EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 10.3.2017 COM(2017) 205 final NOTE

The language version reflects the corrections done to the original EN version transmitted under COM(2017) 205 final of 2.3.2017 and retransmitted (with corrections) under COM(2017) 205 final/2 of 10.3.2017.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLIAMENTU, EVROPSKEMU SVETU IN SVETU



Tretje poročilo o napredku pri partnerskem okviru s tretjimi državami v okviru evropske agende o migracijah









1. Uvod Partnerski okvir se je uveljavil kot pristop EU k izzivom nedovoljenih migracij in njihovih temeljnih vzrokov kot del širšega sodelovanja s tretjimi državami. Evropski svet spremlja napredek in je na zadnji seji decembra 2016 pozval države članice, naj nadaljujejo in okrepijo prizadevanja za napredek glede „zajezitve migracijskih tokov in povečanja stopnje vračanja“. V tem tretjem poročilu o napredku je predstavljen napredek od decembra. Še naprej se je razvijalo sodelovanje s prednostnimi državami, opredeljenimi v junijskem sporočilu. V skladu z decembrskimi sklepi Evropskega sveta bodo v tem poročilu proučene tudi druge države poleg petih prednostnih držav. V poročilu je trenutni poudarek zlasti na osrednjesredozemski poti zaradi stalnega visokega števila prečkanj na tej poti in nesprejemljive stopnje smrtnih žrtev v Sredozemlju. Poseben del poročila podrobno razlaga prve korake za izvajanje ukrepov, dogovorjenih v izjavi z Malte, ki so jo 3. februarja sprejeli voditelji držav ali vlad na neformalnem vrhu na Malti, zlasti ukrepov za reševanje človeških življenj, okrepitev boja proti tihotapcem in trgovcem z ljudmi, zaščito migrantov ter izboljšanje upravljanja migracij in meja v tesnem sodelovanju s severnoafriškimi državami, zlasti Libijo. Glede na tesno povezavo med partnerskim okvirom ter delom za napredek v zvezi z izjavo iz Vallette in skupnim akcijskim načrtom iz Vallette so v skupnem poročilu upoštevani rezultati s februarskega srečanja visokih uradnikov. Partnerski okvir je del celovitega odziva na izzive na področju migracij, opredeljene v evropski agendi o migracijah, pri čemer so sklopi ukrepov med seboj tesno povezani. V tem smislu je poročilo povezano tudi s prenovljenim akcijskim načrtom za učinkovitejšo politiko vračanja in priporočilom o izvajanju direktive o vračanju, ki ju je hkrati sprejela Komisija. Znaten napredek pri vračanju je odvisen tudi od poenostavitve in večje učinkovitosti pravnih in upravnih postopkov v EU ter od zagotavljanja polnega sodelovanja s tretjimi državami izvora, in sicer ob polnem spoštovanju humanitarnih potreb ter visoke ravni varstva človekovih pravic. Glede na to, da je vzpostavljen pristop v smislu partnerskega okvira ter so opredeljeni konkretni cilji in ukrepi, je zdaj treba izboljšati oprijemljive rezultate na vseh področjih sodelovanja. Ker se bliža poletna sezona, je treba še bolj zmanjšati migracijske tokove in pospešiti vračanje. Treba je okrepiti delo za oblikovanje skupnega dogovora med EU in partnerskimi državami glede odprtih vprašanj in tega, kako jih obravnavati, za dosego konkretnih rezultatov in za nadaljnjo krepitev dobrega sodelovanja med EU in državami članicami. Komisija bo v junijskem poročilu, torej eno leto po sprejetju partnerskega okvira, v tesnem sodelovanju z Evropsko službo za zunanje delovanje proučila ta pristop in njegove rezultate pri zmanjševanju nedovoljenih migracijskih tokov, odpravljanju temeljnih vzrokov migracij in izboljšanju stopnje vračanja. 2. Napredek/rezultati v prednostnih državah Niger Sodelovanje z Nigrom kot izredno pomembno tranzitno državo ostaja še naprej učinkovito. Obisk nigrskega predsednika Mahamadouja Issoufouja v Bruslju decembra 2016 je bil priložnost za poudarek pomena odnosov med EU in Nigrom ter skupnega interesa za boj proti tihotapljenju in boljše upravljanje migracij v regiji Sahel. Januarja je državo, hkrati s tehnično misijo EU, obiskal danski minister za razvojno sodelovanje. Med še eno strokovno misijo so bili februarja zbrani podatki o nadomestnih poteh in možnostih za morebitne nove projekte. Za konec marca je v Nigru načrtovana misija visokih uradnikov EU in držav članic. V Agadezu je prišlo do znatnega upada odhoda migrantov proti Evropi (s 70 000 odhodov maja 2016 na 6 524 odhodov januarja 2017). Poleg prostovoljnega vračanja se je povečalo število migrantov, ki so zaradi repatriacije napoteni na Mednarodno organizacijo za migracije. V letu 2016 se je število oskrbljenih migrantov v centrih, ki jih upravlja Mednarodna organizacija za migracije, v primerjavi s prejšnjim letom podvojilo in zdaj jih prejema pomoč že več kot 15 000 . Od tega je pomoč pri prostovoljni vrnitvi v svoje skupnosti izvora v prvih enajstih mesecih leta 2016 prejelo 4 788 beguncev iz tretjih držav in 301 državljan Nigra (več kot trikrat več kot v letu 2015). Tranzitni centri so migrantom in lokalnemu prebivalstvu nudili tudi usposabljanje za razvoj virov dohodka na področjih, kot sta izdelovanje opek in proizvodnja nakita. Do konca leta 2016 je bilo v to usposabljanje vključenih več kot 600 ljudi. Nigrski organi pregona so nadaljevali prizadevanja za odpravo nezakonitega tranzita in tihotapljenja migrantov, zaseženih je bilo več vozil in aretiranih več voznikov. S sredstvi EU se podpira izvrševanje zakonodaje za boj proti tihotapljenju migrantov. Nedvomno so potrebna dodatna prizadevanja, da bi učinkovito razbili tihotapske mreže, ki pogosto delujejo čezmejno. Delo bo osredotočeno na krepitev podpore EU za izvajanje nigrskega nujnega akcijskega načrta za boj proti tihotapljenju migrantov v regiji Agadez, ki je bil sprejet novembra. Pri tem je ključnega pomena krepitev prisotnosti EU in držav članic na terenu. Boj proti tihotapskim mrežam se bo prav tako okrepil, in sicer s podporo skupni preiskovalni enoti. V delegacijo EU v Niameyju je bil 1. februarja napoten evropski migracijski uradnik za zveze. Poleg tega bodo v delegacijo napoteni tudi drugi uslužbenci EU, vključno z uradnikom za zveze Evropske agencije za mejno in obalno stražo. Prek obveščevalne skupnosti Afrika-Frontex se namenja podpora nacionalnim organom partnerskih držav ob migracijski poti, in sicer z namenom razvoja analize tveganja in ocene migracijskih tokov. V Nigru bo v začetku marca potekal sestanek obveščevalne skupnosti Afrika-Frontex, pozneje leta 2017 pa bo začela delovati enota za analizo tveganja. Poleg nujnega akcijskega načrta bodo za odpravo slabosti sedanjega pristopa nigrski organi pripravili tudi srednjeročni akcijski načrt. Oba se bosta izvajala v okviru nove nacionalne strategije o migracijah, ki jo trenutno