Poleg tega so nedavne izkušnje, zlasti potreba po hitrem začetku izvajanja novih ukrepov makrofinančne pomoči v Ukrajini v letih 2014 in 2015, spet izpostavile potrebo po zagotavljanju, da se lahko makrofinančna pomoč kot instrument v sili hitro mobilizira v kriznih razmerah. Pospešitev sprejemanja odločitev je bila eden glavnih ciljev predloga okvirne uredbe o splošnih določbah v zvezi z makrofinančno pomočjo tretjim državam, ki ga je Komisija predložila leta 2011. Vendar Evropski parlament in Svet (v nadaljnjem besedilu: sozakonodajalca) predloga nista odobrila, zato ga je Komisija umaknila. Posledično se sklepi o makrofinančni pomoči še vedno sprejemajo po rednem zakonodajnem postopku. Sozakonodajalca sta si prizadevala pospešiti odločanje v okviru rednega zakonodajnega postopka. To zlasti velja za najnovejši ukrep makrofinančne pomoči za Ukrajino, ki je bil leta 2015 sprejet v nekoliko več kot treh mesecih. Kljub temu je manevrski prostor za pospešitev sprejetja sklepov o makrofinančni pomoči po rednem zakonodajnem postopku še vedno omejen.

Po prvem povečanju števila in obsega ukrepov po svetovni gospodarski in finančni krizi v letih 2008 in 2009 se od leta 2013 makrofinančna pomoč uporablja v še večjem obsegu. Zaradi političnih in gospodarskih pretresov v arabskih sredozemskih partnerskih državah se je po letu 2012 povpraševanje po makrofinančni pomoči povečalo, saj so zanjo zaprosili Egipt, Jordanija in Tunizija. Poleg tega sta bila konflikt v vzhodni Ukrajini ter očitno poslabšanje gospodarskih in finančnih razmer v državi leta 2014 povod za makrofinančno pomoč v doslej največjem obsegu. V letih 2014 in 2015 je bilo Ukrajini v okviru treh ukrepov makrofinančne pomoči izplačanih skupaj 3,4 milijarde EUR, kar je največja finančna pomoč, ki je bila doslej dodeljena državi nečlanici EU v tako kratkem obdobju.

V zadnjih letih makrofinančna pomoč postaja vse pomembnejši instrument v sklopu orodij zunanje finančne pomoči EU. Mikrofinančna pomoč je bila zaradi vztrajne makroekonomske in politične nestabilnosti v sosedstvu EU splošno priznana kot učinkovit instrument za odzivanje na krizo, ki EU omogoča prepoznavno in prožno posredovanje ter ima močan politični vzvod. To potrjujeta vse večje povpraševanje po makrofinančni pomoči v zadnjih osmih letih in posledičen porast obsega makrofinančne pomoči, ki se je z 1,5 milijarde EUR, kolikor so znašale obveznosti v obdobju 2000–2008, povečal na 5,1 milijarde EUR od leta 2009.

To letno poročilo je pripravljeno v skladu z obveznostjo obveščanja Komisije, kot je določena v različnih sklepih Sveta ter skupnih sklepih Evropskega parlamenta in Sveta o ukrepih makrofinančne pomoči. Letnemu poročilu je priložen delovni dokument služb Komisije, ki vsebuje podrobnejše informacije o makroekonomskem okolju in izvajanju posameznih ukrepov makrofinančne pomoči ter njihovo analizo.

Leto 2016 je zaznamoval napredek pri izvajanju obstoječih programov makrofinančne pomoči za Gruzijo, Kirgizistan, Tunizijo in Ukrajino, čeprav je bilo treba več izplačil odložiti iz razlogov, na katere EU ni mogla vplivati. Poleg tega so bili zaradi nadaljevanja težkih političnih in gospodarskih razmer v nekaterih državah sosedstva odobreni dva nadaljnja ukrepa v Tuniziji in Jordaniji ter nov ukrep v Moldaviji, ki jih je Komisija predlagala 13. januarja 2017. To poročilo zajema tudi nov ukrep v Moldaviji, ker je bilo leta 2016 v zvezi z njim opravljenega veliko pripravljalnega dela.

