Uvod

V letu 2010 je odnose Komisije z nacionalnimi parlamenti zaznamovala vrsta pomembnih institucionalnih in političnih dogodkov.

Leto 2010 je bilo prvo polno leto izvajanja Lizbonske pogodbe. Z začetkom veljavnosti te pogodbe konec leta 2009 se je vloga nacionalnih parlamentov znatno okrepila, zlasti z novim mehanizmom za preverjanje subsidiarnosti, ki je med najpomembnejšimi novimi pravicami nacionalnih parlamentov v skladu s členom 12 Pogodbe o Evropski uniji (PEU).

Poleg tega je začetek mandata nove Komisije 9. februarja 2010 približno sovpadal z začetkom izvajanja mehanizma za preverjanje subsidiarnosti. Ko je nov kolegij komisarjev prvič temeljito razpravljal o tem vprašanju, sta predsednik Barroso in podpredsednik Šefčovič izpostavila pomen nacionalnih parlamentov in poudarila, da bo to vprašanje uvrščeno med pomembnejše naloge političnega programa Komisije[1].

Poleg navedenega so leto 2010 zaznamovali tudi gospodarska kriza in skupna prizadevanja za ustrezen odziv nanjo. Ta tema je bilo redna točka razprav med nacionalnimi parlamenti in Komisijo v okviru Konference odborov za evropske zadeve (COSAC), skupnih srečanj parlamentov in številnih obiskov podpredsednika Šefčoviča v nacionalnih parlamentih. Druga ključna tema, o kateri so nacionalni parlamenti v okviru političnega dialoga izrazili veliko mnenj, je gospodarsko upravljanje.

V tem šestem letnem poročilu Komisija opisuje, kako je izvajala prej navedene nove določbe Lizbonske pogodbe, in prvič ocenjuje delovanje mehanizma za preverjanje subsidiarnosti (oddelek 2)[2]. V oddelku 3 poročila opisuje, kako se je politični dialog, ki ga je predsednik Barroso začel leta 2006, razvijal v letu 2010 z vidika glavnih tem, glede katerih so izrazili mnenje nacionalni parlamenti, pa tudi različnih stikov med nacionalnimi parlamenti in Komisijo. Na koncu Komisija opisuje, kako namerava razviti svoje odnose z nacionalnimi parlamenti v bližnji prihodnosti (oddelek 4).

IZVAJANJE LIZBONSKE POGODBE: NOVI MEHANIZEM ZA PREVERJANJE SUBSIDIARNOSTI

Izvajanje mehanizma za preverjanje subsidiarnosti je v letu 2010 potekalo brez zapletov, kar je mogoče pripisati temeljitim pripravam na obeh straneh v predhodnem letu in tudi izvrstnemu sodelovanju ter konstruktivnim stikom med Komisijo in nacionalnimi parlamenti skozi vse leto 2010. Komisija je na podlagi dopisa z dne 1. decembra 2009[3], s katerim je nacionalne parlamente in druge institucije obvestila o tem, kako namerava novi mehanizem izvajati v praksi, nacionalnim parlamentom 6. februarja poslala prvi predlog, ki spada na področje uporabe mehanizma za preverjanje subsidiarnosti[4]. Prvo utemeljeno mnenje, v katerem so bili formalno izpostavljeni pomisleki glede skladnosti z načelom subsidiarnosti, je prejela 29. aprila[5].

Sodelovanje in področja interesa nacionalnih parlamentov

Komisija je leta 2010 v okviru mehanizma za preverjanje subsidiarnosti poslala nacionalnim parlamentom 82 osnutkov zakonodajnih aktov in prejela skupno 211 mnenj glede teh predlogov. Približno tri četrtine teh mnenj je prejela v osmih tednih od uradnega obvestila o posredovanju („lettre de saisine“), kar jasno kaže, da so nacionalni parlamenti okrepili svoje zmogljivosti v odziv na novo pogodbo in so se na predloge Komisije lahko odzvali veliko hitreje kot v preteklosti. Med 211 mnenji je bilo 34[6] (okoli 15 %) obrazloženih mnenj s sklepno ugotovitvijo, da predlog oz. del predloga krši načelo subsidiarnosti[7]. Skoraj vsa izmed teh mnenj (30 od 34) so bila prejeta v zadnjih treh mesecih leta 2010.

Večina mnenj, v katerih so bili izraženi pomisleki glede skladnosti z načelom subsidiarnosti, se je navezovala na zakonodajne predloge, sprejete na področjih kmetijstva (13)[8], notranjih zadev (9) ter notranjega trga in storitev (7). Treba je omeniti, da mnenja, prejeta v prvih treh mesecih leta 2011, potrjujejo, da je usklajevanje na področju kmetijstva trenutno eno ključnih področij, na katerih so nacionalni parlamenti izrazili pomisleke glede skladnosti z načelom subsidiarnosti. Doslej je bilo največ obrazloženih mnenj glede subsidiarnosti predloženih v zvezi s predlogom Komisije za direktivo o sezonskih delavcih[9], pri čemer je vsega skupaj devet domov[10] opozorilo na težave glede subsidiarnosti. Na splošno pa so bila področja interesa nacionalnih parlamentov precej bolj razpršena in manj usklajena, kot je bilo običajno pri preverjanju subsidiarnosti v okviru COSAC-a, ki se je prenehalo izvajati z začetkom Lizbonske pogodbe.