končujejo nigrski organi. Ukrepanje EU podpira tudi prizadevanja Nigra za splošni razvoj ter odpravo osnovnih vzrokov migracij in prisilnega razseljevanja. Poleg programa proračunske podpore Niger iz skrbniškega sklada EU za Afriko trenutno prejema podporo v obliki devetih projektov. Konec januarja 2017 so bili uvedeni trije novi projekti na terenu v Agadezu. Poleg tega so bili decembra odobreni dodatni projekti, ki naj bi vključevali pomoč za 30 000 migrantov, vrnitev 12 000 oseb in senzibilizacijo 40 000 migrantov. Projekti so usmerjeni tudi v zagotavljanje parcel, nastanitve in dostopa do pitne vode 28 000 osebam, hkrati pa bo imelo 42 000 oseb dostop do nastanitve in pitne vode in ustvarjenih bo 2 000 delovnih mest v gradbeništvu. Komisija je podpisala tudi pogodbo z visoko oblastjo za utrjevanje miru, ki bo zagotovila kratkoročne zaposlitvene možnosti za mlade, ter s tem pripomogla k zagotovitvi alternativnih virov dohodka za 65 000 ljudi. Razvijajo se tudi drugi projekti, vključno z oceno izvedljivosti projekta hibridne elektrarne v Agadezu, ki bi bila pomemben dejavnik za oživitev zaposlovanja in energetske varnosti. V okviru skrbniškega sklada EU za Afriko je že bil odobren projekt za regijo Diffa, ki se sooča z izrednimi pritiski zaradi skupine Boko Haram. Vendar pa varnostna vprašanja ovirajo učinkovitost izvajanja pomoči. Čeprav je bilo v zadnjih mesecih opaženo zmanjšanje migracijskih tokov prek Agadeza in so nigrske oblasti okrepile nadzor glavnih znanih tranzitnih poti, bo treba spremljati morebitne nadomestne poti, tako v Nigru kot prek sosednjih držav (kot so Mali, Čad ali Alžirija). Te nadomestne poti bodo verjetno za migrante bolj nevarne zaradi geografskih značilnosti, slabe infrastrukture ter prisotnosti oboroženih skupin. Januarja 2017 sta potekali dve terenski misiji EU za oceno teh poti in pomoč pri opredelitvi projektov s hitrim učinkom za ustvarjanje alternativnih gospodarskih možnosti v lokalnih skupnostih, katerih dohodki so odvisni od tihotapljenja. Za učinkovito spremljanje in analizo nadomestnih poti je potrebno sodelovanje z Mednarodno organizacijo za migracije ter evropskimi uradniki za zveze in uradniki za zveze držav članic. Poleg tega je treba razviti sinergije s projekti na področjih, kot so policijsko sodelovanje in že obstoječe regionalno sodelovanje, ter okrepiti sodelovanje na drugih področjih politike, kot so podnebne spremembe (sanacija tal, namakanje, pogozdovanje) in mobilnost na področju izobraževanja.

Za obravnavo razvoja dogodkov ob poti je potrebno okrepljeno regionalno sodelovanje, zlasti s skupino G5 Sahel. EU že zagotavlja podporo, predvsem prek skupne varnostne in obrambne politike in skrbniškega sklada EU za Afriko. V prihodnje bo EU še povečala svojo podporo skupini G5 Sahel. Poleg tega bi lahko razmislili o dejavnostih za okrepitev zmogljivosti južnih sosednjih držav Libije, na primer na področjih nadzora meja in obveščevalnih podatkov. Naslednji koraki: Hiter podpis pogodb o vseh ukrepih, dogovorjenih v okviru skrbniškega sklada EU, da bi zagotovili dejansko izvajanje in alternativne vire dohodka za nadomestitev dohodkov iz tihotapljenja. Okrepitev ukrepov za boj proti tihotapljenju in trgovini z ljudmi, vključno s podporo skupni preiskovalni skupini. Okrepljeno spremljanje morebitnih nadomestnih poti in priprava za podporo ustreznih odzivnih ukrepov po vzoru pristopa, uporabljenega v regiji Agadez. Do konca marca zagotovitev povratnih informacij za srednjeročni akcijski načrt, ki ga je oblikoval Niger, s poudarkom na pomanjkljivostih, ki jih je treba izboljšati. Vzpostavitev delovnega dogovora med Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo in nigrskimi oblastmi ter napotitev uradnika za zveze v delegacijo EU. Polna operacionalizacija enote EU v Agadezu, vključno z usposabljanjem. Nadaljnje ukrepanje na podlagi srečanja obveščevalne skupnosti Afrika-Frontex in priprava na začetek delovanja enote za analizo tveganja. Nigerija Nigerija je najbolj poseljena država v Afriki in Nigerijci so največja skupina migrantov brez urejenega statusa v EU, pri čemer je bilo leta 2016 odkritih 37 811 prehodov meje. Gospodarske in varnostne razmere so pomemben dejavnik sprožanja migracijskih gibanj tako znotraj regije kot v smeri EU. V skladu s ciljem razširitve področja politik za sodelovanje z Nigerijo je podpredsednik Evropske komisije Andrus Ansip to državo obiskal 2. in 3. februarja ter se srečal s podpredsednikom (in tedanjim vršilcem dolžnosti predsednika) Yemijem Osinbajem, s katerim je razpravljal o področjih sodelovanja, ki so pomembna tudi za upravljanje migracij. Med obiskom so bile proučene možnosti za začetek izvajanja pilotnih projektov in sodelovanje na področjih, kot so e-uprava, kibernetska varnost, boj proti korupciji, spodbujanje naložb in trgovine, pa tudi upravljanje migracij. Poleg tega so bili nedavno vzpostavljeni stiki na visoki ravni z Nizozemsko in v Španijo, Italija in Nigerija pa razpravljata o tehnični pomoči, ki bi lahko vključevala razvoj baz biometričnih podatkov. Nigerija v okviru EU ostaja najpogostejša izvorna država žrtev trgovine z ljudmi, ki prihajajo izven EU. Nigerijski trgovci z ljudmi so v okviru EU po poročilih sodeč najpogostejši trgovci z ljudmi iz držav, ki niso članice EU. Za pomoč pri reševanju tega problema Nigerija dejavno sodeluje tudi v obveščevalni skupnosti Afrika-Frontex, nedavno uvedena platforma za sodelovanje na področju tihotapljenja migrantov, ki vključuje agencije EU in države članice, pa bo pomagala izboljšati sodelovanje in usklajevanje na področju boja proti tihotapljenju in trgovini z ljudmi. Okvir sodelovanja med EU in Nigerijo na področju migracij je strukturiran v okviru skupne agende o migracijah in mobilnosti, podpisane leta 2015. Na področju vračanja in ponovnega sprejema Nigerija sodeluje s številnimi državami članicami, vendar je sodelovanje neenakomerno. V letu 2015 je bilo dejansko izvršenih le 28 % vseh odločb o vrnitvi. Na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov je videti, da se je v letu 2016 stopnja vračanja izboljšala. Raven sodelovanja na področju ponovnega sprejema z državami EU je različna. Nigerija je bila leta 2016 glavni namembni kraj skupnih operacij vračanja Evropske agencije za mejno in obalno stražo, rezultati sodelovanja pa so razmeroma pozitivni – Nigerija se je pozitivno odzvala na približno 60 % zahtev za potne listine. Toda nigerijske misije za identifikacijo v treh evropskih državah novembra 2016 še niso prinesle pričakovanih rezultatov: tri mesece pozneje ministrstvo za zunanje zadeve identificiranim migrantom še ni izdalo potnih