[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 28.11.2005

KOM(2005) 604 končno

SPOROČILO KOMISIJE SVETU, EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Položaj invalidnih oseb v razširjeni Evropski uniji: Evropski akcijski načrt 2006–2007

VSEBINA

1. Uvod 3

2. Trenutne razmere 3

2.1. Pregled 3

2.2. Pospeševanje zaposlovanja 6

2.3. Vključevanje invalidnih oseb v družbo 7

3. Akcijski načrt o invalidnosti 8

3.1 Prioritetna področja za drugo fazo (2006-2007) 8

4. Zaključek 11

PRILOGE

1. Uvod

Zagotavljanje enakih možnosti je cilj dolgoročne strategije Evropske unije za invalidnost, katere namen je invalidnim osebam omogočiti uresničevanje pravice do dostojanstva, enakega obravnavanja, samostojnega življenja in sodelovanja v družbi. Ukrepi, ki jih je sprejela Evropska unija, krepijo skupne ekonomske in socialne vrednote EU tako, da invalidnim osebam omogočajo razvoj njihovih sposobnosti in sodelovanje v družbi in gospodarstvu.

Strategija EU temelji na treh stebrih: (1) protidiskriminacijska zakonodaja in ukrepi EU, ki zagotavljajo dostop do posameznih pravic; (2) odstranjevanje ovir v okolju, ki invalidnim osebam onemogočajo, da bo uporabljali svoje sposobnosti in (3) vključevanje problematike invalidnosti v širok obseg politik Skupnosti, ki omogočajo aktivno vključevanje invalidnih oseb.

Akcijski načrt EU o invalidnosti – pripravila ga je Evropska komisija[1], da se zagotovijo usklajeni nadaljnji politični ukrepi po evropskem letu invalidov v razširjeni uniji – določa dinamičen okvir za razvoj strategije EU za invalidnost.

V spreminjajočem se gospodarskem in družbenem okolju EU je nujno potrebno vključevanje problematike invalidnosti. Za politiko na področju invalidnosti so odgovorne predvsem države članice, vendar pa politike in ukrepi Skupnosti na mnoge načine vplivajo na položaj invalidnih ljudi. Svet to priznava[2] in priporoča, da države članice pri razvoju nacionalnih politik na področju invalidnosti v celoti upoštevajo akcijski načrt o invalidnosti.

V tej zvezi Komisija določa prednostne cilje in ukrepe za drugo fazo (2006–2007) akcijskega načrta o invalidnosti, pri čemer je osredotočena na aktivno vključevanje invalidnih oseb. Glede na sedanje demografske razmere, je treba na podlagi socialne agende za obdobje 2005–2010[3] nadalje izkoristiti gospodarski potencial invalidnih oseb in prispevek, ki ga lahko dajo k rasti gospodarstva in zaposlovanja. Poleg tega to sporočilo v podporo prenovljeni Lizbonski strategiji poziva države članice, da v svojih prihodnjih reformnih programih za rast in delovna mesta[4] spodbujajo vključevanje invalidnih oseb. To sporočilo je tudi prvo poročilo EU o splošnem položaju invalidnih oseb, za katerega se je Komisija zavezala, da ga bo objavila vsaki dve leti na evropski dan invalidov[5]. Služilo bo kot pomoč oblikovalcem politike na področju invalidnosti po vsej Evropi, dopolnjevalo njihove strategije in ukrepe in jim prinašalo dodajalo vrednost.

2. Trenutne razmere

2.1. Pregled

Težko je preučiti položaj invalidnih oseb v vsej Evropi. Opredelitve in merila v zvezi z invalidnostjo se razlikujejo glede na politične cilje, zakonodajo in administrativne standarde[6]. Raziskave med prebivalstvom dajejo subjektivne podatke, na katere vplivajo različna kulturna pojmovanja v različnih državah članicah[7]. Poleg tega se podatki nanašajo na delovno sposobno prebivalstvo in ne zajemajo otrok ter ljudi, ki živijo v institucijah.