Domovi, ki so leta 2010 izrazili največ pomislekov glede skladnosti z načelom subsidiarnosti, so bili poljski senat (4), švedski Riksdag (3), britanski House of Commons (3), francoski senat (3) in luksemburška poslanska zbornica (3). V začetku leta 2011 sta oba domova poljskega parlamenta (Sejm in Senat) in luksemburški parlament še naprej izdajali veliko obrazloženih mnenj glede skladnosti z načelom subsidiarnosti.

Vsebina in oblika mnenj nacionalnih parlamentov

Kar zadeva vsebino mnenj, prejetih leta 2010 v okviru mehanizma za preverjanje subsidiarnosti, so bili v 34 obrazloženih mnenjih poleg nekaterih zelo specifičnih vprašanj izpostavljeni predvsem horizontalni ali institucionalni pomisleki. Ti se po eni strani navezujejo na odsotno ali nezadostno utemeljitev ukrepanja EU v obrazložitvenih memorandumih zadevnih predlogov[11], kar je po mnenju nekaterih nacionalnih parlamentov formalna kršitev načela subsidiarnosti, po drugi strani pa na novo ureditev delegiranih aktov. V zvezi s slednjo so imeli nacionalni parlamenti pomisleke glede objektivnosti meril, na podlagi katerih se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov. Menijo, da bi se v nekaterih primerih z uporabo delegiranih aktov na Komisijo prenesla pristojnost, ki bi po njihovem mnenju morala ostati pod nadzorom držav članic[12]. Te pripombe so se pojavile v več obrazloženih mnenjih, ki so bila prejeta v prvem trimesečju leta 2011.

Medtem ko nekateri nacionalni parlamenti svoja mnenja v okviru mehanizma za preverjanje skladnosti predložijo le v primerih, ko menijo, da gre za kršitev načela subsidiarnosti (npr. britanska House of Commons in House of Lords, švedski Riksdag, oba poljska domova ter francoski senat), drugi obveščajo Komisijo tudi o svojih pozitivnih mnenjih (npr. portugalski in romunski parlament ter italijanska senat in poslanska zbornica).

Področje uporabe mehanizma za preverjanje subsidiarnosti

V prvi polovici leta 2010 je bilo med Komisijo in nacionalnimi parlamenti izmenjanih več pisnih in ustnih mnenj glede področja uporabe mehanizma za preverjanje subsidiarnosti. Komisija je v odgovoru na vprašanja, ki so jih v zvezi s tem izrazili nacionalni parlamenti, lahko pojasnila, da novi mehanizem zajema le osnutke zakonodajnih predlogov (tj. predloge, za katere se uporablja bodisi redni bodisi posebni zakonodajni postopek[13]), ki ne spadajo v izključno pristojnost Unije[14]. To razlago podpirata tudi Evropski parlament in Svet.

Vendar je Komisija v svojih odgovorih nacionalnim parlamentom zelo jasno pokazala, da bo v okviru političnega dialoga proučila tudi mnenja o predlogih, ki niso osnutki zakonodajnih aktov, ter pripravila politično oceno in odgovor.

Sodelovanje med institucijami

Kar zadeva druge evropske institucije, so bili vzpostavljeni tesni stiki in izmenjave s Svetom in Evropskim parlamentom, ki sta uvedla vsak svoje postopke za izvajanje mehanizma za preverjanje subsidiarnosti in obravnavo mnenj, ki jih pošljejo nacionalni parlamenti. Čeprav vse tri institucije delujejo sorazmerno neodvisno v okviru novega mehanizma in vzdržujejo zelo posebne odnose z nacionalnimi parlamenti, je treba poudariti, da sta se v revidiranem okvirnem sporazumu med Komisijo in Evropskim parlamentom iz oktobra 2010 obe instituciji zavezali k sodelovanju pri izvajanju Protokola št. 2 k Lizbonski pogodbi.

Prekrivanje med mehanizmom za preverjanje subsidiarnosti in političnim dialogom

Ker v vseh zgornjih primerih pragovi iz Protokola št. 2 za t.i. „rumeni karton“ ali „oranžni karton“ še zdaleč niso bili doseženi, je Komisija na vsako mnenje, v katerem so bili izraženi pomisleki glede skladnosti z načelom subsidiarnosti, odgovorila posebej v okviru političnega dialoga. Izkušnje, pridobljene v prvem letu izvajanja mehanizma za preverjanje subsidiarnosti, kažejo, da so zahteve iz Pogodbe, ki nacionalnim parlamentom omogočajo izdajo „rumenega kartona“ ali „oranžnega kartona“, precej stroge, in potrjujejo opažanja iz preteklih let: pomisleke glede skladnosti z načelom subsidiarnosti vsebuje sorazmerno majhen delež mnenj, ki so poslana Komisiji, in nacionalni parlamenti so še naprej zainteresirani predvsem za dialog s Komisijo o vsebini njenih predlogov in pobud.

