SL    SL SL 
 
SL    SL  EVROPSKA KOMISIJA 
Bruselj, 10.5.2010 
SEC(2010) 411 kon č. 
  
OBVESTILO KOMISIJE 
Smernice o vertikalnih omejitvah 
 
SL 2   SL OBVESTILO KOMISIJE 
Smernice o vertikalnih omejitvah 
(Besedilo velja za EGP) 
 
KAZALO Odstavki Stran 
I. UVOD 1–7  
1. Namen Smernic 1–4  2. Podro čje uporabe člena 101 za vertikalne sporazume 5–7  
II. VERTIKALNI SPORAZUMI, KI NA SPLOŠNO NE 
SPADAJO V PODRO ČJE UPORABE ČLENA 101(1) 8–22  
1. Sporazumi majhnega pomena in MSP 8–11  
2. Pogodbe o trgovskem zastopanju 12–21  2.1. Opredelitev pogodbe o trgovskem zastopanju 12–17  2.2. Uporaba člena 101(1) za pogodbe o trgovskem zastopanju 18–21  
3. Podizvajalke pogodbe 22  III. UPORABA UREDBE O SKUPINSKIH IZJEMAH 23–73  1. Varni pristan, ustvarjen z Ur edbo o skupinskih izjemah 23  
2. Podro čje uporabe Uredbe o skupinskih izjemah 24–46  
2.1. Opredelitev vertikalnih sporazumov 24–26  2.2. Vertikalni sporazumi med konkurenti 27–28  2.3. Združenja trgovcev na drobno 29–30  2.4. Vertikalni sporazumi, ki vsebujejo dolo čbe o pravicah 
intelektualne lastnine (PIL) 31–45  
2.5. Razmerje do drugih uredb o skupinskih izjemah 46  
3. Nedopustne omejitve na podlagi Uredbe o skupinskih 
izjemah 47–59  
 
SL 3   SL 4. Posamezni primeri nedopustnih omejitev prodaje, pri katerih 
je mogoče, da ne spadajo v podro čje uporabe člena 101(1) ali 
da izpolnjujejo pogoje člena 101(3) 60–64  
5. Izvzete omejitve na podlagi Uredbe o skupinskih izjemah 65–69  
6. Lo čljivost 70–71  
7. Portfelj izdelkov, ki se distri buirajo v istem distribucijskem 
sistemu 72–73  
IV. ODVZEM UGODNOSTI SKUPINSKE IZJEME IN 
NEUPORABA UREDBE O SKUPINSKIH IZJEMAH 74–85  
1. Postopek odvzema ugodnosti 74–78  
2. Neuporaba Uredbe o skupinskih izjemah 79–85  V. OPREDELITEV TRGA IN IZRA ČUN TRŽNEGA 
DELEŽA 86–95  
1. Obvestilo Komisije o dolo čitvi upoštevnega trga 86  
2. Upoštevni trg za izra čun 30-odstotnega mejnega tržnega 
deleža na podlagi Uredbe o skupinskih izjemah 87–92  
3. Izra čun tržnih deležev na podlagi Uredbe o skupinskih 
izjemah 93–95  
VI. POLITIKA IZVRŠEVANJA ZAKONODAJE V 
POSAMEZNIH PRIMERIH 96–229  
1. Okvir analize 96–127  
1.1. Negativni u činki vertikalnih omejitev 100–105  
1.2. Pozitivni u činki vertikalnih omejitev 106–109  
1.3. Metodologija analize 110–127  1.3.1. Dejavniki, ki se upoštevajo  pri ocenjevanju na podlagi 
člena 101(1) 111–121  
1.3.2. Dejavniki, ki se upoštevajo  pri ocenjevanju na podlagi 
člena 101(3) 122–127  
2. Analiza posebnih vertikalnih omejitev 128–229  
2.1. Združevanje pod eno blagovno znamko 129–150  2.2. Izklju čna distribucija 151–167  
 
SL 4   SL 2.3. Izklju čna razdelitev odjemalcev 168–173  
2.4. Selektivna distribucija 174–188  2.5. Franšizing 189–191  2.6. Izklju čna dobava 192–202  
2.7. Vnaprejšnje pla čilo dostopa  203–208  
2.8. Pogodbe o upravljanju blagovnih skupin  209–213  2.9. Vezava 214–222  2.10. Omejitve cen za nadaljnjo prodajo 223–229  
 
SL 5   SL I. UVOD 
1. Namen Smernic 
(1) Te smernice dolo čajo načela za ocenjevanje vertikalnih sporazumov na podlagi 
člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije∗ (v nadaljnjem besedilu: člen 101)1. 
Pojem „vertikalni sporazum“ je opredeljen v členu 1(1)(a) Uredbe Komisije (EU) 
št. 330/2010 z dne 20. aprila 2010 o uporabi člena 101(3) Pogodbe o delovanju 
Evropske unije za skupine vertikalni h sporazumov in usklajenih ravnanj2 
(v nadaljnjem besedilu: Uredba o skupi nskih izjemah) (gle j odstavke 24–46). Te 
smernice ne posegajo v možno vzporedno uporabo člena 102 Pogodbe o delovanju 
Evropske unije (v nadaljevanju: člen 102) za vertikalne sporazume. Smernice so 
sestavljene takole: 
– oddelek II (odstavki 8 do 22) opisuje vertikalne sporazume, za katere 
člen 101(1) na splošno ne velja, 
– oddelek III (odstavki 23 do 73) poj asnjuje pogoje za uporabo Uredbe o 
skupinskih izjemah, 
– oddelek IV (odstavki 74 do 85) opisuje na čela v zvezi z odvzemom ugodnosti 
skupinske izjeme in neuporabo Uredbe o skupinskih izjemah, 
– oddelek V (odstavki 86 do 95) daje navod ila, kako opredeliti upoštevani trg in 
izračunati tržne deleže, 
– oddelek VI (odstavki 96 do 229) opisuje  splošni okvir analize in politiko 
Komisije pri izvrševanju zakonodaje v posameznih primerih v zvezi z vertikalnimi sporazumi. 
(2) Analiza v teh smernicah se nanaša tako na blago kot storitve, čeprav se nekatere 
vertikalne omejitve uporabljajo predvsem  pri distribuciji blaga. Podobno se lahko 
vertikalni sporazumi sklenejo za vmesne in kon čne blago in storitve. Če ni druga če 
navedeno, se analize in argumenti v teh smernicah uporabljajo za vse vrste blaga in storitev ter za vse stopnje trgovine. Tako izraz „izdelki“ pomeni blago in storitve. 
Izraza „dobavitelj“ in  „kupec“ se uporabljata za vse ravni trgovine. Ker se člen 101 
uporablja samo za sporazume med podjetji, se  Uredba o skupinskih izjemah in te 
smernice ne uporabljajo za sporazume s kon čnimi potrošniki, če slednji niso podjetja. 
(3) Komisija želi s temi smernicami pomagati družbam, da bodo lahko same ocenile 
vertikalne sporazume po pravilih EU o konkurenci. Standardi iz teh smernic se ne 
                                                
 
∗ Z u činkom od 1. decembra 2009 sta člena 81 in 82 Pogodbe ES postala člen 101 oziroma 102 Pogodbe 
o delovanju Evropske Unije („PDEU“). Ta dva sklopa dolo čb sta vsebinsko enaka. Za namene teh 
smernic se po potrebi sklici na člena 101 in 102 PDEU razumejo kot sklici na člen 81 oziroma 82 
Pogodbe ES. Prav tako je PDEU uvedla dolo čene spremembe v izrazoslovju , kot na primer zamenjava 
„Skupnosti“ z „Unijo“ in zamenjav a „skupnega trga“ z „notranjim trgom“. Izrazoslovje PDEU se 
uporablja v celotnem besedilu teh smernic. 
1 Te smernice nadomeš čajo Obvestilo Komisije – Smernice o vertikalnih omejitvah, UL C 291, 
13.10.2000, str. 1. 
2 UL L 102, 23.4.2010, str.1. 
 
SL 6   SL smejo uporabljati pavšalno, temve č je treba pri vsakem primeru upoštevati njegove 
posebne okoliš čine. Vsak primer mora biti ocen jen glede na njegova dejstva. 
(4) Te smernice ne posegajo v sodno prakso Splošnega sodiš ča in Sodiš ča Evropske 
unije glede uporabe člena 101 za vertikalne sporazume. Komisija bo na podlagi 
podatkov zainteresiranih udeležencev nadalj evala s spremljanjem uporabe Uredbe o 
skupinskih izjemah in Smernic in lahko gled e na prihodnji razvoj in nova spoznanja 
to obvestilo revidira. 
2. Podro čje uporabe člena 101 za vertikalne sporazume 
(5) Člen 101 se uporablja za vertikalne spor azume, ki lahko vplivajo na trgovino med 
državami članicami in ki prepre čujejo, omejujejo ali izkrivljajo konkurenco 
(v nadaljnjem besedilu: vertikalne omejitve)3. Člen 101 dolo ča pravni okvir za 
ocenjevanje vertikalnih omejitev, v ka terem je upoštevano razlikovanje med u činki, 
ki omejujejo konkurenco, in tistimi, ki jo spodbujajo. Člen 101(1) prepoveduje 
sporazume, ki ob čutno omejujejo ali izkrivlj ajo konkurenco, medtem ko člen 101(3) 
izvzema tiste sporazume, ki prinašaj o dovolj koristi, da prevladajo nad 
protikonkuren čnimi učinki4. 
(6) Pri ve čini vertikalnih omejitev se lahko težave v zvezi s konkurenco pojavijo samo, 
če ni dovolj konkurence na eni ali ve č ravneh trgovine, se pravi, če obstaja ob čutna 
stopnja tržne mo či na ravni dobavitelja ali kupca ali na ravni  obeh. Vertikalne 
omejitve so na splošno manj škodljive kot horizontalne omejitve in lahko zagotovijo precejšnje pove čanje učinkovitosti.  
(7) Cilj člena 101 je zagotoviti, da podjetja ne uporabljajo sporazume – tukaj vertikalne 
sporazume – za omejevanje konkurence na trgu na škodo potrošnikov. Ocenjevanje vertikalnih omejitev je tudi pomembno  v okviru širšega cilja vzpostavitve 
integriranega notranjega trga. Povezovanje trgov krepi konkurenco v Evropski uniji. 
Podjetjem ne bi smeli dovoliti, da ponovno ustvarijo zasebne ovire med državami članicami tam, kjer so bile državne ovire uspešno odpravljene. 
II. VERTIKALNI
 SPORAZUMI,  KI NA SPLOŠNO  NE SPADAJO  V PODROČJE 
UPORABE  ČLENA 101(1) 
1. Sporazumi majhnega pomena in MSP 
(8) Sporazumi, ki ne morejo ob čutno vplivati na trgovino med državami članicami ali 
katerih cilj oziroma posledica ne more biti bistvena omejitev konkurence, ne sodijo v področje uporabe člena 101(1). Uredba o skupinskih izjemah se uporablja samo za 
sporazume, ki spadajo v podro čje uporabe člena 101(1). Te smernice ne posegajo v 
uporabo Obvestila Komisije o sporazumih manjšega pomena, ki neznatno omejujejo 
                                                
 
3 Glej med drugim tudi sodbi Sodiš ča v združenih zadevah 56/64 in 58/64 ( Grundig-Consten  proti 
Komisiji , Recueil 1966, str. 299), v zadevi Technique Minière proti Maschinenbau  Ulm ( 56/65, 
Recueil 1966, str. 235; in sodbo Sodiš ča prve stopnje v zadevi Parker Pen  proti Komisiji  (T-77/92, 
Recueil 1994, str. II-549). 
4 Glej Sporo čilo Komisije – Obvestilo – Smernice o uporabi člena 81(3) Pogodbe, UL C 101, 27.4.2004, 
str. 97–118, za splošno metodologijo in razlago Komisije o pogojih za uporabo člena 101(1) in zlasti 
člena 101(3). 
 
SL 7   SL konkurenco po členu 81(1) Pogodbe o ustanovi tvi Evropske skupnosti ( de minimis )5, 
ali kakršnega koli prihodnjega obvestila de minimis . 
(9) Ob upoštevanju pogojev iz obvestila de minimis  v zvezi z vprašanji, povezanimi z 
nedopustnimi omejitvami in kumulativnim u činkom, vertikalni sporazumi med 
podjetji, ki si ne konkurirajo, katerih pos amezni tržni delež na upoštevnem trgu ne 
presega 15 %, na splošno ne spadajo v podro čje uporabe člena 101(1)6. Ob tem se ne 
domneva, da vertikalni sporazumi med podjetji z ve č kot 15-odstotnim tržnim 
deležem avtomatsko kršijo člen 101(1). Sporazumi med pod jetji, katerih tržni delež 
presega prag 15 %, nimajo nujno ob čutnega vpliva na trgovino med državami 
članicami ali pa ne pomenijo nujno ve čje omejitve konkurence7. Takšne sporazume 
je treba oceniti v njihovem pravnem in ekonomskem smislu. Merila za ocenjevanje posamičnih sporazumov so dolo čena v odstavkih 96 do 229. 
(10) V zvezi z nedopustnimi omejitvami iz obvestila de minimis  se lahko člen 101(1) 
uporabi tudi, če je tržni delež nižji od 15 %, kadar to ob čutno vpliva na trgovino med 
državami članicami in na konkurenco. V tem smislu se upošteva veljavna sodna 
praksa Sodiš ča Evropske unije in Splošnega sodiš ča
8. Omenja se tudi morebitna 
potreba, da se ocenijo poz itivni in negativni u činki nedopustnih omejitev, kot je 
opisano zlasti v odstavku 47 teh smernic.  
(11) Poleg tega Komisija meni, da lahko ve rtikalni sporazumi med malimi in srednjimi 
podjetji, kot so opredeljena v Prilogi k Priporo čilu Komisije z dne 6. maja 2003 o 
opredelitvi mikro, malih in srednjih podjetij9, ob upoštevanju kumulativnega u činka 
in nedopustnih omejitev, le redko ob čutno vplivajo na trgovino med državami 
članicami ali ob čutno omejijo konkurenco v smislu člena 101(1) in so  zaradi tega na 
splošno zunajpodro čja uporabe člena 101(1). Komisija se bo v primerih, ko takšni 
sporazumi kljub temu iz polnjujejo pogoje za uporabo člena 101(1), na čeloma 
vzdržala sprožitve postopka zaradi premaj hnega interesa Evropske unije, razen če 
imajo ta podjetja skupaj ali posami čno prevladujo č položaj na precejšnjem delu 
notranjega trga. 
2. Pogodbe o trgovskem zastopanju 
2.1. Opredelitev pogodbe o trgovskem zastopanju (12) Zastopnik je pravna ali fizi čna oseba, pooblaš čena za pogajanja in/ali sklepanje 
pogodb v imenu druge osebe (naro čitelja) bodisi v svojem  imenu ali v imenu 
naročitelja v zvezi z: 
– nakupom blaga ali storitev s strani naro čitelja ali 
                                                
 
5 UL C 368, 22.12.2001, str. 13. 
6 Za sporazume med konkuren čnimi podjetji je prag de minimis  za tržni delež 10-odstoten, in sicer za 
njihov skupni tržni delež na vsakem od zadevnih upoštevnih trgov. 
7 Glej sodbo Sodiš ča prve stopnje v zadevi Langnese-Iglo proti Komisiji (T-7/93, Recueil 1995, 
str. II-1533, to čka 98). 
8 Glej sodbe Sodiš ča v zadevi Völk proti Vervaecke  (5/69, Recueil 1969, str. 295), zadevi Cadillon  proti 
Höss  (1/71, Recueil 1971, str. 351) in zadevi Javico  proti Yves Saint Laurent  (C-306/96, Recueil 1998, 
str. I-1983, to čki 16 in 17). 
9 UL L 124, 20.5.2003, str. 36. 
 
SL 8   SL – prodajo blaga ali storite v, ki jih dobavi naro čitelj. 
(13) Odlo čilni dejavnik pri dolo čanju, ali se za pogodbo o tr govskem zastopanju uporabi 
člen 101(1), je finan čno ali trgovsko tveganje zastopnika v zvezi z dejavnostmi, za 
katere ga je naro čitelj pooblastil kot zastopnika10. V tem pogledu za ocenjevanje ni 
pomembno ali zastopnik deluje v imenu enega ali ve č naročiteljav. Za to oceno prav 
tako ni pomembno, kako pogodbenice ali n acionalna zakonodaja opredeljujejo 
zadevno pogodbo. 
(14) Pri dolo čanju, ali se za pogodbo o trgovskem zastopanju uporabi člen 101(1), so 
pomembne tri vrste finan čnega ali trgovskega tveganja. V prvo skupino spadajo 
pogodbena tveganja, ki se neposredno nanaša jo na pogodbe, ki jih je zastopnik 
sklenil in/ali izpogajal v imenu naro čitelja, kot je financ iranje zalog. V drugo 
skupino spadajo tveganja v zvezi z naložbami, ki se nanašajo na posamezni trg. To so naložbe, ki so izrecno potrebne za vrsto dejavnosti, za katero je naro čitelj 
pooblastil zastopnika, se pravi naložbe, ki so za nujne, da lahko zastopnik sklene 
in/ali izpogaja tovrstno pogodbo. Takšne naložbe se na čeloma ne povrnejo, kar 
pomeni, da jih ob opustitvi zadevne dejavnosti ni mogo če uporabiti za druge 
dejavnosti ali jih prodati brez velikih izgub. V tretji skupini so tveganja, povezana z 
drugimi dejavnostmi, ki se izva jajo na istem proizvodnem trgu, če naročitelj od 
zastopnika zahteva, da opravi take deja vnosti, vendar ne kot zastopnik v imenu 
naročitelja, temve č na lastno odgovornost. 
(15) Za namene uporabe člena 101(1) pogodba šteje za pogodbo o trgovskem zastopanju, 
če je tveganje zastopnika ni čno ali nepomembno, in sicer v zvezi s pogodbami, 
sklenjenimi in/ali izpogajanimi v imenu naro čitelja, v zvezi z naložbami na 
posameznem trgu za zadevno podro čje dejavnosti in v zvezi z drugimi dejavnostmi, 
ki se na zahtevo naro čitelja izvedejo na istem proizvodnem trgu. Vendar tveganja, ki 
so na splošno povezana z dejavnostjo zagotav ljanja zastopniških storitev, kot so na 
primer odvisnost zastopnikovega dohodka od njegovega uspeha pri tem delu ali 
splošne naložbe v prostore ali os ebje, niso pomembna za to oceno. 
(16) Za namene uporabe člena 101(1) torej pogodba na splošno šteje za pogodbo o 
trgovskem zastopanju, če zastopnik ni lastnik kuplje nega ali prodanega pogodbenega 
blaga ali če sam ne zagotavlja pogodbenih storitev in če zastopnik: 
(a) ne prispeva k stroškom, povezanim  z dobavo/nakupom pogodbenega blaga ali 
storitev, skupaj s stroški za prevoz  blaga. To zastopnikom ne onemogo ča 
opravljanja prevoznih storitev, če stroške pokrije naro čitelj, 
(b) nima, na lastne stroške ali tvegan je, zalog pogodbenega blaga, skupaj s stroški 
financiranja zalog in stroški izgub e zalog, in lahko neprodano blago vrne 
naro
čitelju brez dodatnih stroškov, razen če je zastopnik sam odgovoren za 
napako (na primer, če z razumnimi varnostnimi ukrepi ne prepre či izgube 
zalog), 
                                                 
10 Glej sodbo Sodiš ča prve stopnje z dne 15. septembra 2005 v zadevi Daimler Chrysler  proti Komisiji  
(T-325/01, Recueil II-3319); sodbo Sodiš ča z dne 14. decembra 2006 v zadevi Confederación Espanola 
de Empresarios de Estaciones de Servicio  proti CEPSA  (C-217/05, Recueil I-11987) in sodbo Sodiš ča z 
dne 11. septembra 2008 v zadevi CEPSA Estaciones de Servicio SA  proti LV Tobar e Hijos  SL 
(C-279/06, Recueil I-6681). 
 
SL 9   SL (c) ne prevzema odgovornosti do tr etjih oseb za škodo, ki jo povzro či prodani 
izdelek (odgovornost za izdelek), razen če je kot zastopnik sam odgovoren za 
napako, 
(d) ne prevzema odgovornosti za neizpolnj evanje pogodbe s stra ni odjemalca, z 
izjemo izgube nje gove provizije, razen če je za napako odgovoren zastopnik 
(na primer, ker ni sprejel razumnih va rnostnih ukrepov ali ukrepov proti tatvini 
ali ker o tatvini ni ustrezno poro čal naročitelju ali policiji ali ker naro čitelju ni 
posredoval vseh potrebnih podatkov o finan čni zanesljivosti odjemalca, s 
katerimi razpolaga), 
(e) nima obveznosti, neposredne ali posredne , vlaganja v spodbujanje prodaje, kot 
so na primer prispevki za oglaševalski prora čun naročitelja, 
(f) ne vlaga v opremo, prostore ali usposabljanje osebja, vezane na posamezni trg, 
kot so na primer cisterne za shranjevanje bencina v primeru bencinskih črpalk 
ali posebna programska oprema za sklepanje zavarovalnih polic pri zavarovalnih zastopnikih, razen če naročitelj te stroške v celoti povrne, 
(g) ne izvaja drugih dejavnosti na is tem proizvodnem trgu, ki jih zahteva 
naročitelj, razen če mu naro čitelj v celoti ne povrne vseh stroškov zanje. 
(17) Ta seznam ni dokon čen. Toda, če zastopnik prevzame eno ali ve č tveganj ali 
stroškov, naštetih v odstavkih 14 , 15 in 16, pogodba med zastopnikom in 
naročiteljem ne šteje za pogodbo o trgovskem zas topanju. Vprašanje tveganja je 
treba oceniti za vsak primer posebej, pri čemer je bolj kot pravna oblika pomembna 
ekonomska realnost.  Analiza tveganja se iz prakti čnih razlogov lahko za čne z oceno 
pogodbenih tveganj.  Če pogodbena tveganja prevzame zastopnik, to zadostuje za 
ugotovitev, da je zastopnik samostojni distributer.  Če pa zastopnik ne prevzame 
pogodbenih tveganj, je treba nadaljevati an alizo z ocenjevanjem tveganj v zvezi z 
naložbami na posameznem trgu.  Če zastopnik ne prevzame ne pogodbenih tveganj 
ne tveganj v zvezi z naložbami na posameznem trgu, bi bilo treba preu čiti tveganja v 
zvezi z drugimi zahtevanimi deja vnostmi na istem proizvodnem trgu. 
2.2. Uporaba člena 101(1) za pogodbe o trgovskem zastopanju 
(18) Pri pogodbah o trgovskem zastopanju, navedenih pod to čko 2.1., je prodaja ali 
nakup, ki jo opravlja zastopnik, del naro čiteljevih dejavnos ti. Ker je naro čitelj 
nosilec trgovskih in finan čnih tveganj v zvezi s proda jo in nakupom pogodbenega 
blaga in storitev, nobena od obveznosti zastopnika  iz pogodb, ki jih je  izpogajal in/ali 
sklenil v imenu naro čitelja, ne spada v podro čja uporabe člena 101(1). Kot sestavni 
del pogodbe o trgovskem zastopanju se štejej o naslednje obveznosti zastopnika, saj 
se vse nanašajo na možnost naro čitelja, da dolo či obseg zastopnikove dejavnosti v 
zvezi s pogodbenim blagom ali storitvami, kar je bistvenega pomena, če mora 
naročitelj prevzeti tveganja in mora zaradi tega imeti možnost dolo čanja prodajne 
strategije: 
(a) omejitev ozemlja, na katerem lahko zastopnik prodaja zadevno blago ali 
storitve, 
(b) omejitev odjemalcev, ki jim lahko zastopnik prodaja zadevno blago ali storitve, 
 
SL 10   SL (c) cene in pogoji, po katerih mora zast opnik prodajati ali kupovati zadevno blago 
ali storitve. 
(19) Pogodbe o trgovskem zastopanju poleg tega, da zastopniku dolo čajo pogoje za 
prodajo ali nakup pogodbenega blag a ali storitev v imenu naro čitelja, pogosto 
vsebujejo tudi dolo čbe o razmerju med zastopnikom in naro čiteljem. Zlasti lahko 
vsebujejo dolo čbo, ki naro čitelju prepre čuje imenovanje drugih zastopnikov v zvezi z 
dano vrsto transakcije, odjemalci ali ozemljem (dolo čbe o izklju čnem zastopstvu), 
in/ali dolo čbo, ki zastopniku prepre čuje, da bi bil hkrati tudi  zastopnik ali distributer 
podjetij, ki so konkuren čna naročitelju (dolo čba o združevanju pod eno blagovno 
znamko). Ker sta zastopnik in naro čitelj ločeni podjetji, so lahko dolo čila o razmerju 
med zastopnikom in naro čiteljem v nasprotju s členom 101(1). Dolo čila o izklju čnem 
zastopstvu na splošno ne vplivajo negativno na konkurenco. Vendar so dolo čila o 
združevanju pod eno blagovno znamko in dolo čila o prepovedi konkurence po izteku 
pogodbe, ki se nanašajo na konkurenco med blagovnimi znamkami, lahko v nasprotju s členom 101(1), če povzro čajo ali prispevajo h (kumulativnemu) 
preprečevanju dostopa na upoštevni trg, na  katerem se prodaja ali kupuje pogodbeno 
blago ali storitve (glej zlas ti oddelek VI.2.1). Uredba o skupinskih izjemah se za taka 
določila lahko uporablja, zlasti če so izpolnjeni pogoji iz člena 5 te uredbe. Upravi či 
se jih lahko tudi posami čno, z izboljšanjem u činkovitosti na podlagi člena 101(3), 
kot je na primer opisano v odstavkih 144–148 tega obvestila. 
(20) Pogodba o trgovskem zastopanju lahko prav tako spada v podro čje uporabe 
člena 101(1), č
eprav je naro čitelj nosilec vseh zadevnih finan čnih in trgovskih 
tveganj, če to omogo ča lažje tajno dogovarjanje. To bi  se na primer lahko zgodilo, če 
več naročiteljev uporablja iste zastopnike, pri čemer kolektivno prepre čijo drugim, 
da bi uporabljali te  zastopnike, ali če uporabijo te zastopnike za tajno dogovarjanje o 
tržni strategiji ali za izmenjavanje ob čutljivih tržnih informacij med naro čitelji. 
(21) Če zastopnik prevzame eno ali ve č zadevnih tveganj iz od stavka 16, pogodba med 
zastopnikom in naro čiteljem za namene uporabe člena 101(1) ne šteje za pogodbo o 
trgovskem zastopanju. V takem primeru se  zastopnik obravnava kot samostojno 
podjetje, za pogodbo med zastopnikom in naro čiteljem pa se uporabi člen 101(1) kot 
za kateri koli drugi vertikalni sporazum. 
3. Podizvajalske pogodbe 
(22) Oddajanje del podizvajalcem se nanaša na izvajalca, ki zagotovi tehnologijo ali 
opremo podizvajalcu, ki se  zaveže, da bo (izklju čno) za izvajalca proizvedel 
določene izdelke na podlagi zagotovljene tehnologije ali opreme. Oddajanje del 
podizvajalcem je zajeto v Obvestilu Ko misije z dne 18. decembra 1978 o presoji 
nekaterih podizvajal skih pogodb v skladu s členom 85(1) Pogodbe EGS11 
(v nadaljevanju: obvestilo o podizvajalskih  pogodbah). V skladu s tem obvestilom, ki 
se še naprej uporablja, podizvajalske pogodbe, po katerih se podizvajalec zaveže, da 
bo proizvedel dolo čene izdelke izklju čno za izvajalca, na splošno ne spadajo v 
področje uporabe člena 101(1), če podizvajalec potrebuje tehnologijo ali opremo, da 
bi proizvedel izdelek. Vendar lahko podro čje uporabe člena 10112 zajema druge 
                                                 
11 UL C 1, 3.1.1979, str. 2. 
12 Glej odstavek 3 obvestila o podizvajalskih pogodbah. 
 
SL 11   SL omejitve, ki se naložijo podizvajalcu, kot je prepoved izvajanja ali uporabe lastnih 
raziskav in razvoja ali splošna pr epoved izdelave za tretje osebe. 
III. UPORABA  UREDBE  O SKUPINSKIH  IZJEMAH 
1. Varni pristan, ustvarjen z Uredbo o skupinskih izjemah 
(23) Pri ve čini vertikalnih omejitev se lahko težave v zvezi s konkurenco pojavijo samo, 
če ni dovolj konkurence na eni ali ve č ravneh trgovine, se pravi, če obstaja ob čutna 
stopnja tržne mo či na ravni dobavitelja ali kupca ali na ravni obeh. Če ne vsebujejo 
nedopustnih omejitev konkurence, ki so omejitve konkurence po cilju, se z Uredbo o skupinskih izjemah ustvarja domneva zakon itosti za vertikalne sporazume glede na 
tržni delež dobavitelja  in kupca. Na podlagi člena 3 Uredbe o skupinskih izjemah je 
področje uporabe skupinske izjeme opredeljeno z dobaviteljevim tržnim deležem na 
trgu, na katerem prodaja pogodbeno blago ali storitve, in kup čevim tržnim deležem 
na trgu, na katerem kupuje pogodbeno blago ali storitve. Skupinska izjema se 
uporablja, če posamezna tržna deleža dobavitelja in kupca ne presegata 30 %. 
Oddelek V teh smernic daje navodila, kako opredeliti upoštevni trg in izra čunati 
tržne deleže. Če je mejni tržni delež ve čji od 30 %, ni mogo če domnevati, da spadajo 
vertikalni sporazumi v podro čje uporabe člena 101(1) ali da ne  izpolnjujejo pogojev 
člena 101(3), hkrati pa tudi ni mogo če domnevati, da vertikalni sporazumi, ki 
spadajo v podro čje uporabe člena 101(1), ponavadi izpolnjujejo pogoje iz 
člena 101(3). 
2. Podro čje uporabe Uredbe o skupinskih izjemah 
2.1. Opredelitev vertikalnih sporazumov (24) V členu 1(1)(a) Uredbe o skupinskih izjemah je „vertikalni sporazum“ opredeljen kot 
„sporazum ali usklajeno ravnanje med dvema ali ve č podjetij, od katerih za namene 
sporazuma ali usklajenega ravnanja vsako posluje na razli čni stopnji proizvodne ali 
distribucijske verige, in ki  se nanaša na pogoje, po ka terih lahko udeležena podjetja 
kupujejo, prodajajo ali preprodajajo  nekatero blago ali storitve“. 
(25) Ta opredelitev „vertikalnega sporaz uma“ iz odstavka 24 vsebuje štiri glavne 
elemente: 
(a) Uredba o skupinskih izje mah se uporablja za sporazum e in usklajena ravnanja. 
Uredba o skupinskih izjemah se ne upor ablja za enostransko ravnanje zadevnih 
podjetij. Tako enostransko ravnanje lahko spada v podro čje uporabe člena 102 
Pogodbe, ki prepoveduje zlorabe prevladujo čega položaja. Za obstoj 
sporazuma v smislu člena 101 zadostuje, da pogodbenice izrazijo skupno 
namero, da bodo na trgu ravnale na dolo čen način. Oblika, v kateri se navedena 
namera izrazi, je nepomembna, če izraža njuno resni čno namero. Če ni 
izrecnega sporazuma, ki izraža soglasno voljo, bo Komisija morala dokazati, da je ena pogodbenica privolila v enos transko politiko druge pogodbenice. Pri 
vertikalnih sporazumih sta dva na čina, s katerima je mogo če ugotoviti 
privolitev v enostransko politiko. Po prvem se privolitev lahko ugotovi iz 
pristojnosti, ki so pogodbenicam dodelje ne s splošnim, vnaprej sestavljenim 
sporazumom. Če klavzule vnaprej sestavljenega sporazuma dolo čajo ali 
 
SL 12   SL dovoljujejo, da pogodbenica naknadno spre jme enostransko politiko, ki bo 
zavezujoča za drugo pogodbenico, se na podlag i tega lahko ugotovi, da je 
druga pogodbenica privolila v navedeno politiko13. Z drugim na činom lahko 
Komisija dokaže obstoj tihe privolitve, čeprav izrecne privolitve ni. Za to je 
treba pokazati, da ena pogodbenica za iz vedbo svoje enostranske politike 
potrebuje eksplicitno ali implicitno s odelovanje druge pogodbenice in da je 
druga pogodbenica izpolnila navede no zahtevo, tako da je navedeno 
enostransko politiko izvajala v praksi14. Če dobavitelj na primer objavi, da bo 
enostransko zmanjšal dobavo zaradi prepre čevanja vzporednega trgovanja, 
nato pa distributerji ta koj zmanjšajo svoja naro čila in prenehajo sodelovati pri 
vzporednem trgovanju, so na vedeni distributerji mol če privolili v dobaviteljevo 
enostransko politiko. Nasprotno pa temu ni tako, če distributerji še naprej 
vzporedno trgujejo ali poskušajo najti nove na čine vzporednega trgovanja. 
Podobno se pri vertikalnih s porazumih lahko ugotovi mol čečo privolitev glede 
na pritisk, ki ga pogodbenica uporabi, da svojo enostransko politiko vsili drugi 
pogodbenici ali pogodbenicam sporazuma, skupa j z nekaterimi distributerji, ki 
dejansko v praksi izvajajo enostransko politiko dobavitelja. Sistem nadzora in 
kazni, ki ga vzpostavi dobavitelj, da bi kaznoval tiste di stributerje, ki ne 
izvajajo njegove enostranske poli tike, na primer kaže na mol čečo privolitev v 
dobaviteljevo enostransko politiko, če mu ta sistem omogo ča, da svojo politiko 
izvaja v praksi. Navedena na čina za ugotavljanje privolitve se lahko 
uporabljata skupaj; 
(b) sporazum ali usklajeno ravnanj e je sklenjeno med dvema ali ve č podjetji. 
Uredba o skupinskih izjemah ne pokr iva vertikalnih sporazumov s kon čnimi 
potrošniki, ki ne delujejo  kot podjetje. Sporazumi s kon čnimi potrošniki na 
splošno ne spadajo v podro čje uporabe člena 101(1), saj se ta člen uporablja 
samo za sporazume med podjetji, sklepe združenj podjetij in usklajena ravnanja podjetij. To ne posega v morebitno uporabo člena 102; 
(c) sporazum ali usklajeno ravnanje je sklenjeno med dvema ali ve č podjetji, ki za 
potrebe tega sporazuma delujejo na razli čnih stopnjah proizvodne ali 
distribucijske verige. To pomeni, da, na primer, eno podjetje izdeluje surovine, 
ki jih drugo podjetje uporablja kot vložke, ali da je prvo podjetje proizvajalec, 
drugo prodajalec na debelo in tretje prodajalec na drobno. To podjetju ne 
preprečuje delovanja na ve č kot eni stopnji proiz vodnje ali distribucije; 
(d) sporazumi ali usklajena ravnanja se  nanašajo na pogoje, pod katerimi 
pogodbenici, ki sta sklenili sporazum, dobavitelj in kupec, „lahko kupujeta, prodajata ali preprodajata nekatero blago ali storitve“. To odraža namen 
Uredbe o skupinskih izjemah, da pokriv a sporazume o nakupu in distribuciji. 
To so sporazumi, ki se nanašajo na pogoj e nakupa, prodaje ali preprodaje blaga 
ali storitev, ki jih zagotavlja dobavitelj, in/ali ki se nanašajo na pogoje, ki jih 
mora upoštevati kupec pri prodaji blaga al i storitev, ki zajemajo to blago ali 
storitve. Za uporabo Uredbe o skupinskih izjemah se ta ko blago ali storitve, ki 
                                                 
13 Sodba Sodiš ča z dne 13. julija 2006 v zadevi Komisija  proti Volkswagen AG  (C-74/04 P, ZOdl., 
str. I-6585). 
14 Sodba Sodiš ča prve stopnje z dne 26. oktobra 2000 v zadevi Bayer AG  proti Komisiji  (T-41/96, Recueil, 
II-3383).  
 