Sistem EU za usklajeno metodologijo zbiranja podatkov[8], ki se uporablja za statistiko Skupnosti o dohodku in življenjskih pogojih (SILC) in za priložnostni modul o invalidnosti[9]v okviru vzorčne raziskave delovne sile v Skupnosti (LFS) za leto 2002, pa omogoča koristno merjenje napredka[10].

Okoli 44,6 milijonov ljudi, starih med 16 in 64 let, meni, da imajo dolgotrajen zdravstveni problem ali invalidnost (DZPI)[11], kar predstavlja okoli 16 % vsega delovno sposobnega prebivalstva v EU. Vendar pa ti podatki ne razlikujejo med invalidnimi osebami in osebami z dolgotrajnim zdravstvenim problemom. Poleg tega jih je treba previdno obravnavati: temeljijo na vzorčni raziskavi in ne na administrativnih podatkih. Invalidne osebe, skupaj z negovalci in ponudniki storitev, zajemajo precejšen del prebivalstva v smislu gospodarstva in mnoge invalidne osebe so sposobne za delo, zato je bistvenega pomena prilagoditev delovnih razmer.

Invalidnost in naraščajoča starost sta močno povezani. Leta 2002 je skoraj 30 % ljudi v starostni skupini 55–64 poročalo o DZPI[12]. Družinam to postavlja nove zahteve in zastavlja pereča vprašanja glede učinkovitosti in upravljanja storitev v zvezi z varstvom in podporo invalidnih oseb, vključno s starejšimi invalidnimi osebami in osebami z dolgotrajnimi boleznimi. Razen tega raziskava Share[13] kaže, da programi za invalide vplivajo na predčasno upokojevanje. Zato so potrebni ukrepi za nadaljnjo podporo udeležbi na trgu dela in spodbujanje aktivnega staranja, zlasti zato,da se prepreči predčasno upokojevanje.

Podatki prikazujejo tudi razliko v stopnji zaposlenosti invalidnih in neinvalidnih oseb v letu 2003: zaposlenih je bilo 40 % invalidnih oseb, v primerjavi z 64,2 % neinvalidnih oseb[14]. Delež ljudi, katerih razmeroma visoka stopnja invalidnosti omejuje njihovo vsakdanje življenje, je znašal 50 %[15]. Skupno je zaposlenih manj kot polovica invalidnih oseb. Ta razmeroma nizka stopnja zaposlenosti kaže na to, da brezposelnost med invalidnimi osebami zasluži vedno večjo pozornost.

[pic]Diagram 1: Stopnja zaposlenosti invalidnih in neinvalidnih oseb[16]

Stopnja neaktivnosti invalidnih oseb je dvakrat tako visoka kot stopnja neaktivnosti neinvalidnih oseb, vključno z nizko stopnjo ponovnega vključevanja po DZAPI in razmeroma nizko stopnjo izobrazbe in poklicnega usposabljanja. V posameznih državah obstajajo različni razlogi za to visoko stopnjo neaktivnosti. Glavni oviri sta past, ki jo predstavlja višina socialnih prejemkov v primerjavi s plačo, ter tveganje izgube socialnih prejemkov ob začetku zaposlitve. Drugi možni razlog je lahko nenaklonjenost delodajalcev zaposlovanju invalidnih oseb zaradi strahu, da bodo morali opraviti drage prilagoditve delovnih mest.

Kljub temu pa 43,7 % anketirancev meni, da bi lahko delali ob ustrezni pomoči. Ta delež je sicer različen glede na državo članico in tudi glede na vrsto dela, vendar pa le 15,9 % odstotkov invalidnih oseb, ki potrebujejo pomoč pri delu, to pomoč tudi v resnici dobi. Demografske napovedi za Evropo kažejo, da delež delovno sposobnega prebivalstva v celotnem prebivalstvu upada. Bolj kot kdajkoli prej je sedaj pomembno v celoti izkoristiti razpoložljivo delovno prebivalstvo.

Statistični podatki v vseh državah članicah kažejo na povezavo med razširjenostjo DZPI in stopnjo izobrazbe[17].

