EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 21.12.2021 JOIN(2021) 35 final SKUPNO SPOROČILO EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Strateški pristop EU k podpori razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji nekdanjih borcev



1. Uvod Spreminjajoča se narava konfliktov, širjenje oboroženih skupin in vse večje nasilje povzročajo ogromno bolečino in trpljenje ter močno prizadenejo življenja moških, žensk, fantov in deklet po vsem svetu. Kadar je mir vedno bolj negotov in oboroženi spopadi destabilizirajo države in celotne regije, se Evropska unija (EU) pogosto srečuje z neposrednimi ali posrednimi posledicami in novimi varnostnimi izzivi. Zato mora EU kot svetovna mirovna akterka, ki rešuje nestabilnost in konflikte zunaj svojih meja, bolj kot kdaj koli prej izpopolniti svoj odziv. EU ima dolgo tradicijo zagotavljanja podpore za krepitev varnosti in človekovega razvoja skupnosti in posameznikov, ki iščejo izhod iz konfliktov. Pri prehodu iz konflikta v mir je bistveno, da se udeleženim zagotovijo možnosti za odgovoren izstop, olajšajo politični procesi in omogočijo alternativni načini preživljanja. Podpora mirovnim procesom v Kolumbiji ali indonezijski provinci Aceh, iskanje priložnosti za izhod s konfliktnih območij v severovzhodni Nigeriji ali krepitev reintegracije veteranov konflikta v vzhodni Ukrajini kažejo, kako lahko EU prilagodi in podpre te zaveze. Razorožitev, demobilizacija in reintegracija nekdanjih borcev imajo ključno vlogo pri stabilizaciji in vzpostavljanju trajnega miru. Preprečijo lahko nadaljnje izkoriščanje zamer in nestabilnosti, ki jih povzročajo oborožene skupine, od katerih so lahko nekatere uvrščene na seznam terorističnih organizacij. Razorožitev, demobilizacija in reintegracija so zato sestavni del prispevka EU k neponavljanju nasilja in k širši stabilizaciji, saj se z njimi obravnavajo tveganja, ki jih predstavljajo oborožene skupine, ter podpira prehod z oboroženega spopada k političnemu sodelovanju in vključujočemu upravljanju. Pobude za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo včasih naletijo na posebne ovire, saj se med drugim srečujejo s šibko lokalno in nacionalno odgovornostjo, razdrobljenim pristopom h graditvi miru, nerealnimi ali nepodprtimi pogoji ali pričakovanji iz sporazumov o premirju ali mirovnih sporazumov, kratkoročnimi pristopi k reintegraciji ter neučinkovitim upravljanjem varnostnega in pravosodnega sektorja. Izkušnje EU so pokazale potrebo po zgodnji vključitvi z dolgoročno perspektivo, prožnostjo in sposobnostjo hitrega odzivanja ter povezovanju prizadevanj na področju diplomacije, razvoja, miru, varnosti in obrambe v razmerah, povezanih z velikim tveganjem. Da bi se EU spopadla z izzivi, ki jih predstavljajo oborožene skupine, in da bi čim bolj povečala učinek svojih ukrepov, se je odločila, da bo posodobila svojo politiko razoroževanja, demobilizacije in reintegracije na podlagi globalne strategije in celostnega pristopa EU k zunanjim konfliktom in krizam (v nadaljnjem besedilu: „celostni pristop“). Posodobljena politika EU na področju razorožitve, demobilizacije in reintegracije se bo ujemala z ambicijo močnejše Evrope v svetu, pri čemer bo temeljila na zavezi Združenih narodov (ZN) za ohranjanje mirovne agende, osredotočene na preprečevanje konfliktov in proaktivne poti k miru in razvoju. S tem EU prispeva k preprečevanju učinkov prelivanja iz sosednjih in okoliških regij, ki bi lahko vplivali na notranjo varnost EU. Opredelitev in cilj Razorožitev, demobilizacija in reintegracija se nanašajo na prostovoljno sodelovanje moških in žensk ter pripadnikov oboroženih sil in skupin pri odlaganju orožja, izstopu iz struktur poveljevanja in nadzora ter prehodu v civilno življenje. Glavni cilj razorožitve, demobilizacije in reintegracije je trajnostna (re)integracija. To vključuje več vidikov, povezanih s potrebami po varnosti, socialnimi in psihološkimi potrebami ter prihodnjimi socialno-ekonomskimi, izobraževalnimi, zdravstvenimi, pravnimi in političnimi možnostmi, ne le za nekdanje borce in njihove sodelavce, temveč tudi za družine in skupnosti, v katere se (re)integrirajo. Tako so razorožitev, demobilizacija in reintegracija na stičišču humanitarnih, razvojnih in mirovnih prizadevanj. V tem skupnem sporočilu so določena celovita vseevropska politika za ocenjevanje procesov razorožitve, demobilizacije in reintegracija ter sodelovanje v njih in predlagana sredstva za oblikovanje in zagotavljanje podpore razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji v prizadetih državah in regijah na usklajen, za konflikte občutljiv način ter v skladu z mednarodnim pravom, neposredno in skupaj s partnerji, vključno z ZN, Svetovno banko, regionalnimi organizacijami in tretjimi državami. Torej v tem sporočilu: ·je predstavljen pristop EU k razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji, izpostavljene pa so tudi vrste prispevkov, ki jih lahko doprinesejo EU in njene države članice; ·so okrepljene povezave z drugimi ključnimi politikami in instrumenti v vseh fazah konflikta; ·so določena vodilna načela za akterje EU; ·so predlagana namenska orodja in ukrepi. 