To jasno kaže na pomen in dodano vrednost stalnega političnega dialoga, ki je glavni okvir za izmenjavo mnenj med Komisijo in nacionalnimi parlamenti, dokler niso doseženi pragovi iz Protokola št. 2 za uporabo formalnega mehanizma iz Pogodbe za pregled predlogov.

POLITIčNI DIALOG

Mnenja nacionalnih parlamentov in odgovori Komisije

Sodelovanje

Odnosi Komisije z nacionalnimi parlamenti so še naprej osrednja točka političnega dialoga, pri čemer je mehanizem za preverjanje subsidiarnosti le del tega dialoga. Proces pisne izmenjave mnenj in odgovorov, ki ga je predsednik Barroso uvedel leta 2006, se je odtlej nenehno krepil. Leta 2010 je bilo prejetih skupaj 387 mnenj nacionalnih parlamentov, vključno z mnenji, poslanimi v okviru mehanizma za preverjanje subsidiarnosti, kar je več kot 55-odstotno povečanje v primerjavi z letom pred tem. Ta očiten trend naraščanja se je nadaljeval tudi v letu 2011, saj je bilo do konca maja 2011 prejetih že več kot 250 mnenj.

Kar zadeva stopnjo sodelovanja nacionalnih parlamentov v tem dialogu v letu 2010[15] in v primerjavi s stanjem pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe, je približno tretjina domov dejavneje sodelovala v izmenjavi mnenj s Komisijo, med drugim tudi nekateri domovi, ki v predhodnem letu sploh niso sodelovali (na primer oba poljska domova, britanski House of Commons in finski parlament). Treba je omeniti, da se je v letu 2010 število mnenj, zlasti italijanskega senata, pa tudi italijanske poslanske zbornice in avstrijskega parlamenta (Nationalrat), močno povečalo, ob tem pa sta romunski in španski nacionalni parlament prvič sodelovala v političnem dialogu.

Stopnja sodelovanja druge tretjine domov se v letu 2010 ni bistveno spremenila, medtem ko je bilo sodelovanje preostale tretjine manjše kot prej. Komisija še naprej spodbuja parlamente, ki doslej iz različnih razlogov še niso dejavno sodelovali v neposredni izmenjavi mnenj s Komisijo, naj sodelujejo v tem političnem dialogu, ki bo nadzor njihovih vlad dopolnil z novo razsežnostjo komuniciranja in razpravljanja na evropski ravni.

Področje uporabe

387 mnenj, prejetih v letu 2010, se je nanašalo na več kot 170 različnih dokumentov Komisije, kar potrjuje opažanja iz prejšnjih let, torej da so področja interesa nacionalnih parlamentov široka. Večina dokumentov je prejela od 1 do 3 mnenja, pri čemer je le 25 predlogov ali pobud prejelo mnenje več kot štirih domov in le 10 jih je prejelo mnenje šestih ali več domov[16].

V okviru političnega dialoga sta bila med predlogi, v zvezi s katerimi je bilo leta 2010 prejetih največ pripomb, direktiva o sezonskih delavcih[17] in direktiva o sistemih zajamčenih vlog[18]. V zvezi s tema predlogoma je bilo poslanih tudi največ obrazloženih mnenj v okviru mehanizma za preverjanje subsidiarnosti. Med drugimi pobudami, na katere so se osredotočala mnenja nacionalnih parlamentov, so bile državljanska pobuda[19], zelena knjiga o evropskih pokojninskih sistemih[20] in strategija Evropa 2020[21]. Druga ključna tema, o kateri so nacionalni parlamenti leta 2010 in v začetku leta 2011 izrazili veliko mnenj, je bila gospodarsko upravljanje[22].

Področja politik, v zvezi s katerimi je bilo leta 2010 v okviru političnega dialoga prejetih največ mnenj nacionalnih parlamentov, so zajemala pravosodje in notranje zadeve, notranji trg in storitve ter kmetijstvo[23]. Nekaj manj kot 10 % od skupno 387 mnenj se je nanašalo na dokumente, ki zajemajo načrtovanje, institucionalna vprašanja ali medinstitucionalne odnose, pri čemer so zelo redki nacionalni parlamenti izrazili mnenje glede delovnega programa Komisije.