[pic]

Diagram 2: Razporeditev invalidnosti glede na izobrazbeno stopnjo[18]

Vir: Vzorčna raziskava delovne sile v Skupnosti (LFS 2002, priložnostni modul o invalidnosti)

2.2. Pospeševanje zaposlovanja

Prva faza akcijskega načrta o invalidnosti je bila usmerjena v dostop invalidnih oseb do trga dela in do ukrepov, povezanih z zaposljivostjo, kot so vseživljenjsko učenje, informacijska tehnologija ter dostop do grajenega okolja. Zato so ukrepi na evropski ravni prinesli določen napredek.

Protidiskriminacijska zakonodaja EU zagotavlja pravni okvir za enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu[19]. Direktiva o enakosti pri zaposlovanju prepoveduje neposredno in posredno diskriminacijo, pa tudi nadlegovanje in navodila, da se neka oseba diskriminira zaradi vrste razlogov, vključno z invalidnostjo[20]. Poleg tega obstajajo posebne določbe za pospeševanje enakega obravnavanja invalidnih oseb. Delodajalci v zasebnem in javnem sektorju ter vsi, za katere velja navedena direktiva, kot so ponudniki usposabljanja, morajo zagotoviti razumne prilagoditve za invalidne osebe. Sprejeti morajo ustrezne ukrepe, s katerimi invalidnim osebam omogočilo dostop do zaposlitve, opravljanje poklica ter napredovanje, pa tudi usposabljanje. Učinkovito izvajanje te direktive je zato ključnega pomena za pospeševanje zaposlovanja invalidnih oseb. Ta direktiva uvaja nove pravne koncepte, zato njeno izvajanje predstavlja izziv[21].

Skoraj vsa evropska strategija zaposlovanja[22] se nanaša na položaj invalidnih oseb na trgu dela. Leta 2004 so službe Komisije Odboru za zaposlovanje predložile delovni dokument[23], ki proučuje vključevanje problematike invalidnosti v evropsko strategijo zaposlovanja.

Uredba Komisije o državnih pomočeh na področju zaposlovanja[24] državam članicam omogoča oblikovanje spodbud za delodajalce ter ustanavljanje zaščitenih delavnic za zaposlovanje in ohranjanje invalidnih oseb.

S socialnim dialogom na ravni EU Komisija spodbuja socialne partnerje, zlasti na medpanožni ravni, k uresničevanju priporočil v njihovih izjavah o zaposlovanju invalidnih oseb[25]. Poročilo o ukrepih socialnih partnerjev omenja več pobud v zvezi z invalidnimi osebami[26].

Cilj zaključenega mandata delovne skupine za aktivno državljanstvo, enake možnosti in socialno kohezijo na področju izobraževanja in usposabljanja je oblikovanje političnih priporočil in konkretnih pripomočkov, namenjenih zapostavljenim skupinam. Priporočila bodo podlaga za sporočilo o vprašanjih učinkovitosti in pravičnosti v izobraževanju in usposabljanju v letu 2006.

Kar zadeva dejansko izvajanje, akcijski program Skupnosti za boj proti diskriminaciji podpira izboljševanje usposobljenosti akterjev in ozaveščanje o pravicah invalidnih oseb, na primer v okviru novega ciklusa strateških konferenc Komisije za evropski dan invalidov. Evropski socialni sklad (ESS) in druge pobude Skupnosti nenehno podpirajo vključevanje invalidnih oseb na trg dela.

2.3. Vključevanje invalidnih oseb v družbo

Evropsko leto invalidov je spodbudilo napredek pri izboljšanju življenjskega standarda ter javne ozaveščenosti o temeljnih pravicah in potrebah invalidnih oseb. Komisija je s širokim obsegom pobud, vključno s pilotnimi projekti in študijami, prispevala k večji dostopnosti za invalide.

Več projektov, ki jih Komisija sofinancira, je usmerjenih v izmenjavo znanja med gradbeniki in nosilci razvoja orodij za usposabljanje (European Agency for Special Needs Education – Evropska agencija za razvoj na področju izobraževanja oseb s posebnimi potrebami).