Makrofinančna pomoč je odvisna od tega, ali država upravičenka spoštuje človekove pravice in uveljavljene demokratične mehanizme. Izplača se v tranšah, ki so strogo povezane z uspešnim izvajanjem dobrih reformnih ukrepov, katerih cilj je vrniti gospodarstvo države upravičenke na dolgoročno trajnostno pot. Na ta način makrofinančna pomoč dopolnjuje redno pomoč za sodelovanje EU ter prispeva k širšemu cilju ohranjanja stabilnosti in spodbujanja blaginje zunaj EU.

Makrofinančna pomoč je instrument plačilnobilančne pomoči, ki dopolnjuje program prilagoditev in reform, dogovorjen z Mednarodnim denarnim skladom (v nadaljnjem besedilu: MDS), in je odvisen od njegovega obstoja. Lahko je v obliki posojil, pri čemer si Komisija potrebna sredstva izposodi na kapitalskih trgih, nato pa ta sredstva posodi državi upravičenki, ali pa, v posebnih okoliščinah, v obliki nepovratnih sredstev, ki se financirajo iz proračuna EU.

Makrofinančna pomoč je finančni instrument EU, ki je namenjen obravnavi izrednih potreb po zunanjem financiranju držav, ki so zemljepisno, gospodarsko in politično blizu EU. Cilj makrofinančne pomoči je obnoviti makroekonomsko in finančno stabilnost v državah kandidatkah, potencialnih državah kandidatkah in državah evropskega sosedstva ter hkrati spodbujati makroekonomske prilagoditve in strukturne reforme.

Gruzija se je leta 2016 še naprej spopadala s šibkim zunanjim okoljem, kar je z manjšim izvozom in nakazili prispevalo k razmeroma upočasnjeni rasti BDP, ocenjeni na 2,7 %. V teh okoliščinah se je fiskalni primanjkljaj Gruzije povečal, tako zaradi prihodkov, ki so bili manjši od pričakovanih, in povečane porabe pred parlamentarnimi volitvami oktobra 2016. Gruzijski lari je v zadnjih dveh letih izgubil precej vrednosti, in sicer 50 % v primerjavi z ameriškim dolarjem med novembrom 2014 in decembrom 2016. Zunanja odvisnost se je povečala, konec leta 2016 naj bi primanjkljaj tekočega računa po ocenah dosegel 13,3 % BDP, zunanji dolg pa naj bi znašal 108 % BDP. Ker je 80 % javnega dolga v tuji valuti, se je zaradi padca vrednosti larija povečalo razmerje med javnim dolgom in BDP, čeprav je javni dolg, izražen v ameriških dolarjih, ostal razmeroma nespremenjen. Raven deviznih rezerv v višini 2,8 milijarde USD konec decembra 2016 je bila razmeroma stabilna (zvišanje z 2,7 milijarde USD decembra 2014) in krije štirimesečni predvideni uvoz v letu 2017. Finančni sistem Gruzije ostaja trden in na splošno dobro kapitaliziran, zlasti zaradi skrbnega nadzora in nadzora centralne banke.

Prva tranša makrofinančne pomoči je bila izplačana januarja 2015 (13 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev) in aprila 2015 (10 milijonov EUR v obliki posojil) zaradi dobrih dosežkov Gruzije pri programu MDS. Gruzijski organi so izvedli vse ustrezne ukrepe politike iz memoranduma o soglasju za drugo tranšo v višini 10 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev in 13 milijonov EUR v obliki posojil, vendar je bilo izplačilo odloženo zaradi težav pri izvajanju programa MDS. Izvršni odbor MDS je 12. aprila 2017 za Gruzijo odobril novo ureditev v obliki instrumenta za povečanje financiranja v višini 285 milijonov USD. Zato se je Komisija odločila maja 2017 izplačati še drugo tranšo makrofinančne pomoči. Organi so izrazili zanimanje za morebitni dodatni ukrep makrofinančne pomoči, ki bi dopolnjeval ukrep MDS.

Avgusta 2013 je EU sprejela program makrofinančne pomoči za Gruzijo v višini največ 46 milijonov EUR, od česar je ena polovica v obliki nepovratnih sredstev, druga pa v obliki posojil, ter se zagotovi v dveh enakih tranšah. Po sklenitvi „stand-by“ kreditnega aranžmaja v višini 154 milijonov USD med Gruzijo in MDS julija 2014 sta pogodbenici decembra 2014 podpisali memorandum o soglasju, sporazum o posojilu in sporazum o dodelitvi nepovratnih sredstev, gruzijski parlament pa jih je po potrebi ratificiral.