2. Prilagoditev pristopa EU k razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji v spreminjajočih se razmerah V sodobnih konfliktih se pojavljajo vse bolj razdrobljene oborožene skupine s spremenljivimi strukturami poveljevanja, nadnacionalnimi razsežnostmi ter povezavami z organiziranimi kriminalnimi in terorističnimi organizacijami. Dinamika, ki vodi v radikalizacijo, izkorišča socialne, etnične, kulturne, gospodarske, politične, verske in varnostne zamere, ki jih povečujejo šibka pravna država, državne strukture in javne uprave, nepravičen dostop do zemlje in naravnih virov, podnebne spremembe in okoljska šibkost. V tem okviru procesi razorožitve, demobilizacije in reintegracije pogosto ostanejo brez tradicionalno zahtevanih okvirov, tj. sporazumov o trajnem premirju in izvedljivih mirovnih sporazumov. Poleg tega so lahko spodkopani tudi drugi ključni pogoji za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo, in sicer medsebojno zaupanje sprtih strani v mirovnem procesu, njihova pripravljenost za sodelovanje in minimalna raven varnosti. Posamezniki in skupine, ki izstopijo iz oboroženega spopada, zato lahko potrebujejo pomoč in podporo tako ob sklenitvi mirovnega sporazuma kot tudi takrat, ko konflikt še traja. Sodelovanje v procesih razorožitve, demobilizacije in reintegracije

Za obvladovanje pričakovanj in krepitev zaupanja v mirovni proces bi moralo sodelovanje moških, žensk, fantov in deklet v procesu razorožitve, demobilizacije in reintegracije temeljiti na jasnih in stalnih merilih za upravičenost, ki so prilagojena razmeram, ter pri katerih so upoštevani starost, spol in raznolikost. Čeprav se vloge lahko prekrivajo, ustrezne kategorije za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo vključujejo: —borce, ki so pripadniki oboroženih sil in/ali oboroženih skupin, ter posameznike, ki opravljajo podporne vloge in se pogosto imenujejo sodelavci; —civilne povratnike in samodemobilizirane posameznike; —družine in druge vzdrževane osebe, povezane s pripadniki oboroženih skupin; —ugrabljene osebe, otroke, preživele in druge žrtve; —skupnosti, v katere se (re)integrirajo nekdanji borci in njihovi sodelavci. Mednarodno pravo o človekovih pravicah, mednarodno humanitarno pravo in mednarodno kazensko pravo določajo omejitve glede upravičenosti storilcev vojnih zločinov, genocida, zločinov proti človeštvu in hudih kršitev človekovih pravic do procesov razorožitve, demobilizacije in reintegracije. Zato je lahko posameznik, ki se na začetku šteje za upravičenega do določenega procesa razorožitve, demobilizacije in reintegracije, po izidu kazenske preiskave izključen in se proti njemu začne kazenski pregon. Poleg tega zunaj področja razorožitve, demobilizacije in reintegracije ostajajo skupine, ki sta jih Varnostni svet ZN ali EU uvrstila na seznam terorističnih organizacij, ali tuji teroristični borci povratniki Brezpogojno in takojšnjo zaščito, izpustitev in re(integracijo) otrok, povezanih z oboroženimi silami in skupinami, v družino in skupnost bi bilo treba v skladu z mednarodnim pravom o človekovih pravicah in mednarodnim humanitarnim pravom načrtovati in vedno prednostno obravnavati, ne glede na morebitno uvrstitev oborožene skupine na seznam. Otroci, ki so stari toliko, da lahko kazensko odgovarjajo, in so osumljeni storitve hudega kaznivega dejanja, se izročijo civilnim akterjem, pravico pa bi jim bilo treba zagotoviti v okviru pravosodja za mladoletnike. Ključni elementi razorožitve, demobilizacije in reintegracije EU meni, da so razorožitev, demobilizacija in reintegracija političen, nevojaški in transformacijski proces, ki se močno opira na nacionalno in lokalno odgovornost, mirovna in razvojna prizadevanja ter krepitev odpornosti. Vključevanje EU v podporo razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji ter njen poudarek na določenih elementih, njihovem zaporedju in povezovanju je treba prilagoditi specifičnim razmeram. EU lahko podpira pobude, ki niso izrecno poimenovane kot razorožitev, demobilizacija in reintegracija , vendar so vseeno namenjene zmanjšanju nasilja ali povečanju odpornosti na ravni skupnosti ter krepitvi sposobnosti posameznikov, da se uprejo (ponovnemu) novačenju v oborožene skupine. Ustvarjanje možnosti za odgovoren izstop iz oboroženih skupin, ne glede na to, ali so spontani ali strukturirani, in vrnitev v civilno življenje lahko prispeva k ugodnejšemu okolju za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo. Razorožitev je varno ocenjevanje, zbiranje, dokumentiranje, nadzor in odstranjevanje orožja, streliva