Sporočilo o e-dostopnosti s septembra 2005[27] spodbuja dosleden pristop k prostovoljnim pobudam v državah članicah v zvezi z e-dostopnostjo in pospešuje samourejanje v panogi. V naslednjih dveh letih se bodo izvajali nadaljnji ukrepi v zvezi z e-dostopnostjo. Komisija lahko nato prouči možnost nadaljnjih ukrepov, vključno z novo zakonodajo, če se bo to štelo za potrebno.

Sprožena je bila pobuda za uskladitev zahtev po dostopnosti za javna naročila na področju IKT na ravni EU na podlagi standarda EU. Dosežen je bil napredek pri izvajanju in preverjanju smernic za dostopnost do spleta, pa tudi v zvezi z evropskim programom na temo „oblikovanje za vse“.

Poleg tega je v okviru prioritetnega področja „Tehnologije informacijske družbe“ šestega okvirnega raziskovalnega programa[28] financiranih več projektov na temo e-dostopnost z uporabo proračunskih sredstev v višini 30 milijonov EUR. Leta 2005 je bil objavljen nov razpis za zbiranje predlogov s proračunskimi sredstvi v višini 29 milijonov EUR.

Nov zagon so dobile raziskave na področju stroškovno učinkovitih možnosti za pomoč invalidnim osebam pri samostojnem življenju v skupnosti ali družini namesto v zaprtih institucijah[29]. Deinstitucionalizacija se najbolje obnese, kadar je podprta z ustreznimi storitvami zdravstvenega varstva in storitvami dolgoročne oskrbe in podpore v skupnosti, da bi zadostili vedno večjemu povpraševanju.

V okviru evropskega leta izobraževanja s športom 2004 so bile proučevane možnosti aktivnega vključevanja v družbo.

V Prilogi 1 je naveden pregled ukrepov EU. V Prilogi 3 so predstavljene razmere v državah članicah.

3. Akcijski načrt o invalidnosti

V središču akcijskega načrta o invalidnosti so trije operativni cilji: (1) popolno izvajanje direktive o enakosti pri zaposlovanju; (2) uspešno vključevanje problematike invalidnosti v politike Skupnosti; in (3) izboljšanje dostopnosti za vse.

Akcijski načrt o invalidnosti zajema obdobje 2004–2010, sestavljeno iz zaporednih faz, od katerih vsaka poudarja eno od med seboj povezanih prednostnih nalog. Faza 1 zajema obdobje 2004–2005, faza 2 pa 2006–2007.

Predhodna analiza prve faze kaže, da je vključevanje problematike invalidnosti na nekaterih področjih uspelo, zlasti na področju zaposlovanja, IKT in izobraževanja (e-učenje). Večji učinek in uspešnejše vključevanje invalidnih oseb na trg dela se doseže s povezovanjem koncepta vključevanja s posebnimi ukrepi na področju invalidnosti.

Nov politični zagon bo akcijskemu načrtu o invalidnosti dala skupina komisarjev, pristojnih za temeljne pravice, boj proti diskriminaciji in enake možnosti, s podporo medsektorske skupine za invalidnost pri Komisiji. Sodelovanje z državami članicami bo okrepljeno na podlagi dialoga o tej problematiki s skupino EU na visoki ravni za invalidnost (HLGD – High Level Group on Disability), Evropskim odborom za zaposlovanje in Odborom za socialno zaščito. Komisija bo na podlagi okvirne strategije za nediskriminacijo in enake možnosti za vse[30] podprla in pozorno spremljala izvajanje direktive o enakosti pri zaposlovanju[31].

3.1 Prioritetna področja za drugo fazo (2006-2007)

Druga faza akcijskega načrta o invalidnosti bo usmerjena v aktivno vključevanje invalidnih oseb na podlagi državljanskega koncepta invalidnosti, kakor je izražen v Listini EU o temeljnih pravicah[32], in vrednot v prihodnji Konvenciji OZN o zaščiti ter podpori pravic in dostojanstva invalidov.

