1.Uvod

Amsterdamski pakt, o katerem so se države članice Evropske unije (EU) dogovorile maja 2016, je bil pripravljen v tesnem sodelovanju s Komisijo. Z njim se uvaja agenda EU za mesta, ki je zgodovinski korak na poti k tesnejšemu vključevanju mest v razvoj politik EU in nacionalnih politik. Mestom omogoča, da predlagajo konkretne ukrepe za boljše pravno urejanje, boljše financiranje ter boljše znanje o politikah EU in nacionalnih politikah. To je inovativna delovna metoda, s katero se v prakso uvaja upravljanje na več ravneh, saj agendo skupaj usmerjajo vsi zadevni partnerji na prostovoljni, vključujoči in enakopravni podlagi. Opredeljenih je bilo dvanajst izzivov, ki so še posebno pomembni za razvoj mest in ki bodo obravnavani celostno. Svet Evropske unije je junija 2016 potrdil pomen agende EU za mesta ter pozval Komisijo in države članice EU, naj se polno vključijo v njeno izvajanje.

V sklepih Sveta o ciljih in prednostnih nalogah EU in njenih držav članic, ki so bili sprejeti za 3. konferenco Združenih narodov o bivališčih in trajnostnem razvoju mest (Habitat III), so bile predstavljene nekatere ključne značilnosti za razvoj mest. V njih je zapisano, da je za spodbujanje mest vseh velikosti, ki bi bila dobro upravljana, socialno vključujoča in varna, odporna, gospodarna z viri in okoljsko trajnostna ter gospodarsko uspešna, potreben integriran in na določeno geografsko območje osredotočen pristop k razvoju mest z dolgoročno vizijo. Agenda EU za mesta je popolnoma v skladu s tem.

Mesta so pomembna gibala gospodarske rasti v EU. Prav v mestih živi največ državljanov, tam se ustvari največji delež bruto domačega proizvoda, izvede velik del politik in zakonodaje EU ter porabi precejšen delež sredstev EU. Poleg tega so mesta akterji odprte inovativnosti, saj različnim zainteresiranim stranem, vključenim v sooblikovanje, sonačrtovanje in soizvajanje celostnih in inovativnih rešitev, omogočajo večdimenzionalne in večsektorske interakcije na več ravneh.

V mestih je tudi mogoče izkoristiti priložnosti, ki izhajajo iz mestnega konteksta (npr. prehod na nizke emisije, krožno gospodarstvo, čista mobilnost, kulturna ponudba itd.). Hkrati na mesta močno vplivajo številni izzivi, ki se najbolje rešujejo prav v mestih. Ti izzivi so lahko povezani z globalnimi vprašanji (npr. brezposelnostjo, migracijami, posledicami nesreč, ki se stopnjujejo zaradi podnebnih sprememb, pomanjkanjem vode, trajnostno proizvodnjo in porabo ali izgubo biotske raznovrstnosti, sivo in črno ekonomijo itd.), pa tudi z lokalnimi vprašanji, ki so tesno povezana s kakovostjo življenja njihovih prebivalcev (npr. kakovostjo zraka, območji za rekreacijo, prometom in ravnmi hrupa, onesnaženjem vode itd.). V Beli knjigi o prihodnosti Evrope je poudarjeno, da „veliko Evropejcev meni, da je Unija ali preveč oddaljena od državljanov ali da se preveč vpleta v njihovo vsakdanje življenje“ . Ker mesta predstavljajo ravni upravljanja, ki so najbližje državljanom, lahko sodelovanje z njimi EU bolj približa državljanom. Zato bi morala EU in mesta skupaj z državami članicami, regijami in zainteresiranimi stranmi tesno sodelovati in si prizadevati, da bi bile politike prilagojene potrebam mest, ter tako vidno izboljšati vsakdanje življenje prebivalcev.

