: sporazumi EBA), s čimer se je močno razširil dostop držav AKP in najmanj razvitih držav do trga: izvoz sladkorja iz najmanj razvitih držav v EU je bil popolnoma liberaliziran, za uvoz iz partnerskih držav AKP, ki niso najmanj razvite države, pa je bil določen le zaščitni ukrep na podlagi količine.

V tržnem letu 2009/2010 je izvoz iz držav AKP in najmanj razvitih držav nekoliko upadel, od tržnega leta 2010/2011 pa postopoma, vendar neprestano narašča. V zadnjih treh letih so bile cene na svetovnem trgu posebno visoke, zato je bil trg EU manj zanimiv, države AKP in najmanj razvite države pa so izkoristile tudi visoke cene na lokalnih, regionalnih in svetovnih trgih. Države AKP in najmanj razvite države so leta 2011 v svetovnem merilu izvozile 3,2 milijona ton sladkorja, od tega 1,9 milijona ton v EU. Poleg tega sta bila rast proizvodnje v državah AKP in najmanj razvitih državah ter izvoz iz teh držav počasnejša od pričakovanj zaradi nekaterih zamud pri tekočih naložbah.

Dalje, nekatere države AKP so po letu 2008 sprejele strateško odločitev o povečanju izvoza v obliki belega sladkorja. Zaradi tega trenda v povezavi z vse večjo porabo v državah AKP in najmanj razvitih državah se je zmanjšala količina surovega sladkorja, ki je na voljo za izvoz v EU.

Leta 2011 je poraba sladkorja v državah AKP in najmanj razvitih državah znašala 7,3 milijona ton, leta 2004 pa 5,1 milijona ton, kar pomeni, da se je v tem obdobju povečala za 41 %.

Za podrobnosti glej preglednico v Prilogi V.

4. Gibanje trendov uvoza sladkorja

Po reformi sektorja sladkorja leta 2006 se je EU iz neto izvoznice sladkorja spremenila v neto uvoznico.

4.1. Količina uvoženega sladkorja

Med tržnima letoma 2001/2002 in 2005/2006 je bilo v EU skupaj povprečno uvoženega 2,1 milijona ton sladkorja, od tega 1,6 milijona ton iz držav AKP in najmanj razvitih držav.

S tržnim letom 2006/2007 so se začele pošiljke sladkorja iz tretjih držav precej povečevati in so v tržnem letu 2010/2011 znašale že 3,7 milijona ton (+77 % v primerjavi z obdobjem med tržnima letoma 2001/2002 in 2005/2006), kar je največ doslej. Medtem je preferencialni uvoz sladkorja iz držav AKP in najmanj razvitih držav narasel na 1,8 milijona ton (+16 % v primerjavi z obdobjem med tržnima letoma 2001/2002 in 2005/2006).

V tržnem letu 2011/2012 je bil skupni uvoz sladkorja v EU nekoliko manjši kot v predhodnem tržnem letu, to je 3,6 milijona ton (–3 %). Nasprotno pa je preferencialni uvoz sladkorja iz držav AKP in najmanj razvitih držav še naprej naraščal in nazadnje znašal 1,84 milijona ton (+1,9 % v primerjavi s predhodnim tržnim letom), s čimer je bil postavljen nov rekord. Torej se je preferencialni uvoz sladkorja od začetka reforme iz leta 2006 nenehno povečeval, čeprav nekoliko manj kot po najbolj optimističnih napovedih, vključno z zamenjavami.

Za podrobnosti glede uvoza glej Prilogo I.

4.2. Poreklo uvoženega sladkorja

Zadevno povečevanje se je nanašalo zlasti na naslednje države AKP in najmanj razvite države: Mozambik, Svazi, Malavi, Zambija, Zimbabve, Laos in Kambodža.

Na podlagi trenutnih podatkov se zdi, da ima med najmanj razvitimi državami največ možnosti za nadaljnjo širitev proizvodnje sladkorja in njegovega izvoza v EU Mozambik.

Za podrobnosti glede uvoza glej priloge II, III in IV.