Iz državljanskega koncepta se razume, da imajo invalidne osebe enake možnosti izbire in nadzora v svojem vsakdanjem življenju kakor neinvalidne osebe. S tem je poudarjena potreba po takem okolju, ki invalidnim osebam omogoča večjo samostojnost. Tako je invalidnim osebam in njihovim individualnim potrebam namenjena osrednja pozornost pri zagotavljanju storitev oskrbe in podpore.

Neodvisno življenje invalidnih oseb bodo spodbujali ukrepi, kakor so opisani v Prilogi 2, v okviru naslednjih štirih prioritet:

- Spodbujanje aktivnosti

Ključna tema spremenjene lizbonske strategije za zaposlovanje je „v zaposlitev privabiti več ljudi in jih ohraniti, povečati ponudbo delovne sile in posodobiti sisteme socialne zaščite.“ Povečanje stopnje zaposlenosti in aktivnosti med invalidnimi osebami bo zato ostalo prednostna naloga.

Delovni dokument služb Komisije o vključevanju problematike invalidnosti v evropsko strategijo zaposlovanja vsebuje koristne napotke za vključevanje invalidnih oseb v odprti trg dela. Nove integrirane smernice dajejo možnost za določitev nacionalnih ciljev, vendar pa mora biti postopek usmerjen in podprt s statističnimi podatki. Ta dokument med drugim ugotavlja tudi problem majhnega števila ljudi, ki se vrnejo na delo potem, ko so imeli DZPI, ki ovira neodvisno življenje. Spodbujajo se strategije, katerih cilj je prilagoditev delovnih mest in ponovna vključitev ljudi, ki so med svojim poklicnim življenjem postali invalidi, nazaj v delo. Spodbujajo se tudi rehabilitacijske storitve, individualizirana osebna pomoč in ukrepi, ki omogočajo, da se posameznikom delo izplača.

Evropski socialni sklad je in bo še naprej podpiral aktivno vključevanje invalidnih oseb v družbo in trg dela. Za naslednje programsko obdobje (2007–2013) je Komisija predlagala prioritetno področje za ukrepe „načini vključevanja v zaposlitev in ponovnega zaposlovanja“ za prikrajšane osebe, npr. invalidne osebe in ljudi, ki skrbijo za osebe, odvisne od njihove pomoči.

- Omogočanje dostopa do kakovostnih storitev oskrbe in podpore

Jedro ukrepov EU za vključevanje predstavlja spodbujanje kakovostnih, dostopnih storitev socialnega skrbstva in podpore invalidnim osebam na podlagi poenotenih določb o socialni zaščiti in vključevanju. Zaradi mnogih družbenih sprememb, ki vplivajo na strukture gospodinjstev in družinam postavljajo nove zahteve, se porajajo mnoga vprašanja o najboljših strategijah in ukrepih za zagotavljanje storitev dolgoročne oskrbe in podpore, vključno s storitvami, namenjenimi starejšim invalidnim osebam.

Komisija je v Beli knjigi o storitvah splošnega pomena[33] naznanila, da namerava v letu 2005 sprejeti sporočilo o zdravstvenih storitvah in storitvah socialnega skrbstva, ki so splošnega pomena, opredeliti posebne značilnosti zdravstvenih storitev in storitev socialnega skrbstva, ki so splošnega pomena, ter pojasniti okvir, znotraj katerega delujejo te storitve. Proučeni bodo tudi kakovostni vidiki storitev socialnega skrbstva, povezanih z invalidnostjo, vključno s potrebo po pospeševanju usklajenega zagotavljanja storitev.

Komisija bo tudi predstavila predlog za racionalizacijo različnih odprtih metod koordinacije (OMK) na področju socialne zaščite in socialne vključenosti ter bo poleg obstoječega prizadevanja za socialno vključevanje in pokojnine vzpostavila tudi politično sodelovanje na področju zdravja in dolgotrajne oskrbe. Omogočila bo, da bodo zajeti ustrezni vidiki politik socialne zaščite, kot je dostop do celostnih sistemov oskrbe in podpore.