SL 13   SL jih zagotavlja dobavitelj, kot blago ali stor itve, ki nastanejo iz njih, štejejo za 
pogodbeno blago ali storitve. Vertikalni sp orazumi, ki se nanašajo na vse 
končno in vmesno blago in storitve, so zajeti.  Edina izjema je avtomobilski 
sektor, če ga pokriva posebna skupinska izjema, ki jo omogo ča Uredba 
Komisije (ES) št. 1400/2002 z dne 31. julija 2002 o uporabi člena 81(3) 
Pogodbe za skupine vertikalnih sporazum ov in usklajenih ravnanj na podro čju 
motornih vozil15 ali njena naslednica. Blago a li storitve, ki jih zagotavlja 
dobavitelj, lahko kupec proda naprej a li pa jih uporabi kot vložek pri 
proizvodnji svojega bl aga ali storitev. 
(26) Uredba o skupinskih izjemah se uporablj a tudi za blago, ki se proda in kupi za 
izposojanje tretjim osebam. Vendar pa sami sporazumi o najemu in zakupu niso zajeti, saj dobavitelj kupcu ne proda nobenega blaga al i storitve. Uredba o skupinskih 
izjemah na splošno ne pokriva omejitev al i obveznosti, ki se ne nanašajo na pogoje 
nakupa, prodaje in preprodaje, kot je  obveznost, ki pogodbenicam sporazuma 
preprečuje, da bi izvajale ne odvisne raziskave in razvoj , ki so jih pogodbenice morda 
vključile v sporazum, ki je sicer vertikalen. Poleg tega člen 2(2) do (5) Uredbe o 
skupinskih izjemah neposredno ali posredno izklju čuje nekatere vertikalne 
sporazume iz uporabe te uredbe. 
2.2. Vertikalni sporazumi med konkurenti 
(27) Člen 2(4) iz podro čja uporabe Uredbe o skupins kih izjemah izrecno izklju čuje 
„vertikalne sporazume, sklenjene med konkuren čnimi podjetji“. Vertikalne 
sporazume med konkurenti z vidika morebitnih u činkov tajnega dogovarjanja 
obravnavajo Smernice Komisije o uporabi člena 81 Pogodbe ES za sporazume o 
horizontalnem sodelovanju
16. Vendar je treba vertikalne vidike takšnih sporazumov 
ocenjevati po teh smernicah. Člen 1(1)(c) Uredbe o skupin skih izjemah opredeljuje 
konkuren čna podjetja kot „dejanske ali po tencialne konkurente“. Podjetji se 
obravnavata kot dejanska konkurenta, če sta dejavni na istem upoštevnem trgu. 
Podjetje se obravnava kot poten cialni konkurent drugega podjetja, če je brez 
sporazuma pri majhnem a stalnem zviševanju  relativnih cen verjet no, da bi to prvo 
podjetje v kratkem času, tj. obi čajno najve č v enem letu, izvedlo potrebne dodatne 
naložbe ali prevzelo druge potrebne stroške prehoda za vstop na upoštevni trg, na 
katerem je dejavno drugo podjetje. Ta o cena mora biti real na; zgolj teoreti čna 
možnost vstopa na trg ne zadoš ča17. Distributer, ki proizvajalcu zagotavlja 
specifikacije za proizvodnjo dolo čenega blaga pod distribu terjevo blagovno znamko, 
se ne šteje kot proizvajalec takšne ga blaga lastne blagovne znamke. 
                                                 
15 UL L 203, 1.8.2002, str. 30. 
16 UL C 3, 6.1.2001, str. 2. Pripravlja se pregled teh smernic.  
17 Glej Obvestilo Komisije o opredelitvi upoštevnega trga za namene konkuren čnega prava Skupnosti, 
UL C 372, 9.12.1997, str. 5, odstavki 20 do 24, trinajsto poro čilo Komisije o politiki konkurence, to čka 
55, in Odlo čbo Komisije 90/410/EGS v zadevi št. IV/32.009 – Elopak/Metal Box-Odin , UL L 209, 
8.8.1990, str. 15. 
 
SL 14   SL (28) Člen 2(4) Uredbe o skupinskih izjema h vsebuje dve izjemi od splošne izklju čitve 
vertikalnih sporazumov med konkurenti iz te  uredbe. Ti izjemi se nanašata na 
enostranske sporazume. Uredba o skupinski h izjemah se uporablja za enostranske 
sporazume med konkurenti, (a) če je dobavitelj proizvajal ec ali distributer blaga, 
kupec pa je distributer in ne konkuren čno podjetje na ravni proizvodnje ali (b) če je 
dobavitelj ponudnik storit ev, ki deluje na ve č stopnjah trgovine, medtem ko kupec 
ponuja blago ali storitv e na maloprodajni st opnji in ni konkuren čno podjetje na 
stopnji trgovine, na kateri kupuje pogodbene  storitve. Prva izjema pokriva dvojno 
distribucijo, tj. proizvajalec dolo čenega blaga opravlja tudi distribucijo blaga v 
konkurenci s samostojnimi distributerji njegovega blaga. Za dvojno distribucijo 
velja, da je na splošno vsak  potencialni vpliv na konkuren čen odnos med 
proizvajalcem in trgovcem na drobno na stopnji maloprodaje manj pomemben od potencialnega vpliva vertik alnega sporazuma o nabavi  na konkurenco na stopnji 
proizvodnje ali maloprodaje na sp lošno. Druga izjema pokriva podobno dvojno 
distribucijo, vendar v tem primeru gre za storitve, če je dobavitelj tudi ponudnik 
izdelkov na maloprodajni ravni,  na kateri posluje kupec. 
2.3. Združenja trgovcev na drobno 
(29) Člen 2(2) Uredbe o skupinskih izjemah se uporablja za vertikalne sporazume, ki jih 
sklene podjetniško zdru ženje, ki izpolnjuje dolo čene pogoje, in s tem iz Uredbe o 
skupinskih izjemah izklju čuje vertikalne sporazume, ki jih sklenejo vsa druga 
združenja. Vertikalne sporazume med združenjem in njegovimi člani ali med 
združenjem in njegovimi dobavitelji pokriv a Uredba o skupinskih izjemah, le če so 
vsi njegovi člani trgovci na drobno (brez storitev) in če ima vsak posamezni član 
združenja promet, ki ne presega 50 milijonov EUR. Trgovci na drobno so 
distributerji, ki pr eprodajajo blago kon čnim potrošnikom. Če ima le nekaj članov 
združenja promet, ki presega prag 50 milijonov EUR, in če ti člani skupaj pomenijo 
manj kot 15 % skupnega prometa vseh članov skupaj, to na čeloma ne vpliva na 
oceno na podlagi člena 101. 
(30) Združenje podjetij lahko zajema horizontalne  in vertikalne sporazume. Horizontalni 
sporazumi morajo biti ocenjeni v skladu z na čeli iz Smernic o uporabi člena 81 
Pogodbe ES za sporazume o horizontalnem sodelovanju18. Če se pri tej oceni 
ugotovi, da je sodelovanje med podjetji na podro čju kupovanja ali prodaje 
sprejemljivo, je potrebna dodatna ocena za preu čitev vertikalnih sporazumov, ki jih 
združenje sklene s svojim i dobavitelji ali posameznimi člani. Slednja ocena se izdela 
v skladu z Uredbo o skupinskih izjemah in temi smernicami. Tako morajo biti, na 
primer, horizontalni sporazumi, sklenjeni med člani združenja ali sklepi, ki jih 
sprejme združenje, kot je sklep, ki od članov zahteva, da kupujejo pri združenju, ali 
sklep, da se članom dodelijo izklju čna območja, najprej ocenjeni kot horizontalni 
sporazumi. Samo če ta ocena privede do zaklju čka, da horizontalni sporazum ni 
protikonkuren čen, je treba nujno oceniti vertikal ne sporazume med združenjem in 
posameznimi člani ali med združenjem in dobavitelji. 
                                                 
18 Glej odstavek 27. 
 
SL 15   SL 2.4. Vertikalni sporazumi, ki vsebujejo dolo čbe o pravicah intelekt ualne lastnine (PIL) 
(31) Člen 2(3) Uredbe o skupinskih izjemah se uporablja za vertikalne sporazume, ki 
vsebujejo dolo čbe o odstopu pravic intelektualn e lastnine kupcu ali o uporabi teh 
pravic s strani kupca in s tem iz Uredbe o skupinskih izjemah izklju čuje vse druge 
vertikalne sporazume, ki vsebujejo dolo čbe o pravicah intelektualne lastnine. Uredba 
o skupinskih izjemah se uporablja za vert ikalne sporazume, ki vsebujejo dolo čbe o 
pravicah intelektualne lastnine, če je izpolnjenih pet pogojev: 
(a) dolo čbe o pravicah intelektualne lastni ne morajo biti del vertikalnega 
sporazuma, to pomeni sporazuma, ki dolo ča pogoje, pod katerimi lahko 
pogodbenici kupujeta, prodajata  ali preprodajata dolo čeno blago ali storitve, 
(b) pravice intelektualne lastnine morajo  biti odstopljene kupcu ali pa ima kupec 
licenco za njihovo uporabo, 
(c) dolo čbe o pravicah intelektualne lastnine  ne smejo biti glavni namen takšnih 
sporazumov, 
(d) dolo čbe o pravicah intelektualne lastnine morajo biti neposredno povezane z 
uporabo, prodajo ali preprodajo blaga al i storitev s strani kupca ali njegovih 
odjemalcev. V primeru franšizinga, pri katerem je trženje predmet izkoriš čanja 
pravic intelektualne lastnine, blago al i storitve distribuir a glavni uporabnik 
franšizne pravice ali uporabniki franšizne pravice, 
(e) dolo čbe o pravicah intelektualne last nine v zvezi s pogodbenim blagom ali 
storitvami ne smejo vsebovati omejite v konkurence, katerih cilj je enak 
vertikalnim omejitvam, ki niso izvzete na podlagi Uredbe o skupinskih izjemah. 
(32) Takšni pogoji zagotavljajo, da se Ur edba o skupinskih izjemah uporablja za 
vertikalne sporazume, če se lahko blago al i storitve bolj u činkovito uporabljajo, 
prodajajo ali preprodajajo, če so pravice intelektualne lastnine dodeljene kupcu ali 
ima kupec licenco za njihovo uporabo. Druga če povedano, omejitve v zvezi z 
dodeljevanjem ali uporabo pravic intele ktualne lastnine so lahko pokrite, če je glavni 
namen sporazuma nakup ali dist ribucija blaga ali storitev. 
(33) Prvi pogoj jasno dolo ča, da se pravice intelektualn e lastnine zagotavljajo v okviru 
sporazuma o nakupu ali distribuciji blaga ali sporazuma o nakupu ali zagotavljanju 
storitev in ne v okviru sporazuma o dodelitvi ali izdajanju dovoljenj za pravice intelektualne lastnine za pr oizvodnjo blaga, niti v okviru čiste licen čne pogodbe. 
Uredba o skupinskih izjemah na primer ne pokriva: 
(a) sporazumov, kjer ena pogodbenica drugi zagotovi recept in ji dovoli, da po tem 
receptu izdeluje pija č
o, 
(b) sporazumov, po katerih ena pogodbenica drug i zagotovi kalup ali izvirnik in ji 
dovoli, da izdeluje in distribuira kopije,(c) čiste licence za blagovno znamko 
ali znak za namene maloprodajnega trženja, 
(d) sponzorskih pogodb v zvezi s pravico do oglaševanja kot uradni sponzor 
dogodka, 
 
SL 16   SL (e) licenciranja avtorskih pravic, kot so pogodbe o radiodifuznih prenosih v zvezi s 
pravico do snemanja in/ali prenašanja dogodka. 
(34) Drugi pogoj jasno dolo ča, da se Uredba o skupinskih izjemah ne uporablja, če kupec 
zagotovi pravice intelektualne lastnine dobav itelju, ne glede na to ali se te pravice 
nanašajo na na čin proizvodnje ali distribucijo. Ur edba o skupinskih izjemah ne 
pokriva sporazuma, ki se nanaša na pre nos pravic intelektualne lastnine na 
dobavitelja in vsebuje morebitne omejitve prodaje, ki jih dolo či dobavitelj. To zlasti 
pomeni, da sklepanje pogodb s podizvajalci, ki zajema pre nos strokovnega znanja in 
izkušenj na podizvajalca19 ne spada v podro čje uporabe Uredbe o skupinskih izjemah 
(glej tudi odstavek 22). endar v podro čje uporabe Uredbe o skupinskih izjemah 
sodijo vertikalni sporazumi, po kate rih kupec dobavitelju zagotovi samo 
specifikacije, ki opisujejo blago ali storitve, ki se dobavljajo. 
(35) Tretji pogoj jasno dolo ča, da Uredba o skupinskih iz jemah pokriva samo sporazume, 
katerih glavni namen ni dodelitev ali licen ciranje pravic intelektualne lastnine. 
Glavni namen mora biti nakup, prodaja ali preprodaja blaga ali storitev in dolo čbe o 
pravicah intelektualne lastnine morajo sl užiti izvajanju vertik alnega sporazuma. 
(36) Četrti pogoj zahteva, da dolo čbe o pravicah intelektualn e lastnine lajšajo uporabo, 
prodajo ali preprodajo blag a ali storitev s strani kup ca ali njegovih odjemalcev. 
Blago ali storitve za prodajo ali preprodajo ponavadi zagot ovi dajalec licence, vendar 
pa jih lahko pridobitelj licence kupi tudi pri tretjem dobavitelju. Dolo čbe o pravicah 
intelektualne lastnine  se ponavadi ne nanašajo na tr ženje blaga ali storitev. Tako je 
na primer pri franšiznem sporazumu, v katerem dajalec franšize uporabniku franšizne 
pravice proda blago za nadaljnjo proda jo in mu ob tem še podeli licenco za 
uporabljanje njegove blagovne znamke ter st rokovnega znanja in izkušenj za trženje 
blaga. Ali primer, v katerem dobavitelj koncentriranega ekst rakta kupcu podeli 
licenco za red čenje in stekleni čenje ekstrakta, preden ga proda kot pija čo. 
(37) Peti pogoj zlasti poudarja dejstvo, da dolo čbe o pravicah intele ktualne lastnine ne 
smejo imeti enakega cilja kot katera ko li od nedopustnih omejitev, naštetih v členu 4 
Uredbe o skupinskih izjemah, ali katera koli od omejitev, ki so s členom 5 te uredbe 
izvzete iz Uredbe o skupinskih izjemah (glej odstavke 47 do 69 teh smernic). 
(38) Pravice intelektualne la stnine, za katere se lahko št eje, da služijo izvajanju 
vertikalnih sporazumov v smislu člena 2(3) Uredbe o skupinskih izjemah, se na 
splošno nanašajo na tri glavna podro čja: blagovne znamke, av torske pravice ter 
strokovno znanje in izkušnje. 
Blagovna znamka 
(39) Licenca blagovne znamke, ki  se podeli distributerju, se lahko nanaša na distribucijo 
izdelkov dajalca licence na dolo čenem ozemlju. Če je to izklju čna licenca, je 
sporazum sklenjen za izklju čno distribucijo. 
                                                 
19 Glej obvestilo o podizvajalskih pogodbah, navedeno v odstavku 22. 
 
SL 17   SL Avtorske pravice 
(40) Imetnik avtorske pravice lahko preprodajalce avtorsko zaš čitenega blaga (knjige, 
programska oprema itd.) zaveže, da blago preprodajajo samo pod pogojem, da kupec, 
ne glede na to, ali je preprodajalec ali kon čni uporabnik, ne krši  avtorskih pravic. 
Takšne obveznosti preprodajalca pokr iva Uredba o skupinskih izjemah, če te 
obveznosti sploh spadajo v podro čje uporabe člena 101(1). 
(41) Sporazumi, po katerih se kopije programske opreme dobavljajo za preprodajo in če 
preprodajalec ne pridobi licence za pravi ce do programske opreme, ampak ima samo 
pravico do preprodaje kopij, se za namene  Uredbe o skupinskih izjemah štejejo kot 
sporazumi za dobavo blaga za preprodajo. Pr i tej obliki distribu cije je licenca za 
programsko opremo sklenjena samo med last nikom avtorskih prav ic in uporabnikom 
programske opreme. Ta je lahko v obliki „vakuumsko pakirane“ licence, to pomeni 
sklop pogojev, ki so vklju čeni v paket kopije, za katere se šteje, da jih kon čni 
uporabnik sprejme, s tem ko odpre paket. 
(42) Lastnik avtorskih pr avic lahko kupce strojne opre me z vgrajeno avtorsko zaš čiteno 
programsko opremo obveže, da ne smejo kršiti avtorskih pravic in da ne smejo sami 
izdelovati kopij in preprodajati programs ke opreme ali da ne smejo izdelovati kopij 
in uporabljati programske opreme v komb inaciji z drugo strojno opremo. Uredba o 
skupinskih izjemah pokriva takšne omejitve pri uporabi, če spadajo v podro čje 
uporabe člena 101(1). 
Strokovno znanje in izkušnje 
(43) Franšizni sporazumi, ra zen industrijskih franšiznih  sporazumov, so najbolj o čiten 
primer posredovanja strokovnega znanja in  izkušenj kupcu za namene trženja20. 
Franšizni sporazumi vsebujejo licence za pravice intelektualne lastnine v zvezi z blagovnimi znamkami ali znaki ter stro kovno znanje in izkuš nje za uporabo in 
distribucijo blaga ali za za gotavljanje storitev. Dajalec franšize ponavadi uporabniku 
franšizne pravice poleg licence za pr avice intelektualne lastnine za čas trajanja 
sporazuma zagotavlja tudi komercialno ali tehni čno pomoč, kot so storitve v zvezi z 
nabavo, usposabljanje, svetovanje glede nepremi čnin, finan čno načrtovanje itd. 
Licenca in pomo č sta sestavna elementa poslovne metode, ki je predmet franšize. 
(44) Uredba o skupinskih izjemah zajema licenciranje v franšiznih sporazumih, če je 
izpolnjenih vseh pet pogojev iz odstavka 31. Ti pogoji so navadno izpolnjeni, saj po 
večini franšiznih sporazumov, skupaj s sporazu mi o glavni franšizi, dajalec franšize 
uporabniku franšizne pravice za gotavlja blago in/ali storit ve, zlasti komercialno ali 
tehnično pomo č. Pravice intelektualne lastnine  pomagajo uporabniku franšizne 
pravice preprodajati izdelke, ki jih dobavlja dajalec fran šize ali dobavitelj, ki ga ta 
imenuje, ali uporabljati te proizvode in proda jati blago in storitve, pridobljene iz njih. 
Če se franšizni sporazum nanaša samo ali predvsem na licenco za pravice 
intelektualne lastnine, ga Uredba o s kupinskih izjemah ne pokriva, vendar bo 
Komisija za tak sporazum  praviloma uporabljala na čela iz Uredbe  o skupinskih 
izjemah in teh smernic. 
                                                
 
20 Odstavki 43–45 se po analogiji uporabljajo tudi za druge vrste distribucijskih sporazumov, ki 
vključujejo prenos obsežnega strokovnega znanja in izkušenj od dobavitelja na kupca. 
 
SL 18   SL (45) Naslednje obveznosti v zvezi s pravicami intelektualne lastnine se na splošno štejejo 
kot potrebne za varstvo pravic intelektualne lastnine dajalca franšize in jih prav tako 
pokriva Uredba o skupinskih izjemah, če spadajo v podro čje uporabe člena 101(1): 
(a) obveznost uporabnika franšizne pravi ce, da se neposredno  ali posredno ne 
ukvarja z nobenim drugim podobnim delom, 
(b) obveznost uporabnika franšizne pravice, da ne pridobi finan čnega interesa v 
kapitalu konkuren čnega podjetja, ki bi uporab niku franšizne pravice omogo čil, 
da vpliva na gospodarsko ravnanje takšnega podjetja, 
(c) obveznost uporabnika franšizne pravic e, da tretjim osebam ne razkriva 
strokovnega znanja in iz kušenj, ki jih zagotav lja dajalec franšize, če to 
strokovno znanje in izkušnje niso javni, 
(d) obveznost uporabnika franšizne pravi ce, da dajalca franšize obvesti o vseh 
izkušnjah, pridobljenih pri izkoriš čanju franšize, in da mu podeli, ter s tem tudi 
vsem drugim uporabnikom fran šizne pravice, neizklju čno licenco za pri tem 
pridobljeno strokovno znanje in izkušnje, 
(e) obveznost uporabnika franšizne pravice,  da dajalca franšize obvesti o kršitvah 
licenčnih pravic intelektualne lastnine, da pravno ukrepa proti kršiteljem ali da 
dajalcu franšize pomaga pri pravnem ukrepanju proti kršiteljem, 
(f) obveznost uporabnika franšizne pravice, da strokovnega znanja  in izkušenj, ki 
jih lahko uporablja po licen ci dajalca franšize, ne  uporablja za nobene druge 
namene, kot za uporabljanje franšize, 
(g) obveznost uporabnika franšizne pravice, da pravic in obveznosti, ki izhajajo iz 
franšiznega sporazuma, ne podeljuje  brez dovoljenja dajalca franšize. 
2.5. Razmerje do drugih uredb o skupinskih izjemah 
(46) Člen 2(5) dolo ča, da se Uredba o skupinskih iz jemah „ne uporablja za vertikalne 
sporazume, katerih predmet spada v podro čje uporabe katere koli druge uredbe o 
skupinski izjemi, razen če je v zadevni uredbi o s kupinski izjemi navedeno druga če“. 
Uredba o skupinskih izjemah se zato ne upor ablja za vertikalne sporazume, zajete z 
Uredbo Komisije (ES) št. 772/2004 z dne 27. aprila 2004 o uporabi člena 81(3) 
Pogodbe za skupine sporazumov o prenosu tehnologije21, Uredbo (ES) št. 1400/2002 
z dne 31. julija 2002 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih 
sporazumov in usklajenih ravnanj na podro čju motornih vozil22 ali z 
Uredbo Komisije (ES) št. 2658/200 0 z dne 29. novembra 2000 o uporabi člena 81(3) 
Pogodbe pri skupinah sporazumov o specializaciji23 in Uredbo Komisije (ES) 
št. 2659/2000 z dne 29. novembra 2000 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine 
sporazumov o raziskavah in razvoju24, ki izvzemata vertikalne sporazume, sklenjene 
v povezavi s horizontalnimi sporazumi, ali kate re koli druge tovrstne uredbe, ki bodo 
                                                 
21 UL L 123, 27.4.2004, str. 11. 
22 Glej odstavek 25. 
23 UL L 304, 5.12.2000, str. 3. 
24 UL L 304, 5.12.2000, str. 7. 
 
SL 19   SL sprejete v prihodnosti, razen če je v zadevni uredbi o s kupinski izjemi navedeno 
drugače. 
3. Nedopustne omejitve na podlagi  Uredbe o skupinskih izjemah 
(47) Člen 4 Uredba o skupinskih izjemah vse bujeseznam nedopustnih omejitev, zaradi 
katerih je celoten vertikal ni sporazum izvzet iz podro čja uporabe Uredbe o 
skupinskih izjemah25. Vključevanje takih nedopustnih omejitev v sporazum daje 
povod za domnevo, da spada sporazum v podro čje uporabe člena 101(1). Iz tega se 
lahko tudi domneva, da sporazum verjetno ne izpolnjuje pogojev iz člena 101(3), 
zaradi česar se skupinska izjema ne uporablja. Vendar imajo podjetja še vedno 
možnost, da v posameznih primerih na podlagi člena 101(3) dokažejo u činke, ki 
spodbujajo konkurenco26. Če podjetja dokažejo, da so verjetna pove čanja 
učinkovitosti posledica vklju čevanja nedopustne omejitve v sporazum in da so 
izpolnjeni splošni pogoji iz člena 101(3), bo Komisija morala dejansko oceniti 
verjetni negativni vpliv na  konkurenco, preden opravi kon čno oceno o izpolnjevanju 
pogojev iz člena 101(3)27. 
(48) Nedopustna omejitev, dolo čena v členu 4(a) Uredbe o skupinskih izjemah, se nanaša 
na vzdrževanje cen za nadaljnjo prodajo, to pomeni na sporazume ali usklajena 
ravnanja, katerih neposredni ali posredni cilj je dolo čitev fiksne ali najnižje cene za 
nadaljnjo prodajo ali fiksne ali najnižje cenovne ravni, ki jo mora upoštevati kupec. 
V primeru pogodbenih dolo čb ali usklajenih ravnanj, ki neposredno dolo čajo ceno za 
nadaljnjo prodajo, je omejitev povsem jasna. Vendar pa se lahko cene za nadaljnjo prodajo vzdržujejo tudi posredno. Pr imeri tega so sporazumi, ki dolo čajo 
distribucijsko maržo ali najvišji možni popust,  ki ga distribute r lahko da glede na 
predpisano cenovno raven, ali po katerih je  upoštevanje predpisane cenovne ravni 
pogoj za vra čilo ali znižanje promocijskih stroškov s strani dobavitelja, sporazumi, ki 
povezujejo predpisano ceno za nadaljnjo prodajo s cenami konkurentov, grožnje, 
ustrahovanje, opozorila, kazni, zamude ali prekinitve dobav ali pogodb v zvezi z upoštevanjem predpisane cenovne ravni. Neposredna ali posredna sredstva za 
doseganje dolo čanja cen so lahko še bolj u činkovita v povezavi z ukrepi za 
opredeljevanje distributerjev, ki  znižujejo cene, kot so izvajanje sistema spremljanja 
cen ali pa obveznost preproda jalcev, da prijavijo druge člane distribucijske mreže, ki 
odstopajo od standardne cenovne ravni. Podobno je lahko nepos redno ali posredno 
določanje cen u činkovitejše, če se hkrati uporabijo ukrepi, ki lahko omejijo kup čevo 
pobudo za znižanje cen za nadaljnjo pr odajo, kot je tiskanje priporo čene cene na 
izdelek s strani dobavitelja ali pa če dobavitelj obveže kupca, da za odjemalce 
uporabi klavzulo najve čjih ugodnosti. Enaka posredna sredstva in enaki „podporni“ 
ukrepi se lahko uporabijo, da  najvišje ali priporo čene cene u činkujejo kot 
                                                
 
25 Seznam nedopustnih omejitev se uporablja za vertikalne sporazume, ki se nanašajo na trgovino znotraj 
Unije. Če se vertikalni sporazumi nanašajo na izvoz iz Unije ali uvoz / ponovni uvoz v Unijo, glej 
sodbo Sodiš ča v zadevi Javico  proti Yves Saint Laurent  (C-306/96, Recueil, str. I. V tej sodbi je Sodiš če 
v odstavku 20 navedlo, da „za sporazum, v katerem se preprodajalec v odnosu do proizvajalca zaveže, 
da bo prodajal pogodbene izdelke na trgu zunaj Skupnosti, ne more veljati, da ima cilj bistveno omejiti 
konkurenco na skupnem trgu ali da lahko kot tak vpliva na trgovino med državami članicami.“ 
26 Glej zlasti odstavke 106 do 109, v katerih so opisana splošna možna izboljšanja u činkovitosti v zvezi z 
vertikalnimi omejitvami, in oddelek VI.2.10 o omejitvi preprodajnih cen. Za splošna navodila o tem glej Smernice o uporabi člena 81(3) Pogodbe, UL C 101, 27.4.2004, str. 97. 
27 Iz pravnega vidika sta to sicer dva lo čena koraka, vendar pa lahko pomenita v praksi iterativni postopek, 
v katerem pogodbenice in Komisija v ve č korakih okrepijo in izboljšajo svoje argumente. 
 
SL 20   SL vzdrževanje cen za nada ljnjo prodajo. Toda če dobavitelj za kupca uporablja poseben 
podporni ukrep ali dobavitelj kupc u posreduje seznam priporo čenih ali najvišjih cen, 
to samo po sebi še ne šteje kot posku s vzdrževanja cen za nadaljnjo prodajo. 
(49) V primeru pogodb o trgovskem zas topanju prodajno ceno navadno dolo či naročitelj, 
saj zastopnik ne postane  lastnik blaga. Toda če take pogodbe ni mogo če opredeliti 
kot pogodbe o zastopstvu za potrebe uporabe člena 101(1) (glej odstavke 12 do 21), 
bi bila obveznost, ki zastopniku prepre čuje, da svojo provizijo, fiksno ali 
spremenljivo, deli z odjemalcem ali ga pri tem omejuje, nedopustna omejitev na 
podlagi člena 4(a) Uredbe o skupinskih izjemah. Da se izogne vklju čevanju takšne 
nedopustne omejitve v sporazum, mora biti zastopniku omogo čeno, da lahko po 
lastni presoji zniža ceno, ki jo dejansko pla ča odjemalec, ne da bi pri tem znižal 
dohodek za naro čitelja28. 
(50) Nedopustna omejitev iz člena 4(b) Uredbe o skupins kih izjemah se nanaša na 
sporazume ali usklajena ravnanja, katerih neposredni ali posredni cilj je omejitev prodaje s strani kupca, ki je pogodbeni ca sporazuma, ali njegovih odjemalcev, če se 
te omejitve nanašajo na ozemlje, na katerem lahko kupec ali njegovi odjemalci prodajajo pogodbeno blago ali storitve, ali na  odjemalce, ki jim takšno blago lahko 
prodajajo. Ta nedopustna omejitev se nanaša na delitev trga glede na ozemlje ali 
skupino odjemalcev. To je lahko posledica ne posrednih obveznosti, kot je obveznost, 
da kupec ali odjemalec ne prodaja dolo čenim odjemalcem ali odjemalcem na 
določenih ozemljih, ali obveznost, da naro čila teh odjemalcev posreduje drugim 
distributerjem. Lahko je tudi posledi ca posrednih ukrepov, katerih namen je 
distributerja odvrniti od pr odaje takšnim odjemalcem, kot so zavrnitev ali znižanje 
bonusov ali popustov, prekinitev dobave, zmanjšanje dobavljenih koli čin ali omejitev 
teh količin v skladu s povpraševanjem na dodeljenem ozemlju ali pri skupini 
odjemalcev, grožnja s prekinitvijo pogodbe, zahteva po višjih cenah za izdelke, 
namenjene izvozu, omejitev deleža prodaje , ki se lahko izvozi, ali obveznosti 
prenosa dobi čka. Lahko je tudi posledica te ga, da dobavitelj ne zagotavlja 
garancijske storitve  na celotnem obmo čju Unije, po kateri morajo garancijsko 
storitev navadno opravljati vsi distributerji in jim dobavitelj  kasneje povrne stroške, 
celo v zvezi z izdelki, ki jih na njihovem ozemlju pr odajajo drugi distributerji
29. Take 
prakse se še bolj štejejo kot omejitev kup čeve prodaje, če dobavitelj ob tem še 
uporablja sistem nadzora, katerega namen je preverjati, kam je dejansko namenjeno 
dobavljeno blago, na primer uporaba razli čnih etiket ali zaporednih številk. Vendar 
se kot nedopustne omejitve ne štejejo obveznosti preprodajalca v zvezi s prikazom dobaviteljeve blagovne znamke. Ker se člen 4(b) nanaša samo na omejitve prodaje s 
strani kupca ali njegovih odjemalcev, ome jitve prodaje dobavitelja prav tako niso 
nedopustne omejitve ob upoštevanju tega, kar je navedeno v odstavku 59 glede prodaje nadomestnih delov v smislu člena 4(e) Uredbe o skupinskih izjemah. 
                                                
 
28 Glej, na primer, Odlo čbo Komisije 91/562/EGS v zadevi št. IV/32.737 – Eirpage, UL L 306, 7.11.1991, 
str. 22, zlasti 6. uvodno izjavo. 
29 Če se dobavitelj odlo či, da svojim distributerjem ne povrne st roškov za garancijske storitve na celotnem 
območju Unije, se lahko z zadevnimi distributerji dogovori, da mora distributer, ki prodaja zunaj 
dodeljenega ozemlja, pla čati distributerju, imenovanem za namembno ozemlje, znesek, ki se izra čuna 
ob upoštevanju stroškov storitev, ki se opravijo ali jih je treba opraviti, vklju čno s primerno stopnjo 
dobička. Tovrstna shema se ne more obravnavati kot omejitev prodaje distributerjev zunaj njihovega 
ozemlja (glej sodbo Sodiš ča prve stopnje z dne 13. januarja 2004 v zadevi JCB Service  proti Komisiji  
(T-67/01, Recueil, II-49, to čki 136 - 145).  
 