Zdi se, da nacionalni parlamenti od začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe namenjajo več pozornosti zakonodajnim dokumentom. Delež nezakonodajnih dokumentov (kot so sporočila, zelene ali bele knjige), ki je v prejšnjih letih predstavljal polovico vseh dokumentov, se je v letu 2010 zmanjšal in predstavljal manj kot tretjino vseh dokumentov. Vendar pa češki senat, italijanska poslanska zbornica, nemška Bundesrat in Bundestag, britanski House of Lords ter švedski in danski parlament še vedno pogosteje dajejo mnenja o nezakonodajnih kot o zakonodajnih dokumentih. Komisija izrecno spodbuja nacionalne parlamente, naj izrazijo svoja mnenja tudi o dokumentih v predzakonodajni fazi ter dejavno sodelujejo v odprtih posvetovanjih[24], saj meni, da bi bil to zanje zelo učinkovit način, da konstruktivno in pozitivno prispevajo k oblikovanju prihodnjih pobud in zakonodaje EU. Komisija ponovno poudarja svojo zavezo, da bo upoštevala prispevke, ki jih predložijo nacionalni parlamenti v predzakonodajni fazi.

Leta 2010 je Komisija v skladu s svojimi uveljavljenimi notranjimi postopki[25] še naprej odgovarjala na vsa mnenja nacionalnih parlamentov, v katerih so bile izražene vsebinske pripombe ali vprašanja. Odgovore podpiše podpredsednik Šefčovič v okviru svojih medinstitucionalnih pristojnosti in Komisija se zelo trudi, da odgovore zagotovi v trimesečnem roku, ki si ga je zastavila sama.

Politični dialog o ključnih temah:

Ker so dokumenti Komisije, v zvezi s katerimi v okviru političnega dialoga dajo pripombe več kot štirje ali pet domov, še vedno zelo redki, se spodnji pregled osredotoča na izbrane ključne pobude in politike, ki so leta 2010 pritegnile največ pozornosti nacionalnih parlamentov.

- Evropska državljanska pobuda

Nacionalni parlamenti so pobudi na splošno izrazili močno podporo, tako v mnenjih o zeleni knjigi kot o zakonodajnem predlogu. Kar zadeva najmanjše število držav članic, iz katerih morajo biti podpisniki državljanske pobude, so vsi domovi predložili pripombe v okviru političnega dialoga, pri čemer so navedli, da je prag ene tretjine previsok, in več jih je želelo, da se prag zniža na eno četrtino, kar je obveljalo tudi v končnem besedilu. Poleg tega se je večina nacionalnih parlamentov, ki so predložili pripombe o tej pobudi, strinjala, da je eno leto dovolj za zbiranje podpisov, in le dva domova sta se zavzemala za obdobje 18 mesecev. V končni uredbi je določen rok enega leta. Prav tako je velika večina nacionalnih parlamentov, ki so poslali mnenja o zeleni knjigi, menila, da bi bilo treba določiti šestmesečni rok, v katerem mora Komisija poučiti državljansko pobudo, kar je Komisija pozneje tudi predlagala v svojem zakonodajnem predlogu (vključno z dvomesečnim rokom za proučitev dopustnosti pobude). Rok za proučitev državljanske pobude in predložitev sporočila o načrtovanih ukrepih je bil v končnem besedilu uredbe dodatno skrajšan za en mesec.

- Sezonski delavci

Komisija je v zvezi s tem predlogom prejela največ mnenj nacionalnih parlamentov. Devet domov je trdilo, da gre za kršitev načela subsidiarnosti, pri čemer so menili, da je to področje zadovoljivo urejeno že na nacionalni ravni, da EU ne more ustrezno obravnavati nacionalnih posebnosti in da predlog ne omogoča doseganja cilja upravljanja migracijskih tokov, saj bodo države članice še naprej odločale o obsegu državljanov tretjih držav, ki jih bodo sprejele[26]. Hkrati je devet domov izrazilo mnenje v okviru političnega dialoga[27], pri čemer so izpostavili različne druge pripombe in vprašanja o vsebini predloga, ki so se nanašale predvsem na zahteve glede dovoljenj za prebivanje. En dom je zahteval dodatne pravne določbe, vključno z enotnim opisom dovoljenja in pravilom, da se bo uporabljalo samo za eno državo članico. Nek drug dom je menil, da dovoljenje za prebivanje ne bi smelo biti vezano na pogodbo o delovnem razmerju. Nekateri domovi se niso strinjali s potrebo po izdajanju sezonskih dovoljenj z veljavnostjo več let. Poleg tega sta se dva domova zavzemala za podaljšanje trajanja dovoljenja s 6 na največ 9 mesecev, medtem ko je en dom menil, da bi morali imeti državljani tretjih držav na podlagi dovoljenja za sezonsko delo, ki ga izda ena država članica, pravico delati tudi v drugih državah članicah. En nacionalni parlament je opozoril, da predlog morda ni združljiv z njegovo nacionalno delovno zakonodajo, službami za zaposlovanje in sistemom socialne varnosti. V Svetu in Evropskem parlamentu so doslej potekale le predhodne razprave na ravni delovne skupine in odbora. V teh razpravah je bilo upoštevanih več vprašanj, ki so jih v svojih mnenjih izrazili nacionalni parlamenti, kot so opredelitve pojmov, trajanje veljavnosti delovnega dovoljenja ali dovoljenja za prebivanje. Na splošno je treba poudariti, da so nekatera mnenja, ki so jih o tem predlogu dali nacionalni parlamenti, Komisiji služila kot učinkovit mehanizem zgodnjega opozarjanja v zvezi z vprašanji, ki bodo verjetno izpostavljena med zakonodajnim postopkom.