listin. Napredek pri pogajanjih o sporazumu o ponovnem sprejemu med EU in Nigerijo je bistvenega pomena: prvi krog pogajanj je potekal oktobra 2016, drugi krog pa je Nigerija že večkrat preložila. EU namerava skleniti sporazum o ponovnem sprejemu še pred načrtovanim ministrskim srečanjem med EU in Nigerijo. Od 1. februarja je tja napoten evropski migracijski uradnik za zveze. Skrbniški sklad EU za Afriko je pomemben instrument za projekte v Nigeriji z močnim poudarkom na migracijah, zlasti na jugu države. Dopolnjuje precejšen nacionalni prispevek k odpravljanju temeljnih vzrokov za nedovoljene migracije in prisilno razseljevanje v okviru nacionalnih sredstev, ki jih financira Evropski razvojni sklad. Projekti, sprejeti decembra 2016 v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko v sodelovanju z Mednarodno organizacijo za migracije, bodo omogočili reintegracijo več kot 3 800 migrantov povratnikov iz EU in tranzitnih držav. Poleg tega bosta za več kot 5 milijonov učencev organizirana razdelitev knjig in opismenjevanje, več kot 75 000 otrok pa bo imelo dostop do storitev na področju duševnega zdravja. Druga področja, ki bi jih bilo treba proučiti, vključujejo neposredne tuje naložbe (tudi prek predlaganega načrta za zunanje naložbe, glej oddelek 4) in digitalno gospodarstvo, kar sta v primeru Nigerije interesni področji, ki bi neposredno vplivali na temeljne vzroke migracij. Komisija prav tako še naprej pokriva osnovne humanitarne potrebe žrtev krize v Nigeriji. V sedmih letih konfliktov v severovzhodni Nigeriji je bilo ubitih več kot 20 000 ljudi, 1,77 milijona oseb pa je bilo notranje razseljenih. Pomoč vključuje predvsem pomoč v obliki hrane in živil, zaščite, vode, sanitarnih storitev in higiene, zatočišč ter neprehrambenih izdelkov in zdravstvene oskrbe.

Naslednji koraki: Zaključek pogajanj o sporazumu o ponovnem sprejemu oseb do junija 2017. Nadaljnje aktivno sodelovanje v boju proti tihotapljenju in trgovini z ljudmi prek obveščevalne skupnosti Afrika-Frontex in nedavno vzpostavljene platforme za sodelovanje na področju tihotapljenja migrantov. Opredelitev projektov skrbniškega sklada EU za Afriko z velikim poudarkom na migracijah. Senegal Senegal je ključni politični partner EU v regiji in zunaj nje. Ker je eden od glavnih akterjev v procesu iz Rabata in nadaljnjih ukrepov po vrhu v Valletti, sodelovanje z njim med drugim zajema tudi področja, kot sta Mednarodno kazensko sodišče ter boj proti radikalizaciji in terorizmu. Med prednostne naloge Senegala spadajo zakonite migracije, boj proti tihotapljenju migrantov in odprava temeljnih vzrokov nedovoljenih migracij. Pri sodelovanju s Senegalom na področju upravljanja migracij je treba upoštevati politično ozadje: senegalska diaspora bo lahko na zakonodajnih volitvah, načrtovanih za julij 2017, prvič doslej neposredno volila poslance nacionalne skupščine. To bo dalo poseben politični pomen interesom senegalskih državljanov, ki so v tujini rezidenti za daljši čas. Na splošno se s tem odraža tudi gospodarski, kulturni in družbeni pomen migracij v Senegalu: podporni sklad za naložbe, ki ga financira senegalska diaspora, je oprijemljiv dokaz, kako lahko diaspora pomaga ustvariti zaposlitvene možnosti v Senegalu in tako prispeva k zagotavljanju perspektiv za mlade v domovini. Ob upoštevanju teh posebnosti se je nadaljeval dialog na politični ravni s Senegalom, med drugim tudi s sestankom med visoko predstavnico in podpredsednico Federico Mogherini in senegalskim predsednikom Mackyjem Sallom decembra 2016 v Dakarju ter obiskom predsednika Salla v Franciji. Kljub temu se večina držav članic, iz katerih bi bilo treba opraviti vrnitve v Senegal, še vedno sooča s težavami, ko zaprosijo za sodelovanje pri identifikaciji in dokumentiranju migrantov brez urejenega statusa, ki so domnevno državljani Senegala, številne načrtovane misije za identifikacijo pa niso bile izvedene. Tudi kadar so bili migranti identificirani za vrnitev, je bilo od senegalskih organov težko pridobiti potrebne potne listine. V letu 2016 se je v Senegal vrnilo le 563 Senegalcev, ki so nezakonito bivali v Evropi. V primerjavi s tem je v letu 2016 po osrednjesredozemski poti nezakonito prispelo več kot 10 000 državljanov Senegala. Določen napredek je bil dosežen na področju dvostranskega dela, osredotočenega na vračanje migrantov brez urejenega statusa, ki so nedavno prispeli po osrednjesredozemski poti. Če bodo ti prvi koraki sodelovanja v prihodnjih tednih prinesli oprijemljive rezultate, se bodo nato še okrepili z izmenjavo uradnikov in usposabljanji, ki bodo organizirana na dvostranski ravni v okviru EU, tudi s podporo projektov za reintegracijo. Še vedno se pričakuje, da bodo v letu 2017 izvedene misije v druge države članice. Na tej podlagi se bodo nadalje proučila področja sodelovanja, vključno s sodelovanjem na področju zakonitih migracij in mobilnosti, in sicer najprej možnosti v okviru programa Erasmus+. V delegacijo EU v Dakarju je bil 1. februarja 2017 napoten evropski migracijski uradnik za zveze. Senegal je opredelil tudi kontaktne točke za identifikacijo na ustreznih ministrstvih. Začela so se pogajanja med Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo ter senegalskimi organi o boljši delovni ureditvi za tesnejše sodelovanje. V podporo prizadevanjem za odpravo temeljnih vzrokov nedovoljenih migracij je za Senegal namenjenih devet projektov, podprtih v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko, od katerih so bili štirje sprejeti decembra 2016. Ti novi projekti bodo podprli reintegracijo, ustvarjanje novih delovnih mest in nacionalni sistem registrov biometričnih podatkov. Rezultati teh novih projektov bi zajemali reintegracijo 3 000 oseb ter senzibilizacijo 200 skupnosti in 30 000 migrantov. Po pričakovanjih naj bi bilo ustvarjenih več kot 6 500 novih delovnih mest. Senegal prejema pomoč tudi v obliki regionalnega projekta za podporo notranjih varnostnih služb v šestih državah Sahela. To bi se lahko okrepilo na podlagi obstoječega sodelovanja prek namenskih dejavnosti, na primer na področjih ribištva, podnebnih sprememb, obnovljivih virov energije, kmetijstva in mobilnosti na področju izobraževanja. Naslednji koraki: Izvedba nadaljnjih misij za zagotovitev dejanskega vračanja identificiranih migrantov brez urejenega statusa. Izboljšanje vsakodnevnega sodelovanja pri identifikaciji in izdajanju potnih listin. Do sredine leta 2017 zaključek in podpis delovne ureditve med Senegalom in Evropsko agencijo za mejno in obalno stražo. Okrepitev sodelovanja na drugih področjih na podlagi doseženih rezultatov, med drugim na področju upravljanja meja.