SL 21   SL Člen 4(b) se uporablja brez poseganja v omejitev sedeža podjetja kupca. Tako 
Uredba o skupinskih izjemah še vedno velja, če se sklene dogovor, da bo kupec 
omejil distribucijske prodajalne in skladiš ča na določen naslov, kraj ali ozemlje. 
(51) Pri nedopustni omejitvi iz člena 4(b) Uredbe o skupinski h izjemah so štiri izjeme. 
Prva izjema iz člena 4(b)(i) dobavitelju omogo ča omejitev aktivne prodaje pri kupcu, 
ki je pogodbenica sporazuma, na ozemlje  ali skupino odjemalcev, ki sta bila 
izključno dodeljena drugemu kupcu ali ki jih je dobavitelj rezervi ral zase. Ozemlje 
ali skupina odjemalcev sta izklju čno dodeljena, če se dobavitelj strinja, da bo svoj 
izdelek prodajal samo enemu dist ributerju za distribucijo na dolo čenem ozemlju ali 
določeni skupini odjemalcev in če je izklju čni distributer po drugi strani zaš čiten, 
tako da na njegovem ozemlju ali njegovi skupini odjemalcev ne morejo aktivno 
prodajati nobeni drugi kupci dobavitelja znotraj Unije, ne glede na prodajo 
dobavitelja. Dobavitelj lahko združi dodelitev izklju čnega ozemlja in izklju čne 
skupine odjemalcev tako, da, na primer, imenuje izklju čnega distributerja za 
določeno skupino odjemalcev na dolo čenem ozemlju. Vendar pa mora takšna zaš čita 
izključno dodeljenih ozemelj ali skupin odjemalcev omogo čati pasivno prodajo na 
takšnih ozemljih ali takšnim skupinam odjemalcev. Komisija za uporabo člena 4(b) 
Uredbe o skupinskih izjemah „aktivno“ in „pasivno“ prodajo razlaga tako: 
– „Aktivna“ prodaja pomeni aktivno nagova rjanje posameznih odjemalcev, na 
primer s pošiljanjem nezaželene elektrons ke pošte ali z obiski; ali aktivno 
nagovarjanje posebne skupine odj emalcev ali odjemalcev na dolo čenem 
ozemlju z oglaševanjem v medijih, prek interneta ali z drugimi promocijskimi akcijami, ki so posebej usmerjen e na zadevno skupino odjemalcev ali 
namenjene odjemalcem na zadevnem ozemlj u. Oglaševanje ali promocija, ki je 
za kupca privla čna samo, če (hkrati) dosega posebno skupino odjemalcev ali 
odjemalce na posebnem ozemlju, se obra vnava kot aktivna prodaja zadevni 
skupini odjemalcev ali odjemalcem na zadevnem ozemlju. 
–  „Pasivna“ prodaja je  odzivanje na nenaro čene zahteve posameznih odjemalcev, 
vključno z dostavo blaga ali storitev taki m odjemalcem. Splošno oglaševanje 
ali promocija, ki sicer doseže odjemalce na (izklju čnem) ozemlju drugega 
distributerja ali njegove (izklju čne) skupine odjemalcev, vendar je smiseln 
način za doseganje odjemalcev zunaj zad evnih ozemelj ali skupin odjemalcev, 
na primer odjemalcev na lastnem ozemlj u, štejeta kot pasivna prodaja. Splošno 
oglaševanje ali promocija štejeta za smiseln na čin za doseganje takih 
odjemalcev, če bi bilo za kupca zanimivo, da opravi te naložbe, četudi ta ne bi 
dosegla odjemalcev na (izklju čnem) ozemlju drugega distributerja ali njegove 
(izključne) skupine odjemalcev. 
(52) Internet je zmogljivo orodje, s katerim lahko dosežemo ve č in različnejše odjemalce, 
kot s tradicionalnejšimi prodajnimi metodami , kar je tudi razlog, da se nekatere 
omejitve uporabe interneta obravnavajo kot omejitve (pre)prodaje. Na čeloma mora 
biti vsakemu distributerju omogo čena uporaba interneta za prodajo izdelkov. Na 
splošno se distributerjeva lastna spletna st ran šteje za obliko pasivne prodaje, saj je 
primeren na čin, ki odjemalcem omogo ča stik z distributerji. Uporaba interneta lahko 
učinkuje zunaj ozemlja distributerja ali nj egove skupine odjemalcev, vendar je to 
posledica tehnologije, saj je in ternet povsod zlahka dostopen. Če odjemalec obiš če 
spletno stran distributerja in stopi z njim v stik in če zaradi tega pride do prodaje, 
skupaj z dostavo, potem se to šteje za pasivno prodajo. Enako velja, če se odjemalec 
 
SL 22   SL odloči, da bo prejemal (avtomatska) sporo čila distributerja, in če zaradi tega pride do 
prodaje. Sama ponudba razli čnih jezikov, ki se upor abljajo na spletn i strani ali za 
komuniciranje, ne spremeni pasivnega zna čaja take prodaje. Komisija tako šteje, da 
so glede na zmogljivosti teh omejitev pri om ejevanju distributerja, da bi dosegel ve č 
in različnejše odjemalce, nedopustne omejitv e pasivne prodaje naslednje: 
(a) dogovor, da (izklju čni) distributer odjemal cem iz drugega (izklju čnega) 
ozemlja onemogo či dostop do svoje spletne strani ali da na svojo spletno stran 
namesti sistem samodejne preusmeritve odjemalcev na spletno stran proizvajalca ali spletn e strani drugih (izklju čnih) distributerjev. To ne 
izključuje sklenitve dogovora, da sple tna stran dist ributerja omogo ča tudi 
dostop do številnih povezav na spletne strani drugih distributerjev in/ali dobavitelja; 
(b) dogovor, da (izklju čni) distributer prekine spletno kupovanje potrošnikov, ko 
podatki o njihovih kreditnih karticah pokažejo, da naslov ni na (izklju čnem) 
ozemlju distributerja; 
(c) dogovor, da distributer ome ji svoj delež celotne sple tne prodaje. To dobavitelju 
ne onemogo ča, da brez omejevanja spletne prod aje od distributerja zahteva, da 
kupec po tradicionalni poti proda vsaj dolo čeno absolutno koli čino 
(po vrednosti ali številu)  izdelkov za zagotovitev u činkovitega poslovanja 
klasične prodajalne (fizi čno prodajno mesto), in prav tako mu ne prepre čuje, da 
poskrbi, da je spletna dejavnost di stributerja skladna z dobaviteljevim 
distribucijskim modelom (glej odsta vka 54 in 56). Ta absolutna koli čina 
zahtevane tradicionalne prodaje je lahko enaka za vse kupce ali se dolo či za 
vsakega kupca posebej na podlagi objektivnih meril, kot so velikost kupca v 
mreži ali njegova geografska lega; 
(d) dogovor, da distributer za izdelke, ki jih ta namerava pr odati naprej po 
internetu, pla ča višjo ceno kot za izdelke, ki jih namerava prodati v klasi čni 
trgovini. To dobavitelju ne onemogo č
a, da se s kupcem dogovori o pavšalni 
premiji (v nasprotju s spremenljivo premijo, ki se pove čuje z doseženim 
prometom prek tradiciona lne prodaje, saj bi to posredno pomenilo sistem 
dvojnih cen) v podporo kup čevi tradicionalni ali spletni prodaji. 
(53) Omejitev distributerjev, ki so pog odbenice sporazuma, pri uporabi interneta je 
združljiva z Uredbo o skupinskih izjemah, če bi to oglaševanje po internetu ali 
uporaba interneta lahko povzro čila aktivno prodajo na primer na izklju čnem ozemlju 
drugega distributerja ali pri njegovih s kupinah odjemalcev. Komisija šteje, da je 
spletno oglaševanje, ki je posebej name njeno nekaterim odjemalcem, oblika aktivne 
prodaje tem odjemalcem. Pasice, namenjene dolo čenem ozemlju, na spletnih straneh 
tretjih oseb so na primer oblika aktivne pr odaje na ozemlje, na katerem so te pasice 
prikazane. Na splošno šteje, da so  dejavnosti, posebej usmerjene na dolo čeno 
ozemlje ali dolo čeno skupino odjemalcev, aktivna prodaja na zadevno ozemlje ali 
zadevni skupini odjemalcev. Tako je na primer pla čilo iskalniku ali ponudniku 
spletnega oglaševanja za oglase, ki se prikažejo posebej za uporabnike na dolo čenem 
ozemlju, aktivna prodaja na zadevno ozemlje. 
 
SL 23   SL (54) Kljub temu lahko dobavitelj na podlagi skupinske izjeme zahteva, da se pri spletnih 
straneh, namenjenih nadaljnji proda ji njegovega blaga, upoštevajo dolo čeni standardi 
kakovosti, prav tako pa lahko tudi zahteva  upoštevanje standardov kakovosti pri 
prodajalnah, kataloški prodaji ali oglaševa nju in promociji na splošno. To je lahko 
zlasti pomembno pri selektivni distribuciji.  Dobavitelj lahko na podlagi skupinske 
izjeme svojim distributerjem na primer postavi pogoj, da morajo imeti eno ali ve č 
klasičnih prodajaln ali razstavnih prostorov, če želijo postati člani njegovega 
distribucijskega sistema. Na podl agi skupinske izjeme so mogo če tudi naknadne 
spremembe takšnega pogoja, razen če je cilj teh sprememb neposredno ali posredno 
omejevanje spletne prodaje distri buterjev. Podobno lahko dobavitelj od svojih 
distributerjev zahteva, da za distribucijo pogodbenih izdelkov platforme tretjih oseb uporabljajo samo v skladu s standardi in  pogoji, dogovorjenimi med dobaviteljem in 
distributerji glede uporabe inte rneta s strani distributerjev. Če na primer spletna stran 
distributerja gostuje na platformi tretje osebe, lahko dobavitelj zahteva, da odjemalci 
na spletno stran distributerja ne smejo dostopati prek spletiš ča z imenom ali logom 
platforme tretje osebe. 
(55) Pri nedopustni omejitvi iz člena 4(b) Uredbe o skupinskih izjemah so tri dodatne 
izjeme. Vse tri izjeme omogo čajo omejitev aktivne in pasivn e prodaje. Po prvi izjemi 
je veletrgovca dovoljeno omejiti, da ne prodaja kon čnim uporabnikom, kar 
dobavitelju omogo ča, da ohrani lo čeni veleprodajno in maloprodajno stopnjo 
trgovine. Vendar ta izjema ne izklju čuje položaja, ko veletrgovec nekaterim kon čnim 
uporabnikom, na primer ve čjim, lahko prodaja, obenem pa ne sme prodajati (vsem) 
ostalim kon čnim uporabnikom. Druga izjema dobavitelju dovoljuje, da 
imenovanemu distributerju v sistemu sele ktivne distribucije na vseh stopnjah 
trgovine omeji prodajo nepooblaš čenim distributerjem na vseh ozemljih, na katerih 
se ta sistem trenutno uporablja ali na  katerih dobavitelj še ne prodaja pogodbenih 
izdelkov (opredelitev iz člena 4(b)(iii): „na ozemlj u, ki ga je dobavitelj dolo čil za 
uporabo tega sistema“). Tretja izjema dobavitelju dovoljuje, da kupcu sestavnih 
delov, kateremu se ti dobavljajo za name ne vgradnje, omejuje njihovo nadaljnjo 
prodajo konkurentom dobavitelja. Izraz „sesta vni deli“ zajema vse polizdelke, izraz 
„vgradnja“ pa se nanaša na uporabo vsakega vložka za proizvodnjo blaga. 
(56) Nedopustna omejitev iz člena 4(c) Uredbe o skupinskih izjemah izklju čuje omejitev 
aktivne ali pasivne prodaje kon čnim uporabnikom, bodisi poklicnim kon
čnim 
uporabnikom bodisi kon čnim potrošnikom, s strani članov mreže selektivne 
distribucije ne glede na možnost prepovedi članu sistema, da bi posloval z 
nepooblaš čenega sedeža podjetja. V skladu s tem trgovci iz sistema selektivne 
distribucije iz člena 1(1)(e) Uredbe o skupinskih iz jemah ne morejo biti omejeni pri 
izbiri uporabnikov, katerim lahko prodajajo, ali nabavnih zastopni kov, ki delujejo v 
imenu tistih uporabnikov, razen v primeru, če gre za zaš čito sistema izklju čne 
distribucije, ki se uporablja drugje (g lej odstavek 51). V sistemu selektivne 
distribucije bi morali trgovci imeti možnost,  da tudi po spletu prosto aktivno in 
pasivno prodajajo vsem kon čnim uporabnikom. Zato Komisija šteje za nedopustno 
omejitev vsako obveznost, ki imenovane trgovce odvra ča od uporabe spleta, s čimer 
bi lahko dosegli ve č in različnejše odjemalce, z nalaganjem pogojev glede spletne 
prodaje, ki na splošno niso ena kovredni pogojem za prodajo iz klasi čnih trgovin. To 
ne pomeni, da morajo biti naloženi pogoji za spletno prodajo povsem enaki pogojem za tradicionalno prodajo, ampak da morajo b iti namenjeni izpolnjevanju istih ciljev 
in dosegati primerljive rezultate ter da mora biti razlika med pogoji utemeljena z 
 
SL 24   SL različnim značajem teh dveh na činov distribucije..Na primer: da bi dobavitelj 
preprečil prodajo nepooblaš čenim trgovcem, lahko od svojih izbranih trgovcev 
zahteva, da posameznemu kon čnemu uporabniku ne prodajo ve č kot dolo čeno 
količino pogodbenih izdelkov. Taka zahteva je lahko strožja pri spletni prodaji, če je 
nepooblaš čenemu trgovcu zadevne izdelke lažje pridobiti prek interneta. Podobno je 
lahko strožja pri trad icionalni prodaji, če je izdelke lažje pridobiti prek klasi čnih 
trgovin. Da bi dobavite lj zagotovil pravo časno dostavo pogodbenih izdelkov, lahko 
za tradicionalno trgovino zahteva, da se iz delki dostavijo takoj. Ker dobavitelj ne 
more postaviti enake zahteve tudi za spletno prodajo, lahko  za tako prodajo dolo či 
izvedljive dostavne roke. Pri spletni pr odaji je morda treba opredeliti posebne 
zahteve glede spletnih popr odajnih storitev za pomo č uporabnikom, kritja stroškov 
odjemalcem, ki vrnejo izdele k, in uporabe varnih pla čilnih sistemov. 
(57) Na ozemlju, na katerem dobavitelj uporablj a selektivno distribucij o, se ta sistem ne 
sme kombinirati z izklju čno distribucijo, saj bi to povzro čilo nedopustno omejevanje 
aktivne ali pasivne prod aje pri trgovcih iz člena 4(c) Uredbe o skupinskih izjemah, 
vendar pa trgovcu lahko naloži omejitev pri nj egovi izbiri kraja, kjer bo imel svoje 
poslovne prostore. Izbranim trgovcem se lahko prepre či, da bi poslovali iz drugih 
prostorov ali da bi drugje odprli nov o prodajalno. V zvezi s tem ni mogo če izenačiti 
odprtja nove prodajalne na drugi lokaciji in  tega, da distributer uporablja svojo 
spletno stran. Če ima trgovec mobilno prodajalno, se lahko dolo či območje, zunaj 
katerega mobilna prodajalna ne sme delovati . Poleg tega se dobavitelj lahko obveže, 
da bo dobavljal samo enemu trgovcu ali omejenemu številu trgovcev na dolo čenem 
delu ozemlja, kjer se uporablja sistem selektivne distribucije. 
(58) Nedopustna omejitev iz člena 4(d) Uredbe o skupins kih izjemah se nanaša na 
omejitev navzkrižne dobave med imenovanimi distributerji v sistemu selektivne 
distribucije. V skladu s tem zatoneposre dni ali posredni ci lj sporazuma ali 
usklajenega ravnanja ne sme biti prepre čevanje ali omejevanje aktivne ali pasivne 
prodaje pogodbenih izdelkov med izbranimi dist ributerji. Izbrani distributerji morajo 
imeti možnost, da pogodbene izdelke kupujej o pri drugih imenova nih distributerjih 
mreže, ki delujejo na isti ali drugi st opnji trgovine. To pomeni, da selektivne 
distribucije ni mogo če združevati z vertikalnimi omejitvami, katerih namen je 
prisiliti distributer je h kupovanju pogodbe nega blaga izklju čno pri danem viru. Prav 
tako pomeni, da v mreži sele ktivne distribucije ni mogo če uvesti omejitev za 
imenovane trgovce na debelo v zvezi z njihovim prodajanjem izdelka imenovanim trgovcem na drobno. 
(59) Nedopustna omejitev iz člena 4(e) Uredbe o skupinskih izjemah se nanaša na 
sporazume, ki kon čnim uporabnikom, neodvisnim  serviserjem in ponudnikom 
storitev prepre čujejo ali omejujejo pridobitev nadomestnih delov neposredno pri 
proizvajalcu teh nadomestnih delov. Sporazu m med proizvajalcem rezervnih delov in 
kupcem, ki te dele vgrajuje v svoje izdelke (proizvajalec originalne opreme), ne sme 
neposredno ali posredno prepre čevati ali omejiti prodaje proizvajalca teh 
nadomestnih delov kon čnim uporabnikom, neodvisnim serviserjem ali ponudnikom 
storitev. Posredne omejitve se lahko pojavijo zlasti, če je dobavitelj nadomestnih 
delov omejen pri dobavljanju tehni čnih informacij in posebne opreme, ki jih kon čni 
uporabniki, neodvisne serviserji ali ponudn iki storitev potrebujejo za uporabo 
nadomestnih delov. Vendar pa sporazum lahko dolo či omejitve pri dobavi 
nadomestnih delov serviserjem ali ponudniko m storitev, ki jih je proizvajalec 
originalne opreme pooblastil za popravilo a li servisiranje svojeg a blaga. Povedano 
 
SL 25   SL drugače to pomeni, da lahko proizvajalec orig inalne opreme od svoje servisne mreže 
zahteva, da nadomestne dele kupuje pri njem. 
4.  Posamezni primeri nedopustnih omej itev prodaje, pri katerih je mogo če, da ne 
spadajo v podro čje uporabe člena 101(1) ali da izpolnjujejo pogoje iz 
člena 101(3) 
(60) Nedopustne omejitve so izjemoma lahko objektivno potrebne za obstoj sporazuma 
posebne vrste ali s posebnimi zna čilnostmi30 in zato ne spadajo v podro čje uporabe 
člena 101(1). Nedopustna omejitev je lahko objektivno potrebna za zagotovitev 
spoštovanja javne prepovedi prodaje ne varnih snovi nekaterim odjemalcem iz 
varnostnih ali zdravstven ih razlogov. Poleg tega la hko podjetja v posameznih 
primerih zaprosijo za upoštevanje izboljšanja u činkovitosti na podlagi člena 101(3). 
V tem oddelku je navedeno nekaj primerov om ejitev (pre)prodaje, vzdrževanje cen 
za nadaljnjo prodajo pa se  obravnava v oddelku VI.2.10. 
(61) Distributer, ki bo pr vi prodajal novo blagovno znamko a li bo prvi prodajal obstoje čo 
blagovno znamko na novem trgu, s čimer resni čno vstopa na upoštevni trg, bo morda 
moral opraviti znatne naložbe tam, kjer pr ej na splošno ni bilo povpraševanja po 
navedeni vrsti izdelkov ali po navedeni vrst i izdelkov navedenega proizvajalca. Taki 
stroški se pogosto ne po vrnejo in v takih okoliš činah se lahko zgodi, da distributer ne 
sklene sporazuma o distribuciji, ne da bi se za dolo čen čas zaščitil pred (aktivno in) 
pasivno prodajo drugih distributerjev na svojem ozemlju ali svoji skupini 
odjemalcev. To se lahko zgodi, če proizvajalec, uveljavljen na posameznem 
nacionalnem trgu, vstopi na drug nacionaln i trg in tam predstav i svoje proizvode s 
pomočjo izključnega distributerja, ta distributer pa mora vlagati v uvajanje in 
uveljavitev blagovne znamke na tem novem tr gu. Ko mora distribut er opraviti znatno 
naložbo, da bi ustvaril in/a li razvil novi trg,  omejevanje pasivne prodaje s strani 
drugih distributerjev na takem ozemlju ali taki sk upini odjemalcev, ki  so potrebni, da 
bi si distributer povrnil to nalož bo, zato na splošno ne spada v podro čje uporabe 
člena 101(1) v prvih dveh letih , potem ko ta distributer za čne prodajati pogodbeno 
blago ali storitve na navedenem ozemlju ali navedeni skupini odjemalcev, čeprav za 
takšne nedopustne omejitve na splošno predpostavljamo, da spadajo v podro čje 
uporabe člena 101(1). 
(62) Pri dejanskem preskušanju novega izde lka na omejenem o zemlju ali z omejeno 
skupino odjemalcev in pri postopnem uvajanju novega izdelka, se lahko distributerji, 
imenovani za prodajo novega izdelka na preskusnem trgu ali za sodelovanje v 
prvem(-ih) krogu(-ih) postopnega uvajanja, omejijo pri njihovi aktivni prodaji zunaj 
preskusnega trga ali trga(-ov), na katerem(-ih) je izdelek prvi č uveden, za obdobje, 
potrebno za preskušanje ali uvajanje izdelka, ne da bi to omejevanje spadalo v področ
je uporabe člena 101(1). 
(63) V sistemu selekti vne distribucije obi čajno ne sme biti omejitev navzkrižnih dobav 
med imenovanimi distributerji (glej odstavek 58). Vendar če so imenovani trgovci na 
debelo iz razli čnih ozemelj zavezani vlagati v promocijske dejavnosti na „svojih“ 
ozemljih, da bi podprli prodajo imenova nih trgovcev na drobno, in ni prakti čno, da bi 
                                                 
30 Glej odstavek 18 Sporo čila Komisije – Obvestilo – Smernice o uporabi člena 81(3) Pogodbe, 
UL C 101, 27.4.2004, str. 97. 
 
SL 26   SL se s pogodbo dogovorili o zahtevanih promocijskih zahtevah, lahko omejitve aktivne 
prodaje, ki jih trgovci na debelo naložijo imenovanim trgovcem na drobno na drugih 
ozemljih trgovcev na debelo ter če so namenjene prepre čevanju morebitnega 
neupravičenega okoriš čanja, v posameznih primerih izpolnjujejo pogoje 
člena 101(3). 
(64) Na splošno je dogovor o tem, da distributer za izdelke, ki  jih namerava prodati naprej 
po internetu, pla ča višjo ceno kot za izdelke, ki jih namerava prodati v klasi čni 
trgovini („sistem dvojnih cen”), nedopustna omejitev (glej odstavek 52). Vendar sporazum v dolo čenih okoliš činah lahko izpolnjuje pogoje člena 101(3). Take 
okoliščine so lahko podane, ko se proizvajal ec s svojimi distributerji dogovori o 
takšnem sistemu dvojnih cen in jim zara čuna več za spletno prodajo, ker ima 
proizvajalec pri sple tni prodaji bistveno ve čje stroške kot pri tradicionalni prodaji, na 
primer ker tradicionalna prodaja obi čajno vklju čuje namestitev na domu, ki jo opravi 
distributer, medtem ko spletna prod aja tega ne ponuja, to pa povzro ča več pritožb 
odjemalcev in zahtevkov za uveljavljanje ga rancije, naslovljenih na proizvajalca.. 
Komisija bo v tem okviru tudi preu čila verjetnost, da bo omejitev omejila spletno 
prodajo in oviral a distributerja, da bi dosegel ve č in različnejše odjemalce.  
5. Izvzete omejitve na podlagi Uredbe o skupinskih izjemah 
(65) Člen 5 Uredbe o skupinskih izjemah izklju čuje nekatere obveznosti iz podro čja 
uporabe Uredbe o skupinskih izjemah, čeprav mejni tržni delež ni presežen. Vendar 
pa se Uredba o skupinskih izjemah še naprej  uporablja za preost ali del vertikalnega 
sporazuma, če je ta del možno lo čiti od neizvzetih obveznosti. 
(66) Prvo izvzetje je dolo čeno v členu 5(1)(a) Uredbe o skupinskih izjemah in se nanaša 
na prepoved konkurence. Prepoved konkuren ce je dogovor, po katerem kupec od 
dobavitelja ali od drugega podjetja po izbor u dobavitelja v preteklem koledarskem 
letu kupi ve č kot 80 % vseh svojih nakupov pogodbenega blaga in storitev ter 
njihovih nadomestkov (kot  je opredeljeno v 
členu 1(1)(d) Uredbe o skupinskih 
izjemah), kar kupcu prepre čuje kupovanje konkuren čnega blaga ali storitev ali pa 
takšen nakup omeji na manj kot  20 % vsega kupljenega blaga. Če v prvem letu po 
sklenitvi sporazuma za leto pred sklenitv ijo pogodbe niso na voljo ustrezni podatki o 
nakupih kupca, se lahko uporabi kar najnatan čnejša kup čeva ocena njegovih skupnih 
letnih zahtev. Uredba o skupinskih iz jemah takšnih prepovedi konkurence ne 
pokriva, če je njihovo trajanje nedolo čeno ali daljše od petih let. Uredba o skupinskih 
izjemah prav tako ne pokriva prepovedi konkurence, ki se mol če podaljšuje ve č kot 
pet let (glej člen 5(1), drugi pododstavek). Na sp lošno so iz te uredbe izvzete 
prepovedi konkurence, kadar je njihovo traj anje omejeno na dobo petih let ali manj 
in ni ovir, ki bi kupcu prepre čevale, da dejansko zaklju či to obveznost po izteku 
obdobja petih let. Če na primer sporazum dolo ča prepoved konkurence za obdobje 
petih let in dobavitelj kupcu zagotovi posojilo, odpla čevanje tega posojila kupca ne 
sme ovirati pri dejanskem prenehanju pr epovedi konkurence po iz teku petletnega 
obdobja. Podobno mora imeti kupec možnos t, da v primeru, ko mu dobavitelj 
zagotovi opremo, ki ni vezana na njun poslovni odnos, po prenehanju prepovedi konkurence to opremo odkupi po njeni tržni vrednosti. 
 
SL 27   SL (67) Omejitev trajanja obveznosti na pet let se ne uporablja, če kupec blago ali storitve 
prodaja naprej „iz poslovnih prostorov in z zemljiš ča, ki je v dobaviteljevi lasti ali ga 
dobavitelj najame od tretjih oseb, nepovezan ih s kupcem“. V takih primerih lahko 
prepoved konkurence traja tako dolgo, dokl er kupec uporablja prodajno mesto 
(člen 5(2) Uredbe o skupinskih izjemah). To  izjemo utemeljuje dejstvo, da je od 
dobavitelja nesmiselno pri čakovati, da bo v prostorih in na zemljiš ču, ki so v njegovi 
lasti, dovolil nedovoljeno prodajo konkuren čnih izdelkov. Ista na čela se po analogiji 
uporabljajo, če kupec posluje v mobilni prodajalni, ki je v dobavitelj evi lasti ali jo 
dobavitelj najame od tretjih oseb, nepovezanih s kupcem. Za lažne pogodbe o lastništvu, kot v primeru, ko distributer lastninske pravice zemljiš ča in prostorov 
prenese na dobavitelja za samo omejeno obd obje, in ki so namenjene izogibanju 
petletne omejitve, ta izjema ne velja. 
(68) Drugo izvzetje iz skupinske izjeme je dolo čeno s členom 5(1)(b) Uredbe o 
skupinskih izjemah je prepoved konkur ence kupca po izteku pogodbe. Uredba o 
skupinskih izjemah ponavadi ne pokriva takih obveznosti, razen če je ta obveznost 
nujna za zaš čito tehničnega znanja in izkušenj, ki jih je dobavitelj prenesel na kupca, 
če je omejena na prodajno mesto, v katerem je kupec posloval v času trajanja 
pogodbe, in če je trajanje takšne obveznosti omejeno na najve č eno leto (glej 
člen 5(3) Uredbe o skupinskih izje mah). Na podlagi opredelitve iz člena 1(1)(g) 
Uredbe o skupinskih izjemah morajo biti tehni čno znanje in izkušnje „bistveni“, kar 
pomeni, „da so tehni čno znanje in izkušnje za kupca pomembni in koristni pri 
uporabi, prodaji ali nadaljnji proda ji pogodbenega blaga ali storitev“. 
(69) Tretje izvzetje iz skupinske izjeme je dolo čeno s členom 5(1)(c) Uredbe o skupinskih 
izjemah in se nanaša na prodajo konkuren čnega blaga v sistemu selektivne 
distribucije. Uredba o s kupinskih izjemah pokriva kombinacijo selektivne 
distribucije s prepove djo konkurence, zaradi česar prodajalci na splošno ne smejo 
preprodajati konkuren čnih blagovnih znamk. Toda če dobavitelj svojim imenovanim 
trgovcem neposredno ali posredno prepre čuje kupovanje izdelkov za nadaljnjo 
prodajo pri dolo čenih konkuren
čnih dobaviteljih, takšna obveznost ne more 
izkoristiti ugodnosti Uredbe o skupinskih izje mah. Cilj izvzetja te obveznosti je 
preprečiti položaj, v katerem skupina dobavite ljev, ki uporabljajo iste prodajalne 
selektivne distribucije, prepre či določenemu dobavitelju ali s kupini dobaviteljev, da 
bi te iste prodajaln e uporabljali za dist ribucijo svojih izdel kov (omejevanje dostopa 
za konkuren čnega dobavitelja, kar bi bila  oblika skupinskega bojkota)31. 
6. Lo čljivost 
(70) Uredba o skupinskih izjemah izvzema vertikalne sporazume, če ne vsebujejo nobene 
nedopustne omejitve iz člena 4 te uredbe ali se take omejitve ne izvajajo z 
vertikalnim sporazumom. Če obstaja ena ali ve č nedopustnih omejitev, se ugodnost 
Uredbe o skupinskih izjemah odvzame za vertikalni sporazum v celoti. Pri nedopustnih omejitvah ni lo čljivosti. 
                                                
 
31 Primer posrednih ukrepov, ki imajo tak u činek izklju čitve, je v Odlo čbi Komisije 92/428/EGS v zadevi 
št. IV/33.542 – Parfum Givenchy , UL L 236, 19.8.1992, str. 11. 
 
SL 28   SL (71) Pravilo lo čljivosti pa se uporablja pri izvzetih omejitvah iz člena 5 Uredbe o 
skupinskih izjemah. Zato se ugodnosti Uredbe  o skupinskih izjemah ne uporabljajo 
samo za tisti del vertikalnega spor azuma, ki ne izpolnjuje pogojev iz člena 5. 
7. Portfelj izdelkov, ki se distribuira jo v istem distri bucijskem sistemu 
(72) Če dobavitelj uporablja  isti distribucijski spor azum za distribuiranje ve č različnih 
izdelkov/storitev, lahko nekatere, glede na mejni tržni delež, pokriva Uredba o 
skupinskih izjemah, drugih pa ne. V tem pr imeru se Uredba o skupinskih izjemah 
uporablja za tisto blago in storitve, za  katere so izpolnjeni pogoji uporabe. 
(73) Za blago in storitve, ki  jih ne pokriva Ure dba o skupinskih izje mah, veljajo navadna 
pravila konkurence, kar pomeni: 
(a) ni skupinske izjeme, prav tako se ne domneva nezakonitost, (b) če obstaja kršitev člena 101(1), ki je ni mogo če izvzeti, se preu či možnost 
sprejetja ustreznih ukrepov za reši tev težav glede konkurence v obstoje čem 
sistemu distribucije, 
(c) če takšnih ukrepov ni, mora zad evni dobavitelj sprejeti druga čne dogovore 
glede distribucije. 
Takšne okoliš čine se lahko pojavijo tudi, če se člen 102 uporablja za nekatere 
izdelke, za druge pa ne. 
IV.  ODVZEM
 UGODNOSTI  SKUPINSKE  IZJEME  IN NEUPORABA  UREDBE  O 
SKUPINSKIH  IZJEMAH 
1. Postopek odvzema ugodnosti 
(74) Domneva zakonitosti, ki jo podeljuje Ur edba o skupinskih izjemah, se lahko odpravi, 
če vertikalni sporazum sam ali skupaj z dr ugimi podobnimi sporazumi, ki jih izvajajo 
konkuren čni dobavitelji ali kupci, spada v podro čje uporabe člena 101(1) in ne 
izpolnjuje vseh pogojev iz člena 101(3).  
(75) Pogoji iz člena 101(3) zlasti niso izpolnjeni, ko sta dostop do upoštevnega trga ali 
konkurenca na njem precej omejena zaradi kumulativnega u činka vzporednih mrež 
podobnih vertikalnih sporazu mov s strani konkuren čnih dobaviteljev ali kupcev. 
Vzporedne mreže vertikalnih sporazumov se štejejo kot podobne, če vsebujejo 
omejitve, ki imajo podobne tržne u činke. Takšna situacija se  na primer lahko pojavi, 
kadar nekateri dobavitelji na danem trgu izvajajo čisto kvalitativno selektivno 
distribucijo, medtem ko drugi  dobavitelji izvajajo kva ntitativno selektivno 
distribucijo. Takšna situaci ja se lahko pojavi tudi, če se na zadevnem trgu zaradi 
kumulativne uporabe kvalitativnih meril prepre či dostop ve č učinkovitim 
distributerjem. V takšnih okoliš činah se morajo pri oceni upoštevati 
protikonkuren čni učinki, ki jih povzro ča vsaka posamezna mreža sporazumov. Če je 
ustrezno, se lahko odvzem ugodnosti nanaša samo na posamezno kvalitativno merilo 
ali samo na kvantitativne omejitve, ki veljajo za ve č pooblaščenih distributerjev.  
 
SL 29   SL (76) Odgovornost za protikonkuren čni kumulativni u činek se lahko prip iše samo tistim 
podjetjem, ki k temu prispevajo v ve čji meri. Sporazumi me d podjetji, katerih 
prispevek h kumulativnemu u činku je neznaten, ne spadajo v podro čje uporabe 
prepovedi iz člena 101(1)32 in zato se zanje ne uporablja mehanizem za odvzem 
ugodnosti. Ta prispevek se oceni v skladu z merili iz odstavkov 128 do 229. 
(77) Pri uporabi postopka odvzema ugodnosti je  Komisija tista, ki  mora dokazati, da 
sporazum spada v podro čje uporabe člena 101(1) in da ne izpolnjuje enega ali ve č 
pogojev iz člena 101(3). Sklep o odvzemu ugodnosti  ne more imeti retroaktivnega 
učinka, kar pomeni, da ostane  status izjeme pri zadevni h sporazumih nespremenjen 
do datuma za četka veljavnosti sklepa o odvzemu. 
(78) Kakor je navedeno v uvodni izjavi 14 Uredbe o skupinskih izjemah lahko organ 
države članice, pristojen za konkurenco, odvzame ugodnost Uredbe o skupinskih 
izjemah za vertikalne sporazume, katerih protikonkuren čni učinki se ob čutijo na 
ozemlju zadevne države članice ali njegovem delu, ki ima vse zna čilnosti ločenega 
geografskega trga. Komisija ima izklju čna pooblastila za odvzem ugodnosti Uredbe 
o skupinskih izjemah v zvezi z vertikalni mi sporazumi, ki omejujejo konkurenco na 
upoštevnem geografskem trgu, ki je ve čji od ozemlja ene države članice. Če je 
ozemlje posamezne države članice ali njegov del, sestavni del upoštevnega 
geografskega trga, imata Komisija in zadevna država članica vzporedno pristojnost 
za odvzem ugodnosti.  
2. Neuporaba Uredbe o skupinskih izjemah 
(79) Člen 6 Uredbe o skupinskih izjemah Komisiji omogo ča, da iz podro čja uporabe 
Uredbe o skupinskih izjemah z uredbo izklju či vzporedne mreže podobnih 
vertikalnih omejitev, če te pokrivajo ve č kot 50 % upoštevnega trga. Tak ukrep ni 
naslovljen na posamezna podjetja, ampak se nanaša na vsa podjetja, katerih 
sporazumi so opredeljeni v uredbi, ki razveljavlja uporabo Uredbe o skupinskih 
izjemah. 
(80) Če odvzem ugodnosti Uredbe o skupinskih izjemah pomeni sprejetje sklepa, s 
katerim se ugotovi, da je posamezna družba kršila člen 101, je u činek uredbe na 
podlagi člena 6 samo ta, da v zvezi z zadevnimi omejitvami in upoštevnimi trgi 
odvzame ugodnost uporabe Uredbe o skupi nskih izjemah in ponovno vzpostavi 
uporabo člena 101(1) in (3) v celoti. Po spreje tju uredbe, s katero  se razveljavi 
uporaba Uredbe o skupinskih izjemah v zvezi  z nekaterimi vertikalnimi omejitvami 
na določenem trgu, se člen 101 pri posameznih sporazumih uporablja v skladu z 
merili, ki izhajajo iz zadevne sodne prakse Sodiš ča Evropske unije in Splošnega 
sodišča ter iz obvestil ter odlo čb in sklepov, ki jih je do takr at sprejela Komisija. Po 
potrebi Komisija v posameznem primeru sprejme odlo čbo, kar lahko zagotovi 
smernice za vsa podjetja, ki delujejo na zadevnem trgu. 
(81) Pri ugotavljanju, ali je mejni 50 % odstotn i delež pokritja trga presežen ali ne, je 
treba upoštevati vsako posamezno mrežo vertikalnih sporazumov, ki vsebujejo 
omejitve, ali kombinacije omejitev s podobnimi tržnimi u činki. Člen 6 Uredbe o 
                                                 
32 Sodba Sodiš ča z dne 28. februarja 1991 v zadevi Stergios Delimitis  proti Henninger Bräu AG  
(C-234/89, Recueil, str. I-935). 
 