in eksplozivov, ki jih uporabljajo borci in njihovi sodelavci, včasih pa tudi civilno prebivalstvo, za zmanjšanje nedovoljenega prometa predvsem osebnega in lahkega orožja ter z njim povezanih predmetov. Razorožitev se lahko izvaja v vseh fazah razorožitve, demobilizacije in reintegracije ter je lahko prehodna ali pogojena s širšimi političnimi spremembami ali napredujočim mirovnim procesom. EU lahko podpira razorožitev in/ali upravljanje orožja in streliva s politiko in političnim dialogom ali z zagotavljanjem ukrepov pomoči in strokovnega svetovanja nacionalnim ali lokalnim organom. Poleg prispevanja k pobudam pod vodstvom ZN ali pobudam na regionalni in nacionalni ravni bi se v okviru misije in/ali operacije SVOP lahko predvidele skupne operacije razoroževanja, če bi Svet tako odločil v skladu s členom 43 PEU. Operativno sodelovanje med organi kazenskega pregona EU in tretjih držav bi moralo še naprej potekati tudi v okviru prednostne naloge v zvezi s strelnim orožjem Evropske večdisciplinarne platforme proti grožnjam kriminala (EMPACT). Demobilizacija se nanaša na ločitev odraslih pripadnikov od oboroženih sil in oboroženih skupin ter poveljniških struktur, njihov odhod iz njih in prehod v civilni status. Vključuje spremembe pravnega statusa in lahko zahteva psihosocialno svetovanje in zdravstveno oskrbo. Lahko se zgodi spontano ali je organizirana na podlagi zakonodaje ali političnih sporazumov. Obravnava in oprostitev upravičenih borcev in njihovih sodelavcev vključuje prehodno, kratkoročno in ciljno usmerjeno pomoč, imenovano podpora za ponovno vključitev, in sicer za tiste, ki so v procesu demobilizacije. V tem procesu bi bilo treba upoštevati žrtve trgovine z ljudmi, ki so bile izkoriščene za oborožene spopade in vojne namene. EU lahko demobilizacijo podpre s hitro razpoložljivo pomočjo in posebnimi določbami v okviru programov financiranja zunanjega delovanja EU, ukrepi v skladu s členom 28 PEU, prispevki iz SVOP in drugimi dejavnostmi za krepitev zmogljivosti organov na področjih, kot so preverjanje, logistika in digitalizacija. Podporni ukrepi za ponovno vključitev bi lahko vključevali usposabljanje za pripravo na prihodnje družbene in poklicne izzive, vzporedno s posebnimi določbami za povezovanje ponovne vključitve in reintegracije, na primer s sodelovanjem v gospodarskih in razvojnih projektih, povezanih z infrastrukturo, zdravstvenimi storitvami, zeleno energijo itd. Reintegracija je proces, v katerem nekdanji borci in njihovi sodelavci preidejo v življenje, v katerem so ti člani civilne skupnosti. Ta odprt proces ima varnostno, psihološko, socialno, zdravstveno, kulturno, versko, gospodarsko, politično in pravno razsežnost ter poteka na ravni posameznika, družine in skupnosti kot del širšega procesa okrevanja ter mirovnega in razvojnega procesa. V posebnih okoliščinah se lahko upravičeni in preverjeni nekdanji borci vključijo v nacionalni varnostni sektor. Ta proces bi moral biti v nacionalni pristojnosti, spodbujati bi moral večjo vključenost in pravično zastopanost ter ustrezati varnostnim potrebam prebivalstva, poleg tega pa bi se v tem procesu morali upoštevati vprašanja odgovornosti, zmanjševanje in absorpcijska sposobnost varnostnega sektorja. Ukrepi EU za reintegracijo bodo združeni s širšimi prizadevanji za razvoj in graditev miru v podporo nekdanjim borcem in njihovim sodelavcem pri prehodu v civilno življenje ter povečanju absorpcijske sposobnosti skupnosti in organov, ki jih sprejmejo, vključno s krepitvijo struktur, sposobnosti in procesov lokalnega upravljanja. Ker širše motnje v delovanju političnih sistemov, državnih institucij, izobraževalnih in zdravstvenih sistemov ter javne uprave dodatno zmanjšujejo možnosti za uspešno reintegracijo, bo EU predvidela strukturne pristope. Podpora drugim skupinam prebivalstva, ki jih je prizadel konflikt, in pravična delitev koristi, ki jih prinaša mir (npr. z odškodninami žrtvam in preživelim, vključno z žrtvami trgovine z ljudmi), krepita sodelovanje lokalnih skupnosti in nacionalnih akterjev v procesu in prispevata k spravi. Da bi EU podprla socialno-ekonomsko reintegracijo, se je zavezala, da bo obravnavala večsektorsko naravo teh procesov, pri čemer bo zajela tako različne vidike, kot sta premagovanje negotove zemljiške posesti in zagotavljanje dostopa do zdravstvenega varstva, ter podpirala dostop do finančnih in bančnih storitev. Zato bo treba preučiti in obravnavati nekatere ključne dejavnike socialno-ekonomske ranljivosti, kot so strukturni makroekonomski primanjkljaji in ovire za trajnostni razvoj, blaginjo in ustvarjanje dostojnih delovnih mest, vrzeli v izobraževanju ter neučinkovite ali nedostopne sisteme socialnega in zdravstvenega varstva, skupaj z drugimi pomembnimi razsežnostmi, kot so vloga organiziranega kriminala, nezakonite gospodarske dejavnosti, tveganja ponovnega novačenja itd.