Nadaljnja podpora bo namenjena deinstitucionalizaciji invalidnih oseb, nameščenih v velikih stanovanjskih institucijah. Spodbuja se tudi takšna raven storitev, ki omogoča ustrezno ravnovesje med varnostjo, svobodo in neodvisnostjo.

- Spodbujanje dostopnosti blaga in storitev

Prizadevanja na področju storitev, prevoza in večje dostopnosti IKT, vključno z dostopom do nove generacije podpornih sistemov bodo dopolnila sedanje ukrepe za dostopnost javnih zgradb. Dostopni transportni sistemi so pomemben element koncepta neodvisnega življenja: dostopni javni prevoz in dostopna javna infrastruktura dopolnjujeta in medsebojno podpirata razvoj na posameznih področjih. Spodbuja se njihova vzpostavitev na in med urbanimi območji.

Na področju prevoznih storitev pravic invalidnih oseb in oseb z omejeno mobilnostjo ni mogoče omejiti na dostopnost prevoznih sredstev, saj mednje spadajo tudi nediskriminacija in celostna pomoč. Evropska komisija dela konkretne korake v smeri pospeševanja teh pravic tako, da sprejema strateške dokumente in zakonodajne predloge. V svoji beli knjigi „Evropska prometna politika za leto 2010: čas odločitve“[34] komisija predvideva oblikovanje pravic potnikov v vseh prevoznih sredstvih. V sporočilu Komisije o krepitvi pravic potnikov znotraj Evropske unije z dne 16. februarja 2005[35] je opredeljena vrsta področij za ukrepe, med katerimi imata prednost nediskriminacija in pomoč osebam z omejeno mobilnostjo v vseh prevoznih sredstvih. V predlogu Komisije iz leta 2004 za uredbo o pravicah in obveznostih mednarodnih železniških potnikov[36] je predvidena nediskriminacija oseb z omejeno mobilnostjo, ki potujejo z železnico, pa tudi pomoč pred in med potovanjem. Predlog Komisije za uredbo o pravicah oseb z omejeno mobilnostjo v zračnem prevozu[37] zagotavlja obvezno pomoč takšnim potnikom na letališčih in v letalu, skupaj s standardi kakovosti za pomoč letališč. Komisija trenutno proučuje možnosti za razširitev takšnih pravic potnikov na pomorski in mednarodni avtobusni promet. V ta namen je Komisija julija 2005 sprožila javno razpravo o pravicah potnikov v mednarodnem avtobusnem prometu in namerava sprožiti tudi razpravo o pravicah potnikov v pomorskem prometu. Učinkovitost ukrepov, sprejetih v korist oseb z omejeno mobilnostjo, bi bilo mogoče najbolje zagotoviti s pomočjo pristojnih nacionalnih izvršilnih organov.

Nove tehnologije lahko bistveno prispevajo k oblikovanju takšne Evrope, ki vključuje vse osebe. Nove trge odpirajo dostopna prevladujoča tehnologija IKT, ki je interoperabilna s podpornimi tehnologijami, podprtimi z evropskimi standardi, povpraševanje potrošnikov in drugi razvojni vidiki. S spodbujanjem razvoja proizvodov, oblikovanih za najširši segment potrošnikov, na podlagi javnih naročil, je mogoče odpreti in prodreti na nove trge. To se že dogaja v ZDA, začenja pa se tudi na Japonskem. Pospeševanje družbe znanja, ki vključuje vse osebe, je zato glavni cilj pobude i2010. Ta predvideva „spodbujevalne ukrepe z namenom, narediti sisteme IKT lažje uporabne za širši obseg ljudi“ in „strateške smernice za e-dostopnost“. Obravnava tehnologije za neodvisno življenje in se sklicuje na sporočilo o e-dostopnosti, ki spodbuja tri vrste pristopov, ki se v Evropi še ne uporabljajo v širokem obsegu: (javna naročila, certificiranje, boljša uporaba obstoječe zakonodaje ob krepitvi in nadaljevanju tekočih dejavnosti).