SL 30   SL skupinskih izjemah ne obvezuje Komisije, da ukrepa, če je presežena 50 % odstotna 
pokritost trga. Na splošno je neuporaba primerna, če obstaja verjetnost, da sta dostop 
do upoštevnega trga ali konkurenca na njem ob čutno omejena. To se lahko zgodi 
zlasti, ko vzporedne mreže selektiv ne distribucije, ki pokrivajo ve č kot 50 % trga, 
omejijo dostop do trga z uporabo meril za iz bor, ki niso potrebna zaradi narave 
zadevnega blaga, ali pa so diskriminatorna do nekaterih oblik distribucije, s katerimi 
bi se lahko prodajalo takšno blago. 
(82) Komisija bo pri oc enjevanju potrebe po uporabi člena 6 Uredbe o skupinskih izjemah 
preučila, ali bi bil posami čen odvzem ugodnosti ustreznejši ukrep. To je lahko zlasti 
odvisno od števila konkuren čnih podjetij, ki prispevajo h kumulativnemu u činku na 
trg ali od števila prizadetih geografskih trgov v Uniji. 
(83) Vsaka uredba iz člena 6 Uredbe o skupinskih iz jemah mora imeti jasno dolo čeno 
področje uporabe. Zato mora Komisija na jprej opredeliti upoš tevni izdelek in 
geografski trg ali trge, nato pa vrsto vertikalne omejitve, za katero se Uredba o skupinskih izjemah ne bo ve č uporabljala. Pri slednjem lahko Komisija spremeni 
področje uporabe svoje uredbe v skladu s težavami pri konkurenci, ki jih namerava 
obravnavati. Tako lahko na primer Komisija k ljub temu, da pri ugota vljanju, ali je bil 
presežen 50 % delež pokritosti trga, upošte va vse vzporedne mreže sporazumov, ki 
se nanašajo na združevanje pod  eno blagovno znamko, omeji podro čje uporabe 
uredbe o razveljavitvi samo na pr epoved konkurence, ki so daljše od dolo čene dobe. 
Tako je lahko uredba brez vpliva na kraj še ali manj omejevalne sporazume, saj 
takšne omejitve v manjši meri vplivaj o na zapiranje trgov. Podobno se lahko v 
primeru, ko se na dolo čenem trgu izvaja selektivna distribucija, skupaj z dodatnimi 
omejitvami za kupca, kot sta prepoved konkurence ali nakupne kvote, uredba o razveljavitvi nanaša samo na takšne dodatne omejitve. Kjer je ustrezno, lahko Komisija zagotovi smernice tudi z dolo čitvijo tržnega deleža, ki se lahko v okviru 
določenega trga, šteje za premajhnega , da bi lahko posamezno podjetje ob čutno 
prispevalo h kumulativnemu u činku. 
(84) Komisija bo morala na podlagi Ure dba Sveta št. 19/65/EGS z dne 2. marca 1965 o 
uporabi člena 85(3) Pogodbe za nekatere skupine  sporazumov in usklajenih ravnanj
33 
določiti vsaj šestmese čno prehodno obdobje pred za četkom veljavnosti uredbe o 
neuporabi Uredbe o skupinskih izjema h. To bi moralo zadevnim podjetjem 
omogočiti, da prilagodijo svoje sporazume tako, da upoštevajo uredbo o neuporabi 
Uredbe o skupinskih izjemah. 
(85) Uredba o neuporabi Uredbe o skupinskih izjemah ne bo vplivala na status zadevnih 
sporazumov glede izjeme za obdobje pred datumom za četka njene uporabe. 
                                                 
33 UL 36, 6.3.1965, str. 533/65, posebna izdaja v angleš čini: serija I, poglavje 1965-1966, str. 35.  
 
SL 31   SL V. OPREDELITEV  TRGA  IN IZRAČUN TRŽNEGA  DELEŽA 
1. Obvestilo Komisije o dolo čitvi upoštevnega trga 
(86) Obvestilo Komisije o opredelitvi upoš tevnega trga za namene zakonodaje Skupnosti 
o konkurenci34 zagotavlja smernice glede pravil, me ril in dokazov, ki jih Komisija 
uporablja pri obravnavanju vprašanj v zv ezi z opredelitvijo trgov. Navedeno 
obvestilo v teh smernicah ni podrobneje pojas njeno in ga je treba uporabljati kot 
podlago za reševanje vprašanj v zvezi z opredeljevanjem trgov. Te smernice 
obravnavajo samo specifi čna vprašanja, ki se pojavijo v okviru vertikalnih omejitev 
in niso obravnavana v tem obvestilu. 
2.  Upoštevni trg za izra čun 30 % mejnega tržnega dele ža na podlagi Uredbe o 
skupinskih izjemah 
(87) Na podlagi člena 3 Uredbe o skupins kih izjemah sta za dolo čitev, ali se skupinska 
izjema uporablja, odlo čilnega pomena tržna deleža dobavitelja in kupca. Skupinska 
izjema se uporablja, če tržna deleža dobavitelja na trgu, na katerem prodaja 
pogodbene izdelke kupcu, in kupca na trgu, na katerem kupuje pogodbene izdelke, 
ne presegata 30 %. Pri sporazumih med malim i in srednjimi podjetji na splošno ni 
treba izračunati tržnih deležev (glej odstavek 11). 
(88) Za izra čun tržnega deleža podjetja je treba dolo čiti upoštevni trg, na katerem zadevno 
podjetje prodaja oziroma kupuje pogodbene iz delke. V skladu s tem je treba 
opredeliti upoštevni proizvodni trg in upošte vni geografski trg. Upoštevni proizvodni 
trg je sestavljen iz vsega blaga ali storit ev, ki jih kupci štejejo za zamenljive zaradi 
njihovih lastnosti, cen in namena uporab e. Upoštevni geografski trg sestavlja 
območje, na katerem so zad evna podjetja vklju čena v ponudbo in povpraševanje 
zadevnega blaga ali storitev, na katere m so pogoji konkurence dovolj homogeni in ki 
se lahko razlikuje od so sednjih geografskih obmo čij, ker so na teh obmo čjih 
predvsem ob čutno druga čni pogoji konkurence. 
(89) Opredelitev proizvodnega trga je pr venstveno odvisna od zamenljivosti z vidika 
kupca. Če se dobavljeni izdelek uporablja kot izhodiš če za proizvodnjo drugih 
izdelkov in na splošno ni priznan kot kon čni izdelek, se proizvodni trg ponavadi 
opredeli z neposrednimi preferencami kup ca. Odjemalci kupcev navadno ne bodo 
imele mo čnih preferenc v zvezi z izhodiš či, ki jih uporabljajo kupci. Obi čajno se 
vertikalne omejitve, dogovorjene med dobaviteljem in kupcem izhodiš čnega izdelka, 
nanašajo samo na prodajo in nakup polizdelka in ne na prodajo kon čnega izdelka iz 
njega. V primeru distribucije kon čnega proizvoda pa preference kon čnih potrošnikov 
običajno vplivajo ali pa dolo čajo opredelitev nadomestkov za neposredne kupce. 
Distributer kot preprodajalec pri nakupu kon čnih proizvodov ne more ignorirati 
preferenc kon čnih potrošnikov. Poleg tega se na ravni distribucije vertikalne 
omejitve ponavadi ne nanašajo samo na prodajo izdelkov med dobaviteljem in kupcem, ampak tudi na njihovo nada ljnjo prodajo. Ker so si razli čne oblike 
distribucije ponavadi konkuren čne, se trgi na splošno ne  opredeljujejo glede na 
distribucijo, ki se uporablja na njih. Če dobavitelji na splošno prodajo portfelj 
izdelkov, lahko celot en portfelj dolo či proizvodni trg, če kupci kot nadomestke 
                                                
 
34 UL C 372, 9.12.1997, str. 5. 
 
SL 32   SL štejejo portfelje in ne posameznih izdel kov. Ker so distributer ji poklicni kupci, je 
geografski trg prodaje na debelo navadno ve čji od trga prodaje na drobno, na 
katerem se izdelek prodaja naprej kon čnim potrošnikom. To pogosto povzro či 
opredelitev nacionalnih trgov a li širših trgov prodaje na de belo. Kljub temu so lahko 
maloprodajni trgi tudi širši od obmo čja, na katerem izdelke kupujejo kon čni 
potrošniki, če so tržni pogoji homogeni in se  lokalno ali regionalno obmo čje, od 
koder prihajajo potrošniki, prekriva. 
(90) Če vertikalni sporazum sklenejo tri pogodbe nice, od katerih vsaka posluje na razli čni 
stopnji trgovine, mora biti tržn i delež vsake pogodbenice najve č 30-odstoten, da se 
zanj lahko uporablja skupinska iz jema. Kakor je navedeno v členu 3(2) Uredbe o 
skupinskih izjemah, se v primeru sporazuma med ve č pogodbenicami, ko zadevno 
podjetje kupuje pogodbeno blago ali stor itve od enega pogodbenega podjetja in 
prodaja pogodbeno blago ali storitve drugemu pogodbenemu podjetju, skupinska 
izjema uporabi le, če mejna tržna deleža podjetja kot  kupca in kot dobavitelja ne 
presegata 30 %. Če se na primer proizvajalec, tr govec na debelo (ali združenje 
trgovcev na drobno) in trgovec na drobno s sporazu mom dogovorijo o prepovedi 
konkurence, potem tržna deleža proizvajalca in trgovca na debelo (ali združenja 
trgovcev na drobno) na nj unih zadevnih nižje leže čih trgih ne smeta presegati 30 %, 
tržna deleža trgovca na debe lo (ali združenja trgovcev  na drobno) in trgovca na 
drobno pa ne smeta presegati 30 % na njuni h zadevnih nakupnih trgih, da bi se zanje 
lahko uporabljala skupinska izjema. 
(91) Če dobavitelj izdeluje origin alno opremo in nadomestne dele za to opremo, bo 
dobavitelj pogosto edini ali glavni dobavitelj na trgu nadomestnih delov za drugo 
vgradnjo. To se lahko zgodi tudi, če dobavitelj (dobavitelj pr oizvajalca originalne 
opreme) sklene pogodbo s podizvajalcem za proizvodnjo nadomestnih delov. Upoštevni trg za uporabo Uredbe o skupins kih izjemah je lahko trg opreme za prvo 
vgradnjo vklju čno z nadomestnimi deli ali pa lo čen trg opreme za prvo vgradnjo in 
trg opreme za drugo vgradnjo, odvisno od okoliš čin primera, kot so u činki vpletenih 
omejitev, življenjska doba opreme ter pomembnost stroškov popravila ali zamenjave
35. V praksi je treba preu čiti, ali bistveni delež kupcev pri svoji izbiri 
upošteva stroške izdelka, ki nast anejo v njegovi življenjski dobi. Če je tako, to 
dokazuje, da obstaja skupni trg za or iginalno opremo in nadomestne dele. 
(92) Če vertikalni sporazum ob dobavi pogodbe nega blaga vsebuje tudi dolo čbe o 
pravicah intelektualne lastnine (kot je dolo čba o uporabi blagovne znamke 
dobavitelja), ki kupcu poma gajo tržiti pogodbeno blago, je za uporabo Uredbe o 
skupinskih izjemah pomemben dobaviteljev tr žni delež na trgu, na katerem prodaja 
pogodbeno blago. Če dajalec franšize ne dobavlja blaga za nadaljnjo prodajo, ampak 
zagotavlja sveženj storitev in blaga skupaj z dolo čbami o pravicah  intelektualne 
lastnine, ki skupaj predst avljajo poslovno metodo, ki je  predmet franšize, mora 
dajalec franšize upoštevati nj egov tržni delež kot dobavitelj poslovne metode. V ta 
namen mora dajalec franšize izra čunati svoj tržni delež na  trgu, kjer se uporablja 
                                                 
35 Glej na primer Odlo čbo Komisije v primeru Pelikan/Kyocera (1995), COM(96) 126 (neobjavljena), 
točka 87, in Odlo čbo Komisije 91/595/EGS v zadevi št. IV/M.12 – Varta/Bosch , UL L 320, 22.11.1991, 
str. 26, Odlo čbo Komisije v zadevi št. IV/M.1094 – Caterpillar/Perkins Engines , UL C 94, 28.3.1998, 
str. 23, in Odlo čbo Komisije v zadevi št. IV/M.768 – Lucas/Varity , UL C 266, 13.9.1996, str. 6. Glej 
tudi točko 56 Obvestila Komisije o opredelitvi upošte vnega trga za namen zak onodaje Skupnosti o 
konkurenci (glej odstavek 86). 
 
SL 33   SL poslovna metoda, to pa je trg, kjer jema lec franšize uporablja poslovno metodo za 
zagotavljanje blaga ali storitev kon čnim uporabnikom. Dajalec franšize mora svoj 
tržni delež dolo čiti na osnovi vrednosti blaga ali stor itev, ki so jih njegovi jemalci 
franšize dobavili na tem trgu. Na takšne m trgu lahko konkurenti zagotavljajo druge 
poslovne metode, za katere imajo franšiz no pravico, lahko pa  so tudi dobavitelji 
zamenljivega blaga ali storitev brez uporabe franšizinga. Če bi na primer obstajal trg 
za storitve hitre prehrane, bi  brez poseganja v opredelit ev takšnega trga, dajalec 
franšize, ki deluje na takšnem trgu, moral izra čunati svoj tržni delež na osnovi 
upoštevnih podatkov svojih jemalcev franšize o prodaji na tem trgu.  
3. Izra čun tržnih deležev na podlagi Uredbe o skupinskih izjemah 
(93) Izra čun tržnega deleža je treba na čeloma opraviti na podlagi podatkov o vrednosti. 
Če natančne številke za vrednost niso na volj o, se lahko izdelajo nadomestne ocene. 
Takšne ocene morajo temeljiti na drugih zanesljivih tržnih informacijah, kot so podatki o koli činah (glej člen 7(a) Uredbe o skupinskih izjemah). 
(94) Interna proizvodnja, to je proizvodnja polizdelka za lastno uporabo, je lahko zelo 
pomembna pri analizi konkurence kot ena od konkuren čnih omejitev ali pa za 
poudarjanje tržnega položaja družbe. Vendar pa se za namen opredelitve trga in 
izračun tržnega deleža za vmesno blago in st oritve interna proizvodnja ne upošteva. 
(95) Toda pri dvojni distribuciji kon čnih izdelkov, torej kada r je proizvajalec kon čnega 
izdelka tudi distributer na trgu, morata opredelitev trga in izra čun tržnega deleža 
zajemati tudi prodajo lastnega blaga, ki ga proizvajalci prodajo pr ek svojih vertikalno 
povezanih distributerjev in zastopnikov (glej člen 7(c) Uredbe o skupinskih izjemah). 
„Povezani distributerji“ so povezana podjetja v smislu člena 1(2) Uredbe o 
skupinskih izjemah
36. 
VI. POLITIKA  IZVRŠEVANJA  ZAKONODAJE  V POSAMEZNIH  PRIMERIH 
1. Okvir analize 
(96) Pri sporazumih, ki ne spadajo v podro čje uporabe skupinske izjeme, je pomembno 
proučiti, ali sporazum v posameznem primeru sodi v podro čje uporabe člena 101(1), 
in, če je tako, ali so pogoji iz člena 101(3) izpolnjeni. Če niso namenjeni omejevanju 
konkurence in zlasti ne vsebujejo nedopustnih omejitev konkurence, ni mogo če 
domnevati, da vertikalni s porazumi, ki ne spadajo v podro čje uporabe skupinske 
izjem zaradi preseganja mejnega tržnega deleža, spadajo v podro čje uporabe 
člena 101(1) ali ne izpolnjujejo pogojev iz člena 101(3). Potrebno je posami čna 
ocena verjetnih u činkov sporazuma. Podjetjem se priporo ča, da te sporazume ocenijo 
same. Sporazumi, ki ne omejujejo konkurence v smislu člena 101(1) ali ki 
izpolnjujejo pogoje iz člena 101(3), so veljavni in  izvršljivi. Na podlagi člena 1(2) 
Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe
37 ni potrebna priglasitev, da bi se uživale ugodnosti 
posameznih izjem na podlagi člena 101(3). Če Komisija prou či posamezen 
                                                 
36 Za to opredelitev trga in izra čun tržnega deleža ni pomembno, če povezani distributer prodaja tudi 
izdelke konkurentov. 
37 UL L 1, 4.1.2003, str.1. 
 
SL 34   SL sporazum, mora sama dokazati, da ta krši člen 101(1). Podjetja, ki uveljavljajo 
ugodnost na podlagi člena 101(3), nosijo dokazno breme,  da so pogoji iz navedenega 
odstavka izpolnjeni. Če se dokažejo znatni mogo či protikonkuren čni učinki, lahko 
podjetja, preden Komisija ugotovi, ali sporazum izpolnjuje pogoje iz člena 101(3), 
utemeljijo trditve o u činkovitosti in pojasnijo, zakaj je dolo čen sistem distribucij 
nepogrešljiv za zagotavljanje verjetnih koristi  potrošnikom, ne da bi pri tem prišlo do 
izključitve konkurence. 
(97) Ocena, ali vertikalni sporazum omej uje konkurenco, bo opravljena s primerjanjem 
dejanskega in verjetnega stanja v pr ihodnosti na upoštevnem trgu, na katerem so 
vertikalne omejitve, s stanjem, ki bi prevladovalo, če sporazum ne bi vseboval 
vertikalnih omejitev. Komisija bo pri ocenjevanju posameznih primerov po potrebi upoštevala dejanske in morebitne u činke. Da bi vertikalni  sporazumi s svojim 
učinkom omejevali konkurenco, morajo vplivati na dejans ko ali morebitno 
konkurenco tako, da se na upoštevnem tr gu lahko z razumno stopnjo verjetnosti 
pričakujejo negativni u činki na cene, proizvodnjo, inova cije ali na raznolikost ali 
kakovost blaga in storite v. Verjetni negativni u činki na konkurenco morajo biti 
znatni
38. Znatni protikonkuren čni učinki so verjetni, kada r vsaj ena pogodbenica ima 
ali doseže dolo čeno stopnjo tržne mo či in sporazum prispeva k vzpostavitvi, 
ohranjanju ali krepitvi te tržne mo či oziroma pogodbenicam omogo ča izkoriščanje 
take tržne mo či. Tržna mo č je sposobnost ohranjanja cen nad konkuren čno stopnjo 
ali ohranjanje proizvodnje v smislu koli čine, kakovosti in raznolikosti izdelkov ali 
inovativnosti pod konkuren čno stopnjo v daljšem obdobju. Stopnja tržne mo či, ki je 
običajno potrebna za ugotovitev kršitve v okviru člena 101(1), je nižja kot stopnja 
tržne moči, ki je potrebna za ugotovitev prevladujo čega položaja v smislu člena 102. 
(98) Vertikalne omejitve so na splošno manj škodljive od horizontalnih omejitev. Glavni 
razlog za ve čji poudarek vertikalnih omejitev je v te m, da se slednje lahko nanašajo 
na sporazum med konkurenti, ki  proizvajajo enako ali zam enljivo blago ali storitve. 
V takšnem horizontalnem odnos u lahko uveljavljanje tržne mo či ene družbe (višja 
cena njenega izdelka) koristi njenim konkurentom. To lahko konkurente spodbudi, da drug drugega spodbujajo k protikonkuren čnemu vedenju. V vertikalnih razmerjih 
je izdelek enega izhodiš če za drugega, ali druga če povedano, dejavnosti pogodbenic 
sporazuma se medsebojno dopolnj ujejo. Uveljavljanje tržne mo či družbe na trgu, ki 
je v prodajni verigi pred njo ali za nj o, bo zato škodilo povpr aševanju po izdelku 
druge. Podjetja, ki sklenejo tak sporazum, si  zato ponavadi prizad evajo, da bi drugi 
strani onemogo čile uveljavljanje tržne mo či. 
(99) Vendar tega samoomejevalnega zna čaja ni treba precenjevati. Če podjetje nima tržne 
moči, lahko skuša svoj dobi ček povečati samo z optimizacijo svojega proizvodnega 
in distribucijskega procesa, in sicer s pomo čjo vertikalnih omejitev ali brez njih. 
Zaradi dopolnjevalne vloge pogodbenic vertik alnega sporazuma pri dajanju izdelka 
na trg lahko vertikalne omejitve lahko na  splošno zagotovijo precejšen obseg za 
povečanje učinkovitosti. Vendar če podjetje ima tržno mo č, lahko skuša svoj dobi ček 
povečati tudi na ra čun svojih neposrednih konkurentov, ta ko da viša njihove stroške 
in na račun svojih kupc ev ter posledi čno tudi potrošnikov, tako da si skuša prilastiti 
del njihovega presežka. To se lahko zgodi, če si podjetji, ki sta višje in nižje v 
                                                 
38 Glej oddelek II.1. 
 
SL 35   SL prodajni verigi, de lita izredni dobi ček ali če ena od njiju uporablja vertikalne 
omejitve za prilaš čanje vseh izrednih dobi čkov. 
1.1. Negativni u činki vertikalnih omejitev 
(100) Negativni tržni u činki, ki jih lahko povzro čijo vertikalne omejitve in jih zakonodaja 
EU o konkurenci skuša prepre čevati, so naslednji: 
(a) protikonkuren čno omejevanje dostopa do trgov drugim dobaviteljem ali 
kupcem z ve čanjem ovir pri vstopu na trg ali ob širitvi na njem; 
(b) zmanjšanje konkurence med dobaviteljem in njegovimi konkurenti in/ali 
omogočanje lažjega tajnega dogovarjanja med temi dobavitelji, znano tudi kot 
zmanjšanje konkurence med blagovnimi znamkami39;  
(c) zmanjšanje konkurence med kupcem  in njegovimi konkurenti in/ali 
omogočanje lažjega tajnega dogovarjanja me d temi konkurenti, znano tudi kot 
zmanjšanje konkurence med blagovnimi znamkami, če se nanaša na 
konkurenco med distributerji na podlagi blagovne znamke al i izdelka istega 
dobavitelja; 
(d) oviranje povezovanja trgov, predvsem skupaj z omejevanjem možnosti 
potrošnikov, da blago ali storit ve kupujejo v kateri koli državi članici. 
(101) Omejevanje dostopa do trga, zmanjšan je konkurence in tajno dogovarjanje na stopnji 
proizvajalcev lahko škodi potrošnikom, zlasti s pove čanjem veleprodajnih cen 
izdelkov, omejevanjem izbora izdel kov, znižanjem njihove kakovosti ali 
zmanjšanjem ravni inovacij pri izdelkih. Omejevanje dostopa do trga, zmanjšanje 
konkurence in tajno dogovarjan je na stopnji distributerjev lahko škodi potrošnikom, 
zlasti s pove čanjem maloprodajnih cen izdelkov, omejevanjem izbora kombinacij 
cena-storitev, zmanjšanjem razpoložljivosti  in kakovosti maloproda jnih storitev in z 
zmanjšanjem ravni inovacij na podro čju distribucije.  
(102) Na trgu, kjer posamezni distributerji di stribuirajo blagovne znamke enega samega 
dobavitelja, bo zmanjšanje konkurence med di stributerji iste blagovne znamke 
povzročilo zmanjšanje konkurence znotraj blago vne znamke med temi distributerji, 
vendar ni nujno, da bo na splošno ne gativno vplivalo na konkurenco med 
distributerji. V takem primeru, če je konkurenca med blagovnimi znamkami huda, ni 
verjetno, da bo zmanjšanje konkuren ce znotraj blagovne znamke povzro čilo 
negativne u činke za potrošnike. 
(103) Izklju čni dogovori na splošno bolj omej ujejo konkurenco kot neizklju čni. Izključni 
sporazum eno pogodbenico z izrecnim j ezikom pogodbe ali njenimi dejanskimi 
učinki obvezuje, da vse ali skoraj vse s voje potrebe pokrije pri drugi pogodbenici. Pri 
prepovedi konkurence, na primer, kup ec kupuje samo eno blagovno znamko. 
Nakupna kvota pa po drugi strani kupcu do neke mere dovoljuje tudi nakup 
konkuren čnega blaga. Stopnja zaprtosti trga je torej lahko manjša pri nakupnih 
kvotah. 
                                                 
39 Tajno dogovarjanje pomeni izrecno tajno dogovarjanje in mol čeče dogovore (zavestno vzporedno 
vedenje). 
 
SL 36   SL (104) Vertikalne omejitve, sprejete za bl ago in storitve brez blagovne znamke, so na 
splošno manj škodljive od omejitev, ki vplivaj o na distribucijo blaga in storitev z 
blagovnimi znamkami. Blagovna znamka ponavadi pove ča raznolikost izdelkov in 
zmanjša njihovo zamenljivost, kar povzro či manjšo prožnost povpraševanja in 
poveča možnost za dvig cen. Razlikovanje med izdelki ali storitvami z blagovno 
znamko in tistimi brez nje pogosto sovpada z razlikovanjem med vmesnim blagom in 
storitvami ter kon čnim blagom in storitvami. 
(105) Kombiniranje vertikalnih omejitev na  splošno okrepi njihove posamezne negativne 
učinke. Vendar pa so nekatere kombinacije vertikalnih omejitev boljše za 
konkurenco, kot če se uporabijo vsaka posebej. Tako lahko na primer distributerja v 
sistemu izklju čne distribucije zamika, da bi zaradi zmanjšanja konkurence znotraj 
blagovne znamke zvišal cene. Uporaba kvot ali dolo čitev najnižje cene za nadaljnjo 
prodajo lahko omeji takšno višanje cen. Možni negativni u činki vertikalnih omejitev 
se okrepijo, če več dobaviteljev in njihovih kupcev svojo trgovino organizira na 
podoben na čin, kar povzro či nastanek t.i. kumulativnih u činkov.  
1.2. Pozitivni u činki vertikalnih omejitev 
(106) Pomembno je priznati, da imajo lahko vertikalne omejitve pozitivne u činke, tako da 
zlasti spodbujajo necenovno konkurenco in ve čjo kakovost storitev. Če podjetje nima 
tržne mo či, lahko skuša svoj dobi ček povečati samo z optimizacijo svojega 
proizvodnega ali distribucijskega procesa. V številnih primerih so lahko vertikalne 
omejitve v tem pogledu v veliko pomo č, ker lahko obi čajni odnosi med dobaviteljem 
in kupcem, kjer se pri dolo čeni transakciji dolo čita samo cena in koli čina, povzro čijo 
suboptimalno raven naložb in prodaje. 
(107) Čeprav si te smernice prizadev ajo podati pošten pregled razli čnih utemeljitev za 
vertikalne omejitve, pa nikakor niso dokon čne ali iz črpne. Uporaba nekaterih 
vertikalnih omejitev je lahko upravi čena iz naslednjih razlogov: 
(a) Rešitev problema „neupravi čenega okoriš čanja“. Distribute r lahko promocijska 
prizadevanja drugega dist ributerja obrne v svojo kor ist. Ta vrsta težav se 
najpogosteje pojavlja na ravni prodaj e na debelo in prodaje na drobno. 
Izključna distribucija ali podobne omejitve lahko pomagajo prepre čevati takšno 
neupravičeno okoriš čanje. Neupravi čeno okoriš čanje se lahko pojavi tudi med 
dobavitelji, na primer tam, kjer dobav itelj vlaga v promocijo  v prostorih kupca, 
na splošno na maloprodajni ravni, ki lahko pritegne tudi odjemalce za njegove 
konkurente. Omejitve, kot je pre poved konkurence, lahko pomagajo pri 
uspešnem reševanju problema neupravi čenega okoriš čanja40. 
 Vendar pa lahko problem predstavlja samo dejansko neupravi čeno okoriš čanje. 
Neupravičeno okoriš čanje med kupci se lahko pojavi  samo na ravni storitev 
pred prodajo in drugih promocijskih dejavnostih, vendar ne pri poprodajnih storitvah, za katere lahk o distributer kupcem zara čuna ločeno. Izdelek mora biti 
ponavadi relativno nov ali tehni čno zapleten ali mora imeti sloves, ki pretežno 
                                                
 
40 Dejanske koristi potrošnikov od dodatnih promocijskih prizadevanj so odvisne od tega, ali je dodatna 
promocija informativna in prepri čljiva ter tako prinese ugodnosti številnim novim odjemalcem, ali pa 
pretežno doseže odjemalce, ki že vedo, kaj želijo kupiti, in katerim dodatna promocija prinaša samo 
povečanje cene oziroma predvsem to. 
 
SL 37   SL določa povpraševanje po njem, saj lahko odjemalec v nasprotnem primeru na 
osnovi preteklih nakupov zelo dobro ve, kaj želi. Prav tako mora biti izdelek 
razumno visoke vrednosti, saj druga če ni dovolj zanimiv za odjemalca, da bi v 
eni trgovini iskala informacije, potem pa  izdelek kupila v drugi. In kot zadnje, 
dobavitelj ne sme imeti možnosti, da  v praksi vsem kupcem s pogodbo vsili 
učinkovito promocijo ali obveznos ti v zvezi s storitvami. 
 Neupravi čeno okoriš čanje med dobavitelji je prav tako omejeno na posebne 
položaje, torej na primere, v katerih se  promocija odvija v prostorih kupca in je 
generična, ne pa zna čilna za posamezno blagovno znamko. 
(b) „Odpiranje novih trgov ali vstopanje nanje“. Če želi proizvajalec vstopiti na 
nov geografski trg, na primer s prvim izvozom v drugo državo, lahko to zajema 
posebne „za četne naložbe“, ki jih ima distri buter pri uveljavljanju blagovne 
znamke na trgu. Da se lokalnega distributerja prepri ča v te naložbe, se lahko 
zgodi, da mu je potreb no zagotoviti ozemeljsko zaš čito, tako da si lahko te 
naložbe povrne z za časnim zara čunavanjem višje cene. Distributerji s sedežem 
na drugih trgih bi torej morali imeti za dolo čen čas prepoved prodaje na novem 
trgu (glej tudi odstavek 61 v oddelku III.4). To je poseben primer 
neupravičenega okoriš čanja iz točke (a). 
(c) Rešitev problema „neupravi čenega okoriš čanja pri certificiranju“. V nekaterih 
sektorjih so nekateri trg ovci na drobno znani po tem, da imajo na zalogi samo 
„kakovostne“ izdelke. V takšnem pr imeru je lahko prodaja prek teh 
prodajalcev na drobno bistvenega po mena za uvajanje novega izdelka. Če 
proizvajalec na za četku ne more omejiti svoje prodaje na visoko cenjene 
prodajalne, tvega, da bo njegov izdelek izgubil na vrednosti in ne bo u činkovito 
dan na trg. Zato lahko obstaja razlog za za časno sprejemljivost omejitev, kot 
sta izklju čna ali selektivna distribucija. Ta  mora trajati dovolj dolgo, da se 
zagotovi uvedba novega izdelka, venda r ne tako dolgo, da bi bilo ovirano 
širjenje izdelka v ve čjem obsegu. Take ugodnosti so verjetnejše pri blagu, ki ga 
lahko ocenimo šele na podlagi izkušenj,  ali pri zahtevnem blagu, ki za 
končnega potrošnika predstavlja relativno velik nakup. 
(d) Tako imenovani „problem zadržanja“. V časih so potrebne naložbe dobavitelja 
ali kupca zaradi posameznega odjem alca, denimo v posebno opremo ali 
usposabljanje. Proizvajalec sestavnih del ov mora na primer narediti nove stroje 
in orodje, da lahko izpolni posebno zah tevo enega od svo jih odjemalcev. 
Vlagatelj morda ne bo opravil potre bnih naložb, dokler ni posebna dobava 
dokončno dogovorjena. 
 Toda kot pri drugih primerih neupravi čenega okoriš čanja, mora biti tudi tukaj 
izpolnjenih nekaj pogojev, preden je nevarnost premajhne naložbe resni čna ali 
pomembna. Prvi č, mora biti naložba vezana izklju čno na ta odnos. Naložba 
dobavitelja se šteje za vezano na posamezen poslovni odnos, če je po izteku 
pogodbe ne more uporabiti za zagotavljan je drugih dobav in jo lahko proda 
samo s precejšnjo izgubo. Naložba kup ca se šteje za vezano na posamezen 
poslovni odnos, če je po izteku pogodbe ne more uporabiti za nakup in/ali 
uporabo izdelkov, ki jih zagotavljajo drugi dobavitelji in jo lahko proda samo s precejšnjo izgubo. Naložba je tako vezana izklju čno na to razmerje, ker se 
lahko uporablja na primer samo za pr oizvodnjo sestavnega dela za dolo čeno 
 
SL 38   SL blagovno znamko ali za zalaganje dolo čene blagovne znamke in je torej ni 
mogoče donosno uporabljati za proizvodnjo a li nadaljnjo prodajo izdelkov 
druge blagovne znamke. Drugi č, biti mora dolgoro čna naložba, ki se ne povrne 
na kratki rok. In tretji č, naložba mora biti asimetri čna, kar pomeni, da ena 
pogodbenica vloži ve č kot druga. Če so izpolnjeni ti pogoji, ponavadi obstaja 
dober razlog za uvedbo vertikalne omejitve za čas, potreben za amortizacijo 
naložbe. Ustrezne vertikalne omejitve so prepoved konkurence ali dolo čanje 
kvot, če je vlagatelj dobavitelj, in izklju čna distribucija, izklju čna dodelitev 
odjemalcev ali obveznost izklju čne dobave, če je vlagatelj kupec. 
(e) „Poseben problem zadržanja, ki se lahko pojavi v primeru prenosa bistvenega 
tehničnega znanja in izkušenj“. Že prenesenega tehni čnega znanja in izkušenj 
ni mogoče vzeti nazaj in njegov dobavitelj morda ne želi, da se uporablja za 
njegove konkurente ali da ga  uporabljajo ti konkurenti. Če tehnično znanje in 
izkušnje ni bilo zla hka na voljo kupcu, če je bistveno in nepogrešljivo za 
delovanje sporazuma, lahko takšen prenos upravi či omejitev, kot je prepoved 
konkurence, kar navadno ne spada v podro čje uporabe člena 101(1). 
(f) „Problem vertikalnih zunanjih u činkov“. Trgovec na drobno morda ne bo 
užival vseh ugodnosti svojih dejavnosti za izboljšanje prodaje; nekatere 
ugodnosti lahko gredo proizvajalcu. Od vsak e dodatne enote, ki jo trgovec na 
drobno proda z znižanjem malo prodajne cene ali s pove čanjem svojih 
prizadevanj pri prodaji, ima prodajalec koristi, če veleprodajne cene enote 
presegajo njene mejne stroške proizvodnj e. Zato je lahko proizvajalec zaradi 
dejavnosti trgovca na drobno dele žen pozitivnih zunanjih u činkov in z glediš ča 
proizvajalca lahko trgovec na drobno postavlja previsoke cene in/ali si premalo 
prizadeva pri prodaji. Negativnim zunanjim u činkom previsokih cen, ki jih 
postavlja trgovec na drobno, se v časih reče „problem dvojne marže“ in se mu 
lahko izogne tako, da se trgovcu na drobno naloži najvišja dovoljena cena za nadaljnjo prodajo. Pove čanju prizadevanj trgovca na  drobno pri prodaji lahko 
prispevajo selektivna  distribucija, izklju čna distribucija ali podobne omejitve
41. 
(g) „Ekonomija obsega v distribuciji“. La hko se zgodi, da želi proizvajalec 
izkoriščati ekonomijo obsega in s tem zn ižati maloprodajne cene svojega 
izdelka, ter zaradi tega koncentrirati nadaljnjo prodajo s vojih izdelkov na 
omejeno število distributerje v. Za to lahko uporablja izklju čno distribucijo, 
nalaganje kvot v obliki zahteve glede minimalnega naro čila, selektivno 
distribucijo, ki vsebuje takšno zahtevo, ali izklju čno oskrbo. 
(h) „Pomanjkljivosti kapitalskega trga“. Obi čajni ponudniki kapitala (banke, trgi 
lastniških vrednostnih papirjev) lahko kapital zagotavljajo suboptimalno, če 
imajo pomanjkljive informacije o zanesljivosti posojilojemalca ali če ni 
zadostne osnove za zavarovanje posojila.  Kupec ali dobavitelj lahko imata 
boljše informacije in lahko z izklju čnim razmerjem pridobita dodatno 
zavarovanje za njegovo naložbo. Če dobavitelj kupcu zagotovi posojilo, lahko 
to za kupca povzro či prepoved konkurence ali nalaganje kvot. Če kupec 
zagotovi posojilo dobavitelju, je lahko to razlog za izklju čno dobavo ali 
nalaganje kvot za dobavitelja. 
                                                 
41 Vendar pa glej prejšnjo opombo. 
 
SL 39   SL (i) „Enotnost in standardizacija kakovosti“. Vertikalna omejitev lahko pomaga 
ustvariti podobo blagovne znamke, tako da se distributerjem vsili dolo čena 
enotnost in standardizacija, s čimer se pove ča privlačnost izdelka za kon čnega 
potrošnika in njegova prodaja. To lahko na primer najdemo v selektivni distribuciji in franšizingu. 
(108) Iz devetih primerov iz odstavka 107 je razvidno, da bodo vertikalni sporazumi pod 
določenimi pogoji pripomogli k u činkovitosti in razvoju novih trgov in da lahko to 
prevlada nad morebitnimi negativnimi u činki. Najbolj upravi čene so na splošno 
vertikalne omejitve z omejenim trajanjem, ki pripomorejo k uvedbi novih zahtevnejših izdelkov ali zaš čiti naložb, vezanih na posamezen poslovni odnos. 
Vertikalna omejitev je v časih nujna tako dolgo, dokler  dobavitelj svoj izdelek 
prodaja kupcu (glej zlasti primere iz odstavka 107, to čke (a), (e), (f), (g) in (h)). 
(109) Razli čne vertikalne omejitve so v veliki me ri zamenljive med seboj. Zato se lahko 
isti problem neu činkovitosti reši z razli čnimi vertikalnimi omejitvami. Ekonomija 
obsega v distribuciji se na pr imer lahko doseže z uporabo izklju čne distribucije, 
selektivne distribucije, na laganjem kvot ali izklju čne oskrbe. Vendar imajo lahko 
vertikalne omejitve razli čne negativne u činke na konkurenco, kar igra pomembno 
vlogo pri razpravi o nujnosti na podlagi člena 101(3). 
1.3. Metodologija ocene 
(110) Ocenjevanje vertikalne omejitve na splošno poteka v štirih korakih
42: 
(a) Najprej morajo vpletena podjetja ugotovi ti tržna deleža dobav itelja in kupca na 
trgu, na katerem dobavitelj prodaja p ogodbene izdelke, kupec pa jih kupuje. 
(b) Če posamezna upoštevna tržna deleža dobavi telja in kupca ne presegata mejnih 
30 %, vertikalni sporazum pokriva Uredba o skupinskih izjemah, ob 
upoštevanju nedopustnih omejitev in izvzetih omejitev, dolo čenih v tej uredbi. 
(c) Če je upoštevni tržni delež dobavitelja in /ali kupca višji od mejnih 30 %, je 
treba oceniti, ali vertikalni sporazum spada v podro čje uporabe člena 101(1). 
(d) Če vertikalni sporazum spada v podro čje uporabe člena 101(1), je treba 
proučiti ali izpolnjuje pogoje za izvzetje na podlagi člena 101(3). 
1.3.1. Dejavniki, ki se upoštevajo pri ocenjevanju na podlagi člena 101(1) 
(111) Pri ocenjevanju primerov, pri katerih je presežen mejni tržni delež 30 %, bo Komisija 
opravila celotno analizo položaja z vidika konk urence. Pri ugotavljanju ali vertikalni 
sporazum povzro ča občutno omejevanje konkurence na podlagi člena 101(1) so 
zlasti pomembni nasl ednji dejavniki: 
(a) narava sporazuma; (b) tržni položaj pogodbenic; 
                                                
 
42 Ti koraki niso namenjeni predstavitvi pravnega utemeljevanja, ki bi mu morala slediti Komisija pri 
sprejemanju odlo čitev. 
 