EU s svojim razvojnim, humanitarnim in trgovinskim sodelovanjem podpira spodbujanje dostojnega dela, trajnostnih možnosti preživljanja in gospodarstev, da bi državam pomagala pri okrevanju po izrednih razmerah in boljši obnovi. Ta pristop bi bilo treba bolj sistematično uporabljati pri procesih reintegracije, tudi notranje razseljenih oseb, beguncev in povratnikov. EU v svojih prizadevanjih za spodbujanje kulture miru, ugodne za politično reintegracijo, pomaga posameznikom in skupnostim pri pridobivanju znanj in spretnosti, ki jih potrebujejo za sodelovanje v političnih dejavnostih prek politične stranke, družbenega gibanja ali kot neodvisni aktivisti, kar omogoča pluralistično razpravo ter možnosti za širšo spravo in graditev miru brez strahu pred nasilnimi povračilnimi ukrepi. 3. Celostno sodelovanje EU, ki je lahko kos izzivom razorožitve, demobilizacije in reintegracije Širok doseg Da bi bila EU kos izzivom razorožitve, demobilizacije in reintegracije, bo izkoristila svoje večdimenzionalne prispevke k miru, varnosti in razvoju: ·EU ima kot globalni akter z okrepljenim mediacijskim profilom pomembno vlogo sklicevanja v mirovnih procesih in pri preprečevanju konfliktov, pri čemer je človekova varnost v središču njenega delovanja. Zato je EU v dobrem položaju, da zagotovi učinkovito in prožno podporo procesom razorožitve, demobilizacije in reintegracije v okviru državnih ali regionalnih strategij. Realističen pristop, ki temelji na politiki in političnem dialogu ter obravnava tudi akterje na področju državne varnosti, lahko zmanjša verjetnost ponovnega pojava napetosti ter izboljša stabilnost in odpornost partneric EU v sosedstvu in širše. ·Uporaba raziskav in inovacij za oblikovanje politik na podlagi dokazov izboljšuje podporo procesom razorožitve, demobilizacije in reintegracije in zahteva upravljanje znanja, spoznanj in izkušenj. Usklajena uporaba zbirke orodij EU Pobude za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo so učinkovitejše, če so podprte s politikami, orodji in instrumenti celostnega pristopa in če sledijo ustreznemu zaporedju in realističnim ciljem ter upoštevajo pripravo proračuna in časovni razpored v specifičnih razmerah. Vsi zadevni akterji EU, ki delujejo v skladu s svojimi pristojnostmi, se morajo usklajevati, posvetovati in sodelovati na politični, strateški in operativni ravni, da bi povezali dolgoročno razvojno podporo, ki temelji na politikah, s kratkoročnimi ukrepi in drugimi ukrepi pomoči. EU je zaradi sprejetja instrumenta Globalna Evropa – Instrument za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje (NDICI) in Evropskega mirovnega instrumenta zdaj v boljšem položaju za doseganje rezultatov na tem področju. Graditev miru in razvojno sodelovanje EU vlaga v pobude za preprečevanje konfliktov in gradnjo miru po vsem svetu ter si prizadeva za vključevanje občutljivosti za konflikte in odpornosti na njih v svoje zunanje delovanje, tudi s posebnimi zahtevami za razvojno sodelovanje in mednarodna partnerstva v nestabilnih državah in državah, ki so jih prizadeli konflikti. To vključuje sistematično obravnavanje temeljnih vzrokov konfliktov in kriz z dolgoročnimi pristopi k preoblikovanju konfliktov in izgradnji miru. V nestabilnih okoljih so ključna prizadevanja za vzpostavitev prostora za politični dialog in spoštovanje pravne države ter za preprečevanje ali zmanjšanje nasilja in ekstremizma na ravni skupnosti. V teh razmerah imajo naložbe, osredotočene na nekdanje borce, njihove sodelavce in skupnosti, ki jih sprejmejo, preventivni učinek na ponovni izbruh konfliktov in nasilja, saj krepijo odpornost na ponovno novačenje oboroženih skupin. EU ima temeljno vlogo v kolumbijskem mirovnem procesu, in sicer s spodbujanjem zaupanja in dialoga med nekdanjimi predstavniki Revolucionarnih oboroženih sil Kolumbije in kolumbijsko vlado ter kot glavna donatorica za socialno in gospodarsko ponovno vključitev (reintegracijo) nekdanjih borcev v okviru projektov in proračunske podpore. Podpora EU, ki jo je okrepila pomembna vloga posebnega odposlanca EU za mirovni proces, je bila zasnovana s pristopom, ki temelji na človekovih pravicah, in je bila v skladu z načeli, da nihče ne sme biti zapostavljen. Njen namen je gospodarska reintegracija nekdanjih borcev s podpiranjem produktivnih projektov in poklicnega usposabljanja, stanovanj in dostopa do javnih osnovnih storitev, rehabilitacije invalidov, otroškega varstva in krepitve ekonomskega položaja žensk. Glavni izzivi kolumbijskega mirovnega procesa so povezani z varnostnimi vprašanji, ki zadevajo nekdanje borce, prerazdelitvijo zemljišč za projekte in stanovanja in dostopom do njih, trajnostnostjo pobud za ustvarjanje dohodka, pripravo proračuna na lokalni in regionalni ravni za potrebe ponovne vključitve v lokalne razvojne načrte, stigmatizacijo in dostopom do financiranja EU prek bančnega sistema. Preventivna diplomacija in mediacija Kot je navedeno v dokumentu z naslovom „Concept on EU Peace Mediation“, so pri mediaciji in mirovnih pogajanjih ključni dogovori, povezani z oboroženimi akterji. Če je mogoče, morajo pogajalske delegacije vključevati predstavnike oboroženih skupin in skupnosti, ki jih zadevajo procesi razorožitve, demobilizacije in reintegracije. Izvedljive in realistične določbe v zvezi z razorožitvijo, demobilizacijo in reintegracijo, vključno s prekinitvijo sovražnosti, premirjem in mehanizmi za delitev oblasti ter varnostnimi dogovori, povečujejo možnosti za uspešno spravo in stabilizacijo. Zato je pomembno, da se v zgodnji fazi pogajanj vključi strokovno znanje o razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji.