4.3. Uvoz surovega sladkorja v primerjavi z uvozom belega sladkorja

Na podlagi prejšnjega protokola o sladkorju je bil dovoljen le sladkor, kakor je bil dodeljen po posameznih državah, in sicer večinoma surovi sladkor za prečiščevanje. Torej je ena glavnih novosti, ki jih je prinesla reforma ureditve za sladkor, možnost uvoza belega sladkorja. Nekatere države AKP, zlasti Mauritius, so dejansko povečale izvoz belega sladkorja v primerjavi z izvozom surovega sladkorja in si tako zagotovile večjo dodano vrednost.

V tržnem letu 2011/2012 je uvoz surovega sladkorja v EU dosegel novo rekordno raven, to je 2,7 milijona ton, kar je 76 % celotne uvožene količine.

Za podrobnosti glede uvoza glej Prilogo I.

5. Dobava in gibanje cen sladkorja

Gibanje trendov dobave

V tržnih letih 2006/2007 in 2007/2008 je bil trg sladkorja EU prenasičen, zato je morala EU z njega umakniti sladkor na podlagi kvot. Presežek na trgu se je ohranil do začetka tržnega leta 2008/2009. V tržnem letu 2009/2010 se je trg sladkorja EU iz prenasičenega trga spremenil v bolj uravnotežen trg. S sprostitvijo dostopa za države AKP in najmanj razvite države so gospodarski subjekti v EU pridobili nove možnosti za zagotavljanje virov sladkorja, kar je hkrati povzročilo pritisk za znižanje cen sladkorja v EU. Vendar pa so imeli zaradi tega trenda v povezavi z naraščajočimi cenami na svetovnem trgu nekateri uvozniki v EU težave pri pridobitvi potrebnih količin za dobavo. V koledarskem letu 2011 se je jasno pokazalo, da trg sladkorja EU ni prenasičen, temveč povpraševanje na njem presega ponudbo. V tržnem letu 2011/2012 so pogajanja o cenah sladkorja tako potekala v novem gospodarskem okolju, zato so lahko proizvajalci sladkorja izpogajali veliko višje cene sladkorja za trg EU.

Gibanje cen

V prehodnem obdobju med julijem 2006 in septembrom 2009 je cena belega sladkorja v EU upadla za 12 %, in sicer s 630 EUR na tono na 555 EUR na tono.

Po podatkih sistema za spremljanje sporazumov o gospodarskem partnerstvu in sporazumov EBA se je uvoz med oktobrom 2009 in februarjem 2010 ujemal s pričakovanji. Posledično so cene na notranjem trgu EU s 555 EUR na tono v septembru 2009 padle na 493 EUR na tono v novembru 2009 (–11 %), in sicer kljub začasnemu porastu cen na svetovnem trgu, ki so februarja 2010 dosegle najvišjo raven v zadnjih 30 letih, to je 522 EUR na tono.

V naslednjih mesecih so začele cene na svetovnem trgu padati, še zlasti med februarjem in majem 2010, ko so se s 522 EUR na tono znižale na 376 EUR na tono (–28 %). V tem obdobju so se cene na notranjem trgu EU ustalile na približno 475 EUR na tono.

Vendar pa so cene na svetovnem trgu skozi celotno drugo polovico leta 2010 močno naraščale in so v celotnem obdobju med septembrom 2010 in januarjem 2011 presegale cene v EU: decembra 2010 je bila cena belega sladkorja na svetovnem trgu veliko višja od cene v EU, in sicer 628 EUR na tono v primerjavi s 486 EUR na tono.

V prvi polovici leta 2011 so se cene v EU in na svetovnem trgu gibale v nasprotni smeri; tako so do maja 2011 cene na svetovnem trgu padle s 628 EUR na tono na 400 EUR na tono, razlog za to pa je bila velika zaloga na svetovnem trgu. Nasprotno je v istem obdobju cena v EU narasla s 486 EUR na tono na 536 EUR na tono.

Možnosti so se v začetku tržnega leta 2011/2012 spremenile. Postalo je očitno, da uvozne koncesije, podeljene državam AKP in najmanj razvitim državam na podlagi sporazumov o gospodarskem partnerstvu in sporazumov EBA, ne povzročajo presežnih uvoznih tokov. Prvotna pričakovanja, da bi trg sladkorja EU lahko preplavil sladkor iz držav AKP in najmanj razvitih držav, se niso izkazala za realistična, zato je bilo pričakovati, da uvoz iz držav AKP in najmanj razvitih držav ne bo mogel zapolniti razlike med proizvodnjo EU (na podlagi kvot) in povpraševanjem. Zato so začele cene sladkorja v EU precej presegati cene na svetovnem trgu in so celo presegle raven izpred uveljavitve reforme iz leta 2006, kar je v nasprotju z nenehnim padanjem cen na svetovnem trgu od začetka leta 2011. Tako so v letu 2012 cene v EU neprekinjeno naraščale in januarja 2013 dosegle že 738 EUR na tono.