Mali Mali je še vedno pomembna izvorna in tranzitna država migrantov. V letu 2016 je v Italijo po osrednjesredozemski poti nezakonito prispelo 10 268 malijskih državljanov. Dialog in sodelovanje na področju vračanja z Malijem sta decembra 2016 nazadovala zaradi neresničnih medijskih poročil o podpisu formalnega sporazuma o vračanju z EU, kar se ni nikoli zgodilo, saj Mali ni podpisal operativnih postopkov o ponovnem sprejemu. Število izdanih odločb o vrnitvi za državljane Malija je leta 2016 (3 302) ostalo na približno isti ravni kot leta 2015 (3 505). Le majhen delež migrantov pa je bil dejansko vrnjen (6,5 % v letu 2016). Še vedno obstajajo težave glede potrjevanja državljanstva in izdaje konzularnih potnih listin s strani malijskih konzulatov osebam, ki so identificirane kot državljani Malija. Ta vidik bo treba nadalje obravnavati v stikih z malijskimi oblastmi, da bi našli skupne temelje in izvedljive rešitve. Vloga diaspore v Evropi bi se lahko okrepila za pomoč na področjih, kot so prostovoljno vračanje in reintegracija Malijskih migrantov brez urejenega statusa v njihove lokalne skupnosti. Pozitivno je, da se nadaljuje sodelovanje na področju boja proti tihotapljenju migrantov, pa tudi dialog na visoki ravni. Mali ima še naprej konstruktivno vlogo pri nadaljnjih ukrepih po vrhu v Valletti iz leta 2015, saj predseduje procesu iz Rabata, na nedavnem srečanju visoke predstavnice in podpredsednice Federice Mogherini in ministra za Malijce v tujini Abdourahmaneja Sylle pa so bile opredeljene skupne prednostne naloge za prihodnje sodelovanje na področju upravljanja migracij. Prednostni področji za kratkoročno ukrepanje sta boj proti tihotapljenju migrantov in trgovini z ljudmi ter okrepitev upravljanja meja Malija. Na področju upravljanja meja že poteka sodelovanje z malijskimi organi. V zadnjih mesecih se je delo osredotočalo na sodelovanje z malijskimi akterji in mednarodnimi partnerji v podporo nacionalni strategiji za meje in z njo povezanemu akcijskemu načrtu. Ta bi moral biti kmalu sprejet. Poleg tega se bo v prihodnjih mesecih nadaljevala krepitev zmogljivosti policijskih organov, pristojnih za upravljanje meja v Maliju, v sodelovanju z drugimi regionalnimi pobudami na področju upravljanja meja in organiziranega kriminala. V Maliju že deluje misija na področju skupne varnostne in obrambne politike, njena migracijska razsežnost pa se bo v prihodnjih mesecih okrepila. Mali je eden od glavnih prejemnikov sredstev v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko, v okviru katerega je bilo doslej odobrenih devet projektov. Projekti, sprejeti decembra 2016, so zdaj v fazi sklepanja pogodb. Ti vključujejo projekte za izboljšanje biometričnega registra prebivalstva, reintegracijo povratnikov in zaposlovanje mladih. Pričakovani rezultati vključujejo neposredno vzpostavitev 10 000 novih delovnih mest in posredno vzpostavitev 35 000 novih delovnih mest. 16 000 migrantov bo prejelo pomoč, 4 000 jih bo vrnjenih in 1 900 reintegriranih. Poleg tega bo 17 000 migrantov vključenih v program senzibilizacije. Preostalih šest projektov, odobrenih v letu 2016, je v postopku izvajanja, vključno s podpornim programom za upravljanje meja in ponovno napotitev malijskih varnostnih sil v občutljive regije. K temu je treba prišteti še pomoč iz Evropskega razvojnega sklada in možnosti za nadaljnje sodelovanje na področjih, kot so kmetijstvo, prilagajanje podnebnim spremembam in mobilnost na področju izobraževanja. Razmere na področju zaščite so prav tako zaskrbljujoče, saj je v Maliju več kot 35 000 notranje razseljenih oseb, v sosednjih državah pa skoraj 136 000 malijskih beguncev. Komisija kljub poslabšanju varnostnih razmer v osrednjem in severnem Maliju še naprej sodeluje s humanitarnimi akterji za zagotavljanje podpore malijskim skupnostim na teh območjih, pa tudi v sosednjih državah, ki gostijo begunce. Naslednji koraki Napotitev misije na tehnični ravni za proučitev možnosti za sodelovanje in krepitev zmogljivosti za upravljanje meja ter boj proti tihotapljenju. Okrepitev dela z Malijem glede tranzitne razsežnosti, in sicer z osredotočanjem na prostovoljno vračanje migrantov v tranzitu; Okrepitev sodelovanja za učinkovito vračanje migrantov brez urejenega statusa, tudi Malijcev, ki skušajo nedovoljeno prečkati južno libijsko mejo. Vzdrževanje tesnega dialoga z Malijem kot predsedujočim procesu iz Rabata. Etiopija V letu 2016 je po osrednjesredozemski poti prišlo 3 657 etiopskih državljanov, približno 30 000 Etiopijcev pa redno prebiva v Evropi in vsako leto je izdanih do 5 000 novih dovoljenj za prebivanje. Etiopija je tudi ključna tranzitna država za migrante in begunce iz Afriškega roga, vključno z eritrejskimi begunci in prosilci za azil (čeprav se njihovo število tam zmanjšuje), saj je v letu 2016 več kot 21 000 Eritrejcev prispelo na evropske obale po osrednjesredozemski poti. Čeprav je pomen Etiopije za regionalno stabilnost splošno priznan, so politične razmere v Etiopiji še naprej težke. Trenutno izredno stanje je privedlo do zmanjšanja nasilja in vlada je začela sodelovati z opozicijskimi strankami. Vendar še vedno ni jasno, ali bo to dovolj za ublažitev pritiskov, ki so oktobra lani povzročili izbruh nasilja. EU bo še naprej sodelovala z vsemi zadevnimi zainteresiranimi stranmi za preprečevanje ponovnega izbruha nasilja, podporo potrebne politične reforme in omogočanje vključujočega dialoga.