Reforma varnostnega sektorja in podpora pravni državi V skladu z okvirom reforme varnostnega sektorja na ravni EU se lahko reforma varnostnega sektorja ter razorožitev, demobilizacija in reintegracija močno prepletajo. Akterji lahko svoje sodelovanje v enem procesu pogojujejo z verodostojnimi zavezami nasprotnika v drugem procesu, saj se lahko reforma varnostnega sektorja razume kot oslabitev uniformiranih sil držav, razorožitev, demobilizacija in reintegracija pa kot oslabitev oboroženih skupin. Reforma varnostnega sektorja bi morala privesti do povečanja odgovornosti varnostnega sektorja in njegovih dosežkov na področju človekovih pravic, pa tudi do boljše podpore za pravno državo in demokratično upravljanje, s čimer se obravnavajo temeljne zamere, ki jih izkoriščajo oboroženi akterji. V Slonokoščeni obali je imela EU ključno vlogo v procesu razorožitve, demobilizacije in reintegracije, ki se je začel leta 2013, zlasti pa pri reintegraciji. Vlada se je osredotočila na razoroževanje in demobilizacijo, EU pa na ponovno vključitev in reintegracijo v okviru različnih projektov. Zagotovila je tudi dopolnilno podporo pogodbi o izgradnji države s poudarkom na reformi pravosodnega sektorja, nacionalni spravi in projektih preprečevanja konfliktov, ki podpirajo organizacije civilne družbe in lokalne organe. Misije in operacije SVOP ter mreže svetovalcev za varnost in obrambo Prizadevanja za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo morajo biti v sinergiji z dejavnostjo EU v varnostnem in obrambnem sektorju. Civilne in vojaške misije in operacije SVOP bi morale v skladu s svojim mandatom prispevati k ugodnemu okolju za proces razorožitve, demobilizacije in reintegracije s podpiranjem nacionalnih in lokalnih akterjev. Misije SVOP lahko poleg tega, da neposredno prispevajo k specifičnim elementom razorožitve, demobilizacije in reintegracije, z dejavnostmi usposabljanja in mentorstva prispevajo tudi k dolgoročni reintegraciji nekdanjih borcev, ki so šli skozi proces razorožitve, demobilizacije in reintegracije. Ustrezne službe Komisije, delegacije EU, vojaški svetovalci ESZD in mreže strokovnjakov za boj proti terorizmu/varnost ter obrambni atašeji in varnostni svetovalci iz držav članic EU bi morali biti ključni akterji pri vzpostavljanju stikov z nacionalnimi oboroženimi silami in organi kazenskega pregona iz partnerskih držav, ki sodelujejo v procesih razorožitve, demobilizacije in reintegracije. Nadzorna misija v Acehu pod vodstvom EU se je začela leta 2005 z namenom spremljanja in podpiranja mirovnega procesa v indonezijski provinci Aceh. To je bila civilna misija, katere naloga je bila razorožitev Gibanja za svobodni Aceh ter premestitev paravojaških in parapolicijskih sil. Po koncu mandata za razorožitev v začetku leta 2006 so se v okviru misije še naprej spremljali stanje na področju človekovih pravic, zakonodajne spremembe in ponovno vključevanje članov Gibanja za svobodni Aceh do konca misije leta 2006. Preprečevanje nasilnega ekstremizma in boj proti njemu Številni procesi, povezani z razorožitvijo, demobilizacijo in reintegracijo, potekajo v razmerah, v katerih je nasilni ekstremizem našel zatočišče v dinamiki konflikta. V takšnih razmerah pobude za preprečevanje nasilnega ekstremizma in boj proti njemu, ki dopolnjujejo zunanjo razsežnost agende EU za boj proti terorizmu, prispevajo k splošnemu preprečevanju terorizma in nasilnega ekstremizma – vključno s (ponovnim) novačenjem s strani oboroženih skupin, pri katerem se lahko upoštevajo elementi, namenjeni deradikalizaciji. Kadar so te pobude v celoti skladne s standardi mednarodnega prava o človekovih pravicah, so namenjene temu, da vlade, civilno družbo, skupnosti in lokalne organe opremijo s potrebnim znanjem in spretnostmi za boljše obvladovanje te dinamike ter okrepijo odpornost skupnosti in lokalne zmogljivosti za preprečevanje konfliktov in nasilnega ekstremizma. Strokovni delavci, ki delajo v teh razmerah, bi morali biti dobro seznanjeni s pobudami za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo ter za preprečevanje nasilnega ekstremizma in boj proti njemu, ki so pomembne za države ali regije, v katerih delujejo, razumeti njihove cilje in posebne delovne metode ter iskati sinergije med različnimi dejavnostmi. Pobude za preprečevanja nasilnega ekstremizma in boj proti njemu lahko vsebujejo prisilne elemente, na primer kadar organi izvajajo strategije rehabilitacije in reintegracije po kazenskem pregonu. Zato se pobude za preprečevanja nasilnega ekstremizma in boj proti njemu razlikujejo od pobud za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo, ki so v vseh okoliščinah prostovoljne, kar je treba varovati. Celovit sporazum o Bangsamoru, ki sta ga leta 2014 