- Zelena knjiga o pokojninah

Vseh šest domov, ki so predložili pripombe glede zelene knjige, je poudarilo, da imajo izključne pristojnosti za opredeljevanje temeljnih načel sistemov socialne varnosti, vključno s temeljnimi načeli pokojninskih sistemov. Nekateri med njimi so omenili tudi, da cilji finančnih in ekonomskih politik niso edini elementi, ki jih je treba upoštevati pri oblikovanju pokojninskih sistemov. Vsi domovi razen enega so zavrnili vsak poskus Komisije, da bi opredelila standarde ustreznih pokojnin v Evropi. Štirje domovi so navedli, da njihovi pokojninski sistemi v tej fazi ne potrebujejo nadaljnjih sprememb. En dom je izrecno navedel, da bi EU lahko ukrepala v zvezi z vzdržnostjo pokojninskih sistemov, in Komisijo pozval, naj prouči možnost vzpostavitve sistema za poročanje posebnih stroškov pokojninskih reform, ki ne bi bili vključeni v splošni izračun javnoproračunskih primanjkljajev v okviru pakta stabilnosti in rasti. Zamisel o mehanizmu samodejnega prilagajanja upokojitvene starosti je imela tako zagovornike kot tudi nasprotnike, pri čemer se je zlasti en nacionalni parlament zavzemal za večji poudarek na pomenu izboljšanja pravil EU na področju zdravja in varnosti pri delu. Vsi domovi razen enega so se strinjali, da bi bilo prenosljivost pravic iz pokojninskega zavarovanja in usklajevanje zakonske ureditve podjetij, dejavnih na trgu pokojninskih zavarovanj, mogoče obravnavati na ravni EU. Na podlagi rezultatov javnih posvetovanj je Komisija napovedala pripravo bele knjige o pokojninah v tretjem četrtletju in pregled direktive o institucijah za poklicno pokojninsko zavarovanje (direktiva IORP) v letu 2012. V tem okviru bo upoštevala tudi prispevke nacionalnih parlamentov.

- Delegirani akti

V zvezi s tem je treba omeniti, da en dom v svojih mnenjih o predlogih, ki se navezujejo na delegirane akte, sistematično izpostavlja pomisleke glede prenosa pooblastil na Komisijo za nedoločen čas. Po njegovem mnenju to ni v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Drugi nacionalni parlamenti so tako mnenje izrazili glede posebnih zakonodajnih projektov. Komisija je v svojih odgovorih poudarjala, da bi morala cilja učinkovitosti in hitrosti, ki sta glavni razlog za uporabo delegiranih aktov, prevladati in da bi bili prepogosti pregledi v nasprotju s samim namenom prenosa pooblastil. Prav tako je treba opomniti, da je v dogovoru, ki so ga Evropski parlament, Svet in Evropska komisija sklenili o delegiranih aktih, izrecno navedena možnost prenosa pooblastil na Komisijo za nedoločeno obdobje, kar Komisija predlaga ob vsaki predložitvi zakonodajnih predlogov, ki vsebujejo pooblastila za sprejetje delegiranih aktov. Vendar pa se zakonodajalca v zakonodajnem postopku včasih odločita za omejitev prenosa na pet let s tihim podaljšanjem za enako obdobje, pod pogojem, da Komisija predloži poročilo.

Stiki in obiski

Kot v prejšnjih letih so tudi v letu 2010 številni osebni stiki in srečanja na politični ravni ter na ravni služb dopolnjevali izmenjavo pisnih mnenj in odgovorov med nacionalnimi parlamenti in Komisijo. Predsednik Barroso in podpredsednik Šefčovič sta vse od nastopa mandata nove Komisije v začetku leta 2009 spodbujala komisarje, naj med svojimi obiski v državah članicah krepijo stike s predstavniki nacionalnih parlamentov[28]. Vzpostavljen je bil tudi interni sistem za obveščanje o različnih srečanjih, ki potekajo med komisarji in nacionalnimi parlamenti.

Treba je poudariti, da so vsi komisarji od nastopa svojega mandata obiskali vsaj en nacionalni parlament, večina pa se jih redno udeležuje sej različnih domov. Ko je bil podpredsednik Šefčovič imenovan za komisarja za medinstitucionalne odnose, je napovedal, da se bo z vsemi nacionalnimi parlamenti srečal vsaj enkrat v času svojega mandata. Do konca maja 2011 je obiskal že skoraj polovico nacionalnih parlamentov.