- Povečanje analitične zmogljivosti EU

Zanesljivi in primerljivi podatki so bistvenega pomena za razumevanje spreminjajočega se položaja invalidnih oseb ter medsebojnega vpliva dogajanj na tem in drugih političnih področjih. Začele se bodo izvajati študije za analizo podatkov, pridobljenih na podlagi prejšnjih raziskav Eurostata in priložnostnega modula „Zaposlenost invalidnih oseb“ v okviru vzorčne raziskave delovne sile v Skupnosti, pa tudi podatkov upravnih registrov držav članic.

Na podlagi evropskega statističnega sistema (ESS) in v okviru statističnega programa Skupnosti za obdobje 2002–2007 bodo vzpostavljeni primerljivi statistični podatki o vključevanju invalidnih oseb v družbo. Eurostat v okviru evropske zdravstvene raziskave oblikuje posebni „modul o socialni vključenosti invalidnih oseb“.

Šesti okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2002–2006; FP6) in prihodnji sedmi okvirni raziskovalni program (2007–2014) bosta še naprej financirala raziskave na področju invalidnosti. V okviru FP6 so bile opredeljene raziskovalne teme za podporo politiki na področju invalidnosti, skupaj s prednostnimi nalogami na strateški ravni.

V skladu z novo okvirno strategijo EU za nediskriminacijo in enake možnosti za vse bo obravnavana večkratna diskriminacija invalidnih oseb.

4. Zaključek

To sporočilo ponazarja široko soglasje v EU glede potrebe po reševanju vprašanj invalidnosti. Poudarek je na dostojanstvu, temeljnih pravicah, zaščiti pred diskriminacijo, pravičnosti in socialni koheziji.

Za ukrepe v zvezi z invalidnostjo so odgovorne predvsem države članice, najučinkoviteje jih je mogoče obravnavati na nacionalni ravni. Vedno večje vključevanje problematike invalidnosti v okviru akcijskega načrta EU, z operativno podporo Evropskega socialnega sklada, prispeva k zagotavljanju enakih možnosti v razširjeni Evropi. S pozitivnim dialogom med Komisijo in državami članicami, pa tudi invalidnimi osebami in glavnimi interesnimi skupinami bo omogočen napredek pri vzpostavljanju in omogočanju okolja, ki podpira aktivno vključenost v družbo in gospodarstvo. Zato se danes na mnogih področjih priznava, da je vključitev te problematike ključnega pomena za napredek pri reševanju vprašanj invalidnosti. V tem smislu daje spremenjena Lizbonska strategija mnogo večji poudarek vključevanju problematike invalidnosti na ravni držav članic.

Novi ukrepi, predvideni za drugo fazo okvirnega načrta o invalidnosti, bodo spodbujali aktivnost invalidnih oseb in dostop do storitev socialnega skrbstva. Poleg tega se bodo zbirali zanesljivi in primerljivi statistični podatki o invalidnosti in informacije o večkratni diskriminaciji. Komisija bo spremljala izvajanje predlaganih ukrepov na podlagi nenehnega dialoga z vsemi zadevnimi interesnimi skupinami. Vmesna ocenitev akcijskega načrta bo potekala leta 2008, kot je bilo načrtovano.

[1] COM(2003) 650 konč., 30/10/2003

[2] Sklepi Sveta z dne 1/12/2003, dokument Sveta 15 206/03

[3] COM(2005)33 konč., 9/02/2005

[4] COM(2005) 24

[5] Glej 1

[6] Študija Komisije „Definitions of disability in Europe: a comparative analysis“ (Opredelitve invalidnosti v Evropi, komparativna analiza), Brunel University, september 2002

[7] Ljudje morajo poročati o tem, ali menijo, da imajo dolgotrajen zdravstveni problem ali invalidnost.

[8] Uredba Komisije 1566/2001 z dne 12/07/2001

[9] Eurostat, Statistics in focus, Theme 3-26/2003.