Od junija 2016 odnosi med EU in Etiopijo potekajo v okviru strateškega sodelovanja EU-Etiopija, ki vključuje sektorski dialog o migracijah. Etiopija je imela dejavno in konstruktivno vlogo v regionalnem upravljanju migracij pri nadaljnjih ukrepih na podlagi vrha v Valletti iz leta 2015, zlasti kot predsedujoča procesu iz Kartuma od decembra 2016. Visoka raven prizadevanj se je nadaljevala, in sicer se je januarja komisar za mednarodno sodelovanje in razvoj Neven Mimica sestal s predsednikom vlade Hailemariamom Desalegnom, februarja 2017 je ob robu Münchenske varnostne konference potekalo srečanje visoke predstavnice in podpredsednice Federice Mogherini ter etiopskega ministra za zunanje zadeve Workneha Gebeyehuja, prav tako pa je februarja minister Gebeyehu obiskal Bruselj. Marca naj bi visoka predstavnica in podpredsednica Federica Mogherini odpotovala v Etiopijo. Etiopija že prejema podporo v okviru regionalnega programa za boljše upravljanje migracij, sprejetega decembra 2015, in sicer v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko. V okviru skrbniškega sklada bo upravičena tudi do dodatnih regionalnih programov, sprejetih decembra 2016. Ti vključujejo regionalni operativni center za proces iz Kartuma, poleg tega pa tudi instrument za podporo vračanju ter pomoč obtičalim migrantom in njihovo reintegracijo v skupnost. Etiopija je še vedno ena od afriških držav, ki gosti največ beguncev, in sicer več kot 790 000 beguncev iz te regije, še naprej pa prejema podporo EU za te begunce in njihove gostiteljske skupnosti prek humanitarne pomoči in regionalnega programa za razvoj in zaščito. K odpravljanju temeljnih vzrokov nedovoljenih in prisilnih migracij bodo prispevali dodatni programi v pripravi s poudarkom na ustvarjanju delovnih mest. Podpora bo namenjena zlasti zavezi Etiopije k izboljšanju možnosti za preživetje beguncev v državi, tudi tako, da bo 30 % od 100 000 delovnih mest v dveh načrtovanih industrijskih conah rezerviranih za begunce. Evropski razvojni sklad je prispeval tudi k prizadevanjem Etiopije za boljše upravljanje migracij, zlasti s podpiranjem novega decentraliziranega sistema za upravljanje migracij. Čeprav so se leta 2016 stiki na tehnični in politični ravni okrepili in se je v okviru skupne agende o migracijah in mobilnosti iz leta 2015 razvil obetaven dialog na področju vračanja in ponovnega sprejema, je konkreten napredek še vedno zelo počasen. V letu 2016 se je v Etiopijo vrnilo le 122 Etiopijcev, ki so nezakonito bivali v državah EU. Februarja 2016 je bilo kot pilotni projekt za sodelovanje na področju migracij etiopskim organom predloženo manjše število dobro dokumentiranih primerov vrnitve. vendar potne listine zanje doslej še niso bile poslane in vrnitve so ustavljene. Prek obravnavanja teh primerov so na dan prišle negativne posledice različnih svežnjev za reintegracijo, ki obstajajo v državah članicah EU za vrnitve v isto državo. Datume za predlagano delavnico o ponovnem sprejemu je treba še potrditi. Evropski migracijski uradnik za zveze bo v Etiopijo napoten marca 2017. Naslednji koraki Dokončanje ukrepov v zvezi s pilotnimi primeri vrnitve in uporaba teh primerov kot zgled za hitrejše vračanje v prihodnje. Nadaljnja podpora Etiopije kot tranzitne in namembne države migrantov in beguncev, vključno z ukrepi, ki se financirajo iz skrbniškega sklada EU za Afriko. Začetek sektorskega dialoga o migracijah v okviru strateškega sodelovanja (kot ciljni datum je določen april 2017). Vzdrževanje tesnega dialoga z Etiopijo kot predsedujočo procesu iz Kartuma.



3. Rezultati in naslednji koraki z drugimi državami Osrednjesredozemska pot Slika: Glavne države izvora nedovoljenih migracij iz Afrike in Azije v letu 2016. (Vir: Evropska agencija za mejno in obalno stražo). Osrednjesredozemska pot je postala najpogosteje uporabljena pot za begunce in migrante v Evropo. Skoraj 90 % od 180 000 oseb, odkritih leta 2016, je krenilo iz Libije, saj lahko tihotapci izkoriščajo tamkajšnje nestabilne politične in gospodarske razmere. Iskanje trajne rešitve za izzive na področju upravljanja in varnosti v Libiji je še naprej ključna prednostna naloga za Evropsko unijo, njene države članice in mednarodne partnerje. Januarja sprejeto Skupno sporočilo „Migracije na osrednji sredozemski poti – Upravljanje tokov, reševanje življenj“ predlaga sklop konkretnih operativnih ukrepov za odpravo takšnih razmer. Za uspeh teh ukrepov bo potrebno tesno sodelovanje z ustreznimi partnerji v Severni Afriki ter usklajena prizadevanja institucij EU in držav članic, prav tako pa tudi sodelovanje s ključnimi partnerji, kot sta Visoki komisariat Združenih narodov za begunce in Mednarodna organizacija za migracije. Med predlaganimi ukrepi so: zmanjšanje števila prehodov meje in reševanje življenj na morju, krepitev boja proti tihotapcem in trgovcem z ljudmi, zaščita migrantov, povečanje in spodbujanje pomoči pri prostovoljnem vračanju, upravljanje migracijskih tokov prek južne meje in boljše sodelovanje z Egiptom, Tunizijo in Alžirijo, tudi prek regionalnih pobud, kakršna je mreža Seahorse Mediterranean. Nekateri od predlaganih ukrepov se bodo lahko uspešno izvajali šele, ko se bodo varnostne razmere izboljšale. Voditelji držav ali vlad so na vrhu na Malti sprejeli izjavo z Malte, v kateri so določeni številni konkretni ukrepi, ki bi jih bilo treba poleg predlogov iz sporočila sprejeti ob tej poti. To se dejavno izvaja v okviru izvedbenega načrta malteškega predsedstva v tesnem sodelovanju s Komisijo, visoko predstavnico in državami članicami. Libija