Poleg tega je Komisija na podlagi prošnje Republike Moldavije 13. januarja 2017 sprejela predlog o programu makrofinančne pomoči v višini 100 milijonov EUR za pomoč tej državi, ki se srečuje z vse težjimi gospodarskimi in finančnimi razmerami. Predlagano makrofinančno pomoč EU, ki naj bi jo Evropski parlament in Svet sprejela sredi leta 2017, sestavljajo nepovratna sredstva v višini 40 milijonov EUR in posojila v višini 60 milijonov EUR, ki naj bi se izplačala v letih 2017 in 2018 v treh tranšah. Izplačila bodo strogo pogojena z dobrim napredkom Moldavije pri programu MDS in izvajanjem posebnih pogojev politike, ki bodo z EU dogovorjeni v memorandumu o soglasju.

-Ukrajina III: to je tretji ukrep za Ukrajino od leta 2014, v skupni višini 1,8 milijarde EUR v obliki posojil. Sozakonodajalca sta ga odobrila aprila 2015. Ukrajini je bila skupaj z ukrepoma, izvedenima med majem 2014 in aprilom 2015, s tretjim ukrepom makrofinančne pomoči od začetka krize dana na voljo makrofinančna pomoč EU v višini 3,4 milijarde EUR. Po izplačilu prve tranše (600 milijonov EUR) julija 2015 je bilo izplačilo druge tranše v višini 600 milijonov EUR dlje časa odloženo zaradi nezadostnega napredka pri številnih dogovorjenih reformnih ukrepih. Tranša je bila izplačana aprila 2017 kot odgovor na ukrepe, ki so jih organi sprejeli konec leta 2016 in na začetku leta 2017 za obravnavo nekaterih odprtih vprašanj, in splošno zadovoljivo izvajanje programa makrofinančne pomoči s strani Ukrajine. Tretja tranša v višini 600 milijonov EUR bo predvidoma dana na voljo v letu 2017.

-Tunizija I in II: decembra 2013 je Komisija predstavila predlog o zagotovitvi makrofinančne pomoči Tuniziji (makrofinančna pomoč I) v višini do 250 milijonov EUR v obliki posojil. Vendarsta sozakonodajalca spremenila predlog, pri čemer sta znesek pomoči zvišala na 300 milijonov EUR in maja 2014 sprejela sklep. Po izplačilu prvih dveh tranš v višini 100 milijonov EUR v letu 2015 EU leta 2016 zaradi zamud tunizijskih organov pri izvajanju dogovorjenih ukrepov politike ni izplačala tretje in zadnje tranše programa, kot je bilo prvotno načrtovano. EU je 6. julija 2016 Tuniziji odobrila dodatno makrofinančno pomoč v višini največ 500 milijonov EUR v obliki posojil. Po odobritvi držav članic sta bila 27. aprila 2017 podpisana memorandum o soglasju in sporazum o posojilu.

-Kirgizistan: ta ukrep makrofinančne pomoči, odobren oktobra 2013, so sestavljala posojila v višini 15 milijonov EUR in nepovratna sredstva v višini 15 milijonov EUR. Ukrep se je končal leta 2016 po izplačilu druge tranše v dveh obrokih: 5 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev februarja 2016 in 10 milijonov EUR v obliki posojil aprila 2016.

-Gruzija: EU je avgusta 2013 Gruziji odobrila ukrep makrofinančne pomoči v višini največ 46 milijonov EUR , izplačan v dveh enakih tranšah v znesku 23 milijonov EUR. Prva tranša je bila izplačana leta 2015: januarja 13 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev in aprila 10 milijonov EUR v obliki posojil. Izplačilo druge tranše (10 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev in 13 milijonov EUR v obliki posojil) je bilo odloženo zaradi pomanjkanja napredka v programu, dogovorjenem z MDS julija 2014. Ko je Izvršni odbor MDS 12. aprila 2017 odobril nov program instrumenta za povečanje financiranja v višini 285 milijonov USD, je Komisija maja 2017 izplačala drugo tranšo makrofinančne pomoči.