Za podrobnosti glej graf v Prilogi VIII.

6. Potrebni tržni ukrepi

Paradoksalno je morala Komisija v zadnjih tržnih letih namesto uporabe prehodnih zaščitnih ukrepov iskati načine, kako omogočiti dodaten pritok sladkorja na trg EU, da bi tako odpravila primanjkljaj pri dobavi na trgu sladkorja za prehranske namene v EU (to je trgu EU, urejenem s kvotami). EU ima na izbiro dva dobavna vira:

· sprostitev nekvotnega sladkorja na notranji trg in

· dopustitev dodatnega uvoza.

V tržnem letu 2010/2011 je bilo na trg EU dobavljenega dodatnega 1,35 milijona ton sladkorja, od tega:

· 500 000 ton sproščenega nekvotnega sladkorja po nični tarifi (in 26 000 ton izoglukoze);

· 500 000 ton dodatnega uvoza v okviru tarifnih kvot po stopnji dajatve nič in

· 350 000 ton na podlagi razpisov z znižano dajatvijo.

V tržnem letu 2011/2012 je bil na trg EU dobavljen dodatni milijon ton sladkorja, od tega:

· 400 000 ton sproščenega nekvotnega sladkorja (in 21 000 ton izoglukoze) po tarifi 85 EUR na tono;

· 250 000 ton sproščenega nekvotnega sladkorja (in 13 000 ton izoglukoze) po tarifi 211 EUR na tono in

· 399 000 ton uvoženega sladkorja z znižano dajatvijo (vključno s 15 000 tonami belega sladkorja).

7. Sklepne ugotovitve

V okviru reforme iz leta 2006 je bilo predvideno, da bi lahko pod zelo posebnimi pogoji trg sladkorja EU preplavil sladkor iz najmanj razvitih držav. Izpolnjena bi morala biti dva pogoja: (1) velika razlika med cenami v EU in na svetovnem trgu ter (2) sposobnost organizacije zapletene sheme, v okviru katere bi proizvajalke sladkorja iz skupine najmanj razvitih držav lokalno proizvedeni sladkor izvozile in nato s svetovnega trga uvozile podobno količino sladkorja za zadovoljitev lastnih potreb.

Zdi se, da je po liberalizaciji leta 2009 le malo državam uspelo organizirati tako zapleteno trgovinsko shemo. Kljub temu je uvoz iz teh držav v tržnih letih od 2009/2010 do 2011/2012 dosegel rekordne ravni, čeprav ne tako visokih, da bi bilo treba uporabiti zaščitne ukrepe.

Pričakuje se, da bo do konca tržnega leta 2014/2015 najvišja raven uvoženega sladkorja iz držav AKP in najmanj razvitih držav dosegla od 2,1 do 2,2 milijona ton. Zato je zelo malo verjetno, da bodo v obdobju veljavnosti zadevne ureditve uporabljeni zaščitni ukrepi.

PRILOGA I

PRILOGA II

PRILOGA III

PRILOGA IV

PRILOGA V

PRILOGA VI

PRILOGA VII

PRILOGA VIII

EU in cena sladkorja na svetovnem trgu

[1] V navedenih ocenah je bilo poudarjeno, da „bi lahko imeli bistveno vlogo ‚zamenjalni‘ trgovinski tokovi, v zvezi s katerimi je še veliko negotovosti“, saj je tako shemo težko organizirati (to namreč pomeni, da bi morali ves sladkor, proizveden na podlagi sporazumov EBA, izvoziti v EU, države, za katere veljajo zadevni sporazumi, pa bi morale za lastno porabo kupiti sladkor na svetovnem trgu). Delovni dokument služb Komisije o reformi politike Evropske unije za sladkor (Reforming the European Union's sugar policy) (SEC(2005) 808 final), str. 9.