podpisali filipinska vlada in Morska islamska osvobodilna fronta, vključuje prilogo o normalizaciji, ki se nanaša na vidike konflikta, povezane z razorožitvijo, demobilizacijo in reintegracijo. Normalizacija obsega štiri ključne elemente, vključno z varnostjo (z uradno razorožitvijo (demobilizacijo) 40 000 borcev), socialno-ekonomskim razvojem, ukrepi za krepitev zaupanja ter tranzicijsko pravičnostjo in spravo. S celostnim pristopom EU so bila prizadevanja za zgodnje okrevanje povezana z dolgoročnejšim spremljanjem lokalnih organov, da bi se postavili temelji za trajnostni razvoj s krepitvijo upravljanja, pravne države in lokalnih gospodarskih zmogljivosti. Ti programi so bili usklajeni z drugimi pobudami EU, ki prav tako podpirajo skupnosti, vzpostavljanje institucij in razvoj podeželja v Bangsamoru in Mindanau. EU podpira tudi obnovo mesta Marawi, tj. program za podporo prehodni oblasti Bangsamoro, ki zajema tudi vprašanja civilne družbe in tranzicijske pravičnosti, programe za razvoj podeželja in kmetijsko-podjetniške programe. Osebno in lahko orožje, upravljanje orožja in streliva ter protiminsko delovanje Širjenje in preusmerjanje osebnega in lahkega orožja ter pripadajočega streliva v konfliktnih razmerah olajšujeta ponovno oborožitev in mobilizacijo oboroženih skupin ter ovirata učinek, ki bi ga lahko imel proces razorožitve, demobilizacije in reintegracije na preprečevanje ponovnega pojava konfliktov. Pomeni tudi dolgoročno tveganje za notranjo varnost EU, saj se lahko zaloge preusmerijo v kriminalne združbe v EU ali regiji. Zato bi moralo razoroževanje v okviru procesa razorožitve, demobilizacije in reintegracije temeljiti na širših političnih procesih upravljanja z orožjem in strelivom. To bo pomagalo okrepiti strategije za okrevanje po konfliktih, embargo na orožje ter regulativna, operativna in tehnična prizadevanja za nadzor nad osebnim in lahkim orožjem, ki upoštevajo vidik spola, v skladu s strategijo EU o osebnem in lahkem orožju. Za doseganje tega sta ključna vključenost držav članic EU in sodelovanje s tretjimi državami. Razorožitev, demobilizacija in reintegracija so tesno povezane s pobudami za protiminsko delovanje, ki bi lahko pomagale okrepiti splošno zaupanje v mirovni proces. Lahko so del dejavnosti ponovnega vključevanja in reintegracije, tj. v okviru pobud za izobraževanje o tveganju zaradi min. Humanitarno razminiranje omogoča tudi dostop do zemljišč in sredstev za preživljanje ter izboljšuje varnostne razmere prizadetih skupnosti. Boj proti organiziranemu kriminalu in nezakonitemu izkoriščanju naravnih virov

Boj proti trgovini z ljudmi Konfliktna območja ustvarjajo plodna tla za razcvet trgovine z ljudmi, kar dodatno vpliva na ranljive skupine. Zaradi vedno bolj brezupnih gospodarskih razmer, slabitve ali celo razpada pravne države ter manj razpoložljivih socialnih storitev se povečuje izolacija prebivalstva na podlagi dejavnikov, kot so neenakost spolov, revščina, socialna izključenost in etnična pripadnost. To pa povečuje ranljivost lokalnega prebivalstva za trgovino z ljudmi, zlasti žensk in otrok. Otroci se pogosto izkoriščajo kot vojaki ali za opravljanje s tem povezane suženjske vloge, npr. vloge nosačev, kuharjev, opazovalcev in zbiralcev obveščevalnih podatkov ter spolnih sužnjev. Čezmejna narava trgovine z ljudmi je še posebno pomembna, saj kriminalne organizacije pogosto delujejo prek dobro strukturiranih in profesionalnih omrežij, in sicer na spletu in zunaj njega. EU se bo še naprej osredotočala na razbijanje kriminalnih poslovnih modelov trgovcev z ljudmi ter zaščito in opolnomočenje žrtev, zlasti žensk in otrok. 4. Vodilna načela za podporo EU razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji Pristop k podpori razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji se močno razlikuje glede na fazo konflikta, njegovo dinamiko, vrsto prenehanja sovražnosti in stopnjo vključenosti mednarodne skupnosti. Podpora, ki jo EU zagotavlja v skladu z mednarodnim pravom, bi morala biti realistična, prožna, občutljiva za konflikte in bi morala temeljiti na spodaj navedenih namenskih načelih. ØNa politiki temelječa in s partnerji dobro usklajena podpora Okrepljen pristop, ki temelji na politiki, bo EU omogočil učinkovito povezovanje in usklajevanje prizadevanj ter blažitev s tem povezanih tveganj ob sodelovanju s ključnimi akterji s področja graditve miru, diplomacije, razvoja in humanitarne pomoči. Delegacije EU, posebni predstavniki EU, misije in operacije SVOP ter predstavništva držav članic v partnerskih državah imajo ključno vlogo pri postavitvi temeljev za močnejši in bolj povezan prispevek EU. EU bo kot podpornica učinkovitega multilateralizma poleg lokalnih akterjev, skupnosti, subjektov zasebnega