SL 40   SL (c) tržni položaj konkurentov; 
(d) tržni položaj kupcev pogodbenih izdelkov; (e) vstopne ovire; (f) zrelost trga; (g) stopnja trgovine; (h) narava izdelka; (i) drugi dejavniki. 
(112) Pomembnost posameznih dejavnikov se lahko razlikuje glede na posamezen primer 
in je odvisna od vseh drugih dejavnikov. Visok tržni delež pogodbenic je na primer navadno dober kazalnik tržne mo či, vendar pa pri majhnih vstopnih ovirah morda ne 
bo pokazal tržne mo či. Zato ni mogo če zagotoviti strogih pravil glede pomembnosti 
posameznih dejavnikov.  
(113) Vertikalni sporazumi so lahko razli čnih oblik. Zato je pomembno analizirati naravo 
sporazuma z vidika omejitev, ki jih vse buje, njihovo trajanje in odstotek skupne 
prodaje na trgu, na katero te omejitve vp livajo. Morda se ni treba omejiti le na 
izrecne dolo čbe sporazuma. Obstoj implicitnih omejitev lahko izhaja iz na čina, kako 
pogodbenice izvajajo sporazum, in spodbud, s katerimi se sre čujejo. 
(114) Tržni položaj pogodbenic je k azalnik morebitne stopnje tržne mo či dobavitelja, 
kupca ali obeh. Višji je njihov tržni delež, ve čja je verjetnost njihove tržne mo či. To 
zlasti velja, če tržni delež kaže na stroš kovne prednosti ali druge konkuren čne 
prednosti pred konkurenti. Take konkuren čne prednosti so lahko na primer posledica 
tega, da je pogodbenica prva na trgu (ima najboljšo lokacijo itd.), je lastnica 
bistvenih patentov ali ima boljšo tehnologij o, vodilna med blagovnimi znamkami ali 
ima večji portfelj izdelkov. 
(115) Za ocenjevanje tržnega položaja konkuren tov se uporabljata ista kazalnika, to sta 
tržni delež in morebitne konkuren čne prednosti. Mo čnejši kot so konkurenti in ve č 
kot jih je, manjše je tveganje, da bodo pogodbenice same lahko uveljavljale svojo 
tržno moč in omejile dostop do trga ali zmanjšale konkurenco. Prou čiti je treba tudi, 
ali obstajajo u činkovite in pravo časne nasprotne strategije, ki bi jih konkurenti lahko 
uporabili. Vendar pa če postane število konkurentov razmeroma nizko in je njihov 
tržni položaj (velikost, st roški, možnosti raziskav in  razvoja itd.) dokaj podoben, 
lahko takšna tržna struktura pove ča tveganje tajnega dogovarj anja. Tržni deleži, ki 
nihajo ali se hitro spreminjajo, so na  splošno kazalnik intenzivne konkurence. 
(116) Tržni položaj odjemalcev pogodbenic kaže, ali ima kupno mo č eden ali ve č teh 
odjemalcev. Prvi kazalnik kupne mo či je tržni delež odjemalca na nakupnem trgu. Ta 
delež kaže na pomembnost njegovega povpraševanja za morebitne dobavitelje. Drugi kazalniki se osredoto čajo na položaj odjemalca na njegovem trgu za nadaljnjo 
prodajo, vklju č
no z zna čilnostmi, kot so velika geogr afska razpršenost njegovih 
prodajnih mest, lastne blagovne znamke, vklju čno s trgovinskimi blagovnimi 
znamkami, in ugled blagovne znamke pri kon čnih potrošnikih. V nekaterih 
okoliščinah lahko kupna mo č pogodbenicam prepre či uveljavljanje tržne mo či ter 
 
SL 41   SL tako prepre či težave s konkurenco, ki bi sicer nastale. To zlasti velja, če imajo mo čni 
odjemalci sposobnost in spodbudo, da nove vire oskrbe dajo na trg, če pride do 
majhnega, a trajnega povišanja relativnih cen. Če močni odjemalci izkoriš čajo 
ugodne pogoje samo zase ali prep rosto preložijo vsako pove čanje cen na svoje 
odjemalce, njihov položaj drugim pogodbenicam ne onemogo ča, da bi uveljavljale 
svojo tržno mo č. 
(117) Vstopne ovire se merijo po tem, koli ko lahko že uveljavljene družbe na trgu povišajo 
svoje cene nad konkuren čno raven, ne da bi prite gnile nove konkurente. Brez 
vstopnih ovir bi hiter in  lahek vstop na trg odpra vil možnost ustvarjanja dobi čka na 
podlagi povišanja cen. Vstopne ovire se  lahko praviloma štejejo za majhne, če je 
verjetno, da se u činkovit vstop na trg, ki prepre čuje ali odpravi uveljavljanje tržne 
moči, lahko zgodi v letu ali dveh. Vstopne  ovire lahko izhaja jo iz številnih 
dejavnikov, kot so ekonomija obsega in povezanosti, vladni predpisi, zlasti če 
določajo izklju čne pravice, državne pomo či, uvozne tarife, pravice intelektualne 
lastnine, lastništvo nad viri, pri kateri h je ponudba omejena,  na primer zaradi 
naravnih omejitev43, osnovna oprema, prednost prvega na trgu in zvestoba 
potrošnikov blagovni znamki, ki jo ustvarja mo čno oglaševanje v dolo čenem 
obdobju. Vertikalne omejitve in vertik alno povezovanje lahko prav tako u činkujejo 
kot vstopna ovira, s tem da otežujejo dostop in izklju čujejo (potencialne) konkurente. 
Vstopne ovire so lahko na ra vni dobavitelja, na ravni kupc a ali pa na obeh ravneh. 
Vprašanje, ali bi bilo treba nekatere od teh dejavnikov opisati kot vstopne ovire, je 
zlasti odvisno od tega, ali povzro čajo nepovratne stroške. Nepovratni stroški so 
stroški, ki so potrebn i za vstop ali delovanje na trgu, vendar pa se ob izstopu s trga ne 
povrnejo. Oglaševalski stroški za pridobi vanje zvestobe potrošnikov so ponavadi 
nepovratni stroški, razen če podjetje, ki zapusti trg, pr oda svojo blagovno znamko ali 
pa jo brez izgube uporabi kje drugje. Ve čji kot so nepovratni stroški, bolj morajo 
nova podjetja, ki vstopajo na trg, pretehtati tveganost vstopa na trg in bolj verodostojno lahko že prisotna podjetja na trgu grozijo, da se bodo spoprijela z novo 
konkurenco, saj je zanje zaradi nepovrat nih stroškov zelo dr ago zapustiti trg. Če so 
na primer distributerji vezani na pr oizvajalca s prepovedjo konkurence, bo u činek 
zaprtja trga pomembnejši, če bo ustanavljanje lastni h distributerjev povzro čilo 
nepovratne stroške za podjetje, ki želi vstopiti  na trg. Vstop na trg na splošno zahteva 
nepovratne stroške, ve čje ali manjše. Zaradi tega je  dejanska konkurenca na splošno 
bolj učinkovita in bo imela pri ocenjevanju primera ve čjo težo kot potencialna 
konkurenca. 
(118) Zrel trg je  trg, ki že nekaj časa obstaja, na katerem se uporablja tehnologija, ki je 
dobro znana, razširjena in se ne spre minja veliko, na katerem ni pomembnejših 
inovacij pri blagovnih znamkah in na katere m je povpraševanje relativno stabilno ali 
upada. Na takem trgu so negativni u činki bolj verjetni kot na bolj dinami čnih trgih. 
(119) Stopnja trgovine je povezan a z razlikovanjem med polizdelk i in vmesnimi storitvami 
ter končnimi proizvodi in storitvami. Polizdelk i in vmesne storitve se prodajajo 
podjetjem, da jih uporabljajo kot vzvod za pr oizvodnjo drugega blag a ali storitev in 
na splošno niso priznani kot kon čni proizvodi ali storitve. Kupci polizdelkov so 
ponavadi dobro informirani odjemalci, ki lahko ocenijo kakovost in se zato manj 
zanašajo na blagovno znamko in podobo. Kon čni proizvodi se neposredno ali 
                                                
 
43 Glej Odlo čbo Komisije 97/26/ES (zadeva št. IV/M.619 – Gencor/Lonrho ), UL L 11, 14.1.1997, str. 30. 
 
SL 42   SL posredno prodaja kon čnim potrošnikom, ki se pogosto bolj zanašajo na blagovno 
znamko in podobo. Ker se morajo distributerj i (trgovci na drobno, trgovci na debelo) 
odzivati na povpraševanje kon čnih potrošnikov, je lahko konkurenca bolj ogrožena, 
če se distributerjem onemogo ča prodajanje ene ali ve č blagovnih znamk, kot pa če se 
kupcem polizdelkov prepre či kupovanje konkuren čnih izdelkov pri nekaterih virih 
oskrbe.  
(120) Narava izdelka ima pri ocen jevanju negativnih in pozitivnih u činkov, za katere 
obstaja verjetnost, da se bodo poja vili, pomembno vl ogo zlasti pri kon čnih 
proizvodih. Pri ocenjevanj u verjetnih negativnih u činkov je pomembno, ali so izdelki 
na trgu bolj homogeni ali he terogeni, ali je izdelek drag, ali zavzema velik del 
potrošnikovega prora čuna, ali je poceni in ali gre za enkraten ali ve čkraten nakup 
tega izdelka. Na splošno velja, da obstaja ve čja verjetnost negativnega u činka 
vertikalnih omejitev, če je izdelek bolj heterogen in  manj drag ter predstavlja 
enkraten nakup. 
(121) Pri ocenjevanju posameznih omejitev je treba v časih upoštevati tudi druge dejavnike. 
Med njimi so lahko kumulativni u činek, tj. pokritje tr ga s podobnimi sporazumi 
drugih akterjev na trgu, ali je sporazum „vsiljen“ (ve činoma veljajo omejitve ali 
obveznosti za eno pogodbenico) ali „dogovorje n“ (obe pogodbenici sprejemata 
omejitve ali obveznosti), pravni okvir in ve denje, ki lahko nakazuje ali lajša tajno 
dogovarjanje, kot so prevladujo č položaj pri dolo čanju cen, vnaprej oznanjene 
spremembe cen in razprave o „pravi“ cen i, cenovna togost kot odziv na presežne 
zmogljivosti, diskriminacija pri cena h in preteklo tajno dogovarjanje. 
1.3.2. Dejavniki, ki se upoštevajo pri ocenjevanju na podlagi člena 101(3) 
(122) Celo omejevalni vertikalni sporazu mi imajo lahko za konkurenco tudi pozitivne 
učinke v obliki u činkovitosti, ki lahko odtehtajo u činke sporazumov, ki omejujejo 
konkurenco. Taka presoja se opravi v smislu člena 101(3), ki vsebuje izjemo glede 
uporabe prepovedi iz člena 101(1). Za uporabo te izjeme  mora vertikalni sporazum 
ustvariti objektivne gospodarske  koristi, omejevanje konkure nce mora biti nujno za 
dosego učinkovitosti, potrošnikom mora biti zagotovljen pravi čen delež pove čanih 
učinkovitosti in sporazum pogodbenicam ne sme dati možnosti izklju čitve 
konkurence glede znatnega dela zadevnih izdelkov44. 
(123) Presoja omejevalnih sporazumov na podlagi člena 101(3) se opravi v okviru 
dejanskih okoliš čin sporazuma45 in na osnovi dejstev, ki obstajajo v danem trenutku. 
Ta presoja upošteva pomembne spre membe dejstev. Pravilo o izjemi iz člena 101(3) 
se uporablja, dokler so izpolnjen i vsi štirje pogoji, in se pr eneha uporabljati, ko to ne 
velja več46. Pri uporabi člena 101(3) v skladu s temi na čeli je treba upoštevati za četne 
nepovratne investicije katere  koli izmed odjemalcev ter čas in omejitve, ki so 
potrebni, da se izvede in povrne investicija, povezana s pove čanjem učinkovitosti.  
                                                 
44 Glej Obvestilo Komisije – Sporo čilo – Smernice o uporabi člena 81(3) Pogodbe iz opombe 4, 
UL C 101, 27.4.2004, str. 97. 
45 Glej sodbo Sodiš ča v združenih zadevah 25/84 in 26/84, ( Ford , Recueil 1985, str. 2725). 
46 V zvezi s tem glej na primer Odlo čbo Komisije 1999/242/EC ( zadeva št. IV/36.237 – TPS), UL L 90, 
2.4.1999, str. 6. Podobno se prepoved iz člena 101(1) lahko uporablja le tako dolgo, dokler ima 
sporazum omejevalni cilj ali omejevalne posledice. 
 
SL 43   SL (124) Prvi pogoj iz člena 101(3) zahteva presojo ob jektivnih koristi z vidika u činkovitosti, 
ki jih ustvari sporazum. V tem pogle du lahko vertikalni sporazumi pogosto 
pripomorejo k izboljšanju u činkovitosti, kot je opisano v oddelku 1.2, tako da 
izboljšajo na čin, na katerega pogodbenice izvajajo svoje dopolnjevanje dejavnosti. 
(125) Komisija bo pri uporabi preskusa nujnosti iz člena 101(3) zlasti preu čila, ali 
posamične omejitve omogo čajo učinkovitejšo proizvodnjo, nakup in/ali (nadaljnjo) 
prodajo pogodbenih izdelkov, kot bi bilo mogo če, če zadevne omejitve ne bi bilo. Pri 
tem ocenjevanju je treba upoštevati tržne pogoje in dejanske okoliš čine, s katerimi se 
pogodbenice sre čujejo. Podjetjem, ki se sklicujejo na uporabo člena 101(3), ni treba 
proučiti hipoteti čnih in teoreti čnih alternativ. Vendar pa morajo pogodbenice 
pojasniti in ponazoriti, zakaj bi bile na videz realne in precej manj omejevalne 
alternative znatno manj u činkovite. Če bi uporaba na videz poslovno realne in manj 
omejevalne alternative povzro čila znatne izgube u činkovitosti, se zadevna omejitev 
šteje za nujno. 
(126) Pogoj, da mora biti potrošnikom zagotovljen pravi čen delež doseženih koristi, 
pomeni, da morajo potrošniki izdelkov, ki so bili kupljeni in/ali (pre)prodani na 
podlagi vertikalnega sporazuma, prej eti vsaj nadomestilo za negativne u činke 
sporazuma47. Z drugimi besedami, pove čane učinkovitosti morajo v celoti izravnati 
verjetne negativne u činke na cene, obseg proizvodnje in druge pomembne dejavnike, 
ki jih povzro či sporazum. 
(127) Zadnji pogoj iz člena 101(3), po katerem spor azum pogodbenicam ne sme dati 
možnosti izklju čitve konkurence glede znatnega  dela zadevnih izdelkov, 
predpostavlja analizo preostalih konkuren čnih pritiskov na trg in vpliva sporazuma 
na take vire konkurence. Pri uporabi zadnjega pogoja iz člena 101(3) je treba 
upoštevati razmerje med členom 101(3) in členom 102. V skladu s sodno prakso 
uporaba člena 101(3) ne more prepre čiti uporabe člena 10248. Poleg tega je treba 
člen 101(3) zaradi doslednosti ra zlagati tako, da izklju čuje uporabo pravila o izjemi 
za omejevalne sporazume, ki pomenijo zlorabo prevladujo čega položaja, saj si 
člena 101 in 102 prizadevata ohranjati u činkovito konkurenco na trgu49. Vertikalni 
sporazum morda ne izklju čuje učinkovite konkurence, saj ne odpravlja vseh ali 
večine obstoje čih virov dejanske ali potencialne konkurence. Konkuren čnost med 
podjetji je bistveno gonilo gospodarske u činkovitosti, vklju čno z dinami čnim 
izboljšanjem u činkovitosti v obliki inovacij. Brez te konkuren čnosti prevladujo če 
podjetje ne bo imelo do volj spodbud, da bi še naprej dosegalo ve čjo učinkovitost in 
jo prenašalo na druge. Če ni preostale konkurence in nobene predvidene grožnje 
vstopa na trg, zaš čita konkuren čnosti in konkuren čnega procesa prevlada nad 
morebitnim doseganjem ve čje učinkovitosti. Vertikalni sporazum, ki ohranja, 
                                                 
47 Glej odstavek 85 Sporo čila Komisije – Obvestilo – Smernice o uporabi člena 81(3) Pogodbe, 
UL C 101, 27.4.2004, str. 97. 
48 Glej sodbo Sodiš ča v združenih zadevah C-395/96 P in C-396/96 P ( Compagnie Maritime Belge , 
Recueil 2000, str. I–1365, to čka 130). Podobno uporaba člena 101(3) ne prepre čuje uporabe pravil 
Pogodbe o prostem pretoku blaga, storitev, oseb in kapitala. Te dolo čbe se v nekaterih okoliš činah 
uporabljajo za sporazume, sklepe in usklajena ravnanja v smislu člena 101(1), v zvezi s tem glej sodbo 
Sodišča v zadevi, Wouters  (C-309/99, Recueil 2002, str. I–1577, to čka 120). 
49 V zvezi s tem glej sodbo Sodiš ča prve stopnje v zadevi Tetra Pak  (I) (T-51/89, Recueil 1990, 
str. II-309. Glej tudi odstavek 106 Sporo čila Komisije - Obvestilo – Smernice o uporabi člena 81(3) 
Pogodbe, UL C 101, 27.4.2004, str. 97. 
 
SL 44   SL ustvarja ali krepi tržni polo žaj, ki se približuje monopolu, obi čajno ni mogo če 
upravičiti z razlogom, da dosega tudi ve čjo učinkovitost. 
2. Analiza posebnih vertikalnih omejitev 
(128) Najpogostejše vertikalne omejitve in  njihove kombinacije so analizirane v 
nadaljevanju na podlagi okvira analize iz  odstavkov 96 do 127. Obstajajo tudi druge 
omejitve in kombinacije, ki se v teh sm ernicah neposredno ne obravnavajo. Vendar 
pa se obravnavajo po enakih na čelih in z enakim poudarkom na njihovem u činku na 
trg. 
2.1. Združevanje pod eno blagovno znamko 
(129) Pod naslov „združevanje  pod eno blagovno znamko“ spadajo sporazumi, katerih 
glavni element je dejstvo, da kupca zavezu jejo, da svoja naro čila za dolo čeno vrsto 
izdelka oddaja enemu dobavitelju. Ta element lahko med drugim najdemo tudi pri prepovedi konkurence in nalaganju na kupnih kvot kupcu. Dogovor o prepovedi 
konkurence temelji na obveznosti ali spodbujevalni shemi, po kateri mora kupec ve č 
kot 80 % svojih nakupov na dolo čenem trgu opraviti pri enem samem dobavitelju. 
To ne pomeni, da lahko kupec kupuje sa mo neposredno pri tem dobavitelju, ampak 
tudi, da kupec ne bo kupoval in pr eprodajal ali vgrajeval konkuren čnega blaga ali 
storitev. Nalaganje nakupnih kvot je blažj a oblika prepovedi konkurence, pri kateri 
kupec zaradi spodbud ali obveznosti, za kate re sta se dogovoril a z dobaviteljem, 
svoje nakupe v veliki meri opravi pri enem  dobavitelju. Nalaganje nakupnih kvot je 
na primer lahko v obliki zahtev glede minimalnih nakupov, zahtev glede zalog ali 
nelinearnih cen, kot so sheme popustov pod dolo čenimi pogoji ali dvodelne cene 
(fiksni del cene plus cena na enoto). Pri čakovati je, da bo imela tako imenovana 
„angleška klavzula“, ki od kupca zahteva, da poro ča o vsaki boljši ponudbi in mu 
omogoča, da jo sprejme, samo če dobavitelj sam ne more ponuditi enako ugodne 
ponudbe, enak u činek kot prepoved konkurence, zlasti če mora kupec razkriti, kdo 
mu je dal boljšo ponudbo.  
(130) Morebitna konkuren čna tveganja združevanja po eno blagovno znamko so zaprtje 
trga za konkuren čne in potencialne dobavitelje, zmanjšanje konkurence in 
omogočanje lažjega tajnega dogovarjanja me d dobavitelji v primeru kumulativne 
uporabe ter, če je kupec trgovec na drobno, ki prodaja kon čnim potrošnikom, izguba 
konkurence med blagovnimi znamkami na prodajnem mestu. Taki omejevalni u činki 
neposredno vplivajo na konkurenco med blagovnimi znamkami. 
(131) Združevanje pod eno blagovno znamko je ob upoštevanju časovne omejitve petih let 
za prepoved konkurence izvzeto z Uredbo o skupinskih izjemah, če posamična tržna 
deleža dobavitelja in  kupca ne presegata 30 %. Preostanek tega oddelka vsebuje 
navodila za ocenjevanje posameznih prim erov nad mejnim tržnim deležem ali po 
časovnem roku petih let. 
(132) Združevanje pod eno blagovno znamko enega dolo čenega dobavitelja lahko še zlasti 
povzroča protikonkuren čno omejevanje dostopa, če konkurenti, ki še niso prisotni na 
trgu, ko se sklepajo obveznosti, ali ki ne  morejo konkurirati za zagotavljanje celotne 
ponudbe pogodbenicam, brez teh obveznos ti izvajajo velik konkuren čen pritisk. 
Konkurenti ne morejo tekmovati pri za gotavljanju celotn ega povpraševanja 
posameznega odjemalca, ker je dobavitelj neiz ogibni trgovinski pa rtner vsaj za del 
 
SL 45   SL povpraševanja na trgu, ker je na primer nje gova blagovna znamka „izdelek, ki ga je 
treba imeti“ in je priljubljena pri veliko kon čnih potrošnikih ali ker so omejitve 
zmogljivosti drugih dobaviteljev takšne, da  lahko del povpraševanja zagotovi samo 
zadevni dobavitelj50. „Tržni položaj doba vitelja“ je glavnega pomena za ocenjevanje 
protikonkuren čnih učinkov, ki jih lahko ima združevanje  pod eno blagovno znamko.  
(133) Če lahko konkurenti enakovredno tekmujej o za celotno povpraševanje vsakega 
posameznega odjemalca, na splošno ni verj etno, da bi obveznos ti združevanja pod 
eno blagovno znamko enega dolo čenega dobavitelja ovirale u činkovito konkurenco, 
razen če se odjemalcem oteži zamenjavo dobav iteljev zaradi traj anja in pokritja 
obveznosti združevanja pod eno blagovno znamko. Višji kot je njegov vezani tržni delež, to je tisti del njegovega tržnega deleža, ki se prodaja v okviru ene blagovne 
znamke, ve čja je verjetnost ob čutnega omejevanja dostopa do trga. Prav tako je 
verjetno, da dlje kot traj ajo obveznosti združevanj a pod eno blagovno znamko, ve čje 
bo omejevanje dostopa do trga. Pri prepovedi  konkurence, krajši od enega leta, ki jo 
skleneta podjetji, ki nimata prevladujo čega položaja na trgu, se na splošno ne šteje, 
da bodo povzro čile protikonkuren čne učinke ali neto negativne u činke. Obveznosti 
združevanja pod eno blagovno znamko, ki trajaj o od enega do petih let in jih sklenejo 
podjetje brez prevladujo čega položaja na trgu, nava dno zahtevajo pravilno 
uravnovešanje u činkov, ki spodbujajo konkurenco in tis tih, ki jo omejujejo, medtem 
ko se obveznosti združevanja pod eno blagovno znamko, ki trajajo ve č kot pet let, pri 
večini naložb ne štejejo za potrebne za izboljšanje u činkovitosti ali pa je to 
izboljšanje u činkovitosti premajhno, da bi odtehtalo njihov u činek zapiranja trga. 
Obveznosti združevanja pod eno blagovno znamko je prej rezultat protikonkuren čnega omejevanja dostopa, ko vanj vstopijo prevladujo ča podjetja. 
(134) Pri ocenjevanju tržne mo či dobavitelja je pomemben „tržni položaj njegovih 
konkurentov“. Če je konkurentov veliko in so mo čni, ni pričakovati nobenih ve čjih 
protikonkuren čnih učinkov. Omejevanje dostopa za konkuren te prav tako ni verjetno, 
če imajo podoben tržni položaj in lahko ponudijo podobno zanimive izdelke. Vendar 
pa lahko v takem primeru pride do om ejevanja dostopa za nove konkurente, če več 
glavnih dobaviteljev sklene pogodbe o združevanju pod eno blagovno znamko z 
večjim številom kupcev na upoštevnem trgu (stanje kumulativnega u činka). To je 
lahko tudi položaj, v katerem lahko spor azumi o združevanju pod eno blagovno 
znamko olajšajo tajno dogovarjanje med konkuren čnimi dobavitelji. Če te 
dobavitelje vsakega posebej pokriva Uredba  o skupinskih izjemah, je morda treba 
odvzeti ugodnosti Uredbe o skupin skih izjemah, da se takšen negativen kumulativni 
učinek odstrani. Za vezani tržni delež, ki je manjši od 5 %, se na splošno ne šteje, da 
bistveno prispeva h kumulativnemu u činku zaprtja trga. 
(135) V primerih, v kateri h je tržni delež najve čjega dobavitelja pod 30 %, tržni delež petih 
največjih dobaviteljev pa je pod 50 %, ni verjetno, da bi prišlo do položaja 
samostojnega ali kumulativnega protikonkuren čnega učinka. Če potencialni 
konkurent ne more prodreti na trg z dobi čkom, je to verjetno zaradi drugih 
dejavnikov, kot so želje potrošnikov, in ne zaradi združevanja pod eno blagovno 
znamko.  
                                                 
50 Zadeva T-65/98, Van den Bergh Foods  proti Komisiji , Recueil 2003, str. II-4653, to čki 104 in 156. 
 
SL 46   SL (136) „Vstopne ovire“ so po membne za ugotavljanje, ali je prišlo do protikonkuren čnega 
omejevanja dostopa do trga. Ko konkuren čni dobavitelji pret ežno brez težav 
pridobijo nove kupce ali najdejo druge kup ce za svoj izdelek, omejevanje dostopa 
najverjetneje ni dejanska težava. Vendar pogosto so vs topne ovire, tako na ravni 
proizvodnje kot distribucije. 
(137) „Izravnalna mo č“ je pomembna, če močni kupci ne dovolijo zlahka, da se jih odreže 
od dobave konkuren čnega blaga ali storitev. Da bi dobavitelj prepri čal svoje 
odjemalce, da sprejmejo združevanje pod eno blagovno znamko, jim bo morda moral 
plačati nadomestilo, v celoti ali delno, za izgubo konkurence, ki je posledica 
izključnosti. Če se tako nadomestilo pla ča, je lahko posameznim odjemalcem v 
interesu, da z dobaviteljem sklenejo dogovore glede obveznosti združevanja pod eno 
blagovno znamko. Vendar bi bilo na podlagi tega napa čno samodejno sklepati, da so 
vse obveznosti združevanja pod eno blagovno znamko, vzet e skupaj, koristne za 
odjemalce na navedenem trgu in za kon čnega potrošnika. Zlasti je malo verjetno, da 
bodo potrošniki kot celota imeli koristi, če je odjemalcev veliko in imajo vse 
obveznosti združevanja pod eno bl agovno znamko, vzete skupaj, u činek 
preprečevanja vstopa konkuren čnih podjetij na trg ali njihove ga širjenja na njem.  
(138) Tudi „stopnja trgovin e“ je pomembna. Protikonkuren čno omejevanje dostopa je 
manj verjetno pri polizdelkih. Če dobavitelj polizdelk a nima prevladujo čega položaja 
na trgu, imajo konkuren čni dobavitelji na voljo še precejšnji del „prostega“ 
povpraševanja. Vendar se tudi pod st opnjo prevlade lahko pojavi u činek 
protikonkuren čnega omejevanja dostopa, če pride do kumulativnega u činka. Do 
kumulativnega protikonkuren čnega učinka verjetno ne bo prišlo, če je vezanega manj 
kot 50 % trga.  
(139) Če se sporazum nanaša na dobavo kon čnega izdelka na stopnji trgovine na debelo, je 
nastanek težav s konkurenco lahko v veliki me ri odvisen od vrste trgovine na debelo 
in od vstopnih ovir na st opnji trgovine na debelo. Če lahko konkuren čni proizvajalci 
zlahka vzpostavijo svojo vele prodajno mrežo, ni dejanskega tveganja, da bi prišlo do 
protikonkuren čnega omejevanja dostopa. Ali so vstopne ovire nizke, je delno 
odvisno od vrste trgovine na debel o, tj. ali lahko trgovec na debelo u činkovito 
posluje samo z enim izdelkom, na katerega se nanaša sporazum (na primer sladoled) 
ali pa je bolj u činkovito trgovati s svežnjem izdelkov (na primer zmrznjena živila). V 
slednjem primeru proizvajalec ne more biti u činkovit pri vzpostavljanju svoje 
veleprodajne mreže, če prodaja samo en izdelek. V navedenem primeru se lahko 
pojavijo protikonkuren čni učinki. Poleg tega se lahko pojavijo težave s kumulativnim 
učinkom, če nekaj dobaviteljev veže ve čino razpoložljivih trgovcev na debelo. 
(140) Pri kon čnih izdelkih je na splošno bolj verjetno, da se bo omejevanje dostopa 
pojavilo na maloprodajni stopnji maloprodaje , glede na precejšnje vstopne ovire, s 
katerimi se sre čuje večina proizvajalcev pri odpiranju prodajaln za lastne izdelke. 
Poleg tega lahko sporazumi o združe vanju pod eno blagovno znamko povzro čijo na 
maloprodajni stopnji zmanjšano konkurenco med blagovnimi znamkami na prodajnem mestu. Zato se lahko za kon čne izdelke na maloprodajni stopnji za čnejo 
pojavljati ve čji protikonkuren čni učinki, ob upoštevanju vseh drugih pomembnih 
dejavnikov, če dobavitelj, ki nima prevladujo čega položaja, veže 30 % ali ve č 
upoštevnega trga. Pri podjetju s prevladujo čim položajem lahko že majhen vezani 
tržni delež povzro či precejšnje protikonkuren čne učinke. 
 