Spremembe ne spreminjajo glavnih značilnosti instrumenta makrofinančne pomoči, temveč temeljijo na izkušnjah, ki jih je Komisija pridobila, njihov splošni cilj pa je tehnično izrazje sklepov prilagoditi vzpostavljeni in dogovorjeni praksi upravljanja ukrepov makrofinančne pomoči. Cilj sprememb je tudi jasneje oblikovati posamezne določbe ali jih uskladiti s posebnimi priporočili Računskega sodišča. Na podlagi razprav s Svetom in Parlamentom je bilo sklenjeno, da se navedenih pet sprememb vključi v sklep o makrofinančni pomoči Jordaniji z dne 14. decembra 2016, ki je zdaj podlaga za prihodnje sklepe o makrofinančni pomoči.

3.2.2 Jordanija

Ker se je regionalna nestabilnost povečala, kar je negativno vplivalo na gospodarstvo, so jordanski organi 3. marca 2016 zaprosili za drugi program makrofinančne pomoči. Komisija je 29. junija 2016 skladno s svojo zavezo v višini 2,4 milijarde EUR, sprejeto na konferenci v Londonu 4. februarja 2016 za podporo Siriji in regiji sprejela predlog sklepa o drugem ukrepu makrofinančne pomoči Jordaniji v višini 200 milijonov EUR v obliki posojil. Pomoč se bo predvidoma izplačala leta 2017 v dveh enakih tranšah. Nov program makrofinančne pomoči, odobren 14. decembra 2016, sledi uspešni izvedbi prvega ukrepa makrofinančne pomoči v višini 180 milijonov EUR v obliki posojil, ki je bil v celoti izplačan leta 2015. Opaženih je bilo nekaj zamud pri izvajanju triletnega programa MDS v okviru instrumenta za povečanje financiranja v višini 723 milijonov USD, odobrenega avgusta 2016, zlasti na področju davčne reforme.

Leta 2016 se je zaradi nadaljevanja konfliktov v Iraku in Siriji rast jordanskega BDP upočasnila z 2,4 % v letu 2015 na predvidenega 2,1 %. Stopnja brezposelnosti se je s 13,1 % leta 2015 povečala na 15,3 % leta 2016. Zaradi precejšnjega znižanja cen goriva in prevoza se je inflacija leta 2016 znižala za 0,8 %, s čimer se je nadaljeval negativni trend iz leta 2015.

Kljub upočasnitvi gospodarstva se je splošni fiskalni primanjkljaj po ocenah izboljšal s 5,4 % BDP leta 2015 na približno 3,6 % leta 2016. Bruto javni dolg Jordanije se je s 93,4 % BDP konec leta 2015 povečal na 95,6 % BDP novembra 2016. Vendar MDS ocenjuje, da je dinamika javnega dolga vzdržna, če bo država še naprej izvajala srednjeročno fiskalno prilagoditev in jo bo mednarodna skupnost podpirala. Primanjkljaj tekočega računa (brez nepovratnih sredstev) naj bi se leta 2016 po ocenah povečal na 12,6 % BDP v primerjavi z 12 % leta 2015. Decembra 2016 so neto mednarodne rezerve v tuji valuti znašale 12,8 milijarde USD, kar je enakovredno 7,2-mesečnemu predvidenemu uvozu.

Komisija bo v skladu s skupno izjavo, ki so jo Evropski parlament, Svet in Komisija sprejeli v okviru sklepa o odobritvi drugega ukrepa makrofinančne pomoči, po potrebi predstavila predlog za tretji ukrep makrofinančne pomoči v višjem znesku, in sicer po uspešnem zaključku drugega ukrepa makrofinančne pomoči, in če bodo izpolnjeni običajni predpogoji za to vrsto pomoči, vključno s posodobljeno oceno Komisije v zvezi s potrebami Jordanije po zunanjem financiranju.