sektorja in akterjev civilne družbe izkoristila dragocena partnerstva z Združenimi narodi, Svetovno banko, regionalnimi organizacijami, kot sta Afriška unija in Organizacija za varnost in sodelovanje v Evropi, tretjimi državami in nacionalnimi akterji. Še naprej bo podpirala prizadevanja za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo s spodbujanjem pristopa k večstranskim instrumentom in njihove uporabe. ØNacionalna in lokalna odgovornost Čeprav lahko zunanji prispevki, tudi na regionalni ravni, olajšajo ustvarjanje okolja, ugodnega za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo, so odgovornost, zavezanost in delo nacionalnih in lokalnih akterjev ter akterjev skupnosti še vedno temeljnega pomena. Za doseganje trajnih rezultatov bo cilj usklajevanja prizadevanj EU na podlagi nacionalnih in regionalnih strategij okrepiti odgovornost, tudi na področjih z zabrisanimi mejami. To bi moralo pomagati zgraditi pravno državo in krepiti odgovorne institucije in zmogljivosti, kot so agencije in organi, povezani z razorožitvijo, demobilizacijo in reintegracijo, ter ustrezne pobude skupnosti in civilne družbe. ØNa ljudi osredotočena in prostovoljna podpora EU bo uporabljala načeli neškodovanja in neprezrtja ter ravnala s potrebno skrbnostjo v zvezi s človekovimi pravicami in občutljivostjo za konflikte. Odločitev za izstop iz oborožene skupine je odvisna od razmer in čeprav jo je mogoče olajšati ali spodbuditi, posameznikov ali skupin ni mogoče prisiliti k sodelovanju v procesu razorožitve, demobilizacije in reintegracije; ohranitev prostovoljne narave njihovega sodelovanja je temeljnega pomena. EU bo spodbujala spoštovanje prava o človekovih pravicah in mednarodnega humanitarnega prava v vseh razmerah, tudi v primerih, kot so pridržanja in ujetja na bojiščih, v katerih posamezniki morda nimajo drugih možnosti. Ljudje, ki vstopajo v procese razorožitve, demobilizacije in reintegracije ter sodelujejo v njih, se pogosto srečujejo s socialno izključenostjo in stigmatizacijo. Lahko so pretrgali družinske vezi, imajo vrzeli v izobrazbi, zdravstvene težave, vključno s težavami z duševnim zdravjem, ki lahko vključujejo zlorabo snovi, nasilno vedenje in/ali individualne ali kolektivne travme, tudi zaradi spolnega nasilja in nasilja na podlagi spola ter trgovine z ljudmi. Morda nimajo znanj in spretnosti ter mrež za preživetje s (samo)zaposlitvijo in/ali konstruktivno sodelovanje na političnem prizorišču, pri čemer se srečujejo s stigmatizacijo ter pravnimi in praktičnimi ovirami pri reintegraciji. Hkrati lahko skupnosti, ki jih sprejmejo, trpijo zaradi kolektivne travme, strahu in nezaupanja ter doživijo poslabšanje varnostnih razmer, kar lahko poveča nezaupanje do nekdanjih borcev in njihovih sodelavcev. Zato bo EU pri razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji uporabljala večsektorski pristop in upoštevala različne, posebne in nehomogene potrebe, sposobnosti in pričakovanja moških, žensk, fantov in deklet različnih starosti, vključno s pripadniki nacionalnih ali etničnih, verskih, jezikovnih in političnih manjšin ter domorodnih ljudstev. Pri teh prizadevanjih bo EU upoštevala tudi vprašanja, povezana z invalidnostjo, in izzive zdravstvenega varstva v nestabilnih okoljih. I.Podpora, ki ščiti otroke in njihove pravice

II.Podpora, ki se odziva na vidik spola V procesih razorožitve, demobilizacije in reintegracije je treba upoštevati različne potrebe, sposobnosti in priložnosti moških, žensk, fantov in deklet ter to, kar se od njih pričakuje v različnih razmerah, da se jim zagotovi enako smiselna udeležba v vseh fazah procesov razorožitve, demobilizacije in reintegracije. Vključevanje vidika spola bi moralo temeljiti na temeljiti analizi, ki upošteva vidik spola, v programe razvojnega sodelovanja. Pri odzivih bi bilo treba upoštevati raznolikost vlog, ki so jih lahko imele različne skupine oseb določenega spola in starostne skupine med sodelovanjem v oboroženih skupinah, ter obravnavati stereotipne vloge spolov, neenakosti in stigmatizacijo na podlagi spola. III.Podpora, ki vključuje mlade Ustrezno bi bilo treba upoštevati vlogo mladih, ne glede na to, ali so preživeli, žrtve konfliktov, borci za pozitivne spremembe in/ali tarča radikalizacije ali (ponovnega) novačenja. Posebne potrebe, priložnosti in pričakovanja mladih moških in žensk v okoljih razorožitve, demobilizacije in reintegracije bi bilo treba obravnavati v vseh procesih razorožitve, demobilizacije in reintegracije z aktivnim posvetovanjem, sodelovanjem in udeležbo. ØDobro načrtovana podpora Načrtovanje za podporo procesu razorožitve, demobilizacije in reintegracije je treba začeti čim prej. Na podlagi usklajene ocene razorožitve, demobilizacije in reintegracije bi bilo