SL 47   SL (141) Na maloprodajni stopnji se pr av tako lahko pojavi kumulativni u činek omejevanja 
dostopa. Če imajo vsi dobavitelji tržni delež manjši od 30 %, kumulativni u činek 
protikonkuren čnega omejevanja dostopa ni verjeten, če je celotni vezani tržni delež 
manjši od 40 % in zaradi tega odvzem ugodnosti Uredbe o skupinskih izjemah ni 
verjeten. Ta številka je lahko višja, če se upoštevajo drugi dejavniki, kot so število 
konkurentov, vstopne ovire itd. Če nimajo vsa podjetja tržnih deležev pod pragom, ki 
ga določa Uredba o skupinskih izjemah, vendar pa nobeno nima prevladujo čega 
položaja, ni verjetnosti, da bo prišlo do kumulativnega u činka protikonkuren čnega 
omejevanja dostopa, če je skupni vezani tržni delež manjši od 30 %. 
(142) Če kupec posluje v prostorih in na zemljiš ču, ki so v lasti dobavitelja ali pa ga je 
dobavitelj zakupil od tretje osebe, ki ni povezana s kupcem, bo možnost uvajanja učinkovitih ukrepov za odpravo morebitnega u činka omejevanja dostopa omejena. V 
tem primeru ni verjetno, da bo Komi sija posredovala pod ravnijo prevladujo čega 
položaja. 
(143) V nekaterih sektorjih  je lahko prodajanje ve č kot ene blagovne znamke na enem 
prodajnem mestu težko; v takem primeru se lahko težave z omejevanjem dostopa učinkoviteje rešujejo z omejevan jem dejanskega trajanja pogodb. 
(144) Če se ugotovi obstoj pomembnih protikonkuren čnih učinkov, se pojavi vprašanje 
možne izjeme na podlagi člena 101(3). Za prepoved konkurence je lahko zlasti 
pomembno izboljšanje u činkovitosti iz to čke (a) (neupravi čeno okoriš čanje med 
dobavitelji), to čk (d) in (e) (težave pri zadržanju) ter to čke (h) (pomanjkljivosti 
kapitalskih trgov) odstavka 107. 
(145) Pri izboljšanju u činkovitosti iz odstavka 107 (to čke a, d in h) je naložitev nakupnih 
kvot lahko manj omejevalna možnost. Pre poved konkurence je lahko edini izvedljivi 
način, da se doseže izboljšanje u činkovitost iz to čke (e) odstavka 107 
(problem zadržanja v zvezi s prenosom tehni č
nega znanja in izkušenj). 
(146) Pri naložbah dobavitelja, vezanih na posamezno poslovno razmerje 
(glej odstavek 107, to čka (d)), bo sporazum o prepovedi konkurence ali naložitvi 
nakupnih kvot za obdobje amortizacije naložbe na splošno izpolnil pogoje iz člena 101(3). Pri ve čjih naložb, vezanih na posamezno poslovno razmerje, je lahko 
upravičena prepoved konkurence, ki traja ve č kot pet let. Nalo žba, vezana na 
posamezno poslovno razmerje, je lahko, na primer, dobaviteljeva namestitev ali 
prilagoditev opreme, pri čemer lahko to opremo kasneje uporablja samo za 
proizvodnjo sestavnih delov za dolo čenega kupca. Splošne naložbe ali naložbe, 
vezane na posamezni trg, v (dodatne) zmogljivosti obi čajno niso naložbe, vezane na 
posamezno poslovno razmerje. Toda če kupec ustvari nov obrat, ki je izrecno 
povezan z dejavnostmi dolo čenega kupca, na primer podjetje, ki izdeluje plo čevinke, 
postavi nov obrat za proizvodnjo plo čevink v polnilnici proizv ajalca živil ali blizu 
nje, je lahko ta novi obrat spos oben ekonomskega preživetja samo, če proizvaja za to 
določenega odjemalca; v takšnem primeru se naložba šteje kot naložba, vezana na 
posamezno poslovno razmerje. 
(147) Če dobavitelj kupcu zagotovi posojilo ali opremo, ki ni vezana na posamezno 
poslovno razmerje, to samo po sebi ni dovolj, da bi upravi čilo izvzetje u činka, ki ga 
ima na trg protikonkuren čno omejevanje dostopa. Pri po manjkljivosti kapitalskega 
trga je lahko bolj u činkovito, če posojilo zagotovi dobavitelj izdelka in ne banka 
 
SL 48   SL (glej odstavek 107, to čka (h)). Vendar je treba posojilo v takem primeru zagotoviti 
kar najmanj omejevalno, kupcu pa se na splošno ne sme prepre čiti, da v katerem koli 
trenutku in brez pla čila kazni prekine svojo obveznost in popla ča posojilo.  
(148) Prenos bistvenega tehni čnega znanja in iz kušenj (odstavek 107, to čka (e)) navadno 
upravičuje prepoved konkurence za ves čas trajanja sporazuma o dobavi, kot na 
primer v okviru franšizinga. 
(149) Primer prepovedi konkurence 
Vodilno podjetje na naci onalnem trgu za blago, name njeno spontanim nakupom, s 
tržnim deležem 40 %, proda ve čino svojih izdelkov (90 %) prek vezanih trgovcev na 
drobno (vezani tržni delež 36 %). Sporazumi obvezujejo trgovce na drobno, da vsaj 
štiri leta kupujejo samo pri vodilnem podjetju na trgu. Vodilno podjetje na trgu je zlasti mo čno zastopano v bolj gos to naseljenih obmo čjih, kot je prestolnica. Njeni 
konkurenti, ki jih je 10 in med katerimi so nekateri prisotni samo lokalno, imajo vsi 
veliko manjše tržne deleže; najve čji znaša 12 %. Teh 10 konkurentov skupaj zalaga 
dodatnih 10 % trga prek vezanih prodajaln. Na trgu je mo čna diferenciacija 
blagovnih znamk in izdelkov. Vodilno podjetje na trgu ima najmo čnejše blagovne 
znamke. Edina redno izvaja oglaševalske ak cije na nacionalni ravni. Svoje vezane 
trgovce na drobno oskrbuje s posebnimi vitrinami za izdelke. 
Rezultat na trgu je, da je skupno 46 % ( 36 % + 10 %) trga zaprtega za potencialne 
nove konkurente in za že prisotne konkurente, ki nimajo vezanih prodajaln. Potencialni novi konkurenti še težje vstop ijo na trg v gosto naseljenih obmo čjih, kjer 
je stopnja zaprtosti še ve čja, čeprav bi najraje vstopili na  trg prav tam. Poleg tega 
pomanjkanje konkurence med blagovnimi zn amkami na prodajnem mestu zaradi 
močne diferenciacije blagovnih znamk in iz delkov in visokih raziskovalnih stroškov 
v zvezi s ceno izdelka povzro ča še dodatno izgubo blaginje  za potrošnike. Morebitne 
učinkovitosti izklju čnih prodajaln, za katere vodilno podj etje na trgu trdi, da izhajajo 
iz manjših prevoznih stroškov in morebitn ih težav z zadržanjem pri vitrinah za 
izdelke, so omejene in ne odtehtajo negativnih u činkov na konkurenco. U činkovitosti 
so omejene, saj so prevozni stroški povezani s koli čino in ne z izklju čnostjo, vitrine 
za izdelke pa ne zahtevajo posebnega tehni čnega znanja in izkuš enj ter niso lastne 
posamezni blagovni znamki. V navedenih primerih je majhna verjetnost, da so pogoji iz člena 101(3) izpolnjeni. 
(150) Primer naložitve nakupnih kvot 
Proizvajalec X s 40 % tržnim deležem proda 80 % svojih izdelkov prek pogodb, v 
katerih je dolo čeno, da mora preprodajalec vsaj 75 % svojih nakupov dolo čenega 
izdelka opraviti pri proizvajalcu X. Proizv ajalec X v zameno nudi financiranje in 
opremo po ugodnih stopnjah. Pogodbe trajajo pet let, v katerih se predvideva 
odplačevanje posojila v enakih obrokih. Vendar pa imajo kupci po prvih dveh letih 
možnost prekiniti pogodbo s šestmese čnim odpovednim rokom, če odplačajo 
preostanek posojila in prevzamejo oprem o po njeni tržni vrednosti. Po izteku 
petletnega obdobja postane  oprema last kupca. Ve čina konkuren čnih proizvajalcev je 
majhnih, skupaj jih je dvanajst, pri čemer ima najve čji 20-odstotni tržni delež, imajo 
pa sklenjene podobne pogodbe , ki trajajo razli čno dolgo. Proizvajalci s tržnim 
deležem pod 10 % imajo pogosto pogodbe, ki tr ajajo dlje in vs ebujejo manj ugodne 
klavzule o prekinitvi. P ogodbe proizvajalca X omogo čajo drugi pogodbenici, da 
 
SL 49   SL 25 % svojih potreb zadovolji pri konkurenci. V zadnjih treh letih sta na trg vstopila 
dva nova proizvajalca in skupaj pridobila  tržni delež v višini 8 %, delno s 
prevzemanjem posojil številnih preprodajalcev v zameno za pogodbe s temi preprodajalci. 
Vezani tržni delež proizvajalca X je 24 % (0,75 × 0,80 × 40 %). Vezani tržni delež 
drugih proizvajalcev je približno 25 %. Tako je skupaj približno 49 % trga zaprtega 
za potencialne nove konkurente, ki želijo vs topiti na trg, in za že prisotne 
konkurente, ki nimajo vezanih prodajaln in  sicer vsaj dve leti od sklenitve pogodb o 
dobavi. Trg kaže, da imajo preprodajalci pogosto težave pri pridobivanju posojil pri 
bankah in so na splošno premajhni, da bi kapital pridobili po dr ugih poteh, kot je 
izdajanje delnic. Poleg tega lahko proizv ajalec X dokaže, da mu koncentriranje 
njegove prodaje na omejeno št evilo preprodajalcev omogo ča boljše na črtovanje 
prodaje in prihranke pri prevoznih stroških. Glede na izboljšanje u činkovitosti na eni 
strani ter 25-odstotni nevezani delež v pogodbah proizvajalca X, dejansko možnost za predčasno prekinitev pogodbe, nedavni vstop novih proizvajalcev in dejstvo, da 
približno polovica preprodajalcev ni vezan ih, na drugi strani je zelo verjetno, da 
75-odstotna nakupna kvota, ki jo dolo ča proizvajalec X, izpolnjuje pogoje iz 
člena 101(3). 
2.2. Izklju čna distribucija 
(151) V sporazumu o izklju čni distribuciji se dobavitelj stri nja, da bo svoje izdelke prodajal 
samo enemu distributerju za nadaljnjo prodajo na dolo čenem ozemlju. Ob tem je 
distributer ponavadi omejen pri svoj i aktivni prodaji na drugih (izklju čno dodeljenih) 
ozemljih. Možni konkuren čni tveganji sta predvsem zmanjšana konkurenca znotraj 
blagovne znamke in delitev trga, kar lahko zlasti olajša diskriminacijo pri cenah. Če 
večina dobaviteljev ali vs i uporabljajo izklju čno distribucijo, lahko to zmanjša 
konkurenco in olajša tajno dogovarjan je tako na stopn ji dobaviteljev kot 
distributerjev. Izklju čna distribucija lahko povzro či tudi omejevanje dostopa drugim 
distributerjem in s tem zmanjša konkurenco na navedeni ravni. 
(152) Izklju čna distribucija je izvzeta z Uredbo o skupinskih izjemah, če niti tržni delež 
dobavitelja niti tržni delež kupca ne presegata 30 %, tudi če sta kombinirana z 
drugimi dopustnimi vertikalnimi omejitvami, kot so prepoved konkurence, omejena na pet let, nalaganje nakupnih kvot ali izklju čna nabava. Kombinacija izklju čne 
distribucije in selektivne di stribucije je z Uredbo o skupi nskih izjemah izvzeta samo, 
če aktivna prodaja na drugih ozemljih ni om ejena. Preostanek tega oddelka vsebuje 
navodila za ocenjevanje posameznih primerov izklju č
ne distribucije nadmejnim 
tržnim deležem 30 %. 
(153) Tržni položaj dobavitelja in njegovih konkurentov je klju čnega pomena, saj je lahko 
izguba konkurence znotraj bl agovne znamke problemati čna samo, če je omejena 
konkurenca med blagovnimi znamkami. Mo čnejši ko je „položaj  dobavitelja“, bolj 
resno je zmanjšanje konkuren ce znotraj blagovne znamke. Če je presežen 30-odstotni 
mejni tržni delež, obstaja tveganje, da se konkurenca znotraj blagovne znamke 
bistveno zmanjša. Za izpolnitev pogojev iz člena 101(3) je morda treba izgubo 
konkurence znotraj blagovne znamke ur avnotežiti z dejanskim izboljšanjem 
učinkovitosti. 
 
SL 50   SL (154) „Položaj konkurentov“ ima lahko dvojni pomen. Mo čni konkurenti na splošno 
pomenijo, da dovolj velika konkurenca med blagovnimi znamkami prevlada nad zmanjšanjem konkurence znotraj blagovne znamke. Toda, če se število konkurentov 
precej zmanjša in je njihov tržni polo žaj dokaj podoben glede na tržni delež, 
zmogljivost in distribucijsko mrežo, obsta ja tveganje tajnega dogovarjanja in/ali 
zmanjšanja konkurence. Izguba konkurence znotraj blagovne znamke lahko to 
tveganje pove ča, zlasti če več dobaviteljev izkoriš ča podobne distribucijske sisteme. 
Izključna distribucija razli čnih konkuren čnih izdelkov, se pravi, da razli čni 
dobavitelji imenujejo istega izklju čnega distributerja na danem ozemlju, lahko še 
dodatno okrepi tveganje ta jnega dogovarjanja in/a li zmanjšanja konkurence. Če ima 
trgovec izklju čno pravico za distribucijo dveh ali ve č pomembnih konkuren čnih 
izdelkov na istem ozemlju, se lahko konkur enca med blagovnimi znamkami precej 
omeji za te blagovne znamke. Ve čji kot je kumulativni tr žni delež blagovnih znamk, 
ki jih distribuirajo trgovci , ki imajo pravico izklju čne prodaje ve č blagovnih znamk, 
večje je tveganje tajnega dogovarjanja in/a li zmanjšanja konkurence in bolj se bo 
zmanjšala konkurenca med blagovnimi znamkami. Če je trgovec na drobno izklju čni 
distributer ve č blagovnih znamk, lahko to povzro či, da izklju čni trgovec na drobno, 
če eden od proizvajalcev zelo zniža velepr odajno cene svoje blagovne znamke, ne bo 
želel prenesti tega znižanja cene na kon čnega potrošnika, saj bi to zmanjšalo njegovo 
prodajo in dobi ček, ki ga ustvari z drugimi blagovnimi znamkami. Zato imajo 
proizvajalci v primerjavi s stanjem brez izklju čne distribucije razli čnih konkuren čnih 
izdelkov interes po medsebojni cenovni konkurenci. Primeri, ko pride do takšnega 
kumulativnega u činka, so lahko razlog za odpravo ugodnosti Uredbe o skupinskih 
izjemah, če so tržni deleži dobavite ljev in kupcev nižji od mejne vrednosti iz Uredbe 
o skupinskih izjemah. 
(155) „Vstopne ovire“, ki lahk o dobavitelje ovirajo pri pridob ivanju novih distributerjev ali 
iskanju drugih distributerj ev, so manj pomembne pr i ocenjevanju morebitnih 
protikonkuren čnih učinkov izklju čne distribucije. Do omejitve dostopa drugim 
distributerjem ne pride, če se izklju čna distribucija ne kombinira z združevanjem pod 
eno blagovno znamko. 
(156) Omejitev dostopa drugim distributerjem ni težava, če dobavitelj, ki uporablja sistem 
izključne distribucije, imenuje veliko izklju čnih distributerjev na istem trgu in ti 
izključni distributerji niso omejeni pri prodaji drugim nepooblaš čenim distributerjem. 
Omejitev dostopa drugim distributerjem pa lahko postane problem, če „kupna mo č“ 
in tržna mo č na trgu, ki je v prodajni verigi za tem, obstajata, zlasti pri velikih 
ozemljih, kjer izklju čni distributer postane izklju čni kupec za celotni trg. Primer za to 
bi bila veriga supermarketov, ki postane edini distributer vodilne blagovne znamke 
na nacionalnem živilskem trgu prodaje na dr obno. Zaprtje trga za druge distributerje 
se lahko še poslabša v primeru izklju čne distribucije razli čnih konkuren čnih 
izdelkov.  
(157) „Kupna mo č“ lahko pove ča tudi nevarnost tajnega dogova rjanja na strani kupca, če 
pomembni kupci, ki se mogo če nahajajo na razli čnih ozemljih, enemu ali ve č 
dobaviteljem vsilijo dogovore o izklju čni distribuciji. 
(158) „Zrelost trga“ je pomembna, saj sta lahko izguba konkurence znotraj blagovne 
znamke in diskriminacija pri cenah resen problem na zrelem trgu, medtem ko sta na 
trgu z naraš čajočim povpraševanjem, spreminjajo čimi se tehnologijami in 
spremenljivimi tržnimi položaji manj pomembna. 
 
SL 51   SL (159) „Stopnja trgovine“ je pomembna, saj se lahko morebitni negativni u činku razlikujejo 
na veleprodajno in ma loprodajno stopnjo. Izklju čna distribucija se v glavnem 
uporablja pri distribuciji kon čnih proizvodov in storitev. Izguba konkurence znotraj 
blagovne znamke je zlasti verj etna na maloprodajni stopnji, če je združena z velikimi 
ozemlji, saj lahko imajo kon čni potrošniki pri pomembni  blagovni znamki malo 
možnosti za izbiranje med distributerjem,  ki nudi kakovostno storitev za visoko ceno 
in distributerjem, ki ponuja cenejš o, vendar manj kakovostno storitev. 
(160) Proizvajalec, ki trgovca na debelo izbe re za svojega izklju čnega distributerja, to 
običajno stori za ve čje ozemlje, kot je na primer celotna država članica. Če lahko 
trgovec na debelo prodaja izdelke brez  omejitve trgovcem na drobno, ki so v 
prodajni verigi za njim, ni verjetno,  da bo prišlo do opaznejših protikonkuren čnih 
učinkov. Nad možno izgubo konkurence znotraj bl agovne znamke na ravni prodaje 
na debelo lahko zlahka prevladajo u činkovitosti, pridobljene v logistiki, promociji 
itd., zlasti če ima proizvajalec sedež v drugi državi. Možna tveganja za konkurenco 
med blagovnimi znamkami, ki jih povzro ča izključna distribucija ve č konkuren čnih 
izdelkov, pa so vseeno ve čje na veleprodajni kot na maloprodajni stopnji. Če en 
trgovec na debelo postane izklju čni distributer znatnega  števila dobaviteljev, to 
morda ne bo zmanjšalo zgolj konkurence med temi blagovnimi znamkami, ampak 
lahko povzro či tudi omejevanje dostopa na veleprodajni stopnji trgovine. 
(161) Kot je bilo navedeno v odstavku 155, do omejevanja dostopa drugim dobaviteljem ne 
pride, če se izklju čna distribucija ne kombinira z združevanjem pod eno blagovno 
znamko. Tudi ko se izklju čna distribucija kombinir a z združevanjem pod eno 
blagovno znamko, je omejevanje dostopa drugim dobaviteljem malo verjetno, razen 
ko se združevanje pod eno blagovno znamko uporabi v gosti mreži izklju čnih 
distributerjev z majhnimi ozemlji ali v primeru kumulativnega u činka. V takšnem 
primeru se lahko zgodi, da  je treba uporabiti na čela o združevanju pod eno blagovno 
znamko, dolo čena v oddelku 2.1. Toda če kombinacija izklju čne distribucije in 
združevanja pod eno blagovno znamko ne povzro či občutnega omejevanja dostopa, 
lahko spodbuja konkuren čnost s spodbujanjem izklju čnega distributerja, da svoja 
prizadevanja usmeri na dolo čeno blagovno znamko. Zato kombinacija izklju čne 
distribucije s prepovedjo konkur ence lahko izpolni pogoje iz člena 101(3) za celotno 
obdobje trajanja sporazuma, zlas ti na veleprodajni stopnji, če ni takšnega u činka 
omejevanja dostopa. 
(162) Kombinacija izklju čne distribucije z izklju čno oskrbo pove čuje možna konkuren čna 
tveganja zmanjšane konkurence znotraj bla govne znamke in deli tve trga, kar lahko 
zlasti olajša diskrimin acijo pri cenah. Izklju čna distribucija že sama po sebi omejuje 
arbitražo s strani odjemalce v, saj omejuje število distributerjev in navadno tudi 
distributerje pri njihovih mo žnostih aktivne prodaje. Izklju čna oskrba, ki od 
izključnih distributerjev zahteva, da izdelke dolo čene blagovne znamke kupujejo 
neposredno pri proizvajalcu, še dodatno odpr avlja možno arbitražo s strani izklju čnih 
distributerjev, ki ne smejo kupovati pri drugih distributerjih v sistemu. To krepi 
možnosti dobavitelja, da omeji konkurenco  znotraj blagovne znamke ob uporabi 
različnih prodajnih pogojev v škodo potrošnikov, razen če kombinacija omogo ča 
izboljšanje u činkovitosti, ki prinaš a nižje cene za vse kon čne potrošnike.  
 
SL 52   SL (163) „Narava izdelka“ nima ve čjega pomena pri ocenjevanju morebitnih 
protikonkuren čnih učinkov izklju čne distribucije. Vendar pa je pomembna pri 
ocenjevanju morebitnega izboljšanja u činkovitosti, to pomeni, potem ko se ugotovi, 
da je prišlo do ob čutnega protikonkuren čnega učinka. 
(164) Izklju čna distribucija lahko povzro či izboljšanje u činkovitosti, zlasti če so potrebne 
naložbe distributerjev za zaš čito ali oblikova nje podobe blagovne znamke. Na 
splošno je argument o izboljšanju u činkovitosti najbolj prepri čljiv pri novih izdelkih, 
pri zapletenih izdelkih, pri izdelkih, kate rih kakovost je težko oceniti pred nakupom 
(tako imenovanih izdelkih, ki jih lahko o cenimo šele na podlagi izkušenj) ali pri 
izdelkih, pri katerih je težko oceniti kakovost tudi po nakupu (tako imenovani izdelki, pri katerih je pomembna kakovos t zaupanja). Razen tega lahko izklju čna 
distribucija povzro či prihranke pri logisti čnih stroških zaradi ekonomije obsega pri 
prevozu in distribuciji. 
(165) Primer izklju čne distribucije na veleprodajni stopnji 
Na trgu trajnega potrošnega blaga je A vod ilna firma na trgu. A prodaja svoj izdelek 
prek izklju čnih trgovcev na debelo. Ozemlja trgov cev na debelo ustrezajo celotnim 
državam članicam pri majhnih državah članicah in regijam pri velikih državah 
članicah. Ti izklju čni distributerji skrbijo za pr odajo vsem trgovcem na drobno na 
njihovih ozemljih. Ne skušajo prodajati kon čnim potrošnikom. Trgovci na debelo so 
odgovorni za promocijo na svojih trgih, vklju čno s sponzoriranjem lokalnih 
dogodkov, pa tudi s predstavljanjem in pr omoviranjem novih izdelkov pri trgovcih 
na drobno na njihovih ozemljih. Tehnologija in izdelki se na tem trgu razvijajo dokaj hitro in storitve pred prodajo za trgovce na drobno in kon čne potrošnike imajo 
pomembno vlogo. Trgovcem na debelo ni  treba kupovati vseh izdelkov blagovne 
znamke dobavitelja A samo pri proizvajalcu  samem in arbitraža s strani trgovcev na 
debelo in na drobno je izvedljiva, ker so pr evozni stroški relati vno nizki v primerjavi 
z vrednostjo izdelka. Za trgovce na debe lo ne velja prepoved konkurence. Trgovci na 
drobno prav tako prodajajo ve č blagovnih znamk konkuren čnih dobaviteljev in na 
maloprodajni stopnji ni sporazumov o izklju čni ali selektivni distribuciji. Na 
prodajnem trgu prodaje trgovcem na debelo  EU ima A približno 50-odstotni tržni 
delež. Njegov tržni delež na razli čnih nacionalnih maloproda jnih trgih je med 40 % 
in 60 %. A ima na vsakem nacionalnem trgu od 6 do 10 konkurentov: B, C in D so 
njegovi najve čji konkurenti in so prav tako prisotni na vseh nacionalnih trgih, kjer so 
njihovi tržni deleži med 5 % in 20 %. Ostali  proizvajalci so naci onalni proizvajalci z 
manjšimi tržnimi deleži. B, C in D imajo podobne distribucijske mreže, pri čemer 
lokalni proizvajalci ve činoma prodajajo svoje izdelke neposredno trgovcem na 
drobno. 
Na tem opisanem trgu prodaje na debelo je nevarnost zmanjšane konkurence znotraj 
blagovne znamke in diskriminacije pri cenah majhna. Arbitraža ni ovirana in 
pomanjkanje konkurence znotraj blagovne zn amke na veleprodajn i stopnji ni tako 
pomembno. Na maloprodajni stopnji nist a ovirani niti konkurenca med blagovnimi 
znamkami niti konkurenca znotraj blagovne znamke. Poleg tega izklju čni dogovori 
na veleprodajni stopnji v bistvu ne vplivajo na  konkurenco med blagovnimi 
znamkami. Zaradi tega je verjetno , da so izpolnjeni tudi pogoji iz člena 101(3), 
čeprav obstajajo protikonkuren čni učinki. 
 
SL 53   SL (166) Primer izklju čne distribucije razli čnih konkuren čnih izdelkov na oligopolnem trgu 
Na nacionalnem trgu kon čnega izdelka so štiri vodilna podjetja, katerih tržni deleži 
znašajo okoli 20 %. Ta štiri vodilna podjetja proda jajo svoj izdelek na trgu prek 
izključnih distributerjev na maloprodajni stopnji. Trgovci na drobno imajo izklju čno 
ozemlje, ki ustreza mestu, v katerem poslujejo ali okolišu v ve čjih mestih. Na ve čini 
ozemelj so štiri vodilna podjetja na trgu imenovale istega izklju čnega distributerja 
(„izključna distribucija razli čnih konkuren čnih izdelkov“), ki se pogosto nahaja v 
središču mesta in je specializiran za ta izdelek. Preostalih 20 % nacionalnega trga 
sestavljajo mali lokalni proizvajalci in najve čji med njimi ima na nacionalnem trgu 
5-odstotni tržni delež. Ti loka lni proizvajalci prodajajo s voje izdelke na splošno prek 
drugih trgovcev na dr obno, zlasti, ker izklju čni distributerji štirih najve čjih 
dobaviteljev ne kažejo prevelikega zanimanja za prodajanje manj znanih in cenejših 
blagovnih znamk. Na trgu je mo čna diferenciacija blagovnih znamk in izdelkov. Štiri 
vodilna podjetja na trgu imajo velike nacionalne oglaševalske akcije in mo čne 
podobe blagovnih znamk, medtem ko obrobni proizvajalci svojih izdelkov ne 
oglašujejo na nacionalni ravni . Trg je precej zrel, s stab ilnim povpraševanjem in brez 
večjega razvoja izdelka in tehnolog ije. Izdelek je  dokaj preprost. 
Na takem oligopolnem trgu je tveganje tajnega dogovarjanja med štirimi vodilnimi 
podjetji na trgu. Ta nevarnos t se še okrepi z izklju čno distribucijo razli čnih 
konkuren čnih znamk. Konkurenca znotraj blagovne znamke je omejena z 
izključnostjo ozemlja. Konkurenca med štirimi vodilnimi blagovnimi znamkami je 
na maloprodajni stopnji zmanjšana, ker en sam trgovec na drobno dolo ča cene za vse 
štiri blagovne znamke na svojem ozemlju. Izklju čna distribucija razli čnih 
konkuren čnih izdelkov pomeni, da prodajalec na  drobno ne bo želel prenesti tega 
znižanja na kon čnega potrošnika, če en proizvajalec zniža ceno pri svoji blagovni 
znamki, saj bi to zmanjšalo njegovo prodajo in dobi čke pri drugih blagovnih 
znamkah. Zato imajo proizvajalci manjši  interes po medseboj ni cenovni konkurenci. 
Konkurenco med blagovnimi znamkami pred stavljajo predvsem izdelki blagovnih 
znamk obrobnih proizvajalcev, katere imajo šibkejšo podobo. Argumenti o možni 
učinkovitosti pri izklju čnih distributerjih (razli čnih konkuren čnih izdelkov) so 
omejeni, saj je izdelek relativno preprost , nadaljnja prodaja pa  ne zahteva nobenih 
posebnih naložb ali usposabljanja in oglaš evanje se izvaja predvsem na stopnji 
proizvajalcev. 
Čeprav ima vsako od vodilnih podjetij na trgu tr žni delež nižji od  mejne vrednosti, 
pogoji iz člena 101(3) morda ne bodo izpolnjeni in bo treba odpraviti ugodnosti 
skupinske izjeme za sporazume, sklenjene z distributerji, kate rih tržni delež na 
nabavnem trgu je nižji od 30 %. 
(167) Primer kombiniranja izklju čne distribucije in izklju čne oskrbe 
Proizvajalec A je vodilno podjetje na ev ropskem trgu za razsuto trajno potrošno 
blago, ki ima na ve čini nacionalnih maloprodajnih tr gov tržni delež med 40 in 60 %. 
V državah članicah, kjer ima velik tržni de lež, ima manj konkurentov z veliko 
manjšimi tržnimi deleži. Konkurenti so sa mo na enem ali dveh nacionalnih trgih. 
Dolgosežna politika proizvajalca A je, da  prodaja svoje izdelke prek svojih 
nacionalnih podružnic izklju čnim distributerjem na mal oprodajni ravni, ki ne smejo 
aktivno prodajati na ozemljih drug drugega. Zato se ti distributerji spodbujajo, da 
promovirajo izdelek in ponujajo predprodajn e storitve. Poleg tega  morajo trgovci na 
 
SL 54   SL drobno od nedavnega kupovati izde lke proizvajalca A izklju čno pri nacionalni 
podružnici proizvajalca A v s voji državi. Trgovci na dr obno, ki prodajajo blagovno 
znamko proizvajalca A, so glavni prodajalc i na drobno te vrste izdelka na svojem 
ozemlju. Prodajajo tudi konkuren čne blagovne znamke, vendar sta uspeh in 
navdušenje zelo razli čna. Od uvedbe izklju čne oskrbe podjetje A uporablja cenovne 
razlike od 10 % do 15 % med trgi z vi šjimi cenami na trgih, kjer ima manj 
konkurence. Povpraševanje in ponudba na trgih sta relativno stabilna , prav tako pa ni 
nobenih pomembnejših tehnoloških sprememb. 
Na teh trgih z visokimi cenami je iz guba konkurence znotraj blagovne znamke 
posledica ne le izklju čnosti ozemlja na maloprodajni stopnji ampak tudi obveznosti 
izključne oskrbe, naložene trgovcem  na drobno. Obveznost izklju čne oskrbe pomaga 
ohranjati lo čenost trgov in ozemelj s tem, da onemogo ča arbitražo med izklju čnimi 
trgovci na drobno, ki so glavni prodaja lci te vrste izdelka na drobno. Izklju čni trgovci 
na drobno prav tako ne morejo aktivno proda jati na ozemlju drug drugega in v praksi 
se izogibajo dostavam zunaj svojega ozemlja. To je omogo čilo diskriminacijo pri 
cenah, ne da bi povzro čilo znatnega pove čanja skupne prodaje. Arbitraža s strani 
potrošnikov ali neodvisnih trgovcev je omejena zaradi razsutosti izdelka. 
Čeprav so lahko argumenti o možnem izboljšanju u činkovitosti, ki bi upravi čili 
imenovanje izklju čnih distributerjev prepri čljivi, zlasti zaradi  spodbujanja trgovcev 
na drobno, argumenti o možnem izboljšanju u činkovitosti, ki bi upravi čili 
kombinacije izklju čne distribucije in izklju čne oskrbe, in zlasti argumenti o možnem 
izboljšanju u činkovitosti, ki bi upravi čili izključno oskrbo in so povezani predvsem z 
ekonomijo obsega na podro čju transporta, verjetno ne  morejo prevladati nad 
negativnimi u činki diskriminacije pri cenah  in zmanjšane konkurence znotraj 
blagovne znamke. Zato je ve rjetnost, da bodo pogoji iz člena 101(3) izpolnjeni, 
majhna. 
2.3. Izklju čna razdelitev odjemalcev 
(168) V sporazumu o izklju čni razdelitvi odjemalcev se dobavitelj strinja, da bo svoje 
izdelke prodajal samo enemu dist ributerju za nadaljnjo prodajo dolo čeni skupini 
odjemalcev. Ob tem je distributer navadno om ejen pri svoji aktivni prodaji drugim 
(izključno razdeljenim) skupinam odjemalcev. Uredba o skupinskih izjemah ne 
omejuje na čina opredelitve izklju čne skupine odjemalcev; lahko je to na primer 
posebna vrsta odjemalcev, opredeljena glede na njihov poklic, lahko pa gre tudi za 
seznam specifi čnih odjemalcev, izbranih na podlagi enega ali ve č objektivnih meril. 
Možni konkuren čni tveganji sta predvsem zmanjš ana konkurenca znotraj blagovne 
znamke in delitev trga, kar lahko zlasti olajša diskriminacijo pri cenah. Če večina ali 
vsi dobavitelji uporabljajo izklju čno razdelitev odjemalcev, lahko to zmanjša 
konkurenco in olajša tajno dogovarjan je tako na stopn ji dobaviteljev kot 
distributerjev. Izklju čna razdelitev odjemalcev lahko povzro či tudi omejevanje 
dostopa drugim distributerjem in s te m zmanjša konkurenco na navedeni stopnji. 
(169) Izklju čna razdelitev odjemalcev je izvzeta z Uredbo o skupinskih izjemah, če 
posamezna mejna tržna deleža dobavitelja in kupca ne presegata 30 %, tudi če sta 
kombinirana z drugimi dopustnimi vertikalnimi omejitvami, kot so prepoved konkurence, nalaganje nakupnih kvot ali izklju čna oskrba. Kombinacija izklju čne 
razdelitve odjemalcev in selektivne distribucije obi čajno pomeni nedopustno 
omejitev, saj imenovanim distributerjem ponavadi ne dopuš ča proste aktivne prodaje 
 
SL 55   SL končnim porabnikom. Nad mejnim tržnim deležem 30 % se usmeritve iz 
odstavkov 151 do 167 uporabljajo tudi za ocenjevanje izklju čne razdelitve 
odjemalcev, ob upoštevanju naslednjih posebnih pripomb. 
(170) Pri razdelitvi odjem alcev je arbitraža s strani odjemalcev navadno težja. Ob tem pa 
se lahko zaradi tega, ker ima vsak imenova ni distributer svojo skupino odjemalcev, 
zgodi, da neimenovani distribut erji, ki ne spadajo v to skupino, težje dobijo izdelek. 
To bo zmanjšalo možno arbitražo s st rani neimenovanih distributerjev.  
(171) Izklju čna razdelitev odjemalcev se predvsem uporablja za polizdelke in na 
veleprodajni stopnji, če se nanaša na kon čne izdelke, ko je mogo če ločiti skupine 
odjemalcev z razli čnimi posebnimi zahtevami v zvezi z izdelkom. 
(172) Izklju čna razdelitev odjemalcev lahko izboljša u činkovitost, zlasti če od 
distributerjev zahteva naložbe v posebno opremo, spretnosti ali tehni čno znanje in 
izkušnje, potrebne za prilagaj anje na zahteve, ki jih ima njihova skupina odjemalcev. 
Amortizacijska doba teh naložb kaže upravi čeno trajanje sistema izklju čne razdelitve 
odjemalcev. Na splošno so argumenti bolj prepri čljivi pri novih al i zahtevnejših 
izdelkih ter pri izdelkih, ki zahtevajo prilagajanje potrebam posameznega odjemalca. 
Opredeljive diferencirane potrebe so bolj verjetne pri polizde lkih, se pravi pri 
izdelkih, ki se prodajajo razli čnim vrstam poklicnih kupcev. Malo je verjetno, da bi 
razdelitev kon čnih potrošnikov povzro čila izboljšanje u činkovitosti. 
(173) Primer izklju čne razdelitve odjemalcev 
Podjetje je razvilo zapleten škropilni sist em. Podjetje ima tre nutno 40-odstotni tržni 
delež na trgu škropilnih sistemov. Ko je za čelo prodajati zapleten škropilni sistem, je 
imelo 20-odstotni tržni delež pri starejše m izdelku. Namestitev novega škropilnega 
sistema je odvisna od vrste in namembnosti zgradbe, v katero se namesti (pisarna, 
kemična tovarna, bolnišnica itd.). Podjetje je imenovalo ve č distributerjev za prodajo 
in namestitev škropilnega sistema. Vsak  distributer je mora l usposobiti svoje 
uslužbence za splošne in posebne zahteve nameš čanja škropilnega sistema za 
določeno skupino odjemalcev. Podjetje je sp ecializacijo distri buterjev zagotovilo 
tako, da je vsakemu od njih dodelilo izklju čno skupino odjemalcev in prepovedalo 
aktivno prodajo izklju čnim skupinam odjemalcev drugih di stributerjev. Po  petih letih 
bodo lahko vsi izklju čni distributerji aktivno prodajal i vsem skupinam odjemalcev, s 
čimer se bo kon čal sistem izklju čne razdelitve odjemalce v. Dobavitelj lahko takrat 
začne prodajati tudi novim distri buterjem. Trg je precej dinami čen, z dvema 
nedavnima vstopoma in številnimi tehnološ kimi novostmi. Konkurenti, katerih tržni 
deleži so med 5 % in 25 %, prav tako posodabljajo svoje izdelke. 
Ker je izklju čnost časovno omejena in distributer jem pomaga povrniti njihove 
naložbe in koncentrirati prodajo najprej na dolo čeno skupino odjemalcev, da se 
naučijo trgovati, in ker so  morebitni protikonkuren čni učinki na dinami čnem trgu 
omejeni, bodo pogoji iz člena 101(3) verjetno izpolnjeni. 
2.4. Selektivna distribucija 
(174) Sporazumi o selektivni dist ribuciji podobno kot sporazumi o izklju čni distribuciji na 
eni strani omejujejo število pooblaš čenih distributerjev, na drugi pa možnosti 
nadaljnje prodaje. Od izklju čne distribucije se razlikujejo po tem, da omejitev števila 
 
SL 56   SL trgovcev ni odvisna od števila ozemelj, ampak od meril za izbor, povezanih 
predvsem z naravo izdelka. Druga razlika glede na izklju čno distribucijo je, da se 
omejitev nadaljnje prodaje ne nanaša na omejitev aktivne prodaje na dolo čenem 
ozemlju, ampak na vsako prodajo nepooblaš čenim distributerjem, zaradi česar so 
morebitni kupci lahko samo imenovani trgovci in kon čni odjemalci. Selektivna 
distribucija se skoraj vedno uporablja za distribucijo kon čnih izdelkov z blagovno 
znamko. 
(175) Konkurenco lahko ogrozijo zmanjšanje  konkurence znotraj blagovne znamke in 
zlasti v primeru kumulativnega u činka, omejitev dostopa za dolo čene vrste 
distributerjev ter zmanjševanje konkuren ce in lajšanje tajn ega dogovarjanja med 
dobavitelji ali kupci. Pri ocen jevanju možnih protikonkuren čnih učinkov selektivne 
distribucije na podlagi člena 101(1) je treba lo čevati med čisto kvalitativno 
selektivno distribucijo in kvantit ativno selektivno distribucijo. Pri čisti kvalitativni 
selektivni distribuci ji se trgovci izberejo samo na os novi objektivnih meril, ki jih 
zahteva narava izdelka, kot so usposabljanj e prodajalcev v trgovinah, storitve, ki se 
zagotavljajo na prodajnem  mestu, prodajanje dolo čenega svežnja izdelkov itd.51. 
Uporaba takih meril neposredno ne  omejuje števila trgovcev. Čista kvalitativna 
selektivna distribucija na splošno ne spada v podro čje uporabe člena 101(1) zaradi 
pomanjkanja protikonkuren čnih učinkov, če so izpolnjeni trije pogoji. Prvi č, vrsta 
zadevnega izdelka mora zahtevati sistem se lektivne distribucije v smislu, da mora 
biti takšen sistem legitimna zahteva, ob upošte vanju narave zahtevnega izdelka, da se 
ohrani njegova kakovost in zagotovi pravilna uporaba. Drugi č, prodajalci na drobno 
morajo biti izbrani na osnovi objektivnih kakovostnih meril, ki so enaka za vse 
potencialne prodajalce na dr obno in so jim vsem na voljo  ter se upora bljajo brez 
diskriminacije. Tretji č, merila, ki so dolo čena, ne smejo presegati tega, kar je 
nujno52. Kvantitativna selektivna distribucija za jema še dodatna merila za izbiro, ki 
bolj neposredno omejujejo potencialno štev ilo trgovcev s tem, da na primer 
zahtevajo najnižji ali najvišji obseg prodaje, dolo čajo število trgovcev itd. 
(176) Kvalitativna in kvantitati vna selektivna distribucija st a izvzeti z Uredbo o skupinskih 
izjemah, če niti tržni delež dobavitelja niti tržni delež kupca ne presega 
30-odstotnega mejnega tržnega deleža, čeprav bi bili kombinirani z drugimi 
dopustnimi vertikalnimi omejitvami, kot sta prepoved konkurence ali izklju čna 
distribucija, če ni omejena aktivna prodaja pooblaš čenih distributerjev drugim 
pooblaščenim distributerjem in kon čnim porabnikom. Uredba o skupinskih izjemah 
izvzema selektivno distribucijo ne glede na naravo zadevnega izdelka in ne glede na 
naravo meril za izbor. Kadar pa lastnosti izdelka53 ne zahtevajo selektivne 
distribucije ali uporabljenih meril, npr. pri zahtevi, da morajo imeti distributerji eno 
ali več klasičnih prodajaln ali da morajo ponuditi posebno storitev tak sistem 
distribucije na splošno ne povzro či zadostnega izboljšanja u činkovitosti, da bi 
                                                 
51 Glej na primer sodbo Sodiš ča prve stopnje v zadevi Groupement d'achat Édouard Leclerc  proti 
Komisiji  (T-88/92, Recueil 1996, str. II-1961). 
52 Glej sodbe Sodiš ča v zadevi 31/80, L'Oréal proti PVBA , Recueil 1980, str. 3775, to čki 15 in 16; 
zadevi 26/76, Metro I , Recueil 1977, str. 1875, to čki 20 in 21; zadevi 107/82, AEG , Recueil 1983, 
str. 3151, to čka 35 in sodbo Sodiš ča prve stopnje v zadevi T-19/91, Vichy  proti Komisiji , Recueil 1992, 
str. II-415, to čka 65. 
53 Glej na primer sodbi Sodiš ča prve stopnje v zadevah Groupment d'achat Edouard Leclerc  proti 
Komisiji  (T-19/92, Recueil, II-1851, to čke 112 do 123) in Groupment d'achat Edouard Leclerc  proti 
Komisiji  (T-88/92, Recueil, II-1961, to čke 106 do 117) in sodno prakso iz prejšnje opombe. 
 