[10] Osnovno zastavljeno vprašanje je bilo, ali je imela oseba dolgotrajen zdravstveni problem ali invalidnost (LSHPD – Long Standing Health problem or Disability), ki je trajal 6 mesecev (ali predvidoma 6 mesecev). Koncept DZPI zajema vse stopnje omejitev delovanja ljudi, razen tistih, ki zelo malo vplivajo na vsakodnevne dejavnosti anketiranca.

[11] Priložnostni modul o invalidnosti v okviru vzorčne raziskave delovne sile v Skupnosti (LFS) za leto 2002

[12] LFS 2002, priložnostni modul o invalidnosti

[13] Projekt Share: http://www.share-project.org.

[14] Kokovo poročilo 2003: „Jobs, jobs, jobs“ (Delovna mesta, delovna mesta, delovna mesta)

[15] Glej opombo 9

[16] Diagrami za „invalidne“ in „neinvalidne“ osebe so podobni: če se delež za neinvalidne osebe v državi veča, se bo na splošno večal tudi za invalidne osebe.

[17] Invalidnost od rojstva ali v otroštvu/mladostni dobi lahko omeji možnosti za študij. Mogoče je tudi, da imajo ljudje z nizko izobrazbo nekvalificirana delovna mesta v nevarnem delovnem okolju. Ni še mogoče ugotoviti, ali je eden od teh učinkov bolj pomemben kot drugi ali pa se učinki kopičijo.

[18] Nižja ko je raven izobrazbe, več je ljudi z dolgotrajnim zdravstvenim problemom ali invalidnostjo. ISCEDO_2 vključuje vse osebe, ki imajo največ nižjo srednješolsko izobrazbo, ISCED3_4 predstavlja osebe z (višjo) srednješolsko izobrazbo in ISCEDO5_6 vključuje osebe s postsekundarno in neterciarno izobrazbo ali terciarno izobrazbo.

[19] Direktiva 2000/78 z dne 27. novembra 2000

[20] str. 5–11 Letnega poročila 2005 o enakosti in nediskriminaciji

[21] str. 5–11 Letnega poročila 2005 o enakosti in nediskriminaciji

[22] Sklep Sveta o smernicah za politiko zaposlovanja držav članic z dne 12. 7. 2005

[23] Disability mainstreaming in the European employment strategy („Vključevanje problematike invalidnosti v evropsko strategijo zaposlovanja http://europa.eu.int/comm/dgs/employment_social/index_en.htm

[24] Uredba Komisije (ES) št. 2204/2002

[25] Izjava socialnih partnerjev o zaposlovanju invalidnih osebhttp://europa.eu.int/comm/employment_social/dsw/dspDetails.do?id=1123&d-1588-p=1&d-1588-s=&d-1588-o=null ter UNI-Europa Commerce in EUROCommerce, Izjava o pospeševanju zaposlovanja in vključevanju invalidnih oseb v evropski trgovski in distribucijski sektor http://europa.eu.int/comm/employment_social/dsw/dspDetails.do?id=1088&d-1588-p=1&d-1588-s=&d-1588-o=null

[26] CEEP, UNICE/UEAPME in ETUC „Poročilo za leto 2004 o ukrepih socialnih partnerjev v državah članicah za izvajanje smernic za zaposlovanje“

[27] COM (2005) 425 konč., 13.9.2005

[28] Šesti okvirni program za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2002–2006), prioritetno področje TID: Tehnologije informacijske družbe; izbranih je bilo 14 projektov, ki se sedaj izvajajo.

[29] Javni razpis VT/2005/0344

[30] COM(2005) junij 2005

[31] Direktiva 2000/78/ES z dne 27/11/2000(UL L 303 z dne 2/12/2000, str.16)

[32] Člen 26: „Unija priznava in spoštuje pravico invalidov do ukrepov za zagotavljanje njihove samostojnosti, socialne in poklicne vključenosti ter sodelovanja v življenju skupnosti.“

[33] COM (2004) 374 z dne 12. maja 2004

[34] COM(2001) 370 konč.

[35] COM (2005) 46 konč.

[36] COM(2004) 143 konč.

[37] COM (2005) 47 konč.