Podpora za upravljanje migracijskih tokov v severnoafriških državah, ki se nahajajo ob osrednji sredozemski poti, je jasna prednostna naloga. V letu 2017 bo za projekte mobiliziranih 200 milijonov EUR, pri čemer imajo prednost projekti na področju migracij v zvezi z Libijo. Že leta 2016 so se izvajali projekti, osredotočeni na Libijo, njihov cilj pa je bila zagotovitev zaščite najranljivejših migrantov in ustvarjanje socialno-ekonomskih možnosti na lokalni ravni. V začetku marca bodo v okviru misije potekali nadaljnji ukrepi za izvajanje skupnega sporočila in izvedbenega načrta na podlagi izjave z Malte. Pred tem je februarja EU obiskal predsednik vlade Fayez al-Sarraj. Trenutno potekajo razprave o osredotočenju podpore na zaščito na mestih izkrcanja ter na humanitarno podporo tistim migrantom, ki so v centrih za sprejem/pridržanje, hkrati pa se bo izboljšala podpora alternativ pridržanju. Tudi v prihodnje se bo obravnavala podpora socialno-ekonomski stabilizaciji v Libiji, zlasti prek dela na občinski ravni. S tem se bodo okrepila prizadevanja za izboljšanje reševanja na morju, vključno z usposabljanjem libijske obalne straže. Pripadniki libijske obalne straže so se že usposabljali v okviru operacije Sophia in mreže Seahorse Mediterranean. V okviru operacije Sophia se je zaključil prvi sveženj dejavnosti za usposabljanje 93 članov osebja in začel se je izvajati drugi sveženj specialističnega usposabljanja na Malti. Prizadevanja se bodo še okrepila. Izveden je bil pregled vseh tekočih dejavnosti usposabljanja, da bi se lahko sprejel dogovor o vzpostavitvi celovitega načrta usposabljanja libijske obalne straže. Vzpostavljeni so bili posebni usklajevalni mehanizmi. Takojšnje ukrepanje Komisije vključuje razširitev usposabljanja libijske obalne straže v okviru misije Seahorse, pri čemer je za obdobje od februarja do julija 2017 načrtovanih 15 novih tečajev usposabljanja. To dopolnjuje tudi podpora za upravljanje migracij v okviru regionalnega programa za razvoj in zaščito. Z namenom razprave o zamislih za morebitno sodelovanje se je okrepilo tudi usklajevanje z več organizacijami ZN, vključno z Visokim komisarjem Združenih narodov za begunce, Mednarodno organizacijo za migracije, Svetovno zdravstveno organizacijo, Svetovnim programom za hrano, Programom Združenih narodov za razvoj ter Skladom Združenih narodov za otroke. Mednarodna organizacija za migracije je bila kot del projekta v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko izbrana za izvajanje prostovoljnega vračanja in reintegracije začetnega cilja programa, in sicer 5 000 migrantov v Libiji. Še vedno je pomembna hitra izvedba projekta in prizadevanje za njegovo nadaljnjo širitev, tudi z zagotavljanjem trajnostne podpore za reintegracijo vse večjega števila migrantov, to pa dopolnjujejo ukrepi držav članic. Zagotovljena bo podpora za reintegracijo povratnikov na celotnem območju, ki ga zajema skrbniški sklad. Komisija in Mednarodna organizacija za migracije sta decembra 2016 že podpisali skupno pobudo za zaščito migrantov in njihovo reintegracijo v Afriki ob osrednjesredozemskih migracijskih poteh (v vrednosti 100 milijonov EUR). EU bo še naprej olajševala delo Mednarodne organizacije za migracije, tudi s spodbujanjem sodelovanja z afriškimi partnerji, da bi pospešila pomoč pri prostovoljnem vračanju migrantov, ki so obtičali v Libiji. V Libiji tako prejema podporo vse več migrantov. Prostovoljno se je v letu 2015 domov vrnilo 1 113 migrantov, v letih 2016 in 2017 doslej pa 2 777 migrantov, predvsem iz držav podsaharske Afrike, pomoč pri vračanju pa je bila ponujena 744 obtičalim migrantom, pri čemer sta bili med najpogostejšimi državami izvora Nigerija in Senegal. Najranljivejšim povratnikom je bila namenjena dodatna pomoč za reintegracijo, ki na primer pomaga pri ustanovitvi malih podjetij, izkoriščanju izobraževalnih možnosti ali odpravljanju zdravstvenih težav. V praksi bo potrebno tesno usklajevanje z državami članicami na terenu, zlasti z Italijo, ki je napovedala, da bo ustanovila afriški sklad v višini 200 milijonov EUR, del tega proračuna pa naj bi pripomogel k izvajanju memoranduma o soglasju med Italijo in Libijo. Egipt V zadnjih mesecih je prišlo do znatnega upada števila migrantov, ki se vkrcajo v Egiptu, da bi prečkali Sredozemlje in prišli v Evropo, vendar Egipt ostaja ključni strateški partner na področju migracij. Egipt je ključno geografsko križišče in njegovi organi si prizadevajo za preprečevanje nezakonitega dostopa do Libije ter zagotavljanje hitre vrnitve egiptovskih državljanov, ki prihajajo v EU po osrednjesredozemski poti. Nadaljevanje in okrepitev sodelovanja z Egiptom je ključnega pomena. Na podlagi prihodnjih prednostnih nalog partnerstva bodo potekala prizadevanja za konkretno in okrepljeno sodelovanje na področju upravljanja migracij, zlasti za podporo izvajanja nacionalnih strategij za odpravo temeljnih vzrokov nedovoljenih migracij. Prizadevanjem bodo sledili nadaljnji ukrepi po nagovoru egiptovskega zunanjega ministra na marčevski seji Sveta za zunanje zadeve. Prav tako so v teku konkretni nadaljnji ukrepi v obliki januarskega obiska na ravni visokih uradnikov. Trenutno se določa pravilnik za formalni dialog med EU in Egiptom, prva seja pa bi morala potekati marca oziroma aprila 2017. Potekajo tudi razprave o projektih v okviru skrbniškega sklada EU za Afriko. Okrepljeno sodelovanje bi lahko vključevalo podporo sodelovanju z organi za izvajanje nacionalnih strategij, ki obravnavajo temeljne vzroke nedovoljenih migracij s podpiranjem lokalnega gospodarskega razvoja in zagotavljanjem dostopa do zaposlitve za migrante in gostiteljske skupnosti, ter izboljšanje zaščite najranljivejših. Druga delovna področja vključujejo medagencijski obisk Evropske agencije za mejno in obalno stražo v Varšavi, ki bo potekal marca, imenovanje egiptovske kontaktne točke za operacijo Sophia ter proučitev možnosti za izmenjavo informacij v okviru projekta Seahorse Mediterranean. Ključnega pomena je povečanje zmogljivosti organov severnoafriških držav za boj proti nedovoljenim migracijam in trgovini z ljudmi s krepitvijo njihovih sistemov za nadzor meja. V zvezi s tem bo bistvenega pomena sodelovanje Egipta pri projektu Seahorse Mediterranean. Poleg tega je Egipt izrazil splošni interes za krepitev zmogljivosti za upravljanje migracij, zlasti za izvajanje nove zakonodaje proti tihotapljenju, ki je bila sprejeta oktobra 2016. Zahodna Afrika Februarja 2017 je Komisija razširila geografsko področje uporabe skrbniškega sklada EU za Afriko, ki zdaj zajema Slonokoščeno obalo, Gano in Gvinejo. Trenutno se načrtujejo tehnične misije v te države za opredelitev njihovih potreb, ki bi bile morda lahko deležne podpore. Komisar Neven Mimica je februarja obiskal Gambijo in se v znak podpore mirnim in demokratičnim spremembam srečal z novoizvoljenim predsednikom Adamom Barrowom. Razpravam s področja migracij bodo kmalu sledili nadaljnji ukrepi. Azija Azija je eno glavnih izvornih območij za migracije v EU. Zaradi varnostnih izzivov, politične nestabilnosti in revščine se bo to verjetno nadaljevalo. V okviru budimpeštanskega procesa nudi migracijsko partnerstvo „Svilena pot“ strukturiran dialog z EU, ukrep, sprejet decembra 2016, katerega cilj je doseganje čim večjega razvojnega potenciala migracij in mobilnosti znotraj regije, pa zagotavlja skupni evropski odziv.