3.2.3 Kirgizistan

Etnično in politično nasilje sta povzročila velik upad gospodarske dejavnosti in precejšno vrzel zunanjega financiranja, zato se je EU na mednarodni donatorski konferenci v Biškeku julija 2010 zavezala, da bo podprla okrevanje Kirgizistana. Tako je Komisija decembra 2011 predlagala zagotovitev makrofinančne pomoči Kirgizistanu v višini največ 30 milijonov EUR (15 milijonov EUR v obliki posojil in 15 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev). Evropski parlament in Svet sta sklep o makrofinančni pomoči sprejela 22. oktobra 2013. Memorandum o soglasju in sporazum o posojilu sta bila podpisana proti koncu leta 2014, kirgiški parlament pa ju je ratificiral februarja 2015.

Ta ukrep makrofinančne pomoči je bil izreden, saj Kirgizistan ni znotraj običajnega geografskega območja uporabe makrofinančne pomoči. Vendar je bil upravičen zaradi močne, demokraciji naklonjene politične in gospodarske reforme v državi ter zaradi gospodarske in političnega pomena regije za EU. Prva tranša je bila izplačana leta 2015, in sicer v obliki nepovratnih sredstev v višini 10 milijonov EUR junija 2015 in v obliki posojila v višini 5 milijonov EUR oktobra 2015. Komisija je po zadovoljivem zaključku pregleda skladnosti za drugo tranšo kirgiškim organom 10. februarja 2016 izplačala nepovratna sredstva te tranše (5 milijonov EUR). Posojilo (10 milijonov EUR) je bilo izplačano 13. aprila 2016.

Kirgiško gospodarstvo je od upočasnitve rasti v regiji in zlasti recesije v Rusiji, ki se je začela leta 2014, v razmeroma dobrem stanju. Potem ko se je kirgiški BDP leta 2014 povečal za 3,6 %, leta 2015 pa za 3,5 %, je rast BDP leta 2016 zaradi uspešnega delovanja kmetijskega sektorja in sektorja storitev znašala 3,8 %. Proračunski primanjkljaj se je leta 2016 v primerjavi z letom 2015, ko je znašal 7,9 % BDP, zmanjšal na 4,5 % BDP zaradi manjše porabe in odloženega dokončanja nekaterih naložbenih projektov. Učinek rasti vrednosti kirgiškega soma leta 2016 (13 % glede na ameriški dolar) na uvozne cene in njen delni posredni učinek na domače cene je bil okrepljen s strogo denarno politiko in učinkom večjega pritoka nakazil na domačo porabo. To je ugodno vplivalo na inflacijo, ki je leta 2016 upadla na –0,4 %.

Plačilna bilanca države je še vedno ranljiva, vendar odraža strukturno velik primanjkljaj tekočega računa, ki naj bi se leta 2016 po ocenah le nekoliko izboljšal, in sicer na 9,6 % BDP v primerjavi z 10,9 % leta 2015. Skupne mednarodne rezerve so konec leta 2016 znašale 1,97 milijarde USD ali 3,8-mesečnega predvidenega uvoza.

3.2.4 Moldavija

Republika Moldavija je na gospodarskem in političnem področju v zadnjih letih preživljala težke čase. Novembra 2014 je izbruhnil velik škandal v zvezi z bančnimi goljufijami in razkril hude težave z upravljanjem, ki jih je spremljala politična nestabilnost. Ti dogodki so povzročili tudi upočasnitev gospodarske rasti in prekinitev proračunske podpore, ki so jo Moldaviji zagotavljale njene mednarodne partnerice.

Leta 2015 se je v Moldaviji začela recesija, pri čemer se je njen BDP zmanjšal za 0,5 %. Leta 2016 je BDP narasel za približno 2 %, zlasti zaradi povečanja kmetijske dejavnosti. Inflacija cen življenjskih potrebščin se je zniževala in konec leta 2016 dosegla 2,4 % v primerjavi s 13,5 % leta 2015.

Vlada se spoprijema z znatnimi fiskalnimi pritiski zaradi nižjih proračunskih prihodkov in prekinitve proračunske podpore donatorjev. Ti dejavniki so prispevali k povečanju proračunskega primanjkljaja na 3,2 % BDP. Javni dolg se je leta 2016 zaradi izrednih posojil z državnim poroštvom, ki ga je centralna banka leta 2015 izdala za tri banke v likvidacijskem postopku, povečal na 45,7 % BDP. Zaradi krize v finančnem sektorju so se mednarodne rezerve od septembra 2014 do februarja 2015 zmanjšale za 35 % na 1,7 milijarde USD, kar ustreza približno 4,3-mesečnemu uvozu. Od takrat je centralna banka do decembra 2016 zbrala 2,1 milijarde USD deviznih rezerv, pri čemer ta znesek ustreza ocenjeni vrednosti 5,1-mesečnega napovedanega uvoza, kar kaže na stabilizacijo in okrevanje na deviznem trgu.