SL 57   SL odtehtal ob čutno zmanjšanje konkurence znotraj blagovne znamke. Če se pojavijo 
precejšnji protikonkuren čni učinki, bodo ugodnosti skupinske izjeme verjetno 
odpravljene. Dodati velja, da se pri ocenje vanju selektivne dist ribucije v posameznih 
primerih, ki jih ne pokriva Uredba o skupi nskih izjemah ali v primeru kumulativnih 
učinkov, ki izhajajo iz vzporednih mrež selekt ivne distribucije, uporabljajo smernice 
iz tega oddelka.. 
(177) Tržni položaj dobavitelja in njegovih konkurentov je klju čnega pomena pri 
ocenjevanju morebitnih protikonkuren čnih učinkov, saj je lahko izguba konkurence 
znotraj blagovne znamke problemati čna samo, če je konkurenca med blagovnimi 
znamkami omejena. Mo čnejši kot je položaj dobavitelja, bolj problemati čna je 
izguba konkurence znotraj blagovne znamke. Drug pomemben dejavnik je število 
mrež selektivne distri bucije na istem trgu. Če selektivno distribucijo uporablja samo 
en dobavitelj na trgu, kvantitativna selekt ivna distribucija ponavadi ne povzro či neto 
negativnih u činkov, če pogodbeno blago, ob upoštevanju njegove narave, zahteva 
uporabo sistema selektivne distribucije in pod pogojem, da so uporabljena merila za 
izbor nujna za zagotavljanje u činkovite distribucije zade vnega blaga. Vendar pa je 
videti, da v resnici selek tivno distribucijo uporabljajo številni dobavitelji na danem 
trgu. 
(178) Položaj konkurentov ima lahko dvojni pomen in igra posebno vlogo v primeru 
kumulativnega u činka. Mo čni konkurenti na splošno pomenijo, da dovolj velika 
konkurenca med blagovnimi znamkami zlahka prevlada nad zmanjšanjem konkurence znotraj blagovne znamke. Toda če večina glavnih dobaviteljev uporablja 
selektivno distribucijo, bo prišlo do pr ecejšnje izgube konkurence znotraj blagovne 
znamke in morebitnega omejevanja dostopa  za nekatere vrste distributerjev ter do 
večje nevarnosti tajnega dogovarjanja med temi glavnimi dobavitelji. Nevarnost 
omejevanja dostopa za u činkovitejše distributerje je vedno ve čja pri selektivni kot pri 
izključni distribuciji, glede na  omejitev prodaje nepooblaš čenim trgovcem v sistemu 
selektivne distribucije. Namen te omejitve je dose č
i zaprtost sistemov selektivne 
distribucije, kar nepooblaš čenim trgovcem onemogo ča nabavo izdelkov. Zaradi tega 
je selektivna distribucija še posebej prim erna za izogibanje pritisku, ki ga izvajajo 
diskontne hiše (bodisi klasi čni distributerji ali distributerji,  ki poslujejo le na spletu), 
na marže proizvajalca kot tudi na marže pooblaš čenih trgovcev. Omejevanje dostopa 
za take oblike distribucije, ne  glede na to, ali ga povzro ča kumulativna uporaba 
selektivne distribucije ali uporaba selektivne distribucije  s strani enega samega 
dobavitelja s tržnim deležem, ve čjim od 30 %, zmanjšuje možnosti potrošnikov za 
izkoriščanje posebnih ugodnosti, ki jih te oblike omogo čajo, kot so nižje cene, ve čja 
preglednost in širši dostop.  
(179) Če se Uredba o skupinskih izjemah uporablja za posamezne mreže selektivne 
distribucije, se lahko v primeru kumulativnih u činkov prou či odprava ugodnosti 
Uredbe o skupinskih izjemah ali njena neuporaba. Vendar pa težave s kumulativnim učinkom niso verjetne, če selektivna distribucija pokriv a manj kot 50 % trga. Prav 
tako verjetno ne bo prišlo do težav, če tržni delež presega 50 %, vendar pa je skupni 
tržni delež petih najve čjih dobaviteljev (CR5) manjši od 50 %. Če tako CR5 kot tržni 
delež, ki ga pokriva selektivna distribucija , presegata 50 %, se lahko ocena spreminja 
glede na to, ali pet najve čjih dobaviteljev uporablja se lektivno distribucijo. Mo čnejši 
ko je položaj konkurentov, ki ne uporabljajo se lektivne distribucije, manj verjetno je 
omejevanje dostopa za druge distributerje. Če vseh pet najve čjih dobaviteljev 
uporablja selektivno distribucijo, se lahko vprašanja v zvezi s konkurenco pojavijo 
 
SL 58   SL zlasti pri sporazumih, ki upor abljajo kvantitativna me rila za izbor, tako da 
neposredno omejijo število pooblaš čenih trgovcev, ali sp orazumih, ki uporabljajo 
kvalitativna merila, npr. zahtevo, da mo rajo imeti distributerji eno ali ve č klasičnih 
prodajaln ali da morajo ponuditi posebno stor itev, kar omejuje dostop za nekatere 
oblike distribucije. Na splošno je ma lo verjetno, da bodo izpolnjeni pogoji iz 
člena 101(3), če zadevni sistem selek tivne distribucije prepre čuje dostop do trga 
novim distributerjem, ki so sposobni us trezno prodajati zadevno blago, zlasti 
diskontnim hišam ali distributerjem, ki pos lujejo le na sple tu, ki potrošnikom 
ponujajo nižje cene, ter s tem omejuje di stribucijo v korist nekaterih obstoje čih 
kanalov in na škodo kon čnih potrošnikov. Bolj posredne oblike kvantitativne 
selektivne distribucije , ki izhajajo na primer iz kombinacije čisto kvalitativnih 
selektivnih meril in zahteve, na ložene trgovcem, da morajo dose či najnižji obseg 
letnih nakupov, verjetno ne bodo povzro čile neto negativnih u činkov, če takšen 
obseg ne predstavlja bistvenega deleža trgov čevega skupnega prometa, doseženega z 
zadevnimi izdelki, in ne presega tega, ka r je nujno, da lahko dobavitelj amortizira 
svojo naložbo, vezano na posamezno poslovno  razmerje in/ali realizira ekonomijo 
obsega v distribuciji. Pri posameznih prispevkih se na splošno šteje, da dobavitelj s 
tržnim deležem, nižjim od 5 %, ne prispeva bistveno h kumulativnemu u činku. 
(180) „Vstopne ovire“ so zanimive predvsem  v primeru omejevanja dostopa do trga za 
nepooblaš čene trgovce. Na splošno bodo vstopne ovire precejšnje, saj selektivno 
distribucijo navadno uporab ljajo proizvajalci izde lkov z blagovno znamko. Izklju čeni 
trgovci na drobno bodo na splošno potrebovali veliko časa in precejšnje naložbe, da 
bodo lahko dali svoje blagovne znamke na trg ali drugje pridobili konkuren čno 
dobavo. 
(181) „Kupna mo č“ lahko pove ča nevarnost tajnega dogovarjan ja med trgovci in s tem 
občutno spremeni analizo morebitnih protikonkuren čnih učinkov selektivne 
distribucije. Do omejevanja dostopa do trga za u činkovitejše trgovce na drobno lahko 
pride zlasti tam, kjer mo čna organizacija trgovcev dobavite lju naloži merila za izbor, 
katerih namen je omejiti distribucijo v korist njenih članov. 
(182) Člen 5(1)(c) Uredbe o skupinskih izjemah dolo ča, da dobavitelj ne sme naložiti 
obveznosti, ki bi pooblaš čenim trgovcem neposredno ali posredno prepre čevala 
prodajanje blagovnih znamk dolo čenih konkuren čnih dobaviteljev. Namen tega 
pogoja je izrecno prepre čiti horizontalno tajno dogovarj anje, katerega namen je 
izključiti določene blagovne znamke s tem, da se  ustvari omejena skupina blagovnih 
znamk vodilnih dobaviteljev. Ta vrsta obv eznosti ne bi smela biti izvzeta, če je CR5 
enak ali višji od 50 %, razen če noben od dobaviteljev, ki na lagajo takšno obveznost, 
ni med petimi najve čjimi dobavitelji na trgu. 
(183) Omejitev dostopa za druge dobavitelje obi čajno ni težava, če lahko drugi dobavitelji 
uporabljajo iste distributerje, se pravi, če sistem selektivne dist ribucije ni kombiniran 
z združevanjem pod eno blagovno znamko. V primeru goste mreže pooblaš čenih 
distributerjev ali v pr imeru kumulativnega u činka, lahko kombinacija selektivne 
distribucije in prepovedi konkurence pomeni nevarnost om ejevanja dostopa za druge 
dobavitelje. V tem primeru se uporabijo na čela o združevanju pod eno blagovno 
znamko, dolo čena v oddelku 2.1. Če sistem selektivne dist ribucije ni kombiniran s 
prepovedjo konkurence, je lahko omejevanje dostopa za konkuren čne dobavitelje še 
vedno težava, če vodilni dobavitelji uporabljajo čisto kvalitativna merila za izbor in 
ob tem svojim trgovcem naložijo še nekate re dodatne obveznosti,  kot je obveznost, 
 
SL 59   SL da morajo za njihove izdelke na policah rezervirati dolo čen prostor ali da zagotovijo, 
da trgovčeva prodaja njihovih izdelkov doseže dolo čen odstotek trgov čevega 
skupnega prometa. Do takšnih težav verjetno ne bo prišlo, če je tržni delež, ki ga 
pokriva selektivna distri bucija, nižji od 50 % ali, če je ta delež presežen, če je tržni 
delež petih najve čjih dobaviteljev nižji od 50 %. 
(184) Zrelost trga je pomembna, saj sta la hko izguba konkurence znot raj blagovne znamke 
in morebitna omejitev dostopa za dobav itelje ali trgovce lahko resen problem na 
zrelem trgu, manj pomembna pa sta na trgu z naraš čajočim povpraševanjem, 
spreminjajo čimi se tehnologijami in spremenljivimi tržnimi položaji. 
(185) Selektivna distribucija je lahko u činkovita, če prinese prihranke pri logisti čnih 
stroških zaradi ekonomije ob sega pri prevozu in to se  lahko pojavi ne glede na 
naravo izdelka (odstavek 107, to čka (g)). Vendar pa je takšna u činkovitost ponavadi 
zgolj obrobna u činkovitost v sistemih selektivne di stribucije. Pri reševanju problema 
neupravičenega okoriš čanja med distributerji (odstavek 107, to čka (a)) ali pri 
ustvarjanju podobe blagovne znamke (odstavek 107, to čka (a)) je narava izdelka zelo 
pomembna. Na splošno je argument o izboljšanju u činkovitosti najbolj prepri čljiv pri 
novih izdelkih, pri zapletenih izdelkih, pri izdelkih, katerih kakovost je težko oceniti 
pred nakupom (tako imenovanih izdelki h, ki jih lahko ocenimo šele na podlagi 
izkušenj) ali pri izdelkih, pri katerih je  težko oceniti kakovost  tudi po nakupu (tako 
imenovani izdelki, pri katerih je pomembna kakovost zaupanja). Kombinacija 
selektivne distribucije s klavzulo o lokaciji, ki imenovanega trgovca š čiti pred tem, 
da bi drugi imenovani trgovci odprli prodajal no v njegovi bližini, lahko zlasti izpolni 
pogoje iz člena 101(3), če je kombinacija nujno potrebna za zaš čito bistvenih naložb 
in naložb, vezanih na posamezno poslovno razmerje, ki jih izvedejo pooblaš čeni 
trgovci (odstavea 107, to čka (d)). 
(186) Da se zagotovi izbira  najšibkejše protikonkuren čne omejitve, je pomembno 
ugotoviti, ali se lahko enako izboljšanje u činkovitosti doseže s primerljivimi stroški, 
na primer z obveznostmi, ki se nanašajo samo na storitev. 
(187) Primer kvantitativne  selektivne distribucije: 
Na trgu trajnega potrošnega blaga vodilno podjetje na trgu (blagovna znamka A), s 
tržnim deležem 35 %, prodaja svoje izdelke kon čnim potrošnikom prek mreže 
selektivne distribucije. Za vstop v mrežo je ve č meril: v prodajalni mora biti 
zaposleno usposobljeno osebje, ki zagotavlja st oritve pred prodajo, v prodajalni mora 
biti prodaji izdelka in podobnih visoko te hnoloških izdelkov namenjeno posebno 
območje in prodajalna mora prodajati veli k izbor dobaviteljevih modelov in jih 
razstaviti tako, da pritegnejo kupc e. Poleg tega je število prodajalcev na drobno, ki se 
lahko sprejmejo v mrežo, neposredno omejeno z dolo čitvijo najvišjega števila 
trgovcev na drobno na število prodajal cev v vsaki provinci ali mestnem obmo čju. 
Proizvajalec A ima na tem tr gu 6 konkurentov. Njegovi najve čji konkurenti, B, C in 
D, imajo tržne deleže v višini 25, 15 in 10 %, medtem ko imajo drugi proizvajalci 
manjše tržne deleže. Proizvaj alec A je edini proizvajal ec, ki uporablja selektivno 
distribucijo. Selektivni dist ributerji blagovne znamke A vedno prodajajo še nekaj 
konkuren čnih blagovnih znamk. Vendar pa se konkuren čne blagovne znamke prav 
tako prodajajo v prodajalnah, ki niso v selek tivni distribucijski mreži proizvajalca A. 
Distribucijski kanali so razli čni: blagovni znamki B in C se na primer prodajata v 
večini izbranih prodajaln proizvajalca A, ob tem pa še v drugih prodajalnah, ki 
 
SL 60   SL zagotavljajo visoko kakovostno storitev in v hipermarketih. Blagovna znamka D se 
večinoma prodaja v prodajalnah, ki pr odajajo visoko kakovostne storitve. 
Tehnologija se na tem trgu razvija dokaj hitr o in glavni dobavitelji z oglaševanjem 
vzdržujejo podobo visoke ka kovosti za svoje izdelke. 
Na tem trgu selektivna distribucija pokriv a 35-odstotni delež. Sistem selektivne 
distribucije proizvajalca A neposredno ne vpliva na konkurenco med blagovnimi 
znamkami. Konkurenca znotraj blagovne znamke se lahko za blagovno znamko A 
zmanjša, vendar imajo potrošniki dostop do trgovcev na drobno, ki ponujajo cenejše 
in manj kakovostne storitve za blagovni znaki B in C, ki imata primerljivo podobo z vidika kakovosti kot blagovna znamka A. Poleg tega dostop do trgovcev na drobno, 
ki ponujajo visoko kakovostne storitve za druge blagovne zn amke, ni omejen, saj ni 
omejitve glede zmogljivosti izbranih  distributerjev za prodajo konkuren čnih 
blagovnih znamk, kvantitativna omejitev št evila trgovcev na dr obno, ki prodajajo 
blagovno znamko A, pa drugim trgovcem na drobno, ki ponujajo visoko kakovostne 
storitve, omogo ča nemoteno distribucijo konkuren čnih blagovnih znamk. Glede na 
obveznosti v zvezi s storitvami in izboljšanje u činkovitosti, ki jih bodo te verjetno 
prinesle, ter na omejeni u činek na konkurenco znotraj blagovne znamke bodo v tem 
primeru pogoji iz člena 101(3) verjetno izpolnjeni. 
(188) Primer selektivne dist ribucije s kumulativnimi u činki: 
Na trgu dolo čenega športnega izdelka je sedem pr oizvajalcev, katerih tržni deleži 
znašajo: 25 %, 20 %, 15 %, 15 %, 10 %, 8 % in 7 %. Pet najve čjih proizvajalcev 
svoje izdelke distribuira s kvant itativno selektivno distribucijo, pri čemer najmanjša 
dva uporabljata razli čni obliki distribucijskih sistemov, zaradi česar selektivna 
distribucija pokriva 85-odstotni delež. Proizv ajalci imajo nenavadno enotna merila za 
dostop do mrež selektivne distribucije: di stributerji morajo imeti eno ali ve č klasičnih 
prodajaln, te prodajalne morajo imeti usposobljeno osebje in zagotavljati 
predprodajne storitve, v prodaja lni morajo imeti posebno obmo čje, namenjeno 
prodaji izdelka, in velikost tega obmo čja je natan čno določena. Prodajalna mora 
prodajati širok nabor izdelkov zadevne blagovne znamke in te izdelke razstaviti na 
privlačen način, biti mora v trgovski ulici in ta vrsta izdelka mora predstavljati vsaj 
30 % skupnega prometa prodajalne. Na splošno je isti trgovec imenovan za selektivnega distributerja za vseh pet blagovnih znam k. Blagovni znamki, ki ne 
uporabljata selektivne distri bucije, se ponavadi prodajata pri manj specializiranih 
trgovcih na drobno, ki nudijo manj kakovostn e storitve. Povpraševanje in ponudba na 
trgu sta stabilna, podoba blagovne znamke in  diferenciacija izdelkov pa sta mo čni. 
Pet vodilnih firm na trgu ima mo čne podobe blagovnih znamk, ki so jih dosegli z 
oglaševanjem in sponzoriranjem, pri čemer imata manjša proizvajalca strategijo 
cenejših izdelkov brez mo čne podobe blagovne znamke. 
Na tem trgu splošne diskontne hi še in distributerji, ki posl ujejo le na spletu, nimajo 
dostopa do petih vodilnih blagovnih znamk. Obveznost, da mora ta vrsta izdelka 
predstavljati vsaj 30 % dejavnos ti trgovcev, in merila, ki ve ljajo za predstavitev, ter 
pravilo o predprodajnih storitvah dejansko izklju čijo večino diskontnih hiš iz mreže 
pooblaščenih trgovcev. Zahteva po eni ali ve č klasičnih prodajaln distributerje, ki 
poslujejo le na spletu, izklju či iz mreže. Zaradi tega potrošniki nimajo druge izbire, 
kot da pet vodilnih blagovnih znamk kupujejo v prodajalnah, ki nudijo visoko kakovostne storitve po visokih cenah. To zmanjšuje konkurenco med petimi 
vodilnimi blagovnimi znamkami. Dejstvo, da je dve najmanjši blagovni znamki 
 
SL 61   SL mogoče kupovati v prodajalnah, ki nudijo stor itve nižje kakovosti po nižjih cenah 
tega, ne prevlada, saj je podoba blagovnih zn amk petih vodilnih fi rm na trgu veliko 
boljša. Konkurenca med blagovnimi znamkami je prav tako omejena z izklju čno 
distribucijo razli čnih konkuren čnih izdelkov. Čeprav obstaja dolo čena stopnja 
konkurence znotraj blagovne znamke in št evilo trgovcev na drobno ni neposredno 
omejeno, so merila za sprejem dovolj stroga, da omogo čajo majhno število trgovcev 
na drobno za pet vodilnih blagovnih znamk na vsakem ozemlju. 
Izboljšanje u činkovitosti, povezano s temi sistemi kvantitativne selektivne 
distribucije, je majhno: izdelek ni preve č zapleten in ne upravi čuje posebej visoke 
storitve. Če proizvajalci ne morejo dokaza ti, da obstaja jasno izboljšanje 
učinkovitosti, povezano z njihovo mrežo selektivne distribucije, bo verjetno treba 
odpraviti ugodnosti Uredbe o skupinsk ih izjemah zaradi kumulativnih u činkov, 
katerih posledici sta manjše izbi ra in višje cene za potrošnike. 
2.5. Franšizing 
(189) Franšizni sporazumi vsebuj ejo licence za prav ice intelektualne lastnine zlasti v zvezi 
z blagovnimi znamkami in znaki ter tehni čnim znanjem in izkušnjami za uporabo in 
distribucijo blaga ali storite v. Poleg licence za pravice intelektualne lastnine dajalec 
franšize ponavadi za čas trajanja sporazuma zagotavlja tudi komercialno ali tehni čno 
pomoč. Licenca in pomo č sta sestavna elementa poslovne metode, ki je predmet 
franšize. Jemalec franšize navadno pla ča dajalcu franšize provizijo za uporabo 
določene poslovne metode. Franšizing lahko dajalcu franšize omogo či, da z 
omejenimi naložbami vzpostavi enotno mrežo za distribucijo svojih izdelkov. 
Franšizni sporazumi poleg zagotavljanja pos lovne metode ponavadi vsebujejo tudi 
kombinacijo razli čnih vertikalnih omejitev v zvezi z iz delkom, ki se distribuira, zlasti 
selektivno distribucijo in/ali prepoved konkurence in/ali izklju čno distribucijo ali 
njihove blažje oblike. 
(190) Pokrivanje licenciranja pr avic intelektualne lastnine, ki  so v franšiznih sporazumih, z 
Uredbo o skupinskih izjemah se obravna va v odstavkih 24 do 46. Uredba o 
skupinskih izjemah se v zvezi z vertikalnimi omejitvami pri nakupu, prodaji in preprodaji blaga in storitev  v okviru franšiznega sporazuma, kot so selektivna 
distribucija, prepoved konkurence ali izklju čna distribucija, uporablja, če ni presežen 
mejni 30-odstotni tržni delež
54. Že navedene smernice v zvezi s temi vrstami 
omejitev se uporabljajo tudi za franšizing, ob upoštevanju naslednjih dveh posebnih 
opomb: 
(a) Bolj kot je pomemben prenos tehni čnega znanja in izkušenj, bolj je verjetno, da 
omejitve povzro čijo izboljšanje u činkovitosti in/ali da so nujno potrebne za 
zaščito tehničnega znanja in izkušenj ter da vertikalne omejitve izpolnjujejo 
pogoje iz člena 101(3). 
(b) Prepoved konkurence pri blagu ali storit vah, ki jih kupi jemalec franšize, ne 
spada v podro čje uporabe člena 101(1), če je prepoved nujna za ohranjanje 
skupne identitete in ugleda franšizne mr eže. V takšnih primerih je trajanje 
                                                 
54 Glej tudi odstavke 86 do 95, in zlasti odstavek 92. 
 
SL 62   SL prepovedi konkurence prav tako nepomembno na podlagi člena 101(1), če ne 
presega trajanja samega franšiznega sporazuma. 
(191) Primer franšizinga: 
Proizvajalec je razvil nov koncept za pr odajo bonbonov v posebnih prodajalnah, kjer 
jih lahko razli čno obarvajo na željo potrošnikov. Proizvajalec bonbonov je prav tako 
razvil stroje za barvanje bonbonov. Pr oizvajalec proizvaja tudi teko čine za barvanje. 
Kakovost in svežina teko čine je bistvenega pomena za proizvodnjo dobrih bonbonov. 
Proizvajalec je s svojimi bonboni  dosegel tržni uspeh s pomo čjo številnih prodajaln 
na drobno, ki poslujejo pod istim trgovs kim imenom in z enotno zabavno podobo 
(izgled trgovine, skupno oglaševanje  itd). Proizvajalec je želel pove čati prodajo, zato 
je uvedel sistem franšizinga. Jema lci franšize morajo kupovati bonbone, teko čino in 
stroj za barvanje pri pr oizvajalcu, imeti enako podobo in delovati pod istim 
trgovskim imenom, pla čati koncesnino, prispevati k skupnemu oglaševanju in 
zagotoviti zaupnost priro čnika z navodili, ki ga je pripravil dajalec franšize. Poleg 
tega lahko jemalci franšize pr odajajo samo na pogodbeno dolo čenih prodajnih 
mestih, prodajajo lahko samo kon čnim porabnikom ali drugim jemalcem franšize in 
ne smejo prodajati drugih bonbonov. Dajal ec franšize ne sme imenovati drugega 
jemalca franšize niti sam odpreti prodajalne na drobno na ozemlju, dolo čenem v 
pogodbi. Dajalec franšize je prav tako zav ezan k posodabljanju in nadaljnjemu 
razvijanju svojih izdelkov, poslovnega videza in priro čnika z navodili, vse te 
izboljšave pa morajo biti na voljo vsem jemalcem franšize na maloprodajni stopnji. 
Franšizni sporazumi se sklenejo za 10 let. 
Trgovci na drobno, ki prodajajo bonbone, jih kupujejo na nacionalnem trgu pri 
nacionalnih proizvajalcih, ki  nudijo nacionalne okuse, ali pri trgovcih na debelo, ki 
ob tem, da prodajajo bonbone nacionalnih proizvajalcev, uvažajo tudi bonbone tujih proizvajalcev. Na tem trgu izdelkom da jalca franšize konkurirajo druge blagovne 
znamke bonbonov. Dajalec licence ima na trgu 30-odstotni tržn i delež bonbonov, ki 
se prodajo trgovcem na drobno. Konkurenca je  posledica številnih nacionalnih in 
mednarodnih blagovnih znamk, ki jih pone kod proizvajajo veliki proizvajalci 
različnih živil. Obstaja veliko potencialnih prodajnih mest za bonbone v obliki trafik, 
trgovcev na drobno, ki prodajajo hrano, kava rn in specializiran ih prodajaln za 
bonbone. Na trgu strojev za barvanje živil je tržni delež dajalca franšize nižji 
od 10 %. 
Za večina obveznosti iz franšiznih sporazumov se lahko šteje, da so nujne za varstvo 
pravic intelektualne lastnine ali za ohranja nje skupne identitete in ugleda franšizne 
mreže ter ne spadajo v podro čje uporabe člena 101(1). Omejitve pri prodaji 
(pogodbeno ozemlje in selektivna distribuci ja) jemalce franšize spodbujajo k naložbi 
v stroj za barvanje bonbonov in v vlaganje v franšizni koncept ter čeprav niso nujne 
za ohranjanju skupne identitete , k temu le prispevajo, s čimer prevladajo nad izgubo 
konkurence znotraj blagovne znamke. Kl avzula o prepovedi konkurence, ki 
izključuje druge blagovne znamke bonbonov iz trgovin za ves čas trajanja 
sporazumov, dajalcu franšize omogo ča ohranjanje enotnega videza prodajaln in 
konkurentom prepre čuje, da bi se okoriš čali z njegovim trgovskim imenom. To ne 
povzroča nobenega resnega omejevanja dostopa glede na veliko število potencialnih 
prodajaln, ki so na voljo drugim proi zvajalcem bonbonov. Franšizni sporazumi tega 
dajalca franšize bodo verjetno izpolnjevali pogoje za izjemo na podlagi člena 101(3), 
če obveznosti iz teh sporazumov spadajo v podro čje uporabe člena 101(1). 
 
SL 63   SL 2.6. Izklju čna dobava 
(192) Pod naslov „izklju čna dobava“ spadajo omejitve, katerih glavni element je, da 
dobavitelja zavezujejo ali mu nalagajo, da pogodbene izdelke na splošno ali za določeno vrsto rabe prodaja samo enemu ali ve činoma enemu kupcu. Take omejitve 
so lahko v oblik i obveznosti izklju čne dobave, ki dobavitelja omejujejo, da prodaja 
samo enemu kupcu zaradi nadaljnje prodaje ali dolo čene vrste rabe, vendar je lahko 
tudi v obliki nalaganja nakupnih kvot dobavitelju, pri čemer se o spodbudah 
dogovorita dobavitelj in kupec, zaradi kate rih dobavitelj svojo prodajo osredoto ča 
zlasti na enega kupca. Za polizdelk e ali vmesne storitve se izklju čna dobava pogosto 
imenuje tudi industrijska dobava. 
(193) Izklju čna dobava je izvzeta z Uredbo o skupinskih izjemah, če posamezna tržna 
deleža dobavitelja in kupca ne presegata 30 %, tudi če sta kombinirana z drugimi 
dopustnimi vertikalnimi omejitvami, kot je prepoved konkurence. Pri preseženem 
mejnem tržnem deležu se pri ocenjevanju izklju čne distribucije v posameznih 
primerih upoštevajo smernice iz tega oddelka. 
(194) Glavno konkuren čno tveganje nevarnosti izklju čne dobave je omejevanje dostopa za 
druge kupce. Mogo či učinki so podobni mogo čim učinkom izklju čne distribucije, 
zlasti ko izklju čni distributer postane izklju čni kupec za celotni trg (glej oddelek 2.2, 
zlasti odstavek 156). Tržni delež kupca na  nakupnem trgu, ki je v prodajni verigi 
pred njim, je o čitno pomemben za ocenjevanje zmožnosti kupca, da „vsili“ izklju čno 
dobavo, ki drugim kupcem prepre či dostop do dobave. Vendar pa je pomembnost 
kupca na trgu, ki je v pr odajni verigi za njim, tisti dejavnik, ki dolo ča, ali se lahko 
pojavijo težave pri konkurenci. Če kupec nima tržne mo či na trgu, ki je v prodajni 
verigi za njim, ne moremo pri čakovati nobenih ob čutnih negativnih u činkov za 
potrošnike. Negativni u činki lahko nastanejo, če tržni delež kupca na dobavnem trgu, 
ki je v prodajni verigi za njim, in na nakupne m trgu, ki je v prodajni verigi pred njim, 
presega 30 %. Če tržni delež kupca na trgu, ki je v prodajni verigi pred njim ne 
presega 30 %, lahko kljub temu pride do precejšnjih u činkov omejevanja dostopa, 
zlasti če tržni delež kupca na trgu, ki je v proda jni verigi za njim, presega 30 % in se 
izključna dobava nanaša na dolo čeno vrsto rabe pogodbenih izdelkov. Če ima 
podjetje prevladujo č položaj na trgu, ki je v pr odajni verigi za njo, lahko vsaka 
obveznost dobave izdelkov samo ali predvsem prevladujo čemu kupcu na trgu 
povzroči precejšnje protikonkuren čne učinke. 
(195) Razen tržnega položaja kupca na trgih, ki sta v prodajni verigi pred in za njim, sta 
pomembna tudi obseg in traj anje uporabe obveznosti izklju čne dobave. Višji kot je 
vezani delež dobave in dlje kot traja izklju čna dobava, ve čja je verjetnost, da bo 
prišlo do precejšnjega omejevanja dostopa. Sporazumi o izklju čni dobavi, ki so krajši 
od petih let in jih sklenejo podjetja, ki nimajo prevladujo čega položaja na trgu, 
ponavadi zahtevajo uravnovešanje u činkov, ki spodbujajo konkuren co, in tistih, ki jo 
omejujejo, medtem ko so sporazumi, ki trajajo ve č kot pet let, ve činoma naložbe, ki 
se ne štejejo kot potr ebne za doseganje navedenega izboljšanja u činkovitosti ali pa je 
to izboljšanje u činkovitosti premajhno, da bi prevladalo nad u činkom omejevanja 
dostopa, ki ga imajo takšni dolgoro čni sporazumi o izklju čni dobavi. 
 