Komisija je bila na politični ravni zastopana na vseh pomembnejših medparlamentarnih srečanjih, ki so potekala leta 2010, vključno s srečanji Konference odborov za evropske zadeve in Konference predsednikov nacionalnih parlamentov EU ter skupnimi srečanji parlamentov. Poleg tega je visoka predstavnica za zunanje zadeve in varnostno politiko ter podpredsednica Komisije redno vabljena na srečanja COFACC[29]. Službe Komisije so se prav tako še naprej udeleževale sej odborov nacionalnih parlamentov, če so bile za to zaprošene, in se redno srečevale s predstavniki nacionalnih parlamentov v Bruslju, da bi razpravljale o različnih načrtovanih pobudah ali tekočih projektih. Podpredsednik Šefčovič se je s predstavniki te mreže nacionalnih parlamentov v letu 2010 sestal dvakrat.

Da bi Komisija nadgradila tesne in konstruktivne stike z mrežo IPEX[30], je oktobra 2010 sprejela formalno povabilo in postala stalna opazovalka v odboru te mreže ter se odtlej redno udeležuje sestankov tega organa.

OBETI

Vloga nacionalnih parlamentov na evropskem medinstitucionalnem prizorišču se vse bolj krepi. Leta 2010 so ti parlamenti pokazali, da so dobro pripravljeni in voljni sprejeti svoje nove odgovornosti. Komisija je zelo zadovoljna s takšnim pristopom, saj se z njim postopoma krepi demokratična razsežnost EU ter podpirata boljša uporaba in učinkovitost prava EU. Komisija je zato odločena poglobiti politični dialog z nacionalnimi parlamenti, hkrati pa bo ustrezno upoštevala institucionalno ravnovesje na ravni EU.

Predsednik Barroso in podpredsednik Šefčovič sta leta 2010 že dala konkretne predloge glede tem, o katerih bi lahko potekale bolj redne in poglobljene razprave med Komisijo in nacionalnimi parlamenti, pa tudi glede bolj sistematičnega in strukturiranega spremljanja, pri čemer sta izpostavila vprašanje gospodarskega upravljanja, vključno z evropskim semestrom in strategijo Evropa 2020.

Komisija poleg tega izraža zadovoljstvo nad dejstvom, da se je COSAC pod madžarskim predsedovanjem odločil usmeriti razprave in posvetovanja v prvi polovici leta 2011 na temo gospodarskega upravljanja in pozdravlja 15. polletno poročilo, o katerem so maja potekale razprave na plenarnem zasedanju v Budimpešti. Komisija pričakuje, da bodo rezultati teh razprav omogočili nadaljnje izboljšanje njenega sodelovanja z nacionalnimi parlamenti ter zlasti krepitev vloge slednjih v okviru evropskega semestra.

Komisijo veseli tudi zanimanje, ki so ga nacionalni parlamenti v okviru političnega dialoga pokazali glede vprašanja gospodarskega upravljanja in strategije Evropa 2020, in prepričana je, da je njihova vloga bistvenega pomena za uspeh tega sistema. Nacionalni parlamenti lahko prispevajo k zagotavljanju, da so nacionalni ukrepi sorazmerni in skladni z evropskimi zavezami, ter omogočajo doseganje rezultatov. Svoje vlade lahko spodbujajo, da so čim bolj ambiciozne pri vzpostavljanju nacionalnih reformnih programov, te programe pa bi pozneje lahko porabili tudi za spremljanje napredka pri doseganju ciljev in bi jim torej služili kot resnično sredstvo za demokratično udeležbo.

Kar zadeva njen delovni program, želi Komisija ponoviti svojo zavezo, da bo upoštevala prednostne naloge nacionalnih parlamentov pri strateškem načrtovanju. Prepričana je, da bi se moral glas nacionalnih parlamentov upoštevati ne le navzdol, ampak tudi navzgor. Posamezna mnenja ali skupinske prispevke v okviru COSAC-a bi bilo treba pravočasno predložiti, da se lahko upoštevajo pri pripravah delovnega programa Komisije, vzporedno z dialogom Komisije z drugimi institucijami EU. Nacionalni parlamenti bi tako lahko pomagali razviti resnično soglasje glede področij, na katera bi morala EU osredotočiti svoje politike in vire v prihodnjih letih.

Prav tako Komisija še naprej računa na podporo nacionalnih parlamentov pri prenosu direktiv EU v nacionalne pravne rede in jih je v zvezi s tem začela osveščati o pomenu ustreznega prenosa predpisov EU, da se lahko pravice in obveznosti iz direktiv uveljavljajo enotno po vsej Evropski uniji.