Zagon glede vprašanj, povezanih z mesti, se ne povečuje samo v EU, ampak tudi po svetu, kjer so bile EU in njene države članice ključne pri oblikovanju nove agende za mesta, v kateri so izražena in okrepljena načela in ključna sporočila iz amsterdamskega pakta. Z novo agendo za mesta se vzpostavlja vzajemno koristen odnos med urbanizacijo in trajnostnim razvojem ter zagotavlja podlaga za politike in financiranje razvoja mest v naslednjih dvajsetih letih. Agenda EU za mesta prispeva k zunanjemu sodelovanju za razvoj trajnostnih mest po vsem svetu ter krepi potencial za vključujoč, varen, odporen in trajnosten razvoj mest, začrtan z novim evropskim soglasjem o razvoju ter prihajajočim delovnim dokumentom služb Komisije o mestih in lokalnih organih v tretjih državah. Svet Evropske unije je priznal, da je agenda EU za mesta ključni mehanizem za uresničevanje nove agende za mesta v Evropski uniji .

Agenda EU za mesta je tudi pomembna spodbuda za več drugih mednarodnih sporazumov. To še zlasti velja za cilj št. 11 agende za trajnostni razvoj do leta 2030, v skladu s katerim naj bi bila mesta in naselja vključujoča, varna, odporna in trajnostna, pa tudi za druge z mesti povezane cilje. Agenda EU za mesta podpira tudi Pariški sporazum o podnebnih spremembah, ki je prvi univerzalen in pravno zavezujoč svetovni dogovor o podnebnih spremembah, v katerem je priznana ključna vloga mest pri zmanjševanju emisij, pa tudi Sendajski okvir za zmanjšanje tveganja nesreč . Poleg tega pa je podlaga za razvoj nedavno sprejete „agende za mesta Unije za Sredozemlje“.

Cilj tega poročila je opisati začetno fazo izvajanja in predhodne rezultate agende EU za mesta, dosežene do oktobra 2017. V prvem delu je obravnavano izvajanje, poleg tega pa so poudarjene ključne značilnosti delovne metode. V drugem delu so predstavljeni rezultati in dosedanji učinki agende EU za mesta na oblikovanje politike ter nekateri predhodni predlogi za boljše pravno urejanje, boljše financiranje in boljše znanje na podlagi prvih osnutkov akcijskih načrtov.

2.Izvajanje

Agenda EU za mesta je „krovni“ instrument za vse pobude na področju mestne politike. Kot tako bi jo morali izvajati vsi zadevni akterji na vseh ravneh.

Ključno vlogo imajo partnerstva (skupine strokovnjakov iz Komisije, držav članic, mest in zainteresiranih strani). V teh partnerstvih so v vsako fazo vključene vse ravni upravljanja, tj. institucije in svetovalni organi EU, ministrstva držav članic, regionalni organi, mestni organi in zainteresirane strani, ki sodelujejo na dnevni ravni in delajo na enaki podlagi ter so torej soodgovorni za rezultate. Po enem letu izkušenj z izvajanjem člani menijo, da je delovna metoda zelo pozitivna, saj se z njo spodbuja lastništvo in izboljšuje vsebina rezultatov.

V amsterdamskem paktu je bilo opredeljenih dvanajst prednostnih tem. Izbrane so bile ob upoštevanju prednostnih nalog strategije EU za pametno, trajnostno in vključujočo rast do leta 2020 ter zajemajo: vključevanje migrantov in beguncev, revščino v mestih, stanovanja, kakovost zraka, krožno gospodarstvo, delovna mesta ter znanje in spretnosti v lokalnem gospodarstvu, prilagajanje podnebnim spremembam (vključno z rešitvami zelene infrastrukture), energetski prehod, trajnostno rabo zemljišč in naravne rešitve, mobilnost v mestih, digitalni prehod ter inovativna in odgovorna javna naročila. Te prednostne teme so obravnavane ob upoštevanju številnih medsektorskih vprašanj, ki odražajo nekatere pomembne politike EU, zlasti teritorialno razsežnost, in se nanašajo na potrebo po dobrem sodelovanju med mesti in podeželskimi območji, pomen majhnih in srednje velikih mest, dodano vrednost dobrega načrtovanja mest, ki lahko vpliva na širjenje mestnih območij in dejavnosti v mestnih središčih, povezave z mednarodno razsežnostjo, zlasti novo agendo za mesta in cilji trajnostnega razvoja, splošno načelo vključevanja načela enakosti spolov itd.