treba prizadevanja EU na področju humanitarne pomoči, stabilizacije, vzpostavljanja miru, razvoja, SVOP in SZVP oblikovati v skladu s celostnim pristopom. Prispevki lahko združujejo ukrepe EU, njenih finančnih institucij in držav članic. Delegacije EU bi morale po potrebi izkoristiti specializirano strokovno znanje in podporo na področju razorožitve, demobilizacije in reintegracije ter na sorodnih področjih, kot so vzpostavljanje miru, mediacija, zaščita otrok ali varnost. Po potrebi bi se morale opirati tudi na sodelovanje varnostnih ali vojaških svetovalcev/atašejev in strokovnjakov za boj proti terorizmu/varnost ESZD ter na prisotnost SVOP v isti državi ali regiji ali pa bi morale izkoristiti začasne okrepitve z namenskimi nalogami. Ustrezno je treba upoštevati okoljske in podnebne razmere, v katerih se odvijajo procesi razorožitve, demobilizacije in reintegracije. Za to so potrebne zlasti ocene ranljivosti ali nestabilnosti, da se zagotovi, da so gospodarske in socialne priložnosti, zagotovljene v celotnih procesih razorožitve, demobilizacije in reintegracije, odporne in dolgotrajne, da se okoljska tveganja ali tveganja podnebnih sprememb ublažijo, kadar je to mogoče, in da se ne povečujejo obstoječe ranljivosti ali tveganja za nastanek konfliktov. EU bi morala o svoji podpori jasno obvestiti nacionalne in lokalne organe, udeležence, deležnike in morebitne nasprotnike mirovnega procesa. Pri obveščanju bi bilo treba upoštevati starost in spol ter ga prilagoditi prejemnikom ter lokalnim kulturam in razmeram. Pri tem so politični, vojaški, tradicionalni in verski voditelji ter civilna družba pomembni partnerji, čeprav je treba upoštevati vprašanja občutljivosti za konflikte in standarde na področju človekovih pravic. ØPrilagodljiva podpora Prizadevanja za podporo razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji bi morala biti podprta z dokazi in prožna, temeljiti bi morala na spremljanju, vrednotenju in učenju in izkoristiti priložnosti za digitalizacijo ter dobre prakse in izkušnje. Za prenos te politike v ukrepe sta potrebna splošno ozaveščanje in krepitev zmogljivosti v zvezi z razorožitvijo, demobilizacijo in reintegracijo, tudi z usposabljanjem, ki povezuje prakso, politiko in raziskave. To bo EU omogočilo, da znanje, talente in strokovno znanje uporabi za izgradnjo miru in razvoj. 5. Ukrepi za ocenjevanje in vključevanje, oblikovanje in zagotavljanje učinkovitega sodelovanja EU pri razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji EU bo usklajeno kombinirala hitre odzive z geografskimi, regionalnimi in tematskimi dolgoročnimi zavezami v podporo razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji. S partnerstvi s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami si bo na podlagi skupnih vrednot in interesov ter vzajemnih koristi prizadevala čim bolj povečati svoj vpliv. ØVisoki predstavnik in Komisija bosta okrepila usklajevanje podpore razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji s spodbujanjem izmenjav med ustreznimi deležniki EU. Pri načrtovanju sodelovanja v podporo razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji bodo upoštevane vse s tem povezane politike, instrumenti in zmogljivosti. V okviru celostnega pristopa bodo potekala tudi prizadevanja za prispevke držav članic EU. ·Ustanovljena bo posebna stalna neformalna medresorska projektna skupina s predstavniki ustreznih tematskih služb ESZD in služb Komisije, ki bo nadzorovala dejavnosti EU na področju razorožitve, demobilizacije in reintegracije ter svetovala delegacijam EU, ESZD, službam Komisije in misijam SVOP ter jih podpirala. Ustanovitev in delovanje projektne skupine za razorožitev, demobilizacijo in reintegracijo bosta potekala v skladu s podobnimi postopki kot ustanovitev in delovanje stalne neformalne medresorske projektne skupine za reformo varnostnega sektorja. ·Skupine mediatorjev EU bodo imele strokovno znanje o razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji , da se zagotovi, da bodo mirovni sporazumi in sporazumi o premirju vsebovali realistične določbe, povezane z razorožitvijo, demobilizacijo in reintegracijo. ·EU bo okrepila svoje notranje zmogljivosti za podporo procesom razorožitve, demobilizacije in reintegracije, na primer z usposabljanjem na področju razorožitve, demobilizacije in reintegracije ter okrepljenim sodelovanjem z ustreznimi institucijami za usposabljanje ter z raziskovalnimi in strokovnimi mrežami. ØKadar koli je predvidena podpora razorožitvi, demobilizaciji in reintegraciji, bi bilo treba čim prej izvesti posebno usklajeno oceno EU v zvezi z razorožitvijo, demobilizacijo in reintegracijo, da se omogoči sodelovanje, ki temelji na politiki ter je za konflikte občutljivo in prožno.