SL 64   SL (196) Tržni položaj konkuren čnih kupcev na trgu, ki je višje v prodajni verigi, je 
pomemben, saj je zelo verjetno, da bo onemogo čen dostop za konkuren čne kupce iz 
protikonkuren čnih razlogov, se pravi, da se  povišajo njihovi stroški, če so bistveno 
manjši od stroškov kupca, ki omejuje dostop. Omejevanje dostopa za konkuren čne 
kupce ni verjetno, če imajo ti konkure nti podobno kupno mo č in lahko dobaviteljem 
nudijo podobne prodajne možnosti. V take m primeru lahko pride do omejevanja 
dostopa samo za potencialne nove konkurente, ki si morda ne bi mogli zagotoviti 
dobave, če več glavnih kupcev hkrati sklene pogodbe o izklju čni dobavi z ve čino 
dobaviteljev na trgu. Tak kumulativni u činek lahko povzro či odpravo ugodnosti 
Uredbe o skupinskih izjemah. 
(197) Vstopne ovire na stopnji  dobavitelja so pomembne za ugot avljanje, ali je prišlo do 
dejanskega omejevanja dostopa. Če je za konkuren čne kupce u činkovito, da sami 
zagotavljajo blago ali st oritve prek vertikalne integracij e na trgih, ki so pred njimi v 
prodajni verigi, omejevanje dostopa najv erjetneje ne bo predstavljajo dejanske 
težave. Vendar pa pogosto obsta jajo precejšnje vstopne ovire. 
(198) Izravnalna mo č dobaviteljev je pomembna, če pomembni dobavitelji ne dovolijo 
zlahka, da se jih odreže od alternativni h kupcev. Omejevanje  dostopa je torej 
predvsem tveganje, če gre za šibke dobavitelje in mo čne kupce. V primeru mo čnih 
dobaviteljev je lahko izklju čna dobava združena s prepovedjo konkurence. 
Kombinacija s prepovedjo konkurence pomen i upoštevanje pravil, ki veljajo za 
združevanje pod eno blagovno znamko. Če so na obeh straneh tudi naložbe, vezane 
na posamezno poslovno razmerje (problem zadržanja), se kombinacija izklju čne 
dobave in prepovedi konkurence,  to je vzajemna izklju čnost v sporazumih o 
industrijski dobavi, lahko pogosto upravi či, zlasti pod ravnijo prevladujo čega 
položaja. 
(199) Kot zadnje pa sta za omejevanje dos topa pomembna stopnja trgovine in narava 
izdelka. Protikonkuren čno omejevanje dostopa je manj  verjetno pri polizdelkih ali 
homogenih izdelkih. Prvi č zato, ker se lahko proizvajal ec, ki ne more na trg, z 
uporabo dolo čenega posega navadno bolj prožno odzove na povpraševanje svojih 
odjemalcev kot pa trgovec na debelo /trgovec na drobno na povpraševanje kon čnega 
potrošnika, pri katerem lahko ima po membno vlogo blagovna znamka. Drugi č pa 
zato, ker je izguba morebitnega vira dobave  manj pomembna za kupce, ki ne morejo 
na trg, v primeru homogenih izdelkov kot  v primeru heterogenega izdelka z 
različnimi stopnjami in koli činami. Pri kon čnih izdelkih z blagovno znamko ali 
diferenciranih polizdelkih, kjer ob stajajo vstopne ovire, ima lahko izklju čna dobava 
občutne protikonkuren čne učinke, če so konkuren čni kupci relati vno majhni v 
primerjavi s kupcem, ki omejuje dostop, tudi če slednji nima prevladujo čega položaja 
na trgu, ki je v prodajni verigi za njim. 
(200) Izboljšanje u činkovitosti se lahko pri čakuje pri problemu zadržanja (odstavek 107, 
točki (d) in (e)), in to je bolj ve rjetno pri polizdelkih kot pri kon čnih izdelkih. Druga 
izboljšanja u činkovitosti so manj verjetna. More bitna ekonomija obsega v distribuciji 
(odstavek 107, to čka (g) () ni verjeten razlog za upravi čenost izklju čne dobave. 
(201) Pri problemu zadržanja in še bolj pri e konomiji obsega v distribuciji bi bilo nalaganje 
kvot dobavitelju, kot je obveznost mini malne dobave, lahko manj omejevalna 
alternativa. 
 
SL 65   SL (202) Primer izklju čne dobave: 
Na trgu za dolo čeno vrsto sestavnih delov (trg po lizdelka) se dobavitelj A dogovori s 
kupcem B, da bo s svojim tehni čnim znanjem in izkušnjami ter precejšnjimi vlaganji 
v nove stroje ter s pomo čjo specifikacij, ki jih zagotovi kupec B, razvil druga čno 
različico sestavnega dela. B bo moral za vgrad njo novega sestavnega dela opraviti 
precejšnje naložbe. Dogovorila sta se, da bo A nov izdelek od datuma vstopa na trg pet let prodajal samo kupcu B. B mora prav tako pet let kupova ti nov izdelek samo 
pri A. Tako A kot B lahko še naprej dr ugje prodajata in kupujeta druge razli čice 
sestavnega dela. Tržni delež kupca B na trgu sestavnega dela, ki je v prodajni verigi 
pred njim, in na trgu kon čnega izdelka, ki je v prodajni verigi za njim, je 40 %. Tržni 
delež dobavitelja sestavnega dela je 35 %. Obstajata še dva druga dobavitelja 
sestavnega dela s približno 20- do  25-odstotnim tržnim deležem ter ve č manjših 
dobaviteljev. 
Glede na precejšnja vlaganja bo spor azum verjetno izpolnjeval pogoje iz 
člena 101(3) v zvezi z izboljšanjem u činkovitosti in omejenim u činkom omejevanja 
dostopa. Za druge kupce se  omeji dostop do dolo čene različice izdelka dobavitelja s 
35-odstotnim tržnim deležem, ob tem pa obstajajo še drugi dobavitelji sestavnega 
dela, ki bi lahko razvili podobne nove izdelke. Omejevanje dostopa do dela 
povpraševanja kupca B za druge dobavitelje je omejeno na najve č 40 % trga. 
2.7. Vnaprejšnje pla čilo dostopa 
(203) Vnaprejšnja pla čila dostopa so fiksni znes ki, ki jih dobavitelji pla čajo distributerjem 
v okviru vertikalnega razmerja na za četku zadevnega obdobja, da bi dobili dostop do 
njihove distribucijske mreže in pla čali za storitve, ki jih tr govci na drobno opravijo 
za dobavitelje. Ta kategorija vklju čuje različne prakse, kot so pla čila za umestitev na 
prodajne police
55, plačila za zadržanje blaga na prodajnih policah56, plačila za dostop 
do distributerjevih promocijskih kampanj itd. Vnaprejšnja pla čila dostopa se na 
podlagi Uredbe o skupinskih izjemah izvzamejo, če posamezna tržna deleža 
dobavitelja in kupca ne presegata 30 %. Pri preseženem mejnem tržnem deležu se pri 
ocenjevanju vnaprejšnjega pla čila dostopa v posameznih primerih upoštevajo 
smernice iz tega oddelka. 
(204) Vnaprejšnja pla čila dostopa v časih lahko povzro čijo protikonkuren čno omejevanje 
dostopa drugim distributerjem, če taka pla čila dobavitelja spodbudijo, da svoje 
izdelke prodaja prek enega samega dist ributerja ali prek omejenega števila 
distributerjev. Če mora dobavitelj pla čati visok znesek, lahko to povzro či, da bo želel 
usmeriti velik del svoje prodaje prek tega distributerja in tako pokriti stroške pla čila. 
V tem primeru imajo lahko vnaprejšnja pla čila dostopa enak u činek omejevanja 
dostopa na nižje leže čih trgih, kot ga ima obveznost izklju čne dobave. Ocenjevanje 
tega negativnega u činka se opravi po analogiji z ocenjevanjem obveznosti izklju čne 
dobave (glej zlasti odstavke 194–199).  
                                                 
55 Fiksni zneski, ki jih proizvajalci pla čajo trgovcem na drobno, da pridobijo dostop do njihovega 
prodajnega prostora. 
56 Pavšalna pla čila, da se zagotovi stalna prisotnost obstoje čega izdelka na prodajnih policah za dodatno 
obdobje. 
 
SL 66   SL (205) Vnaprejšnja pla čila dostopa lahko izjemoma povzro čijo tudi protikonkuren čno 
omejevanje dostopa drugim dobaviteljem, če razprostranjena uporaba vnaprejšnjega 
plačila dostopa pove ča vstopne ovire za manjše konkurente. Ocenjevanje tega 
mogočega negativnega u činka se opravi po analogi ji z ocenjevanjem obveznosti 
združevanja pod eno blagovno znamko (glej zlasti odstavke 132–141).  
(206) Vnaprejšnja pla čila dostopa lahko poleg mogo čih učinkov omejevanja dostopa tudi 
zmanjšajo konkurenco in olajšajo tajno dogova rjanje med distributerji. Vnaprejšnja 
plačila dostopa verjetno pove čajo ceno, ki ji dobavitelj zara čunava za pogodbene 
izdelke, saj mora dobavitelj pokriti stroške navedenih pla čil. Višje cene dobave lahko 
zmanjšajo spodbudo trgovcem na drobno, da s svojimi cenami konkurirajo na nižje ležečem trgu, dobi čki distributerjev pa  s e  z a r a d i  p l a čil dostopa pove čajo. Tako 
zmanjšanje konkurence med distributerji prek kumulativne uporabe vnaprejšnjih 
plačil dostopa navadno zahteva zelo kon centrirane distribucijske trge.  
(207) Vendar lahko uporab a vnaprejšnjih pla čil dostopa v številnih primerih prispeva k 
učinkovitemu dodeljevanju prodajnega prostora  za nove izdelke. Distributerji imajo 
pogosto manj informacij kot dobavitelji o mogo čem uspehu novih izdelkov, ki se 
dajejo na trg, zato je lahko koli čina izdelkov na zalogi su boptimalna. Vnaprejšnja 
plačila dostopa se lahko uporabijo za zm anjšanje nesorazmerja pri obveš čenosti 
dobaviteljev in distributerjev, tako da se dobaviteljem izrecno dovoli konkurirati za 
prodajni prostor. Distributer lahko ta ko prejme namig o izdelkih, ki bodo 
najverjetneje uspešni, saj bi se dobav itelj navadno strinjal z vnaprejšnjim pla čilom 
dostopa, če ocenjuje, da je neuspeh uv edbe izdelka malo verjeten. 
(208) Zaradi nesorazmerja pri obveš čenosti, navedenega v odstavku 207, lahko dobavitelji 
izkoristijo promocijska pri zadevanja distributerjev v svojo korist, da bi uvedli 
suboptimalne izdelke na trg. 
Če izdelek ni uspešen, bodo del stroškov za neuspeh 
izdelka pla čali distributerji. Uporaba vnaprejšnjih pla čil dostopa lahko prepre či tako 
neupravičeno okoriš čanje, tako da se tveganje za ne uspeh izdelka prenese nazaj na 
dobavitelja, s čimer se prispeva k optimalni stopnji uvedbe izdelkov. 
2.8. Pogodbe o upravljanju blagovnih skupin 
(209) Pogodbe o upravljanju blagovnih skupin so sporazumi, s katerimi distributer v okviru 
sporazuma o distribuciji zaupa dobavite lju („vodja blagovne skupine“) trženje 
blagovne skupine, vendar obi čajno ne samo izdelkov dobavitelja, ampak tudi 
izdelkov njegovih konkurentov. Vodja blagovne  skupine tako lahko na primer vpliva 
na postavitev izdelkov in promocijo izdel kov v prodajalni ter na izbiro izdelkov za 
prodajalno. Pogodbe o upravljanju bla govnih skupin se na podlagi Uredbe o 
skupinskih izjemah izvzamejo, če posamezna tržna deleža dobavitelja in kupca ne 
presegata 30 %. Pri preseženem mejnem tržnem deležu se pri ocenjevanju pogodb o upravljanju blagovnih skupin v posameznih pr imerih upoštevajo smernice iz tega 
oddelka. 
(210) Pogodbe o upravljan ju blagovnih skupin obi čajno sicer niso problemati čne, vendar 
lahko včasih izkrivljajo konkurenco med dobavitelji in na koncu povzro čijo 
protikonkuren čno omejevanje dostopa drugim dobaviteljem, če lahko vodja blagovne 
skupine zaradi svojega vp liva na marketinške odlo čitve distributerja omeji ali spravi 
v slabši položaj distri bucijo izdelkov konkuren čnih dobaviteljev. Di stributer sicer v 
večini primerov verjetno ne bo imel interesa, da bi omejeval svojo izbiro izdelkov, 
 
SL 67   SL toda če distributer prodaja tudi konkuren čne izdelke pod lastno blagovno znamko 
(trgovinska blagovna znamka), je lahko v njegovem interesu, da izklju či nekatere 
dobavitelje, zlasti izdelkov srednjega cenovnega razred a. Ocenjevanje tega u činka 
omejevanja dostopa na višje leže čih trgih se opravi po analogiji z ocenjevanjem 
obveznosti združevanja pod eno blagovno znamko (glej zlasti odstavke 132–141), in 
sicer se obravnavajo vprašanj a, kot so pokritost trga s te mi sporazumi, tržni položaj 
konkuren čnih dobaviteljev in morebitna kumulativna uporaba takih sporazumov.  
(211) Poleg tega lahko pogodbe o upravljanju bl agovnih skupin olajšajo tajno dogovarjanje 
med distributerji, kadar je isti dobavitelj vodja blagovne skupine za vse ali skoraj vse 
konkuren čne distributerje na trgu in tem distributerjem zagotavlja skupno referen čno 
točko za njihove marketinške odlo čitve.  
(212) Upravljanje blagovnih skupin lahko olaj ša tudi tajno dogovarjanje med dobavitelji, 
tako da pove ča priložnosti za izmenjavo ob čutljivih tržnih informacij prek trgovcev 
na drobno, kot so na primer informacije v zvezi z oblikovanjem cen v prihodnosti in 
načrti glede promocijskih akcij ali oglaševalskih kampanj57.  
(213) Vendar lahko uporaba pogodb o uprav ljanju blagovnih skupin povzro či tudi 
izboljšanje u činkovitosti. Pogodbe o upravljanju blagovnih skupin lahko 
distributerjem omogo čijo dostop do marketinških in formacij dobavitelja za neko 
skupino izdelkov ter ustvarjanje ekonomije obsega, saj zagotavljajo, da je optimalna količina izdelkov pravo časno in neposredno predstavlje na na prodajnih policah. 
Upravljanje blagovnih skupin temelji na navadah odjemalcev, zato lahko pogodbe o 
upravljanju blagovnih skupin pove čajo zadovoljstvo odjemalcev, saj pripomorejo k 
boljšemu izpolnjevanju njihovih pri čakovanj. Na splošno velja, da ve čja kot je 
konkurenca znotraj blagovne znamke in nižji kot so stroški preusmeritve 
potrošnikov, ve čje so gospodarske koristi, ki se dosežejo u upravljanjem blagovnih 
skupin. 
2.9. Vezava 
(214) Vezava se nanaša na okoliš čine, ko morajo odjemalci , ki kupijo en izdelek 
(zavezujo či izdelek), kupiti tudi drug, samostoj en izdelek (vezani izdelek) od istega 
dobavitelja ali nekoga, ki ga je slednji dolo čil. Vezava je lahko zloraba v smislu 
člena 102
58. Vezava je lahko tudi vertikalna omejitev, ki spada v podro čje uporabe 
člena 101, če povzro či obveznost združevanja pod eno blagovno znamko 
(glej odstavke 129 do 150) za vezani izdelek.  Te smernice obravnavajo samo slednji 
položaj. 
(215) Na podlagi povpraševanja odjemalcev se odlo či, ali se bodo izdelki obravnavali kot 
samostojni. Dva izdelka sta samostojna, če znatno število odjemalcev, ko vezave ni, 
zavezujoči izdelek kupi ali bi ga kupilo, ne da bi kupili tudi vezani izdelek od istega 
dobavitelja, s čimer bi bila omogo čena samostojna proizvodnja zavezujo čega in 
                                                 
57 Neposredna izmenjava informacij med konkurenti ne spada na podro čje uporabe Uredbe o skupinskih 
izjemah; glej člen 2(4) te uredbe ter odstavka 27 in 28 teh smernic. 
58 Sodba Sodiš ča v zadevi C-333/94 P, Tetrapak  proti Komisiji , Recueil 1996, str. I-5951, to čka 37. 
Glej tudi Sporo čilo Komisije – Obvestilo – Navodila glede prednostnih nalog izvrševanja Komisije pri 
uporabi člena 82 Pogodbe ES za izklju čevalna ravnanja, s katerimi prevladujo ča podjetja zlorabljajo 
svoj položaj, UL C 45, 24.2.2009, str. 7. 
 
SL 68   SL vezanega izdelka59. Dokazi, da sta izdelka samo stojna, so lahko neposredni, kar 
pomeni, da bi odjemalci, če bi imeli izbiro, zavezujo či in vezani izdelek kupili 
ločeno od razli čnih virov dobave, ali posre dni, o katerih govorimo, če so na primer 
na trgu prisotna podjetja, specializirana za proizvodnjo ali prodajo vezanega izdelka 
brez zavezujo čega izdelka60, ali če obstajajo dokazi, ki kaže jo, da podjetja z majhno 
tržno mo čjo, zlasti na konkuren čnih trgih, takih izdelkov ve činoma ne prodajajo 
vezano ali v paketih. Na primer , ker želijo odjemalci kupovati čevlje z vezalkami in 
ker distributerji ne morejo opremiti novih čevljev z vezalkami po njihovi izbiri, je za 
proizvajalce čevljev postala komercialna praksa, da čevlje dobavljajo z vezalkami. 
Zaradi tega prodaja čevljev z vezalkami ni primer vezave. 
(216) Vezava lahko povzro ča protikonkuren čne učinke omejevanja dostopa na vezanem 
trgu, zavezujo čem trgu ali na obeh hkrati. U činek omejevanja dostopa je odvisen od 
vezanega odstotka celotne prodaje na trgu vezanega izdelka. Pri vprašanju, kaj se 
lahko šteje za ob čutno omejevanje dostopa na podlagi člena 101(1), se lahko uporabi 
analiza za združevanje pod eno blagovno znamko. Vezava pomeni, da v zvezi z 
vezanim izdelkom obstaja vsaj neka oblika nalaganja nakupnih kvot za kupca. Če je 
ob tem v zvezi z vezanim izdelkom sp rejeta še prepoved konkurence, naraš čajo 
možnosti za morebiten u činek omejitve dostopa na trgu vezanega izdelka. Vezana 
prodaja lahko za odjemalce, ki  želijo kupiti vezani izde lek, ne pa tudi zavezujo čega, 
pomeni manjšo konkuren čnost. Če ni dovolj odjemalcev, ki  bi kupili samo vezani 
izdelek, da bi se konkurenti dobavitelj a obdržali na vezanem trgu, lahko vezana 
prodaja za te odjema lce pomeni višje cene. Če je vezani izdelek pomemben 
dopolnilni proizvod za odjemalce zavezujo čega izdelka, lahko zmanjšanje števila 
alternativnih dobaviteljev vezanega iz delka in s tem zmanjšana dostopnost 
navedenega izdelka otežita že sam vstop na zavezujo či trg. 
(217) Vezava lahko neposredno povzro či tudi cene, ki so nad konkuren čno ravnjo, zlasti v 
treh primerih. Prvi č, če se lahko zavezujo či in vezani izdelek uporabita v razli čnih 
deležih kot vložka v proizvodnem procesu, se lahko odjemalci na povišanje cene za 
zavezujoči izdelek odzovejo s pove čanjem svojega povpraševanja po vezanem 
izdelku, pri čemer zmanjšujejo svoje povpraševanje po zavezujo čem izdelku. Pri 
vezani prodaji obeh izdelkov je lahko namen dobavitelja, da se izogne tej zamenjavi in lahko posledi čno poviša svoje cene. Drugi č, če vezava omogo ča cenovno 
diskriminacijo glede na to, za kaj odjemalec uporablja zavezujo či izdelek, na primer 
vezava kartuš na prodajo fotokopirn ih strojev (odmerjanje). Tretji č, v primeru 
dolgoročnih pogodb ali v primeru trga  originalne opreme za drugo vgradnjo z dolgim 
nadomestnim časom si odjemalci težko izra čunajo posledice vezave.  
(218) Vezava se na podlagi Ur edbe o skupinskih izjemah iz vzame, kadar tržni delež 
dobavitelja na trgu vezanega izdelka in na trgu zavezujo čega izdelka ter tržni delež 
kupca na zadevnih višje leže čih trgih ne presegata 30 %. Vezava je lahko združena z 
drugimi vertikalnimi omejitvami, ki niso v skladu s to uredbo niso nedopustne, kot 
sta prepoved konkurence ali nalaganje kvot pri zavezujo čem izdelku ali izklju čna 
                                                
 
59 Glej sodbo Sodiš ča prve stopnje v zadevi Microsoft  proti Komisiji  (T-201/04, ZOdl. 2007, str. II-3601, 
točke 917, 921 in 922). 
60 Glej sodbo Sodiš ča prve stopnje v zadevi Hilti proti Komisiji  (T-30/89, Recueil 1991, str. II-1439, 
točka 67). 
 
SL 69   SL oskrba. Pri preseženem mejnem tržnem deležu se pri ocenjevanju vezave v 
posameznih primerih upoštevajo smernice iz tega oddelka. 
(219) Tržni položaj doba vitelja na trgu zavezujo čega izdelka je osrednjega pomena za 
ocenjevanje morebitnih protikonkuren čnih učinkov. To vrsto sporazuma na splošno 
vsili dobavitelj. Pomembnost dobavitelja na trgu zavezujo čega izdelka je glavni 
razlog, zaradi katerega kupec t ežko zavrne obveznost vezave. 
(220) Pri ocenjevanju tržne mo či dobavitelja je pomemben  tržni položaj njegovih 
konkurentov na trgu zavezujo čega izdelka. Če ima dobavitelj dovolj števil čno in 
močno konkurenco, se ne pri čakujejo nobeni protikonkuren čni učinki, saj imajo 
kupci dovolj drugih možnosti za nakup zavezujo čega izdelka brez vezanega izdelka, 
razen če drugi dobavitelji uporabljajo podobno vezavo. Poleg tega so za ugotavljanje 
tržnega položaja dobavitelja pomembne vstopne ovire na trgu zavezujo čega izdelka. 
Če je vezava združena s prepove djo konkurence v zvezi z zavezujo čim izdelkom, to 
precej okrepi položaj dobavitelja. 
(221) Kupna mo č je pomembna, saj pomembnih kupcev ni mogo če zlahka prisiliti, da 
sprejmejo vezavo, ne da bi pridobili vsaj del možnega pove čanja učinkovitosti. 
Nevarnost vezave, ki ne temelji na u činkovitosti, je torej predvsem tam, kjer kupci 
nimajo pomembne kupne mo či. 
(222) Če se ugotovi, da obstajajo znatni protikonkuren čni učinki, se pojavi vprašanje, ali so 
izpolnjeni pogoji iz člena 101(3). Obveznosti vezave lahko pripomorejo k izboljšanju 
učinkovitosti, ki izhaja iz skupne proizvodnje a li skupne distribucije. Če vezanega 
izdelka ne proizvaja doba vitelj, se izboljšanje u činkovitosti lahko pojavi, tudi če 
dobavitelj kupi ve čje količine vezanega izdelka. Da bi vezava izpolnila pogoje iz 
člena 101(3), je treba dokazati, da se vs aj del zmanjšanja stroškov prenese na 
potrošnika, kar se navadno ne dogaja,  ko lahko trgovec na drobno redno pridobi 
dobave istega ali enakovrednega izdelka pod enakimi ali boljš imi pogoji od tistih, ki 
jih ponuja dobavitelj, ki uporablja prakso vezave. Drugo izboljšanje u činkovitosti se 
lahko pojavi tam, kjer vezava pomaga zagotoviti dolo čeno enotnost in 
standardizacijo kakovosti  (glej odstavek 107, to čka (i)). Vendar je treba dokazati, da 
pozitivnih u činkov ni mogo če enako u činkovito dose či, tako da se od kupca zahteva, 
da uporablja ali preprodaja izdelke, ki ustrezajo minimalnim kakovostnim 
standardom, ne da bi od njega zahtevali, da jih kupuje pri dobavitelju ali nekom, ki 
ga ta imenuje. Zahteve v zvezi z mi nimalnimi standardi kakovosti navadno ne 
spadajo na podro čje uporabe člena 101(1). Če dobavitelj zavezujo čega izdelka kupcu 
določi dobavitelje, pri katerih mo ra kupovati vezani izdelek, ker na primer ni možno 
oblikovati minimalnih standardov kakovosti,  tudi to morda ne spada na podro čje 
uporabe člena 101(1), zlasti če dobavitelj zavezujo čega izdelka nima neposredne 
(finančne) koristi od imenovanja dobaviteljev vezanega izdelka. 
2.10. Omejitve cen za nadaljnjo prodajo 
(223) Kot je pojasnjeno v oddelku III.3, se vz drževanje cen za nada ljnjo prodajo, to je 
izvajanje sporazumov ali usklajenih ravnanj , katerih neposredni ali posredni cilj je 
določitev fiksne ali najnižje cene za nadaljnjo  prodajo ali fiksne ali najnižje cenovne 
ravni, ki jo mora upoštevati kupec, obravnava kot nedopustna omejitev. Vklju čevanje 
vzdrževanja cen za nadaljn jo prodajo v sporazum daje povod za domnevo, da 
sporazum omejuje konkurenco in zato ne spada v podro čje uporabe člena 101(1). Iz 
 
SL 70   SL tega se lahko tudi domneva, da spor azum verjetno ne izpo lnjuje pogojev iz 
člena 101(3), zaradi česar se skupinska izjema ne  uporablja. Vendar imajo podjetja 
možnost, da v posameznih primerih zaprosijo za upoštevanje izboljšanja učinkovitosti na podlagi člena 101(3). Dolžnost pogodbeni c je, da dokažejo, da so 
verjetna izboljšanja u činkovitosti posledica vklju čevanja vzdrževanja cen za 
nadaljnjo prodajo v sporazum in da so izpolnjeni vsi pogoji iz člena 101(3). Nato pa 
je naloga Komisije, da dejans ko oceni verjetne negativne u činke na konkurenco in 
potrošnike, preden sprejme odlo čitev, ali so pogoji iz člena 101(3) izpolnjeni. 
(224) Vzdrževanje cen za nadaljn jo prodajo lahko na številne na čine omeji konkurenco. 
Prvič, vzdrževanje cen za nadaljnjo prodajo  lahko olajša tajno dogovarjanje med 
dobavitelji z izboljš anjem preglednosti cen na trgu, zaradi česar je lažje ugotoviti, ali 
dobavitelj z znižanjem cen odstopa od taj no dogovorjenega ravnotežja. Vzdrževanje 
cen za nadaljnjo tudi spodkopava spodbudo za dobavitelja, da bi zmanjšal cene za svoje distributerje, saj mu bo fiks na cena za nadaljnjo prodajo onemogo čila, da bi 
imel koristi od pove čanja prodaje. Ta negativni u činek je zlasti verjeten, če je za trg 
značilno tajno dogovarjanje, na primer kadar pr oizvajalci tvorijo tesen oligopol, in 
sporazumi o vzdrževanju cen za nadaljnjo  prodajo pokrivajo pomemben del trga. 
Drugič, z odstranitvijo cenovne  konkurence znotraj blagovne znamke lahko 
vzdrževanje cen za nadaljnjo prodajo olajša tudi tajno dogovarjanje med kupci, tj. na 
stopnji distribucije. Mo čni ali dobro organizirani distributerji lahko 
prisilijo/prepri čajo enega ali ve č dobaviteljev, da dolo čijo svoje fiksne cene za 
nadaljnjo prodajo nad konkuren čno ravnjo in jim tako pomagajo dose či ali utrditi 
tajno dogovorjeno ravnotežje. Tako nast ali upad cenovne konkurence je zlasti 
problemati čen, ko pobudo za vzdrževanje cen za nadaljnjo prodajo dajo kupci s 
kolektivnimi horizontalnimi inte resi, za katere se lahko pri čakuje, da bodo na 
potrošnike delovali  negativno. Tretji č, vzdrževanje cen za nadaljnjo prodajo lahko 
bolj splošno zmanjša konkurenco med proizv ajalci in/ali trgovc i na drobno, zlasti če 
proizvajalci uporabljajo iste distributerje  za distribucijo svojih izdelkov in 
vzdrževanje cen za nadaljnjo  prodajo uporabljajo vsi ali številni med njimi. Četrtič, 
takojšnji u činek vzdrževanja cen za nadaljnjo proda jo je, da je vsem ali nekaterim 
distributerjem onemogo čeno, da znižajo svoje prodajn e cene za zadevno blagovno 
znamko. Druga če povedano, neposredni u činek vzdrževanje cen za nadaljnjo prodajo 
je povečanje cen. Peti č, vzdrževanje cen za nadaljnjo prodajo lahko zmanjša pritisk 
na proizvajal čevo maržo, zlasti če ima proizvajalec težave z obveznostmi, tj. kadar 
želi znižati cene, ki se zara čunavajo poznejšim distributerjem. V takem položaju je 
lahko proizvajalec bolj naklonj en dogovoru o vzdrževanju cen za nadaljnjo prodajo, 
s katerim se obveže, da ne bo znižal cene poznejšim distributerjem, in zmanjša pritisk na lastno maržo. Šesti č, proizvajalec s tržno mo čjo lahko izvaja vzdrževanje 
cen za nadaljnjo prodajo, da bi prepre čil dostop manjšim konkurentom. Vzdrževanje 
cen za nadaljnjo prodajo lahko distributerjem zagotovi ve čjo maržo, kar jih lahko 
spodbudi, da pri svetovanju odjemalcem dajo prednost dolo čeni blagovni znamki 
pred drugo, tudi če tak nasvet ni v interesu teh odjemalcev, ali da sploh ne prodajajo 
teh konkuren čnih blagovnih znamk. Vzdr ževanje cen lahko še povzro či zmanjšanje 
dinamike in inovacij na stopnji distribucije.  S preprečevanjem cenovne konkurence 
med razli čnimi distributerji lahko vzdrževanje  cen za nadaljnjo  prodajo prepre či 
učinkovitejšim trgovcem na drobno z nizkimi cenami, da vstopijo na trg ali da z 
nizkimi cenami pridobijo zadosten obseg. Lahko tudi prepre či ali ovira vstop ali 
razširitev oblik distribucijsk e, ki temeljijo na nizkih cenah, kot so diskontne hiše. 
 
SL 71   SL (225) Vendar vzdrževanje cen za nadaljnjo prodajo ne omejuje le konkurence, ampak 
lahko, zlasti kadar ga dolo čajo dobavitelji, povzro či tudi izboljšanje u činkovitosti, 
kar se bo ocenjevalo na podlagi člena 101(3). Kadar proizv ajalec na trg uvede nov 
izdelek, je lahko vzdrževanje cen za nadaljnjo prodajo zlasti koristno v za četnem 
obdobju, v katerem povpraševanje raste, saj spodbuja distributerje, da bolje 
upoštevajo interes proizvajalca za promocijo  izdelka. Distributer ji lahko vzdrževanje 
cen za nadaljnjo prodajo upor abijo kot sredstvo za pove čanje prodaje in če so 
distributerji na tem trgu pod pritiskom  konkurence, jih to lahko spodbudi, da 
povečajo skupno povpraševanje po izdelku in uspe šno lansirajo izdelek na trg, tudi v 
korist potrošnikov61. Prav tako so lahko potrebne fiksne  cene za nadaljnjo prodajo in 
ne samo najvišje dovoljene cen e za nadaljnjo prodajo, da se  v franšiznem sistemu ali 
podobnem distribucijskem sistemu, ki upor ablja enotno obliko distribucije, 
organizira usklajeno kratkot rajno znižanje cen (v ve čini primerov 2 do 6 tednov), ki 
bo tudi v korist potrošnikov. V nekaterih primerih lahko dodatna marža, ki jo 
zagotavlja vzdrževan je cen za nadaljn jo prodajo, trgov cem na drobno omogo či, da 
ponudijo (dodatne) predprodajne storitve, zlas ti za izdelke, ki jih lahko ocenimo šele 
na podlagi izkušenj, ali za zahtevnejše izdelke. Če zadostno število odjemalcev 
izkoristi take storitve za odlo čitev o izdelku, ki pa ga nato  kupijo po nižji ceni pri 
trgovcih na drobno, ki teh storitev ne zagot avljajo (in zato nimajo stroškov z njimi), 
lahko trgovci na drobno, ki zagotavljajo dodatne storitve, te storitve, ki pove čujejo 
povpraševanje po izdelku dobavitelja, zman jšajo ali ukinejo. Vzdrževanje cen za 
nadaljnjo prodajo lahko prepre či tako neupravi čeno okoriš čanje na ravni distribucije. 
V okviru dokazovanja, da so izpolnjeni vsi pogoji iz člena 101(3), bodo morale 
pogodbenice prepri čljivo dokazati, da se lahko pri čakuje, da bo sporazum o 
vzdrževanju cen za na daljnjo prodajo ne le sred stvo, ampak tudi spodbuda za 
preprečevanje morebitnega neupravi čenega okoriš čanja med trgovci na drobno pri 
teh storitvah in da bodo pr edprodajne storitve na splo šno koristile potrošnikom. 
(226) Praksa, pri kateri se preprodajalcem priporo čajo cene za nadaljnjo prodajo ali pa se 
od njih zahteva, da upoštevajo najvišjo  dovoljeno ceno za nadaljnjo prodajo, je v 
Uredbi o skupinskih izjemah dovoljena, če tržni delež nobene od pogodbenic 
sporazuma ne presega praga 30 % in pod pogojem, da to ne pomeni dolo čanja 
minimalnih ali fiksnih prodajnih cen zaradi pritiska  ali spodbud katere koli 
pogodbenice. Pri primerih, v katerih je ta tržni delež presežen in če se odpravijo 
ugodnosti skupinske izjeme, se uporablja jo smernice iz tega oddelka. 
(227) Možno konkuren čno tveganje, ki ga povzro čajo najvišje dovoljene ali priporo čene 
cene, je, da bodo te cene za preprodajalce referen čni okvir, ki mu bo morda sledila 
večina ali vsi preprodajalci, in/ali da najvišje dovoljene ali priporo čene cene lahko 
zmanjšajo konkurenco ali olajšajo tajno dogovarjanje med dobavitelji. 
(228) Tržni položaj dobavitelja je pomembe n dejavnik pri ocenjevanju morebitnih 
protikonkuren čnih učinkov najvišjih dovoljenih ali priporo čenih cen za nadaljnjo 
prodajo. Mo čnejši kot je tržni pol ožaj dobavitelja, ve čje je tveganje, da bo najvišja 
dovoljena ali priporo čena cena za nadaljn jo prodajo povzro čila, da preprodajalci bolj 
ali manj enotno uporabljajo navedeni ce novni rang, saj jo ti lahko uporabijo kot 
                                                 
61 Ob predpostavki, da dobavitelj v praksi nima mo žnosti, da bi vsem kupcem s pogodbo vsilil zahteve po 
učinkoviti promociji; glej tudi odstavek 107, to čka (a).  
 
SL 72   SL referenčni okvir. Lahko se zgodi, da bodo s težavo odstopili od cene, za katero se zdi, 
da je zaželena cena za tako pomem bnega dobavitelja na trgu.  
(229) Če se ugotovi, da zaradi najvišjih dovoljenih ali priporo čenih cen za nadaljnjo 
prodajo nastajajo znatni protikonkuren čni učinki, se pojavlja vprašanje možne izjeme 
na podlagi člena 101(3). Za najvišje dovoljene ce ne za nadaljnjo prodajo je lahko še 
zlasti pomembno izboljšanje u činkovitosti iz to čke (f) odstavka  107 (izogibanje 
dvojni marži). Najvišja dovoljena cena za nadaljnjo prodajo lahko pripomore tudi k 
temu, da zadevna blagovna znamka mo čneje konkurira drugim blagovnim znamkam, 
vključno z lastnimi blagovnimi znamkami, ki  jih distribuira isti distributer.