Na podlagi tega so organi julija 2016 z MDS končno sklenili sporazum o programu, podprtem z ureditvijo v obliki triletnega razširjenega kreditnega programa in instrumenta za povečanje financiranja v višini 179 milijonov USD. Odbor MDS je sporazum odobril 7. novembra 2016, prvi pregled programa pa je bil zaključen 28. aprila 2017.

Komisija je na podlagi prošnje vlade Moldavije ter glede na navedeni politični in gospodarski razvoj 13. januarja 2017 Evropskemu parlamentu in Svetu predstavila predlog sklepa o zagotovitvi makrofinančne pomoči Republiki Moldaviji v višini največ 100 milijonov EUR, in sicer 60 milijonov EUR v obliki posojil in 40 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev. Predlagani znesek je upravičen glede na oceno potreb države po zunanjem financiranju, obseg programa MDS, premisleke o porazdelitvi bremena in manevrski prostor, ki je na voljo v proračunu EU. Nepovratna sredstva so upravičena zaradi nizke stopnje gospodarskega razvoja Moldavije ter njene upravičenosti do ugodnega financiranja s strani MDS in Svetovne banke.

3.2.5 Tunizija

Tunizija in MDS sta maja 2016 sklenila ureditev v obliki instrumenta za povečanje financiranja v višini 2,9 milijarde USD, ki poteče maja 2020 in je namenjen podpori petletnemu gospodarskemu programu države (2016–2020). Instrument za povečanje financiranja sledi 24-mesečnemu „stand-by“ kreditnemu aranžmaju MDS v višini 1,75 milijarde USD, ki ga je MDS odobril junija 2013 in se je zaključil decembra 2015. Tunizija je od EU pridobila dodatno makrofinančno pomoč v višini 300 milijonov EUR v obliki posojil. Ta ukrep je bil odobren maja 2014 in leta 2015 delno izplačan (prvi dve tranši v skupni višini 200 milijonov EUR). Izplačilo zadnje tranše (100 milijonov EUR) tega ukrepa je bilo odloženo zaradi nezadostnega izvajanja nekaterih dogovorjenih ukrepov politike in težav s programom MDS. Zaradi nadaljevanja gospodarskih težav, ki so jih še poslabšali teroristični napadi leta 2015 in splošna nestabilnost v regiji, sta sozakonodajalca 6. julija 2016 odobrila dodatno makrofinančno pomoč Tuniziji v višini največ 500 milijonov EUR v obliki posojil. Po zaključku pogajanj med Komisijo in tunizijskimi organi decembra 2016 sta bila 27. aprila 2017 podpisana memorandum o soglasju in sporazum o posojilu.

Rast BDP Tunizije naj bi leta 2016 po ocenah dosegla 1,1 %, kar je rahlo izboljšanje v primerjavi z 0,8-odstotno rastjo leta 2015. Stopnja brezposelnosti ostaja 15,5-odstotna. Inflacija je leta 2016 v povprečju znašala približno 3,7 % in se je v primerjavi z letom 2015, ko je znašala 5 %, znižala, leta 2017 pa naj bi po ocenah v povprečju znašala 3,9 %.

Na področju javnih financ naj bi proračunski primanjkljaj leta 2016 po ocenah znašal 6 % BDP (v primerjavi s 4,6 %, dogovorjenega v okviru programa MDS). Razlog za to so različni dejavniki, vključno z manj pobranimi davki, kot je bilo pričakovano, višjimi stroški servisiranja dolga (delno zaradi znižanja vrednosti tunizijskega dinarja) in višjimi stroški za plače v javnem sektorju. Dolg sektorja država se je še naprej povečeval in je leta 2016 dosegel 63 % BDP, kar pomeni zvišanje v primerjavi s 55 % BDP leta 2015. Poleg tega mora Tunizija v prihodnjih dveh letih odplačati tudi precejšen znesek javnega dolga.