Poleg tega se bodo razprave in stiki med Komisijo in nacionalnimi parlamenti glede izvajanja določb, ki jih v zvezi z Europolom in Eurojustom vsebuje Lizbonska pogodba[31], zanesljivo okrepili v letu 2011 in zatem. Decembra 2010 sprejeto sporočilo Komisije o demokratičnem nadzoru nad dejavnostmi Europola[32], v zvezi s katerim so nacionalni parlamenti začeli predlagati pripombe v začetku leta 2011 in o katerem se je razpravljalo tudi na Konferenci predsednikov nacionalnih parlamentov EU, utira pot načrtovanemu sprejetju uredbe leta 2013. To sporočilo tudi potrjuje, da bo Komisija do tedaj že izboljšala informacije o nacionalnih parlamentih v zvezi z oceno Europola. Poleg tega Komisija pričakuje, da bodo do konca leta 2011 znani tudi rezultati študije o krepitvi vloge Eurojusta, ki bo med drugi obravnavala možnosti za vključitev Evropskega parlamenta in nacionalnih parlamentov v ocenjevanja dejavnosti Eurojusta. Komisija bo proučila možnost za predložitev zakonodajnih predlogov na podlagi temeljite analize te študije in skrbela, da bodo nacionalni parlamenti v zvezi s tem redno obveščeni ter tesno vključeni že v predzakonodajni fazi.

Priloga 1 Pregled števila prejetih mnenj po državah/domovih

Nacionalni parlament | Dom | Skupno število mnenj (politični dialog) | Obrazložena mnenja[33] (mehanizem za preverjanje subsidiarnosti) |

Portugalska | Assembleia da Republica | 106 | 0 |

Italija | Senato della Repubblica | 71 | 1 |

Češka | Senát | 29 | 1 |

Italija | Camera dei Deputati | 25 | 0 |

Nemčija | Bundesrat | 23 | 1 |

Švedska | Riksdagen | 20 | 3 |

Avstrija | Bundesrat | 13 | 2 |

Avstrija | Nationalrat | 12 | 1 |

Združeno kraljestvo | House of Lords | 12 | 2 |

Danska | Folketinget | 11 | 2 |

Romunija | Senatul | 9 | 0 |

Luksemburg | Chambre des Députés | 7 | 3 |

Nemčija | Bundestag | 6 | 1 |

Poljska | Senat | 5 | 4 |

Grčija | Poslanska zbornica | 4 | 0 |

Litva | Seimas | 4 | 2 |

Španija | Congreso de los Diputados in Senado (oba domova) | 4 | 0 |

Irska | Oireachtas (oba domova) | 3 | 0 |

Češka | Poslanecká sněmovna | 3 | 1 |

Francija | Sénat | 3 | 3 |

Združeno kraljestvo | House of Commons | 3 | 3 |

Nizozemska | Eerste Kamer Staten Generaal | 3 | 0 |

Poljska | Sejm | 2 | 2 |

Nizozemska | oba domova | 2 | 2 |

Romunija | oba domova | 2 | 0 |

Nizozemska | Tweede Kamer Staten Generaal | 1 | 0 |

Ciper | Predstavniški dom | 1 | 0 |

Latvija | Saeima | 1 | 0 |

Belgija | Chambre des Représentants | 1 | 0 |

Finska | Eduskunta | 1 | 0 |

Belgija | Sénat | 0 | 0 |

Bolgarija | Narodno Sabrania | 0 | 0 |

Estonija | Riigikogu | 0 | 0 |

Francija | Assemblée Nationale | 0 | 0 |

Madžarska | Országgyűlés | 0 | 0 |

Malta | Kamra tad-Deputati | 0 | 0 |

Slovaška | Národná rada | 0 | 0 |

Slovenija | Državni svet | 0 | 0 |

Slovenija | Državni zbor | 0 | 0 |

Romunija | Camera Deputaților | 0 | 0 |

Skupaj | 387 | 34 |

Priloga 2 Predlogi in pobude Komisije, v zvezi s katerimi je bilo leta 2010 v okviru političnega dialoga prejetih največ mnenj

Dokument Komisije | Naslov | Število mnenj |

COM(2010)379 | Predlog direktive o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav zaradi sezonskega dela | 16 |

COM(2009)622 COM(2010)119 | Državljanska pobuda (zelena knjiga in predlog uredbe) | 13 |

COM(2010)368 | Predlog direktive o sistemih zajamčenih vlog | 11 |

COM(2010)537 | Predlog uredbe o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) | 8 |

COM(2010)61 | Predlog uredbe o ustanovitvi Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (FRONTEX). | 7 |

COM(2010)539 | Predlog uredbe o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete | 7 |

COM(2010)486 | Predlog uredbe glede razdeljevanja prehrambnih proizvodov najbolj ogroženim osebam v Uniji | 7 |

COM(2009)647 COM(2010)2020 | Strategija Evropa 2020 (dokument o posvetovanju in sporočilo) | 7 |

COM(2010)365 | Zelena knjiga za ustrezne, vzdržne in varne evropske pokojninske sisteme | 6 |