Afganistan je zelo pomembna izvorna država. V letu 2016 je v Evropo nedovoljeno prispelo 50 000 Afganistancev, in čeprav je to precejšnje zmanjšanje v primerjavi z letom 2015, je delež Afganistancev še vedno visok. Afganistanci so druga največja skupina prosilcev za mednarodno zaščito v EU (več kot 175 000 leta 2016), delež Afganistancev, ki jim je bila priznana potreba po mednarodni zaščiti, pa se je zmanjšal. V letu 2016 se je pomoč pri prostovoljnem vračanju znatno povečala na skoraj 6 000 oseb. Vračanje iz držav članic in tretjih držav je treba pospešiti, da bi se zmanjšalo veliko število Afganistancev, ki so še vedno obtičali v državah na zahodnobalkanski poti. Komisija sodeluje z zadevnimi državami in afganistanskimi oblastmi pri doseganju napredka na tem področju. Sodelovanje z Afganistanom na področju vračanja se je nadaljevalo na podlagi dogovora o skupnih nadaljnjih ukrepih, podpisanega oktobra 2016, ter dvostranskih sporazumov z državami članicami. Od decembra 2016 so bili organizirani štirje povratni leti s skupno 75 povratniki. Komisija pozorno spremlja izvajanje dogovora o skupnih nadaljnjih ukrepih in konec marca bo potekala druga seja delovne skupine za njegovo izvajanje. Poleg sodelovanja na področju nedovoljenih migracij se je izvajala tudi pomoč za dolgoročno reintegracijo migrantov povratnikov. Afganistan bo največji posamezni prejemnik podpore iz regionalnega programa za pomoč pri reintegraciji. EU bo podpirala trajnostno reintegracijo tistih afganistanskih državljanov, ki so se iz Pakistana in Irana vrnili v Afganistan, ter jim olajševala dostop do storitev podpore za preživetje in socialne kohezije v gostiteljskih skupnostih, kar je v skladu z regionalnim pristopom v podporo zaščiti in trajnostni reintegraciji afganistanskih državljanov, ki so razseljeni v svoji regiji. Migracije so v ospredju splošnih odnosov EU s Pakistanom, učinkovito izvajanje sporazuma med EU in Pakistanom o ponovnem sprejemu pa se obravnava na rednih sestankih skupnih odborov za ponovni sprejem. Na zadnjem sestanku 28. februarja so bile predstavljene težave, s katerimi se države članice soočajo pri ponovnem sprejemu, in dosežen je bil dogovor o vzpostavitvi elektronske platforme, katere cilj bo zmanjšanje težav pri obdelavi prošenj za ponovni sprejem, začela pa bo delovati po odobritvi s strani pakistanskih organov. V delegacijo EU v Islamabadu bo marca napoten evropski migracijski uradnik za zveze. Tesnejše operativno sodelovanje s pakistansko vlado poteka tudi na področju boja proti tihotapljenju migrantov. To bo zajemalo obisk agencij EU, katerega cilj bodo izboljšanje izmenjave informacij in obveščevalnih podatkov, boljša podpora operativnih preiskav ter boljše razumevanje regionalnih tveganj in groženj. V letu 2016 so bila hitro mobilizirana dodatna sredstva za odziv na nenadno povečanje števila vrnitev iz Pakistana in v pripravi so novi ukrepi, s katerimi naj bi se zagotovila trajnostna reintegracija, dostop do storitev podpore za preživetje in socialne kohezije v gostiteljskih skupnostih v regiji. Februarja se je zaključil razpis za zbiranje predlogov za projekte ob svileni poti, katerih cilj je izboljšanje sposobnosti in zmogljivosti pregona v Afganistanu in Pakistanu. Zmagovalni projekt bo izboljšal sposobnosti za preiskovanje, pregon in razbitje organiziranih kriminalnih združb in mrež za tihotapljenje migrantov. Kar zadeva Bangladeš, politično udejstvovanje EU in dogovorjeni nadaljnji ukrepi na podlagi dialoga o migracijah iz aprila 2016 še niso prinesli napredka pri vračanju. Videti je, da bangladeške oblasti še niso pripravljene na razpravo o standardnih operativnih postopkih. Potekajo razprave, tudi z državami članicami, o novem pristopu in potrebi, da se sodelovanje na področju migracij umesti kot del širšega sodelovanja, ki bi vključevalo druga področja politik, kot so varnost, izobraževanje, razvojna pomoč in trgovina. Po nedavnih diplomatskih posvetovanjih bo potekala skupna misija EU in držav članic, načrtovana za marec, zlasti za razpravo o vračanju in reintegraciji. V začetku leta 2017 se je začela kampanja senzibilizacije o nevarnostih nedovoljenih migracij, hkrati pa se razvijajo tudi projekti za reintegracijo. Sodelovanje Irana v celovitem dialogu o migracijah kot ključnem elementu splošnih odnosov med EU in Iranom, dogovorjeno v skupni izjavi visoke predstavnice in podpredsednice Federice Mogherini ter iranskega zunanjega ministra Javada Zarifa iz aprila 2016, se je februarja začelo s tehnično misijo EU, v okviru katere je bila pripravljena podlaga za celovit dialog o migracijah na politični ravni. EU in Iran sta začela opredeljevati področja skupnega interesa v zvezi z upravljanjem migracij, da bi se organizirala vsakoletna izmenjava mnenj o teh vprašanjih. Ključna področja zajemajo pravni in institucionalni okvir, bazo znanja, zakonite migracijske poti, upravljanje meja in preprečevanje nedovoljenih migracij, zaščito in regionalno razsežnost. Poleg tega bo EU še naprej podpirala dolgoletna prizadevanja Irana za vključevanje afganistanskih beguncev. Iran še naprej gosti razseljeno prebivalstvo, ki šteje približno 3 milijone migrantov. Pomoč EU humanitarnim partnerjem dopolnjuje prizadevanja iranske vlade za pomoč ogroženim beguncem in zagotavljanje dostopa do osnovnih storitev. 4. Ključna orodja in instrumenti Politika vračanja Potrebno spremembo učinkovitosti vračanja znotraj EU je treba uskladiti z delom s partnerji iz tretjih držav. Na podlagi podatkov, ki so jih zagotovile države članice EU, je videti, da doslej ni bilo napredka pri stopnji vračanja za pet prednostnih držav ali pa je bil ta napredek omejen. Prenovljen akcijski načrt o vračanju predlaga številne konkretne ukrepe, s katerimi bi se zagotovilo, da se osebe, ki niso upravičene do mednarodne zaščite, identificirajo in se lahko hitro vrnejo, ter da so postopki učinkoviti, s čimer bi se zapolnile vrzeli v sistemu. Vsebuje konkretne ukrepe za znatno izboljšanje stopnje vračanja, tudi v kratkoročnem obdobju. Nekateri od teh ukrepov se lahko sprejmejo na ravni držav članic (na primer večja ozaveščenost o možnostih za prostovoljno vračanje in reintegracijo), za druge je potrebno tesno sodelovanje na ravni EU (na primer uskladitev ravni pomoči za olajšanje vključevanja povratnikov, boljše operativno sodelovanje med državami članicami, tudi prek elektronskih orodij ter povečanje financiranja). Pričakuje se, da bo imela Evropska agencija za mejno in obalno stražo na tem področju čedalje pomembnejšo vlogo. V sodelovanju s tretjimi državami prek okvira za migracijska partnerstva bodo uporabljeni vsi razpoložljivi orodja in politike, ki bodo spodbujali boljše sodelovanje z namenom identifikacije, ponovnega dokumentiranja in ponovnega sprejema njihovih državljanov. Na splošno bi bilo treba uporabiti prilagojene pristope za opredelitev vseh zadevnih interesov, spodbud in vzvodov v zvezi s posamezno partnersko državo, da bi se dosegli cilji in zaveze ter da bi lahko EU in zainteresirane države članice zadevni partnerski državi ponudile posebne podporne ukrepe za zagotovitev boljšega upravljanja migracij ter da bi se v tem smislu dodatno izboljšalo sodelovanje na področju vračanja in ponovnega sprejema. EU in države članice bodo za dosego tega rezultata morale na usklajen in učinkovit način uporabiti svoj skupni vpliv. Preusmeritev drugih orodij politike V podporo partnerskemu okviru so se uporabljala tudi druga orodja politike. Da bi izkoristili preferencialne trgovinske ureditve za Jordanijo, so bila januarja 2017 izbrana prva podjetja, ki bodo upravičena do poenostavljenih zahtev glede pravil o poreklu za izvoz iz Jordanije v EU, kar bo zagotovilo zaposlitvene možnosti tako za sirske begunce kot za Jordance. Kar zadeva študente in raziskovalce, sta bila do konca leta 2016 okrepljena programa Erasmus+ in Marie Sklodowska Curie, ki bosta nudila 8 000 ukrepov mobilnosti za študente in 560 ukrepov za raziskovalce. Poleg tega so bile zagotovljene tudi štipendije držav članic. Možnosti za mobilnost bodo del dialogov iz partnerskega okvira.

