Eden glavnih ciljev Uredbe je preprečevanje protipravnih odvzemov otrok med državami članicami z vzpostavitvijo postopkov za zagotovitev hitre vrnitve otroka v državo članico običajnega prebivališča. Uredba Bruselj IIa v ta namen v členu 11 vključuje postopek iz Haaške konvencije iz leta 1980 in ga dopolnjuje s pojasnitvijo nekaterih njegovih vidikov, zlasti v zvezi z zaslišanjem otroka, rokom za izdajo odločbe potem, ko je bil vložen zahtevek za vrnitev, in razlogi za to, da se otrok ne vrne. Prav tako uvaja določbe, ki urejajo primere nasprotujočih si odločb o tem, da se otrok vrne oziroma ne vrne, izdanih v različnih državah članicah.

Namen Haaške konvencije z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok (v nadaljnjem besedilu: Konvencija iz leta 1980), ki jo je do tega dne ratificiralo 93 držav, vključno z vsemi državami članicami EU, je povrniti razmere v prejšnje stanje, in sicer z ustrezno vrnitvijo neupravičeno premeščenih ali zadržanih otrok s pomočjo sistema sodelovanja med centralnimi organi, ki so jih določile podpisnice Konvencije.

Poleg splošnega cilja razvijati pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah s čezmejnimi posledicami v skladu s členom 81 PDEU, je ta predlog povezan s ciljem varstva otrokovih pravic iz člena 3 Pogodbe o Evropski uniji. Sistem Haaške konvencije iz leta 1980 je oblikovan tako, da ščiti otroke pred škodljivimi učinki starševskega protipravnega odvzema in zagotavlja, da lahko otrok vzdržuje stike z obema staršema, na primer z zagotovitvijo učinkovitega uveljavljanja pravice do stikov. Predlog je skladen tudi s spodbujanjem uporabe mediacije za reševanje čezmejnih družinskih sporov. Direktiva o nekaterih vidikih mediacije v civilnih in gospodarskih zadevah se med drugim uporablja tudi za družinsko pravo v okviru skupnega evropskega pravosodnega prostora. Haaška konvencija iz leta 1980 prav tako spodbuja sporazumno rešitev družinskih sporov. Eden od priročnikov o dobrih praksah v skladu s Haaško konvencijo iz leta 1980, ki ga je objavila Haaška konferenca o mednarodnem zasebnem pravu, so posvečene uporabi mediacije za reševanje mednarodnih družinskih sporov glede otrok, ki spadajo na področje uporabe Konvencije. Na pobudo Evropske komisije je bil ta priročnik preveden v vse uradne jezike EU, razen v angleščino in francoščino, ter v arabščino, da se podpre dialog z državami, ki Konvencije še niso ratificirale, in pomaga pri iskanju konkretnih načinov za reševanje problemov, ki jih povzroča mednaroden protipravni odvzem otrok pri državah, ki Konvencije niso ratificirale.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

•Pravna podlaga

Glede na to, da se sklep nanaša na mednarodni sporazum, se za pravno podlago uporabi člen 218 Pogodbe o delovanju Evropske unije skupaj s členom 81(3). Svet odloča s soglasjem po posvetovanju z Evropskim parlamentom. Uredba (ES) št. 2201/2003 zavezuje tudi Združeno Kraljestvo in Irsko, ki zato sodelujeta pri sprejetju in uporabi tega sklepa. V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja. • Subsidiarnost

Pobuda je v izključni pristojnosti EU v skladu s členom 3(2) PDEU, kot je bilo potrjeno z Mnenjem 1/13 Sodišča Evropske unije. Načelo subsidiarnosti se zato ne uporablja.

•Sorazmernost

Ta predlog je oblikovan po vzoru že sprejetih sklepov Sveta o isti zadevi in ne presega tistega, kar je potrebno za dosego cilja doslednega ukrepanja EU na področju mednarodnega protipravnega odvzema otrok, in sicer z zagotavljanjem, da vse države članice EU sprejmejo pristop Republike Koreje k Haaški konvenciji iz leta 1980 v določenem časovnem okviru.

3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA

•Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi

Da bi EU lahko sprejela informirano odločitev o tem, ali bo sprejela pristop določene tretje države h Konvenciji iz leta 1980, je treba opraviti ustrezne priprave. Na srečanju strokovnjakov 20. januarja 2015 so se Komisija in države članice EU dogovorile o sklopu meril za oceno položaja tretjih držav. V vprašalniku je okvirni seznam meril v pomoč pri ocenjevanju tretje države, ki je pristopila h Konvenciji. Iz posvetovanj z državami članicami in razprav na srečanju strokovnjakov 15. januarja 2016 je razvidno, da države članice v tej fazi ne ugovarjajo sprejetju pristopa Republike Koreje h Konvenciji iz leta 1980.

•Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj

Zadevne informacije o izvajanju Konvencije v Republiki Koreji so bile zbrane iz različnih virov. Najprej je informacije zbrala delegacija EU v Republiki Koreji, zlasti glede sprejemanja izvedbene zakonodaje, obstoja koncentrirane pristojnosti za obravnavanje primerov protipravnega odvzema otroka in možnosti tujcev za dostop do pravne pomoči. Rezultati preiskave so bili zadovoljivi, in čeprav obstajajo pomisleki glede še vedno skromnega poznavanja Konvencije pri delavcih v pravni stroki ter glede pomanjkanja posebnih izvršilnih ukrepov, ti niso taki, da bi preprečili sprejetje pristopa Kazahstana. Tudi države članice so zbrale informacije o razmerah v Republiki Koreji, o njihovih rezultatih pa se je razpravljalo na srečanju strokovnjakov 15. januarja 2016. Dodatne informacije je zagotovil stalni urad Haaške konference o mednarodnem zasebnem pravu. Republika Koreja je izpolnila standardni vprašalnik za nove države pristopnice in profil države . Poleg tega je Republika Koreja imenovala dva sodnika v mednarodno haaško mrežo sodnikov. Nazadnje, sodniki iz Republike Koreje, ki so bili v preteklosti napoteni v stalni urad (posamezne enoletne napotitve), so doma bistveno prispevali k izvajanju Konvencije iz leta 1980.

•Ocena učinka