COM(2010)289 | Predlog uredbe o bonitetnih agencijah | 6 |

Priloga 3 Število mnenj, prejetih leta 2010, po področjih politik

Področje | Skupaj |

Pravosodje in notranje zadeve | 88 |

Institucionalne, pravne in večsektorske politike[34] | 53 |

Notranji trg in storitve | 45 |

Kmetijstvo in razvoj podeželja | 30 |

Gospodarske in finančne zadeve | 18 |

Podjetništvo in industrija | 16 |

Informacijska družba in mediji | 16 |

Okolje | 14 |

Zdravje in varstvo potrošnikov | 13 |

Mobilnost in promet | 13 |

Pomorske zadeve in ribištvo | 11 |

Zaposlovanje, socialne zadeve in enake možnosti | 10 |

Eurostat | 10 |

Izobraževanje in kultura. | 9 |

Energetika | 7 |

Razvoj | 7 |

Zunanje zadeve | 5 |

Proračun | 4 |

Trgovina | 3 |

Konkurenca | 3 |

Regionalna politika | 3 |

Obdavčenje in carinska unija | 3 |

Podnebni ukrepi | 3 |

Raziskave in inovacije | 2 |

Širitev | 1 |

Skupaj | 387 |

[1] PV(2010) 1920 konč.

[2] Poročilo Komisije o subsidiarnosti in sorazmernosti (Osemnajsto poročilo o boljši pripravi zakonodaje, 2010), sprejeto hkrati s tem poročilom, podrobneje proučuje nekatere primere, v katerih so nacionalni parlamenti izrazili pomisleke glede subsidiarnosti, in s tem dopolnjuje analizo novega mehanizma za preverjanje subsidiarnosti.

[3] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm.

[4] Predlog o finančnih prispevkih Evropske unije v Mednarodni sklad za Irsko (2007–2010), COM(2010) 12.

[5] Mnenje poljskega senata o predlogu Komisije za spremembo uredbe o ustanovitvi agenciji Frontex – http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/poland/2010_en.htm.

[6] Vključena so tudi štiri mnenja, ki so prispela po roku 8 tednov oz. ki jih niso sprejele ustrezne zbornice glede na svoja notranja pravila.

[7] Za izčrpen seznam glej Poročilo Komisije o subsidiarnosti in sorazmernosti (Osemnajsto poročilo o boljši pripravi zakonodaje, 2010).

[8] Večina teh mnenj se je nanašala na predloge, namenjene usklajevanju pravnega reda na področju kmetijstva s členoma 290 in 291 Lizbonske pogodbe.

[9] COM(2010) 379.

[10] Nizozemska domova sta poslala skupno mnenje, kar pomeni skupaj osem mnenj devetih domov.

[11] Protokol 2, člen 5.

[12] Glej tudi Poročilo Komisije o subsidiarnosti in sorazmernosti (Osemnajsto poročilo o boljši pripravi zakonodaje, 2010).

[13] V členu 289 je določeno, da so zakonodajni akti pravni akti, sprejeti po zakonodajnem postopku, pri čemer je ta zakonodajni postopek lahko redni zakonodajni postopek ali posebni zakonodajni postopek. Zato v primerih, ko pravna podlaga Pogodbe ne navaja izrecno enega od teh zakonodajnih postopkov, torej bodisi rednega bodisi posebnega, zadevni akt formalno ni zakonodajni akt.

[14] Člen 3 PDEU.

[15] Glej razpredelnico v Prilogi 1.

[16] Glej razpredelnico v Prilogi 2.

[17] COM(2010) 379.

[18] COM(2010) 368.

[19] COM(2009) 622 in COM(2010) 119.

[20] COM(2010) 365.

[21] COM(2009) 647 in COM(2010) 2020.

[22] COM(2010) 250, COM(2010) 367 in COM(2010) 522–527.

[23] Glej razpredelnico v Prilogi 3.

[24] http://ec.europa.eu/yourvoice/consultations/index_en.htm.

[25] Glej letno poročilo o odnosih med Komisijo in nacionalnimi parlamenti za leto 2009 (COM(2010) 291).

[26] Glej tudi Poročilo Komisije o subsidiarnosti in sorazmernosti (Osemnajsto poročilo o boljši pripravi zakonodaje, 2010).

[27] Španska domova sta poslala skupno mnenje, kar pomeni skupaj osem mnenj devetih domov.

[28] PV(2010) 1920 konč.

[29] Konferenca predsednikov odborov za zunanje zadeve.

[30] Medparlamentarna izmenjava informacij EU.

[31] Člena 88 in 85 PDEU.

[32] COM(2010) 776.

[33] Vključena so tudi štiri mnenja, ki so prispela po roku 8 tednov oz. ki jih niso sprejele ustrezne zbornice glede na svoja notranja pravila.

[34] Vključno z državljansko pobudo in strategijo Evropa 2020.