Tudi področje raziskav in inovacij lahko zagotovi konkretne možnosti in ukrepe za podporo partnerskega okvira, na primer PRIMA – partnerstvo na področju raziskav in inovacij v Sredozemlju, ki obravnava temeljne vzroke migracij, tako da razvija inovativne rešitve za trajnostno kmetijstvo in gospodarjenje z vodnimi viri. Nadaljnji korak bo celovita vključitev zakonitih migracij v partnerski okvir, kar bo povečalo učinek orodij zakonitih migracij in omogočilo zmanjšanje uporabe nezakonitih poti. Ukrepi bodo sprejeti na tem področju, zlasti z uvedbo možnosti ponudbe na ravni EU v zvezi z zakonitimi migracijami za ključne tretje države, pa tudi na področju vizumov. To bo izvedeno v tesnem in konstruktivnem sodelovanju med državami članicami in Komisijo.



Operativna orodja Pogostejša uporaba agencij EU Strokovno znanje agencij EU, zlasti Evropske agencije za mejno in obalno stražo in Europola, se uporablja za zagotovitev bolj usmerjene podpore za analizo tveganja in preiskovanje kriminalnih mrež za tihotapljenje migrantov. To je privedlo do konkretnih rezultatov pri sodelovanju z novimi partnerji, kot sta Nigerija in Pakistan, in ponovilo uspeh pobud, ki potekajo v Afriki, na Zahodnem Balkanu, v Turčiji in državah vzhodnega sosedstva. Da bi povečal svojo vlogo pri zunanji razsežnosti, je Eurojust nedavno pozval Niger in Senegal, naj imenujeta kontaktni točki v okviru svojih ministrstev za pravosodje ali tožilstev, nadaljnje ukrepe pa bo sprejel tudi za druge prednostne države. Evropski migracijski uradniki za zveze Do sredine marca bo v prednostne tretje izvorne in tranzitne države napotenih enajst evropskih migracijskih uradnikov za zveze. To je odličen primer sodelovanja med EU in državami članicami, ki bo hkrati služilo kot kontaktna točka za celo vrsto možnih vprašanj, povezanih z migracijami. Finančni instrumenti EU EU izvajanje partnerskega okvira podpira z različnimi finančnimi instrumenti. Najpomembnejši ostaja skrbniški sklad EU za Afriko. Skrbniški sklad deluje v 26 državah, nedavno pa je bil razširjen na Gano, Gvinejo in Slonokoščeno obalo. Omogočil je novo poglobljeno sodelovanje, tako da je ustvaril nove spodbude za sodelovanje na ključnih interesnih področjih. Sredstva, dodeljena skrbniškemu skladu EU za Afriko, znašajo več kot 2,5 milijarde EUR, to pa vključuje 2,4 milijarde EUR iz Evropskega razvojnega sklada in več finančnih instrumentov v okviru proračuna EU ter 152 milijonov EUR, ki so jih doslej obljubile države članice EU in drugi donatorji (Švica in Norveška). Vendar je treba operativno izvajanje v okviru skrbniškega sklada EU pospešiti, države članice in partnerji pa bi morali zagotoviti, da postopkovne zadeve ne bi ovirale operativnih rezultatov. Nazadnje je bilo decembra 2016 sprejetih skupno 42 novih programov v vrednosti 587 milijonov EUR. To pomeni, da se bo za skupno 106 projektov namenilo več kot 1,5 milijarde EUR. Doslej so bile za programe sklenjene pogodbe v skupni višini 627 milijonov EUR. Programi bi se morali osredotočiti bolj na posebne projekte v zvezi z migracijami in bi morali biti povezani z rezultati. V skupnem sporočilu o osrednjem Sredozemlju se je Komisija zavezala, da bo v letu 2017 za skrbniški sklad v severni Afriki dala na voljo 200 milijonov EUR, pri čemer bodo imeli prednost projekti, povezani z migracijami v zvezi z Libijo. V sporočilu je prav tako pozvala države članice, naj izenačijo ta prispevek EU, da bi razširili obseg ukrepov in čim bolj povečali učinek na terenu. K migracijam še naprej prispevajo drugi instrumenti financiranja. Decembra 2016 se je v okviru instrumenta za razvojno sodelovanje začelo več projektov v skupni vrednosti 15 milijonov EUR, in sicer z namenom prispevanja k izvajanju procesa iz Rabata. Večino projektov bodo izvajale organizacije civilne družbe na področjih, kot so zaščita otrok migrantov, trgovina z ljudmi, nakazila iz diaspore in pravice migrantov. Za izvajanje partnerskega okvira se uporabljajo tudi orodja, kot je makrofinančna pomoč. Poleg tega je Komisija septembra 2016 predlagala načrt za zunanje naložbe, ki zajema Evropski sklad za trajnostni razvoj. To bo spodbudilo naložbe in ustvarjanje delovnih mest v partnerskih državah. Na decembrskem zasedanju Evropskega sveta je bila poudarjena potreba po hitrem sprejetju ustrezne zakonodaje. Še posebej pomembno je, da se sprejme v prvi polovici leta 2017. Glede na morebitni prispevek k delu EU in držav članic na področju migracij je bistvenega pomena, da sozakonodajalca čim prej sprejmeta zakonodajo, tako da bo načrt lahko začel kmalu delovati. Različne mednarodne finančne institucije, vključno z Evropsko investicijsko banko, Evropsko banko za obnovo in razvoj, Skupino Svetovne banke, Razvojno banko Sveta Evrope in Mednarodnim denarnim skladom, so pripravljale pobude v podporo beguncem. Komisija je imela pomembno usklajevalno vlogo za zagotovitev dopolnjevanja med temi pobudami. 5. Zaključki