Partnerstva analizirajo izzive in ozka grla, da bi priporočila osredotočene, konkretne in izvedljive ukrepe v obliki akcijskega načrta, ki naj bi bil dokončan v dveh letih po začetku njihovega dela. Njihovi predlogi, ki se sprejmejo s soglasjem, zajemajo izboljšanja pravnega urejanja, financiranja in znanja, lahko pa se nanašajo tudi na politike, upravljanje in prakse. Pri tem pristopu se upoštevata raznolikost mest in njihov širši teritorialni kontekst, da bi se prispevalo k cilju teritorialne kohezije Unije.

Vseh 12 partnerstev je bilo vzpostavljenih v treh fazah med majem 2016 in junijem 2017 (po štiri partnerstva pod nizozemskim, slovaškim in malteškim predsedstvom). Sodelujoče države članice in mesta so predlagali države članice, Odbor regij, mreža Eurocities, Svet evropskih občin in regij ter program URBACT, izbrala pa jih je skupina generalnih direktorjev za zadeve, povezane z mesti. Interes za sodelovanje v partnerstvih so izrazili številna mesta in partnerji (skupaj je bilo prejetih približno 250 vlog). Partnerstva zajemajo zelo raznovrstne akterje: 22 držav članic, 84 mest, 13 generalnih direktoratov Komisije, dve združenji mest (Eurocities ter Svet evropskih občin in regij), EIB (v osmih partnerstvih) in več zainteresiranih strani, kot so združenja, nevladne organizacije, raziskovalni in izobraževalni organi ter predstavništva podjetij (npr. Evropska zveza nacionalnih organizacij, ki delajo z brezdomci, Polis – mreža evropskih mest in regij, ki se ukvarja z lokalnim prevozom, Housing Europe). Poudariti velja tudi, da je sestava partnerstev uravnotežena, saj so je vključena večina držav članic z mesti vseh velikosti, z vseh delov EU ter vseh ravni gospodarskega in socialnega razvoja, pa tudi nekatere regionalne mreže mest in regije.

Da bi partnerstva ostala operativna, je njihova velikost omejena na od 15 do 20 članov. Zato je bistvenega pomena, da delo poteka popolnoma pregledno in da se beseda da tudi tistim, ki niso njihovi člani. To je bilo omogočeno z interaktivnim spletiščem, imenovanim „Futurium“, ki vsem zainteresiranim osebam omogoča prejemanje informacij in pošiljanje povratnih informacij (npr. o prvih osnutkih akcijskih načrtov, ki jih predlagajo partnerstva), sklopom delavnic in tudi konferenco na visoki ravni, imenovano „Forum mest“, ki jo Komisija organizira vsake dve leti.

Z agendo EU za mesta se zahteva celostna obravnava vprašanj. Pri prednostnih temah so potrebni prispevki in sodelovanje strokovnjakov z različnih področij politike. Izboljšanje kakovosti zraka je na primer zadeva, ki zahteva reševanje vprašanj, povezanih s prometom, energijo, trajnostnim upravljanjem naravnih virov, naravnimi rešitvami, zdravjem, upravljanjem, stanovanji, infrastrukturo, podjetji, gradbeništvom in finančnimi modeli, pa tudi raziskave in inovacije.

V skladu s tem pristopom pri delu partnerstev sodelujejo strokovnjaki iz več generalnih direktoratov Evropske komisije, kar zlasti zagotavlja, da pokrivajo številne politike in instrumente EU, pomembne za mesta, ter da delajo skupaj in tako preprečujejo podvajanja, vzpostavljajo komplementarnosti in gradijo na sinergijah. Partnerstva tudi medsebojno usklajujejo delo, da bi okrepila celovit pristop k obravnavi vprašanj, povezanih z mesti, in zagotovila usklajene predloge za reševanje teh izzivov.

3.Prvi rezultati

3.1.Učinek na oblikovanje politik